cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olvi
Olvi Oyj (1987–)
Helmikuussa 2022 sotatoimiksi muuttuneen Venäjän ja Ukrainan välisen sodan johdosta Olvi lopetti viennin Venäjälle. Yritys jatkoi tuotantoa Valko-Venäjällä.
Vuonna 2022 Olvilla oli yhteensä 2 335 työntekijää, joista Suomessa työskenteli 19 %, Itämeren alueella (Viro, Latvia, Liettua, Tanska) 45 % ja Valko-Venäjällä 36 %.
Liiketoiminta
150px|thumb|Olvi-konsernin omistaman virolaisen A. Le Coq -panimon tunnus. Olvi-konserniin kuuluvat panimot Virossa, Latviassa, Liettuassa sekä Valko-Venäjällä. Virolainen AS A. Le Coq -panimo on konsernin omistuksessa 100-prosenttisesti, latvialaisesta AS Cēsu alus -panimosta Olvi-konserni omistaa 99,88 prosenttia, liettualaisesta Volfas Engelmanista 99,58 prosenttia ja valkovenäläisestä Lidskoje pivo -panimosta 95,87 prosenttia. Olvin liikevaihdosta vuonna 2022 kolmannes tulee Valko-Venäjältä, jonne yritys on investoinut 150 miljoonaa euroa. Olvi omistaa myös 80 prosenttia maahantuontiyritys Servaali Oy:stä ja 67 prosenttia helsinkiläisestä pientislaamo The Helsinki Distilling Companysta. Vuonna 2021 Olvi ilmoitti ostaneensa tanskalaisen Bryggeriet Vestfyen -panimon osake-enemmistön, joka on lähes 97 prosentin omistusosuus tanskalaisesta panimosta.
2000-luvulla Venäjän ja Ukrainan välille muodostui konflikti, joka kärjistyi laajamittaisiksi sotatoimiksi helmikuussa 2022 (Itä-Ukrainan sota). Venäjän lisäksi sotatoimiin on osallistunut myös Valko-Venäjä. Tilanteen johdosto Olvi päätti vetäytyä niin Venäjän kuin Valko-Venäjän markkinoilta. Valko-Venäjällä toimii 840 henkilöä työllistävä Olvin tytäryhtiö Lidskoe Pivo. Valko-Venäjän osuus Olvin vuoden 2021 liikevoitosta oli 24 prosenttia ja liikevaihdosta 21 prosenttia. Helmikuussa 2023 Olvi ilmoitti saaneensa 12 miljoonan euron sakon Valko-Venäjällä.
Vuonna 2017 Olvin ympäristötoimenpiteitä olivat muun muassa investoiminen uuteen energialaitokseen. Samalla Olvi siirtyy käyttämään kotimaista uusiutuvaa polttoainetta fossiilisten polttoaineiden sijaan. Vuonna 2018 Olvi alkoi käyttää lämmöntuotannossaan biopolttoaineita eli puuta.
Tuotteet ja tuotemerkit
thumb|200px|Sandels IV -olut tuli Olvin myyntiin 1973 ja III-oluena 1974. Olvi valmistaa oluita, siidereitä, lonkeroita, virvoitusjuomia, kivennäis- ja vitamiinivesiä, urheilujuomia ja energiajuomia. Olvin päätuotemerkit Suomessa ovat Olvi, Sandels, A. Le Coq, FIZZ, Sherwood, Kane’s Soda Pop, TEHO, TEHO Sport, Health LAB, Olvi Vichy ja KevytOlo.
Olvin brändit ovat nauttineet perinteisesti vahvaa arvostusta Suomessa. Markkinointi & Mainonta -lehden teettämä bränditutkimus arvioi Olvin olleen kuluttajien eniten arvostama olutmerkki vuosina 2008–2009 sekä 2011–2013. Lisäksi vuosina 2014–2016 Olvin valmistama Sandels arvioitiin Suomen arvostetuimmaksi olutmerkiksi.
Oluet Siiderit Lonkerot
Energiajuomat Urheilujuomat
Proteiini- ja energiapatukat Muut
Vincenzo Savio
pienoiskuvaVincenzo Savio (6. huhtikuuta 1944 Osio Sotto – 31. maaliskuuta 2004) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 25. maaliskuuta 1972 ja nimitettiin Livornon hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Garrianan titulaaripiispaksi 14. huhtikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Ablondi, jota avustivat Alessandro Plotti ja Tarcisio Bertone.
Savio sai 9. joulukuuta 2000 nimityksen Belluno-Feltren piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. helmikuuta 2001. Hän kuoli 59-vuotiaana virassa.
Kangasajuruoho
Kangasajuruoho (Thymus serpyllum) on huulikukkaiskasvien heimoon ja ajuruohojen sukuun kuuluva kasvilaji ja timjamin läheinen sukulainen. Sen tieteellinen lajinimi serpens viittaa kasvin suikertavaan kasvutapaan.
Karuselli (tuoli)
Karuselli on Yrjö Kukkapuron suunnittelema, vuonna 1965 julkistettu nojatuolimalli, josta on tullut yksi suomalaisen muotoilun klassikoista ja kansainvälisesti tunnetuimmista lepotuoleista. Sen materiaaleja ovat lasikuidulla vahvistettu lujitemuovi, teräs ja verhoilunahka. Karuselli-tuoli on otettu monien museoiden, kuten New Yorkin modernin taiteen museon ja Lontoon Victoria and Albert Museumin kokoelmiin.
Kangasajuruoho
Ulkonäkö ja koko
Kangasajuruoho on monivuotinen, puutuvavartinen ja voimakastuoksuinen puolivarpu tai varpu, joka muodostaa mattomaisia kasvustoja. Kasvukorkeus on 5–15 senttimetriä. Pääjuuri on vahva ja puutunut; varret ovat rentoja, haarovia, pitkiä, hoikkia, nivelistä juurehtivia, kauttaaltaan karvaisia, nelisärmäisiä. Rentoja kukinnottomia haaroja on. Kukinnolliset pystyhaarat ovat tavallisesti alle kymmensenttisiä, kauttaaltaan karvaisia, latvasta lähes liereitä. Vastakkaiset, ikivihreät lehdet ovat kooltaan 3–10 x 2–3 millimetriä, lähes ruodittomia ja melkein samankokoisia, ehytlaitaisia, tasasoukkia–soikeita, öljypisteisiä; lehtilaita on tyvipuolelta karvainen. Kangasajuruoho muistuttaa koristekasvina kasvatettavaa nurmiajuruohoa, mutta on varsiltaan karvaisempi.
Karuselli (tuoli)
Historiaa
1950-luvun lopulta alkaen muotoilija Yrjö Kukkapuro tutki ”lasikuidun” eli lujitemuovin käyttöä huonekalujen uutena materiaalina. Hän hioi tuolin muotoa useita vuosia parhaan mahdollisen ergonomian saavuttamiseksi. Hän taivutti aihion ohuesta katiskaverkosta käyttäen apuna omaa kehoaan. Hän päällysti aihion kipsiin kastetulla säkkikankaalla, ja lopullinen muoto alkoi hahmottua kipsiä lisäämällä ja pois veistämällä kananmunankuorta muistuttavasta ohuesta, valkoisesta aihiosta. Tämä vaihe kesti vuoden verran, kunnes vuoden 1964 lopussa valmistuivat ensimmäiset lasikuitulaminoidut prototyypit tuolista.
