cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tammisuon rata
Tammisuon tehtaat jäivät 1940 talvisodan jälkeen luovutetulle alueelle ja suuri osa alueen rakennuksista tuhoutui sodassa. Jatkosodan aikana saatiin tiilitehdas vielä toimimaan parin vuoden ajaksi 1942–1944. Nykyisin tiilitehtaasta on jäljellä vain savupiippu ja hävinneen kapearaiteisen radan linja erottuu vielä maastossa.
Aurore Clément
Marie-Thérèse Aurore Louise Clément (s. 12. lokakuuta 1945 Soissons, Aisne) on ranskalainen näyttelijä, joka on työskennellyt sekä ranskan- että englanninkielisissä elokuvatuotannoissa 1970-luvun puolivälistä alkaen.
Mallina Pariisissa toimineen Clémentin ensimmäinen elokuvarooli oli Francen rooli Louis Mallen Ranskan natsimiehitysaikaan sijoittuvassa elokuvassa Lacombe Lucien. Hän on näytellyt noin 80 elokuvassa, ja yksi hänen näkyvimpiä roolejaan on ollut Wim Wendersin elokuvassa Paris, Texas (1984).
Clémentin rooli ranskalaisen sotilaan leskenä elokuvassa Ilmestyskirja. Nyt (1979) leikattiin alkuperäisestä versiosta kokonaan pois, mutta on mukana vuonna 2000 leikatussa pidemmässä versiossa.
Smolenskin ydinvoimalaitos
Smolenskin ydinvoimalaitos  on Länsi-Venäjän Smolenskin  alueella, Dneprin sivujoen Desnan rannalla, 3 kilometriä Desnogorskin kaupungin luoteispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimala on sähköntuotannoltaan yksi Venäjän suurimmista ydinvoimaloista. Sen tuotanto-osuus Venäjän ydinsähköstä on noin 13 prosenttia. Smolenskin ydinvoimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Venäjän valtion Rosenergoatom osakeyhtiö. thumb|250px|left|[[Desnogorskin kaupungissa sijaitseva Smolenskin ydinvoimalaitos (2013).]]
Voimala sijaitsee maanteitse noin 145 kilometriä aluekeskus Smolenskista kaakkoon. Voimalaa varten Desnajokeen on tehty pato, jonka avulla on luotu ydinvoimalan lauhdeveden turvaava tekojärvi. Voimalaan kuuluu nykyään kolme RBMK-1000-yksikköä. Vastaavanlainen yksikkö tuhoutui Tšernobylin ydinonnettomuudessa. Yksiköt on kytketty sähköverkkoon vuosina 1982–1990. Vuonna 2012 uutisoitiin voimalan uusimiseen ja käyttöiän jatkamiseen (2027 saakka) tähtäävistä investoinneista.
Smolenskin ydinvoimalan II-vaihe
Ydinvoimalaitoksen alueelle on suunniteltu rakennettavan neljä uutta, VVER-1200 -tyypin kevytvesireaktoria vuoteen 2030 mennessä. Näillä korvataan nykyiset, vanhenevat yksiköt. Ensimmäinen toisen vaiheen yksikkö on tarkoitus saada käyttöön vuoteen 2024 mennessä.
Westra Finland
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Westra Finland oli Porissa vuosina 1888–1893 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Toimittaja Fredrik Ignatius Färlingin perustama Westra Finland oli linjaltaan liberaali, taloudellisesti uudistusmielinen ja perustuslaillinen. Björneborgs Tidningin ja Porin suomenkielisten lehtien kilpailun takia se osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajana työskenteli Färlingin jälkeen Oskar Hellsten (1892–1893).
Älä kanna pelkoa
Kappaleelle on tehty myös Lawrence Dolkartin ohjaama musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 18. joulukuuta 2013. Kappale ei noussut lainkaan listoille.
Yazdegerd III
thumb|280px|[[Sakastanissa painettu Yazdgerd III:a esittävä kolikko.]] Yazdegerd III (, k. 651) oli sassanidien suvun 29. ja viimeinen Persian kuningas.
Yazdegerdin isä oli Shahryar, joka oli Itä-Rooman keisarin Maurikioksen tyttären Miriamin poika. Yazdegerd oli kuningas Khusrau II:n pojanpoika. Khusraun murhasi hänen poikansa Kavadh II.
Erään tarinan mukaan kuninkaan tappoi vuonna 651 Mervin kuvernööri Mahoy Suri myllyssä, jonne hän oli piiloutunut. Tarina voi hyvin olla keksitty, sillä se ei vastaa kaikkia tunnettuja faktoja. Toisessa versiossa viimeisen kuninkaan tappaa Mervissä paikallinen mylläri rahapussin vuoksi ja tietämättä tämän henkilöllisyyttä.
Jälkeläiset
Yazdegerd III:n poika Peroz III pakeni Kiinaan, jossa hänestä tuli Tang-dynastian kenraali. Yazdegerdin tyttären Sharbanun pojasta Ali-Zain-ul-Abedinista tuli šiiojen neljäs pyhä imaami Abu Muhammad. Toinen tytär Izdundad meni naimisiin juutalaisen eksilarkin Bostanain kanssa.
Elävä fossiili
Elävä fossiili tarkoittaa eliölajia tai -ryhmää, joka on säilynyt nykyaikaan esihistoriallisista ajoista lähes muuttumattomana. Elävä fossiili on saanut nimityksensä siitä, että lajia tavataan luonnossa sekä elävänä että fossiileina.
Kaloja
thumb|[[Latimeria (Latimeria chalumnae)]]
Nisäkkäitä
thumb|[[Siili (Erinaceus europaeus)]]
Selkärangattomia
thumb|Helmivene
Marguerite Martel
Marguerite Marie Louise Martel (19. heinäkuuta 1924 Confolens – 1. maaliskuuta 2023 Saint-Georges-de-Didonne) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja viisiottelu.
Martel kilpaili Lontoon 1948 olympialaisissa pituushyppääjänä mutta jäi loppukilpailun ulkopuolelle karsintatuloksellaan 494 cm. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui viidenneksi viisiottelussa kerättyään silloisen pistetaulukon mukaan 2 918 pistettä. Hänen tuloksensa ottelun osalajeissa olivat 9,66 m kuulantyönnössä, 145 cm korkeushypyssä, 28,0 s 200 metrin juoksussa, 12,4 s 80 metrin aitajuoksussa sekä 532 cm pituushypyssä. Hänen maannaisensa Arlette Ben Hamo voitti samassa kilpailussa kultaa.
Lumituuli
right|250px Lumituuli Oy on vuonna 1998 perustettu Suomen ensimmäinen kuluttajaomisteinen tuulivoimayhtiö. Sillä on yli 1000 osakkeenomistajaa, joilla on osakkuuden myötä oikeus ostaa yhtiön tuulivoimaa, jota tuotetaan vuonna 2014 valmistuneilla Lumijoella sijaitsevalla 2 MW voimalalla ja Iin Laitakarissa sijaitsevalla 800 kW voimalalla. Sähkön myynnissä Lumituuli toimii yhdessä Lumme Energian Ekosähkö Oy:n kanssa. Lumituulen toimitusjohtajana toimii Jaakko Savolahti.
