cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stenocereus
Stenocereus on kaktuskasvisuku. Tieteellisen nimen taustalla on kreikankielinen kapeaa tarkoittava adjektiivi, millä viitataan po. kaktusten suhteellisen kapeisiin uraväleihin. Kasvit kukkivat yöllä ja seuraavan päivän ainakin keskipäivään asti.
Tuntomerkit
Stenocereus-kaktukset ovat kookkaita puumaisia tai pensastavia, toisinaan maassa suikertavia, ja muodostavat tiheikköjä. Varret ovat tukevia, liereitä ja vihreitä. Niissä on paljon pitkittäisuurteita, joiden reunoilla voi olla kyhmyjä. Areolit ovat villakarvaisia ja niissä olevat piikit tavallisesti kovia. Kukat ovat suppilomaisia tai kellomaisia, ja kehälehdet ovat lyhyet. Pohjuksessa on areoleita, jotka tavallisesti ovat piikkisiä. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, enemmän tai vähemmän mehevä; sen piikit ja kehälehden jäänteet karisevat hedelmän kypsyessä. Siemenet ovat kookkaita, kiiltävän mustia ja tavallisesti sileitä.
Levinneisyys
Suku kasvaa kuivilla alueilla Yhdysvaltojen lounaisosassa, Meksikossa, Keski-Amerikassa, Karibian alueella, Venezuelassa ja Kolumbiassa.
Lajit
Stenocereus-lajeja tunnetaan 23.
Lähteet
Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9
Tiina-Maija Leppälampi
Tiina-Maija Leppälampi (o.s. Latvala, s. 10. heinäkuuta 1960) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti vuoteen 1994 saakka Ähtärin Urheilijoita, jonka jälkeen hänen seurakseen vaihtui Saarijärven Pullistus. Hänen valmentajanaan toimi koko hänen uransa ajan Osmo Siven. Kalevan kisoista Leppälampi saavutti pronssia 10 000 metrin juoksusta vuonna 1989. Ulkoradoilta hän saavutti lisäksi SM-pronssia tiejuoksusta 15 kilometrin matkalta. Sisäratojen SM-kilpailuista Leppälampi voitti pronssia 3 000 metrin juoksussa vuonna 1991. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.
Arkala
Arkala on noin 20 taloutta käsittävä kylä Oulussa Joloksen kaupunginosassa, entisen Ylikiimingin kunnan alueella valtatien 20 varrella. Kylä sijaitsee noin 40 kilometriä Oulusta itään ja noin 25 kilometriä pohjoiseen Ylikiimingin taajamasta.
Kylällä toiminut kyläkauppa lakkautettiin vuonna 2005. 40 vuotta toiminut Teboilin huoltoasema, myöhemmin kylmäasema, lopetti toimintansa vuoden 2008 lopussa. Nykyään ainoa toimiva yritys kylällä on Arkalan Puuperinne Oy.
Liikenne
Valtatiellä 20 liikennöi Arkalan kohdalla noin 8 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Kaupunginosan sisäinen liikenne on pääasiallisesti sidottu koululaisvuoroihin. Ajomatka Oulun keskustaan kestää noin 40–50 minuuttia liikennetilanteesta riippuen.
Historia
Kuten usein on tapana, myös Arkalan kylän kerrotaan saaneen nimensä sen ensimmäisen asukkaan mukaan. Aikoinaan paikalle on perimätiedon mukaan asettunut asumaan Arka-Jussi.
Aiheesta muualla
65.18333°N, 26.25°W
Irma Virtanen
Irma Virtanen (s. 25. toukokuuta 1951) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti koko uransa ajan Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Ilkka Väänänen. Ulkoratojen SM-kisoista Virtanen saavutti maratonilta kaksi hopeaa vuosina 1988 ja 1989. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1991 jälkeen.
Hanhilampi (Sanginkylä)
Hanhilampi on pieni lampi Utajärven kunnan Sanginkylässä. Se sijaitsee Sanginjärven länsipuolella ja hieman suuremmasta Ahvenlammesta noin 700 metriä kaakkoon.
Lampimaisema
Lammessa ei ole laskuojaa eli se saa vetensä ympäröiviltä soilta. Lammen rannat ovatkin kokonaan suota, mutta sen pohjoispuolella on Hanhiselkä-niminen kangas. Idän ja koillisen suunnassa on myös kankaita. Sieltä lammelle tulee seututie 837:ltä Maaselän kohdalta Isolle Karvasjärvelle päin lähtevän metsäautotien sivuhaara. Sanginjärven kylähistorian mukaan tältä suunnalta valmisteltiin aikoinaan Sanginjärven länsipuolitse tieyhteyttä, mutta hanke kariutui. Lammen ympäristö on asumaton. Vaikka lampi on pieni, siinä on ahventa ja haukea. Siellä käyvät varsinkin pilkkijät talvisin, koska lammen lähettyviltä menee moottorikelkkareitti.
David Smith (kilpapurjehtija)
David James "Dave" Smith (31. lokakuuta 1925 Salem, Massachusetts – 8. maaliskuuta 2014 Peabody, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Smith voitti Yhdysvaltain miehistössä 5.5mR-luokan olympiakultaa Roomassa 1960.
Tayet
Tayet oli muinaisessa Egyptissä palvottu kutomisen jumalatar, joka liitettiin vahvasti muumioimiseen. Tayet mainitaan jo vanhan valtakunnan aikaisissa pyramiditeksteissä. Tekstien mukaan Tayet on faaraon äiti, joka vaatettaa hänet, kerää hänen luunsa, suojelee hänen päätään ja antaa hänelle suosion yhdessä muiden jumalten kanssa.
Myöhemmin Tayet ajateltiin palsamoijien puhdistustelttaan, mutta ennen kaikkea hän oli muumion käärinliinojen jumalatar. Tayet yhdistettiin muihinkin jumaluuksiin, Neithiin, Osirikseen, Isikseen ja Neftykseen. Tayetilla ei ollut omia temppeleitä, mutta häntä kunnioitettiin näiden häneen liitettyjen jumaluuksian pyhäköissä.
Jesse Saarinen (jalkapalloilija)
Saarinen debytoi pääsarjatasolla Turun Palloseuran riveissä 23. heinäkuuta 2008 ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan.
Resogun
Resogun on suomalaisen Housemarquen kehittämä vokselipohjainen sivultapäin kuvattu shoot ’em up -videopeli. Sony Computer Entertainment julkaisi sen PlayStation 4:lle, PlayStation 3:lle ja PlayStation Vitalle. PS4-versio julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa marraskuussa 2013. Vita- ja PS3-versiot julkaistiin joulukuussa 2014.
Pelissä on vaikutteita Eugene Jarvisin Defenderistä.
Vastaanotto
Resogun sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Metacriticin laskema painotettu keskiarvo valikoiduista arvosteluista on 84/100.
Kuulamoottori
thumb|250px|Kaksitahtinen kuulamoottori. 1. Hehkukuula 2. Sylinteri 3. Mäntä 4. Kampikammio thumb|250px|Kaksisylinterinen kuulamoottori. Kuulamoottori, hehkukupumoottori tai hehkukuulamoottori on vanha polttomoottorityyppi, joka on nykyisin poistunut valmistuksesta. Sitä kutsutaan toisinaan myös nimellä puolidieselmoottori, sillä kuten dieselmoottori, se ei tarvitse erillistä sytytystulppaa seoksen sytyttämiseen. Koneet ovat pääasiassa kaksitahtikoneita.
