cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
London School of Economics
LSE:n historiaa
Päätöksen LSE:n perustamisesta teki brittiläinen vasemmistolainen seura Fabian Society saatuaan yli 20 000:n silloisen Englannin punnan arvoisen testamenttilahjoituksen Henry Hunt Hutchinsonilta vuonna 1894. Perustajina olivat Fabian Societyn jäsenet Sidney ja Beatrice Webb, Graham Wallas ja George Bernard Shaw. Perustamisjärjestelyt hoidettiin nopeasti, sillä tuohon aikaan brittiläisessä yhteiskunnallisessa keskustelussa kannettiin melkoisesti huolta erityisesti taloustieteen opetuksen ja tutkimuksen matalasta tasosta. Koulun ensimmäiset opiskelijat aloittivat opintonsa lokakuussa 1895. Ensimmäiseksi rehtoriksi nimitettiin taloushistorioitsija William Hewins. LSE liitettiin Lontoon yliopiston tiedekunnaksi vuonna 1900.
LSE laajeni nopeasti: lukuvuonna 1905–1906 koko Englannissa ja Walesissa oli kaikkiaan 189 jatkotutkinto-opiskelijaa, joista 69, eli yli kolmannes, LSE:ssä.
Merkittäviä LSE:läisiä
thumb|LSE:n vaakuna. LSE:n motto on ”Rerum cognoscere causas” - suomeksi ”ymmärtää asioiden syyt” LSE:ssä on paljon ulkomaalaisia opiskelijoita. 1990-luvulla noin puolet sen opiskelijoista tuli ulkomailta.
LSE:ssä oli 2010-luvun alkuvuosina yli sata suomalaista opiskelijaa. Sieltä valmistuneita asuu Suomessa yli 230, heidän joukossaan Nokian pääjohtajana toiminut Jorma Ollila ja Suomen pääministerinä ollut Alexander Stubb sekä sanomalehti Ilkka-Pohjalaisen päätoimittaja Markku Mantila.
Ulkomaalaisista kuuluisuuksista LSE:ssä ovat opiskelleet muun muassa Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy, Tanskan kuningatar Margareeta II, Italian pääministeri Romano Prodi, George Soros, Rolling Stones -laulaja Sir Mick Jagger ja David Rockefeller.
Hippo Taatila
Mikko "Hippo" Taatila (s. 1981 Loimaa ) on suomalainen kirjailija ja toimittaja, joka työskentelee Suomen koripallomaajoukkueen Susijengin tiedottajana.
Taatila aloitti kirjallisen uransa koripalloaiheisilla tietokirjoilla Seppo Kuuselasta ja Susijengistä. Hänen esikoisromaaninsa, omaelämäkerrallisvivahteinen Isipappablues julkaistiin vuonna 2014. Vuotta aikaisemmin hän oli suomentanut G. I. Gurdjieffin kirjan Kohtaamisia merkittävien henkilöiden kanssa. Hän on kirjoittanut myös tietokirjoja. Kesästä 2015 kesään 2016 Taatila kirjoitti Miika Särmäkarin Koripalloelämää-blogiin yhteensä 42 julkaisua häntä itseään kiinnostaneista koripalloaiheista. Perusteellisia blogijulkaisuja siteerattiin muun muassa YLE Urheilussa.
Taatilan kirja Tähtien sota -saagassa Chewbaccaa näyttelevästä Joonas Suotamosta ilmestyi helmikuussa 2021. Elokuussa 2022 julkaistiin Taatilan kirjoittama kirja Martina Aitolehdestä.
Koulutukseltaan Taatila on uskontotieteilijä ja filosofian tohtoriopiskelija. Hän on toiminut aiemmin toimittajana muun muassa Basso- ja Rumba-lehdissä sekä tiedottajana Sodankylän elokuvajuhlilla. Koripalloilija Veli Taatila ja rehtori/kirjailija Vesa Taatila ovat Hippo Taatilan isoveljiä.
Honeysuckle Rose
”Honeysuckle Rose” on Thomas ”Fats” Wallerin säveltämä ja Andy Razafin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1929. Load of Coal -musikaaliin tanssinumeroksi kirjoitettu kappale on muodostunut Wallerin suosituimmaksi kappaleeksi yhdessä Ain’t Misbehavin’in ohella.
Säveltäjä itse levytti kappaleen ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1935. Wallerin suosituimmaksi versioksi muodostui Tommy Dorseyn ja Bunny Beriganin kanssa nauhoitettu versio vuodelta 1937, joka nousi singlelistalla neljänneksi. Benny Goodmanin orkesteri esitti vuoden 1938 Carnegie Hallin konsertissaan 16-minuuttisen jammailuversion kappaleesta. Lavalla esiintyi yhdistelmä mustia ja valkoisia soittajia Goodmanin, Count Basien ja Duke Ellingtonin bändeistä. Tästä esityksestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen nauhoitettu jamisessio.
Belgialainen kitaristi Django Reinhardt nauhoitti ”Honeysuckle Rosen” yhdessä Coleman Hawkinsin ja Benny Carterin kanssa vuonna 1937, ja Hawkins käytti sitä yhtyeensä tunnussävelmänä. Louis Armstrong teki uransa aikana useita levytyksiä kappaleesta. Kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Fletcher Henderson (1932), Nat King Cole (1945) ja Thelonious Monk (1956). Vuoden 1943 Hollywood-elokuvassa Sotilasheila kappaleen lauloi Lena Horne. Wallerin musiikkiin perustuva Broadway-revyy Ain’t Misbehavin’ nosti kappaleen uudestaan pinnalle vuonna 1978.
Troy Loney
Troy Loney (21. syyskuuta 1963 Bow Island, Alberta, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija.
Ura
Loney oli kaksi kertaa mukana voittamassa Stanley Cupia vuosina 1991 ja 1992 Pittsburgh Penguinsin paidassa. Hän siirtyi kaudeksi 1993–1994 Anaheim Ducksiin, jossa hänet nimettiin heti joukkueen kapteeniksi. Hän jäi seuraavan työsulun vuoksi lyhyen seuraavan kauden jälkeen eläkkeelle pelattuaan molemmissa New Yorkin joukkueiden Rangersin ja Islandersin paidassa. Yhteensä hän pelasi uransa aikana NHL:ssä 624 ottelua, joissa teki 87 maalia ja yhteensä 197 pistettä. Hän istui jäähyllä 1091 rangaistusminuutin verran.
Gongen
thumb|250px|”Tōshō daigongen”, laatta Nikkō Tōshō-gūn pyhäkön toriissa (keisari [[Go-Mizunoon kalligrafialla).]]
Gongen tarkoittaa šintolaisuudessa ja Japanin buddhalaisuudessa avatāraa, japanilaista kamia, joka on todellisuudessa Intiasta japanilaiset pelastamaan tulleen buddhan väliaikainen ilmentymä. Sanat gonge ja kegen  ovat synonyymeja. Gongen shinkō tarkoittaa uskomista gongenien olemassaoloon.
thumb|250px|Gongen-zukuri-pyhäkön pohjapiirros.
Historia
Arvonimeä ”gongen” alettiin liittää šintolaisten kamien nimiin, ja suurten buddhalaisten temppelien alueille rakennettiin pyhäköitä, joissa palvottiin niitä suojelevia kameja. Japanin keskiajalla pyhäköitä alettiin kutsua nimellä ”gongen”. Esimerkiksi Itä-Japanissa on edelleen monia Hakusan-pyhäköitä, joissa pyhäkköä itseään kutsutaan joko nimellä ”gongen” tai ”jinja”. Koska gongen merkitsi buddhalaisen terminologian liittämistä šintolaisiin kameihin, Meiji-hallinto lakkautti lailla termin käytön šintolaisuuden ja buddhalaisuuden erotuskäskyn myötä, ja pyhäköitä alettiin nimittää sanalla ”jinja”.
