cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pentti Punkari
Punkari edusti Suomea olympialaisten kreikkalais-roomalaisessa painissa Roomassa 1960 alle 79 kilon sarjassa ja Tokiossa 1964 alle 87 kilon sarjassa. Hänen paras arvokisasaavutuksensa oli neljäs sija Helsingborgin MM-kisoissa 1963. Hän osallistui MM-kilpailuihin myös vuosina 1967 ja 1971. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1963.
Seuratasolla "Pena" Punkari edusti Vaasan Voima-Veikkoja, Ylistaron Kilpa-Veljiä, Hallan Visaa ja Kotkan Painimiehiä. Hän voitti yhteensä yhdeksän Suomen mestaruutta kreikkalais-roomalaisessa painissa ja vapaapainissa vuosina 1960–1970. Hän voitti viidesti poliisien Euroopan-mestaruuden.
Pentti Punkarin veli Viljo Punkari oli myös painin olympiaedustaja ja Suomen mestari.
Omnivore-mobiiliooppera
Omnivore-mobiiliooppera on Miika Hyytiäisen säveltämä ja Jaakko Nousiaisen kirjoittama ja ohjaama mobiililaiteympäristöön toteutettu kännykkäooppera, uusi teosformaatti. Se on musiikkiteatterin keinoja ja ilmaisua laajentava audiovisuaalinen taideteos, jonka aiheena on ruoka sekä siihen liittyvät erilaiset uskomukset. Tähän viittaa myös teoksen nimi.
Ooppera on sävelletty mezzosopraanolle, sähkökanteleelle, kotolle ja klarinetille. Teoksen muusikkoina toimivat Essi Luttinen (mezzosopraano), Eva Alkula (kantele/koto) sekä Lauri Sallinen (klarinetti). Libretto on kirjoitettu englanniksi. Omnivore on 7-osainen, episodimainen teos, jonka kokonaiskesto on noin 20 minuuttia. Yksittäiset osat kestävät noin 30 sekunnista 3 minuuttiin. Sitä seurataan älypuhelimista ja taulutietokoneilta.
Libretto, rakenne ja ohjaus
Omnivoren aiheena on ruoka ja syöminen, sekä kaikki erilaiset uskomukset ja rituaalit, joita ruokaan ja ruokailuun liittyy. Käyttäjä tapaa teoksessa henkilön, joka kulkee nimellä ”O” (Essi Luttinen).”O”, käy läpi tunteitaan, ja analysoi kokemuksiensa läpi omaa suhdettaan ruokaan, syömiseen ja sitä kautta edelleen kehoonsa ja seksuaalisuuteensa. ”O” opastaa, neuvoo ja kiusaa teoksen käyttäjää myötäelävällä ja humoristisella otteella.
Toteutus
Omnivoren kuvaukset on toteutettu yhteistuotantona Suomen Kansallisoopperan kanssa. Teos julkaistiin 11. lokakuuta 2012.
TSS
TSS voi tarkoittaa seuraavia:
Pikavippi
Pienlaina eli pikavippi on lyhytaikainen, vakuudeton kulutusluotto, jonka suuruus on Suomessa tyypillisesti 50:n ja 1000:n euron välillä. Pienlainan hakeminen tapahtuu esimerkiksi tekstiviestillä tai luotonantajan verkkosivuston välityksellä. Suomessa keskimääräinen pienlaina oli vuoden 2014 syksyllä noin 300 euroa ja takaisinmaksuaika vajaa 3 kuukautta.
Historiaa
Pikavipin esikuvina voidaan pitää yhdysvaltalaisia palkkapäivälainoja (payday loans). Palkkapäivälainat ovat pieniä lainoja, jotka myönnetään palkkatodistusta vastaan ja maksetaan takaisin palkkapäivänä.
1900-luvun Suomessa pikavipin edeltäjä oli vekseli, jota kutsuttiin vippivekseliksi tai kulutusvekseliksi. Vekseliluotto oli lyhytaikainen, usein 3 kuukauden laina. Korkea korko ja muut maksut tekivät luoton kalliiksi. Vekseleillä kuluttajat rahoittivat ostoksiaan. Puhuttiin myös ”viinavekseleistä”. Vekseliluotot jäivät pois käytöstä 2000-luvun alussa.
Pienlainat Suomessa
Pienlainatoiminta alkoi Suomessa 2005. Ala koki voimakkaan nousun. Vuonna 2012 alalla arvioitiin olevan 80 lainoja myöntävää yritystä. Vuonna 2013 säädettiin lakimuutos, joka tiukensi pienlainojen myöntämistä merkittävästi. Alle 2 000 euron lainoille säädettiin korkokatto. Tämän seurauksena pienlainojen määrä laski jyrkästi. Alan yrityksistä moni lopetti.
Ensimmäiset suomalaiset vippipalvelut aloittivat toimintansa vuonna 2005. Kuluttajaviraston kartoituksessa, syyskuussa 2007, markkinoilta löytyi yli 50 vippiyritystä. Vuoden 2012 huhtikuussa Etelä-Suomen aluehallintoviraston ylläpitämässä luotonantajarekisterissä oli yhteensä 85 eri luotonantajaa. Pienlainayritysten kirjo oli laaja, yksittäisistä nyrkkipajoista aina kansainvälisiin toimijoihin.
Lainapäätöksen saaminen ja lainasumman siirtyminen hakijan tilille kesti normaalisti muutamia minuutteja. Takaisinmaksuajat olivat lyhyitä, keskimäärin noin kuukauden. Tyypillinen maksuaika saattoi olla esimerkiksi 14 tai 30 vuorokautta. Nykyään pienlainojen takaisinmaksuajat vaihtelevat neljästätoista vuorokaudesta aina viiteen vuoteen asti.
Pikalainojen kokonaishinnoissa ja maksuaikavaihtoehdoissa oli suuria eroja palveluntarjoajasta riippuen. Ns. todellinen vuosikorko vaihteli n. 100 ja 1 500 prosentin välillä, kun pankkien sekä muiden rahoituslaitosten myöntämissä perinteisissä kulutusluotoissa ja luottokorteissa vastaava korko oli enintään kymmeniä prosentteja. Todellisen vuosikoron mielekkyydestä pienlainojen hinnoittelussa oli eriäviä näkemyksiä. Osa asiantuntijoista oli sitä mieltä, ettei todellinen vuosikorko anna oikeaa kuvaa lyhyiden luottojen kulutasosta.
Pikavippifirmoilla oli Suomessa velvollisuus ilmoittaa lainojensa todellinen vuosikorko, mutta sanomalehti Karjalaisen selvityksen mukaan jopa puolet firmoista ilmoitti koron huomattavasti todellista pienemmäksi. Kahden viikon lainan vuosikoroksi saatettiin esimerkiksi ilmoittaa 300 prosenttia, kun todellinen vuosikorko olikin noin 10 000 prosenttia.
Oikeusministeriön vaatimien kiristysten myötä pienlainayritykset kehittelivät keinoja uusien asiakkaiden saamiseksi; ensimmäistä lainaa markkinoitiin jopa ilman kuluja ja korkoja. Osa palveluista myös kehitti tavallisista pikavipeistä poikkeavia lainamahdollisuuksia. Nämä palvelut tarjosivat esimerkiksi pitsaa pikavipillä sekä laskujen erissä maksamisen mahdollisuutta.
Saamastaan huomiosta huolimatta pikavipit ovat olleet suhteellisen harvinaisia verrattuna muihin luottotyyppeihin. Vuonna 2012 tehdyn tutkimuksen mukaan 1,3 % vastaajista oli ottanut pikavippiä vuoden kuluessa. Yli puolella oli jotain lainaa ja kulutusluottoa noin kolmasosalla. Kulutusluoton tavallisin lähde oli pankki. Pikavippiä oli tutkimushetkellä vain 0,3 prosentilla vastaajista.
