cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olympia (Kreikka)
Temppelit ja pyhäköt
Zeuksen alttari sijaitsi temppelin pohjoispuolella lähempänä alueen vanhempia pyhäkköjä Heran temppeliä ja Pelopeionia. Alttari kasvoi vuosisatojen kuluessa lähes seitsemän metriä korkeaksi tuhkakasaksi, koska sillä poltettiin uhreja ja sille tuotiin jatkuvasti votiivilahjoja. Nykyisin siitä ei kuitenkaan ole jäljellä mitään.
Heran temppeli ja alttari pienoiskuva|220px|[[Heran temppeli (Olympia)|Heran temppelin rauniot.]]
Heran temppeli eli Heraion sijaitsi temenoksen luoteisosassa. Se rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 600 eaa. Se oli pyhäkköalueen ensimmäinen varsinainen temppeli ja varhaisin kaikista kreikkalaisista monumentaalitemppeleistä. Alun perin se oli omistettu Zeukselle ja tämän puolisolle Heralle yhdessä. Erillisen Zeuksen temppelin valmistuttua temppeli jäi Heran temppeliksi. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 × 16 pylvästä. Sen stylobaatin koko oli noin 18.8 × 50,0 metriä. Heran alttari sijaitsi temppelin itäpuolella.
Pelopeion
Pelopeion oli heeros Pelopsin hautamuistomerkki, joka sijaitsi temenoksen keskellä Heran temppelin eteläpuolella Olympian kaikkein vanhimman, esihistoriallisen asutuksen paikalla. Se oli alueen vanhimpia pyhäkköjä. Pelopeion uusittiin 500-luvulla eaa., jonka jälkeen se oli ympäröity viisikulmaisella peribolosmuurilla. Sen lounaiskulmassa oli propylon-porttirakennus.
Metroon pienoiskuva|oikea|220px|[[Filippeion.]]
Metroon oli Kybelelle eli Jumalten Äidille omistettu temppeli, joka sijaitsi Heran temppelin itäpuolella. Se rakennettiin 300-luvun eaa. alussa. Roomalaisella ajalla se oli keisarikultin käytössä. Myös tämä temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen stylobaatin koko oli noin 10,6 × 20,7 metriä ja siinä oli 6 × 11 pylvästä.
Filippeion
Filippeion oli tholos eli pyörötemppeli, joka sijaitsi temenoksen luoteiskulmassa Prytaneionin eteläpuolella. Se rakennettiin 300-luvulla eaa. kunnioittamaan Makedonian hallitsijasukua. Sen rakentamisen aloitti Filippos II Khaironeian taistelun jälkeen, ja työn saattoi loppuun hänen poikansa Aleksanteri Suuri. Tholos edusti joonialaista tyyliä. Sen halkaisija oli noin 15,2 metriä ja sen julkisivussa oli kehässä 18 pylvästä. Sisällä oli viisi patsasta, jotka esittivät Aleksanteria sekä tämän vanhempia ja isoisiä.
Muut pyhäköt
Temenoksen kaakkoispuolella sijaitsivat klassisella ajalla rakennetut niin kutsutun Kaakkoistalon Hestian pyhäkkö sekä Artemiin alttari.
Julkiset rakennukset
Prytaneion
Willard
Willard tarkoittaa seuraavia:
Olympia (Kreikka)
Julkiset rakennukset
Prytaneion sijaitsi temenoksen luoteiskulmassa. Se oli Olympian uhritoimituksia valvoneiden viranomaisten kokoontumispaikka. Kisojen aikana siellä järjestettiin muun muassa juhlapidot voittajien kunniaksi. Rakennukseen kuului myös hestia-tulen alttari ikuisine tulineen. Prytaneion rakennettiin 500-luvulla eaa.
Buleuterion pienoiskuva|oikea|220px|[[Buleuterion (Olympia)|Buleuterionin rauniot.]]
Buleuterion sijaitsi temenoksen eteläpuolella. Se oli rakennettu 500-luvun eaa. puolessa välissä. Se toimi kisoja järjestäneiden viranomaisten toimitilana sekä eräänlaisena kisatoimistona. Urheilijat ja tuomarit (hellanodikai) muun muassa vannoivat siellä valansa (horkos) ennen kisoja. Rakennuksen koko oli laajimmassa vaiheessa noin 33 × 42 metriä ja se koostui tuolloin kahdesta osasta, joiden kummankin länsipää oli puolikaarenmuotoinen apsis. Osien välissä oli suorakulmainen huone, jossa oli Zeus Horkioksen eli valoja suojelevan Zeuksen patsas.
Theokoleon
Theokoleon oli Olympian pappien (theokoloi) kokoontumis- ja asuinpaikka. Se sijaitsi Zeuksen temppelin länsipuolella heti Feidiaan työpajan vieressä.
Kisapaikat
pienoiskuva|oikea|220px|[[Stadion (Olympia)|Olympian stadion.]]
Stadion
Stadionilla järjestettiin hevosurheilua lukuun ottamatta Olympian kisojen kaikkien lajien kilpailut, mukaan lukien stadionjuoksu, viisiottelu, paini, nyrkkeily ja pankration. Stadion sijaitsi alueen itälaidalla. Alun perin arkaaisella kaudella se oli vielä temenoksen sisäpuolella, ja sai alkunsa Zeuksen alttarilta ja suuntautui siitä itään päin ohi aarrekammioiden rivistön. Myöhemmin pyhäkköalueen kasvaessa stadionia siirrettiin kahdesti idemmäksi. Nykyiselle paikalleen temenoksen ulkopuolelle se sijoitettiin klassisella kaudella 300-luvulla eaa. Koko stadionin pituus oli noin 215 metriä ja leveys noin 30 metriä, ja sen juoksuradan pituus oli 192,27 metriä, mikä oli stadionjuoksun matka kisoissa. Lähtöviiva oli länsipäässä ja maaliviiva itäpäässä. Stadionin katsomoon mahtui noin 45 000 katsojaa. Etelälaidalla oli tuomarien koroke.
Muut urheilupaikat
pienoiskuva|oikea|220px|[[Palaistra (Olympia)|Palaistran rauniot.]]
Palaistra
Palaistra sijaitsi temenoksen länsipuolella. Se rakennettiin 300-luvulla eaa. ja toimi painin, nyrkkeilyn ja pituushypyn harjoittelupaikkana. Palaistra muodostui peristyylirakennuksesta, jonka koko oli noin 66,4 × 66,8 metriä. Sen keskellä oli piha, jonka ympärillä oli tilat pukeutumiselle ja öljyämiselle. Rakennus edusti doorilaista ja joonialaista tyyliä.
Gymnasion
Gymnasion sijaitsi palaistran pohjoispuolella. Se rakennettiin 100-luvun eaa. alkupuolella ja toimi tilaa vaativien lajien, kuten keihään- ja kiekonheiton sekä juoksulajien harjoittelupaikkana. Gymnasion muodostui pylväikköpihasta, jonka koko oli noin 120 × 220 metriä, ja jonka rakennukset edustivat myös sekä doorilaista että joonialaista tyyliä. Itälaidalla oli stadionin pituinen stoa eli pylväshalli, jonka sisällä voi harjoitella juoksua.
Muut rakennukset
Aarrekammiot pienoiskuva|oikea|220px|[[Sikyonilaisten aarrekammio (Olympia)|Sikyonilaisten aarrekammion rauniot.]]
