cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raisa Räisäsen katoamistapaus
Katoamisen yksityiskohdat
Tytöt poistuivat Casablancasta noin kello 22.50. Räisänen soitti viimeisen puhelunsa kello 22.18 poikaystävälleen, joka oli kotijuhlissa Pirkkalassa. Puhelussa Räisänen arveli voivansa itsekin tulla Pirkkalaan, jos saisi jostakin kyydin. Aiemmin oli kerrottu, että myös puhelin olisi vaiennut kello 22.18, mutta vuonna 2016 ilmoitettiin kännykän olleen toiminnassa vielä puolenyön jälkeen ystävän yrittäessä soittaa siihen kaksi kertaa. Räisänen yritti soittaa illan aikana myös toiselle miehelle, joka oli Kangasalla korjaamassa autoaan. Mies ei vastannut puheluun mutta soitti takaisin myöhemmin, jolloin Räisänen ei enää vastannut. Tutkinnanjohtaja Paavo Tuomisen mukaan puhelin mykistyi lopullisesti aamulla.
Hieman ennen kello 23:a Räisäsen ystävä nousi Sokoksen edessä Hämeenkadulla poikaystävänsä ajamaan autoon, jonka määränpäänä oli Huittisten Seurahuone. Autossa oli ystävän lisäksi kuljettaja ja kolme muuta nuorta. Räisästä ei otettu kuljettajan päätöksestä mukaan, koska autoon ei enää mahtunut. Räisänen keskusteli vielä hetken ystävänsä kanssa kadulla. Ystävä ojensi Räisäselle 20 markkaa ja varmisti, että tämän bleiserin taskussa olisi kännykkä, jonka akussa on virtaa. Kaverukset sopivat soittelevansa myöhemmin illalla. Ystävä näki Räisäsen kävelevän Hämeenkadun yli takaisin Casablancan puolelle. Tämä on viimeinen varma havainto hänestä. Poliisin mukaan kello 22.50 jälkeen tiedot Räisäsen liikkeistä ovat epävarmoja.
Vuoteen 2009 asti julkisuudessa liikkui väärää tietoa Seurahuoneen sijainnista, sillä määränpääksi ilmoitettiin Tampereen Seurahuone, joka sijaitsi Hämeenpuisto 17:ssä, 600 metrin päässä Sokoksesta. On pidetty mahdollisena, että Räisänen olisi ymmärtänyt autoseurueen menevän Huittisten Seurahuoneen sijaan sinne. Räisäsen ystävä ei muista puhuneensa hänen kanssaan lainkaan Seurahuoneelle menemisestä. Poliisi kuitenkin pitää tällaista keskustelua mahdollisena.
Räisäsen ystävä ei viipynyt Huittisissa pitkään, vaan palasi seurueineen Tampereelle aamuyöllä. Hän soitti Räisäselle matkalta puolenyön jälkeen ja antoi puhelimen soida pitkään, mutta siihen ei vastattu. Ystävä soitti uudelleen noin viisi minuuttia myöhemmin ja antoi puhelimen hälyttää hetken. Lopetettuaan puhelun hän ajatteli Räisäsen soittavan takaisin. Ystävä oletti Räisäsen menneen yöbussilla kotiin. Myös poikaystävä yritti soittaa hänelle puolen yön aikaan. Aamulla Räisäsen äiti yritti soittaa tyttärelleen, mutta puhelin ei enää hälyttänyt, vaan puhelu meni suoraan vastaajaan. Räisänen oli myös lupautunut toimitsijaksi sunnuntaiseen miesten koripallopeliin, muttei saapunut paikalle.
Kadotessaan Räisäsellä oli yllään musta lyhyt puolihame, punainen olkaintoppi, samettinen lyhythihainen musta paitapusero, musta bleiseri ja sandaalimalliset korkokengät, joissa 10 cm korko. Kännykkä oli malliltaan Nokia 2110i. Puhelin katosi Räisäsen mukana, samoin kuin väärä henkilöllisyystodistus, ja poliisi on etsintäkuuluttanut ne. Ilman lämpötila oli +4 astetta, mutta sää oli poutainen ja tyyni. Yö oli koleasta säästä huolimatta vilkas, sillä Tampereella järjestettiin samanaikaisesti EU:n huippukokous. Turvatoimia oli tiukennettu ja kaupungissa oli poliiseja kaikkialta Suomesta.
Vaikka Räisänen liikkui keskustassa, hän ei tallentunut yhdenkään valvontakameran kuvaan. Poliisi luuli aikaisemmin, että Räisänen olisi vilahtanut yhdessä kuvassa ennen katoamista, mutta tyttö oli Räisästä vaaleampi ja pitkähiuksisempi. Tampereen kaupunki säästi tuolloin valvontakameroista, ja läpikäydyt nauhat olivat peräisin lähinnä alueen pankkien omista kameroista. Katoamistapauksen jälkeen valvontaa lisättiin.
Räisänen julistettiin kuolleeksi 15. lokakuuta 2007, ja hänen kuolinpäiväkseen merkittiin 16. lokakuuta 2004, jolloin katoamisesta oli kulunut päivälleen viisi vuotta. Raisa Räisäsen nimilaatta sijaitsee Kalevankankaan hautausmaan muistolehdossa.
Tutkintalinjoja ja vihjeitä
Poliisilla on ollut katoamistapauksesta vuosien aikana lukuisia tutkintalinjoja, joista monia ei ole voitu varmuudella sulkea pois. Tutkinta siirtyi syksyllä 2005 keskusrikospoliisin hoidettavaksi. Se oli ainoa KRP:n tutkinnassa ollut katoamistapaus Tampereella.
Museoauto
Poliisin vahvin tutkintalinja liittyi vuosina 2006–2008 niin sanottuun museoautoteoriaan. Sen mukaan Räisänen olisi pakotettu Hämeenkadulla noin kello 23.05 vanhan Cadillacin tai Tšaikan kyytiin. Auto oli tullut Keskustorin suunnasta ja pysähtynyt Hämeenkatu 18:n tai Hämeenkatu 20:n kohdalle. Hieman vastahakoista naista kyytiin ohjannut mies oli ollut noin 30-vuotias ja pohjoismaalaisen näköinen. Nainen nousi takapenkille, ja auto jatkoi matkaansa kohti Hämeenpuistoa. Autoa tai sen kuljettajaa ei ollut vuoteen 2019 mennessä tavoitettu. Museoautoon liittyvä tutkintalinja oli vuonna 2019 yhä auki, vaikkakaan ei enää niistä tärkein.
Apulanta-yhtyeen rumpali Sipe Santapukki otti vuonna 2006 poliisiin yhteyttä, koska hän omisti vuosimallin 1963–64 Cadillacin. Auto oli kuitenkin eri vuosikymmeneltä, eikä Santapukki liittynyt tapaukseen mitenkään vaan hänet suljettiin pian pois tutkinnasta. Keskusrikospoliisi on tutkinut vastaavia museoautoja ympäri Suomen, mutta yhteyksiä katoamistapaukseen ei ole löydetty. Haettuja Cadillaceja oli Suomessa vuonna 2006 vain noin 15.
