cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Känkkäränkkä ja Artturi Robotti
Alatalo-Rinne -parivaljakon uudelle lastenlevylle keksittiin Artturi Robotti, ET –tyyppinen rakkautta levittävä avaruushahmo. Markkinointitarkoituksessa Artturi Robotista valmistettiin noin metrin korkuinen robotti. Robotti kuitenkin jätettiin pois lopullisesta markkinointikampanjasta lapsista muodostuneelta testiryhmältä saadun huonon palautteen vuoksi. Tutkimuksen mukaan yli kaksi viidesosaa lapsista piti tutkimuksen robottia pelottavana. Levyn lauluja olivat mm. omiin kokemuksiin perustuva "Takapenkin räpätys", "Poppaloora, puhuva auto", Vanha Isäntä -yhtyeen kanssa esitetty "Kiva kun on mukavaa" sekä uudeksi kehtolauluksi tarkoitettu "Suojelusenkeli". Albumia ei toistaiseksi ole julkaistu CD-levylle.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Jane Smiley
thumb|Jane Smiley vuonna 2009. Jane Smiley (s. 26. syyskuuta 1949) on yhdysvaltalainen romaanikirjailija. Hän on kirjoittanut romaaneja ja novelleja vaihtelevista aiheista muun muassa keskiajan Grönlannista, maanviljelystä, avioliitosta, politiikasta ja hevostenkoulutuksesta.
Lapsuutensa Smiley vietti Saint Louisissa ja opiskeli siellä John Burroughs Schoolissa. Kandidaatintutkinnon hän suoritti Vassar Collegessa ja valmistui tohtoriksi Iowan yliopistosta, jossa hän myös työskenteli vuosina 1981–1996. Smiley on ollut naimisissa kolmesti, ja hänellä on kaksi tytärtä ja yksi poika. Smiley asuu nykyään Kaliforniassa.
Smiley julkaisi ensimmäisen romaaninsa Barn Blind vuonna 1980, mutta hänen menestynein teoksensa on A Thousand Acres (suom. Sydänmailla), josta hän sai Pulitzer-palkinnon vuonna 1992. Teos perustuu William Shakespearen Kuningas Lear -näytelmään ja kertoo iowalaisesta maanviljelijäperheestä.
Ensimmäinen Smileyn suomennettu teos oli Vuonojen kansa (engl. alkuteos The Greenlanders), joka kertoo saaganomaiseen tyyliin 1300-luvun grönlantilaisten elämästä. Päähenkilöiksi nousevat grönlantilaisen tilallisen lapset Gunnar ja Margret. Heidän kauttaan tuodaan esiin Grönlannin karu elämä nälänhätineen ja sukuriitoineen mutta myös rakkaus ja ilonhetket.
Kim Mattsson
Mattsson syntyi kirjailija Gunnar Mattssonin ja oopperalaulaja Virpi Augustinin perheeseen. Mattsson suoritti Kadettikoulun 1985, Sotakorkeakoulun 1995, ylemmän päällystön kurssin 2007 ja ylimmän johdon kurssin 2009. Hän toimi kouluttajana Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1985–1988 ja Kadettikoulussa 1988–1992. Mattsson oli sotilastarkkailija Lähi-idässä 1992–1993 ja Hämeen rykmentin toimistopäällikkö 1995–1996. Pääesikunnan toimistoupseerina hän toimi 1996–1998 ja oli tasavallan presidentin kolmas adjutantti 2000–2001, toinen adjutantti 2002–2003 ja ensimmäinen adjutantti 2003–2006. Mattsson oli tutkija Harvardin yliopistossa 2006–2007, Utin jääkärirykmentin komentaja 2007–2010 ja valtakunnallisten maanpuolustuskurssien johtaja vuodesta 2010. Pääesikunnan suunnitteluosaston apulaisosastopäällikkönä Mattsson työskenteli 2013–2015, Pääesikunnan komentopäälliköksi hänet nimitettiin 2015. Vuodesta 2021 alkaen hän toimii Maavoimien esikuntapäällikkönä.
Mattsson ylennettiin vänrikiksi 1982, luutnantiksi 1985, yliluutnantiksi 1987, kapteeniksi 1990, majuriksi 1995, everstiluutnantiksi 2001, everstiksi 2007, prikaatikenraaliksi 2015 ja kenraalimajuriksi 2021.
Nö Sleep at All
Nö Sleep at All on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin toinen virallinen live-albumi. Se seurasi vuoden 1981 No Sleep 'til Hammersmithiä. Albumi äänitettiin Giants of Rock -festivaalilla Hämeenlinnassa Suomessa.
Kitaristi Würzel kertoi myöhemmin albumista: ”Monet fanit sanoivat, että haluavat kuulla tätä kokoonpanoa live-albumilla. KAIKKI näemmä haluavat tehdä sen Hammersmithissä, eikö? Tai Fillmore Eastissa, tai Budokanissa ja sellaisissa paikoissa. Joten me päätimme tehdä sen Suomessa.” Laulaja Lemmy Kilmisterin mukaan levy oli virhe, ja hän on jälkeenpäin kritisoinut miksausta.
Suomen sisällissodan nimet
Suomen sisällissodan nimillä tarkoitetaan eri nimityksiä, joita käytetään vuonna 1918 käydystä sodasta Suomessa.
Ajankohtaan liittyvät nimitykset
Vuoden 1918 sota Suomessa ja Suomen sota vuonna 1918 ovat objektiivisimmat ja neutraaleimmat nimet tälle sodalle. Niitä käyttävät eniten historian ammattitutkijat. Lisäksi niitä käytetään jonkin verran toimittajien ja opettajien piirissä. Jotkut historiantutkijat kuitenkin pitävät näitä nimiä liiankin värittöminä ja suosivat kuvailevampaa nimitystä kuten esimerkiksi "sisällissota", analogisesti sellaisten nimien kuin talvisota tai jatkosota kanssa. Toisaalta vuoden 1918 sota oli sekä syy-seuraussuhteiltaan että tapahtumiltaan paljon monitasoisempi, monivivahteisempi ja vaikeaselkoisempi konflikti kuin toisen maailmansodan tapahtumat Suomessa. Lopulta mikään vuoden 1918 sotaa kuvaileva nimi, vapaussodasta luokkasotaan ei kerro tapahtumasta aivan tyhjentävästi. Siksi niiden yläpuolella on syytä olla käytettävissä mahdollisimman neutraali yleisnimitys.
Vuoden 1918 tapahtumat on myös neutraali ilmaisu, jonka etuna on se, että siihen voidaan sisällyttää varsinaisen sodan ohella myös sitä edeltänyt kehitys ja sitä seurannut jälkiselvittely loogisemmin kuin ilmaisuun "sota". Termi ei kuitenkaan määrittele tapahtumia millään lailla. Itsenäistymisen vuodet viittaa vuosien 1917–1918 laajempaan tapahtumakokonaisuuteen. Lisäksi on myös ehdotettu uusia nimiä kuten murrossota (oltiin tietyssä murrosvaiheessa) ja itsenäisyyssota.
