cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chasqui
Toimintatavat
Chaskeja lähetettiin tuhansien kilometrien pituisille matkoille hyödyntäen laajaa inkojen tieverkostoa ja köysisiltoja, jotka olivat levittäytyneet ympäri Andeja, Perun ja Ecuadorin tienoille. Rannikolla, nykyisen Perun alueella chaskien reitit kulkivat Nazcasta Tumbesiin. Myöhemmin chasqui-reitit laajenivat myös nykyisen Kolumbian, Bolivian, Argentiinan ja Chilen alueille.
Chasquit käyttivät tamboja eli välitysasemia pysähdys- ja viestinvälityspaikkoina. Tamboja oli erikokoisia ja -tasoisia, ja jokaisella oli oma käyttötarkoituksensa. Käyttö riippui siitä, millä reitillä tambo sijaitsi ja kenen sitä sallittiin käyttää, mutta suurin osa niistä oli kuitenkin tarkoitettu pelkiksi viestinvälitysasemiksi, sillä chaskeille oli erilliset rakennukset, chaskiwasit, joissa he lepäsivät ja majoittuivat. Chasquit lähtivät matkaan yhdestä tambosta ja juoksivat viestin kanssa seuraavaan, missä odotti levännyt chasqui valmiina jatkamaan viestin kuljettamista eteenpäin.
Kantamukset
Jokaisella chasquilla oli kaksi vakiotavaraa mukanaan: quipu ja pututu. Quipuja käytettiin tiedon säilömiseen ja välittämiseen erityisen solmujärjestelmän avulla, ja niihin merkittiin muun muassa lukuihin liittyvää informaatiota. Tiedonantajien lisäksi vain chaskeilla oli oikeus ja taito lukea, tulkata ja kääntää tietoa quipujen solmuista. Koska chasquit saivat quipujen vastaanottamisen yhteydessä myös suullista lisätietoa, ei quipuja pystynyt tulkitsemaan ilman, että chasqui oli paikalla. Toinen chaskien kantama esine oli pututu-torvi, joka oli tehty simpukankuoresta (joskus myös panhuilu). Pututua soittamalla chasqui ilmoitti tambossa odottavalle toiselle chaskille tulostaan, jolloin tämä osasi valmistautua viestinvälitystehtävään.
Nykyään
Vielä tänäkin päivänä inkojen alueella on löydettävissä chaskien käyttämiä polkuja ja tamboja. Polkujen avulla nykypäivän turistit voivat kulkea chaskien jalanjälkiä ja kokea maasto, missä nämä muinaiset sanansaattajat aikanaan kulkivat. Useimmat poluista on tiedetysti inkojen käyttämiä, mutta on myös muita polkuja, joiden yhteyttä inkavaltakuntaan ei ole pystytty todistamaan tai kiistämään. Suurin osa poluista sisältää osia, joissa kulku tapahtuu köysisiltoja pitkin. Sillat ovat taidokkaasti kasvillisuutta, puuta ja kiviä hyödyntämällä rakennettu. Varmuudella inkojen rakentamista köysisilloista ainakin yksi, Q'iswa Chakan silta, on edelleen tukevasti paikallaan ja käyttökelpoisena.
Melioidoosi
Melioidoosin aiheuttavan Burkholderia pseudomallein uskottiin aiemmin kuuluvan Pseudomonas -sukuun, minkä takia siitä aiemmin käytettiinkin nimeä Pseudomonas pseudomallei. Todellisuudessa se on fylogeneettisesti likeistä sukua räkätaudin aiheuttavalle Burkholderia malleille.
Epidemiologia
Koillis-Thaimaassa 80 prosentilla lapsista esiintyy nelivuotiaina B. pseudomallein vasta-aineita; muualla maailmassa osuus on pienempi.
Melioidoosi tarttuu moniin eläimiin kuten lampaaseen ja hevoseen. Nauta, vesipuhveli ja krokotiili taas ovat sille suhteellisen vastustuskykyisiä, vaikka oleilevatkin paljon liejussa. Pariisin eläintarhassa 1970-luvulla puhjenneen epidemian ("L’affaire du jardin des plantes") uskotaan saaneen alkunsa maahan tuodusta pandasta.
Normaalisti Burkholderia pseudomallei esiintyy maaperässä ja pintavesissä; pitkälti tästä syystä melioidoosiin sairastuneet ovat lähes poikkeuksetta olleet tekemisissä maaperän tai pintaveden kanssa. Kaikki bakteerin saastuttaman maaperän kanssa tekemisiin joutuneet potilaat eivät kuitenkaan saa sairausoireita. Tärkein yksittäinen tekijä melioidoosin kehittymisessä vakavaksi on diabetes. Muita riskitekijöitä ovat talassemia, munuaistauti ja työskentely riisiviljelmällä. Taudin uskotaan voivan tarttua joko rikkoutuneenihon läpi tai hengittämällä aerosoloitunutta bakteeria.
Taudin esiintymisellä on havaittu selvä yhteys sademäärään: Tapausten lukumäärä (ja vakavuus) kasvavat sateen lisääntymisen myötä.
Akuutti melioidoosi
Niillä potilailla joiden altistumisaika oli tiedossa, akuutin melioidoosin itämisaika oli keskimäärin 9 vuorokautta (vaihteluväli 1–21 vuorokautta). Latenttia valeräkätautia sairastavat ovat saattaneet pysyä oireettomina jopa vuosikymmeniä; pisin tunnettu aika tartunnan saamisesta taudin kliiniseen puhkeamiseen on ollut 62 vuotta. Pitkän itämisajan mahdollisuus havaittiin Vietnamin sodassa palvelleilla yhdysvaltalaisilla sotilailla. Tästä syystä tautia alettiin kutsua nimellä "vietnamilainen aikapommi". Tapausten vakavuus vaihtelee; kroonisissa tapauksissa oireet voivat kestää kuukausia, mutta äkillisessä tulehduksessa, erityisesti tapauksissa, joissa potilas on ollut lähellä hukkua, oireet voivat kehittyä vakaviksi muutamassa tunnissa.
Aktiivista melioidoosia sairastavalla potilaalla on yleensä kuumetta. Kipua ja muita oireita esiintyy 75 prosentilla potilaista. Tällaisia oireita ovat esimerkiksi yskä ja keuhkokuumeen aiheuttama rintakipu sekä osteomyeliitin tai septisen artriitin aiheuttama kipu luissa tai nivelissä. Sisäelinten tulehdus (aiheuttaa paiseita maksassa, pernassa ja/tai eturauhasessa) ei tavallisesti aiheuta paikallista kipua, minkä takia nämä elimet tulisi melioidoosin yhteydessä rutiininomaisesti kuvata ultraäänellä tai tietokonetomografialla. B. pseudomallein aiheuttamat paiseet on todettu rakenteeltaan tyypillisesti kennomaisiksi.
Taudin ilmenemismuodossa on alueellisia eroja: Thaimaassa lapsipotilailla tyypillisesti esiintyy paiseita korvasylkirauhasessa, kun taas Australiassa tällainen tapaus on todettu vain yhden kerran. Vastaavasti Australiassa eturauhasen paiseita esiintyy 20 prosentilla miespuolisista potilaista, kun ne muualla ovat harvinaisia. Pohjois-Australiassa taas on havaittu enkefalomyeliittioireyhtymää.