Taksi Multisiltaan
Eläkkeelle jäänyt tamperelainen taksinkuljettaja otti kesällä 2015 yhteyttä poliisiin. Hän ilmoitti ottaneensa noin keskiyön ja yhden välillä Hämeenkadulta kyytiin Räisäsen tuntomerkkeihin sopivan, kylmissään olevan nuoren naisen. Mukana oli ollut ulkomaalaistaustainen, todennäköisesti turkkilaissyntyinen mies, joka oli naista lyhyempi ja jonka ikää oli vaikea arvioida. Tyttö oli noussut etupenkille, kun mies keskusteli auton takana tuttavansa kanssa. Pelokas nainen oli sanonut: ”Mitenköhän minulle käy?”. Kuljettaja rauhoitteli tyttöä ja tarjoutui viemään hänet kotiinsa, mutta tyttö oli kieltäytynyt. Kun mies palasi autoon, asiasta ei enää puhuttu. Kuljettaja vei kaksikon miehen pyynnöstä noin kymmenen kilometrin päähän Multisiltaan, Multiojankatu 28:ssa sijaitsevalle kerrostaloalueelle. Havainto synnytti tutkinnassa kokonaan uuden linjan. Poliisi piti kuljettajan kertomusta ja havaintoja uskottavina ja merkityksellisinä. Taksinkuljettajan kertomus oli lokakuussa 2019 poliisin vahvin tutkintalinja.
Kesäkuussa 2016 poliisi ilmoitti aikovansa etsiä Raisa Räisästä kilometrin säteeltä viimeisestä havaintopaikasta Multisillasta. Poliisi epäili, että Räisänen on surmattu ja ruumis kätketty. Rikoskomisario Paavo Tuomisen mukaan KRP oli saanut Vinkkimiehet-sarjan myötä yleisövihjeitä ja valokuvia kaivannoista, jotka olivat havaintopaikasta alle kilometrin etäisyydellä. Nämä kaivannot poliisi aikoi tutkia ruumiskoiran avulla. Poliisi kertoi myös selvittäneensä Multiojankadulla asuneiden ulkomaalaistaustaisten henkilöiden liikkeitä. Osoitteessa Hämeenkatu 16 oli aikoinaan sijainnut pizzeria, jonka omistajaa ja työntekijöitä pyrittiin nyt jäljittämään. Vihjeiden perusteella kyseisiä turkkilaistaustaisia työntekijöitä asui vuonna 1999 Multisillassa. Poliisi puhutti alueen ulkomaalaistaustaisia asukkaita, mutta kuulemiset eivät johtaneet läpimurtoon. Poliisi ilmoitti käyvänsä seuraavaksi samaan tutkintalinjaan liittyen läpi taloissa mahdollisesti asuneita pimeitä vuokralaisia. Epäilty on saattanut myös poistua maasta. Kaivannot tutkittiin ruumiskoirien avulla, mutta mitään ei löytynyt.
Tammikuussa 2018 poliisi kertoi epäilleensä turkkilaista miestä Räisäsen mahdolliseksi surmaajaksi jo vuonna 2009. Asiaan liittyi tuolloin kaksi vihjettä. Toinen todistaja kertoi ajaneensa autolla ja nähneensä Tampereen City Sokoksen kulmalla tytön ja tuntemansa pizzeriassa työskentelevän turkkilaisen miehen. Toinen todistaja kertoi nähneensä Räisäsen näköisen tytön Hämeenkatu 16:n kohdalla kävelemässä turkkilaistyyppisen miehen kanssa. Poliisi teki kuulusteluja ja löysi kyseisen miehen, mutta hän kiisti olleensa Räisäsen kanssa tekemisissä. Miestä ei kuitenkaan vuonna 2018 ollut kokonaan poissuljettu mahdollisten epäiltyjen joukosta.
Poliisi teki etsintöjä vesistöalueella Multisillassa huhti-toukokuussa 2018. Niitä suoritettiin noin kahden-kolmen kilometrin säteellä Räisäsen oletetusta katoamispaikasta Multiojankadulta. Etsinnät perustuivat aiemman taksikuskin havainnon lisäksi poliisille vuonna 2016 tulleeseen havaintoon, jonka mukaan Räisäsen katoamisen aikaan henkilöauto oli liikkunut erikoisissa paikoissa Multisillassa vesistön lähellä. Etsinnät eivät kuitenkaan tuottaneet tulosta.
Naispari ja kirkaisut Armonkalliolla
Räisästä muistuttava tyttö ja häntä vanhempi ja lyhyempi tummahiuksinen nainen oli nähty kävelemässä Koskipuiston suuntaan ja sieltä eteenpäin. Hotelli Tammerin portailla seissyt silminnäkijä näki heidän tulevan Koskipuistosta noin kello 0.40. Eräs pariskunta kertoi nähneensä tytön ja naisen kävelevän Tuomiokirkon ohi Lapintielle kohti Armonkalliota. Havaintojen perusteella Räisänen on kävellyt Satakunnankadulle, sieltä Tuomiokirkonkadulle ja edelleen Lapintielle. Reittiä pitkin voi edetä Petsamon kaupunginosaan, jossa Räisänen oli usein isänsä luona viikonloppuisin. Kukaan ei ole ilmoittautunut esimerkiksi äiti ja tytär -pariksi, vaikka asia on ollut julkisuudessa. Tutkinnanjohtaja Tuominen pitää hiljaisuutta asian ympärillä mahdollisena merkkinä henkirikoksesta. Naisparin havainneet ovat kuvanneet kaksikon olleen todella yhteenkuulumattoman oloinen.
Eräs silminnäkijä kertoi havainnoistaan noin vuonna 2017. Hän näki hyvin tuntemansa naisen kävelemässä Koskipuiston suunnasta kohti hotelli Tammeria ja Armonkalliota nuoren, pitkäjalkaisen ja kevyesti pukeutuneen naisen kanssa. Vanhempi nainen piti nuoresta naisesta kiinni tiukasti ja puhui tälle vihaiseen sävyyn. Silminnäkijä kertoi myös naisen nimen. Naisen kerrottiin syyllistyneen myöhemmin henkirikokseen.
Marraskuussa 2022 tuli ilmi, että poliisi on epäillyt Räisäsen murhasta paloittelumurhaaja Virpi Buttia. Useampi henkilö oli nähnyt Buttin ja Räisäsen tuntomerkkeihin sopivan kaksikon liikkuvan yhdessä Tampereella. Yksi silminnäkijöistä kertoi poliisille ajaneensa syksyllä 1999 Rongankatua pitkin Hotelli Tammerin ohi ja tunnistanut Buttin kävelevän tien toisella puolella noin 20-vuotiaalta vaikuttavan selvästi pidemmän naisen seurassa. Pituus on olennainen havainto, koska Räisänen oli 175 senttimetriä pitkä, ja katomisyönään hän oli pukeutunut korkokenkiin. Silminnäkijä tunsi tuolloin 27-vuotiaan Buttin kuntosaliharrastuksen, tv-sarja Gladiaattorien ja Tampereen ravintolaelämän kautta. Butt ei huomannut häntä, koska keskittyi seuralaiseensa. Nuori nainen vaikutti siltä, ettei olisi halunnut olla Buttin seurassa ja yritti vetäytyä poispäin. Kaksikko vaikutti olevan sanaharkassa keskenään, ja Butt oli katsonut itseään huomattavasti pidempää naista ylöspäin ja vaikuttanut tivaavan rahaa. He etenivät mutkitellen, mahdollisesti joko nuoremman naisen humalatilan vuoksi tai siksi, että Butt liikkui niin tiiviisti hänen kyljessään. Nuori ja pitkä nainen oli pukeutunut tummaan, liian lyhyeltä vaikuttavaan pikkutakkiin ja kiinnittänyt hiuksensa taakse. Silminnäkijä kertoi havaintonsa poliisille loppuvuodesta 2016.
