cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ydinsynteesi
Neutronisieppaus
Luonnossa esiintyy myös rautaa raskaampia alkuaineita, joita syntyy niin ikään tähdissä. Näissä tapauksissa kyseessä ei kuitenkaan ole enää raudan fuusioituminen, vaan energiaa kuluttava hidas- tai nopea neutronisieppaus (myös s-prosessi ja r-prosessi engl. sanoista slow ja rapid). Prosessissa vahva ydinvoima sieppaa irtoneutroneja ja kasvattaa atomin kokoa. Usein heikko ydinvoima hajottaa näin kasvatetusta atomiytimestä yhden neutronin protoniksi ja elektroniksi. Tätä prosessia kutsutaan myös beetahajoamiseksi. Neutronin muuntuminen protoniksi sitoutuneissa ytimissä mahdollistaa raskaampien alkuaineiden synnyn lisäämällä ytimen stabiiliutta ja kasvattamalla atomin järjestyslukua. Prosessien tehoeroja voidaan verrata atomipainoltaan lähes identtisten platinan (atomipaino 195) ja lyijyn (atomipaino 207) avulla. Mikäli prosessit olisivat yhtä tehokkaita, platina olisi maailmankaikkeudessa yleisempää kuin lyijy. Kuitenkin platinaa syntyy ainoastaan r-prosessissa, eli prosessissa, joka käynnistyy vain tähden luhistumisen hetkellä. Lyijyä taas syntyy s-prosessissa, joka on hitaampi, mutta joka kokonaisuudessaan pystyy tuottamaan enemmän ytimiä kuin r-prosessi. Uusimpien tietojen mukaan alkuaineita tinasta eteenpäin tuottavat muut reaktiot kuin neutronisieppaukset.
Kuolema
Kuoleman biologiaa
Lähtökohtaisesti kaikki elävät organismit kuolevat joskus. Normaalien solujen elinaika jatkuu noin 50 jakautumiskerran päähän (Hayflickin raja). Niiden kromosomeissa olevat telomeerit lyhentyvät jokaisella jakautumiskerralla. Erilaistumattomat kantasolut, sukusolut ja eräät syöpäsolut kykenevät telomeraasientsyymin avulla ylläpitämään kromosomiensa vakiopituuden. Kantasoluja on aikuisella varmasti esimerkiksi luuytimessä ja ihon orvaskedessä, mikä mahdollistaa mm. verisolujen tuotannon ja ihon uusiutumisen.
Eläimillä kuolema seuraa usein jonkin tärkeän elimen, kuten sydämen, toiminnan lakattua. Kasvit puolestaan voivat sopivissa olosuhteissa jatkaa elinkaartaan juurissaan ja versoissaan, jolloin voi olla tulkinnanvaraista, koska yksilö kuolee ja klooni jatkaa sen elämää. Yksisoluisten, jakautumalla lisääntyvien organismien kuolema on vielä vaikeampi määritellä.
On mahdollista että organismi kuolee, mutta osa sen soluista ja elimistä jää eloon ja voidaan siirtää uuteen isäntään, kuten elinsiirron tapauksessa. Elinsiirron yhteydessä yhä elävät kudokset on poistettava nopeasti kuolleesta isännästä, ennen kuin ne kuolevat puutteellisten elintoimintojen takia. Toisaalta organismin yksittäiset solut tai jopa elimet voivat kuolla, mutta organismi voi jäädä eloon. Monet yksittäiset solut elävät vain lyhyen aikaa, joten suurin osa organismin soluista uusiutuu jatkuvasti.
Lääketieteellinen ja juridinen kuolema
Lääketieteessä kuolema tarkoittaa elimistön toimintojen pysyvää lakkaamista. Kuolinhetki voidaan määritellä verenkierron ja hengityksen loppumisena (sydänkuolema, kliininen kuolema) tai aivojen toiminnan loppumisena (aivokuolema). Kuoleman juridinen määritelmä vaihtelee jonkin verran eri valtioissa. Suomessa ihminen voidaan todeta kuolleeksi, kun sydän on lakannut sykkimästä ja joku seuraavista pätee: hengitys ja verenkierto ovat loppuneet, ruumis on tuhoutunut tai toissijaiset kuolemanmerkit ovat ilmaantuneet. Hengityksen ja verenkierron loppuminen todetaan esimerkiksi silloin, jos elvytyksestä huolimatta verenkierto ei käynnisty tai jos elvytykseen päätetään olla ryhtymättä toivottoman ennusteen vuoksi. Ruumiin tuhoutuminen tarkoittaa esimerkiksi palamista tai murskaantumista. Toissijaiset kuolemanmerkit ovat lautumien ja kuolonkankeuden (rigor mortis) ilmaantuminen sekä ruumiin jäähtyminen ja hajoaminen. Kuoleman toteaa lääkäri.
Kuolemaa sanotaan "luonnolliseksi", kun sitä ei ole edesautettu vaan kuoleman on sallittu tulla luonnollista tietä kuten edellä omaa vauhtiaan. Kuoleman lähestyessä omaisten ja potilaan kanssa voidaan kuolevan papereihin merkitä hoitolinjaus: papereihin voidaan kirjoittaa kirjaimet ”SLK” eli ”sallitaan luonnollinen kuolema”, jolloin hoitohenkilökunta tietää, että omaiset tai kuoleva eivät halua voittaa muutamaa ylimääräistä elinpäivää raskailla hoidoilla.
Kuolemaa koskevia säännöksiä Suomen lainsäädännössä sisältyy lakiin ja asetukseen kuolemansyyn selvittämisestä sekä lakiin ihmisen elimien ja kudoksien lääketieteellisestä käytöstä.
Aivokuolema
Aivokuolema tarkoittaa aivotoiminnan peruuttamatonta lakkaamista, ja sille on ominaista aivosähkötoiminnan loppuminen ja refleksien puuttuminen. Aivokuoleman toteaa Suomessa lääkäri lain määräämällä tavalla. Aivokuoleman toteamiseksi potilaalle tehdään neurologinen tutkimus, jonka tavoitteena on osoittaa hengityksen pysyvä loppuminen sekä kipureaktion ja kaikkien aivohermojen toiminnan puuttuminen. Tarpeen vaatiessa voidaan tehdä aivosähkökäyrätutkimus (EEG) ja aivoverisuonten varjoainekuvaus, joista jälkimmäisellä voidaan osoittaa aivoverenkierron lakkaaminen.
Aivokuoleman toteamisen jälkeen kaikki hoito lopetetaan ja henkilö julistetaan kuolleeksi. Jos henkilöltä otetaan talteen elimiä elinsiirtoa varten, jatketaan aivokuolleen henkilön hoitoa tilapäisesti irrotushetkeen asti. Suomi oli maailman ensimmäinen maa, jossa lailla vuonna 1970 hyväksyttiin aivokuolema yhdeksi kuoleman määritelmäksi.
Kuolleeksi julistaminen
Tuomioistuin tai Digi- ja väestötietovirasto voi julistaa kadonneen henkilön kuolleeksi.
Tuomioistuin voi julistaa henkilön kuolleeksi välittömästi tai odotusajan kuluttua, joka on normaalisti 5 vuotta.
Digi- ja väestötietovirasto tai Ahvenanmaan valtionvirasto voi julistaa henkilön kuolleeksi kun tulee 100 vuotta sen kalenterivuoden päättymisestä, jonka aikana hän on syntynyt; ja viisi vuotta sen kalenterivuoden päättymisestä jolloin hän ollut tiettävästi elossa.
