cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mohamed Medjoudj
Ura
Medjoudj tuli kauden 2007 alussa Helsingin Jalkapalloklubiin algerialaisesta pääsarjaseurasta USM Blida:sta, jossa Medjoudj riitaantui valmentajan kanssa ja purki sopimuksensa joulukuussa 2006. Tätä ennen hän pelasi kolme kautta CS Constantinen kapteenina. Hän oli ollut jo ennen HJK:ta lähellä siirtoa Eurooppaan ranskalaiseen AC Ajaccioon. Myös espanjalainen Sporting Gijón oli kiinnostunut hänestä.
Medjoudj solmi kauden 2007 kattavan sopimus HJK:n kanssa, joka kuitenkin purettiin kesäkuun lopussa, kun hän ei onnistunut murtautumaan joukkueen avauskokoonpanoon.
Maajoukkueura
Medjoudj on pelannut Algerian jalkapallomaajoukkueessa kerran 0–0 päättyneessä ottelussa Belgiaa vastaan 14. toukokuuta 2002. Valmentajan vaihtuminen vei "Nasselta" jo luvatun pelintekijän paikan Afrikan mestaruusturnaukseen.
What a Time to Be Alive
What a Time to Be Alive on kanadalaisen R&B-artisti Draken ja yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Futuren yhteismixtape, jonka julkaisi Draken oma levy-yhtiö OVO Sound 20. syyskuuta 2015. Albumin tuotti suurimmaksi osaksi Metro Boomin ja se debytoi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. Albumi on saavuttanut myös platinalevyn aseman.
Vuoden palomies
Vuoden palomies tai Vuoden palokuntalainen valitaan vuosittain, ehdotettujen tai ehdolle asettuneiden henkilöiden joukosta. Valinnan suorittaa vuoden palomies -toimikunta. Arvonimen antamisen tarkoitus on tuoda tutuksi pelastusalan toimintaa ja lisätä sen myönteistä julkisuutta.
Vuoden palomies -toimikuntaan kuuluu kaksi jäsentä Suomen Pelastusalan Keskusjärjestöstä, Suomen Palopäällys­töliitosta, Julkisten ja hyvinvointialojen liitosta ja Suomen Sopimuspalokuntien Liitosta. Lisäksi toimikunnassa on yksi puhevaltainen edustaja Pelastustieto-lehdestä asiantuntijana. Toimikunta päättää myös tunnustuksen osoittamistavan.
Weberocereus
Weberocereus on kaktuskasvisuku. Se on nimetty 1800-luvun maineikkaan kaktustutkijan Fréderick Albert Constant Weberin mukaan.
Tuntomerkit
Kasvit ovat päällyskasveja (epifyyttejä tai litofyyttejä), rentovartisia tai kiipeileviä pensaita. Juuret ovat usein varteen kehittyviä jälkijuuria (adventiivijuuria). Nivelikkäät varret ovat poikkileikkaukseltaan pyöreitä, kulmikkaita tai litistyneitä. Uurteiden väliset harjut ovat liuskaisia tai hampaisia, ja niitä on kahdesta viiteen. Areolit ovat pieniä ja heikkopiikkisiä tai piikittömiä. Kukat sijaitsevat varren sivulla lateraalisesti ja ovat avoinna yöaikaan. Ne ovat muodoltaan kellomaisia tai lyhyen suppilomaisia, väriltään vaaleanpunaisia, hailakankeltaisia tai vihreäsävyisiä ja kooltaan kolmesta viiteen cm pitkiä. Kukkapohjuksessa on sukasten ja karvamaisten piikkien muodostamia tupsuja. Maljamaisen pohjuksen nielussa on hedekiehkura. Hedelmä on pallomainen tai pitkänomainen, mehevä, pinnaltaan usein kyhmyinen tai sukasellinen, väriltään keltainen tai punainen. Malto on valkoista tai purppuraista.
Levinneisyys
Eniten suvun lajeja on Costa Ricassa, mutta suvun kokonaisalue ulottuu Meksikon eteläosasta Ecuadoriin.
Terveydenhoito Suomessa
pienois|[[Mannerheimin Lastensuojeluliitto|Mannerheimin Lastensuojeluliiton neuvonta-asema Jämsänkoskella vuonna 1938.]] Terveydenhuolto Suomessa on jaettu yksityisen ja julkisen sektorin kesken. Julkinen terveydenhuolto on järjestetty kunnallisiin terveyskeskuksiin ja aluesairaaloihin, joissa tehdään terveydenhoidolliset rutiinioperaatiot. Yliopistosairaaloissa ja keskussairaaloissa on erikoissairaanhoidon erikoistietämys. Kouluterveydenhuolto on tärkeä osa julkista terveydenhoitoa. Kansalaisilta kerätään sairausvakuutusmaksua julkisiin terveysmenoihin.
Käynnissä olevalla sosiaali- ja terveydenhuollon uudistuksella uudistetaan julkista terveydenhuoltoa siirtämällä toiminta kuntien vastuulta hyvinvointialueiden vastuulle.
Diagnostiset laboratorio- ja kuvantamistutkimukset maksavat Suomessa huomattavasti enemmän kuin muissa Euroopan maissa. Tämä pätee etenkin magneettikuvauksiin. Esimerkiksi julkisen puolen magneettikuvaus on Suomessa keskimäärin 30–50 prosenttia kalliimpaa kuin Keski-Euroopassa.
Terveydenhuoltopalvelujen käyttö
Vajaat 40 prosenttia suomalaisista käy vähintään kerran vuodessa avoterveydenhuollon lääkärin vastaanotolla. Puolet lääkärillä käyneistä potilaista on käyttänyt terveyskeskuksen palveluja, kolmannes työterveyshuollon palveluja ja lähes kolmannes yksityislääkärin palveluja. Suurituloiset käyvät kaksi kertaa useammin lääkärillä kuin pienituloiset ja käyttävät viisi kertaa enemmän yksityislääkäreiden palveluita.
Terveydenhuollon saavutusten mittareita
Suomalaisten elinajanodote oli vuonna 2019 keskimäärin 81,8 vuotta, naisilla 84,5 vuotta ja miehillä 79,2 vuotta. Suomessa lapsikuolleisuus (alle yhden vuoden ikäinen vauva) vuonna 2019 oli 1,9 tuhatta syntynyttä lasta kohden. Ruotsissa lapsikuolleisuus oli 2019 vuonna 2,1, Tanskassa 3,2 ja Norjassa 2. Maailmanlaajuinen lapsikuolleisuus oli 2019 vuonna puolestaan 28,2 lasta tuhatta kohden. Suomessa oli vuonna 2020 noin 22 000 työikäistä lääkäriä.
Neuvola
Terveydenhoito alkaa jo ennen syntymää, kun sikiön tilaa seurataan ilmaisilla neuvolakäynneillä. Lastenneuvola hoitaa alle kouluikäisten terveyttä ja hyvinvointia ja huolehtii esimerkiksi rokotuksista. Neuvolajärjestelmän kehitys alkoi jo 1920-luvulla, ja se tuli laajemmin käyttöön sotien jälkeen.
Kouluterveydenhuolto
Neuvolan jälkeen suomalainen siirtyy kouluterveydenhuollon piiriin ja pääsee koulun kautta suunterveydenhuoltoon. Alle 18-vuotiaat ja raskaana olevat naiset saavat ilmaisen hammashoidon. Myös kunnallisten terveysasemien palvelut ovat maksuttomia alle 18-vuotiaille.
