cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Process Genius
Markkinat
Teollisuuden lisäksi Process Genius toimii myös kiinteistöpuolella, jossa yhtiön kehittämät digitaaliset kaksoset keskittyvät kiinteistönhallinnan tai kiinteistökäytön operointiin. Kiinteistöpuolen ratkaisujen avulla on mahdollista seurata esimerkiksi rakennusten ja tilojen käyttöasteita, lämpötilaa ja ilmankosteutta sekä vaikuttaa tilojen elinkaaren kokonaiskulutukseen energian- ja sähkönkulutusta optimoimalla.
Process Genius on tehnyt digitaalisiin kaksosiin ja laajemminkin tiedon visualisointiin ja hyödynnettävyyteen liittyviä ratkaisuja myös muille toimialoille, esimerkiksi kaupunki- ja aluesuunnittelun käyttöön.
Tuotteet
Process Geniuksen tuotteet keskittyvät teollisuudelle tarkoitettuihin sovelluksiin. Näissä tuodaan 3D-mallinnuksen avulla halutun prosessin tai tehtaan näkymä yhden käyttöliittymän alle.
Process Geniuksen kehittämä PGplant-työkalu esittää visuaalisen 3D-mallin tehtaasta tai toimintaympäristöstä, johon esimerkiksi koneet ja laitteet voidaan mallintaa. Se mahdollista reaaliaikaisen tuotannon seurannan sekä erilaisia ylläpito- ja valvontaominaisuuksia.
Yhtiö kehittää sovelluksia myös muihin toimintaympäristöihin. . Process Genius on suunnitellut käyttöliittymän Joensuun yliopiston fotoniikan laboratoriossa olevaan virtuaalilaboratorioon sekä toteuttanut Jyväskylän Eteläportista virtuaalimallin. Lisäksi yhtiö on toteuttanut erilaisia laitevalmistajille tarkoitettuja myyntikonfiguraattoreita, joilla laite voidaan konfiguroida asiakkaan toimintaympäristöön.
Asiakkaat
Yrityksiä, jotka hyödyntävät Process Geniuksen tuotteita toiminnassaan ovat muun muassa John Deere, Snellman, Stora Enso, ABB, Andritz, Flowrox, Mantsinen, Fortum, Kemira, Metso, Valmet, Vapo, Maintpartner, Coctio, Muovisola ja Efora.
Kopparnäs-Störsvik
Kopparnäs-Störsvik on Inkoossa ja Siuntiossa läntisellä Uudellamaalla sijaitseva virkistys- ja luonnonsuojelualue. Kopparnäs on Inkoon puolella ja Störsvik Siuntion puolella.
Kopparnäs-Störsvikistä vesialuetta on noin 15 neliökilometriä, mannerta runsaat 7 neliökilometriä ja saaria 0,7 neliökilometriä. Ilmeeltään alue on monimuotoinen kallioisine merenrantoineen, saaristoineen, niittyineen, soineen, metsineen ja pienine sisävesineen. Saarista suurin on Stora Halsö, sisävesistä laajin on Kvarnträsk alueen pohjoisosassa. Kopparnäsin lounaisosassa on helppopääsyinen Berguddenin näköalapaikka.
Toisen maailmansodan jälkeen Kopparnäs ja Störsvik kuuluivat Porkkalan vuokra-alueeseen. Tuolloin Kopparnäsin manneralue paloi lähes täysin, mutta Störsvik ei, joten sen metsät ovat merkittävästi vanhempia kuin Kopparnäsin. Alueella on myös pronssikautisia hautaröykkiöitä. Kopparnäs-Störsvik siirtyi Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen ja Metsähallituksen hallintaan 2000-luvun alussa.
Störsvikissä esiintyy uhanalaisiksi luokiteltuja luontotyyppejä. Nisäkkäistä alueella on havaittu muun muassa liito-oravia, minkkejä, valkohäntäkauriita ja hirviä. Linnuista alueella on havaittu muun muassa eri tikka- ja haukkalajeja. Alueen kasvistoon kuuluvat muun muassa uhanalaiset korpihohtosammal ja partanaava.
Kopparnäs-Störsvikin etäisyys Helsingin keskustasta on noin 40 kilometriä länsilounaaseen.
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1938
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1938 kahdeksannen kerran. Kilpailut käytiin Sveitsin Engelbergissä 5.–6. maaliskuuta.
Syöksylasku
<br style="clear:both" />
Pujottelu
<br style="clear:both" />
Alppiyhdistetty
<br style="clear:both" />
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Julius Perovuo
Perovuo teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 15. kesäkuuta 2014 tultuaan vaihdosta kentälle hänen seuransa Hongan kohdatessa vierasottelussa Kuopion Palloseuran. Ottelu päättyi KuPS:n 2–0-voittoon.
Thomas Hoff
thumb|Tom Hoff vuonna 2008. Thomas "Tom" Hoff (s. 9. kesäkuuta 1973) on yhdysvaltalainen olympiavoittaja lentopallossa. Hän on edustanut Yhdysvaltojen miesten lentopallomaajoukkuetta yli 280 A-maaottelussa. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki vuonna 1998. Hän on esiintynyt joukkueen mukana kolmesti olympialaisissa, useasti MM-kisoissa ja Pan-Amerikan kisoissa. Hän toimi myös joukkueen kapteenina. Pelipaikaltaan Hoff on keskitorjuja, jolta pituutta löytyy 198 senttimetriä.
Liaoyang
Liaoyang (, pinyin: Liáoyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Liaoningin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 60 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shenyangista etelälounaaseen. Prefektuurin pinta-ala on 4 741 neliökilometriä ja väkiluku 1,86 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Shenyangin, idässä Benxin, kaakossa Dandongin, etelässä ja lännessä Anshanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Hallinnollinen jako
thumb|250px|left|Liaoyangin hallinnollinen jako. Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 7 osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Aino Mattila
Aino Maria Mattila (26. maaliskuuta 1902 Hattula – 17. kesäkuuta 1986 Ylöjärvi) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja pedagogi. Hän kehitti improvisointia suomalaisessa näyttämökoulutuksessa.
Elämä ja ura
Aino Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Nestor Mattila (Knaapi) ja Amanda Mattila. Hän opiskeli Helsingin Musiikkiopistossa 1920–1922 ja Suomen Näyttämöopistossa 1922–1924. Ammattiuransa Mattila aloitti Oulun Työväen Näyttämön näyttelijänä 1924–1926, minkä jälkeen hän näytteli Tampereen Teatterissa 1926–1933. Ensimmäisen teatterinjohtajan kiinnityksensä Mattila sai Kajaanin Näyttämölle 1935–1940; seuraavat johtajan kiinnitykset olivat SOK:n Näyttämölle 1944–1948, Elannon Näyttämölle 1948–1950, Jyväskylän Työväen Teatteriin 1952–1959 ja Lahden Teatteriin 1959–1962. Teatteriohjaajana Mattila työskenteli Työväen Näyttämöiden Liitossa 1950–1952 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1952–1954.
Opettajana Mattila työskenteli ensi kerran Perä-Pohjolan Nuorisoseuroissa 1933–1935. Vuosina 1940–1944 hän työskenteli Suomen Filmiteollisuuden eli Särkän koulun rehtorina. Vuosina 1944–1949 Mattila opetti Suomen Teatterikoulussa. Vuodesta 1962 aina vuoteen 1977 Mattila opetti näyttelijäntyötä Tampereen yliopiston kursseilla.