Riskitekijöiksi melioidoosiin sairastumiselle on todettu muun muassa diabetes, talassemia, munuaistauti ja alkoholin ongelmakäyttö sekä työn tai harrastuksen puitteissa oleskelu kosketuksissa mudan tai seisovan pintaveden kanssa. Tautiin ovat kuitenkin sairastuneet täysin terveetkin ihmiset, myös lapset.
Jopa 25 prosentilla potilaista ei tartunnasta ole havaittavissa selviä merkkejä. Tällöin diagnoosi tehdään tavallisesti veriviljelmästä tai nielunäytteestä. Melioidoosin sanotaan kykenevän vaikuttamaan kaikkiin elimistön elimiin paitsi sydämen läppiin (endokardiitti). Vaikka taudin aivoihin aiheuttamien paiseiden on todettu puhjetessaan aiheuttavan aivokalvontulehdusta, ei sen suoranaisesti aiheuttamaa aivokalvontulehdusta ole havaittu. Harvinaisia lisätauteja ovat tulehdus verenkierrossa, paiseet imusolmukkeissa (1,2–2,2 prosentilla), sydänpussin märkiminen ja sydänlihastulehdus, keuhkojen välikarsinan tulehdus, paiseet kilpirauhasessa ja kivespussissa sekä silmätulehdus.
Diagnoosi
Diagnoosi tehdään viljelemällä organismia mistä hyvänsä kliinisestä näytteestä.
Tieto kontaktista maaperän kanssa ei riitä varman diagnoosin tekemiseen, koska melioidoosi saattaa pysytellä piilevänä vuosia ennen puhkeamistaan. Seudulta palanneiden henkilöiden sairaushistoriaan tulisi kiinnittää huomiota. On esitetty jopa suosituksia, joiden mukaan kaikki kuumepotilaat, jotka ovat matkustaneet tai oleskelleet endeemisillä alueilla, tulisi tutkia melioidoosin varalta.
Täydellinen tutkimus (viljelyt verestä, ysköksestä, virtsasta ja mistä hyvänsä märkäeritteestä sekä nielunäyte) tulisi tehdä kaikille potilaille, joilla epäillään valeräkätautia (veriagarviljelmällä ja myös Ashdownin viljelyllä). Diagnoosi varmistetaan viljelemällä B. pseudomalleita mistä hyvänsä otoksesta. Nielunäyte ei ole herkkä, mutta ollessaan positiivinen se on sataprosenttisen spesifi. Yskösviljelmä reagoi hyvin samantapaisesti. Virtsanäytteen herkkyys kasvaa, kun se ennen viljelyä sentrifugoidaan. Tieto kaikesta mahdollisesta bakteerikasvustosta tulisi merkitä talteen (ei vain 104 organismia/ml kuten normaalisti). Luuytimestä tehty viljelmä saattaa hyvin satunnaisesti osoittautua positiiviseksi potilailla, joilla B. pseudomallein veriviljelmä on ollut negatiivinen. Sen tekemistä yleisesti ei kuitenkaan suositella. Yleinen virhe melioidoosin diagnosointiin tottumattomilla tutkijoilla on vain yhden, oireilevasta kohdasta otetun näytteen lähettäminen (kuten useimpien muiden tulehdusten kohdalla yleensä tehdään) täyden tutkimuksen sijasta.
Ashdownin viljely on selektiivinen viljely, jossa käytetään gentamysiinia, saattaa olla välttämätön ei-steriileille näytteille. Burkholderia cepacian viljely saattaa olla hyödyllinen vaihtoehtoisena selektiivisenä viljelynä alueilla, joilla valeräkätautia ei esiinny endeemisenä eikä Ashdownin viljelyä ole saatavilla. Francisin viljely on Ashdownin viljelystä kehitetty uusi viljely, joka saattaa olla avuksi eriteltäessä B. pseudomalleita B. cepaciasta ja myös melioidoosin varhaisessa diagnosoinnissa. Sitä ei kuitenkaan ole vielä laajalti varmistettu kliinisesti.
Monet kaupallisessa levityksessä olevat testit ovat osoittautuneet epäluotettaviksi B. pseudomallein tunnistamisessa.
Melioidoosin tunnistamiseksi on olemassa myös serologinen testi (epäsuora hemagglutinaatio), jota ei kuitenkaan useimmissa maissa ole kaupallisesti saatavilla. Spesifi suora immunofluoresenttitesti ja monokloonisiin vasta-aineisiin perustuva lateksiagglutinaatio ovat laajalti käytössä Thaimaassa, mutta muualla niitä ei ole saatavilla.
Diagnoosia ei voida tehdä pelkästään radiologisten tutkimusten (röntgenin ja skannauksen) perusteella, mutta kuvaukset ovat rutiinitoimenpide taudin laajuuden määrittämiseksi. Vatsan kuvaaminen tietokonetomografialla tai ultraäänellä suositellaan tehtäväksi rutiininomaisesti, koska paiseet eivät välttämättä tule esiin kliinisessä tutkimuksessa ja koska niitä saattaa esiintyä muuallakin kuin tauti muutoin ilmenee. Australian viranomaiset suosittavat erityisesti eturauhasen kuvaamista, koska maan pohjoisosan potilailla usein esiintyy paiseita eturauhasessa. Rinnan röntgenkuvaus tulisi myös suorittaa rutiininomaisesti ja muut tutkimukset kliinisesti ilmenevän tarpeen mukaan.
Differentiaalidiagnoosi on kattava; Whitmoren tauti saattaa muistuttaa useita muita infektioita kuten tuberkuloosia.
Nykyaikainen hoito
Thaimaassa kokeiltu GCSF-hormonin käyttö tukihoitona tai kotrimoksatsoli ei saanut aikaan kuolleisuuden pienenemistä.
Australiassa kotrimoksatsolia käytetään sellaisenaan häätöhoidossa. Uusiutumistodennäköisyys on siellä ollut pienempi kuin Thaimaassa. On saatu myös in vitro -todisteita siitä, että kotrimoksatsoli ja doksisykliini toimisivat antagonistisesti. Tässä suhteessa on katsottu, että kotrimoksatsoli saattaisi olla näistä ominaisuuksiltaan suositeltavampi. Tutkimukset ovat vahvistaneet riittävän seurannan ja hoitoon sitoutumisen merkityksen häätöprosessissa.
Historiallinen hoito
Vuoteen 1989 saakka akuutin melioidoosin vakiohoitona käytettiin kloramfenikolin, kotrimoksatsolin ja doksisykliinin yhdistelmää; tällä hoidolla kuolleisuus oli noin 80 prosenttia. Tämän takia tähän hoitoon tulisi turvautua enää ainoastaan siinä tapauksessa, ettei muita vaihtoehtoja ole saatavilla. Kaikki neljä lääkettä ovat bakteriostaattisia (ne pysäyttävät bakteerien lisääntymisen, mutta eivät hävitä niitä). Kotrimoksatsoli myös salpaa sekä kloramfenikolia että doksisykliiniä.