Kangasajuruoho
Ulkonäkö ja koko
Kangasajuruoho kukkii heinä-elokuussa lukuisin vaaleanpunaisin kukin. Kukinto on tiheä ja sykerömäinen; kaikki valekiehkurat ovat tavallisesti tiiviisti yhdessä. Verhiö on 3–4 millimetriä pitkä, 2-huulinen, sisäpuolelta karvainen; ylähuulen liuskojen pituus jää tavallisesti 0,5–0,8 millimetriin. Punavioletti teriö on pituudeltaan 6–7 millimetriä; neljä hedettä ovat teriötä pidempiä. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä.
Karuselli (tuoli)
Historiaa
Tässä vaiheessa Kukkapuro oli jo päättänyt, että tuoliosa keinuisi käsinojiensa varassa. U:n muotoinen teräskaari syntyi helposti ratkaisuksi istuinosan kannattelemiseen, mutta oikeanlaisen jalkarakenteen löytäminen aiheutti suuria ongelmia. Lopulta ratkaisuksi tuli laminoida sekin lasikuidusta.
Tuolin nahkaverhoilun alla on vain ohut vaahtokumipehmuste. Alun perin verhoiluosa oli irrallinen ja kiinnitettiin lasikuituistuimeen neppareilla, mutta tällä tekniikalla verhoiluista ei saatu täysin mittatarkkoja eikä keskenään samanlaisia. Pian päädyttiin liimaamaan verhoilu rungon pintaan kiinni ja kiinnittämään se reunoiltaan runkoon niiteillä.
Kangasajuruoho
Levinneisyys ja elinympäristö
Kangasajuruohoa tavataan Pohjois-Euroopassa ja Keski-Euroopan pohjoispuolella. Levinneisyysalue rajoittuu Itämeren rannikkovaltioihin, vaikka jatkuukin Venäjällä pitkälle sisämaahan.
Karuselli (tuoli)
Historiaa
Tuolin valmistajaksi ja markkinoijaksi aiotun Haimi Oy:n toimitusjohtaja Gunnar Haimi oli aluksi järkyttynyt nähdessään omituisen näköisen tuolin. Hän muutti mielensä, kun sattumalta liikkeeseen tullut kuopiolainen hammaslääkärimies koeistui prototyypin ja tilasi saman tien tuolin itselleen. Nimen pyörivälle tuolille keksi Kukkapuron pieni tytär Isa.
Kangasajuruoho
Levinneisyys ja elinympäristö
Suomessa kangasajuruohoa esiintyy monin paikoin Etelä- ja Itä-Suomessa, harvinaisena Länsi- ja Keski-Suomessa sekä Inarin Lapissa. Missään päin maata se ei ole kovin yleinen. Se kasvaa luonnonvaraisena muun muassa hiekkaisilla kangasmailla ja jokivarsilla; toisinaan sitä tapaa myös koristekasvina. Kangasajuruohon alalaji harjuajuruoho (Thymus serpyllum subsp. serpyllum) on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi.
Haumea-ryhmä
oikea|pienoiskuva|300px|Transneptuniset kohteet ja [[kentauri (planetoidi)|kentaurit on merkitty kuvaan etäisyytensä ja inklinaationsa sekä kokonsa perusteella. Haumea-ryhmä on kuvassa vihreällä.]]Haumea-ryhmä on samantyypissillä radoilla kulkeva transneptunisien kohteiden ryhmä Kuiperin vyöhykkeellä. Myös näiden kappaleiden pinnan ominaisuudet ovat samantyyppiset. Ryhmä syntyi Haumean ja toisen transneptunisen kohteen välisessä törmäyksessä, ja ryhmän pienemmät kappaleet ovat ryhmän pääkappaleesta kääpiöplaneetta Haumeasta (2003 EL61) irronneita sirpaleita. Ryhmä on saanut nimensä Haumean mukaan, ja se on ensimmäinen havaittu törmäyksessä syntynyt transneptunisten kohteiden ryhmä. Michael E. Brownin johtama tutkijaryhmä havaitsi Haumea-ryhmän olemassaolon vuonna 2007. Ryhmään kuuluvat Haumean ja sen kuiden lisäksi:, , , , , , , ,  ja
Kangasajuruoho
Ekologia
Kangasajuruoho on erittäin tärkeä harjusinisiiven ja muurahaissinisiiven toukkien ravinnonlähde, sillä kyseiset perhoset munivat ainoastaan kangasajuruohon kukkiin ja toukat syövät vain ajuruohoa. Kasvia käyttävät ravinnokseen myös ketosinisiiven ja kangassinisiiven toukat, ja se on hyvä hunajakasvi.
Karuselli (tuoli)
Historiaa
Karuselli esiteltiin julkisesti ensi kerran Kölnin huonekalumessuilla tammikuussa 1965, ja sitä myytiin tuhansia kappaleita Suomeen ja ulkomaille ennen 1970-luvun öljykriisiä, joka moninkertaisti kaikkien muovimateriaalien hinnan. Verhoilijamestari Aimo Hirvonen oli pitkään ainoa, joka hallitsi Karusellin hyvin vaativan nahkaverhoilun teon. Sittemmin kuuluisaksi sisustusguruksi noussut Terence Conran valmisti Karuselli-tuolia 1960-luvulla lisenssillä Britanniassa.
Kangasajuruoho
Ekologia
Kangasajuruohosta tunnetaan Suomessa kaksi alalajia, joista toinen, leveälehtinen ja suurikukkainen tenonajuruoho (subsp. tanaënsis) kasvaa ainoastaan Inarin Lapissa ja Koillismaalla hiekkaisilla jokitörmillä ja särkillä. Etelä-Suomen esiintymät sen sijaan edustavat toista alalajia, harjuajuruohoa (subsp. serpyllum).
Karuselli (tuoli)
Historiaa
Karuselli-tuoli aloitti Yrjö Kukkapuron kymmenkunta vuotta kestäneen lasikuituhuonekalujen suunnittelukauden, jonka tuloksena syntyivät Karusellia pienemmät 418- ja Junior-tuolit sekä Saturnus-sarja nojatuoleineen ja sohvapöytineen. 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Kukkapuro teki kokeiluja myös ABS-muovin käytössä, kunnes öljykriisi teki muovin käytön huonekaluissa kannattamattomaksi ja Kukkapuro siirtyi perinteisempien materiaalien kuten vanerin ja teräsputkirunkojen käyttöön. Karuselli-tuoli on kuitenkin pysynyt tuotannossa tähän päivään saakka. Alkuperäisestä valmistajasta Haimi Oy:stä muodostui 1980-luvun alussa Avarte Oy, joka valmisti muun muassa Yrjö Kukkapuron suunnittelemia kalusteita konkurssiinsa 2013 saakka. Nykyisin Karuselli-tuolia valmistaa sveitsiläisen Vitran omistukseen 2013 siirtynyt suomalainen Artek.
