cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nomothetai
Varhaiset lainsäätäjät
Yleisemmässä merkityksessä termiä nomothetēs on käytetty antiikin lähteissä tunnetuista lainsäätäjistä, joiden lakeja pidettiin esimerkillisinä ja joilla oli suuri merkitys maidensa tai kaupunkiensa historialle. Tällaisia olivat muun muassa kuningas Minos kreikkalaisessa mytologiassa, ja historiallisesti Zaleukos Lokroissa, Kharondas Katanessa, Pittakos Mytilenessä, Androdamas Rhegionissa, Lykurgos Spartassa sekä Drakon ja erityisesti Solon Ateenassa. Myöhempinä aikoina sillä viitattiin kehen tahansa merkkihenkilöön, joka oli edesauttanut uusien lakien saattamista voimaan, kuten Themistokleehen ja Perikleehen.
Solon ei tavoitellut lakiensa pysymistä muuttumattomina. Hän vannotutti ateenalaisia, että ne pysyisivät voimassa sellaisinaan ainakin kymmenen vuotta (Herodotoksen mukaan; Plutarkhoksen mukaan sata vuotta), ja määritteli tavan, jolla niitä voitaisiin muuttaa. Lykurgoksen kerrotaan vaatineen spartalaisilta valan siitä, että hänen lakinsa pidettäisiin muuttumattomana, kunnes hän palaisi matkaltaan — jolta hän ei koskaan palannut. Zaleukoksen kerrotaan määränneen, että jos joku ehdottaa jotain uutta lakia, tämän täytyy tulla puhumaan sen puolesta neuvoston eteen köysi valmiiksi kaulassaan; jos ehdotus hylättäisiin, ehdottaja kuristettaisiin siihen.
Ateenassa
Ateenassa erityisten nomothetai-virkamiesten valinta sai alkunsa 400-luvulla eaa. Varhaisimmat tunnetaan niin kutsutun viidentuhannen oligarkian ajalta vuodelta 411 eaa. sekä jälleen kolmenkymmenen tyrannin ajan jälkeen vuodelta 403 eaa., jolloin nomothetaita käytettiin lakien uudistamiseen demokratian palauttamisen yhteydessä. Menetelmä oli käytössä vielä ainakin 300-luvun eaa.
Mainittuna aikana nomothetaita käytettiin vakituisesti lakien uudistamisessa. Nomothetait olivat tavallisia kansalaisia ilman erityistä lainsäädäntöosaamista, ja heidät valittiin arvalla valamiehen luettelosta. Nomothetaiden tehtävänä oli tutkia lait tarkemmin kuin suora ekklesia olisi kyennyt. Menetelmän tarkoituksena oli sekä välttää laeissa olevat ristiriitaisuudet että ilmeisesti myös tehdä uusien lakien säätämisestä ekklesian normaalia päätöksentekoa vaikeampaa ja harvemmin tapahtuvaa.
Ekklesian ensimmäisen prytaneian ensimmäisessä kokouksessa eli pääkokouksessa, toisin sanoen Hekatombaion-kuussa käsiteltiin sitä, tulisiko säätää uusia lakeja. Ensin pidettiin puheet, joissa uusia lakeja puollettiin ja vanhoja puolustettiin. Tämän jälkeen järjestettiin käsiäänestys siitä, hyväksyttiinkö lait sellaisina kuin ne olivat vai uudistettaisiinko niitä. Laeista äänestettiin ryhmissä niitä hallinneiden virkamiesten mukaan: ensin bulea eli neuvostoa käsittelevät lait ; sitten lait hoi koinoi, minkä merkitys tässä yhteydessä on epäselvä; sitten yhdeksää arkonttia koskevat lait ; ja lopuksi muita virkamiehiä koskevat lait.
Jos lakeja joistakin näistä ryhmistä päätettiin muuttaa, kolmannessa kokouksessa nimitettiin nomothetait, ja samalla päätettiin näiden määrästä, toimikauden pituudesta ja palkasta. Väliaikana jokaisen, joka ehdotti uutta lakia, tuli laittaa kopio siitä näytille Eponyymien heerosten muistomerkille, jotta kaikki saattoivat nähdä sen. Laeista tuli antaa kopio myös bulen sihteerille, jotta se voitiin lukea ääneen istunnoissa väliaikana, todennäköisesti yhdessä vanhan, korvattavaksi tarkoitetun lain kanssa. Näin kansa sai kuvan muutosten laajuudesta ja luonteesta, millä perusteella voitiin tehdä päätös tarvittavasta nomothetaiden määrästä.
Nomothetait valittiin arvalla heliaian jäsenistä. Määrä vaihteli huomattavastikin riippuen käsiteltävänä olevien lakien tärkeydestä. Antiikin lähteissä nomothetaiden määräksi mainitaan eräässä tapauksessa 500 ja toisessa. Nomothetaiden lisäksi nimitettiin myös viisi synegorosta, joiden tehtävänä oli puolustaa vanhoja lakeja muutoksia vastaan.
Nomothetaiden kokoukset muistuttivat ekklesian kokouksia: prytanit kutsuivat ne koolle, arvalla valitut puheenjohtajat johtivat niitä, ja näiden johtaja  valittiin myös arvalla näiden keskuudesta. Kokous päätti valita joko vanhan tai uuden lain; valittua lakia kutsuttiin termillä kyrios. Ennen kuin nomothetait kutsuttiin ekklesiaan antamaan lopullinen ratkaisunsa, bule tutki ehdotetut lait.
Tämän käytännön lisäksi thesmothetai-virkamiesten tehtävänä oli käydä vuosittain läpi lakien kokonaisuus ja tarkastaa, oliko lakien joukossa joitakin keskenään ristiriitaisia tai tarpeettomiksi käyneitä lakeja. Mikäli tällaisia lakeja löytyi, niiden kopiot julkaistiin Eponyymien heerosten muistomerkillä. Tämän jälkeen prytanit antoivat ekklesian tehtäväksi nomothetaiden nimittämisen tarvittavien muutosten tekemiseksi. Lakien uudistaminen tapahtui muutoin samalla tavalla kuin lakimuutoksista äänestettäessä; tärkeimpänä erona oli se, että laeista äänestettäessä prosessin voi laittaa alulle kuka tahansa kansalainen, mutta tässä tapauksessa sen teki joku thesmothetaista virkansa puolesta.
Jos nomothetaiden käsittelyssä tultiin siihen tulokseen, ettei uusi laki ollut tarkoituksenmukainen tai se oli ristiriidassa olemassa olevien lakien kanssa, lain ehdottaja voitiin asettaa grafē paranomōn -syytteeseen.
Lainmukaista menettelyä ei aina noudatettu. Esimerkiksi Demosthenes ehdotti nomothetaiden nimittämistä siihen erikoistarkoitukseen, että theorika-rahastoa eli julkisten juhlien rahastoa koskevat lait kumottaisiin. Yksi syytöksistä Timokratesta vastaan puolestaan koski sitä, että hän ehdotti nomothetaiden nimittämistä normaalista poikkeavaan aikaan. Toisaalta tavaksi muodostui säätää asioista lakien sijasta pelkillä ekklesian tekemillä asetuksilla, joita tuli noudattaa siinä missä lakejakin, ja joskus termejä nomos ja psefisma käytetään erotuksetta. Asetus voitiin kuitenkin helposti kumota toisella. Asetuksella oli esimerkiksi säädetty, ettei Ateenan kansalaisia saanut kiduttaa, mutta Peisandros vaati ateenalaisia kumoamaan sen.
Muualla Kreikassa
Nomothetai-virkamiehet tunnetaan Ateenan lisäksi myös ainakin Korkyrasta ja Kymestä.