Ennuste
Ilman tehokkaita antibiootteja (ensisijaisesti keftatsidiimia tai meropeneemiä) kuolleisuus valeräkätaudin verenmyrkytyksenä ilmenevässä muodossa on yli 90 prosenttia. Tehokkailla antibiooteilla hoidettuna taudin aiheuttama kuolleisuus on yksinkertaisissa tapauksissa noin 10 prosenttia, mutta tapauksissa, joissa bakteereita on päässyt verenkiertoon tai on syntynyt vakava verenmyrkytys, se on kuitenkin edelleen jopa 80 prosenttia. Tehohoidon saatavuus on ennusteen kannalta ilmeisen selvä. Tällä selittynee ainakin osittain ero Pohjois-Australian ja Koillis-Thaimaan välinen ero kuolleisuudessa, joka ensin mainitussa on 20 prosenttia ja jälkimmäisessä 40 prosenttia. Tehokkaillakin antibiooteilla hoitovaste on hidas: Kuume kestää hoidon aloittamisesta keskimäärin 5–9 vuorokautta.
Tauti toistuu noin 10–20 prosentilla potilaista. Tutkimuksissa on todettu suurimman osan toistumisista olevan alkuperäisen bakteerikannan aiheuttamia taudin uusiutumisia. Kuitenkin endeemisillä alueilla huomattava osuus (mahdollisesti jopa neljännes) tapauksista aiheutuu uudesta tartunnasta, erityisesti kahden vuoden kuluttua edellisestä. Toistumisen riskitekijöitä ovat taudin vakavuus (potilaan veriviljely on ollut positiivinen tai tauti on ilmennyt hänellä useassa kohdassa elimistöä), väärän antibiootin valinta häätöhoitoon (doksisykliini sellaisenaan ja fluorokinoloni eivät ole tehokkaita), heikko sitoutuminen häätöhoitoon ja häätöhoidon lopettaminen vähemmän kuin 8 viikon kuluttua.
Ehkäisy
Melioidoosin on todettu tarttuneen ihmisestä toiseen vain muutamassa harvassa tapauksessa: Potilaiden eristäminen ei ole tarpeen. Laboratoriossa työskentelevien tulee kuitenkin käsitellä Burkholderia pseudomalleita eristysolosuhteissa, koska taudin on todettu tarttuneen laboratoriossa. Laboratorioperäisen altistuksen tapahduttua suositellaan jälkiprofylaksiaksi kotrimoksatsolia. Tämän tehoa ei kuitenkaan ole vahvistettu kliinisin kokein.
Endeemisillä alueilla (erityisesti riisiviljelmillä) on syytä mahdollisuuksien mukaan välttää kosketusta maaperän, liejun ja pintaveden kanssa. Sairastumisia on todettu tapahtuneen rypäinä tulvien ja myrskyjen jälkeen; nämä ovat todennäköisesti aiheuttaneet altistumisen. Joukkosairastumisia on tapahtunut myös juomaveden saastuttua. Riskiryhmässä ovat muiden muassa diabeetikot, kroonisesti munuais- tai keuhkosairaat ja minkä tahansa tyyppistä immuunivajetta potevat. Rokotetta ei toistaiseksi ole olemassa.
Altistumisen jälkeinen estohoito
B. pseudomalleille altistumisen (erityisesti laboratoriotapaturman) jälkeiseksi estohoidoksi suositellaan kotrimoksatsolin ja doksisykliinin yhdistelmää. Kumpaakin on tosin käytetty myös yksinään.
Biologisena aseena
Melioidoosia on tutkittu myös sen varalta, että sitä käytettäisiin biologiseen sodankäyntiin. Yhdysvaltain tautienhallinnasta vastaava viranomainen CDC luokittelee sen bioterroriaineena B-luokkaan kuuluvaksi. Yhdysvalloissa tutkittiin B. pseudomallein, kuten myös sen sukulaisen B. mallein, joka aiheuttaa räkätautia, käyttöä bioaseena. Aseen valmistukseen sitä ei kuitenkaan koskaan käytetty. Myös Neuvostoliiton on raportoitu testanneen B. pseudomallein käyttöä bioaseena.
Philip Chan
Philip Chan (, 25. tammikuuta 1945, Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Eurasia Airlines
Eurasia Airlines (IATA: UH, ICAO: EUS) oli venäläinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1997. Sen kotikenttä oli aluksi Bykovon lentoasema, mutta se siirtyi vuonna 2001 käyttämään Vnukovon lentoasemaa. Vuonna 2003 yhdestä sen Tupolev Tu-154B-2 -koneesta löydettiin pitkälle edennyttä korroosiota, ja yhtiön toimilupa peruttiin 17. syyskuuta 2003.
Laivasto
thumb|Eurasia Airlinesin Tupolev Tu-154B-2 vuonna 2002. Eurasia Airlinesin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
Yrjö Sinkkonen
Yrjö Sinkkonen (9. heinäkuuta 1909 Parikkala – 5. lokakuuta 1972 Savonlinna) oli Maalaisliiton ja Keskustapuolueen kansanedustajana toiminut suomalainen maanviljelijä.
Sinkkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Juhana Sinkkonen ja Ester Sofia Soikkeli. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Parikkalassa. Sinkkonen sai kunnallisneuvoksen arvon 1964.
Sinkkonen oli kansanedustajana 1954–1962 ja uudelleen 1966–1972 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Sinkkonen kuului Parikkalan kunnanvaltuustoon ja hän oli Parikkalan kunnanhallituksen puheenjohtajana. Hän oli muun muassa Keskustapuolueen Karjalan piirin puheenjohtaja, Etelä-Karjalan maanviljelysseuran puheenjohtaja, MTK:n valtuuskunnan varapuheenjohtaja sekä MTK:n tilintarkastaja.
Danny Everett
Daniel Joseph "Danny Joe" Everett (s. 1. marraskuuta 1966 Van Alystyne, Texas) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu. Hän edusti Santa Monica Track Clubia.
Everett juoksi Rooman MM-kilpailuissa 1987 avausosuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Soulin olympialaisissa 1988 hän sai maanmiestensä Steve Lewisin ja Butch Reynoldsin jälkeen pronssia 400 metrillä ajalla 44,09. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi ensimmäisen osuuden Yhdysvaltojen joukkueessa, joka voitti kultamitalin yli neljän sekunnin erolla Jamaikaan.
Everett saavutti Tokion MM-kilpailuissa 1991 pronssia 400 metrin juoksussa ajalla 44,63. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Antonio Pettigrew'lle 0,06 sekuntia ja hopeamitalisti Roger Blackille 0,01 sekuntia. . 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Yhdysvaltojen hopeajoukkueessa.
Everett juoksi ennätyksensä 43,81 voittaessaan Yhdysvaltojen olympiakarsinnat 1992. Sitä paremmin oli tuohon mennessä juossut vain Butch Reynolds. Barcelonan olympialaisissa hän jäi jalkavamman vuoksi välieränsä viimeiseksi ajalla 56,61. Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa 1993 hän juoksi avausosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Aleksei Lobanov-Rostovski
Aleksei Borisovitš Lobanov-Rostovski (30. joulukuuta (J: 18. joulukuuta) 1824 Voronežin alue – 30. elokuuta (J: 18. elokuuta) 1896 Šepetovka) oli venäläinen ruhtinas ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1895–1896.