Kangasajuruoho
Käyttö
Kangasajuruohoa voidaan käyttää maanpeitekasvina ja mausteena timjamin asemesta monissa ruoissa. Platina väittää, että kun kasvia keittää viinietikassa ja voitelee sillä ohimoita, se parantaa päänsäryn. Kangasajuruohoa käytettiin ennen vanhaan myös irrottamaan limaa ja laukaisemaan lihaskouristuksia. Sen uskottiin vaikuttavan keuhkoihin antibakteerisesti, sillä hoidettiin yskää ja astmaa ja käytettiin höyryhengityksessä.
Karuselli (tuoli)
Historiaa
Vuoden 1969 Haimin tuoteluettelossa Karusellin verhoilun vakiovärejä olivat valkoinen, musta, sininen, punainen ja beige. Tilauksesta sai muitakin värejä. Haimin aikana lasikuiturungon pinta oli himmeä, ja vasta Avarten aikana siitä onnistuttiin tekemään Kukkapuron alun perinkin haluama kiiltävä, väreinä valkoinen tai musta. Tuoliin on saatavissa myös samaa muotokieltä edustava rahi.
Tummasävyinen Karuselli-tuoli näkyy lyhyesti Steven Spielbergin elokuvassa A.I. – Tekoäly (2001) kohtauksessa, jossa robottipoika istuu siinä saavuttuaan hänet valmistaneeseen tehtaaseen.
Ricarda Haaser
Ricarda Haaser (s. 10. syyskuuta 1993) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Achensee -seuraa.
Antti Kari
Olli Antti Johannes Kari (4. huhtikuuta 1949 Helsinki – 23. huhtikuuta 2015 Fuengirola, Espanja ) oli suomalainen elokuva-animaattori, -leikkaaja ja -ohjaaja. Hän valmistui 1978 Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitokselta, mutta oli tehnyt jo ennen valmistumistaan paljon animaatioita. Yhdessä Marja Westerisen kanssa hän sai animaatioelokuvasta Sähkölintupuutarha (1974) Jussi-palkinnon ja Valtion elokuvapalkinnon. Hänen käsialaansa oli Yleisradion Tv1:n uutisten tunnus, jota käytettiin 1982–1985. Eino Leinon Helkavirsien runoihin Mennyt manner ja Ukonlintu pohjautuvista tietokoneanimaatioista (1979-82) hän sai Zagrebin animaatiofestivaalilla palkinnon, ja niiden ansiosta hänet kutsuttiin 1984 luennoimaan tietokonetaiteen tapahtumaan Imaginaan. Hän oli perustamassa Taideteollisen korkeakoulun Image Media Institutea (nyk. Media Lab).
Ricarda Haaser
Haaser sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli samassa lajissa kolmastoista. Ären MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa 15:nneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Haaser saavutti alppiyhdistetyn pronssia, ja saman teki hänen Raphael-veljensä miesten alppiyhdistetyssä seuraavana päivänä.
Haaser kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2015 oltuaan 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lenzerheiden alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2016. Hän sijoittui sittemmin kymmenenneksi myös suurpujottelussa, supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa ennen kuin saavutti paremman sijoituksen oltuaan viides Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Ofterschwangin suurpujottelussa maaliskuussa 2018.
Haaser voitti alppihiihdon Eurooppa-cupin kokonaiskilpailun ja suurpujottelucupin kaudella 2014–2015. Hän on voittanut neljä Eurooppa-cupin suurpujottelukilpailua.
Hyvinkään Rasti
Hyvinkään Rasti on hyvinkääläinen suunnistusseura. Hyvinkään Tahkon suunnistusjaosto irtautui Hyvinkään Rastiksi vuonna 1967. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Outi Borgenström, Arto Lilja, Ari Kattainen, Viktor Kortšagin ja Ksenija Tšernyh.
Hyvinkään Rasti järjesti vuonna 1975 Hiihtosuunnistuksen MM-kilpailut Hyvinkään Pontevan kanssa. Jukolan viestin seura on järjestänyt vuonna 1970 yhdessä Riihimäen Suunnistajien kanssa ja vuonna 2010 Rajamäen Rykmentin. Rasti on järjestänyt myös Fin5-rastiviikon vuonna 2003 yhdessä Riihimäen Suunnistajien ja Lounais-Hämeen Rastin kanssa, ykkösryhmän SM-viestin 2008, sprintin MM-katsastuksen 2007 sekä aluemestaruuskilpailuja ja kaupungin sisäisiä kilpailuja. Seura valittiin Nuori Suomi -sinettiseuraksi vuonna 2008.
Viivamerkit
Typografiassa viivoja on neljää kokoa: ”-” eli yhdysmerkki, ”–” eli n-ajatusviiva (en dash), ”—” eli m-ajatusviiva (em dash) sekä ”−” eli miinusmerkki. Nimet n-ajatusviiva ja m-ajatusviiva johtuvat siitä, että viivat ovat joskus vastanneet vastaavan ison kirjaimen leveyttä. Miinusmerkki on hiukan paksumpi kuin muut viivamerkit.
Viivamerkit suomen kielessä
Yhdysmerkkiä käytetään yhdysnimissä silloin kun sanan jälkimmäinen yhdysosa alkaa samalla vokaalilla johon edellinen päättyy, ja silloin kun yhdyssanan toinen puolisko on erisnimi tai lyhenne, esim. Maija-Liisa ja SM-kilpailu. Jos yhdysilmauksen määriteosa on sanaliitto, jätetään yhdysmerkin edelle sanaväli: Tuntematon sotilas -elokuva. Tätä merkintätapaa kutsutaan nimellä välike. Jos määriteosa koostuu useasta osasta mutta ne kirjoitetaan yhteen, ei sanaväliä merkitä: Pohjois-Karjala-projekti. Yhdysmerkillä osoitetaan myös yhdyssanan perus- tai määriteosan toistuminen: posti- ja telelaitos, syntymäaika ja -paikka. Aiemmin suomen kielessä yhdysmerkkiä käytettiin nykyistä useammin.
Tavuviiva merkitään rivin loppuun jaettaessa sana tavurajalta. Tavuviivana käytetään yhdysmerkkiä. Jotkin automaattisesti tavuttavat ohjelmat käyttävät omaa merkkiään, jotta automaattinen tavutus voidaan havaita tekstistä ja tarvittaessa poistaa. Tietokonejärjestelmissä automaattinen tavuviiva on Unicode-merkki <tt>U+00AD SOFT HYPHEN</tt>.
Ajatusviiva merkitään tekstiin, kun ajatus katkeaa – ja siirrytään aivan toiseen aiheeseen. Ajatusviivaa voidaan myös käyttää – sulkeiden tavoin – tekstin irtonaisen kohdan ympärillä (ns. parenteettinen ajatusviiva).