Uransa alussa Mattila näytteli luonne- ja operettirooleja, kuten 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa todetaan. Hän näytteli muun muassa Katrin roolin laulunäytelmässä Tukkijoella ja Maijan roolin kansannäytelmässä Pohjalaisia. Sittemmin Mattila näytteli muun muassa Loviisan roolin Niskavuori-näytelmissä ja Claire Zachanassianin roolin näytelmässä Vanhan naisen vierailu.
Mattila näytteli myös eräissä suomalaisissa kokoillan elokuvissa. Vuonna 1924 hän näytteli sivuosan mykkäelokuvassa Suursalon häät ja vuonna 1943 hänellä oli runoilijattaren osa Ossi Elstelän komediassa Nuoria ihmisiä. Lisäksi Mattila teki muutaman kreditoimattomaksi jääneen sivuosan.
Haavisto (Jämsä)
Haavisto on maalaiskylä Jämsässä. Se sijaitsee Kankarisveden ja Sovijärven välisellä kannaksella noin kolmetoista kilometriä Jämsän keskustasta eli Seppolasta pohjoiseen. Kylän halki kulkee seututie 604. Haavistossa asui 2010-luvun alussa kolmisen sataa ihmistä. Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Haavisto kuului Jämsänkosken kaupunkiin.
Varhaisin asiakirjamaininta Haavistosta on Hämeen ensimmäisessä maakirjassa vuodelta 1539. Haaviston kantatilat ovat Haavisto ja Tervala, joista on maininta vuodelta 1650. Tiheä, kylämainen asutus alkoi muodostua kuitenkin vasta 1900-luvun taitteessa. Tilakeskukset rakennettiin Sovijärven ja Kankarisveden rannoille, ja päätilojen takamaille kohosi torppia. Sittemmin seututie 604:n varrelle on syntynyt uudempaa rakennuskantaa.
Haavistossa on ollut kauppa, kirjasto ja kaksi koulua, mutta ne on lakkautettu. Haavistoon kuuluu myös Jämsän kaupungin omistama hiekkaranta Kankarisveden rannalla.
Aiheesta muualla
61.98056°N, 25.15°W
Seskviterpeenit
thumb|300px|Farnesoli, avoketjuinen seskviterpeeni
Seskviterpeenit kuuluvat terpeenien luokkaan. Niitä tunnetaan yli 9 000 eri yhdistettä, joten ne ovat terpenoideista kaikkein monimuotoisin ryhmä. Seskviterpeenin rakenteen tunnusmerkki on sen sisältämät kolme isopreeniyksikköä. Seskviterpeenejä tuottavat useat kasvit sekä jotkut homeet. Seskviterpeenit voivat olla avoketjuisia tai syklisiä hiilivetyjä, alkoholeja tai ketoneja. Eräs seskviterpeenien luokka on trikotekeenit.
Friedrich Kalkbrenner
thumb|Friedrich Kalkbrenner Friedrich Kalkbrenner oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Kalkbrenner esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa viisivuotiaana ja valmistui Pariisin konservatoriosta vain 13-vuotiaana. Hän asui Lontoossa kymmenen vuotta ja oli suosittu pianisti ja opettaja. Vuonna 1824 Kalkbrenner muutti Pariisiin, jossa asui kuolemaansa 1849 saakka. Kalkbrenner oli luonteeltaan hyvin itsetietoinen ja pyrki kätkemään vaatimattoman syntyperänsä. Hän oli Pleyel-pianotehtaan osakas ja kuoli varakkaana miehenä.
Kalkbrennerin soitto oli aikalaisten mukaan loppuun saakka viimeisteltyä ja hienostunutta. Hän teki suuren vaikutuksen nuoreen Frédéric Chopiniin, joka kirjoitti innoissaan ”Herzin, Lisztin ja Hillerin olevan nollia Kalkbrennerin rinnalla”. Toisaalta Kalkbrennerin soittoa pidettiin dynamiikaltaan ja tunneasteikoltaan rajoittuneena. Hänen sävellyksistään pianokappale Effusio musica oli aikanaan suosittu, mutta nykyään se on unohdettu, kuten hänen oopperansa, konserttonsa ja sonaattinsakin.
Muikku
Muikku (Coregonus albula) on siikojen sukuun (Coregonus) kuuluva 5–20 senttimetriä pitkä lohikala, joka elää parvina Euroopan pohjoisosan järvissä ja Itämeren vähäsuolaisissa reunaosissa. Muikku on Suomen sisävesien ammattikalastajien tärkein saaliskala. Muikkua pyydystetään troolilla, nuotalla, rysällä ja pienisilmäisellä muikkuverkolla.
Tuntomerkit
Muikku on pienikokoinen hopeanvärinen sukkula. Se muistuttaa läheisesti samaan sukuun kuuluvaa siikaa, mutta lajit erottaa kuitenkin helposti leukojen perusteella: muikulla alaleuka on yläleukaa pidempi, mutta siialla päin vastoin. pienoiskuva|left|100px pienoiskuva|left|100px|Yläkuvan muikulla alaleuka on yläleukaa pidempi, alakuvan siialla päin vastoin.Silmät ovat suuret ja näkökyky hyvä. Suomut ovat hopeanhohtoiset ja selkä on tumma, joskus miltei musta. Vatsa on täysin valkoinen. Lohikalojen tapaan muikullakin on selän takaosassa rasvaevä. Muikun pituus on tavallisesti 5–20 cm ja paino noin 10–70 g. Painavin Suomesta 2000-luvulla saatu muikku painoi 550 grammaa. Pienimmillään muikut ovat noin viisisenttisiä ns. neulamuikkuja. Suomessa samannäköisiä lajeja ovat siika ja salakka.
Levinneisyys
Muikku on ensisijaisesti sisävesien kala, jota esiintyy Euroopan pohjoisosassa suppealla alueella Itämerta ympäröivissä maissa.
Stephen Kingin Hohto
Stephen Kingin Hohto (Stephen King’s The Shining) on vuonna 1997 valmistunut Mick Garrisin ohjaama minisarja, joka perustuu kirjailija Stephen Kingin läpimurtoromaaniin Hohto. King ei ollut tyytyväinen Stanley Kubrickin vuonna 1980 ilmestyneeseen elokuvasovitukseen, joten 17 vuotta myöhemmin King kirjoitti käsikirjoituksen, jonka myötä tehtiin kirjalle uskollisempi minisarjaversio. Sarja on saanut vähemmän arvostusta kuin Kubrickin Hohto, jota puolestaan on useasti kehuttu yhdeksi parhaista kauhuelokuvista.
Muikku
Levinneisyys
Suomessa muikun keskeinen levinneisyysalue on Järvi-Suomessa. Sitä tavataan kuitenkin kaikissa Itämereen laskevissa vesistöissä. Muikku esiintyy myös Suomen rannikkovesien vähäsuolaisilla alueilla Perämeressä, Vaasan pohjoispuolella Maksamaan saaristossa, Kokemäenjoen suistossa, Pohjanpitäjänlahdella ja Suomenlahdessa Loviisasta itään.
Suomen tuottoisin muikkujärvi on Säkylän Pyhäjärvi.
Stephen Kingin Hohto
Minisarjan Overlook-hotelli on kuvattu Coloradossa sijaitsevassa Stanley Hotelissa, joka itse asiassa toimi Stephen Kingille inspiraationa Hohto -romaanin Overlook-hotellille.
