cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikolai Triik
Triik oleskeli Suomessa Ahvenanmaalla 1906 ja opiskeli syksyllä Suomen taideyhdistyksen koulussa samana vuonna Helsingissä. Pari seuraavaa vuotta hän asui Pariisissa opiskellen Académie Colarossissa, Académie Julianissa ja École des Beaux-Artsissa.
Triik oli Viron modernin taiteen avainhenkilöitä. Vuonna 1933 hänelle myönnettiin ensimmäisenä virolaisena taiteen professorin arvo.
MeKastelijat
MeKastelijat oli suomalainen vuonna 1997 valmistunut MTV3-kanavalla esitetty urheilu- ja kilpailuohjelma. Ohjelma kuvattiin Vesipuisto Serenassa.
Ohjelmaa juonsivat Marco Bjurström ja Ella Keranto (nyk. Pyhältö). Bjurström valittiin juontajaksi ohjelmaan, koska hän oli aiemmin tehnyt MTV3:lle tanssiaiheista ohjelmaa, joka oli menestynyt hyvin. Tuomarina toimi Teresa De Rita-Cavlekin esittämä merenneidoksi pukeutunut hahmo.
Joukkueet
Ohjelmassa kilpaili jaksoittain kaksi joukkuetta nopeus- ja taitotehtävissä, jotka saivat pisteitä suorituksistaan.
Alkuerät
Alla ohjelmassa kilpailevat joukkueet. Joukkueen nimen vieressä suluissa paikkakunta, mistä joukkue on kotoisin.
Ari Kauppinen
Ari Johannes Kauppinen (s. 19. huhtikuuta 1980 Leivonmäki) on suomalainen pikajuoksija.
Kauppinen voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Porissa vuonna 2005 ennätysajallaan 47,35. Hallissa hän voitti SM-kultaa 400 metrillä vuonna 2006. Hopealla hän on ollut hallissa 200 metrillä 2003 ja 400 metrillä 2003 sekä 2004.
Seuratasolla Kauppinen edustaa Haukivuoren Kisailijoita.
Naratš
Naratš eli Narotš  on loma-asutus- ja kylpylätaajama Mjadzelin hallintopiirissä Minskin alueen luoteisosassa Valko-Venäjällä. Vuoden 2009 väestönlaskennassa Naratšin asukasluku oli 2 931. Naratš sijaitsee Minskistä katsottuna luoteessa; maanteitse matkaa on runsas 150 kilometriä.
Naratšin suosittu lomataajama sijaitsee Valko-Venäjän suurimman luonnonjärven eli Naratš-järven luoteisrannalla. Naratš on samalla eräs vuonna 1999 perustetun Narotšanskin kansallispuiston alueella sijaitsevista kaupunkimaisista taajamista. Naratšin seutu on Valko-Venäjän suurin ja tunnetuin loma- ja kylpyläalue. Alueella sijaitsevat muun muassa kuntoutuslaitokset (sanatoriot) Belaja Rus (300 majoituspaikkaa), Narotš (260), Priozerny (515), Sputnik ja Sosny. Lisäksi alueella on muita yösijoja hotellessa, majataloissa ja maaseutumajoituksessa. Noin 3 kilometriä tästä loma- ja kylpylätaajamasta luoteeseen sijaitsee varsinainen Naratšin keskustaajama, josta löytyvät muun muassa kansallispuiston hallinto ja kaksi kirkkoa.
Riviekvivalenssi
Lineaarialgebrassa kaksi matriisia ovat riviekvivalentit, jos toinen niistä saadaan toisesta äärellisellä määrällä alkeisrivitoimituksia. Lisäksi, kaksi m × n -matriisia ovat riviekvivalentit, jos ja vain jos niillä on sama riviavaruus. Käsitettä käytetään yleisimmin matriiseille, jotka kuvaavat lineaarisia yhtälöryhmiä. Tällaisessa tapauksessa kaksi samankokoista matriisia ovat riviekvivalentit, jos ja vain jos niitä vastaavilla homogeenisilla yhtälöryhmillä on samat ratkaisut tai vastaavasti matriiseilla on sama nolla-avaruus.
Sarake-ekvivalenssi määritellään puolestaan alkeissaraketoimitusten avulla. Lisäksi, kaksi matriisia ovat sarake-ekvivalentit, jos ja vain jos niiden transpoosit ovat riviekvivalentit. Kahta suorakulmaista matriisia, jotka voidaan muuntaa toisistaan sekä alkeisrivi- että alkeissaraketoimituksilla kutsutaan ekvivalenteiksi.
Alkeisrivitoimitukset
Matriisit, jotka saadaan yksikkömatriisista yhdellä alkeis­rivi­toimituksella, ovat alkeis­matriiseja.
Riviavaruus
Matriisin riviavaruus on sen rivivektoreiden kaikkien mahdollisten lineaarikombinaatioiden joukko. Jos matriisin rivit kuvaavat lineaarista yhtälöryhmää, niin riviavaruus muodostuu kaikista niistä lineaarisista yhtälöistä, jotka voidaan johtaa algebrallisesti yhtälöryhmän vastaavista yhtälöistä. Kaksi m × n -matriisia ovat riviekvivalentit, jos ja vain jos niillä on sama riviavaruus. Matriisin A riviavaruutta merkitään Row (A).
Esimerkiksi matriisit ovat riviekvivalentit, ja niiden molempien riviavaruus on kaikkien muotoa olevien vektorien joukko.
Vastaavasti homogeenisia yhtälöryhmiä
tarkastellessa saadaan sama tieto.
Huomattakoon, että molemmat menetelmät edellyttävät jokaisen yhtälön olevan muotoa
Määritelmän perusta
Lineaarialgebrassa pidetään tärkeänä tietona sitä, että kaksi matriisia ovat ekvivalentteja, jos ja vain jos niillä on sama riviavaruus. Tämän teoreeman todistus perustuu seuraaviin huomioihin: Tämä päättely osoittaa myös, että jokainen matriisi on riviekvivalentti sitä vastaavan redusoidun porrasmatriisin kanssa.
Wagner Reloaded (Live in Leipzig)
Wagner Reloaded on vuonna 2013 ilmestynyt Apocalyptican livealbumi, joka on tehty yhteistyössä koreografi Gregor Seyffertin ja MDR Symphony Orchestran kanssa. Levy on taltioitu Leipzigissa Leipzig Areenalla Richard Wagnerin 200-vuotisjuhlatilaisuudessa. Levyllä on Apocalyptican uutta tuotantoa, joka on sävelletty tapahtumaa varten.
Beaujeu (Rhône)
Beaujeu on kunta Ranskassa Rhônen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Lyonista luoteeseen. Beaujeu on ollut historiallisen Beaujolais’n maakunnan pääkaupunki. Beaujeu kuuluu Beaujolais-viinin tuotantoalueeseen.
Kuudes klaani
pienoiskuva|upright|Kuudennen klaanin perustaja Asha Haji Elmi. Kuudes klaani on somalinaisten kansanliike jonka perusti Asha Haji Elmi. Kansanliikkeen nimi viittaa siihen, että Somalian hallintomalli on perinteisesti perustunut viiden suurimman klaanin yhteistyöhön. Kuudes klaani on somalialainen naisten liike joka yhdistää naiset yli klaanirajojen. Erityisen tärkeä on ollut naisten osuus yritettäessä yhdistää sodan repimää Somaliaa ja diasporassa eläviä somalialaisia perheitä. Kuudes klaani pohjaa Asha Haji Elmin perustamaan somalinaisten ja lasten pelastusliikkeeseen Save Somali Women and Children (SSWC), joka kasvoi klaanien välisten perheitten naistenliikkeestä.
