cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keski-Suomen sairaanhoitopiiri
Historia
Keski-Suomeen perustettiin ensimmäinen sairaala vuonna 1848. Sen perustamista ajoivat apteekkari Kristian Hobin ja piirilääkäri Wolmar Schildt. Ennen sairaalan perustamista lähin sairaala sijaitsi Vaasassa. Sairaala toimi ensin yksityisenä ja sen jälkeen valtion avustuksella. Sairaala siirtyi valtion omistamaksi 1868 ja toimi nimellä Jyväskylän yleinen sairaala. Sairaalan päärakennus paloi kahteen kertaan vuosina 1885 ja 1901, jonka jälkeen rakennettiin jugend-tyylinen päärakennus. Jyväskylän yleisen sairaalan rakennus tunnetaan nykyisin nimellä Vanha Ortopedia.
Uuden sairaalan rakentamista suunniteltiin 1930-luvulla alkaen, kuitenkin sotavuosien vuoksi rakentaminen viivästyi. Jyväskylän yleinen sairaala toimi vuoteen 1954 asti, jolloin Jyväskylään avattiin uusi Keski-Suomen keskussairaala.
Keski-Suomen sairaanhoitopiirin omistuksessa olleita sairaaloita:
Pieni talo preerialla
Pieni talo preerialla (Little House on the Prairie) voi tarkoittaa seuraavia:
Birkenes
Birkenes on kunta Itä-Agderin läänissä Norjassa. Se erotettiin Tveitin kunnasta omaksi kunnakseen 1. tammikuuta 1838. Kuntaan liitettiin Herefossin ja Vegusdalin kunnat 1. tammikuuta 1967. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Birkenesin kunnassa oli 4 936 asukasta.
Maan valo (tieteisromaani)
Maan valo on Arthur C. Clarken vuonna 1955 ilmestynyt tieteisromaani.
Chris Henderson
Chris Henderson (s. 30. huhtikuuta 1971 Escatawpa, Mississippi) on yhdysvaltalainen 3 Doors Down -yhtyeen kitaristi. Hän soittaa omalla Paul Reed Smithin nimikkokitaralla.
Annie Girardot
Annie Suzanne Girardot (25. lokakuuta 1931 Pariisi, Ranska – 28. helmikuuta 2011 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen näyttelijä, jonka merkittäviä rooleja olivat pääosat muun muassa elokuvissa Rocco ja hänen veljensä (1960), jonka ohjasi Luchino Visconti, ja Elää elääkseen (1967), jonka ohjasi Claude Lelouch, sekä sivuosa Michael Haneken Pianonopettajassa (2001). Hän näytteli yli 120 elokuvassa.
Girardot aloitti uransa 1955 elokuvassa Treize à table. Uransa aikana hänet palkittiin useita kertoja. Hän sai 1956 Prix Suzanne Bianchettin, ja 1977 hän sai parhaan naisnäyttelijän César-palkinnon nimiroolista elokuvassa Naislääkärin päiväkirja. Venetsian elokuvajuhlilla hän sai parhaan naisnäyttelijän Coppa Volpi -palkinnon 1965 elokuvasta Kolme huonetta Manhattanilla. Jälleen 2002 hänet palkittiin Césarilla, nyt parhaan naissivuosan esittäjän palkinnolla roolistaan elokuvassa Pianonopettaja. Jälleen 2005 hän oli yhteistyössä Michael Haneken kanssa elokuvassa Kätketty.
Luchino Viscontin elokuvassa Rocco ja hänen veljensä (1960) Girardot’lla oli Nadian rooli. Rocco ja hänen veljensä Simone (Renato Salvatori) taistelevat hänestä, ja lopulta Simone raiskaa hänet. Tosielämässä Girardot ja Simonen roolissa näytellyt Salvatori avioituivat 1962. Heillä on tytär Giulia. Hän muutti myöhemmin erilleen miehensä väkivaltaisuuden vuoksi mutta he eivät ottaneet virallista avioeroa. Myöhemmin hänen kumppaninsa oli ranskalainen rockmuusikko Bob Decout.
Vahvojen naisten rooliensa vuoksi Girardot’ta on pidetty Ranskan feministisen liikkeen symbolina.
Sugar Ray Leonard
Ray Charles Leonard, paremmin tunnettu nimellä Sugar Ray Leonard, (s. 17. toukokuuta 1956 Wilmington, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän saavutti uransa aikana amatöörinä olympiakultaa kevyessä välisarjassa Montrealin olympialaisissa 1976 ja ammattilaisena välisarjan, ylemmän välisarjan, keskisarjan, ylemmän keskisarjan ja raskaan keskisarjan maailmanmestaruudet. Lempinimensä Sugar Ray hän sai jo amatööriuransa aikana Sugar Ray Robinsonin mukaan.
Leonard herätti huomiota jo amatöörinä mutta päätti lopettaa nyrkkeilyuransa olympiavoiton jälkeen. Hän kuitenkin pyörsi päätöksensä ja nousi kolmessa vuodessa ammattilaisten välisarjan maailmanmestariksi vuonna 1979. Leonard menetti mestaruutensa Roberto Duránille 1980 kärsimänsä tappion jälkeen, mutta voitti sen takaisin vuotta myöhemmin uusintaottelussa. Sitten hän kohtasi kehässä WBA:n maailmanmestarin Thomas Hearnsin, jonka voitettuaan hän oli välisarjan kiistaton mestari.
Hearns-ottelun jälkeen Leonard lopetti uransa vasemman silmän verkkokalvon irtauman vuoksi. Hän alkoi käyttää kokaiinia ja alkoholia voidakseen kokea uudestaan samaa jännitystä, jota oli aiemmin tuntenut kehässä. Irtaumasta huolimatta Leonard palasi kehään ja vuonna 1987 onnistui voittamaan Marvelous Marvin Haglerin keskisarjan maailmanmestaruusottelussa. Hän lopetti jälleen uransa, palasi seuraavana vuonna ja voitti ylemmän keskisarjan maailmanmestaruuden 1988. Sugar Ray Leonard ehti lopettaa uransa viisi kertaa ennen viimeistä otteluaan vuonna 1997. Hän hävisi uransa aikana vain kolme ottelua, joista kaksi viimeisissä otteluissaan.
Lapsuus ja ensikosketus nyrkkeilyyn (1956–1971)
Ray Charles Leonard syntyi 17. toukokuuta 1956 Wilmingtonissa, Pohjois-Carolinassa Getha ja Cicero Leonardin perheeseen. Hän oli viides perheen seitsemästä lapsesta. Hänet nimettiin laulaja Ray Charlesin mukaan, koska äiti toivoi hänestä laulajaa.
Leonardit muuttivat Washingtonin pohjoisosaan, kun Ray oli kolmevuotias. Myöhemmin he asettuivat esikaupunkiin kaupungin itäpuolelle; ensin Seat Pleasantiin ja vuotta myöhemmin Palmer Parkiin, Marylandiin. Cicero-isä työskenteli kaupassa yövartijana ja Getha-äiti sairaanhoitajana.
Lapsena Seat Pleasantissa Leonard oli vähällä hukkua puroon tulvan aikana, mutta muuten hänen lapsuutensa oli rauhallinen. Hän vietti aikaansa sarjakuvia lukien ja perheen saksanpaimenkoiran kanssa leikkien. Getha on kuvaillut Rayta hiljaiseksi lapseksi ja sanonut, ettei hänen ”tarvinnut kertaakaan käydä koulussa hänen (Ray Leonard) takiaan”.
