cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Parmavallabi
Parmavallabi (Notamacropus parma) on kengurulaji, jonka australialainen luonnontieteilijä John Gould löysi ensimmäisen kerran noin vuonna 1840. Tämä arka eläin ei ilmeisesti koskaan ollut kovin yleinen, ja ennen 1900-lukua sen jopa uskottiin kuolleen sukupuuttoon. Sitä on nyttemmin istutettu Uuteen-Seelantiin.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä pikkukenguru.
Ulkonäkö
Parmavallabi on jättikenguruiden suvun pienin laji; se painaa 3,2–5,8 kg ja on noin puolen metrin pituinen. Sen karvoitus on puna- tai harmaanruskea ja pään alueen karvoitus on harmaa. Häntä on noin puolen metrin pituinen, ja se on harvan mustan karvan peitossa. Parmavallabi on hyvin samannäköinen kuin punajalkapikkuvallabi (Thylogale stigmatica) ja punakaulapikkuvallabi (Thylogale thetis), minkä vuoksi parmavallabista saatiin useita havaintoja myös silloin, kun sen uskottiin olleen kuollut sukupuuttoon.
Anafora
Anafora on ortodoksisen liturgian eli ehtoollisjumalanpalveluksen pääkohta, jonka aikana Pyhä Ehtoollinen siunataan. Eukaristia, kiitosuhri eli Pyhän Ehtoollisen asettaminen on ortodoksisen kirkon sakramenteista keskeisin ja tärkein. Siksi se kuuluu keskeisenä osana liturgiapalvelukseen.
Anafora on eukaristian sydän; sen synty on pääsiäisateriassa jonka Jeesus vietti opetuslastensa kanssa; täällä hän ensi kerran asetti ehtoollisen. Apostolien aikana toimitusta kutsuttiin leivän murtamiseksi. Herran lausumat alkuperäiset Ehtoollisen siunaussanat ovat aina olleet keskeinen osa anaforaa, samoin kiitosrukous, leivän murtaminen ja maljan siunaaminen.
Lisäksi toimitetaan epikleesi eli rukous Pyhän Hengen lähettämisestä läsnä olevan seurakunnan ja esiintuotujen Pyhien lahjojen päälle. Anafora on vuosisatojen läpi ollut liturgian ydin jonka ympärille muut liturgian osat ovat vähitellen kasvaneet. Koko kiitosuhri rakentuu sen ajatuksen ympärille että se toimitetaan kiitoksena Kristukselle hänen suuresta uhristaan maailman elämän edestä. Viini ja leipä – Jumalan omat lahjat ihmiselle – kohotetaan nyt verettömänä uhrina Jumalan eteen. Tämän jälkeen pappi lukee epikleesirukouksen ja siunaa Pyhät lahjat. Tämän rukouksen lopuksi seurakunta kumartaa maahan asti kunnioittaakseen Kristusta joka on läsnä seurakunnan keskellä.
Seuraavaksi rukoillaan edesmenneiden isien, patriarkkojen, profeettain, saarnaajien ja tunnustajien ja erityisesti Jumalansynnyttäjän puolesta, jolle veisataan oma ylistysveisu. Mutta ei yksin kirkastettujen pyhien vaan koko maailman ja koko ihmiskunnan puolesta jatketaan nyt eukaristista rukousta. Erikseen rukoillaan oman piispan sekä erityistä huolenpitoa tarvitsevien kuten sairaiden puolesta.
Nepal (yhtye)
Nepal oli argentiinalainen thrash metal -bändi, joka perustettiin Buenos Airesissa vuonna 1984. He erosivat vuonna 2001. Tänä aikana he julkaisivat kolme studiotallennusta.
Anafora
Anafora päättyy papin siunaukseen:
Nepal (yhtye)
Lauluissaan he keskustelivat muun muassa syrjinnästä, rasismista, yhteiskunnallisesta oikeudenmukaisuudesta, kapitalismista, kansanmurhasta.
Charles Austin
Charles Austin (s. 19. joulukuuta 1967 Bay City, Teksas, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen korkeushyppääjä, joka voitti olympiakultaa vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa olympiaennätyksellä 239 cm. Vuoden 1991 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa tuloksella 238 cm, joka oli myös silloinen kisaennätys. Sisäratojen maailmanmestaruuden hän voitti Pariisissa 1997 tuloksella 235 ja sai pronssia Maebashissa 1999 hypättyään 233. Lisäksi hän voitti maailmancupin 1998 tuloksella 231.
Austin on Yhdysvaltain ulkoratojen korkeushypyn ennätyksen haltija vuonna 1991 Zürichissä hypätyllä tuloksella 240 cm. Hän voitti Yhdysvaltojen mestaruuden ulkoradoilla kuusi kertaa peräkkäin 1995–2000 ja sisäradoilla 1996,1997 ja 2003.
AC HaKi
thumb|240px|Tikkurilan urheilutalo oli AC HaKin kotihalli liiga-aikoina. Hakunilan Kisa (lyh. AC HaKi) oli vantaalainen salibandyseura. Seura oli perustettu vuonna 1989 ja sillä on ollut ennen toimintaa myös mm. pesäpallossa. Seuran toiminta lopetettiin keväällä 2020 kun seura yhdistyi Helsinkiläisen SC Hawks ry:n kanssa.
Historia
thumb|Hakunilan Kisan pesäpallojaoston logo Hakunilan Kisa ry liittyi Suomen Salibandyliiton jäseneksi vain kolme vuotta liiton perustamisen jälkeen, vuonna 1989. Seuran miesten edustusjoukkue nousi Salibandyliigaan ensimmäisen kerran vuonna 2000 ja jatkoi siellä kauden 2004–2005 loppuun. Kaudella 2005–2006 miehet pelasivat I-divisioonassa, jonka päätteeksi AC HaKi nousi takaisin Salibandyliigaan vuosille 2006-2011. Keväällä 2011 joukkue putosi Salibandyliigasta eikä tulevan kauden I-divisioonan joukkuetta saatu kasaan. AC HaKi luopui sarjapaikasta ja uudeksi edustusjoukkueeksi tuli IV-divisioonan joukkue, jonka pohjalta alkoi uusi nouseminen. Kaudella 2012-2013 AC HaKin miesten edustusjoukkue nousi III-divisioonaan ja kaudella 2013–2014 toteutui nousu II-divisioonaan.
AC HaKissa on pelaajauransa aloittanut ja pelannut moni Suomen salibandyn kirkkaimmista tähdistä kuten maalivahtilegenda Henri Toivoniemi, jonka saavutuksiin kuuluu mm. 3 MM-kultaa, 3 MM-hopea ja MM-pronssi.
HMCS Prestonian
HMCS Prestonian (viirinumerot K662 ja FFE 307) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus luokiteltiin 1. kesäkuuta 1954 uudelleen muutostöiden jälkeen Prestonian-luokan fregatiksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli 22. elokuuta 1953 palvelukseen otettaessa FFE 307. Se palveli Kanadan laivastossa aina 24. huhtikuuta 1956 saakka, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle. Alus nimettiin Norjan laivastossa ensin KNM Trolliksi.
AC HaKi
Historia
AC HaKin joukkueet harjoittelivat Campo Centerissä.
