cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
HMS Foxhound (H69)
1941
Alus suojasi 21. heinäkuuta huoltosaattueetta Maltalle, jonne saavuttaessa 25. heinäkuuta se oli miinanraivaajana. Alus siirrettiin operaation päätyttyä huollettavaksi. Se oli edelleen huollossa, kun alus määrättiin Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Marraskuussa alus aloitti huollon jälkeiset koeajot. Alus liitettiin 9. joulukuuta Clydessä HMS Gurkhan ja HMAS Nestorin kanssa saattueeseen WS14, mistä se erkani 13. joulukuuta siirtyäkseen laivueeseensa.
Alus oli sukellusveneentorjuntatehtävissä Gibraltarin edustalla varmistaakseen saattue HG76:n turvallisen saapumisen. Alus upotti HMS Croomen,  Gurkhan ja Nestorin kanssa sukellusvene U-127:n (36.46667°N, -9.2°W), josta ei löydetty eloonjääneitä.
1942
Tammikuussa 1942 alus liittyi Aleksandriassa laivueeseensa tehtävänään saattueiden suojaaminen. Alus suojasi 16. tammikuuta Aleksandriasta Maltalle matkannutta saattuetta MW8B operaatiossa MF3. Parin seuraavan kuukauden aikana se suojasi useita saattueita Port Saidista Maltalle.
Huhtikuussa alus siirrettiin Itäiseen laivastoon Intian valtamerelle. Alus liittyi toukokuussa laivastoon suojaamaan Intian valtamerellä matkaavia saattueita. Kesäkuusta syyskuuhun se oli Simonstowniin sijoitettuna suojaamassa Etelä-Atlantilla ja Intian valtamerellä matkaavia saattueita. Loppuvuodeksi alus siirrettiin Hyväntoivonniemen ympäristössä lisääntyneen sukellusvenetoiminnan vuoksi Kapkaupunkiin.
1943
Alus liitettiin 24. maaliskuuta 1942 Freetownissa Hyväntoivonniemen kiertämiseksi saattueeseen WS27, mistä se erkani kaksi päivää myöhemmin Kapkaupungin edustalla. Alus liittyi vielä samana päivänä uudelleen saattueeseen Durbanin edustalla. Se erkani 1. huhtikuuta saattueesta saavuttuaan Aden]iin. Alus palasi takaisin liittyäkseen saattueeseen WS28, johon se liittyi 11. huhtikuuta Kapkaupungin edustalla ja erkani 14. huhtikuuta saavuttuaan Durbaniin.
Toukokuussa alus valittiin muutettavaksi pitkänkantamansaattajaksi, jolloin sukellusveneentorjunta-aseistus oli tarkoitus täydentää. Alus aloitti matkan kotimaahan, mutta se määrättiin paluumatkalla Gibraltarille saattueen suojaustehtäviin. Alus liitettiin 25. toukokuuta Freetowniin matkanneesseen saattueeseen WS30, josta se erkani 29. toukokuuta palaten Gibraltarille. Alus pysyi Gibraltarilla, jossa se liitettiin 26. kesäkuuta Freetowniin matkanneeseen saattueeseen WS31. Alus erkani 4. heinäkuuta saattueesta käydäkseen täydentämässä varastonsa. Alus palasi 6. heinäkuuta saattueeseen, jonka se suojasi Kapkaupunkiin. HMS Rapid vapautti 12. heinäkuuta aluksen tehtävästä, jolloin se erkani saattueesta aloittaen itsenäisen paluumatkan Gibraltarille. Elokuussa alus siirrettiin Britteinsaarille, jossa se sijoitettiin muutostöitä varten Humberin telakalle.
1944
Tammikuussa 1944 Foxhoundin siirto Kanadan laivastolle hyväksyttiin. Alus poistettiin palveluksesta 8. helmikuuta 1944. Samana päivänä se luovutettiin Kanadan laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimellä HMCS Qu'Appelle. Alus liitettiin osastoon, joka muodostui Kanadan laivaston River-luokan hävittäjistä. Alus poistettiin palveluksesta 27. toukokuuta 1946.
Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
Allas
Allas tarkoittaa yleensä laakeaa esinettä, rakennelmaa tai muodostumaa. Se voi viitata seuraaviin asioihin:
Christoph Langen
thumb|Christoph Langen Christoph Langen (s. 27. maaliskuuta 1962 Köln) on saksalainen entinen rattikelkkailija, joka uransa aikana saavutti lukuisia arvokilpailuvoittoja. Nykyisin hän toimii valmentajana Saksan maajoukkueessa.
Langen on koulutukseltaan mekaanikko ja ammatiltaan sotilas. Hänen seuransa on SpVgg Unterhaching.
Ura
Monien muiden rattikelkkailijoiden tavoin myös Langen oli nuorena yleisurheilija. Juniori-ikäisenä hän voitti Baijerin mestaruuden korkeushypyssä ja kymmenottelussa.
Rattikelkkailu-uransa Langen aloitti vuonna 1985 Anton Fischerin ja Christian Schebitzin jarrumiehenä ja voitti Fischerin kanssa kahdesti Saksan mestaruuden. Ensimmäisen MM-kultamitalinsa hän voitti vuonna 1991 neljän miehen kelkassa Wolfgang Hoppen miehistössä. Seuraavana vuonna hän saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa Albertvillen kisoista kapteenina kahden miehen kelkkailussa. Kelkkajoukkueen kapteenina hän saavutti olympialaisista 1998 Naganossa kultamitalin neljän miehen joukkueessa ja pronssia kahden miehen kelkkailussa, ja 2002 Salt Lake Citystä kultaa kahden miehen kelkkailussa.
Kaudella 2002/2003 Langen loukkasi jalkanasa ja joutui jättämään kauden kesken. Hän palasi lajin pariin vielä seuraavalla kaudella ja päätti uransa 2004 Königsseen MM-kilpailuihin, missä hän saavutti hopeaa molemmissa kilpailumuodoissa.
Maailmanmestaruuksia Langen saavutti kaikkiaan kahden miehen kelkkailusta viisi ja neljänmiehen kelkkailusta kaksi kappaletta. Euroopan mestaruuden hän voitti kahden miehen kelkkailussa viidesti ja neljän miehen kelkkailussa kahdesti.
Maailmancupissa Langen voitti kokonaiskilpailun kahden miehen kelkkailussa kolme kertaa (1996, 1999, 2004), neljän miehen kelkkailussa yhden kerran (1999) ja yhteiskilpailussa kahdesti (1996, 1999).
Arvokisamitalit
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Euroopanmestaruuskilpailut
P-Klooribentsoehappo
p-Klooribentsoehappo eli 4-klooribentsoehappo (C7H5ClO2) on orgaaninen yhdiste ja bentsoehapon kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa muun muassa sienimyrkkyjä, rikkaruohomyrkkyjä, lääkkeitä ja väriaineita. Aine on isomeerinen o- ja m-klooribentsoehappojen kanssa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa p-klooribentsoehappo on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste on heikko happo ja sen happovakion arvo on 1,05·10-4 mol/dm3.
