cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Provo opas
Provo opas kertoo, kuinka opetella provosoimista ja provosoitumista. Kirjoittajien mukaan sivistynyt ärsyttäminen on aina vienyt yhteiskuntaa eteenpäin. Kirjassa muun muassa poliitikko Timo Soini, johtaja Matti Apunen, ohjaaja-kirjailija-kansanedustaja Jörn Donner ja Pää Kii -yhtyeen punkmuusikko Teemu Bergman kertovat tavastaan provosoida. Provo opas käsittelee provokaation historiaa, psykologiaa, biologiaa ja maantiedettä ja eri muotoja, kuten kuvaa, ääntä ja kehoa. Kirjassa valitaan sata Suomen kaikkien aikojen parasta provokaattoria.
Paritanssi
thumb|[[Tangoa Argentiinassa.]] Paritanssi on tanssia, jota kaksi ihmistä tanssivat yleensä kosketuksissa toisiinsa. Yhteisellä tanssikuviolla, koreografialla, on merkittävä sija tapahtumassa.
Paritanssilla on sosiaalinen ja emotionaalinen ulottuvuus. Se ilmentää myös ihmisten seksuaalisia tunteita.
Mr. Lonely / Country Boy
Mr. Lonely / Country Boy on Bobby Vintonin kokoelma-albumi, joka sisältää kaksi hänen alkuperäistä studioalbumiaan.
Jedward
alt= Jedward X-Factorissa vuonna 2009|thumb|oikea|Jedward X-Factorissa vuonna 2009 Jedward on identtisten kaksosten, John Paul Henry Daniel Richard Grimesin ja Edward Peter Anthony Kevin Patrick Grimesin (s. 16. lokakuuta 1991, Dublin, Irlanti) perustama irlantilainen pop-rap-duo. Heidät tunnetaan vaaleista "spikyhaireistaan" eli pystyyn nostetuista hiuksistaan. Kaksoset esiintyivät ensimmäisen kerran Ison-Britannian The X Factor -kykyjenetsintäohjelmassa vuonna 2009. Ilmiötä kutsutaan "Jedward-paradoksiksi". Kilpailussa heitä ohjasi Louis Walsh ja he sijoittuivat kuudenneksi. thumb|oikea Jedward edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa vuonna 2011 kappaleellaan Lipstick. Kaksoset sijoittuivat kilpailussa kahdeksanneksi. Duo edusti maata myös vuoden 2012 kilpailussa kappaleella Waterline. Finaalissa heidän sijoituksensa oli 19.
Jedwardin ensimmäiseltä levyltä Planet Jedward julkaistiin vuonna 2010 singlet All the small things ja Under pressure, joista on julkaistu myös musiikkivideot. Itse levy julkaistiin vuonna 2010. Vuonna 2011 julkaistiin singlet Lipstick, Bad behaviour ja WoW oh WoW 5. elokuuta 2011 ilmestyneeltä Victory-albumilta. Vuonna 2012 Jedwardilta ilmestyi Albumi Young Love.
Jedward on tällä hetkellä tekemässä uutta albumia, jolta on ilmestynyt singlet Free Spirit, Ferocious, Make Your Own Luck, Oh Hell No ja Leave A Mark. Duolta tiedetään jo ainakin kaksi tulevaa biisi: Silent Raindrops ja Perfect Wonderland.
Jedward ja Suomi
John ja Edward kävivät Lapissa vuoden 2011 marraskuun lopulla kuvaamassa TV-ohjelmaansa ja esiintyivät Helsingin Nosturissa 28.1.2012. Kaksoset kävivät myös 25.6.2015 Helsinki-Vantaan lentokentällä tapaamassa faneja. Suomen lentokenttä kuului poikien ns. 'Lentokenttäkiertueeseen' jossa he kävivät 17 Euroopan maan lentokentällä 10 päivässä. He myös olivat Suomessa lauantaina 9.1.2016 ja sunnuntaina 10.1.2016 tapaamassa fanejaan.
Volunteers
Volunteers on Jefferson Airplanen marraskuussa 1969 julkaistu viides studioalbumi. Albumin sanoitukset sisälsivät aiempaa anarkistisempia sävyjä. Levy oli myös kannanotto rapistuvaa ja tuotteistuvaa hippi-ideologiaa kohtaan, josta hyötyivät enää vain liikemiehet.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Disyaani
Disyaani eli syaani eli syanogeeni (CN)2 on yksi syaaniyhdisteistä, joka voidaan luokitella myös yhdeksi nitriileistä.
Disyaani on erittäin myrkyllinen kaasu, joka muistuttaa kemiallisesti alkuaineiden jaksollisen järjestelmän 17. ryhmän halogeeneja ja sitä voidaankin pitää yhtenä niin kutsutuista pseudohalogeeneista. Disyaanikaasua muodostuu, kun jalojen metallien syanidit hajaantuvat niitä kuumennettaessa, esimerkiksi:
2 AgCN (s) → 2 Ag (s) + (CN)2 (g)
Tai:
Hg(CN)2 (s) → Hg (s) + (CN)2 (g)
Hydroksidien ja disyaanin välisessä reaktiossa muodostuu syanideja ja syanaatteja.
(CN)2 + 2 NaOH → NaCN + NaCNO + H2O
Lähteet
''Epäorgaanisen kemian perusteet. Harjoitustyöt.'' Helsingin yliopisto, Kemian laitos, Epäorgaanisen kemian laboratorio, 2008.
Australia kesäolympialaisissa 1952
Australia osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952 81 urheilijan voimin. Australian lippua avajaisissa kantoi soutaja Mervyn Wood.
Bispen
Bispen on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Norjassa Rauman kunnassa, Isterdalen-laakson länsipuolella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 462 metriä. Sen pohjoispuolella sijaitsee 1 614-metrinen Kongenin huippu. Lähellä huippua sijaitsee myös tunnettu Riksvei 63:een kuuluva Trollstigenin tieosuus.
thumb|left|Bispenin kaakkoispuoli nähtynä [[Riksvei 63 -tieltä elokuussa 2008.]]
Vuorenhuipun nimi ”Bispen” tarkoittaa suomeksi ”piispaa”.
Raymond Harrison
Raymond Alan Harrison (4. elokuuta 1929 Northolt – 2000 ) oli brittiläinen miekkailija. Hän osallistui vuoden 1960 kesäolympialaisiin Roomassa ja sai siellä hopeaa kalvan joukkuekilpailussa. Hän oli aiemmin kilpaillut kalvassa joukkueen jäsenenä jo vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Kongō-luokka (ironclad)
Kongō-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodosta panssarikorvettiluokka, jonka alukset tilattiin osana vuoden 1875 hankintoja.
Valmistus ja muutostyöt
Alusten suunnittelusta vastasi Sir Edward Reed, ja se pohjautui Venäjän keisarikunnan laivaston General Adremiralista ja Britannian kuninkaallisen laivaston Gem-luokan risteilijöistä saatuihin kokemuksiin. Komposiittirunkoinen Kongō ja teräsrunkoinen Hiei tilattiin osana vuoden 1875 laivasto-ohjelmaa. Alukset olivat parkkitakiloituja, mutta niiden huippupurjeet oli poistettu vuoden 1895 muutostöiden yhteydessä. Alukset kykenivät 10 solmun nopeudella höyrykonein matkaamaan 3 100 merimailia. Samoin vuoden 1895 muutostöiden yhteydessä aluksille lisättiin yksi naulan tykki ja vuonna 1903 kaksi kolmen tuuman ja kaksi 2,5 naulan tykkiä sekä kuusi konekivääriä.
Jerry Springer
Gerald ”Jerry” Norman Springer (13. helmikuuta 1944 Lontoo, Iso-Britannia – 27. huhtikuuta 2023 ) oli yhdysvaltalainen talk show -juontaja ja demokraattipoliitikko. Hän juonsi sensaatiohakuista ohjelmaansa The Jerry Springer Show vuosina 1991–2018 ja toimi vuosina 1977–1978 Cincinnatin pormestarina.
Nuoruus ja uran alku
Springer syntyi Englannissa juutalaisille vanhemmille, jotka olivat paenneet natsi-Saksasta. He muuttivat Yhdysvaltoihin vuonna 1949. Springer suoritti 1965 Tulanen yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon politiikan tutkimuksesta ja Juris Doctor -tutkinnon 1968 Northwestern-yliopistossa.
Springer oli mukana Robert F. Kennedyn presidentinvaalikampanjassa vuonna 1968. Kennedyn salamurhan jälkeen Springer työskenteli cincinnatilaisessa lakitoimistossa Frost & Jacobs.
Poliittinen ura
Springer oli ehdolla Yhdysvaltain kongressiin vuonna 1970, muttei tullut valituksi. Hänet valittiin demokraattien listalta Cincinnatin kaupunginvaltuustoon vuonna 1971, mutta hän joutui eroamaan 1974 hänen tunnustettuaan käyttäneensä prostituoidun palveluita. Springer valittiin seuraavana vuonna uudestaan valtuustoon, ja vuonna 1977 hän sai enemmän ääniä kuin yksikään toinen ehdokas. Cincinnatin kaupungin silloisten sääntöjen mukaan eniten ääniä saanut ehdokas valittiin myös kaupungin pormestariksi. Hän toimi pormestarina vuoden.
Lappeenrannan kaupunginteatteri
thumb|Kaupunginteatterin tilat ovat kauppakeskuksen kolmannessa kerroksessa (kuva toisesta kerroksesta). Lappeenrannan kaupunginteatteri on suomalainen ammattiteatteri, joka tuottaa vuosittain 5–7 ensi-iltaa. Teatterin käytössä on kaksi näyttämöä. Nykyinen teatteri sijaitsee Lappeenrannassa kauppakeskus IsoKristiinan yhteydessä.
Jerry Springer
Poliittinen ura
Springer yritti 1982 demokraattien kuvernööriehdokkaaksi, mutta jäi esivaaleissa vasta kolmanneksi. Tämän jälkeen Springer keskittyi mediauraansa, mutta hän seurasi jatkossakin aktiivisesti politiikkaa ja oli monissa televisio-ohjelmissa kertomassa liberaalista filosofiastaan. Springer harkitsi vielä 2004 paluuta politiikkaan ja ehdokkuutta senaattiin.
Lappeenrannan kaupunginteatteri
Teatterinjohtajana Timo Sokuran kauden (2015-2019) jälkeen aloitti 1. elokuuta 2019 Iiris Rannio. Sopimus oli kolmivuotinen. Syksyllä 2022 Rannion seuraajana jatkaa Helka-Maria Kinnunen.
Jerry Springer
Radiossa
Springer oli jo Tulanen yliopistossa toiminut yliopiston omistaman WTUL-radiokanavan toimittajana. Hän oli pormestariaikanaan kommentoinut cincinnatilaiselle, paremmin rock-musiikista tunnetun, WEBN-radiokanavalle politiikkaa ohjelmassa The Springer Memorandum. Ohjelma oli suosittu ja edesauttoi Springerin radiouralle.
Lappeenrannan kaupunginteatteri
Ennen kaupunginteatteria (1879–1949)
thumb|Logo Lappeenrannassa oli teatteritoimintaa jo 1800-luvun alkupuoliskolla, ja teatterihuone valmistui 1849. Sen saamisessa oli aloitteellinen piirilääkäri A. W. Dammer, joka muodosti osakeyhtiön.
Jerry Springer
Radiossa
Springer siirtyi 1980-luvun alussa radiotoimittajaksi. Hän sai paikan NBC:n yhteistyökumppanin WLWT-aseman politiikan toimittajana ja kommentaattorina. Hänestä tuli 1984 aseman johtava uutisankkuari, ja viidesti hänet äänestettiin Cincinnatin suosituimmaksi ankkuriksi. Hän voitti myös seitsemän paikallista Emmy-palkintoa.
Magni Smedås
Magni Smedås (s. 17. kesäkuuta 1995) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla Lillehammer Skiklubia. Smedås on Therese Johaugin pikkuserkku.
Smedås kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Cognessa helmikuussa 2019, missä hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 25:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2019 oltuaan kahdeksas.
Jerry Springer
Jerry Springer Show
Jerry Springer Show alkoi 20. syyskuuta 1991. Aiheet olivat aluksi poliittisia ja vieraina olivat muiden muassa Oliver North ja Jesse Jackson. Katsojaluvut jäivät kuitenkin alhaisiksi ja uuden tuottajan myötä ohjelmaa muutettiin radikaalisti. Myöhempi suosio perustuukin lähinnä ohjelman vieraiden väkivaltaiseen käytökseen ja jaksoissa käsiteltäviin kiistanalaisiin aiheisiin, joita olivat aviorikokset, homoseksuaalisuus, prostituutio ja transvestismi.
Jotkut poliitikot ja paikalliset vaikuttajat leimasivat Springerin keskusteluohjalman roskaksi, ja ohjelmaa syytettiin myös joidenkin kohtausten lavastamisesta. Tästä huolimatta ohjelma oli hyvin suosittu. Suurimmillaan suosio oli vuonna 1998, jolloin sitä seurasi 12 miljoonaa katsojaa eli enemmän kuin esimerkiksi The Oprah Winfrey Show'ta. Ohjelma lopetettiin vuonna 2018 ja sitä ehdittiin 27 vuoden aikana tehdä yli 4 000 jaksoa.
Ohjelmaa on parodioitu muun muassa Austin Powers -elokuvissa ja Simpsoneissa. Koomikko Stewart Leen ja muusikko Richard Thomasin tekemä musikaali Jerry Springer – The Opera perustuu Springerin ohjelmaan. Se sai suuren suosion Edinburghissa vuonna 2002, jonka jälkeen sitä on esitetty muun muassa Lontoon West Endissä. Ooppera palkittiin Britanniassa parhaan uuden musikaalin Olivier-palkinnolla, ja sitä esitettiin myös Yhdysvalloissa.
Springer pääsi mukaan myös elokuviin, ja hän esitti Sekopäiden sirkuksessa (1998) hyvin paljon oman oikean show'nsa tapaisen ohjelman vetäjää. Springer näytteli lisäksi muun muassa elokuvissa Citizen Verdict (2003) ja The Defender (2004) sekä useassa tilannekomediassa. Springer toimi myös vuosina 2007–2008 America’s Got Talentin ja vuonna 2008 Miss Universum -kilpailun juontajana.
Lappeenrannan kaupunginteatteri
Ennen kaupunginteatteria (1879–1949)
Lappeenrannan teatterielämä jatkui Lappeenrannan vapaaehtoisessa palokunnassa (perustettu 1879), jonka tehtäviin kuului myös iltamien ja näytelmäiltojen järjestäminen. Palokunnalle valmistui vuonna 1905 oma talo, jossa oli myös teatterille soveltuva suuri sali. Vuonna 1907 perustettiin VPK:n näyttämöseura, joka sen muotoisena jatkoi aina vuoteen 1913. Tälle pohjalle perustettiin vuonna 1913 Työväen Näyttämö, jonka toiminta päättyi kuitenkin sisällissotaan ja esitystilana toimineen työväentalon tuhoutumiseen tulipalossa.
Vuonna 1918 syntyi Lappeenrannan Näyttämöyhdistys ylläpitämään Lappeenrannan Näyttämöä, jonka tehtävänä oli perustaa uusi teatteri kilpailemaan Työväen Näyttämön kanssa. Vuonna 1923 syntyi puolestaan Lappeenrannan Teatteriyhdistys ylläpitämään perustetun Lappeenrannan Teatterin toimintaa.
Kahden rinnakkaisen teatterin toiminta päättyi vuonna 1935, kun Lappeenrannan Teatterin toiminta päättyi harjoitus- ja esiintymistilojen puutteeseen. Tällöin useat Lappeenrannan Teatterin näyttelijät siirtyivät Työväen Näyttämön näyttelijöiksi. Työväen Näyttämö toimi vuonna 1924 valmistuneessa uudessa työväentalossa. Työväen Näyttämö vaihtoi nimensä Työväen Teatteriksi vuonna 1947.
Savonlinnan vaneritehdas
Savonlinnan vaneritehdas on UPM Plywood Oy:n Savonlinnassa sijaitseva koivuvaneritehdas.
Tehtaan perusti vuonna 1921 Oy Wilhelm Schauman Ab entisiin Itä-Suomen Kutomon tiloihin. Tehtaalla oli tuhoisa tulipalo 1930 mutta tehdas rakennettiin uudestaan. 1980-luvulla lopetettiin samassa yhteydessä toimineet saha, rimalevy- ja kuitulevytehtaat. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin sitten UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa.
Vuonna 2012 valmistuneen tehtaan laajennuksen ja modernisoinnin jälkeen tehdas tuottaa noin 100 000 kuutiota koivuvaneria vuodessa ja työntekijöitä on noin 270. Tehtaalla valmistetaan koivuvaneria rakennus- ja kuljetusteollisuudelle sekä koivuvaneria Maxi-kokoisena.
Lappeenrannan kaupunginteatteri
Kaupunginteatterin aika (1949–)
thumb|Lappeenrannan entinen kaupunginteatteri kesällä 2011 Lappeenrantalaisesta ammattiteatterista 1940-luvulla syntynyt suunnitelma toteutui lopulta vuonna 1948, kun Lappeenrannan Teatterin suunnittelu aloitettiin. Vuonna 1949 päätettiin virallisesti Lappeenrannan kaupunginteatterin perustamisesta. Tarpeisto hankittiin Työväen Teatterin jäämistöstä, ja kaupunginteatteri asettui työväentaloon, jossa se toimi aina 1980-luvulle saakka.
Ensimmäinen Thaimaan–Laosin ystävyyden silta
thumb|Silta Thaimaan puolelta nähtynä. Ensimmäinen Thaimaan–Laosin ystävyyden silta on Mekongjoen ylittävä silta, joka yhdistää Thaimaan Nong Khain kaupungin Laosin pääkaupunkiin Vientianeen.
thumb|Liikenteen puolenvaihdosta varoittava liikennemerkki. Silta on 1 170 metriä pitkä, ja sillä on kaksi ajokaistaa, kaksi jalkakäytävää ja rautatie. Autoliikenne on sillalla vasemmanpuoleinen kuten Thaimaassa. Laosin puolella liikenne siirtyy oikealle.
Lappeenrannan kaupunginteatteri
Kaupunginteatterin aika (1949–)
Lappeenrannan kaupunginteatterin uudet tilat entisessä elokuvateatteri Jukolassa otettiin käyttöön lopulta vuonna 1982. Elokuvateatterin nimi näkyi teatterin suuren näyttämön nimessä, joka oli Jukola-sali. Myöhemmin toiseksi näyttämöksi muutettiin ravintola Kaksi Rakuunaa, jossa toimi myöhemmin pieni näyttämö Veeran kammari.
Teatterirakennus kärsi pahoista sisäilmaongelmista ja lopulta päädyttiin sen purkamiseen. Uusi kaupunginteatteri päätettiin rakentaa kauppakeskus IsoKristiinan yhteyteen, kun kauppakeskusta samalla laajennettiin. Marraskuussa 2015 avattiin uuden teatterin pieni näyttämö, ja teatterin avajaisia vietettiin 15. tammikuuta 2016.
Ben Vereen
thumb|Ben Vereen Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2014. Ben Vereen (s. 10. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja, joka on esiintynyt muiden muassa musikaaleissa Jesus Christ Superstar (1972) ja Pippin (1973). Hän on myös näytellyt televisiossa ja elokuvissa.
Vereen, ristimänimeltään Benjamin Augustus Middleton, sai 21-vuotiaana tietää olevansa adoptoitu. Hän on maailmankuulun R&B-muusikko Usherin kummi.
Vereenille myönnettiin Tony-palkinto vuonna 1973. Hän on ollut kahdesti naimisissa, ja hän sai viisi lasta. Yksi tyttäristä, Naja, kuoli 16-vuotiaana liikenneonnettomuudessa vuonna 1987.
Vereen loukkaantui vuonna 1992 itse auto-onnettomuudessa, mutta kuntoutuminen onnistui hyvin ja tanssikyky palautui ennalleen. Hän sai pappisvihkimyksen tammikuussa 2006.
Pekka Puupää kesälaitumilla
pienoiskuva|250px Pekka Puupää kesälaitumilla on Pekka Puupää -sarjan toinen elokuva. Elokuvan on ohjannut Armand Lohikoski ja käsikirjoittanut Reino Helismaa, ja se sai ensi-iltansa 1953.
Elokuvasta on tehty myös useita teatterinäytelmiä.
Juoni
Justiina lähettää Pekan ja Pätkän vuokraamaan kesähuvilaa. Kiero kiinteistönvälittäjä Adolf Muikku kynii kaksikolta rahat esittelemällä valokuvaa, jossa on vierekkäin suuri miljoonahuvila ja rähjäinen mökki. Pekka ja Pätkä kuvittelevat ostaneensa huvilan ja päättävät perustaa täysihoitola Puunpätkän. Mukaan tulee myös kadulla vastaan kävellyt Pätkän sukulainen Kalevi Vaski.
Puupäät muuttavat huvilaan (ja menevät sisään savupiipun kautta koska avain ei sovi oveen), avaavat täysihoitolansa ja ottavat vastaan arvokkaita helsinkiläisvieraita. Tällä välin Pätkä ja Kalevi ovat maidonhakumatkalla tavanneet maantiellä neitosen, Eevan, jonka auto on mennyt rikki. Kalevi ja Eeva löytävät toisensa Pätkän yrittäessä korjata autoa, kunnes paljastuu, että siitä on bensiini loppunut. Perillä tuohtunut Eeva osoittautuu huvilan todellisen omistajan tyttäreksi ja sitä ennen Justiina lähti asiolle. Puupäät ja vieraat rellestävät huvilassa kellarista löytyneen konjakin voimalla, kunnes talon oikea omistaja johtaja Riuku ja hänen vaimonsa saapuvat. Pekalle ja Pätkälle selviää, että he ovatkin ostaneet viereisen mökin. Armas Kotivalo Riuku heittää Puupäät ulos huvilasta, ja täysihoitolavieraat poistuvat uhkaillen oikeusjutulla. Pekka ja Pätkä pelkäävät Justiinan raivostuvan että Muikku huijasi heitä kunnolla ja aikovat miettiä miten saada rahat takaisin ennen Justiinan paluuta.
Tuotanto
Toista Puupää-elokuvaa ryhdyttiin valmistelemaan nopeasti ensimmäisen (Pekka Puupää, 1953) saaman suosion ansiosta. Ensimmäisen elokuvan ohjannut Ville Salminen kieltäytyi jatkamasta, koska ei halunnut jumiutua Puupää-ohjaajaksi. Tilalle määrättiin Armand Lohikoski, josta tuli Puupäiden kesto-ohjaaja.
Käsikirjoituksen teki ensimmäisen elokuvan tapaan Reino Helismaa. Myöhemmistä Puupäistä poiketen elokuvaa ei suunnattu yksinomaan lapsille, joten siihen lisättiin Olavi Virran ja Ruth Johanssonin välinen romanssi aikuisyleisöä varten. Virta korvasi ensimmäisessä Puupäässä vastaavaa roolia esittäneen Tapio Rautavaaran. Virta myös laulaa elokuvassa useita ikivihreitä, kuten ”Sinun silmiesi tähden” (tekijöinä Helismaa ja Toivo Kärki, joka myös sävelsi Puupää-filmien musiikin). Alkuperäisestä juonesta saksittiin pois pahinta konjakin kanssa rellestystä ja humalahuumoria, jotta filmistä saatiin myös lapsille sopiva. Elokuvassa näyttelee sivuosassa myös myöhemmissä Puupää-elokuvissa talonmies Pikkaraista esittänyt Armas Jokio.
Elokuvan kuvauksissa toisensa ensimmäisen kerran tavanneiden 20-vuotiaan Ruth Johanssonin ja 38-vuotiaan Olavi Virran välille kehkeytyi niiden aikana seurustelusuhde, joka kesti tiettävästi ainakin kaksi vuotta. Suhde oli laajalti tiedossa, vaikka Virta oli koko ajan naimisissa ja asui perheensä luona.
Arviot
Kritiikissä vuodelta 2012 Siiri Angerkosken roolisuorituksen sanotaan tavoittelevan huikeita mittoja. Toisen kriitikon mukaan elokuvan parasta antia on Olavi Virran laulama ”Sinun silmiesi tähden”.
Prem Tinsulanonda
Prem Tinsulanonda (, 26. elokuuta 1920 Songkhla, Siam – 26. toukokuuta 2019 Bangkok, Thaimaa ) oli thaimaalainen kenraali evp., joka toimi maan pääministerinä 1980–1988.
Syrjäytetty pääministeri Thaksin Shinawatra ja hänen tukijansa syyttävät häntä vuoden 2006 sotilasvallankaappauksen suunnittelusta ja sen jälkeisen Surayud Chulanontin hallituksen valtaannostosta.
Prem oli kuningas Bhumibol Adulyadejin valtaneuvoston puheenjohtaja ja kuninkaan kuoltua 13. lokakuuta 2016 hän toimi maan valtionhoitajana 1. joulukuuta asti, jolloin parlamentti nimitti prinssi Maha Vajiralongkornin virallisesti uudeksi kuninkaaksi.
Pääministerinä
Premin edeltäjä pääministerinä oli kenraali Kriangsak Chomanan, joka johti sotilasvallankaappausta 1977. Kriangsak luopui vallasta vapaaehtoisesti helmikuussa 1980, jolloin armeijan komentaja Premista tuli pääministeri.
Jessica Michibata
Hänellä on japanilainen äiti ja Argentiinassa syntynyt italialais-espanjalainen isä. Michibata on seurustellut Jenson Buttonin kanssa vuodesta 2009 alkaen. He menivät naimisiin vuonna 2014, mutta erosivat vuonna 2015.
Matt Tennyson
Matthew Thomas Tennyson (s. 23. huhtikuuta 1990 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Häntä ei ole lainkaan varattu NHL:ään.
Ennen New Jerseytä Tennyson on pelannut San Jose Sharksissa, Buffalo Sabresissa ja Carolina Hurricanesissa.
Nuorena Tennyson oli mukana San Jose Sharksin junioriohjelmassa. Hän oli ohjelman ensimmäinen, joka pelasi myöhemmin Sharksissa NHL:ssä.
Neumann
Neumann voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Mont Collon
Mont Collon on 3 637 metriä korkea vuori Sveitsin Valais’n Alpeilla.
Worms: Crazy Golf
Worms: Crazy Golf on Team17 -yhteisön kehittämä kaksiulotteinen golfsimulaatiopeli. Peli kuuluu Worms-pelisarjaan, jossa se on poikkeuksellinen, koska muut sarjan pelit ovat sotateemaisia. Worms: Crazy Golfissa on yksinpelikampanja sekä neljän pelaajan moninpeli. Peli on saatavilla Microsoft Windowsille ja PlayStation 3:lle. Pelistä on myös mobiiliversio, vaikka idea onkin siinä erilainen.
Greg Classen
Greg Classen (s. 24. elokuuta 1977 Aylsham, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:n työsulun aikaan Porin Ässissä kaudella 2004–2005. Classenin pelipaikka on keskushyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä Rostock Piranhas joukkueessa Saksan kolmannella sarjatasolla eli Oberliigassa. Classenilla on myös Saksan kansalaisuus ja hän on pelannut Saksassa yhtäjaksoisesti kaudesta 2010–2011.
Multan
Multan (pandžabiksi ja ) on kaupunki Pakistanissa Punjabin provinssissa. Vuonna 1998 kaupungissa oli noin 1,2 miljoonaa asukasta, mikä tekee siitä Pakistanin viidenneksi suurimman kaupungin.
Alue tunnetaan sufilaisuuden keskuksena. Se sijaitsee Punjabin eteläosissa suunnilleen Pakistanin maantieteellisessä keskipisteessä.
Bahauddin Zakariya -yliopisto, jonka kampus sijaitsee kymmenkunta kilometriä kaupungin keskustasta, on alueen huomattavin korkeakoulu. Se on perustettu 1975. Yliopistossa on sekä humanistisia että luonnontieteiden laitoksia, mutta sen tärkein osaamisala ovat maataloustieteet. Yliopistoon otetaan vuosittain noin 6500 opiskelijaa 20 eri osastolle.
Aiguille d’Argentière
Aiguille d'Argentière on 3 902 metriä korkea Grajisilla Alpeilla Ranskan ja Sveitsin rajalla sijaitseva vuori.
Sen huipulle kiipesivät ensimmäisinä Edward Whymper ja A. Reilly oppaiden Michel Croz, M. Payot ja H. Charlet kanssa 15. heinäkuuta 1864.
Kenia yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008
Kenian joukkue Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008 julkistettiin 20. helmikuuta 2008.
Jedin paluu
Jedin paluu, uudelleenjulkaisuna Tähtien sota: Episodi VI – Jedin paluu on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen eeppinen avaruusoopperaelokuva, jonka on ohjannut Richard Marquand. Se on alkuperäisen Tähtien sota -trilogian viimeinen osa. Sen ovat käsikirjoittaneet George Lucas ja Lawrence Kasdan. Tapahtumiltaan elokuva sijoittuu vuoden päähän edeltäjästään, Imperiumin vastaiskusta. Jedin paluun pääosia esittävät Mark Hamill, Harrison Ford, Carrie Fisher, Billy Dee Williams, Anthony Daniels, David Prowse, Kenny Baker, Peter Mayhew ja Frank Oz.
Elokuvassa seurataan Galaktisen Imperiumin yritystä rakentaa uusi Kuolemantähti, jonka avulla Kapinaliitto voitaisiin tuhota. Keisari Palpatinen saapuessa seuraamaan Kuolemantähden rakentamista kapinalliset hyökkäävät Kuolemantähdelle päämääränään tehdä loppu Imperiumin vallasta. Kapinallisten johtaja Luke Skywalker pyrkii käännyttämään isänsä Darth Vaderin takaisin voiman valoisalle puolelle. Skywalker ei kuitenkaan tiedä, että kaikki menee tarkalleen pahan keisari Palpatinen suunnitelmien mukaisesti ja Kapinaliiton loppu saattaa olla lähempänä kuin koskaan.
Elokuva sai ensi-iltansa 25. toukokuuta 1983, ja se sai positiivisen vastaanoton. Sitä kuitenkin pidetään yleisesti hieman heikompana kuin alkuperäisen trilogian muita osia, eli Imperiumin vastaiskua (1980) ja alkuperäistä Tähtien sotaa (1977). Maailmanlaajuisesti Jedin paluu keräsi 475 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lipputulot. Jedin paluun jatko-osa Star Wars: The Force Awakens sai ensi-iltansa vuonna 2015.
Juoni
Luke Skywalker, prinsessa Leia, Lando Calrissian, Chewbacca, C-3PO ja R2-D2 aloittavat suunnitelman Han Solon pelastamiseksi hutt Jabbalta. Leia soluttautuu Jabban palatsiin palkkionmetsästäjänä Chewbacca vankinaan. Lando on jo soluttautunut palatsin vartijoiden joukkoon. Leia onnistuu vapauttamaan Hanin, mutta Leia saadaan kiinni ja hänet orjuutetaan. Pian myös Luke vangitaan ja hänet laitetaan eristettyyn tilaan kamppailemaan rancor-hirviötä vastaan. Luke selviää, mutta Jabba tuomitsee vangit teloitettavaksi sarlacc-hirviölle. Luke kuitenkin vapauttaa itsensä ja taistelee Jabban vartijoita vastaan uudella valosapelillaan. Leia kuristaa Jabban ja Han työntää sarlaccin kitaan Boba Fettin, palkkionmetsästäjän, joka toimitti Han Solon Jabballe. Leia ja Han palaavat muiden kapinallisten luo samalla kun Luke suuntaa Dagobahiin Yodan luokse. Iän murtama Yoda tekee kuolemaa, mutta ennen sitä hän vahvistaa Darth Vaderin todella olevan Luken isä, ja mainitsee myös viimeisten elinhetkiensä aikana ”toisen Skywalkerin”. Obi-Wan Kenobin henki paljastaa Lukelle, että Yodan mainitsema toinen Skywalker viittaa Luken biologiseen kaksoissisareen, joka oli erotettu veljestään heidän suojelemisekseen ja jonka Luke ymmärtää olevan Leia. Obi-Wan kertoo Lukelle, että tämän tulee kohdata Vader viimeisen kerran Galaktisen Imperiumin tuhoamiseksi.
left|thumb|240px|[[Luke Skywalker ja Darth Vader Kuolemantähdellä.]] Kapinaliitto saa selville, että Imperiumi valmistelee uutta Kuolemantähteä. Vaderin lisäksi itse paha keisari Palpatine on valvomassa työn etenemistä. Kapinalliset kehittävät suunnitelman Kuolemantähden tuhoamiseksi, ja Han Solo valitaan Endorin metsäkuuhun suuntaavan iskujoukon johtajaksi. He matkaavat Imperiumin sukkulalla Endoriin tuhotakseen Kuolemantähteä ympäröivää suojakilpeä ylläpitävän tukikohdan. He muodostavat ystävyyssuhteen tapaamiinsa ewokeihin. Luke kertoo Leialle olevansa tämän veli, ja että Vader on heidän isänsä. Luke lähtee kohtaamaan Vaderin viimeisen kerran antautuen tarkoituksella Imperiumin sotilaille. Hän yrittää tuloksetta käännyttää isänsä pois Voiman pimeältä puolelta. 240px|thumb|left|Luke riisuu kuolemaisillaan olevan isänsä naamion.
Lando johtaa jäljellä olevat alukset Kuolemantähden ytimeen ja tuhoaa pääreaktorin. Ennen Kuolemantähden tuhoa Luke pakenee tähdeltä Palpatinen sukkulalla isänsä ruumis mukanaan. Endorilla Leia paljastaa Han Sololle, että Luke on hänen veljensä. Han ja Leia suutelevat. Luke palaa Endoriin ja polttohautaa isänsä ruumiin. Kapinallisten juhliessa voittoa Imperiumista Luke näkee Obi-Wanin, Yodan ja isänsä henget hymyilemässä hänelle.
Rooleissa
Elokuvan ohjaaja Richard Marquand ja varatuottaja Robert Watts esittävät Imperiumin sotilaita, jotka Chewbacca heittää AT-ST:n katolta. Äänisuunnittelija Ben Burtt esittää keisarillista upseeria, jonka Han Solo heittää bunkkerissa kuiluun.
Esituotantovaihe ja roolitus
Koska Imperiumin vastaisku oli ollut George Lucasille suurivoittoinen, hän päätti rahoittaa myös Jedin paluun itse. Edellisen elokuvan aikana käyty kiista Directors Guild of American kanssa rajoitti kuitenkin hänen vapauksiaan johtaen siihen, ettei Lucas voinut palkata hyvää ystäväänsä Steven Spielbergiä elokuvan ohjaajaksi. Ohjaajan pestiä tarjottiin alun perin sekä David Lynchille että David Cronenbergille, jotka kieltäytyivät tarjouksesta. Lopulta ohjaajaksi valittiin tuolloin vielä melko tuntematon Richard Marquand.
Yksi epävarmimpia seikkoja elokuvan suhteen oli Harrison Fordin osallistuminen Han Solon rooliin. Toisin kuin Mark Hamill ja Carrie Fisher, joilla oli sopimus kolmesta elokuvasta, oli Fordilla ainoastaan kahden elokuvan sopimus. Käsikirjoittaja Lawrence Kasdan ja Ford kannattivat ajatusta siitä, että Han Solo kuolisi elokuvassa. Lucas kuitenkin hylkäsi kyseisen idean, ja lopulta myös Ford saatiin palaamaan rooliinsa. Merkittävimpiä uusia näyttelijöitä Jedin paluussa oli keisari Palpatinea esittänyt Ian McDiarmid. Lucas ei alun perin pitänyt McDiarmidin palkaamisesta rooliin, sillä se oli ohjaaja Marquandin idea.
Elokuvan kuvauksiin Isossa-Britanniassa haalittiin lukuisia lyhytkasvuisia henkilöitä, joita tarvittiin muun muassa ewokien rooleihin ja Jabba the Huttin hännän koneenkäyttäjäksi. R2-D2:n näyttelijä Kenny Bakerin piti esittää elokuvassa myös Wicket-ewokia, mutta hän sairastui ruokamyrkytykseen. Baker jouduttiin korvaamaan yksitoistavuotiaalla Warwick Davisilla, jolla ei ollut aiempaa kokemusta näyttelemisestä elokuvissa.
Kuvaaminen
Jedin paluu kuvattiin lyhyemmässä ajassa kuin aiemmat elokuvat Tähtien sota (1977) ja Imperiumin vastaisku (1980), mutta se oli 32,5 miljoonan dollarin budjetiltaan edeltäjiään kalliimpi teos. Avustavana tuottajana elokuvassa toiminut Lucas vietti paljon aikaa kuvauspaikalla, koska Marquandilla ei juurikaan ollut aiempaa kokemusta erikoistehosteiden hyödyntämisestä. Marquand on myöhemmin sanonut halunneensa mahdollisimman paljon apua Lucasilta, jotta elokuvasta tulisi tämän vision mukainen. Tästä huolimatta kaksikon välien on huhuttu olleen huonot elokuvan kuvausten aikana.
Prinsessa Leian roolin palanneen Carrie Fisherin käyttämistä bikineistä tuli yksi koko elokuvan tunnetuimpia elementtejä. Vaatteen on kerrottu saaneen innoituksensa siitä, kun Fisher valitti aiemmissa elokuvissa käyttämistään pitkistä puvuista, joista ei erottanut, onko hän nainen. Keisari Palpatinen näyttelijä Ian McDiarmid ei alun perin olisi saanut itse puhua elokuvassa lainkaan, sillä Palpatinen oli kuultu puhuvan jo aiemmissa elokuvissa, joissa hänen äänensä oli jälkiäänittänyt Clive Revill. McDiarmidille kerrottiin, että mikäli hän halusi puhua itse elokuvassa hänen tulisi muuttaa ääntään. Näyttelijä ei pitänyt ajatuksesta ja loi hahmolle japanilaiseen kurkkuääntelyyn perustuvan äänensä, josta myös Lucas innostui ja joka näin ollen jätettiin elokuvaan.
Darth Vaderin roolia elokuvassa näytteli jopa neljä eri henkilöä; David Prowse esitti hahmoa koko elokuvan ensimmäisen puoliskon ajan, sijaisnäyttelijä Bob Anderson esitti taistelukohtaukset ja lopulta Sebastian Shaw esitti Vaderia ilman naamiota elokuvan lopussa. Myöhemmin James Earl Jones lausui kaikki Vaderin repliikit, kun ne edellisten elokuvien tapaan jälkiäänitettiin uudelleen. thumb|right|200px|Jedin kosto -nimellä varustettu juliste. [[Jediritari Luke Skywalkerin kädessä nähdään pimeän puolen sitheille tunnusomainen punainen valosapeli, kun taas Darth Vaderin kädessä on jedien sininen valomiekka.]] Elokuvaa kuvattiin salanimellä Blue Harvest. Jotta valhe olisi ollut uskottava, kuvausryhmä painatti nimen Blue Harvest käyttämiinsä T-paitoihin ja lippalakkeihin. Tämä tehtiin, koska Lucas ei halunnut fanien saavan tietoonsa elokuvan juonenkäänteitä etukäteen. Lisäksi kuvauspaikkojen vuokraajat olisivat tiettävästi nostaneet hintojaan, jos olisivat kuulleet elokuvan oikean nimen Blue Harvestin sijaan. Lawrence Kasdan kertoi ennen kuvausten alkua Lucasille pitävänsä alkuperäistä nimeä eli Jedin paluuta liian laimeana, ja hän ehdotti sen korvaamista Jedin kostolla (engl. Revenge of the Jedi), ja Lucas suostui tähän. Tällä päätöksellä oli myös vaikutus tulevan Star Trek II: Khanin viha -elokuvan nimeen, jonka piti alun perin olla Khanin kosto. Nimi kuitenkin vaihdettiin, koska se kuulosti samalta, kuin tulevan Tähtien sodan nimi. Kaksi viikkoa ennen elokuvan julkaisua Lucas ilmoitti vaihtavansa nimen takaisin Jedin paluuksi perustellen päätöstään sillä, että kosto ei kuulu jedien ajatusmaailmaan ja toimintaan. Lopulta elokuva sai ensi-iltansa nykyisellä nimellään.
Musiikki
Kahden aiemman elokuvan tapaisesti Oscar-palkittu John Williams sävelsi Jedin paluun musiikin, jonka Lontoon sinfoniaorkesteri esitti. Williamsin ohella myös Thomas Newman on ilmoitettu orkesteroinnin johtajaksi. Yhdysvalloissa elokuvan soundtrack-albumin Jedin paluu julkaisi ja jakeli levy-yhtiö RSO Records. Sony Classical Records hankki jakeluoikeudet vuonna 2004 Uuden toivon, Imperiumin vastaiskun ja Jedin paluun soundtrack-albumeihin. Samana vuonna yhtiö julkaisi kolmen alkuperäisen trilogian elokuvan albumit uusintapainoksina.
Julkaisu
Ilmestyessään Jedin paluu sai ristiriitaisen vastaanoton elokuvakriitikoiden keskuudessa. Time -lehti antoi elokuvalle hyvin positiivisen arvostelun ja kehui sen olevan viihdyttävämpi kuin Imperiumin vastaisku lähinnä kehittyneemmän näyttelijäntyön anisosta. Arvostettu elokuvakriitikko Roger Ebert antoi elokuvalle neljä tähteä neljästä kuvaillen sitä ”samalla tutuksi mutta myös kokonaan uudeksi elokuvaksi”. Vastaavasti The New York Timesin Vincent Canby kritisoi Jedin paluuta taistelukohtauksien sekavuuden vuoksi. Suomessa aikalaiskritiikki oli kovaa. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi Jedin paluulle kaksi tähteä, kuusi yhden tähden ja muut eivät olleet arvioineet sitä lainkaan, keskiarvona 1,42 tähteä neljästä.
Elokuvaa kritisoitiin etenkin ewokien takia. CNN sijoitti Endorille sijoittuvan taistelukohtauksen kaikkien aikojen huonoimpien elokuvataisteluiden joukkoon epäuskottavuutensa vuoksi listallaan parhaista ja huonoimmista elokuvakamppailuista. Lucas on myöhemmin kuitenkin puolustanut taistelun kulkua.
Elokuvalla on 75 % ”tuore” -luokitus Rotten Tomatoes -sivustolla, joka tekee siitä neljänneksi parhaiten arvostellun Tähtien sota-elokuvan: se häviää Imperiumin vastaiskulle (97 %), Uudelle toivolle (94 %) ja uuden trilogian Sithin kostolle (79 %), ollen näin heikoimmin arvosteltu alkuperäisen trilogian elokuva.
Elokuva sai ensi-iltansa 25. maaliskuuta 1983. Ensi-illan piti alkuperäisten suunnitelmien mukaan olla 27. maaliskuuta mutta sitä aikaistettiin, koska 25. maaliskuuta tuli kuluneeksi tasan kuusi vuotta Tähtien sodan ensi-illasta. Suomessa Jedin paluun ensi-ilta oli 19. elokuuta 1983. Se nousi ensimmäisen esitysviikonloppunsa katsotuimmaksi ja lopulta koko vuoden menestyneimmäksi elokuvaksi. Elokuva saavutti maailmanlaajuisesti 475 106 177 Yhdysvaltain dollarin lipputulot. Lippujen hintojen inflaatioon suhteutettuna Jedin paluu on maailman 14. menestynein elokuva ja kolmanneksi menestynein Tähtien sota -sarjan elokuva. Verrattuna muihin elokuviin ilman suhteuttamista Jedin paluu on sarjan viidenneksi menestynein elokuva voittaen myös ylistetyn Imperiumin vastaiskun, joka tuotti $290 miljoonaa dollaria.
Muutoksia eri versioissa
Elokuvan DVD-versiossa Anakin Skywalkerin henkeä esittää digitaalisesti liitetty Hayden Christensen, joka esittää Anakin Skywalkeria Kloonien hyökkäyksessä (2002) ja Sithin kostossa (2005). Vanhemmissa versioissa Anakin on paljon vanhemman näköinen. Special Edition -versiossa loppuun on lisätty Imperiumin kukistumisen juhlimista Pilvikaupungissa, Mos Eisleyssä ja Coruscantissa. DVD-versiossa loppuun on lisätty myös Naboo. Special Edition -versiossa Jabba the Huttin palatsiin on lisätty uusi musiikkikohtaus, jolloin Jabban orjan Oolan kuoleminen viivästyy hieman.
King Size Box
King Size Box on Kingston Wallin 8 CD:n kokoelma, joka sisältää albumit Kingston Wall I, Kingston Wall II, Tri-Logy, Real Live Thing, Tri-Logysta vaihtoehtoisen miksauksen sekä bonus-CD:n joka sisältää kaksi Kingston Wallin kolmesta singlestä. Kolmas single sisälsi ainoastaan eri pituisia versioita jo julkaistuista kappaleista, eikä näitä vaihtoehtoisia versioita ole sisällytetty tähän kokoelmaan. Kokoelma julkaistiin 28.3.2012.
Glenn Frey
Glenn Lewis Frey (6. marraskuuta 1948 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 18. tammikuuta 2016 New York, New York, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten Eagles-yhtyeen laulajana ja perustajajäsenenä. Hän soitti Eaglesissä 1971–1980 ja 1994–2016. Frey teki 1980-luvulla myös uraa sooloartistina.
Nuoruus
Glenn Frey syntyi Detroitissa 1948. Hänen vanhempansa olivat autotehtaan työntekijä Edward ja tämän vaimo Nellie. Glenn kasvoi Royal Oakin kaupungissa Detroitin esikaupunkialueella.
Frey kävi nuoruudessaan pianotunneilla, mutta The Beatlesin menestyksen jälkeen hän vaihtoi kitaraan. Frey soitti muun muassa paikallaisissa Subterraneans- ja Four of Us -yhtyeissä. Mushroomsissa hän aloitti vuonna 1967.
Eaglesin aika
Frey valmistui high schoolista kesäkuussa 1968 ja muutti sen jälkeen Los Angelesiin musiikkiuraa varten. Hänen laulajaksi pyrkivä tyttöystävänsä Joan Sliwin oli muuttanut jo aiemmin länsirannikolle. Sliwinin kautta Frey tutustui toiseen nuoreen muusikkoon J. D. Southeriin, jonka kanssa hän muodosti Longbranch Pennywhistle -nimisen duon. He julkaisivat 1969 samannimisen albumin, joka ei kuitenkaan menestynyt.
Souther rohkaisi tyttöystäväänsä Linda Ronstadtia palkkaamaan Freyn ja rumpali Don Henleyn, basisti Randy Meisnerin ja kitaristi Bernie Leadonin taustabändikseen vuoden 1971 kiertueelle. Tästä nelikosta muodostui ensimmäinen Eagles-yhtyeen kokoonpano. David Geffen teki heille sopimuksen uuteen Asylum-levy-yhtiöön.
Eaglesin ensimmäinen albumi nimeltään Eagles julkaistiin 1972. Siinä oli muun muassa Freyn ja Jackson Brownen kirjoittama ”Take It Easy” ja Freyn laulama ”Peaceful Easy Feeling”. Debyyttialbumi pääsi Billboardin Top 30 -listalle, mutta sitä seurannut Desperado ei päässyt edes 40 myydyimmän albumin joukkoon.
Vuonna 1975 julkaistu One of These Nights oli Eaglesin ensimmäinen albumilistan kärkeen Yhdysvalloissa noussut levy. Sitä seurasi Hotel California (1976), joka on 1900-luvun myydyimpiä albumeita. Sitä on myyty maailmanlaajuisesti noin 32 miljoonaa kappaletta. Suosiosta huolimatta yhtye oli vaikeuksissa, ja erityisesti Freyn ja Felderin välit olivat tulehtuneet. He tulivat keikoille omia reittejään. Yhtye julkaisi vuonna 1979 albumin The Long Run, mutta jo seuraavana vuonna julkaistun Eagles Live -albumin äänityksissä Frey ei enää suostunut puhumaan yhtyeen muille jäsenille.
Sooloura ja paluu Eaglesiin
Eaglesin hajottua Frey lähti soolouralle. Hän teki muutamia hittikappaleita, kuten Beverly Hills kyttä -elokuvan tunnussävel ”The Heat Is On” ja Miami Vice -televisiosarjasa soineet ”You Belong to the City” ja ”Smuggler’s Blues”. Freyn menestynein sooloalbumi oli The Allnighter, joka ylsi Yhdysvalloissa 22:lle listasijalle.
Eagles suostuteltiin takaisin yhteen Travis Trittin vuoden 1993 cover-videolle kappaleesta ”Take It Easy”. Eaglesin kokoonpanoon kuuluivat Frey, Henley, Felder, Walsh ja Timothy B. Schmit. He julkaisivat 1994 albumin Hell Freezes Over ja tekivät sen jälkeen kuusi vuotta kestäneen kiertueen. Kiertue kärsi joistakin viivästyksistä, kun Freytä hoidettiin ajoittain nivelreuman takia.
Eagles julkaisi 2007 ensimmäisen albumin, jossa oli uutta materiaalia, sitten vuonna 1979 julkaistun The Long Runin. Long Road Out of Eden -albumilla Felder ei ollut enää mukana kokoonpanossa, sillä hänen välinsä Freyhin ja Henleyyn olivat tulehtuneet lopullisesti. Frey itse julkaisi vielä 2012 sooloalbumin After Hours.
Yksityiselämä
Glenn Frey meni 1990 naimisiin tanssikoreografi Cindy Millicanin kanssa. He saivat kolme lasta.
Frey kärsi viimeisten vuosiensa ajan nivelreumasta. Hän kuoli sen aiheuttamiin komplikaatioihin haavaiseen paksusuolen tulehdukseen ja keuhkokuumeeseen. Eaglesin managerin Irving Azoffin mukaan komplikaatiot olivat seurausta Freyn 15 vuoden ajan käyttämistä reumalääkkeistä.
Palkintoja
Eaglesin jäsenenä Frey voitti kuusi Grammy-palkintoa ja viisi American Music Awardsia. Eagles on myynyt yli 120 miljoonaa albumia maailmanlaajuisesti ja päässyt Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1998. Frey sai yhteensä 24 Top 40 -singleä Billboard Hot 100 -listalla soolourallaan ja Eaglesin jäsenenä.
Fjalar Nordell
Fjalar Anton Mauritz Nordell (23. joulukuuta 1903 Eurajoki – 24. heinäkuuta 1976) oli vuorineuvos ja Salora Oy:n toimitusjohtaja.
Nordell syntyi Vuojoen kartanossa Eurajoella, missä hänen isänsä Oskar Nordell toimi kartanon kirjanpitäjänä. Fjalar Nordellin ollessa seitsenvuotias perhe muutti Halikkoon, mistä isä oli saanut kirjanpitäjän paikan Joensuun kartanossa lähempänä Kemiöstä kotoisin olleen isän ja Muurlasta kotoisin olleen äidin kotiseutua. Kun isä kuoli, perhe muutti Saloon.
Työuransa Nordell aloitti 15-vuotiaana Salon Tukkukauppa ja Polkupyöräliikkeessä, jossa työskenteli kahdeksan vuotta, kunnes ryhtyi yrittäjäksi aluksi nahka-alalla. Vuonna 1928 hän perusti yhdessä Lauri Koskisen kanssa toiminimen Nordell & Koskinen, joka aluksi toimi autokaupassa, mutta erikoistui pian radiovastaanottimien tuotantoon, jolle samoihin aikoihin alkanut Suomen Yleisradion toiminta loi nopeasti kasvavaa kysyntää. Nimi Salora oli alkujaan yhtiön valmistaman radiomallin nimi, ja vuonna 1945 se myös tuli silloin osakeyhtiöksi muutetun yrityksen nimeksi.
Myös sotien jälkeen 1940–1950-luvuilla kehitys radio- ja elektroniikka-alalla nopeaa ensin transistoriradion ja sitten levysoitinten myötä ja 1950-luvun lopulla alkoi Salossa televisioiden ja 1960-luvun alussa radiopuhelinten valmistus. Vuonna 1963 Nordell sai ansioistaan alalla teollisuusneuvoksen arvonimen. 1970-luvulla uutuutena oli väritelevisio, ja vuonna 1972 Nordellille myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto ja vuorineuvoksen arvonimi.
Nordell jäi eläkkeelle vuonna 1974, jolloin häntä seurasi Saloran pääjohtajana hänen poikansa Jouko Nordell.
Fjalar Nordell oli Salossa syntyneen, sittemmin Suomen tasavallan presidentiksi valitun Sauli Niinistön kummi.
Vuonna 1996 Salon St. Anthonyn puistossa paljastettiin Fjalar Nordellin muistomerkki, jonka on veistänyt Jarkko Roth.
Onni Happonen
Onni Happonen (21. toukokuuta 1898 Heinävesi – 1. syyskuuta 1930 Heinävesi) oli sosialidemokraattinen kunnallispoliitikko, jonka äärioikeistolainen Lapuan liike murhasi vuonna 1930. Hänet siepattiin keskellä päivää Heinäveden kunnanvaltuuston kokouksesta ja ammuttiin hieman myöhemmin autossa matkalla kohti Joensuuta. Kolme vuotta myöhemmin murhasta tuomittiin kaksi paikallista työmiestä, jotka kuitenkin olivat ottaneet syyn niskoileen heille maksettua palkkiota vastaan. Happosen oikeita surmaajia ei ole selvitetty, eivätkä he siten ole saaneet rangaistusta teostaan.
Happonen tunnettiin kotipaikkakunnallaan oikeamielisenä laillisuuden puolustajana ja vähäosaisten puolestapuhujana, joka toimintansa vuoksi sai paljon vihamiehiä paikallisten mahtimiesten keskuudesta. Häntä on kuolemansa johdosta kutsuttu myös sosialidemokraattisen työväenliikkeen marttyyriksi. Happosen väkivaltainen kuolema ja tekijöiden jääminen vaille rangaistusta tulehdutti Heinävedellä ihmisten mieliä vuosikymmenten ajan.
Onni Happonen on työmies Yrjö Holmin ja suutari Erik Mätön ohella yksi Lapuan liikkeen surmaamasta kolmesta vasemmistolaisesta. Tapausta pidetään yhtenä liikkeen keskeisimmistä tapahtumista yhdessä presidentti K. J. Ståhlbergin kyydityksen, Mäntsälän kapinan ja talonpoikaismarssin ohella.
Taustaa
thumb|Saimi ja Onni Happonen hääkuvassaan vuonna 1926. Pölläkän Lylymäessä asunut Happonen oli Heinäveden kunnallislautakunnan puheenjohtaja, joka tuolloin tarkoitti myös kunnanjohtajan luottamustehtäviä. Lisäksi hän toimi Pölläkän työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Rakennusurakoitsijana työskennellyt Happonen oli opiskellut Työväen Akatemiassa, ja hän oli nousemassa myös valtakunnanpolitiikkaan. Happonen avioitui puolisonsa Saimin kanssa vuonna 1926. Perheeseen ehti syntyä kaksi lasta, Erkki ja Aili. Myös Happosen isoveli Albin oli vuosikymmenten ajan mukana Heinäveden kunnallispolitiikassa.
Happonen tunnettiin kotipaikkakunnallaan tarmokkaana miehenä, joka pyrki ajamaan erityisesti vähäosaisten asiaa. Toimintansa ansiosta hän sai paljon vihamiehiä paikallisista mahtimiehistä. Happonen oli muun muassa taksoituslautakunnan puheenjohtajan tehtävässään puuttunut perintöosuuksiaan pimittäneiden isäntien toimiin ja vaatinut heitä maksamaan lakisääteiset verot. Lisäksi närkästystä herätti, kun hän oli erään perhetragedian yhteydessä estänyt isättömiksi jääneiden lasten myymisen huutolaisiksi. Happosen mukaan oli kunnan tehtävä huolehtia köyhistä. Hän oli myös riitaantunut nimismiehen kanssa eräästä tietyöurakasta, mikä oikeudessa ratkaistiin Happosen hyväksi.
Vuonna 1930 Heinävesi oli vasemmistoenemmistöinen pitäjä, jonka kunnallisvaltuustossa oli 14 sosialidemokraattia ja yhdeksän porvaripuolueiden edustajaa. Lapuan liikkeen nousun jälkeen vuonna 1929 paikkakuntaa alkoi kuitenkin terrorisoida alkuvaiheessaan oleva järjestö Suomen Lukko. Elokuussa 1930 paikalliset äärioikeistolaiset kokoontuivat Heinäveden suojeluskuntatalolla, jossa he vaativat kaikkia sosialidemokraatteja eroamaan. Erityisen vihattu oli juuri Happonen, joka kunnan asioita hoitaessaan joutui usein vastakkain Heinäveden suurtilallisten kanssa.
Ensimmäinen kyyditys
Happonen oli siepattu ensimmäisen kerran jo 3. heinäkuuta 1930 yhdessä Heinäveden kunnallislautakunnan sihteerin Emil Luostarisen (1886–1956) kanssa. Jostakin syystä muilutus kuitenkin keskeytyi jo Liperin Pöytälahdelle, mistä pahoinpidellyt miehet palasivat kävellen takaisin kotiinsa. Tapahtuman jälkeen Happonen meni nimismies Onni Hartion puheille ja vaati tätä lopettamaan lapualaisten väkivaltaiset toimet. Hän ei kuitenkaan tehnyt varsinaista rikosilmoitusta. Happonen otti yhteyttä myös Mikkelin läänin maaherraan Albin Pulkkiseen, joka lupasi hänelle suojelua. Lisäksi maaherra kehotti Happosta pysymään kunnallishallinnon tehtävissään lapualaisten erovaatimuksista ja uhkailuista huolimatta. Ennen kohtalokkaaksi osoittautunutta kunnanvaltuuston kokousta Pulkkinen antoi nimismies Hartiolle käskyn suojella Happosta.
Kunnallisvaltuuston kokous
thumb|Heinäveden kunnantalo 1930-luvulla. Happosen kuolemaan johtaneet tapahtumat saivat alkunsa maanantaina 1. syyskuuta 1930 pidetyssä Heinäveden kunnallisvaltuuston kokouksessa. Saamiensa uhkauksien vuoksi Happonen oli varustautunut Mauser-pistoolilla ja lisäksi hänen turvakseen oli lupautunut viisi aseetonta Pölläkän työväenyhdistyksen miestä. Kymmeneltä aamupäivällä alkanutta valtuuston kokousta oli saapunut seuraamaan runsaasti yleisöä myös naapuripitäjistä. Lapuan liikkeen kannattajilla oli samaan aikaan oma tilaisuutensa suojeluskuntatalolla, josta he pian siirtyivät kunnantalolle. Kokouksen jatkuessa lapualaiset tunkeutuivat saliin vaatien kovaäänisesti sosialidemokraattien eroa kunnanvaltuustosta. Nämä kieltäytyivät kuitenkin nopean ryhmäkokouksen jälkeen eroamasta, minkä seurauksena tilanne kärjistyi entisestään. Lopulta kokouksen puheenjohtajana toiminut Happonen joutui pakenemaan takahuoneeseen. Hän yritti soittaa apua luotettavaksi tietämältään poliisikonstaapelilta, mutta puhelinlinjat oli katkaistu. Happonen päätti tämän jälkeen paeta ikkunasta takapihalle, jossa lapualaiset kuitenkin odottivat. Ensimmäisenä hänet pysäytti kunnanvaltuutettu Erkki Koponen, minkä jälkeen Happonen ampui varoituslaukauksen. Hänen pistoolinsa seuraava patruuna oli kuitenkin viallinen, ja lapualaiset pahoinpitelivät hänet.