Vuoden 2013 aikana uusia pienlainoja myönnettiin kotitalouksille 323 miljoonalla eurolla. Edellisvuoteen nähden vähennystä oli 18 %. Uusia pienlainoja myönnettiin vuoden aikana yhteensä 1 013 878 kappaletta. Edelliseen vuoteen verrattuna vähennystä oli 538 708 kappaletta. Erilaisia kuluja pienlainojen ottajat maksoivat tammi–joulukuun aikana ottamistaan lainoista yhteensä 62 miljoonaa euroa, 32 % vähemmän kuin edellisvuonna. Kulut olivat lähes 19 prosenttia myönnetyistä uusista luotoista. Tilastokeskuksen tilastossa oli vuoden 2013 neljännellä neljänneksellä mukana 68 pienlainayritystä.
Vuoden 2014 pienlainoja myönnettiin enää 166 miljoonalla eurolla. Uusia pienlainoja myönnettiin vuoden aikana ainoastaan 410 878 kappaletta. Keskimääräinen maksuaika oli vuoden 2014 lopussa 81 päivää. Tilastokeskuksen tilastossa oli vuoden 2014 neljännellä neljänneksellä mukana 47 pienlainayritystä.
Suomen Pienlainayhdistys toimi pienlaina-alan yritysten järjestönä vuosina 2007–2013.
Suomen lainsäädäntöä
Keskusrikospoliisi tutki vuonna 2008, onko pienlainojen myöntäminen koronkiskontaa. KRP:n mukaan "pääoman käytöstä maksettavan hyvityksen määrä prosentti- tai euromääräisenä ei vaikuta kohtuuttomalta". Tutkintapyynnön mukaan pikavippien vuosikorot olivat tuolloin noin 300–1600 %.
Pikavippien antaminen yöllä kiellettiin lokakuussa 2009. Luottopäätöksen sai antaa, mutta kello 23 jälkeen myönnetyt pikavipit sai nostaa vasta aamuseitsemän jälkeen.
Vuoden 2010 joulukuussa säädetyn lain mukaan kaikkien pikavippejä tarjoavien uusien yritysten tuli olla rekisteröitynyt aluehallintoviraston ylläpitämään luotonantajarekisteriin. Tätä ennen aloittaneille yrityksille annettiin siirtymäaikaa 31.5.2011 saakka.
Vuonna 2013 säädettiin pienlainoja koskenut merkittävä kiristys. Luotonantajille tuli velvollisuus selvittää asiakkaiden taloudellinen asema, kuten tulot. Alle 2 000 euron lainoille säädettiin korkokatto: lainan todellinen vuosikorko sai olla enintään viitekorko + 50 prosenttiyksikköä. Koska pienlainojen vuosikorko oli markkinoilla ollut huomattavasti tätä korkeampi (keskimäärin 920 %), pienlainaamisen kannattavuus romahti. Suuri osa alan yrityksistä lopetti heti lain astuttua voimaan 1.6.2013. Noin kolmannes alan yrityksistä oli poistunut luotonantajarekisteristä syksyyn 2013 mennessä. Osa palveluntarjoajista uudisti tarjontaansa ns. joustoluottojen suuntaan. Uusien pienlainojen yhteismäärä euroissa laski muutamassa kuukaudessa vajaat 40 %. Maksuajat pitenivät huomattavasti: keskimääräinen maksuaika kasvoi reilusta kuukaudesta yli kolmen kuukauden. Kun lakimuutoksen seurauksena alle 2 000 euron lainojen tarjonta väheni, vähintään 2 000 euron suuruisten joustoluottojen tarjonta kasvoi. Niitä korkokatto ei koske. Joustoluoton ottava asiakas voi kuitenkin nostaa lainaa myös vähemmän kuin 2 000 euroa, jolloin korko voi olla korkokattoa korkeampi, vaikka nostettu lainasumma jääkin alle lain tarkoittaman 2 000 euron.
Syksyllä 2019 voimaan astuvan uuden lainsäädännön ei odoteta poistavan velkaantumisongelmaa.
Kulutusluottoja koskevia säännöksiä uudistettiin 1. syyskuuta, kun voimaan astunut lakimuutos asetti kaikille kulutusluotoille tiukemman 20 prosentin korkokaton ja rajaa muut lainanhoitokulut enintään 150 euroon vuodessa. Aiemmin kulutusluottojen korkokatto on ollut 50 prosenttia, mutta ainoastaan alle 2000 euron lainoille. Käytännössä 2000 euroa suurempien pikavippien todelliset vuosikorot ovat voineet olla jopa satoja prosentteja.
Heinäkuussa 2020 COVID-19 -epidemian myötä voimaan astui kulutusluottoja koskeva väliaikainen lakimuutos. Lakimuutoksen myötä vakuudettomien lainojen kuluja haluttiin laskea, ja kulutusluottojen korkokatto puolittui. 1.7.2020 alkaen lainanantajan perimä maksimikorko laski 20 prosentista 10 prosenttiin. Lakimuutos sisältää myös kiellon luottojen suoramarkkinoinnista.
Luotonantajien rekisteröintipakko
Pienlainan luotonantajien tulee hakea rekisteröintiä luotonantajarekisteriin. Rekisteröinnin yhteydessä tarkastetaan, toimiiko yhtiö laillisesti ja mikäli yhtiö ei noudata lakia voidaan se poistaa rekisteristä. Luoton tarjoamisesta ilman rekisteröitymistä rangaistaan luotonantajarikoksena.
Jotta yritys hyväksyttäisiin luotonantajarekisteriin, vaaditaan sen johtohenkilöiltä, että heillä on oikeus harjoittaa elinkeinotoimintaa Suomessa, he eivät ole konkurssissa ja omaavat riittävän kokemuksen luotonantoalalta. Kokemuksen omaaminen voidaan osoittaa joko alan työtodistuksilla tai tutkintotodistuksella. Luotettavuus voidaan varmistaa liiketoimintakielto-, rikos- ja sakkorekisteristä.
Turun hovioikeus linjasi helmikuussa 2014, että laittomasti toimivien yritysten myöntämiin pienlainoihin sovelletaan puuttumattomuusperiaatetta. Pienlainan antaja ei voi periä saataviaan oikeusteitse, jos se rikkoo tahallaan lakia myöntämällä luottoja joko ilman, että hakisi rekisteröintiä, tai siitä huolimatta, että rekisteröintihakemus on hylätty tai yritys on poistettu rekisteristä.
Pienlainojen tarve ja käyttö
Pienlainalla voi kattaa äkillisen tai lyhytaikaisen rahantarpeen pankkiluoton sijasta. Pienlainaa voi hakea rahoitusyhtiöstä tai ns. vertaislainapalvelun välityksellä. Pienlainojen tavanomaisia käyttökohteita ovat tutkimusten mukaan mm. ruokaostot, lasten ja kodinhoidot kulut sekä juhliminen. Myös yllättävä rahantarve on mainittu syyksi. Pienlainoja otetaan myös muiden velkojen maksamista varten. Peruselinkustannuksiinsa pienlainoja ovat käyttäneet erityisesti vähäosaiset. Osa pienlainojen ottajista on kertonut turvautuvansa mieluummin vippeihin kuin sosiaaliavustuksiin. Avustuksiin on liitetty mm. häpeän tunne. Käyttö juhlimiseen puolestaan korostuu nuoressa ikäluokassa. Muiksi syiksi on mainittu mm. pienet ja epäsäännölliset tulot, halu säilyttää luottotiedot, turha kuluttaminen, välinpitämätön ja holtiton rahankäyttö, alkoholi ja pelaaminen.