Lumituulen historia
Yhtiö on jatkanut voimalahankkeiden kehittämistä ja järjestänyt uusia osakeanteja: vuonna 2008 järjestettiin kaksi osakeantia, toinen yleisölle ja toinen Ekosähkö Oy:lle ja St1 Oy:lle ja vuonna 2011 suuri osakeanti yleisölle, jossa kerättiin noin 0,5 miljoonaa euroa Sähkäle-voimalan uusimisprojektiin. Yhtiö kehitti suurta merituulipuistoprojektia tuulivoimalalle Oulunsalon ja Hailuodon väliselle merialueelle, mutta on luopunut tästä ympäristösyistä.
Vuonna 2013 Lumituuli aloitti uuden voimalan rakentamisen Iin Laitakariin. Voimala (Enercon E-53, 800 kW) valmistui maaliskuussa 2014 ja tuottaa 1900 MWh sähköä vuodessa. Uutena projektina yhtiö alkoi kehittää tuulivoimaa Helsinkiin. Lumituuli uusi myös keväällä 2014 ensimmäisen tuulivoimalansa Lumijoen Varjakassa. Lumituuli on kerännyt joukkorahoituksella noin 3,8 miljoonaa euroa vuosien varrella sekä osakeanneilla että lainaemissioilla.
Kalle Sotka
Kalle Sotka (s. 4. lokakuuta 1991 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK Fotbollia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura
Tammikuussa 2013 hän palasi takaisin Suomeen ja Kakkosen HIFK Fotbollin riveihin. Sotkan ensimmäisellä kaudella seura nousi Ykköseen, josta se nousi kaudeksi 2015 Veikkausliigaan voitettuaan Ykkösen mestaruuden. Sotka teki debyyttinsä Veikkausliigassa toukokuussa 2015 Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan.
Maajoukkuetasolla Sotka on edustanut Suomen poikamaajoukkueita 32 kertaa 2006–2010.
Javier Calleja
Ura
Calleja on Real Madridin junioriakatemian kasvatti. Häntä ei kuitenkaan koskaan nostettu edustusjoukkueeseen ja niin hän teki ammattilaisurallaan ensiesiintymisen Alcalán riveissä. Sieltä Calleja siirtyi Villarrealiin, mutta vietti muutaman kuukauden reservijoukkueessa ennen kuin hän siirtyi edustusjoukkueeseen.
Ensiesiintymisensä hän teki Villarrealissa kaudella 1999–2000, kun se pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden jälkeen joukkue nousi pääsarjaan. Ensimmäisinä kausinaan Villarrealissa hän oli hyvin tärkeä osa sitä, esimerkiksi kaudella 2001–2002 hän pelasi 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Kauden 2008–2009 aikana Calleja pelasi lähinnä vasemman laitapuolustajan paikkaa, joukkuetoveri Adriano Rossaton vakavan loukkaantumisen jälkeen. Kauden jälkeen Calleja ilmoitti jättävänsä Málagan.
Kesäkuussa 2009 hän siirtyi Osasunaan 2+1-vuotisella sopimuksella.
Tuomo Suni
Vuonna 2002 Sunin yhtye Opera Quarta voitti kansainväliset vanhan musiikin kilpailut The International Van Wassenaer Competition ja Il Premio Bonporti – Concorso internazionale di Violino barocco, ja vuonna 2007 se sai Jean-Marie Leclairin teoksia sisältävästä levystään Recréation en musique (ORF Alte Musik CD 491) Diapason d'Or -tunnustuspalkinnon.
Opera Quartan lisäksi Suni konsertoi seuraavissa yhtyeissä: Capriccio Stravagante, Ricercar Consort, Ensemble Masques,The English Concert, B‘Rock, Holland Baroque Society, Gabrieli Consort & Players, Helsingin barokkiorkesteri, Vox Luminis ja Suomalainen barokkiorkesteri. Näiden lisäksi hän on työskennellyt muiden muassa, The King’s Consortin, Il Complesso Baroccon, Les Muffattin, L’Arpeggiatan ja Bach Collegium Japanin kanssa.
Johanna Hytti
Johanna Hytti (o.s. Virtanen, s. 16. kesäkuuta 1976 Kuusamo) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja freelancer-muusikko. Hän soittaa ja laulaa Kuunkuiskaajat-yhtyeessä yhdessä Susan Ahon kanssa. He edustivat Suomea Eurovision laulukilpailussa 2010.
Hytin instrumentteja ovat laulun lisäksi piano, harmoni, 2-rivinen haitari ja erilaiset kanteleet. Hytti toimii myös äänenkäytön ja -huollon opettajana. Lisäksi Hytti on kouluttautunut synnytyslauluvalmentajaksi ja kehittänyt oman synnytyslaulukonseptin.
Ura
Hytti aloitti kansanmusiikin opiskelun Kaustisella Ala-Könni-opistolla vuonna 1996 pääaineenaan 36-kielinen Perhojokilaakson kantele. Kaustiselta Hytti siirtyi opiskelemaan Kokkolan Konservatorioon, jossa pääaineeksi vaihtui laulu. Vuonna 2001 Hytti aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa, josta valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2012.
Värttinä
Hytti esiintyi Värttinässä vuosina 2001–2012
Kuunkuiskaajat
Vuonna 2008 Hytti perusti yhdessä Värttinän toisen laulajan Susan Ahon kanssa yhtyeen Kuunkuiskaajat. Yhtye toimi aina vuoteen 2010 saakka duona, mutta euroviisuesiintymisen jälkeen duo kasvoi kvintetiksi, jossa soittaa myös Topi Korhonen (basso), Sampsa Asikainen (kitara) ja Kevin Knouna (rummut). Vuonna 2013 mukaan tuli toinen kitaristi Anssi Salminen. Kuunkuiskaajat on julkaissut kaksi albumia, vuonna 2009 ilmestyneen Kuunkuiskaajat, jonka kappaleet ovat pääosin musiikintekijä Timo Kiiskisen käsialaa, mutta mukana on myös monia Ahon sävellyksiä sekä vuonna 2016 ilmestyneen Revitty rakkaus joka on kokonaan Ahon ja Hytin sanoittama, säveltämä ja sovittama levy. Huhtikuussa 2016 yhtye ilmoitti lopettavansa. Uuden albumin kappale ”Unelmaa” oli Ylen Radio Suomen 24. soitetuin kappale vuonna 2016.
Eurovision laulukilpailu
thumb|Kuunkuiskaajat Oslossa Eurovision laulukilpailun alla keväällä 2010. Syksyllä 2009 Hytti osallistui euroviisujen karsintoihin yhdessä Susan Ahon kanssa kutsuttuina artisteina yhtyeellä Kuunkuiskaajat. Suomen vuoden 2010 euroviisukarsintojen kolme alkuerää järjestettiin Ylen studiolla Ristimäessä ja lopuksi finaali Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa. Tammikuussa 2010 karsintojen superfinaalissa yhtyeen kappale ”Työlki ellää” sai 18 333 ääntä ja se valittiin edustamaan Suomea vuoden 2010 Eurovision laulukilpailuihin. Finaalilähetys Suomen karsinnoista keräsi 1 004 000 televisiokatsojaa. Oslon semifinaalissa Suomi sai 49 pistettä ja jäi loppukilpailupaikasta kolme pistettä. Puhelinäänten perusteella Suomi olisi yltänyt finaaliin, mutta asiantuntijaraadin pisteet ratkaisivat.