Sisällissota
Nimeä sisällissota voidaan pitää neutraalina. Se ei painota kummankaan suomalaisen osapuolen osuutta konfliktissa eikä "syyllistä" kumpaakaan sodan suhteen. Termiä on kuitenkin arvosteltu siitä, että se jättää huomiotta sodan kansainvälisen luonteen ja keskeisesti sodan syttymiseen, kulkuun ja tapahtumiin puuttuneet ja vaikuttaneet ulkopuoliset sodan osapuolet, Saksan ja bolsevikkivallankumouksellisen Venäjän. Sana sisällissota on käännöslaina ruotsin sanasta inbördeskrig, ja suomessakin sitä on vanhastaan käytetty esimerkiksi Yhdysvaltain (1861–1865) ja Espanjan (1936–1939) sisällissodista.
Professori Henrik Meinander katsoo, että termi sisällissota toistaa käytännössä vanhaa kaavaa Suomesta ensimmäisen maailmansodan erillisenä sotanäyttämönä, samaan tapaan kuin Suomen historiassa puhutaan 1808-1809 sodasta "Suomen sotana".
Sisällissota-nimi korostaa myös kansallisen yhtenäisyyden arvoa ja toisaalta sisäisen jakautumisen haitallista vaikutusta erityisesti pienten valtioiden selviytymisessä kansainvälisissä konflikteissa. Suomi itsenäistyi joulukuussa 1917 suurvalta- ja sisäpoliittisesti sopivassa tilanteessa ja ennen vuoden 1918 sotaa maan riippumattomuuden tunnustivat useat merkittävät valtiot. Sisällissodan molemmat osapuolet kutsuivat tuekseen ulkomaisia joukkoja. Siten ne heikensivät Suomen itsenäisyyttä ja vaaransivat maan vapauden. Sisäisesti jakautunut Suomi tarjosi sen alueesta kiinnostuneille valtioille, Ruotsille, Saksalle ja Venäjälle, helpon tien valtapoliittisten etujen ajamiseen maassa.
Kansalaissota
Vuonna 1918 sotaa nimitettiin yleisesti kansalaissodaksi venäjän kielen mukaan. Vastaavaa termiä käytetään myös englannissa, saksassa ja romaanisissa kielissä. Sodan jälkeen kansalaissota yleistyi sosiaalidemokraattien piirissä vastanimitykseksi vapaussodalle, sillä se korosti sodan yhteiskunnallisia ja sisäpoliittisia syitä. Melko neutraali kansalaissota-nimitys vakiintui uudelleen vapaussotatulkinnan rinnalle 1960-luvulla ja sitä käytetään edelleen Suomen kansallisarkistossa ja Suomen kansallismuseossa. Kansalaissota on vakiintunut suomessa muiden maiden sodista puhuttaessa lähinnä muutamiin poikkeustapauksiin kuten Julius Caesarin kansalaissota, ja vastaavien tapahtumien vieraskieliset nimet suomennetaan nykyään lähes poikkeuksetta neutraalilla sisällissota-käsitteellä.
Vallankumous
Vallankumous on neutraali yleistermi valtapolitiikkaa koskevassa käsitteistössä. Se kuvaa vuoden 1918 sotaa näkökulmasta, jonka mukaan sodassa oli kyse poliittisesta ja taloudellisesta valtataistelusta suomalaiseen yhteiskuntaan muodostuneen kahden valtakeskuksen välillä, Venäjän keisarikunnan hajoamisen vuoksi.
Kaunokirjalliset ilmaisut
Veljessota korostaa sodan traagisuutta ja oli kirjaimellinenkin, vaikka yleisesti sillä halutaan viitata suomalaisiin veljinä. Tämä nimitys on harhaanjohtava siinä suhteessa, että sotaan eivät osallistuneet pelkästään suomalaiset vaan myös saksalaisia ja venäläisiä joukkoja. Lisäksi veljessota korostaa vain toisen sukupuolen merkitystä konfliktissa. Vuoden 1918 sodalle oli ominaista, että siinä taisteli myös naisia (punaisella puolella noin 2000, valkoisella puolella yksittäisiä naishenkilöitä). Siksi sotaa voidaan kutsua myös nimellä sisarussota.
Vapaussota
Sodan puhjettua punaisten ja valkoisten välille sotaa kutsuttiin molemmilla puolilla vapaustaisteluksi. Valkoiset tarkoittivat sillä Suomen vapauttamista Venäjän vallasta ja punaiset kansan vapauttamista kapitalismin sorrosta. Myöhemmin nimitystä on kuitenkin käytetty lähinnä sodan voittajan niin sanotun valkoisen totuuden näkökulmassa, jonka mukaan sota varmisti Suomen itsenäisyyden kun venäläiset joukot karkotettiin maasta ja suomalainen punakaarti voitettiin. Nimitys vastasi alkujaan lähinnä eteläpohjalaisten suojeluskuntalaisten kuvaa tapahtumista, sillä heidän sotansa alkoi venäläisten aseistariisumisesta eikä punaisten vallankumouksesta. Yleiseen käyttöön termi vakiintui valkoisessa Suomessa vasta jälkeenpäin, ja vapaussota-myyttiä vaalittaessa korostettiin usein epähistoriallisesti enemmän ulkoista vihollista kuin sisäistä kahtiajakoa.
Myöhemmin nimitystä on puolustettu sillä että punaisten voitto olisi tuhonnut Suomen itsenäisyyden ja maa olisi päätynyt osaksi Neuvostoliittoa. Joidenkin historiantutkijoiden mukaan viimeksi mainittu  käsitys on kontrafaktista päättelyä, jossa mennyttä aikaa on yritetty arvioida sodan jälkeisen historian valossa, ja "jossittelua" mahdollisella mutta toteutumattomalla historialla. Useimmat historioitsijat arvioivat kuitenkin tämän kehityskulun todennäköiseksi. Sisäisen vallankumouksen ja liittymisen Neuvostoliittoon koki Ukraina 1918-19, mutta vasta jonkin verran 1918 sodan jälkeen. Joidenkin venäläissotilaiden motivaatio taisteluun Suomen alueesta oli lopulta alhainen, mutta myös taisteluvalmiutta oli: Leninin hallitus joutui pakottamaan Venäläisen punakaartin kenraali Jeremejevin lopettamaan omavaltaisen väliintulon, joka oli neuvosto-Venäjän ja Saksan solmiman Brest-Litovskin rauhansopimuksen vastainen. Suomen itsenäisyyden oli ensimmäisenä tunnustanut neuvosto-Venäjän bolsevikkihallitus, mikä oli ollut ratkaiseva edellytys muiden valtioiden tunnustuksille. Vaikka sota myötävaikutti merkittävästi Suomen lopulliseen irrottautumiseen Venäjästä tässä yhteydessä ei aina huomioida, että saksalaisen kuninkaan valinta Suomen johtoon ja Vaasan senaatin Saksan kanssa tekemät sopimukset sitoivat Suomen Saksaan niin taloudellisesti, poliittisesti kuin sotilaallisestikin. Siten vuoden 1918 sota ei sinänsä varmistanut Suomen itsenäisyyttä. Tammikuuhun 1918 verrattuna toukokuussa 1918 maassa olleiden ulkomaisten joukkojen kansallisuus oli vain vaihtunut (ruotsalaisilmaus, yhden kirjaimen ero: "från ryska till tyska"). Vasta Saksan keisarikunnan tappio ensimmäisessä maailmansodassa ja Neuvosto-Venäjän heikkous todella vapauttivat Suomen suojelijoistaan. Saksan häviö ei kuitenkaan liittynyt enää mitenkään Suomessa keväällä 1918 käytyyn sotaan. Saksan häviön myötä oikeiston saksalaissuuntaus laantui.