Vaihtoehtona sosiaalinen luototus
Jotkin kunnat myöntävät lainoja, joissa korko on selvästi alempi kuin pikavipeissä. Toisaalta osana ohjelmaa sovitaan luottotietojen menettämisestä ohjelman ajaksi. Sosiaalisen lainan saamismahdollisuutta voi tiedustella oman kunnan puhelinpalvelusta tai etsimällä tietoa internetsivuilta. Kuntien myöntämät lainat vaihtelevat tyypillisesti parista sadasta eurosta kahteen tai viiteen tuhanteen euroon. Joillakin kunnilla yläraja voi olla 10 000 euroa. Tyypillinen laina-aika on enintään viisi vuotta ja korkoa hyvin edullinen 12 kuukauden Euribor.
Etelävuori
Etelävuori on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kim Il
Kim Il (s. 25. kesäkuuta 1971) on pohjoiskorealainen entinen vapaapainiija. Hän paini alle 48-kiloisten sarjassa.
Sulo Tanninen
Sulo Tanninen oli Tammelan Liesjärven kansakoulun opettajana vuosina 1927–1961. Hänen vaimonsa Magda Ahlgren oli koululla käsityönopettajana. Tanninen keräsi Liesjärven kylästä maa-, metsä-, karja- ja kotitalouteen liittyvää esineistöä perustamaansa kylämuseota varten. Museorakennuksena toiminut punainen hirsirakennus rakennettiin kyläläisten talkootyönä koulun pihapiiriin. Tannisen museon nimellä tunnetty museo siirtyi sittemmin Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen hallintaan ja kun Liesjärven koulu lopetettiin museorakennus esineistöineen siirrettiin Saaren kansanpuistoon vuonna 2013. Nykyisin Tannisen museon omistaa Tammelan kunta.
Kim Il
Vuonna 1991 Kim voitti ikäluokassaan maailmanmestaruuden ja sijoittui aikuisten MM-kisoissa Varnassa hopealle hävittyään loppuottelussa Neuvostoliiton Vugar Orudijeville.
Vuonna 1992 Kim voitti huhtikuussa Aasian-mestaruuden ja elokuussa olympiakultaa Barcelonan olympialaisissa, missä hän kukisti loppuottelussa Etelä-Korean Song Shin-kimin. Kim voitti Aasian-mestaruuden myös vuosina 1993 ja 1996. Viimeisissä arvokilpailuissaan 1996 Atlantan kesäolympialaisissa hän voitti toisen olympiakultansa. Tällä kertaa loppuottelussa vastassa oli Armenian Armen Mktrtšan.
Helena
Helena voi viitata ainakin seuraaviin:
Guisen herttuan murha
Guisen herttuan murha on vuonna 1908 valmistunut ranskalainen mykkäelokuva. André Calmettesin ja Charles Le Bargyn ohjaama historiallisesti merkittävä teos oli yksi ensimmäisistä ”taidefilmeistä”, joiden tarkoituksena oli lisätä elokuvan arvostusta taidemuotona.
Juoni
Ranskan kuningas Henrik III on päättänyt hankkiutua eroon kilpailijastaan Guisen herttuasta Henristä. Henrik kutsuu herttuan linnaansa. Tämä saapuu sinne itsevarmana, vaikka häntä on etukäteen varoitettu. Kuninkaan miehet surmaavat herttuan murhan suunnittelijan lymytessä verhojen takana. Lopuksi herttuan ruumis hävitetään polttamalla.
Tuotanto
Elokuvahistoriallisesti merkittävä Guisen herttuan murha oli Le Film d’Art -yhtiön ensimmäinen tuotanto. Se ei kuitenkaan ollut ensimmäinen ”taidefilmi”, sillä Pathé Frèresin tytäryhtiön SCAGL:n Arlesitar oli julkaistu jo aikaisemmin. Samaa aihetta oli käsitelty Lumièren veljesten ja Pathén elokuvissa.
Guisen Herttuan murhaa esitettiin helsinkiläisissä Central ja Maailman Ympäri -teattereissa  ja tamperelaisen Maat ja Kansat -yhtiön Hämeenkatu 8 -teatterissa marraskuun lopussa vain viikko Ranskan ensi-illan jälkeen. Hufvudstadsbladetin mukaan tämä järjestyksessä toinen ”taiteellinen” ranskalainen kuva oli uusi osoitus siitä, että elokuva voi nousta taiteen tasolle: ”Tässä kuvassa näemme täysipainoista näyttämötaidetta, joka on paljon korkeammalla kuin yleensä elokuvateattereissa”.
Anna Kaari
Anna Kaarina Tuulikki Anderson (kirjailijanimeltään Anna Kaari, ent. Westling, o.s. Höglund, 4. huhtikuuta 1903 Orimattila – 21. joulukuuta 1987 Inyo, Kalifornia) oli suomalainen runoilija, joka käytti myös nimimerkkiä Ilona.
Armi Aavikko (albumi)
Armi Aavikko on suomalaisen laulaja Armi Aavikon kokoelma-albumi. Se julkaistiin 25. helmikuuta 2002.
Albumilla on mukana Armin & Dannyn 28. joulukuuta 1995 levyttämä, ennenjulkaisematon duetto ”Kanssasi on niin hyvä olla”. Levytys oli Aavikon uran viimeinen.
Vaaleakultarinta
Vaaleakultarinta (Iduna pallida, aikaisemmin Acrocephalus pallidus ja Hippolais pallida) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 12–14 cm, paino 10–12 g ja siipien kärkiväli 18–21 cm. Ulkonäöltään muistuttaa harmaata rytikerttusta. Eroina ovat mm. harmahtava yläperä, pyrstön kapea valkea kärki, harmaa yläpuoli ja valkea alapuoli. Nykii pyrstöään alaspäin. Sukupuolet ovat samanväriset. Ääni on kova maiskaus. Laulussa ei esiinny matkintoja.
Euroopassa esiintyy 2 alalajia: itäinen elaeica ja läntinen opaca. Afrikassa on lisäksi 3 alalajia.
Syksyllä vanhojen lintujen käsisulat ovat kuluneet, nuorten tuoreet. Kaikki vaaleakultarinnat sulkivat täydellisesti talvehtimisalueilla.
Hamish Carter
Vuoden 1993 MM-kisoissa Carter saavutti pronssia, 1997 MM-kisoissa hopeaa ja 2002 Kansainyhteisön kisoissa pronssia. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan olympialaisissa hän voitti olympialaisten kultamitalin kahdeksan sekunnin erolla maanmieheensä Bevan Dochertyyn.
Vaaleakultarinta
Esiintyminen
Vaaleakultarinnan esiintymisaluetta ovat Etelä- ja Kaakkois-Eurooppa, Vähä-Aasia ja Lähi-itä sekä Päiväntasaajan pohjoispuolinen Afrikka. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Lajia on tavattu Suomessa kahdesti: 4.10.1983-5.10.1983 Luvian Säpissä rengastettiin yksi sekä 1.6.1996-17.6.1996 Lemlandin Lågskärillä rengastettiin samoin yksi yksilö. Viimeksi mainittu oli elaeica-alalajin yksilö.
Hamish Carter
Carter on kilpaillut myös soudussa kansallisella tasolla. Triathlonin harrastamisen hän aloitti 21-vuotiaana vuonna 1992.
Vaaleakultarinta
Esiintyminen
Euroopan pesimäkanta on 130 000–180 000 paria, joista pääosa pesii Kreikassa. Turkissa pesii noin 1,5 miljoonaa paria. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Kuivat pensaikkomaat puoliaavikoilla ja laaksoissa, keitaiden palmuissa, puutarhoissa ja viljelysmailla.
