cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Messerschmitt Me 264
Rakenne
Me 264 oli perinteiseen tyyliin rakennettu kokometallinen, yläsiivellinen ja nelimoottorinen pommikone. Rungon poikkileikkaus oli pyöreä, ja nokka oli lasitettu yhdysvaltalaisen Boeing B-29 Superfortress -pommikoneen tapaan. Siiven etureunassa oli hieman nuolimuotoa takareunan ollessa suora. Laskuteline oli kolmipyöräinen, päätelineiden ollessa siivissä ja etupyörän sijoittuessa koneen nokkaan. Ensimmäiseen prototyyppiin asennettiin alkuun Junkers Jumo 211 -moottorit, jotka tosin myöhemmin korvattiin alitehoisuutensa vuoksi suurempitehoisilla BMW 801G -moottoreilla. Koneessa oli myös sängyt ja pieni keittiö suunniteltuja pitkänmatkan tehtäviä varten. Aseistukseksi suunniteltiin kauko-ohjattuja tykkejä rungon molemmilla puolilla. Koneesseen suunniteltiinkin hyvin vähäistä panssarointia ja aseita, sillä toimintasädettä saatiin helposti lisää keventämällä konetta.
Käyttö
Ensimmäinen prototyyppi, Me 264 V1, teki ensilentonsa 23. joulukuuta 1942. Prototyypissä oli alkuun neljä Jumo 211 -moottoria, jotka tosin vaihdettiin myöhemmin tehokkaampiin BMW 801G -moottoreihin. Koneessa havaittiin koelento-ohjelman aikana erilaisia pieniä ongelmia, joita olivat muun muassa huono ohjattavuus ja raskas siipikuormitus täydessä kuormassa. Korkea siipikuormitus johti useiden lento-ominaisuuksien huonontumiseen, Me 294:llä oli muun muassa erittäin hidas nousunopeus, heikko liikehtimiskyky ja tarve suurille nousu- ja laskunopeuksille. V1-prototyyppiin ei asennettu panssarointia, mutta seuraavat kaksi prototyyppiä (V2 ja V3) panssaroitiin moottorien, ampumoiden ja miehistötilojen kohdalta. Näihin prototyyppeihin asennettiin myös puolustusaseistus.
Kriegsmarine hylkäsi Me 264:n ja korvasi sen jo olemassa olevalla Ju 290:llä ja suunnitellulla Ju 390:llä Luftwaffen taas suosiessa vielä rakentamatonta Ta 400:aa ja He 277:ää Amerika Bomber -ohjelmassa niiden parempien suorituskykyarvioiden takia, keskeyttyäen lopulta Messerschmittin työt Me 264:n parissa. Lokakuussa 1943 Erhard Milch määräsi myös yhtiön keskeyttämään konetyypin kehittämisen ja keskittymään suihkumoottorikäyttöiseen Me 262 -hävittäjäpommittajaan. Ensimmäinen prototyyppi tuhoutui pommituksissa vuoden 1943 lopulla. Toinen (V2) vaurioitui ja keskeneräiseksi jäänyt kolmas (V3) tuhoutui pommituksessa 18. heinäkuuta 1944. Heinkelin kilpailevan He 277:n peruuttamisen jälkeen myös Me 264 peruutettiin lopulta virallisesti 23. syyskuuta 1944.
pienoiskuva|Me 264 V1 koelennolla
HMCS La Hulloise
HMCS La Hulloise (viirinumerot K668 ja FFE 305) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Palvelus
Alus tilattiin lokakuussa 1941 Canadian Vickersiltä Quebecistä ja sen köli laskettiin 10. elokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. lokakuuta ja se otettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1944.
Kanadan laivasto
HMCS La Hulloise liitettiin heinäkuussa 1944 Halifaxissa 16. saattajaryhmään, mistä se siirrettiin lokakuussa 25. saattajaryhmään. Alus siirtyi marraskuussa ryhmän mukana Londonderryyn. Alus oli Euroopan sotatoimien päättymiseen asti sijoitettuna joko Londonderryyn tai Rosythiin. Alus upotti 7. maaliskuuta 1945 St. George's salmessa yhdessä HMCS Strathadamin ja HMCS Thetford Minesin kanssa Saksan laivaston sukellusveneen U-1302. Alus palasi toukokuun lopulla Kanadaan ja se poistettiin palveluksesta 6. joulukuuta Halifaxissa ja se siirrettiin reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen 24. kesäkuuta 1949 itärannikon kadettien ja palvelukseen otettujen koululaivana. Alukselta oli poistettu taaempi tykkitorni ja sille oli rakennettu koulutustilat. Alus poistettiin palveluksesta helmikuussa 1953 ja se siirrettiin telakalle muutettavaksi Prestonian-luokan fregatiksi. Alus otettiin muutostöiden päätyttyä palvelukseen 9. lokakuuta 1957 viirinumerolla FFE 305. Alus poistettiin palveluksesta 16. heinäkuuta 1965 ja se romutettiin La Speziassa Italiassa vuonna 1966.
Aluksen päälliköt
Aluksen päällikköinä palvelivat :
Julius Plücker
Julius Plücker (16. kesäkuuta 1801 Elberfeld, Saksa – 22. toukokuuta 1868 Bonn, Saksa) oli saksalainen fyysikko ja matemaatikko, joka antoi perustavanlaatuisen panoksen analyyttiseen geometriaan sekä katodisäteiden tutkimukseen.
Ura
Kouluttauduttuaan Düsseldorfissa sekä Bonnin, Heidelbergin ja Berliinin yliopistoissa hän lähti vuonna 1823 Pariisiin, jossa hän joutui ranskalaisen geometrisen koulukunnan vaikutuksen alaiseksi, jonka perustaja Gaspard Monge oli vasta hiljattain kuollut. Plücker tuli vuonna 1829 matematiikan ylimääräiseksi professoriksi Bonniin, vuonna 1834 vakinaiseksi professoriksi Halleen ja vuonna 1836 matematiikan ja fysiikan professoriksi Bonniin.
Plücker on matemaattisilla tutkimuksillaan edistänyt etenkin analyyttisen geometrian kehitystä. Viivojen ja pintojen yhtälöille hän keksi lyhennetyn merkitsemistavan, joka johti laajennettuun koordinaatti-käsitteeseen. Plücker on myös keksinyt hänen mukaansa nimitetyt kaavat, joiden avulla singulaariset pisteet voidaan määrittää, sekä luokitellut kolmannen ja neljännen asteen käyrät.
Vuodesta 1847 alkaen Plücker rupesi omistamaan aikansa fysikaaliseen tutkimustyöhön toimien magnetismin, sähköopin ja spektroskopian alalla. Hänen aloitteestaan ja ohjeidensa mukaan Heinrich Geissler valmisti sähkövaloilmiöiden havaitsemiseksi ohennetussa kaasussa soveliaan niin sanotun Geisslerin putken, joka oli eräänlainen loisteputki.
