cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Talvisota
Talvisota taiteessa ja viihteessä
Sodanaikaisista propagandalauluista yksi parhaiten tunnettuja on Reino Palmrothin (Palle) sanoittama kappale Silmien välliin, jonka Palle kirjoitti heti talvisodan päätyttyä.
Lainelautailu Pan-Amerikan kisoissa 2019
right|230px Lainelautailussa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 29. heinäkuuta – 4. elokuuta 2019. Kilpailut käytiin Punta Rocasissa. Lainelautailussa kilpailtiin neljässä eri kilpailumuodossa. Yksi oli avoin luokka, jossa kilpailtiin tavallisella lainelaudalla. Tämän lisäksi longboardille eli pidemmälle lainelaudalle oli oma luokka. SUP-laudoille oli sekä surffaus- että kilpa-ajokilpailut. Kaikista kilpailuista oli miehille ja naisille omat luokat. Avoimen luokan, lyhemmän laudan kilpailu, toimi karsintakilpailuna Tokion olympialaisiin 2020. Menestynein maa oli isäntämaa Peru, joka voitti kolme kahdeksasta luokasta ja yhteensä seitsemän mitalia.
Frans Jokelainen
Frans Jokelainen (19. heinäkuuta 1890 Paltamo – 9. toukokuuta 1933) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Risto Jokelainen ja Anna Stiina Karjalainen. Hänet vihittiin ensimmäisen kerran avioliittoon vuonna 1920 Kuntzin kanssa, joka kuoli vuonna 1924. Toiseen avioliittoon hänet vihittiin vuonna 1927 Elsa Tikan kanssa.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania. Jokelainen työskenteli tilanhoitajana Saloisissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota
Jokelainen astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ja hänet ylennettiin aliupseeriksi. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan, josta hänet komennettiin Ouluun, missä hänen tuli kouluttaa paikallisia värvättyjä joukkoja. Suomen sisällissota hän osallistui joukkueenjohtajana 1. Krenatöörirykmentin 3. Oulun krenatööripataljoonassa ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Luhalahdella, Viljakkalassa, Mannanmäen-Kyröskosken (Nuutin) akselilla, Epilän-Tampereen akselilla, Karkussa ja Lempäälässä sekä etenemiseen Valkeakosken, Laitikkalan ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Jokelainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 1. Krenatöörirykmentissä, josta hänet siirrettiin 4. heinäkuuta 1918 alkaen komppanianpäälliköksi Tampereen vartiopataljoonaan. Hänet siirrettiin edelleen 24. marraskuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ään ja 30. joulukuuta 1918 Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:een, mikä tunnettiin myöhemmin nimellä Viipurin rykmentti. Armeijasta hän erosi 29. syyskuuta 1920 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 1. huhtikuuta 1921 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Tuusulan suojeluskuntaan. Tuusulasta hänet siirrettiin paikallispäälliköksi Liminkaan 1. maaliskuuta 1925 ja Sysmään 16. maaliskuuta 1926, missä hän palveli 31. heinäkuuta 1927 saakka. Suojeluskuntatyönsä ohella hän toimi 1. elokuuta 1922 – 1. elokuuta 1924 välisen ajan työnjohtajana Mikkelin puutavara oy:n palveluksessa. Suojeluskunnasta hän erosi Sysmässä heinäkuun lopussa vuonna 1927 ja siirtyi yksityiseksi liikemieheksi. Hänet haudattiin Kuopion maalaiskuntaan.
Gunnar af Björkesten
Sune Gunnar Lorenz af Björkesten (18. maaliskuuta 1912 Helsinki – 25. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän oli vuosina 1963–1973 Helsingin yliopiston neurokirurgian professori ja HYKSin neurokirurgisen osaston ylilääkäri.
Af Björkesten valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1938. Hän hakeutui kirurgiapulaislääkäriksi Suomen Punaisen Ristin sairaalaan 1939 ja toimi talvi- ja jatkosodan aikana mm. sen ympärille muodostetussa Punaisen Ristin Sotasairaalassa (jatkosodan aikana nimitys oli 54. Sotasairaala) sekä osaksi myös rintamaoloissa, taistelujen painopistealueille sijoitettujen ns. kallo-aivo-osastojen lääkärinä mm. Joensuussa ja Punkaharjulla ja sai runsaasti kokemusta aivojen ja hermoston sotavammoista, joista hän myös julkaisi. Hänen sotilasarvonsa oli lääkintämajuri.
Erikoislääkärin oikeudet af Björkesten sai kirurgiassa 1945 ja neurokirurgiassa 1952. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1947. Sotien jälkeen af Björkesten toimi apulaislääkärinä, alilääkärinä ja apulaisopettajana Suomen Punaisen Ristin sairaalan neurokirurgisella osastolla sekä hankki neurokirurgista lisäkoulutusta myös Ruotsissa. Vuosien ajan hän oli Suomessa neurokirurgian johtava asiantuntija ja alan ensimmäinen varsinainen professori. Hän oli kiinnostunut erityisesti aneurysmakirurgiasta. Vuodesta 1972 hän oli Suomen lääkäriliiton kunniajäsen.
Gunnar af Björkestenin puoliso vuodesta 1938 oli Inga-Lisa Liljequist. Heille syntyi kolme lasta, joista vanhin on arkkitehti Gunnel Adlercreutz.
Pikkunahkiainen
Pikkunahkiainen (Lampetra planeri) on ympyräsuisiin kuuluva kala. Se kasvaa 12–18 senttimetrin pituiseksi ja elää koko ikänsä pienissä, virtaavissa vesissä. Pikkunahkiaisen ja nahkiaisen erottaminen toisistaan toukkavaiheessa on vaikeaa, mutta täysikasvuisena lajit erottaa siitä, että alle 18 senttimetrin pituisella nahkiaisella ei ole vielä täysin kehittynyttä mätiä tai maitia, mutta pikkunahkiaisella on. Toukkavaiheen jälkeen pikkunahkiainen ei enää syö, vaan kutee ja sen jälkeen kuolee.
Pikkunahkiaisia tavataan Britteinsaarilla, Pohjanmereen ja Itämereen virtaavissa vesistöissä, Ranskassa, Länsi-Italiassa, Volgan ja Tonavan yläjuoksulla sekä Pescaran valuma-alueella Pohjois-Italiassa. Suomessa pikkunahkiainen on yleinen sisävesissä Lappiin saakka.
Pikkunahkiainen kutee maalis-kesäkuussa. Naaras laskee mädin matalassa vedessä hiekka- tai sorapohjalle kutukuoppaan. Mäti on hieman nahkiaisen mätiä kookkaampaa, mutta kappalemäärä on vain noin 1500. Mäti kuoriutuu 3–4 päivässä, ja sokeat, hampaattomat toukat syövät 3–5 vuotta pieniä pohjaeläimiä, kunnes ne syksyllä muuttuvat aikuisiksi. Sukuelinten kehitys alkaa jo toukkakauden loppupuolella, ja muodonvaihdoksen aikana kehittyvät silmät ja hampaat, mutta suoli surkastuu. Keväällä muodonvaihdos on ohi, ja eläin on sukukypsä. Pikkunahkiaista käytetään joskus syöttinä, muuten sillä ei ole taloudellista merkitystä.
