cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HMS Somali
Palvelus
Huhtikuussa 1940 alus oli HMS Afridin ja sisaralustensa kanssa, kun HMS Gurkha upotettiin. Alus suoritti Norjan rannikon tiedustelua, kun etsittiin otollisia paikkoja maihinnousuille. Pyrkiessään Norjan rannikolle vaurioituneen aluksen avuksi se joutui 14. toukokuuta Saksan ilmavoimien pommittajien maaliksi. Alus kykeni väistämään muut, muttei viimeistä vesirajaan oikean puoleisen ankkurin alle osunutta pommia. Alus kykeni kuitenkin nilkuttamaan takaisin Englantiin, missä se siirrettiin telakalle.
Palvelukseen palattuaan alus oli jälleen Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueen lippulaivana ja suojasi siten pääosan talvesta 1940-1941 Kotilaivaston raskaita yksiköitä. Alus valtasi 7. toukokuuta 1941 saksalaisen sääaluksen Münchenin, jonka miehistö ehti heittämään painoilla lastatussa pussissa Enigma-laitteen, mutta alukselta löytyi kuitenkin Enigman käyttöön liittyneitä asiapapereita. Asiapaperit edistivät Enigma-laitteen koodinmurtamista. Myöhemmin toukokuussa alus osallistui Saksan laivaston taistelulaiva Bismarckin metsästykseen Kotilaivaston mukana, mutta se joutui palaamaan satamaan polttoaineen uhatessa loppua.
Ahmed Said Khadr
Khadr työskenteli useiden kansalaisjärjestöjen apuna avustaen afgaanipakolaisia ja järjestäen maanviljelysprojekteja. Hän perusti kaksi orpokotia lapsille, joiden vanhemmat olivat kuolleet Neuvostoliiton hyökkäyksessä, ja rahoitti sekä Makkah Mukaraman sairaalan että seitsemän Pakistanin pakolaisleirin sairaalan rakennustyötä omista varoistaan.
HMS Somali
Palvelus
Pääosan kesä- ja heinäkuusta 1941 alus oli Thornycroftin telakalla Southamptonissa. Aluksen runkoa vahvistettiin, taaempi savuhormi katkaistiin ja tutkajärjestelmä asennettiin. Alus suojasi HMS Prince of Walesia sen kuljettaessa pääministeri Winston Churchilliä Kanadaan. Sää oli kuitenkin niin vaikea, että suojaavat hävittäjät määrättiin palaamaan kotisatamaan. Alus liitettiin Jäämeren saattueiden suojaamiseen huhtikuussa 1942. Alukseen osui 20. syyskuuta 1942 sen ollessa suojaamassa saattuetta PQ18 Saksan laivaston sukellusveneen U-703:n laukaisema torpedo. Aluksen ollessa HMS Tartarin hinauksessa, sen perä murtui kovassa merenkäynnissä. Alus upposi 25. syyskuuta.
Ahmed Said Khadr
Merkittävän roolinsa ansiosta, Khadr myös auttoi neuvottelemaan rauhanomaisia sopimuksia kilpailevien sotapäällikköjen ja muiden johtajien välillä, minkä hänen perheensä uskoi suututtaneen länsimaat, jotka toivoivat osapuolten tappavan toisiaan. Kanadan hallitus piti Khadria maan korkea-arvoisimpana al-Qaidan jäsenenä ja Britannia lisäsi hänen nimensä Yhdistyneiden kansakuntien luetteloon al-Qaidan jäsenistä vuonna 1999.
HMS Somali
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Ahmed Said Khadr
Vuonna 2003 Khadr otti tehtäväkseen järjestää tulitaisteluita Pakistanin rajalla poikansa Abdullah Khadrin avustamana. Hän kuitenkin sai surmansa, kun Pakistanin joukot hyökkäsivät terroristien miehittämään kylään.
Niskon piirikunta
Niskon piirikunta on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 66 589. Piirikunta on jaettu seitsemään maalaiskuntaan, jotka ovat Harasiuki, Jarocin, Jeżowe, Krzeszów, Nisko, Rudnik nad Sanem sekä Ulanów ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; hallintokeskus Nisko, Rudnik nad Sanem ja Ulanów.
Niskon piirikunnan pinta-alasta arviolta 42,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Niskon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 15,7 prosenttia. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Niskon piirikunnassa arvioitiin olevan 66 589 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 67 812 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 55 750 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 64 prosenttia ja eläkeikäisten 19,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 617 lasta.
Vehkajoki
pienoiskuva|Entinen [[vesimylly Myllykylässä.]] Vehkajoki on Kymenlaakson Haminassa virtaava 20 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Vehkajoen vesistön 52 kilometrisestä pääuomasta alle puolet. Vehkajoki laskee Haminassa Kirkkojärveen ja siitä Haminanlahteen Suomenlahdella.
Joen nimi
Vehkajoen nimi esiintyy kartoissa joen alajuoksulla. Nimeä käytetään pääuomasta Ihamaalle asti, jossa Mustajoki ja Piutulanjoki yhtyvät toisiinsa Vehkajoeksi. Pääuoman virtaa yläjuoksulla useiden järvien läpi ja järvien välissä on vain lyhyitä joenosuuksia. Kullakin osuudella on kartoissa joko oma nimensä tai sitten nimi puuttuu. Yllättäen, Korppisenjärveen laskevasta pääuoman osuudesta käytetään taas nimeä Vehkajoki. Ala-Kailanen, Ylä-Kailanen ja Hainuksen välissä on taas lyhyitä osuuksia, mutta pääuoman ylin jokiosuus on Hainukseen laskeva Vehkaoja. Vehkaoja alkaa Sydänmaan Ruokkeesta, joka on pääuoman ylin osuus. Tässä artikkelista Vehkajoki tarkoittaa alajuoksun osuutta, joka alkaa Ihamaalta.
Joen kulku
Vehkajoen vesistön pääuoma saa alkunsa Haminan ja Kouvolan rajaseudun järvistä, lammista ja soista. Soita on erityisesti vesistön pohjois- ja keskiosissa. Joen vesistöalue sijaitsee pääosin Haminan alueella, mutta latvaosat ulottuvat Kouvolan alueelle. Pääuoma laskee alas Mustajokena, joka yhtyessään Ihamaalla Piutulanjokeen saa nimekseen Vehkajoen. Parin kilometrin peltotaipaleen jälkeen joki laskee Ihamaanjärveen, jossa se kulkee 1,7 kilometriä. Järven eteläpäästä joki alkaa aiempaa leveämpänä ja laske 1,5 kilometrin jälkeen pieneen Vuorisenjärveen. Joki virtaa 2,5 kilometriä seuraavaan Paijärveen. Sen uoma on alussa loiva ja edelleen leveä piskuiseen Hansunlampeen asti, josta alkaa jyrkempi ja koskinen osuus Paijärvelle. Jyrkällä osuudella tulee pudotusta lähes kahdeksan metriä. Paijärvi sijaitsee Paijärvellä peltojen ympäröimänä. Myös seuraava 2,5 kilometriä pitkä osuus tapahtuu peltomaisemissa. Joki laskee lopuksi Vehkjärveen, joka jää Myllykylän ja Vehkjärven kylän väliin. Vehkjärveen laskee pohjoisesta Pienestä Kannusjärvestä alkava Myllyjoki. Vehkajoki tunkeutuu eteläranassa Huutkallion ja Rakinmäen väliseen kapeaan laaksoon ja laskee etelään mennessään sekä Sahakosken että muun kosken läpi. Koskien jälkeen joki virtaa tasaisen Kotoniityn peltoaukean läpi ja siihen yhtyy kaakosta tuleva Mäntyjoki (Mäntjoki). Töytärin ja Kolsilan kohdalla on joessa vielä koskia. Joki tekee vielä pelloilla mutkan ennen laskemistaan suoraa kanavaa pitkin Kirkkojärveen. Laskukohtaan on ruopattu rinnalle vielä Husulanjoellekin suora uoma (Pyölijoki). Kirkkojärveen laskee idästä tuleva Lelunjoki. Kirkkojärven lasku-uoma on Mullinkoski, joka laskee Salmenvirtaa myöten kaupunkialueella sijaitsevaa Savilahteen.