Muu musiikkituotanto
Hytti tekee myös musiikkia muille muusikoille sekä säveltää, sovittaa ja sanoittaa kappaleita muun muassa Kuunkuiskaajille, Fanny Frulle ja Ingrid-yhtyeelle. Tällä hetkellä Hytti toimii Ingrid Music Oy:n taiteellisena johtajana.
Esiintymisvalmentaja
Vuonna 2019 Hytti perusti yhdessä Johanna Olssonin kanssa Loisto-Johannat Oy:n jossa hän toimii yritysten johtajien esiintymis-, karisma- ja vuorovaikutusvalmentajana.
Yksityiselämä
Hytti on naimisissa ja asuu Helsingissä. Hän kertoi vuonna 2016 lehtihaastattelussa sairastuneensa ihosyöpään 2015. Hänet leikattiin ja hän voi nykyään hyvin.
Cardiopteridaceae
Herttasiipiökasvit (Cardiopteridaceae) on Aquifoliales-lahkoon kuuluva kaksisirkkaisheimo. Siihen kuuluu viisi sukua ja 43 lajia, joista puolet kuuluu sukuun Citronella. Heimo kasvaa kaikilla trooppisilla mantereilla ja Tyynenmeren saarilla.
Herttasiipiökasvit on melko epäyhtenäinen ryhmä sukuja. Yhteinen ominaisuus löytyy emin vartaloista. Niitä on tavallisesti yksi, joskus kaksi, ja ne ovat melko ohuita. Hedelmä on enemmän tai vähemmän litteä ja/tai särmikäs luumarja.
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat puuvartisia, eräät liaaneja. Kasveihin kerääntyy alumiinia ja niissä on eräitä välkehtiviä yhdisteitä (iridoideja). Lehiruodin poikkileikkauksessa näkyy rengasmaisia johtojänteitä. Lehden ilmarakotyypit ovat vaihtelevia. Lavan reuna on tavallisesti ehyt, harvoin hampainen, ja suonitus on yleensä sulkasuoninen, harvoin kourasuoninen. Yleensä kasvit ovat yksikotisia, joskus kaksikotisia tai sekasopuisia siten, että yhdessä kasviyksilössä on sekä kaksineuvoisia että hedekukkia (andromonoeekkisyys). Kukinto on tavallisesti haaraton; haaraisten kukintojen osakukinnot voivat olla viuhkomaisia. Kukinnossa on tavallisesti suojuslehtiä. Verholehdet ovat kasvaneet yhteen tyvestään, ja hetiö voi olla yhtynyt teriöön. Kukassa on tavallisesti mesiäinen. Emilehdet sijaitsevat tiiviinä rykelmänä. Vartalo on tavallisesti kapea ja noin sikiäimen mittainen, ja vartaloita voi olla yhdestä kolmeen. Joskus vartalo kiinnittyy lateraalisesti. Luotti on tylppä tai pallomainen. Siemenaiheita on tavallisesti enemmän kuin yksi, ja niiden sydämessä eli nukelluksessa on kahden solukerroksen paksuinen laitasolukko. Hedelmän poikkileikkauksessa endokarppi eli seinämän sisäkerros on C:n muotoinen. Siemenkuori on ohut ja siemenvalkuainen on toisinaan kirjava.
Luokittelu
Cardiopteridaceae-heimo jaetaan viideksi suvuksi. Luettelossa synonyymit ovat suluissa.
Haysin ohjeisto
thumb|Tuotantosäännöstön kansisivu. Haysin ohjeisto, viralliselta nimeltään elokuvien tuotantosäännöstö (engl. Motion Picture Production Code) oli vuosien 1930–1968 aikana yhdysvaltalaisia elokuvia säädellyt ohjeisto, joka määräsi elokuvayhtiöt itsesensuuriin. Se kielsi elokuvista muun muassa alastomuuden, monenlaiset viittaukset seksuaalisuuteen, rikollisuuden ihannoinnin, huumeet ja ylenmääräisen juopottelun, uskonnon rienaamisen, sekä rotujen väliset sukupuolisuhteet ja seka-avioliitot. Haysin ohjeisto sai nimensä Will H. Haysista, joka johti ohjeiston määrittelyä vuodesta 1922 lähtien. Haysin ohjeiston merkitys alkoi vähentyä 1950-luvulla, ja se korvattiin vuonna 1968 nykyisellä elokuvien luokittelujärjestelmällä.
MPDDA:n synty
Yhdysvaltain elokuvatuotanto taisteli 1920-luvun alussa huonoa julkisuuskuvaansa vastaan. Elokuvien suorasukaisuus ja joidenkin tunnettujen elokuvantekijöiden elämäntyyli herättivät moraalista närkästystä osassa yleisöä. Monissa kaupungeissa ja osavaltioissa oli myös säädetty lakeja, joiden tavoitteena oli elokuvien ennakkosensurointi. Kongressissakin suunniteltiin liittovaltion lakia, joka säätelisi elokuvien sisältöä. Elokuvatuottajat perustivat siksi Motion Picture Producers and Distributors of America -järjestön (MPDDA) ja lupasivat tuoda moraalin elokuviin. Järjestön tehtävänä oli varmistaa elokuvien sopivuus, jotta ne eivät joutuisi valtion viranomaisten tai osavaltioiden sensuurin kynsiin.
Järjestön ensimmäiseksi johtajaksi palkattiin vuonna 1922 Will H. Hays. Absolutistina ja presbyteeriseurakunnan vanhimpana tunnettu Hays nähtiin sopivana ulkopuolisena, joka pystyisi tuomaan yhteiskunnan luottamuksen elokuvateollisuuden moraaliin.
Hays loi 36 kohdan listan aiheista, joita elokuvissa ei tulisi esiintyä, tai joita tulisi käsitellä varoen. Ohjeistusta ei kuitenkaan noudatettu, sillä sitä ei valvottu eikä sen rikkomisesta ollut määrätty minkäänlaisia rangaistuksia. Haysin toimisto julkaisi myös mustan listan näyttelijöistä ja muista elokuva-alan työntekijöistä, joita ei tulisi palkata, sekä lisäsi näyttelijöiden sopimuksiin moraalisia lisäehtoja. Tämän seurauksena monen juhlimiseen mieltyneen näyttelijän ura hiipui, mutta elokuvien moraalittomuudet keräsivät edelleen valituksia.
Haysin ohjeiston synty
Vuonna 1930 Hays julkaisi tuotantosäännöstön Production Code, joka tunnettiin myös "Haysin ohjeistona" ("Hays Code"). Samalla MPPDA perusti Studio Relations Committee -komitean, joka nimettiin vuonna 1934 uudestaan Production Code Administrationiksi. Komitean vastuulla oli säännöstön toteutuksen valvominen. Komitealla ei kuitenkaan edelleen ollut minkäänlaista pakottamismekanismia, vaan se perustui elokuva-alan itsesäätelyyn.