Asha johti naisten ryhmää Somalian rauhanneuvotteluissa 2002 Eldoretissa, Keniassa. Siellä Kuudes klaani tunnustettiin virallisesti ja naisten edustaja hyväksyttiin mukaan rauhanneuvotteluihin.
Santander (departementti)
thumb|Departementti Kolumbian kartalla. Santander on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Bucaramanga, pinta-ala 30 537 km² ja asukasluku vuonna 2009 oli noin kaksi miljoonaa.
thumb|left|Bucaramanga. Departementin länsiosa on Magdalenajoen laaksoa, itäosa on Andien itäistä vuorijonoa. Alueen talous on perustunut maanviljelyyn, mutta se on teollistumassa. Barrancabermejan öljynjalostamo on Kolumbian suurin.
Kansojen ystävyyden monumentti
thumb|upright=1.5|Antti Neuvonen: Kansojen ystävyyden monumentti (1983). Kansojen ystävyyden monumentti eli Ystävät ja kylänmiehet on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva kuvanveistäjä Antti Neuvosen suunnittelema veistos. Se pystytettiin YYA-sopimuksen 35-vuotismuistomerkiksi vuonna 1983. Muistomerkki sijaitsee Ystävyydenpuistossa Kauppakartanonkadun varrella vastapäätä Itäkeskuksen maamerkkiä.
Kuvaus
Pronssiveistos esittää kymmentä tyyliteltyä ihmishahmoa – kahdeksaa aikuista ja kahta sylilasta – kokoontuneena yhteen. Lapset koskettavat toisiaan, luoden yhteyden kahden vastakkain seisovan ihmisryhmän välille. Hahmot seisovat matalalla kolmiportaisella kivijalustalla, jonka vieressä on pieni vesiallas ja suihkulähde, ”rauhan lähde”. Jalustaan kiinnitetyssä laatassa lukee latinaksi Monumentum amicitiae populorum (”Kansojen ystävyyden monumentti”). Korkein hahmo on 3,6 metriä korkea. Neuvonen on totutusta poiketen sijoittanut lapset miespuolisten hahmojen, siis isien eikä äitien syliin.
Historia
Helsingin Kaivopuiston rantaan oli jo vuonna 1968 pystytetty YYA-sopimuksen 20-vuotisjuhlien yhteydessä Essi Renvallin Rauhanpatsas. Aloitteen uudesta muistomerkistä ja puistosta Suomen ja Neuvostoliiton ystävyydelle teki 1970-luvun lopulla SKDL:n kaupunginvaltuutettu Kalevi Kilpi. Kuvanveistäjä Antti Neuvonen voitti Helsingin kaupungin vuonna 1978 järjestämän veistoskilpailun, johon tuli 48 ehdotusta. Taiteilija luonnehti teosta kilpailuun lähettämässään saatetekstissä: ”Ystävyyden lähteelle kokoontunut ihmisjoukko symboloi rauhanomaista rinnakkaiseloa, joka luo turvallisen elämän edellytykset myös seuraavalle sukupolvelle.”
Teos paljastettiin 9. marraskuuta 1983. Sen otti vastaan Helsingin ylipormestari Harri Holkeri. Hän sanoi paljastustilaisuudessa pitämässään puheessa, että teoksen sanoma ei ole muuttunut tai vanhentunut, vaikka maailmantilanne teoksen tilaamisen ajoista on kääntynyt lähes päinvastaiseksi. Kun teosta tilattiin, elettiin maailmassa vielä optimistista liennytyksen aikaa, nyt voimapolitiikka näyttää vallanneen kaiken kansainvälispoliittisen ajattelun.
Helsinki lahjoitti vuonna 1984 Moskovan kaupungille Neuvosen veistoksen Rauhan lapset, joka on muunneltu versio Kansojen ystävyyden monumentin neljästä hahmosta. Se sijoitettiin Moskovan Ystävyydenpuistoon muiden ulkomailta lahjoitettujen veistosten joukkoon. Vastalahjana Moskovan kaupunki lahjoitti vuonna 1990 Helsingille Oleg Kirjuhinin veistoksen Maailman rauha, joka pystytettiin Hakaniemenrantaan.
Tulkintaa
Kylmän sodan taidetta sekä taiteen ja politiikan suhdetta tutkinut taidehistorioitsija Maija Koskinen kuvaa veistosta: ”Teos ei edusta muotokieleltään kylmää sotaa. Se istuu 1980-luvun alun suomalaiseen kuvanveistotaiteeseen, vaikka siinä on tyylillisesti jotain 1960-lukulaistakin. Teos ei siis ole missään tapauksessa avantgardistinen. Se on jopa hieman vanhahtava 1980-luvun veistokseksi, kun ottaa huomioon, että vuonna 1980 oli pystytetty J. K. Paasikiven täysin abstrakti muistomerkki.”
The Hurt Business
The Hurt Business on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen dokumenttielokuva, joka kertoo vapaaotteluiden historiasta ja sen noususta suosioon sekä lajia harrastavista urheilijoista.
Elokuva on Vlad Yudinin ohjaama ja sen juontajana toimii Kevin Costner.
Ranskan Intia
thumb|Itä-Intian kauppakomppanian makasiineja Pondichéryssa 1700-luvulla. thumb|Pondichéryn alue koostui kahdestatoista erillisestä osasta. thumb|Entinen Ranskan hallintopalatsi Pondicherryn kaupungissa. Ranskan Intia (, virallisesti Établissements français dans l’Inde) oli erillisistä enklaaveista koostunut Ranskan siirtomaa Etu-Intiassa. Sen hallinnollinen keskus oli Pondichéry. Alueen pinta-ala oli 509 neliökilometriä. Asukkaita oli 362 000 henkeä vuonna 1948. Ranska luovutti alueen Intialle vuonna 1954.
Maantiede ja asutus
Ranskan Intiaan kuului viisi entistä kauppa-asemaa: Chandernagor Bengalissa, Pondichéry, Karikal ja Yanaon itärannikolla ja Mahé läntisellä Malabarrannikolla. Se käsitti lisäksi joukon pieniä markkinapaikkoja ja varastoalueita, joista käytettiin nimityksiä loge, factorie tai terrain. Niiden yhteispinta-ala oli arviolta neljä neliökilometriä ja asukasluku 2 000–3 000 henkeä (vuonna 1947).
Suurin osa väestöstä asui Pondichéryssa, joka oli myös pinta-alaltaan laajin alue, noin 300 neliökilometriä. Alueiden etäisyys toistaan oli 150–1 905 kilometriä, mikä vaikeutti niiden hallintoa ja pakotti käyttämään Brittiläisen Intian infrastruktuuria. Pondichéry koostui kahdestatoista ja Mahé ja Yanaon kahdesta erillisestä maapalasta, joita brittien ja myöhemmin Intian hallitsemat alueet erottivat toisistaan.
Ranskan Intia oli myös väestöltään hajanainen. Pondichéryn ja Karikalin asukkaat olivat tamileja, Chandernagorin bengaleja, Mahén malajalamin ja Yanaonin telugun puhujia. Eurooppalaisia oli vuonna 1948 vain 781 henkeä. Hindulaisia oli 86 %, katolisia 7,6 % ja muslimeja 6 % vuonna 1926.
