cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivan Starov
Arkkitehti on haudattu Pietariin Aleksanteri Nevskin luostarin 1700-luvun hautausmaalle eli nekropoliin.
Pääntauti
Pääntauti on hevosilla esiintyvä Streptococcus equi -bakteerin aiheuttama hengitystieinfektio. Pääntauti on hevoseläinten sairaus, ja sitä esiintyy kaikkialla maailmassa. Suurin osa hevosista paranee taudista, mutta erityisesti varsoille tauti on vaarallinen ja voi johtaa jopa kuolemaan. Pääntauti on erittäin herkästi tarttuva. Suomessa se kuuluu lakisääteisesti ilmoitettaviin eläintauteihin, jotka eläinlääkärin on raportoitava Ruokavirastolle. Sairaus leviää tartunnan saaneen hevosen hengitysteiden eritteistä suoraan hevosesta toiseen sekä varusteiden ja ihmisten välityksellä. Tartunta ilmateitse on harvinaista. Tartunnan saanut hevonen voi jäädä oireettomaksi kantajaksi ja levittää tautia edelleen. Oireeton kantaja voi erittää bakteeria vaihtelevasti vielä kuukausien tai jopa vuosien päästä. Rasitus, esimerkiksi pitkä kuljetus, voi aktivoida bakteerin erittämisen. Tartuntoja todetaan Suomessakin vuosittain useissa talleissa. Merkittävä osa tartunnoista jää kuitenkin tunnistamatta vähäisen näytteenoton takia.
Sairastuminen
Alustava diagnoosi tehdään pääntaudin tyypillisten oireiden perusteella. Pääntautia epäiltäessä on aina otettava välittömästi yhteys eläinlääkäriin ja ryhdyttävä toimenpiteisiin lisätartuntojen ehkäisemiseksi. Taudinaiheuttaja määritellään bakteriologisella tutkimuksella, jota varten eläinlääkäri ottaa näytteitä hevosten hengitystie-eritteistä. Tyypillisesti oireilevien lisäksi näytteitä tulisi ottaa myös epätyypillisesti oireilevista hevosista, joilla on kuumeinen hengitystietulehdus.
Tartuntojen ehkäisy
Talli, jossa on pääntautiepäily, tulee eristää. Oireettomiakaan hevosia ei saa viedä tallialueelta pois eikä uusia hevosia tuoda talliin. Sairaat hevoset pidetään erillään oireettomista ja talli osastoidaan siten, etteivät sairaat hevoset pääse kosketuksiin muiden kanssa. Eristysosastolla tulee olla omat välineet hevosten hoitoon ja tallin siivoukseen. Jos samat ihmiset hoitavat sekä sairaita että terveitä hevosia, tulee työjärjestyksen, suojavaatteiden ja desinfioinnin avulla huolehtia siitä, etteivät ihmiset levitä tartuntaa käsien tai vaatteiden välityksellä terveisiin hevosiin. Oireettomienkin hevosten terveydentila tutkitaan päivittäin. Jos hevoselle nousee kuume, se siirretään välittömästi sairasosastolle.
Tallin rakenteet, ruokinta- ja vesiastiat sekä hevosten varusteet tulee pestä huolellisesti ja desinfioida. Tallissa käyvien on myös syytä desinfioida kätensä, eikä tallissa käytettyjä vaatteita ja jalkineita pidä käyttää tallin ulkopuolella. Hevoset voivat erittää pääntautibakteeria myös ulosteeseen, joten lannat tulee siivota myös hevosten ulkoilualueilta huolellisesti. Auringonvalo ja kuivuus tappavat bakteerin nopeasti, mutta kosteassa ja viileässä bakteeri voi selviytyä pidemmän aikaa. Sairaiden hevosten käytössä ollut laidun kannattaa pitää tyhjänä vähintään neljä viikkoa. Sairastunut hevonen voi levittää pääntautia vielä kuusi viikkoa oireiden häviämisen jälkeen, minkä vuoksi tuona aikana tallista ei pitäisi kuljettaa hevosia muualle eikä tuoda uusia hevosia talliin. Bakteerin erittämisen loppuminen voidaan varmentaa ainoastaan näytteenotolla.
Pääntautia vastaan on kehitetty rokotteita, mutta täydellisen suojan antavaa rokotetta ei ole onnistuttu valmistamaan. Pääntaudin sairastanut hevonen saa yleensä vuosia kestävän vastustuskyvyn tautia vastaan.
Lähteet
Hästsjukdomar
Jelena Belova
Jelena Belova (, o.s., s. 28. heinäkuuta 1947 Minsk ) on neuvostoliittolainen florettimiekkailija ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Motorola 68020
right|thumb|Motorola 68020 Motorola 68020 on Motorolan valmistama mikroprosessori, joka esiteltiin vuonna 1984. Sitä valmistaa Rochester Electronics. Se on Motorola 68010:n seuraaja ja sen seuraaja on Motorola 68030. Suorittimeen viitataan myös yleisesti nimityksellä 020.
68020 oli monin tavoin uudistettu 68010:an verrattuna. Muun muassa 32-bittinen aritmeettis-looginen yksikkö (laskentayksikkö), ulkoinen data- ja osoitusväylä sekä uudet konekieliset käskyt ja osoitusmuodot olivat uusia ominaisuuksia. 68020:ssa (ja 68030:ssa) oli kolmivaiheinen käskykannan liukuhihna (pipeline).
68020:een lisättiin myös Motorolan monisuoritinmalli (RMC-pinni ) moniprosessorikäyttöön. Tämä salli järjestelmää kohden jopa kahdeksan suorittimen yhteistoiminnan. Näistä kahdeksasta suorittimia ja matematiikkasuorittimia (68881 tai 68882) pystyi olemaan mikä tahansa määrä, mutta muistinhallintayksiköitä vain yksi (joko 68841 tai 68851).
68020:ssa oli 256 tavun välimuisti käskyille. Käskyvälimuisti oli järjestetty 64:ään neljän tavun kokoiseen, suoraan määriteltyyn syötteeseen, jotka olivat yhteiskooltaan 256 tavua.
68020-suoritinta käytettiin monissa Commodoren Amiga- ja Applen Macintosh II -tietokoneissa sekä Sun 3 -, Mitsubishi ME1000 - ja NEC EWS4800 -työasemissa. Tektronix 4405 käytti 68020 -prosessoria 68881 matematiikkasuorittimen kanssa.
68EC020
pienoiskuva|right|MC68EC020 Amiga 1200:ssa. Motorola 68EC020 on Motorolan valmistama suoritin. Se on kustannustasoltaan halvempi versio Motorola 68020-suorittimesta. Ainoana erona näiden kahden välillä on 68EC020:n 24-bittinen osoitusväylä (68020:ssa on 32-bittinen), ja siten se voi osoittaa vain 16 megatavua muistia.
Sitä käytettiin myös Amiga 1200:n suorittimena.
Kääpiökerttu
Kääpiökerttu (Curruca nana) on pienikokoinen kerttuihin lukeutuva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 11–12 cm, paino 10 g ja siipien kärkiväli 14–18 cm. Päältä ruskea ja alta valkea pikkulintu, joka liikkuu matalalla pensaikossa tai maassa. Pyrstön yläpinta on ruosteenruskea ja silmä keltainen.
Esiintyminen
Lähi-idästä Keski-Aasiaan, Pohjois-Afrikassa erillisesiintymiä. Tavattu Suomessa muutamia kertoja.
Elinympäristö
Puoliaavikot ja muut kuivat avomaat, missä vähäisiä pensaikkoja ja ruohomättäitä. Suomessa tavatut ovat viihtyneet rikkaruohostoissa ja pensaikoissa.