Pyhäkköalueen pohjoislaidalla Kroniosvuoren etelärinteessä sijaitsi rivissä joukko aarrekammioita, jotka rakennettiin 500–400-luvuilla eaa. Ne olivat kreikkalaisten kaupunkivaltioiden omia votiivilahjojaan varten rakennuttamia, vaikkakin niillä on saattanut olla alun perin myös muu uskonnollinen tehtävä. Suurin osa aarrekammioista oli Manner-Kreikan ulkopuolisten kaupunkien pystyttämiä. Useimmista on säilynyt vain vähän jäänteitä. Parhaiten säilynyt on Sikyonilaisten aarrekammio, jota on myös kunnostettu. Suurin oli Gelalaisten aarrekammio. Pausaniaan mukaan Olympiassa oli tämän lisäksi myös Syrakusalaisten, Epidamnoslaisten, Byzantionlaisten, Sybarislaisten, Kyreneläisten, Selinuslaisten, Metapontionlaisten ja Megaralaisten aarrekammiot. Lisäksi paikalla on yhden ylimääräisen aarrekammion rauniot; se tunnetaan Tuntemattomana aarrekammiona.
Feidiaan työpaja pienoiskuva|oikea|220px|[[Feidiaan työpajan rauniot.]]
Niin kutsuttu Feidiaan työpaja sijaitsi temenoksen länsipuolella. Se rakennettiin kuvanveistäjä Feidiaan työskentelytilaksi 400-luvulla eaa. tämän veistäessä Zeuksen temppelin suurta Zeuksen kuvapatsasta. Varhaiskristillisellä ajalla rakennusta käytettiin kirkkona.
Leonidaion
Leonidaion oli hotelli, joka sijaitsi temenoksen lounaispuolella. Se rakennettiin vuonna 330 eaa. ja sai nimensä sen lahjoittajasta ja suunnittelijasta Leonidas Naksoslaisesta. Se oli tarkoitettu alun perin arvovieraiden majoittamiseen, mutta myöhemmin se oli roomalaisten viranomaisten käytössä. Rakennuksen koko oli noin 74,8 × 81,1 metriä.
Neron huvila
Neron huvila sijaitsi temenoksen kaakkoispuolella ja Hestian pyhäkkökokonaisuuden itäpuolella. Se rakennettiin keisari Neron käyttöön noin vuonna 65–67 tämän osallistuttua Olympian kisoihin vuonna 67.
Nymfaion
Nymfaion eli Eksedra oli nymfeille omistettu lähdekaivo, joka sijaitsi pyhäkköalueen pohjoislaidalla. Se rakennettiin 100-luvulla Herodes Atticuksen rahoituksella. Se oli puolikaaren muotoinen ja sen leveys oli noin 33 metriä.
pienoiskuva|oikea|160px|[[Paionioksen Nike, alueelta löydetty voitonjumalatar Niken patsas. Olympian arkeologinen museo.]] Stoat
Kylpylät
Niin kutsuttu Läntinen eli Kreikkalainen kylpylä sijaitsi aivan alueen länsilaidalla lähellä Kladeos-jokea. Kylpylän (loutra) koko oli noin 5,8 × 21,6 metriä. Siihen kuului myös uima-allas (kolymbētērion). Kylpylä oli rakennettu 400-luvulla eaa. ja sitä laajennettiin sekä 300- että 100-luvuilla eaa.
Kreikkalainen kylpylä ei ollut enää käytössä roomalaisella ajalla, jolloin alueelle rakennettiin useita muita kylpylöitä, muun muassa niin kutsuttu Kladeoksen kylpylä Kladeosjoen varrelle läntisen kylpylän viereen, Pohjoinen eli Kronioksen kylpylä Prytaneionin pohjoispuolelle, Eteläinen kylpylä Buleuterionin länsipuolelle sekä Itäinen kylpylä lähelle Neron huvilaa.
Muistomerkit ja muut esinelöydöt
Pyhäkköalueella oli tuhansia alttareita ja patsaita jumalista, puolijumalista, heeroksista, olympiavoittajista, hallitsijoista ja sotapäälliköistä. Monet kisavoittajien patsaista olivat kuuluisien kuvanveistäjien, kuten Polykleitoksen tai Myronin, tekemiä. Niitä oli ryhmitelty urheilulajien ja kotipaikkojen mukaan. Lisäksi stadionin lähellä oli suuri joukko Zeusta esittäneitä Zanes-patsaita, jotka oli pystytetty vilpistä kiinni jääneiden sakkorahoilla varoitukseksi muille. Patsaista on säilynyt yleensä vain niiden jalusta.
Tunnettuja alueelta löydettyjä veistoksia ovat muun muassa Heran temppelistä löydetty Praksiteleen Hermes sekä voitonjumalatarta esittävä Paionioksen Nike. Löydökset ovat Olympian arkeologisessa museossa.
Olympian kisat
pienoiskuva|oikea|260px|Olympiavoittajia esittävä lattiamosaiikki. Olympian arkeologinen museo.
Olympia oli nykyaikaisten olympialaisten esikuvana toimineiden Olympian kisojen synnyinpaikka ja kisojen järjestämispaikka koko niiden historian ajan. Antiikin kreikkalaisille Olympian kisat olivat uskonnollinen juhla ja Python kisojen ohella merkittävimmät panhelleenisistä kisoista. Ne järjestettiin vain ajoittaisin keskeytyksin joka neljäs vuosi vuodesta 776 eaa. ainakin vuoteen 393 jaa. saakka. Kisat järjestettiin kesäpäivänseisausta seuraavan täydenkuun aikaan eli suunnilleen nykyisen heinäkuun puolessa välissä.
Virolaiset eurokolikot
Virolaiset eurokolikot ovat Virolle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Viro otti euron käyttöön vuoden 2011 alussa.
Olympia (Kreikka)
Olympian kisat
Kisojen ajaksi julistettiin aselepo (ekekheiria), jonka mukaan Olympia oli pyhä paikka, eikä sinne eikä koko Elikseen saanut hyökätä. Aselepo myös suojasi kisoihin matkaavia ja sieltä palaavia. Kisoihin saivat osallistua alun perin vain kreikkalaiset. Makedonian vallan kasvaessa kiisteltiin siitä, sallitaanko näiden osallistua; lopulta tämä sallittiin. Roomalaisella ajalla jouduttiin puolestaan sallimaan roomalaisten osallistuminen.
Virolaiset eurokolikot
Vuonna 2004 Virossa pidettiin kilpailu eurokolikoiden kansallisen puolen suunnittelemiseksi. Ehdotuksia tuli 134, joista kymmenen parhaaksi arvioitua laitettiin kansanäänestykseen. Voittaneen, käyttöön otetun aiheen on suunnitellut postimerkkejäkin suunnitellut taidegraafikko Lembit Lõhmus. Kaikkiin kolikoihin on kuvattu Viron kartta, jonka alla lukee sana EESTI. Senttiarvoisissa kolikoissa kartta on uppokuvana. Euroarvoisissa kartta on kohokuvana, jossa näkyvät myös maaston pinnanmuodot. Kahden euron kolikossa on lisäksi erityispiirteenä, että karttakuvassa ovat näkyvissä Viron pohjoisin ja läntisin saari, joita pienempiarvoisissa kolikoissa ei ole piirretty näkyviin. Kaikissa Viron eurokolikoissa on kansallisella puolella lisäksi EU:n kaksitoista tähteä sekä kolikon lyöntivuosi.