Historia
Ranskan ja Britannian taloudellinen kilpailu kärjistyi 1700-luvun puolivälissä. Kauppakomppanian kuvernööri Joseph-François Dupleix ryhtyi laajentamaan Ranskan omistuksia Etelä-Intiassa ja Deccanin ylängöllä solmimalla liittosopimuksia paikallisten hallitsijoiden kanssa. Komppania ei kuitenkaan ollut kiinnostunut aluevalloituksista ja Dupleix kutsuttiin takaisin kotimaahan. Seitsenvuotinen sota vuosina 1756–1763 vahvisti Britannian asemia. Napoleonin sotien aikana miehitetyt kauppapaikat palautettiin Ranskalle Pariisin rauhassa vuonna 1815, mutta maalta kiellettiin niiden linnoittaminen ja sotajoukkojen pitäminen.
Ranskan Intian taloudellinen tilanne oli vuoden 1815 jälkeen vaikea Britannian saarrosta johtuneen kaupankäynnin tyrehtymisen seurauksena. Ranskalaiset eivät kuitenkaan hylänneet aluettaan, vaan kehittivät sen hallintoa ja pyrkivät ottamaan paremmin huomioon myös paikallisen väestön tarpeet. Pienuudestaan huolimatta Ranskan Intia oli 1800-luvun loppupuolelle saakka Algerian jälkeen Ranskan väkirikkain siirtomaa. Sen asukkaat saivat Ranskan kansalaisuuden ja äänioikeuden parlamenttivaaleissa vuonna 1848. Alueen parlamenttipaikka lakkautettiin kuitenkin jo seuraavana vuonna ja se palautettiin vasta vuonna 1871. Seuraavana vuonna perustettiin paikallista väestöä edustaneet kunnallis- ja siirtomaaneuvostot. Todellinen valta pysyi kuitenkin kuvernöörin ja virkamiesten käsissä.
Alueen talous alkoi elpyä tullimaksujen alentamisen jälkeen vuonna 1860. Tärkeimmät vientituotteet olivat seesami, indigoväri, puuvilla ja maapähkinät. Maataloutta ja liikenneyhteyksiä kehitettiin, ja monet intialaiset hakeutuivat ansiotöihin Ranskan ja Britannian siirtomaiden sokeriruokoviljelmille. Vuoden 1885 tienoilla suunta kuitenkin kääntyi, ja Pondichéry menetti asemansa vientisatamana Madrasille. Väestö sai elantonsa riisin viljelystä, tekstiiliteollisuudesta ja kalastuksesta. Koululaitosta kehitettiin, mutta sen laajentaminen paikallisen väestön keskuuteen törmäsi ranskan kielen taidon vähäisyyteen, konservatismiin ja kastieroihin.
Ranskan Intia oli pieni, hajanainen ja taloudellisesti vähäpätöinen, mutta sillä oli huomattava merkitys maan siirtomaavallan ja kulttuuriarvojen symbolina. Vuonna 1946 se sai Ranskan merentakaisen alueen aseman ja sen asukkaista tuli Ranskan unionin kansalaisia. Toisessa maailmansodassa koetun nöyryytyksen jälkeen ranskalaiset halusivat pitää kiinni alueistaan myös Intian itsenäistyttyä vuonna 1947. Jawaharlal Nehru vaati kaikkien vieraiden valtioiden hallitsemien alueiden liittämistä Intiaan. Eräänlaisena hyväntahdon eleenä Ranska luopui vuoden lokakuussa 1947 loge-alueistaan, joita se ei käytännössä muutenkaan hallinnut.
Ranskalaishallintoon tyytymättömimmän Chandernagorin kunnanvaltuusto päätti vuonna 1948 liittyä Intiaan. Päätös hyväksyttiin seuraavana vuonna järjestetyssä kansanäänestyksessä ja vahvistettiin vuonna 1951 solmitulla sopimuksella. Vuoden 1949 huhtikuussa Intia irtisanoi brittien vuonna 1941 solmiman tulliliittosopimuksen, jolla oli sodan aikana helpotettu Charles de Gaullea tukeneen Ranskan Intian tilannetta. Poliittinen ja taloudellinen painostus, 1930-luvulla alkanut intialaisen nationalismin nousu ja lisääntyneet levottomuudet siirtomaa-alueilla sekä tappio Indokiinassa saivat Ranskan lopulta antamaan periksi. Intiaa kannattavat aseelliset joukot ottivat haltuunsa Yanaonin ja Mahén kesä-heinäkuussa 1954 ja saman vuoden lokakuussa siirtomaan kunnanvaltuustojen ja edustajainkokouksen jäsenet päättivät liittymisestä Intiaan.
N2000
N2000 on korkeusvertauskehys, joka on Euroopan korkeusvertausjärjestelmän (EVRS) kansallinen realisaatio ja paikkatietotekniikassa korkeusjärjestelmä. N2000 perustuu Suomen kolmanteen valtakunnalliseen tarkkavaaitukseen.
N2000:n epookki on maankohoamisen osalta 2000.0. Sen lähtötaso on Normaal Amsterdams Peil (NAP). N2000:ssa käytetään normaalikorkeuksia ja se on nollavuoksijärjestelmässä. N2000-korkeudet poikkeavat EVRF2007-korkeuksista vähemmän kuin 1 cm.
Ketopyyjuoksija
Ketopyyjuoksija (Turnix tanki) on pyyjuoksijoiden sukuun kuuluva viiriäistä muistuttava lintu. Sen esiintymisalue ulottuu Intian niemimaalta, Nikobaareilta ja Andamaaneilta (nimialalaji tanki) Myanmariin, Indokiinaan, Kiinan eteläosiin, sekä Korean niemimaalle ja Venäjän Kaukoidän kaakkoiskolkkaan (alalaji blanfordii). Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Bengalista vuonna 1843.
Weiss Manfred WM-23
thumb|300px|Weiss Manfred WM-23 Weiss Manfred WM-23 "Ezüst Nyil" (Hopeanuoli) oli unkarilainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokoneen prototyyppi.
WM-23:n kehitys alkoi, kun Weiss Manfred tehdas saksalaisen Heinkel He 112 -hävittäjän valmistuksesta lisenssillä. Lisenssivalmistuksen suunnittelun rinnalla yhtiön pääsuunnittelija Bela Samu alkoi suunnitella kotimaista lentokonetta kesäkuussa 1940. Se sai koodin WM-23 ja nimen Ezüstnyil (hopeanuoli). Siihen kopioitiin He 112:n koneen tekniikkaa. Muun muassa siipiprofiili ja siiven muoto kopioitiin suoraan He 112 -koneesta, kuten laipat. Kone oli kuitenkin puurakenteinen. Voimalaite oli WM-K-14B, lisenssillä tehty Gnome-Rhone 14 Kfrs Mistral Major, jossa oli 1 000 hevosvoimaa. Aseistus oli kaksi 7,62 mm Gebaur-konekivääriä ja kaksi runkoon sijoitettua 20 mm MG 151 -tykkiä.
Prototyyppi lensi syyskuussa 1941. Sillä oli hyvät lento-ominaisuudet, mutta ongelmana koneessa oli siivekevärähtely, kuten myöhemmin suomalaisessa VL Myrskyssä.
Konetta piti kehittää metalliseksi, mutta natsi-Saksa pakotti unkarilaisen teollisuuden Saksan sotatalouden alihankkijaksi, jolloin tehdas teki Messerschmitt Bf 109 G -koneita.
Ahvo
Ahvo on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä.
