cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauhavan Wisa
Kauhavan Wisa (lyh. KauWi) on vuonna 1912 perustettu urheilun yleisseura. Sen nykyiset jaostot ovat hiihto, lentopallo, pesäpallo, salibandy, sulkapallo, suunnistus sekä yleisurheilu. Aikaisemmin seurassa on ollut myös muun muassa jääkiekko- ja jalkapallojaostot, mutta ne ovat irtautuneet nykyisin omiksi seuroiksi. Kauhavan Wisan puheenjohtajana toimii Annukka Annala. Vuonna 2007 Kauhavan Wisa järjesti 14–15-vuotiaiden yleisurheilun suomenmestaruuskilpailut. Wisa järjestää myös vuosittain kävely- ja ottelukarnevaalit.
Celenza sul Trigno
Celenza sul Trigno on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 904 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 974 asukasta.
Luettelo Irlannin satamakaupungeista
Luettelo Irlannin tasavallan sekä Pohjois-Irlannin satamakaupungeista.
Luettelo NHL:ään varatuista itävaltalaisista
Luettelo NHL:ään varatuista itävaltalaisista sisältää NHL-joukkueiden varaamat itävaltalaiset jääkiekkoilijat.
Luettelon tilastot koostuvat kaikista pelaajan NHL:ssä pelaamista otteluista, eivätkä vain pelaajan varanneessa joukkueessa pelatuista.
Merkkien selitykset
P pelipaikka, Vuosi varausvuosi, Nro pelaajan varausnumero, K varauskierros, RU  runkosarjaottelut, PU  pudotuspeliottelut Voittanut Stanley Cupin
Kahdesti varattu pelaaja
Gregor Baumgartner on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kahdesti varattu itävaltalainen pelaaja. Hänet varattiin ensimmäisen kerran 1995 Montreal Canadiensiin ja toisen kerran 1999 Dallas Starsiin.
Suomutunturi
thumb|Kesäinen näkymä Suomun rinteisiin ja niiden edessä sijaitsevaan hotelliin. Suomutunturi on 410 metriä korkea vaara Suomen Lapissa, Kemijärven kaupungin eteläosassa, valtatie 5:n kupeessa. Suomutunturilla sijaitsee matkailu- ja laskettelukeskus, jonka rinteillä on lasketeltu vuodesta 1965. Alueella on 11 laskettelurinnettä, hotelli, neljä hissiä ja mökkialueita. Maastohiihtolatuja on 75 kilometriä, joista 17 km valaistuja. Suomutunturin alueella kulkee myös pohjoinen napapiiri.
Suomulle on suunniteltu myös lentomäkikeskusta.
Historia
Suomun ensimmäinen hissi ja kahvila avattiin talvella 1966. Kodan mallinen ravintola avattiin pian tämän jälkeen ja sitten hotelli laajennuksineen. Kota on edelleenkin Suomun maamerkki, ja kotia alueella on useissa paikoissa.
Suomu oli aikansa Suomen jetset-elämän keskus. Matkailijat tulivat ensin Kemijärvelle ja ostivat Asusteelta Torstain viimeisimmät lasketteluasut ja after ski -vetimet, ja suunnistivat sitten Suomulle. Kesätanssit, laivaristeilyt ja vesihiihto kuuluivat myös Suomun elämään. Viime vuosien tempauksista mainittakoon wapun veteenlaskusessiot ja Kemijärven moottorikerhon Homenokkien järjestämä arvokas vanhojen kelkkojen tapahtuma.
Suomun hotellin vanha puoli tuhoutui tulipalossa 9. lokakuuta 2015. Toiminta hotellissa kuitenkin jatkui uusien hotellihuoneiden pysyttyä vahingoittumattomina palossa. Palo aiheutti 12 miljoonan euron vahingot. Hotelliyrittäjä joutui keväällä 2018 oikeuteen, jossa häntä syytetään törkeästä vakuutuspetoksesta. . Nämä syytteet kaatuivat Lapin käräjäoikeudessa ja Valtio sekä OP Vakuutus Oy määrättiin maksamaan oikeudenkäyntikulut.
Aiheesta muualla
66.55222°N, 28.005°W
Alire Raffeneau Delile
Alire Raffeneau Delile (1778 Versailles, Ranska – 1850 Montpellier, Ranska) oli ranskalainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Delile aloitti 18-vuotiaana lääketieteen opinnot Pariisissa. Sen jälkeen, kun hän oli aloittanut opinnot, hänelle tarjoutui tilaisuus lähteä Egyptiin tutkimusmatkalle. Delilen isä oli Egyptian Societyn jäsen ja isänsä tavoin Delilekin oli kiinnostunut Egyptistä. Hän nousi laivaan Toulonista vuonna 1798 ja matkusti Egyptiin jossa keräsi ja tutki kasveja Niilin joen laaksossa, Punaisenmeren rannikolla ja aavikolla. Hän oli myös kiinnostunut muinaisten egyptiläisten maanviljelystä, sekä tutki obeliskeja ja hieroglyfejä. Kairossa hän oli myös lyhyen aikaa kasvitieteellisen puutarhan johtajana.
Kun Delile palasi Ranskaan hänet nimitettiin saman tien varakonsuliksi Wilmingtoniin Pohjois-Carolinaan. Hän toimi siellä kauppakomissaarina vuoteen 1806, jolloin muutti New Yorkiin. Hän jatkoi siellä kesken jääneitä lääketieteen opintojaan ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin lääketieteen tohtoriksi. Hänen tutkintonsa aihe oli tuberkuloosin hoito.
Yhdysvalloissa Delile keräsi laajan kokoelman kasveista, joita mahdollisesti voitaisiin kasvattaa Ranskassa. Hän lähetti Pohjois-Carolinasta, Pennsylvaniasta ja New Yorkista kerättyjä kasveja ja siemeniä Pariisiin.
Heikki Patomäki
thumb|Heikki Patomäki maaliskuussa 2011. Heikki Patomäki (s. 15. tammikuuta 1963 Helsinki) on politiikan tutkija ja kansainvälisen politiikan professori Helsingin yliopiston valtio-opin laitoksella.
Elämä ja ura
Patomäki vietti nuoruutensa Kuopiossa. Joensuun yliopiston fysiikan alkeista Turkuun siirryttyään hän aloitti yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa taloustieteen pääaineopiskelijana. Hänen vuoden 1988 pro gradu-tutkielmansa kuului valtio-opin tiedehaaraan. Se käsitteli kansainvälistä ympäristönsuojelua otsikolla "Yhteistyöteoriat, strategisten valintojen analyysi ja kansainvälinen ympäristönsuojelu". Patomäen väitöskirja käsitteli kriittistä realismia ja maailmanpolitiikkaa otsikolla "Critical realism and world politics. An explanation of a critical theoretical and possibilistic methodology for the study of world politics." Valmistuttuaan tohtoriksi Turun yliopistosta vuonna 1993 hän toimi kolme vuotta tutkijana Ulkopoliittisessa instituutissa ja siirtyi sen jälkeen Britanniaan. Hän oli maailmanpolitiikan ja -talouden professori Nottingham Trent Universityssa. Hän toimii myös globalisaation ja globaalien instituutioiden innovaatioprofessorina RMIT-yliopistossa Melbournessa.