Senegambia ja Niger
Senegambia ja Niger oli siirtomaa-alue Ranskan Länsi-Afrikassa vuosina 1902–1904. Se käsitti osan nykyisten Malin ja Senegalin valtioiden alueesta.
Senegambia ja Niger muodostettiin Ylä-Senegalin ja Keski-Nigerin alueesta sekä aikaisemmin Senegalin siirtomaan yhteyteen kuuluneista protektoraateista. Alue oli suoraan Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörin alainen. Kayesissa oli kenraalikuvernöörin pysyvä edustaja.
Vuonna 1904 alue muutettiin Ylä-Senegalin ja Nigerin siirtomaaksi, joka käsitti entisen Ylä-Senegalin ja Keski-Nigerin sekä entisen toisen sotilasalueen, joka sai samalla siviilihallinnon. Ensimmäisestä eli Timbuktun ja kolmannesta eli Zinderin sotilasalueesta muodostettiin Ylä-Senegalin ja Nigerin alainen Nigerin sotilasalue. Senegaljoen vasemman rannan protektoraatit liitettiin Senegaliin.
Gamelan
Gamelan on indonesialainen lyömäsoittimista ja joskus myös jousi- ja puhallinsoittimista koostuva yhtye. Yhtyeeseen kuuluu joskus myös yksi tai useampia laulusolisteja. Gamelan tarkoittaa myös tällaisten yhtyeiden soittamaa musiikkia. Gamelan kehittyi Sundasaarilla, ja sen kaltaiset yhtyeet ovat yleisiä myös Malesiassa. Pääasiassa maahanmuuton seurauksena nykyään myös Euroopassa, Amerikassa ja muualla on perustettu gamelan-yhtyeitä. Gamelanista on kehittynyt myös muita musiikin tyylilajeja, kuten langgam Jawa, joka on gamelanin ja kroncongin sekoitus. Jotkut länsimaiset klassisen musiikin säveltäjät ovat saaneet vaikutteita gamelan-musiikista. Tällaisia ovat muun muassa Claude Debussy ja Olivier Messiaen, joista ensiksi mainittu kiinnostui gamelanista kuultuaan sitä Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1889. Populaarimusiikissa gamelanista on saanut vaikutteita esimerkiksi kalifornialainen Xiu Xiu -yhtye.
Ensimmäiset varsinaiset gamelan-yhtyeet Indonesian ulkopuolella olivat Alankomaissa, Indonesian entisessä emämaassa. Uudempiin länsimaisiin gamelan-yhtyeisiin kuuluu mm. Gamelan Son of Lion, joka perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1976.
Gamelan jakautuu useisiin eri tyylilajeihin. Niille kaikille on ominaista lyömäsoitinten käyttö. Tyypillisiä indonesialaisia lyömäsoittimia ovat mm. metallofonit saron ja gendér, gongit bonang ja kenong sekä ksylofonin kaltainen gambang. Joillakin Indonesian alueilla yhtyeeseen sisältyy usein myös erilaisia jousi- ja puhallinsoittimia, rebab, suling ja laulaja sekä harvinaisempi kielisoitin celempung.
Ernst Gehrcke
Ernst Johann Gehrcke (1. heinäkuuta 1878 Berliini – 25. tammikuuta 1960 lähellä Berliiniä) oli saksalainen fyysikko. Hänet tunnetaan erityisesti suhteellisuusteorian vastustajana sekä valon diffraktioon käytettävän Lummer-Gehrcke -lautasen kehitämisestä.
Gehrcke työskenteli saksalaisessa tutkimuskeskuksessa Physikalisch-Technische Reichsanstaltissa vuosina 1901–1946. Hän julkaisi muutamia töitä, muun muassa Massensuggestion der Relativitätstheorie sekä Handbuch der physikalischen Optik. Toisen maailmansodan jälkeen Gehrcke työskenteli Jenan yliopistossa.
Cilla
Cilla on naisen etunimi. Suomessa ja Ruotsissa se tunnetaan Cecilian muunnelmana, mutta englantilaisella kielialueella se voi olla myös lyhentymä nimistä Priscilla ja Drusilla.
Nimi Suomessa
Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on marraskuuhun 2021 mennessä kirjattu noin 150–160 Cilla-nimistä naista.
Cilla-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1950–1972. Nimipäivä oli 22. marraskuuta. Nimen vähäinen käyttö oli ilmeisesti syy siihen, että Cilla poistettiin almanakasta.
Luonnollinen hevostaito
thumb|250px|Staranzano(Italia), Cona Island. Kokenut yhdysvaltalainen hevosammattilainen lähestyy puolivilliä camargue-hevosta. thumb|250px|Hevonen vastaa kontaktinottoon. Luonnollinen hevostaito on hevosten kouluttamis- ja käsittelykonsepti. Sen tavoite on kommunikoida hevosen "ehdoilla" eli tavoilla, jotka hevonen vaistomaisesti ymmärtää. Luonnolliseen hevostaitoon kuuluu tärkeänä osana kehonkielen käyttäminen.
Perusperiaatteet
Luonnollisesta hevostaidosta on olemassa lukemattomia muunnelmia, mutta lyhyesti sen voi tiivistää seuraaviin periaatteisiin:
On olemassa kahdenlaista vahvistamista:
Esimerkki: Hevosen säkää painetaan, ja hevonen siirtyy pois. Näin paine poistuu. Ei-toivottu, epämiellyttävä paine vähenee; tämä on palkintona oikeanlaisesta käyttäytymisestä. Tätä menetelmää käytetään usein luonnollisen hevostaidon koulutustekniikoissa.
Suosio
Luonnollisesta hevostaidosta on tullut hyvin suosittua viimeisen kahden vuosikymmenen aikana, ja tarjolla on monia kirjoja, videoita ja internetsivuja hevostietouden aloittelijoille. Tämä ajattelutapa on korostanut käyttäytymisen vahvistamista rankaisemisen ja voimankäytön sijaan. Luonnollisen hevosmiestaidon kannattajat katsovat menetelmiensä tekevän hevosesta tyytyväisemmän, rauhallisemman ja yhteistyöhaluisemman.
Hevosen kehonkieli
Hevoset kommunikoivat toistensa kanssa käyttämällä kehon kieltä sekä erilaisia ääniä. Kehon kieli on näistä kommunikaatiotavoista tärkeämpi. Korvillaan, silmillään, ilmeillään, ihollaan, takajaloillaan ja häntiensä liikkeillään hevoset näyttävät, mitä tuntevat. Tämän vuoksi aloittelijan olisikin hyvä tutustua hevosen elekielen perusasioihin. Hevoset purevat ja potkivat erittäin harvoin varoittamatta siitä ennakkoon. Ensin ne varoittavat, sitten uhkaavat ja vasta sitten toteuttavat uhkauksen. On tärkeää, ihmiset oppivat lukemaan hevosta, jotta nämä tilanteet olisi mahdollista ennakoida. Silmät kertovat hevosen ajatuksista. Silmien ilmeestä voi tunnistaa, onko hevonen epävarma, vihainen tai toisaalta ystävällinen ja täynnä luottamusta. Korvien liike kertoo paljon siitä, mitä hevonen tuntee. Eteenpäin suunnatut korvat ovat merkki siitä, että hevonen on hyvän tuulinen, tarkkaavainen ja utelias. Sivulle kääntyneet korvat puolestaan kertovat, että hevonen torkkuu, on väsynyt tai pitkästynyt. Jännittyneet ja taaksepäin kääntyneet korvat ovat merkki vihaisuudesta. Todella raivostuneen hevosen merkki on se, että hevonen laskee päänsä alas, lähes maahan asti ja heiluttaa sitä edestakaisin. Korvat osoittavat taaksepäin ja ovat tiukasti pätä vasten. Tarkkaavainen hevonen kääntää usein korvansa taaksepäin ja kuuntelee ihmisen puhetta. Näin se kertoo olevansa hereillä ja valmiina uusiin koitoksiin. Hevonen viestittä myös takajalkoja nostelemalla. Liike on pieni, mutta selvästi havaittavissa. Hevosten kielellä tämä pieni jalkojen nostaminen tarkoittaa: mene pois! Hevonen voi viestittää erilaisia aikomuksiaan äännähdyksillä. Ne hirnahtelevat, tuhahtelevat ja korskuvat eri tavoin. Hirnahdusten ja muiden eleiden samanaikaisuus määrittävät viestien merkityksiä.