Resogun
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Kuulamoottori
Tärkein ero muihin polttomoottoreihin nähden on se, että koneessa on sytytystulppien tai suoraruiskutuksen sijasta sylinterin yläpäässä ns. hehkukuula, jota ennen käynnistystä kuumennetaan ulkoisella lämmönlähteellä, tavallisimmin puhalluslampulla ja joskus kaasupolttimella. Akkua tai muuta virtalähdettä ei siis tarvita. Kone voidaan käynnistää kuulan hehkuessa silmin havaittavasti. Koneen käydessä käynnin kehittämä kuumuus pitää hehkukuulan lämpimänä, joten ulkoista liekkiä ei käynnistyksen jälkeen tarvita. Myöskään sylinteriä kiertävä jäähdytysvaippa ei jäähdytä hehkukuulaa, eli kone on helppo käynnistää lyhyen pysähdyksen jälkeen uudelleen.
Kuulamoottorit eivät ole nirsoja polttoaineen suhteen, eli niissä voidaan polttaa myös eri polttoaineiden sekoituksia, kunhan vain pahin sakka suodatetaan pois. Tämän vuoksi moottorityyppi olikin Suomessa suosittu paikalliskoneena eli maamoottorina aina 1960-luvulle asti. Kuulamoottoreita käytettiin paljon myös pienissä ja keskisuurissa kalastusaluksissa. Sekalaisten polttoaineiden käytön seurauksena koneet pyrkivät kuitenkin karstoittumaan nopeasti, ja ne täytyikin usein avata karstan poistoa varten.
Resogun
Vastaanotto
Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Palkinnot
Peli on palkittu Finnish Game Awards -tapahtumassa vuoden kotimaisena pelinä.
Kuulamoottori
Kuulamoottorien heikkoutena oli huono teho-painosuhde, joten dieselmoottorit syrjäyttivät ne toisen maailmansodan jälkeen lopullisesti.
Puolidieselmoottorit ovat kuitenkin säilyneet pienoismallikäytössä nykyaikaan asti, joskin hehkukuulan sijaan käytetään hehkutulppaa. Yleensä näissä tosin käytetään polttoaineena metanolin, nitrometaanin ja öljyjen seosta. Nämä ovat litratehoiltaan erittäin hyviä, noin 150–700 hv/l kun henkilöauton bensiinimoottori on luokkaa 60 hv/l.
Eräs tunnetuimpia näiden maamoottoreiden valmistajia oli ruotsalainen Bolinder-tehdas. Suomessa niitä on valmistanut Björneborgs Mekaniska Werkstad.
Kuulamoottoreita on säilynyt runsaasti. Harrastajat pitävät niitä käyttökunnossa ja muutaman kerran kesässä niitä esitellään yleisölle erilaatuisten tapahtumien yhteydessä.
Kotakoski
Kotakoski on koski Kuhmoisissa Isonjärven laskujoessa. Sen putouskorkeus on 19,6 metriä. Putouksen pituus on 330 metriä. Kosken yli kulkee Jämsän ja Kuhmoisten välinen vanha maantie.
Bioetiikka
Kliininen bioetiikka on Yhdysvalloissa 1990-luvulla yleistynyt oppiala, jossa erikoistutaan erityisesti sairaalaympäristöissä nouseviin akuutteihin eettisiin ongelmiin. Joissain yhdysvaltalaisissa sairaaloissa päivystää kliininen bioeetikko avustamassa lääkäreitä päätöksenteossa tyypillisesti nopeatempoisissa ja eettisesti vaikeaselkoisissa tilanteissa.
Bioetiikkaan läheisesti liittyviä etiikan alueita ovat ympäristöetiikka ja lääketieteen etiikka.
Suomessa bioetiikkaa on pyrkinyt vakiinnuttamaan ja edistämään esimerkiksi Bioetiikan instituutti.
Historiaa
Elämää koskeva eettinen pohdinta on kuulunut filosofian peruskysymyksiin antiikista alkaen, samoin kuin eettisten kysymysten pohtiminen lääke- ja oikeustieteeseen. Ennen 1900-luvun puoltaväliä näiden kysymysten tarkastelu oli kuitenkin epäsystemaattista ja tavanomaisesti kristillisesti virittynyttä.
Varsinainen bioeettinen tutkimus sai alkunsa 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin lääketieteessä tehtiin merkittäviä läpimurtoja koskien elinsiirtoja, dialyysiä ja tehohoitoa. Samoihin aikoihin kehitettiin ehkäisypilleri ja turvalliset tavat tehdä abortti. Tuoreessa muistissa oli tuolloin natsien keskitysleireillä harjoittama eettisesti kyseenalainen lääketieteellinen tutkimus, joka oli tullut vastikään suuren julkisuuden tietoon. Nämä kehityskulut ruokkivat mielenkiintoa eettisiin kysymyksiin yksilöiden oikeudesta kalliisiin lääketieteellisiin hoitoihin, aborttiin ja eutanasiaan.
Bioetiikasta tuli oma akateeminen erikoisalueensa Hastings Centerin perustamisen myötä vuonna 1970. Bioteknologisten innovaatioiden myötä bioetiikka laajeni vähitellen kliinisen lääketieteellisen etiikan ulkopuolelle. Mukaan tuli vähin erin bioteknologisia kehityskulkuja ennakoivia elementtejä, joihin aikoinaan suhtauduttiin huvittuneisuudella. Esimerkiksi ihmisen ja eläinten kloonaamisen etiikan pohtiminen herätti 1970-luvulla asiaan perehtyneiden empiiristen biotieteilijöiden piirissä huvittuneisuutta, koska kloonaamisen ajateltiin olevan tuolloin pikemminkin science fictioniin kuin tieteeseen kuuluvaa.
Bioetiikan tutkimuksella on ollut sen alkutaipaleesta asti vuorovaikutusta poliittisen päätöksenteon kanssa. Tämä on näkynyt erilaisten eettisten komiteoiden nousussa 1970-luvun lopulta saakka, niin kansallisella kuin kansainvälisellä tasolla. Esimerkiksi UNESCOlla on ollut oma bioeettinen ohjelmansa 1993.
Bioetiikkaa on harjoittanut alusta saakka laaja joukko kirjoittajia erilaisista filosofisista, tieteellisistä ja uskonnollisista taustoista: bioetiikkaa harjoittaa muun muassa filosofit, lääkärit, sosiologit ja muut yhteiskuntatieteilijät sekä eri uskontojen teologit. Tästä syystä tieteenalalle on hyvin ominaista epäyhtenäisyys tutkimustavoissa, kirjoitustyyleissä ja argumentatiivisissa lähtökohdissa. Osittain tästä syystä bioetiikka on hyvin kiivaasti kiistelty ala.
Bioetiikan tutkimus
Bioetiikassa sovelletaan eettistä analyysiä lääketieteellisiin ja bioteknologisiin kysymyksiin. Tyypillistä on, että näihin kysymyksiin liittyy moraalisia jatkokysymyksiä muun muassa:
Bioeettistä analyysiä voidaan tehdä joko teoria- tai käytäntövetoisesti tai koherentistisesti. Teoreettisessa lähestymistavassa otetaan tavanomaisesti lähtökohdaksi jokin normatiivisen etiikan teoria, esimerkiksi velvollisuus- tai seurausetiikka, tai mahdollisesti jokin teologisen etiikan muoto, jonka yleisistä periaatteista johtamalla yritetään muodostaa toimintasuositus tarkasteltuun yksittäistilanteeseen. Yritykset tehdä teoriavetoista bioetiikkaa ylittämällä yksittäisten taustateorioiden rajoitukset johtavat yleensä Georgetownin mantran tyylisiin periaatelistauksiin.