Alire Raffeneau Delile
Myöhemmin Delilestä tuli myös Montpellierin kasvitieteellisen puutarhan johtaja. Hän toimi yliopistossa kuolemaansa asti vuoteen 1850. Hänen kokoelmansa, jotka käsittivät yli 30 000 näytettä, ovat nykyään Université de Montpellierin kasvihuoneessa. Hän nimesi yli 400 kasvia ja kasvisukua.
Heikki Patomäki
Elämä ja ura
Patomäen tutkimusalueisiin kuuluu yhteiskuntatieteiden filosofia ja erityisesti kriittinen realismi sekä globaali poliittinen taloustiede (global political economy), rauhantutkimus ja demokratisaatio.
Alire Raffeneau Delile
Delilestä käytetään tieteellisen nimen perään liitettävää auktorilyhennettä Delile.
Heikki Patomäki
Politiikassa
Vuonna 2005 Patomäki arvosteli opetusministeriön ajamaa yliopistojen uutta palkkausjärjestelmää ja jätti laitoksen esimiehen tehtävän, koska ei halunnut osallistua ohjelman toteuttamiseen.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Patomäki oli vasemmistoliiton ehdokkaana ja sai 1 311 ääntä. Patomäki toimi myös puolueen asiantuntijana kesän 2011 hallitusneuvotteluissa. Hänet valittiin vasemmistoliiton puoluehallitukseen vuonna 2013. Hän oli ehdolla vuoden 2014 eurovaaleissa ja vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen Suomen eroamisesta euroalueesta.
Keväällä 2022 erosi vasemmistoliitosta sen jälkeen kun puolue oli hyväksynyt Suomen NATO-jäsenyyden hallituksen sisällä.
Taloudesta
Vuonna 2007 Patomäki julkaisi kirjan "Uusliberalismi Suomessa", jossa hän kritisoi talouspolitiikaa. Teoksessa Patomäki määritteli uusliberalisteiksi Raimo Sailaksen ja Paavo Lipposen. Teoksessa Patomäki vertasi uusliberalismia fasismiin.
Vuonna 2012 Patomäki julkaisi kirjan "Eurokriisin anatomia - mitä globalisaation jälkeen?". Kirja oli ehdokkaana vuoden 2012 Kanava-palkinnolle, joka myönnetään vuoden parhaalle suomalaiselle politiikan, yhteiskunnan, talouden, historian tai kulttuurin alan tietokirjalle. Palkintoraadin perustelujen mukaan "Pari vuotta kestäneen eurokriisin uutisvyörytyksen keskellä on ylellisyyttä pysähtyä aiheesta kirjoitetun yleistajuisen teoksen äärelle. Tulkinnallinen teos haastaa lukijansa ajattelemaan Euroopan integraation tulevaisuutta sen kohtalon hetkillä". Helsingin yliopiston taloustieteen professori Vesa Kanniainen kirjoittaa kirja-arviossaan, että Patomäki on "lukenut valtiotieteilijä", mutta "pilaa profiilinsa hylkäämällä tieteellisen metodin, ottamalla vapauden nimitellä ihmisiä uusliberalisteiksi itse keksiminsä perustein; hän haluaa esiintyä taloudellisten ilmiöiden tulkkina kirjoittaen tieteenalasta, johon hänellä ei ole tutkijankoulutusta". Hän arvioi kirjan argumentaation perustuvan lähinnä demagogien käyttämiin tunteisiin vetoaviin vääristäviin yksinkertaistuksiin.
Venäjästä
Patomäki kirjoitti Helsingin Sanomiin syksyllä 2014 vieraskynäkirjoituksen, jossa hän kritisoi Euroopan unionia ja harkitsemattomien pakotteiden asettamista Vladimir Putinin hallinnolle. Kun Helsingin Sanomat helmikuussa 2015 kysyi "onko oikeasti mielekästä verrata Krimin valtaamista ja Ukrainan sotaa Saksan laajentumispyrkimyksiin 1930-luvulla", Patomäki sanoi, että Venäjä on muuttunut Putinin alaisuudessa yhä autoritaarisemmaksi valtioksi, joka rajoittaa kansalaistensa vapautta monin tavoin. ”Rajoituksista huolimatta siellä vallitsee yhä periaatteessa liberaali ja ihmisoikeudet huomioiva demokratia. Se on vielä aika kaukana Hitlerin Saksasta". Patomäki on Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa ja on vaaliteemoissaan nostanut esiin "puolueettomuuden tilan maksimoinnin, vaikka sitten EU-jäsenenäkin." Patomäen mukaan puolueettomuus ei kuitenkaan riitä. "Akuuttien vastakkainasettelujen taustalla on pitkän linjan poliittisen talouden kehityskulkuja, jotka ovat johtaneet eriarvoisuuden lisääntymiseen, vaurauden kasaantumiseen ja demokratian rapautumiseen niin Venäjällä kuin EU:ssa, itse asiassa melkein kaikkialla. Emme voi olla puolueettomia tällaisen yhteiskunnallisen kehityksen suhteen. On siis osattava katsoa myös akuuttien konfliktien ja vastakkainasettelujen taakse. Paljon on kiinni Euroopan unionin kehityksestä, mutta ennen kaikkea tarvitsemme nykyistä paljon toimivampia, oikeudenmukaisempia ja demokraattisempia globaalin hallinnan järjestelmiä."
Yksityiselämä
Patomäen puoliso on Katarina Sehm-Patomäki. Patomäellä on neljä lasta. Hänen isänsä on Kuopion yliopiston fysiikan emeritusprofessori Lauri Patomäki.
Andrei Ždanov
thumb|Andrei Ždanov. Andrei Aleksandrovitš Ždanov (, 26. helmikuuta (J: 14. helmikuuta) 1896 Mariupol – 31. elokuuta 1948 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja taideideologi.
Poliittinen ura
Andrei Ždanov syntyi Mariupolissa ja liittyi bolševikkeihin vuonna 1915. Hän toimi puolueen propagandasiivessä vallankumoukseen saakka. Hän toimi Puna-armeijan poliittisena upseerina, ja vuodesta 1924 hän johti kommunistipuoluetta Tverissä ja Nižni Novgorodissa. Vuonna 1934 hän seurasi Sergei Kirovia Leningradin kommunistisen puolueen johtajana, ja häntä pidettiin Josif Stalinin todennäköisenä seuraajana. Samana vuonna hänestä tuli keskuskomitean sihteeri ja vuonna 1939 politbyroon jäsen. Hän aloitti koulutusuudistuksen Neuvostoliitossa 1934–1938.
Ždanov piti marraskuun lopulla 1936 puheen, joka aiheutti pelkoa Suomessa ja muissa Neuvostoliiton läntisissä naapurimaissa. Hän vertasi Leningradia Neuvostoliitosta länteen avautuvaan ikkunaan, jonka takaa ”yhä voimakkaampana kuuluu fasismin pedonulvonta ja hammasten purenta”. Ždanovin mukaan myös Suomessa oli piirejä, jotka olivat valmiita luovuttamaan maansa fasististen valtioiden käyttöön niiden hyökkäyksessä Neuvostoliittoa vastaan. Jo edellisvuonna 1935 Neuvostoliiton Helsingin-suurlähettiläs Eric Assmus oli varoittanut pääministeri T. M. Kivimäkeä, että sodan syttyessä Euroopassa Neuvostoliitto voisi oman turvallisuutensa vuoksi joutua miehittämään eräitä osia Suomesta.