Amatööriura: Olympiakulta ja ensimmäinen lopettaminen (1971–1976)
Jacobsin mukaan Leonard oli rakastettava ja ujo lapsi, joka ei puhunut paljon mutta teki salilla kaiken mitä käskettiin. Leonard suhtautui harjoitteluun alusta alkaen kurinalaisesti, eikä hän myöhemminkään osannut kunnolla selittää, miksi halusi niin kovasti menestyä. Poikkeuksellisen nopeutensa ansiosta Leonard sai huomiota jo amatööriuransa aikana, jolloin hänestä povattiin jo tulevaa mestaria. Palmer Parkin asukkaat jopa lahjoittivat rahaa ja järjestivät myyjäisiä, jotta nuori ja lupaava nyrkkeilijä sai maksettua kilpailumatkansa toisiin kaupunkeihin.
Leonardin amatööriuran huipentuma oli kevyen välisarjan kultamitali 1976 kesäolympialaisista Montrealissa. Ennen kilpailuja hän vietti kuukauden Burlingtonissa, Vermontissa nyrkkeilijöiden harjoitusleirillä, minkä jälkeen hän muutti aidattuun ja sotilaiden vartioimaan olympiakylään Montrealissa. Noiden kuukausien aikana Leonard tunsi itsensä usein vangiksi. Hän otteli tyttöystävänsä Juanita Wilkinsonin kuva sukkaan teipattuna ja nousi nopeasti julkisuuteen, koska nyrkkeilykilpailut televisioitiin näkyvästi Yhdysvalloissa. Leonard voitti kaikki kuusi vastustajaansa kolmentoista päivän aikana yksimielisesti tuomaripistein 5–0 : ruotsalaisen Ulf Carlssonin, neuvostoliittolaisen V. Limasovin, brittiläisen Clinton McKenzien, itäsaksalaisen Ulrich Beyerin, puolalaisen Kazimierz Szczerban sekä loppuottelussa kuubalaisen Andrés Aldaman.
Ennen kilpailuja avustaja oli teipannut Leonardin kädet huonosti eräissä harjoituksissa, minkä takia hänen rystysensä kipeytyivät koko kisojen ajaksi. Aldamaa vastaan käymässään ottelussa Leonardin molemmat kädet olivat loukkaantuneet, minkä lisäksi hän kärsi 13 päivän tarkan painonvartioinnin seurauksena nestehukan aiheuttamasta uupumuksesta. Lisäksi hän kärsi voimakkaasta koti-ikävästä, koska ei ollut vieraillut Marylandissa moneen kuukauteen. Hän lähtikin kohti kotiaan Palmer Parkia jo voittoaan seuranneena iltana.
Kilpailujen jälkeen Leonard hämmästytti monia katsojia ilmoittamalla, ettei aio siirtyä ammattilaiseksi, koska nyrkkeilijän ura ei kiinnosta häntä. Hän totesi Aldamaa vastaan käymänsä ottelun jäävän uransa viimeiseksi ja perusteli päätöstään sanomalla olympiavoiton myötä ”unelmansa olevan nyt saavutettu”. Leonard voitti amatööriurallaan käymistään 150 ottelussa 145.
Päätös ammattilaisuran aloittamisesta ja taustaryhmän kokoaminen (1976–1977)
Ray Leonardin tarkoituksena oli saattaa loppuun yliopisto-opintonsa Marylandissa ja hankkia ammatti, joka takaisi varmat tulot. Hän halusi työskennellä lasten parissa. Leonard uskoi, että olympiamenestyksen ansiosta hän voisi hankkia tarpeeksi mainostuloja sekä opintojaan että sairaiden vanhempiensa elättämistä varten. Rayn isä Cicero oli sairastunut olympialaisten jälkeen aivokalvontulehdukseen ja äiti Getha koki kaksi lievää sydänkohtausta, minkä takia molemmat olivat työkyvyttöminä sairaalahoidossa. Mainostulojen mahdollisuus kuitenkin kuihtui, kun Leonardin tyttöystävä, myöhempi vaimo Juanita Wilkinson joutui tekemään hänestä isyyskanteen elättääkseen lapsensa. Leonard päätti ryhtyä ammattinyrkkeilijäksi sen jälkeen, kun valmentaja Janks Morton oli neuvonut häntä tekemään ratkaisun nopeasti, sillä ihmiset unohtaisivat pian hänen olympiamenestyksensä. Hän matkusti takaisin Vermontin Burlingtoniin, missä oli harjoitellut olympialaisia varten, ja päätti viikon harkinnan ja rentoutumisen jälkeen ryhtyä ammattilaiseksi. Ratkaisuun vaikutti käsien parantuminen, mutta merkittävin tekijä oli Leonardin vanhempien terveydentila.
Brian Dzingai
thumb|Brian Dzingai Berliinin MM-kisoissa 2009 Brian Dzingai (s. 29. huhtikuuta 1981) on zimbabwelainen pikajuoksija. Hän kilpailee pääasiassa 200 metrin juoksussa.
Sugar Ray Leonard
Ammattilaisuran alku: nousu välisarjan maailmanmestariksi (1977–1979)
Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan Leonard kohtasi puertoricolaisen Luis Vegan 5. helmikuuta 1977. Uran aloitus sai poikkeuksellisen paljon huomiota, sillä Baltimoressa, Marylandissa käyty kamppailu oli illan pääottelu ja CBS televisioi sen kaikkialle Yhdysvaltoihin. Ottelupaikalla oli 10 170 katsojaa, kun Leonard aloitti uransa pistevoitolla Vegasta, jolle maksettiin ottelusta ainoastaan 650 dollarin palkkio. Leonard tienasi ottelupalkkionsa lisäksi 30 000 dollarin osuuden lipputuloista ja 10 000 dollarin osuuden CBS:n ostamista televisio-oikeuksista. Niinpä manageri Mike Trainer pystyi maksamaan 21 000 dollarin velan, joka oli otettu Leonardin ammattilaisuran käynnistämiseksi ja jolla hänen harjoittelunsa oli kustannettu viimeisten 18 kuukauden ajan.
Brian Dzingai
Dzingai osallistui 200 metrille Pariisin MM-kilpailuissa 2003, jossa hän karsiutui jatkosta juostuaan ajan 20,96. Hän putosi 200 metrillä jatkosta Ateenan olympialaisissa 2004 sekä Helsingin MM-kisoissa 2005. Afrikan mestaruuskilpailuissa 2006 hän sijoittui finaalissa kuudenneksi ajalla 21,24. Vuonna 2007 hän putosi semifinaaleissa Osakan MM-kisoissa sekä sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa seitsemänneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi neljänneksi ajalla 20,22.
200 metrillä hän juoksi ennätyksensä 20,12 Austinissa vuonna 2004. Sivulajissaan 100 metrillä hänen ennätys on 10,19, jonka hän juoksi vuonna 2008.
Abdul Razak (jalkapalloilija)
Abdul Razak (s. 11. marraskuuta 1992 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija. Razak on keskikenttäpelaaja ja hänen nykyinen seuransa on Manchester City, jonka paidassa hän on pelannut kaksi ottelua. Kaudella 2011–2012 Razak oli syyskaudella lainalla Portsmouthissa ja keväällä Brighton & Hove Albionissa. Razak tunnetaan hyvänä box-to-box -pelaajana.