Vapaussotamyyttiä voitaisiin käyttää myös sodan punaisen osapuolen näkökulmassa, koska työväestö taisteli saksalaisia joukkoja vastaan, ja oli itsenäistymässä sääty-yhteiskunnasta demokraattisempaa kansalaisyhteiskuntaa kohden. Leninin ideologisena perusteena porvarillisen Suomen itsenäisyyden tunnustamiselle on nähty olleen marraskuun alussa 1917 annettu kansojen itsemääräämisoikeuden julistus. Tosiasiassa se oli bolševikkien, Venäjän hajoamisen sanelemaa, taktiikkaa, joka tähtäsi reuna-alueiden palauttamiseen Venäjän yhteyteen. Historiantutkimus on osoittanut kylmän sodan aikaisen "Itsenäisyys Leninin lahja Suomelle"-käsityksen yhdeksi Suomen historian myytiksi. Tosiasia kuitenkin on, että Suomi itsenäistyi Leninin suostuttua Suomen pyyntöön, joskin Leninin toimintavapaus tässä asiassa on ollut rajallinen. Saksan hallitus oli painostanut Suomea pyytämään tunnustusta Leninin hallitukselta ja näin tunnustamaan Saksan kanssa rauhaan pyrkinyt bolsevikkihallinto legitiimiksi.
Luokkasota
Luokkasota-nimityksellä on haluttu kertoa lähinnä poliittisesta ja aatteellisesta näkökulmasta, että sodan osapuolet edustivat eri yhteiskuntaluokkia. Yksinkertaistettuna voidaan sanoa, että valkoiset taistelivat porvarien ja maanomistajien johdolla ja punaisen armeijan selkärangan muodostivat teollisuus- ja maatyöläiset. Toisaalta valkoisessa armeijassa oli myös työläisiä ja punaisia vastaan taistelleen Saksan armeijan joukoissa oli työväestöön kuuluneita rivimiehiä. Lisäksi osa SDP:n johdosta oli alun perin porvaristaustaisia ja punaisella puolella taisteli joitakin säätyläistaustaisia Venäjän armeijan upseereita. Politisoitua, marxilaislähtöistä ja punaiseen totuuteen perustuvaa luokkasota-nimeä on käyttänyt ennen kaikkea äärivasemmisto ja sitä pidetään nykyisin Suomen historian myyttinä. Toisaalta luokkasota-nimitystä on käytetty myös epäpoliittisessa ja neutraalissa mielessä kuvaamaan suomalaisten välisiä sosiaalisia ristiriitoja ja jakautumista sääty-yhteiskunnan pohjalta.
Punakapina
Nimi yhdistää aatteen värin punaisen ja kapinan. Kun kapina onnistuu, siitä tulee vallankumous, mutta jos vallankumous kukistetaan, se jää vain kapinaksi. Nimityksiä kapina ja punakapina on käyttänyt myös työväestö, mutta ne voidaan tulkita sotaa vähätteleviksi tai punaisia halventaviksikin ilmauksiksi.
Torpparikapina
Nimellä korostetaan yhtä sodan syytä. Torpparit olivat tyytymättömiä oikeuksiinsa ja velvollisuuksiinsa sekä halusivat itsenäisiksi maatilallisiksi. He olivat taloudellisesti ja poliittisesti vahvin osa niin sanottua maatonta tai epäitsenäistä väestöä, ja heidän keskeiset pyrkimyksensä olivat osin ristiriitaiset suhteessa sekä työväestöön että maatilallisiin. Torppareiden osuus punaisten ja valkoisten sotajoukoissa oli lähes yhtä suuri (esim. Pohjanmaalla torppareiden sosiaalinen asema oli parempi kuin Etelä-Suomessa). Historiantutkimuksen nykyisen käsityksen mukaan torpparikysymyksen merkitys sodan syttymisessä oli melko vähäinen.
Aikalaisnimet
Vuonna 1918 sodan aikalaisnimiä olivat lähinnä kapina, punakapina ja kansalaissota, sekä myös vallankumous. Suomen kansanvaltuuskunta kutsui usein omaa toimintaansa vallankumoukseksi. Valkoisessa Suomessa alettiin sodan loppupuolella korostaa vapaussota-nimeä.
Professori Pertti Haapala (TaY, Historian laitos) on laatinut sodan eri nimistä seuraavan yhdistelmän: "Suomen vuoden 1918 sota oli sisällissotaa, jossa työväestö kävi luokkasotaa porvaristoa vastaan saavuttaakseen kansalaisuuden, jonka se sai – kiitos Suomen kansallisen vapautumisen, jonka puolesta porvaristo taisteli voidakseen kukistaa työväen kapinan ja vallankumouksen".
Sound of Hurrigane
Sound of Hurrigane on Remu Aaltosen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi on julkaistu myös Ruotsissa.
Suomen sisällissodan nimet
Aikalaisnimet
Tukholman pormestari ja vasemmistososialistina tunnettu Carl Lidhagen käydessään vuoden 1917 lopulla ja seuraavan vuoden alkupuoliskolla Suomessa puhui ikimuistoisista ajoista lähtien vallinneesta 'ylä- ja alaluokan välisestä luokkataistelusta'. Hän näki kansalaissodan luokkien, rotujen ja kieliryhmien välisenä sotana. Sosialistit julistivat taistelevansa vuoden 1917 jälkipuoliskolla ja seuraavan vuoden alussa virkavaltaisuutta vastaan. Tahtoen tai tahtomattaan he tulivat samalla vastustaneeksi Ruotsin vallan ajalta periytyvää leimallisesti ruotsia käyttävää virkakoneistoa. Lindhagen samaisti 'herrat', joita vastaan punaiset julistivat taistelevansa, ruotsinkieliseksi yläluokaksi. Ruotsinkieliset itse, kuten hän totesi, näkivat olevan ensisijaisesti kysymys rotu- ja kielitaistelusta. Lindhagen tuki väitettään myös sillä, että valkoisen armeijan johto oli ruotsinkielinen.
Vuonna 1919 suomenruotsalaisten kansankäräjien puheenjohtaja, maisteri Eric von Rettig totesi: "Katkeraa suomalais-ruotsalaista taistelua on käyty Suomessa. Tämä taistelu ei ole aiheutunut vain kielellisistä eroista. Se on ollut kahden kansakunnan, kahden rodun välistä taistelua." Hänen mielestään sota oli siis myös rotusota ja kielisota. (Lille, Den svenska nationalitetens i Finland samlingrörelse, s. 998-999, viite Pekka Kalevi Hämäläisen kirjassa Kielitaistelu Suomessa 1917–1939, s. 70. WSOY 1968)
Mielipiteitä sodan nimistä vuonna 2008
Tampereella ilmestyvä Aamulehti teetti Taloustutkimuksella mielipidetiedustelun vuoden 1918 sodan nimistä (puhelinhaastattelu 17.–19. maaliskuuta 2008). Tutkimuksessa haastateltiin 1 005:tä 15–79-vuotiasta manner-Suomen asukasta. Vastaukset kysymykseen "Mikä nimitys kuvaa mielestänne parhaiten vuoden 1918 tapahtumia?" jakaantuivat seuraavasti: sisällissota 29 %, kansalaissota 25 %, luokkasota 13 %, vapaussota 11 %, punakapina 5 %, vallankumous 1 %, muu nimi 2 %; vastausta ei antanut tai ei osannut sanoa 14 %.