Lobanov-Rostovski aloitti diplomaattiuransa vuonna 1844 ja hänet nimitettiin 1859 Venäjän edustajaksi Konstantinopoliin. Hän vetäytyi työelämästä vuonna 1863, mutta palasi myöhemmin takaisin virkauralleen ja toimi suurlähettiläänä Konstantinopolissa 1878–1879, Lontoossa 1879–1882, Wienissä 1882–1894 ja Berliinissä 1894–1895. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi 10. maaliskuuta 1895. Lobanov tuki edellisenä vuonna solmittua liittoa Ranskan kanssa ja pyrki parantamaan suhteita Saksaan ja Itävalta-Unkariin. Lisäksi hän sai sovittua Venäjän ja Bulgarian välillä vuodesta 1886 vallinneet erimielisyydet.
Päähuomionsa Lobanov suuntasi kuitenkin Itä-Aasian suunnalle. Vuosina 1894–1895 käydyn Kiinan ja Japanin välisen sodan päätteeksi huhtikuussa 1895 solmitun Shimonosekin rauhan mukaan Kiina olisi luovuttanut Japanille Formosan, Peskadorit sekä Liaotungin niemimaan. Lobanov oli valmis hyväksymään tämän, mutta valtiovarainministeri Sergei Witte ja tsaari Nikolai II olivat toista mieltä. Niinpä Lobanov painosti Ranskan ja Saksan tuella huhtikuussa 1895 Japanin luopumaan vaateistaan Liaotungin niemimaahan. Lisäksi hän solmi 3. heinäkuuta 1896 Kiinan kanssa salaisen sopimuksen, jossa Venäjä lupautui suojelemaan Kiinaa hyökkäyksiltä ja vastineeksi Kiina salli Venäjän rakentaa Kiinan itäisen rautatien Vladivostokiin ja ottaa sitä ympäröivän Pohjois-Mantšurian alueen vaikutuspiiriinsä. Lobanov kuoli muutamaa kuukautta tämän jälkeen.
Eligiusz Niewiadomski
Niewiadomski taisteli Puolan–Neuvostoliiton sodassa. Taiteellisen uransa aikana hän paitsi maalasi, myös opetti taidetta ja julkaisi useita kirjoituksia taiteesta.
Petrolieetteri
Valmistus ja käyttö
Petrolieetteriä käytetään runsaasti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa. Se liuottaa hyvin muun muassa rasvoja, öljyjä, maaleja, lakkoja ja hartseja. Sitä käytetään uutettaessa kasveista eteeristen öljyjen komponentteja ja tekstiiliteollisuudessa pienten hienojen karvojen poistoon. Se on yleisesti käytetty liuotin myös eri kromatografiamenetelmissä ja kiteytyksissä.
Suomen poliittinen historia 1809–2009
Suomen poliittinen historia 1809–2009 on Suomen poliittista historiaa vuoden 1809 Porvoon valtiopäivistä nykypäivään käsittelevä kirja. Sen ovat kirjoittaneet professorit Osmo Jussila, Seppo Hentilä ja Jukka Nevakivi, joiden kolmesta itsenäisestä artikkelista teos koostuu.
Kirja on suunniteltu yleisoppikirjaksi yliopistoihin, ja se on vuoteen 2007 mennessä ilmestynyt kymmenellä kielellä. Ensimmäinen painos teoksesta ilmestyi 1995 nimellä Suomen poliittinen historia 1809–1995, ja siitä on otettu 6 päivitettyä painosta, joista viimeisin päättyy vuoteen 2009. Se on ollut sekä Helsingin että Turun yliopiston poliittisen historian laitoksen pääsykoekirjana.
Eino Lottanen
Eino Henrik Lottanen (29. kesäkuuta 1909 Antrea – 25. huhtikuuta 1995 Hämeenlinna) oli Keskustapuolueen kansanedustajana toiminut suomalainen agrologi, viljelypäällikkö ja maanviljelijä.
Lottasen vanhemmat olivat arentilainen Juhkom (Joakim) Lottanen ja Maria Sofia Putkonen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti sitten 1932 maamieskoulun ja 1934 maamiesopiston.
Lottanen toimi Viipurin läänin maanviljelysseuran maatalousneuvojana Räisälässä 1935–1936, Itä-Suomen raakasokeritehtaan piirikonsulenttina Antreassa 1937–1939 ja Salossa toimineen Suomen raakasokeritehtaan piirikonsulenttina 1940–1941. Sotavuosina hän oli Antrean kunnan työvoimapäällikkönä 1943–1944 ja sodan päätyttyä 92. maanlunastuslautakunnan agronomijäsenenä 1945–1947. Lottanen oli sitten Turengin sokeritehdas oy:n palveluksessa piirikonsulenttina 1948–1950 ja viljelypäällikkönä 1951–1976. Lottanen viljeli myös omaa maatilaansa Vanajassa vuodesta 1948. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvon 1979.
Lottanen oli kansanedustajana 1966–1975 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja hän kuului myös Vanajan kunnanvaltuustoon ja Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon. Lottanen oli jäsenenä Rikkihappo Oy:n ja Sanomalehti Suomenmaan hallintoneuvostoissa sekä Alkio-opiston johtokunnassa. Hän oli myös Kemira Oy:n tilintarkastajana.
Eino Lottanen oli naimisissa vuodesta 1936 Elsa Inkeri Olkinuoran kanssa.
Junto
Junto on brittiläisen Basement Jaxxin seitsemäs albumi, joka julkaistiin 25. elokuuta 2014.
Left to Die
Left to Die on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Obituaryn EP-levy. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2008 levymerkillä Candlelight Records.
Albumi sisältää myös musiikkivideon kappaleesta ”Evil Ways".
Argentinos Juniors
Merkittäviä pelaajia
Tämän osion pelaajat ovat edustaneet seuraa 50 ottelun ajan tai tehneet seuraennätyksiä.
Rosidae
Rosidae on Cronquistin luokittelussa kaksisirkkaisten kasvien (Magnoliopsida) alaluokka. Sen kaikki 108 heimoon kuuluvat noin 58000 lajia kukkivat.
Luettelo Helsingin korkeimmista rakennuksista
pienoiskuva|upright|[[Kalasatamassa sijaitseva Majakka on Helsingin korkein rakennus.]] Luettelo Helsingin korkeimmista rakennuksista 1.2.2020.
Rakennusten tiedot kopioitu pääasiassa Luettelo Suomen Korkeimmista rakennuksista -sivulta.
Tulevia yli 50-metrisiä rakennuksia
pienoiskuva|Tornitaloja [[Kalasatamassa kesällä 2021.]]
Adrián Fernández
thumb|Adrián Fernández vuonna 2011 Adrián Fernández Mier (20. huhtikuuta 1965) on meksikolainen moottoriurheilija. Hän perusti oman tallinsa Fernandez Racingin vuonna 2001. Fernández kilpaili Champ Car -sarjassa vuodet 1993–2004. Vuodet 2005 –2006 hän kilpaili NASCAR ja 2007 Asian Le Mans Series -sarjoissa. Hän on osallistunut myös Le Mansin 24 tunnin ajoihin vuosina 2007 ja 2010–2012, joista parhaimmiksi tuloksiksi jäivät LMP2-luokan toinen sija (2007) ja GTE Pro-luokan kolmas sija (2012). Vuodesta 2012 alkaen hän ollut Formula 1 -kuljettaja Sergio Pérezin manageri. Méxicossa sijaitsevan Autódromo Hermanos Rodríguezin radan yksi mutkista on nimetty hänen mukaansa. Vuonna 2010 Fernández nimettiin Meksikon autourheilujärjestön kunniagallerian jäseneksi.