Euroopan eri tiedeyhteisöjen Plückerille myöntämien lukuisten kunnianosoitusten joukossa oli Copley-mitali, jonka Royal Society myönsi hänelle kaksi vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Ed Thigpen
Thigpen aloitti ammattimuusikon uran 18-vuotiaana Los Angelesissa. Hän toimi jazzrumpalina 1960-luvulla pianisti Oscar Petersonin ja laulaja Ella Fitzgeraldin yhtyeissä. Thigpen tunnettiin erityisesti vispiläsoitostaan ja hän kirjoitti asiasta oppikirjankin. Thigpen muutti 1972 Tanskaan ja vaikutti suurimman osan 40-vuotisesta urastaan Euroopassa. Tanskassa Thigpenistä tuli konservatorio-opettaja ja hän teki viisi oppikirjaa sekä useita opetusvideoita.
Suomessa Thigpen kävi useita kertoja ja esiintyi erilaisissa kokoonpanoissa. Thigpen sairasti Parkinsonin tautia, mutta hän esiintyi viimeiseen asti säännöllisesti. Hänen isänsä Ben toimi Andy Kirkin rumpalina.
Yleismaantiede
Yleismaantiede on maantieteen toinen päähaara erotuksena aluemaantieteestä. Yleismaantiede tutkii laajassa mittakaavassa maantieteellisiä ilmiöitä sekä luonnossa, että ihmisen toiminnassa ja kiinnittää huomiota erityisesti syy-seuraussuhteisiin ja niiden ilmenemiseen. Toinen maantieteen päähaara on aluemaantiede, joka tutkii tietyllä alueella tapahtuvia ilmiöitä eikä niinkään keskity syy-seuraussuhteiden etsimiseen. Tutkimuskohteittensa perusteella yleismaantiede jaetaan edelleen useammiksi haaroiksi.
Yleismaantieteen jako
Luonnonmaantiede keskittyy tutkimaan maapallon luontoa ja avaruutta ihmisen toiminnasta riippumattomana kokonaisuutena. Luonnonmaantiede käyttää hyväkseen aluemaantieteessä saatuja havaintoja ja pyrkii selittämään niitä ja luonnonilmiöiden syy-yhteyksiä. Huolimatta luontoon ilman ihmistä keskittyvästä lähtökohdasta, ihminen on otettava huomioon muun muassa eroosiovoimana ja viime aikoina on alettu selvitellä yhä enemmän myös ihmisen ja luonnon välisiä vuorovaikutuksia.
Yleismaantieteen yhteydet muihin tieteisiin
Ihmismaantiedettä voidaan soveltaa myös yhteiskunnan tarpeisiin, kuten alueellisia järjestelmiä koskevan päätöksenteon valmisteluun ja aluesuunnitteluun. Tämä maantieteen haara on suunnittelumaantiedettä. Sen alaan kuuluu niin kunnan kuin väliportaan ja koko valtakunnankin aluesuunnittelu.
Luonnonmaantiede on yhteistyössä biologian, geologian, meteorologian ja geofysiikan sekä maatalous- ja metsätieteiden kanssa. Ihmismaantiede taas liittyy etenkin taloustieteeseen, sosiologiaan, historiaan ja psykologiaan.
Agryle
Agryle voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa:
Vito
Vito voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Haaparannan almanakka
Haaparannan almanakka oli Ruotsin tiedeakatemian julkaisema suomalainen almanakka, joka tehtiin vuosiksi 1811–1812 ja 1830–1900. Almanakka oli suomenkielinen, ja sen tiedot laskettiin Haaparannan horisontin mukaan. Nimipäivät ja nimet olivat erilaisia kuin Suomessa painetuissa almanakoissa.
Haaparannan almanakkaa ei saanut tuoda myyntiin Suomeen. Suomalaisilla oli kuitenkin mahdollisuus käydä ostamassa se rajan takaa.
Hermes (parkki)
Hermes oli suomalainen raumalaisten laivanvarustajien omistama kolmimastoinen parkki, joka tuhoutui 14 hengen miehistöineen ankarassa myrskyssä Merenkurkussa 2. – 3. lokakuuta 1912 välisenä aikana.
Haaparannan almanakka
Tausta
Ruotsin tiedeakatemia teki kaikki suomenkieliset almanakat vuosina 1749–1808. Suomen irtauduttua Ruotsista tämä perinne katkesi, sillä Venäjän keisari ei halunnut, että maahan tuodaan länsinaapurin propagandaa. Suomen almanakan julkaiseminen siirtyi näin Turun akatemian tehtäväksi. Ruotsalaiset alkoivat sen sijaan painaa kilpailevaa Haaparannan suomalaista almanakkaa.
Hermes (parkki)
Puisen 936 rekisteritonnin tasasaumaisen ja tasaperäisen parkkilaiva Hermeksen oli rakentanut J. A. Harvie Newportissa Nova Scotiassa Kanadassa vuonna 1879. Laivan pohja oli peitetty metallilevyillä ja sen kantavuus oli 1 500 tonnia. Laivan pituus oli 54,86 metriä, leveys 11,14 metriä ja syväys 6,60 metriä. Laiva oli aluksi amerikkalais-, sittemmin vuodesta 1897 norjalaisomistuksessa nimellä Leif. Laivan omisti vuodesta 1909 alkaen raumalainen laivayhtiö, jonka suurin osakas oli Rauman merikoulun johtaja, merikapteeni Fredrik Groundstroem (1844–1915). Yhtiö osti hylyksi tuomitun aluksen ja kunnosti sen Raumalla laivanrakennusmestari Emmanuel Urnbergin (1837–1917) johdolla. Laiva sai tällöin nimekseen Hermes. Hermes joutui 30. syyskuuta 1911 myrskyn runneltavaksi Pohjanmerellä ollessaan puutavaralastissa matkalla Pietarista Lontooseen. Laiva menetti lähes kaikki purjeensa ja kansilastinsa ja se jouduttiin hinaamaan Gravesendiin Lontoon lähelle.
Toinen Hermes-niminen suomalainen purjelaiva oli 1875 rakennettu rautafregatti, myöhemmin parkki Hermes. Tämä laiva oli suomalaisomistuksessa 1895–1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana 4. huhtikuuta 1915 saksalainen sukellusvene U 33 upotti räjäyttämällä laivan Englannin kanaalissa Wightin saaren lähellä. Laivan miehistö pääsi turvaan pelastusveneellä, jota sukellusvene hinasi jonkin aikaa.
Dave Evans
thumb|right|200px|Dave Evans vuonna 2015. Dave Evans (s. 20. heinäkuuta 1953 Carmarthen, Wales, Britannia) on australialaisyhtye AC/DC:n alkuperäinen laulaja. Hän syntyi Walesissa, mutta muutti perheensä kanssa Australiaan jo lapsena. Hän liittyi AC/DC:hen vuonna 1973, ja kuului siihen muutamia kuukausia ennen kuin Bon Scott korvasi hänet syyskuussa 1974. Evansin aikana yhtye levytti yhden singlen "Can I Sit Next To You, Girl?" / "Rocking in the Parlour". Sittemmin Evans on luonut uraa sooloartistina.
Ankyle
Ankyle voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa:
Efebofilia
Efebofilia (kr. ἔφηβος 'nuorukainen' + φιλία 'rakkaus') tarkoittaa aikuisen pääsääntöisesti myöhäismurrosikäisiin tai murrosiän vastikään ohittaneisiin (noin 15–19-vuotiaisiin) nuoriin kohdistuvaa seksuaalista kiinnostusta. Nuoriin kohdistuva seksuaalinen halu on miehillä yleistä, mutta varsinaisesta efebofiliasta puhutaan vain silloin kuin tällainen halu on ensisijainen tai yksinomainen.