Gongen-zukuri
Gongen-zukuri tarkoittaa monimutkaista šintolaista pyhäkköarkkitehtuuria, jossa haiden eli rukoushalli ja honden eli päähalli yhdistyvät toisiinsa yhtenäisellä katolla niin, että muodostuu H-kirjaimen muotoinen pohjaratkaisu. Yksi varhaisimmista gongen-zukuri-tyylin esimerkeistä on Kioton Kitano Tenmangūn pyhäkkö. Tyyli on saanut nimensä Nikkō Tōshō-gūlta, sillä sinne pyhitettiin Tōshō daigongen ja se oli ensimmäinen tyylin mukaisesti rakennettu pyhäkkö.
Barbro Gardberg
Barbro Johnsdotter Gardberg (syntyi 6. joulukuuta 1924 Helsingissä ja kuoli 26. maaliskuuta 2011 Meltolassa) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.
Gardbergin mittavan tekstiilituotannon merkittävin osa on transparangit (kuultokudos). Hänen kirkkotekstiilejä voi löytää useassa kirkossa ja kappelissa, m.m. Turun tuomiokirkossa, Tenholan kirkossa, Bromarvin kirkossa ja Pyhän Katarinan kirkossa Karjaalla.
Gardberg toimi myös opettajana ja piti pirtanauhakursseja sekä Suomessa että ulkomailla, mm. Islannissa, Norjassa, Ruotsissa ja Virossa. Hän tutki historiallisia pirtanauhoja, kudonnaisia, symboleja ja ornamentiikkaa ja teki uraauurtavaa tutkimusta entisajan tekstiileistä Pohjoismaissa ja Baltiassa. Hän piti näyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomailla. Hänen tekstiilejään on myös mm. Tallinnan Ruotsalaisessa kirkossa ja Viron Nuckön kirkossa sekä Islannissa. Hänelle myönnettiin Karjaan kulttuuripalkinto vuonna 1992.
Gunnar Larsson (uimari)
Gunnar Larsson (s. 12. toukokuuta 1951) on entinen ruotsalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän menestyi parhaiten sekauintimatkoilla.
Larsson oli vuonna 1970 Barcelonan EM-kilpailujen menestyksekkäin uimari. Hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa sekä 200:n ja 400 metrin sekauinnissa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 2.07,17 ja 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.31,981. Jälkimmäisessä lajissa Yhdysvaltain Tim McKee hävisi Larssonille vain 0,002 sekuntia ja sai hopeaa. Münchenin kisojen jälkeen uinnin sääntöjä muutettiin siten, että ajat otetaan vain sadasosasekunnin tarkkuudella. Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Larsson voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa.
Satyros
Satyros (, 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänet tunnetaan parhaiten ateenalaisen näytelmäkirjailijan Euripideen elämäkerrasta. Teoksesta tunnetaan lähes täydellinen versio, joka löytyi Oksyrhynkhoksesta Egyptistä. Satyros kirjoitti myös Filippos II Makedonialaisen elämäkerran, josta on säilynyt osia.
Seminooma
thumb|right|Seminooma Seminooma on kiveksen sädeherkkä itusolukasvain. Seminoomat ovat tyypillisesti vanhempien miesten kivessyöpiä kuin ei-seminoomat. Seminoomien insidenssin on tutkittu olevan connecticutilaisilla miehillä huipussaan 35 vuoden iässä ja ei-seminoomien noin kymmenen vuotta nuoremmilla.
Suunnilleen joka toinen kivessyöpä on seminooma. Eri seminoomatyyppejä ovat klassinen, anaplastinen ja spermatosyyttinen.
Francisco Martínez de la Rosa
Martínez de la Rosa toimi Granadan yliopiston filosofian professorina vuodesta 1805. Hän siirtyi politiikkaan vuonna 1808 ja vaikutti näkyvästi Cádiziin perustetussa parlamentissa eli cortesissa (ns. Cádizin cortes). Itsevaltaisen kuningas Ferdinand VII:n palattua valtaan Martínez de la Rosa vangittiin ja hän oli kahdeksan vuotta karkotettuna Afrikkaan. Vuoden 1820 vallankumouksen myötä hänet vapautettiin ja valittiin cortesin puhemieheksi sekä 1822 hallituksen johtajaksi. Hän kuitenkin menetti poliittisella tasapainottelullaan sekä liberaalien että konservatiivien tuen. Kun Ferdinand VII:n itsevaltius palautettiin vuonna 1823, Martínez de la Rosa lähti maanpakoon Pariisiin, jossa hän asui seuraavat kahdeksan vuotta. Vuonna 1834 hänet nimitettiin uudelleen pääministeriksi ja hänen hallituksensa antoi nimellä estatuto real tunnetun uuden valtiosäännön. Hän joutui eroamaan jo seuraavana vuonna ja esiintyi sen jälkeen konservatiivisen Maltillisen puolueen (moderados) johtajana. Hän oli myöhemmin vielä uudelleen maanpaossa Pariisissa. Martínez de la Rosa oli myös Espanjan suurlähettiläänä Roomassa 1842–1843 ja Pariisissa 1847–1851 sekä Ramón María Narváezin hallituksen sisäministerinä 1844.
Martínez de la Rosa oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen. Viimeisinä vuosinaan hän oli sen johtaja.
Martínez de la Rosa julkaisi vuosien varrella useita runoelmia ja näytelmiä. Hän kirjoitti Pariisissa näytelmän La conjuración de Venecia (”Venetsian salaliitto”), jonka ensi-ilta Madridissa vuonna 1834 merkitsi romanttisen draaman läpimurtoa Espanjan teatterimaailmassa.
Palmankyyhky
Palmankyyhky (Columba junoniae) on Kanariansaarten kotoperäinen kyyhky.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 37–38 cm ja siipien kärkiväli 64–67 cm, eli se on hieman kesykyyhkyä kookkaampi. Väritykselyään se on kuin tumma sepelkyyhky. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Palmankyyhkyä tavataan Kanariansaarten läntisillä saarilla Teneriffalla, La Gomeralla, La Palmalla ja harvinaisena El Hierrolla. Sen kannan koko on 3 000–7 500 yksilöä ja elinympäristön ala 1 200 neliökilometriä. Lajin kanta on kasvussa, ja se poistettiin uhanalaisten lajien listalta 2011. Sitä uhkaa kuitenkin laakeripuumetsiköiden hakkuut, jotka ovat jatkunut jo 1400-luvulta. Kissat, rotat ja muut nisäkäspedot tuhoavat lajin pesiä ja myös salametsästys verottaa osaltaan kantaa.
Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Palman La Galgasta.
Elinympäristö
Lajin elinympäristöä ovat jyrkät laaksot ja rotkot, joissa kasvaa laakeripuita, kanarianmäntyjä (Pinus canariensis) ja puukanervaa (Erica arborea).
Lisääntyminen
Pesintää voi tapahtua ympäri vuoden, mutta enimmäkseen huhti-elokuun välisenä aikana. Risupesä on kallionulkonemalla, onkalossa tai pienessä luolassa. Naaras munii vain yhden munan, jota haudotaan luultavasti noin 18–20 päivää. Poikanen jättää pesän 22–24 päivää vanhana ollessaan vielä lentokyvytön.