HMCS Prestonian
Palvelus
Alus tilattiin 1. helmikuuta 1943 Davie Shipbuilding and Repairing Companyltä Lauzonista ja sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1944 ja se otettiin palvelukseen 13. syyskuuta 1944.
AC HaKi
Historia
AC HaKin toimintaa johti seuran hallitus sekä joukkueiden edustajista koostuva johtokunta.
HMCS Prestonian
Kanadan laivasto
HMCS Penetang aloitti palvelukseen oton jälkeen kouluttautumisen tuleviin tehtäviinsä Pohjois-Atlantilla. Alus liitettiin tammikuussa 1945 Kanadan laivaston Halifaxiin sijoitettuun 28. saattajaryhmään, jossa se palveli Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka. Se poistettiin palveluksesta 9. marraskuuta 1945 Halifaxissa sijoitettuna reserviin.
Alus ostettiin takaisin Marine Industriesilta, jolle se oli hieman aiemmin myyty romutettavaksi. Se muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi 1953. HMCS Prestonian palasi muutostöiden päätyttyä palvelukseen 22. elokuuta 1953, jolloin sen NATO runkonumeroksi tuli oli FFE 307. Alus poistettiin palveluksesta 24. huhtikuuta 1956.
Norjan laivasto
HMCS Prestonian lainattiin Norjan laivastolle, joka nimesi sen KNM Trolliksi. Norjan valtio lunasti aluksen 1959 ja luokitteli sen 1965 sukellusveneiden emälaivaksi nimettynä KNM Horteniksi. Alus poistettiin 1972 palveluksesta ja se romutettiin.
Koilliskongonleijona
Koilliskongonleijona (Panthera leo azandica) on yksi leijonan alalajeista. Lajia tavataan ainoastaan Afrikassa, kuten muitakin nykyään eläviä leijonia aasianleijonaa lukuun ottamatta. Koilliskongonleijonan levinneisyys ulottuu mm. Tšadin, Kongon demokraattisen tasavallan, Nigerian, Keski-Afrikan tasavallan, Sudanin ja Kamerunin alueille. Koilliskongonleijona ei ole uhanalainen, kuten jotkin muut leijonan alalajit (mm. senegalinleijona ja aasianleijona).
Lähteet
Lion du nord-est du Congo
Internationaali
Internationaali on useista vasemmistolaisista järjestöistä käytetty nimitys:
Lisäksi nykyään on olemassa ainakin:
Toivo Pohjala
Toivo Pohjala (alk. Uuloo, 1. helmikuuta 1888 Nakkila – 23. elokuuta 1969 Harjavalta ) oli suomalainen painija, raviohjastaja ja hevoskasvattaja, joka tunnettiin myös suojeluskuntaliikkeen ja äärioikeistolaisten Lapuan liikkeen näkyvänä aktiivina. Urheilu-urallaan hän saavutti painin MM-pronssia 1922 ja osallistui vuoden 1924 kesäolympialaisiin. Raviurheilijana Pohjala ohjasti 1930-luvulla kaksi ravikuninkuutta oriilla Lohdutus. Myöhemmin sotavuosien jälkeen hän oli merkittävä raviurheiluvaikuttaja, joka toimi muun muassa keskusjärjestö Suomen Ravirenkaan puheenjohtajana. Varsinaiselta ammatiltaan Pohjala oli maanviljelijä, joka käytti itsestään titteliä ”tilanomistaja”.
Toivo Pohjalan poika oli kokoomuksen kansanedustaja ja ministeri Toivo T. Pohjala. Myös hänen sisarensa Kyllikki Pohjala oli pitkäaikainen kokoomuksen kansanedustaja.
Varhaiset vuodet
Toivo Pohjala syntyi Nakkilan ja Harjavallan rajalla Lammaisten kylässä sijaitsevalla Uuloon tilalla. Hänen vanhempansa olivat rusthollari Topias Juhonpoika Uuloo (alk. Klomsi, myöh. Pohjala, 1866–1930) ja Josefiina Brander (1864–1930). Topias Uuloo oli aktiivisesti mukana kunnalliselämässä toimien vuosisadan vaihteessa muun muassa Nakkilan kuntakokouksen puheenjohtajana sekä valtiopäivämiehen valitsijana. Porin lyseossa kirjoilla ollut Pohjala aloitti syksyllä 1906 opinnot Kurkijoen ylemmässä maanviljelyskoulussa, ja opiskeli myöhemmin alaa myös Ruotsissa ja Tanskassa. Vuosina 1910–1912 hän työskenteli Pohjois-Karjalan hevosjalostusliiton konsulenttina Joensuussa ja oli 1912–1915 samassa tehtävässä kotiseudullaan Satakunnassa.
1910-luvun vaihteessa Pohjala otti käyttöön myöhemmin tunnetun sukunimensä. Heinäkuussa 1912 hän avioitui Aino Lyydi Kangasniemen (alk. Keisari, 1892–1991) kanssa. Pohjala ryhtyi myöhemmin viljelemään puolisonsa kotitilaa, joka sijaitsi Harjavallan puolella Torttilan kylässä aivan Uuloon tilan vieressä. Siihen liitettiin 1920–1930-luvuilla osia Klomsin ja Uuloon tiloista, niin että yli 500 hehtaarin kokoisesta Kangasniemen tilasta tuli Harjavallan toiseksi suurin.
Sisällissodan aika
Pohjala osallistui jo sortovuosien aikana aktivistien toimintaan. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen hän oli huhtikuussa mukana perustamassa Harjavallan Metsäpalokuntaa, joka oli yksi Suomen ensimmäisistä suojeluskunnista. Pohjala valittiin sen päälliköksi yhdessä maanviljelijä Frans Simulan kanssa. Elokuun lopussa hänestä tuli Huittisten meijerikahakan seurauksena Porissa perustetun Satakunnan Järjestyskaartin päällikkö.
Sisällissodan sytyttyessä Harjavalta jäi punaisten hallitsemalle alueelle. 30. tammikuuta Pohjala pakeni yhdeksän muun suojeluskuntalaisen kanssa rintamalinjan pohjoispuolelle Kankaanpäähän, jossa hän toimi valkoisten Satakunnan rintaman esikunnan intendenttinä. Pohjalan sisar Kyllikki Pohjala oli Kankaanpäässä sairaanhoitajana valkoisten lääkintäjoukoissa. Punaisten vetäydyttyä Satakunnasta Pohjalan johtamat suojeluskuntalaiset palasivat Harjavaltaan 16. huhtikuuta.
Sotien väliset vuodet
Sisällissodan jälkeen vuonna 1919 Pohjala oli perustamassa Harjavaltaan kokoomuksen paikallisyhdistystä. Kunnanvaltuustossa hän oli puolueen edustajana vuodet 1926–1928 ja myös Pohjalan puoliso Aino oli pitkään kokoomuksen kunnanvaltuutettu. Lisäksi Pohjala hoiti useita eri luottamustehtäviä ja kuului sähköyhtiö Lammaisten Voiman sekä Harjavalta Osakeyhtiön perustajaosakkaisiin. 1920-luvun lopulta lähtien Pohjala vaikutti äärioikeistolaisessa Lapuan liikkeessä. Kesällä 1930 hän organisoi yhdessä Porin suojeluskunnan päällikön Karl Wiedmerin ja Satakunnan Kansan toimittajan Alku Kalskeen kanssa useita vasemmistolaisten kunnallispoliitikkojen ja ammattiyhdistysaktiivien muilutuksia. Niiden kohteeksi joutui muun muassa Porin kaupunginvaltuuston jäsen Martti Sjöblom. Pohjala oli niin sanottu ”etappimies”, joka järjesti siepattujen kuljetuksia Lapuan liikkeen päämajaan Pohjanmaalle.