Ždanov osallistui Stalinin puhdistuksiin ja toi neuvostovallan Baltian maihin, hän oli yksi syytetyistä Yhdysvaltain edustajainhuoneen Kersteen tutkimuksissa Baltian maissa vuonna 1953, erityisesti hän oli mukana Viron neuvostovallan perustamisessa, johon hänet lähetettiin kesäkuussa 1940.
Hän toimi Leningradin puolustuksen johdossa toisessa maailmansodassa 1941–1944.
Kenraalieversti Ždanov allekirjoitti välirauhansopimuksen Suomen kanssa 19. syyskuuta 1944 ja toimi myöhemmin liittoutuneiden valvontakomission puheenjohtajana Helsingissä. Ždanovin saapuminen Helsinkiin 5. lokakuuta 1944 oli tiettävästi hänen ensimmäinen ulkomaanmatkansa, mikäli hänen toimintaansa Virossa vuonna 1940 ei katsota oleskeluksi ulkomailla. Hänet otettiin Malmin lentoasemalla vastaan valtionpäämiehelle kuuluvin kunnianosoituksin. Käytännössä valvontakomissiota johti kuitenkin hänen varamiehensä kenraaliluutnantti Grigori Savonenkov, ja Ždanov itse kävi Suomessa yleensä vain jonkin erityisen tärkeän asian vuoksi. Tällaisia olivat esimerkiksi sotakorvaussopimuksen allekirjoittaminen ja sotasyyllisyysoikeudenkäynnin alkuunpano. Ždanovin käynnit Suomessa ajoittuivat pääosin vuosille 1944 ja 1945. Toisin kuin muut valvontakomission neuvostoliittolaiset jäsenet, jotka asuivat Hotelli Tornissa, Ždanov oleskeli Helsingissä käydessään Viron entisessä  suurlähetystössä Kaivopuistossa; virka-asiansa hän kuitenkin hoiti Tornissa.
Vuodesta 1944 alkaen Ždanov toimi NKP:n pääideologina. Vuonna 1947 hänet valittiin Itä-Euroopan kommunististen puolueiden toimintaa ohjanneen Kominformin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Ždanovin poika Juri Ždanov oli naimisissa Stalinin tyttären Svetlana Allilujevan kanssa.
Kulttuuripolitiikkaa
Kulttuuripolitiikassa Ždanov vastusti ankarasti lännen rappioittavaa vaikutusta ja johti maan taiteelliseen eristykseen. Päätaidesuuntaukseksi tuli sosialistinen realismi, ja historia kirjoitettiin bolševikkien näkökulmasta. Ždanovin aloitteesta Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitea tuomitsi mm. Aram Hatšaturjanin, Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin musiikin.
Ždanovin mukaan nimetty suuntaus ždanovilaisuus vaati taiteilijoita noudattamaan kapea-alaista puolueuskollisuutta. Suuntaus määritteli vielä 1950-luvun lopulle asti hyväksyttävän kulttuurituotannon rajat Neuvostoliitossa. Hänen kauttaan Neuvostoliiton johdossa on kutsuttu Neuvostoliitossa ja Venäjällä nimellä ždanovštšina.
Ždanov puhui mielellään puolueaktivisteille huonoista vaikutteista, joita venäläisiltä avantgardisteilta saatiin:
Milly Carlucci
Milly Carlucci (oikealta nimeltään Camilla Patrizia Carlucci, s. 1. lokakuuta 1954 Sulmona) on italialainen tv-juontaja, näyttelijä ja laulaja.
Muotopuutarha
Muotopuutarha eli ranskalainen puutarha on Ranskassa syntynyt puutarhan suunnittelutyyli, jossa pyritään kultivoituun ja esteettiseen lopputulokseen kaikkien puutarhan elementtien sijoittelun ja muotoilun symmetrian avulla. Kokonaisuuden tavoitteena on järjestys ja harkinta vastakohtana vapaasti kasvavalle luonnolle, jonka katsottiin kuvastavan spontaania epäjärjestystä.
Muotopuutarha saavutti tyylinä huippunsa Ranskassa 1600-luvulla, jolloin Ludvig XIV:lle suunniteltiin Versailles'hin ranskalaistyylinen puutarha eli "jardin à la française", jota pian kopioitiin kaikissa Euroopan hoveissa.
pienoiskuva|Versailles'n puutarhan keskiakselin päättemerkki Grand Canal. Taustan poppeliriveissä näkyvät vuoden 1999 myrskyn jäljet. pienoiskuva|Versailles'n palatsin Parterre d'Orangerie, eli eksoottisten hedelmäpuiden kokoelman alue. Taustalla Sveitsiläiskaartin allas. Käsite tarkoitti alun perin kokonaista puutarhaa ja sen tyyliä, mutta sittemmin sanaa on ruvettu käyttämään myös useita tyylejä sisältävän kokonaisuuden osan tyylistä. Muotopuutarha syntyi ja tuli suosituksi ensin linnojen ja palatsien puutarhoissa, mutta sen tyyliin suunniteltuja alueita tapaa nykyisin julkisten puistojen lisäksi yksityispihoissa. Ranskassa muotopuutarhasta käytetään myös nimeä klassinen puutarha, mutta muualla sitä voidaan kutsua syntykautensa mukaan barokkipuutarhaksi tai muodolliseksi puutarhaksi.
Suunnittelun periaatteita
Ranskalainen puutarhan tyyli perustuu italialaiseen puutarhaan. Sen tyypillinen rakenne vakiintui jo 1500-luvun puolivälissä, jolloin Ranskassa oli edelleen vallalla keskiaikainen suljettu puutarha.
Ensimmäisiä esimerkkejä myöhemmin klassiseksi kutsuttavasta uudesta tyylistä olivat istutusalueiden taitavasti laskelmoidut muodot ja viheralueita täydentävät vesiaiheet
Yllä olevilta vapaaksi jäävät alueet täyttyvät matalaksi leikattujen puksiaitojen reunustamista koristekuvioista (broderie), istutusalueista (parterre) ja pensasistutuksista (bosquet). Käytäviä rytmittävät patsaat ja muut koristeaiheet, kuten pylväsryhmät.
Arkkitehtien luomat puutarhat
pienoiskuva|Koristeaihe (broderie) château de Villandryn puutarhassa [[Loire-joen laaksossa.]] pienoiskuva|[[El Escorialin puutarhaa Espanjassa.]] 1600-luvun ranskalaisen puutarhan luojat olivat saaneet arkkitehtikoulutuksen. Vaikka 1600-luvun puolivälistä alkaen puutarhoja suunnittelivat ammattimaiset puutarhataiteilijat, huoneenrakentamisen tila-ajattelu näkyy selvästi heidänkin töissään.
Muotopuutarhasta tehtiin asunnon jatke jopa niinkin, että keskusaulan ja siihen liittyvien tilojen ovet avaamalla saatiin esteetön näkyvyys keskiakselia myöten puutarhan päästä päähän. Vaux-le-Vicomten linnassa tätä korostettiin alun perin vielä niin, että salongin erotti puutarhasta pelkkä ristikoin varustettu pylväsrivi.
Puutarha suunniteltiin kuin asuintila ja se muodostui toisiaan seuraavien huoneiden jonoksi, jossa vierailija etenee etukäteen suunniteltua reittiä myöten eteisestä kohti edustustiloja. Tämä näkyy sanastosta, jota ranskassa on käytetty muotopuutarhojen kuvaamiseen. Niissä puhutaan "saleista" ja "huoneista". Puutarhoissa liikutaan valkopyökkikujien "seinien" väleissä tai vesi"portaiden" suuntaisesti. Maata peittää nurmi"matto", jota koristaa puksista istutettu "koristereunus", kujanteiden puut muotoillaan "verhoiksi".