Olympia (Kreikka)
Olympian kisat
Aluksi kisat kestivät yhden päivän ja niihin kuului vain yksi urheilulaji, stadionjuoksu eli yhden stadionin (192,27 metriä) mittaisen matkan juokseminen. 14. olympiadin kisoissa vuonna 724 eaa. kisaohjelmaan lisättiin diaulos eli kahden stadionin juoksu, 15. olympiadin kisoissa vuonna 720 eaa. dolikhos eli 24 stadionin (noin 4,6 kilometriä) juoksu ja 18. olympiadin kisoissa vuonna 708 eaa. paini ja viisiottelu. 600-luvulla eaa. lisättiin nyrkkeily, pankration, nelivaljakkoajot ja muita hevoskilpailuita sekä poikien kisat. 500-luvulla eaa. lisättiin muun muassa hopliittijuoksu. Lopulta kisat kestivät viisi päivää. Voittajat palkittiin villioliivipuun oksalla, punaisella otsanauhalla ja juhlapidoilla. Kotipaikkakunnillaan he saivat suurta kunniaa.
Virolaiset eurokolikot
Viron eurokolikot on lyöty Suomen Rahapajalla 20. heinäkuuta 2010 alkaen.
Olympia (Kreikka)
Olympian kisat
Aina ennen miesten kisoja Olympiassa järjestettiin naisille tarkoitetut Heraian kisat.
Virolaiset eurokolikot
Virossa kansalaiset saivat ostaa kolikoita jo joulukuussa 2010 tutustumista varten. Näistä aloituspakkauksista päätyi joitakin kolikoita rahaliikenteeseen ainakin Suomessa jo vuoden 2010 puolella, vaikkei kolikoiden käyttö ollut vielä virallisesti luvallista.
Eesti Pank myi keräilijöille pakkausta ”Mündipakett 111 €”, rulla kutakin kahdeksaa kolikkoa vuonna 2011, hintaan 111 euroa.
Turun ammattikorkeakoulun opiskelijakunta
Turun ammattikorkeakoulun opiskelijakunta – TUO (engl. Student Union of Turku University of Applied Sciences – TUO) on Turun ammattikorkeakoulussa toimiva ammattikorkeakoululain 42a§:n mukainen opiskelijakunta.
Jäsenyys
Opiskelijakunta edustaa kaikkia Turun ammattikorkeakoulun noin 12 000 opiskelijaa ja opiskelijakunnan jäsenyys on vapaaehtoinen. Jäseneksi voivat liittyä kaikki Turun ammattikorkeakoulussa tutkintoon opiskelevat opiskelijat. Jäseneksi liittyvä saa opiskelijakortin, joka oikeuttaa opiskelija-alennuksiin.
Yhteensä opiskelijakunnalla on jäseniä noin 1600+ henkeä. Jäseniä opiskelijakunnalla on Turussa ja Salossa.
Toimisto ja organisaatio
Opiskelijakunnan työskentelytilat sijaitsevat ICT-Cityssä. Opiskelijoita palveleva TUO Lounge sijaitsee EduCityn Service käytävällä. TUO Loungesta saat jäsenpalvelua sekä sinua palvelevat myös kampuskauppa ja Kampus Brewery. Opiskelijakunnan toimistolla työskentelee opiskelijakunnan hallituksen ja edustajiston puheenjohtajiston lisäksi opiskelijakunnan toiminnanjohtaja, sekä vaikuttamisen ja viestinnän, tuutoroinnin ja opiskelijakulttuurin, tuutoroinnin ja markkinointiviestinnän sekä hallinnon asiantuntijat. Toimistolla työskentelee lisäksi vaihtelevasti koordinaattoreita sekä harjoittelijoita.
Ylintä valtaa opiskelijakunnassa käyttää jäsenten joka syksy vaaleilla valitsema edustajisto. Edustajisto nimittää hallituksen, joka huolehtii käytännön toimintaan liittyvistä päätöksistä ja asioiden hoitamisesta yhdessä työntekijöiden kanssa.
Saago
thumb|upright|Saagopalmuja Saago (aiemmin myös sago ) on hiilihydraattipitoista jauhoa, jota saadaan saagopalmujen ytimestä. Saagopalmulajeja on useita, mutta kaksi käytetyintä niistä ovat Metroxylon sagu ja Metroxylon rumphii. Saago on tärkeä osa Uuden-Guinean ja Molukkien asukkaiden perinteistä ruokavaliota. Siitä paistetaan rieskankaltaisia leipäsiä, joita syödään kalamuhennoksen kanssa. Saago muistuttaa maniokkikasvista saatavaa tapiokaa. Saagoa muistuttavia perunasta tehtyjä helmiryynejä on kutsuttu myös perunasaagoksi.
Saagopalmut
Saagopalmujen kaksi käytetyintä lajia ovat Metroxylon-sukuun kuuluvat M. sagu ja M. rumphii. Muita saagopalmusukuja ovat Arecastrum, Arenga, Caryota, Corypha, Eugeissona, Mauritia ja Roystonea. Kaikkiaan saagopalmulajeja on noin 15, ja niitä esiintyy sekä itäisellä että läntisellä pallonpuoliskoilla. Merkittävin näistä, M. sagu, esiintyy lähinnä Malaijien saaristossa ja Uudessa-Guineassa. Saago on koko maailman mittakaavassa kuitenkin suhteellisen merkityksetön ravinnon lähde. Koko saagontuotanto vastaa vain 1,5 prosenttia maailman tärkkelyksen tuotannosta. Saagoa saadaan 27-metrisestä palmusta 130–180 kiloa.
Raaka saago Metroxylon-suvun palmusta sisältää 285–355 kaloria 100 grammaa kohti. 70–90 prosenttia siitä on hiilihydraatteja, 0,3 prosenttia kuituja ja 0,2 prosenttia proteiineja. Se sisältää myös useita mineraaleja, kuten kalsiumia, fosforia ja rautaa.
Historia
thumb|Saagosta valmistettu pannukakku. Saagon käytön historia on epäselvä. Joidenkin tutkijoiden mukaan saago on ollut osa Tyynenmeren saarten asukkaiden ruokavaliota esihistoriallisista ajoista lähtien, ehkä jo jopa neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Jotkut tutkijat sijoittavat saagon käyttöönoton vasta paljon myöhemmälle ajalle. Saagopalmut olivat todennäköisesti joka tapauksessa varhaisten Kaakkois-Aasian asukkaiden tärkeimpiä ravintokasveja. Maantieteilijä Carl O. Sauerin mukaan saagopalmujen viljely alkoi tältä alueelta. Sittemmin saagolla on ollut tärkeä osa ravintona osittain myös muuallakin. Sitä tiedetään käytetyn laajasti esimerkiksi Tang-dynastian aikaisessa Kiinassa. Läntisellä pallonpuoliskolla saagon käyttö on ollut selvästi harvinaisempaa. Tosin esimerkiksi kolmoisliiton sodan jälkeen paraguaylaisten maanviljelijöiden on sanottu selvinneen nälänhädästä paljolti saagon avulla. Myös eräät intiaaniheimot, kuten Venezuelan waraot, käyttävät saagoa ravintonaan.
Pahat pojat (vuoden 2003 elokuva)
Pahat pojat on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Aleksi Mäkelän ohjaama komediallinen rikosdraama, joka perustuu löyhästi Koistisen veljesten (”Euran Daltonien”) elämään.
Pahat pojat on Suomen kahdeksanneksitoista katsotuin kotimainen elokuva ja toiseksi katsotuin 2000-luvulla tehty kotimainen elokuva Aku Louhimiehen Tuntemattoman sotilaan jälkeen. Elokuva voitti kaksi Jussi-palkintoa: Pini Hellstedt parhaasta kuvauksesta ja Jyrki Rahkonen parhaasta äänisuunnittelusta.