Kahdesta naisesta teki havaintoja myös nainen, joka odotti miehensä kanssa taksia Hotelli Tammerin edustalla samana yönä kun Räisänen katosi. Puoli yhden aikaan Koskipuiston suunnasta lähestyi kaksi naista, joista toinen oli nuori ja huomattavan pitkä ja vaikuttanut hieman päihtyneeltä mutta kävelleen rivakasti. Toinen nainen oli noin 35-vuotias, 165-senttinen, vaaleahiuksinen, puhelias ja ruumiinrakenteeltaan vanttera. Heidän matkansa jatkui Satakunnankatua pitkin Tuomiokirkolle päin. Silminnäkijä kertoi havainnostaan poliisille jo muutamaa viikkoa myöhemmin. Naiset havaitsi myös henkilö, joka käveli Koskipuiston seudulla kotiinsa myöhään päättyneestä työvuorosta. Hän kiinnitti huomiota naiskaksikon hitaaseen kulkuun. Naisista nuorempi vaikutti noin 18-vuotiaalta ja voimakkaasti päihtyneeltä. Hän muisteli tällä olleen yllään lyhyt hame, musta bleiseri ja mustat korkokengät. Huomiota herätti myös heidän ikäeronsa, sillä vanhempi nainen oli noin 40-vuotias, noin 160-senttinen, pienikokoinen ja vaaleahiuksinen. Työmatkalainen ohitti naiset, jotka jäivät hortoilemaan Lapintielle. Havainnostaan hän kertoi vuoden 2016 loppupuolella.
St David’s
pienoiskuva|[[St Davidin tuomiokirkko]] St David’s, myös St Davids on kaupunki Walesissa. Se on Yhdistyneen kuningaskunnan pienin kaupunki: Vuonna 2001 siellä oli 1 797 asukasta. Kaupunki on rakennettu St Davidin tuomiokirkon ympärille.
Raisa Räisäsen katoamistapaus
Naispari ja kirkaisut Armonkalliolla
Poliisiin otti vuonna 2006 yhteyttä mies, joka Räisäsen katoamisen aikoihin oli toiminut Tampereella katusoittajana. Hän kertoi tutustuneensa Tampereen kapakoissa Virpi Buttiin ja tämän miesystävään Janne Hyvöseen, jotka myöhemmin syyllistyivät yhdessä kahteen paloittelumurhaan. Mies oli kohdannut Buttin ja Hyvösen Kuninkaankadulla vuosien 1999–2000 aikoihin. Hän ei ollut varma tarkasta ajankohdasta, mutta vuodenaika oli ollut viileä ja maa lumeton. Miehen mukaan Butt oli esitellyt hänelle repustaan kaivamaansa päätä. Katusoittaja ajatteli kyseessä olevan mallinuken pää, mutta myöhempien paloittelusurmien jälkeen hän alkoi miettiä asiaa uudelleen, ja poliisille hän sanoi kyseessä olleen hyvin suurella todennäköisyydellä tytön pää. Hän kertoi myös olleensa esiintymässä Laukontorin rannassa, jossa Butt oli tarjonnut hänelle lihaa kylmälaukusta ja sanonut sen olevan ihmisen lihaa. Kun mies otti poliisiin yhteyttä ja kertoi kokemastaan, Butt ja Hyvönen olivat kärsineet elinkautisia vankeusrangaistuksiaan jo muutaman vuoden ajan.
St David’s
St David’s oli keskiajalla suosittu pyhiinvaelluskohde. Paavin antaman ohjeen mukaan kaksi pyhiinvaellusta St David’siin vastasi pyhiinvaellusta Roomaan ja kolme vastasi pyhiinvaellusta Jerusalemiin. Walesin suojeluspyhimys, Pyhä David, on mahdollisesti syntynyt lähiseudulla. Hänen pyhäinjäännöksekseen uskottuja luita säilytettiin katedraalissa, joka sijaitsee Pyhän Davidin perustaman luostarin paikalla. Katedraali on kuitenkin ryöstetty moneen kertaan. Sen vieressä on piispanlinnan rauniot 1300-luvulta.
Raisa Räisäsen katoamistapaus
Naispari ja kirkaisut Armonkalliolla
Poliisi selvitti tarkasti Virpi Buttin liikkeitä vihjeiden perusteella ja kuunteli tämän puhelinta kuukauden ajan vuodenvaihteessa 2019–2020. Lisänäyttöä Buttin osuudesta katoamiseen ei kuitenkaan saatu, eikä häntä päästy kuulemaan aiheesta. Viimeiset aikansa ulkomailla viettänyt Butt kuoli loppuvuodesta 2021. Marraskuussa 2022 Butt oli ainoa tiedossa oleva epäilty, eikä hänen osuuttaan mahdollisessa henkirikoksessa ollut saatu poissuljettua tai vahvistettua.
Kolme henkilöä on kertonut poliisille kuulleensa Armonkalliolla huutoa. Armonkallion Leppäkadulla sijaitsevassa puutalossa kaksi naista kuulivat kaksi voimakasta naisen kirkaisua lähteestä riippuen puolenyön tai kello kahden tai kolmen aikaan. Sen jälkeen kuului auton moottorin kiihdytystä. He eivät kuitenkaan nähneet mitään. Poliisi on ottanut tämän vaihtoehdon vakavasti ja tehnyt myös telekuunteluoperaation kyseisessä kaupunginosassa. Kirkaisut kuuli myös Armonkallion Haarakadulla asunut nainen. Hänen mukaansa ensimmäinen huuto oli ”vertahyytävä” ja toinen vaimeampi. Kukaan ei kuitenkaan uskaltanut mennä ulos katsomaan, mistä ääni oli peräisin. Toisen havainnon mukaan huuto oli peräisin Lapintieltä, toisen mukaan Haarakatu 10:n autohallista.
Lääkärin salakuuntelu ja televalvonta
Tammikuussa 2017 poliisin ilmoitettiin salakuunnelleen Tampereen yliopistollisessa sairaalassa työskennelleen lääkärin puheluita vuonna 2006. Noin 30-vuotias lääkäri oli alkanut seurustella lokakuussa 2000 erään tamperelaisnaisen kanssa, ja huhtikuussa 2001 nainen huolestui lääkärin puheista, joissa tämä kerskaili tietävänsä mitä Raisa Räisäselle tapahtui ja ettei tätä koskaan löydettäisi. Tekoon oli miehen mukaan osallistunut henkilöitä, joiden ei ikinä uskottaisi sekaantuneen siihen.
Nainen uskoi miehen surmanneen Räisäsen ja ilmoitti epäilystään poliisille. Mies oli naisen mukaan myös viehtynyt väkivaltaan sekä ”maanisen seksuaalinen”. Naisen tarinaa tuki se, että mies asui Armonkalliolla, jonka läpi Räisänen mahdollisesti kulki. Lisäksi luottokorttitietojen mukaan lääkäri vieraili katoamispäivänä armonkalliolaisessa baarissa. Poliisin teoria oli, että Räisänen oli tavannut lääkärin ja mennyt tämän asunnolle.
Poliisi haki Tampereen käräjäoikeudelta televalvontalupaa ja myöhemmin telekuuntelulupaa miehen puhelinliittymiin. Salakuuntelua tehtiin noin kuukausi, kunnes luvat umpeutuivat. Teletietoja valvottiin tammikuusta marraskuuhun 2006. Kuulusteluja ei koskaan tehty. Salaisessa tiedonhankinnassaan poliisi päätyi kuitenkin käsitykseen, etteivät lääkärin liikkeet sovi Räisäsen katoamiseen kovin hyvin, eikä häntä enää epäillä. Pankkitietojen perusteella lääkäri oli Räisäsen katoamisyönä Helsingissä. Lääkäri vaihtoi sittemmin työpaikkaa, muutti pois Tampereelta ja myöhemmin kuoli. Poliisi oli paljastanut hänelle salakuuntelun marraskuussa 2011.