Tuulia Timo
Tuulia Timo (s. 20. maaliskuuta 1997) on suomalainen koripalloilija.
Ura
Kesäkuussa 2015 Timo palasi kasvattajaseuraansa, jossa katsoi kehittyvänsä vaihtoehdoistaan parhaiten muun muassa palloilulukion mahdollistaman lisäharjoittelun avulla. Hän teki jatkosopimuksen Vedon kanssa heinäkuussa 2016. Neljän kauden aikana hän pelasi Vedossa 102 runkosarjaottelua ja viisi pudotuspeliä. Kauden 2018–2019 runkosarjassa hän teki ottelua kohden 8,2 pistettä ja otti 2,7 levypalloa.
Kaudesta 2019–2020 alkaen Timo on edustanut lappeenrantalaisseura Catzia. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki ottelua kohden runkosarjassa 108, pistettä ja toisella kaudellaan 11,8 pistettä.
Timo pelasi B-tyttöjen maajoukkueessa viisi ottelua 2,6 pisteen keskiarvolla.
Tornado Alley
250px|right|thumb|Tornadojen yleisin esiintymisalue Yhdysvalloissa
Tornado Alley on termi, joka viittaa alueeseen Yhdysvalloissa, jossa tornadot ovat yleisimpiä. Se sisältää suuret alankoalueet Mississippi-, Ohio- ja alemman Missourijoen laaksoissa, kuten myös Yhdysvaltojen kaakkoiset osavaltiot. Vaikka yksikään osavaltio Alaskaa lukuun ottamatta ei ole täysin vapaa tornadoista, ne ovat kaikkein yleisimpiä Suurilla tasangoilla Kalliovuorten ja Appalakkien välisellä alueella, jossa alankoalueet ovat kaikkein tasaisimmillaan ja jossa pohjoisen kylmät ja etelän kuumat ilmamassat siten pääsevät esteettä kohtaamaan.
Tornado Alleyn sydämessä rakennusmääräykset ovat tiukempia kuin muissa Yhdysvaltain osissa vaatien vahvennettuja kattoja ja turvallisempia kiinnityksiä rakennuksen ja perustan välillä. Muita toimintoja ovat myrskykellareiden rakentaminen ja puolustussireenien asentaminen. Tornadoita käsitellään myös paljon mediassa.
Leuktra
Leuktra voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa:
Kim Bum
Kim Sang-bum (, s. 7. heinäkuuta 1989 Soul, Korean tasavalta) eli Kim Bum on eteläkorealainen näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän on esiintnyt muun muassa seuraavissa televisiosarjoissa:
Alexei Apostol
thumb|right|Alexei Apostol. Alexei (Aleksei) Apostol (6. tammikuuta 1866 Ateena, Kreikka – 20. kesäkuuta 1927 Helsinki) oli kreikanbulgarialaista alkuperää ollut suomalainen kapellimestari. Hän oli itsenäisen Suomen sotilassoittokunnan ensimmäinen ylikapellimestari. Sotilasarvoltaan hän oli musiikkimajuri.
Sudbury Wolves
Sudbury Wolves on kanadalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ontarion junioriliigan Itäisen konferenssin keskidivisioonassa. Seuran kotikaupunki on Sudbury Ontariossa.
Alexei Apostol
Ura
Turkin sodan aikana vuonna 1877 Suomen kaartin sotilaat löysivät orvoksi jääneen Alexein ja toivat hänet mukanaan Suomeen. Alexeista tuli kaartin soittokunnan jäsen ja myöhemmin vuonna 1890 Suomen rakuunarykmentin ja vuonna 1893 Turun pataljoonan kapellimestari. Vuosina 1901–1918 hän johti muodostamaansa Helsingin Torvisoittokuntaa. Vuoden 1917 jälkeen hänestä tuli Suomen valkoisen kaartin kapellimestari ja armeijan ensimmäinen ylikapellimestari. Hän toimi jonkin aikaa myös Helsingin kaupunginorkesterin taloudenhoitajana ja apulaisjohtajana.
Sudbury Wolves
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Alexei Apostol
Ura
Apostolin puoliso oli vuodesta 1888 Anna Wittman (1870–1952).
Sudbury Wolves
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Alexei Apostol
Ura
Apostol oli 1900-luvun alkuvuosina yksi Suomen musiikkielämän voimahahmoista. Sotilasmusiikkiuransa ohella hän oli myös liikemies, joka perusti torvisoitintehtaan, musiikkikaupan ja -kustantamon sekä pianotehdas Apollon vuonna 1919.
Heikki Klemetti kirjoitti Apostolista Suomen musiikkilehdessä vuonna 1943:"'Suomen säveltaiteen hyväksi Apostol teki raskaita taloudellisiakin uhrauksia. Hän näet jonkin ajan harjoitti soitinkaupan ohella myös kustannusliikettä, painattaen auliisti kotimaista musiikkia. Se ei kannattanut. 'Katso tätä pinkkaa: ei yhtään kappaletta!' Oltu ostettu näet, ja tekijä oli nimekäs mies. Apostol oli liian irtonainen, ailahteleva, liian paljon yleensä taiteilija, ollakseen liikemies.'"
Eino Soinio
Soinio oli Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 Suomen paras pelaaja, vaikka oli joukkueen nuorin pelaaja. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa juuri olympiakisojen alla Ruotsia vastaan, ollessaan 17 vuoden ja 228 päivän ikäinen. Soinion veli oli Suomen olympiajoukkueen johtaja Kaarlo Soinio.
Alexei Apostol
Ura
Riitta Heinon Suomen musiikkilehtien artikkeleita -hakemistossa mainitaan Suomen musiikkilehden kirjoitus Apostolin 60-vuotismerkkipäivän johdosta. Kyseisessä kirjoituksessa on vain pari sanaa Apostolin liiketoimista: "Lyhyen ajan on Apostol myös ollut Helsingin Kaupunginorkesterin apulaiskapellimestarina ja taloudenhoitajana sekä useita vuosia harjoittanut musiikkikauppa- ja -kustannusliikettä Helsingissä."
Eino Soinio
Soiniota nuorempana Suomea on miesten A-maajoukkueessa edustanut vain Pasi Rautiainen. Olympiakisoissa Soinio teki tasoitusmaalin 2–2 Italiaa vastaan ja on edelleen nuorin Suomen maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja. Kisamenestyksestä muut pelaajat saivat palkkioksi raitiovaunulipun lisäksi kruunun päivärahan, mutta alaikäinen Soinio vain 50 äyriä.
Alexei Apostol
Ura
Kauko Karjalainen kirjoittaa: "Erottuaan Kaartin kapellimestarin tehtävästään v. 1901 Alexei Apostol ryhtyi Helsingin Torvisoittokunnan johtamisen ohessa musiikkialan liikemieheksi. Hän hankki omistukseensa musiikkikaupan lisäksi myös kustantamon ja torvitehtaan." Näiden perustamisvuosista ja toiminnasta on olemassa vaihtelevia tietoja. Otavan Iso Musiikkitietosanakirja antaa sekä musiikkikaupan että -kustantamon perustamisvuodeksi 1901. Sama tieto on teoksessa Suomi sävelissä. Helvi Typpi taas mainitsee, että Apostolin "hyvin tunnettu musiikkiliike Mikonkadulla (Not o. instrum.-handel) perustettiin v. 1904". Karjalainen kertoo myös: "R. E. Westerlund osti Apostolin musiikkikaupan ja -kustantamon v. 1917. Kaupan mukana siirtyivät Westerlundille myös Apostolin torvet – –."