Juoni
Elokuva kertoo neljästä veljeksestä, Otto, Matti, Ilkka ja Eero Takkusesta, joilta skitsofreniaa sairastava, Raamattua omin päin tulkitseva isä Jouko on vienyt kaiken muun paitsi rakastamisen kyvyn. Pojat ovat kasvaneet kurinpitäjinään nyrkki ja sirppi. Pojat ovat siveellisyyden perikuvia, lukuun ottamatta erästä seikkaa: he ovat ryöstäneet useita rahapeliautomaatteja, bensiiniasemia, posteja ja pankkeja. Lisäksi mielisairaalasta karannut Jouko-isä yrittää saada itselleen poikien ryöväämät rahat, sillä hänen käsityksensä mukaan valtio on hänelle ne velkaa.
Tietoja ja tilastoja
Pahat pojat -elokuvan näki elokuvateattereissa 614 628 katsojaa. Se on Suomen historian 15. katsotuin kotimainen elokuva.
Poliisiammattikorkeakoulussa tehtiin vuonna 2004 tutkimus Pahat pojat -elokuvan vaikutuksesta niin sanottuun jäljittelyrikollisuuteen. Tutkimuksessa todettiin elokuvan innostaneen jonkin verran samankaltaisiin rikoksiin.
Hanna Tarkka
Hanna Liisa Tarkka, o.s. Savolainen (s. 8. kesäkuuta 1955 Turku) on suomentaja.
Tarkka syntyi tietokirjailija, diplomi-insinööri Pentti O. Savolaisen ja Alma Anna-Liisa Rikalan perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1979 oli Juha Timonen (ero 1987) ja toinen vuodesta 1991 on toimittaja Pekka Tarkka. Tarkka tuli ylioppilaaksi 1973 ja sai Certificate of Proficiency in English -todistuksen samana vuonna Cambridgesta. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Turun yliopistosta 1980 ja toimi opettajana 1981–82. Kääntäjänä hän on työskennellyt vuodesta 1983 asti. Tarkka on suomentanut englannin kielestä useita kymmeniä teoksia, muun muassa E. M. Forsterilta (Hotelli Firenzessä), Carl Saganilta (Ensimmäinen yhteys), Arundhati Royltä (Joutavuuksien jumala), Carol Shieldsiltä, Margaret Atwoodilta ja Annie Proulxilta.
Ata Hautamäki
pienoiskuva|Ata Hautamäki vuonna 2005. Ata Airi Tuulikki Hautamäki (o.s. Anto, s. 29. lokakuuta 1944 Helsinki) on ajankuvausta sisältävien rikosromaanien kirjailija, joka aloitti Helsingin Käpylään sijoittuvien dekkareiden kirjoittamisella vuonna 2005. Esikoinen Murha Käpylässä sijoittui 1950-luvun Käpylään ja oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi.
Ata Hautamäki on Suomen Kirjailijaliiton ja Suomen Näytelmäkirjailijaliiton jäsen sekä Pirkkalaiskirjailijat ry:n entinen hallituksen jäsen. Hän kuuluu myös Helsingin Kirjailijat ry:hyn ja Suomen Dekkariseuraan.
Blacksad
thumb|Ensimmäinen Blacksad-albumi Kissa varjoisilta kujilta Blacksad on espanjalaisten sarjakuvakäsikirjoittaja Juan Diaz Canalesin ja sarjakuvapiirtäjä Juanjo Guarnidon luoma sarjakuvahahmo. Päähenkilö John Blacksad on isokokoinen musta kissa, jonka seikkailut sijoittuvat 1940–1950-lukujen Yhdysvaltoihin, tarkemmin ottaen New Yorkiin. Sotaveteraani Blacksad on ammatiltaan yksityisetsivä, jonka toimeksiannot muuttuvat yleensä henkilökohtaisiksi kosto- tai pelastusretkiksi.
Blacksad ei ole lastensarjakuva, vaikka seikkailevien hahmojen kasvonpiirteet onkin lainattu eläinmaailmasta, hieman samaan tapaan kuin Ankardossa. Kaikki hahmot kävelevät kahdella jalalla, niillä on kädet, ne puhuvat ja niillä on ihmismäisiä motiiveja. Tosin joitain eläinmaailmaan liitettyjä stereotyyppisyyksiä on saatettu ottaa mukaan, esimerkiksi saksanpaimenkoira jämäkkänä poliisikonstaapelina tai lisko pahana kätyrinä.
Ensimmäinen suomenkielinen Blacksad-albumi Kissa varjoisilta kujilta ilmestyi syksyllä 2006. Lisäksi Suomessa on tähän mennessä julkaistu muutamia lyhyitä tarinoita sarjakuvalehti Jysäyksessä.
John Blacksad seikkailee myös Blacksad: Under the Skin -videopelissä. Peli on julkaistu vuonna 2019 Windows, macOS, PlayStation 4, Xbox One ja Nintendo Switchille.
Tunnuslaji
Tunnuslaji on kasvilaji, jonka perusteella määritellään metsätyyppioppiin liittyvin perustein metsän tai suon kasvupaikkatyyppi. Tunnuslajia kutsutaan myös luonnehtijalajiksi tai metsätyyppien nimikkolajiksi.
Kenttäkerroksen tunnuslajeja ovat muun muassa mustikka, puolukka ja kanerva. Koska samoja tunnuslajeja voi olla jopa kymmenen eri metsätyypin tunnuksena, on tunnuslaji välttämätön, muttei riittävä ehto metsän kasvupaikkatyypin määrittämiseksi. Tätä varten määritystä täydennetään erotuslajilla, jota kutsutaan myös opaskasviksi.
Yhdysvaltain Grand Prix 2007
Yhdysvaltain Grand Prix 2007 (virallisesti 2007 Formula 1 United States Grand Prix) oli Formula 1 -kauden seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 17. kesäkuuta Indianapolis Motor Speedwayn moottoriradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voittoon ajoi McLaren-kuljettaja Lewis Hamilton, jolle voitto oli kauden toinen.
Kierrokset 1-24
thumb|Kärkikolmikko palkintokorokkeella. Kilpailun sää oli aurinkoinen, kuten koko viikonloppu Indianapolisissa. Neljännestä ruudusta lähtenyttä Kimi Räikköstä lukuun ottamatta kaikki kärkipään kuljettajat lähtivät pehmeillä renkailla kilpailuun. Lewis Hamilton, Fernando Alonso ja Felipe Massa pitivät lähdössä sijat 1, 2 ja 3. Nick Heidfeld ja Heikki Kovalainen puolestaan nousivat lähdössä ohi Räikkösen. Autoletkan keskivaiheilla sattui kolareita, joiden myötä Ralf Schumacher, David Coulthard ja Rubens Barrichello joutuivat keskeyttämään. Muun muassa Nick Heidfeld ja debyyttikilpailuaan ajanut Sebastian Vettel joutuivat ajamaan shikaanin suoraksi.
Räikkönen roikkui Kovalaisen perässä aina ensimmäisiin varikkokäynteihin asti. Kierroksella 9 autoletkan perälle pudonnut Fisichella taisteli sijasta 16 Jenson Buttonin kanssa, rengas rengasta vasten. Button näytti pitävän sijoituksensa, mutta Fisichella nousi lopulta ohitse. Kaksi kierrosta myöhemmin Alexander Wurz ja Vitantonio Liuzzi kävivät lähes vastaavaa taistelua, mutta edellä ollut Liuzzi piti sijoituksensa.