Ravinto
Ravinto koostuu monenlaisista hedelmistä ja siemenistä.
Troels Bech
Troels Bech (s. 29. heinäkuuta 1966) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana
Bech aloitti pelaajauransa Tanskan 2. divisioonassa pelanneessa Svendborg fB:ssa. Hän siirtyi 1987 Saksaan Bayernligassa pelanneeseen SpVgg Greuther Fürthiin, jossa pelasi vain seitsemän ottelua kunnes palasi takaisin Svendborgiin.
Vuonna 1988 Bech seurasi Svendborgista tuttua valmentaja Viggo Jenseniä Silkeborg IF:ään. Bech nousi nopeasti seuran avainpelaajien joukkoon ja pelasi monipuolisesti sekä keskikentällä että puolustuksessa. Hän voitti seuran paidassa Tanskan mestaruuden 1994. Samana vuonna hän joutui myös lopettamaan uransa akillesjännevammojen vuoksi vain 27-vuotiaana.
Ura valmentajana
Yllättäen päättyneen pelaajauransa jälkeen Bech siirtyi kentän laidalle ja aloitti 1994 Viggo Jensenin aisaparina Viborg FF:ssä. Kaksikko nosti seuran Tanskan superliigaan kevällä 1995. Vuonna 1996 Bech debytoi päävalmentajana naisten liigassa pelanneessa Hjortshøj-Egå IF:ssä, jonka kanssa hän voitti Tanskan mestaruuden. Tämän jälkeen hän toimi AC Horsensin ja Ikast FS:n päävalmentajana. Vuonna 1999 Ikast FS yhdistyi Herning Fremadin kanssa FC Midtjyllandiksi ja Bech menetti paikkansa seuran päävalmentajana.
Vuonna 2000 Bechin valmennusura jatkui Odense BK:n peräsimessä. Hän johdatti seuran Tanskan cupin mestariksi 2002 ja saavutti liigassakin kohtuulliset sijoitukset keskikastissa. Kauden jälkeen hän siirtyi FC Midtjyllandin päävalmentajaksi ja luotsasi seuran Tanskan cupin finaaliin keväällä 2003. Seuraava kausi alkoi kuitenkin kehnosti ja Bech sai potkut joulukuussa 2003. Hänen ei kuitenkaan tarvinnut olla työttömänä kauan, sillä jo tammikuussa 2004 Odense BK palkkasi hänet takaisin päävalmentajakseen. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi liigassa neljänneksi ja cupissakin välieriin. Hän jatkoi päävalmentajana myös kauden 2004/05 luotsaten Odensen kuudenneksi. Tammikuussa 2006 Bech siirtyi Odensesta Esbjerg fB:n päävalmentajaksi. Bechin johdolla Esbjerg pelasi Tanskan cupin loppuottelussa 2006 ja 2008.
Kesäkuussa 2015 Bech aloitti Brøndby IF:n urheilutoimenjohtajana. Bech jätti seuran johtotehtävät vuoden 2018 lopussa ja päätti pitää sapattivapaata jalkapallosta matkustaen perheensä kanssa ympäri maailmaa.
Karl Börjesson
Karl Börjesson (13. heinäkuuta 1877 – 5. marraskuuta 1941 Vallentuna, Ruotsi) oli ruotsalainen antikvaarinen kirjakauppias. Hän loi Ruotsin maineikkaimpiin kuuluvan antikvariaatin Björck & Börjessonin, joka vuosien ajan hallitsi koko kiinteistöä Tukholman Drottningatan 62:ssa.
Troels Bech
Ura valmentajana
Kesäkuussa 2020 Bech palasi valmennustehtäviin, kun putoamista vastaan Tanskan liigassa kamppaillut Esbjerg fB palkkasi hänet toistamiseen päävalmentajakseen. Hän toimi päävalmentajana vain pari kuukautta, eikä onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta. Heinäkuussa 2020 seura korvasi hänet islantilaisella Ólafur Kristjánssonilla.
Karl Börjesson
Börjesson aloitti työn teon jo 16-vuotiaana ja oppi ammattiin antikvariaateissa eri puolilla Ruotsia. Oltuaan pari vuotta Helsingissä Lindstedtin antikvariaatissa hän palasi 1901 Tukholmaan, jossa hänestä tuli Albert Björcks antikvariaatin apulainen. Vuodesta 1905 yrityksen nimi oli Björck & Börjesson, ja vuodesta 1906 lähtien Karl Börjesson oli sen ainoa omistaja.
Antikvariaatista tuli vuosien kuluessa Skandinavian suurin, ja Börjessonin aikana antikvariaatti julkaisi 350 luetteloa yhteensä yli 430 000 kirjasta. Kirjojen keräilijöitä kiinnostavat useat antikvariaatin erikoisluettelot, esimerkiksi sellaisista aiheista kuin topografia ja ruotsalainen kaunokirjallisuus.
Björck & Börjesson harjoitti myös huomattavaa kustannustoimintaa. Se julkaisi esimerkiksi sarjoja Berömda böcker (Kuuluisia kirjoja) ja Berömda filosofer (Kuuluisia filosofeja). Kustannusyhtiö julkaisi myös 12 August Strindbergin teosta, muun muassa Den blå boken ja Mustat liput.
Vargas (osavaltio)
Vargas on yksi Venezuelan osavaltioista. Se sijaitsee Karibianmeren rannikolla maan pohjoisosassa. Se on sekä väkiluvultaan että pinta-alaltaan yksi maan pienimmistä osavaltioista. Osavaltion pääkaupunki on La Guaira. Osavaltio se on ollut vuodesta 1998 lähtien, eli se on Venezuelan osavaltioista nuorin. Aikaisemmin se kuului liittohallinnon suoraan hallitsemaan Venezuelan pääkaupunkialueeseen.
Osavaltiossa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 352 920 asukasta ja sen pinta-ala on 1 497 neliökilometriä.
Hämeenkylän kirkko
Hämeenkylän kirkko on Vantaan Hämeenkylässä sijaitseva, vuonna 1992 valmistunut, arkkitehti Olli-Pekka Jokelan suunnittelema kirkko. Se rakennettiin vuonna 1966 valmistuneen vanhan pieneksi jääneen kirkon ympärille.
Sisätilan kirkkotaidetta
Alttariseinän rakenne tuo päivänvalon ja hämärän elävästi esille, korostaen seinän moderneja taideteoksia vaihtelelevasti eri vuorokauden ja vuoden aikoina. Taidemaalari Silja Rantasen ja kuvanveistäjä Martti Aihan taideteoskokonaisuus Neljätoista pysähdyspaikkaa kertoo pääsiäisen tapahtumista. Työ on Silja Rantasen mukaan saanut vaikutteita Italian varhaisrenessanssin kirkkotaiteesta ja freskosarjoista, erityisesti dominikaanimunkki Fra Angelicon freskoista San Marcon luostarissa Firenzessä. Teos viittaa ”Kristuksen kärsimystien 14 pysähdyspaikkaan”, tuomiosta hautaamiseen ja Kristuksen ylösnousemukseen asti. Martti Aihan pastellinsävyiset työt on sijoitettu alttarin taakse, Silja Rantasen värikkäämmät työt lähelle katon rajaa. Aihan voimakassävyisemmät työt sijaitsevat sivuseinillä. Aiha tutkii veistoksillaan pääsiäisteeman tunnemaailmaa lohdutusta korostaen.