Eino Soinio
Soinio voitti uransa aikana peräti yhdeksän Suomen mestaruutta, enemmän kuin kukaan muu miespelaaja. Elämänuransa Soinio teki Helsingin Sanomien urheilutoimittajana sekä urheilukirjailijana.
Alexei Apostol
Ura
A. Apostols Musikhandel (eli A. Apostolin musiikkikauppa) oli Alexein perustama liike, ja se sijaitsi Helsingissä osoitteessa Mikonkatu 4.
Pörssitieto-vuosikirjan nettisivuilta selviää, että A. Apostol OY toimi osakeyhtiönä vuodesta 1909 vuoteen 1930.
Lähteet
thumb|200px|Alexei Apostolin ja hänen puolisonsa Annan hauta [[Suomen kaartin hautausmaalla Helsingin Hietaniemessä.]]
Roš hašana
thumb|Roš hašanan ruokia ja esineitä: [[kiddush-viinimalja, omena, granaattiomenia, hunajaa ja šofar-torvi.]] Roš hašana (, ’vuoden alku’) on juutalaisten uudenvuoden juhla. Sitä vietetään tišri-kuun ensimmäisenä ja toisena päivänä, jotka osuvat yleensä syyskuulle. Roš hašana aloittaa kymmenen katumuspäivän jakson, joka päättyy jom kippuriin.
Roš hašanan aamuna rukoillaan eri tavoin. Iltapäivällä harjoitetaan joskus tašlih-perinnettä. Siinä menneen vuoden synnit ja virheet heitetään symbolisesti pois heittämällä leivänpaloja tai vastaavia veteen ja lausutaan rukous. Naiset ja tytöt sytyttävät kynttilöitä jokaisena iltana.
Šofaria puhalletaan synagogassa roš hašanan kumpanakin päivänä, paitsi jos niistä ensimmäinen on sapatti. Aamupalveluksessa šofariin puhalletaan ensin 30 kertaa Tooran lukemisen jälkeen ja 70 kertaa Musaf-palveluksen yhteydessä. Soitinta soitetaan senkin jälkeen koko kahden päivän ajan. Šofarin törähdys edustaa kuninkaan kruunajaisten trumpetin ääntä, ja se myös kutsuu katumaan. Šofar muistuttaa myös Iisakin sitomisesta, jossa pässi otti Iisakin paikan uhrina.
Jerry Reinsdorf
Jerry M. Reinsdorf (s. 25. helmikuuta 1936 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen lakimies ja Chicago White Soxin sekä Chicago Bullsin omistaja.
Ennen urheiluseuran omistajuutta Reinsdorf työskenteli täysaikaisesti lakimiehenä. Oltuaan lakimies hän siirtyi kiinteistöalalle, jolla hän rikastui. Tämän jälkeen Reinsdorf siirtyi urheilu-alalle ja osti vuonna 1981 Chicago White Sox. Neljä vuotta myöhemmin hän hankki Chicago Bullsin omistajuuden. Reinsdorfin tulon myötä sekä White Sox että Bulls menestyivät paremmin. Hänen uudistustensa ansiosta Bullsin katsojaluvut nousivat.
Pansion satamarata
pienoiskuva|Pansion satamarata pisimmillään ja Turun sataman rataverkko - Turun kaupunkikartta 1965
Pansion satamarata rakennettiin 1930-luvulla ja se erosi Turku–Uusikaupunki-radasta Härkämäen kohdalla ja jatkui sitten pisimmillään aina Pansioon Turun laivastoasemalle saakka. Radalta erkanivat sivuraiteet Turun rautatehtaalle, Turun sataman länsilaiturille sekä Suomen Säilyke Oy:n tehtaalle ja Jalostajan Artukaisten tehtaalle. Radan varrella sijaitsivat myös Standardin ja Shellin öljyvarastot (Pansion öljysatama) sekä Laivateollisuuden Pansion telakka. Pansion satamarata avattiin öljysatamalle saakka 1932 ja rataa jatkettiin 1942 Turun laivastoasemalle.
Raisionjoen yli Crichton-Vulcan rakensi 1931 läppäsillan, koska alukset liikennöivät jokea pitkin sen varrella sijaitsevalle telakalle. Maantieliikenteen kahden kaistan lisäksi siltaan yhytettiin myös rautatie. Telakan toiminta päättyi kuitenkin pian ja läppäsilta otettiin pois käytöstä 12. elokuuta 1933 tapahtuneen Raisionjoen junaonnettomuuden jälkeen, jossa veturi ajoi ylösnostetulle sillalle ja kuljettaja että lämmittäjä saivat surmansa. Sillan nostokoneisto poistettiin vasta 1976.
Nykyisin radan Turun laivastoasemalle johtanut osa on purettu ja rata jatkuu öljysatamaan saakka. Pansiossa toimi 1998–2007 Suomen ainoa junalauttasatama, jota varten rakennettiin oma ratapiha telinvahtohalleineen satamaradan viereen. Pansion telakka lakkautettiin 1988.
Rage (yhtye)
Rage on saksalainen thrash-vaikutteista power metallia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 1984.
Historia
Rage perustettiin Saksassa Avenger-nimellä vuonna 1984 ja oli yksi power metal -tyylilajin perustajayhtyeistä. Vuotta myöhemmin, 1985, ilmestyi EP Depraved to Black ja esikoisalbumi Prayers of Steel. Englannissa oli kuitenkin samanniminen yhtye, joten Avenger päätti vaihtaa nimensä ensin Furious Rageksi ja lopulta lyhyemmin vain Rageksi, koska se kuulosti yhtyeen silloisten jäsenten ja managerin mielestä paremmalta, välittämättä siitä, että tämänkin niminen yhtye oli jo olemassa.
Vuonna 1986 ilmestyi Reign of Fear -albumi uuden Rage-nimen alla. Heti toisen levyn, Execution Guaranteedin, jälkeen kokoonpano vaihtui, ja Jörg Michaelin, Jochen Schröderin ja Rudi Grafin tilalle saapuivat kitarataituri Manni Schmidt ja alkuperäisjäsen laulaja-basisti Peter "Peavy" Wagnerin pitkäaikainen ystävä, rumpali Chris Efthimiadis. Ragen albumeja tuli Execution Guaranteedin jälkeen tasaiseen tahtiin, ja yhtye aloitti keikkailun yhtyeiden, kuten Running Wildin, U.D.O:n, Motörheadin ja Saxonin kanssa 1990-luvun alussa. Vuonna 1992 ilmestyi Trapped!, joka oli yhtyeen kansainvälinen läpilyönti maailmalla ja toi Ragelle jopa kiertueen Japanissa.
Läpilyönti toistui vuonna 1993 albumilla Missing Link, jonka aikoihin myös yhtyeen miehityksessä tapahtui taas muutoksia. Kitaristi Manni Schmidt päätti levätä välillä, ja hänen tilalleen saapuivat Sven Fischer ja Spiros Efthimiadis, joka oli Chris Efthimiadisen nuorempi veli. Uusi miehitys aloitti vuonna 1994 Ten Years in Rage-juhla-albumilla, joka sisälsi yhtyeen vuosien varrella kertyneitä ylijäämäkappaleita päivitetyssä muodossa, yhden potpurin yhtyeen aiemmista hiteistä ja täysin uuden version Avengerin ajoilla tehdystä kappaleesta "Prayers Of Steel", jossa vieraili jokainen Ragen entinen jäsen esimerkiksi kitarasoolon muodossa. Tuotanto uuden kokoonpanon kanssa pääsi jatkumaan heti seuraavana vuonna, 1995 Black in Mindin merkeissä, joka edusti raskaampaa ja enimmäkseen thrash-metallista Ragea.