Sugar Ray Leonard
Ammattilaisuran alku: nousu välisarjan maailmanmestariksi (1977–1979)
Jo olympialaisissa Leonardia oli kutsuttu Sugar Ray Robinsoniin viitaten Sugar Rayksi, mutta nimi vakiintui vuoden 1978 loppuun mennessä, jolloin hän oli voittanut kaikki 17 otteluaan, mukaan lukien MM-haastajat Randy Shieldsin ja Armando Munizin. Joidenkin mielestä nuori nyrkkeilijä oli ylimielinen käyttäessään lempinimeä, mutta itse Ray Robinsonkin kommentoi olevansa siitä vain mielissään. Monia Ray-nimisiä nyrkkeilijöitä oli myös ennen Leonardia kutsuttu samalla lempinimellä.
Suosion myötä myös palkkiot kasvoivat. Leonardin manageri Trainer onnistui neuvottelemaan ottelusopimuksia eri televisiokanavien kanssa ja hankkimaan myös osuuden otteluareenojen lipputuloista.
30. marraskuuta 1979 Sugar Ray Leonard kohtasi WBC-liiton maailmanmestarin Wilfred Benitezin Las Vegasin Caesars Palacessa käydyssä mestaruusottelussa. Benitez tienasi kamppailusta 1,2 ja Leonard 1,1 miljoonaa dollaria. Se oli ensimmäinen kerta, kun muut kuin raskaansarjan nyrkkeilijät saivat yli miljoonan dollarin ottelupalkkion. Benitezin ja Leonardin kohtaaminen oli myös ensimmäinen raskaansarjan ulkopuolinen nyrkkeilyottelu, joka esitettiin televisiossa parhaaseen katseluaikaan. Ennen ottelua Muhammad Ali kehotti puhelimessa Leonardia välttämään kaikkia liikkeitä, joita tuomarit voisivat pitää vastustajan ärsyttämisenä. Alin ohjeiden mukaisesti Leonard kävikin ottelun tavallisella perustyylillä. Hän johti kamppailua alusta loppuun, mutta viimeisessä erässä valmentaja Angelo Dundee halusi varmistaa mestaruuden ja kehotti suojattiaan hyökkäämään kovemmin. Leonard teki työtä käskettyä ja kaatoi Benitezin kanveesiin aivan erän lopussa. Kehätuomari Carlos Padilla keskeytti ottelun, kun sitä oli jäljellä enää kuusi sekuntia.
Toinen välisarjan maailmanmestaruus: kaksi ottelua Duránia vastaan (1979–1980)
Leonard puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran brittiläistä Dave Greenia vastaan ja tyrmäsi tämän neljännessä erässä. Green oli entinen, tunnettu maailmanmestari, mutta monien mielestä jo liian vanha haastajaksi. Seuraavaksi Leonard kohtasi kevyen sarjan maailmanmestaruutta vuosia hallinneen ja nyt välisarjaan nousseen Roberto Duránin Kanadassa Montrealissa. Ottelusta tuli taloudellisesti kaikkien aikojen tuottavin, sillä sen tulojen laskettiin yltäneen jopa 29 miljoonaan dollariin. Leonard oli turhautunut ennen kamppailua sananvaihtoon Duránin kanssa ja päätti voittaa hänet tämän omalla tyylillä. Hän seisoi läpi ottelun jalat tiukasti maassa ja yritti voittaa ”Kivinyrkkinä” tunnetun Dúranin suorassa iskunvaihdossa. Taktiikka ei toiminut, ja niin Leonard kärsi uransa ensimmäisen tappion 15-eräisen ottelun jälkeen yksimielisesti pistein, kun kaikki kolme tuomaria pitivät Duránia voittajana yhden tai kahden pisteen erolla. Myöhemmin Leonard on kommentoinut kamppailua: ”Montrealin ottelu ei ollut nyrkkeilyottelu vaan katutappelu. En hyödyntänyt taitojani silloin.”
Leonard ja Durán kohtasivat uusintaottelussa 25. marraskuuta 1980 New Orleansissa. Kertoimet ottelijoiden välillä olivat tasan, vaikka Leonardin uskottiinkin pystyvän välttämään aiemman kamppailun ongelmat. Ottelun kuusi ensimmäistä erää olivat tasaisia, ja Leonard liikkui paljon pyrkien kamppailutilanteissa tekemään varovaisia aloitteita. Seitsemännessä erässä hän alkoi ärsyttää Duránia liikkumalla kädet alhaalla ympäri kehää ja nöyryytti tätä läpsäisemällä yllättäen vastustajaansa kasvoille vasemmalla kädellään, kun oli ensin hämännyt tätä nostamalla oikean kätensä lyöntiasentoon. Kesken kahdeksannen erän Durán käänsi selkänsä vastustajalleen ja luovutti ottelun sanomalla: ”No más” (espanjaa, suom. ”Ei enää”). Durán päätti luovuttamisesta itse, eikä sille havaittu mitään ulkoista syytä. Vaikka mestari vetosikin vatsakramppiin ja oikean käden kipeytymiseen, luovuttamista pidettiin silti aiheettomana. Leonard sai takaisin WBC:n maailmanmestaruutensa ja mestarin itsestään selvänä haastajana pidettiin WBA-liiton maailmanmestari Thomas Hearnsia.
Ylemmän välisarjan maailmanmestaruus, välisarjan mestaruuksien yhdistäminen ja toinen lopettaminen (1981–1982)
28. maaliskuuta 1981 Leonard puolusti välisarjan mestaruuttaan menestyksekkäästi Larry Bondsia vastaan, ja 25. kesäkuuta hän otteli ylemmän välisarjan WBA-liiton maailmanmestaruudesta Ayub Kalubea vastaan. Texasin Houstonissa käytyä ottelua seurasi 30 000 ihmistä. Leonard väsytti Kaluben nopeudellaan ja painosti häntä iskusarjoillaan, vaikka Kalube oli aiemmin väsyttänyt omat vastustajansa samalla tyylillä. Leonard voitti uuden maailmanmestaruutensa yhdeksännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä, kun Kalube keskeytti. Hän kuitenkin luopui mestaruudestaan jo kuukautta myöhemmin, koska kahta eri painoluokan titteliä ei saanut pitää hallussaan samanaikaisesti.
Caesars Palacessa 16. syyskuuta 1981 Sugar Ray Leonard kohtasi Thomas Hearnsin ottelussa, jossa olivat panoksena Hearnsin WBA- ja Leonardin WBC-liiton välisarjan maailmanmestaruudet. Ottelu herätti runsaasti huomiota etukäteen, ja tyylillisesti erilaisten nyrkkeilijöiden välisestä ottelusta ennakoitiin klassikkoa. 22-vuotias Hearns tunnettiin voimanyrkkeilijänä, kun taas 25-vuotiasta Leonardia pidettiin taitavampana ja nopeampana. Vedonlyöntikertoimet kuitenkin nostivat voittamattomana otelleen Hearnsin ottelun ennakkosuosikiksi kertoimin 7-5. Liput myytiin loppuun kymmenen päivää ennen ottelua, ja tulot nousivat 32 miljoonaan, mikä ylitti aiemman, Leonardin ja Duránin ensimmäisen ottelun tekemän ennätyksen.