Yleisimmät kuolinsyyt
Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan yleisimmät kuolinsyyt vuonna 2019 olivat sydän- ja verisuonitaudit, aivohalvaus, krooniset hengityselinsairaudet, alahengitystieinfektiot, vastasyntyneiden infektiot, keuhkoahtaumatauti, keuhkosyöpä ja keuhkoputken sekä henkitorven sairaudet, dementiasairaudet, ripulitaudit, diabetes ja munuaistaudit. Kuusitoista prosenttia kuolemantapauksista johtuu sydän- ja verisuonisairauksista. Iäkkään henkilön voidaan sanoa kuolleen vanhuuteen. Tavallisia syitä tällöin ovat hiljainen sydäninfarkti tai oireeton keuhkokuume.
Kuoleman jälkeen
Kuollut voi haluta luovuttaa elimiään tai ruumiinsa tieteelliseen opetus- ja tutkimuskäyttöön.
Kuoleman henkilöitymä
Isolla alkukirjaimella kirjoitettu Kuolema on kuoleman henkilöitymä monissa elämää kuvaavissa mytologioissa. Kuolema on tällöin olento, joka vie ihmiseltä hengen tai vie ihmisen kuolleiden asuinsijoille. Kuolema on keskiajalta asti henkilöity usein ihmisen luurangoksi.
Emil Lassinen
Emil Viktor Lassinen (30. maaliskuuta 1861 Mäntsälä – 17. huhtikuuta 1938 Porvoo) oli kansakoulunopettaja, toimittaja ja kirjailija.
Kuolema
Kuolemanjälkeinen elämä uskonnoissa
Ihmistä on kautta aikojen askarruttanut, miten hän kokee kuolemansa jälkeisen ajan. Fysiologisesti tarkastellen kuolema tarkoittaa elintoimintojen päättymistä. Jos katsotaan ajattelun ja kokemusten olevan aivojen elintoiminto, on kysymys kuoleman jälkeisistä kokemuksista triviaali, eikä eroa siitä, millaisena koemme ajan ennen syntymää. Kuitenkin kuolemaa voidaan pohtia ja sitä on kaikissa yhteisöissä, kaikkina aikoina myös pohdiskeltu ontologian, mystiikan, metafysiikan ja spirituaalisuuden näkökulmasta.
Muinaissuomalaisilla vainaja jatkoi elämäänsä kuoleman jälkeen Tuonelassa tai Manalassa. Buddhalaisuudessa elämä ymmärretään kärsimykseksi, ja elämän kiertokulusta voi päästä pois vain pääsemällä nirvanaan. Hindulaisuudessa ja buddhalaisuudessa kuoltuaan ihmiset ja eläimet syntyvät uudestaan jonakin toisena elävänä.
Emil Lassinen
Lassinen oli naimisissa vuosina 1902–1905 Margareeta Kristiina Karjalaisen kanssa. Jäätyään leskeksi hän oli toisen kerran naimisissa kansakoulunopettaja Selma Johanna Polvianderin kanssa vuosina 1917–1928.
Knopfler
Knopfler voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Alla Džiojeva
thumb|Allæ Džioty vuonna 2011. Allæ Džioty (,, s. 1949) on eteläossetialainen poliitikko, joka toimi opetusministerinä 2002–2008. Hän otti osaa vuoden 2011 presidentinvaaleihin, joiden tuloksen korkein oikeus mitätöi.
Džioty opiskeli Odessan yliopistossa ja opetti Tskhinvalissa venäjän kieltä ja kirjallisuutta ja toimi koulun rehtorina.
Džioty tuki Eduard Kokoitya, joka nimitti hänet opetusministeriksi 2002. Kokoity erotti hänet 2008, minkä jälkeen häntä vastaan nostettiin syytteitä ja hänet asetettiin kotiarestiin.
Etelä-Ossetian vuoden 2011 presidentinvaalit
Džioty asettui presidenttiehdokkaaksi vuoden 2011 vaaleihin. Ensimmäisellä 13. marraskuuta kierroksella hän sai 25,37 % äänistä ja hätätilaministeri Anatoli Bibyly 25,44 %. Toisella kierroksella 27. marraskuuta Džioty sai 58,9 % äänistä.
Virallisia tuloksia ei julkaistu, koska vaalien jälkeen hallitseva Yhtenäisyys-puolue syytti Džiotya äänestäjien pelottelusta ja äänten ostamisesta. Etelä-Ossetian korkein oikeus päätti kahden päivän päästä peruuttaa vaalien tuloksen, ja määräsi uudet vaalit maaliskuun 25. päivälle. Päätöksen jälkeen Tskhinvalissa oli mielenosoituksia. Väistyvä presidentti Eduard Kokoity erotti ennen kautensa päättymistä korkeimman oikeuden presidentin ja yleisen syyttäjän, mutta parlamentti kumosi tämän.
Džioty ilmoitti boikotoivansa laittomina pitämiään uusia vaaleja ja vaati virkaatekevää presidenttiä Vadim Brovtsevia luovuttamaan vallan hänelle.
9. helmikuuta 2012 Etelä-Ossetian poliisi haki Džiotya kuulusteluihin, jolloin hän sai sairauskohtauksen ja joutui sairaalaan. Venäläinen iltapäivälehti Life News kertoi Džiotyn kollegoiden kertoneen, että naamioituneet miehet pahoinpitelivät hänet. Maan sisäministeri kielsi tämän.
Roland Mark Schoeman
Roland Mark Schoeman (s. 3. heinäkuuta 1980, Pretoria) on eteläafrikkalainen uimari, joka voitti kolme mitalia kesäolympialaisissa 2004. Hänellä on tällä hetkellä nimissään kaksi maailmanennätystä.
Schoeman aloitti uintiharjoittelun vasta 16-vuotiaana. Viiden kuukauden harjoittelun jälkeen Schoeman voitti neljä mitalia Kansainyhteisön kisoissa. Kesäolympialaisissa 2004 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa, sekä pronssia puolta lyhyemmällä matkalla.
Montrealin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 Schoeman voitti kaksi kultamitalia sekä hopean, tehden uuden maailmanennätyksen 50 metrin perhosuinnissa. Kahden vuoden päästä Melbournessa Schoeman puolusti menestyksekkäästi titteliään 50 metrin perhosuinnissa.
7. syyskuuta 2008 Schoeman ui Germinstonissa järjestetyissä Etelä-Afrkan lyhyen radan mestaruuskilpailuissa 50 metrin vapaauinnin uudeksi maailmanennätykseksi ajan 20,64. Hän rikkoi edellisen, Duje Draganjan nimissä olleen ME-ajan vajaalla kahdella kymmenyksellä.
Lyhyt rata
Voimassa olevat ennätykset lihavoituina.
Weberbauerocereus
Weberbauerocereus on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku.
Tuntomerkit
Kasvit ovat pensasmaisia tai puumaisia, tyvestään haarovia, joskus selvästi yksirunkoisia. Varret ovat pylväsmäisiä, pystykasvuisia tai käyristyviä, toisinaan maanmyötäisesti suikertavia. Areolit ovat valkoisia tai kellertäviä, villakarvaisia ja niissä on usein tukevia piikkejä. Kukat ovat kookkaita, putkimaisia tai suppilomaisia, säteittäisiä tai vastakohtaisia. Ne ovat avoinna pääasiassa öisin. Kehälehdet ovat vaaleita, ruskehtavia tai punertavia. Kukkapohjuksessa on suomujen ja karvojen muodostama tiheä peite. Hedelmä on pieni ja karvojen peittämä.