Ahvo on itäkarjalainen muunnos nimestä Agabus, joka hepreaksi tarkoittaa heinäsirkkaa. On kuitenkin mahdollista, että äänteellisen samankaltaisuuden takia Ahvo olisi muodostunut kreikkalaisperäisen kuolematonta tarkoittavan Athanasios-nimen venäläisestä muunnoksesta Afanasi.
Suomen almanakassa nimi on ollut vuosina 1929–1949 kesäkuun 25. päivä ja vuodesta 1950 lähtien nykyisenä päivänään 7. huhtikuuta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä alle 88 Ahvo-nimistä miestä ja alle kymmenen naista.
Darryl Sydor
Darryl M. Sydor (s. 13. maaliskuuta 1972 Edmonton, Alberta) on kanadalainen entinen jääkiekonpelaaja. Hän pelasi puolustajana NHL-liigassa yhteensä 1 291 runkosarjaottelua 18 vuoden aikana. Valtaosan urastaan Sydor pelasi Dallas Starsissa. Hän voitti urallaan Stanley Cupin kahdesti. Pelaajauransa jälkeen Sydor on toiminut valmentajana. Nykyisin hän on St. Louis Bluesin apuvalmentaja.
Ura
Ennen NHL:ään siirtymistään Sydor pelasi WHL:ssä Kamloops Blazersissa hyökkääjänä. Hän teki parhaalla WHL-kaudellaan 105 tehopistettä. Sydor debytoi NHL:ssä Los Angeles Kingsissä kaudella 1991–1992. Toisella NHL-kaudellaan hän pääsi joukkueensa kanssa aina Stanley Cup -finaaleihin saakka, jossa Montreal Canadiens kuitenkin voitti otteluvoitoin 4–1. Sydor kaupattiin yhdessä varausvuoron kanssa helmikuussa 1996 Dallas Starsiin vaihdossa Shane Churlaan ja Doug Zmolekiin.
Sydor pelasi NHL:n tähdistöottelussa kahtena kautena peräkkäin: 1997–1998 ja 1998–1999. Vuonna 1999 Dallas voitti Stanley Cupin. Vuonna 2003 Dallas vaihtoi Sydorin Mike Sillingeriin ja toisen kierroksen varausvuoroon Columbus Blue Jacketsin kanssa. Sydor oli Columbuksen parhaita puolustajia kunnes hänet myytiin Tampa Bay Lightningiin. Lightningissa Sydor voitti toisen Stanley Cupinsa kaudella 2003–2004.
Afrikanpyyjuoksija
Afrikanpyyjuoksija (Turnix hottentottus), myös T. hottentotta, on pyyjuoksijoiden sukuun kuuluva viiriäistä muistuttava lintu. Sen aukkoinen esiintymisalue kattaa Saharan eteläpuolisen Afrikan, pääasiassa Nigeriasta itään Ugandaan ja Keniaan, sekä etelään Angolaan ja Etelä-Afrikkaan. Esiintyminen etenkin Länsi-Afrikassa on hyvin puutteellisesti tunnettu. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Hyväntoivonniemeltä vuonna 1815.
Darryl Sydor
Ura
Sydor palasi Dallasiin vuonna 2006. Toinen Stars-visiitti jäi kuitenkin vain vuoden mittaiseksi, kun hän solmi kesällä 2007 kaksivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. 18. marraskuuta 2008 Sydor siirtyi takaisin Dallasiin, vaihdossa Philippe Boucheriin.
Sydor solmi kaudeksi vuoden mittaisen sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Kauden jälkeen hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Kanadan maajoukkueessa Sydor pelasi nuorten MM-kisat vuonna 1992 ja kahdet MM-kisat vuosina 1994 ja 1996.
Lopetettuaan pelaajauransa Sydor aloitti vuonna 2010 AHL-seura Houston Aerosin apuvalmentajana. Vuosi myöhemmin hän siirtyi NHL-seura Minnesota Wildin valmennusryhmään.
Skam Austin
Skam Austin on yhdysvaltalainen versio norjalaisesta sarjasta Skam. Sarja kertoo nuorten elämästä Austinissa, Texasissa.
Sarjan ensimmäinen tuotankokausi kertoo Meganista sekä hänen seurustelu- ja ystävyyssuhteistaan. Megan saa uusia ystäviä nimeltään, Grace, Kelsey, Jo ja Zoya. Myös sarjassa näkyy hänen poikaystävänsä Marlon ja hänen kaverinsa Tyler ja Shay.
Omar Khadr
Omar Ahmed Khadr (s. 19. syyskuuta 1986 Toronto, Kanada) on kanadalaisen Khadrin perheen neljäs lapsi. Hänet vangittiin 15-vuotiaana Afganistanissa Ayub Kheylin kylän nelituntisen tulitaistelun päätteeksi. Omaria epäiltiin terroristien avustamisesta ja hänen väitettiin heittäneen yhdysvaltalaisen sotilaan tappaneen kranaatin. Tämän johdosta hänet lähetettiin Guantanamo Bayn vankileirille.
Kanadasta kotoisin oleva Omar oli nuorin Guantanamo Bayn vankileireillä pidetty vanki ja häntä kutsuttiin usein lapsisotilaaksi. Hän oli myös yksi harvoista Guantanamo Bayssä olleista länsimaiden kansalaisista eikä Kanada alkuun hakenut hänen luovutustaan kertaakaan, huolimatta Amnestyn, Unicefin ja useiden muiden merkittävien organisaatioiden vaatimuksista. Huhtikuussa 2009 kanadalainen tuomioistuin viimein päätti, että kansainvälinen oikeus pakottaa hallituksen vaatimaan Khadrin palautusta.
Khadr oli ainoa Military Commissions Actin myötä habeas corpus -oikeutensa menettänyt vanki, joka ei alkanut boikotoida Guantanamo Bayn oikeusprosesseja. Helmikuussa 2008 Pentagon julkaisi asiakirjoja, jotka paljastivat ettei heillä ollut todisteita siitä, että Khadr olisi heittänyt kranaatin, vaikka hän olikin paikalla tulitaistelun aikaan. Itse asiassa sotilasvastaavat olivat alun perin raportoineet, että eräs toinen sotilas olisi heittänyt kranaatin juuri ennen kuolemaansa. Tammikuussa 2009 64 % kanadalaisista kannatti Khadrin palauttamista Kanadaan.
Steve Spangler
Steve Spangler on yhdysvaltalainen tieteilijä. Hänet tunnetaan parhaiten Kevytkola ja Mentos -purkauksen alkuunpanijana.
Lapin nolla
Lapin nolla (lyh. LN) on Suomen toisen valtakunnallisen tarkkavaaituksen aikana perustettu korkeusjärjestelmä, joka tarkoitettiin väliaikaiseksi.
LN:aa on luotu linjan Aavasaksa-Rovaniemi-Kemijärvi pohjoispuolelle, jossa sitä käytetään edelleen tietyissä yhteyksissä. Em. linjalla LN yhtyy N60:een. Lähtötaso on siten sama kuin N60:n. maannousua em. linjan pohjoispuolella tehtyjen vaaitusten aikana ei ole otettu huomioon. LN keskivuoksijärjestelmässä ja LN:ssa korkeudet ovat ortometrisiä korkeuksia.
Frans Linnavuori
Frans Fritiof Linnavuori (13. lokakuuta 1880 Ylöjärvi – 12. heinäkuuta 1926 Ylöjärvi) oli suomalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko.