Efebofilia ja pedofilia sekoitetaan usein. Efebofilia on psykologiassa kiistanalainen käsite ja sitä ei ole pedofilian tapaan hyväksytty ICD-10 tautiluokitukseen. Efebofilian, toisin kuin pedofilian, kuulumisesta parafilioihin (perversioihin) ei vallitse yksimielisyyttä. Efebofiiliset teot, toisin kuin pedofiiliset teot, eivät useimmissa maissa ole läheskään automaattisesti laittomia, koska ikä, jonka ikäiseen asti kiinnostus ehkä on efebofiliaa, jatkuu noin 19:ään ja suojaikäraja on useimmissa maissa 15, 16 tai 18 vuotta.
Pakkauskaasu
Pakkauskaasut ovat muita kaasuja kuin ilma, joita lisätään pakkaukseen ennen sulkemista mikrobiologisen säilyvyyden parantamiseksi. Pakkauskaasuja ilmaistaan e-koodeilla E290 ja E938–E949.
Luomuelintarvikkeiden pakkauksessa saa käyttää hiilidioksidia, argonia, typpeä ja happea.
Christian Plaziat
Christian Plaziat (s. 28. lokakuuta 1963 Lyon ) on ranskalainen kymmenottelun Euroopan-mestari ja seitsenottelun sisäratojen maailmanmestari.
Plaziat sijoittui Utrechtin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1981 korkeushypyssä 12:nneksi. Hän voitti kymmenottelun Euroopan cupin B-finaalin 1985. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui kymmenottelussa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Rooman MM-kilpailuissa.
Plaziat sijoittui viidenneksi Soulin olympialaisissa 1988. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin A-finaalin. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Splitissä 1990 Ranskan ennätyspistein 8574. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Plaziat teki seitsenottelun sisäratojen maailmanennätyksen 6289 pistettä Nogent-sur-Marnessa helmikuussa 1992. Hän paransi ennätyksen muutamaa viikkoa myöhemmin lukemiin 6418 voittaessaan sisäratojen Euroopan-mestaruuden Genovassa. Hän keskeytti kymmenottelun Barcelonan olympialaisissa 1992. Seuraavana vuonna hän sijoittui toiseksi Euroopan cupin superliigassa ja kuudenneksi Stuttgartin MM-kilpailuissa.
Plaziat voitti seitsenottelun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Pariisissa 1994 pistein 6268. Hän voitti samana vuonna kymmenottelun Euroopan cupin superliigan ja oli neljäs Helsingin EM-kilpailuissa. Hän voitti seitsenottelun sisäratojen maailmanmestaruuden Barcelonassa 1995 pistein 6246. Saman vuoden Göteborgin MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli yhdestoista. Pariisin MM-hallikilpailuissa 1997 hän sijoittui viidenneksi.
Plaziat voitti Talencen kymmenottelun 1988, 1989, 1990, 1991 sekä sijoittui toiseksi 1987 ja 1993. Götzisin ottelun hän voitti 1989.
Game Over (televisio-ohjelma)
Game Over oli suomalainen vuosina 1994–1997 tuotettu peliaiheinen ohjelma, jota esitti MTV3. Ohjelmaformaatin loi Pekka Kossila, joka oli aiemmin ollut suunnittelemassa Hugo-peliohjelmaa ja myöhemmin perustamassa alkuperäistä vuonna 1997–2003 toiminutta MoonTV-kanavaa. Hän toimi Game Overin tuottajana ja ohjaajana.
Ohjelmassa esiintyivät amerikkalaisen oloinen näyttävä kuminukke Vito ja naispuolinen juontaja. Ensin mainitulle äänensä lainasi Arttu Harkki. Ohjelmassa pelattiin CD-i-, PlayStation-, Jaguar- ja Sega Saturn -pelikonsolien pelejä. Pelaamiseen osallistuivat niin katsojat kotona lankapuhelimillaan kuin ohjelmanteossa paikalla vierailleet kilpailijatkin. Jaksoissa kävi julkkiksiakin, joita juontaja Vito haastatteli ja jotka myös osallistuivat pelailuun.
CD-i-pelit olivat nykymittapuulla melko yksinkertaisia. Puhelin- ja CD-i-tekniikan yhdistäminen tuotti kuitenkin vaikeuksia, ja ohjelmassa jouduttiin usein tilanteeseen, että pelaaminen syystä tai toisesta takkusi tai ei onnistunut lainkaan.
Vito
thumb|left|Vito Vito oli liikuteltava ihmisen kokoinen nukke, jolla oli kumiset kasvot. Sen päätä ja käsiä pystyttiin liikuttamaan sekä kasvojen ilmeitä muokkaamaan hieman. Viton liikuttajina toimivat Alex Ojasti ja Arttu Harkki: Ojasti seisoi nuken takana mustassa asussa ohjaten käsiä, ja Harkki piti kättään nuken suussa liikuttaen sen suuta. Ojasti ja Harkki olivat ennen ohjelman alkamista käyneet kurssin nuken ohjaamisesta Saksassa. Vaikka vastaavanlaisia ohjelmia oli tehty jo aiemmin, Game Over oli ensimmäinen, jossa nukkejuontoa tehtiin suorassa lähetyksessä.
Vito oli puhelias hahmo, joka oli lasten ja nuorten suosiman ohjelman juontajaksi myös melko räväkkä. Sillä oli ohjelmissaan tapana keksiä lennosta sutkauksia. Se myös usein kehui naispuolisia vieraitaan ja hieman flirttailikin heidän kanssaan.
Game Overin lisäksi Vito juonsi ilta-aikaan esitettyä keskusteluohjelmaa Viton vieraat, jota tehtiin kesällä 1995 kahdeksan jakson verran. Ohjelmat esitettiin myöhäisaikaan MTV3-kanavalla. Viton haastateltavina oli muun muassa Juha Föhr, Peter Fryckman ja vuoden 95 Offshore Ykkösten maailmanmestari Jukka-Pekka Mattila.
Eitea
Eitea tai Itea  voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa:
Luettelo showpainin termeistä
Tämä on luettelo Showpainissa tai amerikkalaisessa vapaapainissa käytetyistä termeistä.
Yleisön huutoja
Vapaapainissa yleisön osa show’ssa on hyvin tärkeää. Yleisö hurraa faceille ja toistaa heidän iskulauseena ja buuaa heeleille. Huudot ovat samankaltaisia kuin jääkiekko-otteluiden kannatushuudot. Painijoiden uran kulku määräytyy yleisön reaktion mukaan.
Ottelutyyppejä
Ottelutyyppejä on satoja. Ne vaihtelevat humoristisesta sadistiseen. Tässä mainitaan niistä muutamia.
Lauri Ala-Myllymäki
Lauri Elias Ala-Myllymäki (s. 4. kesäkuuta 1997 Pirkkala) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Ilvestä. Pelipaikaltaan Ala-Myllymäki on keskikenttäpelaaja.