Työterveyshuolto
Työnantajilla on lakisääteinen velvollisuus järjestää työntekijöilleen maksutonta ennaltaehkäisevää työterveyshuoltoa, johon kuuluvat muun muassa määräaikaiset terveystarkastukset. Useimmat työnantajat järjestävät työntekijöilleen tämän lisäksi myös vapaaehtoista ilmaista perus- tai erikoisterveydenhuoltoa. Vuonna 2017 työterveyshuollon piirissä oli 1 860 000 työntekijää, joka on noin 86 prosenttia kaikista palkansaajista.
Yleinen terveydenhuolto
Potilailla on oikeus käyttää kaikissa elämänvaiheissaan myös kunnallisen terveysaseman edullisia palveluita. Sen lisäksi potilailla on oikeus käyttää edullisia julkisia erikoislääkäripalveluita siinä tapauksessa, että saa niihin lähetteen terveysaseman yleislääkäriltä tai työterveyslääkäriltä. Yksityiselle lääkärille ei tarvita lähetettä.
Opiskelijoiden terveydenhuolto
Opiskelijoilla on oikeus käyttää myös opiskelupaikkakunnalla järjestettävää opiskelijaterveydenhuoltoa, joka on osittain maksullista, mutta edullisempaa kuin yksityislääkärit. Tämän lisäksi yliopisto-opiskelijoiden on maksettava vuosittainen lakisääteinen vuotuinen YTHS:n eli Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön terveydenhuoltomaksu myös siinä tapauksessa, etteivät käytä opiskelijaterveydenhuollon palveluita. Myös ammattikorkeakoulujen opiskelijat siirtyivät YTHS:n palveluiden piiriin vuonna 2019.
Perusterveydenhoito
Perusterveydenhuollolla tarkoitetaan julkisessa terveydenhuollossa työskentelevien yleislääkärien antamia terveyspalveluja. Perusterveydenhuoltoon on vuosien saatossa siirretty yhä enemmän aiemmin erikoissairaanhoidossa hoidettuja neurologisia tai psykiatrisia sairauksia sekä nivelreumaa sairastavia potilaita.
Erikoissairaanhoito
Erikoislääkäreiden antamaa hoitoa ja sairaaloissa tehtäviä tutkimuksia kutsutaan Suomessa erikoissairaanhoidoksi. Kaikilla potilailla on oikeus hakeutua milloin tahansa yksityisen puolen erikoislääkärin vastaanotolle. Julkisen terveydenhoidon puolella taas voi päästä erikoissairaanhoitoon ainoastaan siinä tapauksessa, että perusterveydenhuollon työskentelevä yleislääkäri tapaa potilaan ja päättää laatia hänestä lähetteen erikoissairaanhoitoon.
Erikoissairaanhoidon järjestämistä varten kunnat ovat muodostaneet sairaanhoitopiirejä, jotka ylläpitävät keskussairaaloita ja joitakin aluesairaaloita. Sairaanhoitopiirejä on Suomessa 20. Lisäksi Suomessa on myös yksityisiä sairaaloita.
Yliopistolliset sairaalat
Suomessa on viisi yliopistollista sairaalaa: Helsingissä, Tampereella, Turussa, Kuopiossa sekä Oulussa. Niiden yhteydessä toimii kunkin kaupungin yliopiston lääketieteellinen tiedekunta, ja sairaalassa annetaan opetusta eri lääketieteen alojen ja hoitotyön opiskelijoille.
Potilaiden yhdenvertaisuus ja oikeusturva
Toimihenkilöt pääsevät sepelvaltimokirurgisiin toimenpiteisiin ja kaihileikkauksiin helpommin kuin työntekijät, ja akuuttia infarktia hoidetaan intensiivisimmin silloin, kun potilas on suurituloinen. Ero saattaa johtua siitä, että köyhemmät ovat harvemmin työterveyshuollon piirissä. Yksityinen terveydenhuolto on myös paremmin käytettävissä varakkaammilla väestöryhmillä.
Perustuslaissa määrätään että kaikilla pitäisi olla yhdenvertaisesti pääsy julkisiin sosiaali- ja terveyspalveluihin. Suomen viranomaisilla on myös velvollisuus varmistaa tämän periaatteen toteutuminen. Eri sosioekonomisten väestöryhmien välillä on terveyseroja Suomessa. Samalla kuitenkin suomalaisten keskimääräinen elinajanodote on noussut. Paremmin toimeentulevien ja huonommin toimeentulevien väliset terveyserot ovat viime vuosina kasvaneet: huonosti toimeentulevien hyvinvoinnin kehitys on ollut muuta väestöä hitaampaa. Ilmiön syitä ovat, että pienituloisemmat joutuvat useammin säästämään rahaa ruoasta, lääkkeistä ja lääkärikäynneistä. Pienituloiset ovat myös asumisen ja kuluttamisen kannalta huonommassa asemassa. Elintavoissa voidaan myös havaita eroja eri väestöryhmien välillä. Ylipainon on havaittu olevan yleisempää alemmissa sosioekonomisissa väestöryhmissä.
Lääkärit ovat velvoillisia kirjaamaan vastaanotolla esiin tulevat asiat ja potilailla on oikeus tarkistaa lääkärin tekemät kirjaukset. Jos lääkäri unohtaa kirjata oleellisia asioita ja tapahtuu potilasvahinko, tuomioistuin joutuu ratkaisemaan asian lääkärin tekemien puutteellisten merkintöjen perusteella.
Rahoitus ja sairausvakuutusjärjestelmä
Suomen terveydenhuollon menot olivat vuonna 2019 noin 22 miljardia euroa. Suhteutettuna väestön kokoon jokaista Suomen asukasta kohti kulut olivat 3 983 euroa.
Suomen bruttokansantuotteesta 9,2 prosenttia kului terveydenhuollon menoihin vuonna 2019.
Vuonna 2009 terveydenhuollon menoista valtio maksoi neljäsosan, kunnat kolmasosa. Kelan osuus oli 15 %, kotitalouksien 19 % ja muiden yksityisten tahojen kuusi prosenttia. Terveydenhuollon menot olivat vuonna 2006 asukasta kohti keskimäärin 2 600 euroa. Tämä oli 8,2 prosenttia bruttokansantuotteesta, vähemmän kuin OECD-maiden keskiarvo 9 prosenttia. Terveydenhuollon, etenkin lääkkeiden ja hammashoidon menot kasvoivat vuosina 1995–2006.
Kelan julkinen sairausvakuutus koskee Suomessa vakituisesti asuvia. Se korvaa myös osan lääkkeistä, matkakuluista ja yksityislääkärin maksusta, jos lääkärikäynti liittyy sairauteen, raskauteen tai synnytykseen.
Kustannusten kasvu
Hoitomenojen kasvu selittyy osittain väestönkasvulla ja ikärakenteen vanhentumisena, osittain hoidon laadun paranemisena muun muassa teknologian kehityksen ansiosta. Muilla kuin kaikkein vanhimmilla potilailla kuolemaa edeltävät kustannukset (mallinnuksessa viimeinen vuosi) ovat moninkertaisia muihin kustannuksiin verrattuna.
Eliniän pidentymisen lisäksi myös ihmisten terveys on parantunut ja hoivan tarve on siirtynyt myöhemmille elinvuosille. Toisaalta yli 85-vuotiaana toimintakyky usein heikkenee ja iän myötä muistisairaudet lisääntyvät. Kuitenkin esimerkiksi Etelä-Karjalan sairaanhoitopiirissä 94 % yli 75-vuotiaista asuu kotonaan.
Terveystaloustiede
Terveydenhuollon hyötyjä ja kustannuksia pyritään yhteiskunnassa mittaamaan ja ohjaamaan terveystaloustieteen avulla. Näin koska terveydenhoitoon panostettavat voimavarat ovat rajallisia ja niistä pyritään saamaan tehokas mutta myös oikeudenmukainen tuotto. Terveystaloustieteessä pyritään löytämään linja tehokkuuspyrkimyksen ja oikeudenmukaisuuspyrkimuksen välillä.