Sisustusajattelu ulottui myös yksityiskohtiin. Niinpä, kun 1500- ja 1600- luvun puutarhojen näyttävyyden mitta olivat erilaiset vesielementit, erityisesti putoukset, vesirakenteita käytettiin runsaasti. Vesisuihkut muodostavat vesikäytäviä, altaat ja kanavat toimiva peileinä. Ludvig XIV:n maisemapuutarhuri André Le Nôtre sijoitti Versailles'n puutarhaan valkeasta ja punaisesta marmorista tehtyjä pöytiä helpottamaan aterioiden tarjoilua. Lähellä olevien vesiaiheiden suihkut muodostavat kristallia jäljittelevän illuusion karahveista ja juomalaseista. .
Näille suunnittelun keinoille syntyi Ranskassa voimakas vastakohta 1600-luvulla englantilaistyylisistä puutarhoista, joita voidaan parhaiten kuvata maalauksellisiksi.
Muunneltu perspektiivi
Vaikka ranskalaistyylisen muotopuutarhan peruselementit olivat vakiintuneet jo ennen koulukunnan kuuluisinta suunnittelijaa Le Nôtrea, voidaan sanoa, että vasta hän nosti puutarhasuunnittelun taiteeksi. Hän jalosti periaatteita ja laati niistä järjestelmän. Ranskalaisen puutarhan peruselementtejä ovat avoimet näkymät, suorat viivat, muunnellut geometriset muodot ja perspektiivin lakien noudattaminen. Muotopuutarhoja koskevassa kirjallisuudessa on jo 1600-luvun alusta lähtien kokonaisia lukuja, jotka käsittelevät perspektiivin muuntelua.
Kun varsinkin kuninkaallisten palatsien puutarhat olivat niissä liikkuvan ihmisen mittakaavaan verrattuna valtavan pitkiä ja leveitä, haasteena oli luoda kiinnostavia kokonaisuuksia sellaisten optisten harhojen avulla, jotka tiivistivät näkymiä. Näin esimerkiksi Vaux-le-Vicomten linnassa on kauempana olevia käytäviä ja muita elementtejä vähitellen levennetty, jotta ne näyttäisivät olevan lähempänä ja puurivejä on loitonnettu toisistaan teoreettiseen keskiakseliin nähden.
Ottamalla vapauksia perspektiivin suhteen ranskalaisen muotopuutarhan suunnittelijat välttyivät jäykältä geometrialta, joka leimasi renessanssin italialaisia puutarhoja. Kun koko 1600-luvun aikana kasvoi aina vain näyttävämpien puutarhojen kysyntä, nähtiin vähitellen asetelman muutos. Chantillyn ja Saint-Germainin linnoissa näkyy selvästi, että puutarha ei ole enää linnan jatke, vaan linna on tullut osaksi puutarhaa, jonka yhdessä osassa se sijaitsee.
pienoiskuva|Versailles'n puutarhan istutusalue Parterre du Midi.
Viirukutoja
Viirukutoja (Ploceus manyar) on aasialainen tukevanokkainen kutojalintu.
Arkansasinbulldoggi
Arkansasinbulldoggi (Arkansas Giant Bulldog) on yhdysvaltalainen koirarotu. Vaikka sitä kutsutaankin toisinaan nimellä Olde Bulldogge, sitä ei tulisi sekoittaa vanhaenglanninbulldoggiin (Olde English Bulldogge).
Viirukutoja
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 15 senttimetriä, siipien kärkiväli 20–22 senttimetriä ja paino noin 17 grammaa. Varpusen kokoinen isopäinen ja jykevänokkainen pikkulintu. Juhlapukuinen koiras on alapuolelta vaaleahko runsain tummin pitkittäisviiruin, selkäpuoli on tumman harmaanruskea, nokka on musta ja päälaki kirkkaankeltainen. Talvipuvussa keltaista on vain pieni laikku korvan takana ja nokka on vaaleanpunainen. Naaraan ja nuoren linnun höyhenpuvuista puuttuu kirkkaankeltainen väri.
Arkansasinbulldoggi
Ulkonäkö
Arkansasinbulldoggilla sallitaan kaikki värit ja väriyhdistelmät. Säkäkorkeus vaihtelee 45–55 cm ja paino 25–30 kg välillä.
Viirukutoja
Esiintyminen
Viirukutoja elää Etelä-Aasiassa Pakistanista Etelä-Kiinaan, erillinen populaatio on Indonesian saarilla. Lajin on tuonut ihminen Niilin suistoon Egyptiin, mahdollisesti kanta on peräisin Aleksandrian eläintarhasta karanneista yksilöistä. Hyvin sosiaalinen laji ja muodostaa valtavia parvia lisääntymisajan ulkopuolella. Lajin elinalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Arkansasinbulldoggi
Alkuperä
Rotu kehitettiin 1900-luvun lopulla englanninbulldoggin ja amerikanstaffordshirenterrierin (tai amerikanpitbullterrierin) välisistä risteytyksistä. Se on yksi useista viimeaikaisista projekteista luoda uudelleen alkuperäisen kaltainen englanninbulldoggi, jossa ei esiintyisi modernin näyttelybulldoggin ylijalostettuja piirteitä.
Viirukutoja
Elinympäristö
Soistuneet, matalat tulvaniityt ja joenvarret. Suosii järviruoko- ja osmankäämikasvustoja.
Lisääntyminen
Viirukutojat voivat elää sekä yksiavioisina että polygyniassa. Ne elävät pieninä yhdyskuntina, joissa on jäseniä muutamista pareista muutamiin kymmeniin pareihin. Pesii tavallisesti 2 kertaa kesän aikana. Pesät sijaitsevat usein hyvin lähekkäin. Pesä on ruohonkorsista ja lehdistä taitavasti kudottu, puun tai pensaan oksaan tai ruokojen latvoihin sidottu kori tai pussi, jossa sisäänmenokäytävä on pesän alaosassa. Tavallisesti koiras rakentaa pesän yksin. Pesä roikkuu veden päällä, 1–3 m vedenpinnan yläpuolella. Naaras munii yleensä 2 tai 3 munaa, muna painaa 2,3 g. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, naaras aktiivisemmin. Haudonta-aika on 13–14 päivää. Poikasista huolehtivat molemmat emot ja ne lähtevät pesästä 16–17 päivää vanhoina. Sukukypsä 2-vuotiaana.
Ravinto
Viirukutojat syövät pääasiassa siemeniä ja viljaa, poikasia ruokitaan hyönteisillä ja muilla selkärangattomilla.
Mihail Frunze
Mihail Vasiljevitš Frunze (, ; 2. helmikuuta (J: 21. tammikuuta) 1885 Biškek – 31. lokakuuta 1925 Moskova) oli bolševikkien johtajia Venäjän vallankumouksen 1917 aikana ja merkittävä sotilaskomentaja Venäjän sisällissodassa. Hän oli merkittävä sotateoreetikko ja Puna-armeijan uudistaja.
Varhaiset vaiheet
Opiskelijana 19-vuotias Frunze liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, jossa hän tuki bolševikkeja. Marraskuussa 1904 hänet pidätettiin mielenosoituksessa ja tammikuussa vuonna 1905 Talvipalatsin edustalla hän haavoittui lievästi käteen, kun tsaarille uskolliset sotilaat avasivat tulen rauhanomaista mielenosoitusta kohti. Frunze karkotettiin Pietarista ja hänen maanalainen uransa alkoi.