Ottelun ensimmäiset kaksi erää menivät Hearnsille selvästi pääosin siksi, että hän pyrki jatkuvasti hyökkäämään kohti Leonardia. Hearns hallitsi kamppailua ensimmäiset viisi erää ja löi Leonardin silmäkulman auki kolmannessa erässä. Ottelu kääntyi kuitenkin Leonardin eduksi hänen horjutettuaan Hearnsia kuudennessa erässä. Arvostelutuomareiden pisteissä Hearns oli kuitenkin johdossa, minkä lisäksi hänen onnistui voittaa nimiinsä 9. ja 10. erä. Leonard horjutti Hearnsia jälleen 13. erässä, ja Hearns kaatui Leonardin iskusarjan jälkeen ensimmäistä kertaa kanveesiin, mutta erä ehti loppua ennen luvunlaskun päättymistä. 14. erässä Leonard pääsi lyömään Hearnsia iskusarjoillaan, minkä seurauksena kehätuomari Dave Pearl päätti keskeyttää ottelun, kun erää oli kulunut 1,45 minuuttia. Leonard julistettiin kamppailun voittajaksi ja välisarjan kiistattomaksi maailmanmestariksi teknisellä tyrmäyksellä. Kehätuomarin mielestä Leonard oli koko ajan ollut selvästi johdossa, minkä takia hän arvosteli ottelun jälkeen ankarasti tuomarien toimintaa ja uskoi, että Caesars Palacessa olisi syntynyt mellakka, mikäli Hearns olisi voittanut pistein. Leonard taas ei ollut yllättynyt vaan totesi olleensa tappiolla pisteillä myös Duránia ja Kalubea vastaan, vaikka olikin heidät lopulta voittanut.
Sittemmin Leonard puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi Bruce Finchiä vastaan helmikuussa 1982. Hearnsin jälkeen Leonardille oli vaikea löytää kiinnostavia vastustajia, ja maailmanmestari joutui käyttämään runsaasti aikaa vastustajansa kykyjen esille tuomiseen. Leonard otti helpon voiton Finchista, mutta hänestä tuntui pahalta nähdä tämän perheen itkevän tappion vuoksi. Hän tunsi pettäneensä itseään, kun hän oli uskotellut vastustajaansa paremmaksi kuin mitä tämä todellisuudessa oli. Toukokuulle sovittu ottelu Roger Staffordia vastaan oli pakko perua, kun Leonardilla todettiin nyrkkeilijöillä yleinen verkkokalvon irtauma vasemmassa silmässä. Hän oli saanut vamman harjoituksissa ja joutui sen takia leikkaukseen. Leikkauksen jälkeen Leonard ilmoitti jäävänsä puolen vuoden sairauslomalle, mutta monien yllätykseksi julkistikin 9. marraskuuta Baltimoren Civic Centerissa (ensimmäisen ottelunsa areenalla) lopettavansa uransa. Suunnitteilla ollut, 20 miljoonan dollarin arvoinen ottelu keskisarjan maailmanmestaruudesta Marvelous Marvin Hagleria vastaan jouduttiin perumaan.
Kaksi paluuta: Keskisarjan maailmanmestaruus (1982–1987)
Lopetettuaan uransa Leonard esiintyi usein julkisuudessa otteluiden tv-kommentaattorina mutta torjui kysymykset paluustaan. Hän on myöhemmin sanonut, että uran lopettaminen 26-vuotiaana oli suuri henkinen taakka, joka painoi häntä joka päivä. Leonard kertoi jatkavansa uraansa joulukuussa 1983, puolitoista vuotta viimeisimmän ottelunsa jälkeen. Hän mainosti lehdistökonferenssissa tulevaa ottelua, jonka hän kävisi 23-vuotiasta Kevin Howardia vastaan, pitämällä käsissään kylttiä jossa luki ”The Best Is Back” (suom. ”Paras on tullut takaisin”).
Paluuottelu piti järjestää jo 25. helmikuuta 1984, mutta kun lääkärintarkastuksessa havaittiin vika Leonardin oikeassa silmässä, ottelu siirtyi 11. päivään toukokuuta. Leonard kävi neljännessä erässä kanveesissa, mikä oli ensimmäinen kerta hänen urallaan, eikä hän ollut enää yhtä nopea kuin ennen. Lopulta hän voitti ottelun yhdeksännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä mutta ilmoitti sen jälkeen lopettavansa jälleen uransa. Hän sanoi menettäneensä halunsa nyrkkeillä ja tajunneensa heti kellon soitua, ettei halunnutkaan olla kehässä. Leonard jatkoi työtään lajin parissa esiintymällä asiantuntijana ottelutapahtumissa ja HBO:n ottelulähetyksissä.
Leonard esitti virallisen haasteensa Haglerille 1. toukokuuta 1986, ja 109 päivää myöhemmin 18. elokuuta hän sai myöntävän vastauksen. Hagler oli harkinnut jo eläkkeelle vetäytymistä, mutta hänen väitetään sanoneen, ettei hän halunnut tulla muistetuksi Sugar Ray Leonardin välttelemisestä. Pari kohtasi 6. huhtikuuta 1987 maailmanmestaruusottelussa, johon Leonard lähti altavastaajana vedonlyöntisuhteessa 5–2. 33-vuotias Hagler oli otellut häviöttä viimeiset kymmenen vuotta ja hallinnut seitsemän vuotta keskisarjan mestaruutta, mutta 30-vuotias Leonard ei ollut edes otellut kolmeen vuoteen. Leonard tienasi ottelusta 11–12 miljoonaa, ja maailmanmestari Haglerin palkkio oli 13–14 miljoonaa dollaria.
Ottelun väitettiin herättäneen enemmän huomiota kuin raskaansarjan maailmanmestaruusottelu Thrilla in Manila Muhammad Alin ja Joe Frazierin välillä. Kamppailun alussa Leonard liikkui paljon ja pyrki lyömään iskusarjoja häntä takaa ajaneeseen Hagleriin. Leonard voitti selvästi ottelun neljä ensimmäistä erää, vaikka Hagler yritti muuttaa tilannetta ottelemalla vuorotellen vasen- ja oikeakätisesti (southpaw ja orthodox). Viidennessä ja kuudennessa erässä Hagler pääsi haluamalleen etäisyydelle ja onnistui voittamaan erät, ja yhdeksännessä erässä hän onnistui ajamaan Leonardin nurkkaan ja lyömään tätä iskusarjoilla. Leonard pääsi kuitenkin pois ja löi iskusarjoja Haglerin kasvoihin. Ottelu päättyi 12. erän jälkeen pistetuomioon, joka jakoi asiantuntijoiden ja nyrkkeilyn harrastajien mielipiteitä: kaksi tuomaria nimesi Leonardin voittajaksi pistein 118–110 ja 115–113, kun taas yksi tuomari piti Hagleria voittajana pistein 115–113. Näin Leonardista tuli 30-vuotiaana keskisarjan maailmanmestari. Ring Magazine nimesi kamppailun Vuoden otteluksi ja Leonardin voiton Vuoden yllätykseksi. Seuraavassa kuussa Leonard ilmoitti jälleen lopettavansa uransa.
Ylemmän keskisarjan mestaruuskausi (1988–1989)
Leonardin lopettamispäätös ei taaskaan pitänyt, vaan hän otteli 7. marraskuuta 1988 Don Lalondea vastaan. Hän tyrmäsi Lalonden yhdeksännessä erässä ja voitti kaksi titteliä: avoinna olleen ylemmän keskisarjan mestaruuden sekä Lalonden hallussa olleen raskaan keskisarjan mestaruuden. Hän puolusti mestaruuttaan kahdesti ja kohtasi vuonna 1989 toista kertaa Thomas Hearnsin 12-eräisessä ottelussa. Leonard ansaitsi kamppailusta 14 miljoonaa dollaria ja oli ennakkosuosikki suhdeluvulla 3-1.