Rönnberg
Rönnberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Maataloustiede
Maataloustiede eli agronomia keskittyy ruoan ja rehun tuottamiseen kasveja ja kesyjä eläimiä hyödyntämällä. Maataloustiede tutkii muun muassa maatalouden menetelmiä ja prosesseja. Maataloustieteen perinteisiä osa-alueita (maataloustieteitä) ovat mm. maatalousekonomia (maatalouden liiketaloustiede ja maatalouspolitiikka), kasvintuotantotieteet (nyk. kasvintuotannon biologia) ja kotieläintieteet (kotieläinravitsemus ja kotieläinjalostus). Maataloustieteitä tutkitaan ja opetetaan Suomessa Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa.
Maatalouden liiketaloustiede
Maatalouden liiketaloustiede (aikaisemmin maanviljelystalous) tutkii maatalousyritysten (maatilojen) toimintaa, johtamista, kannattavuutta, maksuvalmiutta yms. liiketaloudellisia seikkoja. Se on siis maatalousyrityksiin sovellettua liiketaloustiedettä.
Maatalouspolitiikka
Maatalouspolitiikka tutkii maa- ja elintarviketaloutta sekä maaseutua yhteiskunnallisesta ja kansantaloudellisesta näkökulmasta. Se on siis lähinnä maatalouteen sovellettua kansantaloustiedettä. Maatalouspolitiikan tutkimuskenttänä ovat sekä kansalliset että kansainväliset maataloustuotteiden markkinat. Suomen liityttyä Euroopan unioniin on Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka korostunut merkitykseltään Suomen maatalouden ja maaseudun tutkimuksen kannalta.
Kasvintuotannon biologia
Kasvintuotannon biologia käsittää useita kasvinviljelyyn liittyviä opintosuuntia. Näistä kasvinviljelytiede tutkii peltokasvien sadonmuodostusta ja viljelytekniikkaa ja puutarhatiede vastaavia asioita puutarhakasveilla. Agroekologia tutkii pelto- tai maatilaekosysteemiä ja sen vuorovaikutusta ympäristönsä kanssa. Kasvipatologiassa kseskitytään kasvien sairauksiin ja maatalouseläintieteessä viljelyksille mahdollista vahinkoa aiheuttaviin tuholaisiin.
Kotieläinten ravitsemustiede
Kotieläinten ravitsemustieteen (aikaisemmin kotieläintiede) tutkimuskohteena ovat erityyppisten kotieläinten (märehtijät ja yksimahaiset) ravitsemusfysiologia, ruokinta ja hoito. Kotieläinten ravitsemustiede tutkii lisäksi rehujen koostumusta, käsittelyä, säilöntää ja käyttömahdollisuuksia sekä syönnin ja syöntikäyttäytymisen vaikutuksia tuotantoon.
Kotieläinten jalostustiede
Kotieläinten jalostustiede soveltaa sekä kvantitatiivista genetiikkaa että molekyyligenetiikkaa kotieläinaineksen perinnöllisessä parantamisessa. Lisäksi tutkimusta tehdään eläinaineksen ja -kantojen perinnöllisestä monimuotoisuudesta.
Fritz Hansen (upseeri)
Fritz Edvard Hansen (30. joulukuuta 1855 Kööpenhamina – 11. marraskuuta 1921 Haderslev) oli tanskalainen upseeri, vakuutusyhtiöjohtaja ja urheilujohtaja.
Hansen kouluttautui ensin upseeriksi. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1874, tykistön yliluutnantiksi 1881, kapteeniksi 1882 ja erosi vakinaisesta palveluksesta everstiluutnanttina 1907. Siviilielämässä hänestä tuli tanskalaisen vakuutusyhtiön Forsikrings-Aktieselskabet Nordenin johtaja.
Hansenin urheilujohtaja ura alkoi Tanskan Urheiluliitossa, jota hän johti vuosina 1901–1909. Hansen toimi aktiivisti Tanskan olympiakomitean perustamisessa ja tanskalaisten osallistumista vuoden 1906 Ateenan välikisoihin. Hänet valittiinkin Tanskan olympiakomitean ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hän oli osallistunut vuonna 1905 Brysselissä järjestettyyn olympiakongressiin, joka oli innoittanut häntä olympia-aatteen levittämisessä Tanskassa. Tanskan olympiakomitean puheenjohtajuutta hän hoiti vuosina 1906–1920. Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä hän toimi vuosina 1912–1921.
Ansioistaan Hansen palkittiin Dannebrogin ritarikunnan arvolla.
Matti Rämö
thumb|upright|Matti Rämö Matti Rämö (s. 1962) on suomalainen toimittaja ja matkakirjailija. Hän on tehnyt polkupyörällä matkoja Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa ja on julkaissut matkoistaan yhdeksän kirjaa vuosina 2009–2019. Rämö työskentelee Yleisradion Teksti-TV:n toimittajana ja on koulutukseltaan maantieteilijä. Hän on selostanut matkojaan reaaliaikaisesti myös Yleisradion verkkosivuilla ilmestyvässä blogissaan.
Hyrsky
Hyrsky voi tarkoittaa seuraavia:
Uusi Kotka
thumb|upright|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Uusi Kotka oli Kotkassa vuosina 1918–1920 ilmestynyt sanomalehti.
Kansallisen Edistyspuolueen Uusi Kotka perustettiin kokoomuksen Etelä-Suomen kilpailijaksi. Lehdet painettiin samassa kirjapainossa, minkä johdosta ne ilmestyivät kolmesti viikossa vuoropäivinä. Uuden Kotkan talous oli heikko, ja se lopetettiin kannattamattomana. Päätoimittajina työskentelivät Rafael Engelberg (1919) ja Santeri Jehkonen (1919–1920).
Valta (sukunimi)
Valta tai Walta on suomalainen sukunimi. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tegetthoff-luokka
Tegetthoff-luokka oli Itävalta-Unkarin laivaston neljän dreadnought-taistelulaivan muodostama alusluokka, jotka valmistettiin ennen ensimmäisen maailmansodan alkua. Luokka on nimetty amiraali Wilhelm von Tegetthoffin mukaan. Sitä nimitetään toisinaan Viribus Unitis -luokaksi.
Tausta
Italian kuninkaallisen laivaston aloitettua ensimmäisen dreadnoughttaistelulaivansa valmistuksen, ilmoitti Itävalta-Unkarin asevoimien ylipäällikkö Montecuccoli 20. helmikuuta 1908, että maa voisi valmistaa uuden sukupolven 18 000-19 000 tonnin taistelulaivan. Saksan keisarikunta laski vesille vuonna 1908 ensimmäisen dreadnoughttaistelulaivansa SMS Nassaun, mikä samalla kiihdytti laivastokilpailua suurvaltojen välillä. Italian hyväksyttyä Lontoon laivastosopimuksen taistelulaivan valmistusta viivytettiin, vaikka virallisena selityksenä oli aluksen uudelleen suunnittelun aiheuttama viivytys.