Meriraunioinen
Meriraunioinen (Asplenium marinum) on Länsi-Euroopassa esiintyvä mereinen saniainen. Se kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Lehtiruodit ovat vankat, kaljut ja tummanruskeat. Lehdet ovat tukevat ja möyheät, kiiltävät, talvivihannat. Lehtilavat ovat 3–6 cm leveät, yhden kerran parilehdykkäiset. Lehdykät ovat epäsymmetriset vinoneliömäiset-pitkulaiset, pyöreäkärkiset, tylppäsahalaitaiset. Lehtimuodoltaan se muistuttaa varsinkin seinäraunioista. Itiöpesäkeryhmät ovat kapeina juovina lehdyköiden alapinnalla. Pohjoismaissa meriraunioinen on hyvin harvinainen ja kasvaa Norjassa läntisimmällä Atlantin rannikolla suolavesipärskeiden kostuttamissa kallionraoissa.
Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvosto
Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvosto on yhteistyöneuvosto ja kuuden Persianlahden arabivaltion kauppaliitto. Se perustettiin 25. toukokuuta 1981.
Kansankomissaarien neuvosto
pienois|”Venäjän sosialistisen tasavallan ylin auktoriteetti”, 1919. Kansankomissaarien neuvosto (, lyh. Sovnarkom) oli Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan ja muiden Neuvostoliiton alkuvaiheen (autonomisten) tasavaltojen (kuten Valko-Venäjän SNT) sekä Neuvostoliiton hallitusten nimitys ennen vuotta 1946. Tuolloin kansankomissaarien neuvosto muuttui Neuvostoliitossa ministerineuvostoksi. Kansankomissaarit vaihtuivat ministereiksi ja kansankomissariaatit ministeriöiksi. Muuallakin Neuvostoliitossa nimitykset muuttuivat vastaavasti.
Krypteia
Krypteia eli Spartan salainen palvelu oli nuorten spartalaisten sotilaskoulutukseen liittynyt vaihe, jonka aikana he kulkivat eri puolilla valtion aluetta tutustuen salaa tilanteeseen ja maastoon. Heidän tehtävänään oli surmata kaikki epäilyksiä herättäneet maaorjat, helootit. Aristoteleen mukaan tapa oli peräisin Spartan myyttiseltä kuninkaalta ja lainlaatijalta Lykurgokselta. Plutarkhoksen mukaan se syntyi kuitenkin vasta vuoden 464 eaa. heloottikapinan seurauksena. Vuonna 424 eaa. krypteian nimissä tapettiin 2000 heloottia.
Krypteian osallistujat karkotettiin vuorille, jossa heidän tuli selviytyä vain tikari aseenaan. Samaan aikaan julistettiin muodollinen sota alistetuille helooteille, joilta varastamalla nuorten tuli riitin aikana saada elantonsa. Osallistujat saivat myös tappaa kaikki yöaikaan tapaamansa helootit. Tämä mahdollisti ongelmallisista helooteista eroonpääsyn. Samalla krypteiaan osallistuneet nuoret saivat kokemusta tappamisesta.
Riitin tarkoitusta on kuitenkin hankala käsittää, sillä krypteiaan liittynyt selviytyminen yksin vuorilla ja toiminta yksinäisenä taistelijana ei liittynyt mitenkään aikakauden hopliittitaktiikkaan. Onkin esitetty, että krypteia olisi spartalaisille ominainen arkaaisen uskonnon jäännös, joka olisi muistuttanut luonnonkansojen miehuusriittejä.
Korsikansahrami
Korsikansahrami (Crocus corsicus) on sahramien sukuun kuuluva laji. Se on peräisin Korsikan saarelta ja luonnonvaraisena kasvaa kivikkoisilla ruohostoalueilla ja menestyy jopa 2000 metrin korkeudessa. Kasvi on 5 cm korkea. Yhdestä mukulasta kehittyy 3–4 lehteä. Kukassa on kaksi kerrosta kehälehtiä, joista sisemmät ovat violetteja ja ulompien ulkopuolella on violetteja ja valkoisia raitoja. Korsikansahrami menestyy aurinkoisella ja suojaisella kasvupaikalla maassa, missä on seassa hiekkaa. Se tarvitsee talvisuojakseen katteen, joten puiden lehdet kannattaa jättää kasvien päälle syksyllä. Kasvia lisätään sivumukuloista, joita saadaan kasveja jakamalla. Jakamiseen kannattaa valita hyväkuntoisia kasviyksilöitä. Korsikansahramia käytetään kivikkoryhmissä.
Éric Serra
Éric Serra (s. 9. syyskuuta 1959 Pariisi, Ranska) on ranskalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti elokuvamusiikistaan.
Long Islandin taistelu
Long Islandin taistelu käytiin Yhdysvaltain vapaussodassa 27. elokuuta 1776. Taistelu oli ensimmäinen Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoituksen jälkeen ja koko sodan suurin.
Taistelun tuloksena amerikkalaiset vetäytyivät Long Islandilta ja brittijoukot pääsivät hyökkäämään New Yorkiin.
Taustaa
Vetäydyttyään Bostonista 17. maaliskuuta 1776 Britannian kuninkaallinen laivasto vetäytyi Nova Scotiaan. Kenraaliluutnantti George Washington ennakoi brittien hyökkäävän seuraavaksi New Yorkin kaupunkiin. Hän asetti 19 000 sotilasta asemiin Long Islandille ja Manhattanille, joissa linnoituksia myös vahvistettiin. .
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus oli hyväksytty siirtokuntien kongressissa 4. heinäkuuta 1776 Philadelphiassa. Samoin heinäkuussa britit olivat perustaneet toimintansa päämajan Staten Islandille. .
Brittien ylipäällikkö kenraaliluutnantti William Howe sekä operatiivisesta johtamisesta vastanneet kenraalimajurit Charles Cornwallis ja Henry Clinton johtivat alun perin 4 000 sotilaan armeijaa, jota vahvistettiin seitsemän viikon aikana tuomalla amiraali Richard Howen johtamilla yli 20 000 sotilaalla.
Taistelu
thumb|260px|vasen|Taistelun kartta, vuodelta 1884. Washington sai ilmoituksen brittien aikeista ylittää Brooklynin ja Staten Islandin välinen kapea salmi 22. elokuuta 1776. Puolet Washingtonin armeijasta puolusti Long Islandia kenraalimajuri Israel Putnamin johdolla ja loput Manhattania. Clintonin johdattamana brittijoukot onnistuivat 27. elokuuta yllättämään Putnamin joukkojen vasemman sivustan. Amerikkalaisten puolustus romahti nopeasti. Muut brittien kolonnat yhtyivät hyökkäykseen ja saivat huonosti koulutetut vapaaehtoisjoukot vetäytymään. Vain taaimmaisessa puolustuslinjassa olleet marylandiläiset joukot pelastuivat brittien hyökkäyksiltä ja välttyivät vangitsemiselta.
Brittien suureksi yllätykseksi amerikkalaiset evakuoivat joukkonsa 30. elokuuta 1776 Long Islandilta yön pimeyden ja aamulla nousseen sankan sumun turvin. Tappiosta huolimatta yli 9 000 sotilaan menestynyt pelastaminen sotavankeudelta toi Washingtonille ylistystä rintaman molemmin puolin.