Muikku
Levinneisyys
Ruotsissa levinneisyys kattaa maan eteläosan sekä Pohjanlahden rannikon läheiset suurehkot järvet. Muikkua tavataan jonkin verran myös Norjassa, Tanskassa, Saksassa, Puolassa, Venäjällä ja Baltian maissa.
Lisääntyminen ja elinikä
Muikku tulee sukukypsäksi tavallisimmin kahden kasvukauden jälkeen 1-vuotiaana. Tunnetaan myös poikkeustapauksia, joissa mätiä ja maitia on kehittynyt jo aikaisemmin 5–6 kuukauden iässä. Muikku lisääntyy useimpien lohikalojen tavoin syksyllä. Kutu alkaa vesien viilennyttyä 5–7 asteeseen loka-marraskuussa. Joissakin järvissä muikusta tavataan myös keväällä kutevaa muotoa, jota ruotsalaiset ovat ehdottaneet omaksi lajikseen nimellä Coregonus trybomi Svärdson. Muikku hakee lisääntymisvuoteensa syvänteisiin rajoittuvilta rinteiltä ja matalikoilta hiekka-, sora tai somerikkopohjilta. Muikulla on paljon mätiä, jopa kolmannes painosta. Mätimunien määrä pienemmillä muikuilla on 1 500–2 000 ja suuremmilla jopa 8 000–10 000 mätimunaa. Pian kudun jälkeen jää peittää vesistön ja munat kehittyvät 0,2–2-asteisessa vedessä. Jääpeitteen lähdettyä poikaset kuoriutuvat noin 8 millimetrin pituisina ja hakeutuvat matalaan rantaveteen tiheiksi parviksi hiekka- ja sorapohjille. Sieltä ne siirtyvät 3–4 viikon ikäisinä syvempiin vesiin.
Stephen Kingin Hohto
Juoni
Minisarja on juoneltaan uskollinen Kingin romaanille.
Muikku
Lisääntyminen ja elinikä
Muikun elinikä vaihtelee vesistöstä toiseen: joissakin se on 4–6 vuotta, joissakin jopa 13 vuotta.
Ravinto ja elintavat
Muikku syö koko ikänsä planktonäyriäisiä. Saaliin koko vain kasvaa saalistajan koon kasvaessa. Tärkeimpiä ravintoeläimiä ovat hankajalkaisäyriäiset ja vesikirput. Pienet muikut syövät myös paljon rataseläimiä ja hankajalkaisten nauplius-toukkia, mutta niiden merkitys vähenee kasvun myötä.
Stephen Kingin Hohto
Juoni
Jack Torrance (Steven Weber), kirjailija ja entinen opettaja, saa talonmiehen paikan talveksi Coloradossa sijaitsevassa Overlook-hotellissa. Seurakseen hän saa vaimonsa Wendyn ja nuoren poikansa Dannyn, jolla on varsin erikoinen kyky: hän ”hohtaa” eli pystyy keskustelemaan toisten ihmisten kanssa ajatuksissa tuhansien kilometrien päästä ja näkemään asioita, joita tavallinen ihminen ei näkisi. Hän näkee näkyjä tulevasta ja menneestä. Dannyn mielikuvitusystävä Tony varoittaa menemästä Overlookiin, jossa on kuulemma jotain pahaa tekeillä. Perhe kuitenkin lähtee viettämään talvea hiljaiseen hotelliin, ja pian Danny näkee kauheita näkyjä hotellin verisestä historiasta. Jokin paha voima haluaa Dannyn voiman itselleen – ja on valmis käyttämään hänen isäänsä välikappaleena.
Muikku
Ravinto ja elintavat
Muikku elää parvissa, jotka liikkuvat päivällä syvänteissä ja illalla pinnassa. Pimeän tultua parvi kuitenkin hajoaa ja kokoontuu taas aamun sarastaessa. Muikku on melko paikallinen kala. Samassa järvessä saattaa elää monia muikkupopulaatioita, jotka kutevat eri paikoissa. Muikut voivat myös vaeltaa kauas, vaikka ne pääasiassa pysyttelevätkin yhden järven selkäalueilla. Järvenselkiä toisistaan erottavat vedenalaiset harjanteet haittaavat muikun vaellusta. Kannan suuri tiheys ja siitä johtuva ravinnon niukkuus voivat synnyttää vaellusta eri selkien välillä. Muikut saattavat vaeltaa hyvinkin kauas lisääntymisalueeltaan ravinnon toivossa.
Kalastus ja käyttö
pienoiskuva|Paistetut muikut ovat Suomessa suosittua ruokaa varsinkin kesällä. Muikku on Suomessa sisävesien ammattikalastajien tärkein saaliskala. Ammattikalastajat pyytivät Suomen sisävesiltä yhteensä 5,17 miljoonaa kiloa kalaa vuonna 2018. Tästä muikun osuus oli 2,43 miljoonaa kiloa, kun toiseksi jääneen kuhan osuus oli vain 727 tuhatta kiloa. Vuonna 2018 muikkua kalastettiin yhteensä 3,33 miljoonaa kiloa. Ammattikalastajien muikkusaalis niin sisä- kuin merivesiltä oli 2,6 miljoonaa kiloa ja vapaa-ajankalastajien 727 tuhatta kiloa. Saaliin arvo on noin kaksi euroa kilolta. Ammattikalastajat nostavat muikkua etupäässä nuotilla ja trooleilla, vapaa-ajan kalastajat miltei yksinomaan verkoilla. Verkolla pyyntiin tarvitaan saaliin varmistumiseksi useita silmäkokoja.
Stephen Kingin Hohto
Vastaanotto
Mick Garrisin Hohto ei saanut samanlaista arvostusta osakseen kuin Kubrickin Hohto: minisarja on saanut pääosin huonoja arvosteluja, ja sitä on kritisoitu muun muassa Kubrickin elokuvan matkimisesta. Monet kriitikot valittivat liiallisesta dialogin määrästä sekä pitkäveteisyydestä.
Hel Looks
Hel Looks on verkkosivusto, joka esittelee valikoitua helsinkiläistä katutyyliä. Kuvia on otettu kadulla ja klubeilla kesästä 2005 lähtien. Vuonna 2014 Jokinen perusti San Franciscoon sisarsivusto SF Looksin ja vuonna 2017 New Yorkiin NYC Looksin.
Stephen Kingin Hohto
Julkaisu Suomessa
Stephen Kingin Hohto on esitetty suomessa MTV3:lla, ja lisäksi se on julkaistu 2-levyisenä DVD-julkaisuna. Minisarjan ikäraja Suomessa on K-15.
Muikku
Muikkukantojen hoito
Muikkukantojen hoito on lähinnä kalastuksen säätelyä. Muikku kestää varsin voimakastakin kalastusta, vaikka esimerkiksi Säkylän Pyhäjärvessä liikakalastuksen on havaittu haittaavan lisääntymistä. Siellä kalastetaankin vuosittain yli 90 % muikuista pois. Voimakkaan kalastuspaineen alla oleva kanta lisääntyy yleensä paremmin kuin vähän kalastetut kannat. Muikkukantoja on hoidettu myös istuttamalla. Muista istutuksista poiketen istutettavat kalat pyydystetään jostain läheisestä järvestä nuotalla. Siirtoistutusten tulokset ovat usein jääneet heikoksi, jos alkuperäisestä kantaa on vähänkin ollut jäljellä.