Ajatusviivaa eli vuorosanaviivaa käytetään myös repliikkiviivana ja ranskalaisena viivana eli luetelmaviivana kirjoitettaessa repliikkejä ja listoja.
Ajatusviivaa käytetään lyhentämisen merkkinä (–kele!) ja kahta ajatusviivaa osoittamassa, että sitaatista on jätetty jotakin pois: ”Matti osti – – ainoastaan ruokaa.”
Ajatusviivalla erotetaan ääripäät: sivut 10–12, Helsingin–Hämeenlinnan rautatie, Suomi–Venäjä-jääkiekkomaaottelu. Viiva kirjoitetaan ilman välilyöntejä, jos rajailmauksiin ei sisälly sanavälejä (12.4.1985–31.12.1999); muutoin ajatusviivan kummallekin puolelle tulee sanavälit (Helsinki – New York -lento). Negatiivisissa luvuissa voidaan ajatusviivan tilalla käyttää kolmea pistettä: −5…−2 °C. Ajatusviivan tilalla voidaan myös tarvittaessa käyttää yhdysmerkkiä, jonka kummallakin puolella on välilyönti: sivut 10 - 12.
Miinusmerkillä merkitään negatiivista lukua ja vähennyslaskua: −3, 3 − 2 = 1. Tietotekniikassa Unicode sisältää erityisen miinusmerkin – <tt>U+2212 MINUS SIGN</tt> –, mutta yleensä käytetään n-ajatusviivaa tai sen puuttuessa tavanomaista ASCII-merkkiä <tt>U+002D HYPHEN-MINUS</tt>.
Uudistetussa SFS 4175 -standardissa ”Numeroiden ja merkkien kirjoittaminen” suositellaan suomenkielisessä tekstissä käytettäväksi lyhyttä n-ajatusviivaa; aiemmin lyhyt ja pitkä ajatusviiva esitettiin samanarvoisiksi. Myös Euroopan unionin käännöspalvelu suosittelee käytettäväksi yksinomaan n-ajatusviivaa.
Viivamerkit muissa kielissä
Amerikanenglannissa lauseidenvälisenä ajatusviivana on m-ajatusviiva, johon sanat kirjoitetaan kiinni. Brittienglannissa ajatusviiva on yleensä lyhyempi ja irrallaan. Ellei pitkää ajatusviivaa ole käytettävissä, amerikanenglannissa käytetään mieluummin kahta yhdysmerkkiä kuin yhdysmerkkiä, jonka ympärillä on sanavälit.
Italiassa tavuviiva voi olla myös perusviivalla (_) tai jopa viimeisen kirjaimen alla.
Viivat tietokoneella
Tietokoneissa viivat koodataan seuraavasti:
Kosta Runjaic
Kosta Runjaic (s. 4. kesäkuuta 1971) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesästä 2022 lähtien hän on toiminut puolalaisen Legia Varsovan päävalmentajana.
Miesten skeet ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010
Miesten skeetin maailmanmestaruuskilpailut käytiin 9.–10. elokuuta 2010 Saksan Münchenissä. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Venäjän Valeri Shomin tuloksella 149 (124+25) ja joukkuekilpailun Kypros tuloksella 364.
Kosta Runjaic
Ura
Kroatialaislähtöisten vanhempien lapsena Wienissä syntyneen Runjaicin pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi. Hän pelasi nuorena kotikaupungissaan Rüsselsheimissä sekä SV 07 Raunheimin ja FSV Frankfurtin joukkueissa. Runjaic aloitti valmennusuransa 1. FC Kaiserslauternin reservijoukkueen valmentajana ja luotsasi myös SV Wehen Wiesbadenin reservivalmentajana. Syyskuussa 2008 Runjaic siirtyi VfR Aalenin apuvalmentajaksi ja työskenteli seurassa Jürgen Kohlerin ja Petrik Sanderin aisaparina. Maaliskuussa 2010 Runjaicista tuli SV Darmstadtin päävalmentaja.
Miesten skeet ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010
Aikataulu
Suluissa Suomen aika (EEST)
Ennätykset
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Beat Feuz
Beat Feuz (s. 11. helmikuuta 1987 Schangnau, Sveitsi) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän on syöksylaskun maailmanmestari ja olympiavoittaja sekä nelinkertainen syöksylaskun maailmancupin voittaja. Hänellä on olympiamitali myös supersuurpujottelusta.
Kosta Runjaic
Ura
Runjaicin johdolla Darmstadt säilytti kaudella 2009/10 sarjapaikkansa Regionalligasa ja Runjaic sai jatkaa päävalmentajana. Kaudella 2010/11 hän luotsasi seuran Regionalliga Südin mestariksi ja nousuun sarjaporrasta ylemmäs. Kaudella 2011/12 Darmstadt säilytti Runjaicin johdolla sarjapaikkansa ollen 15:s. Syyskuussa 2012 Runjaic jätti seuran ja siirtyi MSV Duisburgin päävalmentajaksi. Runjaic ei hyvästä yrityksestä huolimatta onnistunut pelastamaan Duisburgia putoamiselta 2. Bundesliigasta ja erosi tehtävästään kauden jälkeen.
Beat Feuz
Arvokilpailut
Nuorten MM-kisoissa vuonna 2005 Feuz sai pujottelussa pronssia, vuonna 2007 syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa kultaa ja pujottelussa pronssia. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 Feuz oli syöksylaskussa yhdeksäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi ja superalppiyhdistetyssä 15:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Feuz saavutti syöksylaskussa pronssia ja oli alppiyhdistetyssä neljästoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden 0,12 sekunnin erolla Erik Guayhin ja sijoittui supersuurpujottelussa 12:nneksi.
Kosta Runjaic
Ura
Syyskuussa 2013 Runjaic palasi 1. FC Kaiserslauternin palvelukseen päävalmentajaksi. Runjaic luotsasi Kaiserslauternin kahteen otteeseen 2. Bundesliigassa neljänneksi eli niukasti nousukarsintojen ulkopuolelle. Kehnosti alkaneen kauden 2015/16 vuoksi seura purki Runjaicin sopimuksen syyskuussa 2015.
Beat Feuz
Arvokilpailut
Feuz saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa supersuurpujottelussa 0,13 sekuntia Matthias Mayerille hävinneenä. Syöksylaskussa hän sai pronssia 0,18 sekuntia kultamitalisti Aksel Lund Svindalille jääneenä. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Åressa Feuz oli neljäs syöksylaskussa ja kahdeksastoista supersuurpujottelussa. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän voitti syöksylaskussa pronssia ja sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti syöksylaskussa kultaa 0,1 sekunnin erolla Ranskan Johan Clareyhin.