Frans Linnavuori suoritti musiikkiopintonsa Helsingin musiikkiopistossa ja Turun lukkari- ja urkurikoulussa. Toimittuaan kanttoriurkurina aluksi Ylöjärvellä ja Leppävirralla hän tuli vuonna 1908 Tampereen tuomiokirkon urkuriksi. Urkurina hän järjesti lukuisia omia konsertteja. Lisäksi hän omisti pianoliikkeen Tampereella ("Fr. Linnavuoren Pianomakasiini").
Frans Linnavuoren sävellykset ovat suureksi osaksi jääneet unohduksiin. Tunnetuin niistä on V. A. Koskenniemen runoon sävelletty laulu Minä laulan sun iltasi tähtihin.
Eduard Kotšergin
Eduard Stepanovitš Kotšergin (s. 22. syyskuuta 1937 Leningrad) on sukutaustaltaan puolalais-venäläinen lavastaja ja kirjailija. Hän on toiminut Tovstonogovin suuren draamateatterin päälavastajana vuodesta 1972 lähtien.
Kääpiökirjaajat
Kääpiökirjaajat (Crypturgus) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluvien lajien määrä on yli 30, mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Eduard Kotšergin
Kotšergin on Venäjän taideakatemian täysjäsen. Työstään teatteritaiteilijana hänet on palkittu kaksi kertaa Neuvostoliiton valtionpalkinnolla (vuosina 1978 ja 1984) sekä Venäjän valtionpalkinnolla (2001). Hänelle on myönnetty Venäjän kansantaiteilijan arvonimi vuonna 2001.
Kotšergin on kirjoittanut muistelmateoksia sekä lavastamista ja teatteritaidetta käsittelevää esseistiikkaa. Kotšerginin teoksista on suomennettu omaelämäkerrallinen romaani Risteillä ristityt (Idiootti 2017), joka kuvaa kirjailijan lapsuutta. Risteillä ristittyjen alkuteos Крещённые крестами voitti Venäjällä vuonna 2010 Natsionalnyi bestseller sekä Sergei Dovlatov -palkinnot.
Elämä
Eduard Kotšerginin isä Stepan Kotšergin teloitettiin Stalinin vainoissa ennen Eduardin syntymää. Hänen puolalainen äitinsä Bronisława Odyniec pidätettiin 1940 ja tuomittiin vankileirille syytettynä vakoilusta. Eduard Kotšergin sijoitettiin kansanvihollisten lapsille tarkoitettuun leningradilaiseen orpokotiin. Leningradin piirityksen alkuvaiheessa hänet evakuoitiin Omskin alueelle NKVD:n hallinnoimaan lasten vastaanottokotiin.
Elokuussa 1945 Kotšergin pakeni lastenkodista pyrkien kohti Leningradia. Vuoteen 1952 asti hän matkusti kesäaikaisin jäniksenä Neuvostoliiton rautateillä ja vietti talvet eri lastenkodeissa sekä myöhemmin nuorisovankilassa, josta MVD palautti hänet vankileiriltä vapautuneen äidin luo.
Vuonna 1960 Kotšergin valmistui A. N. Ostrovskille nimetystä Leningradin teatteri-instituutista lavastajaksi, jonka jälkeen hän työskenteli Mihailovski-teatterissa.
Vuodesta 1963 vuoteen 1966 Kotšergin työskenteli Liteinyn teatterin ja vuodesta 1966 vuoteen 1972 Vera Komissarževskajan akateemisen draamateatterin päälavastajana. Vuodesta 1972 lähtien Kotšergin on toiminut Tovstonogovin suuren draamateatterin päälavastajana.
Teokset
Risteillä ristityt (Idiootti 2017), alkuteos Крещённые крестами, 2009.
Aiheesta muualla
Pentti Stranius: Orpokotilapsen odysseia Siperiasta Leningradiin. Arvostelu teoksesta Risteillä ristityt. Idiootti 2017. (Agricolan kirja-arvostelut 31.5.2017)
Papuan maanjäristys 1976
Papuan maanjäristys 1976 oli Papuan provinssissa Indonesiassa tapahtunut maanjäristys, joka oli voimakkuudeltaan 7,1 Richterin asteikolla.
Vahingot ja kuolonuhrit
Mutavyöryt nostivat kuolleitten määrää 72:lla. 5 000–9 000 ilmoitettiin kadonneiksi ja heidän oletettiin menehtyneen. Kuusi kokonaista kylää tuhoutui.
Michał Czajkowski
Michał Czajkowski, Sadyk paša, (1808–1886) oli puolalainen kirjailija ja seikkailija. Hän oli syntyisin Vähä-Venäjältä puolalaisista vanhemmista ja otti osaa Puolan kapinaan 1831. Hänen ’Kasakkakertomuksensa’ (1837), samoin kuin sen jälkeen ilmestyneet novellinsakin, tulivat reippaan kertomatapansa ja jännittävien tapahtumiensa ansiosta suosituiksi. Kyllästyneenä kirjallisuuteen Czajkowski kääntyi 1841 valtiollisen seikkailun alalle.
Czajkowski lähti Turkkiin ruhtinas Adam Czartoryskin lähettiläänä ottamaan selkoa turkkilaisten mielialasta Puolaa kohtaan. Mentyään naimisiin puolalaisen runoilijan Juliusz Slowackin nuoruudenrakkauden kanssa hän kääntyi islamin uskoon, saavutti Turkin hallituksen luottamuksen ja johti Sadyk pašan nimellä Krimin sodassa itse muodostamaansa turkkilaista kasakkajoukkoa. Vuonna 1860 hän oli jo kyllästynyt vapausharrastuksiin ja alkoi kannattaa itsevaltiutta. Oltuaan aikanaan Turkissa korkeissa viroissa, muun muassa Bukarestin kuvernöörinä, hän anoi 1872 armahdusta Venäjän hallitukselta ja sen saatuaan asettui asumaan Ukrainaan, jossa hän teki itsemurhan. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät Leipzigissa 1863–1873.
Puolukkapiiloyökkönen
Puolukkapiiloyökkönen (Conistra vaccinii) on keskikokoinen yökköslaji. Aikuistalvehtijana se kuuluu toisaalta syksyn viimeisiin ja toisaalta kevään ensimmäisiin perhosiin.
Koko ja ulkonäkö
Yleisväritykseltään puolukkapiiloyökkönen on tavallisimmin ruosteenruskea, mutta lajin sisällä on huomattavan suurta muuntelua ja joskus tavataan myös harmaita tai kellertäviä yksilöitä. Etusiiven keskiosassa on yleensä selvästi erottuva tumma täplä, joka muodostuu munuaistäplän takaosasta. Etusiiven kärkiosassa saattaa erottua rivi tummia täpliä. Muuten etusiipien kuviointi on melko huomaamatonta ja joskus sitä voi olla vaikea huomata lainkaan. Takasiivet ovat etusiipiä selvästi vaaleammat, harmaanruskeat. Siipiväli 30–35 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan koko Euroopassa. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä levinneisyys ulottuu Altaivuoristoon saakka. Suomessa puolukkapiiloyökkönen on erittäin yleinen ja runsaslukuinen ainakin Oulun korkeudelle saakka. Se talvehtii aikuisena ja kuuluu samalla sekä syksyllä viimeisten joukossa, että keväällä ensimmäisinä lentäviin perhosiin. Lauhat jaksot saattavat herättää talvehtivat perhoset esille keskellä talveakin. Lentoaika Suomessa on syyskuun alusta pakkasiin ja keväällä huhtikuusta kesäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat
Puolukkapiiloyökkönen elää etenkin sekametsissä sekä erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Laji on yöaktiivinen mutta keväällä ja syksyllä aikuisia perhosia on helppo löytää lepäämässä seinillä, varsinkin ulkovalojen lähistöllä. Makealla nesteellä kostutetulle syötille perhosia voi illalla lentää joukoittain. Aikuinen perhonen talvehtii.