Patoja
Vehkajoen vesistöalueella on viisi säännöstelypatoa, jotka estävät kalojen vaellusta:
Historiaa
Vehkajoella on tehty koskien perkauksia uittoa ja järvien vedenpinnan laskua varten. Uittoon jokea on käytetty viimeksi vuonna 1951. Järvien laskuista ovat merkittävimmät Vehkjärven ja Paijärven vedenpinnan laskemiset Vehkjärven alapuolella sijaitsevan Sahakosken louhinnan seurauksena.
Yleistä
Vehkajoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 380 neliökilometriä ja sen järvisyys on 5,8 %. Valuma-alueen pituus on 35 kilometriä ja sen suurin leveys on noin 20 kilometriä. Valuma-alue sisältyy kokonaan Kymenlaakson maakuntaan, jossa pääosa siitä kuuluu Haminaan lukuun ottamatta luoteisosia, jotka kuuluvat Kouvolaan.
Vehkajoen sivu-uomia
Vehkajoen suurimmat sivujoet on mainittu alla sijaitsevassa taulukossa. Kunkin joen tietojen lähteet on mainittu taulukon alla, ja tarvittavat tarkennukset ovat jokikohtaisesti oikeassa sarakkeessa. Lähteet : 1 = tieto luettu omasta artikkelista, 2 = Karttapaikka-verkkopalvelu, 3 = Paikkatietoikkuna-verkkopalvelu, 4 = VALUE-verkkopalvelu
William M. Arkin
William M. Arkin (s. 15. toukokuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat) on The Washington Postilla työskennellyt toimittaja ja entinen sotilastiedustelun analyytikko Länsi-Berliinistä 1970-luvulta.
Arkin on kirjoittanut useita sodankäyntiin liittyviä kirjoja sekä toiminut NBC-televisiokanavan sotilasasiantuntijana. Hän on Yhdysvaltain ilmavoimien School of Advanced Airpower Studiesissa apulaisprofessorina.
Die Another Day
Die Another Day on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan ensimmäinen single albumilta American Life, joka on hänen yhdeksäs studioalbuminsa. Se julkaistiin lokakuussa 2002 Madonnan ja Mirwais Ahmadzaïn tuottamana ja se nousi Britanniassa singlelistan kolmoseksi ja Yhdysvalloissa Billboardin sijalle kahdeksan.
Kivi Sotamaa
Kivi Sotamaa (s. 1971) on suomalainen suunnittelija. Hän on UCLA:n arkkitehtiosaston apulaisprofessori ja Aalto-yliopiston digitaalisen suunnittelun laboratorion ADDL:n johtaja. Sotamaa on toiminut myös Ohion osavaltionyliopiston arkkitehtuurin apulaisprofessorina.
Nerantzián linna
Historia
Nerantzián linnan rakennutti Johanniittain ritarikunta. Se oli osa saaren linnoitteita yhdessä Antimácheian linnan ja Palaió Pylín linnan kanssa. Linnan vanhin osa on rakennettu oletettavasti 1300-luvun loppuun mennessä. Vanhimmat säilyneet osat ovat kuitenkin noin vuosilta 1437–1461, ja linnan myöhempiä osia rakennettiin vielä vuosina 1495–1514. Nerantzián linna hallitsi yhdessä vastapäisen, nykyisen Bodrumin puolen Bodrumin linnan eli Pyhän Pietarin linnan (Ágios Pétros) kanssa Kosin ja Bodrumin välistä salmea ja merireittiä Pyhälle maalle.
Kivi Sotamaa
Opettamisen ja julkaisutoiminnan lisäksi Sotamaa on toiminut arkkitehtuurin liittyvissä käytännön suunnittelutehtävissä. Hän johtaa omaa suunnittelutoimistoaan Sotamaa Design, minkä lisäksi hän ollut keskeisenä tekijänä kokeilevaan arkkitehtuuriin ja muotoiluun erikoistuvassa Ocean North -kollektiivissa vuosina 1995–2006. Sotamaa on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Sotamaan töitä on esitelty muun muassa MoMAssa, Kiasmassa, Venetsian biennaalissa ja Chicago Art Institutessa, Fondazione Nicola Trurrasdissa sekä julkaisuissa kuten New York Times, the Times, Phaidon’s 10x10 1&2, Design Yearbook, AD, Forum, Kenhiku Bunka, Ottagono, Interni, the Interview
Die Another Day
Kappale on tehty James Bond -elokuvaan Kuolema saa odottaa (Die Another Day) ja se oli menestynein Bond-teema sitten 1980-luvun sävellysten. Sen musiikkivideolla kahdeksi henkilöksi jakautunut Madonna, joka esittää elokuvassa miekkailunopettajaa, taistelee valko- ja mustapukuista itseään vastaan ja joutuu pohjoiskorealaisten terroristien kiduttamaksi. Videon lopussa Madonna yritetään tappaa sähkötuolilla, mutta hän pääsee pakenemaan. Musiikkivideon on ohjannut ruotsalainen Traktor-ohjaajaryhmä ja video on yksi Madonnan kalleimmista, maksaen 6 miljoonaa dollaria.
Kivi Sotamaa
Kivi Sotamaan isä on Taideteollisen korkeakoulun entinen rehtori Yrjö Sotamaa.
Seututie 136
Seututie 136 oli vuoteen 1996 asti Hyvinkäältä Kytäjän kautta Läyliäisiin kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin Yhdystieksi 1361 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Benjamin Whichcote
thumb|Benjamin Whichcote Benjamin Whichcote (1609–1683) oli englantilainen Cambridgen platonisteihin kuulunut filosofi ja teologi sekä Cambridgen yliopiston King's Collegen rehtori. Hän syntyi Stokessa Shropshiressä. Whichcote aloitti opinnot Cambridgen Emmanuel Collegessa vuonna 1628 ja sai diakonin- ja pappisvihkimyksen vuonna 1637. Hän toimi sekä kirkon että yliopiston viroissa.