Itävallan laivastoesikunta antoi lokakuussa 1908 määräyksen suunnittelun aloittamisesta ja teki esityksen avoimesta suunnittelukilvasta laivastoinsinööreille. Kummankin toimenpiteen tuloksia arvioitiin seuraavan puolen vuoden aikana. Triesten telakka esitteli maaliskuussa 1909 viisi erilaista suunnitelmaansa, kun kävi ilmi italialaisten päättäneen ottaa Dreadnought A:ssa (nimetty RN Dante Alighieriksi) käyttöön kolmitykkiset tornit. Italialaisten suunnitelma muutti suunnitteluperusteita ja uusien alusten pääaseiksi valittiin kolmitykkiset tornit ja pyydettiin Saksasta tietoja Kaiser-luokan alusten piirustuksista.
Saksasta saatiin pyydetyt tiedot huhtikuussa, mutta niiden vaikutusta alusten suunnitteluun voitaneen pitää rajallisena. Uusien taistelulaivojen piirustukset hyväksyttiin jo 27. huhtikuuta.
Suunnittelu
Alusten pääaseistuksena oli kaksitoista Skodan 30,5 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä asennettuina neljään torniin, joista kaksi oli etukannella ja kaksi takakannella. Apuaseina oli kaksitoista 15 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ja kahdeksantoista Skodan 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä. Aseistuksen täydensivät neljä 53 senttimetrin torpedoputkea. Vuonna 1915 kuusi tykkitornien B ja Y päälle asennettua 6,6 senttimetrin tykkiä korvattiin kahdella 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä. Ilmatorjuntatykit vaihdettiin vuodesta 1917 alkaen neljällä uudella 6,6 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä.
Alukset
Luokan aluksista kolme rakennettiin Triestessä ja neljäs SMS Szent István Fiumessa, jolloin rakennustyöt saatiin jaettua kaksoismonarkian kummankin maan kesken. Telakoista johtuvien erojen vuoksi Fiumessa rakennettu alus oli pienempi ja valmistui hitaammin.
Afrikanlauluhaukka
pienoiskuva|Melierax metabates
Afrikanlauluhaukka (Melierax metabates) on afrikkalainen äänekäs haukka.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 38–48 cm, siipien kärkiväli 95–110 cm ja paino 500–850 g. Aikuisen linnun höyhenpuku on harmaa, vatsapuolelta valkoraitainen. Siipien kärjet ovat tummanharmaat. Koivet ja nokan tyviosa ovat punaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on päältä ruskea ja alta vaalearaitainen ja sen koivet ovat kellertävät.
Elinympäristö
Laji elää savanneilla, metsänreunoissa, puutarhoissa, pensaikkomailla ja ruohostomailla, joilla kasvaa yksittäisiä puita.
Lisääntyminen
Parit pesivät yksittäin ja rakentavat risupesänsä tuuhean piikkioksaisen puun keskiosaan, yleensä 6–7 m korkealle. Naaras munii tavallisesti kaksi munaa, joita se hautoo yksin noin viisi viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin kuuden viikon ikäisinä.
Ravinto
Afrikanlauluhaukat syövät liskoja, käärmeitä, kameleontteja, jyrsijöitä, lintuja kyyhkynkokoisiin saakka sekä isoja hyönteisiä. Saalistaa sekä juosten maassa saaliin kiinni että syöksymällä ilmassa.
Inga Juuso
Inga Juuso (5. lokakuuta 1945 Jokimukka, Ruotsi – 23. elokuuta 2014) oli norjansaamelainen joikutaiteilija. Hän esiintyi sekä yksin että eri kokoonpanojen kanssa ja konsertoi ympäri maailmaa. Uransa myöhäisvaiheessa hän oli Tromssan lääninjoikaaja. Ennen taiteilijanuraansa hän työskenteli radiotoimittajana.
Alexander Gripenberg
Alexander Gripenberg (28. toukokuuta 1879 Pultava Venäjä – 9. helmikuuta 1935 Sedjenane, Tunisia) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Alexander Gripenbergin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali Oskar Ferdinand Gripenberg ja Katarina (Hedvig Ida Angelique) Lundh. Gripenberg valmistui keisarin paašikoulusta, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen Henkivartioväen ratsastavaan tykistöprikaatiin 1898. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1902 ja komennettiin alikapteenina 9. Itä-Siperian tarkk’ampujatykistöprikaatiin, jossa hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905. Hän haavoittui sodassa niin, että hänen toinen jalkansa amputoitiin. Gripenberg tuli vuoden 1905 alussa tykistön ylitarkastaja suuriruhtinas Sergei Mihailovitš Romanovin adjutantiksi ja siirrettiin luutnanttina Henkivartioväen ratsastavan tykistöprikaatin upseeriluetteloihin. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1906 ja kapteeniksi 1911. Gripenberg määrättiin Henkivartioväen ratsastavaan tykistöprikaatiin 1912 ja ylennettiin everstiksi. Hän erosi sotapalveluksesta 1914, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan aikana palvelukseen 1915 suuriruhtinas Sergei Mihailovitšin adjutantiksi. Hän oli maailmansodan aikana myös kevyen mörssäritykistödivisioonan komentaja vuoteen 1917, jolloin hän erosi sotapalveluksesta kenraalimajurina. Hän siirtyi sitten Ranskaan ja toimi Ranskan valtion tierakentamisen johtajana Tunisiassa aina kuolemaansa saakka.
Money Is Still a Major Issue
Money Is Still a Major Issue on Pitbullin remix-albumi, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2005.
Työpato
pienoiskuva|Työpato eristää työmaan virtaavasta joesta, Montgomery Point, USA. Työpato on pato, joka rakennetaan vain lyhytaikaiseen käyttöön helpottamaan tai mahdollistamaan rakennustehtävää vesistössä sijaitsevalla työmaalla. Työpadot rakennetaan yleensä maapatona ja tilapäisen patoseinämän avulla, jotka puretaan toimenpiteen jälkeen pois. Työpato rakennetaan yleensä veteen ja padon valmistuttua vesi pumpataan yleensä pois. Työpadot ovat yleisiä kaivos-, silta- ja patotyömailla. Työpatoja käytetään myös tulvien torjunnassa.
Money Is Still a Major Issue
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 25.
Inga Juuso
Juuso on palkittu taiteilijanurastaan useilla Norjan merkittävimmillä säveltaiteen palkinnoilla. Hänelle annettiin Spellemannprisen-palkinto vuonna 2011.
Talkeetna
Talkeetna on väestönlaskennallinen asuinpaikka, joka sijaitsee Yhdysvaltojen Alaskassa. Talkeetnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 876.
Talkeetnassa ei ole kunnallishallintoa, vaan se kuuluu Matanuska-Susitnan hallintoalueeseen. Talkeetnalla on kuitenkin oma valtuustonsa, joka edustaa sitä hallintoalueen asioissa. Päätösvaltaa valtuustolla ei ole. Valtuusto on valinnut Talkeetnalle kunniapormestarin, joka on ollut vuodesta 1997 lähtien kissa nimeltään Stubbs.
Lähteet
pienoiskuva|Pormestari Mr. Stubbs the Cat.