Vuonna 1996 Rage nauhoitti Lingua Mortisin, maailman ensimmäisen metallialbumin, jolla oli mukana sinfoniaorkesteri. Ennen Lingua Mortis -levyn aloittamista Wagner vastusti koko ideaa käyttää kokonaista sinfoniaorkesteria lisänä Ragen musiikissa. Muut jäsenet kuitenkin suostuttelivat hänet kokeilemaan sinfoniaorkesteria, ja Wagner yllättyi kuinka hyvältä orkesteri kuulosti. Levyn materiaali koostui enimmäkseen aikaisemmalta, Black in Mind -levyltä valituista kappaleista, jotka sovitettiin orkesterille. Ne soitettiin ensimmäistä kertaa livenä loppukesänä vuonna 1996 Kurfsteinissä, Itävallassa. Tämän jälkeen Rage ja Lingua Mortisiksi nimetty orkesteri lähtivät joulukiertueelle ja esiintyivät monilla eurooppalaisilla festivaaleilla.
Vuonna 1996 Rage julkaisi myös End Of All Days-albumin. Tällä albumilla he eivät kuitenkaan käyttäneet orkesteria musiikissaan. Levyltä tuli uusi klassikkokappale, "Higher Than The Sky", jota yhtye soittaa edelleen lähes jokaisessa live-esiintymisessään Perfect Man-levyn "Don't Fear The Winter" kanssa.
Ragen kolmastoista albumi oli järjestyslukunsa mukaisesti XIII, ja se julkaistiin maaliskuussa 1998. XIII oli kokonaan Lingua Mortis -orkesterin kanssa soitettu, mutta siinä orkesteri oli enemmän taka-alalla, kuin ensimmäisessä orkesterikokeilussa. Yhtye keikkaili Lingua Mortiksen kanssa, ja saksalainen televisiokanava WDR nauhoitti 7. toukokuuta 1998 yhden Ragen esiintymisistä "Rockpalast"-ohjelmaansa varten. Myöhemmin, vuonna 2001 GUN Records julkaisi show’n DVD-versiona.
Ghosts-albumin nauhoitusten aikana Ragen jäsenet, Wagneria lukuun ottamatta, jättivät yhtyeen ja liittyivät Spiros Efthimiadisin mukana poprockia soittavaan Sub7even-yhtyeeseen vedoten palkkaongelmiin ja erimielisyyksiin Ragen sisällä. Palkkaongelmia ei Wagnerin mukaan kuitenkaan ollut. Ragen hajottua Wagner kutsui hätiin valkovenäläisen neoklassisen kitarataiturin, Victor Smolskin, joka soitti seitsemään kappaleeseen rytmikitaraosuudet ja kitarasoolot, mukaan lukien "Love After Death" -kappaleen kitarasoolon. Smolski vakuutti Wagnerin täysin, ja hänestä tuli Ragen vakituinen jäsen. Rumpaliksi palkattiin yhdysvaltalainen Mike Terrana, joka ei kuitenkaan ollut mukana nauhoittamassa levyä. Mike Terrana tykästyi Ragen musiikkiin ja päätti jäädä sessiorumpalin sijasta yhtyeen vakituiseksi jäseneksi. Ghosts ilmestyi lopulta vuonna 1999 ja Ragen trio teki onnistuneen Euroopan-kiertueen suomalaisen Nightwishin kanssa.
Kolmikko julkaisi kahta vuotta myöhemmin vuonna 2001 uuden levyn Welcome to the Other Side. Unity julkaistiin vuonna 2002 ja Soundchaser vuonna 2003, ja ne saivat erinomaisen vastaanoton sekä kuulijoilta että kriitikoilta. Unity-levyn kappaleen "Down" sanoitukset on suunnattu herjaamaan yhtyeen entistä jäsentä, Spiros Efthimiadista.
25. tammikuuta 2004 Rage nauhoitti Bochumissa Saksassa 20. vuosipäivänsä kunniaksi livetaltioinnin From the Cradle to the Stage, joka sisälsi parituntisen livesoiton lisäksi paljon lisämateriaalia, mukaan lukien yhtyeen kaikki varteenotettavat musiikkivideot ja livekuvaukset (ei sisällä The Video Link -levyn livemateriaalia). Keikka kuvattiin samassa paikassa, missä Rage oli esiintynyt ensimmäisen kerran Avenger-nimisenä.
Carved in Stone julkaistiin 22. helmikuuta 2008 ja sen limited edition sisälsi Wackenissa vuonna 2007 nauhoitetun esiintymisen Lingua Mortisin kanssa ja bändin kaksi uutta musiikkivideota, "Lord Of The Flies" ja "Open My Grave".
Rage on ilmoittanut julkaisevansa Never Give Up EP:n 16. tammikuuta 2009. Seuraava albumi, Srings To A Web puolestaan ilmestyi 5. helmikuuta 2010. Twenty One ilmestyi 24. helmikuuta 2012
Tibiteikka
pienoiskuva|Ferganan naiskuoro esiintyy ohjelmassa Tibiteikkapienoiskuva|Hääkulkue ohjelmasta TibiteikkaTibiteikka – Uzbekistanin kansantaidetta on suomalainen televisio-ohjelma, musikaalinen dokumentti, joka kuvattiin Uzbekistanissa, Ferganan laaksossa, Ferganassa, Kokandissa ja Samarkandissa 1986. Tibiteikka lähetettiin Yle TV1:ssä 1987. Ohjelman tuotti Yle TV1 Viihdetoimitus, sen käsikirjoitti ja ohjasi Erkki Pohjanheimo. Kuvauksesta vastasi Jussi Laine ja äänityksestä Urpo Hyvärinen sekä Kari Jäntti. Tibiteikan leikkasi Lena Hemming. Tekijät olivat Ylen henkilökuntaa. Yhteystoimittajana Uzbekistanissa oli Utkur Kamilov Uzbekistanin Gosteleradiosta. Tibiteikan kuvaus ja äänitys palkittiin kunniamaininnalla televisioviihteen Venla-kilpailussa.
Tibiteikka on varsinaisesti uzbekkien koristeellinen kansallispäähine.
Ohjelma kertoo keskiaasialaisesta kansanperinteestä, musiikista, kuvataiteesta, koruompelusta, savenvalannasta ja historiallisesta arkkitehtuurista. Oppaina toimivat uzbekkinuoret Fatimahon ja Suhratzon, jotka viettävät häitään ohjelman loppukohtauksessa.
Tibiteikan ensilähetys oli TV1:ssä 10.4.1987, ja se uusittiin TV1:ssä 22.8.1988.
Värifilmille kuvatun ohjelman kesto on 56’38”.
Viiltosara
Viiltosara (Carex acuta) on suurikokoinen sarojen sukuun kuuluva kasvilaji. Viiltosara voi joskus risteytyä vesisaran (Carex aquatilis) tai jokapaikansaran (Carex nigra) kanssa.
Ulkonäkö ja koko
Viiltosara kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi, ja se on kasvutavaltaan pysty sekä löyhästi mätästävä. Viiltosaran varsi on täyteinen sekä poikkileikkaukseltaan kolmiomainen. Lehdet ovat vihreitä ja reunoilta alaspäin kääntyneitä. Kukinnossa hede- ja emitähkät ovat erilliset ja väriltään yleensä tummat, lähestulkoon mustat. Kukinnan aikana kuitenkin tummien tähkäsuomujen väleistä tulee näkyviin emitähkissä vaaleat emien vartalot ja luotit ja hedetähkissä punertavat tai ruskehtavat ponnet. Tähkät ovat pystyjä tai hieman nuokkuvia ja hedetähkiä on 2–4 kappaletta ja emitähkiä 2–6 kappaletta. Viiltosara ja vesisara ovat melko samannäköisiä, mutta niiden lehtien poikkileikkaus on erilainen.