Wishkah
Wishkah on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitsevan Chehalisjoen sivujoki. Se on noin 64 kilometriä pitkä. Joen valuma-alue sijaitsee Aberdeenin pohjoispuolella, Washingtonin rannikon tuntumassa Grays Harborin piirikunnan kaukaisilla maaseutualueilla. Joki kulkee piirikunnan läpi, ja yhtyy Aberdeenissa Chehalisjokeen.
Nimi Wishkah tulee chehalis-intiaanien sanasta hwish-kahl, joka tarkoittaa haisevaa vettä.
Nirvana-yhtyeen viimeinen livealbumi on nimeltään From the Muddy Banks of the Wishkah, joka viittaa aikaan, jolloin Kurt Cobain oman kertomansa mukaan asui kodittomana erään Wishkahjoen sillan alla. Tämä kokemus on myös kappaleen Something in the Way taustalla. Muun muassa Krist Novoselic ja Cobainin elämäkerran kirjoittanut Charles R. Cross ovat kuitenkin sanoneet tämän olleen pitkälti Cobainin kehittämä myytti. Kolmasosa Cobainin tuhkista ripoteltiin jokeen hänen kuolemansa jälkeen.
46.975°N, -123.81°W
Himanka
thumb|right|250px|[[Himangan kirkko]] pienoiskuva|Entinen Himangan kunnanvirasto. Himanka (, entinen nimi Rauma ) on entinen Suomen kunta ja nykyään osa Kalajoen kaupunkia Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Ennen vuoden 2010 alussa tapahtunutta kuntaliitosta Himangan kunta oli osa Keski-Pohjanmaan maakuntaa ja Länsi-Suomen lääniä. Kunnan väkiluku oli 0 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 0 km2, josta 0 km2 oli sisävesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km2. Himangan kunta liittyi Kalajoen kaupunkiin vuoden 2010 alussa ja tuli samalla osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa.
Himangan naapurikunnat ennen kuntaliitosta olivat Kalajoki, Kannus ja Kokkola (aiemmin Lohtaja).
Nimen alkuperä
Himanka on saanut nimenssä joen alajuoksulla sijainneen talon mukaisesti. Paikkakunnasta on käytetty myös nimeä Rauma. Kirkonkylän vanhin alue on nimeltään Raumankari, joka oli myös vanha markkinapaikka.
Päihteiden kielto
thumb|Lajitelma erilaisia päihteenä käytettäviä aineita. Päihteiden kielto tarkoittaa historiallisia tapahtumia sekä kehityskulkua, joiden seurauksena useimmista päihteistä on tehty kiellettyjä ja nykyistä asiaintilaa, jota ylläpidetään poliittisesti. Kiellolla pyritään rajoittamaan ja vähentämään päihteiden kysyntää ja saatavuutta. Päihteiden kielto on johtanut siihen, että useimmat psykoaktiiviset aineet ovat huumausaineiksi luokiteltuja ja niiden luvattomasta hallussapidosta, valmistuksesta, käytöstä sekä myynnistä rangaistaan. Maailman terveysjärjestö WHO:n ja Euroopan huumeseurantakeskus EMCDDA:n tutkimuksissa on sittemmin todettu ettei rangaistavuudella ole vaikutusta käytön yleisyyteen.
Himanka
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
Himangan seudulta on vähän historiallisia löytöjä, sillä alue oli pitkään meren alla. Muutamat hautaröykkiöt ovat peräisin pronssikaudelta, useimmat rautakaudelta. Keskiajalla Himangalle saapui Ylä-Satakunnasta erämiehiä, jotka jäivät seudulle pysyvästi asumaan, etenkin jokisuistoihin.
Ensimmäiset himankalaiset saivat elantonsa metsästyksestä, kalastuksesta ja maanviljelystä. Merikalastus oli niin tärkeää, että jopa käräjät pidettiin usein kiireisimpinä aikoina saaressa, ns. Käräjäluodossa. Talvisin harjoitettiin hylkeenpyyntiä jäällä.
Päihteiden kielto
Kansainvälinen historia
Kansainvälinen oopiumisopimus, joka allekirjoitettiin Haagissa 23. tammikuuta 1912, oli ensimmäinen kansainvälinen huumeita rajoittava sopimus.
Himanka
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
1600-luvulla tervanpoltosta muodostui merkittävä tulonlähde talonpojille. Lestijoen suulla sijainneesta Rauman satamasta kehittyi tärkeä kauppapaikka, jossa Kokkolan porvarit ostivat sisämaasta jokea pitkin kuljetettua tervaa. Sataman kautta kuljetettiin myös sahatavaraa ja turkiksia ulkomaille. Satamassa veistettiin myös aluksia talollisille sekä rannikkokaupunkien porvareille. Ensimmäisen ison sahan Raumankoskeen perusti Anders Roos vuonna 1797. Sahasta on edelleen jäljellä kookas punatiilinen piippu ja tulipesä. Paikkaa kutsutaan vieläkin Sahanmäeksi.
Päihteiden kielto
Kansainvälinen historia
Päihteitä kieltämässä on ollut Yhdistyneet kansakunnat (YK), jolla on kolme yleissopimusta – huumausaineyleissopimus vuodelta 1961 korvasi aiemmin käytössä olleen kansainvälisen oopiumisopimuksen, psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus vuodelta 1971 ja huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa koskeva yleissopimus vuodelta 1988. YK:n jäsenmaat ovat ratifioineet sopimukset, minkä vuoksi huumausainelainsäädännöt ovat kansainvälisesti pääpiirteittäin samankaltaisia. Luettelo YK:n yleissopimusten mukaisista huumeista luettelee YK:n huumausaineyleissopimuksen ja psykotrooppisia aineita koskevan yleissopimuksen mukaiset huumausaineet, sekä näihin kuulumattomat päihteet, jotka on luokiteltu huumausaineiksi Suomessa. Viime vuosina Suomen huumausaineluetteloon on lisätty myös joitakin kasvinosia.
Himanka
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
Himanka kuului aluksi Pietarsaaren suurpitäjään, mutta siirtyi keskiajan lopulla osaksi Lohtajan pitäjää. Vuonna 1794 himankalaiset rakensivat oman, yhä käytössä olevan, kirkon Lestijoen rannalle.
Päihteiden kielto
Kansainvälinen historia
Kansainvälisesti huumausaineita valvotaan edellämainituilla yleissopimuksilla, jotka velvoittavat sopimuksen ratifioineita maita luokittelemaan tietyt aineet huumausaineiksi sekä asettamaan huumausaineiden yleiskiellon. Sopimuksen vallitseva tulkinta on kuitenkin se, että vaikka sopimus sitoo kieltämään tiettyjen aineiden käytön, se ei velvoita rankaisemaan siitä. Tämän vuoksi eri sopimusmaat ovat päätyneet noudattamaan hyvinkin erilaisia huumausainepolitiikkoja.
Himanka
Kehittyminen kuntana (1846–2010)
Himangasta tuli oma kappeliseurakuntansa vuonna 1846 ja itsenäinen seurakunta vuonna 1898.
Päihteiden kielto
Suomessa
Asetustasolla huumeiden käyttö määriteltiin Suomessa rikokseksi vuonna 1966 ja vuosikymmenen lopulla huumeasiat siirrettiin huoltopoliisilta rikospoliisille, jonka puitteisiin perustettiin huumeisiin erikoistuneita yksiköitä.
Himanka
Kalajoen kaupungin osana (2010–)
Himangan kunta liittyi Kalajoen kaupunkiin vuoden 2010 alussa ja tuli samalla osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa.