Heinäkuussa 1930 Pohjala oli mukana Helsingissä järjestetyllä talonpoikaismarssilla ja osallistui keväällä 1932 ainoana Harjavallan suojeluskunnan jäsenenä Mäntsälän kapinaan. Talonpoikaismarssilla Pohjala muodosti maanviljelijä Vihtori Herttuan ja hovioikeudenneuvos Harald Bouchtin kanssa Lapuan liikkeen lähetystön, joka kävi kutsumassa kenraali Gustaf Mannerheimin seuraamaan tilaisuutta Senaatintorille. Elokuussa 1932 Pohjala asetettiin yhdentoista muun Lapuan liikkeen johtohahmon kanssa syytteeseen Mäntsälän kapinan valmisteluista. Järjestön lakkauttamisen jälkeen Pohjala perusti Isänmaallisen kansanliikkeen Harjavallan paikallisosaston huhtikuussa 1933, ja toimi myös järjestön valtakunnallisessa johdossa. 1930-luvulla hän kuului myös Harjavallan suojeluskunnan sekä Satakunnan suojeluskuntapiirin johtoon ja oli vuosina 1932–1940 Vapaussodan Rintamamiesten Liiton hallituksen jäsen. Sotavuosina 1939–1942 Pohjala toimi vielä Harjavallan suojeluskunnan paikallispäällikkönä.
Paini
Pohjala aloitti painimisen vasta vuonna 1920, jolloin hän oli jo yli 30-vuotias. Pohjala edusti aluksi Porin Tarmoa, josta hän siirtyi Harjavallan Jymyyn uransa loppuvaiheessa vuonna 1926. Kahden Suomen mestaruuden lisäksi Pohjala saavutti kreikkalais-roomalainen painin raskaan sarjan MM-pronssia Tukholmassa vuonna 1922. Hän oli mukana myös Helsingin MM-kilpailuissa 1921 sekä Pariisin olympiakisoissa 1924, jossa Pohjala sijoittui seitsemänneksi. Tukholman MM-kisoissa hän ei hävinnyt yhtään ottelua, mutta sijoittui silloisten sääntöjen mukaan vasta kolmanneksi.
Raviurheilu
Raviohjastajana Pohjala voitti ori Lohdutuksella ravikuninkuudet vuonna 1938 Viipurissa ja 1939 Turussa. Hän oli myös merkittävä suomenhevoskasvattaja, jonka oriista yli 30 merkittiin kantakirjaan. Pohjala kuului Suomen Ravirenkaan johtokuntaan vuodet 1937–1969 ja toimi järjestön puheenjohtajana 1955–1962. Pohjala oli myös Satakunnan Hevosjalostusliiton puheenjohtaja vuodesta 1928 aina kuolemaansa saakka. Osaltaan hänen vaikutusvaltansa ansiosta Suomen Ravirengas myönsi 1950-luvun lopulla kilpailuoikeuden myös lämminverisille, kun Pohjala käytti hyväkseen suhteitaan presidentti Urho Kekkoseen.
Pohjala vaikutti merkittävästi myös uuden Porin raviradan rakentamiseen vuonna 1950 sekä vuoden 1968 tulipalon jälkeen valmistuneen modernin katsomorakennuksen syntymiseen. Hän kuoli elokuussa 1969 kotonaan Harjavallassa samana päivänä jolloin pidettiin Porin uuden katsomorakennuksen vihkiäisravit. Pohjala on haudattu Harjavallan hautausmaalle. Kuvanveistäjä Jussi Pohjosen tekemä Toivo Pohjalan muistoreliefi on Porin raviradan ravintolakatsomossa. Vuosina 1972–1984 Porissa järjestettiin suomenhevosille tarkoitettu Toivo Pohjalan Muistoajo.
Kajal Agarwal
Kajal Agarwal (s. 19. kesäkuuta 1985 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka on esiintynyt telugun-, tamilin- ja hindinkielisissä elokuvissa.
Agarwal syntyi punjabiperheeseen Bombayssa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 2004 valmistunut hindinkielinen Kyun...! Ho Gaya Na. Vuonna 2007 hän sai roolin telugunkielisestä elokuvasta Lakshmi Kalyanam, jonka jälkeen hän on saanut paljon rooleja erityisesti telugunkielisissä elokuvissa. Varsinaisen läpimurtonsa hän teki elokuvalla Magadheera, josta tuli ilmestyttyään vuonna 2009 kaikkien aikojen menestynein telugunkielinen elokuva. Hänen esittämänsä kaksoisrooli tuotti hänelle vuoden parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards South -ehdokkuuden. Ensimmäisen merkittävän palkintonsa hän voitti vuoden 2010 elokuvallaan Brindaavanam. Muita hänen taloudellisesti menestyneitä elokuviaan ovat olleet vuoden 2010 Darling, jolla hän sai toisen Filmfare Awards South -ehdokkuutensa, ja vuonna 2011 ilmestynyt Mr. Perfect.
Yksityiselämä
Agarwal meni naimisiin yrittäjä Gautam Kitchlun kanssa Mumbaissa 30. lokakuuta 2020.
Nikki (televisiosarja)
Nikki oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota The WB esitti vuosina 2000–2002. Sarjan tähtenä oli Nikki Cox, joka näytteli lasvegasilaista showtyttöä Nikki Whitea. Sarjaa tuotettiin 41 jaksoa, mutta niistä lähetettiin televisiossa vain 36.
Nick von Esmarch näytteli Nikkin aviomiestä, showpainija Dwight Whitea. Toby Huss näytteli Jupiteria, Susan Egan Marya, Brad William Henke Thoria ja Christine Estabrook Marionia.
Yhtenä sarjan pääaiheena oli Dwightin äidin jatkuva viha Nikkiä kohtaan, koska tämä ”houkutteli” Dwightin menemään naimisiin kanssaan. Hän uskoi poikansa olleen tarkoitettu paremmalle ja kunniallisemmalle uralle kuin showpainijaksi.
Kanaalisaarten miehitys toisessa maailmansodassa
thumb|Saksalaisten rakentama linnoitus Jerseyn saarella Kanaalisaarten miehityksellä toisessa maailmansodassa tarkoitetaan Saksan toisessa maailmansodassa suorittamaa Englannin kanaalissa sijaitsevien Kanaalisaarten miehitystä.
Saksan kukistettua Ranskan kävi brittien asema saarilla toivottomaksi, joten sotavoimat poistettiin niiltä. Saksalaiset pommittivat Jerseyn pääkaupunkia Saint Helieriä 28. kesäkuuta 1940 tietämättä brittijoukkojen poistumisesta. 1. heinäkuuta saksalaiset pudottivat saarille antautumisvaatimuksia ja ensimmäiset joukot nousivat maihin Jerseylle. Saksan propaganda julisti Britteinsaarten valtauksen alkaneen. Aluksi saksalaisten hallinto oli suhteellisen lempeätä, mutta otteet alkoivat sodan jatkuessa koventua ja ruoka käydä vähiin. Saaret vapautettiin 9. toukokuuta 1945 eli Saksan antautumista seuranneena päivänä.