1980-luvulla yleistyi teoriavastaisen ja filosofiseen spekulaatioon nuivasti suhtautuvan bioetiikan suuntaus, joka painotti empiiristen tapausten monimutkaisuutta. Tällaisessa käytäntövetoisessa bioetiikassa tarkastellaan yleensä samanlaisten tapausten paradigmaa, joista johdetaan toimintasuositukset tavalla tai toisella yleistämällä. Esimerkiksi sosiologiaan pohjautuva ja feministinen bioetiikka pyrkii tällaiseen bioeettiseen ongelmanratkaisuun.
Koherentistinen bioetiikka tarkastelee erilaisten arvojen ja normien sisäistä ja keskinäistä johdonmukaisuutta, ja pyrkii ilmaisemaan miten olisi johdonmukaisinta toimia tilanteessa, pikemminkin kuin mikä olisi oikein tai väärin.
Bioetiikan tutkimusta on kritisoitu rajusti sen alkutaipaleelta saakka. Tyypillisin kritiikki kohdistuu sen käyttökelpoisuuteen eettisen päätöksenteon välineenä: bioeetikoiden esittämät johtopäätökset ovat toisinaan epäintuitiivisia ja arkijärjen vastaisia. Myös mannermaisen filosofian, erityisesti postmodernismin parissa bioetiikkaa on kritisoitu sen valistusmaisen ja rationalistisen taustaideologian takia.
Bioetiikka ja yhteiskunnallinen päätöksenteko
Bioetiikkaa tutkitaan akateemisen perustutkimuksen lisäksi usein tilaustutkimuksina lainsäädännön tarpeisiin. Tässä suhteessa bioetiikka on usein esijuridista. Useimmissa länsimaissa on erityisiä tutkimusinstituutteja ja monialaisia komiteoita, joissa bioeettistä ongelmanratkaisua pyritään harjoittamaan.
Bioetiikan kysymyksiä
Bioetiikka pyrkii tarkastelemaan erilaisten lääke- ja bioteknologisten toimenpiteiden eettistä oikeutettavuutta. Bioetiikan ydinkysymyksiä ovat muun muassa:
HMAS Perth (1934)
HMAS Perth (viirinumero D29) oli Australian kuninkaallisen laivaston Perth-luokan kevyt risteilijä. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Amphion, jonka Australian hallitus osti 1939.
Valmistus
Britannian kuninkaallinen laivasto tilasi aluksen Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 26. kesäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1934 nimellä HMS Amphion ja otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1936.
Palvelus
Alus oli 3. lokakuuta 1936 alkaen Afrikan aseman lippulaivana Kapkaupungissa, kunnes se palasi lokakuussa 1938 Portsmouthiin modernisoitavaksi. Australian hallitus osti sen korvaamaan vanhentuneen HMAS Adelaiden, joka lähti vastaanottamaan uutta alusta. Alus otettiin palvelukseen Australian laivastossa palatessaan miehitettynä Adelaiden miehistöllä.
Elokuussa 1939 alus vieraili maailmankiertueellaan New Yorkissa, mistä sen piti jatkaa matkaansa edelleen Australiaan. Toisen maailmansodan alkaessa alus määrättiin suojaamaan öljyvarantoja Länsi-Intian asemalle, missä se oli maaliskuuhun 1940 lukuun ottamatta yhtä partiomatkaa Panaman kanavan kautta Tyynellemerelle. Alus ankkuroitui 31. maaliskuuta Garden-saarille, jossa sille tehtiin lyhyt huolto ennen saattueen suojaamista Lähi-itään. Perth oli kesäkuusta marraskuuhun Australian laivueen lippulaivana.
Suojattuaan joulukuussa saattueen US7 Suezille, alus jatkoi matkaansa Aleksandriaan, jossa se liitettiin Välimeren laivaston 7. risteilijäviirikköön. Pian saavuttuaan alus vaurioitui Maltalla lähelle pudonneista pommeista. Perth oli vähäisessä roolissa Matapanin taistelussa ennen osallistumistaan huhtikuussa 1941 Kreetan evakuointiin, jossa alus vaurioitui 22. toukokuuta viereen osuneesta pommista ja 30. toukokuuta osumasta kattilahuoneeseen. Palatessaan korjausten jälkeen palvelukseen alus osallistui Vichyn Ranskan hallinnoiman Syyrian vastaisiin sotatoimiin, mistä HMAS Hobart vapautti sen 15. heinäkuuta. Operaatiosta vapauduttuaan alus aloitti 18. heinäkuuta matkansa Australiaan.
Alus saapui 12. elokuuta Sydneyyn. Se siirrettiin modernisoitavaksi Cockatoo Islandin telakalle, mistä alus palasi 22. marraskuuta 1941 palvelukseen. Se lähti 14. helmikuuta 1942 Jaavanmerelle. Alus saapui 24. helmikuuta Surabayaan kuninkaallisen laivaston risteilijän HMS Exeterin, Alankomaiden laivaston risteilijän Hr. Ms. Javan sekä hävittäjien HMS Electra, HMS Jupiteri ja HMS Encounter kanssa. Alus liittyi 27. helmikuuta osastoon ABDA:n risteilijöitä ja hävittäjiä, joita komensi alankomaalainen kontra-amiraali Karel Doorman lippulaivanaan Hr. Ms. De Ruyter. Osasto lähti Surabayasta kohdatakseen Makassarin salmea lähestyvän keisarillisen Japanin laivaston saattueen.
Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi
thumb|250px|Malli fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasin rakenteesta Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi on entsyymi, joka osallistuu glukoneogeneesiin. Se muuttaa oksaloetikkahapon fosfoenolipalorypälehapoksi ja hiilidioksidiksi. Entsyymiä on kaikissa selkärankaisissa ja lisäksi monissa kasveissa, bakteereissa, hiivoissa, hyönteisissä, nilviäisissä ja sienissä.
Muodot
Fosfoenolipuryvaattikarboksikinaasi voidaan jakaa kahteen ryhmään entsyymin sijainnin mukaan. Entsyymiä on mitokondrioissa ja sytosolissa esiintyvät muodot. Kyyhkyjen, kanojen ja kanien maksassa esiintyvä fosfoenolipuryvaattikarboksikinaasi on mitokondriaalista muotoa ja kotihiirillä ja rotilla entsyymiä on vain sytosolissa. Ihmisillä, marsuilla ja lehmillä entsyymiä on yhtä paljon sekä mitokondrioissa että sytosolissa. Sytosolinen ja mitokondriaalinen muoto eroavat rakenteeltaan, immunologisilta ominaisuuksiltaan ja kinetiikaltaan.
Fosfaattiryhmän lähteet
Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi paitsi poistaa oksaloetikkahaposta hiilidioksidimolekyylin, myös fosforyloi tuotteen. Eläimillä ja joillakin bakteereilla fosfaattiryhmän lähde on yleensä guanosiinitrifosfaatti, joka muuttuu guanosiinidifosfaatiksi. Kasvit ja eräät bakteerit käyttävät ATP:tä ja osa bakteereista pyrofosfaatti-ionia.
Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi kasveissa
Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasia tavataan C4-yhteyttävissä kasveissa, kuten nopeakasvuisissa trooppisissa ruohoissa. Fosfoenolipalorypälehappo muutetaan kasvin lehtien mesofyllikudoksessa oksaloetikkahapoksi ja edelleen asparagiinihapoksi. Asparagiinihappo siirretään johtosolukkoon, missä aminotransferaasientsyymi muuttaa asparagiinihapon jälleen oksaloetikkahapoksi. Sytosolissa fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi muuttaa oksaloetikkahapon fosfoenolipalorypälehapoksi. Vapautuva hiilidioksidi siirtyy viherhiukkasiin, joissa siitä valmistetaan sokeria.
Olosuhteet, aktivaattorit ja inhibiittorit
Fosfoenolipyruvaattikarboksikinaasi toimii parhaiten, kun lämpötila on eliöstä riippuen 25–80 °C ja pH 6,2–8,8. Entsyymin toiminnalle hyvin tärkeä aktivaattori on mangaani-ioni. Myös magnesiumionit aktivoivat entsyymiä, mutta eivät ole aivan yhtä tehokkaita. Entsyymin inhibiittoreita ovat muun muassa kaliumvetykarbonaatti, α-ketoglutaarihappo sekä eräät metallit, kuten koboltti ja kromi, jotka muodostavat yhdisteitä guanosiinitrifosfaatin kanssa.
Helge Hyrkkälä
Helge Johannes Hyrkkälä (sukunimi vuoteen 1943 Hyrkstedt; 19. toukokuuta 1887 Helsinki – 26. toukokuuta 1950 Pietarsaari) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Iskunvaimennin
[[Kuva:Gas damper mov.gif|thumb|Iskunvaimentimen toiminta ja komponentit:
Helge Hyrkkälä
Helge Hyrkstedt kävi Helsingin suomalaista reaalilyseota ja opiskeli sitten Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Hän sai myös yksityisopetusta taidemaalari Berndt Lagerstamilta ja hän opiskeli näyttämötaidetta Kaarlo Halmeen ohjauksessa. Hyrkstedt teki myöhemmin opintomatkoja Saksaan, Tanskaan ja Ruotsiin.
Iskunvaimennin
A - männänvarsi
Helge Hyrkkälä
Hyrkstedt meni valtionrautateiden palvelukseen 1908 ja oli muun muassa kirjurina liikennetirehtööriapulaisen konttorissa Vaasassa vuoteen 1917 saakka. Suomen sisällissodan aikana 1918 Hyrkstedt oli kulkulaitospäällikön alaisena ja toimi junanlähettäjänä valkoisten valtaamilla asemilla sekä oli etulinjan lennätinpalveluksessa. Sodan jälkeen hän oli virkavala- ja tutkijakomitean sihteerinä vuoteen 1919 saakka.
Iskunvaimennin
B - mäntä tiivisteineen
Helge Hyrkkälä
Hyrkstedt erosi rautateiden palveluksesta 1921 ja meni tupakkatehdas Ab J. A. Holm & Co Oy:n palvelukseen kuuluen myöhemmin myös yhtiön johtokuntaan. Myöhemmin Hyrkstedt oli työssä Oy Ph. U. Strengberg & K:ni Ab:n myynti- ja mainososastolla ja hän hoiti myös yhtiön suomalaista kirjeenvaihtoa.
Iskunvaimennin
C - sylinteri
Helge Hyrkkälä
Hyrkstedt toimi Pietarsaaren Työväen Näyttämön ohjaajana 1910–1915 ja Keski-Pohjanmaan Radioyhdistyksen ohjelmapäällikkönä 1930–1936. Hän oli myös Pietarsaaren Dramaattisen Yhdistyksen puheenjohtajana ja oli Pietarsaaren suojeluskunnan jäsenenä vuodesta 1918 ja suojeluskunnan esikunnan jäsenenä 1932–1936.
Iskunvaimennin
D - öljytila
Helge Hyrkkälä
Hyrkstedt toimi taidemaalarina ja piirtäjänä ja hän suunnitteli muun muassa jääkäriluutnantti Sten Holmin muistopatsaan Pietarsaaren hautausmaalle sekä useita suojeluskuntain ja yhdistysten lippuja. Hyrkstedt suomensi Gustaf af Geijerstamin ja Ernst Didringin teoksia, käänsi ruotsiksi Eino Leinon Lalli-näytelmän sekä kirjoitti 4-näytöksisen kansankomedian Kylakohinaa, jota esitettiin syksyllä 1937 Kansallisteatterissa.
Iskunvaimennin
E - kelluva mäntä
F - ilmakammio]] Iskunvaimennin on heilahdusliikettä vaimentava laite varsinkin moottoriajoneuvon jousitusjärjestelmässä.
Ilman iskunvaimentimia ajoneuvon keinahtelu jousien varassa jatkuisi pitkään, mikä heikentäisi pyörien otetta tienpinnasta ja tekisi matkustajien olon epämukavaksi. Iskunvaimennin muuttaa liike-energiaa palautumattomasti lämmöksi, jolloin heilunta vaimenee nopeasti.
Nykyisin käytetään yleisimmin putkityyppisiä nesteiskunvaimentimia (teleskooppi-iskunvaimentimia). Niissä on sylinteri ja siinä joustoliikkeiden mukaan liikkuva mäntä, jonka kummallakin puolella on nestettä. Männän liikkuessa neste joutuu virtaamaan männän toiselta puolelta toiselle ahtaiden kanavien kautta, mikä pyrkii hidastamaan männän liikkeitä. Kanavien kokoa tai lukumäärää muuttamalla voidaan myös iskunvaimentimen vaimennustehoa muuttaa. Myös ajon aikana säädettäviä tai automaattisesti säätyviä iskunvaimentimia on olemassa.
Aikaisemmin on käytetty muun muassa täysin mekaanisia kitkaiskunvaimentimia ja hydraulisia vipuiskunvaimentimia ("sammakkovaimentimia"), mutta nykyautoissa niitä ei enää tavata.
Yhdysvalloissa sijaitsevassa Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa on kehitetty iskunvaimennin, joka tuottaa sähköenergiaa absorboimastaan liike-energiasta. Vaimennin toimii siten, että iskunvaimentimen sisällä olevaa nestettä ohjataan turbiinin läpi. Männän liikkuessa virtaava neste saa generaattoriin kytketyn turbiinin pyörimään. Auton energiankulutusta on saatu pienennettyä tällä keksinnöllä jopa kymmenen prosenttia, mutta paras hyöty arvioidaan saatavan raskaasta liikenteestä.
Tarahumarat
thumb|Kaksi tarahumara-miestä vuonna 1892. Tarahumarat eli omalla kielellään rarámurit ovat meksikolainen alkuperäiskansa. Heitä on noin 50 000 pääasiassa Chihuahuan alueilla.
Tarahumarojen oma kulttuuri on säilynyt hyvin, ja heidät tunnetaan varsinkin juoksuperinteestään. Heidän tesgüino-oluensa on edelleen suosittua. Heidän uskonnossaan sekoittuvat omien perinteiden ja kristinuskon vaikutus. Sekä perinteistä että nykyajan länsimaista vaatetusta käytetään. Tarahumarat puhuvat uto-atsteekkisiin kieliin kuuluvaa tarahumaran kieltä, josta on olemassa eri muotoja. Suuri osa puhujista kuitenkin taitaa myös ainakin jonkin verran espanjaa.
Nykyisin ongelmana tarahumaroilla on koulutuksen ja terveyspalvelujen puute. Monet jäävät täysin ilman koulutusta, ja lukutaidottomien osuus on yli puolet.