Elinsiirrot
Terveyden ja sairaanhoidon professori Martti Kekomäen mukaan munuaisensiirto vähentää terveydenhuollon kokonaiskustannuksia. Nykyään elinsiirron kustannusvastuu on kunnilla. Tämä kustannusten jako ei edistä kokonaiskustannusten minimointia ja asiakkaiden terveydenhoidon parannusta. Siksi munuais- ja maksaliitto sekä sydän- ja keuhkosiirrokkaat kannattavat elinluovutustoiminnan kustannusvastuun siirtoa valtiolle.
Suomen kaikki elinsiirrot tehdään Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirissä (HUS). HUS toimii muiden Suomen yliopisto- ja keskussairaaloiden kanssa yhteistyössä elinluovutusten suhteen. Vuonna 2020 elinsiirtoja tehtiin yhteensä 408. Yleisin elinsiirto on munuaissiirto leikkaus ja niitä tehdään HUSissa noin 250 vuodessa. HUS on Göteborgin lisäksi ainoa Pohjoismaalainen sairaanhoitopiiri jossa tehdään suolensiirtoja.
Tilastotietoa
OECD:n Health at a Glance -raportin mukaan Suomen terveydenhuollon laatu on ollut edelleen vuonna 2011 parempi kuin OECD-maissa keskimäärin. Esimerkiksi terveysmenot suhteessa bruttokansantuotteeseen ovat alle keskiarvon, minkä lisäksi seulonnat (Suomessa on OECD-maiden kattavin rintasyöpien seulontaohjelma) ja rokotusohjelmat ovat kattavia, aivohalvauksen jälkeinen 30 päivän sairaalakuolleisuus on Suomessa OECD-maiden alhaisimpia, jopa alle puolet OECD-maiden keskiarvosta ja sydäninfarktin jälkeinen sairaalakuolleisuus on alle OECD-maiden keskiarvon. Seulontojen myötä rintasyöpä- ja kohdunkaulansyöpäkuolleisuus on Suomessa OECD-maiden keskiarvoa matalampi. Suomen terveydenhuoltojärjestelmän tasa-arvoisuus on OECD:n raportoinnin mukaan kehittyneiden maiden keskikastia suosien hyvätuloisia (mikään maa ei suosi pienituloisia), mutta ei ole lähelläkään esimerkiksi Yhdysvaltojen järjestelmän epätasa-arvoisuutta (indeksi yli kaksi kertaa suurempi).
World Health Organizationin vuonna 2000 julkaiseman raportin mukaan suomalaisten elinajanodote oli maailman 20. pisin, 70,5 vuotta. Japanin on kärkipaikalla neljä vuotta pidemmälle odotteella. Lasten hengissä selviytymisen tasa-arvon indeksi oli myös korkea, 0,975, kun maksimi on 1,000. Kokonaisarvioinnissa (Overall health system attainment in all Member States, WHO index, estimates for 1997) Suomen terveydenhuoltojärjestelmä oli sijoitettu sijalle 22 (hajonta on välillä 13–25).
Lehmukset
pienoiskuva Lehmukset eli siipilehmukset (Tilia) on malvakasveihin (Malvaceae) kuuluva suku. Siihen kuuluu 31 lajia ja useita risteymälajeja. Lehmukset ovat suuria puita, jotka kukkivat kesällä. Hedelmä on pähkylämäinen.
Suomessa luonnonvaraiset lajit ovat alkuperäinen metsälehmus (Tilia cordata) ja viljelykarkulaisina joskus esiintyvät isolehtilehmus ja puistolehmus. Puistopuiksi istutetaan monia lajeja, varsinkin metsälehmuksen ja isolehtilehmuksen risteymää puistolehmusta (Tilia × vulgaris).
Mars-96
thumb|250px|Mars-96:n malli
Ohjelma
Mars 96 oli 1980-luvulla kunnianhimoisen Neuvostoliiton avaruusohjelman pääprioriteetti. Sen tunnus oli aluksi Mars 92 ja sitten Mars 94 – nimi muuttui aina laukaisun lykkääntyessä, kun avaruusluotaimen tekninen kehitys hidastui rahoitusvaikeuksien takia. Mars 96 perustui neuvostoliittolaisiin Phobos-luotaimiin ollen vielä niitäkin raskaampi. Mars 96 priorisointi esti venäläisten Spetrum-Röntgen-Gamma ja Radioastron-satelliittien kehityksen loppuun asti. Nämä avaruuslennot kuten Mars 96:n seuraaja Phobos-Grunt on elvytetty 2000-luvulla ja näyttävät toteutuvan vielä jossain muodossa.
Tieteelliset tavoitteet
Mars 96 oli suuri avaruusluotain, joka onnistuessaan olisi tehnyt monia mittauksia:
Avaruusalus
right|280px Mars 96 luotain oli kolmiakselistabiloitu alus, jonka massa oli 6 180 kg tankattuna ja tyhjämassa 3 160 kg.
Aluksen kuljettama pinta-asema oli halkaisijaltaan noin metrin kokoinen painaen noin 60 kg. Sen sähkönlähde oli RTG (ydinvoima). Siinä oli kahdeksan tieteellistä mittalaitetta – Suomesta tulivat mm. pinta-aseman keskustietokone, sen ohjelmistot sekä säänmittausanturit. Alus kuljetti myös kaksi penetraattoria, joissa oli kamerat, spektrometrit, kiihtyvyysanturit ja seismometrit.
Tieteelliset mittalaitteet
thumb|220px|Mars-96 kokoonpanohallissa thumb|220px|Mars-96:n pinta-asema
Metegg-pinta-asema
Suomalainen Ilmatieteen laitos johti Metegg-pinta-aseman kehitystyötä 1980-luvulta laukaisuun asti. Sen alihankkijoina toimi useita suomalaisia avaruustekniikkayrityksiä. Itse laskeutuja valmistettiin Neuvostoliitossa ja Venäjällä.
Mars-96:n jatko
Euroopan avaruusjärjestö päätti Mars-96:n tuhouduttua aloittaa Mars Express-missionsa. Perusteena oli läntisen Euroopan Mars-tutkijoiden merkittävä panos Mars 96:n tieteellisiin mittalaitteisiin eli tosiasiaan, että kyseisten tuhoutuneiden laitteiden varakappaleet voivat toimia perustana ESAn omalle Mars-missiolle.
Myös Ranskan avaruusjärjestön CNESin sittemmin talousvaikeuksissa peruuttama Netlander oli nimenomaan laskeutujien kohdalla suora jatko Mars 96-missioon.
Myös venäläis-suomalainen MetNet-laskeutujien teknologiakehitys pohjautuu Mars 96:een.
Ultima II
Ultima II: The Revenge of the Enchantress on Richard Garriottin kehittämä ja Sierra On-Linen alun perin 1982 julkaisema Ultima-tietokoneroolipelisarjan videopeli. Pelin julkaisun jälkeen Richard Garriott perusti Origin Systemsin.
Tarina
Pahan velho Mondainin rakastajatar Minax uhkaa Maata aiheuttamalla häiriöitä aika-avaruusjatkumossa, ja sankarin tehtävä on tappaa hänet.