Ravinto
Hyönteissyöjä, syksymmällä vähäisessä määrin myös marjoja ja siemeniä.
Anïs Ayari
Anïs Ayari (, s. 16. helmikuuta 1982 Lazhar, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän voitti Afrikan-mestaruuden vuonna 2004.
Seurajoukkueura
Puolustajapelaaja Ayari on edustanut urallaan turkkilaista Samsunsporia vuosina 2004–2006. Tätä ennen vuodet 2001–2004 hän pelasi Stade Tunisienissa. Turkista Ayari siirtyi yhdeksi kaudeksi Ranskaan Lorientiin, jonka jälkeen hän jäi yhdeksi kaudeksi ilman seuraa. Ayari yritti neuvotella sopimusta tunisian suurseuran Espérancen kanssa, mutta neuvotteluiden epäonnistuttua hän päätti lopettaa uransa ja keskittyä maatalouteen.
Sittemmin Ayari palasi takaisin jalkapallon pariin kahden kauden jälkeen ja allekirjoitti sopimuksen ES Sahelin kanssa. Hän päätti uransa kauteen 2010–2011.
Maajoukkueura
Ayarin ensimmäinen maaottelu oli 27. maaliskuuta 2002 Norjaa vastaan. Hän oli mukana voittamassa Afrikan-mestaruutta 2004 ja kuului samana vuonna Tunisian olympiajoukkueeseen Ateenassa. Vuoden 2006 MM-kisoissa hän pelasi kahdessa ottelussa. Hän on pelannut 26 maaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin.
Sodankylä (täsmennyssivu)
Sodankylä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Heikki Punttala
Heikki Punttala (21. toukokuuta 1788 Liminka – 1. lokakuuta 1865 Liminka) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Punttalan vanhemmat olivat Yrjö Yrjönpoika Punttala ja Brita Punttala ja puoliso Maria Juhontytär Punttala. Heikki Punttala oli talonpoikaissäädyssä Oulun tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä pankkivaliokunnan jäsen.
Kvanttisuperpositio
Kvanttisuperpositio on kvanttimekaniikan formalismista juontuva ominaisuus, jonka mukaan tietty systeemi voi olla useassa eri tilassa yhdellä kertaa. Useat havainnot osoittavat tämän ominaisuuden kuvaavan myös luonnossa tavattuja rakenteita. Kvanttisuperposition olemassaolon vuoksi luonto on sisäisesti satunnainen – kun yleensä satunnaiset ominaisuudet liitetään useista mikrosysteemeistä koostuvaan kokonaisuuteen, kvanttimekaniikan mukaan joka ainoassa yksittäisessä mikrosysteemissä on satunnaisia piirteitä.
Mitattaessa superpositiotiloja vain yksi johonkin kyseiseen superpositioon kuuluvaan tilaan liittyvä ominaisuus saadaan mittaustuloksena. Mittaustuloksen todennäköisyys saadaan Neumannin mittaushypoteesin mukaan kyseisen tilan painokertoimesta koko systeemin kokonaistilassa.
Formaali kuvaus
Oletetaan yksinkertaisuuden vuoksi että systeemiä voidaan kuvata diskreetillä (eli numeroituvalla) määrällä ominaistiloja, jotka muodostavat täydellisen ortonormaalin kannan systeemiä kuvaavalle Hilbertin avaruudelle. Merkitään noita tiloja merkinnällä |n\rangle, missä n on kokonaisluku. Näitä tiloja vastaa jokin mitattava ominaisuus, observaabeli, jota vastaa lineaarioperaattori \hat{O}, siten, että
Toisin sanoen, mitattaessa observaabelia O systeemin ollessa tilassa |n\rangle saadaan mittausten odotusarvona tulos O_n.
Oletetaan että systeemi preparoidaan ajanhetkellä t=0 (normitettuun) alkutilaan joka ei ole systeemiä kuvaavan Hamiltonin operaattorin H ominaistila. Tällöin myöhemmällä ajanhetkellä t>0 systeemin tila menee superpositioon tiloista |n\rangle, tilaan
Tässä kompleksikertoimet c_n saadaan Hamiltonialaista vastaavan aikakehitysoperaattorin matriisielementtinä,
missä \hbar on Diracin vakio. Valitsemalla H sopivasti voidaan systeemi periaatteessa viedä mielivaltaiseen superpositioon tiloista |n\rangle. Ainoa ehto kompleksiluvuille c_n saadaan tilan normin säilymisestä:
Mittaamalla tällaisesta tilasta ominaisuus O saadaan satunnaisesti jokin niistä arvoista O_n, joille c_n \neq 0. Tämä kyseinen arvo saadaan Neumannin mittaushypoteesin mukaan todennäköisyydellä |c_n|^2 (olettaen että mittaus on projektiivinen).
Esimerkki
Valolla eli sähkömagneettisella kentällä on diskreetti vapausaste, polarisaatio. Tietyntyyppinen polarisaatio kenttään saadaan aikaiseksi polaroid-suodattimilla, joita on mm. aurinkolaseissa. Valo koostuu fotoneista - tosin tavallisesti näkemässämme valossa niitä on suuri määrä eri taajuuksilla. Sen sijaan laserilla tuotetussa koherentissa valossa kaikkien fotonien taajuus on sama. Sen sijaan ilman erillistä suodatusta fotonien polarisaatio on mielivaltainen.
Lineaarisesti polarisoitu fotoni voi olla joko pitkittäisessä tai poikittaisessa polarisaatiotilassa. Merkitään näitä tiloja merkinnällä ja. Vastaavasti ympyräpolarisoitunut valo voi olla joko "oikealle" tai "vasemmalle" polarisoitunut, eli joko tilassa |R\rangle tai |L\rangle. Nämä neljä tilaa eivät kuitenkaan ole toisiaan vastaan kohtisuorassa, vaan niille pätee
Preparoidaan nyt fotoni esimerkiksi tilaan |R\rangle lähetetään se lineaarisen polarisaation suodattavaan suodattimeen. Tämä siis päästää lävitseen esimerkiksi pitkittäisesti polarisoidun valon. Nyt fotoni voi joko mennä suodattimen läpi (jolloin mitattiin tila tai heijastua (jolloin mitattu tila oli ). Todennäköisyys pystypolarisoidun tilan mittaukselle on  ja vastaavasti todennäköisyys vaakapolarisoidun tilan mittaukselle on.
Käyttö
Kvanttisuperpositiota käytetään hyväksi mm. kvanttilaskennassa, joka tosin vaatii myös useiden tilojen lomittumisen, sekä kvanttisalauksessa.
Historiaa
Erityisesti kvanttisuperpositio oli tieteellinen oletus, jota Albert Einsteinin oli vaikea hyväksyä. Hänen mukaansa "Jumala ei heitä noppaa".
Katso myös
Princíp superpozície
Luettelo Finistèren kunnista
border|right|200px|Finistèren sijainti Tämä on luettelo Finistèren departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 282 kuntaa.
Juhlaraha
Juhlaraha on pääsääntöisesti keräilyyn tarkoitettu erikoisraha, joka yleensä lyödään jonkin juhlan, tapahtuman, vuosipäivän tai merkkihenkilön kunniaksi. Juhlarahojen materiaalina on usein kulta tai hopea ja ne lyödään paremmalla laadulla kuin normaalit käyttörahat. Lisäksi niiden lyöntimäärät ovat käyttörahoja pienempiä, minkä takia niiden arvokin on yleensä nimellisarvoa korkeampi.