Päihteiden kielto
Suomessa
Vuonna 1972 säädettiin huumausainelaki. Erimielisyydet huumekysymyksen määrittelyssä tiivistyivät kysymykseen huumeiden käytön rangaistavuudesta. Hallituksen esityksessä käyttöä ei määritelty rangaistavaksi teoksi. Eduskunnassa lakivaliokunta suositteli käytön kriminalisointia, kun taas talousvaliokunta asettui hallituksen linjalle. Suuri valiokunta asettui käytön kriminalisoinnin kannalle. Suuressa valiokunnassa äänet menivät tasan, joten kanta ratkaistiin arvalla. Lopulta eduskunnan täysistunnossa eduskunnan enemmistö kannatti käytöstä rankaisemista äänin 92 puolesta ja 80 vastaan.
Himanka
Saaristo
Himangan saaristoon kuuluvat muun muassa Iso- ja Pikku-Mansikka, Somero sekä Laitapauha. Rautilan kylällä on Kuninkaankivi muistuttamassa Ruotsin kuninkaan käynnistä paikalla. Perimätiedon mukaan kuningas pysähtyi paikalla matkalla pohjoiseen.
Päihteiden kielto
Suomessa
Suomen lainsäädännössä huumausainelaki määrittelee Suomessa huumausaineiksi luokitellut päihteet ja kuluttajamarkkinoilta kielletyt psykoaktiiviset, ei lääkkeenä käytettävät aineet. Suomen huumausainelainsäädännössä huumausaineiksi luokitellaan sellaiset kemikaalit sekä kasvit, joita käytetään lamauttavien, päihdyttävien tai harhoja tuottavien keskushermostovaikutusten vuoksi ja jotka on erikseen mainittu huumausainelaissa. Huumausaineeksi luokiteltava päihde määritellään valtioneuvoston asetuksella. Huumausainerikoksista säädetään rikoslaissa. Kansainvälisesti huumausainelainsäädännöissä on eroavaisuuksia, erityisesti uusien muuntohuumeiden osalta.
Himanka
Pääelinkeinot
Himangan alueen pääelinkeinoja ovat maatalous, turkistuotanto, metalliteollisuus, mekaaninen puunjalostus sekä historiallisesti veneenrakennus. Suurin yksityinen työnantaja on Kensapuu Oy.
Päihteiden kielto
Suomessa
Suomen huumausainepolitiikan yleistavoitteena on huumausaineiden käytön ja levittämisen ehkäiseminen siten, että niiden käytöstä ja torjunnasta aiheutuvat taloudelliset, terveydelliset ja sosiaaliset haitat ja kustannukset jäävät mahdollisimman pieniksi. Valtioneuvoston periaatepäätöksessä toimenpideohjelmasta huumausaineiden käytön ja sen aiheuttamien haittojen vähentämiseksi vuosille 2012–2015 todetaan että on olemassa vankkaa näyttöä siitä, että huumeongelmaisen hoitaminen tulee yhteiskunnalle halvemmaksi kuin hoidotta jättäminen. Huumeongelman käsittelyä palvelujärjestelmässä voi haitata se, että huumeiden käyttö on rangaistavaa eikä ongelmasta uskalleta kertoa palvelujärjestelmässä, vaikka siitä kysyttäisiinkin. Laajaa kokonaisarviota huumausainepolitiikan tehokkuudesta tai vaikuttavuudesta ei tähänmennessä ole tehty, koska arviointityöhön ei ole saatu tarvittavia resursseja.
Himanka
Pääelinkeinot
Himanka on myös eräs Suomen merkittävimmistä ruokaperunan tuottaja-alueista..
Kulttuuri
Himangan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lakslooja eli lohilaatikko ja ohrarieska.
Tapahtumat
Sahanmäellä sijaitsee Sautinkarin leirintäalue, missä järjestetään vuosittain kansainvälinen moottoripyöräilijöiden Kokko-treffen kokoontumisajo.
Kesäisin järjestetään Raumankarin markkinat.
Liikunta ja urheilu
Paikallisia urheiluseuroja ovat Himangan Urheilijat, Himangan Roima sekä Himangan Pallo.
Kalkki-imarre
Kalkki-imarre (Gymnocarpium robertianum, syn. Lastrea robertiana, Dryopteris robertiana) on Euraasian ja Pohjois-Amerikan kalkkialueilla tavattava saniainen.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Kalkki-imarteen lehti.
Kalkki-imarre kasvattaa 10–30 cm korkeita yksittäisiä lehtiä. Ne nousevat kasvin maavarresta, joka on pitkä, hento, tummanruskea ja jokseenkin kiilloton. Lehden ruoti on noin kaksi kertaa lavan pituinen ja tiheään nystykarvainen. Tummanvihreä lehtilapa on nystyinen, tavallisesti leveyttä pitempi, kolmiomaisen puikea ja kaksi kertaa parilehdykkäinen. Kapeanpuikea tyvilehdykkä on selvästi lehden kärkiosaa pienempi. Tyvilehdykän ensimmäisen pikkulehdykkäparin lehdykät ovat hyvin erikokoisia, pienemmän pikkulehdykän keskiosan leveyden ollessa 3/5 isomman lehdykän keskiosan leveydestä. Pikkulehdykät ovat muodoltaan kapean pitkulaisia ja pariosaisia tai parijakoisia. Itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja katesuomuttomia. Kalkki-imarteen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Itiöt ovat väriltään tummanruskeita.
Kalkki-imarre muistuttaa hyvin paljon lähisukulaistaan idänimarretta (G. continentale).
Levinneisyys
Kalkki-imarteen levinneisyysalue on hajanainen ja osin huonosti tunnettu. Euroopassa sitä tavataan paikoitellen Pyreneiltä Keski-Eurooppaan, Italiaan, Balkanin niemimaalle, Britteinsaarille, Fennoskandiaan, Baltiaan, Länsi- ja Keski-Venäjälle ja Kaukasukselle. Levinneisyysalue jatkuu laikuttaisena Venäjältä suurimpaan osaan Siperiaa, Japaniin, Kiinan pohjoisosiin ja Keski-Aasiaan. Pohjois-Amerikassa levinneisyysalue jatkuu Alaskan ja Kanadan keskiosiin ja Kalliovuorille. Suomesta kalkki-imarre löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1908. Laji on harvinainen ja sitä tavataan ainoastaan Koillismaalla Kuusamossa ja Sallan eteläosissa. Suurin osa Suomen esiintymistä on Oulangan kansallispuistossa.
Elinympäristö
Kalkki-imarre kasvaa puolivarjoisissa kallionraoissa ja kivisillä rinteillä. Laji on kalkinvaatija.
Kultasahrami
Kultasahrami (Crocus chrysanthus) on sahramien sukuun kuuluva laji. Lajia tavataan luonnonvaraisena Balkanin alueella, Bulgariassa, Romaniassa ja Lähi-idässä ja luonnossa sitä esiintyy kivikkoisissa heinikoissa 1000-2000 metrin korkeudessa asti. Se menestyy aurinkoisella kasvupaikalla, missä maassa on seassa hiekkaa ja talvella se menestyy suojaisessa ja ojitetussa maassa. Kasvi on korkeintaan 10 cm korkea. Yhdestä mukulasta kasvaa 3-7 lehteä, jotka ovat leveitä ja joissa on keskellä valkoinen raita. Kukat ovat muodoltaan pikarimaisia. Niiden väri on yleensä keltainen, mutta jalostetuissa lajikkeissa on myös violetin sävyjä. Kultasahrami kukkii maalis-huhtikuulla. Mukulat istutetaan 5-10 cm cm syvyyteen. Mukuloita ja hyväkuntoisia kasviyksilöitä voidaan myös jakaa kesän lopulla tai syksyllä.