Iván Cuéllar
Iván Cuéllar Sacristán tai Pichu (s. 27. toukokuuta 1984 Mérida, Badajozin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia.
Ura
Cuéllar on Atlético Madridin kasvatti. Vuodet 2004–2005 hän pelasi seuran B-joukkueessa. Edustusjoukkueessa hän teki debyyttinsä cup-kilpailu Copa del Reyn ottelussa Lorcaa vastaan 20. tammikuuta 2005. Ensiesiintyminen Espanjan pääsarjassa seurasi 29. toukokuuta 2–2-tasapeliin päättyneessä ottelussa Getafea vastaan. Cuéllarin osaksi jäi kuitenkin toimiminen joukkueen ykkösmaalivahdin Leo Francon varamiehenä. Hänen peliuransa Atléticossa päättyi kaudella 2006–2007 kärsittyyn nöyryyttävään 6-0 -kotitappioon Barcelonaa vastaan. Cuéllarin epävarmat otteet olivat yksi syy murskatappioon.
Hilda Asp
Hilda Maria Asp (30. heinäkuuta 1862 Urjala – 22. helmikuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, suomentaja ja kulttuurihenkilö.
Hilda Asp valittiin 19-vuotiaana Kuopion suomalaisen tyttökoulun suomen ja saksan kielen opettajaksi. Hän asui Minna Canthin luona lukuvuoden 1882–1883. Hän siirtyi opettajan tehtävistä Suomalaisen Teatterin näyttelijäksi 1883, mutta pettyi muun muassa siihen, että teatteri teki pitkiä maaseutukiertueita silloin, kun nuori näyttelijätär olisi halunnut olla keskellä aatteiden taistelua pääkaupungissa. Niinpä hän otti vastaan opettajan työn Helsingissä 1887. Hän myös suomensi kaunokirjallisuutta.
Hilda Asp oli kihloissa Juho Elias Rudolf Erkon kanssa ja eli vain kolme vuotta sulhasensa kuoleman jälkeen. Hilda Aspin sisko oli Hanna Asp.
Won’t Get Fooled Again
Won't Get Fooled Again on brittiläisen rockyhtyeen The Whon kappale albumilta Who’s Next. Tämä Pete Townshendin sävellys on yksi yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Van Halen -yhtye esitti sitä konserteissaan, jolloin Eddie Van Halen soitti kappaleen syntetisaattoriosuudet kitaralla. Kappale on myös soinut pitkään TV-sarja CSI: Miamin tunnusmusiikkina. Kappale soi myös eräässä Simpsonit-sarjan jaksossa, jossa The Who vierailee.
Kappale musiikillisesti
Kappale alkaa syntetisaattori-introlla, johon Pete Townshendin kitara tulee pian mukaan. Laulua kuullaan kaksi säkeistöä, minkä jälkeen syntesisaattori alkaa soida yksinään. Laulussa kuullaan vielä kolmas säkeistö. Kappaleen kitara on hyvin raskas Townshendin käyttämien voimasointujen ansiosta.
Fairyport
Fairyport on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. Kappaleet "Fairyport", "Gray Traitors", "Cafffkaff, The Country Psychologist" ja "May Your Will Be Done Dear Lord" muodostavat Jukka Gustavsonin Joined to Conscience -nimisen teoksen. Mats Huldén käänsi ne englannin kielelle. D-puolen kappale "Rave-Up for the Roadies" on nauhoitettu yhtyeen keikalla, koska levylle oli materiaalia vain kolmen levynpuolen verran. Kappaleessa Wigwamin kanssa soittaa myös kitaristi Jukka Tolonen.
Levystä ilmestyi ensimmäinen CD-versio vuonna 1990, ja digitaalisesti remasteroitu versio vuonna 2003. Jälkimmäisellä on bonusraitana "Losing Hold / Finlandia", jonka Reino Jokela äänitti Yleisradion Kappelikonsertissa, 2. elokuuta 1972.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Wigwam.
Schleich
pienoiskuva|Schleich eläimiä
Schleich GmbH on saksalainen leluja valmistava yritys, jonka perusti Friedrich Schleich vuonna 1935. Yhtiön kotipaikka on Schwäbisch Gmünd, ja sillä on haarakonttoreita myös Britanniassa, Ranskassa ja Kanadassa.
Yhtiö on tunnettu muovisista lelufiguureistaan. Se aloitti tuotantonsa 1950-luvulla sarjakuvahahmojen, kuten smurffien ja muppettien mukaan luoduilla malleilla, ja 1980-luvulla tulivat mukaan erilaiset eläinhahmot. Nykyään mukana on myös figuureja taruolennoista ja ritareista, ja tämän lisäksi hahmoille on saatavilla lisävarusteita. Yhtiö markkinoi tuotteitaan maailmanlaajuisesti.
Eläinfiguurit
Schleichin eläinfiguurit ovat n. 2-47 cm korkeita pienoismalleja oikeista eläinahmoista. Ne on valmistettu kovasta muovista ja maalattu käsin. Hahmot on maalattu turvallisilla maaleilla ja niihin on tehty ohut maalikerros, jotta hahmojen ulkonäkö pysyisi mahdollisimman siistinä. Hahmojen ulkonäkö ja laatu on parantunut huomattavasti alkuajoista. Lisäksi hahmot pysyvät paremmin pystyssä ja ovat tukevampia. Schleich eläimet on laaja käsite, sillä pienoismalleja on valmistettu pieneläimistä dinosauruksiin. Lisäksi Schleich on valmistanut eläimille erilaisia tarvikkeita, esimerkiksi hevosille varusteita ja ritarileikkeihin linnoja ja turnajaistelttoja. Schleichit ovat sekä lasten että aikuiskeräilijöiden suosiossa. Schleichit voivat olla leluja ja keräilyesineitä. Hinta on yleensä 6-13 € kun taas esim. yksisarviset maksavat noin 15-20€. Schleich on maalannut eläimistä, erityisesti hevosesta harvinaisia versioita, jotka voivat olla erittäin hintavia. Schleicheillä on tukeva rakenne mutta siroilla hevosilla jalat taittuvat helposti. Jos jalkaa taivuttaa, se palautuu hetken päästä alkuperäiseen muotoonsa. Schleihejä voi myös kustomoida eli muokata tai uudelleenmaalata eli tehdä repaintin.
Schleich-figuurin tunnistaa kaupassa schleich-lapusta, joka on useimmiten kiinnitetty pienoismallin jalkaan tai pienemmillä eläimillä myös kaulaan, sekä logosta, joka on useimmiten figuurin mahassa. Schleichin mallisto uusiutuu vuosittain. Yksi hahmo pysyy mallistossa noin kuusi vuotta, ja jotkut hyväksi todetut mallit vielä kauemmin.
Nykyään suurin osa figuureista valmistetaan Kiinassa, mutta myös muita valmistusmaita (Saksa, Portugali) voi figuurien, varsinkin vanhempien pohjista löytää.
