cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruby (laulaja)
Ennen työuraansa Ruby opiskeli lakia Bani Suwayfin yliopistossa. Ennen laulajaksi ryhtymistään Ruby aloitti uransa ensin mallina sen jälkeen, kun puolalainen laulaja Murielle Romanoff löysi hänet Kairon amerikkalaisesta yliopistosta. Romanoff pyysi Rubya musiikkivideolleen lauluun Don't Make Me Cry. Video sai aikaan paljon kohua Lähi-idässä ja eripuolilla arabimaailmaa, koska video sisälsi seksuaalisia kohtauksia. Myöhemmin Ruby teki useita televisiomainoksia mainostaen sellaisia tuotteita kuten Pringles, Sparkle ja Alo.
Rashid Ramzi
Ramzi kilpailee harvoin. Kesällä 2007 hän kilpaili vain Osakan MM-kisoissa ja Brysselin kultaisen liigan osakilpailussa. Kesällä 2008 hän kilpaili ensimmäiset 1 500 metrin kilpailunsa Pekingin olympialaisissa.
Ruby (laulaja)
Mallin työnsä kautta Ruby löysi tiensä elokuviin. Hän esiintyi pienessä koulutytön roolissa komediaelokuvassa Thakafy. Lisäksi hän näytteli egyptiläisen elokuvaohjaajan Youssef Chahine elokuvassa Sekoot Hansawwar (2001). Siinä hän esitti rikasta ja romanttista tyttöä, joka rakastuu autonkuljettajaansa. Elokuvan myötä Ruby otti käyttöön taiteilijanimensä.
Ensimmäisen musiikkivideonsa Ruby julkaisi vuonna 2003 singlestään Enta Aref Leih, josta tuli Lähi-idän musiikkikanavien suuri hitti. Video aiheutti valtavaa kohua joukkotiedotusvälineissä, sillä siinä Ruby esiintyi paljastavassa asussa vatsatanssijana vaeltaen Prahan katuja. Hän on saanut osakseen huomiota ja kritiikkiä myös myöhemmistä videoistaan samasta provokatiiviseksi mielletystä syystä.
Nuorta arabialaista populaarimusiikkisukupolvea edustavan Rubyn musiikki lähentelee tyyliltään vahvasti discomusiikkia, johon yhdistyvät arabialaiset elementit.
Samarialaiset
Samarialaiset ovat levanttilainen etnis-uskonnollinen ryhmä. Samarialaisten ryhmä syntyi, kun osa muinaisista israeliiteista irtaantui juutalaisista erilliseksi kansakseen. Heidän harjoittamansa etninen uskonto samarialaisuus perustuu Tooraan ja on hyvin juutalaisuuden kaltainen, mutta samarialaiset eivät itse pidä sitä juutalaisuuden suuntauksena vaan itsenäisenä israelilaisena uskontona.
Historia
Samarialaiset katsovat polveutuvansa pohjoisen Israelin kuningaskunnan heimoista, jotka säästyivät alueen 722–721 eaa. vallanneiden assyrialaisten pakkosiirroilta. Tutkimustiedon valossa samarialaiset vaikuttavat syntyneen alueelle jääneiden israeliittien ja Assyrian valtakunnan muista osista pakkosiirretyn vierasperäisen väestön sekoituksesta. Toisen näkemyksen mukaan samarialaiset olisivatkin Babylonin vankeudesta 538 eaa. jälkeen palanneiden juutalaisten ja juutalaisten poissaolon aikaan alueelle Assyrian laita-alueilta siirtyneiden tai siirrettyjen alueen asukkaiden jälkeläisiä. Samarialaisten asuttama alue Samaria sijaitsi Juudean ja Galilean välissä ja ulottui Välimerestä Jordaniin.
Samarialaisten ja Juudan alueen israeliittien eli juutalaisten välille syntyi konflikti, ja ryhmien välit katkesivat lopullisesti 400–300-luvuilla eaa., kun juutalaiset eivät sallineet samarialaisten osallistua Jerusalemin temppelin uudelleenrakentamiseen. Juutalaiset pitivät samarialaisten alkuperää ja uskontoa pakanallisiin vaikutteisiin sekoittuneena, ja myös samarialaiset syyttivät juutalaisten erkaantuneen alkuperäisistä perinteistään Babylonin vankeudessa. Samarialaiset rakensivat temppelinsä Garissiminvuorelle, joka kuitenkin hävitettiin makkabealaiskaudella. Vastavuoroisesti myös samarialaiset vandalisoivat juutalaisten temppeliä.
300–400 luvuilla jaa. samarialaisten väkimäärä ylitti miljoonan, mutta sen jälkeen heidän asemansa huononi: vuonna 528 keisari Justinianus tuhotutti kaikki heidän synagogansa. He joutuivat Palestiinaa hallinneiden ryhmien kuten bysanttilaisten, arabien ja mamelukkien vainoamiksi ja tappamiksi, ja osa samarialaisista pakkokäännytettiin islamiin. Useat samarialaiset muuttivat ajan myötä muihin osiin Lähi-itää huonon taloudellisen tilanteensa vuoksi, ja 1900-lukuun mennessä suurin osa samarialaisten diasporayhteisöistä oli kadonnut samarialaisten sulauduttua muslimiväestöön. 1900-luvun alkuun mennessä samarialaisten väkimäärä oli laskenut alle kahteensataan, josta se vähitellen nousi 2010-lukuun mennessä noin kahdeksaansataan. Samarialaisyhteisössä ei ole perinteisesti sallittu avioliittoja ei-samarialaisten kanssa, mutta vähäisen määränsä vuoksi 2000-luvun alusta lähtien osa samarialaisista on avioitunut ulkomaalaistaustaisten naisten kanssa.
Nykyään samarialaiset asuvat Holonin alueella Israelissa, missä he puhuvat pääosin nykyhepreaa, ja sen miehittämällä Länsirannan alueella Nablusissa, missä he puhuvat pääosin arabiaa. Rukoillessa käytetään myös muinaisen heprean samarialaista murretta. Samarialaiset ovat pysyneet neutraalina osapuolena Israelin-Palestiinan konfliktin aikana, ja he usein pitävät itseään osana Israelin yhteiskuntaa.
Uskonto
thumb|Samarialainen synagoga Holonissa.Samarialaiset pitävät Tooran kirjoja pyhinä kirjoituksina, ja muista Raamatun kirjoista ainoastaan Joosuan kirjalle annetaan arvoa. Samarialaisten Toorassa on jonkin verran eroavaisuuksia juutalaisten Tooraan, joista olennaisin koskee Garissiminvuorta ja sille rakennettua temppeliä Jerusalemin sijaan. Samarialaiset uskovat yhteen Jumalaan, katsovat Mooseksen olevan ainoa profeetta, ja he odottavat Messiasta ja viimeistä tuomiota. Kuoleman jälkeen ihmistä uskotaan odottavan palkinto tai rangaistus.
Garissiminvuorta pidetään pyhänä paikkana ja siellä vietetään jumalanpalveluksia sekä juhlia. Samarialaisyhteisöä johtaa kohen-pappissuku.
Tutkijat usein luokittelevat samarialaiset juutalaiseksi lahkoksi, mutta samarialaiset itse eivät pidä uskontoaan juutalaisuuden suuntauksena. Samarialaiset katsovat molempien ryhmien uskontojen juureutuvan israeliittien alkuperäisestä uskonnosta mutta samarialaisuuden pysyneen sen puhtaampana muotona.