Ala-Myllymäen kasvattajaseura on Tampereen Ilves. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Ykkösessä 2013 pelaten kauden aikana kymmenen ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti. Toisella kaudellaan Ykkösessä Ala-Myllymäen vastuu kasvoi ja hän esiintyi 25 ottelussa. Ilves nousi Veikkausliigaan kaudeksi 2015 Myllykosken Pallon menetettyä liigalisenssinsä, ja Ala-Myllymäki teki debyyttinsä pääsarjassa huhtikuussa 2015 FC Inter Turkua vastaan. Ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa hän teki saman vuoden elokuussa FC KTP:tä vastaan. Ala-Myllymäki valittiin kauden 2016 lopuksi Ilveksen päätösgaalassa seuran parhaaksi pelaajaksi.
Marraskuussa 2020 Ala-Myllymäki teki tammikuusta 2021 alkavan sopimuksen Serie B:ssä pelaavan Venezia FC:n kanssa. Venezia nousi kauden päätteeksi Serie A:han, mutta Ala-Myllymäeltä jäi debyytti tekemättä polvivamman vuoksi. Ensimmäistä kertaa Ala-Myllymäki nimettiin Venezian kokoonpanoon Italian cupin ottelussa Ternanaa vastaan 14. joulukuuta 2021. Hän seurasi kuitenkin koko ottelun vaihtopenkiltä. Tammikuussa 2022 Ala-Myllymäki siirtyi kauden 2022–2023 loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella Serie C -seura Triestinaan.
Tammikuussa 2023 Ala-Myllymäen sopimus Venezian kanssa purettiin, ja hän palasi takaisin Ilveksen riveihin kaksivuotisella sopimuksella.
Ala-Myllymäki nousi ikäluokkansa maajoukkueeseen 2013 ja vakiinnutti asemansa avauskokoonpanon pelaajana pelaamalla yhtä vaille kaikissa vuoden maaotteluissa. Hän on edustanut Suomen poikamaajoukkueita yhteensä 52 kertaa helmikuun 2019 loppuun mennessä. Suomen alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa hän on toiminut myös kapteenina.
Jessica Drake
Jessica Drake (s. 14. lokakuuta 1974 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 2000. Tähän mennessä Drake on esiintynyt lähes kahdessasadassa pornoelokuvassa. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Jessica Drake oli kolmen vuoden ajan naimisissa pornonäyttelijä Evan Stonen kanssa.
Ilvesjärvi (Orivesi)
Ilvesjärvi on Pirkanmaalla Orivedellä aivan Siikanevan eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Metsäautotie kulkee järven vierestä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 181,9 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja laskeutuu laaksoa pitkin Siikanevan eteläpään kuivatusojiin.
Aini Tahvanainen
Seitsenlapsiseen pienviljelijäperheeseen syntynyt Tahvanainen kävi sota-ajan supistetun kansakoulun ja Kansanvalistusseuran myyntioppi- ja kirjanpitokurssin työskennellen sen jälkeen liikeapulaisena.
Tahvanaisen erätarinoita on ilmestynyt myös eri kokoomateoksissa (Erätulilta, Eränkävijä, Erämaailma, Eräjuttuja) 1980-luvulta lähtien ja hän on saanut palkintoja monista runo- ja novellikilpailuista.
Charleston (Länsi-Virginia)
Charleston on Yhdysvaltojen Länsi-Virginian osavaltion pääkaupunki. Charleston on perustettu vuonna 1794 ja Länsi-Virginian pääkaupunki siitä tuli ensin väliaikaisesti vuonna 1870 ja lopullisesti seitsemän vuotta myöhemmin. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 51 400 ja vuoden 2017 arvion mukaan 47 929.
Maantiede
thumb|vasen|Näkymä kaupunkiin läheiseltä kukkulalta. Charleston sijaitsee läntisten Appalakkien vuoristoon kuuluvassa kapeassa laaksossa Kanawha- ja Elk-jokien yhtymäkohdassa. Ympäröivä alue kuuluu Kanawhan piirikuntaan, jonka pääkaupunki on Charleston. Charlestonin tilastollinen metropolialue käsittää Kanawhan piirikunnan lisäksi Boonin, Clayn, Lincolnin ja Putnamin piirikunnat.
Etenkin talvisin Charlestonin alueen säälle ovat tyypillisiä suuret lämpötilojen vaihtelut. Alueen ilmastoon vaikuttaa sen sijainti pohjoisen arktisten ja etelän trooppisten ilmamassojen välissä. Paikallisten maanpinnan muodostumien takia Charleston on myös yksi Yhdysvaltojen sumuisimmista kaupungeista.
Historia
thumb|vasen|[[West Virginia State Capitol.]] Nykyisen Charlestonin alueen alkuperäisasukkaita olivat adenakulttuurien intiaanit, jotka tunnettiin kummunrakentajina. Kumpuja on säilynyt nykypäiviin saakka esimerkiksi Charlestonin esikaupunki South Charlestonin alueella.
Eurooppalaistaustaisia siirtolaisia alkoi liikkua Kanawhan laaksossa 1760-luvulta lähtien. Ensimmäiset heistä olivat maanmittaaja ja kauppiaita. Vuonna 1773 maanmittaustehtävissä ollut eversti Thomas Bullitt perusti väliaikaisen leirin paikalle ollessaan matkalla Kentuckyyn. Myöhemmin hän sai palveluksistaan Suuren siirtomaasodan aikana oikeuden 1 000 eekkerin maa-alueeseen nykyisessä Charlestonissa. Bullittin kuollessa maat peri hänen veljensä, joka myi ne puolestaan eversti George Clendeninille vuonna 1787. Clendenin perusti puolestaan paikalle Virginian kuvernöörin kehotuksesta linnoituksen alueelle sotaretkiä tekevien intiaanien varalta. Linnoituksen virallinen nimi oli Fort Lee, mutta se tunnettiin paremmin nimellä Clendenin’s Settlement. Linnoituksen tuoman turvan johdosta paikalle alkoi saapua siirtolaisia. Vuonna 1794 osa Clendeninin omistamista maista jaettiin tiloiksi uusille siirtolaisille ja paikalle perustettiin hallinnollisesti kaupunki. Asutuskeskus sai nimen Charles Town Clendeninin isän mukaan. Puhekielessä ylseistyi sen lyhyt muoto Charleston, josta tuli kaupungin virallinen nimi sen hallinnollisen perustamisen yhteydessä tammikuussa 1818.
Suolasta tuli varhaisen Charlestonin talouden kulmakivi. Kanawhan laaksosta suolaa vietiin jokea pitkin eri puolille Yhdysvaltoja. Suolateollisuus taantui sittemmin 1800-luvun puoliväliltä lähtien. Suolateollisuuden lisäksi kaupungista tuli tärkeä liikenteen keskus, jonne länteen matkaavat saapuivat vaunuillaan ja josta jatkettiin usein jokea pitkin eteenpäin. Yhdysvaltojen sisällissodan aikana kaupungissa oli sekä Pohjois-, että Etelävaltioiden kannattajia, mutta suurin osa oli jälkimmäisten puolella. Etelävaltioiden kenraali William Loringin joukot hävittivät aluetta vuonna 1862. Vuonna 1870 Länsi-Virginian osavaltion pääkaupunki siirrettiin Charlestoniin Wheelingistä. Siirros oli aluksi väliaikainen, mutta muutoksesta tuli pysyvä seitsemän vuotta myöhemmin kansanäänestyksen jälkeen. Vuonna 1873 kaupunki liitettiin rautatieverkkoon.