Vuonna 1905 Frunze oli tärkeä hahmo vallankumouksessa, jossa hän toimi lakkoilevien tekstiilityöläisten johtajana. Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta rangaistus muutettiin elinikäiseksi pakkotyöksi. Vietettyään kymmenen vuotta leireillä Siperiassa Frunze pakeni Tšitaan, jossa hän oli bolševikkien lehden Vostotšnoje Obozrenije toimittaja.
Neuvosto-Venäjä
Helmikuun vallankumouksen aikaan 1917 Frunze oli Minskin miliisin johtaja, ennen kuin hänet valittiin valkovenäläisen neuvoston johtoon. Myöhemmin hän oli Moskovassa työläisten johtaja taistelussa kaupungin hallinnasta.
Vuonna 1918 Frunzesta tuli Voznesenskin provinssin sotilaskomissaari. Sisällissodan alussa Frunze nimitettiin etelän armeijaryhmän johtoon. Voitettuaan Aleksandr Koltšakin ja valkoisen armeijan Omskissa, Lev Trotski antoi koko itärintaman Frunzen johdettavaksi. Frunzen johdolla hänen kotiseutunsa Turkestan vallattiin valkoisilta joukoilta ja basmatikapinallisilta. Marraskuussa 1920 Frunze valtasi Krimin ja ajoi kenraali Pjotr Wrangelin ja hänen joukkonsa Venäjältä. Hän tuhosi myös Nestor Mahnon anarkistiliikkeen Ukrainassa Mahnon kieltäydyttyä liittymästä Puna-armeijaan.
Frunzen sotilaallista kyvykkyyttä kuvaa se, että hän johti viimeisinä vuosinaan 1924-25 yhtäaikaisesti puna-armeijan yleisesikuntaa, perustamaansa sota-akatemiaa sekä sota- ja laivastoasioiden kansankomissariaattia.
Frunze sotateoreetikkona
Sodan jälkeen Frunze kehitti Neuvostoliiton sotilasstrategioita. Hän näki Neuvostoliiton yksinäisenä, vihamielisten kapitalistimaiden ympäröimänä saarekkeena, jonka historiallinen tehtävä oli työväenluokan maailmanlaajuisen vallankumouksen toteuttaminen. Tähän tavoitteeseen pääseminen edellytti hyökkäyksellistä sotilasoppia, joka mahdollistaisi strategisen iskun kapitalistisen järjestelmän ytimeen.
Itseoppineisuudestaan huolimatta Frunze loi yhdessä Vladimir Leninin kanssa perusteet sille sotilaspolitiikalle, jolla Neuvosto-Venäjä nostettiin suurvallaksi. Frunzelaisen sotilaspolitiikan eli -doktriinin sisällöksi muodostui eräänlainen Leninin ja kenraalimajuri Carl von Clausewitzin ajatusten synteesi. Frunze määritteli Neuvosto-Venäjän sotilasdoktriiniin kaksi puolta: poliittisen ja sotilaallisen. Edellinen määritteli sodankäynnin tarkoituksen, mikä tehtävänä kuului poliittiselle johdolle. Jälkimmäinen sotilasjohdolle kuuluva tehtävä puolestaan määritteli sen, miten sotaa käytiin. Frunzen aikana puna-armeijan sodankäynti oli vielä varsin perinteistä, mutta kehittyi 1920-luvun lopulta alkaen uuden teknologian mahdollistamaan suuntaan. Frunze loi myös Neuvosto-Venäjän poliittiselle johdolle ja puna-armeijalle yhtenäistetyn sotilaspoliittisen käsitteistön.
Vladimir Krupin
Vladimir Krupin (1941 Kilmez, Kirovin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija. Hän opiskeli Moskovassa Pedagogisessa instituutissa. Hän on työskennellyt opettajana ja toimittajana. Luontoaktivistina hän edustaa nuorempaa maaseutuproosan kirjoittajakuntaa. Tuotannossaan hän yhdistää uskonnollista perinnettä ja kansanperinnettä luonnon ihailuun.
Mihail Frunze
Frunze sotateoreetikkona
Vuonna 1921 Frunze valittiin keskuskomiteaan ja tammikuussa 1925 vallankumouksellisen sotilasneuvoston puhemieheksi. Grigori Zinovjevin tukijana Frunze joutui konfliktiin Josif Stalinin kanssa. Hän kuoli 31. lokakuuta 1925 leikkauksessa kloroformimyrkytykseen, mutta uskotaan, että Stalin järjesti hänen kuolemansa.
Kunnianosoitukset
Hänen poikansa Timur Mihailovitš Frunze (1923–1942) oli taistelulentäjä ja Neuvostoliiton sankari. Hän sai surmansa toisessa maailmansodassa.
The Best of Testament
The Best of Testament on thrash metal -yhtye Testamentin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä Atlantic Records.
Leeni Ikonen
Leeni Sinikka Ikonen (s. 13. syyskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen varatuomari, joka työskennellyt juristina etenkin lastensuojeluun liittyvissä asioissa. Ikonen on paneutunut 20 vuoden ajan lasten ihmisoikeuksiin.
Ikonen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1979. Hän on työskennellyt liike-elämässä, kouluttajana ja vuodesta lakiasiaintoimistoyrittäjänä.
Ikonen on kirjoittanut kirjan lastensuojelun tilanteesta Suomessa ja toiminut Lokakuun liikkeessä.
Greatest Hits (Aerosmith)
Greatest Hits on vuonna 1980 julkaistu Aerosmithin kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen suurimmat hitit vuosilta 1973-1979. Kokoelmasta on myös tehty uusia remasteroituja versioita 90-luvulla, esimerkiksi eräässä versiossa on kappaleita vuosilta 1973-1989.
Leino (etunimi)
Leino on suomalainen miehen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on annettu 407 henkilölle.
Fredrikstadin tuomiokirkko
thumb|300px|Fredrikstadin tuomiokirkko.
Fredrikstadin tuomiokirkko on kirkkorakennus norjalaisessa Fredrikstadin kunnassa, Østfoldin läänissä. Se on rakennettu vuosina 1879–1880 tiilestä, ja sen suunnittelusta on vastannut arkkitehti Waldemar Ferdinand Lühr. Kirkko vihittiin käyttöön valmistumisvuotensa lokakuun 13. päivänä. Tuomiokirkkona kirkko on toiminut vuoden 1969 huhtikuun alusta lähtien.
Kirkko on muodoltaan pitkäkirkko, ja arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan se edustaa uusgotiikkaa. Kirkon interiööriin ovat jättäneet jälkensä arkkitehdit Wilhelm Peters, Axel Revold, Arnstein Arneberg ja Emanuel Vigeland. Kirkko restauroitiin vuonna 1954. Siellä on paikkoja 1 100 ihmiselle. Nykyiset kirkkourut ovat peräisin vuodelta 1964, ja niiden rakentamisesta on vastannut tanskalainen yritys Marcussen & Søn.
Vuodesta 1911 lähtien kirkon torni on toiminut myös majakkana, kuten Suomenlinnan kirkon torni.