Raamatussa
Uuden testamentin kertomuksiin kuuluu laupias samarialainen, joka juutalaisten ylenkatsomana sekakansan edustajana oli ihmisenä parempi auttaja kuin juutalaisen papiston pappi ja leeviläinen.
Niin ikään Uudessa Testamentissa, Johanneksen evankeliumissa, kerrotaan samarialaisesta kaupungista nimeltään Sykar, jonne Jeesus pysähtyi juomaan matkallaan Juudeasta Galileaan. Kaivolla Jeesus profetoi samarialaiselle naiselle, joka tämän jälkeen arveli Jeesuksen olevan odotettu Messias ja kutsui paikalle muitakin kaupunkilaisia. Jeesus opetti heitä kaksi päivää, minkä seurauksena osa kaupungin asukkaista alkoi pitää Jeesusta maailman pelastajana.
Genetiikka
thumb|Samarialaisia juhlistamassa [[pesahia.]] Vuonna 2004 julkaistiin geenitutkimus, jossa tutkittiin samarialaisia, jotka koostuivat neljästä sukukunnasta, ja muita Israelin väestöryhmiä. Samarialaisten kolmen sukukunnan miesten isälinjat kuuluivat J-haploryhmään, yhden sukukunnan mieslinjat olivat E-haploryhmää. Suurimmalta osin samarialaisten isälinjat klusteroivat testattujen juutalaisryhmien (aškenasijuutalaiset, irakinjuutalaiset, libyanjuutalaiset, marokonjuutalaiset, jemeninjuutalaiset ja etiopianjuutalaiset) isälinjojen kanssa etiopianjuutalaisia lukuun ottamatta. Tulokset tukevat käsitystä siitä, että samarialaisilla ja juutalaisilla on sama alkuperä. Samarialaisten J-linjat olivat hyvin lähellä perinteistä kohengeeniä, ja tutkijat esittävät suurimman osan samarialaisten isälinjoista mahdollisesti polveutuvan muinaisilta koheneilta. Samarialaisten kuudestatoista testatusta äitilinjasta neljätoista kuuluivat kahteen haploryhmään, joita esiintyy harvoin tai ei ollenkaan muissa maailman etnisissä ryhmissä.
Niin ikään 2013 julkaistun geenitutkimuksen mukaan samarialaisten isälinjat osoittivat yhtäläisyyttä juutalaisväestöjen, etenkin kohaniittien, isälinjojen kanssa, ja tutkijaryhmän mukaan tulokset vahvistavat käsitystä samarialaisten geneettisestä yhteydestä muinaisiin israelilaisiin. Lisäksi läheisyys beduiineihin oli huomattava. Samarialaisten äitilinjat osoittavat huomattavaa heterogeenisyyttä isälinjoihin verrattuna.
Egopsykologia
Egopsykologia eli minäpsykologia on Sigmund Freudin tyttären, psykoanalyytikko Anna Freudin kehittelemä psykologian alue, jossa uskotaan nuoruudessa olevan uusi mahdollisuus korjata lapsena aiheutuneet ongelmat kivuttomasti ja itsestään. Minän uskotaan olevan itsenäisempi kuin varsinaisessa psykoanalyysissä, se ei ole yhtä riippuvainen tiedostamattomasta.
Hanhiluppo
Hanhiluppo on Pirkanmaalla Kangasalla Laipanmaan metsäalueella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kilometrin pituisella ja ojitetulla Hanhiluponsuolla. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja lampi on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja sen rannat ovat suota. Sinne ei tule tietä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,5 metriä mpy ja siihen on johdettu kahdeksan suon kuivatusojaa. Itärannasta lähtevä oja toimii järven laskuojana, joka yhtyy 400 metrin päässä Lammasojaan. Oja laskee Isoon Saksijärveen.
Luontoarvoja
Lampi sijaitsee rämealueen keskellä ja se on säilynyt varsin luonnontilaisena. Sen ympärillä kasvaa isovarpurämettä ja sen vieressä on saranevaa muutaman avolampareen kera. Reuna-alueella sijaitsee suojeltu kalasääksen pesäpuu.
Leandro Castán
Leandro Castán da Silva (s. 5. marraskuuta 1986 Jaú ) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan Vasco da Gamaa. Hän on pelannut myös Ruotsissa ja Italiassa. Pelipaikaltaan Castán on keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura
Leandro Castán on Atlético Mineiron kasvatti. Hän teki seurassa ammattilaisdebyyttinsä vuonna 2005. Vuonna 2007 Castán siirtyi ruotsalaiseen Helsingborgs IF:ään. Hän pelasi seurassa vietetyn kolmen kauden aikana vain neljä liigapeliä ja palasi takaisin kotimaansa alasarjoihin Barueriin kaudeksi 2009. Baruerissä Castán sai uutta nostetta uralleen ja siirtyi vuonna 2010 maan suurseuraan Corinthiansiin. Corinthiansissa Castán pelasi kolme kautta ja voitti sinä aikana Brasilian mestaruuden ja Copa Libertadoresin. Kesällä 2012 Castán siirtyi Italian suurseuraan AS Romaan. Siirtosumma oli arviolta viisi ja puoli miljoonaa euroa. Castánista tuli nopeasti seuran avainpelaaja, ja hän oli suuressa roolissa kaudella 2013–2014, kun Roma päästi vain 19 maalia 34 ottelussa. Sarjasijoitus oli kuitenkin toinen Juventuksen jälkeen.
Maajoukkueura
Leandro Castán pelasi ensimmäisen maaottelunsa Brasilian jalkapallomaajoukkueen paidassa lokakuussa 2012 Japania vastaan Puolan Wroclawissa. Tähän mennessä Castán on pelannut maajoukkueessa kaksi ottelua. Huolimatta Castánin loistavasta kaudestaan Romassa Brasilian silloinen päävalmentaja Luiz Felipe Scolari ei valinnut häntä vuoden 2014 MM-kisoihin.
Hydrokopteri
Hydrokopteri eli jääkiitäjä on eteenpäin työntävällä ilmapotkurilla varustettu, kevyehkö, litteäpohjainen amfibiokulkuneuvo, joka pystyy myös nousemaan jäälle ja liukumaan sillä. Hydrokopteria on käytetty saaristossa ja rannikolla kelirikko- ja talviaikana.
Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa hydrokoptereita käytetään matalissa kaislikkoisissa vesissä tai joissa kulkemiseen. Suurin käyttäjäryhmä ovat kalastajat ja Floridan alligaattoribongaajat. Näissä maissa myös useilla pelastuslaitoksilla on käytössään hydrokoptereita.
Suomessa pieniä hydrokoptereita on lähinnä saaristossa asuvilla yksityishenkilöillä. Rajavartiostolla on vielä vanhentunutta hydrokopterikalustoa. Nämä rakensi aikoinaan Paraisten Lielahdessa Erikssonin paja. Nils Eriksson oli hydrokopterin keksijä. Nykyaikaisia suomalaisia hydrokopteita ovat Arctic Ant (Suomen pelastustoimi sekä Rajavartiolaitos käyttävät kyseistä laitetta esim. kelirikkoaikaan) ja Arctic Airboat. Jälkimmäisessä on 500 hevosvoiman V-8 moottori, joka mahdollistaa suuren hyötykuorman kuljettamisen kaikissa olosuhteissa.