Risto Kuisma
Risto Martti Antero Kuisma (s. 1. tammikuuta 1947 Savonlinna) on suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Hän toimi Auto- ja Kuljetusalan Työntekijäliitto AKT:n puheenjohtajana ja SDP:n ja oman puolueensa Remonttiryhmän kansanedustajana.
Koulutus ja työura
Kuisma on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja on työskennellyt ammattiyhdistysliikkeessä ja lakimiehenä. Kuisma toimi AKT:n lakimiehenä vuosina 1975–1978 ja AKT:n puheenjohtajana 1978–1994.
Politiikassa
Kuisma valittiin eduskuntaan vuonna 1995. Vuonna 1997 Kuisma erosi SDP:stä ja teki yhteistyötä Nuorsuomalaisten kanssa. Vuonna 1998 Kuisma perusti oman puolueen, Remonttiryhmän. Hän toimi puolueen puheenjohtajana ja ainoana kansanedustajana. Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Kuisma keräsi noin kymmenentuhatta ääntä. Hän oli presidenttiehdokkaana vuoden 2000 vaaleissa. Sosialidemokraatteihin Kuisma palasi vuonna 2001.
Hän toimi Kouvolan kaupunginhallituksessa 1973–1975 ja oli Pornaisten kunnanvaltuutettu vuodesta 1997 alkaen. Vuosina 2009–2013 Kuisma toimi Pornaisten kunnanhallituksen puheenjohtajana.
Hannu Raittila
Hannu Matti Raittila (s. 23. marraskuuta 1956 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu novelleja, romaaneja, kolumneja, TV-käsikirjoituksia, kuunnelmia ja radionovelleja.
Raittila voitti vuonna 2001 Finlandia-palkinnon teoksellaan Canal Grande ja Runeberg-palkinnon vuonna 2014 teoksella Terminaali.
Tausta
Raittilan isä oli taidemaalari Tapani Raittila. Raittila on ollut vuodesta 2008 naimisissa kirjailija Leena Landerin kanssa. Hänellä on kolme lasta aiemmasta avioliitostaan.
Ura
Ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1990 Raittila toimi muun muassa oikolukijana Suomenmaa-sanomalehdessä (1981–1982) ja Aamulehden radio- ja televisiokriitikkona (1982–1986) sekä kolumnistina (1988–1992). Hän on työskennellyt kolumnistina myös Turun Sanomissa (1995–1996) ja Helsingin Sanomissa (2003–2005). Raittila toimi jäsenenä YLE Radio 1 Seija Walliuksen toimittamassa Herraseurassa-radio-ohjelmassa.
Raittila on saanut teoksillaan useita kirjallisuuspalkintoja. Vuonna 2001 hän voitti Finlandia-palkinnon teoksesta Canal Grande. Myös hänen teoksensa Terminaali nimettiin Finlandia-palkintoehdokkaaksi vuonna 2013. Terminaali voitti vuoden 2014 Runeberg-palkinnon. Teos on ehdolla myös vuoden 2015 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Raittilan tyylille on ominaista eri henkilöiden subjektiivisten näkökulmien limittäminen kerrontaan. Kokonaisuus hahmottuu vasta, kun lukija tekee synteesin erilaisten henkilöiden kautta kuvatuista yksittäisistä näkymistä. Mukana on usein henkilö, jolla on hyvin teknokraattinen asenne, sekä hänen vastapainonaan tunneperäisemmin asioihin suhtautuvia henkilöitä. Raittilaa on nimitetty tyylinsä vuoksi insinöörikirjailijaksi yhdessä Antti Tuurin ja Kari Hotakaisen kanssa.
Raittila purki maaliskuussa 2010 Ajatus Kirjojen kanssa tekemänsä sopimuksen koskien Mannerheim-aiheista romaania, jonka piti ilmestyä rinnakkaisteoksena Solar Filmsin Mannerheim-elokuvalle. Toukokuun alussa 2010 Raittila kertoi yllättäen julkaisevansa romaanin marsalkka C. G. Mannerheimista kustannusosakeyhtiö Siltalan kustantamana. Samana vuonna ilmestynyt Marsalkka käsittelee Mannerheimin viimeisiä vuosia Sveitsissä. Romaanin muita päähenkilöitä ovat amerikkalainen journalisti Martha Gellhorn, kirjailija Ernest Hemingway sekä suomalainen eversti Aladár Paasonen.
Ranskan Grand Prix 1975
Ranskan Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. heinäkuuta Paul Ricardin radalla. Kilpailun voitti itävaltalainen Niki Lauda.
Näytän missä asun
Näytän missä asun on artistinimellä M julkaisevan Minja Kosken toinen sooloalbumi. Solina Records julkaisi sen 22. helmikuuta 2019. Albumin päätuottajana toimi Miikka Ahlman. Kappaleiden sovituksista vastasivat Kosken ja Ahlmanin lisäksi Simo Saukkola, Jussi-Pekka Parviainen ja Aleksi Kaufmann. Näytän missä asun -albumi valittiin vuoden 2019 Emma-ehdokkaaksi kriitikoiden valinta -kategoriassa. Minja Koski oli myös ehdolla 2020 Teosto-palkinnon saajaksi Näytän missä asun -albumin sävellyksistä ja sanoituksista.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Minja Koski, ellei toisin mainita.
IAMX
IAMX on Chris Cornerin sooloprojekti.
Albumit
IAMXin erittäin synkkä, eroottinen ja 80-luvun vaikutteinen debyyttialbumi, Kiss + Swallow, julkaistiin vuonna 2004. Suuri osa kappalesta oli alun perin nauhoitettu Sneaker Pimpsin julkaisemattomalle albumille SP4.
IAMXn toinen albumi, The Alternative, julkaistiin Euroopassa huhtikuussa 2006, loppuvuodesta 2007 Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa toukokuussa 2008. Fanit ja musiikkikriitikot ovat kuvailleet albumia usein oman tyylilajinsa klassikoksi.
14. huhtikuuta 2010, IAMX ilmoitti Twitterissä työstävänsä neljättä studioalbumiaan, johon viittasi nimellä "IAMX4".
Chris Corner on itse tuottanut, miksannut ja masteroinut kaikki IAMX-albumit. thumb|Chris Corner
Livekokoonpano
Edellisissä IAMXn livekokoonpanoissa mukana olleita ovat Dean Rosenzweig, Tom Marsh, Sue Denim, Dee Plume, Noel Fielding, Julian Barratt, James Cook ja Julia Davis.
EP:t ja livealbumit
thumb|300px
Christo ja Jeanne-Claude
thumb|Paketoituja huonekaluja Museo Würth La Riojan näyttelyssä Espanjassa. thumb|Valley curtain 1972. Christo ja Jeanne-Claude oli taiteilijapariskunta Christo Javacheff (alkuaan Hristo Javašev,, (13. helmikuuta 1935 Gabrovo, Bulgaria – 31. toukokuuta 2020 New York, New York, Yhdysvallat) ja Jeanne-Claude Denat de Guillebon (13. kesäkuuta 1935 Casablanca, Ranskan Marokko – 18. marraskuuta 2009 New York, New York, Yhdysvallat). Christo oli bulgarialaissyntyinen Yhdysvalloissa asuva ympäristötaiteilija.
Christo ja Jeanne-Claude tunnetaan paketointiteoksistaan, joilla kritisoidaan kulutusyhteiskuntaa. Aluksi Christo paketoi pienehkojä esineitä, mutta paketointikohteet kasvoivat sittemmin monumentaalisiksi.
Jeanne-Claude kuoli aivoaneurysmaan vuonna 2009 ja Christo kuoli 84-vuotiaana toukokuussa 2020.
Christon nuoruus
Christon isä Vladimir Javašev oli tiedemies ja äiti Tsveta Dimitrova Sofian taideakatemian jäsen. Christo kiinnostui nuorena teatterista, etenkin Shakespearen näytelmistä. Vuodesta 1953 alkaen hän opiskeli Sofian yliopistossa, mutta joutui eroamaan, koska hallitseva kommunistipuolue ei hyväksynyt hänen taidenäkemystään.
Christo jatkoi opintojaan aluksi Prahassa, josta hän pakeni Wieniin. Hän piiloutui junailijoiden lahjomisen avulla erääseen junaan, joka vei lääkkeitä Itävaltaan. Loikkauksensa myötä Christo menetti Bulgarian kansalaisuuden. Vuonna 1957 Christo aloitti opiskelut Wienin taideakatemiassa. Valmistuttuaan sieltä hän muutti asumaan Geneveen, josta hän muutti myöhemmin Pariisiin.
Pariisissa Christo ansaitsi elantonsa maalaamalla muotokuvia. Samalla hän sai vaikutteita Joan Mirólta, Nicholas de Staelilta, Jackson Pollockilta ja Jean Tinguelyltä.
Avioliitot ja kansalaisuus
Christo tapasi ranskalaisen Jeanne-Claude Denat de Guillebonin lokakuussa 1958, kun hän oli maalaamassa Precilɱda de Guillebonin muotokuvaa. Christo rakastui aluksi Jeanne-Clauden sisarpuoleen Joyceen. Jeanne-Claude puolestaan meni kihloihin Philippe Planchonin kanssa. Ennen häitä Jeanne-Claude tuli raskaaksi ja kävi selville, että syntymätön lapsi oli Christon. Jeanne-Claude ja Planchon menivät kuitenkin naimisiin, mutta liitto kesti vain häämatkan ajan. Christon ja Jeanne-Clauden poika Kiril syntyi 11. toukokuuta 1960. Jeanne-Claude ja Christo menivät naimisiin 28. marraskuuta 1962.
Helmikuussa vuonna 1964 Christo ja Jeanne-Claude lähtivät New York Cityyn. Pariskunta palasi Eurooppaan, mutta muutti takaisin Yhdysvaltoihin syyskuussa. Vuonna 1973 Christo sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 17 vuoden passittomuuden jälkeen.
Paketointi
Christo paketoi pieniä esineitä jo Pariisin-vuosinaan. Muutettuaan vuonna 1964 New Yorkiin paketointi muuttui yhä suurimuotoisemmaksi. Vuonna 1968 hän paketoi Italiassa talon ja 1969 lahdenpoukaman Australiassa. Vuonna 1972 Coloradon Rifle Gapin laaksoon valmistunut Valley Curtain oli oranssinvärisestä nailonkankaasta valmistettu 390-metrinen aita. Pohjois-Kaliforniaan vuonna 1976 rakennettu Running Fences oli noin 39 kilometriä pitkä ja viisi metriä korkea aita, joka oli paikallaan kaksi viikkoa. Ennen teoksen pystyttämistä asiasta käytiin useita oikeudenkäyntejä, ja koko prosessi dokumentoitiin kirjaksi ja elokuvaksi. Vuonna 1983 Christo paketoi Miamin ympäristön 11 saarta vaaleanpunaisella kankaalla. Teos oli nimeltään Surrounded Islands. Paketoinnin saivat myös Pariisin Pont Neuf -silta (1985) ja Berliinin valtiopäivätalo (1995), jonka paketointia Christo suunnitteli runsaat 20 vuotta. Rakennusten ohella Christo paketoi maisemakohteita, 1990-luvulla Christo loi ympäristötaidetta myös jättisateenvarjoilla.
Suuren mittakaavan paketteihin liittyi selvityksiä niiden mahdollisista ympäristövaikutuksista. Teosten toteuttaminen taas vaati mittavia suunnitelmia ja paljon työvoimaa. Christo rahoitti suurteoksensa myymällä taidettaan. Saamansa julkisuuden avulla hän sai julkisuutta ympäristönsuojelulle.
Horsti
thumb|250 px|Fault = [[siirros, graben = hautavajoama, horst = horsti]] Horsti (, haukan tai kotkan pesä) on pitkänomainen, siirrosten rajaama maankuoren lohko, joka on maankuoren liikunnossa joutunut ympäristöään ylemmäksi. Siirrosrakenteille ovat tyypillisiä pystysuorat tai lähes pystysuorat siirrokset, jotka rajaavat maankuoresta alaspäin tai ylöspäin siirtyneitä suuria lohkoja. Joskus horsti kohoaa niin paljon ympäristöään ylemmäksi, että sitä voidaan nimittää vuoristoksi. Alkuperäiset pystyt rajapinnat häviävät vähitellen eroosion kuluttaessa niitä. Tunnetuin horsti lienee Saksan pohjoisin vuoristo Harz Leine- ja Saalejoen välissä. Vuoristomaisia horsteja ovat myös Vogeesien ja Schwarzwaldin vuoristot. Horstin vastakohta on vajoama.
Abbotsford Heat
Abbotsford Heat oli kanadalainen jääkiekkoliiga AHL:n joukkue, joka toimi NHL:ssä pelaavan Calgary Flamesin farmiseurana 2009–2014. Kaudeksi 2014–2015 se siirtyi Brittiläisen Kolumbian Abbotsfordin kaupungista New Yorkin osavaltion Glens Fallsiin ja sen nimeksi tuli Adirondack Flames.
Heat syntyi Calgary Flamesin päättäessä siirtää farmiseuransa Illinoisin Molinesta, jossa seura pelasi nimellä Quad City Flames. Siirto hyväksyttiin 24. huhtikuuta 2009. Abbotsfordista tuli läntisin kaupunki AHL:ssä. Uusi seura järjesti nimeämiskilpailun 14. toukokuuta. Kilpailun voittaja ”Heat” valittiin seuran uudeksi nimeksi.
Rae Armantrout
pienoiskuva|Rae Armantrout vuonna 2014. Rae Armantrout (s. 1947 ) on yhdysvaltalainen runoilija. Hän on Yhdysvaltojen länsirannikolla 1970-luvulla syntyneen kielirunouden koulukunnan eli language-ryhmän perustajia. Hän on Kalifornian yliopiston (San Diego) runouden ja poetiikan professori.
Oologia
thumb|Linnunmunia. Oologia on eläintieteen haara, joka tutkii linnunmunia.
Rae Armantrout
Armantroutin suomentajan Aki Salmelan mukaan Armantrout ei ole puhdasverinen language-ryhmäläinen, vaan hänen runoillaan "tuntuu kuitenkin olevan selkeä puhuja, joka samaistuu runoilijaksi itsekseen". Armantroutin läpimurtokokoelma oli Versed, josta hän on saanut kaksi palkintoa. Harri Nordellin mukaan runot ovat askeettisia ja monimielisiä, ja niille on ominaista fragmentaarisuus. Armantroutin – ja koulukunnan yleensäkin – runoissa on sitaatteja alkuperää kertomatta, esimerkiksi "Laulaos, runotar,/ kuka mitäkin on / tässä tulvassa // Uneksimisen vuo / kantaa kieltä mukanaan", jonka aloittaa säe Iliaasta.
Armantrout vieraili 2015 Helsingissä Runokuu-festivaalilla.
Oologia
Nimi oologia juontuu kreikan sanasta ᾠόν ’muna’. Oologian historia on vanha, sillä se kattaa myös munien keräilyn, jota on harrastettu satoja vuosia. Munien keräily on Suomessa nykyään luonnonsuojelulain mukaan kielletty.
Oologi tutkii muun muassa lintujen pesien rakennetta ja sijoittumista, munamääriä ja pesintöjen ajoittumista, munan ulkomuotoa ja haudontaa. Alkionkehitysoppi tutkii sitä, mitä munakuoren alla tapahtuu. Kullakin lintulajilla on lajityypillinen muna, jonka koosta, värityksestä ja muodosta se voidaan tunnistaa. Käki on pesäloinen, joka munii toisen lintulajin pesään. Käen munien väritystä on tutkittu paljon.
Munien keräily oli vielä sata vuotta sitten erittäin suosittua. Varakkailla keräilijöillä oli kymmenien tuhansien munien kokoelmia. He palkkasivat munien kerääjiä maapallon eri osissa ja maksoivat sitä enemmän, mitä harvinaisemmasta linnusta oli kyse. Suomessa suuria munakokoelmia oli muun muassa Finnilällä, Kreugerilla, Lindmanilla, Melalla, Montellilla ja Waseniuksella. Edelleen munia kerätään laittomasti. Suomessa ulkomaisia keräilijöitä kiinnostavat etenkin petolintujen munat, joista haudotaan poikasia haukkametsästäjille myytäväksi, sekä itäisen ja arktisen faunan lajit, kuten monet kahlaajat.
Sandra Mason
Sandra Prunella Mason (s. 17. tammikuuta 1949 Saint Philip, Barbados) on barbadoslainen asianajaja ja Barbadoksen presidentti marraskuusta 2021 lähtien. Vuosina 2018–2021 hän toimi Barbadoksen kenraalikuvernöörinä. Hän ehti toimia sitä ennen muun muassa Itä-Karibian korkeimman oikeuden tuomarina ja Kansainyhteisön sihteeristön välitystuomioistuimen presidenttinä.
Opiskelu
Mason kävi peruskoulun Barbadoksella, ja korkeakouluopinnot hän suoritti Länsi-Intian yliopiston Cave Hillin kampuksella Barbadoksella ja Hugh Wooding Law Schoolissa Trinidad ja Tobagossa. Hän suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon (Bachelor of Laws, LL.B) vuonna 1973 ja suoritti oikeustieteen loppututkinnon 1975.
Ura
Mason aloitti työuransa opettajana Prinsessa Margaretin koulussa. Sen jälkeen hän työskenteli Barclays-pankissa useissa eri tehtävissä, ensin Barbadoksella ja sitten Jamaikassa ja uudestaan Barbadoksella. Mason aloitti vuonna 1978 nuoriso- ja perheoikeuden maistraattina ja samaan aikaan opasti opinnoissa Länsi-Intian yliopistossa.
Mason toimi vuosina 1993–1994 Barbadoksen Venezuelan-, Chilen-, Kolumbian- ja Brasilian-suurlähettiläänä. Barbadoksella hän toimi tämän jälkeen päämaistraattina ja korkeimman oikeuden reistraattorina.
Mason toimi reistraattorina vuoteen 2005 saakka. Hänet nimitettiin samana vuonna Itä-Karibian korkeimman oikeuden tuomariksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2008, jolloin hänestä tuli Barbadoksen korkeimman oikeuden vetoomustuomioistuimen ensimmäinen naistuomari. Kansainyhteisön sihteeristön välitystuomioistuimen ensimmäinen barbadoslainen jäsen hänestä tuli vuoden 2014 alussa. Hänet valittiin 2017 tuomioistuimen ensimmäiseksi naispresidentiksi.
Vuoden 2017 lopulla Mason nimettin Barbadoksen kenraalikuvernööriksi. Hän oli toiminut jo vuonna 2012 virkaatekevänä kenraalikuvernöörinä, kun tehtävää oltiin siirtämässä Elliott Belgravelle, mutta vuoden 2018 alussa hän aloitti virallisesti Barbadoksen kahdeksantena kenraalikuvernöörinä ja toisena naisena virassa.
Pääministeri Mia Mottley ja oppositiojohtaja Joseph Atherley nimittivät Masonin 12. lokakuuta 2021 Barbadoksen ensimmäiseksi presidentiksi. Hänet valittiin myöhemmin yksimielisesti molemmissa parlamentin huoneissa. Mason astui virkaan 30. marraskuuta 2021, itsenäisyyden 55-vuotispäivänä. Täten Barbados luopui yhteydestä Britannian kruunuun oltuaan osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa lähes 400 vuotta.
Kia Sorento
Kia Sorento on Kia Motorsin vuodesta 2002 lähtien valmistama automalli. Sen ensimmäisen sukupolven malli on erillisrungolle perustuva katumaasturi, tämän jälkeiset sukupolvet ovat itsekantavalle korille perustuvia crossovereita.
Kia Sorento BL (2002–2009)
Ensimmäisen sukupolven Sorento esiteltiin keväällä 2002. Auto on takavetoinen ja perustuu erilliselle runkorakenteelle. Saatavana oli myös nelivetojärjestelmä alennusvaihteistolla. Kaikki Suomeen tuodut mallit olivat nelivetoisia.
Kia Sorento XM (2009–2014)
Toisen sukupolven Sorento esiteltiin Soulin autonäyttelyssä huhtikuussa 2009. Se on edeltäjästään poiketen etuvetoinen ja perustuu itsekantavalle korirakenteelle. Auto jakaa siinä käytetyn Y5-pohjalevyn muun muassa sisarmallinsa Hyundai Santa Fen kanssa.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Sorento sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Kia Sorento XM. Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2012 lopulla esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Sorento. Uudistuksia tehtiin muun muassa etusäleikköön ja puskureihin. Lisäksi takavalot muotoiltiin uudelleen.
Kia Sorento UM (2014–2020)
Kolmannen sukupolven Sorento esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi 95 millimetriä kokonaispituudeltaan, 80 millimetriä akseliväliltään ja viisi millimetriä leveydeltään, mutta on 15 millimetriä aiempaa matalampi.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Sorento sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Kia Sorento UM. Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2017 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Sorento. Ulkonäölliset muutokset kohdistuivat uudelleenmuotoiltuihin etu- ja takapuskureihin. Sisällä ohjauspyörä oli uusi ja mittaristoa oli niin ikään uudistettu. Uutuutena oli kahdeksanportainen automaattivaihteisto.
Kia Sorento MQ4 (2020–)
Neljännen sukupolven Sorento oli tarkoitus esitellä Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2020, mutta tapahtuma peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus, leveys ja korkeus kasvoivat 10 millimetriä ja akseliväli 35 millimetriä.
Vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä Sorento sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
David Eddings
David Carroll Eddings oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti useita suosittuja fantasiakirjoja. Useimpien hänen kirjojensa kirjoittamiseen osallistui myös hänen vaimonsa Leigh Eddings (1937 – 28. helmikuuta 2007), mutta vain uusimmissa teoksissa hänetkin on merkitty tekijäksi.
Nuoruus ja yksityiselämä
Eddings syntyi Washingtonin osavaltion Spokanessa ja kasvoi Seattlen seudulla. Hän valmistui Reed College -koulusta vuonna 1954 ja Washingtonin yliopistosta vuonna 1961. Ennen kirjailijanuraansa Eddings työskenteli Yhdysvaltain maavoimissa ja Boeingillä. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1954–1956 yhteensä kahden vuoden ajan.
Vuonna 1962 Eddings avioitui Judith Lee Schallin kanssa, jolloin hän työskenteli Etelä-Dakotassa Black Hills State Collegen englanninkielisen kirjallisuuden apulaisprofessorina. He adoptoivat kaksi kuukautta vanhan pojan vuonna 1966 ja nuoremman tyttövauvan pari vuotta myöhemmin. Vuonna 1970 Eddingsit pidätettiin syytettynä heidän poikansa laiminlyönnistä ja pahoinpitelystä. Paikallislehtien tuonaikaisen uutisoinnin mukaan pariskunta oli pitänyt tuolloin neljävuotiasta poikaansa häkissä talon kellarissa. Lisäksi pojan kehosta löytyi fyysisen pahoinpitelyn jälkiä.
Pariskunta menetti molempien lasten huoltajuuden ja myönnettyään syyllisyytensä pahoinpitelyyn heidät tuomittiin vuodeksi vankeuteen. Tämän seurauksena David Eddings menetti virkansa yliopistossa. Suorittaessaan tuomitaan hän sai valmiiksi ensimmäisen kirjansa nimeltä High Hunt käsikirjoituksen.
High Hunt julkaistiin vuonna 1973. Jännityskirjallisuudessa Eddings ei kuitenkaan menestynyt, joten hän päätti siirtyä kirjoittamaan fantasiaa. David Eddings on antanut ymmärtää, että hänen kirjansa ovat olleet alun alkaen hänen ja vaimo Leighin yhteistyötä. Vuodesta 1995 lähtien Eddingsin kirjojen tekijöiksi onkin merkitty myös Leigh. Leigh Eddings kuoli 28. helmikuuta vuonna 2007. David Eddings asui Seattlessa.
Atreenalin Seikkailupuisto Saimaa
Atreenalin Seikkailupuisto Saimaa on Lappeenrannassa, Rauhan kylässä sijaitseva, syksyllä 2012 avattu seikkailuhuvipuisto. Puistossa liikutaan puihin rakennettuja ratoja pitkin valjaat päällä vaijeriin kytkettynä ja kypärä päässä. Atreenalin on suurin vaijeriseikkailupuisto Suomessa. Puistossa on viisi erilaista ja eritasoista rataa sekä lisäksi kaksi harjoittelurataa ja lastenmaa. Radat on rakennettu puihin siten, etteivät ne vahingoita puita eivätkä estä niitä kasvamasta.
Puistossa seikkaileminen ei sovi liikuntaesteisille. Helpoimmat radat sopivat yli 130 cm pitkille, lastenmaa pienemmillekin. Vaikeimmat radat eivät tavallisesti ole helppoja edes hyväkuntoisille aikuisille.
Sigurd Björkstén
Sigurd Ragnar Björkstén (12. elokuuta 1897 Tampere – 25. kesäkuuta 1968 Landskrona, Ruotsi) oli suomalainen Helsingin yliopiston oikeustieteen professori ja Göteborgin kauppakorkeakoulun opettaja, myöhemmin pappi Hän valmistui ylioppilaaksi 1916, lakitieteen kandidaatiksi 1922 ja lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1925.
Britannian kruununperimysjärjestys
pienoiskuva|[[William (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)|Prinssi William on tällä hetkellä Britannian kruununperimysjärjestyksessä ensimmäinen.]] Britannian kruununperimysjärjestys määrittää, missä järjestyksessä Britannian kuninkaallisen suvun jäsenillä on oikeus kruunuun. Polveutuminen Hannoverin Sofiasta ja Britannian parlamentin säätämät säädökset määräävät kruununperimysjärjestyksen.
Kruununperimysjärjestyksen määräytyminen
pienoiskuva|vasen|[[Hannoverin Sofia. Britannian kruununperimysjärjestykseen kuuluvat Sofian protestanttiset perilliset.]] Britannian kruununperimysjärjestyksen perusta muotoutui 1600-luvun perustuslaillisten säädösten kehityksen myötä. Kehitys kulminoitui Bill of Rightsiin (1689) ja vallanperimyslakiin (1701). Kun Jaakko II pakeni maasta vuonna 1688, parlamentti katsoi hänen luopuneen vallasta ja kruunun olevan vailla omistajaa. Kruunua ei tarjottu Jaakon nuorelle pojalle vaan hänen tyttärelleen Marialle ja tämän puolisolle Vilhelm Oranialaiselle, jotka nousivat hallitsemaan yhdessä. Tämän myötä vakiintui käytäntö, jonka mukaan parlamentti voi säännellä kruununperimysjärjestystä. Vuoden 1701 vallanperimyslaki vahvisti, että parlamentti päätti perillisen oikeudesta kruunuun. Laki määräsi, että vain Hannoverin Sofian protestanttisilla perillisillä oli oikeus periä kruunu. Myöhemmät säädökset ovat vahvistaneet tämän.
Bill of Rights ja vuoden 1701 vallanperimyslaki määrittivät myös ehtoja, jotka hallitsijan on täytettävä. Hallitsijan on oltava yhteydessä Englannin kirkkoon, hänen on vannottava säilyttävänsä Englannin kirkko ja Skotlannin kirkko ja hänen on luvattava ylläpitää protestanttista kruununperimystä. Katolisilta kruununperimys on erikseen kielletty. Hallitsija ei saanut myöskään naida katolista. Succession to the Crown Actin (2013) tultua voimaan kruununperimysoikeutta ei menetä vaikka naisi katolisen, mutta koska hallitsija on Englannin kirkon päämies, katolinen ei voi edelleenkään nousta hallitsijaksi.
Jos hallitsija on estynyt hoitamasta tehtäväänsä tai on liian nuori hallitakseen yksin, kruununperimysjärjestyksessä ensimmäinen, jolla ei ole estettä hallitsemiseen, nimitetään sijaishallitsijaksi. Jos hallitsija on poistunut maasta väliaikaisesti tai estynyt hallitsemasta väliaikaisesti, hänen puolisonsa ja kruununperimysjärjestyksen neljä ensimmäistä aikuista muodostavat neuvoston, joka hallitsee yhdessä. Vuonna 1953 säädettiin erikseen, että jos Elisabet II olisi kuollut ennen kuin silloinen prinssi Charles on täysi-ikäinen, sijaishallitsijana olisi toiminut prinssi Philip, Edinburghin herttua.
Royal Marriages Act (1772) määräsi, etteivät Yrjö II:n jälkeläiset saaneet avioitua ilman hallitsijan suostumusta. Mikäli joku heistä solmi avioliiton ilman hallitsijan suostumusta, avioliitto oli mitätön. Yrjö II:sta polveutuu lukuisia henkilöitä, minkä vuoksi Britanniassa oli arviolta satoja aviopareja, joiden avioliitot olivat lakiteknisesti mitättömiä. Vuoden 2013 Succession to the Crown Actin myötä vain kruununperimysjärjestyksessä kuuden ensimmäisen henkilön pitää pyytää hallitsijalta lupa avioliitolleen. Mikäli joku heistä avioituu ilman lupaa, hän menettää oikeuden periä kruunun, mutta avioliitto ei mitätöidy. Säädös astui voimaan taannehtivasti: sellaisten henkilöiden, jotka avioituivat ilman hallitsijan lupaa, mutta eivät olleet avioituessaan kruununperimysjärjestyksessä kuuden ensimmäisen joukossa, avioliitot ovat säädöksen mukaan voimassa.
Vuoden 2013 Succession to the Crown Actin myötä Britannian kruununperimysjärjestys on perustunut esikoisoikeuteen, jonka mukaan vanhin lapsi on kruununperimysjärjestyksessä sisaruksista ylimpänä sukupuolesta riippumatta. Aiemmin kruununperimysjärjestys perustui miehiä suosivaan esikoisoikeuteen, jossa miespuoliset jälkeläiset ovat naispuolisia sisaruksiaan edellä ja nainen saattoi olla sisaruksista ylimpänä vain, jos hänellä ei ollut veljiä. Kruununperimysjärjestyksen muutos koskee vain niitä, jotka ovat syntyneet 28. lokakuuta 2011 jälkeen. Tästä syystä esimerkiksi Ruotsin prinssi Carl Philip lapsineen on Britannian kruununperimysjärjestyksessä jatkossakin kruununprinsessa Victorian edellä vaikka tämä ei olekaan heidän järjestyksensä Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä. Kruununperimysjärjestyksessä ylimpinä olleista vuoden 2013 muutos vaikutti Tāne ja Senna Lewisiin, jotka vaihtoivat paikkaa. Tāne on Senna Lewisin pikkuveli, ja koska hän on syntynyt 28.11.2011 jälkeen, häntä ei muutoksen jälkeen suosittu sukupuolensa perusteella vaan Senna siirtyi esikoisena kruununperimysjärjestyksessä hänen edelleen.
Kruununperimysoikeudesta ei voi luopua. Monarkki voi kuitenkin luopua kruunusta, kuten Edvard VIII teki vuonna 1936.
Kruununperimysjärjestysluettelo
pienoiskuva|Prinssi William perheineen vuonna 2019. Alhaalla prinssi [[George (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)|George ja prinsessa Charlotte, sylissä prinssi Louis, oikealla Williamin puoliso prinsessa Catherine.]]
Kruununperimysjärjestysluettelossa on yli 5 750 nimeä. Korkeimmalla ovat kuningas Charlesin lapset jälkeläisineen. Sen jälkeen tulevat kuninkaan sisarukset ja näiden lapset jälkeläisineen. Eurooppalaisista hallitsijoista kruununperimysjärjestyksessä korkeimmalla sijalla on kuningatar Elisabetin pikkuserkku Norjan kuningas Harald V, jonka isoäiti oli Yrjö V:n sisar.
Perimysjärjestyksen 20 ensimmäistä nimeä:
Nykyinen hallitsija: Charles III
Haapasaari (Rauma)
Haapasaari on Rauman pohjoisosissa sijaitseva kaupunginosa. Se on ollut vielä 1700–1800-lukujen vaihtessa saari, mutta nykyään se kuuluu hyvin pitkälti mantereeseen. Tosin Nurmenlahdesta, Myllysalmesta ja ojista koostuva vesialue kiertää "varsinaista" Haapasaaren aluetta, mutta pohjois- ja länsirannalla lainehtii meri.
Alue on pääasiassa haja-asutusaluetta, tosin joitain asumiskeskittymiä löytyy. Lisäksi Nurmenlahden rannoilla on runsaasti kesämökkejä. Alueella on myös jääkiekkokaukalo ja leikkikenttä, joiden hoidosta vastaa kylätoimikunta.
Alueen ja lähialueen nähtävyyksiin lukeutuvat Omenapuumaan Natura-alueet, jotka eivät virallisesti kuulu Haapasaareen. Haapasaaressa sijaitsee vuonna 1801 rakennettu Haapasaaren kartano, joka on ollut muinoin kuninkaallinen hevostalli, Vanha-Lahden kartano sekä Kokkovuori, joka on jäänne Svekofennidien vuoristosta ja muotoutunut nykyiseen muotoonsa jääkauden aikana. Haapasaaressa on myös Laarinkallio, josta näkee Olkiluodon voimalaitoksen. Haapasaaressa on pidetty myös suunnistuksen SM-yökilpailut 2001.
Haapasaaressa on noin 180 asukasta. Haapasaari rajoittuu mm. seuraaviin vesialueisiin: Sorkanlahti, Mustalahti, Haapasaarenvesi, Majaslahti, Nurmenlahti ja Myllysalmi. Haapasaaren läpi kulkeva tie on yleinen pyöräilijöiden ja lenkkeilijöiden reitti.
Elvis (albumi)
Elvis on yhdysvaltalaisen laulaja Elvis Presleyn toinen studioalbumi. Se on julkaistu monofonisena RCA Victor -levymerkillä lokakuussa 1956.
Pääosa kappaleista on äänitetty syyskuun 1.–3. päivänä 1956 Radio Recorders -studiossa Hollywoodissa. Kappale ”So Glad You’re Mine” on kuitenkin peräisin Presleyn esikoisalbumin äänityssessiosta tammikuun 30. 1956 RCA:n äänitysstudioilla New Yorkissa.
Albumi oli neljä viikkoa ykkössijalla ''Billboard 200 -albumilistalla.
Sisältö
RCA:n johtaja Steve Sholes oli tilannut albumia varten kaksi uutta laulua, nimittäin Otis Blackwelliltä kappaleen ”Paralyzed” ja lauluntekijäkaksikolta Jerry Leiber ja Mike Stoller balladin ”Love Me”. Näiltä oli peräisin jo aikaisempi Elviksen ykköshittisingle Hound Dog / ”Don’t Be Cruel”.
Presley itse päätyi kolmeen Little Richard -coveriin: ”Rip It Up”, ”Long Tall Sally” ja ”Ready Teddy”. Lisäksi hän valitsi kolme country-balladia, joista ”How’s the World Treating You” on kitaristi Chet Atkinsn ja Everly Brothersien vakituisen laulunkirjoittajan Boudleaux Bryantin tekemä kappale.
”First in Line” on Aaron Schroederin ja Ben Weismanin tekemä. He olivat ”Eversti” Tom Parkerin julkaisuyhtiön Hill and Range palkkalistoilla, ja 1960-luvulla he kirjoittivat lukuisia lauluja Presleylle.
Albumilla on mukana myös Red Foleyn kantrilaulu vuodelta 1941, ”Old Shep”, jonka sanoitus kertoo pojan ja edesmenneen koiran välisestä ystävyydestä. Presley oli esittänyt laulun hyvällä menestyksellä kymmenvuotiaana lasten amatöörilaulukilpailuissa markkinoilla Mississippin Tupelossa.
Kolmen päivän tiivis äänityssessio johti siihen, että Presley ja hänen kiertueyhtyeensä kitaristi Scotty Moore, basisti Bill Black ja rumpali D.J. Fontana sekä lauluyhtye The Jordanaires onnistuivat luomaan samanlaisen rennon tunnelman, joka vallitsi Sun-studion aikaisilla äänitteillä. Elvis-albumilla on myös samantapainen sekoitus rhythm and blues ja country and western -kappaleita kuin hänen Sun-singleillään. Vaikutelmaa lisää se, että mukana on Arthur Crudupin blues ”So Glad You’re Mine”. Häneltähän oli peräisin Elviksen esikoissinglen kappale ”That’s All Right (Mama)”. Crudupin bluesin vastaparina on tällä levyllä bluegrass-musiikin perustajan Bill Monroen levyttämä ”When My Blue Moon Turns to Gold Again.”
Sessioissa oli läsnä muutama ulkopuolinen, nimittäin Elviksen tyttöystävä sekä näyttelijät Natalie Wood ja Nick Adams. Nämä olivat molemmat esiintyneet elokuvassa Nuori kapinallinen, joka oli Presleyn suosikki James Dean -filmeistä.
Albumin äänityssessioihin ei ole nimetty virallista tuottajaa, ja tämä on antanut aiheen olettaa, että Presley itse toimi tuottajana.
Päivää ennen albumin julkaisua Presley joutui tappeluun 42-vuotiaan bensa-aseman johtajan Edd Hopperin kanssa. Samaan kahakkaan sekaantui myös mies nimeltään Aubrey Brown. Tappelupukarit saivat kukin 52 dollarin sakot. Välikohtaus ei kuitenkaan vaikuttanut albumin julkaisuun.
Albumin luettelotunnus on LPM 1382.
Uudelleenjulkaisut
Vuonna 1984 albumista julkaistiin CD-versio keinotekoisesti stereofoniseksi muutettuna. Tämä vedettiin kuitenkin pian markkinoilta ja julkaistiin uudelleen monofonisena.
Albumista on julkaistu laajennetut CD-versiot 18. toukokuuta 1999 ja 11. tammikuuta 2005.
Vuoden 1999 uudelleenjulkaisuun on lisätty bonusraidoiksi kolmen singlen molemmat puolet. Samalla kappalejärjestys muuttui. Neljä raidoista oli listaykkösiä: Presleyn esikoiselokuvan Love Me Tender nimikappale sekä ”Too Much” ja kaksipuoleinen listaykkönen Hound Dog / ”Don’t Be Cruel”. Bonusraidat on äänitetty 2. heinäkuuta RCA:n studioilla New York Cityssä, syyskuussa Radio Recordersissa, ja ”Love Me Tender” 20th Century Foxin päänäyttämöllä kyseisen elokuvan -nauhoitusten aikana.
Julkaisuun 11. tammikuuta 2005 Sony BMG paransi CD-albumia masteroimalla raidat käyttäen Direct Stream Digital (DSD) -teknologiaa. Tässäkin versiossa on kuusi bonusraitaa: ”Playing for Keeps”, ”Too Much”, ”Don’t Be Cruel”, ”Hound Dog”, ”Any Way You Want Me (That’s How I Will Be)” ja ”Love Me Tender”. Tämä tunnustusta saanut uudelleenmasterointi on audiorestauroija Kevan Buddin käsialaa. Vuonna 2005 hän on myös remasteroinut Elviksen ensimmäisen albumin Elvis Presley ja kolmannen albumin Loving You sekä vuonna 2004 Elvis at Sun -albumin.
Vuonna 2008 Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin sarjassaan Original Album Classics 5xCD (RCA 88697295572CD1). Ei sisällä bonusraitoja.
Elvis-albumin nauhoja uskotaan olleen niiden joukossa, jotka ajattelemattomasti heitettiin jokeen lähellä RCA:n Camdenissa, New Jerseyssä, sijaitsevaa toimipistettä 1950-luvun lopulla. Näin ollen ei ole luultavaa, että tästä albumista ilmestyisi vielä erilaisia versioita.
Maki Haneta
Maki Haneta (s. 30. syyskuuta 1972) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Elvis (albumi)
Vuoden 1999 uusintajulkaisu bonusraitoineen
Listasijoitukset LPM 1382:lle Billboard 200 -listasta; singleille Billboard Hot 100 -listasta.
Maki Haneta
Jalkapallomaajoukkue
Haneta debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1993. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 30 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Elvis (albumi)
Listasijoitukset
Albumi
Singlet
Ashok Kumar
Ashok Kumar (oik. Kumudlal Ganguly; 13. lokakuuta 1911 Bhagalpur – 10. joulukuuta 2001 Mumbai) oli intialainen näyttelijä. Hän voitti useita palkintoja, mukaan lukien National Film Awards -palkinnon ja neljä Filmfare Awards -palkintoa.
Vyšeišaja liga
Vyšeišaja liga on Valko-Venäjän jääkiekon toiseksi korkein sarjataso. Sarjaa on pelattu vuodesta 2002 lähtien ja siihen osallistuvat lähinnä ylemmän sarjatason kakkosjoukkueet. Kaudella 2018–2019 sarjaan osallistuu 15 joukkuetta, joista yksi on Liettuasta ja yksi Armeniasta.
Steffen Schleiermacher
thumb|right|Steffen Schleiermacher Steffen Schleiermacher (s. 1960 Halle) on pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Leipzigin Felix Mendelssohn Bartholdy -musiikkiakatemiassa vuosina 1980–1985. Hän toimi assistenttina sävellyksessä, säveltapailussa ja uudessa musiikissa Leipzigissa vuoteen 1988. Hän myös jatkoi sävellysopintojaan Friedrich Goldmannin johdolla Berliinin taideakatemiassa (1986–1987) ja pianonsoiton opintojaan Kölnin musiikkiakatemiassa Aloys Kontarskyn johdolla (1989–1990). Schleiermacher ryhtyi vapaaksi säveltäjäksi ja pianistiksi vuonna 1988.
Schleiermacher on keskittynyt pianistina 1900-luvun musiikkiin ja levyttänyt muiden muassa Erik Satien, Morton Feldmanin sekä John Cagen teoksia. Hän on perustanut Ensemble Avantgarden vuonna 1989 ja toiminut solistina eri orkesterien kanssa.
Tiergarten Schönbrunn
thumb|Kaksi [[isopandaa, täysikasvuinen naaras ja kymmenkuinen poikanen, Tiergarten Schönbrunnissa.]] Tiergarten Schönbrunn on Wienissä, Itävallassa sijaitseva eläintarha, joka avattiin vuonna 1752 maailman ensimmäisenä julkisena eläintarhana. Se onkin maailman vanhin eläintarha. Sen suosituimpia eläimiä ovat suuret kissapedot sekä isopandat. Tiergarten Schönbrunn sijaitsee Schönbrunnin linnan läheisyydessä.
Ampumahiihdon euroopancup 1999–2000
Ampumahiihdon euroopancup 1999–2000 alkoi 11. joulukuuta Itävallan Obertilliachista ja päättyi 11. maaliskuuta Sveitsin Champex-Laciin.
