cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Septimus Heap
Magiaa
Septimus Heap on velhosuvun seitsemännen pojan seitsemäs poika, jolla on synnyinlahjanaan suuret taikavoimat. Poika kuitenkin kuolee melkein heti syntymänsä jälkeen ja kätilö vie ruumiin pois. Samaan aikaan perheen isä, perusvelho Silas Heap on palaamassa metsästä kotikaupunkiinsa Linnaan ja löytää hylätyn tyttövauvan kapaloon käärittynä pensaan alta. Silas päättää ottaa tytön perheeseensä. Saapuessaan Linnaan hän tapaa parasvelho Marcia Overstrandin, joka varoittaa yllättynyttä Silasta: "Älä kerro kenellekään, että hän on löytölapsi. Hän on syntynyt teille. Ymmärrätkö?" Myöhemmin käy ilmi, että ottotyttö, jolle Heapit ovat antaneet nimeksi Jenna, onkin todellisuudessa prinsessa, murhatun kuningattaren tytär. Tytöllä on vihollisia, jotka haluavat päästä hänestä eroon keinoja kaihtamatta. Vihollisista pahin on DomDaniel, kauhea ja vaarallinen manaaja.
Jyväskylä–Haapajärvi-rata
Historia
Rata etelästä Saarijärvelle valmistui vuonna 1954 ja Kannonkoskelle vuonna 1959. Rata pohjoisesta Pihtiputaalle valmistui vuonna 1956 ja viimeisenä avattiin Varasen ja Keitelepohjan väli vuonna 1960. Jyväskylän-Seppälänkankaan osuudelle tehtiin 1960-luvun alussa perusparannus, johon sisältyi Kangasvuoren tunnelin rakentaminen.
Septimus Heap
Varjo
On kulunut melkein vuosi edellisen kirjan tapahtumista. Poika 412, joka ensimmäisen kirjan lopussa osoittautui Septimukseksi, on parasvelho Marcia Ovestandin oppilaana. Prinsessa Jenna on turvassa, ja kohta hänestä on tulossa kuningatar. Jenna joutuu kuitenkin uudestaan vaaraan kun kaupunkiin saapuu Septimuksen veli Simon Heap, joka on katkera siitä, että Septimus on päässyt parhaanvelhon oppilaaksi hänen sijastaan. Simon kaappaa Jennan ja onnistuu pakenemaan linnasta Septimuksen estoyrityksistä huolimatta. Septimus lähtee etsimään Jennaa toisen veljensä Nickon kansa. Tällä etsintäretkellään he tapaavat Naavan noidat. Noitien johtaja varoittaa poikia siitä, että tumma muukalainen Satamakaupungissa etsii Jennaa. Samalla matkallaan he kohtaavat myös Susipojan, joka on Septimuksen ainoa ystävä poikien armeijassa, ja jonka Septimus uskoi hukkuneen.
Salosjärvi (Sastamala)
Salosjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Rautajoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Rautajoki laskee Rautaveteen Vammalan Kallialassa.
Jyväskylä–Haapajärvi-rata
Historia
Rakentamista hidastivat valtion rahapula ja sijainti VR:n kiireellisyysjärjestyksen loppupuolella. Sodan jälkeen rata eteni hitaasti sillä sitä tehtiin pääasiassa työttömyysrahoilla ja paljolti lapioilla. Enimmillään rata työllisti noin 2 500 henkeä vuonna 1954, joista 1 500 työttömyystyöläisiä. Rakentamisen vauhti parani kun töihin saatiin lisää koneita. Rata valmistui niin myöhään, että suurin tarve sille oli jo ohi. Suolahden ja Haapajärven osuus oli enemmän teollisuus- ja puutavarankuljetusrata kuin matkustajaliikennerata. Matkustajaliikennettä oli paljon vähemmän kuin Äänekosken ja Jyväskylän välillä. Keski-Suomen pohjoisosissa oli odotettu radan vilkastuttavan alueen talouselämää, mutta käytännössä myönteiset vaikutukset jäivät vähäisiksi. Radan vaikutuspiirin ainut talouskeskus on Jyväskylä, joten radasta ei tullut läpikulkurataa vaan lähinnä etelän syöttörata. Se ei muuttanut puutavarankuljetusoloja, sillä suuri uittoväylä, Viitasaaren reitti johti pohjoisesta etelään. Uitto tosin hyytyi sittemmin kokonaan ja osa uittopuusta siirtyi  rautateille, Keitelepohjan asemalla kuormattavaksi.
Henkilöliikenne välillä Saarijärvi–Haapajärvi lakkautettiin 1968, ja radan loppupää jäi vain tavaraliikenteen käyttöön. Jäljelle jäänyt osuus pysyi yhä kohtuullisen tiheästi liikennöitynä. Vuonna 1969 Jyväskylän ja Saarijärven välillä oli 27 pysähdyspaikkaa ja henkilöjunia kulki seitsemän vuorokaudessa sekä yksi välillä Äänekoski–Jyväskylä. Saarijärvellä junilla oli kaksi pysähtymispaikkaa, rautatieasema ja keskustan seisake. Väliltä Äänekoski–Saarijärvi-henkilöliikenne lopetettiin kuitenkin vuonna 1978 ja väliltä Äänekoski–Jyväskylä vuonna 1987.
Äänekosken pohjoispuolella rata jäi alun perinkin keskeneräiseksi ja vaikeasti liikennöitäväksi, eikä sille rakennettu opastinjärjestelmääkään. Se jäi tavaraliikenteen sivuradaksi, jolla  liikenne oli pitkään satunnaista. Vuonna 1984 Jyväskylän ja Saarijärven välillä kuljetettiin tavaraa Jyväskylään päin 24,2 miljoonaa nettotonnikilometriä ja Saarijärvelle päin 4,4 miljoonaa. Saarijärven ja Haapajärven välillä luvut olivat 3,6 miljoonaa Saarijärvelle ja 2,5 miljoonaa Haapajärvelle. Liikennemäärät ovat moninkertaistuneet sen jälkeen, kun VR vapautettiin radanpidon rasitteesta. Jopa radan koko kapasiteetti on raakapuukuljetusten huippuaikoina jouduttu ottamaan käyttöön, siis myös yön tunnit.
Nykytila
thumb|right|Äänekosken ratapiha ennen sähköistystä Äänekosken ja Haapajärven välinen osuus on noussut aiempaa suurempaan arvoon, sillä sitä pidetään raakapuukuljetusten vuoksi tärkeänä. Keskimäärin radalla kulkee yksi raakapuujuna päivässä suuntaansa. Päälastauspaikkoja ovat Kannonkoski, Viitasaaren Keitelepohja ja Pihtipudas.
Väylävirasto on strategiakortissaan huhtikuussa 2020 poistanut Haapajärven radan vähäliikenteisten rataosien luettelosta ja esittää rataosan  peruskorjausta koko mitaltaan.
Tulevaisuus
Ratahallintokeskus esitti vähäliikenteisten ratojen tulevaisuutta koskevassa selvityksessään vuonna 2005 osuuden Äänekoski–Haapajärvi kunnostamista kierrätysmateriaalein vuosina 2011–2015. Hallitus on osoittanut metsäteollisuuden ja energiahuollon kannalta tärkeän välin perusparannukseen liikennepoliittisessa selonteossa 20 miljoonaa euroa vuosille 2011–2012. Äänekoski–Saarijärvi-väli on syksyllä 2011 peruskorjattu ja kevyet kiskot vaihdettu raskaisiin kierrätyskiskoihin sekä päällysrakenteen sora korvattu sepelillä ja puupölkyt betonisilla. Syksyllä 2017, lähes 60 vuotta radan valmistumisen jälkeen, avattiin Äänekosken biotuotetehtaan valmistuttua vihdoin myös läpikulkeva tavaraliikenne. Raakapuujunat alkoivat kulkea säännöllisesti, myös yöaikaan Äänekosken ja Ylivieskan välillä.