Fenomenologinen psykologia
Fenomenologinen psykologia on fenomenologisen filosofian käsityksiin perustuva psykologian suuntaus. Siinä tarkastellaan ihmisen välitöntä, subjektiivista kokemusta maailmasta.
Fenomenologia psykologiassa viittaa myös vastaavaan kuin frenologia 1800-luvulla. Frenologia oli epätieteellinen oppi, jossa kallon muodot kertoivat ihmisen persoonan. Fenomenologia psykologiassa liittyi siis oppiin, jossa oletetaan ihmisen liikkeiden, eleiden, raajojen mittasuhteiden, vartalon muodon ja kasvonpiirteiden ilmentävän yksilön luonnetta. Esimerkiksi 1900-luvun alusta aina 1900-luvun puoliväliin asti oli vallalla muun muassa rikollisten kasvonpiirteiden tunnistaminen ja määrittely. Tällä tavoiteltiin varkaiden ja väkivaltarikollisten ennakoivaa tunnistamista. Tiettävästi ei kuitenkaan ainakaan Suomessa ole langetettu tuomioita kasvonpiirteiden perusteella.
Saudi-Arabian Valioliiga
Saudi-Arabian valioliiga on Saudi-Arabian jalkapallon pääsarja. Sarjaa on pelattu vuodesta 1976 lähtien.
Suomirokkia 5
Suomirokkia 5 (40 kaikkien aikojen suomirock-klassikkoa) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan viides osa. Se julkaistiin vuonna 2000.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2000, platinalevyn rajan vuonna 2000, ja tuplaplatinan rajan 2002.
Kappaleet
CD1: CD2:
Canterburyn tasanko
Canterburyn tasanko (engl. Canterbury Plains) kattaa Uuden-Seelannin Eteläsaarella Etelä-Appien itäpuolella sijaitsevan alangon. Alueella harjoitetaan menestyksellisesti karjataloutta, vaikka kuivuutta esiintyy erityisesti luoteisen föhntuulen (nor'wester) vallitessa.
Canterburyn tasanko syntyi myöhemmän pleistoseenikauden jääkausien aikana kerrostuneesta moreenista ja sorasta, jotka olivat tulosta Etelä-Alppien eroosiosta. Tällöin se yhdisti aiemmin tuliperäisesti erilliseksi saareksi muodostuneen Banksin niemimaan Eteläsaareen.
Lebedev
Lebedev, naisilla Lebedeva (Ле́бедева) on yleisimpiä venäläisiä sukunimiä. Se perustuu ’joutsenta’ tarkoittavaan liikanimeen Lebed (Ле́бедь). Vaihtoehtoinen kirjoitusasu on Lebedeff.
Nimi voi viitata seuraaviin henkilöihin tai asioihin:
Lebedev
Lebedeva
Lebedeff
Jaakko Löytty
Jaakko Johannes Löytty (s. 25. helmikuuta 1955 Helsinki) on ensimmäisiä suomalaisia gospelmuusikoita. Kotimaa-lehden verkkoäänestyksessä vuonna 2007 hänet valittiin yhdessä Pekka Simojoen kanssa Suomen merkittävimmäksi gospelvaikuttajaksi.
Elizabethtown
Elizabethtown voi viitata seuraaviin maantieteellisiin kohteisiin:
Jaakko Löytty
Elämänvaiheita
Löytty vietti suuren osan lapsuudestaan, 12 ensimmäistä vuotta, Namibiassa, missä hänen vanhempansa Seppo Löytty ja Kirsti Löytty toimivat Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijöinä. Hänen veljiään ovat muun muassa muusikot Mikko Löytty ja Sakari Löytty sekä tietokirjailija Olli Löytty.
Koulua Löytty kävi Swakopmundin suomalaisessa koulussa. Itse hän on ollut lähetystyössä Senegalissa 1988–1994, missä hän kehitti jumalanpalvelusmusiikkia ja toimitti virsikirjaa paikallisilla kielillä.
2018–2019 suomalaisen gospel-musiikin konkarit Jaakko Löytty, Pekka Simojoki ja Petri Laaksonen tekivät Gospel Gentlemen –kiertueen eri puolille Suomea sekä Tukholman alueen suomenkielisiin seurakuntiin.
Musiikkityöstä, virsistä
Miten lauluja tehdään? Siihen tulee vastauksena arviolta 700 laulua tehneen Jaakko Löytyn kertoma seikkaperäinen kuvaus. Nimittäin Herättäjäjuhlilla Nivalassa 2019 julkistettiin teos Tilkkutäkki – Laulujeni syntytarinoita. Siinä Jaakko Löytty kertoo musiikkityöstään ja yhteistyöstään vaimonsa Kaija Pispan kera. Kirjassa on 113 laulun nuotit ja sanat sekä syntytarinat ja pariskunnan elämänvaiheet laulun syntyhetkellä. 57:ssä sanat ja sävel ovat Jaakko Löytyn tekoa, muissa yleensä sanat ovat Kaija Pispan ja sävel Jaakon. Kaikkien tekemiensä Siionin virsien ja Virsikirjan virsien taustat käydään läpi.
Löytty kuvaa yhteistyötään vaimonsa kera: ”Ensimmäinen yhteistyökumppani on minulle tietenkin Kaija Pispa, parempi puoliskoni Kaisu. Hän jo nuorena vakuutti minut siitä, että hänellä on ’kielikorva’, kun minulla vastaavasti oli hiukan ’sävelkorvaa’. Hän korjaili rankalla kädellä alkuaikojen tekstiyrityksiäni ja samalla opetti, miten niitä tehdään. Edelleen näytän hänelle kaikki laulutekstini, ja yhä vieläkin hän löytää niistä korjattavaa. Olen ikikiitollinen tästä yhteistyöstä.”
Siionin virsien uudistaminen
Siionin virsiä uudistettiin 2008–2017. Jaakko Löytty kuului tekstijaostoon. Työryhmässä Löytyn tehtävänä oli muokata pääasiassa suomalaistaustaisten virsien runoasuja.
Uudistetuista Siionin virsistä tehtiin 23 opetusvideota. Näistä kahdessatoista veisaajana on Jaakko Löytty.
Löytyn kokonaan tekemiä virsiä on mukana seitsemän sekä lisäksi hän teki kahteen muuhun sävelmän. Löytyn tekemät ovat 42 Ei näy kyntäjää missään, 73 Jumalani, Jumalani, 79 Tuomitse, Herra, tee niin kuin tahdot, 175 Herra, siunaa kotia, 179 Herra, kuule niiden huuto, 181 Tuuli työntää kulkijaa ja 254 Viimeisen laulun vielä laulan sekä säveltämät 184 Ääni huutaa (sanat Jouko Ikola) ja 243 Edessä reitti tuntematon (sanat Kaija Pispa). Monet näistä ovat tulleet suosituiksi heränneen väen keskuudessa ja median välityksellä laajemmaltikin.