Lisääntyminen
Pesä on matalalla puussa tai pensaassa, tavallisesti alle 2 metrin korkeudessa. Munia on 2–5, tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa noin 1,74 g. Pääasiassa naaras hautoo 11–13 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 11–15 päivän ikäisinä. Pesii normaalisti kahdesti kesässä.
Ravinto
Hyönteissyöjä. Syksyllä myös marjat ja hedelmät.
Life Starts Now
Life Starts Now on Three Days Grace -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2009. Albumin ensimmäinen single ”Break” julkaistiin 1. syyskuuta 2009 radiossa sekä yhtyeen virallisilla nettisivuilla.
Satelliittitaivas
Satelliittitaivas on suomalaisen yhtyeen A. Aallon Rytmiorkesteri studio-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Levy sisältää muutaman käännöskappaleen lisäksi myös yhden instrumentaalikappaleen (Lentävä kalakukko) sekä joitakin yhtyeen omaa käsialaa olevia kappaleita.
Adrasteia (mytologia)
pienoiskuva|Jacob Jordaens: Jupiterin lapsuus (1640-luku) Adrasteia (, "pakenematon") oli kreikkalaisessa mytologiassa kreetalainen nymfi, jolle Rhea uskoi Zeus-pienokaisen hoidettavaksi suojellakseen tätä isältään Kronokselta Dikti-vuoren luolassa. Sisarensa Idan, Ida-vuoren nymfin, kanssa he huolehtivat Zeuksesta. Sisaret juottivat lasta Amaltheia-vuohen maidolla. Heidän kanssaan lapsesta huolehtimassa olleet korybantit, jotka mainitaan heidän veljikseen, peittivät lapsen huudon Kronoksen kuuluvilta miekkojansa ja kilpiensä kalskeella. Adrasteian kerrotaan antaneen Zeukselle tämän ollessa sylilapsi leikkikaluksi kauniin kullan ja sinisen värisen pallon, joka taivaalle heitettäessä jätti liekehtivän vanan peräänsä. Kreetalaisissa kolikoissa onkin antiikin aikana kuvattu Zeus istumassa maapallon päällä, joka symboloi samalla tavoin hänen valtaansa maailmaan.
Adrasteian kerrottiin useimmiten olleen Melisseuksen tytär, mutta Hyginus kertoo kuullensa joidenkin pitävän häntä Okeanoksen lapsena. Lisäksi Euripideen näytelmässä Rhesos Adrasteia rinnastetaan Nemesikseen, ylpeyden rankaisijaan, ja sen sijaan, että olisi ollut Zeuksen hoitaja, hän olisikin ollut Zeuksen tytär.
Maunu Niinistö
Maunu Eemeli Niinistö (19. elokuuta 1915 Punkalaidun – 16. marraskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Paavo Liski
Paavo Antero Liski (4. heinäkuuta 1939 Vuoksela – 8. marraskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja, teatterinjohtaja ja professori.
Elämä ja ura
Liski oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän aloitti ammattiteatteriuransa Turun kaupunginteatterissa 1963 näyttelijä-dramaturgina. Hän toimi 1968–1972 Kuopion Yhteisteatterissa (nyk. Kuopion kaupunginteatteri) ohjaajana ja näyttelijänä. Vuonna 1972 Liski nimitettiin vastavalmistuneen Oulun kaupunginteatterin teatterinjohtajaksi. Vuodesta 1975 Liski toimi Helsingin kaupunginteatterin johtajana. Liski jättäytyi vuonna 1983 vapaaksi taiteilijaksi. Hän ohjasi Suomen eri teattereissa ja näytteli tv- ja elokuvatuotannoissa. Hän ohjasi myös Virossa Draamateatterissa ja Marin ja Petroskoin kansallisissa teattereissa. Liski ohjasi muun muassa Kalevala-aiheisia näytelmiä.
Ennen kuolemaansa Liski näytteli draamasarjassa Salatut elämät Ulla Taalasmaan miesystävää Yrjö Merilää. Hahmon oli tarkoitus jatkaa sarjassa, mutta Liskin kuoltua myös roolihahmo kuoli. Liskin viimeiseksi elokuvaksi jäi Rock’n Roll Never Dies (2006).
Loppupeli (shakki)
Loppupeli on shakissa keskipelin jälkeinen tilanne, jossa upseerien määrä on vähentynyt huomattavasti alkutilanteeseen verrattuna.
Paavo Liski
Elämä ja ura
Liski on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Paavo Liskin poika Petri Liski on Suomen Kansallisteatterin näyttelijä.
Loppupeli (shakki)
Hyvä loppupelitekniikka on olennaista shakkitaidon kannalta. Usein yksinkertaisiltakin näyttävät loppupeliasemat saattavat kätkeä sisäänsä monia sudenkuoppia – monesti vaaditaan paljon pitkien muunnelmien laskemista. Loppupeleistä tärkeimmät ovat sotilas- sekä torniloppupelit, koska ne esiintyvät useammin peleissä. Sotilasloppupelit ovat perusta koko loppupelitaidoille, ja niistä olennaisin on ehdottomasti kuningas + sotilas vs. pelkkä kuningas. On myös tärkeää tuntea tietynlaisia tyyppiasemia. Nämä ovat esimerkiksi torniloppupeleissä esiintyvät Lucena-asema sekä Philidor-asema.
Paavo Liski
Palkinnot ja tunnustukset
Liski sai vuonna 2002 elämäntyöstään kirkon kulttuuripalkinnon.
Loppupeli (shakki)
Raja keskipelin ja loppupelin välillä on usein häilyvä. Yhdeksi selkeäksi eroksi voidaan kuitenkin katsoa, että loppupelissä kuninkaan sekä sotilaiden osuus pelissä on merkittävämpi, välitöntä mattihyökkäyksen vaaraa ei loppupelissä useinkaan ole. Monesti loppupeli kulminoituukin sotilaisiin ja niiden korottautumiseen tavoittaessaan kahdeksannen rivin.
Paavo Liski
Palkinnot ja tunnustukset
Liski sai vuonna 1986 parhaan miespääosan Jussin roolistaan Rauni Mollbergin ohjaaman Tuntemattoman sotilaan Antti Rokkana.
Loppupeli (shakki)
Vahvojen pelaajien kesken päädytään usein loppupeleihin, koska suurten virheiden (useimmiten taktisten) määrä on suhteellisen pieni näissä peleissä. Loppupeleissä pelin pääpaino on monesti sotilaissa ja sotilaiden korottautumisessa (joka taas yleensä johtaa voittoasemaan). Tärkeä konsepti loppupeleissä on oppositio. Sotilasta korotettaessa oma kuningas tulee tukemaan tämän etenemistä.
Tietokoneiden avulla on laskettu optimaaliset siirrot kaikkiin alle kuuden nappulan loppupeleihin (kts. aiheesta muualla).
Perusmatit
Perusmateilla tarkoitetaan tässä tilannetta, jossa vastustajalla on pelkkä kuningas ja hyökkäävällä osapuolella yksi tai kaksi upseeria. Nämä yhteistyössä kuninkaan kanssa matittavat siten vastustajan kuninkaan.
Torni tai daami ovat riittäviä saamaan kuninkaan mattiin, samoin lähettipari (eriväriset). Ratsu ja lähetti pystyvät myös kuninkaan avulla suorittamaan matin, mutta tämä on verrattain vaikea tehtävä.
Kaksi ratsua ei pysty matittamaan kuningasta (ellei vastustaja pelaa erityisen kehnosti), mutta tilanne muuttuu, jos vastustajalla on lisäsotilas. Tällöin hyökkääjällä on enemmän mahdollisuuksia, koska patti on epätodennäköisempää.
Sotilasloppupelit
Loppupelitaidon kulmakivi on sotilasloppupelien vahva hallinta. Usein loppupelit yksinkertaistuvat sotilasloppupeleiksi, jolloin pelaajat pyrkivät korottamaan sotilaansa upseereiksi niiden saavuttaessa kahdeksannen rivin. Kuningas on tärkeässä roolissaan tukiessaan sotilaan etenemistä. Tärkeä periaate (sotilas)loppupeleissä on oppositio. Tällä tarkoitetaan tilannetta, jossa kuninkaat ovat samalla rivillä (tai linjalla), yhden ruudun ollessa niiden välillä. Siirtovuorossa oleva pelaaja joutuu luopumaan oppositiosta, jolloin vastustajan kuningas pystyy tunkeutumaan aikaisemmin toisen kuninkaan kontrolloimille ruuduille ja näin pystyy tukemaan oman sotilaansa etenemistä.
Kuvan oppositiotilanteessa musta häviää ollessaan siirtovuorossa. Valkoisen kuningas saavuttaa ruudun c7 tai e7 (mustan siirrosta riippuen), jolloin sotilaalla on vapaa tie korottua - valkoinen kuningas kontrolloi korotusruutua. Valkoisen ollessa siirtovuorossa peli päättyy tasan.
Toinen tärkeä konsepti sotilasloppupeleissä on sotilaan korottautumisessa käytettävä ns. neliösääntö. Sen avulla voidaan määrittää, ehtiikö vastustajan kuningas saavuttaa sotilasta. Sotilaasta piirretään diagonaalia pitkin viiva kahdeksannelle riville, ja tämä viiva toimii muodostettavan neliön lävistäjänä. Jos vastustajan kuningas ei siirtovuorollaan ehdi 'sisään kyseiseen neliöön', on sotilas vapaa korottumaan. Alkuruudussaan olevan sotilaan neliö lasketaan normaalia neliötä yhden rivin ja linjan pienemmäksi, sillä sotilas voi ensimmäisellä siirrollaan tehdä kaksoisaskeleen.
Ratsuloppupelit
Ratsuloppupelit sisältävät usein samoja elementtejä, joita liittyy ylipäänsä ratsun liikkumiseen. Ratsut ovat usein tehottomia tilanteissa, joissa sotilaita on sekä kuningas- että daamisivustoilla. Lisäksi ratsu ei voi 'hävitä tempoa' (kuten lähetti monesti kykenee), jolloin esimerkiksi ratsun siirtyessä se menettää kontrollin aikaisemmin hallitsemiinsa ruutuihin - tämä upseerihan vaihtaa ruudun väriä joka siirrolla. A- sekä h-linjoilla eteneviä sotilaita on ratsun kannalta vaikea pysäyttää, laudan reunalla ratsun koordinointi on hankalampaa.
Lähettiloppupelit
Koska lähetti hallitsee vain puolta ruuduista, joskus heikommalla oleva osapuoli voi silti hyötyä tästä seikasta. Jos reunasotilaan korotusruutu ei ole lähetin kontrolloitavissa, vastustajalla on hyvät mahdollisuudet tasapeliin (materiaalin ollessa kuningas, lähetti ja sotilas vastaan pelkkä kuningas).
Loppupelejä, joissa vastustajilla on eriväriset (eri värisiä ruutuja kontrolloivat) lähetit pidetään yleisesti tasapeliherkkinä, usein tähän on syynä että blokadin synty on hyvin todennäköistä eivätkä lähetit voi kohdata toisiaan.
Torniloppupelit
Torniloppupelit ovat erityisen tärkeitä hallita, koska ne esiintyvät peleissä äärimmäisen usein. Avainsana näissä loppupeleissä on aktiivisuus - torni ei ole omiaan passiiviseen puolustukseen ja vihollissotilaiden blokkaamiseen.
Torniloppupelien tyyppiasemia ovat Lucena- sekä Philidor-asemat, jotka sisältävät olennaisia teemoja torniloppupeleissä.
Daamiloppupelit
Daamiloppupelit ovat eriluonteisia muista loppupeleistä, koska kuningatar on niin voimakas upseeri. Tämä asettaa kuninkaan turvallisuuden prioriteetiltaan suuremmaksi. Erityisesti tulee tietää kuningatar vs. sotilas -loppupelit, jossa sotilas on 7. rivillä ja korottumaisillaan. Mikäli sotilas on a-, c-, f- tai h-linjalla lopputulos riippuu daamin omistavan puolen kuninkaan sijainnista, muiden linjojen sotilailla daamin omistava puoli voittaa kuninkaan sijainnista riippumatta.
Christian Gourcuff
Hänen poikansa Yoann on myös jalkapalloilija.
Ura
Gourcuff teki pitkän uran keskikenttäpelaajana, muttei koskaan noussut maajoukkuetason pelaajaksi. Hänen pitkän uransa suurimmaksi saavutukseksi jäi Coupe Gambardellan voitto Stade Rennais'n juniorijoukkueessa 1973. Hän pelasi yhden maaottelun Bretagnen maajoukkueessa.
Valmennusuransa Gourcuff aloitti FC Lorientin pelaajavalmentajana 1982. Hän toimi pelaajavalmentajan ominaisuudessa myös Le Mansissa ja US Pont-l'Abbéssa, kunnes lopetti pelaamisen 1991. Valmennuksessaan Gourcuff on pyrkinyt noudattamaan Nantesin legendaarisen valmentajan José Arribasin ja tämän seuraajien soveltamaa jeu à la nantaise-pelitapaa, joka korostaa nopeutta, teknistä peliälyä ja yhden kosketuksen peliä.
Pelaajauransa päättymisen jälkeen Gourcuff palasi FC Lorientin päävalmentajaksi. Hänen pitkällä kymmenvuotisella valmennuskaudella Lorient kipusi aina pääsarjaan saakka. Ensimmäinen nousu tapahtui kaudella 1997/98, kun Lorient sijoittui Division 2:ssa toiseksi. Pääsarjakaudella 1998/99 seura taisteli urhoollisesti sarjapaikkansa puolesta, mutta putosi huonomman maalieronsa turvin ennen Le Havrea. Gourcuff jatkoi tästä huolimatta seuran peräsimessä ja keväällä 2001 seura nousi jälleen pääsarjaan. Nousukevään jälkeen Gourcuff jätti Lorientin ja siirtyi Stade Rennais'n päävalmentajaksi.
Kausi Rennes'ssä sujui kuitenkin kehnosti ja seura putosi kauas kärkikahinoista. Lopulta Gourcuff sai potkut toukokuun alussa. Kehnosti sujuneen Rennes-pestinsä jälkeen Gourcuff valmensi kaudella 2002/03 qatarilaista Al-Ittihad Dohaa saavuttaen hopeaa sekä Qatarin liigassa että cupissa. Kauden jälkeen hän palasi Lorientin päävalmentajaksi.
Gourcuffin johdolla Lorient aloitti jälleen taipaleensa kohti pääsarjaa. Kaudella 2005/06 Gourcuff johdatti seuran Ligue 2:ssa kolmanneksi ja pääsi juhlimaan kolmannen kerran nousua pääsarjatasolle. Kolmas yritys on myös ollut aikaisempia menestyksekkäämpi ja jo debyyttikaudella sarjapaikka varmistui sijan 14 turvin. Kaksi seuraavaa kautta toivat sijan 10 ja Lorient alkoi vakiinnuttaa paikkansa liigaseurana. Kaudella 2009/10 Lorient taisteli jo paikasta eurokentille, mutta jäi lopulta seitsemänneksi, mikä oli seuran paras sijoitus pääsarjatasolla. Seuraavalla kaudella Gourcuff jatkoi loistavaa työtään Lorientissa ja seura on ollut läpi kauden tukevasti kymmenen parhaan joukossa. Toukokuussa 2011 UNFP asetti Gourcuffin ehdolle vuoden parhaaksi valmentajaksi Ranskassa yhdessä Rudi Garcian, Didier Deschampsin ja Francis Gillot'n kanssa.
Joulukuussa 2013 Lorientin seurajohto vahvisti, ettei se tarjoa Gourcuffille jatkosopimusta kauden jälkeen. Näin seuraa 11 vuotta viimeisimmällä pestillään valmentanut Gourcuff lähtee seurasta.
19. heinäkuuta 2014 Gourcuff siirtyi Algerian maajoukkueen päävalmentajaksi nelivuotisen sopimuksella. Gourcuffin johdolla Algeria eteni Afrikan mestaruuskisoissa 2015 puolivälieriin, joissa Norsunluurannikko pudotti sen 3–1 voitolla. MM2016-karsinnoissa Algeria voitti Gourcuffin johdolla kolme lohkovaiheen ensimmäistä otteluaan ja varmisti paikkansa seuraavalle kierrokselle. Maaliskuun lopulla 2016 Gourcuff kertoi yllättäen haluavansa jättää maajoukkuevalmentajan tehtävät. Huhtikuun alussa vahvistettiin, että Gourcuff on purkanut vuoteen 2018 ulottuneen sopimuksena Algerian liiton kanssa.
Toukokuun puolivälissä 2016 vahvistui, että Gourcuffista tulee kaudella 2016/17 Stade Rennais'n päävalmentaja. Debyyttikausi oli vaihteleva ja Rennais pelasi Gourcuffin alaisuudessa peräti 14 tasapeliä Ranskan liigassa sijoittuen lopulta tasaisessa sarjassa yhdeksänneksi. Vaikeahkon alkukauden 2017/18 jälkeen Rennais pääsi loka–marraskuun taitteessa jo neljän ottelun voittoputkeen, kunnes Gourcuff ilmoitti 8. marraskuuta 2017 jättävänsä paikkansa seuran päävalmentajana. Lähdön taustalla oli seuran puheenjohtaja René Ruellon lähtö seurasta ja näkemyserot seuran kehittämisestä uuden puheenjohtaja Olivier Létangin kanssa. Seura majaili liigassa kymmenentenä.
Kesällä 2018 Gourcuff aloitti Qatar Stars Leaguessa Al-Gharrafan päävalmentajana. Seura vapautti Gourcuffin tehtävistään kauden 2018/19 jälkeen, kun Al-Gharrafan kausi oli päättynyt Qatarin liigassa kahdeksanteen sijaan.
Stjepan Radić
thumb|Stjepan Radić Stjepan Radić (11. heinäkuuta 1871 Desno Trebarjevo, Itävalta-Unkari – 8. elokuuta 1928 Zagreb, Jugoslavia) oli kroatialainen poliitikko ja perustamansa Kroatian talonpoikaispuolueen johtaja. Hän oli merkittävä poliittinen hahmo 1920-luvun Jugoslaviassa ja vastusti vallan keskittymistä serbeille sekä vaati Kroatialle itsehallintoa. Hän kuoli sen jälkeen kun häntä oli ammuttu kesken parlamentin istunnon.
Yrjö Saari
Yrjö Vilhelmi Saari (23. maaliskuuta 1908 Haapajärvi – 15. maaliskuuta 1968 Reisjärvi) oli suomalainen maallikkosaarnaaja, liikemies ja kansanedustaja.
Stjepan Radić
Radićin kuva on nykyään kahdensadan Kroatian kunan setelissä.
Yrjö Saari
Saari toimi lestadiolaisten saarnamiehenä, pienviljelijänä, työnjohtajana ja vakuutuspiiriasiamiehenä Kemissä ja Kärsämäellä. Hän piti myös hautaustoimistoa ja kukkakauppaa Reisjärvellä vuodesta 1954.
Stjepan Radić
Elämäkerta
Radić joutui jo nuorena konfliktiin Itävalta-Unkarin viranomaisten kanssa unkarilaisvastaisen esiintymisensä vuoksi. Hän perusti Kroatian talonpoikaispuolueen joulukuussa 1904 yhdessä veljensä Ante Radićin kanssa, joka oli julkaissut vuosina 1900–1904 Dom (”koti”) -nimistä lehteä.
Yrjö Saari
Saari oli perustamassa Reisjärven kalastuskuntaa vuonna 1953 ja hänet valittiin myös sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Vuonna 1948 Saaresta tuli kansanedustaja Maalaisliiton edustajana. Hänen lisäkseen Nivalasta valittiin Kerttu Saalasti ja Yrjö Hautala. Eduskunnassa Saari oli vuosina 1948–1951 ja hän kuului valiokuntaan ja työnväenasiain valiokuntaan. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1950.
Stjepan Radić
Elämäkerta
Radić ryhtyi maaliskuussa 1918 yhteistyöhön Zagrebiin perustetun kansallisen neuvoston kanssa, tavoitteenaan sellaisen eteläslaavien liittovaltion luominen, joka perustuisi serbien ja kroaattien tasavertaisuudelle ja turvaisi Kroatian itsehallinnon. Hänet valittiin myös mainitun neuvoston jäseneksi. Kun Itävalta-Unkarin romahdettua syksyllä 1918 Serbian sijaishallitsija prinssi Aleksanteri tarjoutui uuden Jugoslavian valtion hallitsijaksi, Radić oli ainoa Zagrebin kansallisen neuvoston jäsenistä, joka vastusti ehdotusta. Radić kannatti mieluummin tasavaltaa kuin monarkiaa, mutta erityisesti hän vastusti Serbian pääministeri Nikola Pašićin politiikkaa, joka tähtäsi keskusjohtoiseen valtioon liittovaltion sijasta. Koska Radić asettui vastustamaan uuden Jugoslavian hallitusta, hänet vangittiin vuosiksi 1919–1920. Kroatian talonpoikaispuolue sai Kroatian alueella suuren kannatuksen perustuslakia säätävän kansalliskokouksen vaaleissa, mutta puolueen edustajat kieltäytyivät ottamasta vastaan paikkojaan kokouksessa. Pääministeri Pašić sai näin mielensä mukaisen perustuslain hyväksytyksi kesäkuussa 1921. Jugoslavian uuden parlamentin ensimmäisissä vaaleissa maaliskuussa 1923 Radićin puolue sai jälleen Kroatian alueella suurimman kannatuksen.
Heinäkuussa 1923 Radić matkusti ulkomaille etsimään tukea Kroatian itsenäisyydelle. Hän joutui palaamaan tyhjin käsin elokuussa 1924, jolloin hänet vangittiin uudelleen. Vangitsemisen syynä olivat hänen Moskovassa käymänsä neuvottelut Kroatian talonpokaispuolueen liittymisestä suunniteltuun kansainväliseen talonpoikaisinternationaaliin. Radićin puolue luopui vähitellen jarrutuspolitiikastaan ja ryhtyi osallistumaan parlamentin toimintaan. Pääministeriksi palannut Pašić yritti nujertaa kroaattien separatismin lakkauttamalla koko puolueen 1. tammikuuta 1925 ja vangituttamalla neljä päivää myöhemmin Radićin, jota syytettiin nyt maanpetoksellisesta toiminnasta kuningaskuntaa vastaan. Puolue kuitenkin säilytti kannatuksensa helmikuun 1925 vaaleissa. Tämän jälkeen syntyi yllättävä sovinto. Radić sai armahduksen heinäkuussa 1925 ja ilmoitti vapauduttuaan puoluetovereidensa kanssa tukevansa varauksetta kuningaskuntaa ja Karađorđevićin dynastiaa, minkä jälkeen Kroatian talonpoikaispuolue muodosti yhteishallituksen Pašićin kanssa. Puolue kuitenkin palasi oppositioon vuonna 1927. Radić liittoutui nyt serbien itsenäistä demokraattipuoluetta johtaneen Svetozar Pribićevićin kanssa, ja heidän puolueensa ryhtyivät yhdessä vaatimaan Jugoslavian muuttamista liittovaltioksi.