Liisa Salmi
Lyyli Anna-Liisa Salmi (myöh. Mattila, 1. lokakuuta 1914 Tampere – 30. elokuuta 2001) oli suomalainen pikaluistelija ja pesäpalloilija.
Tampereen Pyrintöä edustanut ja etenkin 500 ja 1 000 metrillä menestynyt Salmi osallistui urallaan kahdesti yleisluistelijoiden MM-kilpailuihin saavuttaen hopeaa Tampereella 1939. Hän saavutti useita himmeämpiä SM-mitaleita ja teki Suomen ennätyksiä etenkin kotimaan radoilla. 500 metrin naisten Suomen ennätystä Salmi piti hallussaan vuodet 1935–1955. Pesäpallossa Salmi voitti ainakin kaksi Suomen mestaruutta.
Pikaluistelu
Tampereen Pyrintöä edustanut Salmi saavutti yleisluistelijoiden MM-hopeaa Tampereella 1939: hän sijoittui vähäväkisessä kilpailussa toiseksi Verné Leschen jälkeen ja ennen Laura Tammista pistein 252,50. Salmi kilpaili myös Tukholmassa järjestetyissä yleisluistelun MM-kilpailuissa 1936, missä hän ei selviytynyt päätösmatkalle.
Salmi oli Leschen kovimpia haastajia 1930-luvun lopulla saavuttaen yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailuista hopea- ja pronssimitaleita: hän voitti yleisluistelun SM-kilpailuissa 500 metrin matkan vuosina 1937 ja 1939 ja 1 000 metrin matkan vuonna 1937. Suomen ennätykseen Salmi ylsi vuonna 1935 luisteltuaan 500 metriä tasan 50 sekuntiin. Kotimaan ratojen SE:ksi 500 metrillä hän oli jo tehnyt 53,5 sekuntia vuonna 1933 ja menetettyään ennätyksen Leschelle oli parantanut sitä vielä vuosina 1934 50,9:ään ja 1935 edellä mainittuun 50,0:aan. Tämä kansainvälinen SE, samoin kuin Salmen ainoa 1 000 metrillä tekemä Suomen ennätys, kotimaan ratojen SE 1.47,3 vuonna 1935, kestivät 20 vuotta vuoteen 1955, jolloin Iiris Sihvonen rikkoi ne.
Vaahtomuovi
CFC-kaasut (kloorifluorihiilivedyt) keksi amerikkalainen Thomas Midgley vuonna 1930. Vuonna 1937 professori Otto Bayer kehitti Farbenfabriken Bayerin päälaboratoriossa isosyanaatti - polyadditioreaktion, jolla muovimateriaali saatiin vaahtoutumaan. Vaahtomuovi valmistettiin muovia vaahdottamalla käyttäen CFC-kaasuja. Nykyisin CFC-kaasut on korvattu hiilidioksidilla ja muilla ympäristölle vähemmän haitallisilla kaasuilla.
Liisa Salmi
Pesäpallo
Pesäpallossa Salmi voitti Tampereen Pyrinnössä Suomen mestaruuden vuosina 1933, 1936 ja mahdollisesti 1937.
Vaahtomuovi
Vaahtomuovin valmistus Suomessa
Superlon Oy:n omistus siirtyi vuonna 2010 Belgiaan yhdessä kouvolalaisen vuonna 1912 perustetun vaahtomuovituotteita valmistavan Espe Oy:n kanssa. Kyseiset yritykset fuusioitiin 27 maassa toimivan N.V. Recticel konsernin alaisuudessa toimivaksi Recticel Oy:ksi.
Salainen käsky
Juoni
Eletään vuotta 1941, jatkosodan alkua. Lappiin sijoitetut saksalaisjoukot ovat valmiina hyökkäämään Neuvostoliittoon. Suomalaisia pyydetään saksalaisten avuksi korpisotaan. Niinpä erään suomalaisen pioneerijoukkueen vänrikki ja joukkueenjohtaja Jussi Räikkönen pyytää vapaaehtoisia. Vapaaehtoiset saavat kahdenkymmenenyhden vuorokauden kuntoisuusloman ja osto-oikeuden saksalaisten kanttiiniin. Kuusi miestä saa paikan ja niinpä he lähtevät armeijalle pakko-otetulla Fordilla kohti Rovaniemeä. Sissiosasto muodostetaan ja tuhoamisretki alkaa. Kaikki menee lasketulla tavalla, mutta perillä miehille paljastetaan retken todellinen luonne.
Veda-kirjat
Veda-kirjat (devanagari: sanskritin kieltä ja tarkoittaa tietoa, tiedettä tai totuutta) on neljän Intian niemimaalla syntyneen hymnin ja rituaalitekstin kokoelma, jotka ovat: Rigveda, Yajurveda, Samaveda ja Atharvaveda. Kirjat muodostuivat Intian muinaisen veda-uskonnon piirissä, ja vaikuttavat edelleen hindulaisuuden taustalla. Vedat ovat shruti, mitä on kuultu (eli ilmestys, toisin kuin smriti, mitä muistetaan), ja siten pyhiä kaikille hinduille. Vedoista vanhimman, Rigvedan syntyajaksi arvioidaan nykyään noin 1200–1000 eaa. tai vähän aikaisemmin. Muut vedat ovat vähän nuorempia lukuun ottamatta Atharvavedan vanhimpia osia, jotka ovat syntyneet samoihin aikoihin Rigvedan kanssa. Vedat säilyivät pitkään yksinomaan suullisena traditiona; Intian vanhimmat tunnetut kirjoitetut tekstit Induskulttuurin tulkitsemattoman kirjoituksen jälkeen ovat vasta ajanlaskun alkua edeltäneiltä vuosisadoilta.
Veda-kirjat (joiden osat myös ovat kirjoja, ) jakautuvat seuraaviin osiin:
Metyyliklooriformiaatti
Metyyliklooriformiaatti on orgaaninen yhdiste (formiaatti), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan helposti syttyvää väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C2H3ClO2 ja rakennekaava CH3OCOCl. Metyyliklooriformiaatista käytetään myös nimiä metyylikloorikarbonaatti, kloroformihappometyyliesteri ja metoksikarbonyylikloridi.
Metyyliklooriformiaatin moolimassa on 94,50 g/mol, sulamispiste –61 °C, kiehumispiste 71 °C, suhteellinen tiheys 1,22 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 12 °C, itsesyttymislämpötila 504 °C ja CAS-numero 79-22-1. Metyyliklooriformiaatti liukenee veteen huonosti. Metyyliklooriformiaatti liukenee kuitenkin kloroformiin, bentseeniin, alkoholeihin ja eettereihin.
Metyyliklooriformiaatin höyry on ilmaa raskaampaa ja se voi kulkeutua maata pitkin sekä syttyä alhaisen leimahduspisteensä vuoksi myös etäällä.
Valmistus ja käyttö
Metyyliklooriformiaattia valmistetaan metanolin ja fosgeenin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään hyönteismyrkkynä, kyynelkaasuna ja eräiden muiden yhdisteiden, kuten dimetyylidikarbonaatin valmistuksessa.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Metyyliklooriformiaatti haihtuu ilmaan jo 20 °C:n lämpötilassa muodostaen nopeasti jopa terveydelle haitallisia pitoisuuksia. Aine syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä sekä syövyttää myös nieltynä. Aineelle altistumisesta voi seurata keuhkopöhö ja se aiheuttaa kyynelvuotoa. Aine on myrkyllistä vesieliöille.