Diklooridimetyylisilaani
Diklooridimetyylisilaani eli dimetyylidikloorisilaani (C2H6SiCl) on silaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää siloksaanien ja silikonipolymeerien valmistukseen, sekä orgaanisessa kemiassa reagenssina ja piiyhdisteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa diklooridimetyylisilaani on väritöntä nestettä. Se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin ja bentseeniin, mutta reagoi veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa, jolloin muodostuu vetykloridia. Yhdisteen hydrolysoituessa muodostuu erityisesti rengasrakenteisia siloksaaneja. Diklooridimetyylisilaani voi reagoida veden kanssa myös suoraketjuisiksi siloksaanioligomeereiksi. Yhdiste reagoi myös alkoholien ja amiinien kanssa. . Diklooridimetyylisilaani ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, ihoa ja silmiä. Iholle tai silmiin joutuessaan se voi aiheuttaa syövytysvammoja. Aineelle altistumisesta voi seurata yskää, hengenahdistusta ja kurkkukipua.
Valmistus ja käyttö
Diklooridimetyylisilaania valmistetaan johtamalla kloorimetaania piin ja kuparin seokseen. Reaktiossa muodostuu myös muita kloorisilaaneja ja selektiivisyyden parantamiseksi kuparin sijasta käytetään usein kuparin, sinkin, tinan ja alumiinin seoksia ja tämä parantaa myös reaktiivisuutta. Seokseen voidaan lisätä myös fosforia tai booria parantamaan selektiivisyyttä.
Dimetyylidikloorisilaania käytetään valmistettaessa erityisesti rengasrakenteisia siloksaaneja reaktiolla veden kanssa. Reaktion lämpötilaa, liuotinta, reaktioaikaa ja lähtöaineiden ainesuhteita vaihtelemalla voidaan saada aikaiseksi myös lineaarisia siloksaanioligomeereja ja -polymeerejä. Yhdistettä käytetään myös alkoholien, amiinien ja amidien silyloimisreagenssina, suojaryhmänä karbonyyliyhdisteille ja dioleille sekä niin kutsutussa pinakolisyklisointireaktiossa.
Salvatore Lima
pienoiskuva|Salvo Lima Salvatore ”Salvo” Lima (23. tammikuuta 1928 – 12. maaliskuuta 1992) oli italialainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Hän toimi Italian parlamentin jäsenenä, Palermon pormestarina ja Euroopan parlamentin jäsenenä. Limaa syytettiin yhteyksistä mafiaan, ja hänen nimensä olikin runsaasti esillä parlamentin raportissa mafian poliittisista yhteyksistä. Lopulta mafia murhasi Liman Sisiliassa.
Community as Opportunity (CO:OP)
pienoiskuva Community as Opportunity (CO:OP) oli vuosina 2015–2018 toteutettu digitaalisen kulttuuriperinnön edistämishanke, jossa oli mukana 17 eurooppalaista arkistoa ja yliopistoa 11 Euroopan unionin jäsenvaltiosta. Suomessa hankkeesta vastasi Kansallisarkisto.
Tavoitteet
Hankkeella oli kolme tavoitetta:
1. yksityishenkilöiden hallussa olevan arkistomateriaalin digitoinnin, jakamisen, metatietojen rikastamisen ja sähköisen pitkäaikaissäilyttämisen helpottaminen
Suomessa lanseerattiin joukko Tuo historiasi -päiviä, johon kansalaiset saattoivat tuoda kotiensa asiakirjallista kulttuuriperintöä (kuvia ja asiakirjoja) digitoitavaksi paikkakunnan omaan verkossa toimivaan kotiseutuarkistoon (topoteekki). Aineiston luovuttajien kanssa tehtiin sopimukset, joilla he julkaisivat omistamansa kuvat vain katseltavaksi tai antoivat niille Creative Commons -lisenssin.
2. lasten ja nuorten mielenkiinnon herättäminen arkistoja kohtaan
Hanketta Suomessa toteuttanut Kansallisarkisto järjesti joukon tutkimusmatkoja ja työpajoja arkistojen aarteiden maailmaan. Osallistujat olivat eri ikäisiä nuoria esikoululaisista lukiolaisiin. Nuorimpien kanssa tehtiin tutustumiskierroksia arkiston aineistojen pariin. Varttuneimpien tutkimusten kohteina olivat kotiympäristössä aikojen saatossa tapahtuneet muutokset ja Suomen historian merkkitapauksiin liittyvät asiakirjat.
3. digitoidun kulttuuriperinnön saatavuuden ja käytettävyyden teknisten edellytysten kehittäminen
Tavoitetta edistettiin tuottamalla englanninkielinen formaattiselvitys, jossa tutkittiin kätevimpiä tiedostoformaatteja, kun digitoituun objektiin liittyy perinteistä (muistiorganisaation henkilökunnan tuottamaa), sosiaalista ja koneellisesti tuotettua metadataa.
Palkinnot
Community as Opportunity (CO:OP) -hanke palkittiin esimerkillisenä julkisen sektorin digitekona Väestörekisterikeskuksen vuonna 2018 järjestämässä Suunnannäyttäjät-kilpailussa.
Jürgen Creutzmann
Elämänvaiheita
Creutzmann valmistui Heidelbergin lyseosta vuonna 1966, jonka jälkeen hän opiskeli kauppa- ja hallintotieteitä Mannheimin yliopistossa. Vuosina 1971–1973 hän työskenteli tilintarkastajana. Tämän jälkeen hän siirtyi BASF SE:lle, missä hän oli johtava toimihenkilö (Director Subsidiaries Accounting Services). Creutzmann jätti tehtävänsä BASF:ssa vuonna 2006.
Creutzmann on naimisissa ja hänelle on kaksi lasta.
Poliittinen ura
Vuonna 1966 Jürgen Creutzmann liittyi Saksan liberaalipuolueen (FDP) jäseneksi. Hänet valittiin puolueen Rheinland-Pfalzin osavaltion taloudenhoitajaksi vuonna 1983, Rhein-Pfalzin piirivaltuuston jäseneksi vuonna 1989 ja Pfalzin aluevaltuuston jäseneksi vuonna 2004. Vuosina	1998–2009 Creutzmann oli Rheinland-Pfalzin osavaltioparlamentin jäsen ja vuosina 2001–2006 sen varapuhemies. Vuosina 2004–2009 hän kuului Euroopan parlamentin liberaalidemokraattiseen ryhmään
Koiramäen talo
Koiramäen talo voi tarkoittaa seuraavia:
Olavi Saikku
Aulis Olavi Saikku (21. maaliskuuta 1909 Sääksmäki – 14. heinäkuuta 2003 ) oli suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainministeriön virkamies. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri.