Ravintokasvi
Toukka kelpuuttaa laajan joukon ravintokasveja.
Limppu
250px|oikea|pienoiskuva|Limppua. Limppu on tavallisesti paksu, pyöreä tai pitkänomainen leipä. Limppua on saatavilla sekä tummana että vaaleana. Ruistaikinasta leivottua limppua kutsutaan ruislimpuksi. Muita erityisiä limpputyyppejä ovat mm. joulu-, pääsiäis-, piimä- ja perunalimppu sekä setsuuri.
Kaakkois-Suomessa ja Savon alueella limpulla on tarkoitettu myös ohutta, nostattamatonta leipää.
Bill Schindler
Schindler aloitti kilpailemisen Sprint cars -luokassa vuonna 1931. Hän siirtyi Midget cars -sarjaan vuonna 1934. Schindler menetti vasemman jalkansa polvesta alaspäin Champ Car -kilpailussa Mineolassa vuonna 1936.
Schindler kuului ryhmään, joka vaati AAA-sarjaa siirtymään pois itärannikolta. Schindler siirtyi AAA-sarjaan vuonna 1940 voittaen Bronx Coliseum Indoor -mestaruuden. Myöhemmin Schindler siirtyi ARDC-sarjan presidentiksi kuuden vuoden ajaksi. Schindler voitti ARDC-mestaruuden vuosina 1940, 1945, 1946 ja 1948. Vuosina 1947–1948 Schindler voitti 53 Midget cars -kilpailua. Schindler menehtyi Sprint car -kilpailussa Allentownissa Pennsylvaniassa vuonna 1952.
Schindler on valittu National Sprint car Hall of Fameen vuonna 1998, National Midget Auto Racing Hall of Fameen vuonna 1985 ja New England Auto Racers Hall of Fameen vuonna 2004.
François de Curel
François de Curel (10. kesäkuuta 1854 Metz, Moselle, Ranska − 26. huhtikuuta 1928 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen näytelmäkirjailija.
Wilhelm Spengler
William Spengler (19. maaliskuuta 1907 Alpsee, Saksa – 1. huhtikuuta 1961 Oldenburg, Länsi-Saksa) oli natsi-Saksan SS:n tiedustelupalvelussa SD:ssä työskennellyt SS-eversti ja sodanjälkeisen entisiä SS-miehiä auttaneen avustusjärjestö Stille Hilfen perustajajäsen.
Ennen natsien valtaantuloa vuonna 1933 Spengler oli työskennellyt liikunnanohjaajana. Vuodesta 1934 alkaen hän työskenteli SD:lle yleten johtajaksi kirjallisuutta ja lehdistöä tarkkailevaan pääosasto I:n (Hauptabteilung I) vuonna 1936. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin johtamaan pääosasto II, jonka alueena oli kulttuurielämä. Sicherheitsdienstin Amt III C:n eli kulttuuriosaston johtajana Spengler toimi vuosina 1939-1945. Kulttuuriosaston vastuualueena olivat kulttuuriasiat sekä sotaa edeltävien Saksan rajojen ulkopuolella asuneet saksalaiset.
Vuonna 1954 Spengler julkaisi yhdessä entisen SD-toverinsa Hans Schwerten kanssa kirjoittaman kirjan Denker und Deuter im Heutigen Europa. Nimensä muuttanut Schwerte oli sodan jälkeen kääntynyt liberaaliksi ja toimi yliopiston professorina ennen eläkkeelle jäämistään. Hänen menneisyytensä tuli ilmi vasta vuonna 1992.
Harold Eugene Edgerton
Harold Eugene ”Doc” Edgerton (6. huhtikuuta 1903 Fremont, Nebraska, Yhdysvallat – 4. tammikuuta 1990 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen insinööri ja Massachusetts Institute of Technologyn (MIT) sähkötekniikan professori. Hänen ansioihinsa luetaan stroboskoopin kehittäminen yleisesti käytetyksi tuotteeksi.
Edgerton aloitti yliopisto-opiskelunsa Nebraska–Lincolnin yliopistossa ja sai alemman korkeakoulututkinnon sähkötekniikasta vuonna 1925. Tämän jälkeen hän siirtyi jatkamaan opintojaan MIT:ssä, josta valmistui 1927 ja väitteli tohtoriksi 1931. Jo jatko-opiskelijana Edgerton rakensi ja kehitti ensimmäisen salamalaitteensa, joka käytti höyryyntynyttä elohopeaa. Pian hän siirtyi kuitenkin ksenoniin, joka on säilynyt salamalaitteissa käytössä tämän jälkeenkin. Edgertonin stroboskoopilla pystyi ottamaan todella tarkkoja pysäytyskuvia nopeista tilanteista.
Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain asevoimat kiinnostui Edgertonin keksinnöstä. Hänet määrättiin kehittämään kuvauslaite, joka soveltuisi yöllisiin ilmakuvauksiin. Edgertonin laitteella pystyttiin yöllisellä tiedustelulla selvittämään Akselivaltioiden joukkojen liikkeisä viikkoja ennen Normandian maihinnousua.
Tutkimuskumppaneidensa Kenneth J. Germeshausenin ja Herbert E. Grierin kanssa Edgerton perusti sodan jälkeen EG&G-nimisen yrityksen keksintönsä kaupallisen mahdollisuuksien hyödyntämiseen. He kehittivät kameran kuvaamaan ensimmäisiä ydinkokeita. Edgerton aloitti myös 1950-luvulla yhteistyön merientutkijan Jacques-Yves Cousteaun kanssa. Edgerton kehitti vedenalaista valokuvausta ja keksi monia kaikuluotaukseen perustuvia laitteita.
Koko uransa ajan Edgerton otti laitteillaan myös taiteellisia valokuvia. Hänen kuvansa nestepintaan putoavista maitopisaroista oli mukana vuonna 1937 New Yorkin modernin taiteen museon ensimmäisessä valokuvausta käsittelevässä näyttelyssä. Edgertonin valokuvia on lisäksi ollut esillä esimerkiksi Bostonin tiedemuseossa.
Ruskokyyhkyrääkkä
Ruskokyyhkyrääkkä (Mesitornis unicolor) on kyyhkyrääkkien heimoon (Mesithornithidae) kuuluva lintulaji. Sitä esiintyy ainoastaan Madagaskarin itäosissa Tolagnarosta Marojejyyn. Marc Athanese Parfait Oeillet Des Murs kuvaili lajin holotyypin Madagaskarilta vuonna 1845.
Portugalin kansallinen terveysinstituutti
Tutkimuslaitoksen päätoimipiste sijaitsee Lissabonissa. Laitoksella on yksi tai kaksi sivutoimipistettä Portossa (Centro de Saúde Pública Doutor Gonçalves Ferreira, Medical Center of Genetics Jacinto Magalhães) ja yksi Águas de Mourassa (Centro de Estudos de Vectores e Doenças Infecciosas Doutor Francisco Cambournac). Laitoksessa työskentelee yli 600 ihmistä.
Covid-19-pandemian aikana Portugalin kansallinen terveysinstituutti on toiminut maansa referenssilaboratoriona, ja varmensi ensimmäiset tautitapaukset helmikuussa 2020. INSA kuuluu myös COVID-19-taudin hoitoa etsivään kansainväliseen kliiniseen tutkimusverkostioon.