Historia
Jo antiikin aikana painettiin muistokolikoita, joiden aiheena oli jokin merkkitapahtuma tai hallitsijan merkkiteko. Antiikin Roomassa juhlarahoja käytettiin myös maksuliikenteessä. Keskiajalta juhlarahoja ei tunneta kuin muutamia, mutta renessanssin aikana antiikin rahataiteen tultua kiinnostuksen kohteeksi alettiin juhlarahojakin jälleen valmistaa. 1500–1800-luvuilla juhlarahat painettiin yleensä kullasta ja hopeasta, eikä niitä laskettu maksuliikenteeseen. Niiden aiheina oli yleisimmin hallitsijaperheiden jäsenten häät tai hautajaiset.
1800-luvulla alettiin painaa rahoja kansallisesti ja valtiollisesti merkittävien tapahtumien kunniaksi, joskin vielä hyvin satunnaisesti. Mm. Yhdysvalloissa, Saksassa ja Itävallassa alettiin lyödä juhlarahoja vuosittain 1920–1930-luvuilla. Suomessa ensimmäinen juhlaraha painettiin vuonna 1951, aiheena vuoden 1952 kesäolympialaiset. Nykyisin juhlarahoja painetaan vuosittain useissa eri maissa. Rahapajat valmistavat niitä keräilykohteiksi ja pitävät siten yllä kannattavuuttaan.
Painolaadut ja materiaalit
Suurin osa juhlarahoista on valmistettu kullasta tai hopeasta, mutta myös platinaa on käytetty. Nykyisin joissain rahoissa ja mitaleissa on myös väripainatuksia.
Tornberg
Tornberg on yksi ruotsinpuoleisen Tornionjokilaakson vanhimmista pappissuvuista. Suvun kantaisänä pidetään oululaista kauppiassukua edustanutta Nicolaus Nicolai Ulopolitanusta (1605-1676). Suvun jäsenet ovat vaikuttaneet pappeina, kauppiaina ja virkamiehinä mm. Tornionjokilaaksossa, Kautokeinossa ja Kuusamossa. Kautokeinossa suvun jälkeläiset kantavat nimeä Tornensis. Suvun vaiheita on tutkinut mm. Erkki I. Aikkila.
Songs for the Rockoning Day
Songs for the Rockoning Day on suomalaisen Lordi-yhtyeen nuottikirja, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2007. Kirja sisältää nuotit ja sanoitukset kaikkiin Lordin kolmen ensimmäisen albumin (Get Heavy, The Monsterican Dream, The Arockalypse) kappaleisiin. Lisäksi kirja sisältää kirjoitukset jokaisen albumin teosta ja kappaleiden syntytarinat. Kirja on kokonaan englanniksi kirjoitettu ja esipuheen siihen on kirjoittanut Asko Kallonen
Akhalgorin piirikunta
Akhalgorin piirikunta on piirikunta Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 7 600 asukasta (2006) ja sen pinta-ala on 1 011 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Akhalgorin kaupunkityyppinen taajama.
Akhalgori oli neuvostoaikana osa Etelä-Ossetian autonomista aluetta. Kun Georgia lakkautti Etelä-Ossetian autonomian, se liitettiin Mtskheta-Mtianetin hallintoalueeseen. Vuosien 1991–1992 sodassa alue jäi georgialaisten haltuun. Vuonna 2008 alueella asui noin 8 000 georgialaista.
thumb|left|Georgialaisia pyhiinvaeltajia katsomassa kohti Venäjän miehittämää Akhalgorgin piirikuntaa (2011) Akhalgorin kaupunkityyppinen taajama ja sen eteläpuolinen alue kuuluu vuoden 1992 Dagomysin sopimuksella perustetun kolmikantaisen rauhanturvaoperaation johdon määrittämään turvallisuusvyöhykkeeseen. Ennen Venäjän–Georgian sotaa vuonna 2008 aluetta valvoi rauhanturvaoperaation georgialainen pataljoona. Sodan seurauksena Venäjä ilmoitti, että sen ja Pohjois-Ossetian rauhanturvaajat ottavat koko turvallisuusvyöhykkeen valvontaansa. Aselevon jälkeen Venäjän federaation asevoimat perustavat yhden turvallisuusvyöhykkeen uloimman kehän kahdeksasta tarkastuspisteestä Ikotiin, kaksi kilometriä Akhalgorista pohjoiseen.
Akhalgori sijaitsee Mtkvari-jokeen laskevan Ksani-joen varrella. Jokilaakso on asukkaittensa puolesta hyvin georgialainen. Mtkvari-joen laaksosta on lähes olemattomat tieyhteydet vuorten yli muualle Etelä-Ossetaan. Ainoa asfaltoitu tie suuntautuu Akhalgorista jokilaaksoa pitkin etelään kohti Tbilisiä.
Suutari (kala)
thumb|250px|Suutari akvaariossa. Suutari (Tinca tinca) on Euraasiassa laajalle levinnyt sisävesien särkikalalaji, joka elää myös Itämeren murtovedessä. Suutari on suutarien heimon (Tincidae) ja sukunsa ainoa laji.
Ulkonäkö
Suutari on ruumiiltaan tanakka, väriltään tumman puhuvan oliivinvihreä tai pronssinruskea kala. Suomut ovat pienet, tiukasti limaiseen ihoon kiinnittyneet. Silmät ovat oranssinpunaiset, pienemmät kuin särkikaloilla yleensä. Suu on pieni, suupielissä on lyhyet viiksisäikeet. Pyrstön tyvi on tukeva, pyrstö jokseenkin neliömäinen. Muut evät sen sijaan ovat muodoltaan silmiinpistävästi pyöristyneet, selkäevä on lyhyt. Sukupuolet eroavat toisistaan vatsaevien muodossa ja koossa: koiraalla vatsaevät ovat naaraan eviä huomattavasti suuremmat. Suomessa pyydetyt suutarit ovat yleensä 30–40 cm:n pituisia ja 0,3–1,5 kg:n painoisia. Muualla Euroopassa suutari voi kasvaa yli 8 kg:n mittaan. Suomen 2000-luvun ennätyssuutari painoi 3,55 kg.
Levinneisyys
Suutari elää Etelä-Suomen lämpimissä sisävesissä 62. leveysasteen eteläpuolella. Rannikkovesissä sitä on tavattu Merenkurkun pohjoispuolellakin. Lajin laaja kokonaislevinneisyys kattaa lähes koko Euroopan ja ulottuu Aasiassa Mongoliaan sekä Siperian Ob- ja Jenisei-jokien vesistöalueille. Istutettuna se esiintyy muillakin mantereilla.
Kalastus ja käyttö
Suomessa suutaria ei juuri arvosteta ruokakalana. Muualla Euroopassa ja Ruotsissakin suutaria kuitenkin pidetään maukkaana ja sitä kasvatetaankin lammikoissa annoskalaksi. Suomessa suutaria on kasvatettu istutettavaksi toisiin vesistöihin, ja suuri osa nykyesiintymistä onkin näiden istutusten tulosta.
Suutaria saadaan katiskoilla, verkoilla ja rysillä. Muualla Euroopassa se on myös suosittu onkikala; suuri suutari tarjoaa tiukan vastuksen. Suutarin erikoisia värimuotoja (kultasuutari) viljellään ja käytetään Euroopassa lammikoiden koristekaloina.
České Budějovice
České Budějovice on kaupunki Tšekin tasavallassa. Se on Etelä-Böömin läänin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Kaupungissa asui vuoden 2020 arvion mukaan 94 463 asukasta. České Budějovice sijaitsee Vltava-joen varrella kohdassa, jossa Malše yhtyy jokeen.
České Budějovicen perusti Ottokar II Přemyslin ritari Hirzo, ja se sai kaupunginoikeudet 1265. Kaupungissa oli sen perustamisesta asti merkittävä saksalaisväestö, joka oli noin vuoteen 1880 enemmistönä. Teollistumisen myötä kaupunkiin muutti paljon tšekkejä ja saksalaiset jäivät vähemmistöksi (15,5 prosenttia vuonna 1930). Toisen maailmansodan jälkeen lähes kaikki saksalaiset karkotettiin Tšekkoslovakiasta.