Kenttäkerttunen
Kenttäkerttunen (Acrocephalus agricola) on kerttusiin kuuluva lintulaji. Se on Suomessa hyvin harvinainen mutta lähes vuosittainen harhailija.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 13 cm, siipien kärkiväli 15-17,5 cm ja paino 7,5-13 g, keskimäärin noin 10 g. Muistuttaa lähinnä viitakerttusta. Päänkuviot voimakkaammat, selkäpuoli ruskeampi, silmä vaalea. Hyvin vaikea erottaa tästä ja muista kerttuslajeista maastossa. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen
Kenttäkerttunen esiintyy itäisimmästä Euroopasta Keski-Aasiaan Kiinan rajoille saakka. Etelässä esiintymisen raja on Himalajan ja Pamirin vuoristot, pohjoisessa lähellä 60. leveyspiiriä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Intian niemimaalla sekä Pakistanista Nepaliin. Suomessa laji oli tavattu 37 kertaa vuoden 2005 loppuun mennessä, ensihavainnon ollessa 5.6.1980.
Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 930 000–1 800 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Kenttäkerttunen elää sisämaan vesistöjen rannoilla etupäässä järviruoko-, osmankäämi-, pujo-, paju- ja tamariskitiheiköissä. Muuttoaikoina lajia voi tavata myös merensaaristossa.
Lisääntyminen
Pesä sijaitsee tavallisesti järviruoko- tai pujokasvustossa lähellä maata, tai joskus veden yllä. Se on sylinterimäinen kuppi, se on rakennettu lehdistä ja korsista ja kiinnitetty 2-8 pystykorteen. Naaras munii 3-6 munaa, keskimäärin 4,6. Muna painaa noin 1,5 g. Haudonta-aika on noin 12 päivää ja molemmat emot osallistuvat hautomiseen. Poikasia ruokkivat molemmat emot.
Ravinto
Kenttäkerttusen ravinto koostuu pääosin hyönteisistä ja muista pienistä selkärangattomista.
Meteosat Second Generation
thumb|MSG:n malli EUMETSATin rakennuksen edessä [[Darmstadtissa]]
thumb|MSG-satelliittien ohjauskeskus EUMETSATissa Darmstadtissa Meteosat Second Generation eli MSG on Euroopan sääsatelliittijärjestön eli EUMETSATin toisen sukupolven sääsatelliitti.
Satelliitin massa on 2 000 kg, josta sen neljä instrumenttia painaa 1 000 kg.
MSG-1
MSG-1 oli Euroopan avaruusjärjestön ja EUMETSATin yhdessä kehittämä satelliitti.
MSG-1 laukaistiin 28. elokuuta 2003 Ariane 5-kantoraketilla Guyanan avaruuskeskuksesta.
MSG-1-satelliitti toimii geostationaarisella radalla paikalla 3.5°W ja jonka inklinaatio on 0.71°
MSG-2
METOPin toinen kappale on EUMETSATin tilaama. MSG-2 laukaistiin 21. joulukuuta 2005 Ariane 5-kantoraketilla intialaisen tietoliikennesatelliitin kanssa.
MSG-2 satelliitti toimi geostationaarisella radalla testipaikalla 6.57-6.61°E ja jonka inklinaatio oli 1.61°. MSG-2 siirrettiin lopulliselle paikalle (0°E) heinäkuun lopulla ja otettiin käyttöön 1. elokuuta 2006.
Muut MSG-satelliitit
MSG-3 laukaistaneen vuonna 2012. MSG-4 laukaistaneen vuoden 2014 alkupuolella. Näidenkin laukaisut toteuttaa Arianespace.
Caleb Jones
Seuraura
Jones pelasi kaudella 2011–2012 C-nuorten T1EHL-liigaa Dallas Starsin junioreissa. Portland Winterhawks varasi hänet 64. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2012. Jones siirtyi vuotta myöhemmin Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukaan pelaten siellä vuodet 2012–2014 mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2014–2015 hän pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Edmonton Oilers varasi Jonesin neljännellä kierroksella 117. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 Jonesin kolme vuotta aiemmin varanneeseen Portland Winterhawksin WHL-joukkueeseen. Jones oli joukkueen paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja tehoilla 10+45=55, joilla hän jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan Medicine Hat Tigersin David Quennevillen kanssa. Jones jakoi myös WHL:n tulokkaiden syöttöpörssin voiton Moose Jaw Warriorsin Noah Gregorin kanssa.
Huhtikuussa 2016 Jones teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän siirtyi samalla amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Bakersfield Condorsin vahvuuteen. Jones pelasi siellä kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi Winterhawksin vahvuuteen. Jones oli joukkueen tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 9+53=62, joilla hän sijoittui WHL:n puolustajien pistepörssissä kuudenneksi. Pudotuspeleissä Jones oli tehoilla 2+8=10 Winterhawksin paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Joachim Blichfeldin kanssa. Jones jakoi hänen kassaan myös Winterhawksin sisäisen tehotilaston voiton lukemalla +3.
Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Oilers lähetti Jonesin Bakersfield Condorsin AHL-joukkueen vahvuuteen.
Heinäkuussa 2021 Oilers kauppasi Jonesin ja kolmannen kierroksen varausvuoron Chicago Blackhawksiin vaihdossa Duncan Keithiin.
Elokuussa 2022 Jones teki Blackhawksin kanssa yksivuotisen ja 1,35 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Jones pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Jones pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden.
Jones pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa.
Pelityyli
The Sports Forecaster -sivuston mukaan Jones on aggressiivisesti pelaava all around -puolustaja, jolla on kuitenkin kokonaisvaltaisesti kehitettävää sekä kiekollisessa että kiekottomassa pelissä.
Muuta
Jonesin isoveljet Justin ja Seth ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Seth Jones pelaa puolustajana NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsissa. Veljesten isä on Ronald "Popeye" Jones on entinen NBA-tason koripalloilija ja nykyinen valmentaja.
Iulică Ruican
Ruican saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa perämiehellisessä nelosessa ja hopeaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli kahdeksikossa seitsemäs.
Ruican voitti perämiehellisen nelosen maailmanmestaruuden 1993, 1994 ja 1996. Kahdeksikossa hän sai MM-hopeaa 1993 ja MM-pronssia 1994. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi perämiehellisessä kaksikossa 1991.
Fred MacMurray
Fredrick Martin "Fred" MacMurray (30. elokuuta 1908 Kankakee, Illinois – 5. marraskuuta 1991 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi lukuisista elokuvistaan sekä televisiosarjasta Kolme poikaani, jossa hän esitti perheen yksinhuoltajaisää vuosina 1960–1972.
MacMurrayn tunnetuimpia elokuvia ovat Nainen ilman omaatuntoa (1944), Cainen kapina (1954) ja Poikamiesboksi (1960). Näyttelijällä on tähti Hollywood Walk of Famella, ja hänet nimettiin Disney-legendaksi vuonna 1987.