Lagunes
Lagunes on yksi Norsunluurannikon 19 entisestä alueesta. Se lakkautettiin vuoden 2011 hallintouudistuksessa, kun Norsunluurannikko jaettiin 14 piirikuntaan. Vuoden 1998 väestönlaskennan mukaan alueella oli 3 733 413 asukasta ja sen pinta-ala oli 13 323 neliökilometriä. Alueen pääkaupunki oli Abidjan.
Hallintouudistuksessa Abidjanin kaupunki erotettiin Lagunesin alueesta omaksi autonomiseksi piirikunnakseen, ja alueen jäljelle jääneistä osista sekä Agnébyn alueesta muodostettiin Lagunesin piirikunta.
Chieti
Chieti on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 50 770 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 51 484 asukasta.
Star Wreck
Star Wreck on tamperelaisen Samuli Torssosen luoma elokuvasarja, joka parodioi etenkin Star Trek -televisiosarjaa ja myöhemmissä osissa myös muita scifi-ilmiöitä. Sarjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1992, ja se oli toteutettu yksinkertaisella kaksiulotteisella tietokonegrafiikalla. Myöhemmissä osissa grafiikka muuttui näyttävämmäksi, ja niissä esiintyi myös oikeita amatöörinäyttelijöitä.
Sarja kertoo avaruusalus C.P.P. Potkustartin kapteeni James B. Pirkin seikkailuista. Muita elokuvissa esiintyviä hahmoja ovat Mr. Spook (Pirkin kutsuma Mr. Spökö) ja Mr. Fukov. Myöhemmissä osissa esiintyivät myös hahmot Mr. Dwarf ja Mr. Info.
In the Pirkinning julkaistiin Internetissä 1. lokakuuta 2005, ja sitä voi tilata sivustolta myös DVD-levynä. Elokuvan kuvauspaikkana on toiminut olohuone ja elokuvaa tehtiin seitsemän vuotta. Elokuussa 2006 julkaistiin myös kokoelma-DVD vanhoista Star Wreck -elokuvista.
Kapteeni Pirk pääsi uusimpana hahmona Yleisradion vuonna 2006 järjestämään Satusuomalainen-fiktiohahmokilpailuun.
Star Wreck: In The Pirkinningin menestyksen myötä tekijät alkoivat suunnitella seuraavaa elokuvaa, Iron Skyta. Iron Sky aloitti uuden scifi-elokuvien sarjan. Tammikuussa 2015 Samuli Torssonen julkaisi videon, jolla muisteli Iron Skyn tekoprosessia ja lopuksi vihjasi, että seuraava Star Wreck -elokuva on työn alla.
Fanielokuva
Vuonna 2012 ilmestyi Star Wreck -sarjan innoittama sveitsiläis-norjalais-suomalainen fanielokuva Star Wreck 2π: Full Twist, now!, jossa esiintyi myös osa alkuperäisistä näyttelijöistä, kuten Timo Vuorensola, Samuli Torssonen, Atte Joutsen ja Antti Hukkanen. Koska Star Wreck on Star Trekin ja Babylon 5:n inspiroima fanielokuvasarja, voidaan Full Twist, now! -elokuvaa kutsua "fanielokuvan fanielokuvaksi".
Montserratin lippu
pienoiskuva|Montserratin lippu Montserratin lippu on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Montserratin merentakaisen alueen tunnus. Se otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1962. Sen mittasuhteet ovat 1:2.
Lipussa on laivastonsinisellä pohjalla tangon puoleisessa yläkulmassa Yhdistyneen kuningaskunnan lippu ja liehuvalla puolella Montserratin vaakuna. Vuodelta 1909 peräisin olevassa vaakunassa on kuvattuna Irlannin vapautta kuvaava naishahmo Érin sekä risti ja harppu. Risti symboloi kristinuskoa, kun taas Érin ja harppu viittaavat Montserratille vuonna 1632 saapuneisiin irlantilaisiin uudisasukkaisiin.
Aiemmat liput
Montserrat liitettiin vuonna 1833 Brittiläisten Leewardsaarten hallintoalueeseen, ja se käytti alueen yhteistä lippua. Vuonna 1958 siitä tuli osa Länsi-Intian federaatiota, jonka lippua Montserrat käytti vuoteen 1962. Federaation hajottua Montserrat sai oman lippunsa.
Kuvernöörin lippu
pienoiskuva|Montserratin kuvernöörin lippu Montserratin kuvernöörillä on oma lippunsa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu, jonka keskelle on sijoitettu Montserratin vaakuna. Se otettiin käyttöön vuonna 1958.
Hytti nro 6 (elokuva)
Hytti nro 6 on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Juho Kuosmanen. Elokuvan pääosissa ovat Seidi Haarla ja Juri Borisov. Elokuvassa suomalainen naisopiskelija (Haarla) ja venäläinen työmies (Borisov) matkustavat junalla Venäjän halki Murmanskiin. Hytti nro 6 perustuu Rosa Liksomin samannimiseen romaaniin vuodelta 2011. Elokuvaa varten kirjan tapahtumia on kuitenkin muutettu monin tavoin, sillä esimerkiksi junan reitti, miespäähenkilön nimi ja ikä, tapahtumapaikka sekä aikakausi eroavat kirjasta.
Elokuva voitti kahdeksan Jussi-palkintoa. Siitä tuli vuoden viidenneksi katsotuin elokuva ja vuoden toiseksi katsotuin kotimainen elokuva.
Palkintoja ja ehdokkuuksia
Elokuva valittiin vuoden 2021 Cannesin elokuvajuhlien kilpasarjaan, jossa se voitti Grand Prix’n kaikkien aikojen toisena suomalaisena elokuvana yhdessä Asghar Farhadin ohjaaman Ghahremanin kanssa. Elokuva voitti pääpalkinnon Jerusalemin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla. Göteborgin elokuvajuhlilla Seidi Haarla palkittiin parhaana näyttelijänä ja elokuva voitti kriitikoiden palkinnon.
Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globe -ehdokkuuden joulukuussa 2021, mutta palkinto meni japanilaiselle Drive My Car -elokuvalle. Elokuva oli Suomen Oscar-palkintoehdokkaana parhaan kansainvälisen elokuvan sarjassa ja pääsi kilpailussa 15 ehdokkaan karsintalistalle, mutta ei lopulliseen viiden ehdokkaan joukkoon saakka. Tämänkin palkinnon voitti Drive My Car. Elokuva oli myös ehdolla Euroopan elokuva-akatemian European Film Awards -palkinnon saajaksi parhaan elokuvan, naisnäyttelijän ja miesnäyttelijän sarjoissa, mutta jäi ilman palkintoja.
Hytti nro 6 oli vuoden 2022 Jussi-gaalassa ehdolla kahdessatoista kategoriassa: paras elokuva, ohjaus, naispääosa, miespääosa, miessivuosa, käsikirjoitus, kuvaus, äänisuunnittelu, leikkaus, lavastussuunnittelu, pukusuunnittelu ja maskeeraussuunnittelu). Miespää- ja -sivuosan, äänisuunnittelun ja pukusuunnittelun palkintoja lukuun ottamatta elokuva voitti kaikki kategoriansa.
Kansainvälinen levitys
Yhdysvaltalainen elokuvayhtiö Sony Pictures Classics osti Cannesin elokuvajuhlien aikana elokuvan esitysoikeudet paitsi Pohjois-Amerikassa, myös Latinalaisessa Amerikassa, Itä-Euroopassa, Kaakkois-Aasiassa ja Lähi-idässä. Aiemmin yhtiö on ottanut levitykseen Suomesta vain Aki Kaurismäen Mies vailla menneisyyttä.