Virsikirja
Nykyisessä virsikirjassa virsi 954 'Lahjoillasi meitä siunaat' on kokonaan Löytyn tekemä. Virren 501 'Kuule, Isä taivaan, pyyntö tää' Löytty on sanoittanut. Virsissä 924 'Edessä reitti tuntematon aukeaa' ja 975 'Tutulla tiellä ei eksyä saata' on Löytyn sävel ja Pispan teksti.
Palkinnot
Jaakko Löytylle myönnettiin Golden Gospel -palkinto 1997 (ensimmäinen Joensuun Gospel-festivaalien palkitsema gospel-artisti).
1990 Helsingin tuomiokirkkoseurakunta perusti Engel-palkinnon ansioituneelle kirkolliselle taitajalle tai yhteisölle. Mm. Löytty on palkittuja.
Löytylle myönnettiin vuonna 2015 Kirkon kulttuuripalkinto.
Vastaavasti vuonna 2017 Löytylle myönnettiin Luterilaisen kulttuurin säätiön tunnustuspalkinto.
Kaivosmiehen tytär
Kaivosmiehen tytär (Coal Miner's Daughter) on yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva country-laulaja Loretta Lynnistä, jota näyttelee elokuvassa Sissy Spacek. Kaivosmiehen tyttären on ohjannut Michael Apted ja Lynnin omaelämäkerran pohjalta. Elokuvan on käsikirjoittanut Thomas Rickman
Spacek sai roolisuorituksestaan Lynninä Oscarin ja Golden Globen. Lisäksi itse elokuva sai parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Globen. Elokuva oli yhteensä ehdolla seitsemään Oscariin ja neljään Golden Globeen.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kaivosmiehen tyttären vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Timo Saarnio
Timo Saarnio (s. 1944 Helsinki ) on suomalainen sisustusarkkitehti ja kalustesuunnittelija. Hän on keskittynyt 1990-luvun lamasta alkaen kalusteisiin ja suunnitellut erityisesti tuoleja.
Ura
Saarnio valmistui sisustusarkkitehdiksi 1971 Taideteollisesta oppilaitoksesta Helsingistä. Valmistuttuaan Saarnio työskenteli eri arkkitehtitoimistoissa Helsingissä kymmenen ensimmäistä vuotta. Hänen päätöitään tältä ajanjaksolta ovat muun muassa Valion pääkonttorin sisustus Helsingissä 1975–1977 ja Bagdadin konferenssikeskus Irakissa 1978–1981.
Saarnio aloitti 1982 työskentelyn omassa sisustusarkkitehtitoimistossa, jossa hän suunnitteli sisustuksia useiden yritysten pääkonttoreihin. Asiakkaita olivat muun muassa Kemira, Perusyhtymä, Fiskars, Partek, Jaakko Pöyry Oy ja Haka. Vuodesta 1982 hän on myös toiminut huonekalusuunnittelijana ja osallistunut useisiin suunnittelukilpailuihin. 1990-luvun lamasta lähtien hän on ollut pelkästään kalustesuunnittelija.
Saarnio suunnitteli 1987 Intimo-kalustesarjan ensin omalle yritykselleen Intimo Oy:lle, sittemmin mallisto siirtyi Martela Oy:lle. Intimo-sarjaan kuuluvat julkitilakäyttöön tarkoitetut yleistuolit, nojatuolit, sohvat ja pöydät. Yhdestä puuosasta ilman liitoksia valmistetun Una-tuolin Saarnio suunnitteli vuonna 1995 P. O. Korhonen Oy:lle.
Vuodesta 1992 Timo Saarnio on työskennellyt freelance-huonekalusuunnittelijana ja tehnyt yhteistyötä muun muassa Martelan, P. O. Korhosen, Selka-Line Oy:n, italialaisen Horm srl:n ja japanilaisen Interior Center Co. Ltd:n kanssa.
Saarnio on osakkaana Arktis-toimistossa, jonka suunnittelijana hän toimii.
Palkinnot ja tunnustukset
Saarnio on palkittu lukuisissa eri muotoilukilpailuissa.
Saarnio on saanut Taideteollisuuden Valtionpalkinnon 1990. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin kolmevuotinen Valtion taiteilija-apuraha. Hän on toiminut myös Taideteollisessa korkeakoulussa tuntiopettajana sekä SIO:n ja Ornamon luottamustehtävissä.
Vuonna 1996 hän vastaanotti kolme merkittävää muotoilualan palkintoa:
Vuonna Saarnion Pack-tuoli valittiin 1998 Vuoden tuoliksi Udinen kansainvälisillä huonekalumessuilla Italiassa. Saarnion Una-tuoli valittiin 1999 Brnossa näyttelyn parhaaksi huonekaluksi (Best of Mobis) Tšekin tasavallassa. Samana vuonna Saarnio sai SIO:n Vuoden kalustesuunnittelija -palkinnon Habitare–messuilla Helsingissä Clip–tuolillaan ja vastaanotti ”Good Design Awardin” Japanissa Woody-Stack-tuolilla.
V kaupunginosa (Turku)
V kaupunginosa (myös Itäranta, ) on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Aurajoen "itäisellä rannalla" eli eteläpuolella. Naapurikaupunginosia ovat IV kaupunginosa (Martti) pohjoisessa, Vähäheikkilä kaakossa ja Korppolaismäki etelässä.
Kaupunginosa on rakennettu pääasiassa vanhalle telakka-alueelle, ja uudet kadut on nimetty merellisen teeman mukaan. Muun muassa Vilkkilänmäelle rakennettujen kerrostalojen jokinäköalahuoneistot ovat Turun kalleimpia asuntoja, mutta toisaalta Laivurinrannan (tunnetaan myös nimellä Kaasukellonmäki) aluetta on moitittu liian ahtaasti rakennetuksi.
Vanhaa rakennuskantaa edustaa Manillan vanha keltainen teollisuusrakennus, joka nykyisin toimii kulttuurin keskuksena. Aurajoen ylittävä jokilautta Föri kulkee Itärannan ja VIII kaupunginosan välillä.
Kaupunginosan väkiluku oli 4 201 vuoden 2016 lopussa. Kaupunginosan väestöstä alle 15-vuotiaita oli 11,9 %, 15–64-vuotiaita 71,3 % ja yli 64-vuotiaita 15,0 %. Äidinkielenään suomea puhui 87,8 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 5,3 %, ja muita kieliä 6,8 %.
Aiheesta muualla
60.43639°N, 22.24472°W
Hallijärvi
Hallijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Laipanmaan metsäalueella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee puoli kilometriä Elamonjärveltä kaakkoon päin kapealla ojitetulla suolla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat lähes kokonaan suota. Sen etelärantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jolle tulee Sahurinmäen kautta tie Rautajärveltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143 metriä mpy. Siihen on johdettu lähes 10 suo-ojaa, joista yksi vie vettä Sivinsuolle. Sieltä vesi jatkaa Vuortensuolle ja siitä pohjoiseen Myllyojaan. Se laskee Tervaniemenlahden pohjoisosaan ja matkaa sieltä Längelmäveden Enonselkään.
In Good Company
In Good Company on Paul Weitzin ohjaama ja käsikirjoittama, vuonna 2004 valmistunut, elokuva, jonka pääosia näyttelevät Dennis Quaid, Scarlett Johansson ja Topher Grace.