Urkurakentamo Veikko Virtasen valmistamissa, soinniltaan pohjoismaisen romanttisissa uruissa on 24 äänikertaa. Julkisivun soittimelle on suunnitellut arkkitehti Jokela kanssa yhteistyössä urkurakentamon kanssa.
Kirkonkellojen melodiat on säveltänyt Einojuhani Rautavaara.
Uurnahautausmaa
Kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitseva, vuonna 1993 käyttöön otettu uurnahautausmaa on maisema-arkkitehti Gretel Hemgårdin suunnittelema. Hautausmaan pinta-ala on 2 250 neliömetriä ja alueella on uurnahautapaikkoja, muistolehto, sirottelualue ja holvihauta.
Rotterdam Centraal
Rotterdam Centraal on päärautatieasema Rotterdamin kaupungissa Alankomaissa.
Asemalla on 13 raidetta, jotka palvelevat Amsterdam–Rotterdam-, Breda–Rotterdam-, Utrecht–Rotterdam- ja HSL-Zuid-linjoja. Lisäksi asemalta on vaihtoyhteydet Rotterdamin metron D- ja E-linjoille sekä kaupungin raitiotieverkostoon.
Historia
Asema avattiin 3. kesäkuuta 1847 Rotterdam Delftsche Poort nimellä. Asemarakennus, jonka suunnitteli Sybold van Ravesteyn, avattiin 1957 ja purettiin 2. syyskuuta 2007. Asemarakennus oli jäänyt auttamattomasti pieneksi kasvavien matkustajavirtojen myötä, jonka vuoksi oli tarpeellista rakentaa uusi asema vanhan tilalle. Uusi asema on tarkoitus valmistua vuonna 2013.
Ruben T. Profugo
Profugo sai 15. toukokuuta 1982 nimityksen Lucenan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 13. syyskuuta 2003.
Anna-Liisa Hyvönen
Anna-Liisa Hyvönen (o.s. Mäntykoski; 29. heinäkuuta 1926 Helsinki – 1. joulukuuta 2021 Helsinki. ) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1972–1980 ja Helsingin apulaiskaupunginjohtajana 1980–1989. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Lapsuus ja nuoruus
Helsingin Kalliossa vasemmistolaiseen perheeseen syntyneen Hyvösen isä oli kauppias ja äiti kirjanpitäjä. 1930-luvulla isä oli poliittisena vankina Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, jolloin kahdeksanvuotias Hyvönen joutui hoitamaan sisaruksiaan äidin elättäessä perhettä pyykkärinä. Jatkosodan aikana molemmat vanhemmat olivat turvasäilössä liityttyään Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraan. Hyvönen joutui tuolloin huolehtimaan kolmesta pikkuveljestään, kunnes he joutuivat joksikin aikaa sotalapsiksi Ruotsiin. Hyvönen lähetti äidilleen kirjeitä, joiden myötä hänet tunnettiin poliittisten vankien keskuudessa ”Mäntykosken Lilinä”. Sodan aikana hän avusti myös Helsingin seudulla piileskelleitä kommunisteja, kuten sabotaaseja tehnyttä Veikko Pöystiä. Hyvönen opiskeli vapaaoppilaana Tyttönormaalilyseossa ja jatkoi iltalukiossa työskennellen samalla Helsingin kaupungin huoneenvuokralautakunnan kanslistina. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1946 ja opiskeli sen jälkeen neljä vuotta kieliä Helsingin yliopistossa.
Politiikassa
Hyvönen aloitti poliittisen toimintansa jo ennen jatkosotaa sosiaalidemokraattisessa raittiusliikkeessä. Sodan päätyttyä Hyvönen liittyi SKP:n jäseneksi Hertta Kuusisen suosittelemana. Marraskuussa 1944 hänet kutsuttiin perustamaan Suomen Demokraattista Nuorisoliittoa. Hyvönen työskenteli järjestötehtävissä SDNL:ssä 1945–1946 ja 1953–1959, Demokraattisen nuorison maailmanliiton Skandinavian sihteerinä Pariisissa ja Budapestissä 1950–1953, Suomen Rauhanpuolustajien järjestösihteerinä 1955, SKP:n kulttuurisihteerinä 1959–1968 sekä SNDL:n pääsihteerinä 1968–1977. Naisliikkeeseen Hyvönen on kertonut joutuneensa vasten tahtoaan ehkäisemään vähemmistöläisyyden etenemistä SKP:n liittokokouksessa.
Hyvönen kuului SKP:n keskuskomiteaan vuosina 1963–1981 ja sen poliittiseen toimikuntaan 1965–1981.
Hyvönen aloitti poliittisen itsekritiikin Josif Stalinin kuoleman ja Unkarin kansannousun jälkeen lähestyen ajatuksissaan Italian kommunistisen puolueessa esitettyjä näkemyksiä. Hyvönen oli 1960-luvulla SKP:n radikaaleimpia uudistajia ja vankasti enemmistön puolella ja oli muun muassa ajamassa  SKP:n 50-vuotisjuhlien perumista vuonna 1968 heti Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen.
Hyvönen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1972 eduskuntavaaleissa. Syksyllä 1980 hän siirtyi Helsingin kaupungin terveydenhuollosta vastaavaksi apulaiskaupunginjohtajaksi ollen ensimmäinen tehtävään valittu nainen. Hyvösen johdolla Helsinkiin perustettiin muun muassa 15 terveysasemaa sekä parannettiin mielenterveysongelmaisten avohoitoa. Vuonna 1998 Hyvöselle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi.
Yksityiselämä
Hyvönen puoliso oli muun muassa Helsingin kaupungin eläkejohtajana toiminut Paavo Hyvönen (1924–2011), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1952. Paavo Hyvösen isä oli tunnettu kommunisti Antti Hyvönen. Pariskunnalle syntyi kolme poikaa.
Yazid Mansouri
Yazid Mansouri (, s. 25. helmikuuta 1978 Revin, Ardennes, Ranska) on algerialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Puolustavana keskikenttäpelaajana pelannut Mansouri pelasi suurimman osan urastaan Ranskassa.
Ura
Mansouri aloitti jalkapalloilun Ranskassa 16-vuotiaana Tinqueuxissa. Sittemmin hän siirtyi Le Havreen, jossa hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1997–1998. Mansouri nousi lopulta joukkueen avausmiehistöön kaudella 1999–2000, jolloin joukkue putosi Ligue 2:een. Mansouri pelasi vielä kolme kautta Le Havressa kunnes hänet lainattiin yhdeksi kaudeksi Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Coventryyn kaudella 2003–2004. Conventry kuitenkin purki Mansourin sopimuksen tammikuussa 2004, kun hän ilmoitti osallistuvansa vuoden 2004 Afrikan kisoihin vastoin joukkueen tahtoa.
Kisojen jälkeen Mansouri oli loppukauden ilman seuraa ja siirtyi kesällä 2004 Ligue 2:ssa pelanneeseen Châteauroux'iin. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden ajan ja toimi joukkueen kapteenina jälkimmäisellä kaudella 2005–2006. Kesällä 2006 Mansouri allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Ranskan pääsarjaan nousseen Lorientin kanssa.
17. kesäkuuta 2010 Mansouri allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen qatarilaisen Al-Sailiyan kanssa. Kauden päätteeksi joukkue putosi Qatarin toiseksi korkeimmalle tasolle. Samalla myös Mansouri jätti seuran kauden päätteeksi.