Maailmancup
Feuzin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Reiteralmin superalppiyhdistetyssä 10. joulukuuta 2006. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti maaliskuussa 2007 oltuaan neljästoista Lenzerhaiden syöksylaskussa. Feuz saavutti ensimmäisen maailmancupvoittonsa 12. maaliskuuta 2011 Kvitfjellin syöksylaskussa. Seuraavana päivänä hän oli syöksylaskussa kolmas. 26. marraskuuta 2011 hän sijoittui toiseksi Lake Louisen syöksylaskussa. Joulukuussa hän laski Beaver Creekin syöksylaskussa toiseksi ja supersuurpujottelussa kolmanneksi. Hän voitti Val Gardenan supersuurpujottelun. Tammikuussa 2012 hän voitti Wengenissä syöksylaskun ja oli toinen superyhdistetyssä. Kitzbühelin yhdistetyn kilpailussa hän sijoittui niin ikään toiseksi. Helmikuussa hän sijoittui Chamonix'n superyhdistetyssä kolmanneksi. Krasnaja Poljanassa hän voitti syöksylaskun ja oli superyhdistetyssä toinen. Maaliskuussa hän saavutti Kvitfjellin supersuurpujotteluissa voiton ja kolmannen sijan sekä sijoittui Schladmingin syöksylaskussa toiseksi. Maailmancup-kauden 2011–2012 kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Syöksylaskun ja alppiyhdistetyn cupissa hän sijoittui toiseksi ja supersuurpujottelun cupissa kolmanneksi.
Kosta Runjaic
Ura
Kesällä 2016 Runjaicista tuli TSV 1860 Münchenin päävalmentaja. Surkeasti alkaneen alkukauden jälkeen Runjaic sai potkut tehtävistään marraskuun lopussa 2016.
Marraskuun alussa 2017 Runjaicista tuli Puolan Ekstraklasan viimeisenä olleen Pogoń Szczecinin päävalmentaja. Runjaic luotsasi seuran parhaimmillaan liigassa toiseksi kaudella 2021/22. Kesällä 2022 hän siirtyi Legia Varsovan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.
Beat Feuz
Maailmancup
Kauden 2012–2013 Feuz joutui jättämään kokonaan väliin polvivaivojen vuoksi. Hän teki paluun maailmancupiin kaudella 2013–2014 sijoittuen paluunsa jälkeen ensimmäisessä kilpailussaan, Lake Louisen syöksylaskussa 30:nneksi. Kaudella 2014–2015 Feuz sijoittui toiseksi Beaver Creekin ja Wengenin syöksylaskussa. Kaudella 2015–2016 hän voitti syöksylaskun ja supersuurpujottelun Sankt Moritzissa, oli syöksylaskussa toinen Kitzbühelissä sekä kolmas Garmisch-Partenkirchenissä ja Chamonix'ssa. Syöksylaskun maailmancupissa hän sijoittui viidenneksi. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Kitzbühelin supersuurpujottelussa sekä Garmisch-Partenkirchenin ja Kvitfjellin syöksylaskuissa. Syöksylaskucupissa hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2017–2018 hän voitti Lake Louisen, Wengenin ja Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskun, sijoittui Beaver Creekin, Kitzbühelin ja Kvitfjellin syöksylaskussa toiseksi sekä Åren syöksylaskussa kolmanneksi. Kvitfjellin supersuurpujottelussa hän oli toinen. Hän voitti syöksylaskucupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi.
Kaudella 2018–2019 Feuz voitti Beaver Creekin syöksylaskun. Val Gardenan ja Bormion syöksylaskuissa hän oli kolmas. Wengenin ja Kitzbühelin syöksylaskuissa hän sijoittui toiseksi. Kvitfjellissä hän sijoittui syöksylaskussa toiseksi ja supersuurpujottelussa kolmanneksi. Hän voitti jälleen syöksylaskun maailmancupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Lake Louisen syöksylaskussa kolmanneksi ja voitti saman lajin Beaver Creekissä. Bormion syöksylaskuissa hän sijoittui toiseksi ja kolmanneksi. Hän voitti Wengenin syöksylaskun. Kitzbühelin ja Saalbach-Hinterglemmin syöksylaskussa hän oli toinen. Hän voitti kolmannen kerran peräkkäin syöksylaskucupin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.
Kaudella 2020–2021 Feuz sijoittui Val Gardenan syöksylaskussa kolmanneksi. Hän voitti Kitzbühelin molemmat syöksylaskukilpailut. Garmisch-Partenkirchenin ja Saalbach-Hinterglemmin syöksylaskuissa hän oli toinen. Hän voitti syöksylaskucupin neljännen kerran peräkkäin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Kaudella 2021–2022 Feuz sijoittui Lake Louisen ja Beaver Creekin syöksylaskuissa kolmanneksi. Wengenin jälkimmäisessä syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi ja ensimmäisessä kolmanneksi. Hän voitti Kitzbühelin toisen syöksylaskun. Kvitfjellin ja Courchevelin syöksylaskuissa hän oli kolmas. Hän sijoittui syöksylaskucupissa toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi.
Estelle Alphand
Estelle Alphand (s. 23. huhtikuuta 1995 Briançon, Ranska) on ruotsalainen alppihiihtäjä, joka edustaa ranskalaista CS Serre Chevalier -seuraa. Alphandilla on Ranskan ja Ruotsin kaksoiskansalaisuus, ja hän edustaa Ruotsia kaudesta 2017–2018 alkaen.
Alphand voitti supersuurpujottelussa kultaa nuorten talviolympialaisissa 2012. Suurpujottelussa ja superalppiyhdistetyssä hän saavutti hopeaa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja oli parisuurpujottelussa kolmastoista.
Alppihiihdon maailmancupissa Alphand kilpaili ensimmäisen kerran Ofterschwangin suurpujottelussa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Aspenin suurpujottelussa marraskuussa 2015 oltuaan 21:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Lienzin pujottelussa joulukuussa 2017. Se on hänen paras maailmancupsijansa edelleen helmikuussa 2021.
Tykkään susta (Heidi Kyrön albumi)
Tykkään susta Heidi Kyrön toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Krepost Sveaborgin maalinnoitteet
thumb|Linnoituksen kartta. Vihreät viivat kuvaavat vuoden 1914 kenttälinnoitteita, punaiset viivat vuosien 1915–1918 kantalinnoitteita ja mustat pisteet tykkipattereita. Krepost Sveaborgin maalinnoitteet olivat joukko Helsingin maa- ja merilinnoitukseen eli Krepost Sveaborgiin kuuluneita linnoitteita. Maarintamaan kuului alun perin numeroimattomat vuonna 1914 rakennetut kenttälinnoitteet sekä 37 numeroitua tukikohtaa Helsingin ympäristössä nykyisten Espoon, Helsingin ja Vantaan kuntien alueilla.
Vuoden 1914 kenttälinnoitteet
Kenttälinnoitteilla ei ole ollut tai niiden alkuperäistä numerointia ei ole säilynyt. Useissa tutkimuksissa onkin käytetty erilaisia keinotekoisia numerointimenetelmiä linnoitteille.