České Budějovice on katolisen České Budějovicen hiippakunnan keskus.
České Budějovicessa on mielenkiintoista keskiaikais- ja barokkiarkkitehtuuria kaupungin torin läheisyydessä. Merkittävin rakennus lienee noin vuonna 1300 valmistunut dominikaaniluostari, jossa on goottilainen Kostel Obětování Panny Marie. Kansallissankari Jan Žižkan kotilinna sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä ja Český Krumlov noin 30 kilometrin päässä.
Rautatieinsinööri Franz Anton von Gerstner rakennutti České Budějovicesta Linziin vuosina 1824–1830 hevosvetoisen rautatien, joka oli ensimmäinen merkittävä manner-Euroopassa sijainnut rautatie.
ESTIEM
ESTIEM (European Students of Industrial Engineering and Management) on ainoa Euroopan laajuinen tuotantotalouden opiskelijoiden järjestö. Sen tärkein tavoite on auttaa opiskelijoiden ja instituutioiden välisessä viestinnässä ja yhteistyössä koko Euroopan laajuisesti.
Tuotantotalouden käsite lepää vahvasti teknisen osaamisen ja johtamistaitojen integraatiossa; opinnoissa keskitytäänkin analyyttisiin kykyihin, insinööritieteisiin ja käytännön johtamistaitoihin. Tämä yhdistelmä tekee tuotantotalouden opiskelijoista kysyttyjä työmarkkinoilla, sillä he hallitsevat business-maailman käytännöt, mutta ymmärtävät myös teknologiaratkaisut yritysten ytimessä.
ESTIEMiin kuuluu yhteensä 65 jäsentä. Jäseniksi luetaan yliopistot, joissa opetetaan tuotantotaloutta pääaineena. ESTIEM edustaa yli 47 000 opiskelijaa 25 eri maassa.
Historia
ESTIEMin perustivat vuonna 1990 Berliinissä neljän eri yliopiston tuotantotalouden opiskelijat. Tavoitteena oli ja on edelleen luoda ja ylläpitää suhteita eurooppalaisten tuotantotalouden opiskelijoiden välillä. Perustamispäätöksen allekirjoittivat 14 yliopistoa seitsemästä eri maasta. Vuodesta 1995 lähtien ESTIEM on ollut virallinen opiskelijajärjestö, joka on rekisteröity Eindhovenissa Hollannin lain mukaan.
Organisaatio
Oikeudelliselta kannalta katsoen ESTIEMin jäseniä ovat sen Euroopan paikallisjärjestöt (Local Group). Paikallisjärjestöt ovat itsenäisesti toimivia opiskelijajärjestöjä, jotka järjestävät sekä paikallisia että Euroopan laajuisia aktiviteettejä. Kaikki paikallisjärjestöt koostuvat paikallisista tuotantotalouden opiskelijoista. Yhdessä kaikki paikallisjärjestöt muodostavat lähes koko mantereen kattavan tuotantotalouden opiskelijoiden verkoston.
Koko ESTIEMin toimia valvoo vuosittain syksyn yleiskokouksessa valittava hallitus. ESTIEMin hallituksen muodostavat puheenjohtaja sekä viisi varapuheenjohtajaa, jotka vastaavat kukin tietystä osa-alueesta (hallinto, suhdetoiminta, aktiviteetit, rahoitus sekä koulutus). Lisäksi hallituksen tukena ovat seitsemän komiteajohtajaa sekä seitsemän projektinjohtajaa.
Jäsenistö
ESTIEM on edustettuna 25 Euroopan maassa
ESTIEMin aktiviteetit ja projektit
Monikansalliset projektit ja aktiviteetit näkyvät laajana valikoimana erilaisia tapahtumia yli koko mantereen: konferensseja, case study-kilpailuja, seminaareja, workshopeja ja vaihto-ohjelmia. ESTIEM on siis ainutlaatuinen tapa yhdistää erilaisista kulttuureista tulevia ihmisiä, joilla on erilaisia kokemuksia.
Vision
Seminaarisarja, joka tutkii eri teollisuuden ja talouden ilmiöitä joka vuosi vaihtuvan otsikon alla. Seminaarit sisältävät luentoja, workshoppeja sekä case-ratkonta kilpailuja, joita pitävät professorit, liike-elämän ammattilaiset sekä aiheen erikoisasiantuntijat. Lisäksi tapahtumiin kuuluvat yritysvierailut, erilaiset koulutukset sekä vapaa-ajan aktiviteetit. Seminaarien tarkoitus ei ole kuitenkaan pelkästään akateeminen, lisäksi vaalitaan monikansallsia arvoja, kuten lisätä kulttuurien tuntemista, tutustuttaa osallistujat järjestäjämaan kulttuuriin sekä vaalia kansainvälistä yhteistyötä. Vuoden 2010/2011 Vision: Leadership through Engagement järjestettiin läheisessä yhteistyössä Helsingin Aalto-yliopiston tutkimushenkilöstön kanssa.
TIMES
Tournament In Management and Engineering Skills. TIMES on suurin yleiseurooppalainen case-ratkonta kilpailu tuotantotalouden opiskelijoille. Tätä arvostettua projektia pidetään ESTIEMin lippulaiva-projektina.
Vuonna 2011 TIMES-kilpailuja on järjestetty jo 18 vuoden ajan ja se houkuttelee noin 250 joukkuetta mukaan eri puolilta Eurooppaa. Selviytyäkseen finaaliin, on kilpailijoiden selvitettävä tiensä läpi kahden karsintakierroksen. Ensimmäinen karsintakierros järjestetään paikalliskarsintana omassa yliopistossa. Tämän jälkeen voittanut joukkue osallistuu yhteen kuudesta eri paikkakunnalla järjestettävästä semi-finaalista. Kuudesta semi-finaaleista vain voittajat jatkavat matkaansa kohti kerran vuodessa järjestettävää TIMES Finaalia. Finaaliin saakka yltäneet joukkueet kisailevat "The IEM Student of the Year" -tittelistä.
TIMESin kehitti vuonna 1994 silloinen aktiviteettien varapuheenjohtaja Andreas Swahn. Hän sai idean Euroopan laajuiseen case-ratkonta kilpailuun vierailtuaan vuonna 1993 Lontoossa School of Economics:ssa ja koettuaan CHAMPn (Challenge in Management Perspectives). Ensimmäiset semi-finaalit pidettiin Tukholmassa (Ruotsissa), Braunschweigissa (Saksassa), Lissabonissa (Portugalissa) ja Pietarissa (Venäjällä). Finaali pidettiin Eindhovenissa (Hollannissa) ja ensimmäisen finaalin voitto meni Tukholman joukkueelle. Kaikkien joukkueiden ensimmäinen karsinta case liittyi LKABiin ja teräksen tuotantoprosesseihin. Semi-finaalien case tuli Ericsson Mobilelta ja se liittyi antennimastojen optimointiin. Eindhvenin finaalissa joukkueet joutuivat ratkomaan vielä kaksi casea. Ensimmäinen näistä tuli Rotterdamin satamasta ja toinen yhteistyössä Philips Electronicsin kanssa. TIMES paikalliskarsinnat järjestetään lähes kaikissa ESTIEM yliopistoissa.