GJ 1214 b
thumb|Taiteilijan näkemys eksoplaneetasta GJ1214 b. GJ 1214 b on supermaapalloksi luokiteltava eksoplaneetta. Se kiertää 13 parsekin (noin 42 valovuotta) etäisyydellä Maasta sijaitsevaa M-spektriluokan tähteä GJ 1214. Planeetan löytyminen julkaistiin 17. joulukuuta 2009, ja sen havaitsi ylikulkumenetelmällä eksoplaneettoja etsivä MEarth Project.
Weberbauerocereus
Levinneisyys
Suku kasvaa Perussa ja Pohjois-Chilessä.
Lajit
Lajien määrä on epävarma, mutta niitä lienee seuraavat kahdeksan:
GJ 1214 b
Planeetan pintalämpötilaksi on arvioitu 393–555 K eli 120–282 °C. Tämä tekee siitä toistaiseksi ylikulkumenetelmällä havaituista planeetoista ylivoimaisesti viileimmän.
Koska planeetta sijaitsee varsin lähellä Maata ja se kulkee Maasta katsottuna keskustähtensä editse, GJ 1214 b:tä ympäröivän kaasukehän ominaisuuksia on pystytty tutkimaan. Se on ensimmäinen supermaapallon kaasukehä, jota on huolella analysoitu. Planeetan kaasukehätutkimusta johtaneen tutkijan mukaan planeetan kaasukehän tutkimisessa on saavutettu todellinen virstanpylväs supermaapallojen kuvantamisessa. Analyysi päästiin tekemään, kun planeetta kulki emotähtensä editse. Kun planeetta on emotähtensä edessä, osa tähden valosta kulkee planeetan kaasukehän läpi, jolloin teleskoopeilla pystytään havannoimaan kaasukehän läpi kulkeneen valon ominaisuuksia.
Planeetan keskustähdestä
Planeetta GJ 1214 b kiertää himmeää punaista kääpiötähteä GJ 1214, jonka sijaitsee Käärmeenkantajan tähdistössä. Tähti on niin himmeä, että se näkyy vain suurella kaukoputkella; näennäinen kirkkaus V on 14,67. Tähden arvioitu massa on 0,157 aurinkoa, säde 0,211 ± 0,0097 aurinkoa, pintalämpötila 3026 ± 130 K ja luminositeetti 0,00334. Tähti on arvioitu hieman Aurinkoa vanhemmaksi eli 6 miljardin vuoden ikäiseksi, mutta ikä saattaa olla rajoissa 3–10 miljardia vuotta.
Huuhkajat
Huuhkajat (Bubo) on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Aleqa Hammond
thumb|Aleqa Hammond lokakuussa 2013. Aleqa Hammond (s. 23. huhtikuuta 1965) on Grönlannin ensimmäinen naispääministeri. Hän nousi tehtäväänsä vuoden 2013 vaalien jälkeen kerättyään ennätykselliset 6 818 ääntä sosiaalidemokraattisen Siumut-puolueen johtajana. Hammond valittiin Grönlannin parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005. Ennen pääministeriyttä hän on toiminut perhe- ja oikeusministerinä sekä talous- ja ulkoministerinä. Hammond on pääministerikaudellaan yrittänyt vähentää Grönlannin riippuvuutta Tanskasta, jonka alainen itsehallintoalue Grönlanti on. Tärkein keino tässä on maan mittavien mineraalivarantojen, etenkin uraanin, hyödyntäminen. Tähän asti tiukkoja ympäristösäädöksiä on tarkoitus lieventää, jotta maahan saadaan ulkomaisia investointeja kaivostoiminnan muodossa.
Hammond puhuu sujuvasti grönlantia, tanskaa, englantia, inuktitutia ja saksaa.
Boliden
Konsernin pääkonttori on Tukholmassa. Tuotantolaitoksia yhtiöllä on Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Irlannissa.
Historia
Bolidenin historia alkaa vuodesta 1924, jolloin Pohjois-Ruotsista Skellefteån läheltä löydettiin Euroopan rikkain kultamalmio, Boliden. Löydön myötä Ruotsissa alkoi kultakuume ja kaivoksen ympärille kasvoi nopeasti Bolidenin kyläyhteisö.
Kaivokselta tulevan malmin jalostamiseksi meren äärelle Skelleftehamniin perustettiin Rönnskärin sulatto, jonka tuotanto käynnistyi vuonna 1930. Vuotta myöhemmin Västerbottenin ja Skellefteån kaivosyhtiöt yhdistyivät ja niistä muodostettiin Bolidens Gruvaktiebolag.
Arica-skandaali
1980-luvun puolivälissä Boliden toimitti noin 20 000 tonnia myrkyllistä kaivosjätettä Arican kaupunkiin Chilessä, jossa paikallisen Promel-yrityksen oli tarkoitus erotella siitä kultaa ja muita jalometalleja. Se ei kuitenkaan onnistunut, Promel lopetti toimintansa ja jäte jäi lojumaan tehtaan viereen. Joitakin vuosia myöhemmin lähistölle rakennettiin valtion tuottamia asuntoja, joihin muutti vähävaraisia perheitä. Asukkaat altistuivat myrkyille ja monet heistä sairastuivat. Ruotsalainen sanomalehti Aftonbladet paljasti tapauksen vuonna 1998. Asiasta käytiin oikeudenkäynti, jonka Boliden voitti. Skellefteån käräjäoikeuden mukaan uhrien virtsanäytteistä mitattu arsenikkipitoisuus ei ollut riittävän korkea, jotta sen voidaan katsoa aiheuttaneen väitettyjä haittoja. Oikeus myös katsoi Bolidenin noudattaneen 1980-luvulla silloisia jätteiden käsittelyä koskevia määräyksiä. Se kuitenkin totesi, että Bolidenin olisi pitänyt puuttua siihen, että Promel kasasi jätteet ulkoilmaan täysin suojatta. Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 2021 julkaiseman raportin mukaan noin 12 000 ihmistä on kärsinyt Arican myrkyistä muun muassa syövän tai hedelmättömyyden muodossa. YK:n ihmisoikeusneuvoston mukaan tapaus ei ole oikeudellisesti vanhentunut, ja se on vaatinut Ruotsia huolehtimaan jätteiden siirtämisestä turvalliseen paikkaan. Ruotsi on kieltäytynyt.
Nykyinen liiketoiminta
Bolidenin organisaatiossa on kaksi liiketoiminta-aluetta:
Henkilöstö
Vuoden 2021 lopulla Boliden työllisti lähes 6 200  henkilöä, joista noin 1 700 Suomessa.
Toimipaikat Suomessa
Suomessa Bolidenilla on kolme tuotantolaitosta: sinkkitehdas Kokkolassa, kuparisulatto Harjavallassa sekä Sodankylässä sijaitseva Kevitsan kaivos.
Johto
Boliden-konsernin johtoryhmä:
Osake
Bolidenin osake noteerataan Tukholman pörssissä (NASDAQ OMX Stockholm).
Dixi
250 px|thumb|Dixi vuodelta 1911. 250 px|thumb|Dixi kilparadalla vuonna 1922. Dixi oli saksalaisen, Eisenachissa sijainneen Fahrzeugfabrich Eisenachin, sittemmin Dixi-Werke AG:n vuosina 1904–1928 valmistama automerkki.
Fahrzeugfabrik Eisenach oli aloittanut Wartburg-merkkisten autojen valmistuksen vuonna 1898. Vuonna 1904 autojen merkiksi tuli Dixi, mikä tarkoittaa sananmukaisesti ”olen puhunut”. Ensimmäiset Dixi-mallit olivat S12, jossa oli akseliveto, sekä ketjuvetoinen T17. Näiden jälkeen esiteltiin vielä lukuisia muita malleja ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Autoista tuli suosittuja, sillä ne olivat vankkarakenteisia ja hyvin viimeisteltyjä. Britanniassa autot myytiin nimellä Leander ja Ranskassa Regina-nimisinä. Vuonna 1914 esiteltiin pienikokoinen malli B1, jossa oli 14-hevosvoimainen 1 320-kuutioinen moottori. Tätä mallia valmistettiin vielä sodan jälkeenkin.