Valmistus ja käyttö
p-Klooribentsoehappoa voidaan syntetisoida kahdella tavalla, joissa molemmissa lähtöaineena käytetään p-klooritolueenia. p-Klooritolueenin metyylisivuketju voidaan hapettaa karboksyyliryhmäksi, jolloin tuotteena muodostuu p-klooribentsoehappoa. Toinen tapa on sivuketjun klooraus katalyyttisesti ja muodostuva tuote p-klooribentsotrikloridi hydrolysoidaan p-klooribentsoehapoksi.
Våler (Hedmark)
Våler on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Vålerin kunta syntyi, kun Åsnes og Vålerin kunta jaettiin omiksi kunnikseen, Åsnesiksi ja Våleriksi. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vålerin kunnassa oli 3 826 asukasta.
Tynset
Tynset on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Tynsetin kunta (silloinen Tønsæt) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Alvdalin kunta erotettiin Tynsetistä vuonna 1864, ja Kviknen kunta yhdistettiin siihen vuonna 1966. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Tynsetin kunnassa oli 5 570 asukasta.
Romantica y calculadora
Romantica Y Calculadora on meksikolaisen poplaulajan Verónica Castron albumi. Se julkaistiin vuonna 1992.
Toein Asakusa-linja
Toein Asakusa-linja on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se kulkee Ōtan erillisalueen Nishi-Magomesta Sumidan erillisalueen Oshiageen. Linjalla on 20 asemaa.
Asakusa-linja oli Japanin ensimmäinen metrolinja, jolla aloitettiin yksityisten rautatieyhtiöiden läpiajoliikenne. Sen kautta on enemmän läpiajettavia yhteyksiä muille rautatielinjoille kuin muilla Tokion metron linjoilla. Linjaa käyttävät Keikyū-rautatiet ja Keisei-rautatiet; Keikyū tarjoaa Asakusa-linjan kautta yhteyksiä muun muassa Jokohamaan ja Hanedan lentoasemalle, Keisei Chiban prefektuuriin ja Naritan lentoasemalle.
Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 718 855 käyttäjää päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 131 prosenttia kapasiteetista.
Junat
Asakusa-linjaa ajaa 6 yhtiötä: Toei, Keikyū, Keisei, Hokuso, Chiba New Town Railway ja Shibayama Railway. Kaikki junat ovat kahdeksanvaunuisia.
Toei
5300: vuodesta 1991
5500: vuodesta 2018
Keisei
3000: vuodesta 2002
3600: vuodesta 1982
3700: vuodesta 1991
Keikyū
600: vuodesta 1994
N1000: vuodesta 2002
1500: vuodesta 1985
Hokuso
7300: vuodesta 1992
7500: vuodesta 2006
Chiba New Town Railway
9100: vuodesta 1994
9200: vuodesta 2013
9800: vuodesta 2017
My Propeller
Kahden edellisen singlen tavoin 10 tuuman vinyyliä myytiin Oxfam -hyväntekeväisyyskaupoissa. 7 tuuman levy sisälsi yhden B-puolen, kun taas 10 tuuman levylla oli kolme B-puolta.
Toein Asakusa-linja
Shibayama Railway
3600
My Propeller
Musiikkivideo julkaistiin 18. maaliskuuta 2010.
Åmot
Åmot on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Åmotin kunta (silloinen Aamot) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Åmotin kunnassa oli 4 387 asukasta.
Marián Dávidík
Marián Dávidík (s. 18. marraskuuta 1977 Dolný Kubín) on slovakialainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Aikaisemmin hän edusti Halden SK:ta sekä Modum O-lagia.
Nuorten MM-kilpailuissa Govorassa 1996 Dávidík voitti hopeaa viestistä. Seuraavana vuonna nuorten MM-kilpailuissa Leopoldsburgissa hän voitti pronssia pitkältä matkalta ja viestistä. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 Dávidík voitti hopeaa normaalimatkalla. MM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 1997–2008. Parhaana henkilökohtaisena sijoituksenaan MM-kilpailuissa hän on kahdesti sijoittunut kuudenneksi: Rapperswil-Jonassa 2003 keskimatkalla ja Olomoucissa 2008 pitkällä matkalla.
Fuji (1920)
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1919. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 1920 ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1921.
Palvelus
Alus muutettiin 1. huhtikuuta 1940 partioveneeksi No.36. Se poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta 1946 ja romutettiin vielä samana vuonna.
Stroganov
Stroganovit oli merkittävä venäläinen kauppias-, teollisuus- ja virkamiessuku 1400-1900 luvuilla. Suku kehittyi alun perin Arkangelin alueella asuneista, pomoreiksi itseään kutsuvista venäläisistä talonpojista. Suvulla oli tärkeä rooli muun muassa Moskovan Venäjän ulkomaankaupassa 1500-luvulla ja merkittävä vaikutus Siperian valloituksessa 1500-luvun lopulla ja 1600-luvulla. Stroganovin ruokalaji on nimetty suvun mukaan.
Musta hiili
Musta hiili on epäorgaanista hiiltä, jota syntyy hiilivetyjen epätäydellisessä palamisessa rinnan orgaanisen hiilen kanssa. Musta hiili lämmittää ilmastoa, toisin kuin orgaaninen hiili, jolla on ilmastoa viilentävä vaikutus. Musta hiili viipyy ilmakehässä muutamista päivistä muutamin viikkoihin.
Metsäpalot, metsän kaskeaminen ja peltojen kulotus aiheuttavat 42 prosenttia globaaleista mustan hiilen päästöistä. Fossiilisten polttoaineiden yhteenlaskettu osuus on noin 38 prosenttia ja biomassan kotitarvekäytön noin 20 prosenttia.
Jean-Baptiste André Godin
thumb|250px Jean-Baptiste André Godin (29. tammikuuta 1817 Esquéhéries – 29. tammikuuta 1888) oli ranskalainen teollisuusjohtaja ja filantrooppi, joka oli kiinnostunut sosialistisista utopioista. Hän perusti hyvin menestyneen lämmitysuunitehtaan ja kommuunimaisen pitkään toimineen tehdasyhteisön familiasterin.
Henkilöhistoria
Godin perusti 1846 tehtaan ja työyhteisön, joka kahdenkymmenen vuoden ajan työllisti jopa 1 500 henkilöä. Alun perin Charles Fourierin oppien kannattajana hän oli kiinnostunut teollisuuden tuottamien rikkauksien jakamisesta työntekijöille. Godin halusi luoda vaihtoehtoisen teollisuusyhteisön ja tarjota työntekijöille samanlaisia mukavuuksia, kuin oli sen ajan tehtaanomistajilla. Godin toteutti Fourierin ideoiman falansterin ja loi 1957 niin sanotun familiasterin Guiseen , joka toimi vuoteen 1968 asti. Familiasteri on kommuunimainen rakennuskonaisuus, jossa työntekijöillä oli käytettävissä muun muassa kirjasto, teatteri, koulu ja uima-allas, jotka olivat tehdastyöläisille tuohon aikaan ylellisyyttä.
Lac d’Annecy
thumb|250px|Lac d’Annecy Lac d’Annecy on järvi Haute-Savoiessa Ranskassa. Se on Ranskan toiseksi suurin järvi Lac du Bourget’n jälkeen, ellei Genevenjärveä oteta lukuun. Järveä pidetään Euroopan puhtaimpana, sillä siellä otettiin käyttöön hyvin tiukan ympäristösäännökset jo 1960-luvulla. Se on suosittu matkailukohde, jossa voi harrastaa uimista ja vesiurheilua.