Kierroksella 13 Takuma Satō yritti ohittaa Adrian Sutilia. Hän pääsikin ohi, mutta ajautui hiekalle ja joutui keskeyttämään. Kärjen tilanne pysyi muuttumattomana: Hamilton, Alonso, Massa, Heidfeld, Kovalainen, Räikkönen.
Kierroksella 20 neljäntenä ollut Heidfeld ajoi reilusti leveäksi, jolloin Kovalainen pääsi ohi, mutta Räikkönen jäi taakse. Seuraavalla kierroksella Hamilton teki ensimmäisen varikkopysähdyksensä, samoin Massa ja Heidfeld. Alonso nousi kilpailun johtoon, mutta teki kuitenkin jo seuraavalla kierroksella varikkopysähdyksen. Kovalainen nousi kilpailun johtoon, ensimmäistä kertaa urallaan. Räikkösen täydennettyä toista sijaa, oli suomalaisten kaksoisjohto ensimmäinen sitten vuoden 1999. Alonso putosi viidenneksi, mutta ohitti Jarno Trullin ja nousi neljänneksi. Hamilton oli kolmantena.
Räikkönen teki ensimmäisen pysähdyksensä kierroksella 24. Sillä aikaa taakse pudonnut Fisichella oli noussut jo 12:nneksi. Räikkönen palasi radalle sijalla 9.
Kierrokset 25-48
Kovalainen teki kärkipaikalta ensimmäisen pysähdyksensä kierroksella 27. Räikkönen oli tuolloin ohittamassa edellään ajanutta Heidfeldiä, ja molemmat ehtivät täpärästi Kovalaisen edelle tämän tultua varikolta. Heidfeldin kierrosajat olivat jatkuvasti hitaita, kuten myös johdossa ajaneen Hamiltonin, jota toisena ollut Alonso ajoi takaa.
Kierroksella 31 Trulli ja Mark Webber tekivät ainoat varikkopysähdyksensä. Tilanne palasi lähes ennalleen.
Kierroksella 40 Williamsin Nico Rosberg teki ainoan varikkopysähdyksensä. Bensaletku juuttui kuitenkin Rosbergin autoon vieden aikaa muutaman ylimääräisen sekunnin. Kierroksella 41 viimeisenä kilpailussa ajanut Christijan Albers ajoi leveäksi. Räikkönen ajoi Massaa edelleen takaa, ja kierroksella 43 ero brasilialaiseen oli enää 4,2 sekuntia. Wurz ja Button tekivät kierroksella 44 ainoat varikkopysähdyksensä. Massan ja Räikkösen ero oli enää 3,5 sekuntia.
Kierroksella 47 Hamilton jatkoi edelleen järjessä ja Alonso toisena. Samalla kierroksella Kovalainen teki toisen pysähdyksensä sijalta 6 ja palasi radalle sijalla 9. Kierrosta myöhemmin Heidfeld teki toisen pysähdyksensä sijalta 5 ja palasi radalle 7:ntenä.
Kierrokset 49-73
Kierroksella 50 Alonso tuli varikolle sijalta 2. ja palasi radalle sijalla 4. Seuraavalla kierroksella Hamilton tuli johtopaikalta varikolle pudoten sijalle 3. Myös Räikkönen tuli samalla kierroksella varikolle sijalta 3 ja putosi sijalle 4. Massan käytyä seuraavalla kierroksella varikolla palasi hän radalle Räikkösen edelle.
Kierroksilla 55-56 Heidfeldin BMW aliohjasi pahasti, minkä seurauksena takana ajaneet Kovalainen ja Rosberg pääsivät ohitse. Jälkimmäisellä kierroksella Heidfeldin kilpailu päättyi keskeytykseen radan varteen. Samalla Räikkönen oli saavuttanut Massan täysin, kun taempana Rosberg pääsi ohi Trullista.
Kierroksella 59 Webber teki toisen pysähdyksensä sijalta 5. Palattuaan varikolle Webber joutui heti Trullin ohittamaksi. Kilpailun kärki oli: Hamilton, Alonso, Massa, Räikkönen, Kovalainen, Rosberg.
Kärjen takana käytiin taisteluja muun muassa Trullin ja Webberin sekä Buttonin ja Davidsonin kesken. Trulli onnistui pitämään paikkansa, mutta Davidson ohitti Buttonin. Rosbergin hyvältä näyttänyt kilpailu päättyi moottoririkkoon kierroksella 69, jolloin hänen autonsa sammui lopullisesti varikkosuoran päähän. Myös Liuzzi joutui keskeyttämään samalla kierroksella, mutta sai pysäköityä autonsa varikolle.
Muuten sijoitukset eivät muuttuneet. Alonso ei päässyt ohi Hamiltonista eikä Räikkönen Massasta. Hamilton ajoi toiseen peräkkäiseen voittoon. Palkintokorokkeella hänelle tekivät seuraa Alonso ja Massa. Räikkönen, Kovalainen, Trulli, Webber ja Vettel jakoivat loput pistesijat.
Tulokset
===Aika-ajo ===
===Kilpailu ===
Viisaudenhammas
thumb|Viisaudenhammas (vinossa alhaalla vasemmalla, puhjennut normaalisti alhaalla oikealla). Viisaudenhampaat ovat ihmisen pysyvän hammaskerran takimmaiset poskihampaat, joita on yleensä yhteensä neljä kappaletta, kaksi ylhäällä ja alhaalla kummallakin puolella. Viisaudenhampaat tunnetaan hammaslääkärikielessä usein "kaseina", koska ne ovat edestä lukien kahdeksannet hampaat. Viisaudenhampaat ovat saaneet nimensä siitä, että ne kasvavat vasta murrosiän jälkeen, eli silloin kun ihmisen oletetaan "viisastuneen".
Perikoroniitti on osittain puhjenneiden tai puhkeavien hampaiden ympäröivien pehmytkudosten tulehdus. Perikoroniittia esiintyy tavallisimmin alaviisaudenhampaissa, joiden kruunuosa ei mahdu kokonaan puhkeamaan suuhun. Akuuttiin perikoroniittiin liittyy usein kipua, suunavaamisvaikeuksia, pahanhajuinen hengitys ja paikallista turvotusta. Osittain puhjenneen hampaan päällä olevan limakalvoläpän alle kertyy ruokaa, kuolleita soluja ja bakteereja, mistä seuraa tulehdus. Limakalvoläppä turpoaa ja voi jäädä hampaiden väliin hampaita yhteen purtaessa, ja siten aiheuttaa kipua. Perikoroniitti on yleensä krooninen pehmytkudostulehdus ja oireet ovat vähäiset. Akuutissa vaiheessa helpompien tapausten hoidoksi riittää huuhtelu läpän alta 0,1-prosenttisella klooriheksidiinillä. Joissakin tapauksissa paras hoito on vastapurijan (vastaleuan viisaudenhampaan) poisto. Vakavissa tulehdustapauksissa edellä mainittujen lisäksi voidaan hoidoksi antaa kipulääkitys ja antibioottikuuri. Akuutissa tilanteessa hammasta ei yleensä suositella poistettavaksi.
Viisaudenhampaat eivät kliinisten tutkimusten mukaan ole yhteydessä alaetuhampaiden ahtautumiseen.