Loppu syksystä 2011 Mansouri kävi neuvotteluja sveitsiläisen Sionin ja algerialaisen ES Sétifin kanssa, mutta ei saanut solmittua sopimusta kummankaan seuran kanssa. Joulukuussa 2011 Mansouri allekirjoitti loppukauden kattavan sopimuksen algerialaisen CS Constantinen kanssa. Mansouri jatkoi vielä yhden kauden joukkueessa, jonka jälkeen hän päätti uransa kauteen 2012–2013.
Maajoukkueura
Mansouri oli jo vuonna 1999 Algerian maajoukkueen mukana, mutta pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. marraskuuta 2001 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Sittemmin hän edusti Algeriaa myös vuosien 2002, 2004 ja 2010 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Mansouri toimi myös Algerian maajoukkueen kapteenina pelaamissaan arvokisoissa. Viimeisen kerran hän toimi kapteenina vuoden 2010 Afrikan kisoissa. Mansouri valittiin myös vuoden 2010 MM-kisoihin, jossa hän ei kuitenkaan enää toiminut kapteenin roolissa, eikä myöskään pelannut kisoissa otteluakaan. Kolme päivää myöhemmin viimeisestä Algerian alkulohkon ottelusta, Mansouri ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa. Mansouri pelasi urallaan yhteensä 67 maaottelua.
Mortal Kombat -tuotesarjan universumi
Mortal Kombat -pelisarjan fiktiivinen universumi koostuu monista eri maailmoista.
Chaosrealm
Chaosrealm on alue, joka sijaitsee pohjoiseen Orderrealmista. Nimensä mukaan Chaosrealm on paikka, jossa vallitsee kaaos, jonka sen asukkaat ovat luoneet. Chaosrealmissa fysiikan lait eivät päde ja kaikki esineet leijuvat ilmassa. Chaosrealmin sanotaan olleen ennen normaali maailma, kunnes kaaosjumala Zaggot vapautti "myrskyn", joka sekoitti tasapainon. Chaosrealm on sodassa Orderrealmin kanssa kiistellen alueen vesivaroista, joita Orderrealm haluaisi hyödyntää. Chaosrealmissa sijaitsee useita temppeleitä, hautausmaita, joissa on leijuvia goottilaistyylisiä ruumisarkkuja ja labyrintti, jonka päässä sijaitsee vesiallas, joka ikäännyttää altaaseen joutuneen henkilön. Alue esiintyi ensimmäisen kerran pelissä Mortal Kombat: Deception, jossa Shujinko vieraili Chaosrealmissa etsien Kamidogua. Alueen asukkaat tunnetaan Chaosrealmelaisina, joista ainoa tunnettu asukas on Havik. Joillakin Chaosrealmin asukkailla on kaulassaan kaaosriipus, jossa on sininen jalokivi ja he yleensä ovat anarkistisia ja puhuvat takaperin. Lisäksi useat papit pitävät kaaospäähinettä Havik mukaan lukien. Chaosrealm teki cameo-roolin vuoden 2011 Mortal Kombat-pelissä esiintyen taustalla eräässä haastetornin tehtävässä. Mortal Kombat 11-pelin Aftermath-lisäversiossa Shang Tsung karkotti Gerasin portaalin kautta Chaosrealmiin todeten hänen olevan nyt Havikin ongelma.
Edenia
Kuten Edenian nimestä voi päätellä, se on samankaltainen kuin Eedenin puutarha. Edenia on todella viljava maailma ja sen asukkaat ikääntyvät paljon hitaammin kuin muualla Mortal Kombatin universumissa. Edenia on kuitenkin huonomaineinen siitä, että se on ollut Outworldin alaisena. Kaikista maailmoista se on eniten Earthrealmin kaltainen elinympäristön ja asukkaiden perusteella. Argus ja Delia olivat ennen Edenian suojelijajumalia, kunnes Daegon surmasi heidät.
Ensimmäinen tunnettu Edenian hallitsija oli kuningas Jerrod. Hänen parhaimmat soturinsa hävisivät Mortal Kombat-turnauksen kymmenen kertaa peräkkäin, minkä johdosta Shao Kahn valtasi Edenian. Hän pakotti kuningatar Sindelin naimisiin itsensä kanssa ja adoptoi tämän tyttären, Kitanan. Edenia oli Kahnin hallinnassa useita vuosia ja vapautui vasta Kahnin epäonnistuttua Earthrealmin valtauksessa. Sodan jälkeen pahat voimat poistuivat Edeniasta ja Sindel nousi takaisin valtaistuimelle. Myöhemmin mystisen tulielementaalin Blazen herättyä hän kutsui kaikkien realmien taistelijat viimeiseen Armageddonin taisteluun, joka käytiin Edeniassa.
Earthrealm
Earthrealm on keskeisin paikka Mortal Kombat universumissa ja paikka, jota Raiden suojelee ja jota Shao Kahn yrittää epätoivoisesti valloittaa. Earthrealm muistuttaa tavallista normaalia maailmaa, jossa Mortal Kombat-turnaukset käydään. Earthrealmissa sijaitsevassa temppelissä olevassa Jinsei-kammiossa on Earthrealmin energianlähde, joka on hehkuvaa sinistä nestettä, kuin kylmää laavaa, joka kykenee parantamaan vammoja ja lataamaan Raidenin voimia. Vanhimmat Jumalat loivat säännön, jonka mukaan Shao Kahn saisi valloittaa Earthrealmin jos Outworld voittaisi turnauksen kymmenen kertaa peräkkäin. Goro voitettuaan Suuren Kung Laon voittikin yhdeksän turnausta peräkkäin ja viimeinen kymmenes turnaus ratkaisisi Earthrealmin kohtalon. Johnny Cage auttoi Liu Kangia voittamaan turnauksen varmistaen ettei Kahn voisi valloittaa Earthrealmia. Kahn onnistui kayttämään hyväkseen sääntöjen porsaanreikää järjestäen vaihtoehtoisen turnauksen, jonka kuitenkin Liu Kang voitti jälleen. Kahn herätti Sindelin henkiin voidakseen tehdä invaasion Earthrealmiin, mutta Earthrealmin puolustajat voittivat hänen armeijansa.
Netherealm
Sitä kutsutaan myös Helvetiksi ja Netherrealmiksi. Netherealmissa on velhojen rakentama kaupunki, Nekros, joka suojelee asukkaitaan demoneilta. Netherealm on toinen Mortal Kombatin maailmoista, jonka koko on ääretön. Netherealmissa sijaitsee pohjaton verimeri, jonka yli lautturi Kharon kuljettaa Netherealmiin tuomitut sielut laivallaan. Myös Kronikan linnoitus, jossa Ajan Tiimalasi on sijaitsee Netherealmissa.
Mortal Kombatin universumissa kuolleiden sielut ja rikolliset joutuvat Netherealmiin kokemaan loppumatonta kidutusta. Näiden lisäksi Netherealmissä on muita asukkaita, kuten erilaisia demoneita. Se muistuttaa kristittyjen Helvettiä ja itse asiassa Netherealmin entinen hallitsija oli nimeltään Lucifer.
Miljoonia vuosia sitten langennut jumala, Shinnok, joutui Netherealmiin ja joutui Luciferin kidutettavaksi. Hän kuitenkin vapautui velho Quan Chin avulla ja hänestä tuli Netherealmin hallitsija muuttaen sitä enemmän Earthreamin kaltaiseksi. Hän myös käytti maailmaa apunaan vallatessaan Edeniaa, mutta epäonnistui.