Magazine
ESTIEM julkaisee omaa lehteään kahdesti vuodessa. Se jaetaan jäsenistölle jokaisessa yleiskokouksessa (Council Meeting, sääntömääräinen kokous kaksi kertaa vuodessa), ja lähetetään myös tukijatahoille. Vuotuinen levikki on 10 000 kappaletta. Siinä on totta kai artikkeleita ESTIEMin tapahtumista ja järjestön kehityksestä, mutta myös asiantuntijoiden artikkeleita ja haastatteluja koskien tuotantotalouden asemaa, uusia tekniikan aloja ja esimerkiksi suhteiden kehitystä yhdentyneessä Euroopassa. Erilaisten mainosten kautta, joita voi myös yhdistää artikkeleihin, yrityksillä on mahdollisuus saada näkyvyyttä sekä esitellä itsensä tuotantotalouden opiskelijoiden tulevaisuuden työkentillä.
Summer Academy
ESTIEMin kesäyliopisto on vuoden akateemisin tapahtuma. Se kerää yhteen lukuisia opiskelijoita ympäri Eurooppaa kesälomien aikana. Tapahtuman aikana keskustellaan, ryhmätyöskennellään, väitellään sekä työskennellään itsenäisesti akateemisen tutkijan johtaessa koko ryhmän toimintaa. Kesäyliopistoja järjestetään vuosittain kaksi. Niiden ohjelmaan kuuluu intensiivistä opetusta professorin johdolla, ja lopuksi omasta tutkimusaiheesta kirjoitetaan lopputyö. Pitkäaikaisina tukijoina ovat olleet professori Jim Platts Cambridgen yliopistosta sekä professori Dietrich Brandt Aachenin yliopistosta. Vuodesta 2003 Professori Dietrich Brandtin johtaman Summer Academyn lopputyöt on kerätty yhteen ja julkaistu ESTIEM portaalissa.
Student Guide
The Student Guide on tuotantotalouden opiskelijoille tarjottu palvelu, joka opastaa vaihto- ja jatko-opinnoissa eri puolilla Eurooppaa. Näin ESTIEM markkinoi kansainvälisiä ja akateemisia vaihtomahdollisuuksia Euroopan sisällä aikana, jolloin rajat ovat katoamassa. Student Guide pyrkii vertaamaan eri yliopistoja ja tuomaan esiin niiden tutkintomahdollisuuksia, ja samalla se tuo julkisuutta tuotantotalouden käsitteelle itsessään.
Tämä saavutetaan vertaamalla kolmea pääelementtiä opiskelijan kannalta:
Juri Simonov
Juri Ivanovitš Simonov (, s. 1941 Saratov) on venäläinen kapellimestari. Simonov opiskeli orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa Nikolai Rabinovitšin johdolla ja toimi Jevgeni Mravinskin assistenttina Leningradin filharmonisessa orkesterissa. Vuonna 1968 hän voitti Santa Cecilia kapellimestarikilpailun Roomassa.
Simonov toimi Moskovan Bolšoi-teatterin ylikapellimestarina vuodesta 1970 vuoteen 1985, minkä jälkeen hänen uransa on ollut yhä kansainvälisempi. Belgian kansallisen orkesterin kapellimestarina hän toimi vuosina 1994–2002. Vuodesta 1998 Simonov on ollut Moskovan filharmonisen orkesterin ylikapellimestari. Viime aikoina hän on myös omistanut aikaansa opetustyölle. Suomessa tunnetuista kapellimestareista esimerkiksi Tibor Bogányi ja Sasha Mäkilä ovat käyneet hänen opissaan.
ESTIEM
BrainTrainer
BrainTrainer suunniteltiin kehittämään osallistujien johtamistaitoja, esiintymistaitoja sekä liike-elämän taitoja ammattilaiskoulutusten kautta. Projektin tarkoituksen on valmentaa ja kehittää osallistujien taitoja yhä ammattimaisemmiksi ja menestyvimmiksi, jotta he voivat käyttää näitä taitoja hyväksi omissa organisaatioissaan sekä tulevaisuudessaan.
Domus
upright|thumb|Atriumin ja peristyliumin ympärille rakennettu domus
ESTIEM
BrainTrainer
BrainTrainer tapahtuma kestää yleensä 6–7 päivää ja sisältää kolme tai neljä eri koulutusaihetta keskittyen pääasiassa liiketoimintataitoihin: viestintä, esiintyminen, neuvottelu, ryhmän johtaminen, talousviestintä, retoriikka, case ratkonta, projektin johtaminen, jne. Koulutusta antava joko ammattilaiskouluttajat, ESTIEM kouluttajat tai aiheen tuntevat alumnit. Teoreettisten osuuksien lisäksi panostetaan oppimiseen tekemällä asiat itse. Osallistujat pääsevät harjoittelemaan opittuja asioita käytännössä sijoittamalla opittuja tietoja ja taitoja käytännön liike-elämän tilanteisiin ja haasteisiin.
Domus
Domus oli Rooman valtakunnan rikkaan yläluokan, patriisien suosima kaupunkitalo. Domukset oli suuria ja ylellisiä yksi- tai kaksikerroksisia rakennuksia, jotka rakennettiin yhden tai useamman sisäpihan ympärille. Tyyli on periytynyt etruskeilta. Toinen valtakunnan kaupungeissa yleinen asuintalotyyppi oli insula, ala- ja keskiluokan plebeijien asuttama vuokrakasarmi.
Domukseen saavuttiin useimmiten suoraan kauppakadulta eteishallin (fauces) kautta. Talon kadunpuoleisella seinällä ei tyypillisesti ollut asuinhuoneita vaan kauppoja (tabernae), jotka talon isäntä vuokrasi kauppiaille mikäli ei tarvinnut niitä omiin liiketoimiinsa. Talojen ulkoseinillä ei sijainnut juurikaan ikkunoita, jotta kaupungin hälinä ei pääsisi häiritsemään isäntäväen kotirauhaa.
Eteisestä saavuttiin atriumiin, talon tärkeimpään huoneeseen, jossa isäntäväki otti vastaan vieraitaan. Atriumin keskellä oli katossa oleva aukko (compluvium) valon, ilman ja sadeveden keräämistä varten. Aukon alapuolella sijaitsi usein sadevesiallas (impluvium). Atriumissa sijaitsi myös kotialttari (lararium). Atriumista oli sisäänkäynti talon muihin tärkeisiin huoneisiin: isäntäväen makuuhuoneisiin (cubiculum), ruokasaliin (triclinium) ja isännän työhuoneeseen (tablinum).
Roomalaiset domukset sisustettiin ylellisesti. Seinät olivat värikkäästi maalattuja ja lattioita koristivat mosaiikit. Huonekaluista tärkein oli sänky, jossa roomalaiset viettivät mielellään aikaansa. Jopa ruokasalin pöytää ympäröivät sänkymäiset sohvat, joilla loikoiltiin ateriasta nauttien. Muita huonekaluja taloissa oli vähän, sänky oli usein makuuhuoneen ainut huonekalu. Harvan sisustuksen avulla pyrittiin asuntoihin saamaan avaruutta ja suuremman tilan tuntua.
Taistelupari
Taistelupari on brittiläinen rikosdraama, jonka pääosissa ovat yhdysvaltalainen poliisi Dempsey ja englantilainen poliisi Makepeace. Sarjaa tuottivat Golden Eagle Productions sekä London Weekend Television (LWT). Sitä esitettiin Englannissa ITV:n verkossa. Sarjaa tehtiin vuosina 1984–1986 kolmen tuotantokauden verran. Sarjan ensimmäinen ja toinen tuotantokausi on julkaistu DVD-muodossa myös Suomessa.
Taistelupari oli aikanaan hyvin suosittu sarja. Se keräsi Britanniassa parhaimmillaan 20 miljoonaa katsojaa ja sitä on esitetty yli 70 maassa.