Ottelu oli toinen Leonardin ja Hearnsin välillä. Se alkoi rauhallisesti Hearnsin yrittäessä pitää etäisyyttä vastustajaansa jabinsa avulla. Kolmannessa erässä nähtiin illan ensimmäinen yllätys, kun Hearns kahdella oikealla suorallaan kaatoi Leonardin kanveesiin. Tämä kuitenkin nousi nopeasti ylös ja voitti seuraavat kolme erää. Viidennessä erässä Leonard aloitti vimmaisen hyökkäyksen, josta Hearns selvisi vain nojaamalla köysiin. Kun Hearns oli voittanut ottelun kuudennen erän, kamppailu jatkui epätasaisena eikä kumpikaan kyennyt ottamaan sitä hallintaansa. Kymmenennessä erässä Leonardin oikea suora teki haavan Hearnsin silmän alapuolelle, mutta verenvuoto saatiin tyrehtymään erätauon aikana. Yhdennessätoista erässä Leonard kävi toista kertaa kanveesissa ja joutui lähtemään ottelun viimeiseen erään epätietoisena tasaisen kamppailun tilanteesta. Leonard sai Hearnsin jälleen köysiin 12. erässä ja löi häntä iskusarjoilla kamppailun päättymiseen asti.
Kehätuomarit tuomitsivat ottelun tasapeliksi pistein 113-112, 113-112 ja 112-112. Kumpikaan nyrkkeilijä ei protestoinut tuomiota vastaan. Leonard sanoi kamppailun jälkeen, että sekä hän että Hearns olivat nyt viimeistään todistaneet olevansa mestareita.
Kuusi kuukautta myöhemmin Leonard kohtasi Roberto Duránin kolmatta kertaa urallaan. Leonard lähti kamppailuun ennakkosuosikkina suhdeluvulla 9-5 ja otteli teknisesti puhtaalla tyylillä, jota hän on itse myöhemmin kuvaillut ”sellaiseksi, mitä yritetään opettaa nuorille nyrkkeilijöille”. Yhdennessätoista erässä Duránin isku avasi haavan Leonardin vasempaan silmäkulmaan, ja viimeisen erän lopuilla myös oikeaan silmäkulmaan aukesi haava. Tämä ei kuitenkaan estänyt Leonardia ottamasta Duránista selkeää 3-0 pistevoittoa. Durán iski kamppailun aikana 588 iskua, joista osumia 84, kun taas Leonard sai perille 228 lyömistään 438 iskusta. Kamppailun jälkeen hän lopetti jälleen uransa.
Viimeiset ottelut: Kaksi tappiota (1991–1998)
Vuoden 1990 Leonard piti taukoa, mutta 1991 hän kohtasi alemman keskisarjan mestarin Terry Norrisin Madison Square Gardenissa. Leonard kävi ottelussa kaksi kertaa lattiassa ja hävisi yksimielisellä päätöksellä. Välittömästi ottelun jälkeen hän ilmoitti lopettavansa uransa, mutta palasi kehään vuonna 1997 ja kärsi tappion Hector Camacholle. Tappion jälkeen Leonard ilmoitti uransa jälleen päättyneen mutta ilmoitti pian palaavansa taas. Hänen piti kohdata Tony Menefee 15. helmikuuta 1998, mutta ottelu peruuntui, koska Leonard ei pitänyt itseään tarpeeksi motivoituneena.
Kun Leonard viimein lopetti uransa, hänen ammattilaistilastoissaan oli 36 voittoa (joista 25 tyrmäyksellä), 3 tappiota ja yksi tasapeli.
Yksityiselämä ja päihteiden käyttö
Leonard meni naimisiin Juanita Wilkinsonin kanssa vuonna 1980. Heillä oli jo tuolloin lapsi Ray Jr., ja vuonna 1984 syntyi toinen poika Jarrel. Juanita ei koskaan pitänyt nyrkkeilystä. Hän esimerkiksi uhkasi tappavansa miehensä, jos tämä kohtaisi Haglerin oltuaan sitä ennen sivussa nyrkkeilyotteluista kolmen vuoden ajan. Hän myös vaati Leonardia käymään jokaisen ottelun jälkeen läpi useita lääketieteellisiä testejä ollakseen varma miehensä terveydestä.
Operaatio Nordwind (1941)
Operaatio Nordwind oli Suomen ja Saksan yhteinen merioperaatio toisessa maailmansodassa vuonna 1941. Saksa aloitti myöhemmin samannimisen operaation länsirintamalla tammikuussa 1945. Operaatiosta on käytetty myös nimeä Pohjatuuli.
Nordwind oli hämäysoperaatio, jolla koetettiin saada puna-armeija uskomaan, että Saksan joukot aikoivat nousta maihin Viroon kuuluville Saarenmaalle ja Hiidenmaalle lännestä, mereltä päin syyskuussa 1941. Tähän tarkoitukseen koottiin viidentoista aluksen saattue, joka lähti purjehtimaan 13. syyskuuta Utöstä kohti etelää. Tarkoituksena oli ainoastaan, että neuvostotiedustelu huomaisi sen. Operaatio johti täydelliseen epäonnistumiseen, sillä neuvostoliittolaiset eivät ehkä edes havainneet saattuetta, mutta panssarilaiva Ilmarinen upposi jouduttuaan miinaan venäläisten 5. elokuuta laskemaan miinoitteeseen. Saattueen muodostivat panssarilaivat Ilmarinen ja Väinämöinen sekä vartioveneet (VMV 1, VMV 14, VMV 15 ja VMV 16). Toisessa osastossa purjehti kahdeksan saksalaista alusta ja kolmannessa jäänmurtajat Jääkarhu ja Tarmo sekä yksi kuljetusalus.
Sugar Ray Leonard
Tyyli
Leonardin tekniikkaa on pidetty lähes täydellisenä, minkä lisäksi hän kykeni otteluissaan tekemään usein luovia ratkaisuja. Sports Illustratedin Pat Putnam kuvaili hänen ottelutyyliään ”sekoitukseksi nopeutta, viehkeyttä ja räjähtävää voimaa”. Leonard tunnettiin nopeasta älystään ja siitä, miten hän opetteli uusia asioita katselemalla vanhojen nyrkkeilijöiden otteluista kuvattuja filmejä.
Merkitys
Monet pitävät Leonardia nykyään parhaana raskaansarjan ulkopuolisena nyrkkeilijänä Sugar Ray Robinsonin jälkeen. Suomalainen nyrkkeilytoimittaja Ilmo Lounasheimo kutsui Kehän sankarit -kirjassaan Leonardia ainoaksi Sugar Rayksi Robinsonin jälkeen, joka todella oli lempinimensä arvoinen. Reutersille, ESPN:lle ja TigerBoxing.comille kirjoittava nyrkkeilytoimittaja Kieran Mulvaney sijoitti hänet vuonna 2009 ESPN:n listalla kaikkien aikojen 12. parhaaksi nyrkkeilijäksi. Leonard valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen kesäkuussa 1997.
Leonard oli ensimmäinen yli sata miljoonaa dollaria urallaan tienannut nyrkkeilijä.
Näyttelijänä
Leonard esiintyi 1980-luvun alussa televisiomainoksissa. Näistä tunnetuin oli 7 Up -virvoitusjuomalle tehty mainosvideo, jossa esiintyi myös hänen poikansa Ray Jr. Varsinaisena näyttelijänä hänet nähtiin ensimmäisen kerran Kauhua kryptasta -sarjan jaksossa, jossa hän esitti haudankaivajaa. Sen jälkeen hän on esiintynyt pienissä rooleissa monissa tv-sarjoissa ja elokuvissa, mm. etsivä Benny Lewisina kolmessa L.A. Heat -tv-sarjan jaksossa. Leonard on myös tehnyt monia cameo-rooleja elokuvissa, kuten I Spy ja Taistelija.