Muut epäillyt
Keskusrikospoliisi on vuosina 2008–2013 seurannut telekuuntelulla ja televalvonnalla lääkärin lisäksi ainakin kuutta muutakin henkilöä Räisäsen katoamiseen liittyen. He ovat 1960–1980-luvuilla syntyneitä kantasuomalaisia miehiä. Tutkinnanjohtajan Paavo Tuomisen tuomioistuimelle toimittamien pakkokeinovaatimusten mukaan heitä oli vaatimusten esittämisen aikaan syytä epäillä Räisäsen taposta. Tuominen perusteli vaatimuksissa, että vuosia sitten tapahtuneesta rikoksesta oli epätodennäköistä saada näyttöä muuten kuin telekuuntelulla. Miehiä vastaan ei nostettu syytteitä, eikä heitä enää epäillä.
Vuosina 2015–2021 poliisi telekuunteli useita ulkomaalaistaustaisia epäiltyjä. Valtaosa epäillyistä kytkeytyy tutkintalinjaan, jossa taksinkuljettaja oli ottanut kyytiin Räisästä muistuttavan tytön ja ulkomaalaistaustaisen miehen Metson kirjastotalon läheiseltä taksitolpalta. Epäiltyinä ja televalvonnan alla oli 1990-luvulla Multisillassa asuneita ulkomaalaisia miehiä. Epäillyistä yksi oli vuonna 1964 syntynyt ”Honda-mies”, jonka omistama auto sopi taksinkuljettajan antamiin tuntomerkkeihin taksin taakse jätetystä autosta. Mies työskenteli Räisäsen katoamisen aikaan pizzeriassa Hämeenkadulla lähellä taksitolppaa. Hänet oli 1990-luvulla pidätetty useita kertoja vaimonsa pahoinpitelystä.
Räisäsen murhasta on epäilty myös Multiojankadulla asuneita teini-ikäisiä kosovolaisveljeksiä, joista nuorempi oli Räisäsen katoamisen aikaan vasta 13-vuotias. Aikuisiksi varttuneiden veljesten liittymiä kuunneltiin loppukesästä 2015. Poliisin epäilys heräsi, kun eräässä puhelussa nuoremman veljen työkaveri oli kutsunut häntä ”Raisa-mieheksi”.
Räisäsen murhasta epäiltyinä ovat olleet myös muun muassa ulkomaalaistaustainen 16-vuotias kebabravintolan työntekijä sekä toinen pizzeriatyöntekijä, väkivaltaisena tunnettu kurdimies. Jälkimmäisestä vihjeen antoi miehen tuttava. Hänen mukaansa mies oli vuoden 2006 aikoihin puhunut useasti tytöstä, joka ”ei uskonut” ja ”itse halusi sitä”, kun mies suuttui. Miestä kuulusteltiin, ja hän väitti asuneensa Räisäsen kadotessa jo toisella paikkakunnalla. Miehen avopuolison mukaan pariskunta saattoi kuitenkin majailla Tampereella vielä 16. lokakuuta. Miehen kuvaa näytettiin taksinkuljettajalle, joka piti mahdollisena, että kyseinen henkilö oli ollut hänen kyydissään katoamisiltana. Poliisi epäili miestä taposta ja seurasi hänen liittymäänsä loppuvuodesta 2019. Mies oli Räisäsen katoamisen aikaan 33-vuotias.
Ampuminen Pälkäneellä
Maaliskuussa 2017 uutisoitiin KRP:n tutkimasta vihjeestä, jonka mukaan tamperelainen mies olisi vuonna 2013 tunnustanut surmanneensa Räisäsen ampumalla ja haudanneensa tämän ruumiin omille mailleen Pälkäneelle. Asiasta kerrottiin MTV3:n Rikospaikka-ohjelmassa. Vihjeen mukaan tamperelaismies olisi tunnustanut teon juuri ennen kuolemaansa Tampereen keskustassa sijainneen pubin omistajalle. Tämä taas kertoi asiasta kolmannelle osapuolelle syksyllä 2013. Pubin omistaja kuoli 2014. Kolmas osapuoli kertoi asiasta poliisille.
Tunnustuksesta pubin omistajalta kuullut mies ilmoitti asiasta poliisille vuonna 2015, ja häntä kuultiin esitutkinnassa. Poliisi kertoi suhtautuvansa vihjeeseen vakavasti, mutta piti tarinan todenperäisyyttä silti epävarmana, koska asia tuli poliisin tietoon kahden vuoden viiveellä. Sekä tunnustuksen tehnyt mies että sen kuullut pubin omistaja ovat kuolleet. Poliisi puhutti miehen omaisia, joiden mielestä tunnustus ei pitänyt paikkaansa.
Poliisi aikoi kevään 2017 aikana ruumiskoirien avulla etsiä mahdollisia hautapaikkoja Pälkäneen seudulla, jossa Räisäsen surman tunnustanut mies omisti maita ja kiinteistöjä. Poliisi tutki alueen lopulta syksyllä. Mitään ei kuitenkaan löytynyt, ja samalla Pälkäneen ampumiseen liittyvä tutkintalinja lopetettiin. Keskusrikospoliisin tutkinnanjohtaja ja rikoskomisario Paavo Tuominen kertoi jo ennen etsintöjä, että tunnustusta pidetään epätodennäköisenä, mutta vihjeet tarkistetaan silti.
Hervantajärven auto
Kesällä 2020 järjestettiin vapaaehtoisetsinnät Tampereen Hervantajärvellä, noin kymmenen kilometrin päässä Räisäsen katoamispaikasta. Etsintöjen taustalla oli marraskuussa 2019 tullut vihje, jonka mukaan paikallinen koiraharrastaja oli kuullut Räisäsen katoamispäivän jälkeisenä aamuna kovaa moottorin ääntä. Mies oli ulkoiluttanut koiriaan Hervannassa sijaitsevalla Salmenkalliontiellä, kun häntä vastaan oli tullut oudosti ajava amerikkalaistyyppinen auto. Ensin auto oli pysähtynyt miehen havaitessaan kokonaan, sitten kiihdyttänyt nopeasti ja ajanut ohi. Kuljettaja oli ollut vaaleahiuksinen ja ”riskin oloinen”. Rannassa silminnäkijän koirat olivat alkaneet haukkua, mutta hän ei havainnut haukkumiselle syytä ja jatkoi matkaansa. Koiraharrastaja ei vielä tuolloin tiennyt Räisäsen katoamisesta.
Hervantajärven etsijöiden toiveena oli löytää Räisäsen jäljiltä esimerkiksi kello tai koru. Etsinnät olivat kuitenkin kohdistuneet eri alueelle kuin missä havainto oli tehty. Suomenlahden merivartiosto tutki kesällä 2021 järveä tuloksetta. Lisäksi keskusrikospoliisi analysoi järvestä otettuja valokuvia, joista ei kuitenkaan löytynyt mitään. Poliisi sulki tutkintalinjan samana kesänä.
Muita havaintoja ja vihjeitä
Alkuvaiheessa Raisa Räisäsen epäiltiin hukkuneen Tampereen koskiin tai järviin. Räisästä on etsitty Tammerkoskesta, Näsijärvestä ja Pyhäjärvestä sekä alueen joista ja ojista ruumiskoirien avulla ja naaraamalla.