Elkie Brooks
pienoiskuva|Elkie Brooks vuonna 1983. Elkie Brooks (s. 25. helmikuuta 1945, Salford) on brittiläinen laulaja. Hän aloitti uransa 1970-luvun alun yhtyeessä Vinegar Joe ja on siitä lähtien toiminut soolouralla.
Brooks on yli 30-vuotisen soolouransa aikana julkaissut yhdeksäntoista studioalbumia.
Vilhelm Pääkkönen
Vilhelm Pääkkönen (1844 Hankasalmi – 1919 Rautavaara) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies.
Jyväskylän seminaarista opettajaksi valmistunut Pääkkönen toimi opettajana useilla eri paikkakunnilla, kunnes tuli virkatalon vuokraajaksi Leppävirralle ja siirtyi sieltä myöhemmin opettajaksi Rautavaaralle. Pääkkönen oli talonpoikaissäädyssä Leppävirran tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885, 1888 ja 1897. Vuonna 1885 hän oli säädyn yksityisen valitusvaliokunnan ja lakivaliokunnan jäsen, vuonna 1888 suostuntavaliokunnan jäsen ja vuonna 1897 laki- ja talousvaliokunnan varajäsen.
Goatreich – Fleshcult
Goatreich – Fleshcult on Belphegorin viides täyspitkä albumi. Kappaleesta "Bleeding Salvation" on tehty musiikkivideo. LP:llä ja CD:n Digipak -versiolla on kymmenes kappale nimeltä "Heresy Of Fire".
Nikolai Rabinovitš
Nikolai Semjonovitš Rabinovitš (, 7. lokakuuta 1908 – 26. kesäkuuta 1972) oli venäläinen kapellimestari ja merkittävä pedagogi. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Leningradissa Nikolai Malkon johdolla ja teki debyyttinsä vuonna 1931 Leningradin filharmonikkojen kanssa.
Rabinovitš opetti orkesterinjohtoa Leningradin konservatoriossa, jossa hänen oppilainaan olivat esimerkiksi Juri Simonov, Eri Klas, Neeme Järvi ja Mariss Jansons. Häntä voidaan pitää Ilja Musinin ohella yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä kapellimestarikouluttajista.
Sija
Morfologinen sija eli sijamuoto (kaasus) on nominin taivutusmuoto. Sen avulla ilmaistaan nominin suhdetta lauseen muihin jäseniin.
Uralilaisissa kielissä, joihin suomi kuuluu, ja indoeurooppalaisissa kielissä sijamuotojen määrä on kulkenut enimmäkseen eri suuntiin. Molemmissa on alun perin ollut noin seitsemän tai kahdeksan sijaa, mutta nykyään uralilaisille kielille tyypillistä on, että niissä on paljon enemmän sijoja kuin indoeurooppalaisissa.
Syntymekanismi
Sijamuotokategoriat ja niiden tunnukset voivat olla ikivanhoja. Esimerkiksi indoeurooppalaisissa ja uralilaisissa kielissä on sijapäätteitä, jotka voidaan palauttaa jopa varhaisimpiin pääteltävissä oleviin kantakielivaiheisiin. Näistä sijapäätteistä ei siis varmuudella tiedetä, palautuvatko ne itsenäisiin sanoihin.
Monissa kielissä on myös sijoja, jotka ovat osoitettavissa kieliopillistumisen tuloksiksi. Sijojen muodostuminen on tällöin osa laajempaa kiertokulkua, jossa sanan ja sijapäätteen muodostama kokonaisuus leksikaalistuu postpositioksi ja muuttuu lopulta aidoksi sijapäätteeksi. Kierros voi alkaa uudelleen, kun uusista sijamuodoista muodostuu jälleen leksikaalistuneita adverbeja. Havainnollinen esimerkki sijojen syntymekanismista on itämerensuomalaisten kielten kanssa-postpositiosta muodostunut komitatiivi. Alun perin sana kanssa on ollut kansa-sanan inessiivimuoto (kansassa), mutta on myöhemmin leksikaalistunut postpositioksi. Viron kielessä kehitys on edelleen jatkunut ja postpositiosta on muodostunut sijapääte -ga, esimerkiksi kalaga ’kalan kanssa’. Vastaavasti vatjassa komitatiivin sijapääte on -kaa, esimerkiksi kalaakaa, ja liivissä -ks, esimerkiksi kalaks. Karjalassa ja vepsässä komitatiivi on syntynyt vastaavalla tavalla, mutta sijapäätteen pohjana on ollut kera-postpositio, josta on muodostunut genetiivin kanssa sijapääte -nke, esimerkiksi kalanke. Suomen puhekielessä on yleistynyt viime aikoina uusi komitatiivia vastaava postpositioilmaus, esimerkiksi kalan kaa (tai kalankaa) ’kalan kanssa’, mutta sen mahdollinen kehittyminen aidoksi osaksi suomen kielen sijajärjestelmää vaatii hyvin pitkän ajan – jopa satoja vuosia, kuten muissakin itämerensuomalaisissa kielissä.
Luokittelu
Sijat voidaan jakaa merkityksensä ja käyttötarkoituksensa mukaan ryhmiin. Suomalaisessa kielioppitraditiossa on totuttu erottamaan toisistaan kieliopilliset sijat ja paikallissijat.
Kieliopilliset sijat
Kieliopillisiksi sijoiksi nimitetään sijoja, joilla ilmaistaan keskeisimpien lauseenjäsenten, kuten subjektin tai objektin, tehtäviä.
Akkusatiivi
Akkusatiivi (latinan verbistä accusare ’syyttää’) eli kohdanto ilmaisee akkusatiivikielissä tekemisen kohdetta eli lauseen objektia. Suomen kielessä on erillinen akkusatiivi vain persoonapronomineilla (minut, sinut, hänet, meidät, teidät, heidät) ja kuka/ken-pronominilla (vain yksikössä oma akkusatiivimuoto: kenet; monikossa käytetään monikon nominatiivia: ketkä).
Ergatiivi
Ergatiivi (latinan sanasta erga ’kohtaan’) ilmaisee transitiivisen verbin subjektia. Se esiintyy ns. ergatiivikielissä, joita ovat muun muassa baski, sumeri, samoa, berberikielet, eskimo-aleuttilaiset kielet sekä monet Australian ja Kaukasian alueen kielistä.
Absolutiivi
Absolutiivi ilmaisee transitiivisen verbin objektia ja intransitiivisen verbin subjektia. Se esiintyy ergatiivin parina ergatiivikielissä ja on tavallisesti päätteetön sija. Absolutiivia pidetään yleensä nominin perusmuotona kielessä, jossa ei ole nominatiivia.
Paikallissijat
Paikallissijojen, toisin kuin kieliopillisten sijojen, lauseopillinen tehtävä on aina samantapainen: paikallissijaiset lauseenjäsenet toimivat useimmiten adverbiaaleina eli verbin tai koko lauseen määritteinä, joilla ilmaistaan esimerkiksi paikkaa tai aikaa.
Paikallissijat ilmaisevat sijaintia, liikettä johonkin paikkaan tai liikettä sieltä pois. Näiden kolmen merkityksen mukaisesti käytetään yleisnimityksiä olosija, tulosija ja erosija. Tulo- ja erosijoja voidaan yhteisesti nimittää suuntasijoiksi. Muun muassa uralilaisissa kielissä tällaisia kolmen paikallissijan sarjoja syntyy usein useampiakin. Tällöin voidaan, kuten monissa uralilaisissa kielissä, erottaa toisistaan sisä- ja ulkopaikallissijat: esimerkiksi suomen sisäpaikallissijat (inessiivi, elatiivi, illatiivi) ilmaisevat kolmiulotteisen kappaleen sisällä olemista tai kiinteää yhteyttä, ulkopaikallissijat (suomen adessiivi, ablatiivi, allatiivi) päällä, ulkopinnalla, lähistöllä tai myös jonkun hallussa tai omistuksessa olemista. Vepsässä ja unkarin murteissa tunnetaan paikallissijasarja, jolla ilmaistaan jonkun luona olemista, luokse menemistä tai luota tulemista.