Äänekosken kaupunki puolestaan toivoo liikenneministeriön selvittävän henkilöjunaliikenteen palauttamisen edellytykset Jyväskylä–Äänekoski-välille. Äänekosken kaupunginjohtajan Hannu Javanaisen mukaan radalla on kymmenien tuhansien matkustajapotentiaali. Kansanedustaja Lauri Oinosen mukaan kunnostus mahdollistaisi henkilöliikenteen palauttamisen Jyväskylä–Oulu-välillä.
Salosjärvi (Sastamala)
Historiaa
Vuonna 1893 järven vedenpintaa laskettiin alemmaksi.
Septimus Heap
Peili
Silas Heap vapauttaa vahingossa vanhan kuningattaren hengen etsiessään säilytyspaikkaa omille Nappulakapinan pelinappuloilleen. Kuningattaren henki juonittelee Septimuksen kurkistamaan peiliin, joka kuljettaa hänet 500 vuoden taakse alkemisti Marcellus Pyen oppipojaksi. Sillä vain seitsemännen pojan seitsemäs poika voi valmistaa juoman, joka tekee juojastaan kuolemattoman. Mutta Jenna ja Septimuksen ystävät Beetle ja Susipoika eivät halua jättää Septimusta jumiin menneisyyteen. He lähtevät etsimään kadonnutta ystäväänsä ja päätyvät seikkailemaan sekä Satamakaupunkiin että menneisyyteen 500 vuoden taakse. Mukaan lähtevät myös Septimuksen veli Nicko, ja Snorri, kaukaa pohjoisesta tullut kaupustelija. Pelastusretki onnistuu, mutta vain osittain, sillä Nicko ja Snorri eivät onnistu palaamaan takaisin nykyisyyteen muiden mukana.
Kivi
On kulunut puoli vuotta edellisen kirjan tapahtumista, kun Jenna ja Septimus ryhtyvät Marcelluksen avustuksella suunnittelemaan matkaa Foryxien taloon. Matkalle "taloon jossa ajat kohtaavat" lähtevät Jenna, Beetle sekä Septimus. Heitä seuraa myös olio joka majoittuu milloin kenenkin henkilön ruumiiseen, ja tuottaa näin ystävyksille ongelmia. Olio jahtaa Septimusta, koska katkera Merrin Meredith on päättänyt kostaa tälle elämänsä ongelmista. Meredithillä on suuret luulot itsestään, mutta todellisuudessa hän on aikamoinen surkimus. Hän liittoutuu vanhan haamun, Tertius Fumen kanssa, joka järjestää Septimukselle kohtalon pimennyksen, jossa Merrin ei kovasta yrittämisestä huolimatta ollut onnistunut. Tertiuksen ilkeään suunnitelmaan kuuluu myös Septimuksen lähettäminen Vaellukselle. Se on kauhea kohtalo, joka merkitsee omasta tahdosta luopumista, ja lähtöä ikuisiksi ajoiksi pois Linnasta. Kukaan aikaisemmista vaeltajista ei ole palannut takaisin.
Saari
Parasvelho Marcia Overstrand palkitsee lahjakkaan velho-oppilaansa ja ylentää hänet vanhemmaksi oppilaakseen. Tästä lähtien Septimus saa itse päättää menemisistään, ja turhaanpa Marcia toppuuttelee poikaa lähtemästä kadonneiden ystäviensä Jennan ja Beetlen perään. Uskollisen lohikäärmeensä Tulipärskeen selässä matkaava Septimus löytää tiensä lumoavan kauniille saarelle, jolla asuu seireenihengen riivaama salaperäinen tyttö, Syrah. Hankaluuksia on luvassa paitsi Lucylle ja Susipojalle myös Jennan isälle Milo Bandalle, joka etsii turvasatamaa kolmimastoisen kuunarinsa ruumassa piilottelemalleen mystiselle aarrearkulle...
Pimeä
Kirjan alussa Parasvelho Marcia Overstrand karkottaa vahingossa Alther Mellan haamun. Kruunajaisiaan odottava prinsessa Jenna on allapäin, koska Septimus Heap tuntuu unohtaneen heidän syntymäpäivänsä. Septimuksella on kiire, koska valmistautuu velho-opintojensa tulikokeeseen, pimeään viikkoon. Madame Overstrandin vastusteluista huolimatta, hän aikoo laskeutua pimeän saleihin ja tuoda Alther Mellan haamun takaisin.
Tuli
Linnan alkemistiksi palanneen Marcellus Pyen on määrä sytyttää kaupungin onkaloita lämmittävä tuli ja purkaa pimeän magian viimeisiä voimia edustavan kaksinaamaisen sormuksen taika. Heapin velhoperheen isä Silas joutuu ongelmiin, kun kaksi hänen veljistään varastavat sormuksen. Riivattu esine on houkuteltava takaisin - onko vaakalaudalla myös Septimuksen tulevaisuus uutena parhaanavelhona?
Elokuva
Warner Brothers on ostanut kirjasarjan ensimmäisen osan elokuvaoikeudet.
Bejan piiri
Bejan piirissä on neljätoista kuntaa:
SK Tirana
SK Tirana on albanialainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on maan pääkaupunki Tirana. Vuonna 1920 perustettu seura on Albanian menestynein, sillä se on voittanut maan pääsarjan Kategoria superioren 22 kertaa, eli useammin kuin yksikään toinen joukkue.
Classic Albums: Deep Purple – Machine Head
Classic Albums – Machine Head on dokumentti Deep Purplen Machine Head -albumin teosta. Siinä haastatellaan yhtyeen jäseniä ja albumin tekoon osallistuneita henkilöitä sekä kriitikoita. Mukana on myös harvinaisempaa live- ja kuvamateriaalia.
Richard Chamberlain
George Richard Chamberlain (s. 31. maaliskuuta 1934 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka merkittävimpiä rooleja ovat olleet tohtori Kildare televisiosarjassa Tohtori Kildare ja John "Anjin-san" Blackthorne sarjassa Shogun – voittamaton. Chamberlain kertoi julkisesti olevansa homoseksuaali vuonna 2003.
Ura lyhyesti
Chamberlain syntyi Beverly Hillsissä Kaliforniassa 1934. Hänen vanhempansa olivat Charles ja Elsa Chamberlain. 1960-luvulla ennen televisiouraansa Chamberlain esiintyi lukuisissa musikaaleissa ja tuli sitten tunnetuksi lääkärisarjan Tohtori Kildare nimiosasta. Hänen ensimmäiset merkittävät elokuvansa olivat Liekehtivä torni, Viimeinen aalto, Muskettisoturien seikkailut ja Monte Criston kreivi. Hän on esiintynyt Tohtori Kildaren jälkeen myös muissa tv-sarjoissa, kuten Shogun – voittamaton, Okalinnut ja Mustaparta.
Benefaktiivi
Benefaktiivi eri kielissä
Benefaktiivi on mm. baskissa ja ketšuassa.