Outworld
Outworldin tunnettu historia alkoi kauan sitten ja sen ensimmäisenä hallitsijana toimi lohikäärmekuningas Onaga. Vaikka pian valtaistuimelle nousi Shao Kahn, heillä molemmilla oli samat suunnitelmat laajentaa Outworldia. Outworld onkin maailma, johon on yhdistetty useita muita maailmoja kuten Zaterra, Vaeternus, Tarkata, Osh-Tekk ja Arnyek. Animaatiosarjassa Mortal Kombat: Defenders of the Realm mainittiin Hinpar-niminen maailma, jonka Shao Kahn valtasi osaksi Outworldia, vaikka yhdistyminen ei täysin onnistunut. Realmissa vallitsee ikuinen pimeys ja Ruby-niminen naissoturi on realmin ainoa tunnettu asukas. Muita sarjassa mainittuja Outworldiin yhdistettyjä maailmoja ovat viidakkomainen ja kalliomainen maailma Xaa ja kristallisia vuoristoja ja villiä kasvillisuutta sisältävä maailma Ilkan.
Outworld oli kerran kaunis ja majesteettinen maailma, mutta nykyään se on pääasiassa autiomaata, aavikkoa, happoaltaita, tiheää metsikköä ja korkeita vuoria. Pieniä kyliä on hajanaisesti ja Edenian tapaan maailmassa on paljon magiaa. Keisarillisen palatsin lisäksi Outworldissa ei ole suuria kaupunkikeskittymiä. Outworldin pääkaupungin nimi on Z'Unkarah. Muita Outworldin tunnettuja kaupunkeja ovat Lei Chen, Makeba ja Kuatan, jota shokanit asuttavat.
Orderrealm
Orderrealm (tai Seido) on paikka, missä laki ja järjestys sekä rakenteellinen jatkumo vallitsee pysyvästi. Orderrealm sijaitsee etelään Chaosrealmista. Orderrealmin kaupungit ovat nimeltään Bluetown, Greentown, Redtown ja Goldtown. Orderrealm sisältää myös runsaasti arvokiviä kuten vihreitä jalokiviä, kultakimpaleita, tuliopaaleja ja talvikiviä. Orderrealmin ainoat tunnetut asukkaat ovat seidalaiset, joihin kuuluvat mm Dairou, Darrius ja Hotaru. Orderrealm näytettiin ensimmäisen kerran Mortal Kombat: Deception-pelissä, jossa Shujinko matkusti Orderrealmiin etsiessään Kamidogua. Vuoden 2011 Mortal Kombat pelissä Seido teki cameo-roolin, kun Johnny Cage matkusti sinne saadakseen kyvyn hallita paremmin kehostaan pursuilevaa tuhon energiaa. Orderrealm nähtiin myös eräässä haastetornitehtävässä taustalla.
Digitaalinen sisältö
Digitaalinen sisältö on digitaalisessa muodossa julkaistu teksti-, kuva- tai äänisisältö (tai niiden yhdistelmä) tai muu sisältö (mm. ohjelmisto). Se on siirrettävissä tietoverkkojen (mm. Internet kautta). Digitaaliseen sisältöön sovelletaan tekijänoikeuksia samoilla periaatteilla kuin muihinkin teoksiin.
Olga Rozanova
Olga Vladimirovna Rozanova (3. heinäkuuta (J: 21. kesäkuuta) 1886 Melenki, Vladimirin lääni – 8. marraskuuta 1918 Moskova) oli venäläinen avantgardetaiteilija, suprematismin, uusprimitivismin ja kubofuturismin edustaja.
Elämäkerta
Rozanova aloitti 1904 opiskelun K. Bolšakovin ja Konstantin Juonin ateljeissa Moskovassa. Samaan aikaan hän opiskeli Stroganovin taideteollisuuskoulussa.
Vuonna 1911 hänestä tuli taiteilijaryhmä Nuorten liiton (Sojuz Molodjoži) aktiivinen jäsen. Seuraavana vuonna hän ystävystyi futuristirunoilijoiden Velimir Hlebnikovin ja tulevan miehensä Aleksei Krutšenyhin kanssa. Vuonna 1916 hän liittyi venäläisten avantgardistien ryhmään Supremukseen, jota johti Kazimir Malevitš. Siinä vaiheessa hänen aiemmin kubismista ja italialaisesta futurismista vaikutteita saanut maalaustyönsä suuntautui täysin itsenäisesti puhtaaseen abstraktismiin, jossa sommitelma perustuu visuaalisen painon ja värien suhteeseen.
Samana vuonna Rozanova työskenteli yhdessä muiden suprematistien, kuten Kazimir Malevitšin, Aleksandra Eksterin, Nina Genken, Ljubov Popovan, Ksenia Boguslavskajan, Nadežda Udaltsovan, Ivan Kljunin, Ivan Punin ynnä muiden, kanssa Verbovkan kylän taiteilijayhteisössä Kiovassa, jossa avantgardetaiteilijat toimivat yhteistyössä käsityöläisten kanssa kehittäen modernia koriste- ja käyttötaidetta, kuten mattoja, tyynyjä, huiveja ja vöitä.
Vuosina 1917–1918 hän teki sarjan non-objektiivisia maalauksia, joista hän käytti nimitystä värimaalaus (tsvetopis). Hänen Ei-esineellinen sommitelmansa, 1918, joka tunnetaan myös nimellä Vihreä raita, ennakoi eräiden abstraktien ekspressionistien litteää kuvapintaa ja runollista vivahteikkuutta.
Ethan Ampadu
pienoiskuva|Ethan Ampadu toukokuussa 2019. Ethan Kwame Colm Raymond Ampadu (s. 14. syyskuuta 2000 Exeter, Englanti) on englantilais-walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut seuraurallaan Englannissa, Saksassa ja Italiassa. Walesin maajoukkueessa hän on pelannut 44 ottelua.
Ampadu pelasi pitkään Exeter Cityn junioreissa. Edustusjoukkueessa hän pelasi kaudella 2016–2017 Englannin kakkosliigassa kahdeksan ottelua sekä cup-otteluita. Kesällä 2017 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Chelseaan. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Chelsean edustusjoukkueessa yhden ottelun Valioliigassa, kolme ottelua FA Cupissa, jonka Chelsea voitti, ja kolme ottelua liigacupissa. Kaudella 2018–2019 Ampadu pelasi kolme ottelua Eurooppa-liigassa, jonka mestaruuden Chelsea voitti, ja kaksi ottelua FA Cupissa. Kaudeksi 2019–2020 Ampadu siirtyi lainalle saksalaisseura RB Leipzigiin, jossa hän pelasi kolme ottelua Bundesliigassa, yhden ottelun Saksan cupissa ja kolme ottelua Mestarien liigassa.
Syyskuussa 2020 Ampadu siirtyi kauden 2020–2021 loppuun kestävällä lainasopimuksella Valioliigan Sheffield Unitediin, jossa hän pelasi 25 valioliigaottelua ja niistä 23 ottelussa avauskokoonpanossa. Kauden 2021–2022 hän pelasi lainalla Italian Serie A:ssa Venezian joukkueessa, jossa pelasi 29 liigaottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi lainasopimuksella Speziassa 31 Serie A -ottelua.
Blue Rondo à la Turk
Kappaleen pääasiallinen tahtilaji on 9/8, johon Brubeck oli tutustunut vieraillessaan Istanbulissa. Soolot soitetaan kuitenkin 4/4-tahtilajissa. Rakenteeltaan kappale on rondo ja sen nimi viittaa W. A. Mozartin sävellykseen ”Rondo alla turca” (suomeksi ”Turkkilainen marssi”).