Paikallissijoilla, kuten paikan ilmauksilla yleensäkin, on usein myös temporaalinen eli aikaa ilmaiseva tehtävä. Lisäksi paikallissijoilla voi olla habitiivisia eli omistusta tai hallussapitoa ilmaisevia tehtäviä (suomessa ulkopaikallissijat, permiläisissä kielissä samantapaiset ns. l-sijat). Tehtäviltään eriytyneempien sijasarjojen syntyessä alkuperäisten paikallissijojen jatkajat voivat jäädä ns. yleisinä paikallissijoina käyttöön esimerkiksi abstraktimpiin tehtäviin (kuten alkuperäisen uralilaisen lokatiivin jatkaja suomen essiivinä ja alkuperäisen separatiivin jatkaja suomen kielen partitiivina).
Sijaintia tai liikettä ilmaisevien tehtäviensä lisäksi paikallissijoilla on vähemmän konkreettisia tehtäviä esimerkiksi tilanilmauksissa tai ns. rektioadverbiaaleissa (so. tietyn verbin määritteen on oltava tietyssä sijassa, esimerkiksi suomessa uskoa-verbin yhteydessä illatiivissa).
Olo-, ero- ja tulosijojen lisäksi joissain uralilaisissa kielissä on paikallissijoja, jotka ilmaisevat esimerkiksi liikettä kohteen ohi tai kautta (mm. suomen prolatiivi), kohdetta kohti (approksimatiivi), kohteeseen asti (terminatiivi) tms.
Suomessa on hyvin vaihteleva käytäntö, missä kotimaisissa paikannimissä käytetään paikallisuutta ilmaistaessa sisä-, missä ulkopaikallissijoja. Säännön mukaan käytetään niitä muotoja, joita kyseisellä paikkakunnalla on totuttu käyttämään (esimerkiksi Turussa, Turusta, Turkuun, mutta Tampereella, Tampereelta, Tampereelle). Vain muutamia suuntaa antavia ohjeita voidaan antaa siitä, mitkä paikannimet taipuvat sisä-, mitkä ulkopaikallissijoissa. Ehkä kaikkein selvin näistä ohjeista on se, että -la/-lä-päätteiset paikannimet ovat sisäpaikallissijoissa.
Suomi
Suomen yleiskielessä on 15 sijaa: nominatiivi, akkusatiivi, genetiivi, partitiivi, essiivi, translatiivi, inessiivi, illatiivi, elatiivi, adessiivi, allatiivi, ablatiivi, abessiivi, instruktiivi ja komitatiivi. Kolme viimeksi mainittua ovat harvinaistumassa. Murteissa esiintyy lisäksi eksessiivi. Kaikki kielioppikirjat eivät ole pitäneet suomen akkusatiivia eri sijana, koska persoonapronomineja lukuun ottamatta se esiintyy aina jonkun muun sijan kaltaisena. Sijat ilmaistaan sijapäätteillä.
Määritelmällinen raja sijamuotojen ja adverbijohdannaisten välillä ei suomessa ole aivan yksiselitteinen; joskus myös prolatiivi luetaan sijamuodoksi, mahdollisesti eräät muutkin johdannaistyypit, joita käytetään vain muutamista sanoista. Osa näistä on nykykielestä muuten hävinneitä sijoja, jotka ovat jäänteitä uralilaisesta kantakielestä. Kysymys siitä, nimitetäänkö näitä muotoja sijamuodoiksi vai adverbijohdoksiksi, on tulkinnanvarainen, koska näissä muodoissa taipuvat vain muutamat sanat. Tällaisia suomesta kuvattuja adverbisijamuotoja ovat superessiivi, delatiivi, sublatiivi, latiivi, temporaali, kausatiivi, multiplikatiivi, distributiivi, temporaalinen distributiivi, situatiivi, oppositiivi, separatiivi ja lokatiivi.
Toisaalta esimerkiksi instruktiivia käytetään etupäässä vain tietyissä vakiintuneissa yhteyksissä, jotka miltei yhtä hyvin voitaisiin käsittää myös adverbeiksi.
Sijojen suomenkieliset nimet
Nominien sijamuodoilla on ollut vanhastaan käytössä suomenkieliset nimet : Sijojen suomenkieliset nimet kehittyivät vähitellen, ja aiemmin on esiintynyt muitakin nimimuotoja. Niitä käytettiin kouluopetuksessa vielä 1960-luvulla, ja oppikirjoissa ne esiintyivät vielä 1970-luvun alussa.
Viro
Viron sijasto on pääosin samanlainen kuin suomen, mutta instruktiivi elävänä sijamuotona puuttuu. Virossa esiintyy kuitenkin terminatiivi, joka suomen kielestä puuttuu.
Saksa
Saksassa on neljä sijaa: nominatiivi, datiivi, akkusatiivi ja genetiivi. Itse substantiivilla on vain harvoja sijapäätteitä. Sijataivutuksessa tärkeämmässä osassa ovat artikkelit. Genetiivi on puhekielestä nykyään lähes hävinnyt, mutta kirjakielessä on edelleen elinvoimainen.
Englanti
Englannissa sijamuotoja näkyy enää lähinnä kiinteänä pronomineissa ja produktiivisena genetiivin s-päätteessä (jota voi myös pitää muuna kuin varsinaisen sijamuodon päätteenä).
Romaaniset kielet
Romaanisissa kielissä – romanian kieltä lukuun ottamatta – sijataivutusta ei enää ole. Ainoa sija on nominatiivi.
Venäjä
Venäjässä on kuusi sijamuotoa: nominatiivi, genetiivi, datiivi, akkusatiivi, instrumentaali ja prepositionaali. Venäjän kielessä sijamuodoissa taipuvat niin substantiivit, adjektiivit, pronominit kuin partisiipitkin.
Aarne Karjalainen
Aarne Karjalainen (5. toukokuuta 1898 Kirvu – 3. toukokuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen graafikko, joka suunnitteli postimerkkejä ja seteleitä.
Karjalainen opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa ja sitten vuosina 1921–1922 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa käyttögrafiikan opintosuunnalla. Hän työskenteli vuosina 1921–1929 Tilgmann Oy:n ja 1929–1934 Reklaamitoimiston palveluksessa ja sitten Suomen Pankin setelipainossa vuosina 1934–1963 aluksi arvopaperitaiteilijana ja viimeksi piirustusosaston esimiehenä. Karjalainen piirsi 36 postimerkkiä sekä suunnitteli ja piirsi vuosina 1939 ja 1945 5000 markan setelin.
Gustaf Adolf Qwarnström
Gustaf Adolf Qwarnström (1823 Inkoo – 4. toukokuuta 1867 Helsinki ) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Luettelo G. K. Chestertonin suomennetuista teoksista
Tämä on luettelo G. K. Chestertonin suomennetuista teoksista:
Mandariiniruusu
Mandariiniruusu (Rosa moyesii) on Kiinassa luonnonvaraisena kasvava ruusulaji, jota on 1910-luvulta lähtien käytetty myös koristepensaana. Englannin kielessä mandariiniruususta käytetään tieteellisen nimensä lisäksi nimeä Mandarinrose. Mandariini oli keisarillisen Kiinan virkamiehen arvonimi. Ruusu on saanut tieteellisen nimensä englantilaisen lähetyssaarnaajan E. J. Moyesin mukaan.