Hel Looks
Sivustoja ylläpitävät harrastuksenaan toimittaja-valokuvaaja Liisa Jokinen ja Sampo Karjalainen. Valokuvausharrastuksesta alkunsa saanut sivusto on laajennut valokuvanäyttelyksi asti. Idea sivustoon lähti mm. japanilaisista Fruits- ja Street-lehdistä.
Vuoden 2012 kunnallisvaalien alla Hel Looks -blogista tehtiin parodiasivusto nimeltä Per-looks, jossa on kuvia perussuomalaisten silloisista kunnallisvaaliehdokkaista.
Muikku
Muikun monet nimet
Saimaan koillisosassa sijaitsevan Puruveden järvialtaasta pyydetystä muikusta käytetään nimitystä Puruveden muikku.
Munakka
Munakka on kylä ja taajama Ilmajoella. Se sijaitsee Seinäjoen läheisyydessä, noin 10 minuutin ajomatkan päässä. Munakassa on asukkaita vajaa 500 ja taajama-alueella noin 200.
Kylässä on alakoulu, nuorisoseurantalo ja päiväkoti, jossa on opetusta myös esikoululaisille. Vuonna 1923 rakennettu nuorisoseuratalo on harrastus- ja kokoontumispaikka. Kylällä toimii useita aktiivisia seuroja ja yhdistyksiä, esimerkiksi Munakan urheilijat, Munakan nuorisoseura ja Munakan kylätoimikunta. Munakan pesäpallo- ja yleisurheilukenttä sijaitsee nuorisoseuratalon vieressä.
Munakan eteläpuolella avautuu Ilmajoen Alajoen alava viljelymaisema, joka kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.
MTV3:n Putous-viihdeohjelman vuoden 2011 tuotantokauden sketsihahmokilpailun voittanut hahmo Munamies on kertonut asuinpaikakseen Munakan. Munakan nuorisoseuran pihassa oleva pieni vaja omistettiin hänelle.
Video-opas
Video-opas on Suomessa videokaseteilla julkaistujen elokuvien hakuteos, jonka ensimmäinen laitos ilmestyi vuonna 1992. Laajennettu toinen laitos Video-opas 95 julkaistiin vuonna 1994. WSOY:n kustantamat teokset koosti päätoimittaja Bello Romanon johtama toimituskunta. Arvioijia olivat Romanon lisäksi Asko Alanen, Kari Hintikka, Sam Inkinen, Ilkka Jauhiainen, Roope Lehtinen, Harri Närhi, Esko Rautakorpi, Markku Salmi, Kari Salminen, Olavi Similä ja Kati Sinisalo. Video-oppaat olivat ilmestyessään laajimpia suomalaisia elokuvan hakuteoksia: toinen laitos sisälsi arvostelut 8 500 elokuvasta.
Rajaus
Video-oppaassa arvostellaan kaikki Suomessa ilmestymiseen mennessä videolla julkaistut elokuvat. Pois on jätetty ainakin dokumenttielokuvat, Suomessa ilman teatterilevitystä jääneet konserttielokuvat ja hardcore-porno. Videolain kieltämät K18-ikärajan saaneet elokuvat sisältyivät hakuteokseen toimituskunnan kannanottona.
Arvostelut
Elokuvista on kirjoitettu muutaman rivin yhdistetty arvostelu ja juonireferaatti, jossa annetaan myös mahdollisia lisätietoja. Elokuvat on pisteytetty tähdillä yhdestä viiteen; lisäksi on pommielokuva-luokitus, joka annettiin yhtä tähteä huonommille elokuville.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Petri Kemppinen piti Video-opasta tarpeellisena kirjauutuutena, mutta moitti sen kohtelevan kaltoin yhtä videoiden suosittua lajityyppiä, animaatioelokuvaa. Etenkin lyhyiden animaatioiden koostekasetit on hänestä kuitattu ylimalkaisesti. Omassa arviossaan Mikael Fränti piti kirjan esittelytekstejä kirjavina ja epätasaisina ja nimesi 13 jäsenen työryhmästä parhaiksi kirjoittajiksi Bello Romanon, Kari Salmisen, Kati Sinisalon ja Esko Rautakorven. Eurooppalaista elokuvaa hän totesi kirjoittajien hieman vieroksuvan. Kahta vuotta myöhemmin ilmestyneessä laajennetussa laitoksessa Fränti huomasi esittelytekstien tason parantuneen.
Tatjana Firova
Tatjana Pavlovna Firova (, s. 10. lokakuuta 1982 Sarov) on venäläinen 400 metrin juoksija.
Firova voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Grossetossa 2001 ajalla 52,94. Hän saavutti Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2003 kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 400 metrillä. Daegun universiadeissa hän voitti samana vuonna kultaa 400 metrillä. Ateenan olympialaisissa 2004, Helsingin MM-kilpailuissa 2005 ja Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän juoksi alkuerissä Venäjän viestijoukkueissa, jotka saavuttivat loppukilpailuissa toisilla kokoonpanoilla Ateenassa hopeaa sekä Helsingissä ja Göteborgissa kultaa.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti hopeaa sekä henkilökohtaisella 400 metrillä ajalla 51,13 että 4 × 400 metrin viestissä. Saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden sekä 400 metrillä ajalla 49,89 että 4 × 400 metrin viestissä.
Firova juoksi Lontoon olympialaisissa 2012 kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän juoksi toisen osuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Venäjän 4x 400 metrin viestijoukkueessa.
Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin ilmoitti helmikuussa 2019 Firovan ja 11 muun venäläisurheilijan rikkoneen dopingsääntöjä. Firovan kaikki tulokset väliltä 20. elokuuta 2008 (eli Pekingin olympialaisista alkaen) − 31. joulukuuta 2012 hylättiin. Lisäksi jo uransa lopettanut Firova sai kilpailukiellon ajalle 9. kesäkuuta 2016 − 8. kesäkuuta 2020
Henkilökohtaiset ennätykset
Ulkoradat Sisäradat
Munch (BDSM)
Munch (sanoista "burger munch") on rento sosiaalinen kokoontuminen ihmisille, jotka ovat kiinnostuneita BDSM:stä. Muncheja järjestetään usein ravintoloissa, baareissa tai kahviloissa, ja pääasiallinen tarkoitus on keskustella rennossa ilmapiirissä samanmielisten ihmisten kanssa aiheesta kuin aiheesta. Pukukoodi näissä tapahtumissa on useimmiten normaalit eli "katuvaatteet", ellei erikseen ole muuta ilmoitettu.
The Age of Reason
pienoiskuva|The Age of Reason: Being an Investigation of True and Fabulous Theology
The Age of Reason: Being an Investigation of True and Fabulous Theology on 1700-luvulla eläneen Yhdysvaltoihin muuttaneen vallankumouksellisen kirjailijan Thomas Painen kirjoittama teos, jossa hän arvosteli laitostunutta uskontoa ja kyseenalaistaa Raamatun erehtymättömyyden. Teos julkaistiin kolmessa osassa vuosina 1794, 1795 ja 1807. Britanniassa kirja kiellettiin vallankumouksellisena.
Bioanalyytikko
alt=Bioanalyytikko näytteenotossa.|pienoiskuva|Bioanalyytikko näytteenotossa. Bioanalyytikko tai myös laboratoriohoitaja työskentelee muun muassa terveyskeskuksen, sairaalan tai yksityisen tervydenhoidon laboratoriossa sekä entistä enemmän myös yliopistojen ja erilaisten tutkimuslaitosten laboratorioissa.