F-Clef
F-Clef oli suomalainen teknotapahtumien organisaattori, joka järjesti yleisöjuhlia Turun alueella vuosina 1990–1994.
International Acid Crew
F-Clef:in ydinjäsenet Timo Salonen ja Samu Sundqvist perustivat vuoden 1989 lopulla ryhmittymän International Acid Crew, ja aloittivat acid-/teknotapahtumien järjestämisen kesällä 1990 vanhassa autiotalossa Turun kupeessa, Piikkiössä.
Järjestön tapahtumiin saapui ympäristökunnista huomattavina kulkueina juhlakansaa, ja elokuussa 1990 virkavallan määräyksestä ihmisryhmien pääsyt juhliin estettiin. Kymmenien metrien ihmisjono Turun ohikulkutiellä herätti huomiota, ja virkavalta saapui paikalle ennen keskiyötä 3.8.1990, tyhjentäen autiotaloon rakennetun tapahtumapaikan ja sen ympäristön yleisöstä.
F-Clef
International Acid Crew:in perustalle nousi seuraavana vuonna järjestö F-Clef, jonka jäseneksi liittyi Marko Laine. Vuodesta 1991 eteenpäin, yötapahtumia järjestettiin ensisijaisesti Turun tehdashalleissa. Mynämäellä metsämökissä järjestetyt F-Clef –juhlat kokosivat yhteen myös muita ajan organisaattoreita, mukaan lukien Hyperdelic Housers-ryhmän aktivisteja, joilta F-Clef sai osaltaan vaikutteita.
Aktiivisimpana ajanjaksona noin kerran kuukaudessa tehdashalleissa järjestetyt F-Clef -juhlat poikkesivat muista 1990-luvun alun laittomista ravetapahtumista massiivisemman valoshown ja äänentoiston saralla, osoittaen näin tietä myös tuleviin rave-juhlliin. F-Clef käytti aggressiivista mainontaa, liittäen tapahtumiinsa ajalle tyypillisiä elementtejä Saksasta ja Britanniasta. Kadulla jaetutut flyerit kantoivat mukanaan juhlien nimiä, jotka olivat lainattuja latinankielen tauteja kuvaavista sanoista, kuten Myxodema, HemorhHHoid!, Diarrhea sekä Fecalis.
F-Clefin loppu
F-Clefin tapahtumiin kokoontui ajan mittaan asiakaskuntaa myös genren ulkopuolelta, ja tieto tapahtumista kiiri yhä nopeammin myös virkavallan korviin. Viimeiset F-Clefin järjestämät yöjuhlat pidettiin Turun Itäharjulla, Kalevantiellä sijainneessa kaksikerroksisessa varastohallissa, jonne Turun poliisi teki tarkastuksen aamuyöllä 17. lokakuuta 1992. Juhlat päättyivät ratsiaan talossa, ja halli tyhjennettiin ihmisistä.
Juhlissa esiintyivät muun muassa H2, Marko Laine, Mr Kirk ja Mono Junk.
F-Clefin jälkeen
F-Clefin päättymisen jälkeen Salonen on edennyt tapahtuma- ja radioalalla, mm perustaen tanssimusiikkiin erikoistuneen Radio KLF:n. Myös Laine toimii edelleen musiikin parissa, tehden myös DJ-keikkoja.
Society of United Irishmen
Järjestö perustettiin lokakuussa 1791 Wolfe Tonen, James Napper Tandyn ja Thomas Russellin johdolla. Sen alkuperäisenä tavoitteena oli yhdistää Irlannin katoliset ja protestantit sekä saada aikaan katolisten emansipaatio ja parlamenttiuudistus Irlannissa. Brittiviranomaisten pyrkimykset lakkauttaa seura johtivat siihen, että se siirtyi maan alle ja radikalisoitui. Nyt yhtyneet irlantilaiset ottivat tavoitteekseen vallankumouksen ja Irlannin täyden itsenäisyyden sekä maan muuttamisen tasavallaksi. Järjestön johtajat pitivät huhtikuusta 1794 alkaen yhteyttä vallankumouksellisen Ranskan hallitukseen saadakseen sieltä apua, mikä kuitenkin pian tuli Englannin viranomaisten tietoon. Vallankumouksellista linjaa järjestössä edusti erityisesti Tone. Vuodesta 1796 toiminnassa oli mukana myös lordi Fitzgerald.
Ranskan laivasto yritti vuosina 1796–1797 kahdesti huonolla menestyksellä tehdä maihinnousun Irlannissa United Irishmenin kutsumana. Vuonna 1798 järjestö nostatti Irlannissa kapinan toivoen ranskalaisten tulevan avuksi. Vähäinen apu saapui kuitenkin liian myöhään ja kapina kukistettiin nopeasti. Sekä Fitzgerald että Tone vangittiin ja molemmat kuolivat pian vankilassa. Loput järjestön johtajista pakenivat Ranskaan, jossa he yrittivät turhaan puuhata uutta ranskalaista vapautusretkikuntaa Irlantiin.
Society of United Irishmenin innoittamana perustettiin Skotlantiin vastaavantyyppinen järjestö, United Scotsmen. Osa sen jäsenistä kuului samanaikaisesti kumpaankin järjestöön.
David Smith
David Smith tai Dave Smith -nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Papias Hierapolislainen
Papias Hierapolislainen (, toimi ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla) oli varhaisia kristillisen kirkon johtajia. Eusebios kutsuu häntä Hierapoliin piispaksi, mutta ei ole varmuutta siitä, oliko hänellä tämä virka. Papias luetaan apostolisiin isiin, ja hänet on julistettu pyhimykseksi.
Elämä
Papiaan elämästä ei tiedetä juuri mitään. Hierapolis, johon hänet kytketään, sijaitsi Fryygiassa nykyisessä Turkissa, ja oli yksi monista samannimisistä kaupungeista. Tutkimuksessa pääongelma on ollut Papiaan ajoitus, joka on merkittävä hänen uskottavuutensa kannalta. Irenaeus sanoo myöhemmin toisella vuosisadalla, että Papias oli kuullut Johanneksen opetusta ja oli Polykarpoksen kumppani, ”mies vanhalta ajalta”. Tämän vuoksi, sekä siksi, että Papiaalta säilyneissä katkelmissa annettu kuva ajan uskonnollisista jännitteistä vastaa Polykarpokselta ja Ignatiokselta säilyneissä kirjeissä annettua kuvaa, voidaan päätellä, että hän on vaikuttanut joskus toisen vuosisadan ensimmäisen neljänneksen aikana.
Eusebios lukee puolestaan Klemens Aleksandrialaisen ja Ignatioksen (Polykarpoksen sijasta) Papiaan aikalaisiksi, ja sanoo heidän vaikuttaneen keisari Trajanuksen aikana, ja kertoo heistä ennen kuin käsittelee keisari Hadrianuksen aikaa. Näin voidaan päätellä, että Papias kirjoitti noin vuonna 115. Joskus hänen toimintansa on kuitenkin ajoitettu noin vuosille 130–140, tai jopa myöhemmäksi.
Teokset
Papiaan viisi kirjaa käsittänyt teos Herran puheiden selitykset on yksi varhaisia Jeesuksen sanoja käsitteleviä eksegeettisiä teoksia. Osa näistä Jeesuksen sanoista on kirjoitettu ylös myös Matteuksen ja Markuksen evankeliumeihin. Papiaan omana lähteenä oli ”seurakunnanvanhin (presbyteeri) Johannes” sekä apostolien opetuksia kuunnelleet henkilöt, joita hän kutsuu ”vanhimmiksi”.