Vuonna 1922 yritys joutui rautatievaunuja valmistaneen Gothaer Waggonfabrikin haltuun. Dixit menestyivät erinomaisesti AVUS-moottoriradalla vuonna 1922 järjestetyissä kilpa-ajoissa ottaen ensimmäisen, toisen ja neljännen sijan. Vuonna 1927 valmistettiin muutamia kuusisylinterisellä, 60-hevosvoimaisella moottorilla varustettuja malleja. Seuraavana vuonna autoissa oli 40-hevosvoimainen, kuusisylinterinen moottori, joka oli sama kuin Cykloneissa.
Viimeinen Dixi-niminen auto oli 15-hevosvoimainen Austin Sevenin lisenssillä valmistettu malli. Aluksi se oli saatavana pelkästään roadsterina, mutta myöhemmin valikoimaan lisättiin myös kaksi- ja nelipaikkaiset muunnelmat. Luotettavasta autosta tuli pian erittäin suosittu kotimarkkinoillaan. Vuoden 1928 lopulla BMW osti Dixin tehtaat ja jatkoi mallin tuotantoa nimellä BMW-Dixi.
Aiheesta muualla
BMW 3/15 Dixi
Enerhodar
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 52 887 (2021). Vuonna 2001 väkiluku oli 56 180. Tuolloin asukkaista 57 prosenttia oli etniseltä taustaltaan ukrainalaisia ja 40 prosenttia oli venäläisiä. Lisäksi oli valkovenäläisiä, armenialaisia ja juutalaisia.
Kaupunki on perustettu 1970 palvelemaan Zaporižžjan lämpövoimalaitoksen rakentamista ja toimintaa. Voimalaitoksen ensimmäinen 300 MW:n yksikkö käynnistettiin vuonna 1972. Vuonna 1981 alkoi sittemmin Euroopan suurimmaksi laajennetun ydinvoimalan eli Zaporižžjan ydinvoimalan rakentaminen (koordinaatit 47.5111°N, 34.5865°W), joka työllisti myös suuren joukon kaupungin asukkaista.
Osana hyökkäyssotaansa ja pyrkimystä ottaa Ukrainan keskeisimpiä energiantuotantolaitoksia haltuunsa, Venäjä miehitti Enerhodarin 4. maaliskuuta 2022. Miehitystä vastaan pidettiin rauhanomaisia mielenosoituksia, mutta ainakin osaan niistä miehitysjoukot ampuivat. Miehitysarmeijan mittavien tuhotöiden ohella ohella esimerkiksi venäläisen ydinvoimayhtiö Rosatomin edustajat ryhtyivät laittomuuksiin pyrkimyksineen ottaa haltuunsa ukrainalainen ydinvoimala ja syöttää sieltä sähköä Venäjälle. 22. toukokuuta 2022 uutisoitiin, että miehityshallinnon "pormestari" ja hänen henkivartijansa olisivat haavoittunut vakavasti räjähdysonnettomuudessa.
Pinakolitoisiintuminen
thumb|250px|Yleinen esimerkki pinakolitoisiintumisesta Pinakolitoisiintuminen on kemiallinen reaktio, jossa niin kutsuttu visinaalinen dioli eli 1,2-dioli toisiintuu happamissa olosuhteissa aldehydiksi tai ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä siitä, että se havaittiin ensimmäisen kerran tapahtuvan pinakolille ja sen raportoi Rudolph Fittig vuonna 1860.
Historiaa
Rudolf Fitting raportoi vuonna 1860, että pinakoli reagoi happamissa olosuhteissa muodostaen tuotteen, jonka hän arveli olevan joko pinakolin kanssa isomeerinen dioli tai polymeeri. Vuonna 1869 Charles Friedel ehdotti muodostuneen tuotteen rakenteeksi tetrametyylietyleenioksidia, joka on epoksidi. Alexander Butlerov osoitti vuonna 1873, että reaktiossa muodostuu pinakolonia.
Reagenssit ja mekanismi
Pinakolitoisiintuminen tapahtuu kaikille 1,2-dioleille. Muodostuuko tuotteena aldehydi vai ketoni riippuu lähtöaineen rakenteesta. Reaktio vaatii tapahtuakseen katalyytiksi hapon, joka voi olla proottinen happo kuten rikkihappo tai Lewisin happo. Pinakolitoisiintumisen reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa diolin toinen hydroksyyliryhmä ottaa vastaan protonin, jolloin muodostuu oksoniumionijohdannainen. Tästä oksoniumionista eliminoituu vettä, jolloin muodostuu karbokationi. Karbokationi ei ole stabiili vaan lähtöaineen toisen hydroksyyliryhmän hapen vapaa elektronipari muodostaa kaksoissidoksen hiilen ja hapen välille ja alkyyliryhmä siirtyy. Tuotteena muodostuu karbonyyliyhdiste.
Robert Aldrich
Robert Aldrich (9. elokuuta 1918 – 5. joulukuuta 1983) oli elokuvaohjaaja, jonka tunnetuimmat elokuvat olivat Likainen tusina (1967) ja Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (1962) sekä Julmat, vahvat ja röyhkeät (1973).
Hän työskenteli nuorena muun muassa Jean Renoirin ja Charlie Chaplinin apulaisohjaajana. 1960-luvulla hän ohjasi omia, menestyviä elokuviaan.
270 eaa.
Tapahtumia
Rooman hallussa oli nyt koko Apenniinien niemimaa.
Metyylietyyliketoni
Metyylietyyliketoni on orgaaninen yhdiste (ketoni), joka on helposti syttyvää, huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on asetonia muistuttava haju. Sen kemiallinen kaava on C4H8O ja rakennekaava on CH3COCH2CH3. Metyylietyyliketonista käytetään myös nimityksiä MEK, etyylimetyyliketoni, 2-butanoni, metyyliasetoni ja metyylipropanoni.
Käyttö
Metyylietyyliketonia käytetään yleisesti liuottimena lakoissa ja liimoissa, kuten niin sanotuissa "lennokkiliimoissa". Rakennusmateriaaleista ja kuluttajatuotteista voi vapautua metyylietyyliketonia ja sitä on myös tupakansavussa ja pieninä määrinä luonnollisena aineosana monissa ruoka-aineissa.
Ainetta käytetään kaupallisesti myytävän etanolin denaturointiin. Esimerkiksi Lasol sisältää metyylietyyliketonia 2 %. Tislaamalla aineita on vaikea erottaa, koska metyylietyyliketonin kiehumislämpötila 80 °C on vain vajaat kaksi astetta etanolin yläpuolella.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistuminen ärsyttää silmiä ja hengitysteitä sekä voi aiheuttaa vaikutuksia keskushermostossa. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan aineelle altistumisen työssä katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.
Elimistössä metyylietyyliketoni eli 2-butanoni hapettuu ensin 3-hydroksi-2-butanoniksi eli asetoiiniksi, joka edelleen pelkistyy 2,3-butaanidioliksi ja eri vaiheiden jälkeen poistuu elimistöstä pääasiassa hiilidioksidina ja vetenä.
Syklododekatrieeni
Syklododekatrieeni (C12H18) on syklinen eli rengasrakenteinen trieeni eli kolme kaksoissidosta sisältävä alkeeni. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa polymeerien lähtöaineena.