Dušan Ivković
Dušan Ivković (, 29. lokakuuta 1943 Belgrad	– 16. syyskuuta 2021 ) oli serbialainen koripallovalmentaja, joka valmensi urallansa Serbiassa, Kreikassa, Venäjällä ja Turkissa. Hän voitti seurajoukkuetasolla muun muassa Jugoslavian-, Venäjän- ja Kreikan-mestaruuden sekä kahdesti Euroliigan. Maajoukkuetasolla hän valmensi Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron yhteensä kolmeen Euroopan-mestaruuteen ja yhteen maailmanmestaruuteen sekä olympiahopeaan.
Ivković aloitti valmennusuransa BKK Radničkin nuorten joukkueissa, joita hän valmensi vuosina 1968–1978. KK Partizanin päävalmentajana hän aloitti vuonna 1978, ja heti ensimmäisellä kaudella Partizan voitti Jugoslavian-mestaruuden ja cupin sekä eurooppalaisen Korać cupin. Seuraavat pari vuosikymmentä Ivković valmensi vuorotellen sekä Serbiassa että Kreikassa. Kreikan pääsarjan hän oli voittamassa ensimmäisen kerran vuonna 1992 PAOK:ssa. Olympiakosin Ivković valmensi vuonna 1997 triplamestaruuteen, sillä joukkue voitti Kreikan-mestaruuden ja cupin sekä Euroliigan. AEK Ateenan valmentajana Ivković voitti vielä vuonna 2000 Saporta Cupin.
Ivkovićin ura jatkui vuodesta 2002 Venäjällä, missä hän valmensi PBK TsSKA Moskovan kolme kertaa putkeen Venäjän koripallon superliigan voittajaksi. TsSKAn jälkeen hän valmensi Dinamo Moskovaa, joka voitti vuonna 2006 hänen ohjauksessa ULEB Eurocupin. Ivkovićista tuli voiton myötä ensimmäisen valmentaja, joka on voittanut neljä eri Euroopan seurajoukkuepokaalia. Ivković otti vielä vuonna 2012 toisen Euroliigan mestaruutensa, kun hän valmensi Olympiakosin voittajaksi. Ivković piti tämän jälkeen muutaman vuoden tauon, mutta valmensi vielä ennen lopettamistansa vuodet 2015–2017 Turkin Anadolu Efesiä.
Ivković valmensi seurajoukkueiden lisäksi maajoukkueita. Jugoslavian hän valmensi olympiahopeaan vuonna 1988, maailmanmestaruuteen vuonna 1990 ja Europan-mestaruuteen vuosina 1989 ja 1992. Kolmannen Euroopan-mestaruutensa hän sai Serbia ja Montenegron päävalmentajana.
Calshot
pienoiskuva Calshot on kylä Fawleyn kunnassa (civil parish) Hampshiren kreivikuntaan kuuluvassa New Forestin hallintopiirissä, Englannin etelärannikolla. Siellä oli vuosina 1913–1961 ilmavoimien lentovenetukikohta.
Vuonna 1961 eteläisellä Atlantilla sijaitsevan Tristan da Cunhan kaikki asukkaat evakuoitiin Calshotiin suojaan tulivuoren purkaukselta.
Tyhjenneisiin hangaareihin on nyt perustettu nuorison toimintakeskus.
Paul Maxfield
Paul Maxfield on englantilainen pokeriammattilainen. Maxfield siirtyi ammattilaiseksi tultuaan toiseksi Tuan Len voittamassa WPT Five-Star World Poker Classicin pääturnauksessa huhtikuussa 2005. WPT:n mestaruuskilpailuna käydyssä tapahtumassa oli 25 000 dollarin osallistumismaksu ja pelimuotona no limit texas hold'em. Maxfield ansaitsi 1 698 390 dollaria ja jätti 25 vuotta jatkuneen työuransa lääketeollisuudessa.
Maxfield voitti Euro Finals of Pokerin € 5,000 European Holdem Championships -turnauksen Pariisissa helmikuussa 2004. Lopun kaksinpelissä kukistui Dave Colclough ja Maxfield ansaitsi 83 600 euroa. World Series of Pokerissa (WSOP) Maxfield on saavuttanut neljä rahasijaa. Vuoden 2004 $ 2,500 Limit Hold'em -turnauksessa hän oli neljäs.
Papunet
Papunet (www.papunet.net) on vuonna 2001 avattu, saavutettava verkkosivusto henkilöille, jotka tarvitsevat puhetta korvaavia tai tukevia kommunikointimenetelmiä tai joiden on vaikea ymmärtää puhetta, heidän läheisilleen ja vaihtoehtoisista kommunikaatiomenetelmistä tietoa tarvitseville ammattilaisille. Sivustolla jaetaan tietoa puhevammaisuudesta, vuorovaikutuksesta ja kommunikoinnin apuvälineistä sekä tarjotaan erilaisia materiaaleja kommunikoinnin tukemiseen. Papunetin kautta myös tiedotetaan puhevammaisten ihmisten oikeuksista ja mahdollisuuksista.
Papunet pyrkii vaikuttamaan siihen, että yhä useammat toimijat – erityisesti julkiset toimijat – tuottaisivat saavutettavia selkokielisiä verkkopalveluita. Papunet tarjoaa ohjeita saavutettavien verkkopalveluiden toteuttamiseen, arvioi verkkosivujen selkokielisyyttä yhdessä Selkokeskuksen kanssa sekä kouluttaa ja konsultoi saavutettavuudesta.
Papunet on osa Kehitysvammaliittoa. Toiminnan päärahoittaja on Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus. Papunetin oma YouTube-kanava on nimeltään Paputuubi.
Buleuterion (Priene)
Prienen buleuterion oli antiikin aikainen buleuterion eli kaupungin neuvoston kokouspaikka Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Rakennus on säilynyt nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin, ja sitä on pidetty erinomaisena esimerkkinä lajityypistään.
Historia
Buleuterioniksi tulkitun rakennuksen rakentaminen alkoi hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Tämä ajoitus perustuu siihen, että rakennuksen täytyy olla jonkin verran viereistä, noin vuonna 150 eaa. rakennettua Pyhää stoaa varhaisempi.
pienoiskuva|vasen|Buleuterionin rauniot. pienoiskuva|vasen|Alttarin jäänteet. Rakennusta pidetään yleensä bulen eli neuvoston kokouspaikkana eli buleuterionina, mutta sen suhteellisen suuren koon perusteella sen on arveltu voineen toimia myös ekklesian eli kansankokouksen kokouspaikkana eli ekklesiasterionina. Rakennus tuhoutui tulipalossa joskus varhaisella kristillisellä kaudalla, jonka jälkeen paikalle rakennettiin pieni kirkko ja sitä käytettiin hautausmaana.
Rakennus
Buleuterionin sisällä oli yksi sali, jonka länsi-, pohjois- ja itäsivuilla oli penkkirivit. Pohjoissivulla penkkirivejä oli 16 ja muilla sivuilla 10. Niissä oli tilaa yhteensä noin 600–700 hengelle. Itä- ja länsisivulla penkeille johti portaat. Eteläsivulla oli jonkinlainen eksedra, joka toimi myös valokaivona, sillä rakennuksessa ei tiedetä olleen ikkunoita. Salin keskellä oli marmorinen alttari, joka oli koristeltu jumalten kuvilla, häränpäillä ja laakerinlehdillä. Buleuterionissa on ollut puinen katto, joka oli tuettu pilarein. Rakennuksen sisäänkäynnit olivat sen pohjois-, länsi- ja eteläsivuilla.