Järvi on 15 kilometriä pitkä ja runsaat kolme kilometriä leveä, ja sen pinta on 450 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen vedet laskevat Thioun kautta Fieriin, joka on Rhônen sivujoki.
Järveä ympäröivät kaupungit ja kylät
thumb|left|Näkymä järvelle Talloires’sta. thumb|left|[[Paul Cézanne. Le lac bleu, 1896.]]
Järveä kiertää pyöräilyreitti, joka kulkee Sevrierin ja St. Joriozin kautta Ugineen. Järven pituus on 14 km.
Kati Rauhaniemi
Kati Rauhaniemi (s. 1975) on suomalainen luova johtaja, businessstrategi ja yrittäjä. Rauhaniemi on valtakunnallisesti palkittu yrittäjä, joka on tehnyt yli 23 vuoden monipuolisen uran liike-elämässä.
Rauhaniemi toimii Yritystehtaan toimitusjohtajana, Action Stadiumin business leaderinä ja enkelisijoittajana. Lisäksi hän toimii muun muassa Jyväskylän Yliopistosäätiön hallintoneuvostossa ja Unifundin ja hirsitalovalmistaja Honkarakenne Oy:n hallituksessa. Vuonna 2010 hänet valittiin Valtakunnalliseksi Yrittäjänaiseksi Rauhaniemi on valmentanut uransa aikana yli 600 yritystä ja yritysjohtoa.
Ura
Kati Rauhaniemi perusti ensimmäisen yrityksensä Dot Designin 22-vuotiaana vuonna 1997. Yritys syntyi hänen mukaansa oikeastaan vahingossa, kun opiskeluaikoina tehty mainostyö poiki toisen ja sitä seuraavan työn. Vuonna 2010 Dot Design toimi koko maassa ja työllisti 10 vakituista työntekijää ja joukon freelancereita ja alihankkijoita. 1990-luvulla Rauhaniemi toimi myös Valmetin henkilöstöhallinnossa, Yleisradion toimittajaharjoittelijana Jyväskylässä ja tietotekniikan tuntiopettajana.
Vuonna 2011 Cargotecin viestintäjohtaja ja Viestintätoimisto Moren perustaja Berit Virtanen-Thewlis luki Rauhaniemestä Markkinointi & Mainonta-lehdestä ja otti häneen yhteyttä. Kun joukkoon liittyivät vielä Marvaco Oy:n Kai Lankinen ja PlanMill Oy:n toimitusjohtaja Thomas Hood syntyi Brand United, johon Dotin työntekijät siirtyivät vanhoina työntekijöinä. Rauhaniemestä tuli Brand United Oy:n designstrategi ja yksi sen omistajista. Hän vastasi uuden yrityksen luovan suunnittelun kehittämisestä. Helsinkiläisen Vastavirran ostaessa Brand Unitedin vuonna 2015 Rauhaniemetä tuli yrityksen liiketoiminnan kehitysjohtaja.
Kati Rauhaniemi toimi vuosina 2017–2018 Jyväskylässä järjestetyn Business Spring Festivalin brändi- ja asiakaskokemusvastaavana.
Vuoden 2019 alussa Rauhaniemi valittiin Yritystehtaan toimitusjohtajaksi. Tätä ennen Rauhaniemi toimi Yritystehtaan hallituksen jäsenenä.
Luottamustoimet
Rauhaniemi on ollut mukana Keski-Suomen Yrittäjien hallituksessa, Nuorkauppakamarissa, Kauppakamarissa, Yrittäjänaisissa ja Rotareissa. Vuonna 2011 Keski-Suomeen nimettiin maakunnan yhteistyöryhmän (MYR) aloitteesta yritysten kehittämisen johtoryhmään, Y-joryyn. Sen tavoite oli tehostaa elinkeinojen kehittämistä ja vähentää päällekkäisiä toimia. Johtoryhmään kuului kahdeksan jäsentä, jotka edustivat useita eri aloja ja seutuja. Rauhaniemi oli ryhmän ainoa naisjäsen.
Kawagoe
Kawagoe on kaupunki Saitaman prefektuurissa Kantōn alueella Honshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa pääkaupungin Saitaman länsipuolella ja Tokion metropolin pohjoispuolella. Kaupungissa on 349 146 asukasta (vuonna 2014), ja sen pinta-ala on 109,16 neliökilometriä. Kawagoe on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kati Rauhaniemi
Tunnustukset
Kati Rauhaniemi on saanut useita yrittäjyyspalkintoja: vuonna 2006 hän sai Nuori Yrittäjä 2006 -palkinnon ja vuonna 2008 Keski-Suomen Yrittäjänainen -palkinnon. Vuonna 2010 hänet valittiin Valtakunnalliseksi Yrittäjänaiseksi ja oli samalla ensimmäinen keskisuomalainen, joka kyseisen palkinnon sai. Palkinnon kriteereihin kuuluu yritystoiminnan kannattavuus, erityisen luovuuden osoittaminen, oman alansa kehittäminen, työllisyyden lisääminen ja terveet tunnusluvut. Palkintoa seurasi kutsu Linnan juhliin, jonne hän osallistui Jukka Rintalan suunnittelemassa puvussa. . Samana vuonna Talouselämä valitsi Rauhaniemen yhdeksi 35 "bisnestähdestä, joista vielä kuullaan".
Kawagoe
Kawagoe sijaitsee vain muutaman kymmenen kilometrin päästä Tokiosta ja toimii siten Tokion nukkumalähiönä. Se on kuitenkin myös paikallisesti ja historiallisesti merkittävä kauppakaupunki ja liikenteellinen keskus. Kawagoe sai kaupunkioikeudet vuonna 1922, ensimmäisenä Saitaman prefektuurissa. Kaupunki tunnetaan lempinimellä ”pikku-Edo”, ja siellä onkin säilynyt runsaasti Edo-kauden rakennuksia.
Kati Rauhaniemi
Tunnustukset
Kauppalehden vuosittaisessa Menestyjät-listauksessa oli vuonna 2011 mukana 15 300 keskisuomalaista yritystä. Rauhaniemen johtama Dot Design sijoittui sijalle 101 ja se oli myös listan menestynein keskisuomalainen markkinointiyritys.
Rauhaniemen tarina esiteltiin Merja Rehnin kirjoittamassa Yritä perässä -kirjassa, jossa kerrotaan naisista miljoonabisneksessä. Muut kirjan menestyjänaiset olivat Maija Itkonen, Leena Jurvakainen, Marjo Kaipainen, Päivikki Palosaari, Miia Porkkala, Paola Suhonen, Pirjo Suhonen ja Satu Wrede.
40 tuttua ja toivotuinta 2
40 tuttua ja toivotuinta 2 on suomalaisen Esko Rahkosen studioalbumi vuodelta 2011.
Ullavan seurakunta
Ullavan seurakunta oli Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Ullavan kunnan alueella. Se yhdistyi vuonna 2006 Kaustisen seurakunnan kanssa muodostaen uuden Kaustisen ja Ullavan seurakunnan.
Historia
Ullava perustettiin vuonna 1783 Kälviän seurakunnan saarnahuonekunnaksi, ja se sai oman papin 1797. Seurakunta erotettiin omaksi emäseurakunnakseen vuonna 1904, mutta tämä toteutui 1912. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Kaustisen seurakunnan kanssa jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta.
Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Ullavan seurakunnan kirkkoherroina:
Tuomo Siitonen
Tuomo Yrjö Ilmari Siitonen (s. 1946 Helsinki ) on suomalainen arkkitehti. Hän on suunnitellut muun muassa Pekka Helinin kanssa Helsinkiin Ylätuvanpolun kokeilutalot (1979–1981) ja Tampereelle UKK-instituutin rakennuksen (1983) sekä Joensuun kaupunginkirjaston ja Suomen Moskovan-suurlähetystön.
Siitonen nimitettiin 1993 Teknillisen korkeakoulun asuntosuunnittelun professorin virkaan.
Hänelle on myönnetty arkkitehtuurin valtionpalkinto vuonna 2009.
Oenone Wood
Oenone Wood (s. 24. syyskuuta 1980 Newcastle, Uusi Etelä-Wales) on entinen australialainen maantiepyöräilijä.
Wood aloitti kilpailu-uransa vuonna 2000. Vuonna 2003 hänet valittiin AIS:n (Australian Institute of Sport) kehitysohjelmaan, jonka tarkoituksena on auttaa ja tuottaa australialaisia urheilijoita maailman huipulle. Kausi 2004 oli Woodille menestyksekäs. Hän voitti niin maantieajon kuin aika-ajonkin Australian maantiepyöräilyn mestaruuskilpailuissa. Naisten maailmancupissa hän voitti Geelongin osakilpailun, sijoittui hyvin myös muissa osakilpailuissa ja voitti lopulta maailmancupin kokonaiskilpailun.
Hyvät otteet kauden 2004 aikana takasivat Woodille paikan Ateenan olympialaisissa. Hän oli tärkeä osa Australian joukkuetta, jonka ajaja Sara Carrigan voitti olympiakultaa maantieajossa. Wood itse sijoittui neljänneksi. Aika-ajossa Wood oli 6.
Kaudelle 2005 Wood solmi ammattilaissopimuksen Equipe Nürnberger Versicherung -joukkueen kanssa. Hän voitti toistamiseen Australian maantieaika-ajomestaruuden ja puolusti menestyksekkäästi maailmancupin kokonaisvoittoaan, vaikkei voittanut yhtään osakilpailua. Wood on ensimmäinen nainen, joka on onnistunut voittamaan maailmancupin kokonaiskilpailun peräkkäisinä vuosina.
7″
7″ voi tarkoittaa seuraavia:
Anthony Davis (koripalloilija)
Anthony Davis jr. (s. 11. maaliskuuta 1993 Chicago, Illinois ) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa iso laitahyökkääjä. Hän pelaa NBA-joukkue Los Angeles Lakersissa.
Davis oli vuoden 2012 NBA:n varaustilaisuuden ensimmäinen varaus. Ensimmäistä kertaa NBA:n historiassa kaksi ensimmäistä varausta olivat samasta yliopistosta, sillä Davisin joukkuekaveri Michael Kidd-Gilchrist varattiin tilaisuuden toisena pelaajana.
Helmikuussa 2016 Davis heitti Detroit Pistonsia vastaan ennätyksensä 59 pistettä ja otti samassa ottelussa 20 levypalloa ollen NBA:n historiassa kolmas vuoden 1983 jälkeen 50/20-tilastolukemiin yltänyt pelaaja.
Kesäkuussa 2019 Pelicans ja Los Angeles Lakers tekivät pelaajakaupan, jossa Davis siirtyi Lakersiin.
Maajoukkueura
Davis pelasi Yhdysvaltain joukkueessa myös Espanjan MM-kilpailuissa 2014, missä maa voitti jälleen kultaa.
Muuta
Davisin persoonalliset kulmakarvat ovat synnyttäneet sittemmin tavaramerkillä rekisteröidyt sanonnat "Fear the Brow" ja "Raise the Brow".
Åsnes
Åsnes on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Åsnesin kunta syntyi, kun Åsnes og Våler jaettiin omiksi kunnikseen, Åsnesiksi ja Våleriksi. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Åsnesin kunnassa oli 7 600 asukasta.
Media
Paikallislehti Solungavisa ilmestyy torstaisin.
Myytinmurtajat (5. tuotantokausi)
Myytinmurtajat (MythBusters) on yhdysvaltalainen televisiosarja. Jokaisessa jaksossa keskitytään kahteen tai kolmeen kaupunkitarinaan, yleiseen uskomukseen tai nettihuhuun.
Nopeuskamerat
Adam ja Jamie kokeilivat, voiko nopeuskameraa huijata ottamaan auton rekisterikilvestä liian sumean kuvan...
Vahtikoiran ohittaminen
Kari, Tory ja Grant kokeilivat, voiko vahtikoiran ohittaa...
Vainukoiran harhautus
Adam ja Jamie kokeilivat voiko vainukoiran harhauttaa...
Jakso 75 - Myyttien uudelleenarviointi
Vuorossa on järjestyksessään kuudes uudelleenarviointijakso.
Käsikranaattisankari
Kyseessä on tyypillinen Hollywood-myytti. Sankari pelastaa kaverinsa käsikranaatin iskulta...
Adam kokeili myös näyttävää minimyyttiä.
Itsehypnoosi
Kari, Tory ja Grant kokeilivat, voiko itsehypnoosin avulla...
Lumivyöry
Lumivyöryn voi saada aikaan...
Jakso 84 - Katsojien ehdotuksia
Katsojat saivat ehdottaa myyttejä tutkittavaksi ja Myytinmurtajat valitsivat niistä parhaat jaksoon.
Kari, Tory ja Grant kokeilivat, voiko rintakehää suojata pienen miekan iskulta...
Jakson lopuksi Adam ja Jamie myös toteuttivat 12-vuotiaan fanin toiveen ja räjäyttivät tämän vanhempien lahjoittaman vanhan auton kahdesti käyttäen ensimmäisellä kerralla pelkkää bensaa. Se osoitti Hollywood-efektien ja oikeiden räjähteiden eron liittymättä mihinkään myyttiin.
Sormuslyönti
Myytti perustuu Mustanaamio-sarjakuvaan.
Jakso 87 - Myyttien kehitys
Myytinmurtajat kehittivät käsitellyistä myyteistä useita sivumyyttejä, jotka olivat jääneet pois aiemmista jaksoista.
Nopeuskameran huijaus
Fanien mukaan nopeuskamera oli viimeksi liian matalalla. 3 metrin korkuista nopeuskameraa voi huijata...
Polttava defibrillaattori
Defibrillaattorin sähköshokki voi aiheuttaa palovammoja, jos potilas käyttää...
Farkkumyyttejä
Kari, Tory ja Grant käyttivät näissä myyteissä sinisiä denim-farkkuhousuja.
Jättisuihkumoottorit
Kari, Tory ja Grant kokeilivat, voiko Boeing 747:n suihkumoottoreilla pyöräyttää ympäri...
Tulisen chilin parannuskeinot
Tory ja Grant söivät erilaisia väkeviä chilipippureita kokeillakseen, voiko niiden aiheuttamaa kipua suussa poistaa tehokkaasti...
Tykinkuulan korvikkeita
Myytinmurtajat kokeilivat, mitä merirosvolaivalta löytyviä esineitä ja materiaaleja voisi käyttää ammuksina sian ruhoihin tykinkuulien loputtua. Piraattikauden tykillä voi ampua tappavasti...
MacGyver-minimyytti
Myytinmurtajat alkoivat esittää joka jakson mainoskatkolla yhden MacGyver-minimyytin mainostaakseen tulevaa MacGyver-spesiaalijaksoa.
Ohjeistettu laskeutuminen
Kyseinen myytti perustuu useaan Hollywood-elokuvaan.
Myrskyn ratsastajat
Kari, Tory ja Grant kokeilivat kolmea vapaapudotusmyyttiä eräästä kohtauksesta Myrskyn ratsastajissa.
Krasnoje znamja
thumb|250px|Krasnoje znamja -tehtaan voimalaitos Pionerskaja- ja Korpusnaja-katujen kulmauksessa Pietarissa. Krasnoje znamja -neuletehdas (suomeksi ”Punalippu-neuletehdas”) on entinen tehdaslaitos ja 1920-luvun avantgardearkkitehtuurin muistomerkki Pietarissa Venäjällä.
Tehdas
V.P. Kerstenin osakeyhtiö perusti tehtaan vuonna 1855. Se oli Venäjän ensimmäinen trikoovalmistaja. Lokakuun vallankumouksen jälkeen tehtaan nimenä oli Spasskaja trikotažnaja fabrika (se sijaitsi Koivusaarella Spasskaja- eli nykyisellä Krasnogo Kursanta -kadulla). Vuonna 1922 tehdas nimettiin uudelleen sen saaman Työn punaisen lipun mukaan. Vuonna 1923 työntekijöiden lapsia varten perustettiin Pietarin ensimmäinen pioneerijärjestö.
Neuvostoaikana Krasnoje znamja valmisti alus- ja päällysvaatteita, sukkia ja teollisuuskankaita. Toisen maailmansodan aikana se tuotti ammuksia ja sotilasasuja Leningradin rintamalle. Vuonna 1947 alettiin valmistaa Neuvostoliiton ensimmäisiä kapronsukkia ja 1950–1960-lukujen vaihteessa muita tekokuituja. 1960-luvun alussa tehtaalla kehitettiin keinotekoisten verisuonten valmistusmenetelmä. Krasnoje znamja yksityistettiin vuonna 1992. Nykyään yhtiö harjoittaa pienimuotoista alusvaatetuotantoa lähinnä Viipurissa.
Rakennustaiteen muistomerkki
thumb|175px|left|Krasnoje znamjan voimalaitoksen vesitorni. Vuonna 1925 Leningradin tekstiiliyhtymä tilasi saksalaiselta arkkitehdilta Erich Mendelsohnilta uuden tehdaskokonaisuuden rakennussuunnitelman. Työt Pionerskaja- ja Korpusnaja-katujen kulmassa aloitettiin kesäkuussa 1926. Alkuperäinen rohkea suunnitelma toteutui kuitenkin vain osittain. Leningradilaisten arkkitehtien vastustuksen, heikkolaatuisen rakennustyön ja suunnitelmaan tehtyjen muutosten takia Mendelsohn luopui projektista vuonna 1927. Tehtaan ensimmäinen vaihe valmistui vuosina 1928–1929 ja toinen vaihe vasta 1930-luvun puolivälissä.
Suunnitelluista nelikerroksista tehdasosastoista toteutui vain pitkänomainen teräsbetonirunkoinen päärakennus. Suuria lasipinta-aloja erottava punatiilivuoraus, välikattojen vaaleat juovat ja pihalle työntyvät ulokkeet korostavat sen säännöllistä rytmiä. Pihan kattoikkunoilla varustetut paljasrakenteiset valkaisu- ja värjäysosastot jäivät vaille suunniteltuja ilmeikkäitä tuuletustorneja. Alkuperäisestä projektista toteutui parhaiten vuosina 1926–1928 rakennettu massiivinen voimalaitos. Sen pyöristetty ekspressiivinen siluetti hallitsee kadunkulmaa. Mendelsohn vertasi sitä ”laivaan, joka vetää perässään koko tuotantolaitosta”.
Erich Mendelsohnin suunnittelema Krasnoje znamjan voimalaitos vaikutti merkittävällä tavalla 1920–1930-lukujen vaihteen leningradilaisen arkkitehtuurin kehitykseen. Erityisen vaikutuksen se teki Noi Trotskiin. Rakennuksesta tuli yksi Neuvostoliiton teollistumisen symboleista.
Voimalaitos ja tyhjillään olevat neuletehtaan rakennukset ovat virallinen suojelukohde. Liikemies Igor Burdinski suunnittelee alueelle suurta kulttuurikeskusta, johon kuuluu nykytaiteen museo, näyttelytiloja, viiden tähden hotelli sekä liike- ja asuinhuoneistoja. Brittiläisen arkkitehdin David Chipperfieldin hahmottelemassa saneerauksessa nykyiset rakennukset tultaisiin säilyttämään. Investoija pitää mahdollisena myös niiden purkamista ja rakentamista uudelleen.
Tehdasta lähinnä sijaitseva metroasema on Tškalovskaja. Lähistöllä, Bolšaja Zelenina -kadun ja Levašovski-prospektin kulmauksessa sijaitsee toinen funktionalistisen arkkitehtuurin muistomerkki, vuosina 1930–1933 rakennettu Levašovskin leipätehdas.
Jesse L. Lasky
Jesse L. Lasky (13. syyskuuta 1880 San Francisco, Kalifornia – 13. tammikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Lasky perusti yhdessä lankonsa Samuel Goldwynin kanssa Jesse Lasky Feature Play Companyn. Studion ensimmäinen elokuva oli vuonna 1914 valmistunut The Squaw Man, jonka menestys osaltaan vaikutti Hollywoodin muuttumiseen elokuvateollisuuden keskuspaikaksi. Jesse Lasky Feature Play Company yhdistyi myöhemmin Adolph Zukorin Famous Playersin kanssa. Fuusiossa syntynyt Famous Players-Lasky oli eräs mykkäfilmien aikakauden merkittävimmistä elokuvastudioista. Myöhempien fuusioiden jälkeen studiosta syntyi Paramount Pictures.
Lasky menetti työnsä 1930-luvun laman seurauksena, jonka jälkeen hän toimi itsenäisenä tuottajana. Vuonna 1935 hän perusti yhdessä Mary Pickfordin kanssa Pickford-Lasky-studion, mutta sen toiminta jäi lyhytaikaiseksi. Myöhemmin Lasky tuotti muun muassa kykyjenetsintäohjelmaa radioon. Lasky palasi Paramountille tuottajaksi 1950-luvulla, mutta hän kuoli ennen ensimmäisen elokuvansa valmistumista. Lasky on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Avidiini
thumb|right|250px|Avidiini. thumb|right|250px|[[Biotiini, jota avidiini sitoo.]] Avidiini on 66–69 kilodaltonin kokoinen kananmunan valkuaisesta eristetty emäksinen glykoproteiini, jonka tärkein ominaisuus on sen kyky sitoa biotiinia. Jokainen avidiinimooli kykenee sitomaan neljä moolia biotiinia. Avidiinin ja biotiinin välinen ei-kovalenttinen sidosaffiniteetti (Kd=10-15 M) on korkeimpia tunnettuja biologisten komponenttien välisiä sidosvuorovaikutuksia.
Rakenne
Avidiini koostuu neljästä alayksiköstä (molekyylipaino 15 500–15 800 daltonia), jotka ovat identtisiä 128 aminohapon mittaisia polypeptidejä. Kussakin alayksikössä on sokerisivuketju, joka ei kuitenkaan ole välttämätön avidiinin biotiininsitomiskyvylle. Avidiini on vesiliukoinen ja kestää suuria suolapitoisuuden ja happamuuden vaihteluita erityisesti esiintyessään kompleksina biotiinin kanssa. Huolimatta siitä, että avidiini on saatu osittain puhdistetuksi jo vuonna 1942, ei sen varsinaisesta funktiosta vieläkään ole kiistatonta selvyyttä. On esitetty hypoteesejä sen toimimisesta biotiinin varastoijana tai antibioottisena tekijänä, mutta nämä ovat jääneet ajatusmallien tasolle selvien tutkimuksellisten todisteiden puuttuessa. Jälkimmäistä mallia tukee kuitenkin avidiinin kyky estää useitten mikro-organismien kasvu sekä sen induktio soluvaurioiden ja tulehdusreaktioiden yhteydessä kanan muissakin kudoksissa kuin munanjohtimessa.
Aminohappojärjestys ja kloonaaminen
Avidiinin aminohappojärjestys selvitettiin vuonna 1971 (Delange ja Hung) ja sen cDNA saatiin kloonattua ja karakterisoitua kokonaisuudessaan vuonna 1987. Avidiinigeenin kloonaaminen osoittautui kuitenkin huomattavan hankalaksi; paljastui että avidiini kuului geeniperheeseen, josta aluksi saatiin kloonattua vain muita geeniperheen jäseniä. Lopulta myös varsinainen avidiinigeeni kloonattiin.
Hyödyntäminen tutkimuksessa
Avidiinin ja biotiinin välinen tiukka sidos on mahdollistanut useita biologiseen tutkimukseen liittyviä tekniikoita. Avidiinin avulla on voitu puhdistaa ja eristää aineita, jotka jo luonnostaan sisältävät biotiinia. Monia aineita on voitu myös biotinyloida, jolloin biotiini on kovalenttisesti liitetty tutkittavaan aineeseen valeriaanahapposivuketjunsa avulla. Systeemin yhtenä hyvänä puolena voidaan pitää sitä, että tämäntapainen konjugointi harvoin muuttaa ratkaisevasti tutkittavan aineen biologisia tai fysikokemiallisia ominaisuuksia. Toisaalta modifioidun yhdisteen biotiiniosan on edelleen mahdollista sitoutua avidiiniin. Toinen merkittävä etu on avidiinin kyky sitoa useampia biotiinimolekyylejä. Tämä on tehnyt mahdolliseksi erilaisten biotiinia sisältävien molekyylien keskinäisen konjugoinnin ja täten lisännyt avidiini-biotiini-teknologian käyttötapoja. Erityyppisten markkeriryhmien konjugointi avidiiniin on mahdollistanut biotinyloitujen kohdemolekyylien osoitukset esimerkiksi entsymaattisin keinoin sekä kaksoisleimaukset. Eräs tärkeä etu on myös se, että kaupallisesti on saatavilla suuri joukko sekä biotinyloituja että avidiinikonjugoituja tuotteita.
”Weird Al” Yankovic in 3-D
”Weird Al” Yankovic in 3-D (puhekielessä tavallisemmin vain In 3-D) on yhdysvaltalaisen parodiamuusikko ”Weird Al” Yankovicin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 28. helmikuuta 1984 levy-yhtiö Rock ’n Roll Recordsin kautta ja sen on tuottanut Rick Derringer.
Albumin musiikissa parodioidaan 1980-luvun puolivälin pop- ja rockmusiikin hittejä. Albumin toinen puoli on parodiamusiikkia, jossa mukaillaan esimerkiksi Michael Jacksonin, Men Without Hatsin, The Policen, Survivorin ja The Greg Kihn Bandin musiikkia. Toinen albumin puoli on alkuperäisen materiaalin ”tyyliteltyä parodiointia” ja esimerkiksi Bob Marleyn ja The B-52s:n imitaatiota. Musiikillisesti albumi eroaa edeltäjästään ”Weird Al” Yankovicista siinä, että albumin musiikki on sovitettu samantyyppisimmiksi kuin alkuperäiset kappaleet, eikä sen kaikilla kappaleilla soiteta enää myöskään harmonikkaa. Albumi on myös Yankovicin ensimmäinen, jolla hän esittää tunnettuja hittikappaleita sovitettuina polkkamusiikkiaiheiseksi potpuriksi.
Julkaistaessaan ”Weird Al” Yankovic in 3-D vastaanotti positiivisia arvosteluita ja se sijoittui myös Billboard 200 -listan sijalle 17, ja Australiassa sen listasijoitus oli 61. Albumi sisältää myös yhden Yankovicin tunnetuimmista kappaleista, ”Eat It”, joka on parodia Michael Jacksonin kappaleesta ”Beat It”. Kyseinen single sijoittui Billboard Hot 100 -singlelistalla sijalle 12, ja se oli Yankovicin singlejulkaisujen korkein listasijoitus kunnes vuoden 2006 albumilla Straight Outta Lynwood julkaistu kappale ”White & Nerdy” sijoittui listalla yhdeksänneksi. Tämän lisäksi ”Eat It” voitti Grammyn parhaan komediamusiikin esityksenä ja sijoittui Australiassa singlelistan kärkipaikalle, mikä tekee siitä Yankovicin ainoan kärkipaikan missään maassa saavuttaneen singlen. Lisäksi kaksi muuta singleä, ”King of Suede” ja ”I Lost on Jeopardy” nousivat pienoisiksi hiteiksi Yhdysvalloissa. ”Weird Al” Yankovic in 3-D toi Yankovicille hänen uransa ensimmäisen kultalevyn, ja ylitettyään yli miljoonan myydyn äänitteen rajan hänelle myönnettiin Yhdysvalloissa albumista myös platinalevy.
Paul Arthur Schilpp
Paul Arthur Schilpp (6. helmikuuta 1897 Dillenburg, Saksa – 5. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen filosofi ja kirjailija. Hän työskenteli Northwestern Universityssä.
Schilpp perusti Library of Living Philosophers -kirjasarjan vuonna 1939 ja toimi sen toimittajana vuoteen 1981 saakka.
Islannin rannikkovartiosto
Islannin rannikkovartiosto koostuu kolmesta partioaluksesta ja neljästä ilma-aluksesta. Sen ensisijainen tehtävä on huolehtia maan sisäisestä turvallisuudesta yhteistyössä poliisin kanssa. Rannikkovartiosto ei ole sotilaallinen organisaatio, sillä Islannilla ei ole armeijaa. Rannikkovartiosto oli kuitenkin osapuolena Britannian kanssa käydyssä turskasodassa.
Chandler Parsons
Chandler Parsons (s. 25. lokakuuta 1988 Casselberry, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän on edustanut NBA-liigassa Houston Rocketsia, Dallas Mavericksia, Memphis Grizzliesiä ja kesästä 2019 alkaen Atlanta Hawksia.
Parsons loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa 20. tammikuuta 2020 saaden aivovamman ja välilevypullistuman. Lisäksi hänen olkanivelensä meni sijoiltaan ja nivelen rustorengas repeytyi. Hänen uransa koripalloilijana saattaa päättyä onnettomuuteen.
Henri Montan Berton
thumb|Henri Montan Berton Henri Montan Berton (17. syyskuuta 1767 Pariisi – 22. huhtikuuta 1844 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja viulisti. Hänen menestynein teoksensa oli Les deux mousqetaires, jonka kantaesityksen Opéra-Comique antoi Salle Feydeaussa vuonna 1824. Kappaletta esitettiin 117 kertaa seuraavien kymmenen vuoden aikana.
Tausta
Henri Montan Bertonin isä, Pierre Montan Berton, oli myös säveltäjä ja Pariisin oopperan johtaja. Henri Montan Bertonin tärkeimmät opettajat olivat Jean-Baptiste Rey ja myöhemmin Antonio Sacchini.
Procol Harum
Yhtyeen vaiheet
Pianisti Gary Brooker oli jo 14-vuotiaana muodostanut koulutovereidensa kanssa rhythm and blues -yhtyeen The Paramounts, johon kuuluivat Procol Harumissa myöhemmin vaikuttaneet kitaristi Robin Trower ja basisti Chris Copping, pian myös rumpali Barry J. Wilson. The Hollies -yhtyeen tuottaja Ron Richards teki yhtyeen kanssa levytyssopimuksen EMI:n Parlophone-levymerkille. Esikoissingle, versio yhdysvaltalaisten Jerry Leiberin ja Mike Stollerin kappaleesta "Poison Ivy" nousi alkuvuodesta 1964 brittilistan sijalle 35. Huolimatta The Rolling Stones -yhtyeen jäsenten julkisista kehuista Paramountsin myöhemmät levytykset eivät menestyneet, ja yhtye hajosi syksyllä 1966.
Procol Harum sai alkunsa Keith Reidin sanoituksista, joihin Gary Brooker laati sävelmät. Koottiin yhtye, jonka nimi oli aluksi The Pinewoods. Sen jäseniä olivat Brookerin lisäksi kitaristi Ray Royer, rumpali Bobby Harrison, bassokitaristi David Knights ja kosketinsoittaja Matthew Fisher. Procol Harum -nimen keksi yhtyeen silloinen manageri Guy Stevens erään ystävänsä kissan mukaan. Nimi on luultavasti väärinkirjoitettu muoto latinankielisestä fraasista procul harum, ”näiden asioiden takana”.
Henri Montan Berton
Ura
Ranskan vallankumouksen aikana Berton teki kokeiluja niin kutsutun pelastusoopperan alueella. Hänen ensimmäinen menestysteoksensa oli lajityyppiin kuuluva Les rigueurs du cloître (23. elokuuta 1790), jota pidetään varhaisimpana pelastusoopperana. Vuonna 1795 Berton sai professuurin Pariisin konservatoriosta ja opetti siellä musiikin harmoniaa. Vuonna 1807 hänestä tuli Opéra-Comiquen kapellimestari. Kaksi vuotta myöhemmin Berton johti Pariisin oopperan kuoroa. Vuonna 1817 hän palasi Konservatorioon ja alkoi opettaa myös säveltämistä.
Procol Harum
Yhtyeen vaiheet
Yhtyeen ensisingle, Keith Reidin psykedeeliseen sanoitukseen ja Bach-vaikutteiseen sähköurkuteemaan nojautuva ”A Whiter Shade of Pale” rikkoi Decca Records -levy-yhtiön ennätyksen yllettyään kymmenessä päivässä 350 000 kappaleen myyntimäärään. Se on vuosikymmeniä ollut yhtyeen tunnetuin ja radiokanavilla soitetuin kappale, mutta myös taakka, koska yhtyeen koko myöhempi tuotanto on jäänyt sen varjoon. Puoli vuotta sen julkaisun jälkeen julkaistiin yhtyeen nimeä kantava esikoisalbumi, jolla kitaristina on Robin Trower ja sähköurkurina Matthew Fisher. Albumille ei Britanniassa sisällytetty esikoissingleä eikä sitä seurannutta hittiä ”Homburg”. Niinpä se myi huonosti, mutta Yhdysvalloissa paremmin koska mukana oli myös ”A Whiter Shade of Pale”. Samoin kävi kakkosalbumille Shine On Brightly. Procol Harumin alkuvuosien suosio olikin suurempaa Yhdysvalloissa kuin Britanniassa.
Henri Montan Berton
Ura
Bertonin sävellykset käsittävät 48 oopperaa, neljä balettia, viisi oratoriota sekä kantaatteja, messuja ja instrumentaaliteoksia. Eräät säveltäjän näyttämöteokset ovat romanttisen suuntauksen edelläkävijöitä.
Procol Harum
Yhtyeen vaiheet
Kahta ensimmäistä albumia huolellisemmin toteutettua kolmatta albumia A Salty Dog (1969) pidetään mestarillisena ja sen nimikappaletta yhtenä progressiivisen rockin merkittävimmistä. Albumin tultua valmiiksi urkuri Matthew Fisher ja basisti David Knights lähtivät yhtyeestä. Vuoden 1972 albumia Procol Harum Live, yhteistyötä kanadalaisen Edmontonin sinfoniaorkesterin kanssa, pidettiin onnistuneena rockin ja klassisen musiikin yhdistelmänä.
Henri Montan Berton
Ura
Bertonin poika Henri François Berton (3. toukokuuta 1784 – 19. heinäkuuta 1832) jatkoi suvun muusikkoperinnettä. Hän teki uran säveltäjänä ja muutamia hänen töistään esitettiin Opéra-Comiquessa.
Procol Harum
Yhtyeen vaiheet
Vasta vuoden 1973 albumi Grand Hotel teki Procol Harumista todella suositun myös kotimaassaan Britanniassa. Sillä vierailee ranskalaissopraano Christiane Legrand klassisia teemoja mukailevasta lauluyhtyeestä The Swingle Singers. Vuoden 1975 albumin Procol’s Ninth tuottivat poplaulunikkarit Jerry Leiber ja Mike Stoller. Kymmenes albumi Something Magic (1977) sisältää koko kakkospuolen täyttävän, runonlausuntaa ja musiikkia yhdistävän teoksen ”The Worm and The Tree”.
Vuonna 1977 Procol Harum hajosi ja sen voimahahmo Gary Brooker siirtyi soolouralle. Ensimmäisen sooloalbumin No More Fear of Flying (1979) nimi viittaa Brookerin mukaan menneisiin aikoihin: yhtye pelkäsi uudistumista ja jäi hänestä junnaamaan paikoilleen. Brooker jätti soittokavereidensa lisäksi vakiosanoittajansa Keith Reidin ja pyrki aloittamaan soolouransa puhtaalta pöydältä. Reidin sanoittamaa nimikappaletta lukuun ottamatta sooloalbumin tekstit teki King Crimsonissa vaikuttanut Pete Sinfield.
Yhtye kokoontui uudelleen 1990-luvun alussa ja julkaisi albumin The Prodigal Stranger (1992). Se saatiin Brookerin mukaan tehdä rauhassa ilman paineita, ja sen aikuisrock sai kohteliaita arvosteluja toisin kuin monien progressiivisen rockin yhtyeiden comebackit aiemmin. Levyllä soittaa myös yhtyeen vuonna 1969 jättänyt urkuri Matthew Fisher ja sen klassisen kauden kitaristi Robin Trower, joka ei kuitenkaan halunnut sitoutua yhtyeeseen pidemmäksi aikaa. Vähän aiemmin kuolleen rumpali B. J. Wilsonin korvasi uudessa kokoonpanossa Big Country -yhtyeessä soittanut Mark Brzezicki.
Kesäkuussa 2004 yhtyeen kosketinsoittaja Matthew Fisher lähti taas yhtyeestä ”A Whiter Shade of Palen” tekijäoikeuskiistan takia. Kappale oli tähän asti merkitty Gary Brookerin ja Keith Reidin tekemäksi. Joulukuussa 2006 oikeus katsoi, että kappaleen tekijät ovat Brooker, Fisher ja Reid. Samalla tuomioistuin päätti, että Fisher saa 40 prosentin osuuden kappaleen tekijänoikeuskorvauksista. Gary Brooker valitti päätöksestä ylempään oikeusasteeseen, joka piti voimassa Fisherin tekijänoikeuden kappaleeseen mutta epäsi häneltä korvaukset, koska hän oli viivytellyt 40 vuotta vaatimustensa kanssa. Viivyttelyn lisäksi erikoista tapauksessa on, että itse asiassa ”A Whiter Shade of Palen” sävelmä perustuu Johann Sebastian Bachin orkesterisarjan nro. 3, D-duuri Air-osaan
Matthew Fisherin tilalle Procol Harumin kosketinsoittajaksi tuli Josh Phillips.
Procol Harum Suomessa
Suomessa yhtye on esiintynyt toistakymmentä kertaa, minkä lisäksi Gary Brooker on vieraillut maassa ainakin Eric Claptonin ja Ringo Starrin kokoonpanoissa. Procol Harumin ensiesiintyminen oli vuoden 1974 Ruisrockissa, mitä seurasivat 1975 Turun konserttitalo ja Helsingin Finlandia-talo, Kuusrock 1976 , Tammisaaren kitaramusiikkifestivaali 1992, Järvenpään Puistoblues 2006 ja neljä kuukautta myöhemmin Helsingin Kulttuuritalo, sekä Äänekosken Keitelejazz vuosina 2009 ja 2010. Yhtye esiintyi Kulttuuritalossa taas 8. lokakuuta 2013, Turun Logomossa 8. joulukuuta 2015, Finlandia-talossa 11. marraskuuta 2016, ja 1. lokakuuta 2017 sekä Tampere-talossa 2. lokakuuta 2017. Yhtyeen syksylle 2021 suunnitellut esiintymiset Helsingissä ja Tampereella peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi.
Helsingin Sanomien Julius Heikkilä piti yhtyeen vuoden 1975 vierailua Finlandia-talossa yhtenä parhaista siihen asti kuulemistaan popkonserteista: ”Sopivissa suhteissa taitoa, tasapainoa ja tuota Procolin musiikille niin leimallista punnittua tyylikkyyttä sulautettuna jaloon sointiin.” Saman lehden Harri Uusitorppa taas kuittasi yhtyeen läpimurtolevytyksen ”A Whiter Shade of Pale” sanoilla ”vastenmielisen valittava virsi” ja piti Annie Lennoxin vuoden 1995 versiota parempana.
Suomalaisista rockartisteista Procol Harumin tyyli on vaikuttanut muun muassa varhaisen Wigwamin tyyliin sekä sen sähköurkuri Jukka Gustavssonin myöhempään tuotantoon.
Procol Harumin kappaleista on tehty monia suomenkielisiä versioita. Tunnetuimman kappaleen ”A Whiter Shade of Pale” suomensi Jyrki Lindström nimellä ”Merisairaat kasvot”, ja sen levytti tuoreeltaan Topmost-yhtye. Myöhemmin Juice Leskinen suomensi kappaleen Harri Marstion levytettäväksi nimellä ”Kalpeaakin kalpeempaa”. ”A Salty Dog” tunnetaan suomeksi Atte Blomin sanoittamana ja Pepe Willbergin ensimmäisenä levyttämänä nimellä ”Merimies”. Pepe Willberg on levyttänyt suomeksi myös kappaleen ”Pilgrim’s Progress” nimellä ”Vieraat”, sanoittajana Antti Aronen, ja kappaleen ”Pandora’s Box” nimellä ”Hermes”, sanoittajana Hector. ”Homburg” tunnetaan Suomessa Pertti Reposen suomennoksena ja Eddyn vuonna 1968 levyttämänä nimellä ”Tuhkaa”, sen levytti myöhemmin Pate Mustajärvi. Hector suomensi Procol Harumin kappaleen ”As Strong as Samson” nimellä ”Kuin Juudas” ja tulkitsi sen albumillaan Liisa pien (1975). Kappaleen ”A Rum Tale” on suomentanut Hector Seppo Närhelle nimellä ”Kun uin kolpakkoon” (1975) sekä Jukka Itkonen Harri Marstiolle nimellä ”Tyhjä tarina” (1989). Kappaleen ”Conquistador” suomensi Chrisse Johansson Kisu Jernströmin levytykseksi ”Mahtava mies” (1973) ja Juha Vainio Kirkan levytykseksi ”Valloittaja” (1977). Gary Brookerin soolouran kappale ”Old Manhattan Melodies” sai Juice Leskisen suomennoksena nimen ”Hämeentietä koilliseen”, ja sen levyttivät Eero ja Jussi Raittinen vuonna 1980 albumilleen Hämeentie 38.
Triviaa
Asteroidi 14024 Procol Harum on nimetty yhtyeen mukaan.
Susuki (1921)
Susuki oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä, joka oli toisessa maailmansodassa partioveneenä No. 34.
Luettelo suomalaisten yritysten postinumeroista
Luettelo suomalaisten yritysten postinumeroista  on luettelo sellaisten yritysten ja toimijoiden postinumeroista, joilla on oma postinumeronsa.
Luettelo
Posti
Yliopistot
Koulutus
Liikenne
Kaupungit
Maakunnat
Kaupan ala
Elintarviketeollisuus
Valtio
Vero
Operaattorit
Raha-asiat
Eläke
Energia
Sairaanhoito- ja terveysala
Teknologiateollisuus
Ympäristö- ja kiinteistöpalvelut
Muut yritykset ja toimijat
Katso myös
Lähteet
Hishi (1921)
Hishi oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä, joka oli toisessa maailmansodassa partioveneenä No. 37.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1920. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1921 ja otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 1922.