Charleston kasvoi hitaasti, mutta varmasti 1800-luvun loppupuoliskolta ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Kasvuun vaikutti esimerkiksi alueen luonnonvarojen, kuten kivihiilen kasvanut kysyntä. Vuonna 1913 ilmaantui uusi taloudellinen tekijä, kun kaupunkiin avattiin ensimmäinen kemikaalitehdas. Maailmansodan aikana tehtaat tuottivat muun muassa ammuksia ja myöhemmin yleistyi synteettisten materiaalien, kuten toisen maailmansodan aikana tuotetun tekokumin valmistus. 1980-luvun alussa Charlestoniin ja laajemmin koko Länsi-Virginiaan iski taloudellinen taantuma, josta kaupunki toipui suhteellisen hitaasti.
Talous
thumb|Charlestonin keskustaa. thumb|Charlestonin kaupungintalo. Charlestonin lähialueella on huomattavia määriä luonnonvaroja, kuten kivihiiltä, maaöljyä ja maakaasua. Luonnonvarojen varassa kaupunkiin muodostui merkittävää kemikaaliteollisuutta. Kaupungissa toimiviin tai toimineisiin alan yrityksiin lukeutuvat esimerkiksi Monsanto, Union Carbide Corporation, E. I. du Pont de Nemours, Dow Chemical Company ja FMC. Kemikaaliteollisuudella on edelleen huomattava merkitys kaupungin taloudelle, joka on kuitenkin sittemmin myös monimuotoistunut. Huomattavia työllistäjiä ovat esimerkiksi hallinto ja terveydenhoito.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Charlestonissa aikavälillä 2012–2016 olivat 46 720 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 34 182 dollaria. 20 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Charlestonin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 51 400 ja vuoden 2017 arvion mukaan 47 929. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 304 284. Kaupungin asukkaista 80,3 % oli taustaltaan valkoisia, 11,3 % afroamerikkalaisia, 0,1 % intiaaneja, 1,6 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,3 % aasialaisia. 4,1 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 3,5 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Colin Higgins
Colin Higgins (28. heinäkuuta 1941 – 5. elokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän syntyi Uuden-Kaledonian pääkaupungissa Nouméassa australialaiselle äidille ja yhdysvaltalaiselle isälle.
Higgins jätti opintonsa Stanfordin yliopistossa alun perin kesken, mutta palasi myöhemmin ja valmistui vuonna 1967. Hän jatkoi Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin. Hän oli vuonna 1979 ehdolla Golden Globen ja vuonna 1987 Emmy-palkinnon saajaksi.
Higgins tunnetaan muun muassa elokuvista Harold ja Maude (käsikirjoitus, 1971) ja Yhdeksästä viiteen (ohjaus, 1980). Hän kuoli AIDS:in komplikaatioihin 47-vuotiaana Beverly Hillsissä, Kaliforniassa.
Mikrokontrolleri
thumbnail|Mikro-ohjain Mikro-ohjain eli mikrokontrolleri (MCU, ) on mikropiiri (integroitu piiri), jossa on mikroprosessori ja joitain muisti- ja liityntälohkoja. Mikro-ohjaimia käytetään sulautetuissa järjestelmissä. Esimerkiksi television, pesukoneen, mikroaaltouunin ja digitaalisen lämpömittarin ohjaustoiminnot ovat usein mikro-ohjaimella toteutettuja.
Mikro-ohjaimessa on yleensä suorittimen lisäksi jotain seuraavista:
Lisäksi joissakin malleissa voi olla:
Kyseessä on siis pieni tietokone, joka ei välttämättä tarvitse muuta kuin virtalähteen toimiakseen. Eräiden valmistajien termistössä mikrokontrolleria kutsutaankin mikrotietokoneeksi. Toisaalta mikrokontrollerit voivat sisältää vähemmän komponentteja, jotta koko toiminallisuus mahtuu yhdelle piirille. Mikrokontrollerien käyttökohteet eivät vaadi suurta nopeutta tai ohjelmallista monimutkaisuutta. Eräitä oheispiirejä vaativia mikroprosessoreita on kutsuttu MPU:ksi : MPU-konseptin sanotaan saaneen hyväksyntää 8-bittisten prosessorien myötä.
Agnes Pihlava
Agnieszka "Agnes" Karolina Pihlava (alun perin Agnieszka Ćwiklińska, s. 19. maaliskuuta 1980 Leszno) on suomalais-puolalainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen Suomen Idolsin toiselta tuotantokaudelta, jolla sijoittui neljänneksi.
Eroiadai
Eroiadai voi viitata seuraaviin paikkoihin antiikin Kreikassa:
Mikrokontrolleri
Nykyään järjestelmäpiiri voi integroida vielä enemmän komponentteja samalle piirille, kuten grafiikkaprosessorin ja langattoman verkon moduulin.
Agnes Pihlava
Pihlava tuli Suomeen vuonna 2003 ja muutti Hartolaan miehensä Markku Pihlavan kanssa.
Agnes Pihlava osallistui Helsingin koelauluihin elokuussa 2005. Hänen tulkintansa Sonata Arctican kappaleesta "Tallulah" toi Pihlavalle 59 % äänistä kolmannessa semifinaaleissa, ja hän eteni kilpailussa aina 4. joulukuuta 2005 järjestettyyn neljänteen finaaliin. Pihlavan versio Sonata Arctican ”Tallulahista” oli tammikuussa 2006 kolme viikkoa musiikkilataamo.fi:n myydyin kappale.
Mikrokontrolleri
Käyttö
Jotta mikrokontrolleri voi suorittaa haluttuja toimintoja, se tarvitsee ohjelman, joka kirjoitetaan yleensä henkilökohtaisen tietokoneen ohjelmointiohjelmalla, joka sen jälkeen siirretään kontrolleriin. Irrallisen kontrollerin ohjelmointiin tarvitaan ohjelmointilaite, mutta toisaalta jos kontrolleri on jo valmiilla alustalla, jossa on liitäntä henkilökohtaisen tietokoneen sarja-, rinnakkais- tai USB -portille, niin ohjelmat voidaan siirtää kontrolleriin tämän portin kautta.
Agnes Pihlava
Pihlava solmi levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa. Esikoisalbumi When the Night Falls julkaistiin 27. syyskuuta 2006. 1980-lukuista hard rockia sisältävälle levylle sävelsivät kappaleita mm. Lordi-yhtyeen Mr. Lordi ("Danger in Love"), Europen Joey Tempest ("Change") ja Sonata Arctican Tony Kakko ("Closed the Gates"). Levyn ensimmäinen single "I Thought We Were Lovers" tuli radiosoittoon elokuussa 2006 ja kauppoihin kuukautta myöhemmin. Kappaleen tekivät Pihlavalle Leveragen Tuomas Heikkinen ja Kimmo Blom, joka on tunnettu muun muassa Dyecrestistä ja Urban Talesta.
Mikrokontrolleri
Valmiita kehitysvälinepaketteja
Mikro-ohjainsovellusten kehitykseen sopivia, valmiita kehitysvälinepaketteja on saatavilla useita, kuten Picaxe, joka soveltuu muun muassa opetuskäyttöön johtuen mahdollisuudesta ohjelmointiin tietokoneella sarjakaapelin välityksellä.