Papiaan teos on kadonnut, ja siitä tunnetaan ainoastaan kahdeksan katkelmaa, jotka ovat säilyneet muiden antiikin aikaisten ja keskiaikaisten kirjailijoiden tekemissä lainauksissa. Katkelmia on säilynyt kreikan, latinan ja armenian kielillä.
Toisekseen on mahdollista, että pietarilaiset kristityt eivät halunneet täysin hyväksyä johanneslaista evankeliumia. Eusebios kutsuu Papiasta ”mieheksi, jolla on vähäiset henkiset kyvyt”, ja joka otti apostolisen perinteen kuvaannolliset ilmaukset kirjaimellisina tosiasioina. Tämän väitteen todenperäisyyttä on vaikea arvioida, koska Papiaan kirjoitukset eivät ole säilyneet.
Papias kuitenkin myöntää yhdessä tutkielmansa katkelmassa, että hän ei ole millään tavalla ollut kuulemassa tai silminnäkijänä apostoleille itselleen. Hän sanoo keränneensä materiaalia heidän seuraajiltaan, jotka tiesivät, mitä Andreas, Pietari, Filippus, Tuomas, Jaakob, Johannes ja Matteus olivat sanoneet. Hän sanoi kuunnelleensa ja painaneensa mieleen sen, mitä vanhimmat olivat opettaneet. Hän sanoi, ettei halua olla sellainen joka puhuu paljon tai opettaa vieraita oppeja, vaan sellainen joka opettaa totuuden ja sen, mitä Herra oli opettanut. Näin Papias sanoo kirjoittaneensa ylös asioita, jotka tulivat suullisesta perinteestä, ja joita ei ollut vielä kirjoitettu ylös. Tämän suullisen perinteen katsottiin kulkeneen Jeesukselta apostoleille ja muille opetuslapsille.
Papias kirjoitti myös joistakin perinteistä, joita Eusebios luonnehti ”joiksikin Vapahtajan oudoiksi vertauksiksi ja opetuksiksi, ja joiksikin muiksi vielä myyttisemmiksi asioiksi”. Eusebios mainitsee Papiaan kuulleen esimerkiksi tarinoita Justus Barsabbaasta, joka joi myrkkyä mutta ei kärsinyt mitään pahaa, sekä toisen tarinan Filippuksen tyttäriltä liittyen ruumiiden ylösnousemiseen. Papias kertoo myös erikoisen version Juudas Iskariotin kuolemasta. Sen mukaan hän turposi niin, ettei mahtunut kulkemaan aukosta, josta mahtui kulkemaan vaunuilla. Hän murskautui vaunujen alle, niin että hänen suolensa pursuivat ulos.
Kunnioitus
Papiasta kunnioitetaan marttyyrinä ja pyhänä. Katolinen kirkko muistaa häntä 22. helmikuuta. Vanhoissa marttyrologioissa hänet on kuitenkin liitetty muihin päiviin.
Australian luterilainen kirkko
Australian luterilainen kirkko (Lutheran Church of Australia) on luterilainen kirkko, joka toimii Australiassa. Kirkon jäsenmäärä on 30 026.
Historia
Ensimmäiset luterilaiset saapuivat Australiaan Saksasta 1838. Näiden keskuudessa tapahtui hajaannus 1846, minkä jälkeen seurakuntiin tuli pastoreita useista lähteistä, kuten saksalaisista lähetysjärjestöistä ja lukuisista yhdysvaltalaisista luterilaisista synodeista. Vuonna 1966 yhdistyivät Evangelical Lutheran Church in Australia sekä United Evangelical Lutheran Church of Australia nykyiseksi Australian luterilaiseksi kirkoksi.
Nykytilanne
Kirkolla on 466 seurakuntaa, joissa on 30 026 jäsentä. Kirkko kuuluu liitännäisjäsenenä Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon, mutta on myös Luterilaisen maailmanliiton liitännäisjäsen. Uuden-Seelannin luterilainen kirkko kuuluu Australian luterilaisen kirkon alaisuuteen.
Edvard Maanpakolainen
Edvard Maanpakolainen (, s. 1016 – k. helmikuussa 1057) oli Englannin kuningas Edmund Rautakyljen ja Ealdgythin poika. Hän sai lisänimen "Maanpakolainen" vietettyään suuren osan elämästään poissa Englannista. Edvardin ollessa vain muutaman kuukauden ikäinen vallananastaja Knuut Suuri lähetti hänet Tanskaan murhattavaksi. Näin ei kuitenkaan tapahtunut, vaan Edvard kuljetettiin salaa Kiovan Rusiin suuriruhtinatar Ingegerdin ja Jaroslav I Viisaan hoviin, josta hän siirtyi Unkariin.
Kuultuaan Edvardin olevan elossa Edvard Tunnustaja kutsui hänet Englantiin ja teki hänestä perillisensä. Edvard Maanpakolainen kuoli kuitenkin pian maahan saapumisensa jälkeen. Tämän jälkeen perijäksi nimettiin hänen poikansa Edgar Atheling, joka ei kuitenkaan ehtinyt hallita kuninkaana normannien vallattua Englannin vuonna 1066.
Risto Talosela
Risto Jaakko Talosela (21. marraskuuta 1924 Lapua – 26. lokakuuta 2018 Mänttä-Vilppula ) oli suomalainen painija, joka oli parhaimmillaan 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa.
Talosela sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten vapaapainin alle 67 kilon sarjassa viidenneksi. Lisäksi hän paini yhdessä maaottelussa Ruotsia vastaan.
Kotimaassa Talosela edusti Mäntän Urheilijoita. Hän saavutti SM-pronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa vuonna 1949 alle 67-kiloisissa sekä vuonna 1953 alle 73-kiloisissa. Hän voitti Painiliiton mestaruuden kreikkalais-roomalaisessa painissa vuonna 1950 sekä Painiliiton-mestaruushopeaa vapaapainissa vuosina 1952, 1953 ja 1955.
Ammatiltaan Risto Talosela oli autonkuljettaja. Hänen isoveljensä Erkki kilpaili olympialaisten kreikkalais-roomalaisessa painissa ja pikkuveljensä Lasse oli muun muassa olympiavoittaja Lenni Viitalan harjoitusvastustaja vuosina 1947–1948 sekä myöhemmin SVUL:n Lapin piirin ja Lapin Veikkojen painivalmentaja.
The Sims
thumb|250px
The Sims on Maxisin kehittämä ja Electronic Artsin alun perin vuonna 2000 julkaisema The Sims -pelisarjaan kuuluva simulaatiopeli. Peli on julkaistu usealle eri alustalle. Japanissa peli on julkaistu nimellä SimPeople.
Maailmanlaajuisesti peliä ja sen lisäosia on myyty yli 70 miljoonaa kappaletta, näin tehden siitä historian myydyimmän Microsoft Windows -pelin. Sarjaan on ilmestynyt useita lisäosia, jotka ovat Livin’ It Up (myös nimellä Livin' Large), House Party, Hot Date, Lomalla, Lemmikit, Superstar ja Taikaa. Windows-versioille on tarjolla internetissä lukuisia fanien tekemiä tavaroita, kuten taloja, huonekaluja, vaatteita, lemmikkejä, hiustyylejä, jne.
Pelaaminen
The Simsissä pelattavia hahmoja kutsutaan simeiksi. Alussa pelaaja voi luoda oman simperheen tai pelata valmiilla perheellä. Perheessä voi olla enintään kahdeksan henkilöä, johon lasketaan mukaan lemmikit (vain lisäosassa The Sims: Lemmikit).