Pro Patria (fraasi)
Pro Patria on latinankielinen sanonta, jolla viitataan isänmaan puolesta kuolemiseen, yleensä sodassa. Se on lyhenne roomalaisen runoilija Horatiuksen (65 eaa.–8 eaa.) säkeestä Dulce et decorum est pro patria mori, joka tarkoittaa suomeksi "Suloinen ja kunniakas on kuolema isänmaan puolesta". Horatius oli puolestaan lainannut sen spartalaiselta elegiarunoilijalta Tyrtaiokselta (600 eaa.), joka oli laatinut alkuperäiset sanat Ateenalaisten lauluun. Sanat Pro Patria esiintyvät usein sankarihaudoilla olevissa muistomerkeissä ja sodassa kuolleille omistetuissa muistotauluissa.
Ilmaisu löytyy myös Sallustiuksen (86–34 eaa.) historiateoksesta Catilinan salaliitto (59), missä legaatti Marcus Petreius pitää ennen taistelua kannustavan puheen. Siinä hän kehottaa sotilaita taistelemaan isänmaansa, lastensa, alttareidensa ja kotiliesiensä puolesta. Mukana ovat siten klassiset koti, uskonto ja isänmaa.
Elävät kivet
Elävät kivet on Helsingin  Evankelisten opiskelijoiden kuoro. Kuoro perustettiin vuonna 1992 ja on siitä asti toiminut keskeytyksettä. Ohjelmisto koostuu suurimmaksi osaksi omasta materiaalista, jota on kirjoittanut kuoron johtajat tai kuorolaiset, mutta mukana on myös muun muassa suomalaisten gospel-muusikoiden (mm. Jaakko Löytty ja Pekka Simojoki) kappaleita, sekä esimerkiksi negrospirituaaleja. Esiintymisiä on vuosittain noin kymmenkunta, joista osa jumalanpalvelusten yhteydessä, ja esiintymismatkat ulottuvat toisinaan ulkomaille asti, muun muassa Ruotsiin, Unkariin ja Venäjälle.
Historia
Kuoro perustettiin vuonna 1992 ja sen ensimmäinen johtajana toimi Päivi Pohjola (omaa sukua Vuorinen). Vuonna 1997 kuoro julkaisi ensimmäisen levynsä, joka kantoi kuoron omaa nimeä, ja kävi kesällä Ruotsissa esiintymässä. Samana vuonna kuoro sai uuden johtajan, kun Outi Selin otti vetovastuun itselleen.
Vuonna 1998 Elävät kivet esiintyi Yle TV2:n Credo-ohjelmassa ja vuonna 1999 koki toisen johtajavaihdoksen, kun Selin antoi johtotehtävät Eila Rantaselle. Samana kesänä "kivet" esiintyi Ruotsin valtakunnallisilla evankeliumijuhlilla.
Uusi vuosituhat alkoi levynteolla: Riemulähteellä ilmestyi vuonna 2000. Saman vuoden marraskuussa Elävät kivet lauloi Turussa Maata näkyvissä -festarien juhlajumalanpalveluksessa. Seuraavana vuonna ryhtyi kuoroa johtamaan sen historian neljäs johtaja, musiikkikasvatuksen opiskelija Selma Seppänen (omaa sukua Vähäkangas). Kuoro konsertoi jälleen kesällä Ruotsissa evankeliumijuhlilla.
Vuosi 2002 oli Eläville kiville juhlavuosi, sillä kuoron perustamisesta tulee kuluneeksi kymmenen vuotta. Tätä virstanpylvästä juhlistetaan muun muassa juhlakonsertilla, joka pidettiin Helsingin Temppeliaukion kirkossa 23. marraskuuta.
Vuonna 2003 kuoro esiintyy jälleen Maata näkyvissä -festareilla. Kolmas levy Suuri Hän on! äänitetään ja julkaistaan vuonna 2004. Keväällä 2005 kuoro tekee konserttikiertueen Unkarissa ja seuraavana keväänä Venäjällä.
Vuonna 2007 kuoro juhlistaa 15-vuotista taivaltaan konsertilla Temppeliaukion kirkossa 15. toukokuuta
Kuoron neljäs levy Joulu julkaistaan 27. marraskuuta 2007.
Yleistä
Kuoron vahvuus on joitakin kymmeniä laulajia sekä bändi. Kuorolaiset ovat eri alojen opiskelijoita pääkaupunkiseudun eri yliopistoista ja muista oppilaitoksista, jotka haluavat laulun ja soiton avulla viedä eteenpäin sanomaa Jeesuksesta. Tämä näkyy ja kuuluu kuoron esiintymisissä, joille on ominaista vahva eläytyminen laulujen sanomaan.
Aleksander Nissinen
Johan Aleksander Nissinen (Nissin) (5. tammikuuta 1817 Sortavalan pitäjä – 5. tammikuuta 1892 Sortavala) oli suomalainen Sortavalassa vaikuttanut kauppias ja kauppaneuvos.
Nissisen vanhemmat olivat kauppias Carl Johan Nissinen (1773–1821) ja Maria Catharina Schening. Nissisen suku tuli Sortavalaan jo Ruotsin vallan aikana. Nissisen isän kuoltua hänen leskensä Catharina Nissinen meni naimisiin 1824 opettaja ja kauppias Fredrik Saukon kanssa, joka yhdisti Nissisen liikkeen omaan liikkeeseensä. Saukon kuoltua 16-vuotias Aleksander Nissinen alkoi hoitaa äitinsä nimissä ollutta liikettä ja vuonna 1838 hän sai liikkeen omiin nimiinsä. Liike harjoitti pääasiassa jauhokauppaa ja Nissinen toimi myös maanviljelijänä. Sortavalan kauppiaat välittivät maa- ja metsätaloustuotteita pääasiassa Pietarin markkinoille ja toivat Venäjältä Itä-Suomeen viljaa. Sortavalan merkitys kauppakaupunkina alkoi kuitenkin vähentyä sen jälkeen kun Joensuun kaupunki perustettiin 1848 ja Saimaan kanava avattiin liikenteelle 1856.
Aleksander Nissinen ja liikemies Christian Edvard Boehm perustivat 1857 yhdessä käkisalmelaisten osakkaiden kanssa Finska Ladoga Ångfartygsaktiebolaget-nimisen yrityksen, joka hankki 1859 Englannista Valamo-nimisen siipirataslaivan Laatokan ja Pietarin väliseen matkustaja- ja tavaraliikenteeseen. 1870-luvulla Nissinen oli osakkaana laivayhtiössä, jonka siipirataslaiva Helmi liikennöi Sortavala–Impilahti–Salmi-linjalla. Samoihin aikoihin Nissisen omistama Laatokka-yhtiö järjestettiin uudelleen ja yhtiö hankki Ruotsista S/S Ladoga-nimisen höyrylaivan. Sortavalan ja Pietarin väliä kulkenut S/S Ladoga vei Pietariin paperimassaa ja puunjalostusteollisuustuotteita ja toi sieltä paluulastina viljaa. Nissinen sai kauppaneuvoksen arvon 1881.
Aleksander Nissinen oli naimisissa vuodesta 1858 kauppias Peter Bergin tyttären Anna Fredrika Bergin kanssa. Heidän lapsiaan olivat maanviljelysneuvos, kansanedustaja Oskar Nissinen, kunnallisneuvos, kauppias Karl (Kalle) Nissinen ja liikemies Aleksander Nissinen.
Vicente
Vicente Rodríguez Guillén eli Vicente (s. 16. heinäkuuta 1981 Valencia, Valencian maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Brighton & Hove Albionia.
Ura
Vicente aloitti ammattilaisuransa Valencian paikallisvastustajan, tuolloin Segunda Divisiónissa pelanneen Levanten paidassa kaudella 1997–1998. Kesällä 2000 hän siirtyi Valenciaan.