Juoni
Keski-ikäinen urheilulehden ilmoituspäällikkö saa potkut, kun lehden uudet nurkanvaltaajaomistajat nimittävät hänen tilalleen intoa puhkuvan keltanokan. Tämä alkaa saneerata lehtitalon työväkeä ja kaiken lisäksi heilastella ilmoituspäällikön tyttären kanssa.
Näyttelijät
pienoiskuva|vasen|Dan Foreman (Dennis Quaid, vas.) ja Carter Duryea (Topher Grace).
Arvioita
Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan aikuisemmalle yleisölle ajatellussa elokuvassa on mukavaa se, että tarinan keskeisimmät toimijat eivät jää pelkiksi mustavalkoisiksi yhden ominaisuuden tyypeiksi. Kuitenkin aika lepsu ja lapsellisia vitsejä kierrättävä komedia pysähtyy hänestä pitkästyttäväksi ihmissuhdejaaritteluksi sen sijaan, että kasvaisi kriittiseksi kommentaariksi lyhytnäköisestä voitontavoittelusta ja maskuliinisuuden kriisistä. Lisäksi In Good Company kärsii Hollywood-elokuville tyypillisestä naiiviudesta: ”Vanhanaikaisen herttaisen – ja samalla herttaisen yhdentekevän – elokuvan taustalla kummittelee Frank Capran jokamiestarinoiden haamu, mutta hyvästä yrityksestä huolimatta lopputuloksesta puuttuu esikuviensa henki, eloisuus ja fiksuus.”
Aleksandr Haritonov
Aleksandr Haritonov (, s. 30. maaliskuuta 1976 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa seuratasolla Rubin Tjumenia. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Haritonov on pelannut NHL:ssä Tampa Bay Lightningin ja New York Islandersin, Venäjän superliigassa Moskovan Dynamon ja Avangard Omskin sekä KHL:ssä Torpedo Nižni Novgorodin ja Sibir Novosibirskin jääkiekkoseuroissa. Haritonov on pelannut Venäjän maajoukkueessa jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa vuosina 2000, 2001, 2005, 2006 ja 2007 sekä olympialaisissa 2006.
Amaya
Amaya on World Wide Web Consortiumin ja INRIA:n kehittämä avoimen lähdekoodin verkkoselain ja sivueditori. Amaya on Vincent Quintin ja Irène Vattonin 1980-luvulla kehittämän Grif WYSIWYG SGML -editorin suora jälkeläinen.
Amaya suunniteltiin alun perin HTML- ja CSS-editoriksi, mutta siihen liitettiin myöhemmin XML:n hallintaan liittyviä ominaisuuksia. Amaya näyttää avoimen lisenssin kuvaformaatteja kuten PNG ja SVG. Amayaa käytetään yleisimmin uusien WWW-tekniikoiden testaamiseen. Amayan CSS-tuki on heikko, vaikka selain on W3C:n kehittämä.
Amaya on saatavilla seuraaville käyttöjärjestelmille: Unix, Linux, Windows ja Mac OS. Selaimen viimeisin versio on 18. tammikuu 2012 julkaistu 11.4.4.
Alberto Vargas
thumb|Alberto Vargas: [[Olive Thomas.]] Alberto Vargas (Joaquin Alberto Vargas y Chávez, 9. helmikuuta 1896 – 30. joulukuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kuvittaja, joka tunnetaan pin-up -kuvistaan.
Vargas syntyi Perussa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916, jossa hän työskenteli taiteilijana sekä kuvittajana muun muassa Hollywoodissa. Vargas nousi kuuluisuuteen 1940-luvulla Esquire-lehteen tekemillään klassisilla pin-up -kuvilla. Hänen töitään käytettiin malleina toisen maailmansodan pommikoneiden nokkaan maalatuissa pin-up -kuvissa (niin sanottu nose art).
Nat Lofthouse
Nathaniel ”Nat” Lofthouse (27. elokuuta 1925 – 15. tammikuuta 2011) oli englantilainen jalkapalloilija, joka loi merkittävän uran Bolton Wanderersissa ja Englannin jalkapallomaajoukkueessa.
Bolton
Boltonissa syntynyt ja kasvanut Lofthouse liittyi 14-vuotiaana kannattamaansa Bolton Wanderersiin syyskuussa 1939. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa maaliskuussa 1941 ja ensimmäisen varsinaisen liigaottelunsa toisen maailmansodan päätyttyä elokuussa 1946. Molemmissa otteluissa hän teki kaksi maalia.
Lofthouse pelasi koko uransa ajan Boltonissa ja toimi useita vuosia seuran kapteenina. Hän oli mukana kahdessa FA Cupin finaalissa. Vuonna 1953 Bolton hävisi Blackpoolille 4–3 Lofthousen tehdessä yhden Boltonin maaleista. Vuonna 1958 Bolton voitti Münchenin lentoturmasta kärsineen Manchester Unitedin Lofthousen maaleilla 2–0.
Lofthouse oli yksi aikansa tehokkaimmista hyökkääjistä. Hän teki 255 maalia 452 liigaottelussa ja on Englannin pääsarjatason historia seitsemänneksi paras maalintekijä. Lofthouse voitti liigan maalikuninkuuden 1955–1956 ja hänet valittiin vuoden jalkapalloilijaksi 1953. Lofthousen pelaajaura päättyi 1960 vakavaan polvivammaan.
Maajoukkue
Lofthouse pelasi ensimmäisen maaottelunsa 22. marraskuuta 1950 Jugoslaviaa vastaan. Hän teki 2–2 päättyneessä ottelussa Englannin maalit. Lofthouse sai koko myöhemmän uransa ajan käytetyn lempinimen "Lion of Vienna" maaottelussa Itävaltaa vastaan 1952. Hän kuljetti pallon lähes keskiviivalta maalille itävaltalaisten yrittäessä jatkuvasti rikkoa häntä. Lofthouse ehti vielä potkaista pallon maaliin ennen kuin puolustaja teloi hänet tajuttomaksi. Tapahtumasta ja polvivammasta huolimatta hän pelasi Englannin 3–2-voittoon päättyneen ottelun loppuun asti.
Lofthouse edusti Englantia vuoden 1954 MM-kisoissa. Hän pelasi maajoukkueuransa viimeisen ottelun 26. marraskuuta 1958. Lofthouse pelasi maajoukkueessa yhteensä 33 ottelua, ja teki 30 maalia. Hän on kaikkien aikojen maalitilastossa kuudennella sijalla.
Valmennusura
Pelaajauran jälkeen Lofthouse jatkoi mukana Boltonin toiminnassa. Hän aloitti valmennustehtävissä pian lopettamisensa jälkeen ja kauden 1968–1969 alussa hänet nimettiin seuran väliaikaiseksi päävalmentajaksi. Neljä kuukautta myöhemmin Lofthousesta tuli vakinainen päävalmentaja. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1970 asti.
Lofthouse toimi Boltonissa eri valmennustehtävien lisäksi myös pelaajatarkkailijana ja seuran puheenjohtajana.
Tunnustukset
Lofthouse valittiin Englantilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 2002, ja hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi (OBE) 1994. Yksi Boltonin kotikentän, Macron Stadiumin, katsomoista nimettiin Lofthousen mukaan 1997.
Yksityiselämä
Lofthouse oli naimisissa Alma Fosterin kanssa. Heillä oli kaksi lasta.