Kargopolin piiri
Kargopolin piiri on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 10 130 neliökilometriä. Asukkaita on 20 300 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Kargopolin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 5 maalaiskuntaa:
Kargopol oli 1400–1600-luvuilla tärkeä kauppakaupunki Keski-Venäjän ja Vienanmeren välisellä reitillä. 1500–1600-luvuilla se toimi myös Venäjän pohjoisena rajalinnoituksena. 1600-luvulla kaupunki oli koko Äänisjoen seudun käsittäneen hallintoalueen keskus. Kaupungissa ja piirin maalaiskylissä on lukuisia rakennustaiteen muistomerkkejä. Seutu on tunnettu myös omaperäisestä käsityötaiteestaan.
Cuenca (Espanja)
Cuenca on kaupunki keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueella. Se on myös Cuencan maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2015 kaupungissa oli vajaat 56 000 asukasta.
Kaupunki kuuluu UNESCOn maailmanperintöluettelon kohteisiin Espanjassa. Se on poikkeuksellisen hyvin säilynyt keskiaikainen linnoitettu kaupunki, jonka maurit perustivat Cordoban kalifaatin puolustamista varten. Kastilialaiset valtasivat sen 1100-luvulla ja rakensivat kuninkaallisia ja kirkollisia rakennuksia.
Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat syvän jokiuoman laidalle rakennetut ”riippuvat talot” (esp. casas colgadas), alun perin 1200-luvulla rakennettu tuomiokirkko (Catedral de Santa María y San Julián) ja abstraktin taiteen museo (Museo de Arte Abstracto Español), jonka tilat sijaitsevat riippuvassa talossa. Kaupungissa on yksi Kastilia-La Manchan yliopiston kampuksista.
Wimbledonin tennisturnaus 2018 – naisten nelinpeli
Jekaterina Makarova ja Jelena Vesnina olivat puolustava mestaripari, mutta Vesnina ei osallistunut tänä vuonna. Makarova pelasi Vera Zvonarjovan kanssa, ja he hävisivät toisella kierroksella parille Elise Mertens ja Demi Schuurs.
Barbora Krejčíková ja Kateřina Siniaková voittivat mestaruuden.
Harappa
30.62889°N, 72.86389°W
thumb|right|Harappan halli ja viljavarasto. thumb|right|Harappalainen seremoniaruukku.
Harappa (pandžabiksi ja ) on jo raunioitunut kaupunki Punjabissa, Koillis-Pakistanissa. Paikka on nykyisen Harappan lähellä noin 35 km Sahiwalista lounaaseen ja Lahoresta etelään. Harappa oli kukoistusaikanaan noin 2600–1900 eaa. yksi Indus-kulttuuriin suurimmista keskuksista. Asutus väheni huomattavasti noin 1800 eaa. Paikka hylättiin lopullisesti noin 1300 eaa.
Harappa sijaitsi Punjabissa Ravi-joen muinaisen uoman lähellä. Induskulttuuria sanotaankin monesti Harappan kulttuuriksi. Varhaisin paikan ajoitus on radiohiilivuosina noin 2750 eaa., mikä vastaa kalenterivuosina noin 3200–3300 eaa. Harappa löydettiin jo 1870-luvulla, mutta sitä alettiin kaivaa vasta 1920-luvulla.
Harappa oli linnoitettu ja koostui ainakin kahdesta osasta: ylimystön "linnavuori" lännessä ja tavallisempien ihmisten asuttama "alakaupunki" idässä. Harappan linnoitus on alaltaan 215 × 460 m ja korkeus 7 m. Indus-sivistyksen kausi alkoi Harappassa noin 2600 eaa. Induskulttuurin "Harappan perinne" päättyi Harappassa välillä 1900–1500 eaa. ja vaihtui toisenlaiseen Kalmisto H -kulttuuriin, jota pidetään indoiranilaisena. Indoiranilaisten uskotaan hyökänneen Harappaan ja hävittäneen sen. He toivat mukanaan Kalmisto H -kulttuurin, johon liittyi polttohautaus. Harappasta on löydetty kaduilta ihmisiä rikottuine kalloineen. Harappasta on löydetty kuparikirveitä jollaisia on Iranissa paikoissa Tepe Hissar III, Shah Tepe, Turang Tepe.
Historia
Harappassa asuttiin noin 3300–1600 eaa. Harappa IA eli Ravi-vaiheessa asutuksen koko oli ehkä vain 1–2 ha. Mutta Harappa saattoi olla ensimmäinen varhainen suuri keskus. Se kasvoi Kot Diji-vaiheessa noin 2800–2500 eaa. 25 ha kokoon. Kauppaa käytiin tällöin Afganistanin ja etelän rannikkokaupunkien kanssa. Siellä oli suurimmillaan ainakin 10 000, ehkä jopa 23 500–40 000 asukasta eli se oli sen ajan normien mukaan suuri kaupunki. Samaan kokoluokkaan kuuluivat muun muassa Mohenjo-Daro ja Rakhigarhi. Kaupungin ala oli suurimmillaan ainakin 43 ha, luultavasti huomattavasti enemmän, ehkä noin 150 ha noin vuonna 2500 eaa. Harappasta on löydetty varhaisin Indus-kirjoitus ajalta noin 3500 eaa.
Harappassa oli noin 23 500 asukasta, ja sen pinta-ala oli noin 150 hehtaaria. Varhaisin kaupunki Kot Diji -vaiheessa noin 2800–2500 käsitti 25 ha, ja kaupunki laajeni noin vuoteen 2600 eaa. mennessä alaan 150 ha ja ehkä noin 23 500 asukkaaseen.
Kaupunkia rakennettiin tuolloin jatkuvasti. Voimakas kasvu alkoi vuoden 2450 jälkeen B- ja C-vaiheissa. Kaupungissa ei havaita minkäänlaista jakoa eri alueisiin. Talojen koot vaihtelivat yhden huoneen taloista yli kymmenen huoneen suurtaloihin. Lähes jokaisessa talossa on oma kaivo.
Jaksot 4 ja 5 eivät ole ajoitetuja kunnolla. Indus-sivilisaatio päättyi kaupungissa jsoksu välillä 1900–1500 eaa. Harappa 5 -vaihe päättyy rautakauden alkuun ja arjalaisten tuloon viimeistään tällöin.
Väkivalta ja sairaudet
Harappasta on löydetty ainakin kaksi hautausmaata. Niistä toinen on R-37 varsinaiselta Harappan kaudelta, ja toinen myöhäisharappalainen Kalmisto H. Kalmisto H:n alemmassa 2-kerrostumassa hautaukset ovat ajalle tyypillisiä ruumis polvet koukussa-hautauksia. Mutta ylemmässä 1-kerrostumassa on polttohautauksia saviruukkuihin. Erään tutkimuksen mukaan noin 8 %:ssa Harappan hautausmaa R-37:sta löydetyistä kalloista oli noin 2450–2150 eaa. väkivallan merkkejä. Samana analyysin mukaan Harappan hajoamisvaiheessa 1900–1700 eaa. väkivalta kasvaa niin, että 40–50 % haudattujen miesten ja naisten kalloissa on jälkiä väkivallasta, ja 33–66 % lapsien. Lapset ja naiset olivat miehiä useammin väkivallan uhreja. Tämä saattaa viitata siihen, että yhteiskunta oli hajonnut ja heikoimmat joutuivat helpommin väkivallan uhreiksi. Harappasta on yhtä lailla löydetty merkkejä spitaalista ja tuberkuloosista.