Jyri Engeström
pienoiskuva|Jyri Engeström vuonna 2009. Jyri Aimo Juhani Engeström (s. 1977) on Jaiku-palvelun toinen perustaja Petteri Koposen ohella. Jaiku myytiin Googlelle 2007, jonka jälkeen Engeström työskenteli kaksi vuotta Googlella Google Buzz -palvelun parissa. Vuonna 2010 Engeström perusti suosittelupalvelu Ditton, joka myytiin Grouponille 2012.
Nykyään Engeström toimii yrittäjänä ja vetää Alamo Square Labs -yrityshautomoa. Hän on ollut tavalla tai toisella mukana muun muassa seuraavissa yrityksissä: Appsfire, Betrabrand, Mobclix, Superfeedr, Xiha, Pingpin, Sofanatics, Thinglink.
Hän on myös kehittänyt termin sosiaaliset objektit.
Engeströmin isä on kasvatustieteilijä Yrjö Engeström. Engeströmin puoliso Caterina Fake on toinen kuvapalvelu Flickrin ja kauppapalvelu Hunchin perustajista. Flickr myytiin Yahoolle ja Hunch eBaylle. Vuonna 2014 Engeström ja Fake perustivat harvinaisten syöpien tutkimusta tukevan säätiön.
Manuel Plaza Reyes
Manuel Plaza Reyes (17. maaliskuuta 1900 San Bernardo, Chile – 9. helmikuuta 1969 Santiago, Chile) oli chileläinen kestävyysjuoksija.
Pertti
Pertti on suomalainen miehen etunimi. Se perustuu useiden germaanisten miesten etunimien loppuun -bert (näitä nimiä ovat ainakin Albert, Dagobert, Engelbert, Herbert, Hubert ja Robert). Tavallisimmin Pertti liitetään Albertiin, ja siksi Pertin nimipäivä on 24. huhtikuuta, sama kuin Albertilla. Pertistä käytettyjä puhuttelunimiä ovat Pera, Pertsa, Perttu, Pete, Petu, Pena ja Pepe.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Pertti-nimen on saanut vuoden 2019 loppuun mennessä 30 183 henkilöä. Pertti otettiin almanakkaan vuonna 1929 ja oli suosittu nimi ainakin 1940–1950-luvulla, mutta sittemmin nimen suosio on vähentynyt selvästi: vuosina 1940–1959 nimi annettiin Suomessa 17 766 henkilölle ja vuosina 1960–1979 vielä 5 018 henkilölle, mutta vuosina 1980–1999 enää 968 henkilölle ja uudella vuosituhannella vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu vasta 323 henkilölle. Vuonna 1950 Perttejä nimettiin Suomessa yli 1 000 mutta vuonna 2000 enää noin 20.
ELN
thumb|250px|ELN:n lippu
Ejército de Liberación Nacional (ELN) eli Kansallinen vapautusarmeija on Kolumbiassa toimiva vasemmistolainen ja maan toiseksi suurin sissijärjestö.
ELN:n riveissä arvoidaan olevan 3 500–5 000 taistelijaa. Järjestö on toisinaan tehnyt yhteistyötä FARCin kanssa. ELN pysytteli vuosina 1998–2002 sivussa FARCin ja Kolumbian hallituksen rauhanneuvotteluista, mutta on sittemmin käynyt hallituksen kanssa alustavia neuvotteluja mahdollisesta rauhansopimuksesta. Ecuadorin presidentti Rafael Correa on ilmoittanut tarjoavansa maataan välittäjäksi Kolumbian hallituksen ja ELN:n välisessä konfliktissa. ELN ilmoitti vetävänsä tukensa hallituksen ja FARCin neuvottelemasta rauhanprosessista ja jättäytyi lopulta rauhanneuvottelujen ulkopuolelle. ELN katsoi, ettei Juan Manuel Santosin hallitus ollut täyttänyt sissijärjestön asettamia ehtoja (joihin sisältyi muun muassa maaseudun tilanteen parantaminen ja kansalaisten "rajoitettu" osallistuminen rauhanprosessiin). ELN on syyllistynyt useisiin rikoksiin (muun muassa kidnappauksiin, öljyteollisuuden sabotointiin ja murhiin). Kolumbian oikeusministeriö ilmoitti, että ELN:ää epäillään lähes 16.000:sta sotarikoksesta. Sissijärjestö julisti 12. syyskuuta 2016 kolme vuorokautta kestäneen aseellisen sulun hallitsemillaan alueilla.
ELN teki 17. tammikuuta 2019 poliisikouluun Bogotassa terrori-iskun, jossa kuoli 20 ja haavoittui 68 ihmistä. Kuolleet olivat 17-22-vuotiaita poliisikadetteja.
Kaoru Kadohara
Kaoru Kadohara (s. 25. toukokuuta 1970) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kadohara debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1993. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 12 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Pjotr Grahn
thumb|Pjotr Grahn. Pjotr Karlovitš Grahn (, 18. marraskuuta 1869 – 1941 Bukarest) oli venäläinen hallintovirkailija, joka toimi muun muassa Irkutskin ja Tomskin kuvernöörinä sekä Venäjän vankilahallinnon päällikkönä.
Pjotr Grahnin isä oli suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri Achates Carl Grahn. Tämän vaimo oli venäläinen ja lapset kastettiin ortodokseiksi.
Grahn valmistui Pietarin oikeustieteellisestä koulusta vuonna 1892. Hän työskenteli Venäjän senaatissa, Pietarin piirituomioistuimessa sekä Tverin, Novgorodin ja Jaroslavlin kuvernementtihallinnoissa. Vuodesta 1900 lähtien Grahn työskenteli Riian koulupiirin kansliassa, Jaroslavlin kuvernementin vankilatarkastajana ja vuodesta 1906 vankiloiden päähallinnon tarkastajana. Vuonna 1907 hänet nimitettiin Irkutskin kenraalikuvernöörin Aleksandr Pantelejevin kansliapäälliköksi. Grahn toimi Irkutskin kuvernöörinä vuodesta 1908 ja Tomskin kuvernöörinä vuodesta 1911.
Grahn nimitettiin Venäjän sisäasiainministeriön vankiloiden päähallinnon päälliköksi vuonna 1913. Hän erosi virasta helmikuun vallankumouksen jälkeen ja työskenteli jonkin aikaa vakuutustarkastajana.
Brandstaka
Brandstaka on vehkalahtelainen knaappisuku, jonka jotkut jäsenet ovat vaikuttaneet Suomen politiikassa. Osa suvun jäsenistä muutti vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa sukunimen muotoon Tulikoura. Suvun vaakunassa kuvataan palava paalutukki. Vehkalahtelaiset knaapit olivat erikoinen aateliston ryhmä, ja niiden sukulaisuussuhteita ja heraldiikkaa on osin vaikea selvittää.
Emil Jannings
Emil Jannings (oikealta nimeltään Theodor Friedrich Emil Janenz; 23. heinäkuuta 1884 Rorschach, Sveitsi – 2. tammikuuta 1950 Strobl, Itävalta) oli saksalainen näyttelijä, joka voitti kaikkien aikojen ensimmäisen parhaan miespääosan Oscarin vuonna 1928. Hän sai sen rooleistaan kahdessa elokuvassa: Kiusaus ja Viimeinen määräys.