Juan de la Cueva
Juan de la Cueva (noin 1550 − noin 1610 ) oli espanjalainen näytelmäkirjailija. Hän viljeli useimpia kirjallisuudenlajeja, mutta onnistui parhaiten draamassa ja oli yksi kansallisen draaman perustajia. Cuevan toiminta oli uudistavaa. Hän kohotti draamallista tyyliä ja jakoi draaman kolmeen jornada-osaan. Hänen tuotteliaisuutensa kuitenkin vahingoitti hänen teostensa arvoa. Kokoomateos Obras (Sevilla 1582) sisältää sonetteja, canzoneja, elegioja, eklogeja ynnä muuta italialais-klassilliseen tyyliin. Hänen kokoelmiaan ovat muun muassa Coro Febeo de romances historiales (1587−1588) ja Primera parte de las comedias y tragedias (1588), johon kuuluu neljä murhenäytelmää ja kymmenen komediaa.
Luotiviivanpoikkeama
Luotiviivanpoikkeama on luotiviivan ja vertausellipsoidin normaalin välinen suuntaero. Luotiviivanpoikkeama määritellään yleensä pohjois-eteläsuuntaisen ja itä-länsisuuntaisen komponenttinsa avulla.
Luotiviiva on käyrä, jonka tangentti jokaisessa pisteessä on painovoimavektorin suunta. Luotiviivan suunta on vastakkainen painovoimavektoriin nähden.
N43
N43 on Suomen toisen valtakunnallisen tarkkavaaituksen aikana perustettu, väliaikaiseksi tarkoitettu korkeusjärjestelmä. Geodesian näkökulmasta N43 on yhdistetty korkeusvertausjärjestelmä ja korkeusvertauskehys.
Durov
Durov tai Durova on muun muassa seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
N43
N43:a käytetään edelleen tietyissä yhteyksissä. N43:n lähtötaso on Helsingin keskimerenpinta 1943.0, mistä myös nimitys on peräisin. NN:n lähtötaso on sama. Tarkkavaaituksen aikana tapahtunutta maannousua ei ole otettu huomioon. N43:ssa korkeudet ovat ortometrisiä korkeuksia. N43 on keskivuoksijärjestelmässä.
Jornada
Jornada on jokin, mikä kestää päivän, päivämatka. Se on näytös vanhassa espanjalaisessa kansallisdraamassa. Siinä merkityksessä sanaa on käyttänyt Bartolomé Torres Naharro lyyris-dramaattisessa kokoelmassaan Propaladia (1517).
Over the Hills and Far Away (EP)
Over the Hills and Far Away on Nightwishin EP vuodelta 2001.
N60
N60 on Suomen toiseen valtakunnalliseen tarkkavaaitukseen perustuva korkeusjärjestelmä. Geodesian näkökulmasta N60 on yhdistetty korkeusvertausjärjestelmä ja korkeusvertauskehys.
Over the Hills and Far Away (EP)
EP:n nimikappale on cover-versio Gary Mooren samannimisestä kappaleesta. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Nimikappaleen lisäksi EP sisältää ennenjulkaisemattomat kappaleet ”10th Man Down” ja ”Away” sekä uuden version yhtyeen debyyttialbumilla Angels Fall Firstillä julkaistusta kappaleesta "Astral Romance". Miesääninä EP:llä vierailevat Tapio Wilska ja Tony Kakko. EP oli basisti Sami Vänskän viimeinen julkaisu yhtyeen kanssa.
EP myi Suomessa platinaa julkaisuvuonnaan. Suomen singlelistalla se sijoittui parhaimmillaan ensimmäiseksi ja pysyi listalla yhteensä 49 viikkoa.
Thug Life
Ennen Shakurin kuolemaa Tupac ja Big Syke työstivät uutta albumia Thug Life Volume 2, mutta Tupacin kuoltua albumia ei koskaan saatu valmiiksi, eikä sitä myöskään julkaistu. Niinpä Thug Life Vol. 1 jäi ryhmän ensimmäiseksi ja samalla viimeiseksi julkaistuksi albumiksi.
N60
N60:n lähtötaso on Helsingin keskimerenpinta epookissa 1960.0. N60:n korkeuserojen epookki on maannousun osalta 1960.0. N60:ssa korkeudet ovat ortometrisiä korkeuksia. N60 on keskivuoksijärjestelmässä.
Maankohoamisen vuoksi Suomessa siirryttiin käyttämään N2000:ta vuonna 2007.
Preeriakirvinen
Preeriakirvinen (Anthus spragueii) on pohjoisamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Kanadan eteläosat ja Yhdysvaltain pohjoisosat. Se talvehtii Yhdysvaltain eteläosista Meksikon keskiosiin ulottuvalla alueella. John James Audubon kuvaili lajin holotyypin Fort Unionin läheltä Pohjois-Dakotasta 1844.
Czajkowski
Czajkowski, Czajkowska on puolalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Geopotentiaaliluku
Geopotentiaaliluku on Maan painovoimakentän potentiaali geoidilla vähennettynä potentiaalilla havaintopisteessä. Geodesiassa painovoimakentän potentiaali määritellään siten, että se pienenee ylöspäin. Geopotentiaaliluku on nolla geoidilla ja kasvaa ylöspäin.
Arokyyhkyrääkkä
Arokyyhkyrääkkä (Monias benschi) on kyyhkyrääkkien heimoon (Mesithornithidae) kuuluva lintulaji. Sitä esiintyy ainoastaan Madagaskarin lounaisosassa River Mangokysta pohjoiseen River Fiherananalle. Émile Oustalet ja Guillaume Grandidier kuvailivat lajin holotyypin Vorondreosta vuonna 1903.
Keltakikla
Keltakikla (Cichla orinocensis) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Saaliiksi jäänyt keltakikla Keltakikla voi kasvaa korkeintaan 61,7 senttimetrin mittaiseksi ja painaa korkeintaan 6,2 kilogrammaa. Lajilla on kylkiviivalla noin 80 suomua. Kylkiviivan seudulla on kolme tummaa täplää, joilla on hopeainen reunus. Keltakikla voidaan sekoittaa sukulaiseensa Cichla nigromaculataan. Lajit voidaan kuitenkin erottaa toisistaan selän alueella olevista mustista täplistä, joita ei keltakiklalla ole.
Levinneisyys ja elinympäristö
Keltakiklaa tavataan Brasiliasta, Kolumbiasta ja Venezuelasta. Lajia on myös tuotu Singaporeen. Sen elinympäristöä ovat hitaasti virtaavat joet ja laguunit. Keltakikla käyttää ravinnokseen muita kaloja, useimmiten tetroja. Laji elää noin 27–29 asteen lämpöisissä vesissä. Sopiva pH-arvo sille on 5,5–6,5.
Specim
thumb|250px|Hyperspektraalikameran toimintaperiaate. Specim, Spectral Imaging Oy Ltd on Oulussa sijaitseva teknologiayritys, joka kehittää hyperspektraalikameroita tutkimukseen, teollisuuteen sekä kaukokartoituskäyttöön. Specimin ilmakuvauksessa käytettäviä hyperspektraalikameroita on hyödynnetty ympäristömittauksissa, kasvitutkimuksessa, vakavien ympäristökatastrofien kuten Meksikonlahden öljyonnettomuuden ja Unkarin myrkkyvuodon leviämisen seuraamisessa ja puhdistustöiden ohjaamisessa.