Whichcote vastusti puritanistista käsitystä ihmisen täydellisestä turmeltuneisuudesta ja omaksui semipelagiolaisen näkemyksen, jonka mukaan ihmiset ovat "järjen lapsia" eivätkä siten luonnoltaan täydellisen turmeltuneita. Hän katsoi, että jotkut uskontoon liittyvät kysymykset ovat ihmisille mahdottomia ratkaista, ja kannatti siksi uskonnollista suvaitsevaisuutta. Häntä syytettiin uransa aikana mm. arminiolaiseksi, socinolaiseksi ja latitudinaristiksi.
Teoksia
Whichcoten teokset on julkaistu postuumisti:
Ashi (1921)
Ashi oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1918 hankinnoissa Kawasakin Koben telakalta, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1920. Alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 1921 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 29. lokakuuta.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 1. helmikuuta 1940.
Rabri Devi
Rabri Devi (s. 1959 ) on intialainen poliitikko, joka toimi kolme kautta Biharin pääministerinä vuosina 1997–2005. Hän kuuluu Rashtriya Janata Dal (RJD) -puolueeseen yhdessä aviomiehensä Lalu Prasad Yadavin kanssa.
Devin poliittinen ura alkoi vuonna 1997, jolloin hänen aviomiehensä Lalu Prasad Yadav joutui eroamaan tehtävästään Biharin pääministerinä. Yadavia syytettiin korruptiosta, minkä seurauksena hän päätti erota jotta voisi puolustautua oikeudessa. Erotessaan hän päätti ehdottaa vaimoaan Rabri Deviä seuraajakseen. RJD:llä oli osavaltioparlamentissa enemmistö, jonka turvin Devi julistettiin uudeksi pääministeriksi. Devi oli lukutaidoton, koska hänen kylässään ei ollut koulua. Hän oli avioitunut köyhän ja kodittoman Yadavin kanssa 14-vuotiaana vuonna 1973 osana hänen isänsä järjestämää avioliittoa. Devin isä oli varakas maanviljelijä eikä huomioinut vävyssään mitään muuta kuin luonteen. Ensimmäisenä päivänä, jonka Devi ja Yadav viettivät yhdessä Yadav joutui vankilaan.
Lukutaidottoman Devin valinta pääministeriksi herätti suuttumusta Biharissa. Oppositiojohtaja Sushil Modi syytti Yadavia huijariksi ja kritisoi Devin valintaa epädemokraattiseksi pelleilyksi. Devi sai aviomieheltään opetusta, kuinka hänen tulisi toimia poliitikkona sekä miten hänen tuli huomioida eri väestönryhmät saadakseen näiltä kannatusta. Oppositio epäili, että Devin veljet sekä aviomies vaikuttivat salaisesti hänen hallintonsa taustalla. Vuonna 2005 RJD hävisi Biharin osavaltiovaalit, jonka seurauksena Devin virkakausi päättyi. Vuonna 2020 RJD on ilmoittanut harkitsevansa hänen nimeämistään ehdolle Rajya Sabhaan.
Devillä ja Yadavilla on yhdeksän lasta. Devi on rikkaampi kuin aviomiehensä.
Seututie 153
Seututie 153 oli vuoteen 1996 asti Sipoon Savijärveltä Hinthaaran kautta Porvooseen kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututie 153 muutettiin Yhdystieksi 1531.
John McMurtrie
John McMurtrie (s. 1969) on brittiläinen musiikkivalokuvaaja. Hän on tunnettu hänen silmiinpistävistä muotokuvista, joissa on muusikoita raskaan rockin saralta. Hän on Iron Maidenin virallinen valokuvaaja.
Seututie 137
Seututie 137 oli vuoteen 1996 asti Helsingistä Tuusulan kautta Hyvinkäälle kulkenut tie. Tien eteläinen osa Helsingistä Tuusulaan oli jo tuolloin Tuusulanväylää. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie muutettiin Kantatieksi 45 sen liikenteellisen merkityksen lisäännyttyä.
HMS Encounter (H10)
HMS Encounter (viirinumero H10) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Newcastlesta Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1934. Valmistuskustannukset olivat 252 250 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Koulutuksjakson jälkeen alus liitettiin joulukuussa 1934 Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueeseen, jolloin se aloitti laivueen mukana valmistautumisen Länsi-Intian purjehdukseen tammikuusta maaliskuuhun 1935.
Alus kolaroi 18. kesäkuuta Portlandin edustalla HMS Escapaden kanssa, minkä vuoksi se oli Devonportin telakalla korjattavana 19. kesäkuuta - 8. heinäkuuta.
Encounter oli mukana Kotilaivaston Itämeren kierroksella 21. kesäkuuta - 6. heinäkuuta. Alus oli 30. heinäkuuta - 18. marraskuuta Sheernessin telakalla huollettavana, jonka jälkeen se oli Portlandissa koulutettavana.
Lokakuussa alus palasi palvelukseen, minkä jälkeen se siirtyi tammikuussa 1939 Gibraltarille partioimaan Espanjan rannikolla. Alus palasi kotivesille maalis-huhtikuun vaihteessa. Alus siirrettiin 15. heinäkuuta Noren komentajan alaisuuteen ensin huollettavaksi ja sitten reserviin. Välittömän sodanuhan vuoksi alus kuitenkin palasi palvelukseen 12. hävittäjälaivueeseen, jolloin sen miehistöstä 60 prosenttia oli reserviläisiä.
Toinen maailmansota
Alus sijoitettiin laivueen mukana Milford Haveniin, josta se siirtyi marraskuussa Plymouthiin ja edelleen tammikuussa 1940 Scapa Flow'hun. Alus osallistui Norjan taisteluihin. Alus suojasi 12. huhtikuuta HMS Grenaden kanssa tankkeri British Ladyä Skjelvuonossa (68°N, 13.25°W).
Alus oli 20. kesäkuuta - 20. heinäkuuta huollettavana Sheernessin telakalla, jossa sille asennettiin magneettisuojaus. Alus lähti välittömästi palvelukseen palatessaan Gibraltarille suojaten joukkojenkuljetusaluksia Reina del Pacifico ja Clan Ferguson sekä lentotukialus HMS Argusta. Gibraltarilla alus liitettiin vastaperustetun Force H:n 13. hävittäjälaivueeseen.
Operaatio Hurryssä alus suojasi 31. heinäkuuta Argusta, minkä jälkeen se lähti 4. elokuuta Britteinsaarille HMS Hoodin, HMS Valiantin, Arguksen ja HMS Arethusan sekä neljän hävittäjän kanssa.
Paluumatkalle alus lähti 16. elokuuta Scapa Flow'sta HMS Ark Royalin ja HMS Enterprisen sekä neljän hävittäjän kanssa. Osasto saapui 20. elokuuta Gibraltarille. Vastasaapunut osasto oli 25. elokuuta koulutuspurjehduksella Atlantilla ennen operaatio Hatsia.
Alus oli 11.syyskuuta HMS Hotspurin ja HMS Griffinin kanssa etsimässä sukellusvenettä Gibraltarin itäpuolella. Alukset havaitsivat kuusi tuntematonta länteen matkannutta alusta, jotka tunnistettiin Ranskan laivaston laivueeksi.
Alus osallistui 27. marraskuuta Force H:ssa Spartiventon taisteluun.
1941
Alus palasi heinäkuussa palvelukseen Gibraltarilla, jonne se saapui 26. heinäkuuta Force H:n mukana. Alus viipyi Gibraltarilla lukuun ottamatta syyskuista partiointia Etelä-Atlantilla.