Baski
Baskissa benefaktiivin pääte on -entzat.
Ketšua
Ketšuassa benefaktiivin pääte on -paq.
Natalja Nazarova
Natalja Viktorovna Nazarova (, s. 26. toukokuuta 1979) on venäläinen juoksija, joka on keskittynyt 400 metrin matkalle.
Vuonna 1998 Nazarova voitti nuorten MM-kisoissa Annecyssa 400 metrillä kultaa ja pitkässä viestissä hopeaa. 1999 hän voitti Venäjän pitkän viestin joukkueessa maailmanmestaruuden sekä Maebashin MM-hallikisoissa että Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2000 hän saavutti Gentin EM-hallikisoissa 400 metrillä hopeaa samoin kuin maansa ulkoratojen mestaruuskisoissa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti pronssia 4×400 metrin viestijuoksussa juostuaan Venäjän joukkueessa alkuerässä. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen Venäjän mestaruutensa. Vuonna 2003 hän voitti maansa mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Lisäksi hän voitti Birminghamin MM-hallikisoissa kultaa sekä 400 metrin henkilökohtaisesta kilpailusta että viestistä. Pariisin MM-kisoissa hän juoksi Venäjän hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa. Budapestin MM-hallikisoissa vuonna 2004 hän uusi sekä henkilökohtaisen että viestimestaruuden, joista jälkimmäisessä Venäjän joukkue juoksi silloisen ME-ajan 3.23,88. Samana vuonna hän voitti jälleen maansa mestaruuden sekä hallissa että ulkoradoilla. Ateenan olympialaisissa 2004 hän juoksi kahdeksanneksi 400 metrillä ja saavutti hopeaa pitkässä viestissä juostuaan jälleen Venäjän joukkueessa alkuerässä. Moskovan MM-hallikisoissa 2006 Nazarova voitti jälleen pitkän viestin hallimaailmanmestaruuden. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän sijoittui hopealle 400 metrin kilpailuissa ja voitti Venäjän joukkueessa pitkän viestin maailmanmestaruuden. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä juostuaan alkuerissä Venäjän joukkueessa.
Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän voitti hopeaa 4×400 metrin viestissä.
Sony Ericsson K700
Sony Ericsson K700 oli matkapuhelinvalmistaja Sony Ericssonin vuonna 2004 julkaisema matkapuhelin. Se oli seuraaja T630-mallille ja mallin K750 edeltäjä.
JK Maag Tammeka
Jalgpalliklubi Maag Tammeka on jalkapalloseura Tartosta, Virosta. Se syntyi vuonna 2006, kun tarttolaiset pääsarjaseurat Maag (ent. Merkuur) ja Tammeka yhdistyivät. Seura poisti Maag-nimen välistä ja jatkaa nykyään nimellä JK Tammeka.
Pääjärvi (Sastamala)
Pääjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Rautajoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Rautajoki laskee Rautaveteen Vammalan Kallialassa.
Maantiede
Järven pinta-ala on 70,6 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja suurin leveys 750 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 12 kilometriä pitkä Rautajoki. Rautajoki on yläjuoksulla nimeltä Pääjärvenoja, keskijuoksulla Kaivolamminoja ja vasta alajuoksulla Rautajoki.
Ankkurisijoittaja
Ankkurisijoittajia käytetään varmistamaan listautumisen onnistuminen. Ankkurisijoittajien käyttö listautumisessa voi herättää kritiikkiä, sillä jos ankkurisijoittajien osuus annista on poikkeuksellisen suuri, anti voi jäädä pieneksi ja se ylimerkitään.
Pääjärvi (Sastamala)
Maantiede
Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on harvakseltaan mökkejä, joille johtaa tiet sekä Mouhijärven Tervamäestä että Vammalasta. Järvellä ei ole saaria. Kapteeninkalliolla on uimaranta ja laavu.
Guilty
Guilty on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen single. Se on viides ja viimeinen yhtyeen Dead Letters -albumilta julkaistu single. Suomen virallisella singlelistalla se oli korkeimmillaan toisella sijalla. Kappale nauhoitettiin Nord Studiosilla Tukholmassa, kuten koko albumi, ja sen tuottivat Mikael Nord Andersson ja Martin Hansen. Singleä varten kappaleesta tehtiin uusi miksaus. Clif Norrell miksasi Guiltyn Scream Studiosilla Studio Cityssä, Los Angelesissa, Kaliforniassa. Singlen bonuskappaleen, lontoolaista XFM Radiota varten tehdyn version "First Day of My Lifestä", miksasi Jouni Paju ja sen tuotti yhtye itse.
Guiltystä tehdyn videon ohjasi Nathan Cox ja se kuvattiin Los Angelesissä. Siinä näytetään yhtyeen lisäksi valokuvia, jotka muuttuvat vääristetyiksi. Singlen kansikuva on otettu videon yhteydessä lavasteista.
Live in Montreux 2006
Live in Montreux 2006 on Deep Purplen Montreux’n jazzfestivaaleilla 2006 taltioitu live-DVD.
Sisältö
DVD 1:
DVD 2:
It’s Alive Films
It´s Alive Films Oy on Teemu Nikin ja Jani Pösön omistama elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2013.
Farrer Roadin metroasema
Farrer Road on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bukit Timahin ja Tanglinin rajalla Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 8. lokakuuta 2011. Asemaa käyttävät Circle Linen junat.
Matkapuhelinten muodot
Matkapuhelinten muodot (englanniksi form factor) ovat matkapuhelimien rungon päämuotoja. Matkapuhelimen perusmalli on patukkaa muistuttava kiinteä ja yksirunkoinen malli. Sen kanssa samaan aikaan kilpaili 1990-luvun puolivälissä esimerkiksi Motorolalla läpällinen matkapuhelinmalli Motorola MicroTAC, jossa puhelimen pituutta oli lyhennetty siten, että mikrofonin sisältävä alaosa oli käännetty näppäimistön päälle. Kääntyvän läpän korvaajaksi kehitettiin liukuvakantinen malli, jossa mikrofonin sisältävää alaosaa ei enää käännetty näppäimistön päältä alas, vaan missä näppäimistöä suojaava kansi liukui alas, jolloin näppäimistö paljastui käytettäväksi. Liukukantisten matkapuhelinten ongelmana oli, että kansi tai mikrofonin sähköinen kontakti puhelimeen saattoi rikkoontua jos puhelin putosi lattialle kannen ollessa vedettynä auki.
Vähitellen palattiin läpällisen puhelimen ajatukseen rungon saranoinnista, mutta saranointi toteutettiin rungon keskeltä siten, että näppäimistö ja näyttö olivat eri puolilla saranaa ja näyttö käännettiin kuljetusasentoonsa näppäimistön päälle. Puhelin oli kestävä kuljetuksessa, mutta sen sarana oli kuluva eikä sitä ollut helppo avata yhdellä kädellä esimerkiksi ajoneuvossa. Tätä kansion mallista tyyppiä kutsutaan folderiksi, kansioksi, fold-phoneksi tai simpukankuoreksi. Ensimmäinen simpukkakuorinen matkapuhelin oli Motorola StarTAC vuodelta 1996. Simpukkatyyppi saavutti 2005-2006 suurehkoa suosiota ja se oli suosittu naisille tarkoitetuissa malleissa ei pelkästään kestävyyden vaan myös siron kokonsa vuoksi. Kansion mallisiksi matkapuhelimiksi luokitellaan myös erilaiset taskutietokoneet, "organiserit" ja kommunikaattorit, joissa saranointi ei ole rungon keskellä, vaan sen sivussa, jolloin puhelinta käytetään tietokoneena runko poikittain. Tällaisia puhelimia ovat mm. Nokia Communicatorit.