Ominaisuudet
Syklododekatrieenillä on neljä geometristä isomeeriä (1Z,5Z,9Z)-, (1E,5E,9E)-, (1Z,5Z,9E)- ja (1Z,5E,9E)-syklododekatrieenit. Niistä pysyvimmät ovat (1Z,5E,9E)- ja (1E,5E,9E)-isomeerit ja kaupallista merkitystä on lähinnä (1Z,5E,9E)-isomeerillä.
Huoneenlämpötilassa syklododekatrieeni on väritöntä, veteen liukenematonta nestettä. Yhdisteelle on tyypillistä muodostaa komplekseja siirtymämetallien kanssa. Syklododekatrieeni reagoi monien tyypillisten alkeenien tavoin ja muodostaa esimerkiksi epoksidin ja halogeenien kanssa additiotuotteita. Yhdisteen kaksoissidokset voidaan pelkistää selektiivisesti, jolloin muodostuu syklododekadieeniä tai syklododekeenia. Korkeammassa lämpötilassa ja paineessa muodostuu syklododekaania. Syklododekatrieeni voidaan hapettaa syklododekanoliksi hapen avulla ja dodekaanidihapoksi.
Valmistus ja käyttö
Syklododekatrieeniä käytetään useissa orgaanisen kemian synteeseissä lähtöaineena. Siitä valmistetaan muun muassa laurolaktaamia, dodekaanidihappoa, aminododekaanihappoa, joita käytetään polymeerien valmistuksessa ja palonestoaineena paisutetussa polystyreenissä eli styroksissa (EPS) ja suulakepuristetussa polystyreeni (XPS) -eristeissä käytettyä Tukholman sopimuksessa kiellettävää heksabromisyklododekaania (HBCD). Syklododekatrieeni pelkistetään ensin vedyttämällä katalyyttien läsnä ollessa syklododekaaniksi, joka hapetetaan ilman ja boorihapon avulla syklododekanolin ja syklododekanonin seokseksi. Kun tätä seosta hapetetaan väkevällä typpihapolla, muodostuu dodekaanidihappoa.
Hannu Nyman (raviohjastaja)
Hannu Nyman (s. 2. helmikuuta 1956 Pori) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän on toiminut Turussa Metsämäen raviradalla ratavalmentajana sen avaamisesta vuodesta 1978 lähtien. Sitä ennen hän valmensi Porin raviradalla.
Nyman on urallaan ohjastanut yli 1 300 voittoa. Hänen huippuvuotensa sijoittuivat 1980-luvulle ja 1990-luvun alkupuolelle. 2000-luvulla Nyman on vähentänyt ajotehtäviään ja ohjasti ensimmäisellä vuosikymmenellä vain muutamia kymmeniä ravilähtöjä vuodessa. 2010 -luvun alkupuolen jälkeen hän on ajanut vain satunnaisia lähtöjä ja ajolupaluokka on pudonnut C -tasolle.
Hänen isänsä Aarne Nyman oli yksi Suomen menestyksekkäimmistä raviohjastajista 1950–1970-luvuilla. Myös Hannu Nymanin veli Timo Nyman on raviohjastaja, joka on jo useita vuosia vaikuttanut Italiassa sekä Ruotsissa.
Hänen merkittävimpiä suurkilpailuvoittojaan ovat vuonna 1979 Mikkelissä ohjastettu Ravikuningattaren titteli tammalla Lenita sekä Derbyn voitto My Mintillä 1983. Hannu Nyman on isänsä ja veljensä tavoin tunnettu punaisesta ajoasustaan, jonka selässä on iso N-kirjain.
Antero Vuorio
Toivo Antero Vuorio (22. marraskuuta 1920 Luhanka – 6. syyskuuta 2013 Espoo) oli suomalainen henkilöstöpäällikkö ja kirjailija.
Tšukotka
Tšukotka, Tšuktšien autonominen piirikunta, Tšuktšia tai Tšuktšimaa (, Чуко́тский автоно́мный о́круг, Tšukotski avtonomnyi okrug, tšuktšiksi Чукоткакэн автономныкэн округ, Tšukotkaken avtonomnyken okrug) on Venäjään kuuluva laaja autonominen piirikunta Aasian koillisnurkassa, Venäjän kaukoidässä.
Antero Vuorio
Vuorio pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1941. Vuorio osallistui jatkosotaan Erillisosasto Petsamon riveissä ja myös Lapin sotaan. Hän kotiutui sodasta luutnanttina. Vuorio toimi sodan jälkeen kymmenen vuoden ajan Sotainvalidien Veljesliiton Keski-Suomen piirin toiminnanjohtajana. Tämän jälkeen hän työskenteli pitkään Berner Oy:n palveluksessa, viimeksi yhtiön henkilöstöpäällkkönä.
Vuorio toimi Espoon kirjailijoiden puheenjohtajana vuosina 1978–1982.
Vuorio kirjoitti lähinnä sotaromaaneja omien sotakokemuksiensa pohjalta. Poikkeuksena tästä vuonna 1969 ilmestyneen romaanin Viimeinen pikataival tapahtumat sijoittuivat vuoden 1958 Jyväskylän suurajoihin. Autourheilua harrastanut Vuorio oli 1954–1958 Pauli Toivosen kartanlukijana ja he osallistuivat muun muassa vuoden 1958 Jyväskylän Suurajoihin, joista romaani kertoo.
Tšukotka
Maantiede
Piirikunta on pinta-alaltaan laaja (noin 721 500 km²). Se kattaa 4,2 % prosenttia koko Venäjän pinta-alasta ja on yli kaksi kertaa Suomen kokoinen. Alue käsittää Tšuktšien niemimaan ja siitä mantereelle päin olevan alueen sekä Longinsalmen mantereesta erottaman Wrangelinsaaren. Wrangelinsaari on suojeltu ja kuuluu Unescon maailmanperintöluettelon kohteisiin. Beringinsalmen keskellä olevista Diomedesaarista suurempi eli Ratmanovinsaari kuuluu Tšukotkaan, mutta neljän kilometrin päässä sijaitseva pienempi saari on osa Yhdysvaltoja.
Maastonmuodot ja vesistöt
Tšukotkan keskiosa, Anadyrin ja sen sivujokien ympärillä, on alankoa. Muut osat ovat pääasiassa vuoristoista tundraa. Piirikunnan kaakkoisosaa hallitsevat Korjakkien ylänkö ja pohjoisessa kohoava Tšuktšien ylänkö (Anadyrvuoristo) korkeimmillaan 1 843 metriin. Lisäksi alueen länsiosassa on Kolymavuoristo, joiden korkein kohta Tšukotkan alueella on 1 853 metriä.
Piirikunnan alueella virtaa monia jokia. Näistä merkittävin on Beringinmereen laskeva Anadyr (1 145 km) lisäjokineen maan keskiosassa. Alueen länsiosassa virtaavat puolestaan Sahan puolella olevan Kolyman itäiset sivujoet: Omolon, Oloi ja Bolšoi. Lisäksi alueen kaakkois- ja pohjoisosissa on useita pienempiä jokia.
Kasvisto ja ilmasto
Tšuktšia on pääasiassa tundraa. Vain Anadyrin laaksossa ja alueen lounaisosassa on lehtikuusta ja sembramäntyä kasvavaa havumetsää.
Alueella sataa varsin vähän. Vuotuinen sademäärä on pohjois- ja koillisosassa alle 125 mm ja eteläosassa 125–250 mm.