2000-luvun alussa Näsijärven Koljonselällä kalassa olleen miehen uistimeen tarttui pitkiä, vaaleita hiuksia. Mukana olleen parturikampaamokoulutuksen käyneen vaimon mukaan ne olivat naisen hiuksia. Mies pelästyi ja heitti hiukset takaisin veteen. Hän muisti Raisa Räisäsen katoamisesta vasta myöhemmin ja otti vuonna 2009 yhteyttä keskusrikospoliisiin. Vinkki tarkistettiin sukeltajan ja ruumiskoiran avulla, mutta Pirkanmaan poliisin mukaan kyseisestä kohdasta löytyi vain tukkeja.
Kaupunkilehti Tamperelainen kertoi vuonna 2005, että Räisäsen katoamisillalta oli ilmoitettu uusia vihjeitä. Niihin liittyi havaintoja autoista ja ulkomaalaisista miehistä. Autohavaintoja oli kolme. Niistä ensimmäisessä kullanvärinen Mercedes-Benz pysähtyi Hämeenkadun ja Kuninkaankadun risteyksessä vaaleahiuksisen tytön kohdalle. Autossa oli ollut ulkomaalaisen näköisiä miehiä. Toinen havainto oli Vanhan Postin kohdalta, jossa noin 30-vuotias ristiverinen mies oli taluttanut itseään pidempää vaaleaa naista henkilöautolle, jonka luona oli seissyt kaksi ulkomaalaisen näköistä miestä. Kaikki neljä olivat nousseet autoon, joka oli mahdollisesti Citroën Visa. Kolmanteen havaintoon liittyi punainen Ford Escort. Sillä liikkunut pienikokoinen ulkomaalainen mies oli jutellut Sokoksen edessä palelleen tytön kanssa katoamisyönä kello 22.45 ja 01 välisenä aikana.
Vuonna 2008 miestodistaja ilmoitti tanssineensa Tampereen Seurahuoneella Räisäsen näköisen tytön kanssa kahden kappaleen ajan. Tyttö kertoi tulleensa ravintolaan, koska hänen ystävänsä ovat tulossa sinne. Jakkupukuun ja korkokenkiin pukeutunut tyttö oli asiakaskuntaan nähden hyvin nuori. Hän oli kylmissään ja kädet olivat ”aivan jäässä”. Myöhemmin mies ei enää löytänyt tyttöä ravintolasta. Poliisi pitää todennäköisenä, että kyseessä oli Raisa Räisänen.
Toukokuussa 2009 poliisi alkoi tutkia uutta vihjettä. Siinä silminnäkijä oli nähnyt tuntomerkkeihin sopivan naisen kello 22 jälkeen Tampereella ravintola Teerenpelissä. Nainen oli tanssinut ravintolan alakerrassa. Tanssilattialla hänen seurassaan oli ollut isokokoinen, pitkä ja tumma afrikkalaistaustainen mies sekä mahdollisesti marokkolainen, lyhyempi noin 170–180 senttiä pitkä mies. Tanssin jälkeen nainen oli palannut pöytäänsä ja alkanut sen jälkeen moittia kahta romaninaista lompakkonsa tai kännykkänsä varastamisesta. Tämän jälkeen paikalle saapui 40–50-vuotias romanimies sekä ravintolan järjestyksenvalvoja, joka selvitteli asiaa. Silminnäkijä havaitsi saman naisen uudestaan kello 23 aikaan ylittämässä Hämeenkatua, josta hän oli jatkanut matkaansa Kauppakatua pitkin kohti Keskustoria. Nainen oli ollut vähissä vaatteissa ja kulkenut horjuen.
Tamperelainen laulaja ja säveltäjä Rami Renko on kertonut lähteneensä kotoaan Hallituskadulta kävelylle kello 23:n jälkeen ja jääneensä keskustelemaan Sokoksen kulmalla tapaamansa kevyesti pukeutuneen tytön kanssa. Renko muisteli tytön pukeutuneen ruudulliseen hameeseen ja ruskeisiin saapikkaisiin, joiden varret oli käännetty alas. Kuvatut vaatteet eroavat poliisin julkaisemista havainnekuvista, mutta sijainti ja kellonaika täsmäävät viimeisten havaintojen kanssa. Tyttö oli sanonut pyrkineensä sisään Tampereen Seurahuoneelle, jonne häntä ei ollut päästetty alaikäisyyden vuoksi. Keskustelu oli päättynyt, kun Sokoksen kulmalle oli ajanut sinivalkoinen jenkkiauto. Siinä olleet kolme miestä houkuttelivat tyttöä luokseen juttelemaan. Tyttö oli keskustellut sisällä olevien miesten kanssa, mutta ei kuitenkaan noussut autoon, vaan poistui sen luota hetken kuluttua ja lähti kulkemaan Hämeenkatua rautatieaseman suuntaan. Renko on sanonut olevansa vakuuttunut tunnusmerkkien perusteella siitä, että kyseessä oli Raisa Räisänen, ja hän on epäillyt olevansa viimeinen henkilö, joka näki Räisäsen elossa. Renko on sanonut kertoneensa vihjeensä poliisille ja olleensa kahdesti poliisin kuultavana.
Lapinniemen Lapinkaaressa asunut nainen on sanonut nähneensä ennen aamuviittä tumma-asuisen naisen kulkevan kohti rantaa. Havainnon vuoksi poliisi on tutkinut rantoja kaikuluotaimen avulla.
Räisäseen liittyviä vihjeitä ja vinkkejä oli vuoteen 2019 mennessä tullut poliisille noin 3 000. Tuolloin niitä tuli yhä noin kerran viikossa.
Teorioita
Marraskuussa 2017 poliisi tutki tapausta tappona. Olosuhteet eivät kuitenkaan poissulje tapaturman mahdollisuutta. Tapahtuman mystisyyttä on sanottu kuvaavan se, että poliisi ei ole edes varma, onko kyseessä rikos. Henkirikostutkinnan nimike muutettiin syyskuussa 2019 murhaksi, vain hieman ennen kuin tapon syyteoikeus olisi vanhentunut, ja murhan syyteoikeus ei vanhene koskaan.
Paavo Tuomisen mukaan henkirikostutkinta liittyy lähinnä katoamisen poikkeuksellisiin olosuhteisiin. Raisa Räisäsen taustassa ei ole mitään sellaista, mikä selittäisi katoamisen. Olosuhteet ovat poikkeukselliset, kun Räisäsen kaltainen nuori katoaa kaupungin keskustasta jälkiä jättämättä.
Raisa Räisäsen isoisä, varatuomari Pentti Räisänen, toivoi syksyllä 2016, että poliisi lopettaisi hänen pojantyttärensä katoamisen tutkinnan. Hänen mukaansa julkisuus tuntuu raskaalta ja ikävän tapauksen vatvominen vuosien saatossa on turhaa.
Räisäsen pikkusisko kertoi vuonna 2020 julkaistussa Ei jälkeäkään -kirjassa uskovansa, että Raisa joutui seksuaalirikoksen uhriksi. Sisko oli Räisäsen kadotessa 14-vuotias.
Jan Hautala
Jan Hautala (s. 3. toukokuuta 1967 Kuusankoski) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1984–2002 Hautala pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 453 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Oulun Lipon ja Koskenkorvan Urheilijoiden joukkueissa. Hautalan kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Ulkopelissä Hautalan pelipaikka oli ykkösvahtina. Hautala valittiin 10 kertaa Itä–Länsi- ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Anis Fuleihan
Anis Fuleihan (2. huhtikuuta 1900 Kyrenia – 11. lokakuuta 1970 Palo Alto) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hänellä oli kyproslaisia sukujuuria. Fuleihan keskittyi lähinnä pianomusiikin säveltämiseen, mutta hän sävelsi myös konserton thereminille ja orkesterille. Fuleihanin pianokappaleisiin kuuluu muun muassa kaksi sonatiinia.
Jan Hautala
Pelaajauransa jälkeen Hautala on toiminut Seinäjoen JymyJussien valmennustiimissä 2. pelinjohtajana kausina 2018 ja 2019.
Daimler Truck
Daimler Truck AG on yksi maailman suurimpia hyötyajoneuvovalmistajia 35 pääasiallisella sijainnillaan maailmanlaajuisesti ja noin 100,000 työntekijällään. Daimler Truckin kotipaikka on Leinfelden-Echterdingenissa, Saksassa. Daimler Truck valmistaa kuorma-autoja Freightliner- ja Mercedes-Benz-merkkisinä sekä linja-autoja Mercedes-Benz-merkillä. Daimler Truck oli saksalaisen Daimler AG:n tytäryhtiö, kunnes se listautui Frankfurtin pörssiin 10. joulukuuta 2021. Daimler Truck valmistaa dieselmoottoreita Mercedes-Benz-merkillä Sisu-kuorma-autoihin.
Zachris Castrén (kansansivistysmies)
Zachris Castrén (12. joulukuuta 1868 Oulu – 31. tammikuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kansansivistysmies, työväenopiston johtaja ja liberaali poliitikko. Hän vaikutti nuorsuomalaisissa ja Edistyspuolueessa.
Elämäkerta
Zachris Castrén kuului Castrénin sivistyssukuun. Hänen vanhempansa olivat kauppias Zachris Castrén ja Maria Gummerus. Kielentutkija Matthias Alexander Castrén oli hänen setänsä. Castrén opiskeli uskonnonfilosofiaa, väitteli tohtoriksi 1899 ja nimitettiin käytännöllisen filosofian dosentiksi yliopistoon 1903. Siinä välissä hän oli ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Hän kiinnostui liberaaleista filosofeista ja tuli jo nuorena tunnetuksi uskonnonvapauden puolustajana. Hän liittyi nuorsuomalaisiin ja osallistui sortovuosina Kagaalin toimintaan. Castrén valittiin eduskuntaan kerran, vuoden 1909 vaaleissa, mutta kausi jäi lyhyeksi kun eduskunta hajotettiin jo alle puolen vuoden kuluttua. Eduskuntakaudellaan hän oli toimitusvaliokunnan puheenjohtaja. Sosiaalireformistina hän oli K. J. Ståhlbergin tavoin "varpusten" johtajia ja kuului vuosia Nuorsuomalaisen Puolueen hallitukseen.
Castrénin tärkein työsarka oli kansansivistystyö. Hän oli Valvojan päätoimittaja 1906–1908 ja 1914–1919, kansanvalistusseuran puheenjohtaja 1919–1938 ja ennen kaikkea 1914–1938 vasta perustetun Helsingin työväenopiston ja 1917–1938 Työväenopistojen liiton johtaja. Hän uskoi sivistämisen ja kriittisen ajattelun opetuksen työväestölle tasoittavan myös yhteiskunnallista eriarvoisuutta. Castrén veti linjat nk. tieteelliselle työväenopetukselle Suomessa, mutta vastusti marxilaista sosialismia epätieteellisenä ja tuhoisana. Hän puolusti työväenopistoliikkeen johdossa itsenäistä reformilinjaansa sekä konservatiivista kirkkoa että kumouksellista vasemmistoa vastaan.
Castrén oli myös 1920–1936 Kunnallisvirkamiesliiton puheenjohtajana ja 1922–1934 Henkisen Työn Yhtymän (myöhempi TVK) varapuheenjohtajana johtamassa nousevan keskiluokan palkkataistelua. Tämä, sekä radikaali kanta uskonnonvapauskysymyksessä, leimasivat häntä ja saattoivat muodostua rasitteeksi puolueellekin. Kuuluessaan pitkään myös Suomen Rauhanliiton johtoon hän joutui 1930-luvulla jopa Etsivän Keskuspoliisin kirjoihin poliittisesti epäilyttävänä. Hänen viimeinen valitsijamiesehdokkuutensa oli samalla myös poliittinen kampanja tällaista poliisivaltiota vastaan.
Castrénilla oli yhteensä kolme puolisoa, Sigrid Lyche vuosina 1894–1905, Elli Kyander 1907–1917 ja Sylvi Maria Heikel 1918 alkaen. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan viisi lasta, toisesta kolme ja kolmannesta yksi.
Vasknarvan ritarikunnan linna
Vasknarvan ritarikuntalinna eli/tai Vasknarvan ritarikunnan linna (,, , , eli Sõrenets) oli pieni, mutta vahva keskiaikainen, v. 1349 rakennettu ja v. 1427 uudelleenrakennettu, myöhemmin tuliaseiden käyttöön sovellettu ja oletettavasti Liivinmaan sodassa raunioitunut sekä puolustus- ja rajarakennelma että ritarilinna Narvanjoen vasemmalla rannalla Vasknarvan kylässä, Itä-Virumaan maakunnassa, Virossa.
Zachris Castrén (kansansivistysmies)
Elämäkerta
Castrénille myönnettiin professorin arvo vuonna 1928.
Vasknarvan ritarikunnan linna
Vasknarvan ritarikunnan linna on ollut Viron valtion suojelema vuodesta 1964 lähtien. Linnan rauniot kuuluvat Viron kansalliseen kulttuurimonumenttien rekisteriin 13.01.1998 lähtien.
Linnan historia
Ensimmäinen ritarikunnan linna pystytettiin Vasknarvaan vuonna 1349. Silloisesta Neuschlossin puisesta linnasta piti tulla Saksalaisen ritarikunnan rajalinnoitus ja saksalaisten voutien kotipaikka Peipsijärven rannalla. Pihkovalaisten sotajoukot tuhosivat tämän linnan samana vuonna pian rakentamisen jälkeen tai joidenkin versioiden mukaan sen polttivat vastarannan kalastajat. Vasta 1500-luvun ensimmäisellä puoliskolla ritarikunnan onnistui vakiinnuttaa hallinnollinen asemansa alueella, joten vuonna 1427 aloitettiin uuden ja osittain nykypäiviin saakka säilyneen kivilinnan rakentaminen, joka saatiin valmiiksi vuonna 1442. Sen ensimmäinen vouti oli Peter Wesseler, joka asui Neuschlossissa vuodesta 1433 alkaen. Linna sai lempinimen Uusi Narva tai Neishlos, jota jollain saksalaisella murteella sanottiin Nyslot(t)iksi. Nykyisin rakennelman rauniot sijaitsevat paikassa, josta jokea pitkin on Peipsin suurjärveen noin virstan eli suunnilleen kilometrin verran matkaa. Siten tämä rajalinnoitus on sijannut paikassa, josta hallittiin liikennettä Vasknarvaa ympäröivässä sekä vesistössä että muualla valuma-alueella. Linna pysyi ritarikunnan hallinnassa vuoteen 1558, jolloin viimeinen vouti Dietrich von der Steinkuhl luovutti linnan moskovalaisvalloittajien haltuun yhteensä muun 23:n kaupungin ja linnan joukossa. Vuosien mittaan Neuschloss oli todistamassa Ruotsin ja Venäjän välisiä sotia. Linna kärsi huomattavasti Liivinmaan sodan aikana ja se kunnostettiin 1600-luvun alussa. Sõrenets eli Sõrensk kuului Moskovan suuriruhtinaalle ja Venäjän hallitsijalle Iivana Julmalle 23 vuotta, kun vuonna 1581 Ruotsin armeija otti sen haltuunsa. Vihollisuuksien aikana vuonna 1583 Neishlosin linna vaurioitui, mutta rakennettiin sitten uudelleen. Vuonna 1656 tsaari Aleksei Mihailovitš valtasi Vasknarvan ja joulukuussa 1658 tehty Vallisaaren aselepo antoi Vasknarvan vielä kolmeksi vuodeksi venäläisille. Vuonna 1661 aselevon päätyttyä linna palautui entisille omistajille ja ruotsalaisten valta täällä kesti yli 100 vuotta noin vuoteen 1704 saakka, jolloin Sõrenets (Vasknarva) siirtyi Pietari Suuren hallitsemalle Venäjälle.