Koulutus annetaan ammattikorkeakouluissa. Tutkinto on laajuudeltaan 210 opintopisteen arvoinen ja tutkinnon suorittaminen kestää noin 3,5 vuotta. Tukinto on bioanalyytikko (AMK).
Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valvira myöntää anomukseta bioanalyytikoille oikeuden käyttää laboratoriohoitajan laillistettavaa ammattinimikettä tutkinnon suorittamisen jälkeen.
Bioanalyytikko voi työskennellä useilla eri erikoisaloilla. Näitä ovat esimerkiksi kliininen kemia, hematologia, verensiirtotoiminta, vierianalytiikka, mikrobiologia, molekyyligenetiikka, fysiologia, neurofysiologia sekä patologia.
Suomen Bioanalyytikkoliitto ry on alan ammatillinen edunvalvoja ja se kuuluu Tehy ry:hyn.
Michael Franks
Michael Franks voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Instanssi
Instanssi voi tarkoittaa seuraavia:
Abdikaatio
Abdikaatio tarkoittaa virasta eroamista tai arvosta ja vallasta luopumista. Abdikaatiolla on tarkoitettu erityisesti kruunusta luopumista. Abdikaatioon liittyy juhlava erosta ilmoittaminen.
Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina
Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina on Robert Gravesin vuonna 1934 ilmestynyt historiallinen romaani. Teos on jatkoa samana vuonna ilmestyneelle romaanille Minä, Claudius. Se ilmestyi Frithiof J. Pennasen suomennoksena vuonna 1936.
Romaanin otsikko
Teokseen viitataan usein lyhyellä nimellä Claudius jumala, jossa muodossa otsikko esiintyy myös kirjan kansipaperissa. Kirjan nimiösivulla ilmaistu täysi otsikko alanimikkeineen on Claudius jumala ja hänen vaimonsa Messalina : Rooman keisarin Tiberius Claudius Caesarin, (joka syntyi vuonna 10 e.Kr. ja kuoli A. D. 54) vaivalloinen hallitus hänen itsensä kuvaamana ynnä hänen murhansa surkean kuuluisan Agrippinan (keisari Neron äidin) käden kautta ja hänen sen jälkeen tapahtunut jumalaksi julistamisensa muiden kuvaamina.
Tarina
Kirja on toinen osa Rooman keisari Claudiuksen fiktiivistä omaelämäkertaa. Minäkertoja-muotoisessa tarinassa kuvataan Claudiuksen aikaa keisarina alkaen hänen valtaannousustaan vuonna 41 ja päätyen hänen kuolemaansa vuoteen 54. Kirjan lopussa on kolme kertomusta Claudiuksen kuolemasta kirjoittajinaan kuuluisat antiikin Rooman aikalaishistorioitsijat Suetonius, Tacitus ja Dion Kassios sekä Senecan satiiri Claudiuksen kurpitsoituminen (Apokolokyntosis).
Tarinan keskeisiä tapahtumia ovat Claudiuksen pyrkimykset korjata edellisen keisarin Caligulan virheitä ja hänen ystävyytensä Juudean kuninkaan Herodes Agrippan kanssa, pitkällisen yrittämisen jälkeen onnistunut Britannian valloitus osaksi Rooman keisarikuntaa sekä Claudiuksen avioliitot ensin Messalinan ja myöhemmin keisari Neron äidin Agrippinan kanssa.
Historiallinen tarkkuus
Robert Graves toteaa kirjan alussa tekijän huomautuksena, että jotkut Minä, Claudius -romaanin arvostelijoista ovat uskoneet kirjailijan käyttäneen lähteenään ainoastaan Tacituksen Annaaleja ja Suetoniuksen Kaksitoista Caesaria -teosta. Kirjailijan mukaan molempien romaanien lähdeteosten määrä on kuitenkin huomattavasti monipuolisempi käsittäen muun muassa Dion Kassioksen, Pliniuksen, Varron, Senecan ja itse Claudiuksen tekstejä sekä apokryfiset Nikodemuksen evankeliumi ja Jaakobin evankeliumi. Gravesin mukaan kaikki romaaneissa esiintyvät henkilöt ovat todellisia ja vain hyvin harvoilla romaanien tapahtumista ei ole uskottavaa historiallista tukea.
There for You
There for You on alankomaalaisen DJ-tuottajan Martin Garrixin sekä australialaisen laulajan Troye Sivanin musiikkikappale. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana singlenä 26. toukokuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Garrix, Sivan, Brett McLaughlin, Ben Burgess, William Lobban Bean ja Jessie Thomas, joista ensimmäinen myös tuotti sen Lobban Beanin ja Bart Schoudelin kanssa.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Garrixin YouTube-kanavalla vuorokausi ennen singlejulkaisua. Video kuvattiin San Franciscossa. ”There for You” oli kaupallisesti kohtalainen menestys. Se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Latviassa, Malesiassa, Slovakiassa ja Tšekissä sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa, Portugalissa ja Suomessa.
Alba Fucens
Alba Fucens oli antiikin ajan vuoristokaupunki Italiassa, Roomasta itään. Roomalaiset perustivat sinne latinalaiskolonian toisen samnilaissodan jälkeen vuonna 303 eaa. kukistettuaan alueella asuneet eekvit.
Kaupunki oli uskollinen Roomalle etenkin toisessa puunilaissodassa ja roomalaiset lähettivät sinne myös usein sotavankejaan. Muun muassa Makedonian kuningas Perseuksen, joka kuoli Alba Fucensissa.
Vuonna 89 eaa. kaupungista tuli municipium sen saadessa Rooman kansalaisoikeudet. Nykyään alueella on säilynyt useita antiikin ajan rakennuksia.
Francis-turbiini
thumb|Francis-turbiinin poikkileikkaus. thumb|[[Imatrankosken vesivoimalan juoksupyörä.|alt=]]
Francis-turbiini on James Bienco Francisin kehittämä vesiturbiini. Francis-turbiinissa vesi kulkee juoksupyörän ulkokehältä sisäkehälle, ja poistuu juoksupyörän keskeltä. Francis-turbiini oli jatkokehitystä aiemmin käytössä olleisiin vesiturbiineihin.
Francis-turbiinin etu on sen soveltuvuus hyvin laajoihin käyttöolosuhteisiin. Sitä voidaan käyttää hyvin monen kokoisissa turbiineissa alkaen pienistä muutaman metrin ja kilowatin turbiineista aina jopa tuhansien metrien ja satojen megawattien turbiineihin. Tämän vuoksi se on hyvin levinnyt turbiinityyppi, tosin esimerkiksi Suomessa Kaplan-turbiini on, monimutkaisemmasta rakenteestaan ja suhteellisesta kalleudestaan, huolimatta syrjäyttänyt Francis-turbiinia. Syynä on Kaplan-turbiinin huomattavasti parempi hyötysuhde osakuormilla ja pienempi kavitaatioriski. Francis-turbiinilla on myös muita heikkouksia, mm. turbiiniin joutunut materiaali voi jumiuttaa veden virtausta säätävän johtopyörän liikkeen jolloin ainoa keino pysäyttää turbiini on pysäyttää veden tulo ja käydä tyhjentämässä turbiini sinne joutuneesta tavarasta. Lisäksi Francis-turbiinin juoksupyörä on herkkä sinne joutuneille puille, käytännön elämässä on useita kertoja käynyt niin että voimalaitoksen välpistä läpi päässyt puu on jumiutunut johto- ja juoksupyörän väliin ja hajottanut mm. turbiinin ohjauslaakerin. Kaplan-turbiinit selviävät useasti samasta tilanteesta kovalla kolinalla ja kappaleiksi silpoutuneella, läpi menneellä puulla.