Tukikohdat I–V (1–5)
Vuosaaren alueelle rakennetun tukikohta I:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 loppupuolella. Tukikohdan keskeiset asemat 10–20 sijaitsivat alun perin Vantaalla, mutta ne siirtyivät vuoden 2009 kuntaliitoksessa Helsingin puolelle. Osa alueelle suunnitelluista asemista jäi toteuttamatta. Tukikohdan alueella sijaitsi kaksi tykkipatteria (61 ja 62). Tykkipatterien ammusvarastot sijaitsivat alueen länsilaitaan louhitussa luolassa. Tykkipatteri 61:n aseistuksena oli kuusi 152 millimetrin mörssäriä. Tykkipatteri 62 sijaitsee Netsytsaarentie 4–6 välisen piha–alueen ja Kallvikintien alla. Tykkipatteri kaivettiin esiin kesällä 2016 Museoviraston toimesta. Se kuitenkin peitettiin tutkimusten jälkeen. Patterin aseistuksena oli neljä 152 millimetrin raskasta 190 puudan piirityskanuunaa, joiden pääampumasuuntima on ollut koilliseen.
Mellunmäen alueelle rakennetun tukikohta II:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 loppupuolella. Tukikohdan keskeiset asemat 1–9 sijaitsevat Vantaan Länsimäessä. Helsingin puolella on osa asemasta 9 ja neljä luolaa, jotka ovat edelleen varastokäytössä. Tukikohdan alueella olleet asema 11 ja tykkipatteri 63 ovat hävinneet.
Kontulan ja Vesalan kaupunginosiin rakennetun tukikohta III:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin suunnitelmiin vuoden 1915 loppupuolella. Tukikohdan keskeiset asemat 3–12 sijaitsevat Vantaan Rajakylässä. Tukikohdan alueen kolme asemaa ja kolme tykkipatteria ovat hävinneet, ja yhden aseman toteuttamisesta ei ole tietoa. Säilyneen tykkipatteri 67:n aseistuksena oli kolme 122 millimetrin mallin 1877 kenttähaupitsia.
Kivikon ja Jakomäen kaupunginosiin rakennetun tukikohta IV:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin suunnitelmiin vuoden 1915 loppupuolella. Alueen linnoitteet ovat säilyneet hyvin, ja niistä saa hyvän kuvan linnoituslaitteiden sijoittelusta maastoon. Tukikohdan asemista yksi sijaitsee Vantaan Rajakylässä. Sen lisäksi yksi asema on jäänyt rakentamatta, kahden toteuttamisesta ei ole tietoa ja yksi on tuhoutunut. Alueen tykkipattereista patteri 69 on täytetty ja patteri 70 edelleen olemassa. Säilyneen patterin aseistuksena oli kaksi 152 millimetrin Canet-tykkiä.
Vartioharjun ja Puotinharjun alueelle rakennetun tukikohta V:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuoden 1915 alulla. Tukikohdan asemista 15 ja tykkipattereista kaksi on hävinnyt. Yksi asema on osittain täytetty. Alueen yhdessä luolassa on nykyisin väestönsuoja.
Tukikohdat VI–X (6–10)
Kontulan ja Myllypuron alueelle rakennetun tukikohta VI:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuoden 1915 alulla. Alueen asemista seitsemän ja kolmesta tykkipattereista yksi on hävinnyt. Toinen tykkipatteri on romahtanut ja täytetty hiekalla. Kolmas patteri (patteri 65) on edelleen nähtävissä maastossa. Säilyneen tykkipatterin aseistuksena oli neljä 280 millimetrin mörssäriä. Yhtä tukikohdan asemista ei toteutettu. Yksi alueen luolista on nykyisin varastokäytössä.
Kurkimäen alueelle rakennetun tukikohta VII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuoden 1915 alulla. Tukikohdan kolme asemaa ovat suhteellisen hyvin säilyneet.
Kivikon ja Viikin Latokartanon alueelle rakennetun tukikohta VIII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuoden 1915 alulla. Alueella olevat asemat ovat säilyneet suhteellisen hyvin, asema 2:n lounaispuolella ollut vartiotupa ja osa asemasta 1 ovat hävinneet.
Kivikon, Tattariharjun, Ala-Malmin ja Malmin lentokentän alueelle rakennetun tukikohta IX:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 loppupuolella. Alueen asemista neljä on kokonaan hävinnyt. Tukikohdan neljällä 152 millimetrin mallin 1877 kanuunalla aseistettu tykkipatteri on säilynyt.
Pihlajamäen alueelle rakennetun tukikohta X:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuoden 1915 alulla. Alueen asemista neljä ja tykkipattereista yksi on kokonaan hävinnyt. Tukikohdan toinen neljällä 229 millimetrin mörssärillä aseistettu tykkipatteri on suurimmin osin hävinnyt, maastossa siitä on jäljellä vain osittain täytetty suojahuone. Yksi alueen luolista on nykyisin väestönsuojana ja kaksi varastotiloina. Alueen asemat yhtä lukuun ottamatta ovat kokonaan tai osittain hävinneet.
Tukikohdat XI–XIV (11–14)
Ala-Malmin, Ylä-Malmin ja Pukinmäen alueelle rakennetun tukikohta XI:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 loppupuolella. Tukikohdan asemista neljä ja tykkipattereista kaksi toteutettua ovat hävinneet. Yhden patterin toteutuksesta ei ole tietoa. Jäljellä olevia rakennelmia on myös täytetty. Ala-Malmin ja Ylä-Malmin välillä kulkeva Latokartanontie kulkee entisen tykkitien linjausta pitkin.
Pukinmäen ja Tapaninvainion alueelle rakennetun tukikohta XII:n linnoitteiden rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 loppupuolella. Tukikohdan asemista neljä ja tykkipattereista ainoa ovat hävinneet. Yksi alueella olevista luolista on yksityisessä käytössä. Alueen teistä Karhusuontie, Kuismakuja, Kuismatie, Jokipellontie ja Madetojanpolku on ainakin osittain rakennettu entisille tykkiteille.
Marjaniemen alueelle rakennetun tukikohta XIII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan kahdesta asemasta toinen on hävinnyt. Alueella kulkeva Kunnallisneuvoksentie on rakennettu entiselle tykkitielle.
Ala-Malmin ja Viikin Latokartanon alueelle rakennetun tukikohta XIII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan alueella ollut tykkipatteri 73 on hävinnyt. Yksi alueen luolista on edelleen käytössä väestönsuojana.
Tukikohdat XV–XX (15–20)
Tuomarinkartanon alueelle rakennetun tukikohta XV:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan kaksi asemaa ovat säilyneet suhteellisen hyvin, Tuomarinkylän kartanon lähellä sijaitsevaa asema 1 on osittain täytetty. Asema 2:n ohi kulkee edelleen tykkitie, joka on osittain peitetty hiekalla. Alueen teistä Tuomarinkylänpolku, Kartanomuseontie ja Lukupolku ovat entiselle tykkitielle rakennettuja.
Torpparinmäen, Paloheinän ja Itä-Pakilan alueelle rakennetun tukikohta XVI:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista kolme ja toinen kahdesta tykkipatterista on hävinnyt. Säilyneen tykkipatteri 83:n aseistuksena oli kaksi 152 millimetrin Canet-tykkiä. Yksi alueen luolista on varastokäytössä. Monet jäljellä olevista asemista on osittain tai lähes kokonaan täytetty. Alueen teistä Sysimiehentie, Kytöniityntie, Miilutie, Palosuontie, Välitalontie, Elontie, Uudentuvantie, Koulumestarintie ja Yhdyskunnantie on rakennettu entiselle tykkitielle.