Agnes Pihlava
Singlet
Lisäksi Agnes on laulanut Äideistä parhain -elokuvan soundtrackilla cover-kappaleen Mama I'm Coming Home.
Mikrokontrolleri
Markkinat
Vuonna 2013 arvioitiin toimitettavan 6,7 miljardia 4- ja 8-bittistä mikrokontrolleria vuodessa.
Agnes Pihlava
Singlet
Agnesin Idols-finaaleissa esittämät kappaleet:
Mikrokontrolleri
Markkinat
8-bittisten mikrokontrollereiden markkinat olivat arvoltaan 7,38 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2017. Maailmanlaajuinen mikrokontrollereiden markkinoiden (8-, 16- ja 32-bittiset) arvioitiin olevan 18,60 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2018.
Batman (vuoden 2004 animaatiosarja)
Batman on Warner Bros. Animationin tuottama kuusi kertaa Daytime Emmyllä palkittu animaatiosarja, joka perustuu sarjakuvasankari Batmaniin. Sarja kertoo nuoresta Bruce Waynesta, joka yrittää vasta kolmatta vuotta vakiinnuttaa itsensä Batmanin roolissa Gotham Cityn suojelijana ja samalla tasapainoilla rikkaana poikamiehenä. Tämä nuori Batman myös tapaa ensi kertaa kaikki hänen vihollisensa, kuten Jokerin, Pingviinin, Kissanaisen, Pakkasherran ja Arvuuttajan. Batmania esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 2004–2008 Kids’ WB:llä, jonka jälkeen sarjan uusintoja esitettiin The CW4Kidsillä vuoden 2008 aikana. Suomessa sarjaa on esitetty kolmen tuotantokauden verran Subilla.
Sarjassa Batman kohtaa tunnetuimpia vihollisiaan, mutta hieman muokattuna. Sarjasta julkaistiin myös elokuva The Batman vs. Dracula vuonna 2005, joka oli teemaltaan paljon synkempi kuin itse sarja. Ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella Batman seikkailee yksin, mutta kolmannella tuotantokaudella mukaan saadaan myös Batgirl ja neljännellä mukaan tulee Robin. Neljännen tuotantokauden lopussa on myös mukana muita DC Comicsin hahmoja, kuten Metsästäjä Marsista, Vihreä Lyhty, Haukkamies, Vihreä Nuoli ja Salama. Neljännen kauden suosion myötä sarja jatkui viidennelle tuotantokaudelle, jossa muun muassa Teräsmies ja Vesimies tekevät esiintymisensä. Myös Oikeuden Puolustajat -ryhmä muodostuu kauden aikana. Kausi jäi myös sarjan viimeiseksi.
1. tuotantokausi
Sarjassa ovat mukana myös Bruce Waynen lapsuuden ystävä ja poliisi Ethan Bennett, joka uskoo Batmanin olevan hyödyksi Gothamille. Hänen työparinaan on poliisi Ellen Yin, joka siirtyi hiljattain Metropolisista. Heidän poliisipäällikkönään on Angel Rojas, joka puolestaan vihaa Batmania yli kaiken. Tämän seurauksena kaksikko Bennett ja Yin saavat tehtäväkseen napata Batman kiinni läpi ensimmäisen tuotantokauden. Myös Gotham Cityn pormestari Marion Grange esiintyy sarjan aikana.
Ensimmäisen kauden rikollisiin kuuluvat Rupert Thorne, joka esiintyi sarjassa vain yhden jakson verran. Lisäksi mukana on Jokeri, Bane, Pingviini, Kissanainen, Pakkasherra, Tulikärpänen, Arnold Wesker ja Arpinaama, Ihmislepakko ja Vihjemestari. Heistä Jokeri esiintyi 13 jakson aikana neljä kertaa ollen kauden päärikollinen. Pingviini oli sarjan rikollisista toinen, joka esiintyi useammin kuin kerran, tehdessään kaksi esiintymistä.
Kauden päätösjaksossa Ethan Bennett muuttuu Savinaamaksi jouduttuaan Jokerin kaappaamaksi, kiduttamaksi ja lopulta altistuttuaan Jokerin kehittämälle myrkylle, jonka myötä poliisi Yin muuttaa mielipidettään Batmania kohtaan. Hän tekee yhteistyötä Batmanin kanssa pysäyttääkseen Jokerin onnistuneesti.
2. tuotantokausi
Toinen kausi esitteli uusia rikollisia, joilla oli uudenlaiset synnyintarinat verrattuna alkuperäisiin sarjakuviin. Uusista rikollisista Arvuuttaja esiintyi ensimmäisenä ja myöhemmin mukaan tulivat Tohtori Outo, Ragdoll, Lumooja, Killer Croc, Solomon Grundy, joka oli todellisuudessa Savinaama. Muita rikollisia olivat Jokeri, joka esiintyi myös toisella kaudella päärikollisena. Lisäksi Pingviini teki toiseksi eniten esiintymisiä, Kissanainen, Ihmislepakko, Pakkasherra ja Tulikärpänen tekivät paluunsa ensimmäisen kauden jälkeen.
Kauden aikana Yin teki tiiviistä yhteistyötä Batmanin kanssa, erityisesti kaksikon kohdatessa Arvuuttajan. Yin tekee kuitenkin viimeisen esiintymisensä sarjassa kauden päätyttyä. Tuotantokauden lopulla esitellään komisario James Gordon, jolla on seuraavilla kausilla suurempi rooli sarjan aikana. Myös lepakkosignaali esitellään ensimmäistä kertaa Gordonin myötä.
3. tuotantokausi
Kolmas tuotantokausi loi sarjalle uudenlaisen juonen, kun mukaan otettiin nuori teini-ikäinen Barbara Gordon, josta tuli sarjan kaksiosaisessa avaus jaksossa Batgirl. Isänsä James Gordonin ohella heillä on Batmanin kanssa merkittävä rooli kauden aikana. Hän yrittää olla Batmanin apulainen. Batman kuitenkin kieltäytyy avusta nuoren sankarin innokkuudesta huolimatta. Kauden päätteeksi Batman kuitenkin hyväksyy Batgirlin mukana olemisen. Sarjakuvissa Robin on yleensä kuvattu Batmanin ensimmäiseksi apuriksi. Hahmon käyttöä rajoitti kuitenkin Yhdysvalloissa samaan aikaan pyörinyt Teen Titans sarja, jossa Robin oli keskeisessä osassa.
Myös kolmannella kaudella sarjaan tuotiin uusia Batmanin sarjakuvistakin tuttuja rikollisia, kuten Myrkkymuratti, Gearhead, Maxie Zeus, Cosmo Krank, Temblor ja D.A.V.E., jonka luomisesta vastasi Tohtori Outo. Kolmannella kaudella rikollisten esiintyminen oli tasaisempaa, kun poikkeuksellisesti Myrkkymuratti, Jokeri ja Pingviini esiintyivät eniten kauden päätteeksi. Muun muassa Arnold Wesker teki esiintymisen sitten ensimmäisen tuotantokauden. Kauden päätteeksi professori Hugo Strangesta tuli yksi Batmanin vihollisista, joka oli muun muassa jaksossa "Kourantäysi huopaa" ajanut Arnold Weskerin takaisin rikollisuuden tielle käyttäen hyväsi tämän mielenterveysongelmaa. Jäätyään kauden päätösjaksossa kiinni Batman lähetti professorin Arkhamin mielisairaalaan.