MacMurray oli kahdesti naimisissa, Lillian Lamontin kanssa vuodesta 1936 vuoteen 1953 ja näyttelijä June Haverin kanssa vuodesta 1954 aina kuolemaansa 1991. Hän kuoli keuhkokuumeeseen Santa Monicassa, Kaliforniassa 83-vuotiaana sairastettuaan pitkään leukemiaa.
Aneurin Bevan
Nuoruus
Bevan syntyi Tredegarissa Walesissä. Hänen isänsä oli köyhä kaivosmies. Bevan jätti koulunkäynnin 13-vuotiaana ja meni työhön hiilikaivokseen. Hän joutui kuitenkin muutaman vuoden päästä lopettamaan kaivostyön silmäsairauden takia.
Ammattiyhdistysaktiivi
Bevan kannatti nuorena liberaaleja, mutta ryhtyi sosialistiksi Clarion-lehden Robert Blatchfordin kirjoitusten vaikuttamana. Hänestä tuli ammattiyhdistysaktiivi, ja 19-vuotiaana hän oli osastonsa johdossa. Työnantajat pitivät häntä vallankumouksellisena ja keksivät syyn erottaa hänet, mutta liiton tuella erottaminen kumottiin. Hän sai South Wales Miners' Federationin stipendin opiskeluun Lontoossa. Vuoden 1926 yleislakon aikana Bevanista tuli yksi Etelä-Walesin työläisten merkittävimmistä johtajista.
Poliitikkona
Vuonna 1928 hänet valittiin kunnanvaltuustoon ja 1929 Ebbw Valesta parlamenttiin. Hän meni 1934 naimisiin toisen Työväenpuolueen parlamentaarikon Jennie Leen kanssa.
Toisen maailmansodan aikana Bevan oli yksi alahuoneen vasemmiston johtajista. Vuoden 1945 Työväenpuolueen suuren vaalivoiton jälkeen Bevan nimitettiin terveysministeriksi. Hänen vastuullaan oli National Health Servicen perustaminen. Hallitus otti 5. heinäkuuta 1948 vastuun kaikesta maan terveydenhuollosta ja tarjosi kaikille ilmaiset palvelut. Toinen suuri projekti oli slummien ja pommituksissa tuhoutuneiden asuntojen korvaaminen. Niitä valmistui 55 600 vuonna 1946, 139 600 1947 ja 227 600 vuonna 1948.
Bevan valittiin 1951 työvoimaministeriksi. Hän erosi pian hammashoidolle ja silmälaseille asetettujen maksujen takia. Maksut tehtiin Korean sodan kiristämän budjetin vuoksi. Kaksi muuta ministeriä, John Freeman ja Harold Wilson, erosivat samalla.
Viiden vuoden ajan Bevan johti Työväenpuolueen vasemmistosiipeä, bevanilaisia. Vuonna 1955 hän pyrki puoluejohtajaksi, mutta Hugh Gaitskell voitti hänet. Hän toimi Gaitskellin ulkoministerinä varjohallituksessa. Vuonna 1959 Bevan nimitettiin puolueen varajohtajaksi, vaikka hän kärsi jo parantumattomasta syövästä.
Radio Millennium
Radio Millennium on Ylen sketsisarja, joka kertoo Radio Millennium -mediayrityksen toiminnasta.
Radio Millennium sijoittui samanaikaisesti kahdelle eri aikatasolle: radio-ohjelmassa elettin vuosia 1999-2000, kun televisio-ohjelman tapahtumat sijoittuvat tähän päivään. 2011 myös radio-ohjelman tapahtumat siirtyivät nykyaikaan.
Tuotannossa hyödynnetään myös sosiaalista mediaa ja uusia jakelualustoja.
.
Radio-ohjelma
YleX:n kuunnelmasarja sijoittuu vuosiin 1999-2000, jolloin Scooterin menestynein levy Back to the Heavyweight Jam julkaistiin ja radiotähti Johnny eli suosionsa huipulla. Vuodesta 2011 esitetyt uudet jaksot sijoittuivat nykyaikaan. Radio Millennium koostuu lyhyistä radiosketseistä, joita säestävät 1990-luvun lopun musiikkikappaleet. Radio-ohjelman vakiohahmot ovat Tuottaja, radiojuontaja Johnny, toimittaja ja mainosmyyjä Timo, työharjoittelija Repe, äänimies Rami, toimittajaharjoittelija Maikki sekä pelätty Kanavajohtaja. Uusissa jaksoissa Johnnyn asemassa esiintyy uusi hahmo Janette. Radio Millennium lähetettiin YleX:llä lauantaisin klo 10–12.
Televisiosarja
Radio Millennium on radio-ohjelmaan perustuva tv-komediasarja. Ohjelma kertoo radio-ohjelman tavoin monikansallisesta mediayrityksestä, joka pyörittää tv- ja radiokanavia Suomessa. Televisiosarjan tapahtumat sijoittuvat tähän päivään.
Tuotantokausi 1
Radio Millenniumia johtaa Tuottaja (Tero Salenius). Kanavalla työskentelevät lisäksi tv-juontajatähti Jenny (Heidi Lindén), radiojuontaja Johnny (Juha Lahti), mainosmyyjä Timo (Hermanni Koppala), teknikko Rami (Lasse Nousiainen) ja respatyttö Raisa (Laura Vähähyyppä). Ohjelmassa myös vierailevat poptähdet pääsivät kokeilemaan pinnansa kestävyyttä häikäilemättömän Tuottajan kanssa.
Radio Millenniumin ensimmäisellä tuotantokaudella nähtiin myös Huba-ryhmän toteuttamia sketsejä. Ensimmäinen tuotantokausi nähtiin TV2:ssa. sunnuntaisin klo 23.20, alkaen 4. lokakuuta 2009.
Tuotantokausi 2
Toisella tuotantokaudella Radio Millennium laajentaa toimintansa täyden palvelun life style -taloksi. Mediamaailmaan kiihkeässä tahdissa mukana pysyminen aiheuttaa kuitenkin suuria haasteita.
TV-sarjan ydintarina rakentuu edelleen toimituksen ympärille. Lisämausteita soppaan tuovat suositut parodiat mainoksista, ohjelmaformaateista sekä omatekoiset musiikkivideot, jotka ovat nousseet todellisiksi YouTube-hiteiksi.
TV-sarjan toisen tuotankauden hahmot:
TUOTTAJA (Tero Salenius)
Kanavan esimies, jota joku voisi pitää vastenmielisenä ja ristiriitaisena mulkkuna. Joku toinen taas saattaisi kuvailla häntä lapselliseksi ja omahyväiseksi hulluksi. Ja molemmat olisivat oikeassa.
JENNY (Heidi Lindén)
Kanavan televisiotähti, joka elää impulssien varassa. Jenny on hyvä ihminen, vaikka onnistuukin usein sotkemaan hyvän niin syvälle sontaan, ettei edes itse tiedä kumpaan suuntaan oli menossa.
JOHNNY (Juha Lahti)
Yksi kaikkien aikojen älyllisesti rajoittuneimmista mediatyöntekijöistä. Johnny on valmis hyppäämään vaikka Eiffel-tornista ollakseen suosittu ja cool. Harmi vaan ettei Johnny tiedä missä kyseinen torni sijaitsee. Johnny kuuntelee paljon Scooteria.