1977
1977 (MCMLXXVII) oli normaalivuosi (ei karkausvuosi), joka alkoi lauantaista.
Toukokuu
thumb|right|200px|[[Tähtien sota (alkuperäinen elokuva)|Tähtien sota]]
Kuolleita
thumb|right|170px|[[Elvis Presleyn hauta Gracelandissa]]
Olof Granatenburg
Olof Granatenburg, vuoteen 1661 Bengtinpoika (1608 – 1679 tai 1681 Öölanti) oli ruotsalainen eversti, joka toimi Käkisalmen linnan päällikkönä.
Granatenburgin vanhemmista tai suvusta ei ole tietoa, mutta hän esiintyy ensimmäisen kerran Länsi-Götanmaan rykmentin rullissa. Vuonna 1634 hänet nimitettiin luuntantiksi Uudenmaan ja Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin ja 1639 Viipurin läntisen rykmentin majoitusmestariksi ja kapteeniksi. Käkisalmen linnan päälliköksi hän tuli 1646 Johan Tavastin jälkeen. Ruptuurisodan puhjettua 1565 linna joutui venäläisten piirittämäksi ja Granatenburg puolusti sitä menestyksellisesti vain 200 miehen voimin heinäkuun alusta syyskuun loppupuolelle. Vuonna 1657 hän osallistui Kustaa Evertinpoika Hornin johtaman suomalaisjoukon kanssa sotaan Tanskaa vastaan, minkä jälkeen hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Hänet aateloitiin 1662, jolloin hän otti nimekseen Granatenburg. 1665–1667 Granatenburg toimi Savonlinnan käskynhaltijana ja 1671–1674 Visbyn linnan isäntänä Gotlannissa, mistä tehtävästä hän erosi everstinä.
Kum Nye
Kum Nye (tiibetiläisittäin sKu-mNyé) on tiibetinbuddhalainen joogan ja Taijin kaltainen liikeharjoitus. Kum Nye jakautuu useisiin lajisuuntiin.
Historia
Kum Nye syntyi muinaisessa tiibetiläisessä esibuddhalaisessa bön-kulttuurissa. Fyysisenä harjoituksena sitä opetettiin selviytymiskeinona vihamielisessä ympäristössä.
Sotureiden piiristä Kum Nye omaksuttiin Dur bön -perinteiden muillekin osa-alueille. Kun buddhalaisuus tuli Tiibetiin, kum nye omaksuttiin siellä osaksi harjoituksia.
Taidetehdas
Taidetehdas on kulttuuri- ja kongressikeskus Porvoossa. Kokonaisen korttelin kokoisessa keskuksessa on kokous- ja tapahtumatiloja, taiteilijoiden työhuoneita, vaihtuvia näyttelyitä, elokuvateatteri, kahviloita ja ravintoloita ja Kauppakuja. Taidetehtaan omistaa kolme säätiötä: Suomen Kulttuurirahasto, Alfred Kordelinin säätiö ja Emil Aaltosen säätiö. Taidetehdas tuo Porvoolle vuosittain viitisen miljoonaa euroa matkailutuloja. Taidetehtaan tiloja vuokraa Porvoon kaupungin perustama ja omistama Event Factor, julkisin varoin tuotettua kulttuuria myy Taidetehtaan säätiö, jolla on vuosittain käytössään 60 päivää. Porvoon kaupunki rahoittaa vuosittain tapahtumia 40 päivän ajalle, näihin kuuluu muun muassa Avantin Suvisoitto-festivaali.
Kongressikeskuksenakin toimiva paikka hyötyy sijainnista lähellä Porvoon keskustaa, vanhaa kaupunkia ja merta sekä lyhyestä matkasta pääkaupunkiseudulle ja Helsinki-Vantaan lentokentälle.
Historia
Taidetehtaan alue otettiin teollisuuden käyttöön 1920-luvun alussa, kun Alba rakensi sinne vaneritehtaan. Sen jälkeen alueelle muuttivat myös Haikan lista- ja kehystehdas, August Eklöfin konepaja ja hevosenkenkätehdas. Myöhemmin August Eklöf osti alueen muut tehtaat, joista tuli suuri työnantaja Porvoon alueella. Vaneritehdas lopetettiin 1940-luvulla, sillä raaka-ainetta oli vaikea saada. Listatehdas, konepaja- ja hevosenkenkäteollisuudet jatkoivat toimintaansa. Tehtaalla oli myös valimo, kattilapaja ja hokkitehdas. 1950-luvulla siellä alettiin koota traktoreita ja Pikku-Jussi-kaivinkoneita. 1960-luvulla Fiskars osti tehtaan. Konepajalla valmistettiin suuria työstökoneita ja koottiin traktoreita, kaivinkoneita ja metsätyökoneita. 1970-luvulla konepajakin lopetti toimintansa, nosturihuolto siirtyi muualle 1980-luvun alussa.
Vuonna 1986 Porvoon kaupunki osti Fiskarsilta tehdaskiinteistön ja alkoi vuokrata kulttuuriväen vaatimuksesta sieltä työtiloja taiteilijoille. Taidetehtaalla on ollut samaan aikaan työtilat 40 taiteilijalle, työpajoissa on työstetty niin paperia kuin grafiikkaakin. Taidetehtaan ensimmäinen taidenäyttely, FISK ARS, järjestettiin vuonna 1988. Tehtaalla pidettiin taidenäyttelyitä, konsertteja, myyjäisiä ja urheilutapahtumia. Tehtaalla toimivat vuosien ajan myös Porvoon Teatteri ja työttömien ruokala.
Tyler Roberts
Tyler D'Whyte Roberts (s. 12. tammikuuta 1999 Gloucester, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän on pelannut seuraurallaan Englannissa. Walesin maajoukkueessa hän on pelannut 14 ottelua.
Taidetehdas
Historia
Rakennuksen uusia osia ovat lasinen julkisivu, sisääntuloaula, lämpiö, kongressi- ja kokousauditoriot sekä lisäsiipi, jossa on elokuvateatteri.
Tyler Roberts
Roberts pelasi West Bromwich Albionin junioreissa mutta pääsi edustusjoukkueessa kentälle vain yhdessä Valioliigan ottelussa toukokuussa 2016. Kahtena seuraavana kautena hän pelasi lainasopimuksilla ykkösliigaa Oxford Unitedin, Shrewsbury Townin ja Walsallin joukkueissa. Tammikuussa 2018 hän siirtyi mestaruussarjan Leeds Unitediin. Roberts pelasi kahden kauden aikana mestaruussarjassa 51 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kaudeksi 2020–2021 Leeds nousi Valioliigaan. Roberts pelasi 27 valioliigaottelua, joissa 14 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki maalin kauden toiseksi viimeisessä ottelussa Southamptonia vastaan.
Taidetehdas
Historia
Avanti-sali on entinen traktoritehdashalli, jota käytetään konsertteihin, kokouksiin ja juhliin. Suorakaiteen muotoisessa salissa on nouseva katsomo, johon mahtuu 560 kuulijaa. Katsomon laskeva etuosa on lattiatason alapuolelle, konserttien aikana orkesteri on lattiatasossa. Salin akustiikkaa pidetään erinomaisena. Sen seinät on peitetty lohkotuilla tiilillä, jotka tekevät seinäpinnoista rosoisia ja rikastavat akustiikkaa heijastussärmillään. Avanti-salin vihkiäiskonsertissa 19.5.2012 Jukka-Pekka Saraste johti Nordea Jean Sibelius Orchestraa.