A Message to Your Heart
A Message to Your Heart on Samantha Janusin esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 10. 47 pisteellä.
Ossi Martikainen (poliitikko)
Ossi Martikainen (s. 15. helmikuuta 1970 Lapinlahti) on suomalainen keskustalainen poliitikko.
Martikaisen isä on entinen ministeri, kansanedustaja ja Kuopion läänin maaherra Olavi Martikainen.
Kymmenes mies (televisioelokuva)
Derek Jacobi palkittiin roolisuorituksestaan parhaan miessivuosan Primetime Emmyllä. Lisäksi hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Golden Globen saajaksi. Anthony Hopkins oli ehdolla roolisuorituksestaan parhaan miespääosan ja televisioelokuva parhaan minisarjan tai televisioelokuvan Golden Globen saajaksi.
Juoni
Kymmenes mies alkaa vuodesta 1941, natsi-Saksan miehittämästä Pariisista. Saksalaiset pidättävät kaduilta sattumanvaraisesti ranskalaisia, joita he teloittavat ”korvaukseksi” vastarintaliikkeen tappamista saksalaisista. Yksi heistä on varakas asianajaja Jean Louis Chavel (Anthony Hopkins), joka joutuu tässä katuratsiassa sattumanvaraisesti vangiksi ja lopulta arvotuksi teloitettavien joukkoon. Hän onnistuu pelastamaan henkensä ylipuhumalla köyhän, kuolemaisillaan olevan Michel Mangeot -nimisen vangin (Timothy Watson) ottamaan paikkansa luvaten lahjoittaa koko omaisuutensa kuolevan miehen perheelle. Vapauduttuaan sodan jälkeen Chavelilla ei ole paikkaa minne mennä, joten hän hakeutuu väärällä nimellä entistä kartanoaan nyt asuvien, itsensä sijasta teloitetun vangin Thérèse-sisaren (Kristin Scott Thomas) ja äidin (Brenda Bruce) luo puutarhuriksi. Pian hän huomaa olevansa rakastumassa Thérèseen, kunnes asioita sotkee ovelle saapunut mies (Derek Jacobi), joka väittää olevansa Jean Louis Chavel.
Tuotanto
Kymmenes mies kuvattiin Ranskassa. Televisioelokuvan tuotantoyhtiöinä olivat CBS Entertainment Production, Hallmark Hall of Fame Productions ja MGM Television.
Ensiesitys ja vastaanotto
Kymmenes mies ensiesitettiin antologiasarja Hallmark Hall of Famen 158. jaksona CBS-kanavalla Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 1988. Suomessa televisioelokuva sai ensiesityksensä TV3-kanavalla 17. syyskuuta 1992. Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi sen DVD:lle Yhdysvalloissa ensi kerran 23. toukokuuta 2005. Suomessa Esselte Video oli sen videolevittäjänä ja myöhemmin SF Film DVD-levittäjänä. Kymmenes mies julkaistiin Suomessa DVD:lle 20. toukokuuta 2005.
Iro Haarla
thumb|right|Iro Haarla vuonna 2014. Iro Helena Maaria Haarla-Krokfors (s. 7. marraskuuta 1956 Tampere) on suomalainen jazzpianisti, -harpisti, -kosketinsoittaja, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Hän opiskeli pianonsoittoa ja säveltämistä Sibelius-Akatemiassa Helsingissä 1970-luvulla. Hän soitti puolisonsa Edward Vesalan yhtyeissä 1970-luvun loppupuolelta saakka ja toimi myös Vesalan musiikin sovittajana. Vesalan kuoltua 1999 Haarla aloitti soolouran. Hän on soittanut myös muun muassa RinneRadion ja UMO Jazz Orchestran kanssa. Haarlan nykyinen puoliso on basisti Ulf Krokfors.
Suomen Jazzliitto myönsi Haarlalle vuoden 2006 Yrjö-palkinnon. Musiikkiarkisto myönsi Haarlalle vuonna 2020 Suomen Jazzlegenda -palkinnon. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Soile Veijola
Soile Eeva Johanna Veijola (s. 1960) on suomalainen sosiologi ja professori. Hän on toiminut Lapin yliopistossa matkailun kulttuurintutkimuksen professorina vuodesta 2008.
Akateeminen ura
Soile Veijola opiskeli sosiologiaa Jyväskylän yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1985. Hän väitteli 1998 Helsingin yliopistossa tohtoriksi sosiologian alalta. Hänen väitöskirjansa (Liikkuvat subjektit, paikallinen tieto. Tutkimuksia urheilusta, turismista ja sosiologiasta) käsitteli urheilua ja matkailua sosiologian näkökulmasta.
Professorina
Veijola nimitettiin vuonna 2003 matkailun kulttuurintutkimuksen määräaikaiseksi professoriksi Lapin yliopistoon. Vakinaiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 2008. Virkaanastujaisluennossaan maaliskuussa 2009 hän käsitteli turismia elinkeinona ja ammattina. Aloitettuaan vakinaisena professorina Veijola työskenteli aluksi Lapin yliopiston matkailun ja liiketoiminnan tiedekunnassa. Vuodesta 2009 lähtien merkittävä osa Lapin yliopiston matkailun kulttuurintutkimuksen alan tutkimustoiminnasta on tapahtunut erityisessä Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutissa (MTI), joka on Lapin yliopiston, Lapin ammattikorkeakoulun ja Lapin matkailuopiston yhteinen asiantuntijaorganisaatio. Instituutti aloitti toimintansa vuonna 2009.
Professorina Veijola on pyrkinyt kehittämään tutkimusalaansa eli matkailun kulttuurintutkimusta siten, että tutkimus olisi hyödyksi monella tasolla (paikallisesti, valtakunnallisesti ja kansainvälisellä tasolla). Hän on myös jatkuvasti tehnyt poikkitieteellistä yhteistyötä muiden tieteiden edustajien kanssa.
Professuurin ohella Veijola toimi vuosina 2006–2009 akatemiatutkijana (varttunut tutkija) Suomen Akatemian tutkimushankkeessa nimeltä Turismi työnä. Hän johti hankkeen tutkimusryhmää. Tutkimusprojekti toteutettiin Lapin yliopiston ja Metsäntutkimuslaitoksen (Metla) yhteistyönä. Vuodesta 2006 Veijola on ollut Jyväskylän yliopiston dosentti (erikoistumisalana urheiluturismi).
Kotimaan ohella Veijola on ollut vierailevana professorina ulkomailla. Hän oli vuonna 2005 lyhyen aikaa sosiologian professorina Lancasterin yliopistossa. Vuosina 2014–2015 hän työskenteli vierailevana professorina kulttuurisen maantieteen tutkimukseen erikoistuneessa tutkimusryhmässä Wageningenin yliopistossa. Lisäksi hän on tehnyt tutkimusvierailut Strathclyden yliopiston kauppakorkeakouluun (Glasgow'ssa) vuonna 2012 ja vuonna 2014 RMIT-yliopistoon Melbourneen.