Viisaudenhampaiden poisto
Viisaudenhampaan tai -hampaiden poisto voi olla tarpeen monesta eri syystä. Joissain tapauksissa viisaudenhampaat kasvavat vinoon ja vahingoittavat muita hampaita, joskus ne eivät mahdu suuhun tai ne aiheuttavat jatkuvia ientulehduksia. Ne myös reikiintyvät muita hampaita herkemmin, koska niiden kunnollinen puhdistaminen on hankalaa. Yleisimmät viisaudenhampaan poistamiseen johtavat syyt ovat karies ja hampaan vaillinaisen puhkeamisen aiheuttamat tulehdustilat. Jos viisaudenhampaat eivät aiheuta riskiä suun terveydelle, ei niitä tarvitse poistaa. Esimerkiksi syvällä luun sisällä olevat oireettomat viisaudenhampaat, jotka eivät ole yhteydessä viereiseen hampaaseen tai suuonteloon esim. ientaskun kautta aiheuttavat harvoin ongelmia.
Näkyvät viisaudenhampaat voidaan yleensä vetää pois ilman ongelmia, mutta ikenen alla olevan viisaudenhampaan poisto vaatii leikkauksen. Leikkauksessa hammas yleensä paloitellaan ja poistetaan pienempinä osina, jotta leuassa kulkeva hermo, muu hampaisto tai leukaluut eivät vahingoittuisi.
Hampaanpoiston tai hammasleikkauksen jälkeen haava-alueella esiintyy usein turvotusta, joka on pahimmillaan kahden ensimmäisen vuorokauden jälkeen. Tähän turvotukseen ja sen aiheuttamaan kipuun auttavat useimmiten lääkkeet sekä kylmähaude. Joillekin potilaille voi nousta antibioottisuojasta huolimatta korkea kuume, joka yleensä laskee nopeasti.
Nykyisten suositusten mukaan ei ole tarvetta poistaa viisaudenhampaita ennalta ehkäisevästi. Indikaatiota poistolle ovat: Vasta-aiheita poistolle ovat:
Martin Rump
Martin Rump (s. 2. huhtikuuta 1996 Tallinna) on virolainen autourheilija. Hänestä tuli vuonna 2022 ensimmäinen virolainen kuljettaja, joka on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Ura
Rump aloitti kilpauransa vuonna 2011 Formula Renault NEC -sarjasta. Tämän jälkeen hän ajoi vuonna 2013 Formula Renault 1.6 Nordic -sarjassa ja sijoittui siellä sarjapisteissä toiseksi. Vuonna 2014 Rump siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan. Hän saavutti kahdeksan pistettä sijoittuen sarjan 20:ksi. Samana vuonna hän ajoi myös Formula Renault Alps -sarjaa. Alkuvuonna 2014 Rump ajoi Uuden-Seelannin Toyota Racing Series -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kolme paalupaikkaa ja viisi palkintosijoitusta sijoittuen sarjapisteissä viidenneksi.
Vuonna 2015 siirtyi Aasiaan ja ajoi Formula Masters China -sarjassa josta hän saavutti kymmenen voittoa, seitsemän paalupaikkaa ja 16 palkintosijoitusta vieden sarjan mestaruuden. Hän ajoi samana vuonna myös Audi R8 LMS Cup China -sarjassa ja saavutti 20 pistettä ollen sarjassa 15:s. Tämän jälkeen hän siirtyi Asian Le Mans Series -sarjaan kaudeksi 2015-16 ajaen GT Am -luokassa. Vuonna 2016 Rump jatkoi Audi R8 LMS Cup China -sarjassa saavuttaen neljä voittoa, yhden paalupaikan ja kuusi palkintosijoitusta ja sijoittui sarjassa kolmanneksi. Kaudella 2016-17 Rump jatkoi ALMS-sarjassa ja siirtyi LMP3-luokkaan. Vuonna 2017 Rump ajoi Blancpain GT Series Asia -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan loppupisteissä 19:ksi. Samana vuonna hän ajoi myös Audi R8 LMS Cup ja China GT Championship - sarjoja. Vuonna 2018 Rump jatkoi Blancpain GT Series Asia -sarjassa ja sijoittuen sarjassa neljänneksi. Seuraavana vuonna 2019 hän sijoittui sarjassa seitsemänneksi.
Ylioppilaskunnan Laulajat
Ylioppilaskunnan Laulajat (YL) on vuonna 1883 Helsingin yliopiston yhteyteen perustettu, Suomen vanhin suomenkielinen kuoro. Se on saanut ulkomaankiertueillaan myös kansainvälistä tunnustusta. Kotimaassa YL:n joulukonsertit Helsingin kirkoissa keräävät vuosittain yli 12 000 kuulijaa.
Martin Rump
Ura
Vuonna 2021 Rump osallistui Span 24 tunnin ajon kilpailuun GT World Challenge Europe Endurance Cup -sarjassa. Vuonna 2022 Rump kilpaili European Le Mans Series -sarjassa GTE-luokassa ja sijoittui sarjassa seitsemänneksi. Samana vuonna hän osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon ja sijoittui luokassaan 11:ksi. Vuonna 2023 Rump jatkaa ELMS-sarjassa.
Ylioppilaskunnan Laulajat
Ylioppilaskunnan Laulajat on edistänyt suomalaista musiikkitoimintaa tilaamalla useita teoksia suomalaisilta säveltäjiltä. YL on aina kantaesittänyt ja levyttänyt ajassaan merkittävien säveltäjien tuotantoa. Kuoro tunnetaan erityisesti Jean Sibeliuksen musiikin lähettiläänä, sillä Sibeliuksen tunnetuimmat mieskuoroteokset ovat juuri YL:n tilaamia. Myös monet Einojuhani Rautavaaran mieskuorolauluista ovat YL:n tilaamia ja kantaesittämiä. Laajan eri aikakausia ja tyylejä kattavan a cappella -ohjelmistonsa lisäksi YL esittää ja taltioi mieskuorolle ja sinfoniaorkesterille sävellettyjä teoksia maailman eturivin kapellimestarien kanssa.
YL:ää ovat vuorollaan johtaneet muun muassa Selim Palmgren, Heikki Klemetti, Ensti Pohjola ja Heikki Peltola. Vuodesta 1980 lähtien kuoroa johtanut professori Matti Hyökki väistyi toimesta keväällä 2010, kun YL valitsi uudeksi johtajakseen Pasi Hyökin. Pasi Hyökki debytoi YL:n taiteellisena johtajana 25.7.2010 Tuusulanjärven kamarimusiikin avajaiskonsertissa.
Ylioppilaskunnan Laulajien perustaminen
Lokakuussa 1882 ”entisiä ja nykyisiä suomenmielisiä ylioppilaskunnan laulajia” kutsuttiin Vanhan ylioppilastalon Musiikkisaliin päättämään ”tärkeistä asioista”. Lokakuun 7. pidetyssä kokouksessa päätettiin perustaa uusi suomenkielinen kuoro, jonka nimeksi tuli viikkoa myöhemmin Ylioppilaskunnan Laulajat. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi tuli hanketta aktiivisesti ajanut P. J. Hannikainen, joka oli muutamien muiden suomenkielisten ylioppilaiden tavoin tullut erotetuksi Akademiska Sångföreningenistä kieliriitojen vuoksi. Muutamien viikkojen säteellä YL:n toiminnan käynnistämisestä syksyllä 1882 perustettiin sekä Helsingin Musiikkiopisto (nyk. Sibelius-Akatemia) että Helsingin filharmonisen seuran orkesteri (nyk. Helsingin kaupunginorkesteri).