Teknologföreningen
thumb|TF:n Urdsgjallar Otaniemessä Teknologföreningen on Aalto-yliopiston ainoa julkisoikeudellinen osakunta. Se perustettiin vuonna 1872 Helsingin teknillisen reaalikoulun opiskelijoiden järjestöksi. Nykyisen Teknologföreningenin ja entisen Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan asema ruotsin- ja suomenkielisten opiskelijoiden henkisinä koteina syntyivät monien, tuskallistenkin vaiheiden kautta.
Osakunta toimii Espoon Otaniemessä arkkitehti Kurt Mobergin suunnittelemassa, vuonna 1966 valmistuneessa Urdsgjallar-nimisessä ikonisessa rakennuksessa, joka on suomalaisen betonibrutalismin maineikkaimpia esimerkkejä. Koska rakennus on päässyt huonoon kuntoon, sen purkamista alettiin valmistella vuonna 2020, vaikka Museovirasto oli suositellut sen säilyttämistä; rakennusta ei ole suojeltu. Osakunta aikoo rakennuttaa tontille uuden rakennuksen.
Ōitan prefektuuri
Ōitan prefektuuri ( sijaitsee Kyūshūssa, Japanissa. Sen pääkaupunki on Ōita.
Historia
Meiji-restauraatiossa vanhat Buzenin ja Bungon provinssit yhdistettiin Ōitan prefektuuriksi. Alueen hallinta jakautui useiden daimioden kesken, eikä alueelle siksi kehittynyt vahvaa linnakaupunkia, kuten muille Japanin alueille.
Matkailu
Ōita on kuuluisa kuumista lähteistään. Prefektuurissa sijaitsevassa Beppun kaupungissa niitä on tuhansia, enemmän kuin missään muualla Japanissa.
Kauko Mäntylä
Knut Kauko Mäntylä (1918–1983) oli suomalainen vanhoillislestadiolainen pappi. Mäntylä toimi Rantsilan kirkkoherrana 1950-luvulla. Myöhemmin hänet valittiin Haapajärven kappalaiseksi. 1960-luvun lopulla hän siirtyi Yli-Iin kirkkoherraksi. Kauko Mäntylä oli SRK:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1968 alkaen ja puheenjohtajana vuosina 1977–1983. Hän toimi monissa kirkon ja yhteiskunnan luottamustehtävissä. Mäntylä oli Kirkolliskokousedustajana vuosina 1968–1971. Hänen puoluekantansa oli Suomen Keskusta.
Gerhard Ertl
Gerhard Ertl (s. 10. lokakuuta 1936, Stuttgart, Saksa ) on emeritusprofessori fysikaalisen kemian osastolla Max Planck -instituutin Fritz Haber -tutkimusinstituutissa. Hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2007 työstään pintakemian menetelmien kehittämisessä.
Pintakemian tutkimus mahdollistui 1960-luvulla tyhjiöiden tuottamiseen vaadittavan teknologian myötä. Mahdollisimman täydellisen tyhjiön tuottaminen on oleellista, jotta reaktio saadaan toteutumaan vieraiden molekyylien puuttumatta reaktion kulkuun. Gerhard Ertl oli ensimmäisten joukossa soveltamassa uutta teknologiaa uuteen kemianalaan. Hän perehtyi erityisesti Haber–Bosch-prosessiin ja selitti myöhemmin sen yksityiskohtaisen toiminnan. Haber–Bosch-prosessissa typestä ja vedystä tuotetaan ammoniakkia käyttämällä rautaa katalyyttinä. Gerhard Ertlin tutkimus on mahdollistanut muun muassa prosessin paremman hyödyntämisen kemianteollisuudessa. Ertl jäi eläkkeelle vuonna 2004.
Saulieu
Saulieu on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 46 kilometriä Montbardin kaupungista etelään.
Saulieu oli tärkeä kaupunki Rooman vallan aikaan, ja jonka kautta kulki roomalainen tie Via Agrippa. Vuonna 177 kaupungissa kolme miestä koki marttyyrikuoleman uskonsa vuoksi, ja heidät julistettiin pyhiksi. Tämän jälkeen Saint Andochen, Saint Thyrsen ja Saint Felixin pyhäinjäännökset houkuttelivat pyhiinvaeltajia kaupunkiin tuoden samalla vaurautta. Pyhäinjäännökset ovat Carraran marmorista 200-luvulla valmistetussa sarkofagissa Saint-Andochen basilikassa, joka on rakennettu 1100-luvulla. Kaupungissa on jäljellä osia sen keskiaikaisesta linnoituksesta.
Kaupungin nähtävyysiin kuuluu museo Musée François Pompon, jossa on näytteillä kaupungissa syntyneen kuvanveistäjä François Pomponin eläinaiheisia veistoksia. Saulieu on tunnettu gastronomiastaan. Kaupungin ravintoloissa tarjoillaan laadukasta burgundilaista ruokaa, ja ravintoloista kuuluisin on aikanaan jopa kolme Michelin-tähteä saanut La Côte d'Or.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Finlaysonin tehdasalue
thumb|Finlaysonin tehtaan portti.
Finlaysonin tehdasalue on Tampereen keskustassa sijaitseva historiallinen tehdas­alue. Se sijaitsee Tammer­kosken ylä­juoksun länsi­rannalla, Satakunnankadun pohjoispuolella. Samalla kohdalla Tammerkosken itä­puolella on Tampellan entinen tehdasalue. Nykyään kumpikaan alue ei ole enää teollisuus­käytössä, mutta suuri osa vanhoista tehdas­rakennuksista on yhä paikoillaan.
Finlaysonin tehtaan perusti vuonna 1820 skotlantilainen James Finlayson. Hän rakennutti tehtaan Tammerkosken yläjuoksulle. Hänen aikaisiaan tehdasrakennuksia ei enää ole jäljellä. Hän myi tehtaan vuonna 1836 Carl Samuel Nottbeckille ja Georg Adolf Rauchille. Uudet omistajat alkoivat heti laajentaa tehdasta.
Nykyään alueen omistaa Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma.
Kuusvooninkinen
thumb|left|Vuonna 1847 Kuusivooninkinen hallitsi Tammerkosken maisemaa. thumb|Kuusvooninkisen torni.
Alueen vanhin rakennus on TR 1 (tehdasrakennus 1) eli Kuusvooninkinen, jota kutsutaan myös Vanhaksi tehtaaksi. Sen suunnitteluun osallistui moderniin teollisuusrakentamiseen perehtynyt John Barker. Nimi Kuusvooninkinen tulee rakennuksen kuudesta kerroksesta, jonka välipohjia kannattavat valurautapylväät valmisti Fiskarsin valimo. Rakentamisen aikaan se oli todellinen pilvenpiirtäjä verrattuna ympäröivään rakennuskantaan. Kuusvooninkinen valmistui vuonna 1837. Seuraavana vuonna laitteet olivat valmiina kehruun aloittamiseksi. Kudontatyöt alkoivat vuonna 1839.
Kuusvooninkinen on Suomen ensimmäinen tehdasrakennus modernissa mielessä. Tämä perustuu sen kantavaan rakenteeseen, joka on väliseinien sijaan toteutettu valurautapylväin. Rakennukseen asennettiin palonsammutuslaitteisto. Vuonna 1892 se korvattiin automaattisella palonsammutusjärjestelmällä. Tuolloin Kuusvooninkisen ja viereisen TR 2:n yhteiseksi porrastorniksi vuonna 1850 rakennettua tornia korotettiin, jotta sammutusjärjestelmän vesisäiliö saatiin tarvittavalle korkeudelle.