Professori Veijola on osallistunut myös yliopistonsa (Lapin yliopisto) hallintotehtäviin. Hän oli yliopiston matkailun ja liiketoiminnan tiedekunnan tiedekuntaneuvoston jäsen 2004–2006 ja sen jälkeen varajäsen vuosina 2006–2008. Lapin yliopiston hallituksen jäsenenä hän oli 2007–2009.
Muita tieteellisiä toimia
Professori Veijolan tieteellistä asiantuntemusta on hyödynnetty monien sosiologian alan julkaisujen toimittajana. Hän kuului vuosina 1992–1994 Naistutkimus/Kvinnoforskning -lehden toimituskuntaan ja vuosina 1993–1995 hän oli toimittajana Sosiologia-lehdessä.
Tutkimustoiminnan ohella Veijolalla on ollut monia merkittäviä tieteellisiä luottamustehtäviä ja muita toimia erilaisissa organisaatiossa. Hän on ollut mukana mm. useissa tieteellisissä komiteoissa ja työryhmissä. Vuosina 1999–2002 ja 2003–2007 hän työskenteli asiantuntijajäsenenä opetusministeriön asettamassa liikuntatieteellisessä työryhmässä. Vuosina 2008–2012 Veijola oli Kulttuurintutkimuksen seuran johtokunnan jäsen. Veijola on ollut mukana organisoimassa useita merkittäviä sosiologian konferensseja. Hän osallistui järjestelytoimikunnan jäsenenä vuosina 1999–2001 Euroopan sosiologien yhdistyksen (, (ESA)) konferenssin (Visions and Divisions) järjestelyihin. Konferenssi pidettiin Helsingissä elokuun lopussa 2001. Veijola oli kahdesti (1996–1998 sekä 2000–2002) mukana järjestämässä sosiologian alan Cultural Studies in Crossroads-konferenssia, joka pidettiin kesä- ja heinäkuun vaihteessa Tampereella.
Tutkimusura
Sosiologina Veijola on tutkinut matkailua ja turismia sekä niihin liittyen erikoisteemana urheilumatkailua. Hänen pääalansa on matkailun kulttuurin sosiologinen tarkastelu. Matkailun kulttuurintutkimus tarkastelee matkailua ja turismia laajasti eri näkökulmista mm. poliittisena, kulttuurisena ja yhteiskunnallisena ilmiönä. Tutkimus liittyi esimerkiksi Suomen Akatemian Turismi työnä-tutkimushankkeeseen (2006–2009). Siinä tutkittiin matkailua elinkeinona ja ammattina. Professori Veijolan mukaan matkailua ja turismia ei 2000-luvun alussa ollut tutkittu perinteisen työntutkimuksen alalla, vaikka matkailuelinkeino on taloudellisesti merkittävä ala. Siksi hän alkoi tutkia turismia. Turismi työnä-hankkeessa turismia tutkittiin monitieteisenä yhteistyönä sosiologian, liiketaloustieteen, maantieteen ja hallintotieteen näkökulmista.
Eräs Veijolan erikoisemmista tutkimusaiheista on ollut maisemaan liittyvät kokemukset ja mielikuvat. Lapin yliopisto tutki aihetta vuosina 2001–2003 Mukavuusmaisema -nimisessä hankkeessa, jonka rahoitti Suomen Akatemia. Projektissa tutkittiin mm. matkailijoiden mielikuvia maaseutumaisemista, ja miten ympäristötaidetta tekevien taiteilijoiden matkakokemukset muuttuvat taideteoksiksi.
Veijola on tehnyt noin 20 vuoden ajan tutkimusyhteistyötä tutkija Eeva Jokisen kanssa. He ovat tehneet yhdessä mm. Sukupuoli, työ ja matkailu -tutkimusprojektin, jossa tarkasteltiin työelämän muutoksia feministisen kulttuurikritiikin näkökulmasta.
Vuodesta 2011 Veijola tehnyt pitkäaikaista tutkimusta Acapella Village-nimisessä hankkeessa, jossa kartoitetaan, miten voidaan suunnitella tulevaisuuden matkailukeskuksia, joiden suunnittelussa ja toiminnassa huomioidaan yhteiskunnalliset muutokset. Acapella Village on kansainvälinen monitieteinen tutkimushanke, joka toteutetaan useina erilaisina projekteina. Veijolan tutkimusryhmä on osallistunut yhteen osaprojektiin. Projektin päätavoitteena on tutkia ekologisesti ja kulttuurisesti kestäviä rakentamisratkaisuja matkailukohteisiin. Hankkeen avulla pyritään saamaan myös tietoa, miten voidaan rakentaa mahdollisimman käytännöllisiä palveluita. Tutkimuksen avulla kerätään sekä ammatillista tietoa että tutkimuksellista teoriatietoa, jota tulevaisuudessa hyödynnetään päätöksenteon apuna ja erilaisissa kaupallisissa hankkeissa. Saatavaa tietoa pyritään tulevaisuudessa hyödyntämään eri hankkeiden suunnittelussa, liiketoiminnassa ja matkailukohteiden rakentamisessa.
Vuonna 2016 Veijola valmisteli parhaillaan uutta matkailupolitiikkaan liittyvää tutkimushanketta, joka alkoi samana vuonna.
Kaija Saarikettu
Kaija Helena Saarikettu (s. 17. toukokuuta 1957 Tammisaari ) on suomalainen viulisti ja viulumusiikin professori.
Saarikettu valmistui Sibelius-Akatemiasta 1977. Hän jakoi Kuopion viulukilpailun voiton Pyry Mikkolan kanssa vuonna 1980, ja tuli samana vuonna Jean Sibelius -viulukilpailussa seitsemänneksi.
Saarikettu toimi viulumusiikin professorina 1995-2021 Sibelius-Akatemiassa, jossa hän on opettanut vuodesta 1985 alkaen. Vuosina 1996–97 hän opetti myös Tukholmassa Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun alaisessa Edsbergin kamarimusiikki-instituutissa.
Saarikettu on esiintynyt laajasti koti- ja ulkomailla, levyttänyt ja esittänyt muun muassa kaikkien Sibeliuksen viuluteosten lisäksi paljon nykymusiikkia ja hänelle ovat omistaneet teoksiaan mm. Einar Englund, Paavo Heininen, Eero Hämeenniemi, Juha T. Koskinen, Jyrki Linjama (Omaggio-teos) ja Pehr Henrik Nordgren.
Mäntysalon koulu
Koulu toimii kahdessa erillisessä koulurakennuksessa (opetuspisteessä):
Molempien opetuspisteiden naapurissa sijaitsee päiväkoti.
Lindsay Lindley
Lindsay Lindley (o.s. Rowe, s. 6. lokakuuta 1989) on yhdysvaltalaistaustainen nigerialainen aitajuoksija, joka kilpailee 100 metrin aidoissa. Lindley on edustanut Nigeriaa kesäkuusta 2014 lähtien. Lindleyn ennätys pika-aidoissa on 12,90, joka syntyi Long Beachilla 15. huhtikuuta 2017.
Vuoden 2014 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Lindley sijoittui neljänneksi ajalla 13,43 s. Vuoden 2015 Afrikan kisoissa hän oli pronssilla ajalla 13,30 s. Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Lindsey karsiutui alkuerissä ajalla 13,30 s. Vuoden 2017 IAAF World Relaysissa Lindsey edusti Nigeriaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa Nigeria ei päässyt alkueristä loppukilpailuun. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Lindley pääsi alkueristä välieriin ajalla 13,07 s. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän karsiutui 60 metrin aitojen välierissä.