Murha
Radić haavoittui kuolettavasti 20. heinäkuuta 1928, kun serbien Radikaalin kansanpuolueen montenegrolainen kansanedustaja Puniša Račić ampui häntä kesken parlamentin istunnon Belgradin parlamenttitalossa. Samassa yhteydessä Račić surmasi myös kaksi muuta Kroatian talonpoikaispuolueen merkittävää edustajaa, Đuro Basaričekin sekä Radićin veljenpojan Pavle Radićin, ja haavoitti vielä kahta muuta. Stjepan Radić kuoli vammoihinsa kaksi viikkoa myöhemmin Zagrebissa. Hänen murhansa ajoi Jugoslavian poliittiseen kriisiin, jonka seurauksena kuningas Aleksanteri kumosi tammikuussa 1929 perustuslain ja perusti diktatorisen hallinnon. Kroatian talonpoikaispuolueen johtajaksi tuli Radićin jälkeen Vladko Maček.
Ruutisalaliitto
pienoiskuva|350px|Aikalaispiirros salaliittolaisista. Kuvan piirtänyt hollantilainen Crispijn van de Passe vanhempi tuskin kuitenkaan koskaan näki ketään salaliiton jäsenistä.
Ruutisalaliitto oli katolisen ryhmän vuonna 1605 toteuttama epäonnistunut yritys surmata Englannin kuningas Jaakko I, tämän perhe sekä parlamentin edustajat. Salaliiton oli määrä räjäyttää parlamenttitalo sen vuosittaisissa avajaisissa. Salaliiton päämääränä oli protestanttisen kuninkaan syrjäyttäminen ja katolisen monarkin asettaminen valtaistuimelle. Salaliiton johtajana toimi Robert Catesby.
Tausta
Ruutisalaliitto oli vain yksi monista Jaakko I:tä vastaan suunnatuista katolisista vallastasuistamisyrityksistä; sitä edelsivät muun muassa Main Plot ja Bye Plot vuonna 1603.
Katolilaiset olivat Englannissa uskonpuhdistuksen seurauksena vainottu uskontokunta ja esimerkiksi katolisena pappina toimiminen oli kuolemanrangaistuksen uhalla kielletty. Salaliiton taustalla oli pettymys siihen, että Jaakko I jatkoi katolilaisten vainoa.
Vuosijuhlat
Monissa Kansainyhteisön maissa juhlitaan edelleen salaliiton epäonnistumista vuosittain 5. marraskuuta polttamalla kokkoja ja ampumalla ilotulitteita. Juhla tunnetaan nimellä kokkoyö tai Guy Fawkesin yö salaliittoon osallistuneen Guy Fawkesin mukaan.
Henry Gage
Gage meni vuonna 1880 naimisiin Francesca V. Rainsin kanssa. Hän sai viisi lasta.
Gage nimitettiin vuonna 1909 suurlähettilääksi ("ministeriksi") Portugaliin. Hän erosi virasta 1911 ja kuoli Los Angelesissa 71-vuotiaana. LA:n Gage Avenue on nimetty hänen mukaansa.
Limes Germanicus
thumb|210px|Limes Germanicus Limes Germanicus oli Rooman valtakunnan rajalinnoitusten linja (limes) Germania Superiorin ja Raetian provinssien rajalla. Se erotti Rooman valtakunnan germaaniheimoista vuodesta 83 vuoteen 260. Suurimmillaan limes ylettyi Reinin rannalta läheltä nykyistä Bonnia aina Tonavalle Regensburgin lähettyville.
Limes Germanicus oli jaettu kolmeen osaan: Ala-Germanian Limekseen, Ylä-Germanian Limekseen ja Raetian Limekseen. Yhteensä matkaa tuli 568 kilometriä ja siihen kuului ainakin 60 linnaa ja 900 vahtitornia.
Rooman valtakunnan rajapuolustus on tullut paljon tutummaksi Saksan rahoittamien kaivausten jälkeen. Vuonna 2005 Ylä-Saksan ja Raetian Limeksen jäänteet listattiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Nämä muodostavat maailmanperintökohteen "Rooman valtakunnan rajat" yhdessä Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevan Hadrianuksen vallin kanssa.
Jaakko Helander
Jaakko Helander (s. 1971) on suomalainen kasvatustieteen tohtori, sosiaalipsykologi, psykoterapeutti ja ohjauksen dosentti. Hän työskentelee tutkijayliopettajana Hämeen ammattikorkeakoulussa ja dosenttina Jyväskylän ja Tampereen yliopistoissa. Koulutus-, kehittämis- ja tutkimustyön rinnalla hän toimii sivutoimisena psykoterapeuttina. Hän on julkaissut monipuolisesti tieteellisiä ja ammatillisia artikkeleita mm. ura- ja ohjausteorioista, elämänkulusta, kuntouttavasta ja monialaisesta ohjauksesta sekä nuorten kriiseistä.
Wolfgangsee
Wolfgangjärvi eli Wolfgangsee on järvi Itävallassa. Se sijaitsee Salzkammergutin alueella, Salzburgin ja Ylä-Itävallan osavaltioiden rajalla. Sen rantakaupunkeja ovat Strobl, Sankt Gilgen ja Sankt Wolfgang. Järvi ja Sankt Wolfgangin kaupunki ovat molemmat saaneet nimensä Wolfgang Regensburgilaisen mukaan, joka legendan mukaan rakensi seudun ensimmäisen kirkon 900-luvulla.
How I Live Now
How I live now on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut kanadalais-brittiläinen romanttinen scifielokuva, joka perustuu Meg Rosoffin saman nimiseen menestys romaaniin (julkaistu suomeksi nimellä Poikkeustila ). New Yorkilainen teini, Daisy (Saoirse Ronan) lähetetään viettämään kesää sukulaisten luo Englannin maaseudulle. Kesän viettäminen kuitenkin katkeaa ikävällä tavalla.
Wolfgangsee
Yleiskuvaus
Wolfgangjärvi on pituudeltaan noin 10,3 km luoteesta kaakkoon. Niemimaa, joka tunnetaan nimellä die Enge ("kapeikko"), jakaa sen kahteen osaan suunnilleen puolivälissä etelärantaa, vastapäätä Sankt Wolfgangia. Tällä kohtaa järvi on vain n. 200 m leveä. Järven läntinen osa Sankt Gilgenin puolella tunnetaan nimellä Abersee.
Danity Kane
Danity Kane on yhdysvaltalainen pop-R&B-tyttöyhtye. Yhtye perustettiin Sean "Diddy" Combsin avulla ohjelmassa Making A Band 3 (2005). Ohjelmassa mukana olevien tyttöjen taso ei riittänyt Sean Combsille, vaan hän otti ohjelmaan jo pudonneita tyttöjä mukaan, jotka pääsivät muiden, jo mukana olevien, kanssa seuraavalle kaudelle. Joulukuun 8. päivänä 2005, toisen kauden finaalista pääsivät läpi viisi tyttöä: Aubrey O'Day, Aundrea Fimbers, Dawn Richard, Shannon Bex sekä Wanita Woodgette.
Wolfgangsee
Yleiskuvaus
Järvi on Salzkammergutin vuorten ympäröimä. Sen pohjoispuolella kohoaa Schafberg-vuori, jonka huipulle (1782 m) johtaa hammasrata. Etelässä ja kaakossa sijaitsee Osternhorngruppen vuorijoukko, joka on aina 1800 m korkea. Suoraan etelään Sankt Gilgenistä sijaitsee Zwölferhorn (1522 m), jonne vie köysirata.
Danity Kane
Danity Kanen ensimmäinen albumi, nimeltään Danity Kane, julkaistiin 22. elokuuta 2006. Albumi myi jo ensimmäisenä julkaisupäivänä 90 000 kappaletta ja ensimmäisellä myyntiviikolla 234 000 kappaletta. Albumin ensimmäinen single "Show Stopper" julkaistiin 4. elokuuta 2006, ja se pääsi Billboardin 100-listalla sijalle kahdeksan.
How I Live Now
Juoni
New Yorkissa asuva 16-vuotias teini, Daisy (Saoirse Ronan) lähetetään viettämään kesää Englannin maaseudulle siellä asuvien sukulaistensa luokse. Häntä vastaan Heathrow’n lentoasemalle tulevat hänen serkkunsa Isaac (Tom Holland) ja Tomin pikkusisar Piper (Harley Bird). Hän kuitenkin suhtautuu heihin jurosti. Heidän vanhemmasta veljenstään Edmondista (George MacKay) hän on kuitenkin vastahakoisen kiinnostunut. Hänen tätinsä Penn (Anna Chancellor) joutuu olemaan lähes jatkuvasti Genevessä meneillään olevissa kansainvälisissä rauhanneuvotteluissa ja television uutissa raportoidaan jatkuvasti pommituksista mantereella.
Wolfgangsee
Yleiskuvaus
Järven rantakaupungit, etenkin Sankt Wolfgang ja Sankt Gilgen, ovat suosittuja turistikohteita kesäaikaan. Operetti Valkoinen hevonen (Im Weißen Rössl") sijoittuu Sankt Wolfgangissa olevaan Valkoisen hevosen majataloon. Seudulla on kuvattu runsaasti Heimatfilm-elokuvia 1940-1960 -luvuilla.
Danity Kane
Danity Kanelta on myös ilmestynyt toinen single, "Ride For You", jonka musiikkivideo ilmestyi 5. joulukuuta 2006. Yhtye julkaisi joulusinglen 5. marraskuuta 2006, "Home For Christmas". Kappaletta oli jo kuitenkin ennen julkistamista levitetty internetissä.
How I Live Now
Juoni
Vähitellen Daisy oppii tuntemaan serkkunsa ja heidän ystävänsä Joen (Danny McEvoy), joiden kanssa hän viettää aikaa vaeltamalla maaseudulla ja uiden läheisessä järvessä. Idyllisessä ympäristössä Daisy ja Edmond rakastuvat, mutta äkkiä kaikki muuttuu ja he kuulevat kaukaisen jyrinän jonka jälkeen tulee lumisateen tapainen tuhkasade. Lontoossa on räjähtänyt ydinpommi joka tuhoaa sen, komas maailmansota alkaa ja maahan julistetaan sotatilalaki. Daisy ja hänen serkkunsa joutuvat Lontooseen työleirille.
Danity Kane
Danity Kane -albumi on maailmanlaajuisesti myynyt 3 miljoonaa kappaletta.
How I Live Now
Näyttelijät
Lähde:
Danity Kane
Danity Kane esiintyi Christina Aguileran Back To Basics -kiertueen lämmittely-yhtyeenä.
I giganti di Roma
I giganti di Roma (, ”Rooman jättiläiset”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Antonio Margheriti. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Juoni
Elokuvan taustana on Julius Caesarin sota Vercingetorixin johtamia gallialaisia vastaan. Caesar lähettää miesjoukon tuhoamaan Alesian vuorille piilotetun gallialaisten salaisen aseen. Tehtävää suorittaessaan he vapauttavat panttivangiksi otetun Livillan, joka rakastuu joukon päällikköön Claudius Marcellukseen.
Tuotanto ja vastaanotto
Seitsemää rohkeata miestä ja Navaronen tykkejä jäljittelevä I giganti di Roma on yksinkertainen ja vaatimattomasti toteutettu, mutta samalla harmiton ja melko viihdyttäväkin peplum-seikkailu. Sen huolimaton käsikirjoitus ja ohjaus synnyttävät myös tahatonta komiikkaa. Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Tor Caldaran luonnonsuojelualueella, Grotte Di Salonen luolissa sekä Olimpian ja NC:n studioilla Roomassa. Se tuotti Italiassa vaatimattomat 152 miljoonan liiran pääsylipputulot.
Suomenlapinkoira
Suomenlapinkoiralla on avoin rekisteri, eli rotuun voidaan rekisteröidä koiria, joiden vanhemmat eivät ole rekisteröityjä. Rotuunottokäytäntö koskee kuitenkin lähinnä vain poronhoitoalueen käyttökoirakantaa, jota ei ole vielä rekisteröity. Rotuunotto lisää rodun geneettistä monipuolisuutta.
Ulkonäkö
Suomenlapinkoiran rotumääritelmä on varsin väljä, minkä vuoksi rotu on säilynyt moni-ilmeisenä. Tämä ominaisuus halutaan myös säilyttää rodussa. Jalostuksen tavoiteohjelmassa sanotaankin, että ”rodun rikkaus on siinä, että kahta samanlaista suomenlapinkoiraa ei ole olemassa.” Suomenlapinkoira on keskikokoa hieman pienempi, voimakasrakenteinen ja korkeuttaan hieman pidempi paksuturkkinen koira. Uroksen ihannesäkäkorkeus on 49 cm ja nartun 44 cm; kolmen senttimetrin poikkeama molempiin suuntiin sallitaan. Tyyppi on kuitenkin kokoa tärkeämpi. Suomenlapinkoiran ihanteellinen eturaajan liike on hieman ahmamainen.
Pitkän, suoran ja karkean peitinkarvan alla on runsas, pehmeä ja tiivis pohjavilla, ja varsinkin uroksilla on näyttävä kaulus. Suomenlapinkoira voi olla minkä värinen tahansa, kunhan pääväri on hallitseva. Yleisimmät värit ovat musta ja parkki merkeillä tai ilman, soopeli, riistanvärinen ja vehnä. Häntä on usein tuuhea ja pitkäkarvainen, ja koiran liikkuessa se on kiertyneenä selän päälle. Suomenlapinkoiralla saa olla sekä taitto- että pystykorvat. thumb|left|Suomenlapinkoira voi olla minkä värinen tahansa, kunhan pääväri on hallitseva. Kuvan koirat ovat yhdysvaltalaisesta kennelistä.
Luonne ja käyttäytyminen
Suomenlapinkoira on ystävällinen, rohkea, älykäs, uskollinen ja yhteistyöhaluinen. Se on säänkestävä rotu, joka sopeutuu varsin helposti erilaisiin ympäristöihin. Suomenlapinkoira on myös hyvä perhekoira, joka viihtyy aktiivisessa perheessä ja osallistuu mielellään yhteisiin harrastuksiin. Rodulle on ominaista vahtia reviiriä ja lapinkoira ilmoittaakin vieraiden tulosta haukkumalla. Osalla suomenlapinkoirista on edelleen luontainen taito ja tarve paimentaa. Porojen lisäksi lapinkoiran voi suhteellisen helposti opettaa paimentamaan myös muita kotieläimiä.