Bootle Oriel Roadin rautatieasema
Asema avattiin huhtikuussa 1876 nimellä Bootle. Se korvasi lähistöllä olleen Bootle Villagen rautatieaseman, joka oli käytössä vuosina 1850–1876. Aseman nykyinen nimi otettiin käyttöön 2. kesäkuuta 1924. Sitä käytti 649 772 matkustajaa kaudella 2017–2018.
New Ulm
thumb|right|Hermann-muistomerkki New Ulmissa. New Ulm on kaupunki Brownin piirikunnassa Minnesotassa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 13 594. New Ulm on piirikunnan pääkaupunki.
Lähteet
44.3125°N, -94.46056°W
Kadonnut levy
Kadonnut levy on Moogetmoogsin ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 1992. Levyn vanhimmat kappaleet on äänitetty jo vuonna 1988.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Kappale ”Kolmen minuutin muna” nousi singlelistan ykköseksi.
Kaipala
thumb|Kaipalan muinaislinnan maavallia. Kaipala on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Ahokylän kunnassa. Se sijaitsee Sumajoen varrella viisi kilometriä Ahokylästä luoteeseen. 2000-luvun alussa kylässä oli 75 asukasta.
Niittyhirvenputki
Niittyhirvenputki eli hirvenputki (Seseli libanotis) on kaksivuotinen tai monivuotinen, valkokukkainen sarjakukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Niittyhirvenputki kuvattuna Johann Georg Sturmin teoksessa Deutschlands Flora in Abbildungen (1796).
Kaipala
Vuonna 1500 Kaipalan kylä kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan Ratsinan pogostaan. Jo tuolloin siellä sijaitsi läänitystilallisen hovi, joka on merkitty myös 1600-luvun ruotsalaisajan karttoihin. Vuonna 1796 Paavali I lahjoitti Kaipalan kartanon paroni Rotkirchille. Siitä on säilynyt uudelleen rakennettu päärakennus ja osa puistoa. Kaipalassa on myös puisen tsasounan (mahdollisesti vuosina 1713–1714 rakennetun entisen kirkon) raunio. Kattilan vatjalaisalueen lähellä sijainneen kylän asukkaat olivat venäläisiä.
Inkerissä on ollut myös kaksi muuta Kaibolovo-nimistä kylää, toinen Kurkolanniemellä Kosemkinassa (suom. Kaipaala) ja toinen Liissilän seurakunnassa (suom. Kaipala tai Kaipola).
Niittyhirvenputki
Levinneisyys
Niittyhirvenputkea ja sen alalajeja tavataan laajalla alueella lähinnä Euraasiassa. Päälevinneisyysalue ulottuu Saksasta ja Pohjois-Balkanilta Keski-Siperiaan saakka. Satunnaisemmin lajia kasvaa Euroopassa Pohjois-Espanjasta, Ranskasta ja Etelä-Italiasta Etelä-Englantiin ja Skandinavian eteläosiin saakka. Aasiassa lajia tavataan satunnaisesti paikoin Keski-Aasiassa, Itä- ja Pohjois-Siperiassa, Japanissa sekä Kiinassa. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa Marokossa.
Kaipala
Lähteet
59.56611°N, 28.88194°W
Niittyhirvenputki
Levinneisyys
Suomessa niittyhirvenputkea tavataan yleisimmin Ahvenanmaalla, sekä mantereella Varsinais-Suomessa. Uudeltamaalta laji on kadonnut.
Elinympäristö
Niittyhirvenputki kasvaa kuivilla niittytöyräillä ja pellonpientareilla. Laji on kalkinsuosija.
Alan Happi
Alan Happi on suomalainen rockyhtye. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat Kulje kanssani, Planeetta Äx ja Kissoja ja koiria. Alan Happi soittaa energistä alternativerockistaan, jossa yhdistyy eri genrejä, melodisuus, suomalainen melankolia ja omaperäinen soundi. Yhtye on myös lämmitellyt lavalle mm. Olavi Uusivirtaa.
Lullu Woldstedt-Buch
Julia Olga Maria (Lullu) Woldstedt-Buch (4. tammikuuta 1883 Pietari – 7. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Woldstedt-Buchin vanhemmat olivat Fredrik Vilhelm Woldstedt ja Aina Helena Tawaststjerna. Hän oli naimisissa Hans Robert Viktor Buchin kanssa.
Yungasocereus inquisivensis
Yungasocereus on kaktuskasvisuku, jossa on vain yksi, huonosti tunnettu laji, Y. inquisivensis.
Tuntomerkit
Kasvi on puumainen tai pensastava, haarova ja neljä tai viisi metriä korkea. Tummanvihreissä varsissa on kuudesta kymmeneen suoraa uurretta, joiden väliset harjanteet ovat tylppiä. Piikkejä on ryhmässään (areoli) 4-12 ja ne ovat neulamaisia, ruskehtavia tai harmaita sekä enintään kolmen sentin pituisia. Varren latvaosassa on viidestä kahdeksaan kukkaa, jotka ovat avoinna yötä päivää. Ne ovat kapean suppilomaisia, hieman vastakohtaisia, valkoisia ja viisi tai kuusi cm pitkiä. Hedelmä on kaksi tai vajaa kolme cm pitkä.
Levinneisyys
Lajia tavataan Boliviassa Yungas ja Inquisivi -nimisissä provinsseissa noin 2000 metrin korkeudella.
KOI8-R
KOI8-R on edelleen paljon käytetympi kuin ISO 8859-5, joka ei ikinä levinnyt laajaan käyttöön. Toinen yleinen koodaus kyrillisillä kirjaimilla kirjoitettavia kieliä varten on Windows-1251. Molemmat korvautuvat ehkä tulevaisuudessa Unicodella.
KOI8-R:ssä kirjainten järjestys on niitä lähinnä vastaavien latinalaisten kirjainten mukaan, eikä aakkosjärjestyksessä. Tällä saavutetaan se, että jos ylin bitti häviää, teksti säilyy lähes ymmärrettävänä. Esimerkiksi merkkijonosta "Русский Текст" tulee "rUSSKIJ tEKST".
Duplex
Vuorosuuntaisessa järjestelmässä lähettäviä osapuolia voi olla vain yksi kerrallaan, mutta lähettäjä voi vaihtua, jolloin kukin lähettäjä toimii omalla vuorollaan tai tarpeen mukaan, ja yhteys on eriaikaisesti kaksisuuntainen.
Kaksisuuntaisessa järjestelmässä lähettäminen ja vastaanotto voivat tapahtua samanaikaisesti, yleensä kahden osapuolen välillä. Tämä edellyttää sitä, että samanaikaiset lähetykset tapahtuvat eri taajuuksilla, kuten puhelimessa, missä kumpikin kuulee toisensa, vaikka molemmat puhuisivat samanaikaisesti.
Käytännön esimerkki vuorosuuntaisesta kommunikaatiosta on kahden tai useamman ihmisen kesken käytävä keskustelu. Myös radiopuhelinliikenne on vuorosuuntaista, koska sekä lähettäminen että vastaanotto tapahtuvat samalla taajuudella.
Kaksisuuntaisia järjestelmiä käytetään mm. tietokoneverkoissa, jolloin esimerkiksi 100 Mbit/s Ethernet-verkon tehollinen nopeus on samanaikaisesti lähetettäessä ja vastaanottaessa 200 Mbit/s. Tällöin myös vuorosuuntaisen verkon edellyttämä vuoronvarausmenetelmä käy tarpeettomaksi, eikä verkko kärsi mahdollisten törmäysten ja niitä seuraavan uudelleenlähettämisen aiheuttamasta suorituskyvyn heikkenemisestä.
Termejä full duplex ja half duplex käytetään myös tietokoneen äänipiirien tai äänikorttien kohdalla osoittamaan, tukeeko piiri saman- tai eriaikaista toistoa ja digitointia.