Vuoden 1930 ohjeisto antoi lisäksi aikaisempaa yksityiskohtaisempia ohjeita siitä, kuinka tarkasti rikoksia, väkivaltaa, huumeita, alkoholia, seksiä, alastomuutta, rivouksia, kiroamista, pukeutumista, tanssimista, uskontoa, muita kansoja, sekä muita sopimattomia tai herkkiä aiheita tulee välttää esittämästä, jotta elokuva saisi hyväksynnän.
Ohjeiston käyttöönotto vuonna 1934
National Legion of Decency -järjestö uhkasi vuonna 1934 elokuvatuottajia maanlaajuisella boikotilla, jos elokuvien moraali ei kehittyisi. Hays määräsi samana vuonna uuden säädöstön, johon tuli sakkorangaistuksia ja jonka mukaan jokainen elokuva olisi tarkistettava Haysin toimistolla. Lisäksi yksikään elokuva ei pääsisi laajaan teatterilevitykseen, jos siltä puuttuisi Haysin toimiston hyväksyntä. Tällöin elokuva-alan itsesensuuri varsinaisesti alkoi.
Ohjeistoon tehtiin useita muutoksia, tarkennuksia, poistoja ja lisäyksiä myöhempinä vuosikymmeninä. Esimerkiksi armomurhan esittäminen hyväksyttävänä tuli kielletyksi 1950-luvun puolivälissä. Toisaalta valkoisen orjakaupan esittämisestä tuli samaan aikaan hyväksyttävää, kunhan sitä ei näytetty yksityiskohtaisesti.
Ohjeiston vaikutukset
thumb|[[Alfred Hitchcockin elokuvan Notorious – kohtalon avain suutelujaksossa näyttelijöiden huulet irtoavat välillä toisistaan ohjeiston sääntöjen kiertämiseksi.]] Elokuvayhtiöt alkoivat noudattaa Haysin ohjeistoa vapaaehtoisesti, minkä ansiosta niiden ei enää tarvinnut pelätä viranomaisten sensuuria. Romaanien ja näytelmien rankkoja ja väkivaltaisia kohtauksia siistittiin elokuvaversioihin. Tuulen viemää -elokuvan (1939) synnytyskohtaus näytettiin varjokuvina seinällä. Jotkin kielteiset pappihahmot siirrettiin muihin ammatteihin, kuten kyttyräselkäinen nimihahmo elokuvassa Notre Damen kellonsoittaja (1939). Koviksetkin joutuivat kiroilun sijaan sanomaan "Voi pojat!", sillä jopa sana "hitto" (engl. "damn") oli kielletty; tunnettu esimerkki sen käytöstä on Rhett Butlerin loppurepliikki elokuvassa Tuulen viemää, mikä toi elokuvan tuottajalle 5 000 dollarin sakon.
Sensuurin ulkopuolelle jäivät usein taiteellisina pidetyt William Shakespearen näytelmistä tehdyt elokuvat. Jotkin piirroselokuvat, kuten Tex Averyn Red Hot Riding Hood (1943) saivat myös sellaisia vapauksia niin kielenkäytön kuin väkivallankin suhteen, joita näytellyt elokuvat eivät saaneet. Toisaalta Betty Boop -animaatioiden seksuaalisuus vesitettiin kokonaan.
Elokuvantekijät oppivat myös kiertämään ohjeistusta. Alfred Hitchcock kertoi ottaneensa Haysin ohjeistuksen haasteena ja halusi rakentaa suutelukohtauksen, joka olisi teknisesti sääntöjen mukainen mutta niiden hengen vastainen. Elokuvasuudelman sallittu enimmäiskesto oli vain kolme sekuntia, mutta Hitchcockin elokuvassa Notorious – kohtalon avain (1946) on peräti kolmeminuuttinen suutelujakso, koska tähtien huulet irtoavat välillä toisistaan. Seksin näyttämisen kielto kasvatti muutenkin elokuvasuudelman merkitystä amerikkalaisessa elokuvassa.
Haysin ohjeiston on arveltu vaikuttaneen siihen, että yhdysvaltalaisiin elokuviin syntyi jyrkkä kahtiajako hyvän ja pahan välille. Myös helppojen onnellisten loppujen yleistymisen on arveltu olleen seurausta ohjeistosta.
Ohjeiston merkityksen väheneminen ja sen lakkautus
1950-luvulla Haysin ohjeiston vaikutus elokuviin alkoi höltyä, sillä televisio ja ulkomaiset elokuvat kilpailivat yhdysvaltalaisen teatterielokuvan kanssa suosiosta kotimarkkinoilla. Jotkin elokuvat kuten Kultainen käsivarsi (1955) ja Piukat paikat (1959) olivatkin jo monin tavoin ohjeiston vastaisia. 1960-luvun Kuka pelkää Virginia Woolfia? (1966) ja Blow-Up – erään suudelman jälkeen (1966) olivat esimerkkejä yhä selvemmin ohjeistuksenvastaisista elokuvista, kun elokuvayhtiöt lakkasivat kokonaan välittämättä ennakkosensuurista, jota ei enää pystytty valvomaankaan.
Vuonna 1968 Haysin ohjeisto korvattiin lopullisesti nykyisellä katsojien ikään perustuvalla luokittelujärjestelmällä. Sen myötä aikuisten elokuvista tuli nopeasti vielä paljon entistä uskaliaampia.
Vuoden 1927 Haysin lista
Vuoden 1927 Haysin listan sisältö: Määritellään, että alla olevassa listassa olevat asiat eivät saa esiintyä tämän yhdistyksen julkaisemissa elokuvissa riippumatta tavasta, jolla niitä käsitellään:
Lisäksi määritellään, että erityistä huolellisuutta tulee noudattaa alla olevien aiheiden käsittelyn suhteen, jotta karkeus ja vihjailevuus saadaan kitkettyä ja hyvä maku korostuu:
Vuoden 1930 Haysin ohjeisto
Vuonna 1930 julkaistu Haysin ohjeisto:
Yleiset periaatteet:
I. Lain vastaiset rikokset
II. Seksi
Avioliiton ja kodin pyhyyttä varjellaan. Elokuvissa ei alempitasoisia seksisuhteita tule esittää hyväksyttyinä tai yleisinä.
III. Karkeus
Hyvän maun ja yleisön hienotunteisen huomioon ottamisen tulisi aina määrätä alhaisten, inhottavien, epämiellyttävien, vaikkakaan ei välttämättä pahojen, aiheiden käsittelyä.
IV. Rivous
V. Kiroilu
Kärkevä kiroilu ja mikä tahansa muu karkea tai rienaava ilmaisu, edes yleinen, ovat kiellettyjä. Production Code Administration ei anna hyväksyntää muun muassa seuraavien sanojen ja ilmausten käytölle: [luettelo sopimattomista englanninkielisistä sanoista ja ilmaisuista, ml. etnisesti halventavista nimityksistä].