Elinympäristö ja levinneisyys
Viiltosara kasvaa järvien ja jokien rannoilla, tulvaniityillä sekä toisinaan myös soilla. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia ja eteläisimpiä reunoja lukuun ottamatta. Suomessa viiltosara on kohtalaisen yleinen hieman napapiirin pohjoispuolelle asti, ja aivan pohjoisimmassa Lapissa viiltosaraa ei tavata.
Instrumentalismi
Instrumentalismi ja sen kehitys liittyvät läheisesti analyyttisen filosofian pragmaattisen koulukuntaan ja sen edustajiin John Deweyhin, William Jamesiin ja C. S. Peirceen. Instrumentalisteja on usein syytetty relativisteiksi, kuten suurelta osin lähinnä William Jamesin kirjoitukset olivatkin. Ontologinen kysymys maailman, tosiasioiden ja arvojen luonteesta on kuitenkin täysin erilainen kuin käytännöllinen tieteenfilosofinen näkemys tieteellisten teorioiden ja laajemmin katsottuna epistemologian luonteesta, joten puhdas realisti voi olla myös instrumentalisti (esimerkiksi Karl Popper). C. S. Peirce myös myöhemmin alkoi puhua omista näkemyksistään pragmatisismina erotuksena pragmatismiin, tehdäkseen selvempää eroa itsekin relativistisempina pitämiinsä kollegoihinsa.
Poliittinen instrumentalismi on alun perin muun muassa John Deweyn ja myöhemmin muun muassa Chicagon taloustieteellisen koulukunnan edustama näkemys, jonka mukaan politiikan ei tulisi olla dogmaattista tai ideologioihin perustuvaa, vaan kaikella politiikalla tulisi olla selkeät tavoitteet ja tulisi empiirisesti mitata, josko politiikalla saavutetaan kyseiset tavoitteet.
Samanlaista näkemystä voidaan soveltaa myös etiikkaan, jossa voidaan puhua moraalisesta instrumentalismista, joka ei pidä metafyysisiä itseisarvoja, joita ei voida erikseen perustella. Moraalisen instrumentalismin mukaan sääntö, jonka mukaan muita ihmisiä ei saa tappaa, on perusteltavissa yhteisön selkeiden tavoitteiden perusteella, kun taas vaikkapa uskonnollinen näkemys seksuaalisen himon haitallisuuteen ei edistä mitään rationaalista tai sekulaaria tavoitetta ja siten lähinnä haittaa yhteisön toimintaa. Tällaisena moraalinen instrumentalismi lähentyy David Humen näkemyksiä sekä klassista utilitarismia.
Piilopirtti
Piilopirtti on syrjäinen ja vaikeasti löydettävä erämaissa sijaitseva asumus, jota on käytetty piilopaikkana rauhattomina aikoina. Suomessa piilopirttejä on rakennettu syrjäisiin metsiin, saariin ja saloseuduille, jonne perhe, karja ja omaisuus vietiin turvaan. Myös kallioluolia kerrotaan käytetyn pakopaikkoina.
Piilopirtit lienevät olleet pääosin yksinkertaisia majamaisia rakennuksia. Ne ovat saattaneet muistuttaa niin sanottuja miilumajoja, mäkitupia ja pienempiä torppia. Rakennusten tulisijoista saattaa olla näkyvillä lohko- tai luonnonkivistä koostuvia kiukaita. Piilopirttejä tunnetaan Pohjanmaalta, mutta niitä on kuitenkin luultavasti ollut myös muualla Suomessa.
Suomalaiset pakenivat piilopirtteihin miehittäjiä, sotaväenottoja, omia virkamiehiä tai verottajaa. Erityisesti isonvihan aikana 1714–1721 venäläisten sotilaiden toiminta Suomessa herätti kauhua, ja ihmiset piiloutuivat piilopirtteihin pelätessään henkensä, eläintensä ja omaisuutensa puolesta. Lisäksi he halusivat välttyä väenotoilta Venäjän armeijaan tai pakkotöihin. Metsissä asuivat myös venäläisiä vastustaneet sissit, joita toimi etenkin Savossa ja Kainuussa. Suuri osa virkamiehistä ja muista säätyläisistä pakeni Ruotsiin, mutta tavallisella kansalla ei tähän useimmiten ollut halua tai mahdollisuuksia. Täten vainoja välteltiin pakenemalla erämaahan.
Kuortaneen Mäyryn Piilomäkeen on vuosina 1999–2000 rakennettu isonvihan aikana käytössä olleen piilopirtin paikan läheisyyteen piilopirteistä muistuttava pihapiiri.
Karjalaisten laulu
Karjalaisten laulu on Etelä-Karjalan ja Pohjois-Karjalan sekä karjalaisten maakuntalaulu, jota lauletaan paljon karjalaisten pitäjäjuhlissa. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut P. J. Hannikainen. Laulusta lauletaan yleensä ensimmäinen, neljäs ja seitsemäs eli viimeinen säkeistö. Toinen karjalaisten paljon laulama laulu on Karjalan kunnailla. Karjalaisten laulu on yksi Suomen tunnetuimmista ja esitetyimmistä maakuntalauluista.
Laulua on soitettu myös Kotiteollisuus-yhtyeen keikkojen alussa.
Ensimmäisen version synty 1881
Jyväskylän seminaarin musiikin lehtori P. J. Hannikainen kirjoitti Karjalaisten laulun ensimmäisen version vuonna 1881, jolloin se julkaistiin Savo-Karjalaisen osakunnan julkaisemassa mieskvartetille sovitettuja kansanlauluja sisältävässä vihkosessa Uusi kannel Karjalasta, soitto sointuva Savosta. Ensimmäisen version sävelmän Hannikainen koosti kahdesta eri kansansävelmästä. Laulun sanoittajaksi oli vihkoseen merkitty Juhani P. -nimimerkki.
Hannikaisen mielestä kansanlaulujen yhdistelmä ei ollut onnistunut eikä laulu ollut tekstiltäänkään hyvä. Hän ei halunnut julkaista laulua uudelleen, kun Kontiossa työskentelevä opettaja Pekka Puhakka vuonna 1898 pyysi häneltä yksiäänistä sovitusta tekeillä olleeseen Kansanopiston laulukirjaan. Hannikainen toivoi myös, ettei kukaan muukaan sitä sovittaisi, vaan Karjalalle tehtäisiin kokonaan uusi maakuntalaulu.
Lopullinen versio vuonna 1899
Laulu jäi vaivaamaan Hannikaisen mieltä, joten hän kesän 1899 aikana kirjoitti uuden tekstin ja sävelsi sen. Hän teki siitä yli 20 työversiota ennen kuin oli tyytyväinen. Puhakka sai nuotit loppukesällä 1899. Hän jakoi laulua kaikkiin Pohjois-Karjalan kansakoulupiireihin, ja Hannikainen puolestaan painatti laulun kahteen lauluvihkoon, jolloin Karjalaisten laulu alkoi nopeasti levitä.
Laulun onnistumista kuvaa Hannikaisen kohtaaminen säveltäjämestari Jean Sibeliuksen kanssa kesällä 1899: Hannikainen oli esittänyt Karjalaisten laulua Sibeliukselle, joka oli lausunut siitä pienen kohteliaisuuden. Myöhemmin Hannikainen näki Sibeliuksen istumassa ajatuksissaan, ja hän kuuli Sibeliuksen hyräilevän Karjalaisten laulua.