Lindley pääsi vuonna 2014 sisäratojen Yhdysvaltain-mestaruuskilpailujen finaaliin 60 metrin aitajuoksussa, jossa hän juoksi kuudenneksi ajalla 8,16 s. Nigerian mestaruuden 100 metrin aidoissa Lindley on voittanut vuonna 2015 ajalla 13,40 s ja vuonna 2016 ajalla 13,16 s.
Kesällä 2017 Lindley kilpaili Suomessa neljässä Eliittikisassa.
Sisäradoilla
Lähde
Diamonds from Sierra Leone
Kappaleet
Britannian promosingle
Britannian maxisingle
Britannian CD-single
Saksan CD-single
Euroopan maxisingle
Tristania
Tristania on norjalainen, Stavangerista kotoisin oleva goottimetalliyhtye. Sen perustivat vuoden 1996 lopussa Morten Veland, Einar Moen ja Kenneth Olssen. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Anders Hoyvik Hidle, Vibeke Stene ja Rune Osterhus. Ensimmäinen EP, Tristania, julkaistiin toukokuussa 1997. Samana vuonna julkaistiin myös yhtyeen ensimmäinen täysimittainen albumi, Widow's Weeds. Seuraavana vuonna yhtye julkaisi ensin singlen nimeltä Angina ja sen jälkeen albumin Beyond The Veil. Tämän jälkeen Morten Veland lähti "musiikillisten ja sosiaalisten eroavaisuuksien" vuoksi.
Samuel Maharero
thumb|Samuel Maharero Samuel Maharero (noin 1856 – 1923) oli nykyisessä Namibiassa elänyt hererojen päällikkö, joka johti hererojen epäonnista kapinaa Saksan siirtomaavaltaa vastaan vuonna 1904. Tapahtumat johtivat hererojen kansanmurhaan.
Tristania
Vibeke Stene jätti yhtyeen henkilökohtaisista syistä 27. helmikuuta 2007.
Lokakuun 19. 2007 uudeksi laulajattareksi ilmoitettiin sardinialainen Mariangela "Mary" Demurtas (ex Reel fiction, Alight). Myöhemmin samana vuonna kiertueilla soittanut kitaristi Svein Terje Solvang liittyi yhtyeeseen.
Samuel Maharero
Samuel Mahareron isä oli hererojen ylin päällikkö Maharero. Samuel Maharero kävi saksalaista lähetyskoulua Otjimbingwessa. Hänestä tuli isänsä vallanperijä, kun hänen vanhempi veljensä kaatui sodassa namoja vastaan. Hererojen maat joutuivat vuonna 1885 Saksan siirtomaavallan alaisuuteen ja niistä tuli osa Saksan Lounais-Afrikkaa. Maharerosta tuli hererojen päällikkö isänsä kuoltua vuonna 1890, ja hän jatkoi aluksi sotaa namoja vastaan. Hän pyrki myös sopuun saksalaisten kanssa luovuttamalla näille hererojen itäisiä alueita ja sallimalla saksalaisten joukkojen sijoittamisen hererojen pääkaupunkiin Okahandjaan. Kun saksalaisten uudisasukkaiden tunkeutuminen hererojen maille ei loppunut, Maharero päätti liittoutua namojen kanssa saksalaisia vastaan.
Hererot piirittivät 12. tammikuuta 1904 Okahandjan saksalaisen varuskunnan, mistä kapina levisi pian muualle. Maharero määräsi hererot hyökkäämään saksalaisia sotilaita ja miespuolisia uudisasukkaita vastaan, mutta säästämään naiset ja lapset, mitä ei kaikissa tapauksissa noudatettu. Hän kannusti muita Afrikan kansoja liittymään mukaan taisteluun. Hererot menestyivät aluksi kahdessa taistelussa saksalaisia vastaan ja pakottivat kuvernööri Theodor Leutweinin joukot perääntymään. Lopulta Maharero kuitenkin kärsi ratkaisevan tappion kenraali Lothar von Trothan armeijalle 11. elokuuta 1904 käydyssä Waterbergin taistelussa. Maharero onnistui pakenemaan 1 500 miehen kanssa brittiläiseen Betšuanamaahan, mutta pääosa hereroista jäi saarroksiin Kalaharin autiomaahan Trothan aloittaessa kostotoimena koko kansan järjestelmällisen surmaamisen ja näännyttämisen. Vuoteen 1907 mennessä noin kolme neljäsosaa hereroista oli tapettu. Maharero kuoli maanpaossa Betšuanamaassa vuonna 1923.
Tristania
2009 Østen Bergøy ilmoitti tyttöystävänsä olevan raskaana ja jäävänsä tauolle keikkailusta keskittyäkseen hoitamaan lapsia. Bergøyta tuuraamaan valittiin mm. Green Carnationin sekä Trail of Tearsin laulajana aiemmin tunnettu Kjetil Nordhus.
Samuel Maharero
Maharero on yksi Windhoekin lähelle vuonna 2002 valmistuneessa sankarimuistomerkissä muistetuista Namibian yhdeksästä historiallisesta kansallissankarista.
Tristania
Vuonna 2010 Tristania ilmoitti, että kuudes studioalbumi Rubicon julkaistaisiin saman vuoden elokuussa. Samalla yhtyeen levy-yhtiön sivuilla kerrottiin Bergøyn päättäneen siirtyä lopullisesti syrjään lastensa vuoksi, joten Nordhusista tuli yhtyeen virallinen laulaja. Bergøy esiintyy kuitenkin vierailevana laulajana uudella albumilla Rubiconilla. On vielä epäselvää, tuleeko hän olemaan mukana seuraavilla albumeilla.
Syyskuussa 2022 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.
TV Asahi
TV Asahi on japanilainen televisioyhtiö, joka perustettiin 1. marraskuuta 1957. TV Asahin pääkonttori sijaitsee Tokiossa.
Mario Brega
Hän esiintyi sivurooleissa Sergio Leonen ohjaamissa spagettiwesterneissä Kourallinen dollareita, Vain muutaman dollarin tähden ja Hyvät, pahat ja rumat sekä Sergio Corbuccin spagettiwesternissä Suuri hiljaisuus. Näiden lisäksi hän on esiintynyt muun muassa useissa Federico Fellinin elokuvissa. 1980-luvulla hän näytteli Carlo Verdonen elokuvissa komediarooleja.
Maciste contro Ercole nella valle dei guai
Maciste contro Ercole nella valle dei guai (”Maciste vastaan Herkules murheen alhossa”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen komediaelokuva. Peplum-tyylilajia parodioivan elokuvan on ohjannut Mario Mattoli. Se tunnetaan koomikkopari Franco Franchin ja Ciccio Ingrassian mukaan myös nimellä Franco, Ciccio & Maciste contro Ercole nella valle dei guai.
Juoni
Milanolainen showpainiotteluiden järjestäjä Mario ja hänen sihteerinsä Raimondo pakenevat velkojiaan aikakoneella. Tulevaisuuden sijasta miehet joutuvat antiikin Kreikkaan, jossa he kohtaavat kuningas Eurystheuksen, Deianeiran ja tämän vihaisen poikaystävän Herkuleen. Monien seikkailujen jälkeen Maciste ja hänen rakastajattarensa Ekho auttavat Mariota ja Raimondoa löytämään aikakoneen, jolla he palaavat turvalliseen nykyaikaan.