VI. Pukeutuminen
VII. Tanssit
VIII. Uskonto
IX. Paikat
X. Kansalliset tunteet
XI. Tekstit
Hekumallisia, säädyttömiä tai rivoja välitekstejä ei tule käyttää.
XII. Vastenmieliset aiheet
Seuraavia aiheita tulee käsitellä hyvän maun tarkoissa rajoissa.
Agent provocateur
Agent provocateur (monikossa agents provocateurs, ”yllyttävä agentti”; toisinaan suomeksi provokaattori) on ranskankielinen termi, jolla viitataan poliisin tai muun entiteetin väkijoukkoon soluttamaan henkilöön, jonka tarkoituksena on yllyttää muita ihmisiä rikkomaan lakia.
Agent provocateureja käytetään erityisesti Yhdysvalloissa poliittisten radikalistiryhmien vangitsemiseksi, jolloin agent provocateur yllyttää väkivallatonta ryhmää toimimaan laittomasti, esimerkiksi terrori-iskun muodossa. 2000-luvulla useiden eri maiden, muun muassa Yhdysvaltain, Kanadan ja Yhdistyneen kuningaskunnan, on väitetty käyttäneen agent provocateureja suurissa mielenosoituksissa.
Västra Finland
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Västra Finland oli Turussa vuosina 1895–1928 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Åbo Tidningin kustannusyhtiön perustama Västra Finland oli rahvaalle tarkoitettu kansanlehti. Sen tavoitteena oli levittää kansanvalistusta ja herättää kansallisuustunnetta Turunmaan ruotsinkielisen maalaisväestön keskuudessa. Vuonna 1906 se siirtyi uudelle yhtiölle, jonka päälehdeksi tuli etupäässä kaupunkilaisille suunnattu seitsenpäiväinen Åbo Underrättelser. Västra Finland puolestaan levisi ruotsinkieliseen saaristoon.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 4 800 kappaletta vuonna 1901.
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1930
Vuoden 1930 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta maaliskuussa Tukholmassa, Ruotsissa. Vapaapainissa kisattiin toukokuussa Brysselissä, Belgiassa. Molemmilla tyyleillä painittiin seitsemässä painoluokassa.
Luettelo japanilaisista lentotukialuksista
Tämä on luettelo japanilaisista lentotukialuksista. Luettelo sisältää ainoastaan keisarillisen Japanin laivaston lentotukialukset, koska Japanin itsepuolustusvoimien laivastolla ei toistaiseksi ole lentotukialuksia.
Meri-itsepuolustusvoimien aluksista helikopteritukialukset JS Izumo ja JS Kaga on tarkoitus muuntaa lentotukialuksiksi. Izumolle laskeutui syyskuussa 2021 F-35B-hävittäjälentokoneita, mikä oli ensimmäinen kerta sitten toisen maailmansodan, kun Japani on suorittanut lentotukialustoimintaa.
Bill Laimbeer
William ”Bill” Laimbeer, Jr. (s. 19. toukokuuta 1957 Boston, Massachusetts ) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Nykyään hän toimii WNBA-liigan New York Libertyn päävalmentajana.
Laimbeer muistetaan parhaiten Detroit Pistonsin riveistä vuosilta 1982–1993. Hän kuului 1980-luvun lopun ”Bad Boys Pistonsiksi” kutsutun joukkueen runkopelaajiin. Laimbeer tunnettiin erittäin aggressiivisesta pelityylistään ja rajuista virheistään, ja hän oli vihattu pelaaja vastustajien sekä heidän faniensa silmissä.
Laimbeer voitti urallaan kaksi NBA:n mestaruutta, ja hänet valittiin neljästi tähdistöotteluun. Pistons on jäädyttänyt Laimbeerin pelinumeron 40.
Gemma Chan
Gemma Chan (s. 29. marraskuuta 1982 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiorooleistaan sarjoissa Doctor Who, Puhelintytön päiväkirja, Fresh Meat sekä Humans. Hän on esiintynyt Marvel Cinematic Universen elokuvissa Captain Marvel ja Eternals.
BetoniHank
BetoniHank oli yhden albumin (Orvot kaksoset, 2004) ja kaksi singleä julkaissut jyväskyläläinen rock-yhtye. Lauluille on ominaista ilmeikkäät ja havaitsevat sanoitukset.
Kokoonpanon juuret ovat samassa kaupungissa vaikuttanessa Fridge-yhtyeessä. Laulaja Manne Ikonen vaikuttaa nykyään englanninkielistä metallimusiikkia esittävässä Ghost Brigadessa. Kitaristi-sanoittaja Mikko Ilari Karjalainen on sittemmin tehnyt lyrikkaa suomalaisille iskelmätähdille.
Michael Swift
Michael Owen Swift (s. 26. maaliskuuta 1987 Peterborough, Ontario, Kanada) on eteläkorealais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa ALIH-joukkue High1:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Swiftilla on hallussaan High1:n seuraennätyksiä. Hän on joukkueen kaikkien aikojen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehtyään 213 runkosarjaottelussa tehot 185+219=404. Swift johtaa myös High1:n kaikkien aikojen jäähypörssiä 546 minuutillaan. Kukaan muu koko ALIH:ssa ei ole pystynyt tekemään 90 tehopistettä yhden kauden aikana ja myös Swiftin 44 osumaa ovat liigan yhden kauden ennätys.
Seuraura
Kaudeksi 2007-2008 Swift palasi OHL:ään, jossa IceDogs oli muuttanut Mississaugasta St. Catharinesiin ja siirtynyt Niagara IceDogs -nimeen. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Luca Caputin jälkeen tehoilla 38+62=100. Swift jakoi koko OHL:n pistepörssin seitsemännen sijan Saginaw Spiritin Jack Combsin kanssa ja sijoittui liigan maalipörssissä kahdeksanneksi. Kevään 2008 pudotuspeleissä Swift oli tehoilla 9+9=18 IceDogsin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Stefan Legeinin kanssa. Hän jakoi runkosarjassa myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Joshua Dayn kanssa lukemalla +36. Swift palkittiin kauden päätteeksi OHL:n parhaana "yli-ikäisenä" pelaajana Leo Lalonde Memorial Trophylla.
Kaudeksi 2011–2012 Swift siirtyi ALIH-liigan eteläkorealaisjoukkue High1:n riveihin. Hän teki koko liigan uuden piste- ja maaliennätyksen tehoilla 44+46=90 ja voitti myös ALIH:n syöttöpörssin ja tehotilaston (+56). Swift palkittiin kauden päätteeksi liigan runkosarjan arvokkaimpana pelaajana. Kaudella 2012–2013 hän rikkoi oman piste-ennätyksensä tehtyään ALIH:n nykyisen yhden kauden ennätyksen tehoilla 39+58=97. Swift voitti taas liigan maali- ja syöttöpörssinkin ja hänet valittiin kauden päätteeksi ALIH:n tähdistökentälliseen. Kaudella 2013–2014 Swift nousi High1:n varakapteeniksi ja voitti ALIH:n maalipörssin 37 osumallaan. Kaudella 2014–2015 hän jakoi liigan pistepörssin voiton Nikkō Ice Bucksin Hiroki Uenon kanssa tehoilla 34+46=80. Swift voitti myös High1:n sisäisen tehotilaston lukemalla +41.
Swift voitti ALIH:n pistepörssin taas kaudella 2015–2016 tehoilla 31+39=70. Kaudella 2016–2017 hän voitti High1:n sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 23+34=57, joilla Swift jakoi ALIH:n pistepörssin kahdeksannen sijan PSK Sahalinin Timofei Šiškanovin ja Daemyung Killer Whalersin Adam Estocletin kanssa. Kaudella 2017–2018 hän voitti liigan piste- ja syöttöpörssin tehoilla 14+28=42.
Maajoukkueura
Swift pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2014, 2016 ja 2017, joista viimeisin turnaus päättyi hopeaan ja Etelä-Korean historian ensimmäiseen sarjanousuun MM-kilpailujen pääsarjatasolle. Vuoden 2014 turnauksen jäähypörssin hän voitti 29 minuutillaan. Swift jakoi viidellä osumallaan vuoden 2016 turnauksen maalipörssin voiton Puolan Tomasz Malasińskin kanssa ja Etelä-Korean sisäisen pistepörssin voiton Kim Ki-Sungin kanssa. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Swift pelasi myös IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti turnauksen pistepörssin tehoilla 5+4=9 ja Swiftilla oli turnauksen paras aloitusprosentti (85,71%). Hän voitti kultaa ja oli nostamassa Etelä-Koreaa IA-divisioonaan.
Swift pelasi myös Aasian talvikisoissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa.
Muuta
Swiftin serkku Bryan Young pelaa ALIH-joukkue Daemyung Killer Whalesissa. He pelasivat kuusi kautta joukkuetovereina High1:ssa. Serkukset hankkivat yhdessä Etelä-Korean kansalaisuuden tammikuussa 2014.
Yrityssuomi.fi
Suomi.fi yritykselle tarjoaa tietoa ja palveluita yrityksille ja yrittämisestä kiinnostuneille sekä kokoaa yrityksen tarvitsemat palvelut yhteen osoitteeseen. Se on käyttäjälle maksuton neuvonta- ja asiointipalvelu, joka tarjoaa tietoa ja palveluja yritystoiminnan käynnistämiseen, kasvattamiseen ja kehittämiseen.
Verkkopalvelu muodostuu yrityksen kehityskaaren mukaisista tietokokonaisuuksista, julkisten organisaatioiden yhdenmukaisista palvelukuvauksista ja sekä muista palvelun aihealueeseen kuuluvista palveluista ja sisällöistä.
Suomi.fi yritykselle on osa Suomi.fi-verkkopalvelua, jonka sisällöntuotannosta ja kehittämisestä vastaa Digi- ja väestötietovirasto.
Suomi.fi yritykselle -verkkopalvelu tuotetaan suomeksi, ruotsiksi ja englanniksi, ja se toimii Euroopan unionin palveludirektiivin edellyttämänä, sisämarkkinoiden ja jäsenvaltioiden rajat ylittävänä keskitettynä asiointipisteenä.
Suomi.fi yritykselle -palvelun kautta pääset myös käyttämään Oma Yritys-Suomi -palvelua ja siellä olevia sähköisiä työkaluja, kuten liiketoimintasuunnitelmaa, yrityksen kehittämiskartoitusta ja kansainvälistymissuunnitelmaa.
Yritys-Suomi-puhelinpalvelu neuvoo yrityksen perustajia ja toimivia yrityksiä eri tilanteissa.
Ignacio Pérez
Ignacio Pérez Santamaría eli Nacho (s. 24. kesäkuuta 1980 Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura
Nacho on Málagan junioriakatemian kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 23. maaliskuuta 2003 kotiottelussa Celta Vigoa vastaan. Vuonna 2004 hänet lainattiin yhden kauden kestävällä lainasopimuksella Levanteen.
Heinäkuussa 2007 Málaga putosi pääsarjasta ja Nacho siirtyi Getafeen. Kesken toisen kautensa, hänet lainattiin tammikuussa 2008 baskiseura Real Sociedadiin, joka ei kuitenkaan kauden päätteeksi onnistunut tekemään paluuta pääsarjaan.
Pegtymel
Pegtymel on joki Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Sahan tasavallassa Venäjällä. Se on 345 kilometriä pitkä ja joen valuma-alue on 17 600 km² suuri. Se virtaa harvaan asutun seudun läpi ja laskee Itä-Siperian mereen Wrangelinsaaren lounaispuolelle.
Joen varrella sijaitsee Pegtymelin kalliopiirrokset, jotka löydettiin 1967.
Tauno Linnavuori
Tauno Heikki Ilmari Linnavuori (4. lokakuuta 1907 Hausjärvi – 2. kesäkuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimitussihteeri.
Linnavuori toimi toimitussihteerinä Perä-Pohja-lehdessä, Riihimäen Sanomissa, Uudessa Aurassa ja vuosina 1940–1959 Uudessa Suomessa. Hän jäi sairauden vuoksi eläkkeelle vuonna 1959. Valtion sanomalehtimieseläkkeen hän sai vuonna 1964. Suomen Palloliiton pääsihteerinä hän toimi vuosina 1937–1940.
Mariana González Oliva
Mariana Alejandra González Oliva Gulla (s. 12. maaliskuuta 1976 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelaa puolustajana. González voitti pronssia vuosina Ateenan olympialaisissa 2004 ja Pekingin olympialaisissa 2008. Hän oli edustamassa Argentiinaa Atlantan olympialaisissa 1996, joissa Argentiina sijoittui seitsemänneksi. González on ollut voittamassa myös muun muassa maailmancupin vuonna 2002 ja Pan-Amerikan kisat vuosina 2003 ja 2007.
Kadiolo
Kadiolo on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Kadiolon piirin hallinnollinen keskus Sikasson alueella Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa sata kilometriä Sikassosta etelään. Kunnassa on 52 000 ja keskuskylässä 24 700 asukasta.
Kadiolon kunta rajoittuu lounaassa Missénin, lännessä Fouroun ja Dioumaténén, pohjoisessa Loulounin ja idässä Zégouan kuntiin sekä etelässä Norsunluurannikkoon. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Kunnan läpi virtaavat Banifing ja Kado -joet. Seudulla on paljon metsiä. Ilmasto on guinealaistyyppinen. Vuotuinen sademäärä on 1200 millimetriä.
Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on karjanhoitoa harjoittavia fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Kadiolon liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadekautena. Sikasson ja Norsunluurannikon rajan väliselle RN7-valtatielle on matkaa 18 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä, lehmänpapu ja vihannekset. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja vähäisessä määrin siat.
Kadiolon lähelle Pourouun avattiin vuonna 2018 CMDT:n puuvillankäsittelylaitos. Sen vuosikapasiteetti on 45 000 tonnia. Laitos työllistää 250 ja välillisesti 500 henkilöä.
Ranskan ja Venäjän liitto
Ranskan ja Venäjän liitto (myös kaksiliitto) oli Ranskan ja Venäjän keisarikunnan puolustusliitto, joka syntyi sarjasta vuosina 1891–1894 solmittuja sopimuksia ja oli voimassa ensimmäiseen maailmansotaan asti. Ranska haki liitolla turvaa ensisijaisesti Saksaa ja Venäjä Itävalta-Unkaria vastaan.
Tausta
Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarck oli luonut Eurooppaan laajan liittojärjestelmän, jonka päätarkoituksena oli Saksan vihollisen Ranskan eristäminen. Vuonna 1888 Saksan keisariksi tullut Vilhelm II neuvonantajineen ei kuitenkaan pitänyt Bismarckin järjestelmään sisältyneistä keskenään ristiriitaisista sitoumuksista ja piti varsinkin liittoa Venäjän kanssa tarpeettomana, sillä tasavaltalaisen Ranskan ja itsevaltaisen Venäjän liittoutuminen tuntui mahdottomalta. Niinpä Saksa jätti kesäkuussa 1890 Venäjän kanssa solmitun jälleenvakuutussopimuksen uusimatta Venäjän toiveista huolimatta.
Ranska oli pohjustanut lähentymistä Venäjään myöntämällä vuodesta 1888 runsaita lainoja ja tekemällä sijoituksia Venäjälle. Poliittiset lähentymispyrkimykset käynnistyivät Ranskan pääesikunnan apulaispäällikön, kenraali Raoul Le Mouton de Boisdeffren vieraillessa elokuussa 1890 Venäjän armeijan sotaharjoituksissa. Kun Saksa uusi seuraavana vuonna muiden liittolaistensa kanssa tekemänsä kolmiliiton etuajassa ja lähentyi myös Englantia, Venäjän keisari Aleksanteri III päätti vastata ranskalaisten avauksiin. Ranskan laivasto-osaston tehdessä kesäkuussa 1891 vierailun Kronstadtiin Aleksanteri kunnioitti vallankumoushymni Marseljeesia seisomaan nousten ja päänsä paljastaen, mitä pidettiin ennen kuulumattomana.
Sopimukset
Salaiset neuvottelut käytiin elokuussa 1892 de Boisdeffren ja Venäjän pääesikunnan päällikön, kenraali Nikolai Obrutševin välillä. Niin sanottu Boisdeffren–Obrutševin sopimus allekirjoitettiin 18. elokuuta 1892. Sen mukaan Venäjä lähettäisi Ranskan tueksi 800 000 miestä, mikäli Saksa tai Saksan tukema Italia hyökkäisi Ranskaan. Ranska taas lähettäisi vastaavasti 1 200 000 miestä Saksan tai Saksan tukeman Itävalta-Unkarin hyökätessä Venäjälle. Kolmannen kohdan mukaan sekä Ranska että Venäjä mobilisoisivat heti kaikki voimansa, jos yksikin kolmiliiton maa toimeenpanisi liikekannallepanon.
Sopimuksen pitämiseksi salaisena sitä ei voitu käsitellä Ranskan parlamentissa, joten ratifiointiin liittyneet muodollisuudet hoidettiin hallitusten välisellä salaisella kirjeenvaihdolla 27. joulukuuta 1893 – 4. tammikuuta 1894. Liiton olemassaolon tunnusti julkisesti ensimmäisenä Ranskan entinen pääministeri Alexandre Ribot Ranskan edustajainkamarissa vuonna 1895 pitämässään puheessa. Liittosopimusta täydennettiin 9. elokuuta 1899 solmitulla sopimuksella, jonka mukaan Ranska ja Venäjä sitoutuvat tukemaan toistensa pyrkimyksiä tasapainon palauttamiseksi Eurooppaan, millä tarkoitettiin mahdollisia rajansiirtoja kyseisten maiden eduksi. Täydennyksenä aiempiin sopimuksiin liitettiin vielä Ranskan ja Venäjän välinen laivastosopimus 16. elokuuta 1912.
Seuraukset
Kun Ranska ja Englanti solmivat vuonna 1904 keskenään Entente cordiale -sopimuksen ja Venäjä ja Englanti vuonna 1907 vastaavan sopimuksen, syntyi näiden valtioiden välille niin sanottu kolmoisentente. Siitä tuli Saksan, Italian ja Itävalta-Unkarin välisen kolmiliiton vastainen suuri liitto.
Ranskan ja Venäjän liittosopimuksen ehdoilla oli myöhemmin merkittävä vaikutus ensimmäisen maailmansodan syttymiseen. Kenraali Obrutšev oli tiennyt Venäjän liikekannallepanon niin hitaaksi, ettei sodan uhan ilmetessä olisi luultavasti enää aikaa neuvotteluihin. Siksi hän oli elokuun 1892 neuvotteluissa vaatinut sopimukseen sitoumuksen automaattisesta täydestä mobilisaatiosta jonkun kolmiliiton maan ryhtyessä liikekannallepanoon, olipa sen syy mikä tahansa. Tämä mobilisaatioautomatiikka tuli myöhemmin osaltaan johtamaan siihen, että Itävalta-Unkarin ja Serbian välinen konflikti laajeni heinä–elokuussa 1914 yllättäen suursodaksi, kun Venäjä käynnisti oman liikekannallepanonsa ja Saksa tulkitsi sen sodanjulistukseksi.
Englannin 1. divisioonan kausi 1888–1889
Vuonna 1888 kaksitoista englantilaista jalkapalloseuraa perustivat The Football Leaguen, ja kausi 1888-1889 oli ensimmäinen kausi kun sarjaa Englannin mestaruudesta pelattiin. Alempia divisioonia ei vielä ensimmäisinä kausina ollut, vaan kaikki pelasivat yhdessä sarjassa. Jokainen joukkue kohtasi toisensa kaksi kertaa; kerran kotona ja kerran vieraissa. Ensimmäisen liigamestaruuden voitti Preston North End, joka voitti myös FA Cupin ja saavutti näin heti ensimmäisellä liigakaudella tuplan.
Nagu merelaine
Nagu merelaine on Silvi Vraitin esittämä kappale, joka edusti Viroa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25. maan joukosta sijalle 24. 2 pisteellä.
Luettelo japanilaisista taistelulaivoista
Tämä luettelo japanilaisista taistelulaivoista sisältää keisarillisen Japanin laivaston taistelulaivat. Japanilla ei ole ollut muiden laivastojen aikana taistelulaivoja.
Otto Lakka
Otto Lakka (3. huhtikuuta 1888 Sippola – 9. heinäkuuta 1957 Lappeenranta) oli suomalainen kouluneuvos, pappi ja suomentaja. Hän suomensi kirkkoisä Augustinuksen omaelämäkerran Tunnustukset.
Lakan vanhemmat olivat kauppias Jonas Lakka ja Maria Henriika Kutilampi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1913 sekä suoritti teologian erotutkinnon 1927. Lakka vihittiin papiksi 1928.