Paloheinän ja Länsi-Pakilan alueelle rakennetun tukikohta XVII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista kuusi ja kaikki neljä toteutettua tykkipatteria ovat hävinneet. Yhden patterin toteutuksesta ei ole tietoa. Yksi alueen luolista on käytössä väestönsuojana.
Haltialan ja Maununnevan alueelle rakennetun tukikohta XVIII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista neljä ja ainoa toteutettu tykkipatteri on hävinnyt. Yhden patterin toteutuksesta ei ole tietoa. Alueen teistä Kirjokalliontie, Kaarelantie, Vuorilinnakkeentie, Lavettitie ja Kanuunatie on rakennettu entisille tykkiteille.
Maununnevan ja Kannelmäen alueelle rakennetun tukikohta XIX:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista seitsemän on hävinnyt. Yhden tykkipatterin toteutuksesta ei ole tietoa. Alueen teistä Kanneltie, Kantelettarentie, Kirjokalliontie, Raitamaantie ja Runonlaulajantie on rakennettu entisille tykkiteille.
Kannelmäen alueelle rakennetun tukikohta XX:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Alueen asemista yksi on kokonaan hävinnyt ja suurin osa ainakin osittain.
Tukikohdat XXI–XXV (21–25)
thumb|Tukikohta XXIII:n ampumapesäke Helsingin Pirkkolassa ja Maununnevalla. Patolan ja Itä-Pakilan alueelle rakennetun tukikohta XXI:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista neljä, tykkipattereista toinen, vartiotupa ja sauna ovat hävinneet. Säilyneen tykkipatteri 81:n aseistuksena oli neljä 229 millimetrin mallin 1877 linnoituskanuunaa. Alueen luolista yksi on käytössä väestönsuojana. Alueen teistä Teinintie, Rautiotie, Maanmittarintie, Manttaalitie ja Kansantie on rakennettu entisille tykkiteille.
Maunulan, Länsi-Pakilan ja Pirkkolan alueelle rakennetun tukikohta XXII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista kolme ja ainoa tykkipatteri ovat kokonaan hävinneet. Alueen luolista yksi on yksityisessä käytössä. Alueen teistä Alkutie, Lepolantie ja Pakilantie on rakennettu entisille tykkiteille.
Maununnevan, Kannelmäen, Pohjois-Haagan ja Pirkkolan alueelle rakennetun tukikohta XXIII:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista yksi ja neljästä tykkipattereista kaksi on hävinnyt. Kummankin säilyneen tykkipatterin aseistuksena oli neljä 152 millimetrin mallin 1877 raskasta kanuunaa. Yhdessä alueen luolista toimii nykyisin autokorjaamo kahden muun ollessa varastokäytössä. Alueen teistä Näyttelijäntie, Kaarelanvierto ja Aku Korhosen tie sekä osa Pirkkolan urheilupuiston poluista on rakennettu entisille tykkiteille.
Lassilan, Pohjois- ja Etelä-Haagan alueelle rakennetun tukikohta XXIV:n linnoitteiden rakentaminen alkoi vuonna 1915. Tukikohdan asemista seitsemän ja toteutetuista tykkipattereista yksi on kokonaan hävinnyt. Yhden tykkipatterin toteuttamisesta ei ole tietoa. Säilyneen tykkipatteri 95:n aseistuksena oli neljä 152 millimetrin mallin 1877 raskasta kanuunaa. Yksi tukikohdan suojahuoneista on käytössä väestönsuojana. Alueen teistä Kaupintie on rakennettu osittain entiselle tykkitielle.
Tukikohdat XXVII–XXX (26–30)
Lintuvaaran ja Mäkkylän alueelle rakennetun tukikohta XXVIII:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuonna 1915. Alueen asemista kymmenen, kolmesta tykkipatterista yksi ja tukikohdan käyttöön rakennettu kaivo ovat hävinneet. Alueen teistä Mäkkyläntie, Armas Laniksen katu, Postipuuntie, Aseveljentie, Kommendantintie, sekä osa Turuntiestä Mäkkylän kohdalla on rakennettu entisille tykkiteille.
Luettelo pikkuplaneetoista: 214001–215000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 214001:stä ja päättyen 215000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Krepost Sveaborgin maalinnoitteet
Tukikohdat XXVII–XXX (26–30)
Pohjois-Leppävaaran alueelle rakennetun tukikohta XXIX:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuonna 1915. Alueen asemista kaksi on hävinnyt. Yksi asema jäi toteuttamatta. Alueen teistä Vanha maantie on rakennettu entiselle tykkitielle. Kahta alueen asemista käytettiin Krepost Sveaborgin ainoissa taistelutoimissa, kun punakaartin joukko-osastot ottivat yhteen saksalaisten kanssa 11. huhtikuuta 1918. Tukikohdan asema 3:n alueelta on louhittu kiveä Mannerheimintien kiveyksiä varten.
Etelä-Leppävaaran alueelle rakennetun tukikohta XXX:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan 1915. Tukikohdan asemista yksi ja tykkipattereista yksi on hävinnyt. Tukikohdan toisen tykkipatterin toteutuksesta ei ole tietoa.
Tukikohdat XXXI–XXXVII (31–37)
Laajalahden alueelle rakennetun tukikohta XXXI:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuonna 1915. Tukikohdan asemista osaa on täytetty. Alueelle sijoitetun kenttätykkipatterin toteutuksesta ei ole tietoa. Säilyneen tykkipatteri 108:n aseistuksena oli kaksi 152 millimetrin Canet-tykkiä. Alueen teistä Kirvuntie, Kurkijoentie ja Antreantie on rakennettu entiselle tykkitielle.
Etelä-Laajalahden ja Pohjois-Tapiolan alueelle rakennetun tukikohta XXXII:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 huhtikuussa. Tukikohdan asemista kahdeksan ja tykkipattereista kaksi on hävinnyt. Säilyneiden tykkipatterien aseistuksesta ei ole tarkkoja tietoja patteria 109 lukuun ottamatta, joka oli aseistettu neljällä 152 millimetrin raskaalla 190 puudan mallin 1877 kanuunalla. Alueen teistä Kivennavantie, Suotorpantie, Muolaantie, Valkjärventie ja Koivuviidantie on rakennettu entisille tykkiteille.
Lähes koko kehä I:n alkupää tukikohtien XXVII, XXX–XXXII ja XXXVI alueella vuonna 2011 valmistuneeseen Mestarintunneliin saakka on rakennettu entisille tykkiteille.