Vuonna 2010 Specimin termaalisen infrapuna-alueen hyperspektraalikamerat ovat saaneet laajalti huomiota, yhtiö on nimetty muun muassa optiikan alan Prism Awards 2010 -palkinnon finalistiksi. Specimin "pöllö" (owl) on maailman ensimmäinen thermaalialueen hyperspektraalikamera, jota voidaan käyttää miehittämättömissä lentokoneissa (UAV) tai ympäröivän maailman kemiallisessa kuvantamisessa ilman valonlähdettä, edes auringon valoa tai kuutamoa ei tarvita. Hyperspektraaliteknologia tuli laajan yleisön tietoisuuteen USA:n erikoisjoukkojen käyttäessä sitä Osama bin Ladenin kiinnioton yhteydessä toukokuussa 2011.
Antiikin Rooman armeija
thumb|Roomalaisen sotilaan asuun pukeutuneella miehellä yllään [[lorica segmentata -rautavyö-rintapanssarin jäljennös]] Antiikin Rooman armeija vaikutti merkittävästi Rooman valtakunnan historiaan. Se loi ja ylläpiti imperiumia, joka laajimmillaan ulottui Euroopasta Pohjois-Afrikkaan ja Lähi-itään. Varhaisen Rooman armeija oli pieni ja sen sodat koostuivat lähinnä ryöstöretkistä. Rooman tasavallan ajan armeija koostui tavallisista kansalaisista, jotka liittyivät armeijaan sodan ajaksi mutta palasivat sitten takaisin siviilielämään. Vasta tasavallan lopulla Rooman armeijasta muotoutui kurinalainen ammattiarmeija, jona monet sen yleensä tuntevat.
Armeija oli Rooman politiikan toteuttaja, mutta myös politiikan luoja ja keisarintekijä. Sota ja politiikka kietoutuivat erottamattomasti yhteen, koska valtakunnan johtajien odotettiin ohjaavan sekä julkista elämää Forumilla että armeijaa sotaretkellä. Armeija toimi tärkeänä sosiaalisen nousun väylänä ja roomalaistamisen työkaluna.
Armeija kehittyi vähitellen Välimeren alueen mahtavimmaksi sotilasmahdiksi, kun tarpeen vaatiessa kootuista sotajoukoista siirryttiin ammattiarmeijaan Gaius Mariuksen uudistusten yhteydessä n. 100 eaa. Lopulta syntyi legioona, n. 6 000 miehen hyvin järjestäytynyt yksikkö.
Komentaja
Roomalainen komentaja oli vapaa toimimaan ja pystyi johtamaan sotatoimia suoraan ja henkilökohtaisella tasolla lähellä miehiään. Hän oli aktiivinen ja liikkui vihollisen tuntumassa, vaikka uhkana oli haavoittuminen tai kuolema. Ihanne oli komentaja, joka pysyi maanmiehenä ja aseveljenä ja joka oli osallisena yhteisessä yrityksessä muun armeijan mukana. Komentaja ei koskaan saanut epäillä Rooman lopullista voittoa. Jalosukuisen roomalaisen edellytettin osaavan järjestää armeija taisteluryhmitykseen ja kykenevän johtamaan sitä taistelun aikana. Hänellä oli oltava päätösten tekemiseen tarvittava itseluottamus ja järki. Taisteluissa komentajan tehtävänä oli tarvittaessa siirtää reservissä olleita joukkoja eturintamaan.
Antiikin maailmassa ei ollut juurikaan karttoja, joten komentajat keräsivät tietoa eri lähteistä. Yleensä oli lähetettävä tiedustelija etumaastoon katsomaan, mitä siellä oli. Komentajat saattoivat hoitaa tiedustelun myös kuulustelemalla vankeja tai haastattelemalla kauppiaita.
Tiedonkulku oli hidasta eikä se missään oloissa ollut ratsulähetin laukkaa nopeampaa. Viestityskeinoina käytettiin myös lippuja ja merkkitulia.
Legioona
Legioona (legio, monikko legiones) oli Rooman valtakunnan armeijan sotilaallinen perusyksikkö, joka on verrattavissa nykyarmeijoiden divisioonaan. Arviolta 4 000–6 000:n miehen vahvuiset legioonat olivat takaamassa Rooman sotilaallista mahtia. Legioonien poliittinen valta Roomassa oli myös suuri.
Legioonissa ehkä merkittävin osa oli niiden raskas jalkaväki eli legioonalaiset (legionarius, monikko legionarii). Legioonalaisia tukivat usein ulkomaiset auxilia-joukot, jotka toimivat jousimiehinä, ratsujoukkoina, keihäsmiehinä ja jopa linkomiehinä. Legioonat olivat numeroituja ja noin 50 niistä tunnetaan nykyään. Keisariajalla Rooman armeijassa oli samanaikaisesti 25–30 legioonaa.
Varustus
thumb|right|Roomalainen sotilas 1896 painetussa julkaisussa Legioonien varustus kehittyi vähitellen. Alun perin armeija koostui hastaateista (hastati), prinkiipeistä (principes) ja triaareista (triarii). Suojavarusteina oli erilaisia haarniskoja ja kypäriä. Hastaatit olivat iältään nuorimpia ja muodostivat legioonan ensimmäisen linjan. Prinkiipit olivat kokeneita jalkaväkimiehiä ja muodostivat toisen linjan. Triaarit olivat veteraaneja ja muodostivat kolmannen ja viimeisen linjan. Jokainen linja oli jaettu kymmeneen komppaniaan eli manipuliin. Kevytaseinen jalkaväki oli siroteltu raskasaseisen jalkaväen manipulien joukkoon. Tämä kokoonpano pysyi käytössä aina Mariukseen asti. Sen lisäksi että Marius otti käyttöön palkka-armeijan, hän yhtenäisti armeijan, ja kaikille sotilaille tuli käyttöön sama varustus: sama haarniska, aseistus ja ruoka-ja varustepakkaus, minkä takia heitä kutsuttiin Mariuksen muuleiksi.
Legioonalaisen aseistus koostui gladius-miekasta, pilumista ja pugio-tikarista. Pilum oli heittokeihäs, joka oli noin kahden metrin mittainen. Puisen varren päässä oli noin 60 cm:n mittainen rautainen väkäkärki. Kun pilum heitettiin, oli siinä varsin suuri iskuenergia ja se saattoi lävistää vastustajan kilven ja pitkän ohuen rautakärjen ansiosta myös kilven taakse suojautuneen vastustajan. Osuessaan pilum takertui joka tapauksessa tiukkaan eikä vihollinen voinut käyttää keihästä, koska ohut rautakärki poikkeuksetta vääntyi eikä siksi ollut enää käyttökelpoinen. Gladius oli noin 60 cm pitkä kaksiteräinen miekka, jonka roomalaiset olivat todennäköisesti omaksuneet espanjalaisilta. Legioonalaiset pitivät miekkaa oikeassa kädessä. Myös vasenkätiset, koska tiukassa ja ahtaassa linjassa taisteltaessa oli kaikkien toimittava samoin. Miekka oli myös siksi lyhyt, koska pitempi miekka olisi vaatinut käyttäjälle enemmän tilaa ja legioonalaiset seisoivat linjassa lähellä toisiaan suojatakseen toinen toistaan. Legioonalaiset heittivät usein ensin pilumit ja kävivät sitten lähitaisteluun.
Köyhät sotilaat suojasivat itsensä yleensä pyöreällä tai suorakulmaisella rintalevyllä. Vasemmassa kädessä sotilailla oli ovaalinmuotoinen, nahalla ja raudalla vahvistettu puukilpi. Sen alta näkyvän vasemman jalan sotilaat suojasivat usein säärisuojuksella.