Radioliikenteessä dupleksiluku kertoo mistä taajuusparin toinen kanava löytyy suhteessa käytettyyn kanavaan. Dupleksiluku ilmoitetaan esimerkiksi muodossa +4,6, jolloin kanavaparin toinen kanava sijaitsee 4,6 MHz kyseistä taajuutta korkeammalla taajuudella.
John Napier
John Napier (1550 – 4. huhtikuuta 1617) oli skotlantilainen matemaatikko ja teologinen kirjailija, joka keksi logaritmin sveitsiläisen Jost Bürgin ohella. Matematiikassa Napier muistetaan erityisesti Neperin luvusta, joka on luonnontieteissä paljon käytetyn luonnollisen logaritmin kantaluku. Hänet tunnetaan myös Napierin luiden keksijänä. Napierin mukaan on nimetty muun muassa SI-järjestelmän ulkopuolinen suhteen yksikkö neper (Np) ja Kuun Neper-kraatteri.
Elämäkerta
John Napier syntyi vuonna 1550 Napier-klaanin Merchistonin haaran kotilinnassa, joka oli ollut suvun hallussa 1430-luvulta lähtien. Hänen isänsä oli sir Archibald Napier, joka oli vaikutusvaltainen mies 1500-luvun Skotlannissa, ja äitinsä Orkneyn piispan tytär Janet Bothwell. John Napier oli Merchistonin kahdeksas laird. Nimen nykyinen kirjoitusasu ei ole alkuperäinen. Napierin omana aikana etunimi kirjoitettiin muodossa Jhone, kun taas sukunimestä käytettiin useita eri kirjoitusmuotoja, joita olivat Napeir, Nepair, Nepeir, Neper, Napare, Naper ja Naipper – ei kuitenkaan Napier. Yleisin nimimuoto lienee ollut Jhone Neper.
Napierin lapsuudesta ja nuoruudesta ei tiedetä juuri mitään. Yksi maininta on kuitenkin, että Orkneyn piispa eli hänen enonsa käski 11-vuotiaan Napierin isän lähettää pojan Ranskaan tai Flanderiin opiskelemaan, sillä kotimaassa hän ei saisi kunnon opetusta. Ei kuitenkaan tiedetä, matkustiko Napier missään vaiheessa Ranskaan tai Flanderiin, sitä vastoin hän aloitti 13-vuotiaana opinnot St Andrewsin yliopistossa. Opiskeluajaksi Napierin äiti sai järjestetyksi hänet asumaan St Salvator's Collegeen ja hankki erityiskohtelun yliopiston rehtorilta John Rutherfordilta.
Napierin nimi löytyy St Salvator's Collegeen kirjoittautuneiden luettelosta vuodelta 1563, mutta mistään ei ole löytynyt mainintaa, että Napier olisi saanut tutkinnon suoritetuksi. Ilmeisesti hän muutti opiskelemaan mannermaalle. Hänen äitinsä kuoli samoihin aikoihin kun hän kirjautui sisään yliopistoon. Napier kiinnostui St Andrewsissa teologiasta, mistä löytyy tieto myöhemmin kirjoitetusta kirjeestä. Hän siis opiskeli St Andrewsissa jonkin aikaa, vaikkei siellä valmistunutkaan. Mistään mannermaisesta yliopistosta ei ole löytynyt mainintoja Napierista, ja siksi ei ole varmaa tietoa, opiskeliko Napier siellä missään vaiheessa. Todennäköisimpänä opintopaikkana pidetään Pariisin yliopistoa, mutta hänen uskotaan viettäneen aikaa myös Italiassa ja Alankomaissa.
Napier kuoli kihtiin Edinburghissa vuonna 1617.
Arabian niemimaan al-Qaida
Arabian niemimaan al-Qaida on Saudi-Arabiassa ja Jemenissä toimiva islamilainen terroristijärjestö. Järjestö syntyi vuonna 2009 Al-Qaidan Saudi-Arabiassa ja Jemenissä toimineiden alajärjestöjen yhdistyttyä. Järjestöä on pidetty al-Qaidan aktiivisimpana osana Pakistanin ja Afganistanin ulkopuolella. Järjestön nykyinen johtaja on jemeniläissyntyinen Nasser al-Wuhayshi.
Historia
250px|thumb|vasen|Jemenin tämänhetkinen sotilaallinen tilanne. Valkoinen alue ja harmaat pisteet kuvaavat al-Qaidan hallitsemia alueita ja kaupunkeja. Huthit vihreällä ja Hadin hallitus punaisella. Nimitystä Arabian niemimaan al-Qaida käytti ensimmäisen kerran Saudi-Arabian al-Qaidan johtaja Yusef al-Ayeri. Järjestö toimi Osama Bin Ladenin 1990-luvulla antaman ulkomaalaisten Arabian niemimaalta karkottamista koskeneen fatwan innoittamana. Se teki ensimmäisen iskunsa länsimaalaisten asuinrakennuksia vastaan Riadissa vuonna 2003. Saudi-Arabian turvallisuusjoukot toteuttivat operaatioita järjestöä vastaan vuosina 2003-2006 ja suuri osa sen jäsenistä pakeni Jemenin puolelle, jossa heikompi keskushallinto mahdollisti johdon uudelleenjärjestelyt ja uusien jäsenten rekrytoimisen. Tammikuussa 2009 järjestö ilmoitti Saudi-Arabian ja Jemenin al-Qaidan alajärjestöjen yhteenliittämisestä.
Vuonna 2009 järjestö yritti surmata Saudi-Arabian sisäisen turvallisuuden ministeri prinssi Mohammed bin Nayefin itsemurhaiskulla. Järjestöä on syytetty myös Umar Farouk Abdulmutallabin kouluttamisesta. Abdulmutallab yritti räjäyttää Northwest Airlinesin lento 253:n Yhdysvalloissa. Yhdysvallat on sittemmin tukenut Jemenin hallitusta Arabian niemimaan al-Qaidaa vastaan ja Yhdysvallat on myös itse tehnyt iskuja järjestön tukikohtiin miehittämättömiä ilma-aluksia ja risteilyohjuksia käyttäen. Hallituksen lisäksi Arabian niemimaan al-Qaida on taistellut myös zaidilaisia hutheja vastaan. Tammikuussa 2015 järjestö ilmoitti olleensa Charlie Hebdon iskussa Ranskassa, jossa asemiehet tappoivat yhteensä 17 henkilöä. Järjestön yhteys iskuun ei kuitenkaan ole täysin selvä.
Huthit ottivat haltuunsa Jemenin pääkaupunki Sanaan ja syrjäyttivät maan presidentti Abdrabbuh Mansour Hadin. Tilanne johti huthien ja Hadin kannattajien väliseen sotaan, jossa Arabian niemimaan al-Qaida on taistellut molempia edellä mainittuja osapuolia vastaan. Jemenissä al-Qaida on ottanut myös itse haltuunsa alueita. Esimerkiksi huhtikuussa 2015 al-Qaidan asejoukot valtasivat Intian valtameren rannalla sijaitsevan Mukallan kaupungin ja lentokentän. Toukokuussa järjestön yksi komentaja Nasser al-Ansi kuoli uutisten mukaan Yhdysvaltojen ilmaiskussa. Kesäkuussa 2015 Arabian niemimaan al-Qaida ilmoitti järjestön johtajan Nasser al-Wuhayshin saaneen surmansa Yhdysvaltojen ilmaiskussa. Hänen seuraajakseen nimitettiin Qasim al-Raymi.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin virkakaudella Yhdysvallat on toteuttanut maaoperaatioita al-Qaidaa vastaan Jemeneissä. Tammikuussa 2017 Yaklan hyökkäyksen aikana sai surmansa yksi amerikkalaissotilas ja 14 al-Qaidan jäsentä. Iskun aikana sai surmansa myös useita siviilejä. Saman vuoden toukokuussa seitsemän al-Qaidan taistelijaa kuoli amerikkalaisten hyökkäyksessä Maribin maakunnassa.