Kensingtonin palatsi
Nykyään valtionhuoneita on avatty yleisölle nähtäväksi, ja niitä hallinnoi hyväntekeväisyysjärjestö Historic Royal Palaces. Siellä on esillä myös muun muassa prinsessa Dianan iltapukuja ja valokuvia. Sen lisäksi palatsissa on yleisölle avoinna myös muun muassa kuningatar Viktorian makuuhuone ja kirjoitushuone. Rakennuksen yhteydessä on myös matkamuistokauppa ja kahvila. Palatsin toimistot ja yksityiset majoitustilat ovat edelleen kuninkaallisen perheen vastuulla. Siellä on myös monia maalauksia ja muita esineitä Royal Collectionista.
Vuonna 1819 Kensingtonin palatsissa syntyi kuningatar Viktoria. Nykyään palatsi on osittain avattu yleisön nähtäväksi. Palatsin yhteydessä on matkamuistokauppa ja kahvila.
Smiljan
thumb|250px|Nikola Teslan muistopatsas keksijän synnyintalon edustalla. Smiljan on noin 500 asukkaan kylä vuoristoisella seudulla läntisessä Kroatiassa, seitsemän kilometriä Gospićin kaupungista länteen. Kylä tunnetaan serbialais-amerikkalaisen keksijän Nikola Teslan synnyinpaikkana. Smiljaniin on rakennettu Teslan elämäntyötä esittelevä museo, jonka yhteydessä on myös kokoustiloja.
Árakaksen Neitsyt Marian kirkko
Árakaksen Neitsyt Marian kirkko on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Lagouderán kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
pienoiskuva|vasen|180px|Neitsyt Maria Voitontuoja (Panagia Nikopoios) -ikoni. Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía Arakiótissa). Se on rakennettu 1100-luvulla ja toimi alun perin paikalla olleen luostarin kirkkona. Nimi Árakas saattaa viitata alueella kasvaneisiin herneisiin (arakás). Luostarin toiminta jatkui 1800-luvun alkupuolelle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee Lagouderán ja Sarántin kylien välillä. Se on yksilaivainen ja ollut varustettu kupolilla. Nykyisin sen päällä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Pääosa kirkon seinämaalauksista on Komnenosten ajalta noin vuodelta 1192, ja ne on tehnyt Theodoros Apseudes. Osa maalauksista on jo tätä varhaisempia. Kaksikerroksisesta luostarirakennuksesta on säilynyt joitakin raunioita kirkon lähellä.
RN Aquila (1941)
RN Aquila oli Italian kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu ja valmistettu lentotukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin risteilyalus SS Roma, jonka muutostyöt aloitettiin 1941. Italian antauduttua työt keskeytyivät ja alus jäi viimeistelemättä. Se romutettiin 1952.
Muutostyöt
Italian ensimmäisen lentotukialuksen rungoksi hankittiin 32 580 grt:n matkustaja-alus SS Roma. Alkuperäisen 1930-luvun puolivälin suunnitelman mukaan alukselle piti tehdä ainoastaan lentokansi sekä lentotoiminnan mahdollistavat muutokset ja vain hyvin vähän muutoksia sisätiloihin. Kun kansirakenteet poistettiin, savuhormit vedettiin uudelleen ja lentokansi tehtiin, aluksen todettiin tarvitsevan uusia muutoksia: runkoa täytyi jäykistää ja rakentaa silta lentokannen oikeaan reunaan. Sen jälkeen runkoa pidennettiin ja sivuille asennettiin levikkeet vakauden lisäämiseksi. Levikkeet betonoitiin, jotta konehuoneiden suoja paranisi. Aluksen voimanlähteeksi asennettiin kahden risteilijän koneet ja osa lentokannesta panssaroitiin aluksen polttoainetankkien ja ammusvarastojen suojaamiseksi.
Saksalaisilta saatiin apua lentokannen varustamista suunniteltaessa. Sinne asennettiin kaksi katapulttia ja kaksi hissiä. Täten kansi oli varustettu kuten Kriegsmarinen Graf Zeppelin ja suurin ero olikin Aquilan yhtenäinen 525 jalkaa pitkä ja 60 jalkaa leveä hangaarikansi.
Aluksen lentokalustoksi suunniteltiin kiinteäsiipiset Re 2001 -hävittäjät. Sen omasuojana oli kahdeksan 5,3 tuuman 45 pituuskaliiperin yksiputkisina asennuksina olevaa laivatykkiä, jotka tarjosivat jonkinlaisen suojan pintamaaleja vastaan. Ilmatorjuntakaluston muodostivat kaksitoista 65 millimetrin 64 pituuskaliiperin yksiputkista ja 132 kappaletta 20 millimetrin kuusiputkisina asennuksina olevaa ilmatorjuntatykkiä.
Aluksen muutostyöt alkoivat 1941 ja se oli Italian antautuessa syyskuussa 1943 lähes valmis. Saksalaiset valtasivat aluksen, mutta se vaurioitui ensin liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä ja lopullisesti pienoissukellusvenein toteutetussa iskussa. Alus vaurioitui korjauskelvottomaksi ja se upotettiin paikalleen.
Punainen kitara
Punainen kitara on suomalaisen laulajan Seppo Tammilehdon studioalbumi. Se julkaistiin 1994. albumi on äänitetty Mercavox-Studiossa Kangasalla ja äänittäjänä oli Tapani Puranen.
Marsin aamunkoitto
Marsin aamunkoitto on Arthur C. Clarken vuonna 1951 ilmestynyt tieteisromaani.
Valfrid Ahonen
Karl (Kaarlo) Valfrid Ahonen (17. syyskuuta 1893 Helsinki – 26. tammikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija. Hän työskenteli viimeksi reviisorina puolustusministeriössä.
Valfrid Ahonen kävi Helsingin kaupungin kauppakoulun ja opiskeli sitten vuoden verran Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa. Käytyään Vöyrin sotakoulun Ahonen toimi vuodesta 1918 alkaen harjoitusupseerina Pohjois-Savon rykmentissä ja sen jälkeen tilitysupseerina ja v. a. intendenttinä Vuoristoprikaatissa. Ahonen oli sitten sotilasvirkailijana RT l:ssä ja suojeluskuntain yliesikunnassa sekä taloudenhoitajana III/KTR3:ssa. Hän oli tämän jälkeen työssä siviilialalla kunnes vuonna 1935 hän tuli revisoriksi yleisesikuntaan ja vuonna 1937 puolustusministeriöön.
Ilmari Unhon ohjaama elokuva Punahousut (1939) perustui Valfrid Ahosen Rakuunat tulivat -näytelmään.
A. V. Multia
Akseli Viljam Viljasalo, kirjailijanimi A. V. Multia (8. heinäkuuta 1889 Keuruu – 19. helmikuuta 1980 Pori) oli suomalainen upseeri ja kirjailija.
Niki Sirén
Niki Sirén (s. 5. helmikuuta 1976 Kouvola) on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi Sveitsin Nationalliga A:n Rapperswil-Jona Lakersissa. Lukuun ottamatta viimeistä kautta sekä satunnaisia pudotuspelejä Sirén pelasi hyökkääjänä, yleensä yhdessä joukkueen muiden ulkomaalaisten kanssa.