Signs of Chaos: The Best of Testament
Signs of Chaos: The Best of Testament on thrash metal -yhtye Testamentin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Burnt Offerings.
Blended-viski
pienois|Pullo skotlantilaista [[Ballantine’s-sekoiteviskiä.]] Blended-viskiksi tai sekoiteviskiksi kutsutaan viskiä, joka on useamman eri tislaamo viskien sekoite. Blended-viskiin voidaan käyttää sekä mallasviskiä että jyväviskiä. Lisäksi voidaan käyttää myös maissiviskiä.
Blended-viskeistä yritetään sekoittaa mahdollisimman tasapainoisen makuisia. Ne ovatkin yleensä yksinkertaisempia kuin moniulotteiset mallasviskit, tosin usein myös halvempia. Blended-viskejä tehdään ympäri maailmaa, ja ne kattavatkin yli 90 % koko maailman viskintuotannosta. Tunnetuimmat tulevat kuitenkin Skotlannista.
Tunnettuja sekoiteviskejä ovat muun muassa Cutty Sark, Johnnie Walker, Ballantine’s, Chivas Regal, The Famous Grouse, Hankey Bannister Skotlannista sekä Jameson, Paddy ja Powers Irlannista.
Mikkelin Kampparit
Mikkelin Kampparit on mikkeliläinen jääpallon erikoisseura. Nykyisin seuran hyvä menestys perustuu loistavaan juoniorityöhön. Seura on perustettu vuonna 1972. Vuonna 1977 Mikkelin Palloilijoiden keskittyessä vain jalkapalloon sen jääpallotoimintaa pyörittäneet siirtyivät jatkamaan Kamppareihin.
Mikkelin Kamppareiden edustusjoukkue pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla eli Bandyliigassa. Lisäksi seuralla on joukkueet kaikissa juniori-ikäluokissa.
Joukkueen kotikenttä on Hänninkenttä (Hänski) Mikkelin keskustassa. Kentällä oli aikaisemmin pelkkä luonnonjää mutta Mikkelin kaupunki saneerasi kentän tekojääksi kauden 2010–2011 alkuun mennessä. Tekojäälaitteistoa ei valituksista johtuen kuitenkaan saatu heti käyttöön vaan lupa saatiin vasta syksyllä 2012.
Kampparit voitti ensimmäisen Suomen mestaruuden 2012. Finaalissa Kampparit kaatoi Porin Narukerän lukemin 6–2. Peliä seurasi 10.3.2012 Hänskin luomujäällä yli 3 700 katsojaa. Seuraavana vuonna Kampparit lähti suurena ennakkosuosikkina liigaan, mutta päätyi kolmanneksi.
Kaudella 2013–2014 Kampparit ylsi toiseksi runkosarjassa. Porvoossa pelatussa pronssiottelussa Kampparit hävisi kuitenkin rangaistuslaukauksilla Akillekselle.
Kauteen 2014–2015 Kampparit lähti jälleen yhtenä suurimmista ennakkosuosikeista mutta sijoittui runkosarjassa vasta sijalle seitsemän. Puolivälierissä Kampparit kaatoi Akilleksen voitoin 2–1. Välierissä vastaan asettui Botnia-69 Helsingistä. Kampparit vei välierät otteluvoitoin 3–0 ja eteni loppuotteluun. Finaalissa Kampparit voitti HIFK:n 6–3 Brahenkentällä Helsingissä. Kampparit teki bandyliigan historiaa voittamalla mestaruuden runkosarjan sijalta seitsemän.
Perun hallinnollinen aluejako
right|thumb|350px|Perun alueet Perun valtion maa-alue on hallinnollisesti jaettu 18. marraskuuta 2002 päivätyllä lailla numero 27867 alueiksi (regiones), joita on 26. Alueet on jaettu maakunniksi, jotka puolestaan on jaettu piireiksi. Perussa on kaikkiaan 180 maakuntaa ja 1747 piiriä.
Vuoteen 2002 asti Peru oli jaettu 24 departementtiin (departamentos), joista 23 oli vastaavia nykyisten alueiden kanssa; Callaon kaupungilla oli erikoisasema perustuslaillisena maakuntana (Provincia Constitucional), mutta se kuului Liman departementtiin yhdessä Liman kaupungin kanssa. Vuonna 2002 sen pohjalta perustettiin Lima Metropolitanan ja Callaon alueet. Aikaisemman Liman departementin muista osista muodostettiin uusi Lima Provincias -alue.
Luettelo alueista
Alueen nimen perässä on suluissa sen pääkaupunki.
Aiheesta muualla
Peru Peru
Kwanzaa
thumb|Nainen sytyttää kwanzaa-kynttilöitä kinara-kynttilänjalassa. Kwanzaa on Yhdysvaltain afroamerikkalaisten afrikkalaista perintöä juhlistava viikon mittainen juhla, jota vietetään 26. joulukuuta ja 1. tammikuuta välisenä aikana. Kwanzaan perusti Maulanga Karenga ja sitä juhlittiin ensi kertaa vuonna 1966.
Historia
Kwanzaan perusti vuonna 1966 poliittinen aktivisti Ron ”Maulanga” Karenga, mustan kulttuurijärjestön United Slavesin perustaja. Karenga loi kwanzaan yhdistääkseen afroamerikkalaiset yhteisönä. Hän yhdisteli kwanzaahan ašantien, zulujen ja muiden afrikkalaiskansojen perinteisiä satojuhlia. Juhlan nimi on peräisin swahilinkielisestä lauseesta matunda ya kwanza, joka tarkoittaa ensimmäisiä hedelmiä. ”Kwanza”-sanaan lisättiin yksi a-kirjain, jotta siitä saataisiin seitsemän kirjaimen mittainen, koska noihin aikoihin United Slaves -järjestössä oli seitsemän lasta, joista jokainen halusi esittää yhtä kirjaimista.
Tarkoitus
Karengan mukaan kwanzaan ei ole tarkoitus olla vaihtoehto ihmisten uskonnoille tai uskonnollisille juhlille kuten joululle, vaan se on yhteinen afrikkalainen kulttuurinen joskin myös hengellinen juhla. Karengan mukaan joulussa on paitsi uskonnollinen puolensa, myös eurooppalainen ja kaupallistunut kulttuurinen puolensa, jolle kwanzaa on vaihtoehto.
Juhlan vietto, periaatteet ja symbolit
Kwanzaata voidaan viettää eri tavoin, mutta tyypillistä sille on laulaminen ja tanssiminen, afrikkalaiset rummut, tarinoiden kertominen, runojen lukeminen ja iso perinteinen ateria. Joulukuun 31. päivänä pidettävä juhla-ateria on nimeltään karamu. Kwanzaan jokaisena seitsemänä iltana perhe kokoontuu yhteen ja lapsi sytyttää yhden kynttilän kinara-kynttilänjalassa. Sen jälkeen keskustellaan yhdestä seitsemästä periaatteesta (swah. Nguzo Saba), jotka ovat Karengan kokoamia afrikkalaisen kulttuurin arvoja ja vahvistavat afroamerikkalaisten yhteisöllisyyttä. Joka päivälle on oma periaatteensa, jotka ovat:
Kwanzaan kuuluu myös seitsemän symbolia: