cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erymanthoksen metsäkarju
Varhaisilla Arkadian ylängöillä, joissa edelleen harjoitettiin vanhoja menoja, oleili pahansisuinen Erymanthoksen metsäkarju Erymanthoksen vuorella, joka oli pyhitetty Artemikselle. Yleisesti ottaen karju oli varsin vaarallinen eläin. Meleagroksen tarinassa Artemis, halutessaan kostaa kuninkaan unohduksen uhrata hänelle, lähettää raivoavan metsäkarjun hävittämään peltoja. Toisen puolestaan lähetti Apollon tappamaan nuorta Adonista, Afroditen suosikkia, Apollonin halutessa kostaa Afroditelle tämän sokaistua hänen kuolevaisen poikansa Erymanthoksen, joka oli sattumalta osunut paikalle kesken jumalattaren kylpemisen.
Herakleen neljäs urotyö
Herakleen neljäs urotyö - mutta ainoastaan joidenkin laskujen mukaan, koska urotöistä ei ole olemassa yhtenäistä kerrontaa - oli Erymanthoksen villisian sieppaaminen. Matkalla määränpäähänsä Herakles tapasi vanhan ystävänsä Foloksen, ystävällisen ja vieraanvaraisen kentaurin. Herakles söi luolassa hänen kanssaan - vaikkakin kentaurit nauttivat lihansa raakana - ja pyysi saada viiniä. Foloksella oli ainoastaan ruukullinen viiniä, Dionysoksen lahja kaikille kentaureille Erymanthoksen vuorella. Herakles puhui Foloksen yli avaamaan viinin, ja sen tuoksu houkutteli paikalle myös muita kentaureja, jotka eivät ymmärtäneet, että viini tulee laimentaa vedellä. Niinpä ne tulivat juovuksiin ja hyökkäsivät. Herakles ampui niitä myrkytetyillä nuolillaan, jolloin kentaurit perääntyivät aina Kheironin luolalle asti.
Folos oli utelias tietämään, miten nuolet pystyivät aiheuttamaan niin paljon kuolemaa, ja poimi yhden niistä ylös. Hän kuitenkin onnistui pudottamaan nuolen jalalleen ja siten myrkyttämään itsensä. Harhanuoli osui myös Kheironiin, ja vaikka Kheiron olikin kuolematon, hän tunsi kivun. Kipu yltyi niin kestämättömäksi, että Kheiron luopui vapaaehtoisesti kuolemattomuudestaan Prometheuksen, titaanin, jota pidettiin Tartaroksessa, hyväksi ottaakseen tämän paikan. Tämä tapahtui vasta hesperidien omenan noutamisen yhteydessä sen jälkeen, kun Herakles oli surmannut Prometheusta piinaavan kotkan.
Herakles oli vieraillut Kheironin luona saadakseen neuvoja, kuinka villisian voisi pyydystää. Kheiron oli neuvonut häntä ajamaan karjun syvään lumeen, jonka perusteella tämä urotyö sijoitetaan keskitalveen. Pyydystettyään onnistuneesti villisian, Herakles sitoi sen kiinni ja kantoi sen takaisin Eurystheukselle. Karjun nähdessään tämä tosin kauhistui ja piiloutui jo toistamiseen urotöiden aikana pronssiruukkuun pyytäen Heraklesta hankkiutumaan eläimestä heti eroon, johon Herakles suostuikin.
Fast Eddie (täsmennyssivu)
Fast Eddie voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Polkuantura
Polkuantura on monien nisäkäslajien jalkojen alla oleva sarveistuneen ihon peittämä tyynymäinen side- ja rasvakudoksinen muodostuma. Norsuilla ja kameleilla on erityisen paksut polkuanturat. Polkuanturaan verrattava ihmisen anatominen osa on esimerkiksi päkiä.
Humanitaarinen suojelu
Humanitaarinen suojelu oli Suomen myöntämän oleskeluluvan peruste. Jos turvapaikanhakija ei täyttänyt turvapaikan eikä toissijaisen suojelun kriteerejä, mutta hän ei voinut palata kotimaahansa huonon turvallisuustilanteen tai ympäristökatastrofin vuoksi, hänelle voitiin myöntää oleskelulupa humanitaarisen suojelun perusteella. Huonoksi turvallisuustilateeksi katsottiin aseellinen selkkaus tai vaikea ihmisoikeustilanne.
Humanitaarinen suojelu lisättiin ulkomaalaislakiin siinä yhteydessä, kun Suomi pani täytäntöön niin kutsutun EU:n määritelmädirektiivin. Direktiivin tavoitteena oli varmistaa yhtäältä, että jäsenvaltioissa sovelletaan yhteisiä perusteita kansainvälistä suojelua tarvitsevien yksilöimisessä, ja toisaalta, että he myös saavat vähimmäistason mukaiset edut kaikissa jäsenvaltioissa. Uudella humanitaarisen suojelun kategorialla pyrittiin pitämään huoli siitä, että kansainvälisen suojelun laajuus säilyisi Suomessa pääosin ennallaan. Perustuslakivaliokunta piti tuolloin uutta suojelukategoriaa pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen ja muiden Suomea sitovien kansainvälisten ihmisoikeusvelvoitteiden täysimääräisen toteutumisen kannalta perusteltuna.
Silloinen Juha Sipilän hallitus perusteli ratkaisuaan poistaa humanitaarisen suojelun mahdollisuus ensinnäkin sillä, että toissijaisen suojelun edellytykset olivat sittemmin EU:n tuomioistuimen ratkaisukäytännössä tarkentuneet. Toissijaista suojaa voitiin hallituksen mukaan tietyin edellytyksin myöntää myös tilanteissa, joissa on kyse enemmänkin maan yleisen tilanteen aiheuttamasta vaarasta kuin suoraan hakijan henkilökohtaisesta tilanteesta johtuvasta vaarasta. Näin ollen humanitaariselle suojelulle ei ollut hallituksen mukaan enää olemassa tarvetta. Tämän lisäksi suojelukategorian poistamisella haluttiin varmistaa, että Suomen lainsäädäntö ei näyttäydy muita EU:n jäsenmaita suotuisampana.
Humanitaarinen suojelu poistui ulkomaalaislaista 16. toukokuuta 2016. Muutos ei vaikuttanut jo voimassa olleisiin oleskelulupiin. Kun aiemmin humanitaarisen suojelun perusteella oleskeluluvan saaneen lupa umpeutuu, hänen pitää joko hakea uutta lupaa jollakin toisella perusteella, esimerkiksi työnteon, opiskelun, elinkeinonharjoittamisen tai perhesiteen perusteella, tai poistua maasta.
Humanitaarinen suojelu oli Suomen oma säädös eikä se perustunut kansainvälisiin sopimuksiin.
Antero Nieminen
Antero Paavo Nieminen (s. 17. elokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjoissa Presidentit, Hylätyt talot, autiot pihat, Hyvät neuvot kalliit sekä saippuasarjassa Salatut elämät, jossa hän näytteli hämärämies Raivo Vihkamaa vuonna 2003. Lisäksi hänellä on runsaasti teatterirooleja. Vuodesta 2004 Nieminen on ollut kiinnitettynä teatteri Hevosenkengässä.
Initiaatio
Initiaatio on henkilön vihkiminen uskonnollisesti tai yhteiskunnallisesti uuteen asemaan. Initiaatioon liittyy läheisesti siirtymäriitti. Laajimmalle levinneitä initiaatioriittejä maailmassa ovat aikuistumisriitit. Initiaatioiden uskonnollinen merkitys on vähentynyt, ja niitä suoritetaan nykyisin etenkin erilaisissa maallisissa miesten yhteisöissä kuten oppilaskunnissa tai yhdistyksissä.
Tyscon
Tyscon on Motorpowerin oma mönkijämerkki, jonka mönkijöitä on usealla eri nimellä. Tysconin mallien kuutiotilavuus on 50cc-400cc. Suurin osa malleista on 250cc. Tyscon valmistaa myös crossipyöriä ja skoottereita
Porokoski
Porokoski on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva Hirvaksen lähellä sijaitseva Suunujoen koski, joka ei ole vesimäärältään suuri patojen takia, mutta se on varsin korkea, suurimmalta pudotukseltaan jopa 16,8 metriä ollen jopa Kivatsua korkeampi.
Pas-de-Calais
Pas-de-Calais [] on Ranskan departementti numero 62. Se sijaitsee Pohjois-Ranskassa Englannin kanaalin rannalla Hauts-de-Francen suuralueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 671 neliökilometriä ja siellä on 1 453 390 asukasta (vuonna 2006). Pas-de-Calais’n pääkaupunki on Arras. Pas-de-Calais on jaettu edelleen seitsemään arrondissementtiin, 77 kantoniin ja 894 kuntaan. Ennen vuotta 2016 alue kuului Hauts-de-Francen sijasta pienempään Nord-Pas-de-Calais’n hallintoalueeseen, ja historiallinen nimitys elää vielä vahvana ihmisten mielissä.
Pas-de-Calais oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostettiin Boulonnais’n, Ponthieun and Artois’n provinsseista.
Kate Beckinsale
Kathrin Romany ”Kate” Beckinsale (s. 26. heinäkuuta 1973 Chiswick, Lontoo ) on englantilainen näyttelijä.
Varhainen elämä
Kate Beckinsalen isä Richard kuoli vuonna 1979. Hänen leskeksi jäänyt äitinsä meni uusiin naimisiin ohjaaja Roy Battersburyn kanssa. Uuteen perheeseen kuuluivat myös Battersburyn lapset edellisestä avioliitosta. Beckinsalella on myös biologinen sisarpuoli, näyttelijä Samantha Beckinsale, mutta he eivät pidä säännöllistä yhteyttä toisiinsa.
Beckinsale kouluttautui Hammersmithissä, Lontoossa sijaitsevassa tyttökoulussa nimeltä Godolphin and Latymer School. Hän oli mukana myös paikallisessa nuorisoteatterissa. Nuorena Beckinsale harrasti myös kirjoittamista ja voitti kaksi runouden ja kaunokirjallisuuden kirjoituspalkintoa. Hän opiskeli myöhemmin Oxfordin New Collegessa kieliä ja oli mukana myös yliopiston draamatuotannoissa. Murrosikä oli vaikeaa aikaa Beckinsalelle; hän kärsi hermoromahduksen ja sairastui anoreksiaan 15-vuotiaana. Hän kävi neljän vuoden ajan psykoanalyysissa.
Ura
Beckinsalen vanhemmat ovat näyttelijät Judy Loe ja Richard Beckinsale. Hän seurasi vanhempiensa jalanjälkiä näyttelijäksi ja teki ensimmäisen televisioesiintymisensä jo neljävuotiaana. Hänen elokuvadebyyttinsä tapahtui televisioelokuvassa Gestapo kannoilla (One Against the Wind). Ensimmäinen teatterielokuva, jossa Beckinsale esiintyy, on William Shakespearen näytelmän elokuvasovitus Paljon melua tyhjästä vuodelta 1993. Elokuva Pearl Harbor nosti Beckinsalen kuuluisuuteen vuonna 2001. Sen jälkeen hänellä on ollut useita rooleja draama-, komedia- ja toimintaelokuvissa.
Avenir
pienoiskuva|Avenir Avenir on sveitsiläisen kirjainmuotoilija Adrian Frutigerin suunnittelema groteski-kirjaintyyppi, jonka Linotype julkaisi vuonna 1988. Frutigerin mukaan hän halusi suunnitella perinteisen groteski-kirjaintyypin, joka on uskollinen Erbarin ja Futuran piirteille, mutta ottaa samalla huomioon 1900-luvun typografisen kehityksen. Kirjaintyypin nimi ”Avenir” on ranskaa ja merkitsee ”tulevaisuus”, joka viittaa siihen, että Futura on ollut vahva vaikuttaja. Avenir ei ole kuitenkaan yhtä puhtaan geometrinen kuin Futura. Avenirin pystyviivat ovat paksumpia kuin vaakaviivat, eikä o-kirjain ole täydellinen ympyrä. Avenirin yläpidennykset ovat myös lyhyemmät kuin esikuvallaan. Näillä ominaisuuksilla Frutiger on pyrkinyt parempaan luettavuuteen sekä varmistamaan sen, että Avenir soveltuu hyvin sekä leipätekstiin että otsikoihin. Vuonna 2004 Adrian Frutiger ja Linotypen kirjainsuunnittelija Akira Kobayashi suunnittelivat yhdessä Avenirin laajennetun kirjainperheen Avenir Nextin.
Kate Beckinsale
Yksityiselämä
Kate Beckinsalella on yksi tytär, vuonna 1999 syntynyt Lily Mo Sheen, jonka isä on Beckinsalen entinen kihlattu, näyttelijä Michael Sheen. Beckinsale avioitui ohjaaja Len Wisemanin kanssa vuonna 2004 Bel Airissa, Kaliforniassa.Beckinsale ilmoitti vuonna 2015 parin eroavan 11 avioliittovuoden jälkeen.
Cannon Beach
Cannon Beach on kaupunki Clatsopin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 690. Pinta-alaltaan se on 4,07 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys kaupungissa on 429,96 as./km². Kaupunki sijaitsee lähellä Portlandin suurkaupunkia, ja sen pääelinkeino on turismi. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa 75-metrinen monoliitti Haystack Rock.
Arthur Bremer
Arthur Herman Bremer (s. 21. elokuuta 1950) on yhdysvaltalainen rikollinen, joka ampui 15. toukokuuta 1972 George Wallacea, Alabaman kuvernööriä ja nelinkertaista presidenttiehdokasta, Marylandin Laurelissa aiheuttaen tälle pysyvän halvauksen. Bremer tuomittiin 4. elokuuta 1972 vankeuteen 63 vuodeksi, mutta rangaistusta lyhennettiin 28. syyskuuta valituksen seurauksena 53 vuoteen.
Bremer kasvoi Milwaukeessa, Wisconsinissa. Hän oli koulussa lahjakas, mutta kouluvuosia varjostivat sosiaaliset ongelmat. Niistä huolimatta hän valmistui 28. tammikuuta 1969.
Wallace ei ollut viimeisinä vuosinaan vammautumisestaan katkera Bremerille, vaan kirjoitti tälle elokuussa 1995 anteeksiantonsa. Bremer ei vastannut, ja Wallace kuoli 13. syyskuuta 1998. Bremer vapautettiin ehdonalaiseen marraskuussa 2007.
Lilly Kajanus-Blenner
pienoiskuva|Harpputaiteilija ja harpunsoiton opettaja Lilly Kajanus 1910-luvulla. Lilly Kajanus-Blenner (11. elokuuta 1885 Helsinki – 5. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen harpputaiteilija. Opiskeltuaan ulkomailla hän suoritti harpunsoiton diplomin Pietarissa, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä sooloharpistiksi Jaltan, Bakun ja Pietarin sinfoniaorkestereissa ennen Venäjän vallankumousta. Lilly Kajanus-Blenner loi Suomessa uran Helsingin kaupunginorkesterin sooloharpistina ja harpunsoiton opettajana 1918–1950 Helsingin musiikkiopistossa, josta myöhemmin tuli Helsingin konservatorio. Hän opetti myös kotipaikkakuntansa Jokelan tiilitehtaan työntekijöiden tyttäriä, joista eräistä tuli ammattimuusikoita. Häntä on pidetty alan pohjoismaisena uranuurtajana.
Kajanus-Blennerille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1957.
Kajanus-Blennerin puoliso oli tanskalaissyntyinen laivanvarustaja ja liikemies, Jokelan Tiilitehtaan omistaja Johannes Blenner. Lilly Kajanus-Blennerin isä oli Helsingin kaupunginorkesterin perustaja, kapellimestari, säveltäjä Robert Kajanus ja äiti Inez Johanna Paulina Bärlund. Hänen sisaruksiaan olivat harpputaiteilija Aino Kajanus-Mangström ja viulisti Kai Kajanus.
Knights and Merchants: The Shattered Kingdom
Knights and Merchants: The Shattered Kingdom on keskiaikaisella teemalla varustettu strategiapeli. Pelin on kehittänyt Joymania ja julkaissut Topware Interactive vuonna. Muiden tähän aikaan sijoittuvien RTS-pelien tavoin pelissä pelaaja ottaa kuninkaan roolin, eli ohjaa sotilaita ja valtakunnan kehitystä tavoitteenaan vastustajan voittaminen.
Pelaaminen
Yksinpelikampanja koostuu 20 eri skenaariosta ja lisäksi pelissä on moninpelimahdollisuus. Pelin erikoisuutena on se, että tarvittavien resurssien, kuten ruoan, tuottamiseen tarvitaan pitkä tuotantoketju, joka pitää saada toimimaan kunnolla, jotta valtakunta kukoistaisi. Tämän lisäksi kaikki kansalaiset, myös sotilaat tarvitsevat ruokaa. Kantajat ja muut työntekijät käyvät itse ruokalassa, mutta sotilaiden ruokkimisen huolehtivat kantajat.
Pelistä on olemassa myös fanien koodaama uusi versio, Knights and Merchants Remake, joka on samanlainen kuin alkuperäinen The Shattered Kingdom, mutta faniversioon on korjattu alkuperäisen pelin bugeja sekä moninpeli-mahdollisuus on kaikille avoin. Suomalaisia pelaajia Remakella on vähän, mutta lähestulkoon kaikki moninpeliä pelaavat osaavat englantia hyvin. Remake vaatii alkuperäisen pelin asentamista tietokoneelle toimiakseen.
Peli tukee moninpeliä IPX- ja TCP/IP-verkoissa sekä modeemiyhteydellä.
Rautamies (vuoden 1994 animaatiosarja)
Rautamies on yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka alkoi 24. syyskuuta 1994. Sarjaa ei varsinaisesti esitetty tietyllä kanavalla vaan sitä esitettiin Syndikoinnin kautta. Sarja perustui Marvel Comicsin sankariin Rautamieheen, joka kertoo Tony Stark nimisestä miljonääristä ja tehtailijasta, jota pakotetaan tekemään teräshaarniska, jolla Mandariini voisi valloittaa maailman. Stark kuitenkin hyökkää Mandariinin kimppuun saatuaan haarniskan valmiiksi, tämän myötä Tony Starkista tulee Rautamies.
Sarja kesti kahden tuotantokauden verran vuoteen 1996 asti. Suomessa sarjaa esitti MTV3 vuonna 1998. Yhdysvalloissa sarjan ensimmäinen tuotantokausi sai paljon kritiikkiä, joka kohdistui lähinnä Ron Friedmaniin, joka käsikirjoitti kaikki ensimmäisen kauden jaksot. Toiselle tuotantokadelle tehtiin merkittäviä muutoksia ja sarja sai aivan toisenlaisen kokonaisuuden.
Sarjan kulku
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitteli tehtaan omistaja Tony Starkin, joka taisteli Rautamiehenä Mandariinia ja hänen kätyreitään vastaan, jotka yrittivät kaikin keinoin valloittaa maailman. Sarjassa Mandariini haluaa varastaa Starkin teknologiaa ja Rautamiehen asun, ja hän lähettää erilaisia vihollisia Rautamiehen ja Starkin perään. Rautamiehen apuna puolestaan on ajoittain muita sankareita, kuten Sotakone, Hämähäkkinainen ja Haukansilmä.
Äänirooleissa
thumb|Mandariini Rautamiehen animaatiosarjasta.
Spankkova
Spankkovan asukkaista suurin osa oli inkeriläisiä savakoita. Eräissä kylissä asui myös ortodoksisia inkerikkoja. Seurakuntaan kuului 44 kylää, joista suomalaisia 31:
Ahokylä, Hinkkala, Hintikkala, Honkala, Ilkkinä, Kaletino, Karstala, Korpisalo (Uusikylä), Kunttula, Kurkovitsa, Luiskenitsa, Luumitsa, Miikkinä, Peresnova, Pienhovi, Pieni Karstala, Pieni Pornitsa, Pieni Sääskelä, Piesala, Pitkälä, Raakelitsa, Repola, Räähkälä, Saaritsa, Seppälä, Sikoniemi, Smolkkova, Sornua, Spankkova, Suuri Pornitsa, Suuri Sääskelä, Säämälä, Tarovitsa, Toivari, Tuonitsa, Tupitsa, Tääkeli, Uusi Hinkkala, Uusi Holopitsa, Vanha Holopitsa, Vanha Staarosta, Vereppi, Vetkala, Vironkylä.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 suomalaisväestö siirrettiin Suomeen. Sodan jälkeen seutu asutettiin venäjänkielisellä väestöllä ja Suomesta palanneet sijoitettiin vastaavasti sisämaahan, venäjänkielisille paikkakunnille.
Nykyään Spankkovan kylässä on noin 1 200 asukasta. Kylässä on maidontuotantoon erikoistunut maatalousyritys. Raunioitunut Neitsyt Marian kirkko on paikallinen nähtävyys.
Aigínio
Aigínio (myös Egínio) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Pýdna-Kolindróksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αιγινίου, Dimotikí Enótita Aiginíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 869 ja varsinaisen Aigínion kaupungin väkiluku 4 153 (vuonna 2011). Aigínio on Pýdna-Kolindróksen kunnan kuntakeskus.
Kunnallisyksikön osat
Aigínion kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Jelena Ruzina
Jelena Ivanovna Ruzina (, s. 3. huhtikuuta 1964) on venäläinen entinen pikajuoksija. Ruzina juoksi pääasiassa pitkässä viestissä ja 400 metrin juoksussa. Ruzinan suurin saavutus on olympiakulta 4x400 metrin viestistä 1992 joukkueella Ljudmila Zhigalova, Olga Nazarova, ja Olga Bryzgina. MM-kisoista 1993 hän voitti hopeaa viestistä, ja kultaa sisäratojen MM-kisoista 1995.
Leppäkertut
Leppäkertut eli leppäpirkot (Coccinellidae) on kovakuoriaisheimo. Leppäkertut ovat puolipallon muotoisia ja hidasliikkeisiä vajaan 10 mm pituisia hyönteisiä. Niiden peitinsiivet ovat usein pilkulliset, ja pilkkujen määrä ja väritys vaihtelevat lajikohtaisesti. Kirkkaalla värillään ne varoittavat muita petoja pahanmakuisuudestaan. Monet leppäkertut syövät kirvoja.
Etymologia
Leppäkertun nimi tulee vanhasta itämerensuomalaisesta sanasta leppä, joka tarkoitti verta. Nimi viittaa tunnetuimpien lajien oranssinpunaiseen väriin. Myös leppäkerttujen heimon tieteellinen nimi Coccinellidae viittaa oranssinpunaiseen väriin. Leppäkertun rinnakkaisnimi leppäpirkko tulee Pyhän Birgitan mukaan.
Anatomia ja väritys
thumb|left|Leppäkertun lenninsiivet paljastuvat peitinsiipien alta. Leppäkertulla on kupera selkäpuoli ja litteä vatsapuoli. Pää on osittain etuselän alla. Päässä on suurehkot verkkosilmät ja lyhyehköt tuntosarvet, joissa on usein 11 jaoketta. Peitinsiipien alla on laskostettuina takasiivet, joita kutsutaan lenninsiiviksi. Lyhyet raajat soveltuvat juoksemiseen.
Leppäkerttuja on monenvärisiä, ja myös saman lajin yksilöt voivat olla erivärisiä. Tavallisimpia pohjavärejä ovat oranssinpunainen ja musta.
Leppäkertut voidaan jakaa ulkonäöltään kahteen ryhmään. Alaheimojen Chilocorinae, Coccinellinae ja Epilachninae lajit ovat yleensä yli 3 millimetriä pitkiä, ja ne ovat useimmiten sileitä, karvattomia ja kirkaan värisiä. Niitä värittävät myös erilaiset täplät ja raidat. Sen sijaan alaheimon Coccidulinae lajit ovat alle 3 millimetriä pitkiä ja yksivärisiä. Mustissa tai punaruskeissa lajeissa ei näy selviä täpliä, ja ne ovat lisäksi yleensä karvaisia.
Elinympäristöt
Leppäkerttuja elää monenlaisissa ympäristöissä metsistä kosteisiin paikkoihin kuten soihin ja rantoihin, ja niityistä tuntureihin. Jotkin lajit elävät puissa, toiset aluskasvillisuudessa, jotkin molemmissa. Jotkin lajit vaativat havupuun, jotkin lehtipuun. Seitsenpistepirkko kykenee elämään monenlaisissa elinympäristöissä.
Elämänkaari
thumb|Muniva leppäkerttu. Leppäkerttu kehittyy munasta aikuiseksi toukkavaiheen ja kotelovaiheen kautta. Useimmilla lajeilla on vuodessa vain yksi sukupolvi, mutta lämpimänä kesänä joillain lajeilla sukupolvia voi olla kaksikin.
thumb|[[Ahopirkko|Ahopirkon toukka.]] Joidenkin lajien toukkia suojaa vahamainen erite. Toukat kuoriutuvat viikon kuluttua ja syövät munankuorensa. Toukka luo nahkansa kolme kertaa ja kasvaa satakertaiseksi alkuperäisestä koostaan. Täysikasvuisena toukka kiinnittyy kasviin takaruumiinsa kärjellä ja nostaa selkänsä koholleen. Vuorokauden kuluttua se työntyy ulos nahastaan ja siirtyy kotelovaiheeseen. Kotelon suojana ei ole kotelokoppaa. Kotelovaihe kestää noin viikon, mutta kylmässä se voi kestää useitakin viikkoja.
Kesällä kotelosta kuoriutuneet aikuiset leppäkertut talvehtivat ja elävät seuraavaan kevääseen tai kesään. Tunnetaan myös joitain tapauksia, joissa aikuinen on talvehtinut kahdesti. Keski-Euroopassa joidenkin lajien on todettu talvehtineen myös munana tai toukkana. Leppäkertut talvehtivat usein karikkeessa, heinätupoissa tai kaarnan raoissa. Leppäkerttuja voi löytää talvella myös ikkunoiden välistä. Jotkin lajit, kuten seitsenpistepirkko, talvehtivat ryhmissä.
Vaeltaminen
Leppäkertut lähtevät joskus vaeltamaan suurina joukkoina esimerkiksi kun lämpötila on riittävän korkea tai kun kirvat ovat ehtyneet. Vaeltavat leppäkertut lentävät 150–500 metrin korkeudella noin 30 kilometrin tuntinopeudella. Vaeltavien leppäkerttujen suuria rykelmiä voi löytää rantavesistä ja rannoilta.
Ravinto
thumb|left|Leppäkerttu syömässä kirvoja. Monet leppäkertut syövät kirvoja niin aikuisena kuin toukkanakin. Leppäkerttuja hyödynnetäänkin etenkin kilpikirvojen torjunnassa. Jotkin lajit syövät muutakin ruokaa, kuten punkkeja, siitepölyä, mettä, kasveja tai härmäsieniä. Jotkin lajit eivät syö kirvoja lainkaan. Paistepirkko ja ahdepirkko käyttävät muurahaisia hyväkseen saadakseen kirvoja. Niukkoina aikoina leppäkertut voivat olla kannibalistisia.
Viholliset
Jotkin linnut, kuten räystäspääsky ja pikkuvarpunen, syövät leppäkerttuja muun ravinnon ohella. Sudenkorennot, hämähäkit, petokärpäset ja petoluteet voivat saalistaa leppäkerttuja, mutta muilta hyönteisiltä leppäkerttuja suojaa niiden kova kuori. Häirittynä leppäkertut erittävät jalkojensa hajurauhasista keltaista nestettä, hemolymfaa. Sen uskotaan olevan puolustustapa vihollisia vastaan, sillä se haisee pahalle ja on joillakin lajeilla myrkyllistä. Seitsenpistepirkon myrkky on hengenvaarallista ainakin sinitiaiselle.
Yli sadan pistäis- ja kaksisiipislajin tiedetään loisivan leppäkertuissa. Eräs Suomessakin esiintyvä vainopistiäisiin (Braconidae) kuuluva loinen Dinocampus coccinellae tekee leppäkertusta zombin munimalla aikuiseen leppäkerttuun viruksen, joka saa leppäkertun käyttäytymään oudosti: se muuttaa leppäkerttuja isännikseen, jotka saattavat myöhemmin toimia myös pistiäisen kasvavien toukkien aggressiivisina puolustajina.
Taksonomia
Leppäkerttuja tunnetaan koko maailmasta noin 6 000 lajia. Euroopassa niitä esiintyy noin 260 ja Suomessa 64. Suomen lajit jaetaan 28 sukuun ja viiteen alaheimoon.
Leppäkerttujen alaheimot ovat:
Leppäkerttujen luokittelussa on päädytty vakioimaan lajin tieteellisen nimen pääteosaa leppäkerttulajin ulkonäön mukaan. Tämä tehdään peitinsiipien pohjavärin ja pilkkujen värin mukaan siten, että punctata-päätteisillä leppäkerttulajeilla on tummat pilkut vaalealla pohjalla ja jos lajilla on tummempi pohja ja vaaleammat pilkut, lajinimen loppuosassa ovat guttata tai pustulata.
Suomessa yleisiä lajeja:
Kulttuurissa
Leppäkertusta kertovat muun muassa lastenlaulu "Lennä, lennä, leppäkerttu" ja XTC-yhtyeen popkappale ”Ladybird”. 22-Pistepirkko-yhtye on saanut nimensä leppäkertun mukaan.
Leppäkertun englannin- ja saksankieliset nimet ladybug ja Marienkäfer viittaavat Neitsyt Mariaan. Seitsenpistepirkon seitsemää pistettä on pidetty Marian seitsemän surun symbolina. Samaan perinteeseen liittyy ruotsinkielinen nimi nyckelpiga: Neitsyt Marian on uskottu pitävän taivaan portin avainta hallussaan, vaikka Raamattu ei niin kerrokaan. Pakanuuden aikana yksi monista leppäkertun nimistä oli Freyafugl, mikä liittyy hedelmällisyyden jumalatar Freijaan.
Kroukoto
Kroukoto (myös Kouroukoto) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kéniéban piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin kaakkoisosassa 123 kilometriä Kéniébasta itään. Kunnassa on 10 300 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).
Kroukoton kunta rajoittuu etelässä Kéniéban piirin Sagalon, lännessä Faraban, Guenegorén ja Bayen, pohjoisessa Bafoulabén piirin Koundianin ja Bamafélén sekä idässä Kitan piirin Kokofatan ja Kouloun kuntiin. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangot ja kukkulat. Itärajalla virtaa Bafingjoki. Kasvillisuus on savannia. Kunnan itäosassa sijaitsee Bafingin kansallispuisto.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat mandinkoja ja fulbeja.
Sumba (Färsaaret)
thumb|right|250px|Näkymä Sumban kylään. Taustalla kohoaa [[Beinisvørð.]] Sumba on kylä Färsaarilla Suðuroyn saarella. Tämä 253 asukkaan (1.1.2013) kylä muodostaa Sumban kunnan keskustan.
Korkea vuori erottaa Sumban muusta saaresta. Se on myös ainoa Suðuroyn saaren länsirannalla oleva kylä Fámjinin kanssa. Vasta vuonna 1997 vuoreen tehtiin tunneli, mikä helpottaa kulkua naapurikyliin ja -kuntiin.
Sumban jalkapallojoukkue on nimeltään SÍ Sumba.
Nurmon ruokatehdas
Nurmon ruokatehdas on Atrian (aikaisemmin Itikka-Lihapolar) perustama suurteurastamo Seinäjoen pohjoispuolella Nurmossa. Päätös sen rakentamisesta syntyi, kun Tuottajain lihakeskuskunta oli perustettu muodostamaan Valion kaltainen valtakunnallinen tuottajajärjestö.
Nurmon ruokatehtaan suuri automaattivarasto ja logistiikka ovat eurooppalaista huipputasoa. Korkea varasto kykenee automaattipakkaamaan kaikki tuotetut lihatuotteet vähittäiskaupan elintarvikelaatikkoon nopeasti
2018 Nurmon ruokatehtaan yhteyteen valmistui kuudenn megawatin aurinkopuisto, jonka 24 000 aurinkopaneelia vastaavat yhdeksän jalkapallokentän alaa. Se tuottaa noin viisi prosenttia tehtaan kuluttamasta sähköstä. Investointi oli lähes 7 miljoonaa euroa ja takaisinmaksuaika on noin 10 vuotta.
Hannikaissali
Hannikaissali on Jyväskylässä, ammattikorkeakoulun Suomalaisen musiikkikampuksen yhteydessä toimiva 200-paikkainen, osin nousevakatsomoinen konserttisali. Säveltäjä P. J. Hannikaisen mukaan nimetyn salin varusteisiin kuuluvat urut, cembalo ja kaksi Steinway-flyygeliä. Erityisesti kamarimusiikin esittämiseen sopiva sali on varustettu myös kokouskäyttöön.
Giffenin hyödyke
Giffenin hyödyke on taloustieteessä käytetty termi, jolla kuvataan tuotetta tai palvelua, jonka kysyntä kasvaa hyödykkeen hinnan noustessa. Giffenin hyödykkeiden olemassaolosta ei saatu kiistatonta empiiristä varmuutta, mutta taloustieteen teoria tarjoaa mahdollisuuden hyödykkeiden olemassaololle. Nimensä Giffenin hyödyke on saanut Robert Giffeniltä, joka Alfred Marshallin mukaan keksi tällaisten hyödykkeiden mahdollisen olemassaolon.
Klaksvík (kunta)
Klaksvík sijaitsi ennen kokonaan vain Borðoyn saarella, mutta laajeni myös Kalsoylle vuoden 2005 kuntaliitoksessa, jolloin Klaksvíkiin liitettiin saaren pohjoisosassa ollut Mikladalurin kunta.
Kylät
Kursivoidut kuuluivat Mikladalurin kuntaan.
Ánir, Árnafjørður, Klaksvík, Mikladalur, Norðoyrim, Trøllanes
Ruskea kääpiö
pienoiskuva|Gliese 229B löytövalokuvassa ja Hubble-avaruusteleskoopin havaitsemana. pienoiskuva|Aurinko, punainen kääpiö, suuri ja pieni ruskea kääpiö sekä planeetta [[Jupiter.]] pienoiskuva|Kaksinkertainen ruskea kääpiö. pienoiskuva|Taiteilijan näkemys T-kääpiöstä.
Ruskea kääpiö on taivaankappale, joka on massaltaan ja ominaisuuksiltaan kaasumaisen jättiläisplaneetan ja tähden välillä. Ruskeita kääpiöitä kuvataan usein epäonnistuneiksi tähdiksi, mikä perustuu ajatukseen, että ne syntyvät samalla tavalla kuin tähdet, mutta niiden massa ei riitä fuusioreaktion ylläpitämiseen.
Ruskea kääpiö erottuu tähdestä useimmiten siten, että siinä on suuria määriä metaania. Ruskeita kääpiöitä hieman massiivisemmat tähdet ovat punaisia kääpiöitä.
Koska planeetoilla ja ruskeilla kääpiöillä voi olla hyvin samanlainen massa ja kaasukehä, ei aina ole selvää onko jokin kohde himmeä ruskea kääpiö vai eksoplaneetta. Tästä syystä tutkijat eivät ole päässeet yksimielisyyteen niiden välisen eron määritelmästä. Toisen määritelmän mukaan erotus tulisi tehdä kappaleen syntytavan mukaan ja toinen määritelmä korostaa kappaleen sisäistä fysiikkaa. Ensin mainitun määritelmän mukaan ruskeat kääpiöt syntyvät tiivistymällä valtavista molekyylipilvistä ja planeetat kasautumalla protoplanetaarisesta kiekosta.
Elli Castrén
Elli Ilona Castrén (s. 10. kesäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt lähes sata roolia Kansallis­teatterissa vuodesta 1966 lähtien.
Ura
Castrén teki kaksi ensimmäistä elo­kuva­roolia 1960-luvulla ollessaan vielä teatteri­koululainen, mutta hänet nähtiin valko­kankaalla seuraavan kerran vasta 1980-luvulla, jolloin hän alkoi näytellä sihteeri Unelma Säleikköä Uuno Turhapuro -elo­kuvissa. Televisiossa Castrén on näytellyt televisio­sarjassa Kotikatu Niina Luotolan äitinä. Castrén toimi myös Tupun, Hupun ja Lupun ääni­näyttelijänä animaatio­sarjassa Ankronikka.
Ruskea kääpiö
Jälkimmäisen määritelmän mukaan ruskeita kääpiöitä ovat tähteä pienemmät kappaleet, joiden todellinen massa on suurempi kuin deuteriumin lämpöfuusioreaktion vaatiman massan alaraja. Nykyisen arvion mukaan tämä on noin 13 Jupiterin massaa. Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin eksoplaneettatyöryhmän vuonna 2001 julkaiseman ja 2003 päivittämän työmääritelmän käyttää ruskeista kääpiöistä tätä määritelmää. Työryhmän määritelmä ei ole riippuvainen siitä miten kyseinen taivaankappale on muodostunut tai missä se sijaitsee.
Elli Castrén
Ura
Castrén sai Ida Aalberg -palkinnon vuonna 1983 Ismo Kallion kanssa.
Seine-Maritime
Seine-Maritime on Ranskan departementti numero 76. Se sijaitsee Pohjois-Ranskassa Englannin kanaalin rannalla Ylä-Normandian hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 278 neliökilometriä, ja siellä on 1 243 830 asukasta (2006). Seine-Maritimen pääkaupunki on Rouen. Le Havre on tärkeä satamakaupunki. Seine-Maritime on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 35 kantoniin ja 710 kuntaan.
Seine-Inférieure oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostettiin osasta Normandian provinssia. Vuonna 1951 departementin nimeksi vaihdettiin Seine-Maritime.
Ruskea kääpiö
Ruskeat kääpiöt jaetaan luokkiin M, L, T ja Y. Vuoteen 2011 mennessä oli löytynyt yhteensä noin 800 L- ja T-kääpiötä ja yli 500 M-kääpiötä. Vuonna 2011 julkaistussa tutkimuksessa kerrottiin Subaru- ja VLT-teleskooppien löytäneen vain noin kuuden Jupiterin massan painoisen ruskeaksi kääpiöksi luokitellun taivaankappaleen. Se ei kierrä mitään tähteä muttei myöskään ylläpidä fuusiota.
Planeettajärjestelmät
Joidenkin ruskeiden kääpiöiden ympärillä on kaasusta ja pölystä koostuvia kertymäkiekkoja, jollaisista planeettakunnat syntyvät.
Ruskean kääpiön planeetat voivat olla teoriassa elinkelpoisia sen aikaa, kun ruskea kääpiö pysyy kyllin kirkkaana. Jotta planeetan pinnalla olisi elämää, sillä on oltava kaasukehä. Hyvin lähellä ruskeaa kääpiötä ei voi olla planeettoja, koska vuorovesivoimat hajottavat planeetat niin sanotun Rochen rajan sisäpuolella. Kylmä ja himmeä ruskea kääpiö lämmittää vain Rochen rajan sisäpuolella lämpötiloihin, joissa voi olla elämälle välttämätöntä nestemäistä vettä. Tästä huolimatta paikallista elämää ruskean kääpiön planeetan pinnalla voi olla muun muassa vulkaanisen lämmön auttamana.
Elinkelpoinen planeetta voi kiertää 2–3 Rochen säteen päässä noin 30 Jupiterin massaista ruskeaa kääpiötä miljardeja vuosia, tarkemmin 4 miljardia vuotta 40 Jupiterin massaista ruskeaa kääpiötä ja 10 miljardia vuotta 70 Jupiterin massaista ruskeaa kääpiötä. Joidenkin mukaan meidän kaltaisemme nukleiinihappopohjaisen elämän synty ruskean kääpiön ympärille olisi harvinaisempaa, koska viileistä esiplanetaarisista kiekoista on havaittu vähemmän vetysyanidia, joka on adeniini-nimisen nukleiinihapon lähtöaine.
Esimerkki nuoresta ruskeasta kääpiöstä on 2M J044144, jonka massa on 20 Jupiterin massaa eli 0,02 Auringon massaa. Tätä noin miljoonan vuoden ikäistä kohdetta kiertää noin 24 AU päässä kappale, joka on joko ruskea alikääpiö tai planeetta. Kohteen massa on 5–10 Jupiterin massaa. Niinpä kohde on tavallaan hyvin kevyt kaksoistähti. Planeetan synty ei selity monien planeettojen synnyn selittävällä perinteisellä aineen kasautumisteorialla, vaan kohde on joko tiivistynyt tähtienvälisestä pilvestä tai ruskeaa kääpiötä ympäröivästä ainekiekosta.
Elli Castrén
Yksityiselämä
Elli Castrén kuuluu Castrénin sukuun. Hänen isänsä oli vesi­rakennuksen professori Viljo Castrén, ja hänen vanhempi veljensä arkki­tehti Heikki Castrén. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Jaakko Kytömaan kanssa vuodesta 1973 lähtien. Paris­kunnalla on kaksi lasta.
Oulujoen kirkko
Oulujoen kirkko sijaitsee metsäsaarekkeessa Oulujoen pohjoisrannalla Kirkkokankaan kaupunginosassa Oulussa. Kirkko ja Oulujoen seurakunta kuuluvat Oulun seurakuntayhtymään. Kirkko kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Rakentaminen ja korjaukset
Suomen senaatin päätös kirkon rakentamisesta tehtiin vuonna 1904, kun silloisen Oulujoen kunnan alueen seurakunta erosi Oulun emäseurakunnasta. Vuonna 1908 valmistuneen puisen kirkkorakennuksen suunnitteli lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Rakennuksen arkkitehtuuri heijastelee kansallisromanttista tyylisuuntausta Suomen Suuriruhtinaskunnan ja sortokausien hengessä. Sucksdorff itse sai vahvoja kansallisromanttisia vaikutteita muun muassa Vienan retkiensä seurauksena. Myös toisessa kirkon kelloista on aikakautta kuvastava teksti "Oi Herra siunaa Suomen kansa".
Valmistuessaan kirkko nimettiin Pyhän Hengen kirkoksi. Se on Pohjois-Suomen ainoa säilynyt puinen jugend-kirkko. thumb|250px|left|Oulujoen kirkon interiööri. 1900-luvun aikana alkuperäistä sisustusta on korjaustöiden yhteydessä muutettu useaan kertaan. Vuoden 1984 entisöintityöt suunnitteli arkkitehti Anna-Maija Ylimaula professori Esko Järventauksen myötävaikutuksella. Entisöinnin tarkoituksena oli palauttaa kirkko mahdollisimman lähelle sen alkuperäistä olemusta eli ennen muuta poistaa sotien jälkeen tehdyt modernisoinnit.
Kirkon ominaispiirteitä
Kirkko on 34 metriä pitkä ja 15 metriä leveä. Katon korkeus on 20 metriä, kellotornin 43 metriä. Kirkon rakenteen omaperäisin seikka lienee sen pääty- eli itäseinä. Kirkon keskiakseliin on yhdistetty alttari, saarnatuoli, kuorolehteri ja urut yhdeksi kokonaisuudeksi. Vastaavaa ratkaisua ei ole missään muussa Suomen kirkossa. Kirkon vastakkaisessa eli länsipäädyssä on taas ratasikkuna, jossa olevan ristin keskellä ovat kirjaimet JHS, Jesus Hominum Salvator eli 'Jeesus, ihmisten pelastaja'. Kirkon päätyyn on lisäksi kirjoitettu kaikkien Jeesuksen opetuslasten eli apostolien nimet, mutta niin että Juudaksen nimi on sijoitettu muita alemmaksi.
Kirkon tekstiilit on suunnitellut Raija Rastas.
Ulkoapäin valkoiseksi maalattu, sisältä hirsipintainen Oulujoen kirkko on suosittu vihkikirkko. Kirkon ympäristö on metsää ja lähellä olevat pappilan pellot ovat edelleen viljelyskäytössä. Myös kirkon ympärille tehty nurmikko on tarkoitus palauttaa alkuperäisen kaltaiseksi metsän aluskasvillisuudeksi. Oulujoen hautausmaa sijaitsee kirkon lähellä.
Oulujoki (Suomen entinen kunta)
thumb|Oulujoen kunnan rajat vuoden 1960 tilastokartassa. Kartassa näkyy myös naapurikunnat, joille lakkautetun kunnan alueet jaettiin vuonna 1965. thumb|Oulujoen kirkko. Oulujoki (vuoteen 1910 Oulun maalaiskunta ) oli Pohjois-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Oulun maalaiskunnan kunnanvaltuusto päätti nimenmuutoksesta Oulujoeksi vuonna 1910. Oulujoen naapurikunnat olivat Kempele, Kiiminki, Muhos, Oulu, Tyrnävä, Utajärvi ja Ylikiiminki.
Yleistä
Oulujoen kunnan sijainti Oulun kaupungin lähellä ja myös Oulujoen varrella vaikuttivat elinkeinoelämään ja sivistysoloihin. Kunnan tärkeimmät elinkeinot olivat maanviljely, kalastus, tervan kuljetus ja matkailu. Maalaiskunnassa oli myös teollisuutta: muun muassa Toppilan höyrysaha perustettiin sinä aikana, kun Toppilan alue kuului Oulun maalaiskuntaan.
Oulujoen kunnallisten toimintojen keskus oli vuokratila Oulunsuun pirtillä vuoteen 1941 saakka. Sen jälkeen Oulujoen kunnantoimisto oli Oulun kaupungissa. Oulujoelle ei omaa kunnantaloa koskaan rakennettu. Viktor J. Sucksdorffin suunnittelema Oulujoen kirkko on vuodelta 1908.
Oulun maalaiskunnan ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa jo vuonna 1873. Koululaitos laajentui seuraavina vuosina Suomessa voimaan tulleen oppivelvollisuuden myötä. Jos kansankoulun jälkeen tahtoi opiskella lisää, seuraava vaihe oli oppikoulu. Oulussa oli neljä suomenkielistä oppikoulua 1900-luvun alussa. Kunnan asukkaat olivat paremmassa asemassa kuin muiden maalaiskuntien asukkaat, koska Oulujoki sijaitsi lähellä Oulun kaupunkia.
Oulujoen kunta takaisin
Vuonna 2006 eräät vaikuttajat Paavo Vasalan johdolla halusivat irrottaa Oulujoen jälleen omaksi kunnakseen mahdollisesti matalamman veroäyrin toivossa. Maanomistajien ja Oulun kaupungin välillä on myös linjaerimielisyyksiä siitä, millä tavoin kaupunki toteuttaa Oulujoen varteen tonttikaavoitusta asuntoaluekäyttöön.
Taajamat
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Oulujoen taajamat olivat kirkonkylä (608 asukasta 3,3 neliökilometrillä) ja Oulunlahti (711 asukasta 2,8 neliökilometrillä). Kummastakin taajamasta osa sijaitsi Oulun puolella, ja Oulun keskustan taajamasta osa sijaitsi puolestaan Oulujoen puolella.
Kylät ja alueet
Alla on luettelo Oulujoen kuntaan kuuluvista kylistä ja alueista.
Alueliitokset
Oulujoesta liitettiin useita kyliä ja alueita kunnan olemassaolon aikana Oulun kaupunkiin. Viimeiset kylät ja alueet liitettiin kunnan lakkautumisen yhteydessä vuoden 1965 alussa. Suurin osa viimeisistä kylistä ja alueista liitettiin Ouluun, ja muut naapurikuntiin, kuten esimerkiksi Juurussuon kylä Kempeleen kuntaan. Paikan nimen yhteydessä on suluissa mahdollinen tieto milloin se on liitetty Oulun kaupunkiin tai muuhun kuntaan tai muu tärkeä informaatio. Suurin osa listassa olevista paikan nimistä ovat nykyisiä Oulun kaupunginosia tai niiden Oulujoen kunnan aikainen paikan nimi on vakiintunut toiseksi, kuten esimerkiksi Koskelankylä-niminen kylä sijaitsi alueella, joka nykyään tunnetaan Koskelan kaupunginosana.
Melodifestivalen 2006
Melodifestivalen 2006 oli Ruotsissa 18. helmikuuta – 18. maaliskuuta 2006 järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 2006 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailun voitti Carola kappaleella Evighet, joka käännettiin kansainvälisiä euroviisuja varten englanniksi nimelle Invincible.
Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi neljällä alkukarsinnalla, joissa jokaisessa kisasi kahdeksan kappaletta, joita puhelinäänestäjät äänestivät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta kappaletta putosivat, minkä jälkeen jäljellä olevien kappaleiden kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierrosten äänten yhteismäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi suoraan finaaliin ja seuraavat kaksi toiseen mahdollisuuteen.
1. semifinaali
Ensimmäinen semifinaali kilpailtiin 18. helmikuuta Ejendahls Arenalla Leksandissa.
2. semifinaali
Toinen semifinaali kilpailtiin 25. helmikuuta Löfbergs Lila Arenalla Karlstadissa.
3. semifinaali
Kolmas semifinaali kilpailtiin 4. maaliskuuta Rosenholm Arenalla Karlskronassa.
4. semifinaali
Neljäs semifinaali kilpailtiin 11. maaliskuuta Scandinaviumissa Göteborgissa.
Toinen mahdollisuus
Toinen mahdollisuus kilpailtiin 12. maaliskuuta SVT:n tv-studioilla Tukholmassa. Myös toisessa mahdollisuudessa puhelinäänestäjät äänestivät kappaleita kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisen kierroksen jälkeen kolme vähiten ääniä saanutta putosi, minkä jälkeen loppujen kesken äänestystä jatkettiin. Kahden kierroksen yhteenlasketulla äänimäärällä mitattuna kaksi eniten ääniä saanutta jatkoi finaaliin.
Finaali
Finaali kilpailtiin 18. maaliskuuta Globenilla Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja ympäri Ruotsia kokoontuneet 11 alueraatia. Kukin raati antoi mielestään seitsemälle parhaalle kappaleelle pisteitä kaavalla 1-2-4-6-8-10-12, ja puhelinäänestyksen kärkiseitsikko sai pisteitä kaavalla 11-22-44-66-88-110-132.
Preeriakahlaaja
pienoiskuva|Preeriakahlaajan munia. Preeriakahlaaja (Bartramia longicauda) on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi Johann Matthäus Bechstein 1812. René-Primevère Lesson nimesi suvun William Bartramin kunniaksi 1831.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 26–28 cm, siipien kärkiväli 64–68 cm ja paino 97–226 g, keskimäärin noin 160 g. Naaras on hieman kookkaampi. Sillä on pitkät keltaiset jalat, pieni pää sekä pitkä nokka ja pyrstö. Höyhenpuku on ruskean eri sävyjen kirjavoima ja maha on valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Preeriakahlaaja istuu usein näkyvällä paikalla aidantolpan nokassa, puhelinpylvään päässä tai puun latvassa.