YL esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti 23.11.1882 fennomaanijohtaja Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen jättäessä professuurinsa Helsingin yliopistolla ja siirtyessä senaattiin. Kuoron perustamisvuodeksi lasketaan kuitenkin 1883, sillä kuorolle luovutettiin fennomaaninaisten valmistama lippu 6. huhtikuuta 1883. Päivämäärä vakiintui kuoron vuosipäiväksi.
Aikana ennen itsenäisyyttä
YL syntyi tarpeesta edistää suomenkielistä kulttuuria, mutta suomenkielisen ohjelmiston osuus oli vielä 1890-luvulla vähäistä ja koostui pääosin kansanlaulusovituksista. Emil ja Arvid Genetzin kansallismielinen Herää Suomi muodostui YL:n kannalta merkittäväksi kappaleeksi ja nousi koko suomalaisuusliikkeen tunnussävelmäksi. Myös 1860-luvulta asti kiellettyjen laulujen listalla ollut Porilaisten marssi oli YL:n alkuvuosikymmeninä poliittisesti merkittävässä asemassa. YL:n johtaja Heikki Klemetin uusi suomennos Runebergin tekstistä julkaistiin vuonna 1913 YL:n 30-vuotisalbumissa ja se vakiintui pian yleiseen käyttöön. Isänmaalliset laulut olivat YL:n kannalta merkittävässä roolissa sortokausien aikana, sillä niiden rooli oli vahvasti poliittinen ja ohjelmistovalinnat saivat huomiota myös lehdistössä. Vuonna 1898 Robert Kajanus sävelsi Ylioppilaskunnan Laulajain marssin, jonka viimeinen virke “jokainen on kuningas” kiteyttää olennaisen ylioppilaslaulun hengestä, ja YL:n jäsenten veljeshengestä.
Erityisen tärkeä hetki suomalaisen musiikin alkutaipaleessa oli myös Sibeliuksen sinfonisen runon Kullervon ensiesitys 28.4.1892. Suurin osa YL:n laulajista oli keskittymässä 29.4.1892 pidettyyn YL:n omaan konserttiin, joten Kullervon mieskuoro koottiin YL:n vapaaehtoisista laulajista ja Lorenz Achtén lukkarikoulun oppilaista. YL kokonaisuudessaan esitti teosta kaksi kertaa vuosina 1903 ja 1935, jonka jälkeen seuraavaa esitystä saatiin odottaa 1960-luvulle asti Sibeliuksen kiellettyä teoksen esittämisen.
Ylioppilaskunnan Laulajien kymmenvuotiskonsertti vuonna 1893 oli kuoron ensimmäinen täysin suomenkielinen konsertti. Konsertissa kantaesitettiin muun muassa Jean Sibeliuksen “Venematka”, josta säveltäjä itse totesi sen vaikuttaneen aikalaisiin “kuin pommi”. Kalevalaisesta runomitasta ja runonlaulaja Larin Parasken kansantaiteesta ammentanut sävellys herätti suurta ihailua muun muassa Oskar Merikannossa ja Leevi Madetojassa. Tästä alkoi myös Sibeliuksen ja YL:n yhteinen kultakausi, joka tuotti mestariteoksia kuten Opus 18 laulut Sortunut ääni, Metsämiehen laulu, Saarella palaa ja Sydämeni laulu.
Frithiof Strandell
Viktor Frithiof Strandell oli suomalainen arkkitehti ja huonekalusuunnittelija. Strandell suunnitteli erityisesti kotikaupunkiinsa Turkuun lukuisia uusrenessanssi- ja jugendrakennuksia. Häntä pidetään yleisesti Turun merkittävimpänä ja tuotteliaimpana jugend-kauden arkkitehtina.
Lapsuus
Frithiof Strandellin vanhemmat olivat varakas liikemies Viktor Leonard Bernhard Strandell ja Johanna Dorothea Mahlstedt. V. L. B. Strandell oli aloittanut uransa kauppa-apulaisena, mutta aikaa myöten hänestä oli tullut Turussa hyvin tunnettu ja vaikutusvaltainen liikemies. Hän oli pitkäaikainen kaupunginvaltuuston jäsen, perustanut muun muassa Auran panimon, ja oli mukana Turun Verkatehtaan liiketoiminnassa, ollen perustamassa uudelleen vuonna 1885 Turun Verkatehtaan Osakeyhtiötä, joka jatkoi konkurssiin menneen Multavieru Osakeyhtiön toimintaa. Frithiofin äiti Johanna Dorothea Strandell oli syntynyt Liepājassa, ja muuttanut Turkuun isänsä liikemies Jean Mahlstedtin kanssa. Perheeseen syntyi seitsemän lasta, joista Frithiofin lisäksi aikuiseksi elivät yksi tytär ja kolme poikaa: Ingeborg Eleonora Henriette (1864–1947), Ivar Hjalmar (1866–1929), Mårten Oskar (s. 1869) ja John Bernhard (1871–1944). Strandellin perheen asunto sijaitsi puutalossa Turun kauppatorin laidalla, Kauppias- ja Yliopistonkadun kulmassa.
Strandellin veljistä Ivar jäi asumaan Turkuun, jossa hän toimi apteekkarina omistamassaan Turun Keskus Apteekissa. Oskar ja John Strandell perustivat yhdessä O. & J. Strandell Osakeyhtiön, jonka toimialaa olivat miesten asusteiden myynti sekä höyrylaivamatkojen välittäminen Ruotsiin ja Venäjälle. Oskar Strandell johti yrityksen toimintaa keskuspaikasta Tampereelta Tirkkosen talosta, ja John Strandell huolehti yrityksen konttorista Viipurissa. Yrityksellä oli konttori myös Turussa. Kaikki veljekset ottivat osaa myös isänsä liiketoimiin, toimien esimerkiksi Turun Verkatehtaan Osakeyhtiön hallituksessa. Strandellin sisar Ingeborg avioitui helsinkiläisen oopperalaulaja Carl Gregori Aminoffin kanssa, josta tuli myöhemmin Turun tullikamarin ylitarkastaja, ja joka oli valtiomies Berndt Adolf Carl Gregori Aminoffin nuorin poika.
Opinnot ja työuran alku
pienoiskuva|Strandell (vasemmalla) ystävineen noin vuonna 1890. Frithiof Strandell suoritti Turussa ruotsalaisen reaalikoulun vuosina 1878–1883. Hänen luokkatovereihin lukeutui Stefan Michailow, josta myös tuli myöhemmin Turussa hyvin tunnettu arkkitehti. Hän jatkoi opintojaan vuonna 1884 Helsingin Polyteknillisestä opistossa, eli nykyisessä Aalto-yliopiston teknillisessä korkeakoulussa, jossa hänen opettajana oli muun muassa Turussakin hyvin tunnettu arkkitehti Gustaf Nyström, joka oli suunnitellut esimerkiksi Turun kauppahallin ja taidemuseon.
Valmistuttuaan vuonna 1888 Strandell teki työharjoittelun Konstantin Kiseleffin ja Elia Heikelin rakennustoimistossa Helsingissä, kunnes lähti vuosiksi 1891–1892 opintomatkalle Italiaan, Ranskaan, Belgiaan, Saksaan ja Tšekkiin tutustumaan maiden arkkitehtuuriin. Mukana matkoilla oli myös ainakin Firenzessä opiskelutoveri Otto F. Holm.