A. V. Multia
Viljasalo oli puolustusvoimien kantahenkilökuntaa. Hän sai kapteenin arvon 1929, majurin 1940, ja 1944 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1944. Hän kuului myös suojeluskuntaan.
Niki Sirén
Sirén on kouvolalaisen KooKoon kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1995–1996 ja siirtyi neljäksi seuraavaksi vuodeksi Wisconsinin yliopistojoukkueeseen. Hän voitti WCHA:n play-off-mestaruuden keväällä 1998 sekä runkosarjan mestaruuden keväällä 2000. Sirén palasi Suomeen kaudeksi 2000–2001 ja siirtyi Tampereen Tapparaan, jonne hän pääsi treenipeleissä annettujen vahvojen esitysten ansiosta. Sirén saavutti SM-hopeaa keväällä 2001. Kaudeksi 2001–2002 Sirén siirtyi Lahden Pelicansiin.
A. V. Multia
Ilmari Unhon 1940 ohjaama elokuva Kersantilleko Emma nauroi? perustuu Viljasalon romaaniin Kersantillekko Emma nauroi?.
Niki Sirén
Sirén palasi kaudeksi 2007–2008 Rapperswiliin. Hän solmi marraskuussa 2008 kevääseen 2011 ulottuvan jatkosopimuksen, jota jatkettiin vielä vuodella. Sirén lopetti uransa kevääseen 2012 ja siirtyi työskentelemään rahoitusalalle.
A. V. Multia
Teoksia
Nimellä Akseli Viljasalo: Nimimerkillä A. V. Multia:
Hepokulta
pienoiskuva|Hepokullan tornitaloja pienoiskuva|Hepokullan liikekeskus ja Varkkavuorenkatu.
Hepokulta on lähiö Turun Vätin kaupunginosassa. Se on rakennettu 1969–1974. Hepokulta on tyypillinen 1970-luvun pääasiassa betonielementtitaloista koostuva lähiö, jossa on noin 2 000 asukasta. Alun perin asukkaista oli 1970-luvulla noin 3 500. Huomattava osa asukkaista on nyt eläkeläisiä, vaikka alueelle on viime vuosina muuttanut useita lapsiperheitä.
Hepokultaan kuuluu 34 asuinkerrostaloa yhdeksässä yhtiössä. Taloista 12 on nelikerroksisia ja loput 7–8-kerroksisia tornitaloja. Taloja palvelee 13 autokatosta ja neljä betonirakenteista autohallia. Kaikki talot on suunnitellut Olli Vahteran arkkitehtitoimisto.
Lämpökeskusrakennuksessa sijaitsi alun perin uimahalli, saunatilat ja pesula. Kaukolämpöön siirtymisen jälkeen lämpökeskuksen entisiin tiloihin remontoitiin 1990-luvulla myös Hepokulta-sali. Lisäksi Hepokullan alueeseen kuuluu neljä rivitaloyhtiötä (Taalinrivit), vaikka maantieteelliseltä kannalta tarkasteltuna rivitaloyhtiöt eivät Hepokullan alueeseen näytäkään kuuluvan.
Hepokullassa on lisäksi seurakuntatalo ja liikekeskus, jotka sijaitsevat Varkkavuorenkadun varrella lähiön ytimessä. Liikekeskuksessa (os. Varkkavuorenkatu 34) toimii pubi, parturikampaamo, K-market sekä kebab-pizzeria. Varkkavuorenkadun lisäksi lähiötä halkovat poikkikatu Jahtilähteenkatu ja kävelytie Ruohomäenpolku. Lähiön luoteiskärjessä sijaitsee Hepokullan alakoulu sekä koilliskärjessä kaupungin ylläpitämä talvisin luistelukentäksi muunnettava urheilukenttä.
Rahalöytö 1915
Vuonna 1915 Hepokullan nykyisen liikekeskuksen läheistä kalliota louhiessaan kivimiehet löysivät ison lohkareen taakse piilotetun suuren rahakätkön, johon kuului 2 847 hopeakolikkoa 1500-luvulta. He aikoivat aluksi pitää rahat itse, mutta tieto kantautui viranomaisille, ja kolikot päätyivät Kansallismuseolle. Kivimiehet saivat kuitenkin sadan markan löytöpalkkion kukin. Palkkio vastasi tuohon aikaan suunnilleen rengin vuosipalkkaa.
Intianaavikkokiuru
Intianaavikkokiuru (Ammomanes phoenicura) on intialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää lähes koko Intian niemimaan lukuun ottamatta pohjoisimpia osia; se pesii epäsäännöllisesti myös Koillis-Pakistanissa. James Franklin kuvaili lajin holotyypin Vindhyasta, Benaresin ja Gurrah Mundeln väliltä Intian Narbuddasta 1831.
Yhtenäinen talousalue
Yhtenäinen talousalue (Единое экономическое пространство, Jedinoje ekonomitšeskoje prostranstvo, lyhenne ЕЭП) on kauppapoliittinen hanke Kazakstanin, Ukrainan, Valko-Venäjän ja Venäjän kesken. Ukrainaa lukuun ottamatta muut maat ovat valmiita allekirjoittamaan järjestelyyn liittyvät 38 sopimusta.
Ukraina on valmis allekirjoittamaan vain 11 sopimusta ja odottamaan WTO-jäsenyyttä, minkä jälkeen muihin sopimuksiin olisi mahdollista palata.
Ukrainan entisen pääministerin Juri Jehanurovin mukaan vapaakauppa-alueen muodostaminen on Ukrainalle mahdollista, mutta muut osat pitäisi siirtää tulevaisuuteen.
Ukrainan osalta sopimuksiin liittyy kysymys integraatiosta Euroopan unioniin, koska Euroopan unionin ja toisaalta yhtenäisen talousalueen välisen kauppapolitiikan yhteen sovittaminen ilman EU:n ja Venäjän välistä kauppapoliittista yhteistyötä voi osoittautua hankalaksi.
Samaa ЕЭП-lyhennettä käytetään myös Euroopan talousalueesta (ETA).
Trattenbach
Trattenbach on kunta Itävallassa, Ala-Itävallan osavaltion Neuenkirchenin piirikunnassa. Vuoden 2019 arvion mukaan kunnassa oli 539 asukasta ja väestötiheys oli noin 17 asukasta neliökilometriä kohden. Pinta-alaa Trattenbachilla on 31 neliökilometriä.
Trattenbachin naapurikunnat pohjoisesta myötäpäivään ovat: Schottwien, Raach am Hochgebirge, Otterthal, Kirchberg am Wechsel ja Aspangberg-St. Peter Ala-Itävallassa sekä Rettenegg ja Spital am Semmering Steiermarkissa.
Antiikin aikana Trattenbachin seutu oli osa Roomaan kuuluvaa Noricumin provinssia.
Itävaltalais-englantilainen filosofi Ludwig Wittgenstein asui vuosina 1920–1922 Trattenbachissa sekä työskenteli opettajana paikallisessa koulussa. Trattenbachissa toimii nykyisin Wittgenstein-museo. Muita nähtävyyksiä ovat muun muassa kirkko ja Naturdenkmal Moorwiese -luonnonsuojelualue.
Froland
Froland on kunta Itä-Agderin läänissä Norjassa. Hallinnollinen keskus on Blakstadin taajama.