Mandariiniruusun löytöhistoria
Mandariiniruusun löysi englantilainen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija A. E. Pratt vuonna 1893 Kiinan Sichuanin (Setšuanin) maakunnasta Kangdingin kaupungin alueelta. Tunnettu brittiläinen kasvien keräilijä ja tutkija E. H. Wilson löysi sen samalta alueelta vuonna 1903 ja julkisti ruusun lähettämällä vuonna 1911 sen siemeniä Harvardin yliopiston Arnoldin arboretumiin. E. H. Wilson oli Kiinan matkallaan lähetyssaarnaaja E. J. Moyesin vieraana, mistä kiitoksena Wilson nimesi ruusun E. J. Moyesin mukaan. Kukkiva mandariiniruusu oli ensi kerran esillä brittiläisessä Veitchin ruusutarhassa kesäkuussa 1908, minkä jälkeen siitä tuli suosittu ruusu koristepensaana.
Ulkonäkö ja koko
Mandariiniruusu kasvaa luonnonvaraisena noin 1,8–3 metriä korkeaksi ja lähes yhtä leveäksi, suurikokoiseksi pensaaksi. Versot ovat tukevat ja pystyt ja niissä on kauttaaltaan neulamaisia piikkejä. Kukkivissa versoissa piikkejä on vähemmän. Lehdet ovat väriltään tummanvihreät, lehdyköitä on 7–13, muodoltaan soikeita, sahalaitaisia. Alta lehdet ovat vaaleanvihreät. Mandariiniruusu kukkii varhain alkukesästä. Kukkien väri vaihtelee kirkkaan punaisesta tumman viininpunaiseen. Kukat ovat halkaisijaltaan 5–6 cm ja niissä on viisi terälehteä. Heteet ovat punertavankeltaiset tai -ruskeat. Kukat ovat yksittäin tai muutaman kukan ryppäissä. Kukinta on runsas. Kukan tuoksu on heikko, villiruusun tuoksu. Loppukesällä muodostuvat kiulukat ovat väriltään oransseja, mutta muuttuvat syksyä kohti punaisiksi.
Levinneisyys
Mandariiniruusun levinneisyysalue ulottuu Kiinassa lännen Tiibetistä, idän Hebein ja Shandongin maakuntiin ja pohjoisessa Qinghain ja Gansun maakunnista etelän Yunnanin ja Guizhoun maakuntiin. Sen päälevinneisyysalue on Sichuanin ja Yunnanin maakunnissa, jotka sijaitsevat 2 700–3 800 metriä merenpinnan yläpuolella. Ruusun kasvuympäristönä ovat laaksot ja vuorten rinteet.
Käyttö ruusujen jalostuksessa
Mandariiniruusun risteymät ja geneettiset muunnokset muodostavat tarhamandariiniruusujen eli Rosa Moyesii-ryhmän. Tunnetuimpia tarhamandariiniruusuja ovat Rosa 'Geranium', Rosa 'Eddie's Jewel', Rosa 'Highdownensis' ja suomalaisen puutarha-arkkitehti Bengt Schalinin mukaan nimetty Rosa 'Bengt M. Schalin'.
Nakamura Taizaburo
Nakamura Taizaburo (1912, Yamagatan prefektuuri–2003) oli japanilainen sotilas ja budomestari. Hän vaikutti Tsurumissa Yokahamassa jossa hän työskenteli kansainvälisessä iai-batto liitossa ja opetti battōdōta kuolemaansa asti.
Juutti
thumb|oikea|180px|Intianjuutin lehtiä. thumb|oikea|150px|juuttikangasta Juutti on kasvikuitua, jota saadaan juuttien (Corchorus) sukuun kuuluvista viljellyistä lajeista kuitujuutista (Corchorus capsularis) ja intianjuutista (Corchorus olitorius). Lajit ovat yksivuotisia ja kosteilla paikoilla kasvavia.
Nakamura Taizaburo
Nakamura oli 10. dan shodai soke ja hanshi Nakamura-ryū battōdōssa, kendossa 7. dan kyoshi (Japanin kendoliitto), jukendōssa 8. dan hanshi ja tankendōssa 8. dan hanshi. Japanin keisari palkitsi hänet korkea-arvoisella japanilaisella kulttuuripalkinnolla vuonna 1992.
Juutti
Juuttikasvit kasvavat noin 3,5 metriä korkeiksi. Lehdet ovat 1–1,5 senttimetriä pitkiä, teräväkärkisiä. Keltaiset, pienet kukat kasvavat yksitellen, ja niistä kehittyy kotahedelmä jossa on paljon mustia siemeniä.
Lajeista C. capsularis tuottaa hienolaatuisempaa juuttia, kun taas C. olitorius -lajin juuttia käytetään säkkeihin ja muihin karkeisiin tekstiileihin.
Repola (yritys)
Repola Oy oli vuosina 1991–1995 toiminut suomalainen teollisuuskonserni, jonka toimialoja olivat mm. metalli- ja metsäteollisuus. Se oli aikanaan Suomen suurin teollisuusyritys. Yhtiö muodostettiin yhdistämällä Yhtyneet Paperitehtaat Oy ja Rauma-Repola Oy. Se fuusioitui vuonna 1996 Kymmene Oy:n kanssa UPM-Kymmene Oyj:ksi. Yrityksen pääjohtajana toimi sen olemassaolon ajan Rauma-Repolan entinen pääjohtaja, vuorineuvos Tauno Matomäki.
Repola-fuusion takana oli rahoittajapankki KOP ja sen pääjohtaja Jaakko Lassila. Repolan tuotteita olivat Rauma-tytäryhtiön muodostaneet Neles-Jamesbury-teollisuusventtiilit, Rauma-sukellusalukset, Nordberg-kivenmurskaimet, Sunds Defibrator -puunjalostuslaitteet sekä FMG Timberjack -metsäkoneet sekä Yhtyneistä Paperitehtaista periytyneet Walki-kartonkipakkaukset, Walkisoft-paperipyyhkeet, Raflatac-tarralaminaatit sekä erilaiset aikakaus- ja sanomalehtipaperit. Repolaan kuului myös Rauma-Repolan 1987 ostama Rosenlew-säkkiteollisuus. Monialayritykset eivät enää 1990-luvun alussa olleet suosittuja, vaan rahoittajien keskuudessa ja markkinoilla kaivattiin selvää fokusoitumista. Vuoden 1994 lopulla Repolan rakennetta alettiinkin pilkkoa. Rauma Oyj listautui 1995 itsenäisenä yhtiönä Helsingin ja New Yorkin pörssiin, ja toukokuussa 1996 Repola, Kymmene, Yhtyneet Paperitehtaat, Kymin Paperiteollisuus, Kaukas ja Wisaforest fuusioituivat UPM-Kymmeneksi. Vuonna 1999 Rauma ja Valmet sulautuivat Metso Oyj:ksi.
Juri Temirkanov
thumb|Juri Temirkanov Juri Hatujevitš Temirkanov (, s. 10. joulukuuta 1938) on venäläinen Pietarin Filharmonikkojen ylikapellimestari. Hän oli Valeri Gergijevin edeltäjä Pietarin Mariinski-teatterin johdossa. Koulutuksensa hän sai Leningradin konservatoriossa Ilja Musinin oppilaana.
Veikko Erkkilä
Veikko Erkkilä on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on tutkinut vuodesta 1980 alkaen Neuvostoliiton Suomeen tekemiä partisaani-iskuja.
Vuonna 1998 Erkkilä ja Risto Arkimies saivat valtion tiedonjulkispalkinnon, Erkkilä teoksesta Vaiettu sota ja Arkimies samasta aiheesta kertovasta Yle TV2:n dokumentista Vaiettu sota, unohdetut uhrit.