Kurja-sana hämmentää
Laulun viimeisen säkeistön sanoja ”kurja Karjalamme” on aika ajoin arvosteltu. Varsin usein tässä kohdassa on alkuperäisten sanojen sijasta laulettu ”kaunis Karjalamme”. Jo laulun uusitun version ensimmäisenä käsiinsä saanut ja sitä levittänyt Pekka Puhakka oli kysynyt Hannikaiselta, voisiko kurja-sanan vaihtaa. Hannikainen kuitenkin kieltäytyi, sillä hänen mukaansa ”kurja” tarkoittaa onnetonta.
Naos
Naos voi tarkoittaa seuraavia:
Karjalaisten laulu
Kurja-sana hämmentää
Maaherra Pirjo Ala-Kapee ehdotti heinäkuussa 2004 laulun sanoja muutettavaksi. Hän piti sanoja ”kurja Karjalamme” Karjalaa väheksyvinä. Karjalaiset kävivät keskustelua muun muassa Karjala-lehdessä eivätkä lämmenneet muutokselle. Sana ”kurja” viittaa tässä siihen, että kaikista Suomen maakunnista juuri Karjala on kautta aikojen joutunut eniten kärsimään sodista, kuten on tapahtunut useita kertoja sekä ennen laulun kirjoittamista että myöhemminkin. Tämän totesi myös Ala-Kapeen herättämän keskustelun yhteydessä muun muassa Karjalan Liiton kunniapuheenjohtaja Markku Laukkanen. Muutosta vastaan on huomautettu myös, että laulun ensimmäisessä säkeistössä todella sanotaankin: ”kaunis Karjalamme”.
Osmo’s Cosmos -yhtyeen versio
Etelä-Karjalan liitto ja Pohjois-Karjalan maakuntaliitto järjestivät vuoden 2015 alussa sovituskilpailun, jossa haettiin Karjalaisten laululle nuorekasta ilmettä ja haluttiin tehdä Karjalaisten laulua ja maakuntahenkeä tunnetuksi erityisesti nuorille. Tämän takia kappaleelle tehtiin myös musiikkivideo. Tuomareina kilpailussa toimivat Karelia-ammattikorkeakoulu lehtori Jyrki Kurki ja yliopettaja Sanna Kurki-Suonio, muusikko Jani Pola, elokuvaohjaaja Markku Pölönen sekä molemmat maakuntajohtajat Pentti Hyttinen ja Matti Viialainen. Kilpailun ensimmäinen palkinto oli 5 000 euroa, toinen palkinto 2 000 euroa ja kolmas palkinto 1 000 euroa.
Kilpailuun saatiin päättymisaikaan 31. maaliskuuta mennessä 15 osallistujaa ja tulokset julkistettiin 1. kesäkuuta Joensuussa. Voittajaksi valittiin imatralaisen Osmo’s Cosmos Band -yhtyeen rock-tyylinen sovitus. Sovituksesta tehty musiikkivideo julkistettiin helmikuun 2016 alussa Lappeenrannassa. Pääosin kuvaukset tehtiin Lappeenrannassa ja Joensuussa, minkä lisäksi kuvattiin myös tunnetuilla karjalaisilla paikoilla, kuten Imatrankoskella ja Kolilla.
Osmo's Cosmos -yhtyeen sovitus on sittemmin julkaistu yhtyeen albumilla Twenty Years On The Road (2016) ja Etelä-Karjalan liiton kokoelmalevyllä Etelä-Karjalan liitto: Karjalasta kajahtaa (2018).
Slättbergshallen
Slättbergshallen on jääpallohalli ja samalla myös monikäyttöareena Trollhättanissa, Ruotsissa. Hallissa pelaa Elitserienissä ja toiseksi ylimmässä eli Allsvenskanissa pelannut Gripen Trollhättan BK. Keväällä 2019 hallissa pelattiin jääpallon miesten MM-kisojen A-sarjan ja B-sarjan otteluita.
Halli vihittiin 14. marraskuuta 2009. , Halliin mahtuu normaalioloissa 3 400, mutta järjestelyillä halliin saadaan vielä 500 lisäpaikkaa. Avausottelu oli Gripen - Boltic Göta - ottelu. Slättbergshallen muodostuu kolmesta eri hallista: A-halli korvasi samalla paikalla aiemmin olleen tekojääradan Slättbergsbana, B-halli ja C-halli rakennettiin jääkiekoilulle. Niissä harjoittelee ja pelaa Trollhättans Goblins.
Treasure Isle
Treasure Isle oli Zynga nimisen yhtiön kehittämä peli joka julkaistiin 4. huhtikuuta 2010. Peli julkaistiin ainoastaan Facebookin palvelimelle. Peli lakkautettiin loppuvuodesta 2012 vähäisen suosionsa takia. Pelissä pelaajan täytyy kaivaa ja etsiä aarteita.
Pelaaminen
Treasure Isle-pelin pelaaminen alkoi sillä että pelaaja valitsi oman hahmon sukupuolen ja sen jälkeen taas haluamansa ihon värin ja vaatetuksen. Pelissä pelaajan täytyi kiertää saarelta saarelle ja kaivaa joka saaresta tietty määrä aarteita, pelaajan kaivaessa maata hän menetti 7 palkkia energiaa, joissakin kohdissa peliä tuli vastaan kiviä tai joissakin tapauksissa jopa kokonaisia kivikoita joita täytyi louhia ja yhden kiven tai kivikon louhiminen menetti hahmolta 10 palkkia energiaa. Pelissä pelaaja sai jokaisen saaren läpäistyä kolikoita joilla pystyi ostamaan kaikenlaisia erikoisesineitä kaupasta. Kuten muissakin Zyngan kehittämissä peleissä, jokaisella hahmolla oli oma kehitysmittari jonka täyttyessä pelaaja sai aina yhden setelin, seteleillä pelaaja pystyi kolikoiden tavoin ostaa erilaisia esineitä ja erikoisuuksia. Jokaisella pelaajalla oli myös oma saari jota he pystyivät muokkaamaan ja jonne he pystyivät lisäämään erilaisia esineitä aina silloin kun halusi, oma kotisaari toimi myös lepopaikkana jos pelaajalla kävi niin että häneltä loppui energiat kesken, yhden energiapalkin täyttymiseen meni aikaa aina 5 minuuttia. Treasure Islessä pelaaja pystyi muidenkin Zynga-pelien tavoin lähettämään kavereille pyyntöjä ja esineitä, kuten energiapalkkia täyttäviä hedelmiä. Yksi tämän pelin oletusesineistä oli Gem Tree "Timanttipuu" johon kasvoi timantteja, joita pystyi välillä pomimaan, timanttipuista saatavista timanteista pelaaja pystyi saamaan lisää rahaa.
Vastaanotto
Peli sai melko paljon positiivisia vastaanottoja, sillä mm. IGN kehui peliä siitä kun se eroaa melko paljon muista Zyngan kehittämistä selainpeleistä toisin kuin mm.FarmVille. thumb|right|300px|Kuvankaappaus Treasure Islesta.
Suuret tasangot
thumb|Suuret tasangot kattavat laajan alueen [[Yhdysvallat|Yhdysvalloista ja ulottuvat pohjoisessa Kanadan puolelle.]] thumb|Suurten tasankojen avointa preeriaa [[Nebraskassa. Oglala National Grassland.]] thumb|Suurten tasankojen yhteistuotantoa nykypäivänä. Karja laiduntaa tuulivoimaloiden läheisyydessä.