Saikku oli ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1934. Hän oli avustaja Riiassa 1934–1935, Oslossa 1936–1938, Roomassa 1938–1939, ulkoasiainministeriön avustaja 1939, avustaja ja konsuli Roomassa 1940–1943, ulkoasiainministeriön jaostosihteeri 1943–1944, kaupallinen edustaja Tukholmassa 1944–1945, ulkoasiainministeriön jaostosihteeri ja jaostopäällikkö 1945–1946, lähetystösihteeri Kööpenhaminassa 1947–1950, lähetystöneuvos ja va. asiainhoitaja Méxicossa 1950–1955, ulkoasiainministeriön jaostopäällikkö 1955–1956, Transaco oy:n vientiosaston päällikkö 1956–1958, ulkoasiainministeriön jaostosihteeri ja jaostopäällikkö 1959–1963, lähetystöneuvos Lontoossa 1964–1966, suurlähettiläs Lagosissa 1966–1969, samalla Yaoundéssa, Abidjanissa ja Dakarissa 1967–1969, suurlähettiläs Algerissa 1969–1972, samalla Tunisissa ja Tripolissa 1969–1972, ulkoasiainministeriön neuvotteleva virkamies (ulkoasiainneuvos) 1972–1974.
Olavin Saikun vanhemmat olivat kouluneuvos Rufus Saikku ja koulunjohtaja, päätoimittaja Hanna Saikku. Metsäneuvos Tapio Saikku ja kansanedustaja Tuomas Saikku olivat hänen veljiään.
Väinö Tikkaoja
Tikkaoja oli kansanedustajana 1951–1964 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä 1951–1962 ja Vaasan läänin vaalipiiriä 1962–1964. Hän kuoli kesken edustajakautensa tammikuussa 1964 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SDP:n Akseli Rodén. Tikkaoja oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa ja hän oli myös Ilmajoen kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Tikkaoja oli Valtion margariinitehtaan johtokunnan ja Etelä-Pohjanmaan korkeakouluyhdistyksen valtuuston varapuheenjohtaja. Hän kuului muun muassa Etelä-Pohjanmaan seutukaavaliiton liittohallitukseen, Maaseudun teollistamisliiton hallitukseen ja Säästöpankkiliiton valtuuskuntaan.
Godfrey Thomson
Godfrey Hilton Thomson (1881–1955) oli brittiläinen psykologi. Hän oli yksi Euroopan huomattavimmista lahjakkuudentutkimuksen teorioiden ja menetelmien kehittäjistä. Vuosina 1925–1951 hän oli kasvatusopin professori Edinburghissä.
Eugen Gripenberg
Eugen Gripenberg (s. 7. syyskuuta 1859 Simbirskin kuvernementti Venäjä – ?) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Eugen Gripenbergin vanhemmat olivat eversti, valtioneuvos Carl August Edvard Gripenberg ja Eudoxia Lunina ja puolisot 1886–1890 Elisabet Henriette Maria Natalia Sofia Baumgarten ja vuodesta 1895 Helena Paulovna Šumeikova. Gripenberg valmistui keisarin paašikoulusta, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin 1880. Vänrikkinä hänet siirrettiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin seuraavana vuonna, ylennettiin aliluutnantiksi 1884 ja luutnantiksi 1885. Hänet komennettiin 2. reservitykistöprikaatin 5. henkivartioväen patteriin 1891, ylennettiin alikapteeniksi 1893 ja kapteeniksi 1895. Samana vuonna hän myös tuli Henkivartioväen 3. tykistöprikaatin palvelukseen, mutta siirrettiin 1897 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Hänet nimitettiin 1900 Henkivartioväen 3. tykistöprikaatin 2. patterin päälliköksi ja ylennettiin samana vuonna everstiksi. Gripenberg osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905. Vuonna 1907 hänet määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin komentajaksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi. Hän erosi sotapalveluksesta 1910, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan aikana palvelukseen, toimien 2. tykistöprikaatin esikuntapäällikkönä 1914–1915.
Tetra (standardi)
thumb|300px|Tetra-tukiasema [[Alankomaat|Hollannissa]] Tetra on viranomaisille suunnattu digitaalinen puheradioverkko. Suomessa käytössä oleva viranomaisradioverkko Virve oli aloittaessaan ensimmäinen valtakunnallinen Tetra-radioverkko. Tetra tukee sekä puheen- että tiedonsiirtoa. Tiedonsiirto on mahdollista sekä paketti- että piirikytkentäisenä.
Historia
Tetran historia alkoi 1980-luvun alkupuolelta, kun kyseistä standardia alettiin kehitellä. Vuonna 1990 ETSI pyysi telekommunikaatioalan laitevalmistajia valmistelemaan ja lähettämään oman ehdotuksensa Tetra-standardiksi. Työ valmistui vuonna 1995 jolloin julkaistiin versio 1.0 Tetra-standardista. Helsingin Energia otti Tetra-radiopuhelinverkon koekäyttöön ensimmäisenä maailmassa jo vuonna 1997. Standardin kehittelyä on jatkettu ja uusien teknologioiden myötä se uudistuu jatkuvasti.
Taajuusalueet
TETRA:n Euroopassa käyttämät taajuudet ovat 380–400 MHz ja 410–430 MHz sekä Aasiassa noin 800 MHz. Taajuusalue 380–400 MHz on sotilasliitto Naton aikoinaan käyttämä taajuusalue, joka luovuttettiin Euroopan viranomaisverkkojen käyttöön uuden standardin myötä. Taajuusalue 410–430 MHz on taas varattu kaupallisille lisensseille, joita myöntävät yksittäisten maiden viranomaiset. Ainakin Isossa-Britanniassa on lisensoitu kaksi kaupallista lisenssiä TETRA-sovelluksille, jotka toimivat kyseisellä taajuusalueella. Muitakin taajuusaluita on otettu Euroopassa käyttöön väliltä 380–921 MHz, mutta ne eivät vielä ole kovinkaan suuressa käytössä. Tulevaisuudessa on tarkoitus laajentaa TETRA:n käyttämät taajuusalueet välille 130–1 000 MHz mahdollista TETRA:n maailmalle leviämistä varten. Tällä hetkellä TETRA:a käytetään lähinnä vain Euroopassa yleisesti.
Puhelut
TETRA-verkossa puhelu muodostuu nopeasti (0,3 sekuntia). Käytettävissä on yhdensuuntainen radiopuhelu sekä kahdensuuntainen puhelu päätteiden välillä. TETRA mahdollistaa myös monenväliset ryhmäpuhelut. Puhelimet voivat muodostaa yhteyden keskenään ilman verkkoa (Direct Mode Operation, DMO). Näin voi myös verkon ulkopuolella sijaitseva pääte päästä verkkoon käyttämällä siltana verkon kuuluvuusalueella olevaa toista päätettä.
Salaus
TETRA:n perusominaisuuksiin kuuluu todennus ja salaus. Todentamisessa käytetään haaste-vastaus-menetelmää, jossa päätelaite pystyy todentamaan käytettävän verkon sekä verkko päätelaitteen. Salauksille ei ole määritelty kiinteitä algoritmeja vaan verkon ylläpitäjä pystyy valitsemaan ne itse. TETRA:ssa on mahdollista salata liikenne joko ilmarajapintasalauksella tai päästä päähän -salauksella. Ilmarajapintasalaus on yleisesti käytössä oleva salaus, joka salaa päätelaitteen ja tukiaseman välisen liikenteen. Tarvittaessa suurempaa tietoturvan tasoa kuin normaaliliikenteessä on TETRA:ssa mahdollista salata liikenne myös koko matkalta kahden päätelaitteen väliltä. Tällöin tukiasemat eivät pura salausta vaan salauksen purku tapahtuu vasta päätelaitteessa liikenteen saapuessa perille.