Tapiolan alueelle rakennetun tukikohta XXXIII:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 huhtikuussa. Tukikohdan asemista kolme ja tykkipattereista kaksi on hävinnyt. Yksi tukikohdan tykkipattereista, Miessaaren patteri 115, kuuluu meririntamaan. Toisen säilyneen patterin aseistuksena oli kolme 152 millimetrin Canet-tykkiä. Alueen teistä Kivennavantie, Suotorpantie, Muolaantie, Valkjärventie ja Koivuviidantie on rakennettu entisille tykkiteille.
thumb|Kallioluolan sisäänkäynti tukikohta XXXIV:n alueella Espoon Haukilahdessa. Haukilahden ja Westendin alueille rakennetun tukikohta XXXIV:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 huhtikuussa. Tukikohdan asemista neljä, ainoa tykkipatteri sekä kaksi vartiotupaa ovat hävinneet. Alueen teistä Hiiralantie, Ankkurisaarentie, Westendintie ja Westendin puistotie on rakennettu entisille tykkiteille.
Ruukinrannan alueelle rakennetun tukikohta XXXVI:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuonna 1915. Tukikohdan asemaksi merkattu kasarmi, myöhemmin Leppävaaran suojeluskuntatalona palvellut rakennus purettiin 1958 Turunväylän rakennustöiden yhteydessä. Tukikohdan kaksi tykkipatteria ovat hävinneet. Alueen teistä Gallen-Kallelan tie, Ville Vallgrenin tie, Ruukinrannantie ja Elfvikintie on rakennettu entisille tykkiteille.
Tapiolan, Otaniemen ja Lauttasaaren Vaskiniemen alueelle rakennetun tukikohta XXXVII:n rakentaminen lisättiin linnoitussuunnitelmaan vuoden 1915 huhtikuussa. Lauttasaaren tykkipatterin paikalla oli ollut jo 1855 rakennettu patteri, jota oli uusittu kertaalleen vuonna 1885. Tukikohdan asemista kolme on hävinnyt. Lauttasaaren patterin aseistuksena oli neljä 229 millimetrin tykkiä. Tukikohdan yhteyteen suunniteltua kasarmialuetta ei ehditty toteuttaa. Alueen teistä Miestentie, Otsolahdentie, Otsolahdenkallio ja Tapiolantie on rakennettu entisille tykkiteille.
Kuuma Ankanpoikanen
Kuuma Ankanpoikanen on vuonna 2008 perustettu turkulainen nykynukketeatteriryhmä, joka tekee esityksiä aikuisille ja lapsille. Nukketeatterin lisäksi sen ohjelmistoon kuuluu muun muassa naamioimprovisatorisia katuteatteriesityksiä.
Eu-LISA
eu-LISA eli viralliselta nimeltään Laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaava eurooppalainen virasto on vuonna 2011 perustettu, Tallinnassa toimiva EU:n erillisvirasto. Tallinnan ohella virastolla on operatiivinen toimipaikka Ranskan Strasbourgissa ja varatoimipiste Itävallan Sankt Johann im Pangaussa. Viraston palveluksessa on noin 137 ihmistä.
Jamaika talviolympialaisissa 2018
Jamaika osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti kolme urheilijaa, jotka kilpailivat kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi rattikelkkailija Jazmine Fenlator-Victorian ja päättäjäisissä rattikelkkailija Carrie Russell.
Eu-LISA
Eu-LISA ylläpitää ja hallinnoi suuria tietojärjestelmiä, joilla tuetaan EU:n oikeus- ja sisäpolitiikkaa. Tietojärjestelmillä esimerkiksi mahdollistetaan Schengen-maiden välinen viisumitietojen vaihto, jolloin matkustaminen EU-maiden välillä on sujuvaa. Järjestelmillä myös määritetään, minkä EU-maan tulee käsitellä mikäkin turvapaikkahakemus. Eu-LISA myös antaa EU:n jäsenmaille teknistä tukea Euroopan turvallisuuden edistämiseksi tehtäviin toimenpiteisiin. Lisäksi virasto testaa rajavalvontajärjestelmään liittyvää uutta teknologiaa."
Jamaika talviolympialaisissa 2018
Rattikelkkailu
Jamaika sai maapaikan rattikelkkailun naisten kaksikkoon ranking-sijoitusten perusteella. Se oli ensimmäinen kerta, kun jamaikalaiset naiskelkkailijat pääsivät olympialaisiin. Joukkueen osallistuminen oli epävarmaa, sillä valmentaja Sandra Kiriasis yritettiin siirtää valmentajan tehtävistä suoritusanalysoijaksi. Hän erosi ja uhkasi viedä joukkueen kelkan mukanaan. Lopulta joukkue pääsi kuitenkin kilpailemaan.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – naisten nelinpeli
Pöytätenniksen naisten nelinpeli Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 16. syyskuuta ja finaali pelattiin 22. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voittivat kiinalaiset Li Ju ja Wang Nan.
Anders Nevalainen
Anders Juhaninpoika Nevalainen, (1858 Pielisjärvi - 1933 Terijoki) oli suomalainen kultaseppä, joka työskenteli Fabergélla.
Hän aloitti uransa olemalla oppipoikana niin Suomessa kuin Pietarissa vuonna 1874. Hän meni naimisiin Maria Karolina Liljerotin kanssa vuonna 1884. Heillä oli viisi lasta, joista yksi oli kellontekijä Arvid Nevalainen. Hän aloitti Pietarissa työskentelyn August Holmströmin koruateljeessa. Nopeasti hän eteni työpajan johtoon ja alkoi tehdä Fabergélle tuotteita. Hänen työpajansa teki Fabergélle hopeakoristeisia kehyksiä koivusta ja lakkatöistä, hopeisia ja kultaisia savukerasioita sekä kullattuja hopeisia emalirasioita. Hänen hopeamerkkinsä oli A.N useasti K.Fabergé-merkin vieressä. Perhe palasi Suomeen Venäjän vallankumouksen jälkeen 1917.
HMS Laxen (1914)
HMS Laxen (runkonumero L) oli Ruotsin laivaston vuonna 1915 palvelukseenotettu Laxen-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 1914 ja liitettiin laivastoon 22. helmikuuta 1915.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1935. Sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
Xiropótamos
Xiropótamoksen pieni kaupunki, suomeksi ”Kuiva joki”, sijaitsee Falakró-vuoren eteläpuolella noin kuusi kilometriä luoteeseen Dráman kaupungista. Asutuksen vanha nimi oli vuoteen 1927 saakka slaavilaisittain Visotsáni (Βησωτσάνη).
Xiropótamos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ξηροποτάμου, Dimotikí Koinótita Xiropotámou), johon kuuluu varsinaisen Xiropótamoksen kaupungin lisäksi kylä Metamórfosi Sotíros. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 735.
Endymion (romaani)
Endymion on Dan Simmonsin vuonna 1995 julkaistu science fiction -romaani. Teos on Hyperion-sarjan kolmas osa.
Teos on ollut ehdolla Locus-palkinnolle.
Teoksen on suomentanut Juha Ahokas ja julkaissut vuonna 1999 Like.
Heavy (Iron Butterflyn albumi)
Heavy on yhdysvaltalaisen psykedeelisen rockin yhtyeen Iron Butterflyn esikoisalbumi. Se julkaistiin tammikuussa 1968 levymerkillä ATCO Records.