Tyler Roberts
Roberts on pelannut useissa Walesin nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Walesin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan. Kesäkuun 25. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 14 maaottelua, joista seitsemän ottelua avauskokoonpanossa. Otteluista seitsemän kuului Kansojen liigaan, kaksi vuoden 2020 EM-kilpailujen karsintaan ja yksi vuoden 2022 MM-kilpailujen karsintaan.
Taidetehdas
Historia
Salin viereinen Tehdassali on monitoimitilaa, joka sopii taidenäyttelyihin, konsertteihin ja teatteriesityksiin. Sinne saadaan 150 istumapaikkaa.
Taidetehtaassa työskentelee noin kolmisenkymmentä kuvataiteilijaa. Toisen kerroksen Taidehallissa on tilat vaihtuville näyttelyille, Porvoon taiteilijaseuran taidelainaamo Konstalle. Siellä on myös esillä Porvoon taidemuseon omistamia Jäntti-kokoelman teoksia.
Fernando (jalkapalloilija, 1981)
Fernando (kok. Fernando Menegazzo, s. 3. toukokuuta 1981 Anita Garibaldi, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Italiassa, Ranskassa, Saudi-Arabiassa ja viimeksi Belgiassa. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura
Fernando siirtyi Bordeaux’hon kesällä 2005 lainasopimuksella italialaisesta Sienasta. Kauden jälkeen ranskalaisseura teki siirrosta pysyvän. Kaudella 2005–2006 hän oli tärkeä osa joukkuetta, kun se sijoittui pääsarjassa toiseksi ja selviytyi siten kaudeksi 2006–2007 Mestarien liigaan.
Kesällä 2007 useat joukkueen luottopelaajat muun muassa Julien Faubert, Stéphane Dalmat, Rio Antonio Mavuba ja Vladimír Šmicer jättivät seuran. Fernando puolestaan teki nelivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa.
Fernando oli mukana Brasilian maajoukkueessa, kun se voitti Copa Américan vuonna 2007.
Delfoissa olevasta E-kirjaimesta
Delfoissa olevasta E-kirjaimesta on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja V, 27) kuuluva tutkielma, jonka aiheena on Apollonin temppeliin Delfoihin kaiverrettu E-kirjain.
Eräiden muiden tunnettujen kirjoitusten, kuten gnōthi seauton (”tunne itsesi”) ja mēden agan (”kohtuus kaikessa”), lisäksi temppelin seinään oli kaiverrettu suurikokoinen E-kirjain eli epsilon. Se on kreikkalaisen kirjaimiston viides kirjain ja lausuttiin alun perin ”ei”. Kirjoitus oli peräisin Kreikan arkaaiselta ajalta, ja myöhemmin sen merkityksestä ei ollut enää tietoa. Siksi Plutarkhos kirjoitti aiheesta tutkielman.
Sisältö
Plutarkhoksen tutkielma aiheesta on muodoltaan dialogi. Siinä keskustelevat Plutarkhos itse, hänen opettajansa Ammonios, veljensä Lamprias ja ystävänsä Theon sekä ateenalainen Eustrofos ja temppelin pappi Nikandros. Plutarkhos esittää tutkielmassaan seitsemän mahdollista selitystä sille, miksi kirjain oli kaiverrettu temppeliin:
Myöhemmässä tutkimuksessa Plutarkhoksen antamia selityksiä on pidetty epätyydyttävinä ja mielikuvituksekkaina, jopa mahdottomina. A. Trevor Hodgen mukaan temppeli on mahdollisesti omistettu alun perin maalle (Ge eli Gaia) ja kirjoituksen ”GE” ensimmäinen kirjain on kadonnut jo varhain.
Juoksupyörä
Juoksupyörä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Johan Georg Geitel
Johan (Johann) Georg Geitel (myös Hans Jürgen Geitell, Geittel ja Geittell; 1683 Braunschweig, Saksa – 21. huhtikuuta 1771 Turku) oli saksalaissyntyinen, Suomeen Tukholman kautta noin vuonna 1750 muuttanut taidemaalari. Hän maalasi kirkkomaalauksia ja muotokuvia.
Ura
thumb|Geitelin mahdollisesti vuonna 1764 maalaama muotokuva jostain Turun akatemian professorista. Kuvan on perinteisesti katsottu esittävän kasvitieteilijä [[Pehr Kalmia, mutta kyseessä saattaa olla myös Pehr Adrian Gadd tai Johan Lerche. ]] Geitelin tiedetään muuttaneen nuorena Ruotsiin, jossa hänen veljensä Henrik Levin Geitel toimi rykmentinvälskärinä. Geitelin toiminnasta Ruotsissa ei tiedetä mitään. Suomeen hän siirtyi ilmeisesti vuonna 1751. Kun Geitel asettui Turkuun, paikalliset taiteilijat Claes Lang ja Jonas Bergman tekivät tästä valituksen pelätessään omien työtilaisuuksiensa heikkenemistä. Geitel sanoi tulleensa tapaamaan veljeään ja tekevänsä elannokseen historiallisia kirkkomaalauksia. Maistraatti myönsi luvan tähän vaativampaan työhön, mutta tavallisiin maalarintöihin hän ei saanut lupaa.
Geitel oli Margareta Capsian jälkeen Turun käytetyin konterfeijari eli kiertävä muotokuvamaalari. Hän toimi myös Turun akatemiassa piirustusmestarina 1758–1763. Geitelin maalaamia muotokuvia on onnistuttu jäljittämään noin 40. Joukossa ovat lapsimuotokuva Erik Gustaf Geitelista (1760), rovasti Erik Ednerin ja hänen vaimonsa muotokuvat (1760) sekä muotokuvat piispa Johan Browalliuksesta (1752) ja turkulaisesta kultaseppämestarista Jonas Lexellistä (1764).
Vuosina 1755–1759 Geitel vaikutti kirkkomaalarina Lounais-Suomessa. Hänen maalaamiaan alttaritauluja on Paimion (1755), Nousiaisten (1756), Lempäälän (1759) ja Laitilan kirkossa. Maalauksia on myös Lempäälän Hakkarin kartanossa ja Turun piispantalossa 1760.
Geitelin teoksia on nykyään muun muassa Ateneumin ja Tampereen taidemuseossa.
Mark Jooris
Mark Jooris (3. helmikuuta 1964 Burlington, Ontario, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, jonka uran suurimpiin saavutuksiin kuuluu muun muassa MLH:in pistepörssin voitto kausilla 2001–2002 sekä 2004–2005. Jooris pelasi 69 ottelua SM-liigassa Porin Ässissä.
Ura
Jooris aloitti uransa yliopistoliiga NCAA:ssa edustaen New Yorkin Troysta kotoisin olevaa R.P.I. (Rensselaer Polytechnic Institute) yliopistojoukkuetta. R.P.I. pelasi ECAC -konferenssissä. Viimeisellään kaudella 1985–1986 Jooris voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehden 60 tehopistettä. Koko liigassa Jooris oli kauden yhdeksänneksi paras maalintekijä, tehden maaleja 34.
Ennätyskautensa jälkeen Jooris siirtyi Porin Ässiin, jossa kaudella pelasikin vain 27 ottelua tehoin 12 maalia ja 24 syöttöä. Seuraavalla kaudella Jooris pelasi melkein täyden kauden, jättäen pelaamatta 44 ottelusta vain kaksi. Jooris teki tehoja 63 (29+34), voittaen Ässien pistepörssin sekä ollen koko liigan pistepörssissä kolmas.