Esiintyminen
Pesimäalueena ovat Pohjois-Amerikan keskiosat Luoteis-Alaskasta Kanadaan ja Coloradoon, Oklahomaan, Etelä-Illinoisiin ja Virginiaan. Pesimäalueen laajuus on noin 3,3 miljoonaa neliökilometriä. Maailman populaation koko on noin 350 000 yksilöä. Lajin kanta on nykyisin elinvoimainen, sillä se on osittain toipunut 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun kannanromahduksesta, joka johtui liikametsästyksestä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Amerikassa, pääasiassa Etelä-Brasiliassa, Uruguayssa, Paraguayssa ja Argentiinassa. Laji tavattiin ensimmäisen kerran Suomessa 1.11.2016 Satakunnan Nakkilassa Leistilänjärven peltoaukealla. Lajin tarkastaa vielä BirdLife Suomen rariteettikomitea.
Elinympäristö
Preeria, heinäpellot, laitumet, lentokentät ja muut lyhytkortiset avomaat. Esiintyy myös vuoristoissa yli kilometrin korkeudella.
Lisääntyminen
Pesä on maassa ja munia on 4. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, joka kestää 22–27 päivää. Molemmat emot myös huolehtivat poikasista, jotka oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä.
Ravinto
Maassa elävät pienet selkärangattomat ja kasvien osat.
Euribor
thumb|350px|Euriborin vaihtelua vuodesta 1999. 1 viikon korko vihreällä, 3 kuukauden sinisellä ja 12 kuukauden punaisella. Euribor on päivittäin julkaistava euromaiden yhteinen viitekorko, jolla pankit tarjoutuvat lainaamaan vakuudettomasti varoja toisille pankeille euromääräisillä rahamarkkinoilla. Tätä rahamarkkinaa kutsutaan pankkienväliseksi markkinaksi.
Euribor on euroalueen ja Euroopan tärkein viitekorko. Euriborkorkoja käytetään viitekorkona erilaisten rahamarkkinasopimusten hinnoittelussa. Esimerkiksi Suomessa suurin osa asuntolainoista on sidottu 12 kuukauden euriboriin, jolloin lainan korko tarkistetaan kerran vuodessa. Monissa Euroopan maissa asuntolainoissa käytetään kiinteitä korkoja tai pankkien omia viitekorkoja eli prime-korkoja. Euriboria käytetään myös korkojohdannaisten kohde-etuutena.
Periaatteet
Käytännössä euribor on korko, jolla pankki saa lainattua muilta pankeilta varoja ilman vakuuksia omaan luotonantoonsa pankkien välisiltä rahamarkkinoilta. Näitä varoja pankki lainaa eteenpäin euriboria korkeammalla korolla (euribor + marginaali) halukkaille lainanottajille. Pankkien ottolainauksen volyymit pankkienväliseltä rahamarkkinalta ovat suuria, ja tuo toiminta voidaan mieltää rahan tukkukaupaksi. Pankit antolainaavat rahan halukkaille lainanottajille pienissä erissä ja korkeammalla korolla, ja tämä voidaan mieltää rahan vähittäiskaupaksi. Pankit voivat myös luonnollisesti antolainata rahaa pankkienvälisellä markkinalla ottolainauksen sijaan – näin voidaan menetellä pankin vastaanottamien talletusten kanssa. Pankkien on periaatteessa harvoin kovinkaan taloudellisesti kannattavaa ottolainata pankkien väliseltä markkinalta ja antolainata nämä rahat takaisin pankkien välisellä markkinalla, mutta todellisuudessa tällainen jatkuva pankkien välisellä markkinalla tapahtuva edestakainen kaupankäynti muodostaa euriborkoron.
Euriborkorot julkaistaan jokaisena Target2-järjestelmän aukiolopäivänä klo 12 Suomen aikaa 1 viikon, 1, 3, 6 ja 12 kuukauden ajanjaksoille. Euriborkorot perustuvat niin kutsuttujen paneelipankkien toteutuneisiin rahamarkkinakauppoihin sekä tarvittaessa noteerauksiin. Laskennassa käytetään perustana 360 päivän pituista vuotta. Pankkien ilmoittamista koroista jätetään huomioimatta 15 prosenttia alimmista ja ylimmistä luvuista, ja jäljelle jäävistä koroista lasketaan keskiarvo. Näin saatu luku pyöristetään kolmen desimaalin tarkkuuteen.
Euriborkorkoja hallinnoiva Euroopan rahamarkkinainstituutti EMMI on uudistanut euriborin laskentamenetelmiä. Uudessa menetelmässä pankkien antamat noteeraukset perustuvat edelleen ensisijaisesti toteutuneisiin kauppoihin, mutta jos niitä ei ole riittävästi, laskennassa voidaan käyttää apuna myös muuta markkinainformaatiota. Uudistuksen tarkoituksena oli pienentää riskiä väärinkäytöksiin, sillä vuonna 2012 selvisi, että suurten kansainvälisten pankkien virkailijat olivat onnistuneet manipuloimaan muun muassa Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa käytössä olevaa Libor-viitekorkoa.
Vielä ennen vuoden 2012 Libor-skandaalia euriborin laskenta perustui 44 pankin paneelin korkotarjouksiin. Tällä hetkellä paneelissa on 18 pankkia: viisi Ranskasta, neljä Espanjasta, kaksi Italiasta ja Saksasta sekä yksi Alankomaista, Belgiasta, Iso-Britanniasta, Luxemburgista ja Portugalista. Paneeliin kuuluvia pankkeja ovat esimerkiksi BNP Paribas, Deutsche Bank sekä Barclays. Suomalaisista pankeista paneelissa oli mukana OP toukokuuhun 2016 asti sekä Nordea joulukuuhun 2015 asti.
Brittipop
Brittipop tarkoittaa brittiläistä pop- ja rockmusiikkia. Nykyisin käsite yhdistetään ennen kaikkea 1990-luvun keskivaiheilla vallinneeseen brittiläiseen rocksuuntaukseen, jonka englanninkielinen nimi on Britpop.
1990-luvun brittipop
Brittipop oli melodista ja kitaravoittoista. Musiikillisesti se nojasi vahvasti perinteiseen brittiläiseen rockmusiikkiin. Brittipopyhtyeiden suurimpina vaikuttajina toimivat 1960-luvun menestyneet brittiläiset yhtyeet kuten The Beatles, The Who, The Kinks ja Small Faces. Jonkin verran vaikutteita haettiin myös punkista, glam rockista ja The Smithsin kaltaisista 1980-luvun yhtyeistä. Tyylilajin menestynein ja tunnetuin albumi on Oasiksen (What’s the Story) Morning Glory?, jota on myyty maailmanlaajuisesti arviolta 20 miljoonaa kappaletta. Ulkoisessa tyylissä henki vahvana 1960-luvun mod-kulttuurin ja lad-henkisyyden sulautuminen. Asiaan kuuluivat täten moppitukat ja peribrittiläiset brändit kuten Ben Sherman, Burberry, Fred Perry, Clarks ja Paul Smith. Brittipop-tyyliä ja koko ilmiötä pidetäänkin korostetun valkoihoisena, konservatiivisena, retrohenkisenä ja menetettyyn ”parempaan Britanniaan” kaihoavana.
Selim Isakson
Selim Engelbert Isakson (19. marraskuuta 1892 Uusikirkko – 13. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri. Hän oli Saksassa jääkärikoulutuksensa saanut veteraani, joka toimi Suomen viime sodissa divisioonan komentajana ja sotien jälkeen sotilasläänin komentajana, sekä oli syytettynä sotaylioikeudessa sodan aikaisista tekemisistään, mutta sai vapauttavan tuomion.
Perhetausta
Selim Isaksonin vanhemmat olivat asemapäällikkö Eugen Aleksander Isakson ja Ida Maria Nygren. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Daisy Mabel Björkstenin kanssa.