Suojelualueet
Luonnonsuojelualueista merkittävimpiin kuuluvat Wrangelinsaaren luonnonpuisto ja Lebedinyin suojelualue (3 900 km²). Vuonna 1976 perustettu Wrangelinsaaren luonnonpuisto kattaa suoja-alueineen kaikkiaan 56 616 neliökilometrin suuruisen alueen, johon kuuluu varsinaisen Wrangelinsaaren lisäksi siitä noin 65 kilometriä itään sijaitseva Herald (, nimetty HMS Herald -aluksen mukaan 1849) ja näitä ympäröivä 12 meripeninkulman merialue.
Väestö
thumb|Beringovskin kaupunkityyppinen taajama Tšukotkan Anadyrin piirissä. Tšukotkan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 50 526 (2010). Piirikunnan väkiluku on vähentynyt rajusti Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, kun muuttaminen on tullut vapaammaksi.
Asukasluvun kehitys
Oheinen taulukko kuvaa Tšukotkan ja sen eräiden suurimpien taajamien väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2010 väestönlaskentojen mukaan. Taulukossa käytetty merkintää ”ktt” tarkoittaa kaupunkityyppistä taajamaa.
Vuonna 2002 väestöstä oli venäläisiä 51,9 prosenttia, ukrainalaisia 9,2 prosenttia, tšuktšeja 23,5 prosenttia, eskimoita 2,85 prosenttia, eveenejä 2,6 prosenttia, tšuvantseja 1,77 prosenttia.
Piirikunnan väkiluvun vähentyminen on näkynyt myös kansallisuusjakaumassa, sillä pois muuttaneet ovat olleet pääasiassa slaavilaisia. Vielä vuonna 1989 väestöstä oli venäläisiä 66,1 prosenttia, ukrainalaisia 16,8 prosenttia ja pohjoisia alkuperäiskansoja 9,8 prosenttia (tšuktšeja 7,3 prosenttia, eskimoita 0,9 prosenttia, eveenejä) sekä valkovenäläisiä 1,9 prosenttia.
Hallinto ja aluejako
thumb|Piirit ja niiden hallintokeskukset Tšukotkan kuvernööri on kesäkuusta 2008 lähtien ollut Roman Kopin. Häntä edelsi miljardööri Roman Abramovitš vuosina 2000–2008. Piirikunnalla on myös oma duuma (aluehallinnon elin).
Paikallishallintoa varten piirikunta on yhteen kaupunkipiirikuntaan (Anadyr) ja kuuteen kunnallispiiriin. Piirikunnassa on kolme kaupunkia (asukasluvut vuoden 2010 väestönlaskennasta): Anadyr (13 045 as.), Bilibino (5 506 as.) ja Pevek (4 162 as.). Tšukotkan kunnallispiirit (kuvan numeroinnin mukaisesti), niiden asukasluvut (2010) ja hallintokeskukset ovat:
Aiempi Beringovskin piiri yhdistettiin Anadyrin piiriin ja Šmidtin piiri Iultinin piiriin vuonna 2008.
Talous
thumb|Piirikunnan nykytalouden perusta on kaivostoiminnassa. Piirikunnan osuus Venäjän vuoden 2010 bruttokansantuotteesta oli maan tilastokeskus Rosstatin mukaan 41,97 miljardia ruplaa. Vaikka tämä on vain 0,1 prosenttia koko maan kansantuotteesta, asukaskohtainen osuus on keskimäärin 830 745 RUB eli vuoden 2010 lopun vaihtokurssein noin 20 351 EUR. Taso on 317 prosenttia maan keskiarvosta ja korkeampi kuin esimerkiksi Moskovassa.
Alueella harjoitetaan kaivostoimintaa, joka tuottaa kivihiiltä ja kultaa. Lisäksi tuotetaan maakaasua. Alueella sijaitsee myös Bilibinon ydinvoimala. Kaivostoiminnan ohella tärkeitä ovat myös perinteiset elinkeinot, kuten poronhoito (puoli miljoonaa poroa), kalastus ja metsästys (mm. mursuja ja hylkeitä). Lisäksi harjoitetaan turkistarhausta ja karjanhoitoa sekä elintarviketeollisuutta.
thumb|Anadyrin lentoasemaa Piirikunnassa ei ole rautateitä ja maanteitäkin on hyvin vähän. Merisatamista tärkeimmät ovat Pevek, Providenija , Anadyr, Egvekinot ja Beringovski.
10. tammikuuta
10. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden kymmenes päivä. Vuodesta on jäljellä 355 päivää (karkausvuonna 356).
Tapahtumia
2007 Kangasalla Sijaitseva Haralanharjun näkötorni tuhoutui tuhopoltossa
Kuolleita
Katso myös: kalenteri ~ 9. tammikuuta, 11. tammikuuta
Ystävännauha
Ystävännauha on langoista tai muista tekstiileistä tehty rannekoru jota kannetaan merkkinä ystävyydestä.
Useat ystävännauhat on tehty makrameeta käyttäen.
Sabatan paluu
Sabatan paluu on Gianfranco Parolinin ohjaama spaghettiwestern vuodelta 1971, joka on viimeinen osa elokuvatrilogiassa Sabata – salaperäinen ratsastaja 1969 sekä Adios Sabata 1970. Adios Sabatassa nimihenkilöä näytteli Yul Brynner, koska Lee Van Cleef oli jo ehtinyt tehdä sopimuksen elokuvan 7 rohkean kosto kuvauksista.
Juoni
Sabata on liittynyt sirkukseen, jossa ansaitsee rahaa ottamalla vastaan ihmisten haasteita koitoksissa, joissa aseissa on paukkupanoksia. Viihdyttäminen jää taakse, kun hän saa kuulla, että Hobsonville-nimisen pikkukylän epäilyttävä pormestari panee asukkaat maksamaan suuria summia veroja. Sabata aikoo ottaa selvää, mihin tarkoitukseen rahat menevät.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa yksioikoisena ja löyhäjuonisena ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Taylorismi
pienoiskuva|Frederick Winslow Taylor Taylorismi eli tieteellinen liikkeenjohto  on 1910-luvulla yleistynyt Frederick Winslow Taylorin (1856–1915) kehittämä liikkeenjohto-oppi, joka oli kokonaan uusi, käytännön kokemuksin havaittu tapa tehostaa teollisuustyötä ja organisoida se. Taylorismi perustuu Taylorin teokseen The Principles of Scientific Management (1911), joka käsitteli uutta liikkeenjohdon ajattelua. Teos käännettiin suomeksi jo vuonna 1914 nimellä Tieteellinen liikkeenhoito. Taylorin perusajatuksia oli, että työnsuorituksessa oli parempi seurata työntekoa tarkasti ja niiden pohjalta kehittää parempia työtapoja kuin luottaa traditioon ja vanhoihin käytäntöihin. Näistä opeista syntyi työnmittaus ja -kellotus sekä rationalisointityön perusta. Uudempien liikkeenjohdon oppien vertauskohtana on usein ollut klassinen konepajan organisointi funktionaalisiin osastoihin (sorvaamo, jyrsintä, kokoonpano), joka syntyi Taylorin oppien pohjalta. 1970-luvulla funktionaalisia konepajoja organisoitiin tuotepohjaisiksi ja samalla linjalla on jatkanut JOT-filosofia.
Suomessa tieteellisen liikkeenjohdon periaatteita omaksuttiin voimakkaimmin vasta 1940–1960, jolloin ensin toinen maailmansota ja sittemmin sotakorvausten maksu pakotti suomalaiset johtajat keskittymään vähien resurssien maksimaaliseen käyttöön. Tieteellinen työnjohto kasvatti konttorin ja insinöörien valtaa suhteessa työntekijöihin, joiden työt paloiteltiin pienempiin ja yksinkertaisempiin osiin vähemmän koulutettujen työntekijöiden tehtäviksi. Tämän on katsottu loukanneen työntekijän arvoa.
Taylorismin taustaa
1800-luvun lopulla teollistuminen oli vielä uutta ja tehtaiden työtavat olivat peräisin kyläsepiltä. Teollisen tuotannan kasvu edellytti, että osat olivat vaihtokelpoisia. Tähän päästiin Taylorin opeilla standardisoimalla työtavat ja menetelmät.
Taylorismin historia vie 1800-luvun lopun Yhdysvaltoihin. Tuolloin teollisuudessa ammattimiesten (craftsmen) asema oli vahva. Ammattimiehet tunsivat tuotannon salat monesti paljon paremmin kuin tehtailijat. Näin he saattoivat vaikuttaa sekä omaan palkkaukseensa että työn laatuun ja tuottavuuteen. Samaan aikaan alettiin konepajateollisuudessa valmistamaan yhä monimutkaisempia ja paremmin standardisoituja osia, jolloin vanhalle seppäperinteelle ei jäänyt tilaa. Palkat olivat korkeita ja massatuotannon paine kasvoi. Yhdysvalloissa muuttui myös 1800-luvun lopulla siirtolaisuuden rakenne siten, että teollisuustyöhön tottuneita siirtolaisia Länsi-Euroopasta tuli vähemmän ja enemmän Etelä- ja Itä-Euroopan maatalousalueilta. Tämän valossa on luonnollista, että juuri Yhdysvalloissa alettiin kiinnittää enemmän huomiota työnjohtoon. Tarve yksinkertaistaa ja ohjata tuotantoa ylhäältä kasvoi. Rationalisointiin pyrittiin uusien liikkeenjohdon oppien avulla. Tunnetuin näistä on taylorismi, joka merkitsi uuden ajan alkua moderneissa tehtaissa. Sen tavoitteena oli tuottavuuden parantaminen ja kustannusten alentaminen, mutta samalla se merkitsi työntekijöiden vallan kaventamista tuotannossa suhteessa työnjohtoon ja omistajiin. Fordismin ajatuksena oli standardoida tuotteet ja työtavat, joten taylorismi oli sille hyvä pari.
Taylorismissa on ollut ominaista ainakin seuraavat uudistukset:
Taylorin opissa työnjaon muutoksilla on suuri merkitys. Järjestelmä osittaa tehtaan työt lukuisiksi yksinkertaisiksi työvaiheiksi, joiden tehokkuutta voidaan optimoida mahdollisimman pitkälle. Samalla vaiheistaminen merkitsee sitä, että yksittäinen työntekijä on korvattavissa aiempaa helpommin. Yksi ammattimies voitiin näin korvata vähemmän ammattitaitoa omaavilla vaihetyöntekijöillä. Työn jakaminen on johtanut erikoistumiseen. Työn organisoinnin suhteen Adam Smith oli jo aikaisemmin esittänyt ajatuksen työn tehokkuuden lisäämisestä jakamalla työ pienempiin osiin. Työtehtävien osittaminen on tukenut myös automaation käyttöönottoa, mikä on alkanut yksinkertaisimpien työvaiheiden, kuten siirtojen mekanisoinnista.
Fubinin lause
Fubinin lause on tärkeä integraalilaskennan lause. Se antaa menetelmän, jonka avulla moniulotteinen integrointi palautetaan peräkkäisiksi yksiulotteisiksi integroinneiksi tyhjennysmenetelmän ja Cavalierin viipalointiperiaatteen mukaisesti. Näin funktion integraali voidaan laskea iteratiivisesti sisäkkäisinä integraaleina eli iteroituina integraaleina. Lauseen todisti ensimmäisenä italialainen matemaatikko Guido Fubini, ja hänen mukaansa se on myös nimetty.
Lause
Olkoon, ja olkoon funktio integroituva. Jos jokaiselle tiedetään, että funktion f osittaisleikkaus on integroituva, niin silloin funktio on integroituva, ja on voimassa Fubinin yhtälö .
Käytössä huomattavaa
Erillinen vaatimus funktion \mathbf{}f integroitavuudesta on oleellinen, sillä on olemassa muun muassa sellainen \mathbf{}A:ssa rajoitettu \mathbf{}f, että \mathbf{}f ei ole -integroituva, mutta silti jokaisella on voimassa, jolloin selvästi myös , eli ensin x-akselin ja sitten y-akselin suuntaiset "1-ulotteiset viipaleintegraalit" saadaan silti otettua. Tässä -integroituvuus tarkoittaa \mathbf{}A-tasosuorakulmion yhä tiheämpää ja tiheämpää osittamista äärellisen moneen pienempään tasosuorakulmioon (Mikä tasossa vastaa tavallisessa 1-ulotteisessa Riemann-integraalissa tapahtuvaa [a,b]-välin jakoa äärellisen moneen osaväliin.) niin, että niistä sup-arvoilla otettu Darboux'n yläsumma ja inf-arvoilla otettu Darboux'n alasumma pääsevät mielivaltaisen lähelle toisiaan, jolloin niiden yhteisesti lähestymä arvo on \mathbf{}f:n -tasossa otettu Riemann-integraali. Funktio \mathbf{}f ei siis ole -Riemann-integroituva, jos on olemassa kiinteä 0:aa aidosti suurempi arvo niin, että millä tahansa äärellisellä tasosuorakulmio-osituksella yläsumma on ainakin \mathbf{}v:n verran vastaavaa alasummaa suurempi, jolloin yläsummat ja alasummat eivät pääse mielivaltaisen lähelle toisiaan.
Käytännössä tämä kysymys ei kovin usein esiinny, sillä \mathbf{}f:n ollessa esimerkiksi jatkuva \mathbf{}A:ssa \mathbf{}f on varmasti -integroituva ja jokaisella osittaisleikkaus on 1-ulotteisesti integroituva, jolloin Fubinin lausetta voidaan siis soveltaa.
Yleistyksiä
Fubinin lauseesta on olemassa myös yleisempiä versioita, muun muassa sen mittateoreettinen versio.
Leonardo DiCaprio
Leonardo Wilhelm DiCaprio (ääntäminen IPA:, s. 11. marraskuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvatuottaja.
Los Angelesissa kasvanut DiCaprio aloitti uransa teini-ikäisenä televisiomainoksissa ja televisiosarjoissa 1980-luvun lopulla. Elokuvauransa hän aloitti vuonna 1991, ja maailmankuulu hänestä tuli elokuvan William Shakespearen Romeo ja Julia (1996) myötä. Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat esimerkiksi Gilbert Grape (1993), Titanic (1997), Lentäjä (2004), The Departed (2006), Blood Diamond – veritimantti (2006), Inception (2010), Django Unchained (2012), The Wolf of Wall Street (2013), The Revenant (2015), josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon, sekä Once Upon a Time in Hollywood (2019).
Fredrick von Schoultz
Fredrick von Schoultz (s. 13. elokuuta 1968 Porvoo) on ollut Porvoon apulaiskaupunginjohtaja vuodesta 2011. Lokakuussa 2017 Porvoon kaupunginvaltuusto valitsi von Schoultzin jatkamaan apulaiskaupunginjohtajana seitsemän vuoden määräajan 1. tammikuuta 2018 alkaen. Von Schoultz valmistui ylioppilaaksi vuonna 1987 ja filosofian lisensiaatiksi 1996 Åbo Akademista. Sotilasarvoltaan hän on komentajakapteeni. Aiemmin von Schoultz on ollut kehitysyhtiö Posintra Oy:n toimitusjohtaja (2008–2009), Porvoon vt. apulaiskaupunginjohtaja (2009–2010 ja 2007) sekä Porvoon kaupungin sähköisen talotekniikka- ja osaamiskeskus STOK:n johtaja (2005–2007). Vuodet 1997–2005 von Schoultz on toiminut Space Systems Finland Ltd palveluksessa erilaisissa johtotehtävissä.
Leonardo DiCaprio
Yhden Oscar-palkintonsa lisäksi DiCaprio on kuusinkertainen Oscar-ehdokas, kolminkertainen Golden Globe -voittaja sekä SAG-palkintovoittaja.
Nuoruus
Leonardo DiCaprio syntyi Los Angelesissa vuonna 1974. Hänen saksalaissyntyinen äitinsä Irmelin oli muuttanut Yhdysvaltoihin vanhempiensa mukana 12-vuotiaana vuonna 1955. Irmelin meni naimisiin collegessa tapaamansa italialais-saksalaissyntyisen George DiCaprion kanssa, ja Leonardo on heidän ainoa yhteinen lapsensa. Leonardo-nimen he keksivät matkallaan Firenzessä, kun poika potkaisi äitinsä kohdussa renessanssitaiteilija Leonardo da Vincin maalauksen äärellä.
Lego Agents
Lego Agents on vuosina 2008–2009 valmistettu Legon tuotesarja, joka keskittyy salaisten agenttien taisteluun pahamaineista hullua tiedemiestä, tohtori Infernoa vastaan. Sarjan innoittajina ovat klassiset elokuvien ja kirjallisuuden agenttihahmot.
Leonardo DiCaprio
Televisionäyttelijänä
DiCaprion vanhemmat kuskasivat esiintymishaluista pientä poikaansa televisiomainosten koe-esiintymisissä. Ensimmäisen roolinsa DiCaprio sai 14-vuotiaana Matchbox-lelujen televisiomainoksessa. Sitä seurasi sarja muita televisiomainoksia sekä kaksi nuorille suunnattua opetuselokuvaa. DiCaprio päätti tällöin ryhtyä näyttelijäksi.
Ensimmäiset televisiosarjaesiintymisensä DiCaprio teki 16-vuotiaana vuonna 1990. Hän oli pienissä rooleissa esimerkiksi sarjoissa The New Lassie ja Roseanne. Hän pääsi myös vierailevaan rooliin teinialkoholistina saippuasarjassa Santa Barbara. Siitä roolista hän sai Young Artist -palkintoehdokkuuden. Vuonna 1990 DiCaprio sai vakituisen roolin viikoittaisessa prime-time-sarjassa Parenthood (1990–1991), mistä hän sai toisen Young Artist -palkintoehdokkuuden ja paljon näkyvyyttä fanilehdissä. Parenthoodin loppumisen jälkeen DiCaprio esiintyi vakioroolissa Growing Pains -tilannekomediassa ja esitti koditonta 15-vuotiasta. Rooli toi DiCapriolle kolmannen palkintoehdokkuuden, mutta sarja lopetettiin jo vuonna 1992.
Elokuvanäyttelijänä
DiCaprion ensimmäinen elokuvarooli oli suoraan videolle julkaistussa halvassa kauhukomediassa Critters 3 – nakertajien paluu. Hän teki läpimurtonsa elokuvanäyttelijänä elokuvassa Tämän pojan elämä (1993), jossa hän esittää kapinallista mutta hyväsydämistä poikaa Robert De Niron vastanäyttelijänä. Elokuva ei menestynyt kovinkaan hyvin, mutta DiCaprio sai elokuva-arvostelijoilta kiitosta roolityöstään. DiCaprion seuraava roolityö oli henkisesti jälkeenjääneen Arnie Grapen sivuosarooli elokuvassa Gilbert Grape (1993). DiCaprio sai roolityöstään sekä Oscar- että Golden Globe -palkintoehdokkuudet. Hänen seuraavat elokuvansa Nopeat ja kuolleet ja New Yorkin kadut eivät olleet menestyksiä, mutta DiCaprion tunnepitoiset roolisuoritukset saivat jälleen kiitosta kriitikoilta, ja hänellä oli jo suuri teineistä koostuva ihailijakunta. DiCaprion seuraavat elokuvat olivat runoilijakuvaus Total Eclipse sekä Marvinin tyttäret, jossa hän esittää tunneongelmaista teinipoikaa.
DiCaprio nousi maailmanmaineeseen Romeon roolistaan Baz Luhrmannin elokuvassa William Shakespearen Romeo ja Julia (1996). Elokuvasta tuli DiCaprion siihenastisen uran kaupallisesti menestyinen elokuva, ja hän sai roolistaan useita palkintoja ja ehdokkuuksia.
DiCaprio oli Jack Dawsonin roolissa James Cameronin ohjaamassa ennätyksellisessä menestyselokuvassa Titanic (1997). Elokuva nosti DiCaprion hysteriaa faneissaan nostattavaksi supertähdeksi, vaikka hän ei saanutkaan roolistaan Oscar-ehdokkuutta. DiCaprion palkkio Titanicista oli vain 2,5 miljoonaa dollaria, mutta seuraavista elokuvistaan hän pystyi pyytämään kymmenkertaisia palkkioita.
thumb|160px|left|DiCaprio vuonna 2000. Titanicin jälkeen DiCaprio sai paljon tarjouksia romanttisiin rooleihin ja muihin valtavirran tuotantoihin. Hän halusi kuitenkin tehdä epätavallisempia rooleja ja näytteli esimerkiksi elokuvassa The Beach (2000). Elokuva ei kuitenkaan menestynyt eikä saanut hyviä arvosteluja. Sen sijaan Martin Scorsesen Gangs of New York (2002) ja Steven Spielbergin Ota kiinni jos saat (2002) olivat menestyksiä. Jälkimmäisessä elokuvassa DiCaprio esittää huijari Frank Abagnalea. DiCaprion ja Scorsesen toinen yhteistyö on eksentrisestä lentäjästä Howard Hughesista kertova Lentäjä (2004). DiCaprio sai nimiroolisuorituksestaan jälleen useita tunnustuksia, mukaan lukien Golden Globe -palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden. Yhteistyö Scorsesen kanssa jatkui rikoselokuvassa The Departed (2006), jossa DiCaprio esittää nuorta poliisia. Hänen seuraava roolinsa oli timanttisalakuljettajana elokuvassa Blood Diamond – veritimantti (2006). Myös näistä elokuvista DiCapriota muistettiin useilla palkinnoilla ja ehdokkuuksilla.
Vuosina 2008–2010 DiCaprio näytteli neljässä menestyselokuvassa, Valheiden verkko, Revolutionary Road, Suljettu saari ja Inception. Niitä seurasivat nimiroolit FBI-johtajasta kertovassa Clint Eastwoodin ohjaustyössä J. Edgar ja Baz Luhrmannin elokuvassa The Great Gatsby – Kultahattu. Muita DiCaprion elokuvia 2010-luvun alussa olivat Quentin Tarantinon Django Unchained (2012) ja Scorsesen The Wolf of Wall Street (2013), josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Golden Globella. The Wolf of Wall Streetin rooli asiakkaitansa huijanneena meklari Jordan Belfortina toi DiCapriolle myös neljännen Oscar-ehdokkuutensa.
Ensimmäisen Oscar-palkintonsa DiCaprio sai pääosasuorituksestaan elokuvassa The Revenant (2015). Alejandro González Iñárritun ohjaamassa elokuvassa DiCaprio näyttelee turkismetsästäjä Hugh Glassia, joka pyrkii kostamaan kumppanilleen, joka oli tappanut hänen lapsensa ja jättänyt hänet kuolemaan karhun hyökkäyksen jälkeen.