Ideologia
Arabian niemimaan al-Qaidan tavoitteena on kaataa paikalliset hallitukset ja perustaa niiden tilalle islamilainen kalifaatti. Päävihollisenaan järjestö pitää Yhdysvaltoja ja Saudi-Arabiaa, sekä Palestiinaa se pitää puolestaan siionistien miehittämänä. Jemenissä järjestö on syyttänyt hutheja yrityksestä asettaa maahan šiialaisen tulkinnan mukainen lakijärjestelmä. Järjestö on syyttänyt šiialaisia myös polyteismistä ja pitää näitä islamin vihollisina.
Organisaatio
Arabian niemimaan al-Qaidan nykyinen johtaja on Jemenissä syntynyt Qasim al-Raymi. Yhdysvaltain ulkoministeriön arvion mukaan Arabian niemimaan al-Qaidan riveihin kuuluu noin 1 000 taistelijaa. Taustaltaan he ovat jemeniläisiä ja saudeja. Noin 7 % järjestön jäsenistä on ulkomaalaisia. Ulkomaalaisia taistelijoita on tullut Pakistanista, Sudanista ja Saksasta. Monilla järjestön jäsenistä on kokemusta sodista Irakissa ja Afganistanissa. Rahoituksensa järjestö saa Saudi-Arabiassa toimivilta islamilaisilta hyväntekeväisyysjärjestöiltä ja rikkailta yksityislahjoittajilta.
Rauha Rentola
Rentola oli Siiri Angerkosken ja Irja Rannikon jälkeen Suomen kolmanneksi eniten elokuvarooleja näytellyt nainen. Hän pääsi pari kertaa Guinnessin ennätysten kirjaan näyttelijänä, joka teki 6–7 elokuvaroolia vuodessa. Suomi-Filmin palkkalistoilla Rentola oli vuosina 1941–1944. Hän voitti parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon kolme kertaa.
Teatterin ja elokuvien ohella Rentola esiintyi radiossa ja televisiossa. Hän työskenteli myös teatteriharrastajien parissa ja puhetekniikan opettajana. Pro Finlandia -mitali hänelle myönnettiin vuonna 1967.
Lapsuus ja nuoruus
Rauha Rentola syntyi Kuhmoisissa 4. helmikuuta 1919 pastori Antti Rentolalle ja laulaja-laulunopettaja Suoma Konkolalle. Hän oli kulttuurikodin kasvatti. Rentolan ollessa vielä vauva hänen isänsä kuoli. Isän kuoleman jälkeen perhe muutti Helsinkiin. Rentolalla oli neljä sisarusta, jotka vierailivat usein sukulaistensa luona. Rentoloilla vieraili myös paljon äidin tunnettuja taiteilijaystäviä. Liikunnallisena lapsena Rentola pääsi nuorena Helvi Salmisen tanssikouluun ja Kansallisteatterin satunäytelmiin jo yhdeksänvuotiaana. Rentola alkoi haaveilla teatteriurasta.
Oppikouluvuosiensa jälkeen Rentola opiskeli musiikkikoulussa laulua ja myös yhden lukuvuoden pianonsoittoa. Hän hakeutui Suomen Näyttämöopistoon sen jälkeen kun oli jo selvinnyt, ettei hänestä oikein olisi pianistiksi eikä sairaanhoitajaksikaan. Näyttämöopistoa Rentola kävi kaksi vuotta ja täydensi saamiaan oppeja monipuolisilla kursseilla sekä Suomessa että Euroopan teatterikeskuksissa.
Uran alku Kansanteatterissa
Valmistuttuaan Rentola sai kiinnityksen Helsingin Kansanteatteriin, jossa hän toimi vuosina 1940–1944. Siellä hän eteni kuiskaajan apulaisesta kuiskaajaksi, näyttelijäharjoittelijaksi ja edelleen näyttelijäksi. Uran alkuvaihe oli kiireinen, mutta tehtävistä suurin osa oli pieniä tyyppirooleja. Ponnahduslaudaksi muodostui hattutyttö Lolan tulkinta näytelmässä Sininen olkihattu vuonna 1943. Vanhimman sisaren rooli unkarilaisessa huvinäytelmässä Gyurkovicsin tyttäret poiki Rentolalle kutsun Kansallisteatteriin.
Kansallisteatterin aika
Rentola kiinnitettiin Kansallisteatterin näyttelijäkuntaan 1. heinäkuuta 1944, ja hän työskenteli Suomen ”päänäyttämöllä” puolen vuosisadan ajan aina eläkkeelle jäämiseensä asti. Ensimmäisinä vuosinaan Kansallisessa Rentola sai tasaisesti kiitosta, mutta hänen varsinainen läpimurtoroolinsa oli Maša Anton Tšehovin näytelmässä Kolme sisarta. Siitä lähtien Rentola oli osa teatterin johtaja Eino Kaliman luomaa Tšehov-ensemblea, johon kuuluivat myös Eeva-Kaarina Volanen, Tarmo Manni ja Vilho Siivola. Kaliman kansainvälistäkin huomiota saaneissa Tšehov-ohjauksissa Rentolan taidot luonnenäyttelijänä pääsivät oikeuksiinsa. Hän oli Kirsikkapuiston Varja vuonna 1953, Kolmen sisaren Maša toistamiseen vuonna 1956, Lokin Maša vuonna 1961 ja Vanja-enon Jelena vuonna 1966.
Rentola ja Kalima jakoivat saman teatterinäkemyksen, ja Kaliman henkevän sivistynyt ja tilaa antava ohjaustyyli puolestaan sopi hyvin Rentolan näyttelijänlaadulle. Molemmat arvostivat sekä Konstantin Stanislavskin tyylin todellisuutta että Jacques Copeaun ranskalaisen teatterin kepeyttä ja lievää tyylittelyä. Kaliman johtajakaudella Rentolalla oli Tšehov-osiensa lisäksi myös muita monipuolisia tehtäviä. Hänen kiitettyihin roolitulkintoihinsa lukeutuvat muun muassa Olga Jean-Paul Sartren näytelmässä Likaiset kädet (1948), Maria Loppiaisaatossa (1949) sekä Stella Viettelyksen vaunussa (1950).
Näytäntökautena 1961–1963 Rentola oli vierailevana näyttelijänä Turun Kaupunginteatterissa ja sai jälleen näyteltäväkseen suuria rooleja, kuten Panttivangin Megin ja Ihmeidentekijän Ann Sullivanin. Turussa Rentola nautti uudenlaista arvostusta, sillä hänelle myönnettiin kahdesti turkulainen Wenander-palkinto. Turun-kauden jälkeen Rentola palasi Kansallisteatteriin, jossa häntä odotti samanlainen toimettomuus kuin lähtiessä. 1960-luvun tärkeimpiin tehtäviin kuului Tšehov-osien lisäksi Lizan rooli Maksim Gorkin näytelmässä Auringon lapset (1968).
Rauha Rentola jäi Suomen Kansallisteatterista eläkkeelle vuonna 1987. Hänen viimeinen esiintymisensä Kansallisessa oli Juri Ljubimovin ohjaamassa näytelmässä Komeljanttarit, jossa hänellä oli mamma Balzaminovan rooli. Näytelmä sai ensi-iltansa 11. marraskuuta 1992.