Piippu
Finlaysonin tehtaanpiippu valmistui vuonna 1899 Siperia-tehdasrakennukseen. Piippu on tiilirakenteinen ja sen korkeus on 65 metriä.
Muita rakennuksia ja rakennelmia
thumb|Finlaysonin palatsi.
Nykytila
thumb|Siperian liikekeskuksessa toimii kahviloita ja ravintoloita. Finlayson lopetti tekstiilituotannon alueella 1990-luvun alku­vuosina. Jo sitä ennen, vuonna 1988, oli alueen tulevasta käytöstä järjestetty suunnittelu­kilpailu, jonka voitti arkkitehti­toimisto 8 Studio oy. Alueen uusi asemakaava hyväksyttiin Tampereen kaupunginvaltuustossa vuonna 1995.
Suurin osa alueen vanhoista rakennuksista on säilytetty, mutta ne eivät ole enää teollisuus­käytössä. Finlaysonin tehtaanmyymälä (1923) palvelee kuitenkin edelleen osoitteessa Kuninkaankatu 3. Finlaysonin rakennuksissa toimii nykyään myös muita yrityksiä, oppilaitoksia ja museoita. Alueelle on rakennettu uusia rakennuksia noin 30 000 kerros­neliö­metriä, ja niissä asuu noin 800 ihmistä.
Alueella on muun muassa liikekeskus Siperia, joka avattiin 2001 vanhan kunnostetun kehräämön tiloihin. Siinä on toistakymmentä liikettä, joista suurin osa on ravintoloita ja kahviloita, mutta myös muita toimijoita, kuten lasertaisteluita tarjoava Viihdekeskus ZBase. Itäisenkadun länsipuolella Plevna-rakennuksessa toimii Finnkinon elokuvateatteri, panimoravintola sekä alueen pysäköintihalli. Kauppakeskuksesta pääsee kävelytunnelia pitkin Satakunnankadun ali Frenckellinaukiolle. Kesäkuussa 2017 Finlaysonin Seelanti-rakennukseen avattiin Lidl-myymälä.
Kuumat kinkut
Kuumat kinkut on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Amy Heckerling. Elokuvassa käsitellään muun muassa aikuistumista, seksiä, päihteitä, rock-musiikkia ja muuta nuorten maailmaan kuuluvaa.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Petri Immonen kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1987: ”Monin paikoin nautittavasti hyvän maun rajoja hipovassa elokuvassa ei juuri ole yhtenäistä tarinaa, mutta Amy Heckerling tarjoilee monia huvittavia anekdootteja.”
Yhdysvaltain elokuvainstituutin 100 hauskinta komediaa -listalla Kuumat kinkut tuli sijalle 87.
Arabinationalismi
Arabinationalismi on nationalismin arabialainen sovellutus, joka vaikuttaa ympäri arabimaailmaa. Arabinationalismi on kulttuurinationalismin muoto. Arabinationalismin mukaan kaikilla arabeilla on yhteinen perintö, johon kuuluu yhteinen historia, kulttuuri ja kieli. Panarabialaisuudella, joka vaatii yhtä ainoata suurta arabivaltiota, ja arabinationalismilla on yhteneväisyyksiä ja samoja tavoitteita, mutta silti kaikki arabinationalistit eivät ole panarabialaisia.
Arabinationalismin nousu
Arabinationalistien poliittiset asenteet olivat maltillisia ensimmäistä maailmansotaa edeltävinä vuosina. He vaativat lähinnä uudistuksia, kuten laajempaa autonomiaa arabeille Ottomaanien valtakunnassa, laajempaa arabian kielen käyttöoikeutta opetuksessa ja arabiasevelvollisten rauhanaikaisessa valtakunnallisessa asepalveluksessa. Aatteessa oli nähtävissä radikalisoitumista Ottomaanien valtakunnassa vallankumouksen vuonna 1908 tehneiden nuorturkkilaisten julkaistua turkkilaistamisohjemansa. Kuitenkaan arabinationalismi ei vielä ollut mikään joukkoliike, ei edes Syyriassa, jossa sillä oli vankin kannatus. Monet arabit olivat lähinnä uskollisia uskonnolleen, heimolleen, lahkoilleen tai paikallishallinnoilleen. Arabinationalismin vahvimmat kilpailijat olivat nuorturkkilaisten ottomanismi ja pan-islamilaisuus eli varhainen islamismi.
Kansallismieliset ajatukset ja tunteet tulivat enemmän esille Ottomaanien valtakunnan hajoamisen aikoihin. Turkkilaisvastaisuus voimistui Jamal Paššan aloitettua salaseurojen julmat vainot, joissa surmattiin useita isänmaallisia ajattelijoita vuosina 1915–1916. Samaan aikaan britit yllyttivät šarif Husainin aloittamaan arabien kansannousun ensimmäisen maailmansodan aikana. Ottomaanit kukistettiin ja Husainin pojan, prinssi Feisal ibn Husseinin johtamat arabikapinalliset valtasivat Damaskoksen 1918. Yritys yhdistää arabit Faisalin johtamaksi Syyrian kuningaskunnaksi jäi lyhytaikaiseksi.
Sodan aikana britit olivat tukeneet voimakkaasti arabinationalistista aatetta ja ideologiaa, jotta se toimisi aseena ja voimana Ottomaanien valtakuntaa vastaan. Kuitenkin salainen Ranskan ja Ison-Britannian välinen Sykes–Picot sopimus jakoi itäiset arabialueet näiden kahden suurvallan välillä. Maailmansotien välisenä aikana ja brittiläisenä mandaattiaikana, jolloin arabimaailman oli jäänyt ranskalaisen ja brittiläisen siirtomaahallinnon alle, arabinationalismista tuli tärkeä siirtomaahallinnon vastainen liike ja oppositio brittiläistä hallintoa vastaan. thumb|150px|[[Gamal Abdel Nasser ja Nikita Hruštšov]] Tärkeitä arabinationalistisia ajattelijoita maailmansotien välisenä aikana olivat Amin al-Rihani, Constantin Zureiq, Zaki al-Arsuzi, Michel Aflaq ja Sati' al-Husri.
Tähän aikaan arabinationalismin kilpailevia ideologioita olivat islamismin ja paikallisnationalismin lisäksi libanonilainen nationalismi, joka voimistui erityisesti maroniittikristittyjen ajattelijoiden ja poliitikkojen keskuudessa. Myös suur-syyrialainen nationalismi, jota erityisesti kehitti Anton Saadeh, sai kannatusta Syyriassa ja Libanonissa. Kommunismistakin oli tullut merkittävä ideologinen voima, ensimmäiseksi ja erityisesti Irakissa, mutta myöhemmin myös Syyriassa ja jossain määrin Egyptissäkin. Vaikka arabikommunismi olikin vihamielinen panarabialaisille ajatuksille ja poliittisille projekteille, ei se kuitenkaan ollut täysin ristiriidoissa nationalismin keskeisten vaatimusten kanssa.