Ernest Acker
300px|pienoiskuva|Ernest Ackerin suunnittelema Brysselissä sijaitseva talo. Oppemstraat- ja Sint-Andriesstraat -katujen kulma.
Ernest Acker (28. elokuuta 1852 Bryssel – 12. kesäkuuta 1912) oli belgialainen arkkitehti.
Hänen mukaansa on nimetty 1922 perustettu Belgian kuninkaallisen akatemian arkkitehtuuripalkinto Prix Ernest Acker d'Architecture, jonka ovat saaneet muun muassa Ryo Inagaki (2003) ja Frank Verplanken (1985).
Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet Taiwanissa
pienoiskuva|Pride-juhlijoita Taiwanissa vuonna 2005 Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeudet ovat Taiwanissa ovat Aasian edistyksellisimmät. Taiwan on ainoa Asian maa, jossa samaa sukupuolta olevien avioliitto on laillistettu ja maa koetaan kaikkein sateenkaariystävällisimmäksi kohdemaaksi turistien keskuudessa.
Taipeissa sijaitsee temppeli, jossa voi rukoilla Jänistä, tai Tu'er Shenia (kiinaksi 兔兒神). Jänis on perinteisesti ollut eufemismi tai haukkumasana homoseksuaaleille miehille. Nykyään paikka on maailman ainoa homoseksuaaleille omistettu palvontapaikka.
Historia
Homoseksuaalisuus ei ole koskaan ollut laitonta Kiinan tasavallassa.
Ensimmäinen pride-festivaali pidettiin vuonna 2003, joka oli kiinankielisen maailman ensimmäinen vastaava tapahtuma. Siihen otti osaa noin tuhat ihmistä. Taipein kaupunki tuki tapahtumaa 720 000 dollarilla. Myös Kaohsiungin kaupunki on järjestänyt pride-festivaaleja vuodesta 2010 lähtien. Vuonna 2016 Taichungissa järjestettiin pride-festivaali viidettä kertaa ja siihen osallistui 20 000 henkilöä, mikä teki siitä Aasian toiseksi suuremman pride-tapahtuman. Taipei Pride oli Itä-Aasian suurin pride-tapahtuma vuonna 2019, kun 100 000 henkilöä osallistui. Sama tapahtuma pidettiin vuonna 2020, jolloin sen slogan oli "Taiwan Pride Parade for the World" kaikkien niiden pride-tapahtumien muistoksi, jotka jouduttiin perumaan koronapandemian vuoksi.
Eheytyshoidot kiellettiin lailla vuonna 2018.
Vuodesta 2018 lähtien homo- ja biseksuaaliset miehet saivat luovuttaa verta viiden vuoden karanteenin jälkeen.
Samaa sukupuolta olevien avioliitto
pienoiskuva|Samaa sukupuolta olevan parin häät Taiwanin korkein oikeus päätti vuonna 2017, että samaa sukupuolta olevien avioliitto ei ole ristiriidassa maan perustuslain kanssa. Julkilausumassaan se sanoi, ettei ole olemassa mitään järjellistä syytä estää kahta aikuista menemästä naimisiin keskenään. Päätöksensä jälkeen korkein oikeus antoi parlamentille kaksi vuotta aikaa laillistaa samaa sukupuolta olevien avioliitot.
Marraskuussa 2018 Taiwanissa järjestettiin kansanäänestysten sarja, jossa kysyttiin mm. tulisiko samaa sukupuolta oleville pareille suoda oikeus avioliittoon ja saada samat oikeudet lain edessä verrattuna heteropareihin. Vaikka enemmistö vastusti samaa sukupuolta olevien parien avioliiton laillistamista, Taiwanin hallitus sanoi, että tulos ei vaikuta korkeimman oikeuden vuonna 2017 antamaan päätökseen.
Toukokuussa 2019 Taiwanista tuli Aasian ensimmäinen maa, joka laillisti samaa sukupuolta olevien avioliitot. Laki mahdollistaa avioliitot myös sellaisissa tilanteissa, joissa toinen puolisoista on ulkomaalainen, muttei kuitenkaan manner-Kiinasta. Tämä johtuu Taiwanin ja Kiinan kansantasavallan erityisestä suhteesta.
Sukupuolen korjaus
Transsukupuolisilla on ollut mahdollisuus korjata juridinen sukupuolensa ilman leikkausvaatimusta vuodesta 2013 lähtien. Tätä ennen vaadittiin kahden lääkärin puoltava lausunto sekä sukupuolen korjausleikkaus. Syyskuussa 2021 Taipein korkein hallinto-oikeus päätti kuitenkin, että transnainen sai vaihtaa juridisen sukupuolensa henkilöllisyyskorttiinsa ilmoituksella, koska oli toimittanut lääkärin lausunnot siitä, ettei enää identifioidu mieheksi. Oikeus kuitenkin muistutti, että kyseessä on toistaiseksi poikkeustapaus.
Paunio
Paunio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Waiting for the Dawn
Waiting for the Dawn on Kotipelto-yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin Suomessa vuonna 2002 Kotipellon oman High and Loud -levy-yhtiön kautta, ja sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 12. Muualla maailmassa albumin julkaisi Century Media lukuun ottamatta Japania, jossa julkaisija oli Avalon.
Albumin Suomen-painoksella on bonuskappaleena "Book of the Dead" ja Japanin-painoksella "Secret Name". Kappaleesta "Beginning" julkaistiin single.
Kappaleet
¹ Vain Suomen-painoksella.
² Vain Japanin-painoksella.
Beginning
Single julkaistiin 15. maaliskuuta 2002 ja sijoittui parhaimmillaan Suomen singlelistan sijalle neljä. Kappale "Kadesh" on julkaistu vain tällä singlellä.
Georgia Turkvision laulukilpailussa
Georgia on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kolme kertaa, vuonna 2013, 2014 ja 2015.
2013
Georgia osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajiksi valittiin laulajat Eynar Balakişiyev ja Afik Novruzov kappaleella "Qelbini Saf Tut" (Qəlbini Saf Tut). Turkvision laulukilpailun semifinaalissa he eivät kuitenkaan päässeet jatkoon.
2014
Vuonna 2014 Georgia osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajiksi valittiin laulaja Aysel Mammadova ja Ayla Şiriyeva kappaleella "Tenhayam". Kilpailun semifinaalissa he saivat 141 pistettä, sijoittuivat viimeisiksi, eivätkä päässeet näin finaaliin.
2015
Georgia osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin Anar Askerov kappaleella "Tenha yürek". Finaalissa Askerov sai 138 pistettä ja sijoittui kuudenneksitoista.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Mika Mäntynen
Mäntynen pelasi Jazzissa kaksi Veikkausliigan ottelua kaudella 2002. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 28. huhtikuuta, kun Jazz hävisi kotonaan Jarolle 0–1. Lisäksi Mäntynen pelasi Kakkosessa 15 ottelua ja teki kolme maalia edustaen MuSaa kaudella 2002 ja 14 ottelua tehden yhden maalin edustaen PoPaa kaudella 2003.