Pelaajan luodessa perhettä hän saa valita simeilleen nimet, sukupuolen, iän, ihonvärin, pään, asun ja luonteen. Luonteessa muokataan simien siisteyttä, menevyyttä, toimeliaisuutta, leikkimielisyyttä ja mukavuutta, jotka muokkaavat simin käyttäytymistä.
Simeillä on kahdeksan tarvetta, joista pelaajan tulee pitää huolta: nälkä, mukavuus, hygienia, rakko, energia, hupi, sosiaalisuus ja huone.
Simit voivat opiskella erilaisia taitoja, joita tarvitaan kotitöissä ja työpaikalla; näitä ovat ruoanlaitto, mekaniikka, luovuus, karisma, kunto ja logiikka.
Tarpeiden lisäksi simeillä on palkit, jotka kertovat heidän yleisen mielialansa. Jos simeistä ei huolehdi, palkit muuttuvat punaisiksi, mikä aiheuttaa monenlaisia ongelmia: simit eivät suostu suorittamaan kaikkia toimintoja ja onnettomuuksia sattuu helpommin.
Simit osaavat tehdä myös itse asioita ja heillä on oletusasetuksena vapaa tahto. Ne eivät pysty kumoamaan pelaajan tekemiä valintoja, ellei kyseessä ole jokin taitoa nostattava asia (esimerkiksi mekaniikan lukeminen), jolloin sim kieltäytyy hänen asioidensa ollessa liian huonosti.
Sosiaalisuutensa vuoksi simit eivät pärjää yksin, joten heillä tulee olla mahdollisten sukulaisien lisäksi ystäviä. Simit voivat myös suuttua ja rakastua. Kun kahdella simillä on tarpeeksi hyvä suhde, he voivat nukkua samassa sängyssä. Kun suhde on hyvässä kunnossa, simit voivat mennä naimisiin ja saada lapsia.
Sim-perheessä olevaa vauvaa voi muun muassa syöttää, leikittää ja laulaa uneen. Kolme päivän kuluttua vauva kasvaa lapseksi, mutta lapsi ei kasva koskaan aikuiseksi. Lapset eivät pysty tekemään ruokaa, ja heidän on mentävä joka päivä kouluun - liian monesta lintsaamisesta rangaistaan sotilaskoululla.
Humo Taškent
Humo Taškent on uzbekistanilainen jääkiekkoseura Taškentin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 2019 ja se pelaa Kazakstanin pääsarjassa.
The Sims
Pelaaminen
Simperheen voi asuttaa joko valmiiseen tai pelaajan suunnittelemaan taloon, joka on omalla tavalla muokattavissa ja sisustettavissa. Kodin viihtyvyys ja sisustus vaikuttavat simien mielialoihin, joita voi seurata mielialamittarista.
Humo Taškent
Humo Taškent perustettiin alkuvuodesta 2019 ja se pelasi keväällä uudistetussa Uzbekistanin jääkiekkosarjassa. Humo sijoittui neljän joukkueen sarjassa kolmanneksi. Kesällä 2019 ilmoitettiin, että Humo siirtyy seuraavaksi kaudeksi venäläiseen VHL-sarjaan.
Joukkue kaudella 2023–2024
(Tilanne 13. elokuuta 2023)
The Sims
Pelaaminen
Pelaaja ohjaa luomiaan simejä niin kauan kuin ne ovat elossa, sillä simit ikääntyvät. Simit voivat kuolla vanhuuden lisäksi nälkään tai erilaisiin tapaturmiin, kuten sähköiskuun tai tulipaloon.
Vastaanotto
GameSpotin arvostelussa pelin suurimmaksi vahvuudeksi kehuttiin vuorovaikutusta muiden simien kanssa, kun taas pelin laajuutta kritisoitiin. Ainoastaan simien kotielämää pystyttiin kontrolloimaan eikä esimerkiksi töissä käymistä.
Mike Lee (jääkiekkoilija)
Michael Lee (s. 5. lokakuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa ECHL-joukkue Gwinnett Gladiatorsissa. Hän on Phoenix Coyotesin kolmannen kierroksen varaus vuodelta 2009.
Ura
Ennen St. Cloud Staten yliopistoon siirtymistä Lee oli USHL-joukkue Fargo Forcen maalivahti. Lee johti joukkueen USHL:n finaaleihin.
Lee oli ensimmäinen yhdysvaltalainen maalivahti, joka varattiin vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Lee oli mukana voittamassa junioreiden maailmanmestaruuden vuoden 2010 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Lee aloitti finaalipelin joukkueen maalilla, mutta Jack Campbell tuli hänen tilalleen ottelun toisessa erässä. Arizonan kaupattua kakkosmaalivahtinsa Devan Dubnykin Minnesota Wildiin, Lee nousi NHL-kokoonpanoon Mike Smithin varamaalivahdiksi. Kyseessä oli hänen ensimmäinen nostonsa NHL:ään. Hänet lähetettiin pian farmiin ja Mike McKenna nostettiin tilalle.
Fosforipentoksidi
Fosforipentoksidi on fosforin ja hapen muodostama kemiallinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on P2O5. Sitä muodostuu fosforin palaessa, jolloin se yhtyy happeen seuraavasti:
P4 + 5 O2 → 2 P2O5.
Fosforipentoksidi on tavallisissa lämpötiloissa kiinteää valkoista ainetta, joka yleensä esiintyy jauheena. Se sublimoituu 360 °C:n lämpötilassa. Sillä on useita kidemuotoja. Tavallisimmassa kidemuodossa se on dimeerisenä, jolloin sen kemiallinen kaava olisi oikeastaan kirjoitettava muotoon P4O10. Se voi muodostaa myös polymeerejä.
Fosforipentoksidi on vahvasti hygroskooppinen aine ja erityisen tehokas kuivausaine. Se reagoi veden kanssa muodostaen fosforihappoa seuraavasti:
P2O5 + 3 H2O → 2 H3PO4.
Sari Siikander
Sari Maarit Siikander (s. 26. kesäkuuta 1964 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1990–1994, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi.
Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Klassikko, Kukkia ja sidontaa ja Rock’n Roll Never Dies, sekä televisiosarjoissa Sydän toivoa täynnä, Vapaa pudotus ja Suojelijat.
Siikander on Helsingin Kaupunginteatterin ja improvisaatioteatteri Stella Polariksen näyttelijä.
Vuonna 2007 Siikander oli mukana Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa, jossa hän ylsi toiselle sijalle tanssiparinsa Mikko Ahdin kanssa.
Maagiset luvut
Alkuaineet, joiden järjestysluku eli protonien lukumäärä ytimessä on maaginen luku, ovat:
Sari Siikander
Siikander oli naimisissa Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa vuodesta 1998 vuoteen 2003 saakka, ja heillä on vuonna 2002 syntynyt tytär.
Maagiset luvut
Teoreettisesti on päätelty, että myös luku 184 on maaginen. Kaikki nuklidit, joissa protonien tai neutronien lukumäärä on näin suuri, ovat kuitenkin epästabiileja eikä sellaisia ole toistaiseksi voitu valmistaakaan, mutta on päätelty, että tällaisten puoliintumisaika olisi selvästi pidempi kuin muiden yhtä raskaiden nuklidien. Täten ne muodostaisivat nuklidikarttaan stabiilisuuden saarekkeen.