Tunnettuja arabinationalistisia johtajia ovat olleet Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasser, Algerian johtaja Ahmed Ben Bella, Libyan presidentti Muammar Gaddafi, Syyrian presidentti Hafez al-Assad ja entinen Irakin presidentti Saddam Hussein.
Egypti ja Syyria
Vuonna 1958 Egyptin ja Syyrian valtiot päättivät muodostaa uuden yhteisen valtion ja kansakunnan, Yhdistynyt Arabitasavalta. Tarkoituksena oli myös liittää Pohjois-Jemen valtioliittoon, mutta Yhdistynyt Arabitasavalta ehti kaatua vuonna 1961 tapahtuneeseen Syyrian sotilasvallankaappaukseen. Näin ollen valtioliittoon jäi vain Egypti, joka oli ollut koko valtioliiton keskus. Nimittäin Egyptin presidentti Nasser toimi valtioliiton johtajana ja Egyptin pääkaupunki Kairo toimi myös valtioliiton pääkaupunkina. Yhdistyneen Arabitasavallan rooli arabinationalismin johtavana valtiona herätti vastustusta Tunisiassa, kun Tunisian presidentti Habib Bourguiba boikotoi sen vuoksi 13. syyskuuta 1965 alkanutta arabimaiden huippukokousta Casablancassa. Egypti käytti Yhdistynyttä Arabitasavaltaa virallisena nimenään Nasserin kuolemaan vuoteen 1971 saakka.
Baath-puolue
Arabinationalistit yleisesti torjuivat uskonnon poliittisen identiteetin pääelementtinä ja vahvistivat arabien yhtenäisyyttä huolimatta paikallisidentiteetistä. Tosiasia kuitenkin oli se, että suurin osa arabeista oli muslimeita, ja tämä olikin tärkeä rakennusaines uutta kansallista arabi-identiteettiä luodessa.
Esimerkkinä tästä toimi Michel Aflaqin, yhdessä Salah al-Din al-Bitarin ja Zaki al-Arsuzin kanssa, perustama Baath-puolue. Aflaq, joka oli itse kristitty, piti islamia osoituksena "arabien viisaudesta". Hän sanoi mm. näin: "Muhammad oli kaikki arabit pienoiskoossa, joten olkoon kaikki arabit tänään Muhammadeja". Koska arabit olivat aikanaan saavuttaneet suurimman kunniansa islamin laajentumisen kautta, islam oli nähtävissä maailmanlaajuisen viestin lisäksi osoituksena arabikansojen maallisesta neroudesta. Islam oli antanut arabeille "kunniakkaan menneisyyden", joka taas oli aivan erilainen kuin "häpeällinen nykyisyys". Nykyajan arabien ongelmat johtuivat siitä, että arabit olivat poikenneet "ikuisesta ja täydellistä symbolista", islamista. Arabit tarvitsivat "renessanssin", jota myös sana "baath" tarkoittaa.
Kautta Lähi-idän, paikallisnationalismi-ja uskollisuus ensimmäisen maailmansodan jälkeisissä valtioissa, kuten Syyriassa, Libanonissa ja Irakissa, osittain kilpailivat ja osittain elivät rinnakkain laajemman arabinationalismin kanssa. Esimerkiksi Libanonissa jotkut libanonilaiset kansallismieliset ryhmät, erityisesti maroniitit, hylkäävät arabi-identiteetin samalla, kun taas toiset omaksuvat arabi-identiteetin keskeiseksi osaksi omaa maailmankuvaansa.
Vähä-Laippa
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat kapeaa rantasuota. Pälkäneen kuntaraja ylittää järven eteläosan sen rantoja viistäen.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,2 metriä mpy. Järven laskee kaksi ojaa. Pohjoinen tulo-oja on suo-ojien johto-oja, ja kaakkoisrantaan tuleva oja on Iso-Laipan laskuoja. Järven laskuoja on Lammasoja, joka laskee kahdeksan kilometrin päässä Isoon Saksijärveen.
Luontoarvoja
Järven rantavyöhyke muodostuu isovarpurämeestä ja tupasvillarämeestä. Laskuojan suulla majailee majava. Majavat ovat kaataneet puita ravinnokseen joka puolella. Järvellä esiintyy yleisenä vaivero, joka on muualla Etelä-Suomea harvinaisempi. Järven vesi on luokiteltu välttäväksi ja järvi soveltuu virkistyskäyttöön vain välttävästi. Vedenlaatua koettelee runsas humuspitoisuus, happamuus ja luontaisesta tasosta kohonnut ravinnetaso. Järvi liittyy Laipanmaan retkeilyreitistöön. Järvi on Laipanmaan kauneimpia.
VI kaupunginosa (Turku)
VI kaupunginosa on Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista pohjoisin. Se sijaitsee Aurajoen länsipuolella Aurakadusta itään. Kaupunginosaa rajaavat Ajurinkatu, Aurakatu, Aurajoki ja rantarata. VI kaupunginosa on jaettu kolmeen pienalueeseen, jotka ovat Kauppatori, Tuurepori ja Verkatehdas.
Kaupunginosa muodostaa yhdessä VII kaupunginosan kanssa Turun ydinkeskustan, ja siellä sijaitsevat muun muassa Kauppatori, Turun linja-autoasema ja Turun pääkirjasto. Valtatie 1 alkaa VI kaupunginosasta.
Kaupunginosan väkiluku oli 7 083 vuoden 2016 lopussa. Väestöstä alle 15-vuotiaita oli 4,7 %, 15–64-vuotiaita 72,5 % ja yli 65-vuotiaita 22,8 %. Äidinkielenään suomea puhui 85,3 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 9,6 % ja muita kieliä 5,1 %.
Pimeän puolen profeetat
Pimeän puolen profeetat on Tähtien sodan oheiskirjallisuudessa esiintyvä fiktiivinen järjestö.
Pimeän puolen profeetat olivat mustiin kaapuihin pukeutuneita parrakaita mustia jedejä, jotka käyttivät Voiman pimeää puolta. Profeetat näkivät Voiman avulla näkyjä, ja heidän väitettiin ennustaneen esimerkiksi Kuolemantähden tuhoutuminen ja keisari Palpatinen kuolema Endorin taistelussa. Profeettojen päämaja sijaitsi Dromund Kaas -planeetalla, ja galaktisen sisällissodan aikoihin heidän johtajansa oli musta jedi nimeltään Kadann.
Historia
Pimeän puolen profeettojen järjestön perusti sithlordi Darth Millennial vuosituhansia ennen Yavinin taistelua. Hän saapui Dromund Kaasille ja perusti sithkultin, jonka päämajaksi hän rakennutti suuren sithtemppelin. Kultin jäseniä alettiin kutsua pimeän puolen profeetoiksi, ja kultti jatkoi toimintaansa vuosisatoja Dromund Kaasissa.
Kloonisodan aikana ylikansleri Palpatine – joka oli sithlordi Darth Sidious – onnistui saamaan selville Dromund Kaasin sijainnin, ja hän käännytti nopeasti profeetat palvelukseensa. Jedivainojen aikoihin Palpatine nimitti Voiman pimeälle puolelle kääntyneen jediritari Kadannin pimeän puolen profeettojen johtajaksi. Imperiumin noustua Kadannista tuli keisari Palpatinen luotetuimpia neuvonantajia, ja pimeän puolen profeettojen järjestö sai paljon vaikutusvaltaa.