Avoparikaija
Avoparikaija (Eclectus roratus) on pääasiassa Uudessa-Guineassa elävä papukaijalintu. Avoparikaijoja elää myös Afrikan sademetsissä Guineassa. Avoparikaijojen sukuun kuuluu ainoastaan yksi laji ja sen lähin sukulainen on punanaamiokaija. Avoparikaijoja pidetään myös lemmikkieläiminä. Se on lemmikkinä leikkisä, aktiivinen ja oppivainen, eivätkä sen puhelahjatkaan ole huonoimmasta päästä.
Koko ja ulkonäkö
Avoparikaijakoiras ja -naaras poikkeavat ulkonäöltään toisistaan niin paljon, että niitä on arveltu joskus jopa eri lajeiksi. Vanhin avoparikaija on vankeudessa elänyt 28,5-vuotiaaksi.
Koiras on melkein kokonaan vihreä. Siiven alla on punainen laikku ja siiven reuna on sininen. Pyrstön kärki on kellertävän valkeasta kirkkaan keltaiseen. Ylänokka on väriltään oranssi ja alanokka puolestaan musta. Naaras on puolestaan punaisen ja sinisen kirjava ja nokka on kokonaan musta. Varsinkin naaraan väritys vaihtelee eri alalajien kesken.
Poikasen silmät ovat tummat, eikä niissä ole näkyvissä iirisrengasta. Koiraspoikasen nokka on tumma ja joillakin alalajeilla pyrstön pää saattaa olla oranssi ennen ensimmäistä sulkasatoa. Avoparikaijan sukupuolen erottaa heti poikasuntuvan väristä. Naaraspoikaset ovat sysimustia koiraspoikaseten ollessa vaalean harmastaasta tumman harmaaseen. Lajilla ei ole esimerkiksi neitokakadun tapaan poikaspukua, vaan avoparikaijat ovat heti poikasesta lähtien sukupuolelleen ominaisen värisiä, vain nokan väri vaihtuu iän myötä. Aikuinen avoparikaija on pituudeltaan 35–42 senttimetriä, sen siipiväli on noin 60 senttimetriä ja paino 350–600 grammaa.
Käyttäytyminen
Avoparikaijat eivät muodosta kiinteää parisuhdetta. Pesiminen poikkeaa melkoisesti monista muista papukaijalajeista, koska naaraalla saattaa olla monta koirasta ruokkimassa itseään sekä poikasia. Avoparikoiraalla on myös useita naaraita ruokittavanaan. Avoparikaijojen reviiri ei käsitä muuta kuin aivan pesäaukon lähiympäristön tai pikemminkin pelkästään pesäkolon. Avoparit ruokailevat usein sukupuolet eri ryhmissä. Naaras on useimmiten pariskunnissa määräävänä osapuolena.
Avoparikaijat eivät vaaran uhatessa heti ensimmäiseksi pakene, vaan jähmettyvät paikalleen ja vasta aivan viime hetkellä lähtevät lentoon. Yleensä lajin ääntely on hiljaista ja sisältää erikoisia ääniä. Ympäristön melutason noustessa nousee tosin myös linnun ääni. Varoitusääni on varista muistuttava rääkäisy.
Levinneisyys
Avoparikaijan pääesiintymisalue on Papua-Uudessa-Guineassa. Se elää myös laajalla alueella Indonesian itäisessä saaristossa sekä Salomonsaarilla. Alalaji E. r. macgillivray elää Cape Yorkin niemimaalla Koillis-Australiassa. Esiintymisalueen pinta-ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja luonnonpopulaation koko on yli 300 000 yksilöä. Metsästys ja kaupallinen lemmikkieläinpyynti on hävittänyt lajin Ambonin, Saparuan ja Harukun saarilta sekä saattanut Sumban populaation uhanalaiseksi.
Elinympäristö
Lajin elinympäristöä ovat rannikkoseudut ja vuoristometsät aina 1 900 metrin korkeudelle merenpinnasta; trooppiset sademetsät, suot ja mangrovealueet.
Lisääntyminen
Laji on sukukypsä kolmevuotiaana. Luonnossa pesä on hyvin korkealla metsänreunassa tai aukealla kasvavan vankan puun kolossa tai onkalossa. Lentoaukon halkaisija on 25–30 cm ja pesäkolon syvyys 30–600 cm. Naaras munii kaksi munaa, joita se hautoo keskimäärin 28 vuorokautta. Poikaset oppivat lentämään 11–12 viikkoa vanhoina.
Ravinto
Avoparikaijan ruokavalio koostuu hedelmistä, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, silmuista, kukista ja medestä.
Alalajit
Avoparikaija jaetaan yhdeksään alalajiin: Jotkut lähteet tunnustavat useamman lajin. Birdlife Suomi tunnustaa tällä hetkellä yhden nykyään elossa olevan lajin, mutta esimerkiksi World Parrot Trustin lajiluetteloissa lajeja on neljä. Lajiehdotuksen teki Birdlife International vuonna 2019, ja lajit tunnustaa myös kansainvälisen luonnonsuojeluliiton Punainen kirja. Lajit ovat seuraavat englanninkielisine nimineen:
Avoparikaija lemmikkinä
Avoparikaijat eivät yleensä ole yhden ihmisen lintuja, vaan hyväksyvät yleensä kaikki perheenjäsenet. Ne eivät kuitenkaan erityisemmin pidä rapsuttelusta. Avoparikaijan kanssa on noudatettava erityistä varovaisuutta koulutuksen ja käsittelyn suhteen, sillä avoparikaijat eivät välttämättä ilmennä esimerkiksi pelkoa elekielellään tai pakenemalla, vaan jähmettymällä eleettömästi paikoilleen. Esimerkiksi lintu, joka ei nauti silityksistä tai rapsutuksista saattaa silti näennäisesti jännityksestä tai pelosta jähmettyneenä sietää niitä.
Avoparikaijat pitävät yleensä suihkuttelusta sumutepullolla tai itsenäisestä kylvystä sopivassa kylpyastiassa. Kosteus ja märäksi asti kastuminen sekä luonnollinen kuivaus ilman hiustenkuivaajaa on tärkeää sulkien hyvinvoinnille.
Lemmikkinä lajin pääasiallisia ravinnonlähteitä ovat vihannekset (erityisesti ravinteikkaat salaattilajikkeet), juurekset, pähkinät, marjat ja hedelmät. Siemeniä saa antaa pienissä määrin, mutta pelletit eivät ole terveellisiä. Avoparikaijan erityisen luonnollisen ruokavalion ja täten erikoisen ruoansulatusjärjestelmän vuoksi pelletit tai siemenet ruokavalion pääpilarina voivat olla niille jopa vaarallisia. Avoparikaijan ruokavalio vaatii omistajalta omistautumista sekä tutkimustyössä että päivittäisessä toteutuksessa. Avoparikaijat eivät yleensä ole nirsoja ruoan suhteen.
Laji kuuluu CITES II/B-liitteeseen, jonka vuoksi lajilla kauppaa käytäessä on yksilöllä oltava vähintään lintuun liitettävä alkuperätodistus. Myös lajia pesittäessä on molemmilla vanhemmilla oltava alkuperätodistukset.
Paul Thureau-Dangin
Paul Thureau-Dangin (14. joulukuuta 1837 Pariisi - 24. helmikuuta 1913 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija ja Ranskan akatemian jäsen sekä sen pääsihteeri.