Kolmas tuotantokausi esitteli myös uudenlaisen tunnusmusiikin, vaihtaessaan alkuperäisen The Edgen esittämän musiikin enemmän 1960-luvun teemaiseksi yhdistäessään muun muassa televisiosarjojen Hawaii Five-O ja Batmanin sävelmiä.
4. tuotantokausi
Kausi esitteli myös uusia rikollisia, kuten Tony Zuccon, Killer Mothin, toisen Savinaaman, Everywhere Manin, Black Maskin, Rumorin ja Harley Quinnin. Kausi teki poikkeuksen edellisiin verrattuna, sillä varsinaista päärikollista ei kauden aikana ollut vaikka Jokeri esiintyikin eniten yhteensä neljässä jaksossa. Myös useat rikolliset tekivät jaksossa "Rumors" cameoesiintymisen, kuten Rupert Thorn, Vihjemestari, Kabuki kaksoset ja Bane.
Kausi sai kuitenkin suuren päätösjakson, kun Metsästäjä Marsista alias etsivä J'Onn J'Onnz saapuu maaplaneetalle auttamaan Batmania pelastamaan maailmansa muukalaisvalloittajilta The Joiningeilta. Jakson päätteeksi J'Onn J'Onnz tuo Batmanin Oikeuden Puolustajien vahtitorniin, jossa hän tapaa Haukkamiehen, Vihreän Nuolen, Salaman ja Vihreän Lyhdyn.
5. tuotantokausi
Viidennellä eli viimeisellä kaudella sarjassa keskitytään seuraamaan Batmania ja edellisellä kaudella ensiesiintymisensä tehnyttä Robinia. Sankareina nähtiin myös Teräsmies, Salama sekä Vihreä Lyhty. Kauden viimeisessä jaksossa nähdään myös koko Oikeuden Puolustajien ryhmä.
Vihollisina tällä kaudella nähtiin mm. Lex Luthor, Mercy Graves, Bane, Myrkkymuraatti, Pingviini, Jokeri ja Harley Quinn. Jaksossa The Metal Face of Comedy pääroistona toimii Jokerin klooni, "Jokeri 2.0".
Hahmot
right|framed|Batman jaksossa Tulikärpänen.
Muut sankarit
Sarjan viidennellä tuotantokaudella sarjassa vieraili muutamia sankareita.
Ääninäyttelijät
- = hahmo ei esiinny suomeksi dubatuissa jaksoissa.
Suomessa julkaistut DVD:t
Batman – Osa 1: Voimat käyttöön: Batman – Osa 1: Voimat käyttöön sisälsi sarjan kolme ensimmäistä jaksoa suomeksi dubattuina. DVD julkaistiin 4. tammikuuta 2006.
Batman – Osa 2: Mies joka halusi olla lepakko: Batman – Osa 2: Mies joka halusi olla lepakko sisälsi sarjan jaksot 4-6 suomeksi dubattuina. DVD julkaistiin 17. helmikuuta 2006.
Dunedin (Uusi-Seelanti)
Dunedin on Uudessa-Seelannissa sijaitseva kaupunki, jossa oli vuonna 2020 noin 134 100 asukasta. Se sijaitsee Eteläsaarella ja on väkiluvultaan Uuden-Seelannin seitsemänneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Tyynenmeren rannikolla.
Maantiede
Dunedin sijaitsee Uuden-Seelannin Eteläsaaren kaakkoisosassa. Sen keskusta on 23 kilometriä pitkän sekä kapean Otago Harbour -lahden kärjessä. Lahden suulla on puolestaan Port Chalmersin satama.
Historia
Maorit asuttivat Dunedinin seudun melko pian Uuteen-Seelantiin saapumisensa jälkeen. Ensimmäisistä eurooppalaiskosketuksesta ei ole varmaa tietoa, mutta maorien suullisen perinteen mukaan eurooppalaiset hylkeenpyytäjät saapuivat 1810-luvulla Otago Harbouriin, josta oli 1830-luvun loppuun menessä kehittynyt merkittävä valaanpyyntisatama.
Dunedinin perusti 1848 Skotlannin vapaakirkon maallikkojärjestö. Kaupunki sai nimensä Skotlannin pääkaupungin Edinburghin mukaan. Edinburghin gaelinkielinen nimi on Dùn Èideann. Kaupunginpaikka valittiin sen puutavaravarantojen ja viljelyn mahdollisuuksien ansiosta.
Kultaryntäyksen jälkeen Dunedin kehittyi Eteläsaaren villateollisuuden johtonimeksi. Kaupungin asukasluku vuonna 1926 oli 85 000, mutta 1930-luvun lama iski kaupunkiin. Vuoden 1926 asukasluku ylittyi vasta 1940-luvun lopulla.
Dunedinin kasvu on hidastunut toisen maailmansodan jälkeen. Dunedinin väkiluku on vain hieman yli 10 prosenttia suurempi vuonna 2013 kuin se oli ollut 1956. Esimerkiksi Aucklandin asukasluku kolminkertaistui samana aikana. Dunedin on kuitenkin levittätynyt edelleen uusille asuinalueelle, mikä on seurausta maatalouden menestyksestä ja teollisuuden leviämisestä. Dunedinin lentoasema avattiin 1962.
Väestö
Dunedin asukasluku oli vuonna 2020 arviolta 134 100. Vuoden 2018 väestönlaskennan mukaan 86,6 prosenttia asukkaista oli eurooppalaistaustaisia. Maorien osuus oli 9,3 prosenttia. Englantia väestöstä puhui 97,5 prosenttia ja maoria 2,0 prosenttia. Seuraavaksi puhutuimmat kielet olivat ranska, saksa ja mandariinikiina. Väestöstä 56,0 prosenttia ilmoitti olevansa uskonnottomia. Kristittyjen osuus oli 32,9 prosenttia, muslimien 1,0 prosenttia ja hindujen 0,9 prosenttia.
Kakanui
Kakanui on kaupunki Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Se sijaitsee neljätoista kilometriä Oamarun kaupungista etelään. Kakanuin läpi virtaa samanniminen joki. Joen eteläpuolella sijaitsevaa Kakanuin aluetta kutsutaan nimellä Taranui tai Etelä-Kakanui.
The Lost Tapes
The Lost Tapes on rap-artisti Nasin albumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2002. Jotkin albumin kappaleista oli tarkoitus alun perin julkaista tupla-cd I Am... albumilla, mutta kyseinen albumi julkaistiinkin yhden cd:n painoksena ja näin ollen osa kappaleista jouduttiin leikkaamaan pois.
Poets of the Fall
Poets of the Fall (lyh. POTF) on helsinkiläinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2003. Yhtye on myynyt Suomessa yli 100 000 levyä ja sillä on hallussaan neljä kultalevyä ja kaksi platinalevyä.