Toimintaperiaate
Francis-turbiini on reaktioturbiini, joka tarkoittaa, että virtaava vesi muuttaa painettaan kulkiessaan turbiinin läpi ja samalla se luovuttaa energiansa turbiinin siipien liikuttamiseen.
Spiraalinmuotoinen tuloputki kiertyy turbiinin ympärille ja kapenee loppua kohden. Vesi ohjautuu tangentiaalisesti johtosolukkeiden läpi juoksupyörälle jossa vesi kulkee juoksupyörän ulkokehältä sisäkehälle, ja poistuu juoksupyörän keskeltä. Juoksupyörien muoto vaihtelee, turbiinin laajasta käyttöalueesta johtuen, melko paljon.
Vesi ohjautuu turbiinista alas imuputkeen. Imuputki on muotoiltu siten, että putken poikkipinta-ala kasvaa, jolloin vesi hidastuu ja virtaa tasaisesti ulos turbiinista. Näin ollen pois virtaava vesi sisältää mahdollisimman vähän liike-energiaa, joten turbiinin käyttöön jää vastaavasti enemmän turbiiniin tulevan veden energiasta (muutettavaksi esim. sähköenergiaksi).
Turbiinin ei ole välttämätöntä olla alaveden alapuolella, kunhan imuputki on koko ajan täynnä vettä. Kuitenkin, mitä korkeammalla turbiini on, sitä enemmän alapuolinen vesimassa imee juoksupyörän siipiä. Imu ja siitä seuraava paineenalenema voi aiheuttaa kavitointia. Lisäksi, mikäli alavedenpinta pääsee laskemaan liian alas, ilmaa "hörppivä" imuputki on altis mekaanisille vaurioille.
Johtopyörän johtosolukkeiden säätö on nykyisin toteutettu sähköhydraulisesti jossa turbiinikannella oleva välitysmekanismi ohjaa hydraulisylinteriltä tulevan voiman johtosolukkeille. Mekanismissa on myös ns. murtolenkit- tai tapit siltä varalta että mikäli johtosolukkeet jumiutuvat niin välitysmekanismin rikkova voima hajottaa ne ilman suurempia vaurioita. Vanhoissa säätäjissä hydrauliikkajärjestelmän säätö oli tehty mekaanisesti heilurisäätäjällä, nykyisin säätö tapahtuu automatiikan ohjaamalla sähköisellä venttiilillä.
Muunnokset
Koska Francis-turbiinin valtakausi osui vesivoiman voimakkaan kehityksen ja käyttöönoton aikaan, on siitä kehitetty monta versiota. Nämä ovat kuitenkin pääosin syrjäytyneet mutta vesivoimalaitteiden pitkäikäisyyden takia niitä on edelleen käytössä.
Francis-turbiinit olivat Suomessa hyvin yleisiä pienten myllyjen ja sahojen voimanlähteinä. Niiden käytön kultakausi ajoittuu 1890-luvun ja 1930-luvun väliseen ajanjaksoon, jolloin pieniä vesilaitoksia rakennettiin ja vanhoja muutettiin turbiinikäyttöisiksi. Francis-turbiineja asennettiin vielä 1940-luvulla kyseisiin laitoksiin. Yleisimmin turbiini sijoitettiin joko puisen tai betonisen turbiinisäiliön/-kammion pohjalle niin, että imuputki kulki pohjan läpi alaveden puolelle. Joissakin tapauksissa turbiineja oli saman kammion pohjalla useita. Turbiinin pystyakseli nousi veden yläpuolelle ja päättyi yleensä kulmavaihteeseen. Pystyakseli oli yleensä laakeroitu yläpäästään painelaakerilla (liukulaakeri) ja alapäästään vesivoidellulla puulaakerilla (esim. ebenholtz) tai valkometallilaakerilla. Kulmavaihteen turbiinista tulevassa pystyakselissa oli suuri valurautainen kartiohammaspyörä minkä irtohampaat valmistettiin yleisimmin koivusta tai tammesta. Kulmavaihteen vaaka-akselin (yleensä valta-akseli) päässä oli vastaava mutta pienempi valurautainen kartiohammaspyörä. Vesi johdettiin turbiinikammioon patolaitteista yleisimmin puista tai betonista ränniä pitkin, joissakin tapauksissa jopa useiden kymmenien metrien päähän. Vaaka-akseliset turbiinit asennettiin vastaavalla tavalla turbiinisäiliön pohjalle. Niiden vaaka-akseli kulki suoraan turbiinisäiliön seinän läpi ulkopuolelle. Turbiinikammion seinässä oli vesitiivis läpivienti akselia varten ja akselin päässä oli suoraan kiinnioleva hihnapyörä. Tällöin energiaahukkaavia ja äänekkäitä kulmavaihteita ei tarvittu.
M-Aminobentsotrifluoridi
m-Aminobentsotrifluoridi (C7H6NF3) on orgaaninen yhdiste ja aniliinin johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muun muassa rikkaruohomyrkkyjä ja lääkeaineita. m-Aminobentsotrifluoridi on o- ja p-aminobentsotrifluoridien isomeeri.
Ominaisuudet
m-Aminobentsotrifluoridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin yhdisteisiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Yhdisteen aminoryhmä reagoi tyypillisten aniliinien tavoin muodostaen tiosyanaatin esimerkiksi fosgeenin kanssa ja aminoryhmä voidaan korvata jollain muulla nukleofiilillä, kun siitä ensin muodostetaan diatsoniumsuola. Kromihappo hapettaa yhdisteen trifluorietikkahapoksi.
Valmistus
m-Aminobentsotrifluoridin tärkein käyttökohde on muiden yhdisteiden valmistus. Siitä valmistetaan muun muassa selektiivisinä herbisideinä käytettäviä fluometuronia ja norfluratsonia ja lääkkeinä käytettäviä flufenaamihappoa ja niflumiinihappoa.
Tom Cavanagh (jääkiekkoilija)
Ura
Cavanagh pelasi vuodet 1997–2000 Rhode Islandin lukiosarjoja Toll Gate Titansin joukkueessa. Kauden 2000–2001 hän pelasi vastaavaa sarjaa newhampshirelaisessa Phillips Exeter Academyssa. San Jose Sharks varasi Cavanaghin kuudennella kierroksella, 182. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2001. Vuodet 2001–2005 hän kävi Harvardin yliopistoa. Cavanagh oli kausina 2003–2004 ja 2004–2005 Harvardin jääkiekkojoukkueen paras pistemies ja hänet valittiin jälkimmäisenä kautena ECAC:n toiseen tähdistökentälliseen. Samana vuonna hänet palkittiin myös ECAC:n kauden parhaana puolustavana hyökkääjänä. Cavanagh voitti ECAC:n mestaruuden vuosina 2002 ja 2004.
Cavanagh siirtyi kaudeksi 2005–2006 San Jose Sharksin organisaatioon. Hän pelasi koko ensimmäisen sopimuskautensa farmijoukkue Cleveland Baronsissa, AHL:ssä. Cavanagh pelasi runkosarjassa 62 ottelua. Kaudeksi 2006–2007 San Josen farmijoukkue muutti Worcesteriin. Cavanagh pelasi kauden kokonaan Worcester Sharksissa. Hän oli joukkueen sisäisen pistepörssin neljäs tehopisteillä 12+32=44. Cavanagh pelasi farmijoukkueessa vielä lähes koko kauden 2007–2008, jolloin hän oli Graham Minkin kanssa Worcester Sharksin toiseksi paras pistemies tehopisteillä 19+36=55. Cavanagh pelasi kauden aikana myös ensimmäisen NHL-ottelunsa 3. huhtikuuta 2008 Los Angeles Kingsiä vastaan ja antoi ottelussa syötön Joe Thorntonin maaliin. Hänen 36 sekunnissa saamansa syöttöpiste oli San Josen ennätys, sillä se oli joukkueen kaikkien aikojen nopein tulokkaan tekemä tehopiste.
Cavanagh pelasi kaudella 2008–2009 17 runkosarjaottelua San Josessa ja teki tehopisteet 1+1=2. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen ja ainoaksi jääneen maalinsa 28. maaliskuuta 2009 Phoenix Coyotesin maalivahtia Ilja Bryzgalovia vastaan. Kaudella 2009–2010 Cavanagh oli pelaamatta tammikuuhun 2010 asti, jolloin hän solmi vapaana agenttina pelaajasopimuksen AHL-joukkue Manchester Monarchsin kanssa. Hän pelasi siellä loppukaudesta 17 runkosarjaottelua tehopistein 3+5=8. Kaudella 2010–2011 Cavanagh pelasi AHL-joukkue Springfield Falconsissa ainoastaan viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kuolema
Cavanagh löydettiin 6. tammikuuta 2011 kuolleena Providence Placen ostoskeskuksen parkkihallista. Cavanaghin isä Joseph kertoi Tomin kärsineen ennen kuolemaansa mielenterveysongelmista.
Muuta
Tom Cavanaghin isä Joseph Cavanagh on yksi Harvardin historian parhaista jääkiekkoilijoista. Hänen pikkuveljensä David Cavanagh ja serkkunsa John Cavanagh pelasivat vuosina 2006–2010 Providence Collegen joukkueessa.
Kosminen Voima
thumb|Galactus, Marvel-universumin jumalvoimainen olento, joka hallitsee Kosmista Voimaa.|200px Kosminen Voima on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä termi, jolla nimitetään universumin perustavanlaatuista, suunnattoman voimakasta energiaa. Voiman tunnetuin käyttäjä ja kenties sen primaarilähde on jumalvoimainen entiteetti Galactus, planeettojen tuhoaja. Kosminen Voima mahdollistaa Galactuksen manipuloivan loppumattomia kosmisia energioita miltei millä tavalla tahansa. Kosmisen Voiman käyttötarkoitus riippuukin pitkälti pelkästään käyttäjänsä mielikuvituksesta. Voiman avulla Galactus ja useat muut energian haltiat, kuten Galactuksen apulaiset ovat kyenneet mm. muokkaamaan fyysistä kokoaan, molekyylien välisiä sidoksia ja tätä kautta materian manipulaatiota , teleportaatiota galaksien mittaisilla etäisyyksillä , miltei läpäisemättömien voimakenttien luontia , telepatiaa , telekinesiaa ja universaalia laajennettua tietoisuutta. . Kosmisella Voimalla Galactus on jopa luonut tietoista elämää ja herättänyt kuolleita henkiin.
Hopeasurffarilla, samoin kuin muillakin Galactuksen apulaisilla on pieni osa Kosmista Voimaa. Tämän voiman he ovat saaneet itse Galactukselta ja apulaiset käyttävät voimaansa useimmiten murskaavan sädeiskun ominaisuudessa tai muokkaavat molekyylejä mielensä voimalla. Kosmisen Voiman synnyttämä raaka voima voi tuhota jopa planeettoja tai käytettynä hienovaraisesti, muuttamaan esimerkiksi kukan väritystä. Kosmisella Voimalla Hopeasurffarin tiedetään manipuloineen aikavirtoja ja nähneen taaksepäin menneisyyteen. Kosminen Voima voi myös parantaa haavoittuneita ja virvoittaa vahingoittuneiden yksilöiden elämänenergioita.
On kuitenkin huomattava, että Kosmisen Voiman haltioilla on vain murto-osa niistä voimatasoista, jotka Galactuksella on. Galactus on ainoana olentona Marvel-universumissa todistanut olevansa Kosmisen Voiman kiistämätön herra ja kykenee riistämään toisilta olennoilta näiden Kosmiset Voimat.
Lähteet
Power Cosmic
Phalaena
Phalaena oli Carl von Linnén vuonna 1758 kuvaama perhosten suku, johon hän sijoitti kaikki yöperhosiksi katsomansa lajit kiitäjiä lukuun ottamatta. Nykyään suku ei enää ole validi, sillä se ei ole monofyleettinen. Useat tieteilijät käyttivät Phalaena-sukua myöhemmin myös mittareiden (Geometridae) synonyyminä.
Suvun lajit on nykyään jaettu seuraaviin heimoihin:
Nieriä
Nieriä eli rautu (Salvelinus alpinus) on lohien (Salmonidae) heimoon kuuluva kylmissä vesissä elävä kalalaji. Suomessa sitä tavataan Pohjois-Lapissa ja Vuoksen vesistössä Itä-Suomessa, Keski-Euroopassa vuoristojärvissä. Se on maailman pohjoisimpana elävä sisävesien kalalaji.
Tuntomerkit
Nieriä muistuttaa ulkomuodoltaan lohta ja taimenta sekä amerikkalaisperäisiä lähisukulaisiaan harmaanieriää ja puronieriää. Sen väritys on kuitenkin huomattavasti tummempi: se on vaaleapilkkuinen, selästä tumma ja vatsasta punertava tai valkoinen. Kutuaikaan koiraan vatsa on voimakkaan punainen. Nieriän vatsapuolen evissä on valkoiset reunukset. Se kasvaa noin 20–60 cm pitkäksi ja painaa tavallisesti 0,3–1,5 kg. Suomessa 2000-luvun suurin nieriä painoi 6,51 kilogrammaa ja kaikkien aikojen suurin, vuonna 1990 Sevettijärvestä Inarista pyydetty 9,8 kilogrammaa. Karuissa olosuhteissa nieriät eivät kasva 15 senttimetriä pidemmiksi.
Levinneisyys
Nieriän levinneisyysalue kattaa pohjoista napapiiriä ympäröivät järvet, joet ja rannikkoalueet kaikilla mantereilla. Erillään eläviä kantoja löytyy Vuoksen vesistöalueelta, Laatokasta, Äänisjärvestä, Ruotsin suurista järvistä, Skotlannista ja Alppien järvistä.
Maantierosvo
Maantierosvo on rikollinen, joka anastaa maantiellä liikkuvilta ihmisiltä omaisuutta tai rahaa. Maantierosvot käyttivät usein rikoksessaan apuna väkivaltaa tai sillä uhkaamista. Maantierosvous oli esimodernina aikana yleistä, mutta 1700-luvun jälkeen rikollisuuden laji on vähentynyt. Nykyään kehittyneissä maissa maantierosvousta ei juuri esiinny.
Nieriä
Levinneisyys
Jääkauden jälkeen paljastuneiden virtojen ja lampien ensimmäisiä kaloja olivat nieriät. Jääkauden jälkeisiä eristyneitä reliktejä rautukantoja tavataan Suomesta vielä paikoin muun muassa Yli-Kemin vesistöalueelta Savukoskelta. Näitä pieniä paikallisia populaatioita uhkaa eniten ilmaston lämpeneminen, sillä nieriä ei siedä lämmintä vettä.
Guangzhou Charge
Guangzhou Charge (pinyin: Guǎngzhōu Chōngfēng) on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin elokuussa 2018 ja se on kotoisin Kantonista. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen miljardööri Zhong Naixiong.
Maantierosvo
Maantierosvous oli yleistä esimodernina aikana. 1700-luvun loppupuolelta alkaen maantierosvous alkoi kuitenkin vähenemään. Syinä tähän on ainakin se, että maanteitä valvovien viranomaisten määrä lisääntyi, maantierosvoja majoittaville majataloille alettiin asettamaan sanktioita, kaupungistuminen johti asumattomien maantieosuuksien harvenemiseen ja pankkijärjestelmän kehittyminen vähensi matkalaisten tarvetta kuljettaa käteistä rahaa.
Nieriä
Levinneisyys
Suomessa nieriä esiintyy luontaisesti Tunturi-Lapissa ja Vuoksen vesistöalueella. Kuusamon ylänköalueella ja Posion alueella on ennen elänyt useita nieriäkantoja, joista ainakin yksi on säilynyt. Suomen Lappia lukuun ottamatta vain Vuoksen vesistön Kuolimon kanta on säilynyt ja se onkin rauhoitettu. Istutukset ovat kuljettaneet nieriän muihinkin järviin, joskaan ei ole varmuutta missä lisääntyminen on päässyt alkuun.
Maantierosvo
Maantierosvous (Qat' al-Tariq) on islamissa yksi vakavimmista rikoksista, ja se on Koraanissa määrätyn rangaistuksen (hudud) alainen. Rangaistus on mestaus tai ristiinnaulitseminen jos ryöstöön liittyy murha ja käsien tai jalkojen amputaatio ilman sitä.
Lähteet
Bandolero
Nieriä
Ravinto, elintavat ja elämänvaiheet
pienoiskuva|oikea|[[Inarijärvi|Inarijärven kannasta peräisin oleva nieriä akvaariossa.]] Nieriän poikasen ensimmäistä ravintoa ruskuaispussivaiheen jälkeen ovat vesikirput, hankajalkaisäyriäiset sekä hyttysten ja mäkäräisten toukat. Ensimmäisen kesän jälkeen ne alkavat syödä pinnalla eläviä hyönteisiä, simpukoita ja kotiloita. Nieriä elää tällä ravinnolla ensimmäiset 4–6 vuotta. Vanhemmat raudut syövät myös pikkukaloja. Säännöllinen kaloista koostuva ruokavalio alkaa vasta kun nieriä on saavuttanut 25–30 cm pituuden.
Nieriä on monimuotoinen laji, josta on olemassa lohen ja meritaimenen tapaan mereen vaeltavia kantoja, mutta sitä tavataan myös hyvin pienissä vesistöissä, kuten tunturilammissa.
Tenojoen vaeltava nieriä nousee loka-marraskuussa jokeen ja puroihin kutemaan. Poikaset oleskelevat joessa 3–5 vuotta ja vaeltavat sitten kevättulvan mukana mereen. Meressä ne viihtyvät vain 2–3 kuukautta, jonka jälkeen ne nousevat takaisin synnyinseuduilleen.
Isonieriä tulee sukukypsäksi keskimäärin 55–60 senttimetrin mittaisena ja kahden kilogramman painoisena, pikkunieriä taas ollessaan 30–25 sentin mittainen ja 250–300 gramman painoinen. Lajin kutu tapahtuu syksyllä. Se kutee järvissä sora-, karikko- ja kivikkopohjaisilla rannoilla veden lämpötilan ollessa kolmesta kuuteen celsiusastetta. Tavallisesti kutu tapahtuu 3–5 metrin syvyydessä vedenpinnasta, mutta Inarijärvessä nieriän on havaittu kutevan jopa 15 metrin syvyydessä vedenpinnasta.
Nieriä on pitkäikäinen kala, ja esimerkiksi Huippuvuorilta on pyydystetty nieriä, jonka ikä oli 24 vuotta. Suomen ikäennätystä pitää hallussaan Inarijärvestä saatu 17-vuotias kala.
Kalakannan hoito
Kalakannan hoito on osoittautunut hankalaksi nieriän korkeiden ympäristövaatimusten takia. Ongelmaksi on ilmennyt myös Suomen verkkokalastus, joka poistaa nieriät vesistöistä yleensä jo ennen kuin ne ovat saavuttaneet pyyntikokonsa. Istuttamisen yhteydessä on otettava huomioon myös muut kalat. Nieriä on huono kilpailija eikä kykene taistelemaan yleensä esimerkiksi siian ja taimenen kanssa. Nieriäjärvien rehevöityminen on myös esteenä nieriän menestymiselle.
Vuoksen vesistössä esiintyvä saimaannieriä poikkeaa geneettisesti Suomen muista nieriäkannoista. Saimaannieriä on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. 2000-luvun alkupuolella istutusten varassa oleva kanta kävi lähellä sukupuuttoa, mutta vuosina 2009–2012 on onnistuttu uudistamaan emokalakantaa ja tilanne on parantunut.
Inarinjärvessä nieriän pyyntimitta eli niin sanottu alamitta on kalastusasetuksen mukaan 45 cm. Vuoksen vesistöalueella sikäli kun kalastus on sallittua, pyyntimitaksi on asetettu 60 cm.
Morgan Rielly
Morgan Rielly (s. 9. maaliskuuta 1994 West Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsia. Elite Prospectsin verkkosivuston mukaan hyökkäävän mutta samalla puolustusvelvoitteet hyvin hoitavan puolustajan vahvuudet ovat luistelussa, kiekonkäsittelytaidoissa ja laukauksessa. Riellyn heikkoudet löytyvät sivuston mukaan fyysisestä pelaamisesta. Lokakuussa 2021 Rielly teki Maple Leafsin kanssa kahdeksan vuoden mittaisen ja yhteensä 60 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
East End
thumb|Lontoon East End kartassa vuodelta 1882. East End tarkoittaa yleisimmin Thamesin pohjois- ja Cityn itäpuolella olevia Lontoon kaupunginosia.
Lontoon East End syntyi asutuksen levittyä kaupungin vanhan keskustan keskiaikaisten muurien itäpuolisille alueille. East End on alusta asti ollut selvästi köyhempää aluetta kuin kaupungin länsipuoli. Sinne sijoittui teollisuutta, joka hyödynsi Thames- ja Leajokien läheisyyttä. Varsinkin hajuja päästävät toiminnot, kuten nahkan parkitseminen, jotka oli kielletty kaupunginmuurien sisällä, sijoittuivat sinne osittain siksi, että vallitsevat länsituulet veivät hajut poispäin kaupungista.
East Endistä kehittyi 1800-luvulla leimallisesti köyhien ja siirtolaisten asuttama liikakansoitettu alue. Vuonna 1866 kolera surmasi siellä 3000 asukasta.
Rob Druppers
Robertus "Rob" Druppers (s. 29. huhtikuuta 1962 Utrecht) on entinen alankomaalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 800 metrin juoksussa.
Druppers voitti 800 metrillä hopeaa Helsingin MM-kisoissa 1983. Lisäksi hän sijoittui kahdeksanneksi sisäratojen MM-kilpailuissa 1987. Druppers edusti Alankomaita 1988 kesäolympialaisissa, jossa hän pääsi puolivälieriin asti. Druppersin ennätys on vuonna 1985 juostu 1.43,56.
Druppers valittiin Alankomaiden vuoden urheilijaksi 1983.