Toistuvasti tuhoutuneena ja uudelleen rakennettuna se menetti lopulta sotilaallisen merkityksensä ja rappeutui. Vuonna 1699, kun Pietari I:n armeija tuhosi linnan, sitä ei enää kunnostettu entiselleen. Kansainvälisesti tunnetun linnoitusarkkitehtuurin tutkijan Armin Tuulsen mukaan linnoituksen sotilaallinen merkitys päättyi lopullisesti oletettavasti suuren Pohjan sodan aikoina, koska sodan jälkeisiltä ajoilta siitä ei enää löydy mainintaa. Osittain se tuhoutui sotien aikana ja osa siitä paloi vuosina 1832 ja 1901.
Rakentaminen ja arkkitehtuuri
Vasknarvan ritarilinna edustaa säännöllistä linnanrakennusta, joka oli hallitseva Vanhalla Liivimaalla erityisesti Virossa. Yrjönyön kapinan jälkeen Liivinmaan ritarikunnan maamestarit Burchard von Dreileben ja hänen seuraaja Goswin von Herike rakennuttivat useita yksisiipisiä linnoituksia mm. Maasilinnan ja sekä Vasknarvan että latvialaisen Dobelen ritarikunnan linnan vanhemman osan. Säännöllisen linnoitusrakennelman puolustusarkkitehtuurinen etulyöntiasema oli se, että niin nuolella että myöhemmin luodilla pääsi ampumaan suoraan taikka suoralinjaisesti, vaikka oli lentorata kuinka korkea tai matalakaarinen tahansa. Tämä edellytti suoria muuria ja vähensi ampumapaikkojen määrää näissä torneissa. Tämä tosiasia nousi erityisen tärkeäksi mm. tuliaseiden tehon lisääntymisen myötä. Kun tuliaseiden kehityksen alussa muuritornien määrä lisääntyi jatkuvasti ja vielä 1400-luvun alussa vanhoja kastellilinnoja mukautettiin ampuma-aseiden käyttöön rakentamalla kolme tai neljä tornia, alettiin alkaen v. 1430 vähintään kahden tornin tulivoimaa pitämään riittävänä siihen, että pystyttiin ampumaan paitsi edessä olevalle alueelle myös oikealle tai vasemmalle vihollisjoukkojen sivustoihin.
Ritarikunnan maamestarin Goswin von Heriken määräyksestä rakennettiin Vasknarvaan ensimmäinen puinen puolustuslinnoitus vuonna 1349 eli muutaman vuoden verran sen jälkeen, kun Saksalainen ritarikunta oli ostanut Tanskalta tämän alueen Virosta. Tämä rakennus vuorostaan oli kuin jatkoa Narvan Hermannin ja Ivangorodin linnoista alkaneelle Narvanjoen linnoittamiselle, jonka tehtävänä oli puolustaa Liivinmaan pohjoista ja itärajaa ja hallita Narvanjoen eteläosaa, joka oli tärkein liikenne- ja kauppareitti Liivinmaan ja Rutenian välillä. Vaskanarvan ritarilinna koostui 1300-luvulta peräisin olevasta ensimmäisestä eli varhaisemmasta n. 337 m²:n kokoisesta ja ampuma-aseiden alkuaikoina rakennetusta myöhäisemmästä n. 2454 m²:n kokoisesta osuudesta muuritorneineen. Aatelistoa pidettiin 1300-luvulta lähtien mieltyneenä pieniin linnarakennuksina eli talolinnoituksiin, joista suurin osa oli kolmikerroksisia. Tälle aikakaudelle tyypillisissä pitkänomaisessa tornimuotoisessa talolinnassa kerroksen tila oli jaettu kahteen kuten Vasknarvan lisäksi tehtiin Angerjan vasallilinnassa. Viimeisimpien, erityisesti linnoitettujen kartanoiden puolustuksen päärakennelmana oli vahva kivinen kehämuuri. Päärakennuksen suunnittelussa vallitsi ei-puolustuksellinen elementti, kuten asumiseen soveltuvat suuret pääkerroksen ikkunat, seinämuurien sisäiset portaat jne. Täysin linnoitetun asumuksen tuntomerkkinä olivat yli 2 metrin paksuiset seinämuurit. Usein näitä taloja laajennettiin myöhemmin kehämuurien varjossa, kuten Maasi- ja Angerjan vasallilinnassa.
Vasknarvan linnan jälleenrakennus vuonna 1427 aloitettiin Tallinnasta lähetetyn rakennusmestarin johdolla. Ympärysmuuri diagonaalisine kulmatorneineen on rakennettu 1400-luvun nelitornisten linnoituksien malliin, joiden yhtenä esimerkkinä voi pitää kaksikerroksista ampuma-aseita varten soveltuvaa Virtsun vasallilinnaa koillis- ja lounaiskulmatorneineen. Tuolloin Vasknarvaankin rakennettiin "uusi torni", jonka seinät olivat 3,6 metrin paksuisia ja oletetaan, että siihen käytettiin 1300-luvulta säilyneitä perustuksia, koska maaperällä täytettyä pyöreää tornia saattoi kohentaa tuliaseiden tukikohdaksi. Uuden tornin lisäksi rakennettiin kehämuurin ympäröimä keskeinen rakennus. Ensi alkuun Vasknarvan linnalla tiedoissa olevia porttien suojaamiseksi rakennettuja torneja oli vain yksi, kunnes vuonna 1976 Pohjois-Viron linnoituksien tutkimushankkeen raameissa havaittiin luoteistornin lisäksi linnoituksen kaakkoiskulmassa tornin jäänteet paikalta, johon baltiansaksalainen arkkitehtuuritutkija Karl von Löwis of Menar oli osoittanut nelikulmaisen huoneen sijainnin. Nelikulmaisen, joidenkin peruskaavojen mukaan sylinterimäisenä esitetyn kaakkoistornin jäänteet paljastettiin paikallisen kalastajan pienen huoltoaseman rakentamisen yhteydessä. Kahden tornin ympäröimä Vasknarvan linna yhdessä kaksitornisen Virtsun vasallilinnan kanssa laskettiin tuonaikaiseksi edistykseksi sotilaallisen rakentamisen alalla, jotka seurasivat v. 1406 valmistunutta Bytówin ja muita 1400-luvun toisella neljänneksellä valmistuneita nelitornisia linnoituksia Vanhan Preussin alueilla.