Frolandin kunta erotettiin Øyestadin kunnasta omaksi kunnakseen vuonna 1850. Kuntaan yhdistettiin Myklandin kunta 1. tammikuuta 1967. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Frolandin kunnassa oli 5 425 asukasta.
Ikarus 452
Ikarus 452 oli jugoslavialainen kokeellinen suihkulentokone, jonka ensimmäinen lento tehtiin 24. heinäkuuta 1953. Prototyyppejä tehtiin kaksi kappaletta. Koneen suunnitteli Dragoljub Beslin.
RN Sparviero
Sparviero on ollut ainakin kolmen Regia Marinan ja Marina Militaren aluksen nimenä.
Daily
Daily oli S-ryhmän kauppojen ja vuoteen 2006 asti myös Tradeka Oy:n kauppojen päivittäistavaroiden tuotemerkki, niin sanottu kaupan oma merkki. Tuotemerkin käyttö lopetettiin myös S-ryhmän osalta vuoden 2010 aikana.
Daily-tuotteiden valmistuttajana toimi Inex Partners. Nimi tarkoittaa suomeksi ”päivittäin” tai ”päivittäinen”.
Tridacna costata
Tridacna costata on jättiläissimpukkalaji. Se elää luonnossa Punaisellamerellä. Fossiililööytöjen perusteella se oli aiemmin yleisempi, mutta alkoi vähentyä noin 125 000 vuotta sitten. Vähenemisen syynä pidetään ihmisen voimakasta keräilyä ravinnoksi.
Laji on voimakkaasti poimullinen eikä kovin pullea - kuori suljettuna se muistuttaa siksak-kuviota.
Spanairin lento 5022
Spanairin lennon JK5022 onnettomuus tapahtui 20. elokuuta 2008 Madridin lentoasemalla, kun Spanairin McDonnell Douglas MD-82 -tyyppinen kone, rekisteriltään EC-HFP, yritti nousta ilmaan virheellisessä laippa-asennossa ja syöksyi pian takaisin maahan kiitotien viereen. Kone syttyi heti tuleen. Koneessa oli 162 matkustajaa ja kymmenen miehistön jäsentä. Surmansa sai 154 henkilöä. Selviytyneitä oli 18. Paikalle hälytettiin yli 70 pelastusajoneuvoa. Kone tuhoutui onnettomuudessa pahoin ja katkesi kahtia. Vain pyrstö säilyi osittain ehjänä.
Kone oli lähtenyt Madridsta kohti Las Palmasia hyvässä säässä useita tunteja aikataulustaan myöhässä. Onnettomuuden syistä julkaistiin tutkijalautakunnan väliraportti 17.8.2009 ja lopullinen raportti 29.7.2011. Lentoasema suljettiin välittömästi liikenteeltä mutta avattiin myöhemmin iltapäivällä uudelleen. Kyseessä oli Madridin lentoaseman pahin onnettomuus 25 vuoteen.
thumb|left|200px|Turmakone maaliskuussa [[Star Alliancen värityksessä.]]
Uhreista enemmistö oli espanjalaisia, mutta kuolleisiin lukeutui myös viisi saksalaista, kaksi ranskalaista, kaksi brasilialaista sekä yksi mauritanialainen, turkkilainen, bulgarialainen, gambialainen, italialainen ja indonesialainen. Koneessa oli myös Ruotsissa asuva suomalaisnainen, mutta hän selvisi pelkillä ruhjeilla ja pienillä palovammoilla. Kyseinen vuoro lennetään Lufthansan kanssa code sharing -sopimuksella. Lufthansan mukaan lähtöselvityksen onnettomuuslennolle oli tehnyt seitsemän Lufthansan matkustajaa.
Lennolla käytetty kone oli 15 vuotta vanha McDonnell Douglas MD-82 -tyyppinen ja 166-paikkainen kone. MD-82 -kone oli McDonnell Douglasin valmistama (myöhemmin koneita valmisti Boeing) kapearunkoinen, lyhyen toimintamatkan kaksimoottorinen suihkuturbiinikone.
Kone yritti kerran nousua, mutta kapteeni keskeytti nousun teknisen ongelman vuoksi. Koneeseen tehtiin tarkastus, mutta mitään tavallisuudesta poikkeavaa ei havaittu, ja kone yritti nousua toistamiseen. Kone lähti jälkimmäiseen nousuyritykseen virheellisessä lentoonlähtökonfiguraatiossa eli siipien laipat sisäänvedettyinä ja etureunasolakot sisällä. Tätä konfiguraatiota käytetään vain matkalennossa suuressa nopeudessa, eikä se kykene kehittämään riittävää nostovoimaa paljon hitaammassa lentoonnousunopeudessa. Tällaisessa konfiguraatiossa kone saattaa kyetä nousemaan ilmaan, mutta se ei pysty lisäämään korkeutta ja on erittäin vaikeasti ohjattavissa. On ilmeistä, että lentäjät tekivät vakavan huolimattomuusvirheen toisessa lentoonlähtöyrityksessä lähtötarkistuslistan läpikäynnissä. Onnettomuuteen vaikutti lisäksi se, että koneen virheellisestä konfiguraatiosta varoittava järjestelmä oli epäkunnossa.
Vuoron lentänyt yhtiö Spanair kärsi äärimmäisen paljon taloudellisista ongelmista. Spanairin emoyhtiö SAS myi yhtiön enemmistöosuuden tammikuussa 2009 yhdellä eurolla. Kauppaan sisältyivät Spanairin vastuut ja velvollisuudet, mukaan lukien mahdolliset vahingonkorvausvelvoitteet liittyen tähän lento-onnettomuuteen. SAS sai näihin aikoihin myös paljon kielteistä huomiota. Yhtiön viimeisin onnettomuus ennen Madridin turmaa sattui 27.10.2007, kun De Havilland Canada DHC-8 -tyyppinen kone joutui tekemään pakkolaskun laskutelineongelmien vuoksi. SAS:n kurssi pörssissä notkahti välittömästi 6,6 prosenttia. Turman johdosta Espanjaan julistettiin kolmen päivän suruaika.
thumb|200px|Havainnekuva turmasta.
Aiheesta muualla
40.53°N, -3.57028°W
Atomi (romaani)
Atomi on Steve Aylettin tieteisromaani vuodelta 2000. Teoksen on suomentanut Johanna Vainikainen-Uusitalo ja julkaissut Like vuonna 2006.
Rossijskaja gazeta
right|thumb|300px|Rossijskaja gazetan tunnus Rossijskaja gazeta on Venäjän federaation perustama ja omistama yhteiskunnallis-poliittinen ja yleisvenäläinen sanomalehti, jonka toimituksellinen linja heijastelee Venäjän hallituksen piirissä vallitsevia mielipiteitä. Venäjän presidentti muokkasi sanomalehden toimituksen kokoonpanoa esimerkiksi 9. joulukuuta 2013 annetulla asetuksella yhdistämällä siihen Rodina-lehden toimituksen.
Uutislehden lisäksi lehdellä on myös Venäjän federaation virallisen lehden asema perustuslain, liittovaltiolakien ja valtiopäivälaitoksen päätösten julkaisemisen määrittelevän lain 4. pykälän perusteella. Suomessa vastaava tehtävä on annettu Viralliselle lehdelle.
Lehteä painetaan 32 paikassa Venäjällä. Sillä on 14 paikallisedustustoa ja 38 toimitusta tai kirjeenvaihtajapaikkaa Venäjällä ja ulkomailla.
Lehti on alkanut ilmestyä 11. marraskuuta 1990, ja sitä painetaan broadsheet-koossa (A2).