Alus liitettiin operaatio Substancen Force X:ään kymmenen hävittäjän kanssa suojaamaan risteilijöitä HMS Edinburghia, HMS Manchesteria ja HMS Arethusaa sekä miinalaiva HMS Manxmania. Osaston tehtävänä oli suojata saattueen pääsy Sisilian kapeikosta Maltalle. Alus saapui 16. lokakuuta Aleksandriaan.
Lokakuussa Encounter, Hotspur ja HMS Hero sekä miinalaiva HMS Latona lähtivät Tobrukiin operaatio Cultivatessa, jossa noudettiin loput australialaisen divisioonan joukoista. Operaation lopulla 25. lokakuuta Latona upposi ja Hero vaurioitui ilmahyökkäyksissä.
Alus lähti 15. marraskuuta Singaporeen Itäiseen laivastoon, jonne se saapui 3. joulukuuta.
1942
Alus oli laivaston mukana, kunnes se 20. tammikuuta 1942 liitettiin 7. hävittäjälaivueeseen Hollannin Itä-Intiaan.
Encounter ja USS Pope suojasivat vaurioituneen risteilijä HMS Exeterin vetäytymistä Jaavanmeren taistelusta. Keisarillisen Japanin laivaston raskas risteilijä ja kaksi hävittäjää lähtivät 28. helmikuuta 1942 Surabajasta pohjoiseen. Seuraavana aamuna Japanin laivaston ilmavoimat ja alukset aloittivat hyökkäyksen kolmea liittoutuneiden alusta vastaan Jaavan ja Borneon välillä. Liittoutuneita vastassa olivat raskaat risteilijät Ashigara, Nachi, Haguro ja Myōkō sekä neljä hävittäjää. Varhain 1. maaliskuuta Encounter ja Exeter olivat uponneet ja tuntia myöhemmin 12 syöksypommittajaa upottivat Popen sen yrittäessä päästä pakoon.
Japanin laivaston hävittäjä Ikazuchi pelasti seuraavana päivänä merestä 442 merimiestä uponneilta aluksilta.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Karat
thumb|Karatin Tu-134A vuonna 2005. Karat oli venäläinen lentoyhtiö. Se lensi reitti-, tilaus- ja VIP-lentoja Kazanin lentoasemalta ja Moskovan Vnukovon lentoasemalta. Yhtiön palveluksessa oli 320 työntekijää. Se perustettiin vuonna 1993 nimellä Karat Air Company. Se yhdistyi vuonna 2004 Tulpar Aviationin kanssa ja vaihtoi nimensä Karatiksi. Karat lopetti toimintansa vuonna 2007.
Laivasto
Vuonna 2004 Karatin laivastoon kuului 18 lentokonetta:
Charles Tennant
thumb|250px Charles Tennant (3. toukokuuta 1768 Alloway – 1. lokakuuta 1838) oli skotlantilainen kemisti ja teollisuusmies. Hänet tunnetaan parhaiten kankaiden valkaisumenetelmien parantamisesta ja teollisuusimperiumin luomisesta.
Elämä
Charles Tennant syntyi Allowayssa vuonna 1768. Hän sai hyvän koulutuksen ja aloitti oppipoikana pellavakutomossa Kilbarchanissa, joka oli pellavatuotannon keskus. Oppipoika-aikansa päätyttyä hän perusti kankaiden valkaisulaitoksen Darnleyhin. Yhtenä Tennantin innoittajana oli hänen naapurinsa kauppias William Wilson, jonka tyttären Margaretin kanssa hän meni naimisiin.
Vuonna 1787 Tennant kehitti tavan valmistaa kankaiden valkaisussa tarvittavaa nestettä johtamalla klooria kalkkikiven ja veden seokseen, jolloin muodostui kalsiumhypokloriittia. Tennant haki patenttia keksinnölleen vasta vuonna 1798, jolloin patentti evättiin, koska keksintö oli jo yleisessä käytössä ja keksinnön kuvaus oli epätäydellinen. . Vuonna 1799 Tennant patentoi toisen menetelmän, jonka hän oli kehittänyt yhdessä Charles Macintoshin kanssa. Tämä menetelmä mullisti valkaisuaineteollisuuden. Prosessissa valmistettiin klooria natriumkloridin ja mangaanidioksidin seoksesta, johon johdettiin rikkihappoa.
Vuonna 1800 Tennant perusti St. Rolloxin kemiantehtaan. Kalsiumhypokloriitin lisäksi tehdas valmisti muun muassa rikkihappoa, saippuaa ja natriumkarbonaattia. John Tennant & Co. oli viktoriaanisella aikakaudella maailman suurin kemian teollisuuden yhtiö. . Tennantin jälkeen yrityksen toimintaa jatkoi hänen poikansa John Tennant. Myöhemmin yritys yhdistettiin United Alkali Companyyn.
Tennant huomasi rautateiden taloudellisen merkityksen ja vaikutti voimakkaasti Skotlantiin rakennettavien rautateiden puolesta. Hän toimi promoottorina Gairnkirkin, Glasgow'n ja Edinburghin rautateiden rakentamisessa. thumb|250px|Tennantin patsas Hautausmaalla Glasgow'ssa.
Gabin Ville
Gabin Ville (s. 25. syyskuuta 1997 Chamonix, Ranska) on ranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Norjan pääsarja Fjordkraft-ligaen-joukkue Lillehammer IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Ville osaa pelata myös keskellä.
Seuraura
Ville on Les Houchesin kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Suomeen ja Karhu-Kissojen C-nuoriin kaudeksi 2012–2013, jonka päätteeksi Ville voitti C-nuorten Mestispronssia. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi Espoo Bluesiin, jossa Ville pelasi seuran B-nuorten kakkosjoukkueessa ja B2-nuorissa. Hän pelasi myös yhden ottelun lainalla Espoon Kiekkoseuran B-nuorissa. Kaudeksi 2014–2015 Ville siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin.
Kauden 2014–2015 Ville aloitti kotimaassaan pelaten Ranskan liigacupia Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen paidassa. Hän pelasi näin ollen ensimmäisen miesten pelinsä 25. elokuuta 2014 Ligue Magnusissa pelaavaa Chamonix HC:tä vastaan. Villen ensimmäinen miesten pääsarjamaali syntyi hänen neljännessä ottelussaan 29. elokuuta 2015 vieraissa CPH Dijonia vastaan. Ranskan liigacupin jälkeen Ville siirtyi Yhdysvaltoihin Northwood School Juniorin high school -joukkueeseen.
Ville aloitti kauden 2016–2017 NAHL-junioriliigan Minnesota Wildernessissa, mutta neljän siellä pelatun ottelun jälkeen, lokakuussa 2016 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi Ligue Magnusin HC Chamonix-Morzineen. Villen tulokaskausi toi 24 runkosarjaottelussa tehot 6+2=8 ja kuudessa karsintasarjan ottelussa tehot 1+1=2. Morzine-Chamonixin kausi päättyi putoamiseen FFHG Division 1:een ja HC Morzine-Avoriazin vetäytymiseen Chamonix HC:n kanssa yhdistyneestä joukkueesta. CPH Dijon kuitenkin jättäytyi Ligue Magnusista, jossa Chamonix jatkoi pelejään. Ville siirtyi kaudeksi 2017–2018 kuitenkin Brûleurs de Loups de Grenobleen. Hän eteni joukkueen kanssa aina Ligue Magnusin finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Rouen Hockey Élite 76 otteluvoitoin 4–0. Ville edusti Grenoblea kauden aikana myös Continental Cupissa.