Linnan kuvaus
Vanhemman yksisiipisen kolmikerroksisen talolinnan pituus oli 22,5 ja leveys 14,7 metriä. Sen päärakennuksen kerrospinta-ala 337 tai 354 m². Vasknarvan linnoituksen oletetaan olleensa pieni, koska siellä puuttui luostari- tai konventtirakennus. Myös Vasknarvan 75,5 metriä pitkä ja 32,5 metriä leveä myöhempi leiri- tai esilinnaksi laajennettu rakennelma torneineen oli pieni, vain 1337 m² verrattuna esim. 5428 m²:seen Maasilinnaan tai 6300 m² kokoiseen Lajuseen. Rakennuksessa on n. 2,6–3 ja tykistötorneissa jopa 3,6 metriä paksut kalkkikiviseinät. Aikakaudelle tyypillisen pitkänomaisen suorakulmaisen vankityrmän- ja talotornin kerros jaettiin väliseinällä kahtia. Sisällä kolmen kerroksen välinen kulku hoitui itä- ja länsiseiniin sijoitetuilla portailla, jälkimmäisessä oli kierremuotoinen ja lisäksi eteläseinässä yläkerran portaat johtivat puolustuskuistille. Pääsisäänkäynti oli länsiseinässä, joka johti toiseen kahdesta huoneesta. Ensimmäisessä kerroksessa oli kappeli ja voudin kammio. Ala- ja ullakkokerroksen tilat olivat talous- ja puolustustoimintaa varten. Seinän eteläosassa oli ovaalinmuotoiset ikkunat.
Pääkerroksen suuret ikkunat vaativat suojaksi kivisen ympärysmuurin. Sen takia myöhempi, 1400-luvun toisen puoliskon rakennuskokonaisuus oli eräänlainen esi- tai leirilinna, jota ympäröi kahdella kulmatornilla ja pohjoispuolella linnoitetulla portilla varustettu puolustusmuuri. Luoteis- ja kaakkoiskulmassa sijaitsevien diagonaalisten tornien halkaisijat olivat 12 ja 12,5 metriä. Neliskulmainen talotorni oli kokonaan sisäpihan uumenissa, kun taas lieriömäinen taikka pyöreä torni, joka oli luultavasti sovitettu ampuma-aseiden käyttöön, työntyi merkittävästi seinien etupuolelle ja saattoi reunustaa sisäänkäyntiporttia. Rakennuksen katto peitettiin kuparilevyillä. Nykypäivään asti linnasta on säilynyt vain kolme päärakennuksen seinää ja hajallaan olevia rakennusjäänteitä.
Mainintoja linnasta
Aikoinaan Vasknarvan linnoitus oli melko tärkeä puolustusrakenne, joka joidenkin lähteiden mukaan mainitaan jo moskovalaisen patriarkan Nikonin mukaan nimetyssä muinaisen Venäjän kronikassa.
Jam-Zapolskin välirauhan eli aseleposopimuksen yhteydessä Venäjän hallitsija Ivan Julma 29.6.1581 päivätyssä kirjeessään kirjoitti Puolan kuninkaalle Stefan Batorylle ja vaati, että neljä linnaa jäisi venäläisten haltuun - Novgorodok Livonskyn (Neuhausen e. nyk. Vastseliina), Sõrenskin (Neishlos, nyk. Vasknarva), Ādažin (Nymolen) tai Koivaliina (Atselen) ja (nyk. Narvan) Rugodivan ritarilinnat. Vasknarvan Nyslott-niminen linna mainitaan Täyssinässä vuonna 1595 Ruotsin ja Venäjän välisen  pitkän vihan päätteeksi solmitussa rauhasopimuksessa:
Vesivaaka
thumb|250px|Vesivaaka Vesivaaka eli vatupassi (ruotsiksi "vattenpass") on mittaväline, jolla voidaan määrittää kallistuskulmia. Sillä tutkitaan tavallisesti, onko kappale tarkalleen vaaka- tai pystysuorassa. Lyhyillä matkoilla sitä voidaan käyttää vaaitukseen.
Vesivaaka perustuu nesteiden taipumukseen valua matalimpaan mahdolliseen tilaan. Yleisin sovellus on suljetun läpinäkyvän, lievästi tynnyrimäisen putken sisälle laitettu neste, johon on jätetty pieni ilmakupla; yleensä käytetään alkoholia. Putken ollessa vaakasuorassa kupla asettuu putken keskelle sen paksuimpaan kohtaan. Jos putki on vinossa, kupla hakeutuu sille puolelle, joka on toista korkeammalla. Tämä "anturi" on nimeltään libelli.
Joissain vesivaaoissa on vaakatason ja pystysuoran lisäksi erillinen 45 astetta kallistettu libelli, jota voidaan käyttää esimerkiksi kehyksiä ja tukiristikoita varten. Kehittyneemmissä vatupasseissa libelli voi olla kiertyvä ja varustettu astetaulukolla, josta voi lukea muitakin kallistuskulmia.
Yksinkertainen vesivaaka on nesteellä täytetty läpinäkyvä letku eli vaaitusletku. Päistään avoimessa letkussa nestepinta asettuu molemmissa päissä samaan tasoon.
Häränsilmä-vesivaa'ssa on kuperan lasikannen alla kupla, joka ilmaisee kallistuman riippumatta siitä, mihin kompassisuuntaan se asettuu. Sitä voidaan käyttää erityisesti tasojen kuten pöytien vaakasuoruuden toteamiseen ja säätöön yhdellä silmäyksellä.
Katso myös
thumb|Vesivaa'an libelli lähikuvassa.
Anatoli Peremitin
Anatoli Peremitin (s. 27. lokakuuta 1986) on venäläinen beachfutispelaaja. Hän edustaa Venäjän beachfutismaajoukkuetta ja Lokomotiv Moskovaa. Peremitinin pelipaikka on puolustaja.
Peremitinin suurin saavutus on MM-kulta vuoden 2013 MM-kilpailuista Tahitilta. Peremitin pelasi turnauksessa kuusi ottelua ja onnistui maalinteossa kolme kertaa. Peremitin voitti kultaa Venäjän kanssa myös vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta. Samana vuonna hän saavutti myös MM-pronssia.
Vuonna 2014 Peremitin oli Euro Beach Soccer Leaguen eli ns. beachfutiksen EM-kilpailuiden paras maalintekijä yhdessä Espanjan Llorenç Gomezin kanssa.
Xinjiangin mongolit
Historia
230px|thumb|Piirros Kiinaan muuttavista kalmukeista vuodelta 1845. Sinkiang päätyi Qing-dynastian vallan alle näiden kukistettua aluetta hallinneet džungarit vuosina 1755-1757. Džungareista suurin osa hävitettiin tyystin ja heistä tyhjentyneille laidunalueille alkoi muuttaa kazakkeja, joiden uskollisuutta kiinalle viranomaiset epäilivät. Kiinalaisen vallan vahvistamiseksi alueelle tuotiin mantšu-, mongoli-, daguuri-, xibe ja evenkkisotilaita. Suurempi määrä mongoleja tuli kuitenkin vuonna 1771, jolloin 70 000 Kalmukiasta liikkeelle lähtenyttä kalmukkia saapui alueelle. Heidän alkuperäisenä tarkoituksenaan oli ollut vallata Džungaria itselleen, mutta matkalla he kärsivät suuria tappioita kazakkien ja kirgiisien hyökkäyksissä. He pyysivät lupaa asettua alueelle ja heidät asutettiinkin Xinjiangiin vuonna 1772.
Sinkiangin mongolit toimivat Qing-dynastian armeijan reservinä. He olivat mukana kukistamassa Kokandin kaanin hyökkäystä vuonna 1820, uiguurien kapinaa vuonna 1864, sekä auttoivat kiinalaisten piiritettyjä varuskuntia Venäjän miehitettyä Ilin alueen vuosina 1871-1881. Qing-dynastian romahdettua valtaan nousi Kiinan tasavalta ja paikallinen sotalordi. Mongolien elämään nämä muutokset vaikuttivat kuitenkin vain suhteellisen vähän. Kommunistien noustua valtaan Kiinan sisällissodan jälkeen mongoleille perustettiin Xinjangiin kaksi autonomista prefektuuria ja autonominen piirikunta.