The Lost Tapes
Samplet
My Way U Gotta Love It Nothing Lasts Forever No Idea's Original Poppa Was a Playa Fetus
Poets of the Fall
Historia
Poets of the Fall [[Berliinissä huhtikuussa 2008.|thumb]]
Alkuajat
Yhtyeen perustivat laulaja Marko Saaresto ja kitaristi Olli Tukiainen keväällä 2003, Saareston mukaan tarkalleen hänen nimipäivänään eli 25. huhtikuuta. Markus Kaarlonen tuli myöhemmin tutuksi Saareston lapsuudenystävän Sami Järven kautta, ja yhtyeen peruskolmikko muodostui. Loppuvuodesta nousi julkisuuteen kappale Late Goodbye, joka esiintyi videopelissä Max Payne 2: The Fall of Max Payne. Pelin suosio antoi nostetta ensimmäisille single- ja albumijulkaisuille. Albumi Signs of Life nousi heti julkaisuviikollaan Suomen Top 40 -listan kärkipaikalle. 55. listaviikolla se ylitti platinalevyn eli 30 000 myydyn levyn rajan. Albumista julkaistiin 2011 erikoispainos tuplavinyylinä.
16. syyskuuta 2007 yhtye ilmoitti kotisivuillaan, että kolmannen albumin nauhoitukset olivat alkaneet. Albumi julkaistiin 26. maaliskuuta 2008, ja se sai nimekseen Revolution Roulette. Albumi nousi listaykköseksi Suomen virallisella listalla heti ensimmäisellä viikollaan. Levy on saanut kultaa vuonna 2008 ja sitä on myyty yhteensä yli 16 000 kappaletta.
Twilight Theater (2010–2011)
Neljäs albumi Twilight Theater julkaistiin 17. maaliskuuta 2010. Se saavutti Suomen virallisen listan ykköstilan viikolla 12 ja kultaa samana vuonna.
Kappale War on mukana Alan Waken ääniraidalla, jolla yhtyeen alter ego on Old Gods of Asgard. Pelin yhteydessä Old Gods of Asgard julkaisi kaksi muutakin kappaletta.
Temple of Thought (2012–2013)
Viides albumi Temple of Thought julkaistiin 21. maaliskuuta 2012. Uudelta albumilta julkaistiin ennakkoon single Cradled in Love vuoden 2012 alussa. The Happy Song, tehtiin Remedyn peliin Alan Wake's American Nightmare. Yhtye teki kiertueen, joka sisälsi keikkoja Suomessa, Venäjällä, Saksassa, Romaniassa ja Intiassa.
Jealous Gods (2014–2015)
Kuudes albumi Jealous Gods julkaistiin 19. syyskuuta 2014. Albumi nousi listaykköseksi Suomen albumilistalla.
Clearview (2016-)
Yhtye tiedotti 11. kesäkuuta 2015, että on alkanut työstämään seitsemättä studioalbumia. Albumin julkaisuajankohdaksi asetettiin tuolloin syyskuu 2016 ja albumista tulisi maailmankiertue. Yhtye tiedotti 26. toukokuuta 2016 Facebookissa, että seitsemäs albumi Clearview julkaistaan 30. syyskuuta 2016. Albumista tulee myös maailmankiertue, joka starttaa albumin julkaisupäivänä.
Astypálaia (kunta)
Astypálaia ( eli Δήμος Αστυπαλαίας, Dímos Astypalaías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Kálymnoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnan pinta-ala on 96,85 neliökilometriä ja väkiluku 1 334 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Astypálaia.
Kunnan osat
Astypálaian kunta muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Halimus
Halimus ( tai Halimous, ) oli antiikin aikainen Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
pienoiskuva|vasen|160px|Leostratos Halimuslaisen hautastele. [[Pireuksen arkeologinen museo.]] Halimus sijaitsi Attikan länsirannikolla Aiksonen ja Faleronin demosten välisellä alueella noin 35 stadioninmitan päässä Ateenasta. Sen paikka oli mahdollisesti nykyisen Ellinikón Ágios Kosmáksen alueella paikalla, jossa nykyisin on useita urheilukeskuksia, tai siitä pohjoiseen, jossa sijaitsee nykyinen demoksesta nimensä saanut Álimoksen kaupunki.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa.
Halimuksessa oli Demeterin ja Koren sekä Herakleen temppelit. Demoksen tiedetään viettäneen omaa Thesmoforia-juhlaa Pyanopsion-kuun 10. päivä ennen Ateenan yhteistä Thesmoforiaa. Halimuksesta oli kotoisin muun muassa historioitsija Thukydides. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Halimūsios.
Main Tower
thumb|Main Tower Frankfurtissa. Main Tower on toimistokäytössä oleva pilvenpiirtäjä Frankfurt am Mainin kaupungissa, Saksassa. Se on rakennettu vuosina 1996–1999. Rakennus yltää 200 metrin korkeuteen ja siinä on 56 maanpäällistä sekä viisi maanalaista kerrosta. Sen suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto Schweger + Partner. Pilvenpiirtäjän rakentaminen maksoi noin 350 miljoonaa euroa. Se oli ensimmäinen yleisellä näköalatasanteella varustettu pilvenpiirtäjä Frankfurtissa. center|1200px
Tom Petäjä
Tom Kristian Petäjä (s. 17. joulukuuta 1970 Polvijärvi) on suomalainen näyttelijä. Petäjä valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2000.
Gatwickin lentoasema
Gatwickin lentoasema  on Lontoon toiseksi suurin lentoasema ja Iso-Britannian toiseksi vilkkain lentoasema. Lentoasema sijaitsee Horleyn ja Crawleyn välissä, noin 40 kilometriä etelään Lontoosta ja 40 kilometriä Brightonista pohjoiseen.
Moni Atlantin välisestä lennoista lähtee ja saapuu Gatwickin lentoasemalle. Lentoasema on toissijainen tukikohta British Airwaysille ja Virgin Atlanticille.
Tšogha Zanbil
thumb|250px|Tšogha Zanbilin rauniot. Tšogha Zanbil on muinaisen Elamin kuningaskunnan pyhän kaupungin rauniot Iranissa, Khūzestānin maakunnassa. Tšogha Zanbililin zikkurat on Iranin ainoa jäänne Elamin kuningaskunnasta ja kokonaisuudessakin merkittävimpiä jäänteitä. Rauniot on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kaupunki ja zikkurat rakennettiin noin 1250 eaa. Ne rakennutti Elamin kuningas Untaš-Napiriša ja kaupunki tunnettiin tuolloin nimellä Dur Untaš. Ziggurat oli kooltaan 105 metriä × 105 metriä ja korkeudeltaan luultavasti 52 metriä. Rakennuksessa oli viisi tasoa, ja huipulla oli Inšušinakille pyhitetty temppeli. Kaupungin rakentamisessa oli mukana kymmeniätuhansia työmiehiä muurareista arkkitehteihin. Rakennukseen käytettiin miljoonia tiiliä ja 5 000 kiveen on kirjoitettu elamilaista kirjoitusta. Koristuksia on tehty kuparista, ja osa muurista on lasitettu lapislatsulilla.
Vaikka kaupunkia ei saatu koskaan valmiiksi, se oli elamilainen temppeli 700 vuoden ajan. Assyrian kuningas Assurbanipal tuhosi rakennuksen vuonna 650 eaa.