Kaudeksi 2018–2019 Ville siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekkoon. Joukkueessa pelasi myös hänen isoveljensä Malo. Gabin Ville voitti tehoilla 12+21=33 RoKin sisäisen pistepörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Henri Joki-Erkkilän kanssa. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Kaudeksi 2019–2020 Ville siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen.
Heinäkuussa 2020 Ville liittyi Tšekin Extraligan HC České Budějovicen harjoitusvahvuuteen yhdessä hänen isoveljensä Malon kanssa. Hän palasi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella RoKiin. Ville oli tehoilla 5+14=19 joukkueen sisäisessä pistepörssissä toisena Ville Heikkisen jälkeen, kunnes joulukuussa 2020 hän purki sopimuksensa, kun RoKi oli lomauttanut koko henkilöstönsä. Tammikuussa 2021 Ville palasi loppukauden kattavalla sopimuksella hänelle edelliseltä kesältä tutun HC České Budějovicen joukkueeseen. Hän pelasi siellä 17 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2.
Elokuussa 2021 Villen uutisoitiin lähtevän České Budějovicesta. Syyskuussa hän palasi taas kauden 2021–2022 kattavalla sopimuksella RoKiin. Ville äänestettiin Mestiksen joulukuun kuukauden pelaajaksi. Hän oli tehoilla 16+31=47 RoKin toiseksi paras pistemies Batyrlan Muratovin jälkeen. Ville sijoittui koko Mestiksen pistepörssissä kahdeksanneksi. Ville voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2022–2023 Ville palasi kotimaahansa ja hän siirtyi yhdessä veljensä Malon kanssa Pionniers de Chamonix'n joukkueeseen.
Maajoukkueura
Ville pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi Ranskan kapteenina ja voitti pronssia. Ville voitti koko turnauksen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 4+8=12. Hänet valittiin Ranskan turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Ville pelasi myös IB-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa. Ville voitti turnauksen jäähypörssin 29 minuutillaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Ville voitti pronssia.
Ranskan A-maajoukkueessa Ville on pelannut 20 ottelua tehopistein 1+2=3. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 10. helmikuuta 2017 Itävallan Grazissa Slovakiaa vastaan. Ville keräsi ottelusta teholukeman +2. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Euro Ice Hockey Challengessa 13. joulukuuta 2018 Norjan Lørenskogissa ylivoimalla Unkaria vastaan. Villen osuma jäi Ranskan 3–0-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Victor Barberon tekemään ylivoimamaaliin.
Muuta
Villen isoveli Malo pelaa hyökkääjänä Gabinin joukkuetoverina. Veljesten isä Christophe Ville pelasi omalla urallaan peräti kolmet olympiakisat ja yhdeksät miesten MM-kilpailut. Hän toimii nykyään Chamonix HC:n toimitusjohtajana.
Kuningatar Charlotten saaret
Kuningatar Charlotten saaret (, entiseltä nimeltään, ) on Kanadassa, Brittiläisen Kolumbian luoteisrannikolla sijaitseva Kanadan läntisin saariryhmä. Se koostuu yli 150 saaresta, ja sillä on kaksi pääsaarta: sen suurin saari Grahaminsaari pohjoisessa, ja Moresbynsaari etelässä, jonne pääsee vain laivalla. Saariryhmän pinta-ala on 9 596 neliökilometriä ja asukasluku on 4 652 (2009). Sen asuttivat ensimmäisina haida-intiaanit arviolta noin 8 000 vuotta sitten. Ensimmäinen rekisteröity kaupunki saariryhmässä oli Queen Charlotte City.
Saariryhmän erottaa Brittiläisen Kolumbian mantereesta Hecatensalmi. Alaskasta sen erottaa Dixon Entrance -salmi, ja Vancouverinsaaresta Kuningatar Charlotten salmi. Saariryhmä sai nimensä kapteeni George Dixonin HMS Queen Charlotte -laivan mukaan, joka puolestaan sai nimensä kuningas Yrjö III:n vaimon, kuningatar Charlotten mukaan. George Dixon vieraili saarella vuonna 1787.
Saariryhmän eteläosassa sijaitsee Gwaii Haanasin kansallispuisto.
Kanadan viranomaiset ottivat käyttöön Haida Gwaii -nimen vuonna 2010.
Maanjäristyksiä
21. elokuuta 1949 Grahaminsaaren länsipuolella sattui Kanadan voimakkain seismisillä mittareilla havaittu Kuningatar Charlotten saarten maanjäristys, joka oli voimakkuudeltaan 8,1 yksikköä. Maanjäristys ei aiheuttanut henkilövahinkoja mutta se aiheutti joitain maanvyöryjä sekä aineellisia vahinkoja. Tiettävästi suurin ennen seismisten mittalaitten käyttöönottoa tapahtunut maanjäristys oli saariryhmästä kaakkoon, Vancouverinsaaren länsipuolella 26. tammikuuta 1700 sattunut Kaskadien maanjäristys, jonka voimakkuudeksi on arvioitu vähintään 9 yksikköä.
28. lokakuuta 2012 kello 03:04:10 UTC saaren länsipuolelle iski 7,7 magnitudin järistys sekä useita jälkijäristyksiä.
Seututie 113
Seututie 113 oli vuoteen 1996 asti Espoon Kiven­lahdesta Kauk­lahden, Kirkkonummen Lapin­kylän ja Siuntion kirkonkylän kautta Lohjan kunnan Virkkalaan kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa se numeroitiin yhdys­tieksi 1130.
Ennen kuin tie sai tämän seututie­numeron, se oli ollut osa kanta­tietä 51. Porkkalan vuokra-alueen palauduttua Suomelle kantatie 51 siirrettiin kulkemaan Kirkko­nummen ja Inkoon kautta Karjaalle ja tien vanha osuus Kivenlahdesta Virkkalaan sai seututienumeron 113.
Accrington Stanley FC
Accrington Stanley Football Club on Accringtonista, Lancashiresta kotoisin oleva englantilainen jalkapalloseura. Se pelaa Ykkösliigassa, Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, jonne se nousi keväällä 2018.
Seura perustettiin vuonna 1968 ja se nousi liigatasolle voittamalla konferenssin mestaruuden vuonna 2006.
Kristin Halvorsen
Kristin Halvorsen (2. syyskuuta 1960 Horten) on norjalainen poliitikko. Hän toimi sosialistisen vasemmistopuolueen puheenjohtajana vuosina 1997–2012.
Halvorsen on opiskellut sosiaalipedagogiikkaa ja kriminologiaa.
Halvorsen toimi Norjan valtiovarainministerinä 2005–2009. Hän on maansa ensimmäinen naispuolinen valtiovarainministeri. Vuosina 2009-2012 Halvorsen oli opetusministerinä.
Náxoksen linna
Náxoksen linna eli Kástro on venetsialaisaikainen linna Náxoksen kaupungissa eli Chórassa Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee kukkulalla kaupungin vanhassakaupungissa, ja on säilynyt suhteellisen hyvin.
Historia
Linna rakennettiin neljännen ristiretken jälkeen noin vuosina 1207–1250. Sen rakennutti saarta tuolloin hallinnut venetsialainen Marco Sanudo, ja se toimi Náxoksen herttuakunnan keskuksena. Linna sijaitsee samalla paikalla kuin antiikin Naksoksen kaupungin akropolis eli linnavuori.
Linnoitus ja sen rakennukset ovat säilyneet nykyaikaan suhteellisen hyvin. Linnoituksen keskellä kohonnut Sanudon torni kuitenkin tuhottiin ilmeisesti 1800-luvulla, koska se edusti saarelaisille venetsialaisvaltaa. Nykyisinkin monet linnoituksen sisäpuolella olevat rakennukset ovat katolisen kirkon omistuksessa tai venetsialaisten tai venetsialaisperäisten sukujen omistuksessa olevia yksityistaloja.
Rakennukset
pienoiskuva|upright=1.06|Kaavakuva linnoituksesta: A. Sanudon torni B. Crispin (Glezoksen) torni ja [[Náxoksen bysanttilainen museo|bysanttilainen museo C. Roomalais­katolinen kulttuuri­keskus 1. Vapahtajan temppeliin­tuomisen katedraali 2. Neitsyt Marian peri­synnittömän sikiämisen kirkko 3. Roomalais­katolinen arkki­hiippa­kunta 4. Panagía Theosképastin kirkko 5. Pyhän Antonios Padovalaisen kirkko 6. Fransiskaani­luostari 7. Ursuliinien koulu 8. Arkeologinen museo (jesuiittaluostari/koulu) 9. Ursuliinien luostari]]
Linna on rakennettu Náxoksen vanhankaupungin keskellä olevalle noin 30 metriä merenpinnan yläpuolelle kohoavalle kukkulalle lähelle kaupungin satamaa. Se koostuu ympärysmuurista, joka muodostaa samalla linnoituksen uloimpien rakennusten ulkoseinän, sekä kulmatorneista, joita on ollut 12, mutta jotka kaikki eivät enää nykyisin erotu rakennuskokonaisuudesta kovin selvästi. Ainoa säilynyt pyöreä torni on Crispin torni. Linnoituksen keskellä kohosi niin kutsuttu Sanudon torni, josta on nykyisin jäljellä vain sen alaosa.
Linnaan johti kaupungista alun perin kolme porttia, joista kaksi on jäljellä. Pohjoisportti tunnetaan nimellä Traní Pórta, eteläportti nimellä Parapórti ja aiemmin olemassa ollut kaakkoisportti nimellä Píso Parapórti. Linnoituksen keskiosissa ovat nykyisin Náxoksen katolinen sivukatedraali Vapahtajan temppeliin­tuomisen katedraali, Panagía Theosképastin kirkko sekä entinen herttuan palatsi eli nykyinen roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan rakennus.
Linnassa sijaitsevat myös Náxoksen herttuoiden kirkko eli katolinen Casazzan kappeli, joka tunnetaan nykyisin paremmin nimellä Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen kirkko; sekä Pyhän Antonios Padovalaisen kirkko ja sen entinen fransiskaaniluostari. Linnan muissa rakennuksissa toimivat muun muassa Náxoksen arkeologinen museo, joka toimii entisessä jesuiittojen koulurakennuksessa; Náxoksen bysanttilainen museo, josta on pääsy Crispin torniin; venetsialaisen talon museo; sekä Antico Veneziano -antiikkiliike, jonka sisäosissa on käytetty neljää antiikin aikaista joonialaista pylvästä.
Poikkeustilakomitea
Neuvostoliiton valtiollinen poikkeustilakomitea eli ”Janajevin juntta” oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen vanhoillisten ryhmittymä, joka yritti kaapata vallan Neuvostoliitossa elokuussa 1991. Poikkeustilakomitean keulakuva oli varapresidentti Gennadi Janajev. Varsinaisena toiminnan suunnittelijana pidetään KGB:n päällikköä Vladimir Krjutškovia. Kaappauskomiteaan kuului kaikkiaan kahdeksan henkeä. Yrityksen epäonnistuttua heidät aluksi vangittiin, mutta armahdettiin vuoden 1994 parlamenttivaalien jälkeen.
Poikkeustilakomitean jäsenet:
Saksalaisten vankileirit Suomessa 1941–1945
Saksalaisten vankileirit Suomessa 1941–1945 on luettelo natsi-Saksan jatkosodan ja Lapin sodan aikana Suomen alueella ylläpitämistä vanki- ja työleireistä. Leirit olivat esimerkiksi sotavankileirejä, poliittisten vankien leirejä, omien sotilaitten rangaistusvankileirejä tai Organisation Todtin pakkotyöleirejä. Mukana luettelossa ovat myös Pohjois-Suomen rintamalla vallatulle Neuvostoliiton alueelle perustetut leirit.
Leirit on listattu alueellisesti paikkakuntien mukaan. Saksalaisjoukot merkitsivät tieosoitteet laskien kilometrejä eri paikkakunnilta, joten leirien paikat on ilmoitettu samaan tapaan.
Kemi
pienoiskuva|Vallitunsaaren sotavankien hautausmaa.
Tähti (täsmennyssivu)
Tähti voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Mikko Mäkelä (jalkapalloilija)
Mikko Mäkelä (s. 5. toukokuuta 1979 Tampere) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimi Kakkosessa pelanneen Tampere Unitedin päävalmentajana kausilla 2017–2018, mutta luopui pestistään kesken kauden 2018 ja siirtyi kaudeksi 2019 Kolmosessa pelaavan Nokian Palloseuran päävalmentajaksi. Pelaajaurallaan hän oli pelipaikaltaan kärkipelaaja.
Mäkelä pelasi Veikkausliigassa 14 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Mäkelä pelasi MyPassa kymmenen ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2005–2006 ja KooTeePeessä vuonna 2006 neljä ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudella 2005 Mäkelä oli voittamassa MyPassa Suomen-mestaruutta. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 28. huhtikuuta 2005 FC Lahtea vastaan.
Mäkelä pelasi myös PP-70:ssä, NoPS:ssa, TPV:ssä, Tampere Unitedissa, Pyry Nokiassa ja Tampereen Ilveksessä. Juniorina Mäkelä edusti Messukylän Tovereita ja TPV:tä.
Saavutukset
MyPa Henkilökohtaiset
Péter Jakab
pienoiskuva|Jakab Péter Peter Jakab (s. 16. elokuuta 1980 Miskolc, Unkari) on unkarilainen poliitikko.
Alkuperä ja ura:
Jakab on Jobbikin puheenjohtaja ja Unkarin parlamentin jäsen. Hän valmistui Miskolcin yliopistosta vuonna 2004. Vuosina 2009–2010 hän toimi historianopettajana Miskolcin Gypsy Secondary Schoolissa ja Cali Minor ammattikoulussa. Hän puhui aina avoimesti juutalaisesta alkuperästään. Hänen isoisänsä kuoli Auschwitzissa. Hänen isoäitinsä kääntyi kristinuskoon vuonna 1925 ja kasvatti Mezőturissa 11 lasta. Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamentin jäseneksi. Helmikuusta kesäkuuhun 2019 hän oli Jobbikin parlamentaarisen ryhmän varajohtaja. Hän on ollut Jobbikin parlamenttiryhmän johtaja kesäkuusta 2019 lähtien.
25. tammikuuta 2021 Péter Jakab teki päätöksen: hän osallistuu päävaaleihin pääministerikandidaattina.
Hendrik Helmke
Hendrik Alexander Helmke (s. 13. heinäkuuta 1987 Winsen an der Luhe, Saksa) on brasilialais-saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Lahtea. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Uransa Helmke aloitti Pohjois-Saksassa. Kaudella 2008-09 hän pelasi neljänneksi korkeimmassa sarjatasolla Regionalligassa VfB Lübeckin joukkueessa. Ensimmäisellä Lübeck-kaudellaan hän pelasi 27 ja seuraavalla 24 ottelua. Keväällä 2011 Helmke siirtyi Suomen Veikkausliigaan IFK Mariehamnin joukkueeseen, jossa hän pelasi 21 ottelua ja teki 4 maalia. Sen jälkeen hän pelasi Malesiassa kaudella 2012, mutta palasi Suomeen Veikkausliigan pietarsaarelaiseen FF Jaroon kaudeksi 2013. Helmkellä oli kuitenkin vapaa siirto-oikeus. Niinpä hän siirtyi elokuussa 2013 Norjan Tippeliigaan Tromsø ILn joukkueeseen. Helmke, joka oli valittu Jaron vuoden 2013 pelaajaksi, tuli kuitenkin Norjasta keväällä 2014 takaisin Jaroon. Kausi oli Helmkelle erinomainen. Heti kauden aluksi hänet valittiin Veikkausliigan kuukauden pelaajaksi huhtikuussa 2014. Kauden aikana maaleja syntyi kaikkiaan kahdeksan. Menestyksekkään Veikkausliigakauden jälkeen hän teki sopimuksen Iranin liigaa pelaavan Esteglal Teheranin kanssa. Helmke purki kuitenkin sopimuksen ja siirtyi Egyptiin Kairon Al-Ahliin kaudeksi 2015. Nykyään Helmke pelaa FC Lahdessa.
Ranskan sotahistoria
350px|right|thumb| Bouvinesin taistelu käytiin 27. heinäkuuta 1214. [[Horace Vernetin maalaus 1800-luvulta. ]] Ranskan sotahistoria on pitkälti yli tuhannen vuoden mittainen aikakausi historiassa, joka käsittää Ranskassa, Euroopassa ja Ranskan siirto­maissa tapahtuneet aseelliset konfliktit. Tähän toimintaan ovat osallistuneet historian kuluessa maasotavoimat ja merivoimat laivastoineen, ja uusimpina tulokkaina ilmavoimat sekä ydinasepelote.
350px|left|thumb|[[Édouard Detaillen Fontenoyn taistelu 1800-luvulta. Taistelu käytiin 11. toukokuuta 1745.]] Samaan aikaan tämän eurooppalaisen poliittisen pelin kanssa Ranska rakensi itselleen valtavan laajan kolonialistisen valtakunnan, joka eli aina Algerian sodan loppuun saakka. Vaikka Ranska oli leimallisesti yksi läntisen blokin jäsenistä, niin sen turvallisuus- ja ulkopoliittinen ajattelu erosi tuosta suuresta kokonaisuudesta. Ensiksi Ranska kehitti oman ydinasepelotteensa ja erosi vuonna 1966 Naton yhteisestä komentojärjestelmästä.
Nykyisin Ranskan sotilaalliset operaatiot suuntautuvat pääsääntöisesti rauhan turvaamiseen entisissä siirtomaissa sekä maailman kuumissa painopisteissä. Tätä rauhanturvaamistyössä Ranskan toimii kiinteässä yhteistyössä Naton kanssa. Tämän puolustusliiton kanssa Ranska solmi uudelleen suhteet vuonna 1995, kun oli kulunut lähes kolme vuosikymmentä siitä, kun Ranska oli ajanut Naton päämajan pois Pariisista ja eronut komentoyhteistyöstä. thumb|350px|right|Ranskalaisten pistinhyökkäys ensimmäisessä maailmansodassa. 350px|right|thumb|Redoutable, Ranskan ensimmäinen ydinasein varustettu sukellusvene, joka toi symbolina Ranskan ydinasepelotteelle.
Esihistoria ja antiikki
Esihistoriallisen ajan lopulla läntisen osan Eurooppaa olivat asuttaneet indoeurooppalaista alkuperää olevat kansat. Aikakaudelle on tyypillistä myös uusien asukasryhmien saapuminen alueelle.
Sotilaalliseen toimintaan liittyneet perinteet moninkertaistuivat. Vuosien 900 eaa. ja 800 eaa. välisenä aikana kelttien alueelle saapuminen kiihdytti kehitystä. Tällöin myös raudan käyttö yleistyi ja näin syntyi Hallstattin kulttuuri ja sittemmin La Tènen kulttuuri, jotka edustavat ensimmäistä ja toista rauta­kauden vaihetta. Koska rauta oli keveämpää ja kestävämpää kuin aiemmin käytetty pronssi, sen käsittelytaito mahdollisti entistä pidempien miekkojen käytön (yli metrin pituisten, kun roomalaiset käyttivät vain 60 senttiä pitkiä miekkoja) ja tämä puolestaan lisäsi merkittävästi käytettävää liikevoimaa kun oli kyse jonkun halkaisemisesta tai katkaisemisesta. Tämä puolestaan antoi merkittävän etulyöntiaseman taisteluissa, ja miekan pituus helpotti erityisesti taisteluja hevosen selässä istuen. Keltin kehittivät suoraan päin vastustajaa johtavan taistelutavan, ja näin he yrittivät mahdollisimman paljon pelästyttää vastustajansa, jotta tämän joukot olisivat menneet hajalle. Sotaa käytiin kovan melun, trumpettien törähtelyiden, huutojen ja myös rattaisiin kiinnitetyn siipikarjan kera. Juuri tämän tapansa tähden roomalaiset kutsuivat kelttejä termillä ”galli” eli galleiksi, sillä tämä sana oli latinan kukkoa tarkoittavan sanan monikkomuoto. Tästä tuli termi gallialaiset, ja kukko tuli myös gallialaisten tunnukseksi. Heittoaseinaan keltit käyttivät keihästä ja linkoa. Raudan työstäminen mahdollisti myös laadukkaiden pyörien ja helposti käsiteltävien rattaiden valmistamiseksi, joita käytettiin vihollisten ahdisteluun; ensiksi heitä heitettiin keihäillä ja sitten taisteltiin maassa mies miestä vastaan. Kelttien ansioksi on luettava myös panssaripaidan keksiminen
thumbnail|right|250px|[[Alesian piirityksen pienoismalli Beaune arkeologisessa museossa.]] Ei ole olemassa käsitteen varsinaisessa merkityksessä kelttien kansakuntaa, mutta yhteiskunnan klienttisuhteet mahdollistivat maanomistusaristokratialle eräänlaisen federatiivisen valtion rakentamisen. Aristokraatit muodostivat myös eräänlaisen senaatin, jonka druidit kutsuivat koolle. Senaattorit valitsivat kokouksessaan joka vuosi uuden kuninkaan (vergobert), joka hallitsi vuoden senaatin nimissä. Sotilaallinen valta oli annettu myös vuosittain valittavalle sotapäällikölle. Tämä ”sotaministeri” ei voinut julistaa sotaa, vaan hänen täytyi tyytyä sodan johtamiseen. Sodasta päättäminen kuului sotilasneuvostolle, jonka piti kuitenkin ennen päätöstään kysyä druidien mielipidettä. Kuitenkin klienttisuhteidensa ja voimakkaan väestönkasvunsa ansiosta keltit pystyivät kokoamaan kymmenien tuhansien miesten vahvuisen vapaiden miesten armeijan, joka uhkasi Roomaa. Gallialainen sotapäällikkö Brennus löi roomalaiset joukot vuonna 390 eaa. Allian taistelussa ja ryösti sitten Rooman. Roomalaisten piti maksaa huomattava korvaus hyökkäämättömyydestä. Samoin kävi myös makedonialaisille useaan otteeseen, sillä Belios voitti heidät esimerkiksi taistelussa vuonna 279 eaa.
Eteläinen Gallia joutui roomalaisten valtaan noin vuonna 125 eaa., jolloin roomalaiset perustivat alueelle Gallia Narbonensiksen provinssin. Vuonna 58 eaa. alkoi kirjallisuudesta tunnettu Gallian sota jossa roomalaiset valloittivat Julius Caesarin johdolla koko Gallian. Gallian sota oli tulosta kelttien mobilisaatiosta, joka toteutettiin Rooman uhkauksen alaisuudessa. Gallia oli tuolloin vielä itsenäinen, mutta se oli jakaantunut eri heimoihin, jotka kuitenkin onnistuivat kokoontumaan yhteen arvernien heimoon kuuluneen Vercingetorixin johdolla ja aloittamaan laajan kapinan roomalaisia vastaan. Keltit saivat useita pienehköjä voittoja etenkin perinteisellä ”poltetun maan” taktiikalla, varsinkin kun roomalaiset kärsivät nälkää kaukana tukikohdistaan. Gergovian piirityksessä vuonna 52 eaa. Caesar kärsi tappion, eikä koskaan enää yrittänyt valloittaa linnaketta. Tämän tapahtuman jälkeen hän sai Roomasta lisäjoukkoja. Tästä seurasi kelttien ratsuväen murskaaminen lähellä Dijonia. Caesar pakotti keltit umpikujaan Alesiaan, ja alkoi piirittää kaupunkia. Hän rakennutti kaupungin ympärille toisen muurin, jonka avulla hän esti kaupungin, sen sotaväen ja asukkaiden ravinnonsaannin. Syynä oli myös kelttien tekemien yllätyshyökkäysten estäminen. Kelttien saamista vahvistuksista huolimatta Vercingetorix joukkoineen joutui antautumaan neljäkymmentä päivää kestäneen piirityksen jälkeen, vaikka hänellä oli paremmin varustettu ja koordinoidumpi armeija sekä taitavammat päälliköt kuin aiemmin. Toisaalta joukot olivat tottumattomia taistelemaan yhdessä. Vercingetorixin täytyi antautua Caesarille, jotta roomalaiset olisivat säästäneet Alesian kaupungin 80 000 asukkaan hengen. Tätä tapahtumaa, huolimatta Lucteriosin johtamasta viimeisestä taistelusta, pidetään kelttien vastarinnan loppuna. thumb|250px|left|[[Vercingetorix antautuu Julius Caesarille Alesian piirityksen jälkeen. Lionel Royerin maalaus vuodelta 1899.]]
Roomalaisten armeijan menestys johtui paljolti legioonalaisten kovasta kurista ja erittäin tehokkaasta taistelutavasta sekä kenraalien strategisista kyvyistä.
Rooman armeija oli ensimmäinen todella nykyaikainen länsimainen armeija, ja se jätti perinnökseen kaikille valloittamilleen alueille ja sitä seuranneille armeijoille puoliammattilaisista rekrytoidut joukot, monesti kopioidun armeijan hierarkian, erittäin tehokkaiden sotilasyksiköiden muodostamisen, jotka olivat strategiaan ja taktiikkaan erikoistuneita, sekä hallitsivat aikakaudella uudenlaisen piiritystaktiikan. Roomalaiset omaksuivat myös useita valloittamillaan alueilla käytössä olleita sotilaallisia keksintöjä.
Keisarikunnan aikana kelttiläis-roomalainen kulttuuri kukoisti ja kehittyi, ja näin se antoi syntyvälle Ranskalle vahvan latinalaisen kulttuurin perustan ja johdatti maan kristinuskon helmaan, tämä tapahtui vähitellen 300- ja 400-lukujen aikana.
Ranskan mantereiselle kokonaisuudelle ja valtioyhteydelle oli jo varhain ominaista kansan ja sen kulttuurin yhtenevyys. Poliittisen yhtenäisyyden muodostuminen puolestaan vaati melkoisen pitkän ajan. Noin vuodesta 400 lähtien, Rooman valtakunnan rappeutumisesta lähtien ja sen menetettyä valtansa Galliassa, frankkien germaaniheimo ryhtyi ottamaan aluetta hallintaansa. Aina Klodvig I:stä lähtien Kaarle Suuren aikoihin asti ensin kuningaskunta ja myöhemmin keisarikunta sulki sisäänsä lähes koko nykyisen Ranskan, mutta myös muita alueita tämän ulkopuolella. Verdunin sopimuksella Karolinginen valtakunta jaettiin vuonna 843 ja tällöin syntyi länsifrankkien valtakunta, josta myöhemmin muodostui Ranska.
Keskiaika
Koko keskiaika oli jatkuvaa taistelua Frankkien tai Ranskan kuninkaiden vallan säilyttämisestä ja myös liian mahtavaksi tulleiden vasallien valtapyrkimyksiä vastaan. Tämän jälkeen olivat vuorossa valtapyyteineen muut monarkiat, kuten Englanti, Burgundi ja Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Lähes koko keskiajan pysyi kuningaskunnan alue hallinnoltaan melkoisen pirstaleisena.
Keskiajalla kilpailu hegemoniasta Englannin ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan välillä johti pitkäaikaisiin sotiin. Joskin ranskalainen armeija oli olemassa jo historian varhaisissa vaiheissa, niin termin todellisessa merkityksessä ranskalainen armeija luotiin vasta satavuotisen sodan loppuvaiheessa kuningas Kaarle VII:n aikana, kun luotiin ensimmäiset Ranskan kuninkaan alaisuudessa olevat jatkuvassa palveluksessa olevat sotajoukot. Tämän mahdollisti Ranskassa vasta 1200-luvulla lujittunut kuninkaan hallitsema keskusvalta, joka vasta saattoi luoda yhtenäisen valtion, ja näin Ranskasta tuli Euroopan voimakkain valtio. Mutta muutama vuosisata myöhemmin uskonsodat ja kasvava Espanjan mahti kyseenalaistivat tuon valtakeskittymän.