SAILON (Keinoäly)
Järjestelmärobotti, jonka tehtävänä on pitää huolta toimituksen tietojärjestelmistä. Itsetuhoisen robotin oloa ei ainakaan helpota se, että hänen läsnäolonsa on lähes yhtä merkittävä kuin maljakon.
TIMO (Hermanni Koppala)
Kanavan taloudellinen vastuuhenkilö, jonka vastuulla on esimerkiksi kaikki. Kysymys kuuluukin, eikö olisi aika kasvattaa munat ja pitää puoliaan.
RAMI (Lasse Nousiainen)
Juan de Zumárraga
thumb|Juan de Zumárraga Juan de Zumárraga oli espanjalainen prelaatti ja Meksikon ensimmäinen piispa vuodesta 1528. Meksikon piispan arvon Zumárraga sai suoraan Kaarle V:ltä toimittuaan Baskimaassa tarmokkaasti noitia vastaan. Zumárraga oli baski.
Radio Millennium
Tuotantokausi 1
Jakso 1: Jenny tulee töihin
Juan de Zumárraga
Vuonna 1547 fransiskaani Juan de Zumárraga nimitettiin Meksikon arkkipiispaksi, mutta tieto siitä ei saavuttanut piispa Zumárragaa ennen hänen kuolemaansa. Zumarragalla oli virallinen protector de los indios -asema, josta syystä hänellä oli jatkuvia riitoja Uuden Espanjan ensimmäisen Real Audiencian, ja etenkin sen presidentin, pahamaineisen Nuño de Guzmánin kanssa. Vuosina 1536–1543 Zumárragalla oli apostolisen inkvisitorin oikeudet. Zumárraga oli kiinnostunut Erasmus Rotterdamilaisen ajatuksista. Zumárraga perusti Tlatelocolcoon koulun intiaaneja varten. Koulun johtajaksi hän nimitti fransiskaani Bernardino de Sahagúnin, jonka aikana koulun oppilaat ylsivät huomattaviin oppisaavutuksiin. Zumárraga kustansi omista varoistaan uskonnollista kirjallisuutta, myös katkismuksia, joista tunnetuin on dominikaani Pedro de Córdoban ja hänen munkkiveljiensä kirjoittama ja nahuatliksi kääntämänsä Doctrina cristiana para instrucción de los indios.
Radio Millennium
Tuotantokausi 1
Ensimmäisessä, 4. lokakuuta 2009 esitetyssä jaksossa vieraili Sunrise Avenuen laulusolisti Samu Haber. Mitä tapahtui, kun Samua haastatteli Jenny, joka on ainakin omien sanojensa mukaan seurustellut Samun kanssa?
Jakso 2: Tuottajan velat
Jakso esitettiin 11.lokakuuta 2009. Jaksossa Tuottajalla on ongelmia velkojien kanssa. Tilanne tiivistyy kun vieraaksi saapuu Kaarle Viikate.
Jakso 3: Kilpaileva kanava
Jakso esitettiin 18.lokakuuta 2009.
Jenny on saanut työtarjouksen kilpailevalta kanavalta. Tuottaja haluaa pitää Jennyn kanavalla. Kaikki keinot ovat sallittuja. Mukana jaksossa oli myös mummo.
Jakso 4: Irtisanomisia ja Tuottajan uusi parkkipaikka
Jakso esitettiin 25.lokakuuta 2009.
Tuottajalla on nyt konsernin paras parkkipaikka ja kanavan rahat ovat taas lopussa.
Jakso 5: Mainostaja
Jakso esitettiin 1. marraskuuta 2009.
Tuottaja on solminut sopimuksen suuren mainostajan kanssa. Nyt rahaa tulee ovista ja ikkunoista.
Jakso 6: Hyväntekeväisyyttä
Jakso 7: Ulkomainen konsultti
Jakso esitettiin 15. marraskuuta 2009.
Ulkomainen konsultti on tulossa tarkastamaan kanavan tilaa. Tuottajalla on kiire siivota roskat lattialta.
Jakso 8: Virkistyspäivä
Jakso esitettiin 22. marraskuuta 2009.
Radio Millenniumin virkistyspäivä. Tuottaja on raahannut toimituksen väen metsään.
Suskeptanssi
Suskeptanssi (tunnus B) tarkoittaa sähkötekniikassa ja elektroniikassa vaihtovirtajohtavuuden eli admittanssin imaginaariosaa ja siten sen SI-järjestelmän mukainen yksikkö on siemens (S). Suskeptanssi esiintyy vaihtovirran laskukaavoissa.
Radio Millennium
Tuotantokausi 1
Jakso 9: Sota ja rakkaus
Jakso esitettiin 29. marraskuuta 2009.
Jenny on palavasti rakastunut. Johnny luulee Jennyn rakastavan häntä. Jaksossa Tuottaja saa myös kertauskutsun, ja yrittää keksiä keinon välttää kertaukset.
Jakso 10: Kuoleman porteilla
Jakso esitettiin 6. joulukuuta 2009.
Jenny tajuaa tappaneensa Tuottajalle niin kovin rakkaan herra Käpyläisen. Tuottaja kuulustelee toimituksen väkeä saadakseen selville, kuka on syyllinen tähän kauheaan tekoon.
Jakso 11: Joulu
Jakso esitettiin 13. joulukuuta 2009.
Jakso 12: Kooste
Jakso esitettiin 20. joulukuuta
Jaksossa näytettiin ensimmäisen tuotantokauden suosituimpia sketsejä ja musiikkivideoita.
Tuotantokausi 2
Jakso 1: Kakkua kaikille
Jakso esitettiin 20.9.2010.
Jakso 2: Ystävä hädässä
Jakso esitettiin 27.9.2010.
Jakso 3: Tanssin taikaa
Jakso esitettiin 4.10.2010.
Jakso 4: Nuori kapinallinen
Jakso esitettiin 11.10.2010.
Jakso 5: Hinnalla millä hyvänsä
Jakso esitettiin 18.10.2010.
Jakso 6: Muu maa mustikka
Jakso 7: Minusta on moneksi
Jakso esitettiin 1.11.2010.
Jakso esitettiin 8.11.2010.
Jakso 9: Kulissit murtuu
Jakso esitettiin 15.11.2010.
Jakso 10: Kesketetty vetäytyminen
Jakso esitettiin 22.11.2010.
Radio Millenniumin joulukalenteri
Historian ensimmäinen Radio Millenniumin joulukalenteri sai päivänvalonsa 1.12.2010.
Radio Millenniumin joulusadussa laitetiin jouluperinteet uusiksi. Kuka saa eniten lahjoja? Kuka saa piparia? Kuka uhrataan?
Joulukalenteria esitettiin YleX:n netissä.
Radio Millenniumin työryhmä
Anssi Autio, Antti Heikki Pesonen, Yasir Gaily, Joonas Josefsson, Hermanni Koppala, Juha Lahti, Jenni Laine, Antti Lappi, Pekka Lehtikangas, Heidi Lindén, Jarmo Loikkanen, Jani Mikkonen, Lasse Nousiainen, Tero Salenius, Pekka Savolainen, Taku Kaskela, Juho Virolainen ja Laura Vähähyyppä.