Lakka toimi Savonlinnan lyseon latinan- ja kreikankielen opettajana 1915–1919 sekä Kokkolan yhteislyseossa latinan- ja suomenkielen vt. nuorempana lehtorina 1919–1920 ja vakinaisena nuorempana lehtorina 1920–1928. Hän oli Viipurin tyttölyseon uskonnon ja filosofian alkeiden vanhempana lehtorina 1927, Viipurin klassillisen lyseon latinan- ja kreikankielen lehtorina 1928–1934 ja Viipurin Talikkalan yhteiskoulun uskonnon opettajana 1928–1934. Lakka oli Kouluhallituksen oppikouluosaston kouluneuvos vuodesta 1934 alkaen ja ylioppilastutkintolautakunnan jäsen vuodesta 1948 alkaen.
Lakka oli naimisissa vuodesta 1919 Olga Elisabeth Savolaisen kanssa. Heidän poikansa Yrjö-Otto Lakka (1928–2010) toimi Tampereen klassillisen lyseon ja klassillisen lukion latinan ja kreikan kielen lehtorina 1958–1991.
Clayton Kershaw
Clayton Edward Kershaw (s. 19. maaliskuuta 1988 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan Los Angeles Dodgersia. Hän on edustanut Dodgersia vuodesta 2008 lähtien. Kershaw palkittiin kausina 2011, 2013 ja 2014 National Leaguen Cy Young -palkinnolla, joka jaetaan vuosittain parhaalle syöttäjälle.
Alppihiihdon maailmancup 2010–2011
Alppihiihdon maailmancup 2010–2011 oli historian 45. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Itävallan Söldenissä 23. lokakuuta 2010 ja päättyi Sveitsin Lenzerheidessa 20. maaliskuuta 2011. Miehillä oli yhteensä 39 osakilpailua ja naisilla 38, joista yksi oli Münchenin olympiapuistossa käytävä kaupunkikilpailu. Lisäksi kalenterissa oli kauden päättävä joukkuekilpailu Lenzerheidessa. Myös Söldenissä piti käydä joukkuekilpailu, mutta se peruttiin ennen kauden alkua.
Ludvig Håkanson
Ludvig Erik ”Ludde” Håkanson (s. 22. maaliskuuta 1996 Ålsten) on ruotsalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Håkanson on vuodesta 2013 lähtien kuulunut Liga ACB:ssä pelaavan FC Barcelonan organisaatioon, josta hän on kaudella 2016–2017 lainassa saman sarjan Baloncesto Sevillassa.
Håkansonia pidetään ruotsalaisen koripallon suurimpana lupauksena. Hän kuului Ruotsin maajoukkueeseen 17-vuotiaana vuoden 2013 koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Håkansonin vahvuuksiin kuuluu heittopeli sekä syöttäminen. Hänen heikkouksiaan ovat puolustuspeli sekä fyysisyys.
Anjalan kartano
thumb|Anjalan kartanon päärakennus. Anjalan kartano on kartano Kouvolassa Kymijoen rannalla Ankkapurhan koskimaisemassa. Kartanon on omistanut 1600-luvulta vuoteen 1837 ja uudelleen vuodesta 2017 Wrede af Elimä -aatelissuku. Se oli Wreden suvun pääkartano.
John Roll
John McCarthy Roll (8. helmikuuta 1947 – 8. tammikuuta 2011) oli Yhdysvaltain liittovaltion tuomari, joka palveli johtavana tuomarina Arizonan osavaltion tuomioistuinta. Roll kuoli, kun häntä oli ammuttu 19 muun ihmisen rinnalla osallistuessaan "Congress on Your Corner" -tilaisuuteen Safeway-ruokakaupan ulkopuolella La Toscana Village -kauppakeskuksessa, jossa Arizonan osavaltion kongressiedustaja Gabrielle Giffords oli pitämässä puhetta. Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja John Roberts julkaisi lausunnon mainiten: "Me oikeuslaitoksessa olemme kärsineet kauhean menetyksen, menettäessämme yhden omistamme, tuomari John Rollin."
Anjalan kartano
Kustaa III:n sodan aikana kartanossa allekirjoitettiin 12. elokuuta 1788 sodan lopettamista vaatinut niin sanottu Anjalan liittokirja. Vanha kartanorakennus tuhoutui venäläisten tykkitulen sytyttämässä tulipalossa sodan aikana vuonna 1789. Nykyinen, uusklassista tyyliä edustava päärakennus valmistui 1790-luvun lopulla tai 1800-luvun alussa. Rakennus oli vuosina 1957–2010 kartanomuseona, ja tuolloin julkisivuun lisättiin restauroinnin yhteydessä pieni pylväikkö ja parveke. Kartanoalueella on säilynyt myös 1840-luvulla rakennettuja talousrakennuksia kuten kivinavetta ja viljamakasiini.
Historia
Ruotsin kuningas Kaarle IX lahjoitti vuonna 1608 koko Elimäen neljänneksen ratsumestari Henrik Wreden leskelle Gertrud von Ungernille. Wrede oli pelastanut kuninkaan hengen Kirkholman taistelussa. Von Ungern perusti lahjoitusmaille kolme kartanoa, joista yksi oli Anjala. Hän asui siellä itse luovutettuaan aiemmin perustamansa Peippolan kartanon pojalleen Casper Wredelle. Anjalan säteri vahvistettiin vuonna 1630. Myöhemmin koko Elimäen neljänneskunnan itäinen puolisko ja sen mukana Anjalan kartano siirtyi von Ungernin nuoremmalle pojalle Carl Henrik Wredelle, kun isoveli Casper sai suvun perintötilat Baltiassa. Carl Henrik Wreden jälkeen kartanon omistivat hänen poikansa, eversti Fabian Wrede, ja tämän poika, maaherra Henrik Jakob Wrede. Lapsettoman maaherran perivät hänen kaksi veljeään. Heistä valtaneuvos Fabian Wrede teki pikkuveljensä Oton kanssa vaihtokaupat eräiden Ruotsissa sijaitsevien maa-alueiden avulla, ja näin Anjalan ja Villikkalan kartanot päätyivät kokonaan Otto Wreden omistukseen. Anjalan kartanosta muodostui eräs Wreden suvun pääkartanoista, ja 1700-luvulla suvun nuorimman, niin kutsutun suomalaisen haaran pääkartano.
Kartanon vieressä kulkeva Kymijoki oli vuosina 1743–1809 Ruotsin ja Venäjän rajajokena, mutta länsirannalla sijaitseva kartano jäi Ruotsin puolelle. Otto Wreden poika Rabbe G. Wrede jakoi 1800-luvun alussa maansa pojilleen niin, että vanhin poika Gustaf Wrede sai Villikkalan ja Anjalan kartanot sekä Anjalaa lähellä olevat maat, siis keskisen Anjalan. Nuorin poika Otto Rabbe Wrede sai Värälän sekä Anjalan pohjoisen päädyn maat eli Ummeljokea ynnä muuta, keskuspaikkanaan vuonna 1805 perustettu Takamaan eli Rabbelugnin kartano. Toiseksi nuorin poika Fabian G. Wrede sai Anjalan lounaiset maat, toisin sanoen Muhniemen ynnä muuta keskuspaikkanaan samoihin aikoihin perustettu Muhniemen eli Wredebyn kartano. Näin Anjalan kartanosta irrotettiin Muhniemen pään maat ja Ummeljoen pään maat, ja kartanolle jäi ainoastaan keskinen Anjala.