Matkoilta palattuaan Strandell työskenteli jonkin aikaa Eskilstunassa puunjalostustehtaalla, kunnes hän palasi kotikaupunkiinsa Turkuun johtamaan Turun puunjalostustehdasta vuoteen 1897 saakka. Hänen isänsä oli tehtaan osakas ja johtokunnan jäsen. Uransa alkukaudella Strandell suunnitteli rakennusten lisäksi myös puuhuonekaluja. Kyseisestä puunjalostustehtaasta tuli myöhemmin vuonna 1905 osa Bomanin kalustetehdasta.
Perhe-elämä
Uransa vilkkaan alkuvaiheen aikana Strandell pysyi poikamiehenä 38-vuotiaaksi asti, kunnes avioitui vuonna 1903 ruotsalaisen Tora Aqvilina Larssonin (1875–1959) kanssa. Perheeseen syntyi kuusi lasta, neljä poikaa ja kaksi tyttöä: Gunnar (s. 1904), Karin (s. 1905), Greta (1907–1991), Erik (s. 1908), Håkan (1910–2002) ja Folke (1913–1991). Perheen kaupunkiasunto Turussa oli Strandellin suunnittelemassa Hjortenissa. Perhe asui toisessa kerroksessa ja Strandellin isä kolmannessa kerroksessa. Myös Strandellin arkkitehtitoimiston konttori sijaitsi asunnon yhteydessä. Strandellin suunnittelema perheen puinen kesähuvila sijaitsi Hirvensalon saaren Maanpäässä Ruissalon Yleistä käytävää vastapäätä. Strandellia on kuvailtu leppoisaksi mieheksi, joka asetti perhe-elämän uran edelle. Hän esimerkiksi kieltäytyi ottamasta vastaan hänelle tarjottua Turun kaupunginarkkitehdin virkaa. Osittain syynä kieltäytymiseen on voinut olla myös se, ettei virkamiesarkkitehteja arvostettu samalla tavalla, kuin omaa toimistoa pitäviä arkkitehteja.
Varsinaisen ammattinsa lisäksi Strandell oli myös harrastajavalokuvaaja, joka voitti valokuvillaan myös palkintoja. Hän harrasti myös innokkaasti purjehdusta.
Oman arkkitehtitoimiston perustaminen
Strandell päätti perustaa oman yksityisen arkkitehtitoimistonsa vuonna 1897. Hänen toimistonsa sijaitsi aluksi syrjäisessä osoitteessa Eerikinkatu 41. Sieltä hän siirsi toimistonsa ensin 1900-luvun alussa Turun kaupungintalon alakertaan ja Hjortenin valmistuttua vuonna 1904 asuntonsa yhteyteen osoitteeseen Kaskenkatu 2.
Strandellin varhaiset työt arkkitehtina olivat lähinnä kesähuviloita ja muita pieniä Turun kaupungin ulkopuolella olleita rakennuksia. Hyvien suhteidensa ansiosta Strandellilla riitti töitä arkkitehtina alusta lähtien, ja hän oli myös menestyvä liikemies. Tämä oli suuri syy siihen, miksi Strandell sai pian suunniteltavakseen Turussa useita johtavien liikemiesten tilaamia rakennuksia.
Verdandin talo läpimurtotyönä
pienoiskuva|Verdandin-talo kuvattuna vuonna 2021. Strandellin läpimurtotyö oli Turussa vuosina 1897–1898 rakennettu vakuutusyhtiö Verdandin talo. Ennen Verdandin rakentamista osoitteessa Aurakatu 1 sijaitsi Charles Bassin piirtämä yksikerroksinen puutalo. Uudisrakennushankkeen takana oli tunnettuja turkulaisia liikemiehiä, mm. veljekset Ernst ja Magnus Dahlström. Liikemiehet olivat Svenska bildningens vänner (SVB) eli ruotsalaisen sivistyksen ystävien yhdistyksen jäseniä. Vuonna 1897 yhdistyksen piirissä perustettiin uusi kiinteistöyhtiö Fastighetsaktiebolaget Verdandi, jonka tavoitteena oli rakentaa Aurakatu 1:n tontille nelikerroksinen liike- ja asuinpalatsi.
Nelikerroksinen rakennus edustaa 1800-luvun lopun rakennustaiteen tyypillistä kansainvälistä tyyliä, jota esiintyy useissa kaupungeissa, esimerkiksi Berliinissä, Wienissä ja Pariisissa. Talossa näkyy Strandellin Firenzestä saamat vaikutteet. Linnankadun kulman torniratkaisu löytyy sellaisenaan Wienin keskustasta. Suomessa samaa tyylisuuntaa edustavat esimerkiksi Helsingin Grönqvistin talo ja Hotelli Kämp sekä Tampereen Ruuskasen talo. Uusrenessanssipiirteiden osalta Verdandin talo edustaa melko hillittyä linjaa: Vaikka rakennuksen julkisivussa on runsaasti koristeluita, niiden symmetria luo ilmeeseen vähäeleisyyttä. Julkisivua on ryhmitelty harkotuksilla. Rakennuksen kulmassa on pyöreä torni, jonka suunta on kohti Turun kauppatoria. Sisätilojen maalaukset ja koristeet ovat maalarimestarien Samuel Koskisen ja Isak Elgin tekemiä. Rakennustöitä johti Turun kauppahallin rakentanut rakennusmestari A. J. Hindström, joka oli myös yksi Verdandin talon osakkaista. Strandellin suunnitellessa rakennusta Turussa aiottiin muuttaa koko Aurakatu ja Kaskenkatu lehtipuiden reunustamaksi bulevardiksi. Myöhemmin suunnitelma hylättiin kustannussyistä. Yksi Verdandin talon ensimmäisistä uusista asukkaista oli myös Strandellin isä tämän uuden ruotsalaisen vaimon kanssa.
Ylioppilaskunnan Laulajat
Aikana ennen itsenäisyyttä
Ylioppilaskunnan Laulajat kiersivät kuoron alkuvuosina aktiivisesti Suomea esiintymässä pienemmillä kokoonpanoilla. Aikana ennen radiota kesäkuorojen esiintymiset olivat mahdollisuus kuulla uutta suomenkielistä musiikkia esimerkiksi Jean Sibeliukselta ja Toivo Kuulalta. Routavuosien aikaan vuosina 1900–1916 puhe- ja esitelmätilaisuudet olivat kiellettyjä. Kesäkuorot esiintyivät tuona aikana yli sadalla eri paikkakunnalla, millä oli merkitystä myös suomalaisuusaatteen leviämisen kannalta. Toki konsertit olivat varsinkin pienemmillä paikkakunnilla merkittäviä seurapiiritapahtumia. Vuosina 1884–1956 YL:n kesäkuorot kiersivät maata 31 kesänä. Suomen satavuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2017 YL herätti kesäkuoroperinteen jälleen eloon esiintyen pienyhtyeiden voimin 17 paikkakunnalla, myös Pekingissä ja Tukholmassa.
Frithiof Strandell
Jugend-kausi
Strandellin näkyvimpiä töitä Turussa ovat jugendlinnat, joihin lukeutuvat mm. Pantern, Albatross sekä Hjorten. Myöhemmin Strandellin kuoleman jälkeen jugendrakennusten purkaminen sai Turussa erityisen paljon huomiota, kun Strandellin suunnittelema Hamburger Börs Kauppiaskadun ja Eerikinkadun kulmasta purettiin vuonna 1976 uudemman rakennuksen tieltä. Paikalle jäi edelleen vanhempi osa rakennuksesta, jonka nykyinen ulkoasu on Strandellin käsialaa.