Tuotanto ja vastaanotto
Maciste contro Ercole nella valle dei guai on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor ja Telecolor -väreissä Incir De Paolisin studiossa ja Rooman lähistöllä Via Cassian varrella. Sen huumori kohdistuu peplum-kliseiden ohella aikansa viihdeteollisuuteen, mutta sisältää myös paljon harmittomia anakronismeja ja pikkutuhmia piloja. Kovaäänisen ja kaoottisen komedian sivuosissa nähtävä koomikkopari Franco ja Ciccio oli tuolloin vasta uransa alussa. Muutamaa vuotta myöhemmin he saivat nimensä myös uudelleenjulkaisun otsikkoon. Elokuvan voimamiehet tekevät parodiaa itsestään. Venetsialaissyntyinen Adriano Bellini alias Kirk Morris puhuu paikallista murretta ja lyhytkasvuinen Frank Gordon, oikealta nimeltään Franco Gori, kävelee ainoassa elokuvaroolissaan paksupohjaisilla korkokengillä.
Elokuva tuotti Italiassa 238 miljoonan liiran pääsylipputulot. Samaan ideaan perustuu seuraavana vuonna valmistunut yhdysvaltalainen The Three Stooges Meet Hercules.
Camp Fire (2018)
Camp Fire oli tuhoisa metsäpalo Yhdysvalloissa Kalifornian osavaltiossa. Camp Fire oli Kalifornian historiassa eniten kuolonuhreja vaatinut ja muutenkin tuhoisin metsäpalo. Palo alkoi 8. marraskuuta. 2018, Butten piirikunnassa, Pohjois-Kaliforniassa. Se on myös tappavin metsäpalo Yhdysvalloissa sitten vuoden 1918 Cloquet Firen, sekä myös koko Yhdysvaltojen kautta aikojen kuudenneksi tappavin metsäpalo. Palo sai nimensä, syttymispaikkansa Camp Creek Roadin mukaan. Palossa menehtyi 88 siviiliä, ja viisi palomiestä loukkaantui. Paloalue oli noin 62 053 hehtaaria, ja se tuhosi 18 793 rakennusta, joista 13 972 omakotitaloa, 528 liikerakennusta ja 4 293 muuta rakennusta. Suurin osa vahingoista tapahtui kahden ensimmäisen päivän aikana. 19. marraskuuta, vakuutetun omaisuuden vahinkojen arvioitiin olevan 7,5–10 miljardia dollaria.
Palon alta evakuoitiin Paradise, Magalia, Centerville, Concow, Pulga, Butte Creek Canyon, ja Yankee Hill. Palo uhkasi myös Butte Valleyn, Chicon, Forest Ranchin, Helltownin, Inskipin, Orovillen, ja Stirling Cityn yhteisöjä. Ensimmäisen päivän aikana palo käytännössä tuhosi Concowin yhteisön ja Paradisen kaupungin ja poltti asuintaloja, yrityksiä, kirkkoja, sairaalan, kouluja ja lepokodin. Palo alkoi samana päivänä kuin Woolsey Fire ja Hill Fire Etelä-Kaliforniassa. Palo oli saatu kokonaan hallintaan 25. marraskuuta 2018. oikea|pienoiskuva|Tämä animoitu GIF näyttää palon kasvun nopeuden 7.–12. marraskuuta 2018.
Oni
Oni voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Lattayökkönen
Lattayökkönen (Amphipyra tragopoginis) on loppukesän yleinen yöperhonen.
Levinneisyys ja lentoaika
Lattayökköstä tavataan Euroopassa Portugalista ja Britteinsaarilta läntiseen Siperiaan ja Pohjois-Intiaan. Ihmisen mukana lattayökkönen on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa se on yleinen laji, jota tavataan ainakin Kemin korkeudelle saakka. Perhonen lentää elokuun alusta syyskuun lopulle lennon huipun osuessa syyskuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat
Lattayökkönen on erityisesti kulttuuriympäristöissä viihtyvä perhonen, jota tavataan kuitenkin myös metsissä ja jopa soilla. Perhonen lentää pimeän turvin ja tulee helposti sekä valolle että syötille. Toukkia tavataan touko-kesäkuussa. Täysikasvuisena toukka laskeutuu maahan, rakentaa itselleen kotelokopan ja koteloituu sen sisään. Muna talvehtii.
Lattayökkönen lepää tunnusomaisesti siivet leveässä asennossa ja pää alaspäin. Jos lepäävää perhosta häiritään, se pakenee mieluummin juosten kuin nousee lentoon.
Ravintokasvi
Toukka on polyfagi ja elää monilla ruohovartisilla kasveilla.
Amon Tobin
Hänen lähinnä drum and bass -genreen luettava elektroninen musiikki yhdistelee eri tyylejä samplatusta jazzista trip hopiin.
Amon Adonai Santos de Araujo Tobin syntyi Rio de Janeirossa, Brasiliassa. Tobin varttui Englannissa, missä hän kiinnostui musiikin eri tyyleistä, kuten jazzista ja hip hopista. Hän julkaisi neljä EP:tä sekä ensimmäisen albuminsa Adventures in Foam (1996) taiteilijanimellä Cujo, kunnes teki sopimuksen Ninja Tune -levy-yhtiön kanssa saman vuoden lopulla, ja alkoi käyttää levytyksissään omaa nimeään. Ninja Tune -levy-yhtiön alla hän on julkaissut neljä arvostettua täyspitkää albumia, yhden live-albumin sekä soundtrackin Ubisoftin julkaisemalle Splinter Cell 3 -pelille.
Amon Tobin Suomessa
Amon Tobin esiintyi Joensuun Ilosaarirockissa 17. heinäkuuta 2005.
Risto Tainio (professori)
Risto Tainio on Johtamisen laitoksen professori ja ollut Helsingin kauppakorkeakoulun vararehtori. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hänen erityisosaamisalaansa on liikkeenjohto ja yleensä johtamiskulttuuri. Hän on perehtynyt niin ikään rahoitukseen.
Vuonna 1984 hän sai yhdessä tohtori Timo Santalaisen kanssa arvostetun Douglas McGregor Memorial Award -palkinnon.
Elemental
Elemental on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka tuottaa Pixar. Se saa maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlissa 27. toukokuuta 2023. Elokuvateattereihin se julkaistaan Yhdysvalloissa 16. kesäkuuta 2023 ja Suomessa 7. heinäkuuta 2023.
Elokuvan yhteydessä näytetään elokuvaa Up – kohti korkeuksia jatkava lyhytelokuva Karlin treffit.
Ääninäyttelijät
Muissa rooleissa: Aaro Wichmann, Ada Karvinen, Annituuli Kasurinen, Anu Linkiö, Elina Lanerva, Elsi Vertanen, Helmi Kallio, Juuso Heikkilä, Kerttu Apajalahti, Lauri Planman, Ona Bergroth, Panu Kangas, Petri Hanttu, Saara Lehtonen, Vertti Uusitalo, Vilppu Uusitalo, Winston Hämäläinen
Suomenkielisen version on ohjannut Petri Hanttu ja kääntänyt Aki Heinlahti.
Hattutehdas
Nuorten mediakeskus HattuMedia on Helsingin nuorisoasiainkeskuksen ylläpitämä paikka, jossa nuoret voivat harrastaa median tekemistä.
HattuMedialla toimii muun muassa Free Your Mind -toimitus, videoeditointipisteitä ja äänistudio jonka yhteydessä on Helsinki Freedom Records levy-yhteisö.