Suuret tasangot on laaja preeria-alue, joka sijaitsee Kalliovuorten itäpuolella Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Tasankoalueen pituus pohjois-eteläsuunnassa on noin 4 800 kilometriä. Tasangot ulottuvat New Mexicon, Texasin, Oklahoman, Coloradon, Kansasin, Nebraskan, Wyomingin, Montanan, Etelä-Dakotan ja Pohjois-Dakotan osavaltioiden alueelle Yhdysvalloissa sekä Albertan, Manitoban ja Saskatchewanin provinsseihin Kanadassa.
Alkiorakkula
Alkiorakkula eli blastokysta on nisäkkään yksilökehityksen vaihe. Nisäkkään yksilökehityksessä tsygootti jakautuu yhä uudelleen ja uudelleen muodostaen kompaktin morulan. Sen syntymisen aika on lajikohtainen, ihmisellä tämä tapahtuu noin 54 tunnin ikäisenä. Alkiosta kehittyy ensin morula eli solurykelmä. Noin 8-soluvaiheessa tapahtuu kompaktio, jossa morulan pinnan solut kiinnittyvät tiiviimmin yhteen. Kehityksen seuraavassa vaiheessa alkion sisälle muodostuu nesterakkula nimeltä blastoseeleontelo. Blastoseeleontelon synnyttyä alkiota kutsutaan alkiorakkulaksi. Alkiorakkulan jälkeisiä vaiheita ovat mm. gastrulaatio ja neurulaatio. Kehitys alkiorakkulavaiheeseen asti kestää noin neljä päivää ja tapahtuu alkion uloimman kerroksen, zona pellucidan, glykoproteiinivaipan sisällä.
Alkiorakkulan syntyminen
Kompaktissa morulassa on kaksi erillistä solukkoa: pintakerros (trofoblastit) ja sisäkerros (sisäsolumassa). Kompaktion jälkeen trofoblastisolujen välille syntyy tiiviitä liitoksia, jolloin solut alkavat pumpata natriumioneja soluvälitilaan. Osmoosin ansiosta alkion sisälle muodostuu laajeneva nesterakkula eli blastoseeleontelo. Blastoseeleontelon synnyttyä alkiota kutsutaan alkiorakkulaksi. Sisäkerroksen solut jäävät alkiorakkulan reunaan, blastoseeleontelon ja trofoblastisolukerroksen väliin. Myöhemmin nämä solut muodostavat sikiön kaikki solutyypit sekä istukan ja sikiökalvojen rakenteita. Ne myös stimuloivat trofoblastisolujen jakautumista.
Kiinnittyminen kohdun seinämään
Matkalla kohtuun alkiorakkulan uloin kerros eli zona pellucida estää alkiorakkulaa kiinnittymästä munanjohtimen seinämiin. Kohdussa alkiorakkula kuoriutuu ulos zona pellucidasta prosessissa, jossa trofoblastien erittämä trypsiini tekee reiän zona pellucidaan. Tällöin alkiorakkula pääsee vapaasti kasvamaan ja kiinnittymään kohdun seinämään. Kiinnittymisprosessin aloittaa trofoblastien ulkopinnan proteiinien, L-selektiinien, kiinnittyminen kohdun seinämän solujen hiilihydraattiketjuihin. Tämä hidastaa alkiorakkulan liikettä ja lopulta pysäyttää sen, jolloin varsinainen kiinnittyminen alkaa. Trofoblastikerroksen kosketettua kohdun seinämää se alkaa nopeasti jakautua sisempään kerrokseen (solut sytotrofoblasteja) ja ulompaan kerrokseen (solut synsytiotrofoblasteja). Ulomman kerroksen mikrovillukset työntyvät kohdun epiteeliin ja raivaavat siihen aukon proteolyyttisten entsyymien avulla. Kiinnityttyään kohdun seinämään alkiorakkulan sisäsolumassa liikkuu kohti kiinnittymiskohtaa. Alkion pinnassa alkiorakkulan onteloon päin olevat solut litistyvät kerrokseksi jota kutsutaan hypoblastiksi. Tästä kerroksesta kehittyy endodermi.
Max Viinioksa
Max Viinioksa (27. lokakuuta 1905 Helsinki – 1. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi oikeana sivutukena. Viinioksa oli vahvarakenteinen ja rajuotteinen pelaaja. Hän pelasi Suomen ensimmäisessä jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 1928, mutta piti jalkapallon päälajinaan ja kuului vuosia Suomen jalkapallomaajoukkueeseen – hän oli ensimmäinen 50 jalkapallomaaottelua pelannut suomalainen.
Peliuran jälkeen hänestä tuli kansainvälinen jalkapallo- ja jääpalloerotuomari, valmentaja, kouluttaja ja useiden urheilujärjestöjen puheenjohtaja. Hän oli perustamassa Suomen koripalloliittoa vuonna 1939 HPS:n edustajana.
Jääpallo
290px|thumb|Suomen jääpallomaajoukkue Tukholman olympiastadionilla 11.2.1940. Max Viinioksa kuvassa vasemmalla.
Jääkiekon Suomensarja 1965–1966
Jääkiekon Suomensarja kaudella 1965-1966 pelattiin kolmessa maantieteellisesti jaetussa lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, lohkovoittajat nousivat SM-sarjaan ja lohkoissaan sijoille 7.-8. tulleet joukkueet putosivat Maakuntasarjaan.
Itälohko
Hermes, SaPKo ja Tappara nousivat SM-sarjaan, josta putosivat Helsingin Jalkapalloklubi, Helsingin IFK ja Oulun Kärpät. Raahen Vesa, PiTa, TuKV, WU ja PiPS putosivat maakuntasarjaan, josta nousivat Pateniemen Urheilijat, Tampereen Kisa-Toverit, Upon Pallo, Joensuun Peli-Toverit, Rauman Säppi ja Helsingin Karhu-Kissat.
Kivijoki
Kivijoki on kylä Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Kylä sijaitsee Tömäjärven etelärannalla järveen laskevan Kiviojan sekä yhdystien 2855 varrella, noin kymmenen kilometrin päässä Hämeenlinnan keskustan länsipuolella ja noin kahdeksan kilometrin päässä Hattulan keskustaajamasta. Pari kilometriä Kivijoesta Hämeenlinnaan päin on alueen korkein kohta, Kirkkomäki, johon perinnetiedon mukaan aiottiin aikoinaan rakentaa Hattulan kirkko. Kivijoen alueella on perinteistä maaseutuasutusta, mutta alueella on myös useita uudempia omakotitaloja. Kivijoen kylästä pääse Renkovahantietä valtatie 10:lle Hämeenlinnan ja Rengon puoliväliin. Hieman pitemmältä pääsee Hyrvälän kylän kautta vanhalle Tampereen pikatielle. Renkovahan ja Hyrvälän (Takajärventie) tiet kuuluvat vanhaan tieverkostoon, joka liittyi kiinteästi ikivanhaan Hämeen Härkätiehen. Lähellä Kivijokea sijaitsee tunnettu Inkalan kartano.
Zeta Puppis
Zeta Puppis (ζ Pup / ζ Puppis) eli Naos tai Suhail Hadar on Suomessa näkymätön, eteläisellä tähtitaivaalla Peräkeulan tähtikuviossa sijaitseva kuuma, kirkas sininen tähti. Naosin näennäinnen kirkkaus on 2.21. Tyypiltään tähti on Alfa Cygni eli sykkivä muuttuja.
Ken Watanabe
Ken Watanabe (渡辺 謙) on japanilainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. Watanabe sai Oscar-ehdokkuuden elokuvasta Viimeinen samurai (2003). Watanabe on myös esiintynyt Christopher Nolanin ohjaamissa elokuvissa Batman Begins (2005) ja Inception (2010). Watanabelta löydettiin tammikuussa 2016 vatsasyöpä, joka leikattiin onnistuneesti.
Täällä taas
Täällä taas tarkoittaa seuraavia asioita: