cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samojedinkoira
Turkki
Runsaan turkin kunnossa pitämiseksi samojedinkoira tulee harjata perusteellisesti 2–4 kertaa kuukaudessa, turkin laadusta riippuen. Pesua se tarvitsee vain pari kolme kertaa vuodessa, jolloin on muistettava kuivata turkki huolellisesti iho-ongelmien välttämiseksi. Kauniin karvapeitteen kunnossapito ei vaadi erityisosaamista, mutta turkinhoidon on oltava säännöllistä. Jos turkkia ei harjata säännöllisesti eikä pestä, alkaa se haista ja siihen tulee karvapalloja. Karvanlähdön aikaan samojedinkoiraa pitää harjata/kammata usein.
Luonne ja käyttäytyminen
Samojedinkoira on hyvin seurallinen ja ystävällinen koira ja sillä on voimakas tarve kuulua laumaan. Rotu on erittäin sosiaalinen ja tulee toimeen erinomaisesti myös samaa sukupuolta olevien koirien kanssa. Se sopii erinomaisesti lapsiperheeseen, mutta suurten voimiensa vuoksi sitä ei voi antaa pelkästään lasten vastuulle. Samojedi on melko itsepäinen, mutta taitavalla koulutuksella ja motivoinnilla voi tämänkin rodun kanssa saavuttaa hyviä tuloksia, mutta luonnehan on alun alkuaan melko yksilöllinen. Kyseessä on aktiivinen koira ja alkuperäisen käyttötarkoituksen huomioiden ei ole ihme, että samojedi tarvitsee paljon liikuntaa ja aktiviteetteja. Se soveltuu hyvin seura- ja rekikoiraksi.
Alkuperä
Samojedinkoira on hyvin vanha koirarotu, joka polveutuu Siperiassa asuneiden paimentolaiskansojen koirista. Nimensä se on saanut uralilaista kieltä puhuvien samojedikansojen mukaan. Nämä käyttivät koiria apuna metsästyksessä, paimennuksessa ja rekien vetämisessä. Heimojen asuttaman alueen eteläosissa valkoisia ja mustan- ja ruskeankirjavia koiria käytettiin poronpaimennukseen, pohjoisempana olleet puhtaanvalkoiset, luonteeltaan lauhkeammat koirat olivat metsästys- ja rekikoiria. Yhteiselo oli erittäin kiinteää ja koirat otettiin mukaan kaikkialle.
Talvisateet
Talvisateet on välimerenkasvillisuuden, eli nahkealehtisen kasvillisuuden, alueella esiintyvä sateisuuden muoto. Auringon zeniittiaseman ollessa eteläisellä pallonpuoliskolla Välimerellä on talvisateiden ilmasto, sillä liikkuvien matalapaineiden, rintamasateiden, esiintymisalue siirtyy etelämmäksi. Kun pohjoisella pallonpuoliskolla on kesä, on rintamasateiden esiintymisalue siirtynyt pohjoisemmaksi ja hepoasteiden korkeapaine on siirtynyt Välimeren alueelle. Välimerellä sateisimmat kuukaudet ovat marras-tammikuut, tällöin sataa yleisesti kuukausittain yli 10 cm vettä kaikilla alueen seuduilla. Välimeren lämmön ja haihdunnan takia Välimerelle tulevat Atlanin matalapaineet suorastaan imevät vielä Välimerelle tultuaan vettä itseensä.
Samojedinkoira
Alkuperä
Englantilainen eläintieteilijä Ernest Kilburn Scott asui vuonna 1889 jonkin aikaa samojediheimojen parissa ja toi mukanaan Englantiin yhden ruskean urospennun. Myöhemmin hän tuotti Siperiasta myös toisen, kermanvärisen naaraan, sekä kolmannen lumivalkoisen uroksen. Nykyinen samojedinkoira jalostettiin näistä ja muutamista muista yksilöistä lähes täysin lumivalkoiseksi. Ensimmäinen rotumääritelmä vahvistettiin Englannissa vuonna 1909.
Talvisateet
Talvisateita esiintyy myös eteläisellä pallonpuoliskolla, jossa vaihtelu on toisin päin.
Samojedinkoira
Alkuperä
Nykyään samojedinkoira on levinnyt lähes kaikkialle maailmaan ja sopeutunut hyvin lämpimämpiinkin olosuhteisiin. Samojedi on suhteellisen suosittu seura- ja näyttelykoira kaikkialla, mutta tietyillä tahoilla myös käyttöominaisuuksia pyritään vaalimaan.
20 suosikkia – Vuonna 2525
Vuonna 2525 on suomalaisen laulajan Robinin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Levy on osa Warner Music Finlandin 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Ray Peterson
pienoiskuva|Ray Peterson vuonna 1998. Ray A. Peterson (23. huhtikuuta 1939 – 25. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen pop-laulaja.
Peterson syntyi Dentonissa, Texasissa, ja toipui lapsuudessaan poliosta. Hän sai levytyssopimuksen RCA Victor Recordsilta vuonna 1957 muutettuaan Los Angelesiin, Kaliforniaan. Keskeisimpiä hittejä olivat myöhemmin Elviksenkin levyttämä "The Wonder of You" sekä "Tell Laura I Love Her" (1960). Myös Britanniassa julkaistiin viimeksi mainitusta Ricky Valancen cover-versio.
Conquest (albumi)
Conquest on englantilaisen rockyhtye Uriah Heepin helmikuussa 1980 julkaisema kolmastoista studioalbumi. Albumi on jakanut poikkeuksellisen vahvasti mielipiteet yhtyeen fanien keskuudessa. Britanniassa levy nousi listan sijalle 37. Se oli yhtyeen paras listasijoitus saarivaltiossa viiteen vuoteen. Yhdysvalloissa albumia ei julkaistu lainkaan.
Albumilla laulaa uusi vokalisti ja multi-instrumentalisti John Sloman, joka liittyi Uriah Heepiin Lone Star -yhtyeestä. Hän korvasi eronneen John Lawtonin. Conquest menestyi Lawtonin aikaisia Uriah Heep -albumeita paremmin brittilistalla, mutta levy jäi kuitenkin Slomanin ainoaksi yhtyeen riveissä. Yhtyeen pitkäaikainen rumpali Lee Kerslake erosi yhtyeestä pian Slomanin liityttyä Uriah Heepiin, joten levyllä soittaa uusi rumpali Chris Slade, joka oli aiemmin musisoinut Uriah Heepin kanssa samassa levy-yhtiössä olevassa Manfred Mann's Earthbandissa.
Uriah Heepin musiikin keskeinen säveltäjä-sanoittaja Ken Hensley erosi yhtyeestä albumin julkaisun jälkeisellä kiertueella. Hensleyn eroon vaikuttivat tyytymättömyys yhtyeen musiikillisesta suunnasta sekä Sloman, jota Hensley ei ollut halunnut Uriah Heepin laulajaksi. Hän oli halunnut Slomanin sijasta Peter Goalbyn. Ironisesti Goalbysta tuli uusi laulaja yhtyeen seuraavalle albumille, Abominogille, vuonna 1982. Myös kitaristi Mick Box kertoi myöhemmin Slomanin olleen huono valinta yhtyeen laulajaksi.
Hensleyn eron jälkeen yhtye otti kosketinsoittajaksi kanadalaisen Greg Dechertin ja jatkoi esiintymisiä. John Sloman erosi Uriah Heepistä loppuvuodesta 1980, jonka jälkeen kitaristi Mick Box pyysi yhtyeen alkuperäistä laulajaa David Byronia takaisin. Byron kieltäytyi ja Uriah Heepin basisti Trevor Bolder siirtyi Wishbone Ash -yhtyeeseen. Uriah Heepin toiminta loppui kokonaan useiksi kuukausiksi, mutta mitään virallista tiedotetta sen hajoamisesta ei koskaan tullut.
Albumin kansitiedot väittävät basisti Trevor Bolderin laulavan kappaleen ”It Ain’t Easy”. Todellisuudessa sen laulaa Sloman. Albumin alkuperäinen kansikuva on ideoitu kuuluisan toisen maailmansodan aikaisen valokuvan Iwo Jiman lipunnosto pohjalta.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Giulio Cesare contro i pirati
Giulio Cesare contro i pirati (”Julius Caesar vastaan merirosvot”) on vuonna 1962 valmistunut elokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Sergio Grieco. Sen pääosia esittävät Gustavo Rojo, Abbe Lane ja Gordon Mitchell.
Juoni
Ylimyspuolueen johtajan Sullan vainoama Caesar pakenee ystävänsä Publiuksen kanssa Bithyniaan. Sen kuningas Nikomedes antaa hänen orjakseen merirosvo Hamarin rakastajattaren Plautian, jonka Caesar vapauttaa. He lähtevät laivalla Rodokselle mukanaan konsuli Valerius Torquatuksen tytär Quintilia. Hamar kaappaa laivan, mutta Plautian väliintulo säästää Caesarin ja hänen ystäviensä hengen. Publius lähetetään Roomaan hakemaan lunnaita Caesarin vaimolta Cornelialta. Nikomedesin sotapäällikkö Edom ryöstää lunnaat, mutta Plautia auttaa Caesaria pakenemaan. Caesar ja Valerius Torquatus kukistavat merirosvot ja Caesar palaa Roomaan, jossa Sulla on sillä välin kuollut.
Tuotanto
Giulio Cesare contro i pirati on kuvattu Dyaliscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incomin studiolla Roomassa sekä Dalmatian rannikolla Jugoslaviassa. Se on kömpelösti toteutettu historiaseikkailu, jonka heikkoa käsikirjoitusta ja näyttelijäsuorituksia kompensoivat Gordon Mitchellin sekä Abbe Lanen ja elokuvan muiden naisten ulkoiset avut. Elokuva tuotti Italiassa vaatimattomat 209 miljoonan liiran pääsylipputulot.
Ögmundur Pálsson
Ögmundur Pálsson (noin 1473–1541) oli Islannin Skálholtin hiippakunnan piispa.
Nuorena Ögmundur sai sekä hengellisen että käytännöllisen koulutuksen ja vietti jonkin aikaa Englannissa ja Belgiassa. Hänestä tuli myöhemmin pappi ja vuonna 1515 Vidön luostarin apotti. Vuonna 1519 Ögmundur valittiin Skálholtin hiippakunnan piispaksi. Ögmundur vastusti paria vuotta myöhemmin Jón Arasonin valintaa Hólarin hiippakunnan piispaksi. Ögmundurilla ja Jónilla oli joitakin erimielisyyksiä, mutta Tanskan ajama uskonpuhdistus sai heidät yhdistämään voimansa yhteistä vihollista vastaan. Vuonna 1540 Ögmundur joutui sokeutumisensa vuoksi luovuttamaan piispanviran Gissur Einarssonille. Tanskalaiset vangitsivat vuonna 1541 Ögmundurin epäiltynä osallisuudesta erään voudin tappoon. Ögmundur vietiin Tanskaan, mutta hän kuoli matkalla. Ögmundur haudattiin Sorøn luostariin.
Harri Kaasalainen
Kaasalainen syntyi Karjalan kannaksen Käkisalmella. Vanhemmat Johannes Matinpoika Kaasalainen ja Liisa os. Musakka. Molemmat heistä olivat syntyisin Viipurin läänin Pyhäjärveltä. Äiti ja Harrin molemmat veljet kuolivat jatkosodan aikana, isä heti sodan jälkeen vuonna 1946.
Lauri Viidan perinteitä aluksi seuranneen Kaasalaisen parhaimmaksi teokseksi on arvioitu hänen viimeistä runokokoelmaansa Nootti. Alkuperäiseltä ammatiltaan Kaasalainen oli kenkäkaupan myyjä ja kauppaedustaja.
Harri Kaasalainen toimi Pirkkalaiskirjailijoiden sihteerinä 1953–1965 ja oli Suomen kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 1960–1966. Hän työskenteli Kustannus Oy Lehmuksen kirjallisena johtajana 1961–1963 ja sen jälkeen Yleisradion dramaturgina 1963–1967. Yleisradiossa hänen esimeiehenään teatteriosastolla oli aluksi Olavi Paavolainen, kirjailija, jota hän ihaili ja jonka nimiin rekisteröidyllä pistoolilla hän myöhemmin ampui itsensä
Harri Kaasalainen kokosi myös monia kaskukokoelmia, esimerkiksi 1965 yhdessä Pekka Lounelan kanssa toimittamansa evakkokaskukokoelman Ilo pintaa vaik syvän märkänis.
Kaasalainen teki itsemurhan ampumalla. Hänen entinen vaimonsa Marjukka oli päätynyt samaan ratkaisuun kolme vuotta aiemmin. Liitto oli lapseton ja oli ajautunut asumuseroon ennen vaimon kuolemaa. Kaasalainen on haudattu Mouhijärven kirkolle.
Yleisurheilu kesäuniversiadeissa 2015
Vuoden 2015 kesäkesäuniversiadeissa Etelä-Koreassa järjestettiin yleisurheilussa 46 kilpailutapahtumaa, miehille 23 ja naisille 23. Yleisurheilutapahtumat järjestettiin Gwangju World Cup Stadium-areenalla 8.–12. heinäkuuta 2015.
Elements Pt. 1
Elements Pt. 1 on Stratovariuksen Nuclear Blastilla julkaisema albumi vuodelta 2003. Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri.
Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset: Timo Tolkki, ellei toisin mainita. Rajoitetun painoksen bonus-cd:
Tracy Byrd
pienoiskuva|Tracy Byrd vuonna 2009 Tracy Lynn Byrd (s. 17. joulukuuta 1966 Texas) on yhdysvaltalainen country-muusikko.
Byrd on Jerry Lynnin ja Brenda Vaughn Byrdin vanhin lapsi. Hänellä on lisäksi sisko Debra. Molemmat varttuivat Vidorissa, Texasissa. Byrdillä on nykyisin aviopuoliso Michelle sekä kaksi poikaa ja yksi tytär. Perhe asuu Beaumontissa, Texasissa.
Byrdin ensimmäinen listaykkössingle oli ”Holdin’ Heaven” vuodelta 1993. Toisen listaykkösensä (”Ten Rounds With Jose Cuervo”) hän julkaisi vuonna 2002. Väliin mahtuivat muun muassa hittikappaleet ”Keeper of the Stars” (1995) ja ”I’m from the Country” (1998). Hänen uusin albuminsa Different Things on vuodelta 2006.
Duplicate
Duplicate on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintakomediaelokuva, jonka ohjasi Mahesh Bhatt. Shah Rukh Khan näytteli kaksoisroolia vastanäyttelijöinään Juhi Chawla ja Sonali Bendre. Tämä oli ensimmäinen Khanin monista yhteistöistä Dharma Productionsin kanssa.
Juoni
Bablu Choudhary, eloisa nuori mies, on aloitteleva kokki, joka rukoilee Jumalaa aina kun siihen tulee tilaisuus. Sitten elokuva siirtyy Manuun, joka on iso mafiapomo ja kopio Bablusta, jota poliisi jahtaa. Se siirtyy takaisin Babluun, kun hän saa työpaikan hotellin pääkokkina ja tapaa viehättävän Sonia Kapoorin, hotellin catering-päällikön, sekä hotellin omistajan, joka on ihastunut Soniaan. Bablu rakastuu Soniaan.
Eräänä päivänä, kun Bablu vie Sonian lounaalle yrittäessään ilmaista tunteitaan, hänet pidätetään, koska poliisi luulee Bablun olevan Manu. Bablu pystyy todistamaan todellisen henkilöllisyytensä, mutta ei ennen kuin Manu kuulee kaksoiskappaleestaan ​​ja päättää ottaa hänen paikkansa yrittämällä tappaa hänet. Bablu pelastaa itsensä, mutta Manu sanoo, että heidän on vaihdettava paikkaa, jos hän haluaa selviytyä, joten Bablu suostuu siihen. Pian Manu flirttailee Sonialle naistenmiehen luonteensa vuoksi, mutta epäonnistuu lopulta yrittäessään suudella häntä. Pian Lily, Manun tyttöystävä, yrittää flirttailla Bablun kanssa luullen häntä Manuksi, mutta myös epäonnistuu. Bablu on erittäin ystävällinen mies, joka alkaa opettaa moraalia kaikille Manun jengin jäsenille, myös Lilylle.
Kun Manu näkee valon palavan Bablun kodissa, Manu luulee, että Bablu on kotona ja alkaa kutsua häntä, mutta todellisuudessa se on Bablun äiti. Hän luulee, että Bablu on humalassa, koska Manu, joka esiintyy Babluna, huutaa Bablua, joten hän moittii tätä ja käskee tämän mennä nukkumaan. Pian he vaihtavat takaisin, koska poliisi ei enää etsi Manua. Nyt Bablu pelkää Manua ja kutsuu äitinsä ja Sonian rappeutuneeseen paikkaan, että he voivat tavata toisensa, jotta Sonia voi mennä naimisiin hänen kanssaan. Manu menettää paljon rahaa ja luulee, että Bablu teki sen, ja etsii hänet. Koska Bablu myöhästyy, Manu saapuu sinne, missä Sonia ja Bablun äiti odottavat. Poliisit luulevat löytäneensä Manun ja yrittävät pidättää hänet. Mutta Sonia puuttuu asiaan ja kertoo heille, että heillä on väärä kaveri. Paikalle saapuva Bablu kertoo poliisille, että hän on Manu. Bablun äiti sanoo, että Bablu oli suuri painija ennen kuin hän tuli Mumbaihin, ja hän sanoo, että se, joka vetää hänet omalle puolelleen, on todellinen Bablu. Kun Bablu näkee, että hänen äitinsä käsivarsiin sattuu, hän päättää päästää irti, koska hän ei kestä nähdä äitinsä kipua. Poliisit, joiden mielestä Bablu on Manu, tarttuvat Babluun, mutta Bablun äiti sanoo, että häntä pitelevä mies on Manu, koska hän tiesi, ettei Bablu uskaltaisi antaa äitinsä kestää kipua. Mutta Manulla on ase ja hän yrittää ampua Bablun äitiä, mutta ennen kuin hän ehtii tehdä sen, Lily ampuu hänet kuoliaaksi ja paljastaa ilmoittaneensa poliisille, koska Bablu opetti hänelle kuinka olla hyvä ihminen. Elokuva päättyy iloiseen sävyyn Bablun ja Sonian häihin.
Adigenin piirikunta
Adigenin piirikunta on piirikunta Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 16 462 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 800 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Adigenin kaupunkityyppinen taajama.
Adigenin alueella sijaitsevat Zarzman ja Tšulen historialliset luostarit sekä Abastumanin kylpyläpaikkakunta.
M134 (täsmennyssivu)
M134 Minigun on amerikkalainen Gatling-tyyppinen kuusipiippuinen konekivääri.
M134 voi tarkoitta myös:
Geenimuunneltu organismi
Geenimuunnellulla organismilla eli GMO:lla tarkoitetaan eliötä, esimerkiksi eläintä, kasvia tai bakteeria, jonka perimää on muunneltu geenitekniikan keinoin. Kun muunneltua eliötä käytetään elintarvikkeen raaka-aineena, puhutaan geenimuunnellusta elintarvikkeesta. Toisinaan käytetään myös termejä muuntogeeninen, geenimanipuloitu, transgeeninen ja siirtogeeninen organismi. Geenimuunnelluista organismeista tutuimpia ovat muuntogeeniset kasvit, joita viljellään lähes 20 maassa. Yleisimpiä geenimuunneltuja organismeja ovat esimerkiksi maissi, soija ja rapsi. Suurin osa niistä tuotetaan Yhdysvalloissa.
Historiaa
Geenitekniikan katsotaan alkaneen vuonna 1973, kun yhdysvaltalainen Paul Berg siirsi menestyksekkäästi erään viruksen DNA:ta erään bakteerin kromosomin osaksi. Berg palkittiin tästä hyvästä kemian Nobelilla vuonna 1980. Nykyään voidaan minkä tahansa lajin mikä tahansa geeni, jonka paikka kromosomistossa tunnetaan, siirtää mihin tahansa toiseen lajiin. Tämä geeni myös voi säädellä monien ominaisuuksien syntyä organismissa tai se voi toimia toisten geenien säätelijänä.
Muuntogeenisen soijan ja maissin viljely aloitettiin laajoilla alueilla ensimmäisenä vuonna 1996 Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 muuntogeenisten viljakasvien viljelypinta-ala ylitti 100 miljoonan hehtaarin rajan. Kaikkiaan 10,3 miljoonaa viljelijää 22 eri maassa viljeli yhteensä 102 miljoonan hehtaarin alalla muuntogeenisiä kasveja.
Arvioiden mukaan yli kaksi miljardia ihmistä maailmassa on maistanut tai syö säännöllisesti muuntogeenisestä vehnästä, soijasta tai riisistä tehtyä ruokaa. Noin 300 miljoonaa ihmistä Yhdysvalloissa ja Kanadassa on syönyt tällaista ruokaa yli kymmenen vuoden ajan.
Lääketuotanto
Geenimuuntelun avulla voidaan tuottaa tehokkaita lääkkeitä moniin sairauksiin, joista ihmiskunta nyt kärsii, sekä tuleviin pandemioihin , "hullun lehmän taudin" kaltaisiin ihmisille vaarallisiin eläinsairauksiin , pienten lasten kuolettavaan lihasrappeumatautiin , hemofiliaan , syöpään , diabetekseen ja vuosi vuodelta yhä useampaan vaivaan , HIV-rokotetta ym.
Jo nyt monet tavalliset lääkkeet, rokotteet ja lisäaineet Suomessa on tuotettu geenitekniikan avulla.thumb|Elasmopalpus lignosellus -toukat ovat vahingoittaneet suojaamatonta maapähkinää (ylempi), mutta Bt-myrkkygeenin saanutta maapähkinäkasvia (alempi) syötyään toukka on kuollut myrkkyyn.
Siirtogeeniset mikrobit
Yhdistelmä-DNA-tekniikan lääketieteellisesti merkittävimpiä sovelluksia on tehdä bakteerisoluissa aineita, jotka ovat hyödyllisiä ihmiselle. Tällaisten lääkinnälliseen käyttöön tarvittavien aineiden tuottaminen mikrobeissa on aiempiin menetelmiin nähden halvempaa ja tehokkaampaa ja tuote on turvallisempi.
Yhdysvaltain lääketurvallisuusviranomainen FDA antoi vuonna 1981 luvan Hepatiitti B -rokotteelle, jonka antigeeni oli tuotettu mikro-organismeissa, joihin oli siirretty viruksen geeni.
Vuonna 1982 FDA antoi luvan mikrobeissa tuotetulle ihmisen insuliinille. Myös muun muassa interferonia ja kasvuhormonia tuotetaan yhdistelmä-DNA-tekniikalla.
Siirtogeeniset eläimet
Siirtogeeniset eläimet ovat ilmeisen tieteellis-teknisen puolensa lisäksi myös kaupallisia innovaatioita. Esimerkiksi 1980-luvun alussa kehitetty syöpähiiri oli myös maailman ensimmäinen patentoitu eläin.
Ensimmäinen elintarvikkeeksi hyväksytty geenimuunneltu eläin oli AquaBounty Technologiesin vuonna 2015 kehittämä AquAdvantage-lohi.
Huomen-lehmä
Suomessa biotekniikka ja geenimuuntelu nousi ensi kertaa todella otsikoihin joulukuussa 1993 Kuopion yliopistolla syntyneen siirtogeenisen Huomen-vasikan myötä.
Viljelykasvit
thumb|Kenialaiset tutkailivat muunneltua Bt-maissia kasvavaa peltoa. Satokasveja voidaan mahdollisesti muunnella geneettisesti niin, että niistä saadaan suurempia satoja kehitysmaiden heikoissa olosuhteissa. Italiassa vuonna 2005 tehdyssä viljelykokeessa Bt-maissilajikkeista toisen sato oli 28 ja toisen jopa 43 prosenttia suurempi kuin geenimuuntelemattoman vertailuviljelmän. Koe tehtiin alueella, jossa maissikoisa on yleinen tuholainen. Espanjassa vastaavassa kokeessa geenimaissin sato oli seitsemän prosenttia suurempi kuin muuntelemattoman viljelmän.
Plos One -lehdessä julkaistun tutkimuskirjallisuuden meta-analyysin (2014) mukaan GM-viljely on vähentänyt kasvinsuojeluaineiden käyttöä 37 % sekä lisännyt satoja 22 % ja viljelijöiden voittoja 68 %, kehitysmaissa vieläkin enemmän.
Geenimuuntelun tavoitteet
Geenimuuntelun tavoitteena on useimmiten muunneltavan organismin jo olemassa olevien ominaisuuksien parantaminen tai vaihtoehtoisesti kokonaan uusia ominaisuuksia koodaavien geenien liittäminen eliöön. Muuntelulla pyritään esimerkiksi tekemään organismista kestävämpi ulkoisille vaikutuksille. Tämä voi tarkoittaa parempaa sään vaihteluiden sietokykyä tai vastustuskykyä tuholaisia ja torjunta-aineita vastaan. Kasvin solut saadaan tuottamaan tuholaismyrkkyä siirtämällä kasviin Bacillus thuringiensis -bakteerin (Bt) myrkkygeeni. Toinen merkittävä muuntelun tavoite on lisätä organismin tuotantoa tai satoa.
Siirtogeenisten eliöiden proteiinituotantoa voidaan myös muokata siten, että ne saadaan tuottamaan jotakin ihmiselle hyödyllistä yksittäistä ainetta. Siten mahdollistetaan esimerkiksi erilaisten lääkeproteiinien tuotanto eläinsolussa tai jonkin terveyttä edistävän aineen lisääminen elintarvikkeeseen. Ihmisille vaarallisia sairauksia kantaviin eliöihin voidaan myös geeniajureiden avulla liittää taudin vasta-ainetta, jolloin esimerkiksi denguekuumetta normaalisti levittävät hyttyset lakkaisivatkin kantamasta virusta.
Lainsäädäntö
1960-luvulta 1980-luvun puoleenväliin saakka GMO:iden turvallisuutta ja ympäristövaikutuksia koskeva lainsäädäntö oli tiukempi Yhdysvalloissa kuin Euroopassa. 1980-luvun puolivälin jälkeen asiat ovat olleet päinvastoin. EU:ssa on nykyisin todennäköisesti maailman tiukimmat säädökset GMO-sisällölle ruoassa ja rehussa. Tuotteet, joissa hyväksytyn GMO-aineksen osuus ylittää 0,9 %, täytyy merkitä. Ei-hyväksytylle GMO-materiaalille on nollatoleranssi, mikä tarkoittaa sitä, että lastit, jotka sisältävät ei-hyväksyttyä GMO:ta käännytetään alkuperämaahan tai tuhotaan. EU:ssa GMO:iden hyväksymisprosessi on hidas ja altis poliittiselle väliintulolle. Tämä on johtanut erikoiseen tilanteeseen, jossa EU on riippuvainen erityisesti GM-soijapavun tuonnista eläinten rehuksi, mutta lain takia joutuu torjumaan nämä, jos ne sisältävät pieniäkin määriä ei-hyväksyttyjä geenimuunneltuja organismeja. Yhdysvallat on toisaalta usein kritisoinut EU:ta sen epätieteellisistä GMO-säädöksistä, joiden se katsoo olevan taloudellista protektionismia ja toisaalta suunnitellut USA:an samankaltaista GMO-lainsäädäntöä kuin nyt EU:ssa.
Antti Juho Pulkkinen
Antti Juho Pulkkinen (1847 – 11. huhtikuuta 1896 Enonkoski ) oli suomalainen sahanomistaja ja valtiopäivämies.
Sahanomistaja Antti Juho Pulkkinen oli talonpoikaissäädyssä Kiteen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891, joilla hän oli rautatievaliokunnan jäsen.
Yhdistynyt kuningaskunta (täsmennyssivu)
Yhdistynyt kuningaskunta voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Flare-muuttuja
Flare-muuttuja tai UV Ceti -muuttuja on punainen kääpiötähti, jossa tapahtuu nopeita leimahduksia, joita kutsutaan roihupurkauksiksi eli ”flareiksi”. Ne ovat Auringon tavallisia flare-purkauksia huomattavasti voimakkaampia, ja niiden syntymekanismi saattaa olla erilainen kuin Auringolla. Flare-tähtiä merkitään muuttuvien tähtien luetteloissa lyhenteellä UV.
Flare-tähti
Flare-tähdet ovat suhteellisen nuoria punaisia kääpiöitä. Purkaukset liittynevät magneettisen energian äkilliseen vapautumiseen. Nuorilla tähdillä on voimakkaita magneettikenttiä. Auringon ikäinen punainen kääpiö on magneettisesti ajateltuna nuorempi kuin Aurinko; siinä tähden magneettikenttää ruokkiva konvektio on voimakkaampaa.
Tyypillinen flare-tähti on nimikkotähti UV Ceti eli Luyten 726-8 B. Ensimmäiset tunnetut flare-tähdet, V1396 Cygni ja AT Microscopii, löydettiin jo vuonna 1924. Muita tunnettuja flare-tähtiä ovat Proxima Centauri ja Wolf 359.
Flare-tähdet ovat myöhäisiä K-spektriluokan tähtiä tai M-tähtiä, joiden pintalämpötila on 2 500 – 4 000 kelviniä. Näiden tähtien massat ovat 0,6–0,1 Auringon massaa. Tähdissä havaitaan usein emissioviivoja, jotka kertovat kromosfäärin aktiivisuudesta. Niitä ovat ionisoituneen vedyn H-Alfa ja kalsiumin Ca II H&K. Nämä tähdet säteilevät röntgensäteilyä ja pyörivät nopeasti. Monet näistä tähdistä ovat nuorissa tähtiassosiaatioissa, mutta tunnetaan myös vanhoja flare-tähtiä. Monet näistä tähdistä ovat kaksoistähtiä, mikä voi liittyä tähtien flare-aktiivisuuteen. Jotkut ovat myös BY Draconis -tyyppisiä tähdenpilkkumuuttujia.
Flare-purkaus havaitaan laajalla sähkömagneettisen spektrin alueella, joka ulottuu röntgenalueesta näkyvään valoon. Purkauksessa varsinkin tähden vetyviivat vahvistuvat. Se kertoo yli 10 000 kelvinin lämpötilan noususta kirkkauden noustessa yli neljä magnitudia.
Koska kaikki flare-tähdet ovat himmeitä punaisia kääpiöitä, niitä on kyetty havaitsemaan enintään 60 valovuoden säteeltä Auringosta. Flare-tähtiä muistuttavat läheisesti flash-tähdet, jotka liittyvät sumuun ja joita merkitään UVN. Tunnetuin esimerkki flash-tähdestä on V 389 Orionis, jonka spektriluokka on K6Ve. Nämä lienevät hyvin nuoria punaisia kääpiöitä.
Suomennoskirjallisuus
Suomennoskirjallisuus on mitä tahansa muusta kielestä suomen kielelle käännettyä eli suomennettua kirjallisuutta. Se muodostaa yhdessä suomenkielisen ja ruotsinkielisen kirjallisuuden kanssa Suomen kirjallisuuden rungon. Erityisesti suomenkielisessä kirjallisuudessa suomennoskirjallisuus on ollut merkittävässä osassa, sillä suomen kirjakieli on käytännössä luotu kääntämällä.
Ensimmäinen julkaistu suomenkielinen kirja, Mikael Agricolan Abckiria vuodelta 1543 on osittain alkuperäistä suomen kieltä, mutta suurelta osaltaan se on suomennosta kirkollisista teksteistä. Myös muut Agricolan julkaisut olivat lähinnä kirkollisia käännöksiä, joissa oli muun muassa hänen kirjoittamiaan ohjeita. Kuuluisimpia varhaisia suomenkielisiä alkuperäisteoksia olivat vasta 1800-luvun Kalevala (1849) ja Seitsemän veljestä (1870).
Suomennoskirjallisuuden vaiheita
Suomennoskirjallisuuden osuus julkaistusta kaunokirjallisuudesta kasvoi 1900-luvun alkuvuosina merkittävästi. Suomessa oli myös ulkomaisen kirjallisuuden vastustajia, jotka näkivät vieraat vaikutteet turmiollisina. WSOY:n toimitusjohtaja Jalmari Jäntin mukaan vieraan kulttuuripiirin kirjoja käännettiin liikaa. Hänen mukaansa ihmisillä ei ollut edellytyksiä ymmärtää käännettyä kirjallisuutta. Saksalaisuuteen suuntautuneiden lukeneiston edustajien silmissä muun muassa englantilainen kirjallisuus oli pinnallista.
Lili Boulanger
thumb|200px|Lili Boulanger Marie-Juliette Olga Lili Boulanger (21. elokuuta 1893 Pariisi – 15. maaliskuuta 1918 Mézy, Seine-et-Oise) oli ranskalainen säveltäjä.
Boulanger syntyi musikaaliseen sukuun Pariisissa. Häntä opetti hänen siskonsa Nadia, ja myöhemmin hän sai sävellyksenopetusta muun muassa Paul Vidalilta Pariisin konservatoriossa 1909–1913. Boulanger voitti vuonna 1913 historian ensimmäisenä naissäveltäjänä Prix de Romen.
11. helmikuuta 1927 löydetty asteroidi 1181 Lilith on nimetty Boulangerin mukaan.
Basilius
Basilius on kreikkalaisperäinen miehen etunimi, joka tunnetaan useiden pyhimysten nimenä. Sen kreikankielisiä rinnakkaismuotoja ovat Basileios ja Basileus, joista edellisen merkitys on ’kuninkaallinen’ ja jälkimmäisen ’kuningas’. Suomalainen nimi Pasi on Basiliuksen muunnos.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on marraskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 200–210 Basilius-nimistä miestä.
Nimipäivät
Basilius-nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1705–1928 (lukuun ottamatta muutamia katkoksia). Nimipäivä oli yleensä 30. toukokuuta. Vuosina 1705–1706 ja 1708–1710 se oli 23. kesäkuuta. Muita Basiliuksen nimipäiviä ovat olleet 6. maaliskuuta (vuonna 1738) ja 29. toukokuuta (vuonna 1742).
Nicklas Bäckström
Lars Nicklas Bäckström (s. 23. marraskuuta 1987 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja Stanley Cup -voittaja, joka edustaa NHL-liigassa pelaavaa Washington Capitalsia.
Seuraura
Bäckströmin kasvattajaseura on Valbo. Ammattilaisuransa hän aloitti kaudella 2004–2005 Ruotsin Elitserienin Brynäsissä. NHL:ään Bäckströmin varasi Washington Capitals vuoden 2006 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella numerolla neljä. Varauksen aikaan hän oli viidenneksi korkeimmalla numerolla NHL:ään varattu ruotsalainen. Kolmen Brynäs-kauden jälkeen Bäckström siirtyi Washingtoniin kesällä 2007. Bäckström aloitti Capitals-uransa komeilla pisteillä 14+55 ja oli Capitalsin toiseksi paras pistemies Aleksandr Ovetškinin jälkeen. Bäckström pääsi myös pelaamaan tulokaskaudellaan pudotuspelejä, mutta Philadelphia Flyers tiputti Washingtonin voitoin 4–3 ensimmäisellä kierroksella. Toisella kaudellaan Bäckström vain nosti pistetilastojaan tehden runkosarjassa tehot 22+66. Osittain siihen vaikutti myös pääseminen samaan ketjuun Aleksandr Ovetškinin kanssa, mutta Bäckströmin loistavat kiekonkäsittelytaidot ja syötöt oltiin huomattu jo ensimmäisellä kaudella. Washington pääsi jälleen pudotuspeleihin ja Bäckström keräsi kelpo tehot 3+12 14 ottelussa. Kolmannella kaudellaan Bäckström jälleen nosti pistetilastojaan merkittävästi. Hänestä tuli vasta toinen pelaaja Capitals-historiassa, joka on tehnyt kauden aikana 30 maalia ja 60 syöttöä. Bäckström päätti runkosarjan komeilla lukemilla 33+68. Washington pelasi jälleen pudotuspeleissä, mutta joukkue putosi katastrofaalisesti Montreal Canadiensia vastaan voitoin 4–3. Bäckström teki Montrealia vastaan uransa ensimmäisen pudotuspelihattutempun. pienoiskuva|Nicklas Bäckström [[Washington Capitalsin pelissä vuonna 2009.]]
Tammikuussa 2020 Bäckström teki viiden vuoden jatkosopimuksen Capitalsin kanssa.
Maajoukkueura
Ensimmäisen ottelunsa Ruotsin maajoukkueessa Bäckström pelasi 6. huhtikuuta 2006 Norjaa vastaan. Myöhemmin samana keväänä hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Latvian MM-kilpailuissa. Bäckström pelasi turnauksen neljä viimeistä ottelua ja nostettiin suoraan ykkösketjuun Henrik Zetterbergin ja Johan Franzénin rinnalle. Hänestä tuli näin 18 vuoden ja kuuden kuukauden ikäisenä nuorin Ruotsia maailmanmestaruuskilpailuissa edustanut pelaaja ja samalla nuorin ruotsalainen maailmanmestari.
Bäckström oli mukana Ruotsin maajoukkueessa Sotšin olympialaisissa 2014. Hänet suljettiin kuitenkin kilpailusta, kun hän antoi positiivisen dopingnäytteen turnauksen aikana. Bäckströmin mukaan näytteestä löytynyt pseudoefedriini oli peräisin hänen vuosia käyttämästään allergialääkkeestä. KOK:n päätöksellä hän sai kuitenkin Ruotsin saavuttaman hopeamitalin. Olympiakomitea oli ilmoittanut aiemmin keväällä, että rike olisi sisältänyt riittävät perustelut rangaistukselle. KOK kuitenkin myönsi mitalin Bäckströmille hänen yhteistyönsä ja maajoukkueen lääkärin osallisuuden seurauksena. Mitali annettiin Ruotsin jääkiekkoliiton haltuun. Bäckström edusti myös Ruotsia World Cupissa vuonna 2016, tuolloin Ruotsi putosi välieriässä Euroopan yhdistelmäjoukkueelle numeroin 3–2. Bäckström oli myös voittamassa mm kultaa vuonna 2017 jolloin hän teki muun muassa ratkaisevan rankkari osuman Kanadaa vastaan.
Muuta
Bäckströmin isä Anders Bäckström on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi koko kymmenen kautta kestäneen uransa Brynäsissä. Myös hänen vanhempi veljensä Kristoffer Bäckström on jääkiekkoilija. Bäckströmin äiti Catrin Bäckström on syntynyt Suomessa ja pelannut käsipalloa Ruotsissa ja Suomessa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 107001–108000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 107001:stä ja päättyen 108000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Lähteet
Zoznam planétok 107001-107250
Kapuasinliejukäärme
Kapuasinliejukäärme (Homalophis gyii) on vesivaletarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Se on noin puoli metriä pitkä ja myrkyllinen, ja sillä on kyky vaihtaa väriä. Tämä on äärimmäisen harvinaista käärmeillä. Kapuasinliejukäärmettä on tavattu Kaakkois-Aasiassa Borneon saarella ja se on nimetty Kapuas-joen mukaan.
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Radan perustaminen
Rautatie rakennettiin vuonna 1911 puutavaran ja maidon kuljetusta varten Olkkalan kartanosta Ojakkalan asemalle Hanko–Hyvinkää-radalle.
Rataa uhkasi kesällä 1916 hetken ajan venäläisten pakko-otto, mutta radan omistaja järjesti tarkastuspäiväksi runsaasti ylimääräistä liikennettä ja tietysti mahdollisimman runsaan ruoka- ja alkoholitarjoilun tarkastajille. Tarkastajat totesivatkin, että rata on liian tärkeä paikalliselle elinkeinoelämälle eikä sitä sopisi siis takavarikoida. Seuraavana vuonna alkoi Venäjällä vallankumous, jonka aikana venäläisten yleinen kuri ja hallinto romahtivat koko Suomessa.
Vuonna 1922 yhtiö aikoi hakea lupaa radan muuttamiselle yleiselle liikenteelle. Tämä pitkittyi erilaisten muotoseikkojen takia ja yleisen liikenteen lupahakemus vedettiin pois ministeriöstä kesken käsittelyn vuonna 1925. Syynä saattoi olla pitkällinen hakuprosessi, mutta myös yksityisen kuorma-autoliikenteen lisääntyminen Vihdissä. Lisäuhkakuvana oli myös merkittävä määrä uusia kuluja, jotka aiheutuisivat yleisen liikenteen vaatimuksista. Radalla ei koskaan käytetty minkäänlaisia virkapukuja, ei edes virkalakkeja.
Radan kiskotus oli säästösyistä tehty kevyestä 7–12 kiloa metriltä painavasta niin sanotusta rilliratakiskosta, mikä tuottikin vaikeuksia koko radan olemassaolon ajan. Samoin ala-arvoiset tukkien latvaosista tehdyt ratapölkyt ja heikko routiva ratapenkka sotkivat liikennettä toistuvasti. Vasta 1960-luvun alussa, liikenteen loppuvaiheessa, tehdasradoille saatiin jonkin verran VR:n vanhoja 22K -kiskoja ja kreosoottipölkkyjä.
Yleistä
Radalla oli sen olemassaolon aikana käytössä viisi höyryveturia, kaksi moottoriveturia, yksi matkustajavaunu, erityisesti maidonkuljetukseen rakennettu erikoisvaunu ja yhteensä 106 eri tyyppejä ollutta tavaravaunua.
Höyryveturit
Yksi erikoisuus oli se, että yhtiön viidestä höyryveturista ainakin kahdessa, mahdollisesti jopa kolmessa, oli yleisesti ottaen harvinainen ulkopuolinen valtaventtiili. Vain suomalaisvalmisteisessa kakkosveturissa ja muita suuremmassa viitosessa se oli normaaliin tapaan höyrykuvun sisällä. Kaikki yhtiön höyryveturit olivat märkähöyrykoneita.
Ykkösveturi ostettiin uutena Saksasta maahantuojan, Ivar Lindfors Ab:n kautta; se oli Orenstein & Koppel, 0-6-0WT, numero 5987/1912.
Veturi numero 2 (Tampella 232/1914, 0-6-0ST) ostettiin samoin uutena, nyt kotimaasta.
Vuonna 1920 ostettiin Ivar Lindfors Ab:ltä kolmas höyryveturi, Orenstein&Koppel 7325/1920, 0-6-0WT, joka palvelikin sitten 36 vuotta eli käytännössä ulos menevän liikenteen loppuun. Siihen uusittiin tuliputket vuonna 1940. Veturi varastoitiin mäntävaurion vuoksi vuonna 1956.
Melukylän lapset
thumb|300px|[[Vimmerbyn Sevedstorp, joka on ollut Melukylän esikuvana.]]
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Höyryveturit
Tästä nelosveturista tiedetään oletettavasti vain merkki, valmistusvuosi ja tyyppi, jotka ovat kohtalaisella varmuudella Henschel 1901, 0-8-0T. Tämän veturin mallista ei ole täyttä varmuutta, sillä paperit ovat kadonneet, eikä kuviakaan ole kuin yksi kaukaa otettu, jossa veturi näkyy lisäksi vain osittain. Tiedot sen käyttäytymisestä tukevat sen olleen neliakselista mallia: se kulki jyrkistäkin kaarteista muita vetureita liukkaammin ja raskasta junaa kovaa vedätettäessä alkoi taas heittää sivuttain.
Melukylän lapset
Melukylän lapset -kirjasarjan on luonut ruotsalainen Astrid Lindgren.
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Höyryveturit
Prikaativetureissa, kuten muun muassa juuri KVR5:ssä, oli nimittäin yleisesti ottaen harvinaiset Klien–Lindner-akselit, joista ulommaiset liikkuivat sivusuunnassa hylsyrakenteen ja keskittävän jousikoneiston avulla, mistä kyseiset ominaisuudet aiheutuivat.
Melukylän lapset
Melukylän lapset kertoo pienestä kylästä Etelä-Ruotsissa. Tarinan kylässä on kolme maatilaa. Välitalossa asuvat Liisa ja hänen veljensä Saku ja Naku. Ylätalossa asuvat sisarukset Riitta ja Anna. Alatalossa taas asuvat Olli ja hänen pikkusiskonsa Kersti.
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Höyryveturit
Veturin muut tiedossa olevat ominaisuudet antavat aiheen otaksua, että veturi oli prikaativeturi, johon oli vaihdettu sotavuosina tehokkaampi kattila; kattila saattoi olla peräisin niin sanotusta kaksoisveturista, josta muut osat olivat sotatoimissa romuttuneet.
Melukylän lapset
Melukylän esikuvana on ollut Ruotsin Vimmerbyssä sijaitseva Sevedstorp-niminen kylä, josta Astrid Lindgrenin isä oli kotoisin. Astrid Lindgren kertoo kirjoissa monia tarinoita omasta lapsuudestaan.
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Höyryveturit
Tämän uuden ja kylläkin tehokkaan veturin osoittauduttua aivan liian raskaaksi radan heppoiselle kiskotukselle siitä purettiin kankikoneisto ja vesitankit pois, minkä jälkeen sitä käytettiin höyläämön lämmityskattilana. Veden se otti omalla injektorillaan suoraan kaivosta. Purettujen osien kohtalosta ei ole tietoa, mutta todennäköisesti ne myytiin romuksi.
Kun laitokseen saatiin uusi asennettava kattila vuonna 1935, tarpeettomaksi käynyt riisuttu veturi myytiin Malmin lentokentän työmaalle. Siellä se lopullisesti muutettiin siirrettäväksi höyrynkehittimeksi ja työmaan päättyessä romutettiin vuonna 1938.
Asian vahvistaa se, että ehjä veturi olisi todennäköisesti työmaalta vapauduttuaan löytänyt tiensä jollekin teollisuusradalle, mutta kattilarekisterin mukaan se on romutettu tuolloin. Tämä tosiseikka vahvistaa oletusta, että veturista jo Olkkalassa puretut osat olisi romutettu purkamisen jälkeen.
Viimeisenä höyryveturina Olkkalaan hankittiin vuonna 1938 numero 5, Hanomag 10454/1927, 0-4-0T. Sekin oli kovin raskas radan kevyelle kiskotukselle, ja siksi se oli ensin pääasiassa kolmosveturin ja sittemmin dieselin varakoneena.
Moottoriveturit
Käytetty Simplex -moottoriveturi (0-4-0bm) ostettiin Hämeenkylän tiilitehtaalta sahajauhoilla vuonna 1939 ja Orenstein & Koppel -moottoriveturi (0-4-0 dm) maahantuojalta T:mi Ivar Lindfors Oy:ltä uutena vuonna 1950. Molempien veturien paperit ovat kateissa. Uudemmasta veturista on runsaasti kuvia ja muistitietoja; sen muistetaan olleen tavoiltaan kovin oikkupäinen ja vaikeasti käsiteltävä. Vanhemmasta moottoriveturista ei ole säilynyt yhtään Ojakkalan aikaista kuvaa.
Vaunut
Matkustajavaunussa ei ollut läpikulkua vaan ovet keskellä sivuilla. Vaunu oli maalattu siniseksi. Vaunussa oli ajan tavan mukaan kamiinalämmitys ja öljyvalaistus.
Matkustajavaunu poistettiin liikenteestä jo 1930-luvun alussa tarpeettomana; sitä käytettiin ilman telejään ja penkkejään erään naishenkilön väliaikaisena kotina varsinaisen huvilan kunnostuksen ajan. Tämän jälkeen vaunu on todennäköisesti romutettu. Siitä ei ole säilynyt yhtään kuvaa, vain niukahkoja sanallisia kuvauksia. Poistetun radan varrelta löytyy yksi hylätty vanha matkustajavaunu, mutta ei ole varmaa tietoa liittyykö kyseinen vaunu alueella kulkeneeseen matkustajavaunuun.
Loput vaunuista olivat avoimia tavaravaunuja sekä saven kuljetukseen tarkoitettuja kuuppavaunuja.
Sodan jälkeen ostettiin ylijäämävarastoista suuri määrä avoimia tavaravaunuja, ns. dollarivaunuja. Niistä tulikin radan tärkeimpiä vaunuja liikenteen loppuajaksi.
Muilla radoilla paljon käytettyjä varsinaisia umpitavaravaunuja ei radalla ollut.
Liikenne
Rautatie hoiti Olkkalan tiilitehtaan ja sahan liikennettä aina vuoteen 1966 asti. Mikään yhtiön kalustosta ei kelvannut sotakorvauksiksi.
Radan päälinja Männikkö–Ojakkala purettiin 1957, kun uusi ns. Porintie valmistui Olkkalaan asti.Viimeinen juna kulki Ojakkalaan 14.3.1957. Puutavaran kuljetus siirtyi tämän jälkeen kokonaan autoilla tapahtuvaksi. Samana vuonna myytiin vanhin vetureista, numero 1 ”Åbacka” (Orenstein & Koppel 5987/1912, 0-6-0WT) Rakennusliike Korolaiselle, joka purki veturin ja käytti kattilaa talvisilla työmaillaan siirrettävänä höyrynkehittimenä, kunnes sekin romutettiin 1960.
Sisäistä liikennettä
Viimeiset kymmenen vuotta ajettiin sahan ja tiilitehtaan sisäistä liikennettä yhdellä höyry- ja kahdella moottoriveturilla.
Tämäkin liikenne väheni vähenemistään kaluston ja radan kunnon aina vain laskiessa.
Yhtiön loppuvaiheet
Yhtiö myytiin vuonna 1960 Lohjanvesistön Metsä Oy:lle. Viimeinen ajokuntoinen höyryveturi, numero 5, myytiin pian sen jälkeen Rakennusliike Y. Karjalaiselle. Tämänkin veturin kohtalona oli muuttua muutaman vuoden ajaksi siirrettäväksi rakennushöyrykattilaksi, joka poistui rekisteristä vuonna 1964. Kolmoshöyryveturi (Orenstein&Koppel 7325/1920, 0-6-0WT) ajettiin rikki vuonna 1956 ja jätettiin talliinsa aina vuoteen 1968 asti, jolloin talli myytiin.
1960-luvun alussa rataverkosto supistui käsittämään radat savialueelta tiilitehtaalle ja joen yli veturitallille. Yhteys Männikköön työväentalolle purettiin ja jäljelle jäi lyhyt rataosa tiilitehtaalta Kirjavajärvelle Olkkala-joen varteen. Tätä käytettiin puutavaran varastointiin. Viimeiset vuodet ajettiin kahdella moottoriveturilla. Vuonna 1966 Paloheimo Oy osti yhtiön, ja toiminta lopetettiin kannattamattomana. Puutyötehdas paloi ja saha purettiin vielä samana vuonna, tiilitehdas paloi seuraavana syksynä purkutyötä tehtäessä. Radan liikenne loppui, moottoriveturit, vaunut ja kiskotukset myytiin romuttajalle.
Moottoriveturi ja vaunut
Simplex-moottoriveturi jäi romuttamatta. Sen oltua jonkin aikaa Rautalammin Rastunsuon suoradalla se myytiin lopulta Kalajoen Rantajuna Oy:lle varaveturiksi. 1990-luvulla veturi myytiin Kovjoen Museorautatielle, jossa se on edelleen työveturina. Ulkoasultaan veturi on huonokuntoinen, koneisto sen sijaan on kunnossa. thumb|Ojakkalan–Olkkalan rautatien Simplex-moottoriveturi [[vaihtotyössä Kovjoella syyskuussa 2002.]]
Kaksi sodan jälkeen hankituista avoimista Hudson-merkkisistä tavaravaunuista eli niin sanotuista dollarivaunuista eksyi moninaisten kiertoteiden jälkeen ilman telejään Jokioisten Museorautatien omistukseen Minkiölle, jossa ne muutettiin 750 millimetrin raideleveydelle. Toinen on 750 millimetrin telein varustettuna satunnaisessa käytössä työliikenteessä, toinen on varastoitu.
Bernardin Gantin
Bernardin Gantin (8. toukokuuta 1922 Toffo, Ranskan Dahomey – 13. toukokuuta 2008 Pariisi) oli beniniläinen pappi. Hän toimi katolisen kirkon kardinaalina vuodesta 1977 ja oli korkeimpaan asemaan noussut afrikkalainen. Hänen sukunimensä tarkoittaa vapaasti suomennettuna "rautaista puuta", sillä hänen äidinkielessään "gan" on suomeksi puu ja "tin" on rauta.
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Höyryveturi ja veturitalli
Koska veturitallikin myytiin ulkopuoliselle ja ostaja muutti sen omakotitalokseen, siellä käyttämättä seissyt Vihti-Seuralle lahjoitettu kolmosveturi sijoitettiin muistomerkiksi Makasiininmäelle.
Bernardin Gantin
Gantin valmistui papiksi vuonna 1951 ja hänet lähetettiin vuonna 1953 Roomaan opiskelemaan teologiaa ja kanonista oikeutta. Vuonna 1960 paavi Paavali VI nimitti hänet beniniläisen Cotonoun kaupungin arkkipiispaksi. Lisäksi Gantin osallistui myös Vatikaanin toiseen konsiiliin.Hän toimi vuosina 1983–2002 kardinaalikollegion dekaanina ja 1984–1988 piispainkongregaation prefektinä. Gantin osallistui uuden paavin valintaan vuoden 1978 molemmissa konklaaveissa.
Ojakkalan–Olkkalan rautatie
Kunnostustyö
Myös oikeanpuolen rikkoutunut mäntä sorvattiin kokoonjuottamisen jälkeen, ja varustettiin uusilla männänrenkailla. Kattilassa oli myös katkennut kaksi sidepulttia, jotka uusittiin. Valtaventtiili purettiin, hiottiin ja koottiin uudelleen. Voitelukojeiden paikalle jouduttiin hankkimaan kokonaan uudet: sivusillalla ollut mekaaninen pumppu oli piloilla ja alkuperäiset varavoidekupit, jotka erottaa veturin työaikaisissa kuvissa, olivat kadonneet mihin kadonneet. Uudet varavoidekupit löytyivät VR:n poistotavaran joukosta, ja nopeasti huomattiin, että niiden kapasiteetti riittäisi helposti kokonaiseksi ajopäiväksi. Vanha mekaaninen pumppu on edelleen tallessa hyvin suojarasvattuna odottamassa kunnostustaan, joka saattaa vielä koittaakin.
Veturin kattilana kokeiltiin kertaalleen Jokioisten museorautatien luovuttamaa entistä Kausalan-Leininselän rautatien kakkosveturin kattilaa, mutta jo ensi koe osoitti sen tuliputkien vuotavan kauttaaltaan, joten päätettiin korjata sittenkin parempikuntoiseksi osoittautunut veturin oma kattila. Kaikki tuliputkisaumat hitsattiin tulipesän päähän. Tehtiin paljon uutta peltirakennetta, uudet putkistot, uudet mittarit ja injektorit.
Nyt pysyivät paineet sisällä, ja lopulta veturi saatiin kasaan. Koeajo Lahnuksen radalla oli menestys: Kolmonen liikahti heti yllättäen, nöyrästi, normaalin valtaventtiilin avaamisen seurauksena. Tehonsäätölaite toimi heti täydellisesti.
Veturi osoittautui voimakkaaksi ja helposti ohjailtavaksi edeltäjäänsä verrattuna, joten radalle voitiin hankkia kolmaskin matkustajavaunu: se muunnettiin entisestä Nokian tehdasradan avoimesta propsivaunusta.
Veturi nykyään
Veturi liikennöi vuoteen 1991 asti Lahnuksen rautatien radalla. Koskinen rakensi veturista myös tarkan pienoismallin, joka on Vihdin museossa. Nykyisin itse kolmosveturi on Kovjoen Museorautatiellä liikenteessä. thumb|Ojakkalan–Olkkalan rautatien kolmosveturi Kovjoella.
Näyttely radasta
Ojakkalan-Olkkalan rautatiestä järjestettiin kesällä 2012 näyttely Vihdin museossa.
Antti Pullinen
Antti Pullinen (18. kesäkuuta 1844 Antrea – 9. helmikuuta 1898 Antrea) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Pullisen vanhemmat olivat Erik Antinpoika Pullinen ja Wilhelmina Karolina Peldonen ja puoliso Eva Kristina Kaiponen. Maanviljelysneuvos, kansanedustaja ja ministeri Erkki Pullinen oli Antti Pullisen poika. Maanviljelijä, kunnallismies Antti Pullinen oli talonpoikaissäädyssä Jääsken tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1894. Hän oli laki- ja talousvaliokunnan jäsen ja lisätyn valtiovarain- ja lisätyn lakivaliokunnan varajäsen.
Tommi Paalanen
Tommi Paalanen on Suomen Sexpo-säätiön toiminnanjohtaja. Paalanen sanoo edustavansa näkemyksissään eettistä liberalismia.
Ura ja toiminta
Paalanen valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2005 teoreettisesta filosofiasta. Hänellä on elämänkatsomustiedon opettajan pätevyys ja hän on ollut Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat Feto ry:n hallituksen jäsen. Paalanen väitteli huhtikuussa 2015 Helsingin yliopistossa aiheesta "Vapaus ja seksuaalisuus – tutkielmia liberaalista etiikasta".
Paalanen on Suomen seksologisen seuran hallituksen jäsen ja sen Seksuaalieettisen toimikunnan puheenjohtaja. Hän pitää Seksualistin päiväkirja -blogia.
Paalanen pitää pornografian ikärajoja Suomessa liian korkeina. Hänen mukaansa porno on pikemminkin hyödyllistä kuin vahingollista. Hänen mukaansa pornon ikäraja tulisi laskea 15 vuoteen sekä seksuaalikasvatukseen suunnitellun materiaalin pitäisi olla saatavilla kaikille ilman rajoituksia. Paalanen ei kannata eläinseksin kriminalisointia Suomessa.
Paalanen oli aloitteentekijänä Helsingin vapaa-ajattelijoiden 4. kesäkuuta 2010 pitämässä kampanjassa, jossa tarjottiin Raamatun vaihtoehdoksi pornolehtiä. Paalanen sai tempauksen ajatuksen Texasin ateistiopiskelijoilta. Heidän tunnuslauseensa oli ”vaihda roskasi roskaan”, toisin sanoen ”väkivaltaa, epäeettisiä elämänohjeita ja naisten alistamista” sisältävä Raamattu olisi suurempi paha kuin porno. Paalasen perusteluissa porno oli sen sijaan myönteinen asia.
Yksityiselämä
Helmikuussa 2023 uutisoitiin, että Paalasta epäillään raiskauksesta ja salakatselusta. Uutisen mukaan tapauksesta on tehty rikosilmoitus vuonna 2021. Sexpon hallituksen puheenjohtajan Tiia Forsströmin mukaan asia liittyy Paalasen yksityiselämään eikä vaikuta toiminnanjohtajan asemaan Sexpossa.