Vuonna 1995 tehtiin kirjallinen esitys Helsingin videopajojen yhdistämisestä. Vuonna 2000 hanke toteutui ja tilat löytyivät Lönnrotinkadulta. Tiloissa toimi aiemmin Media. Nuorisolautakunta päätti 24. lokakuuta 2001 vuokrata Lönnrotinkadun tilat nuorisoasiankeskukselle, yhteensä 519 neliömetriä. Talo avattiin kunnostuksen jälkeen 18. maaliskuuta 2002.
HattuMedia on mediaharrastamisen keskus, mutta myös oppilaitosharjoittelupaikka. "Hatussa" on vuosittain useita työllistettyjä ja työharjoittelijoita.
Nykyinen toimituksen tila sijaitsee Nuorten toimintakeskus Hapessa.
Kesäolympialaiset 2004
XXVIII olympiadin kisat (13.–29. elokuuta 2004) järjestettiin Ateenassa Kreikassa. Näin kisat palasivat 108 vuoden tauon jälkeen nykyaikaisten olympialaisten syntypaikkaan Ateenaan ja samalla antiikin aikaisten Olympian kisojen kotimaahan Kreikkaan. Olympialaisiin osallistui 10 625 urheilijaa edustaen 201 olympiakomiteaa. Mitaleita jaettiin 301 kilpailussa yhteensä 34 eri urheilulajissa.
Kisat muistetaan massiivisista turvatoimista terroriuhan vuoksi sekä kisapaikkojen valmistumisesta viime tipassa. Kisojen turvallisuusuhkia vastaan käytettiin 1,08 miljardia euroa.
Kisojen kulut olivat 7,202 miljardia euroa. NBC Universal maksoi 793 miljoonaa dollaria televisiolähetysoikeuksistaan.
14 henkilöä kuoli stadionin rakentamisen aikana.
Hakijat
Vuoden 2004 kesäolympialaisia hakivat Kreikan Ateena, Italian Rooma, Etelä-Afrikan Kapkaupunki, Ruotsin Tukholma ja Argentiinan Buenos Aires. Äänestykset valinnasta tehtiin 5. syyskuuta 1997. Viimeisellä äänestyskierroksella Ateena voitti Rooman.
Olympiatuli
thumb|right|Olympiatulen reitti. Olympiatuli sytytettiin Antiikin Olympiassa 25. maaliskuuta 2004. Sytytyksen jälkeen ensimmäinen soihdunkantaja oli Kreikan Konstantínos Gkatsioúdis ja ensimmäinen soihdunkantaja Kreikan osuudella, joka päättyi Panathinaikon stadionille 31. maaliskuuta 2004. Ensimmäistä kertaa olympiatuli kiersi matkallaan maailman ennen paluutaan Kreikkaan. Maailmankiertue käynnistyi 4. kesäkuuta. Tuli kävi kaikissa olympiakaupungeissa ja ensimmäistä kertaa jokaisessa asutussa maanosassa, joista Etelä-Amerikka ja Afrikka olivat mukana reitillä ensimmäistä kertaa. Kaikkiaan matkaa tulelle kertyi 78 000 kilometriä, ja soihtua kuljetti noin 11 000 kantajaa.
Helsinkiin olympiatuli saapui Tukholmasta 2. heinäkuuta 2004 iltapäivällä. Rautatientorilta alkoi 120 viestinviejän 51,5 kilometrin taival, jonka osuudet olivat noin 400 metriä. Suurin osa kantajista oli tavallisia kansalaisia. Mukana oli myös joukko tunnettuja suomalaisia. Soihtuviestin aloitti nelinkertainen olympiavoittaja Lasse Viren. Pitkänsillan yli soihdun kantoi viestin vanhin kantaja Teuvo Paakkari, joka oli kantanut soihtua samalla osuudella jo vuonna 1952. Maratonmestari Veikko Karvonen toi olympiatulen Idols-tähti Antti Tuiskulle, joka kantoi soihtua Sibelius-monumentin luona. Senaatintorilla soihtua kantoi melonnan kaksinkertainen olympiavoittaja Yrjö Hietanen. Mannerheimintien eteläosalla soihtua veivät muiden muassa entinen ministeri Elisabeth Rehn, koomikko Krisse Salminen ja keihäänheiton maailmanmestari Kimmo Kinnunen. Linnanmäelle soihdun kantoi kolminkertainen hiihdon olympiavoittaja Marja-Liisa Kirvesniemi. Muita tunnettuja viestinviejiä olivat näyttelijä Risto Kaskilahti, jääkiekkoilija Jari Kurri, nyrkkeilyn olympiamitalisti Arto Nilsson.
Helsingistä olympiatuli jatkoi matkaansa Moskovaan. Takaisin Kreikkaan olympiatuli palasi 9. heinäkuuta. Kisojen avajaisissa 13. heinäkuuta stadionin olympiatulen sytytti purjelautailun olympiakultamitalisti vuoden 1996 kisoista Nikólaos Kaklamanákis.
Avajaiset
Kisojen avajaisten TV-lähetys oli ensimmäinen kansainvälinen suora teräväpiirtolähetys ja se lähetettiin teräväpiirtona Yhdysvalloissa ja Japanissa.
Lajit
Olympialaisten ohjelmassa oli 301 kilpailutapahtumaa 34 eri urheilulajissa.
Osallistujat
Vuoden 2004 olympialaisiin osallistui ennätysmäärä maita, kun kaikkiaan 201 maan olympiakomiteat lähettivät joukkueen kisoihin. Uusina maina olympialaisissa nähtiin Kiribati ja Itä-Timor. Numero maan nimen perässä tarkoittaa maasta osallistuneiden urheilijoiden lukumäärää.
Mitalitaulukko
Kisojen menestyksekkäin maa oli Yhdysvallat.
Hösmärinpuiston päiväkoti
pienoiskuva|Kuva rakennuksesta Hösmärinpuiston päiväkoti on Hösmärinpuiston koulussa Espoossa yhdistettynä oleva päiväkoti. Rakennus valmistui syksyllä 2005. Johtajana toimii Hanna Marquis ja koko koulurakennuksen rehtorina toimii Marjut Tenkanen.
Leprosy
Leprosy on Death-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988.
Leprosy jatkaa esikoisalbumi Scream Bloody Goren viitoittamalla linjalla: sävellykset ovat suoraviivaisia, tempo edelleen nopea ja sanoitukset käsittelevät lähinnä kuolemaa ja kauhuelokuvateemoja.
Tuotantoarvoiltaan Leprosy on edeltäjäänsä hieman korkeampitasoinen, soundit ovat puhtaammat ja kappaleiden melodiakuluissa on jo vaihtelua suoraviivaisen paahdon sijaan.
Chuck Schuldiner väitti julkisuudessa, että hän itse soitti koko albumin basso-osuudet, koska ne olisivat olleet nauhoitusten aikaan liian teknisiä yhtyeen basisti Terry Butlerille. Väitettä ei kuitenkaan ole pystytty vahvistamaan. Butler on myös merkitty albumin tekijätietoihin.
Suomalainen thrash metal -yhtye Mokoma teki Viides vuodenaika -ep:lle suomenkielisen kappaleen "Avoin Hauta", joka on cover-versio raidasta "Open Casket". Mokoma sai luvan levytykseen Schuldinerin äidiltä. Osa ep:n rahoista lahjoitettiin Schuldinerin äidin perustamalle syöpäjärjestölle.