Kaksoismaagiset ytimet
Erityisen suuri sidosenergia on ns. kaksoismaagisilla ytimillä, joissa sekä protonien että neutronien lukumäärä on maaginen luku. Sellaisia ovat helium-4 (4He), happi-16 (16O), kalsium-40 (40Ca), kalsium-48 (48), nikkeli-56 (56Ni) ja lyijy-208 208Pb), jotka kaikki ovat stabiileja.
Sellaisillakin kaksoismaagisilla nuklideilla, jotka eivät ole stabiileja, on usein huomattavasti pidempi puoliintumisaika kuin muilla nuklideilla, joissa neutronien lukumäärä poikkeaa saman alkuaineen stabiileista isotoopeista yhtä paljon. Tällainen on esimerkiksi vuonna 1999 löydetty nikkeli-48, jossa on poikkeuksellisen vähän neutroneja verrattuna protoneihin. . Tinalla on 10 stabiilia isotooppia, enemmän kuin millään muulla alkuaineella. Yksikään stabiili tinaisotooppi ei ole kaksoismaaginen, mutta kaksoismaagiset isotoopit 100Sn ja 132Sn ovat huomattavasti pitkäikäisempiä kuin sellaiset tinaisotoopit, joiden massaluku on välin 100...132 ulkopuolella.
Lyijy, jonka järjestysluku 82 kuuluu maagisiin lukuihin, on raskain alkuaine, jolla on stabiileja isotooppeja. Luonnossa esiintyvät radioaktiiviset hajoamissarjat päättyvätkin lyijyn isotooppeihin, joista yleisin, lyijy-208, on kaksoismaaginen ja samalla raskain tunnettu stabiili ydin.
Sirpa Kytölä
Sirpa Kytölä (s. 22. syyskuuta 1954) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti vuodesta 1990 lähtien Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi vuosien 1984-1989 ajan Matti Kartila, sen jälkeen hän on vastannut itse omasta valmennuksestaan. Kalevan kisoista Kytölä saavutti pronssia 10 000 metrin juoksussa vuonna 1987. Lisäksi hän saavutti ulkoratojen SM-kisoista pronssia tiejuoksussa 15 kilometrin matkalta vuonna 1988 sekä maratonilta kultaa vuonna 1987 sekä pronssia vuonna 1989.
Kansainvälisissä kilpailuissa Kytölä edusti Suomea yhden kerran. Hän oli mukana Suomen joukkueessa tiejuoksun MM-kisoissa Monte Carlossa vuonna 1987. Tuolloin Kytölä osallistui 15 kilometrin kilpailuun ja oli lopputuloksissa sijalla 72.
Yleisen sarjan kilpailuissa Kytölä ei ole esiintynyt vuoden 1991 jälkeen. Hän kuitenkin jatkoi kilpailemista vuoteen 2008 saakka veteraanien kilpailuissa.
Miss Massachusetts USA
200px|thumb|[[Susie Castello, Miss Massachusetts USA ja Miss USA 2003]] Miss Massachusetts USA on vuosittainen kauneuskilpailu Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se pidettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1952.
Miss Massachusetts USA pääsee edustamaan osavaltiotaan Miss USA -kilpailuun. Tähän mennessä kaksi Miss Massachusetts USA:a on voittanut Miss USA:n: Shawnae Jebbia (1998) ja Susie Castillo (2003). Lisäksi Diane Pollard pääsi vuonna 1978 ensimmäiseksi perintöprinsessaksi.
Eugène Dubois
pienoiskuva|Eugène Dubois Marie Eugène François Thomas Dubois (28. tammikuuta 1858 – 16. joulukuuta 1940) oli alankomaalainen antropologi ja geologi, joka etsi jäänteitä nykyisen Indonesian alueelta. Hän tuli tunnetuksi homo erectuksen löytäjänä.
Duboisista tehtiin Amsterdamin yliopiston kunniatohtori vuonna 1897, ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli professori.
Luettelo Suomen virallisen mid-price-listan ykkösistä vuonna 2005
Tämä on luettelo Suomen virallisen mid-price-listan ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä mid-price-levyistä vuonna 2005.
Naisrauha
upright|pienoiskuva|Ns. Karjalan naisrauha 1316 -dokumentti. Kansallisarkisto. Naisrauha tarkoittaa lakia tai määräystä olla vahingoittamatta tai häiritsemättä erityisesti naisia. Tällä tarkoitettiin historiallisesti erilaisia naisiin kohdistuvia väkivallantekoja. Nykyisin myös naisiin kohdistuvaa perheväkivaltaa ja avioliitossa tapahtuvaa seksuaalista hyväksikäyttöä pidetään naisrauhan rikkomuksina.
Valloittajat ovat usein katsoneet oikeudekseen raiskata ja hyväksikäyttää valloittamiensa alueiden naisia. Puolustautujat on kuitenkin joskus saatu antautumaan helpommin lupaamalla jättää näiden naiset rauhaan.
Karjalan naisrauha 1316 on Ruotsin kuninkaan allekirjoittama pergamentille tehty asiakirja, jota pidetään vanhimpana Suomessa säilyneenä keskiaikaisena dokumenttina.
Ruotsin nykyisen rikoskaaren mukaan törkeästä naisrauhanloukkauksesta (grov kvinnofridskränkning) voidaan tuomita vankeuteen mies, joka on tehnyt toistuvia väkivalta-, seksuaali- tai eräitä muita rikoksia naista kohtaan, jonka kanssa mies on ollut naimisissa tai avoliitossa.
Yleisurheilun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailut 1961
Ensimmäiset yleiurheilun PM-kisat järjestettiin Oslossa 31. heinäkuuta–2. elokuuta 1961. Kilpailupaikkana oli Bislett stadion. Kilpailujen aloitteentekijänä olivat norjalaiset, jotka saivatkin järjestääkseen ensimmäiset kisat.
Salmi (täsmennyssivu)
Salmi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt
Salmi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi (suomalaisia ellei toisin mainita):
Namibe
Namibe on Angolassa sijaitsevan Namiben maakunnan pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee valtion lounaisissa osissa. Se perustettiin vuonna 1840. Kaupungissa on kuiva ilmasto.
Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa oli 347 503 asukasta.
Vapaa pudotus
Vapaa pudotus perustuu teatteriryhmä Stella Polariksen näyttelijöiden improvisaatiometodilla tuottamiin tarinoihin. Sarja sai useita palkintoja, muun muassa Venla-palkinnot vuoden 2002 paras televisioelokuva ("Turon Baari") ja vuoden 2002 paras naisnäyttelijä (Tiina Pirhonen jaksosta "Kaikki hyvin"), Tampereen elokuvajuhlien Risto Jarva -palkinnon ("Turon Baari") sekä KOURA-palkinnon vuoden 2002 parhaasta tv-draamasta.
Koko sarja julkaistiin marraskuussa 2006 kolmelevyisenä DVD-boksina, jossa on sarjan lisäksi kunkin osan making of.
Rendez-Vous
Rendez-Vous on Jean-Michel Jarren vuonna 1986 julkaistu musiikkialbumi. Jarre on tuottanut ja säveltänyt kaikki kappaleet.
Kappaleet
Astronautti Ronald McNairin oli tarkoitus nauhoittaa kuudennen kappaleen saksofoniosuus avaruussukkulalennolla. Siitä olisi tullut maailman ensimmäinen avaruudessa äänitetty soitinosuus, mutta Challenger-sukkula tuhoutui nousun aikana ja koko miehistö menehtyi. McNairin osuuden Maassa nauhoitettuna esitti Pierre Gossez.