cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ateenan koulu
Henkilöt
Heinrich Wölfflinin mukaan teoksessa eivät ole oleellisia henkilöiden nimet, vaan se, kuinka fyysisiä tai henkisiä tiloja on kuvattu taiteellisesti niin, että erilaisten ihmishahmojen joukolla — jokaisen ilmaistessa mielentilojaan fyysisellä toiminnallaan tai ulkomuodollaan — on luotu moniääninen kuva filosofian aina käynnissä olevasta dialogista.
Keskushahmot
thumb|upright|Platon ja Aristoteles.
Freskon keskellä, sen perspektiivisessä pakopisteessä, on kaksi selkeää keskushahmoa: Platon (vasemmalla) ja hänen merkittävin oppilaansa Aristoteles (oikealla). Kummallakin on vasemmassa kädessään nykyaikainen sidottu versio eräästä teoksestaan, kun taas oikea käsi on koholla. Platonilla on kädessä hänen fysiikkaa käsittelevä dialoginsa Timaios, Aristoteleella puolestaan hänen eettinen pääteoksensa Nikomakhoksen etiikka. Platonin oikea käsi osoittaa yläilmoihin, kenties ideoiden valtakuntaan, Aristoteleen oikea käsi puolestaan osoittaa maan pintaan, aistittaviin asioihin. Platon on kuvattu vanhana, viisaana, parrakkaana ja paljasjalkaisena miehenä. Aristoteles, joka astelee hieman hänen edellään, on kypsässä miehuusiässä, varakkaasti pukeutuneena, ja kuvassa olevat nuoret vaikuttavat katsovan hänen suuntaansa. Platonin ja Aristoteleen käsien asento vaikuttaa kuvastavan heidän ajatteluaan, mutta tutkijat ovat erimielisiä siitä, mihin heidän käsissään olevat teokset viittaavat.
Rakennus
Freskossa esiintyvä rakennus on kreikkalaisen ristin muotoinen. Jotkut ovat nähneet tämän viittauksena antiikin pakanallisen filosofian ja kristillisen teologian väliseen sopusointuun. Rakennuksen arkkitehtuuri on saanut vaikutteita Donato Bramantelta, joka Giorgio Vasarin mukaan auttoi Rafaelia maalauksen arkkitehtuurin kanssa. Jotkut ovat ehdottaneet, että rakennus on tarkoitettu esittämään tuolloin vielä suunnitteilla ollutta Pietarinkirkkoa.
Taustalla on kaksi veistosta. Vasemmalla puolella oleva kuvapatsas esittää Apollon-jumalaa, jonka kädessä on lyyra. Apollon oli auringon, lääketieteen, valon, totuuden, musiikin ja jousiammunnan jumala. Oikealla puolella oleva kuvapatsas esittää Athenea, jota roomalaisessa mytologiassa vastasi Minerva. Athene oli viisauden jumalatar.
Alim Junusov
Alim Junusov (, s. 4. tammikuuta 1985 Jevpatorija, Ukraina) on venäjää edustava karateka. Hän on Kyokushinin Euroopan-mestari ja kaksinkertainen Yhdysvaltain mestari. Junusov on saavuttanut myös MM-hopeaa kevytsarjassa.
Ateenan koulu
Viittaukset
Kaksi hahmoa Plotinoksesta vasemmalle esiintyvät yhdysvaltalaisen Guns N’ Roses -rockyhtyeen levyjen Use Your Illusion I ja Use Your Illusion II kansissa.
Vinokaspulkkosieni
Vinokaspulkkosieni (Tapinella panuoides, syn. Paxillus panuoides) on aiemmin pulkkosieniin luokiteltu viuhka- tai kielimäinen ruskeankeltainen tai oliivinsävyinen sieni. Sen heltat ovat vaaleat tai kellertävät. Sienellä ei ole jalkaa. Vinokaspulkkosieni kasvaa männyn- ja kuusenkannoilla, mutta myös kosteissa ja lahoavissa puurakenteissa, kuten kellareissa. Vinokaspulkkosieni ei ole ruokasieni. Sieni kasvaa koko Suomessa harvinaisena. Se on paha ruskolahottaja.
Alim Junusov
Kilpaura
Junusov saavutti kotimaassaan Venäjän mestaruuskilpailuissa ensin hopeaa 2010 hävittyään loppuottelussa kerran aiemmin Venäjän mestaruuden voittaneelle Stanislav Romancheville. Kaksi vuotta myöhemmin Junusov saavutti hopeaa hävittyään jälleen Romancheville tällä kertaa Venäjän cupissa.
Junusov voitti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruuden tammikuussa 2013, kun hän voitti loppuottelussa maamiehensä Alexander Mikhailovin. Vuotta myöhemmin Junusov saavutti Venäjän mestaruuskilpailuissa pronssia.
2015 Junusov saavutti ensimmäisen Venäjän cupin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Adlan Soltyhanovin.
Tammikuussa 2016 Junusov saavutti uransa toisen Yhdysvaltain mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Showta Moriyaman. Toukokuussa Junusov saavutti EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Kirill Psarjoville.
Huhtikuussa 2017 Junusov oli mukana MM-kilpailuissa Japanissa. Hän selvitti tiensä kevytsarjan loppuotteluun saakka voitettuaan ensin avauskierroksella Luiggi A. B. Candidon ja toisella kierroksella Yuki Fukuin. Loppuottelussa Junusov kuitenkin hävisi Yūki Yozalle. Toukokuussa Junusov saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitettuaan Ranskassa käydyn turnauksen loppuottelussa Andrei Kotovin. Venäjän cupissa sen sijaan hän sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelun Yevgeniy Glukhoville. Elokuussa hän sijoittui toiseksi ensimmäisessä Shin Ki Tai -turnauksen Venäjällä. Turnauksessa kilpailtiin karaten lisäksi sumossa, kendossa ja yleiskunnossa, joiden kokonaistuloksen perusteella valittiin voittaja. Kisojen jälkeen 23. elokuuta 2017 Junusov saavutti 3. danin arvon.
Junusov voitti Espanjan Openin maaliskuussa 2019. Hän voitti loppuottelussa Albert Reyesin. Junusov palkittiin turnauksessa parhaasta ottelutekniikasta onnistuttuaan voittamaan neljästä ottelusta kolme ipponilla. Toukoikuussa Junusov saavutti EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa maanmiehelleen Jevgeni Glukhoville.
Muuta
Junusov syntyi Jevpatorijassa ja suoritti armeijan Ukrainassa, jossa hänen sotilasarvo on luutnantti.
Lotto Dstny
Lotto Dstny (UCI-tunnus LTD) on belgialainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Tallin sponsoreina ovat Belgian lotto sekä tietotekniikan pilvipalveluja tarjoava Dstny. Lotto on tukenut ammattipyöräilyjoukkuetta vuodesta 1985 alkaen. Vuosina 2005–2011 joukkueen pääsponsorina toimi lääkeyhtiö Omega Pharma sekä sen yksittäiset tuotteet Davitamon, Predictor ja Silence. Vuosina 2012–2014 pääsponsorina oli ovia ja ikkunoita valmistava Belisol. Kakkossponsorina toimi vuosina 2015–2022 muun muassa liimoja ja tiivisteitä valmistava Soudal. Talli kuului vuosina 2005–2022 ammattipyöräilyn korkeimmalle, UCI Pro / UCI World Team -tasolle, mutta putosi vuoden 2023 alusta UCI ProTeam -tasolle.
Lotto Soudalin johtajana toimii belgialainen John Lelangue ja hänen avustajinaan työskentelevät Mario Aerts, Allan Davis, Nikolas Maes, Maxime Monfort ja Marc Wauters. Tallissa ajavat kaudella 2023 muun muassa Victor Campenaerts, Thomas De Gendt ja Caleb Ewan. Jussi Veikkanen ajoi tallissa kaudella 2011.
Joukkueen kokoonpano
Lähde: UCI
Heidi Suomi
Heidi Suomi (s. 2. tammikuuta 1975 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja, uutisankkuri ja entinen yleisurheilija. Hänen päämatkansa oli 400 metriä, jolla hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1994 ja 1995. Seuratasolla hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja.
SMC
SMC voi tarkoittaa seuraavia asioita:
ML/I
ML/I (Macro Language One) on yleiskäyttöinen makroprosessori. Sen kehitti vuonna 1966 Peter J. Brown. ML/I on edelleen käytössä korkeasta iästään huolimatta.
Kimalaiskärpäset
Kimalaiskärpäset (Bombyliidae) on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu noin 5 000 lajia, jotka jakautuvat noin 230 sukuun. Kimalaiskärpästen levinneisyys on kosmopoliittinen. Ne ovat 6–12 millimetrin mittaisia.
Embedded SQL
Embedded SQL on tapa yhdistää SQL-lause osaksi toiseen ohjelmointikieleen: kielen esikääntäjän on korvattava SQL-lauseen osat lähdekoodissa ennen varsinaista kääntäjää.
Vanha-Rantalan talomuseo
Vanha-Rantalan talomuseo on Pertunmaan kirkonkylän itäpuolella sijaitseva talomuseo.
Embedded SQL
Esimerkki
Esimerkki Pro*C-ympäristössä Oracle-tietokannalle: {   int a;    EXEC SQL SELECT salary INTO :a FROM Employee WHERE SSN=876543210; printf("The salary is %d\n", a); }
Vanha-Rantalan talomuseo
Museo esittee yhden eteläsavolaisen suvun vuosina 1665-1964 omistaman tilan pihapiiriä. Talon viimeinen vakituinen asukas muutti pois 1958. Päärakennuksen tupa on rakennettu 1700-luvulla. Talossa on toiminut alakansakoulu vuosina 1934–36 ja kiertävä naiskotiteollisuuskoulu vuosina 1947–48. Talo toimi yksityisenä talomuseona jo vuonna 1963, Pertun säätiön hallinnoimana. Vuodesta 1988 lähtien Pertunmaan kunta on omistanut talon ja vastannut museon toiminnasta.
Talomuseoon kuuluvat osin 1700- ja osin 1800-luvulta peräisin oleva päärakennus, sekä maakellari, talousrakennus (tolla), 1930-luvulta peräisin oleva sauna sekä luhti-aitat.
thumb|left|Kuuselan kalmiston muistokivi eli Hautalöytöjen muistokivi (1975) Vanha-Rantalan edustalla. Vuonna 1928 lähistöllä sijaitsevan Kuuselan talon isäntä Fabian Kauppi löysi tien toiselta puolelta olevalta pellolta rikkaan naisen haudan vuodelta 1000. Naisella oli kaulakorussa arabialaisia hopearahoja, pronssiset rannerenkaat ja olkasoljet sekä rautainen veitsi. Löytöihin kuului myös lasimassahelmiä. On pidetty mahdollisena, että hauta liittyisi turkiskaupalla rikastuneeseen eräasemaan. Kansallismuseoon toimitettu löydös toimi mallina Kalevala Korun valmistamalle Pertun riipukselle, jonka Pertunmaan kunta on antanut kunnan lahjana. Museotien alkuun on pystytetty (1975) Kuuselan kalmiston muistokivi (myös nimellä Hautalöytöjen muistokivi) muistutuksena tästä löydöstä.
Vanha-Rantalan talomuseo on suojeltu ja maakunnallisesti merkittävä kulttuuriperintökohde.
Epic Games
Yhtiön johtava osakkeenhaltija on sen perustaja ja toimitusjohtaja Tim Sweeney. 48 prosenttia yhtiön osakkeista omistaa kiinalainen Tencent.
Historia
Epic Gamesin historia juontaa juurensa vuoteen 1991, jolloin Tim Sweeney perusti Potomac Computer Systems -nimisen pelifirman Rockvilleen, Marylandiin, Yhdysvaltoihin. Firman ensimmäinen merkittävä peli oli ZZT. Vähitellen firma alettiin tuntea nimellä Epic MegaGames. Suuren yleisön tietouteen Epic MegaGames pääsi 1990-luvun puolivälissä, jolloin shareware koki varsinaisen buumin pelien levitystapana. Epicin tunnettuja SW-pelejä ovat mm. Epic Pinball, Jill of the Jungle, Jazz Jackrabbit ja One Must Fall: 2097.
Vuonna 2006 Epic julkaisi Gears of Warin Xbox 360:lle. Vuonna 2007 julkaistiin Unreal Tournament -sarjan jatko-osa Unreal Tournament 3 PC:lle ja PlayStation 3:lle, Xbox 360:n versio julkaistiin hieman myöhemmin. Vuonna 2008 ilmestyi Gears of Warin jatko-osa, Gears of War 2. Nykyään Epic Games jatkaa Gears of War -sarjan ja heidän luomansa Unreal Engine -pelimoottorin kehitystä. Vuonna 2016 julkaistiin Early Access -versio Epicin tulevasta free-to-play MOBA-tyyppisestä pelistä nimeltä Paragon, jota kehitettiin PC:lle ja Playstation 4:lle. Vuoden 2018 keväällä Epic Games lopetti Paragonin kehittämisen, sulkien sen palvelimet 26. huhtikuuta 2018. Syyksi Epic Games ilmoitti Paragonin vähäisen pelaajamäärän, jonka osittain aiheutti Fortniten kasvava suosio.
Yhtiö perusti joulukuussa 2018 Epic Games Storen pelien myyntiin ja jakeluun. Epic Games osti Easy Anti-Cheatin kehittäjän Kamun lokakuussa 2018.
Elokuussa 2020 Epic lähti kamppailuun Applea ja Googlea vastaan. Yhtiö lisäsi Fortnite-peliin suoramaksut. Sen sijaan että pelaaja maksaisi ostoksistaan iOS App Storen tai Google Playn kautta, jotka ottavat tyypillisesti 30 % provisiota, ostoksia voi tehdä halvemmalla suoraan Epiciltä. Tämä rikkoi mobiilisovelluskauppojen käyttöehtoja ja Fortnite poistettiin molemmista kaupoista. Tämä oli suunniteltu teko, sillä Epic nosti samantien kanteen sekä Applea että Googlea vastaan syyttäen näitä kilpailun rajoittamisesta ja monopolin väärinkäytöstä sekä aloitti PR-kampanjan yhtiöitä vastaan.
Maaliskuussa 2021 Epic Games ilmoitti ostaneensa Tonic Games Groupin, johon kuuluu Fall Guys: Ultimate Knockoutin kehittäjä Mediatonic. Marraskuussa 2021 yhtiö osti Harmonixin.
Joulukuussa 2022 Yhdysvaltain kauppakomission mukaan Epic Games myöntyi maksamaan yhteensä 520 miljoonaa dollaria korvauksina. 275 miljoonaa dollaria on rangaistuksena yksityisyyden suojan rikkomisesta ja oletusasetuksien muuttamisesta. 245 miljoonaa dollaria on palautuksia ostoksista, joita asiakkaat eivät ole halunneet. Asia liittyy Fortnite-peliin, jolla on 400 miljoonaa käyttäjää maailmanlaajuisesti.
Pelit
Yhtiön kehittämistä peleistä tunnetuimpia ovat Unreal-sarja, Gears of War -sarja sekä uusimpana Fortnite.
Issaka Sidibé
thumb|upright|Issaka Sidibé vuonna 2017. Issaka Sidibé (s. 26. kesäkuuta 1946 Koulikoro ) on malilainen tullivirkailija ja poliitikko. Hän on toiminut Malin kansalliskokouksen puheenjohtajana vuodesta 2014.
Sidibé on suorittanut yksityisoikeuden maisterintutkinnon Malin virkamieskorkeakoulussa. Hän työskenteli tullivirkailijana vuosina 1968–2002. Sidibé toimi Koulikoron edustajana kansalliskokouksessa vuosina 2002–2007. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2013.
Sidibé on toiminut aktiivisesti monissa urheilujärjestöissä. Hän on naimisissa ja viiden lapsen isä. Sidibén tytär on naimisissa presidentti Keïtan pojan, kansanedustaja Karim Keïtan kanssa.
Himbat
thumb|250px|Himbanainen. Himbat ovat pääasiassa Kunenen alueella Namibian pohjoisosissa ja Angolan lounaisosissa elävä noin 12 000 -henkinen paimentolaiskansa. Himbat kasvattavat pääasiassa nautoja ja vuohia.
Himbat ovat hyvin läheistä sukua hereroille ja puhuvat samaa kieltä. Usein himbat ja hererot katsotaankin yhdeksi kansaksi, vaikka niiden kulttuureissa on merkittäviä eroja.
Frank Shorter
Frank Shorter (s. 31. lokakuuta 1947 München, Saksa) on yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija ja maratonin olympiavoittaja syntymäkaupungissaan vuonna 1972.
Ura
Frank Shorter syntyi Münchenissä Yhdysvaltain miehitysjoukkojen kersantin poikana. Hän kävi Mount Hermonin koulua. Hänen ensimmäinen suuri voittonsa oli Yhdysvaltain yliopistojen (NCAA) mestaruus 10 000 metrillä Yalen yliopistossa vuonna 1969. Hän voitti ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruutensa 5 000 metrillä vuonna 1970 ja Yhdysvaltain mestaruuden 10 000 metrillä vuosina 1971, 1974, 1975 ja 1977. Lisäksi hän on Yhdysvaltain maastojuoksumestari vuosilta 1970-1973 ja vuoden 1971 Pan-Amerikan mestari 10 000 metrillä ja maratonilla.
Shorter voitti olympiakultaa maratonilla Münchenin olympialaisissa vuonna 1972. Jo pian kymmenen kilometrin jälkeen hän nykäisi eron muihin juoksijoihin, juoksi toiset kymmenen kilometriä aikaan 30.06 ja lisäsi koko ajan tasaisesti etumatkaansa. Vaikka juoksu sujui ylivoimaiseen malliin, Shorteria eivät stadionilla odottaneetkaan voimakkaat suosionosoitukset, vaan vihellyskonsertti. Katsojien mielenilmauksen oli aiheuttanut hetkeä aikaisemmin maaliin juossut ulkopuolinen saksalainen opiskelija, joka oli mielestään pyrkinyt tuomaan kilpailuihin enemmän hauskuutta. Yleisö oli juhlinut häntä voittajana mutta sittemmin tajunnut petoksen, kun Shorter saapui stadionille. Shorter sijoittui viidenneksi 10 000 metrillä samoissa kisoissa.
Vuoden 1976 olympialaisissa Shorter saavutti vielä olympiahopeaa maratonilla Waldemar Cierpinskin viedessä voiton.
Shorter lopetti urheilu-uransa vuonna 1977 ja perusti oman urheiluvälineliikkeen. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut myös television urheilukommentaattorina. Shorter on ollut myös Yhdysvaltain antidopingkomitean puheenjohtaja.
Lasse Kuusela
Lasse Uolevi Kuusela (7. kesäkuuta 1928 Helsinki – 8. heinäkuuta 2007 ) oli suomalainen laulaja. Ensimmäiset levytyksensä hän teki 1950-luvulla Matti Louhivuoren kanssa. .
Jo nuoruudessaan kuorolaulua harrastanut Lasse Kuusela opiskeli yksinlaulua Martti Lohikosken johdolla tarkoituksenaan suuntautua taidelaulun alalle. Vuonna 1951 hän osallistui kuitenkin järjestyksessä toisiin iskelmäkuninkuuskilpailuihin Georg Malmsténin kappaleella Musta Hermanni ja saavutti ensimmäisen sijan. Edellisvuonna pidetyn ensimmäisen kilpailun oli voittanut Erkki Junkkarinen. Voittonsa jälkeen Kuusela aloitti kiertueet harmonikkataiteilija Esko Könösen kanssa lähinnä Könösen silloisen kotikaupungin Joensuun seudulla, ja pian hän liittyi Matti Louhivuoren ja Metro-tyttöjen Toivelauluilta-kiertueryhmään, jossa hän toimi juontajana ja yhtenä laulajana. 1950-luvun mittaan hänen kiertue- ja työtovereikseen tulivat myös muiden muassa Reino Helismaa, Esa Pakarinen, Masa Niemi ja Olavi Virta. Kuuselan ensimmäinen oma levytys oli Toivo Kärjen ja Reino Helismaan ralli Sekajunan matkassa vuonna 1956. Kiertueiden loputtua Kuusela perusti oman yhtyeen ja opetteli samalla kontrabasson soiton. Henry Theelin jätettyä esiintymisensä vähemmälle 1970-luvulla Kuusela siirtyi Jorma Juseliuksen yhtyeen toiseksi laulusolistiksi Mikko Järvisen ohella ja esiintyi sen kanssa 1980-luvun puoliväliin saakka.
Piikkikampelat
Piikkikampelat (Scophthalmidae) on kampelakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantin pohjoisosista, Itämerestä, Välimerestä ja Mustastamerestä.
Lajit ja anatomia
Varhaisimmat piikkikampeloiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle, Heimoon kuuluu 4 sukua ja 8 lajia. Lajeja ovat muun muassa pikkukampela (Phrynorhombus norvegicus), lehtikampela (Scopthalmus aquosus), mustanmerenkampela (S. maeoticus), piikkikampela (S. maxima), silokampela (S. rhombus) ja kalliokampela (Zeugopterus punctatus). Ruumiinmuodoltaan ne ovat ovaalinmallisia ja litteitä kaloja. Suurin laji piikkikampela voi saavuttaa noin metrin pituuden. Heimon lajien silmät sijaitsevat vasemmalla kyljellä, suu on suuri ja alaleuka esiintyöntyvä.
ExCeL London
ExCeL London on Lontoossa, Englannissa sijaitseva messu- ja näyttelykeskus, keskus avattiin marraskuussa 2000 ja sitä on remontoitu vuonna 2010. Kesäolympialaisissa 2012 ExCeLissä järjestettiin pöytätenniksen, nyrkkeilyn, taekwondon, painonnoston, miekkailun, painin ja judon kilpailuja. Vuonna 2009 ExCeLissä järjestettiin G20-maiden huippukokous. Siellä pidettiin myös vuoden 2015 Minecraft-yhteisön kokoontuminen, eli Minecon.
Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo
thumb|200px|Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo, 31. tammikuuta 1776.
Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo (”Erään turkulaisen seuran julkaisemia sanomia”) oli Suomen ensimmäinen sanomalehti. Se oli Aurora-seuran äänenkannattaja ja sen toimittajana oli Henrik Gabriel Porthan ja Johan Lilius. Lehti ilmestyi Turussa vuosina 1771–1778 ja 1782–1785. Puhekielessä lehden nimi lyhentyi nopeasti Åbo Tidningariksi.
Aurora-seura julkaisijana
Lehden julkaisija, Aurora-seura, pyrki jakamaan tietoa kansallisesta kulttuurista laaja-alaisesti: runoista, kielestä, maantieteestä, talouselämästä, historiasta, tieteestä, akatemiasta, kirkosta sekä koulu- ja oikeuslaitoksesta. Seurassa ajateltiin, että maan monipuolinen tuntemus olisi omiaan aiheuttamaan kansalaisissa isänmaanrakkautta. Lehdessä laajalla aihevalikoimalla pyrittiin myös vetoamaan mahdollisimman laajoihin yleisönosiin.
Aiheiden käsittely ei ollut vapaata, sillä vuoden 1774 painovapauslaissa sanomalehdet asetettiin suurennuslasin alle. Ne eivät saaneet käsitellä esimerkiksi Ruotsin ja muiden valtioiden välisiä suhteita. Viikko- ja päivälehtien julkaisuun tarvittiin myös kansliakollegion lupa, jossa määriteltiin tarkasti, mitä aiheita kyseisessä lehdessä sai käsitellä. Jokainen lehden numero oli myös toimitettava välittömästi ilmestymisen jälkeen kansliakollegioon tarkastettavaksi.
Åbo Tidningarin toimittaminen oli Aurora-seuran näkyvin ja pysyvin toimintamuoto. Seura julkaisi lehteä vuosina 1771–1778. Periaatteessa kaikilla seuran jäsenillä oli velvollisuus avustaa lehteä, mutta käytännössä toimitustyö jäi jo varhaisessa vaiheessa Porthanille. Kun seura lopahti, Porthan otti lehden virallisesti vastuulleen.
Porthan julkaisijana
Porthan julkaisi Åbo Tidningaria vuosina 1782–1785. Porthan oli yliopistomies, ja sanomalehti tarjosi hänelle mahdollisuuden tarttua ajankohtaisiin asioihin. Akatemiassa nykyisyydestä puhumista ei pidetty vakavasti otettavana tai tieteellisenä. Tutkimuksissa painottuivat historialliset ja universaalit aiheet.
Tiedonkulun hitauteen tai sen puuttumiseen oli useita syitä. Ensinnäkin lehti ilmestyi vain joka toinen viikko. Poikkeuksena oli toinen ilmestymisvuosi 1772, jolloin lehteä julkaistiin joka viikko. Tarjonta osoittautui kuitenkin ylimitoitetuksi ja jo seuraavana vuonna ilmestymistä harvennettiin. Toiseksi 1700-luvulla oli varsin tavallista lukea vanhojakin uutisia. Ruotsin tapahtumista julkaistiin esimerkiksi vuosittain kronikoita, jotka kertoivat ajanjakson tärkeimmät uutiset. Kolmanneksi uutisten tehtävänä katsottiin olleen paitsi tiedonvälittämisen, myös opetusten ja varoitusten antamisen aivan kuten rahvaan arkkiveisuissakin.
Pointer
Porin Ylioppilasyhdistys Pointer ry on Porin yliopistokeskuksen opiskelijoiden opiskelijayhdistys. Yhdistyksen jäseniä ovat kaikki yliopistokeskuksen opiskelijat, jotka ovat liittyneet Pointer ry:n jäseneksi. Pointer on perustettu Porissa 22.9.1988. Yhdistyksen alkuperäinen nimi oli Porin Tietoteekkarit Pointer ry. Nimi muutettiin myöhemmin, kun Porissa aloitettiin muidenkin kuin tekniikan alan yliopisto-opetusta.
Pointer ry:n tarkoituksena on yhdistyksen sääntöjen mukaan yhdistää Porin yliopistokeskuksen opiskelijoita, toimia heidän edunvalvojanaan Porin kaupungissa ja Porin yliopistokeskuksessa sekä edistää heidän yhteiskunnallisia, sosiaalisia ja henkisiä pyrkimyksiään sekä yleisiä ja yhteisiä opintososiaalisia asioita, koulutus- ja opintoasioita sekä vapaa-ajan toimintaa.
Pointer ry:lle valitaan vuosittain yhdistyksen sääntömääräisessä vaalikokouksessa puheenjohtaja ja hallitus seuraavaksi toimikaudeksi. Puheenjohtajan ja hallituksen jäsenten tulee olla yhdistyksen varsinaisia jäseniä. Pointerin puheenjohtajana nykyään toimii Tuomas Sirén.
Mandariinitrogoni
Mandariinitrogoni (Harpactes oreskios) on trogonien heimoon kuuluva kaakkoisaasialainen lintu. Sen esiintymisalue ulottuu Myanmarista lounaiseen Kiinaan, Indokiinaan, Thaimaahan, Malakan niemimaalle, Borneoon, Jaavalle ja Sumatralle. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1823.
Kari Purhonen
Kari Purhonen (s. 1951) on suomalainen sokea laulaja. Hän levytti vuosina 1969-1971 yhteensä kymmenen kappaletta Safir- ja Blue Master -levymerkeille. Purhonen oli Tauno Suojasen löytö, ja häntä markkinoitiin Suomen Ray Charlesina.
Albumi
Kari Purhonen on esittäjänä seuraavilla kappaleilla: En halua uutta maailmaa, Luulit minun pettävän, Kultainen medaljonki, Rakastan, Kellot
Ben Whishaw
Whishaw on saanut palkintoja televisiorooleistaan. Vuonna 2009 hän voitti parhaan miespääosan kansainvälisen Emmy-palkinnon roolistaan Ben Coulterina televisiosarjassa Oikeuden edessä: Ben ja vuonna 2013 Whishaw sai parhaan pääosanäyttelijän Baftan televisiopalkinnon osastaan Rikhard II:na televisioelokuvassa Ontto kruunu: Rikhard II. Vuonna 2018 hänet palkittiin parhaan miessivuosan Golden Globella BBC:n minisarjasta Perienglantilainen skandaali.
Keväällä 2013 Whishaw palasi teatterilavoille, jossa hän näytteli Peter and Alice -näytelmässä Noel Coward -teatterissa ja syksyllä 2013 Mojo-näytelmässä Harold Pinter Theatre -teatterissa.
Ben Whishaw on rekisteröidyssä parisuhteessa australialaisen säveltäjän Mark Bradshaw’n kanssa.
Pavane
Pavane (myös pavan, pauan, pauane, paduan, paduane) on hidas, arvokas, tasajakoinen kulkuetanssi, joka oli suosittu renessanssin Euroopassa 1500–1600-luvuilla niin hoveissa kuin kansan keskuudessa. Tanssin alkuperä on luultavimmin italialainen. Sen parina oli lähes poikkeuksetta kolmijakoinen galliarde, tai se saattoi aloittaa julkiset tilaisuudet sisääntulomusiikkina. Musiikki noudatti tavallisimmin kaavaa ABC, jossa jokainen jakso kerrattiin.
Pforzheimilainen Johann von Münster vertailee tanssiparia pavane-galliard kronikassa vuodelta 1594: tanssi alkoi parinhaulla, jossa mies kumartaen, hattua nostaen ja kädelle suudellen pyysi naista tanssiin. Hitaan pavanen aikana tunnelma oli pidättäytynyt ja vakava, ja tällöin keskusteluun oli hyvä mahdollisuus. Tanssin toisessa osassa, nopeassa galliardissa, käyttäydyttiin vapaammin, tanssiote saattoi olla läheisempi ja tunnelma riehakkaampi.
Myöhemmin, erityisesti barokkiaikana pavane oli silloin tällöin myös niin sanotun tanssisarjan osa. Jo renessanssiajan Englannissa sävellettiin myös puhtaaksi instrumentaalimusiikiksi tarkoitettuja pavaneja, joista tuli laulujen rinnalla suosittu keino ilmaista Elisabetin aikakauden muotitunnetta melankoliaa. Esimerkiksi John Dowlandin kuuluisa Lachrimae-sarja sisältää seitsemän pavane-fantasiaa, jotka ovat säilyttäneet ABC-rakenteen mutta eivät enää ole tanssittavissa.
Nimeä pavane käytetään satunnaisesti myös myöhemmässä musiikissa kuvaamaan hidasta vanhantyylistä kappaletta (muun muassa Gabriel Faurén Pavane ja Maurice Ravelin Pavane pour une infante défunte).
Surfing The Zeitchrist
Surfing The Zeitchrist on Superchristin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 28. maaliskuuta 2007. Albumista on otettu yksi CD-painos tavallisella jewel case -kotelolla ja 12-sivuisella sisävihkolla. Maaliskuun ja huhtikuun 2011 ajan yhtyeen kotisivujen kautta oli myös myynnissä rajoitettu painos, jossa oli albumin lisäksi mukana muun muassa kuvakirja.
Taustaa
Surfing The Zeitchrist -albumi on äänitetty Helsingin Vallilassa Musahotellissa Popstudio-studiolla 1. helmikuuta ja 7. helmikuuta 2007 välisenä aikana, poikkeuksena ”Thesh, It Is Lying There” -kappale kokonaisuudessaan sekä ”Accelerator” -kappaleen rumpu- ja bassoraidat, jotka ovat peräisin esituotantovaiheen äänityksistä yhtyeen treenikämpällä Helsingin Kaapelitehtaalla lokakuulta 2006. Albumin on tuottanut, miksannut ja masteroinut yhtyeen laulaja-kitaristi Mikko Lohenoja. Popstudiolla äänittäjänä oli Antti Patronen. Albumi masteroitiin Helsingin Vallilassa Johtoääni-studioilla.
Albumin raidoilla vierailee Sydän, sydän -yhtyeen Tuomas Skopa (vihellys, taustalaulu), Tundramatiks-yhtyeen Janne Masalin (haitari) sekä puhallinsektio, johon kuuluivat Kalevi Louhivuori (trumpetti), Linda Fredriksson (baritonisaksofoni) ja Ville Nissinen (pasuuna). Äänittäjä Antti Patronen ja rumpali Lassi Jokinen ovat myös äänessä neljännen kappaleen lopussa.
Levyn nimi
Surfing The Zeitchrist -albumin nimi viittaa ”ajan hengen” (zeitgeist) käsitteeseen ja oli samalla itseironinen viittaus tutuksi tulleeseen yhtyeen omaehtoiseen maineeseen. Ajan hengen aiheiden seuraaminen liittyi myös julkaisua edeltävän vuoden tapahtumiin Helsingissä, jossa muun muassa Helsingin Makasiinien valtauksen ja Smash Asem -mielenosoituksen ympärillä käytiin kesällä ja syksyllä 2006 tiedotusvälineissä vilkasta keskustelua mahdollisista valtakoneiston ylilyönneistä ja tiedotusvälineiden välittämän viestin totuudenmukaisuudesta tai väitetystä tarkoitushakuisuudesta. Surfing The Zeitchrist -albumin yksi teema on mediakriittisyys. Yhtye pyrki olemaan ”oman aikansa” hengessä myös albumin spontaanimman synnyn osalta albumin edeltäjäänsä Colorguniin verrattuna. Koko albumi sävellettiin viiden kuukauden aikana ja äänitettiin melkein kokonaan viikon sisällä, kun Colorgunia tehtiin yhteensä kahden vuoden ajan.
Kansi ja logo
Albumin kansi on suunnittelultaan yksinkertainen ja muistuttaa The Beatlesin Valkoisen tuplan kantta, jossa yhtyeen logo on valkoisella pohjalla oikeassa alanurkassa. Kannessa yhtyeen mustavalkoinen logo on väritetty klassisen rauhanlipun väreillä ja rauhanlipun sateenkaaren värit ovat myös käytössä sisäkansissa. Albumin julkaisun myötä yhtye otti käyttöön esiintymisissään rauhanlippua muistuttavan taustakankaan, jossa kirjaimet PACE oli korvattu samalla kirjasintyylillä kirjoitetulla yhtyeen nimellä.
Dokumenttielokuva
Albumin äänityksistä julkaistiin 55-minuuttinen dokumenttielokuva Some Kind of a Gila Monster, jonka nimi sai innoituksensa Metallican studiodokumentista Metallica: Some Kind of Monster.
Vastaanotto
Surfing The Zeitchrist -albumi sai innostuneen ja myös yllättyneen vastaanoton sillä sen soundimaailma poikkesi edeltäjästään, yhtyeen debyyttialbumista Colorgun.
Soundi-lehdessä Asko Kauppinen kirjoitti: ”Tyylin ja taidon, mielikuvituksen ja asenteen liitto on ani harvoin yhtä tasapainoinen. Yhdessä kolmikko rakentaa vastaansanomattoman funkyn rungon, joka sinänsä on hatunnoston arvoinen teko. Levyn lähestyessä loppuaan loistavasti kommunikoiva kolmikko, jota voi liiallisuuksiin sortumatta kutsua voimatrioksi, löytää pohdiskelevamman vaihteen.”
Sue-lehdessä Jani Sipilä kirjoitti: ”Välillä on vaikea uskoa, että tämä on vasta yhtyeen toinen albumi. Surfing The Zeitchrist on selvä eronotto ensimmäiseen albumiin eikä asemaansa varmisteleva laskelmoiva tuotos. Teollistetut ja koneistetut äänet on hiottu soitannan yhteyteen toisin kuin esikoisella, jossa rankka koneistus toimi ikään kuin levyn toisena ja mielenkiintoisena tekijänä.”
Desibeli.net -sivustolla Jari Jokirinne kirjoitti: ”Surfing The Zeitchrist vaatii aikaa ja keskittynyttä kuuntelua avautuakseen. Levyn 'helpoimmat' kappaleet jäävät kyllä parista laakista päähän, mutta muilta osin levy luovuttaa lämpöä varsin verkkaiseen tahtiin. Tämän tyyppinen etäisyys ja synteettisyys tuntuvat varsin tarkkaan herkituilta, eivätkä ne millään tavoin häiritse levyn kuuntelua. Ehdottomasti parasta Superchristissa on, että se osaa ja uskaltaa haastaa kuuntelijan.”
Dome.fi -sivustolla Anssi Järvinen kirjoitti: ”Helsinkiläinen Superchrist on loikannut toisella albumillaan niin pitkän harppauksen, että stretch-farkut ovat taatusti rapsahtaneet nivusista. Superchrist hengittää nyt vapaammin ja palkitsee kuulijansa moniulotteisella materiaalillaan. Soitanta on kujeilevaa, yhtenäistä ja aitoa eikä kolmikon tekosissa ole juuri mitään moitittavaa.”
Albumin julkaisukiertue
Superchrist teki albumin julkaisun jälkeen Tour De Zeitchrist -nimisen Suomen kiertueen joka kattoi kahdeksan paikkakuntaa ja 16 esiintymistä. Albumin kappaleista ”Quite Good Kings” ja ”Glowing Through” ei ole yhtyeen historian aikana kertaakaan soitettu yhtyeen keikoilla.
Viktar Hantšar
Viktar Hantšar (, 29. huhtikuuta 1957 – 1999?) oli valkovenäläinen poliitikko, joka katosi vuonna 1999. Maan opposition mukaan presidentti Aljaksandr Lukašenkan turvamiehet tappoivat hänet.
Hantšar valmistui lakiopinnoistaan yliopistosta Minskissä ja työskenteli vuodesta 1986 lähtien Valko-Venäjän talousinstituutissa. Hän oli Valko-Venäjän parlamenttissa vuosina 1990–1995 ja 1995–1999. Lukašenka nimitti hänet varapääministeriksi vuonna 1994. Myöhemmin hän vastusti Lukašenkan politiikkaa ja esimerkiksi vuonna 1996 pidettyä kansanäänestystä perustuslain muuttamisesta, sekä aikeita liittää Valko-Venäjä osaksi Venäjää. Hantšar kaapattiin kadulta Minskissä 16. syyskuuta 1999. Hänen kohtaloaan ei varmuudella tiedetä.
Hakolammi
Hakolammi on pieni järvi Tammelan Patamon kylässä Torronsuon eteläpuolella. Se laskee Torronsuohon pitkin Kalliopalonnotko-nimistä ojitettua suonotkelmaa, joka alaosastaan kuuluu Torronsuon kansallispuistoon. Järven korkeus merenpinnasta on 115,2 metriä, pinta-ala 2,98 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,89 kilometriä.
Hakolampeen laskee lännestä Kailaanlammi (korkeus merenpinnasta 115,7 metriä) ja tähän luoteesta Karkonlammi (korkeus 117,4 metriä merenpinnasta). Voimassa olevassa valuma-aluejaossa nämä kolme lampea luetaan Paimionjoen vesistöön ja siellä Pajulanjoen valuma-alueeseen. Maastokartan perusteella tieto on väärä. Ehdotetun uuden valuma-aluejaon mukaan lammet kuuluvat Loimijoen valuma-alueeseen ja siellä nykyisen valuma-aluejaon mukaisessa jaotuksessa Kalliojärven valuma-alueeseen.
Rootkit
Rootkit eli piilohallintaohjelma on haittaohjelma, joka asentuu tietokoneelle hyökkääjän saatua sen hallintaansa. Rootkitin sanotaan olevan ohjelma, jota käyttöjärjestelmä ei havaitse. Rootkit piiloutuu käyttöjärjestelmän laiteajureihin.
Piilohallintaohjelma on myös usein troijalainen, joka välitetään toisen ohjelmiston avulla asennettavaksi tai hyödyntämällä jotain tietoturva-aukkoa. Yleensä piilohallintaohjelmat pyrkivät tuhoamaan jäljet tartunnasta ja piilottamaan tietokoneella olevat vieraat prosessit tai verkkoyhteydet. Piilohallintaohjelmaan kuuluu usein etähallintamahdollisuus (takaovi).
Johnny Volume
Junnu Alajuuma on kitaristi, joka aloitti uransa Come Inside -yhtyeessä. Vuosina 2000–2003 hän soitti The Flaming Sideburns -yhtyeessä, jolloin hän käytti taiteilijanimeä Johnny Volume. Tämän jälkeen hän on soittanut yhtyeissä Knucklebone Oscar, Miss Treatment ja Flares.
Edward Frankland
thumb|Edward Frankland Edward Frankland (18. tammikuuta 1825 – 9. elokuuta 1899) oli englantilainen kemisti. Hän oli veden analysoinnin ekspertti ja kehitti valenssin käsitteen. Hän oli myös yksi organometallikemian kehittäjistä.
Alarik (nimi)
Suomessa nimi Alarik on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 5 906 miehelle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Alarikin nimipäivä on 24. toukokuuta.
Alarik on myös hip hop -artisti Joonas Saartamon käyttämä taiteilijanimi.
Lähteet
Alarik
Mokhtar Ghyaza
Mohamed Mokhtar Ghyaza (, s. 15. marraskuuta 1986 Sfax) on tunisialainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Ghyaza edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa ES Radèsia. Ghayza saavutti Tunisia maajoukkueessa pronssia vuoden 2009 Afrikan-kisoissa.
Kaneliperätrogoni
Kaneliperätrogoni (Harpactes orrhophaeus) on trogonien heimoon kuuluva kaakkoisaasialainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Thaimaan niemimaan, Malakan niemimaan, Sumatran, sekä Borneon pohjois- ja keskiosia. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Jean Cabanis ja Ferdinand Heine kuvailivat lajin holotyypin Malakkasta vuonna 1863.
Lagunesin piirikunta
Lagunesin piirikunta on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Lagunesin piirikunta sijaitsee Norsunluurannikon eteläisessä osassa. Piirikunnan pääkaupunki on Dabou. Vuonna 2014 Lagunesin piirikunnan väkiluvuksi mitattiin 1 478 047.
Synty
Lagunesin piirikunta perustettiin Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä vuonna 2011. Piirikunta muodostettiin yhdistämällä entiset Agnébyn ja Lagunesin alueet.
Romantic Warrior
Romantic Warrior on fuusiojazz-yhtye Return to Foreverin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1976 Columbia Recordsilla.
Kokoonpano
myös
CLG Chontae Thír Eoghain
thumb|Tyronen Peter Canavan laukoo vuoden 2005 finaaliottelussa [[CLG Chontae Chiarraí|Kerryn joukkuetta vastaan.]] CLG Chontae Thír Eoghain on gaelilaista jalkapalloa hallinnoiva järjestö joukkueineen. Se tulee Tyronen kreivikunnasta Pohjois-Irlannista. Joukkue pelaa gaelilaisen jalkapallon Irlannin pääsarjaa yhdessä Irlannin tasavallasta kotoisin olevien joukkueiden kanssa. Se osallistuu myös historiallisen Ulsterin maakunnan omiin kilpailuihin. Tyronen kokoomajoukkue on voittanut koko Irlannin mestaruuden vuosina 2003, 2005 ja 2008. Sen tunnetuimpia pelaajia ovat olleet Peter Canavan ja Owen Mulligan.
Organisaatiolla on myös muita gaelilaista urheilua pelaavia joukkueita kuten miesten mailapeli hurling ja sitä vastaava naisten camogie sekä gaelilainen käsipallo.
Praktiikka
Praktiikka tai praxis voi tarkoittaa seuraavia:
Timanttiliiga
Timanttiliiga on vuodesta 2010 alkaen järjestetty, vuosittainen kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n järjestämä huippuyleisurheilukilpailujen sarja. Timanttiliiga tuli entisen Kultainen liiga -kilpailusarjan tilalle. Samalla sen tarkoituksena oli sulauttaa itseensä Super Grand Prix -luokan kilpailut. Kaudella 2017 Timanttiliigaan kuului 14 osakilpailua.
Timanttiliigan pääajatuksena on levittää yleisurheilu kaikille mantereille, ja sarjaan kuuluukin kilpailuja Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Afrikassa. Kultaisen liigan osakilpailuja järjestettiin vain Euroopassa, minkä lisäksi sitä kritisoitiin suppeasta lajivalikoimasta. Uudella sarjalla IAAF pyrkiikin kasvattamaan yleisurheilun suosiota ympäri maailman. thumb|[[Bislett Games on järjestetty Bislett stadionilla vuosittain vuodesta 1965 lähtien.]] thumb|[[Lontoon Crystal Palace oli yksi sarjan kilpailupaikoista, kunnes vuodeksi 2013 ja vuodesta 2015 eteenpäin (vuonna 2014 kilpailtiin Glasgow’ssa, Skotlannissa) kilpailupaikaksi vaihdettiin 2012 olympialaisten pääareena Lontoon olympiastadion.]]
Kilpailujärjestelmä
Yhdessä lajissa kilpaillaan 7 kertaa vuoden aikana. Osakilpailun kuusi parasta palkitaan pisteillä niin, että lajin osakilpailun voittaja saa kymmenen pistettä, toiseksi tullut kuusi pistettä, kolmanneksi sijoittunut neljä pistettä, neljäs kolme pistettä, viides kaksi pistettä ja kuudes yhden pisteen. Kauden lopuksi järjestetään lajien syklin vuoksi kaksi eri finaalia, jotka käydään Zürichissä ja Brysselissä. Finaaleista saatavat sijoituspisteet tuplataan, eli jaossa on 20–12–8–6–4–2 pistettä.
Palkintojärjestelmä
Osakilpailun kilpailun kahdeksalle parhaalle jaetaan 30 000 Yhdysvaltain dollaria lajista riippumatta. Sijoitusbonukset jaetaan tästä summasta seuraavanlaisesti: 10 000 – 6 000 – 4 000 – 3 000 – 2 500 – 2 000 – 1 500 – 1 000. Lisäksi pitkän matkan juoksuissa annetaan palkinto sijoille 9–12 ja mahdolliselle 9:nnelle juoksijalle pikamatkoilla.
Eniten pisteitä omassa lajissaan keränneet urheilijat palkitaan sarjan päätyttyä 40 000 Yhdysvaltain dollarilla ja Diamond Trophylla.
Lajit
Timanttiliiga kattaa kaikki miesten ja naisten yleisurheilun arvokisalajit (yhteensä 32), poikkeuksena moukarinheitto, jolle järjestetään infrastruktuuriongelmien vuoksi oma kilpailusarjansa. Osakilpailujen lajivalikoima vaihtelee vuosittain siten, että lajeja kierrätetään osakilpailusta toiseen. Yhdessä kilpailussa viedään läpi yhden päivän aikana puolet kaikista kilpailutapahtumista eli 16 eri lajia. Poikkeuksena on London Grand Prix, joka on perinteisesti ollut kaksipäiväinen tapahtuma. Lontoossa järjestetäänkin kaikki lajitapahtumat kaksipäiväisten kilpailujen ansiosta. Laskennallisesti Lontoo on kuitenkin vain yksi osakilpailu.
1939
Tapahtumia
pienoiskuva|Nobel-palkittu fyysikko [[Enrico Fermi siirtyi perheineen Italiasta maanpakoon Yhdysvaltoihin.]]
heinäkuu–elokuu
pienoiskuva|Saksalaiset Puolan rajalla 1. syyskuuta 1939.
Raati
pienoiskuva|[[Amsterdamin vanha raatihuone. Öljymaalaus Pieter Jansz. Saenredam, 1657.]] Raati oli menneinä vuosisatoina kaupungin johtoelin, kaupunginraati. Se koostui pormestarista ja raatimiehistä, jotka kokoontuivat raatihuoneessa. Raadin tehtävänä oli päättää kaupungin asioista, antaa tuomioita ja hoitaa hallintoa. Tuomiovalta eriytyi myöhemmin raastuvanoikeudeksi, joka oli kolmen tuomarin eli raatimiehen muodostama tuomioistuin. Yleiskielessä raadiksi on alettu kutsua myös mitä tahansa tuomaristoa esimerkiksi leikkimielissä kilpailuissa.
Keskiaikaiset raadit
Ensimmäiset maininnat raadeista ovat 1100-luvun Italiasta ja Saksasta. Raatiin kuului kunkin kaupungin porvaristoa, yleensä kauppiaita. Esimerkiksi Ruotsin kaupunginlain mukaan raatiin kuului kuusi pormestaria ja 30 raatimiestä. Oikeudenkäynnissä heistä istui kerrallaan vain kolmasosa, ja usein kokoonpano oli tätäkin niukempi. Raati valittiin erityisessä kokouksessa, Ruotsin kaupunginlain mukaan valpurinpäivänä. Raadin tehtäviin kuuluivat kaupungin asioista päättäminen ("kaupunginhallitus"), oikeudelliset ratkaisut ("raastuvanoikeus") ja lupa-asiat "maistraatti"). Kaupungit olivat itsehallinnollisia yksiköitä, joissa noudatettiin kunkin kaupungin omaa kaupunginlakia. Raatilaitos sekä siihen liittyvät pormestarin ja raatimiehen virkanimikkeet tulivat Ruotsin valtakuntaan Saksasta 1300-luvulla. Maunu Eerikinpojan kaupunginlaissa vuodelta 1349 raati määrättiin jokaisen Ruotsin valtakunnan kaupungin hallintoelimeksi. Suomalaisista kaupungeista ensimmäinen maininta raadin ja pormestarin olemassaolosta on Turusta vuodelta 1324. Viipurin raati mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1393, kymmenen vuotta aiemmin kuin Viipuri sai varsinaiset kaupunkioikeutensa. Ensimmäinen nimeltä mainittu pormestari esiintyy Viipurin asiakirjoissa vuonna 1430. Nimitys maistraatti tuli Ruotsin hallinnon viralliseen käyttöön vasta 1600-luvun alussa.
Keskiajan raativerkosto kaupankäynnin turvaajana
Raati valvoi kaupankäyntiä kahdella tavalla: se valvoi, että kauppaa käytiin erioikeuksien (privilegioiden) rajoissa, ja se tuki kaupungin porvareita ongelmatilanteissa, erityisesti ulkomaankaupassa. Kaupankäyntiin sisältyi keskiajalla monenlaisia riskejä (rikokset, onnettomuudet). Kauppatilanteissakin saattoi syntyä riitaa, jota osapuolet eivät pystyneet keskenään ratkaisemaan. Kaupungit pyrkivät keskinäisellä yhteistoiminnalla turvaamaan sujuvan kaupankäynnin: kauppiaiden kesken syntynyttä erimielisyyttä selviteltiin esimerkiksi kirjeitse kahden kaupungin raatien kesken. Raadin edessä kauppias joutui vannomalla osoittamaan väitteensä todeksi. Usein pyydettiin muita porvareita todistajiksi. Tämä toiminta ilmentää keskiajan voimakasta yhteisöllisyyttä, jonka mukaisia pelisääntöjä kaikkien piti noudattaa.
Ruotsin raadit uudistuvat 1700-luvulla
pienoiskuva|Helsingin maistraatti vuonna 19121600-1700-lukujen aikana ruotsalainen kaupunginhallinto uudistui. Raati alkoi jakautua kahdeksi eri elimeksi: maistraatiksi, joka hoiti kaupungin hallinnon, ja raastuvanoikeudeksi, joka jakoi oikeutta. Kaupungeissa, joissa oli useita pormestareita, nämä virat eriytyivät toisistaan: kunnallispormestari johti maistraattia ja oikeuspormestari raastuvanoikeutta. Raastuvanoikeuden puheenjohtajana toimineilta pormestareilta alettiin vaatia juridista koulutusta vuodesta 1749.
Raatimiesten valinta ruvettiin 1720-luvulta alkaen suorittamaan vaaleilla. Ensimmäinen tunnettu raatimiesten vaali on Kristiinankaupungista 1726. Rikkaat kauppiaat saivat entistä enemmän määräysvaltaa, kun vaali suoritettiin maksettujen verojen mukaan. Käsityöläismestarien osuus raatimiehistä väheni. Kun tehtävä kulki isältä pojalle, syntyi suoranaisia raatimiesdynastioita. Pormestarit valittiin samalla periaatteella, mutta vaalin luonne oli erilainen. Pormestarin tehtäviin haettiin kaupungin ulkopuoleltakin, vaikka hakijalle oli eduksi, jos hänet jo ennestään tunnettiin kaupungissa. Eduksi oli myös, jos ehdokas lupasi maksaa eläkettä edelliselle viranhaltijalle tai hänen leskelleen.
Muita raadin alaisia virkoja oli 1700-luvulla varsin vähän. Suurimmissa kaupungeissa oli kaupunginsihteeri ja pienemmissä notaari. Kaikissa kaupungeissa oli kassanhoitaja. Lisäksi saattoi olla kaupunginvouti, kaupunginviskaali ja kaupunginpalvelijoita. Kaupunginarkiston hyvä hoito oli tärkeää. Osa kaupungin asioista hoidettiin ilman korvausta kiertävän rasituksen periaatteella, eli vastuu tuli kullekin porvarille vuorollaan. Täydet poliittiset ja taloudelliset oikeudet oli niin sanotuilla oikeilla porvareilla. Heidän alapuolelleen muodostui 1700-luvun aikana ryhmä, joka oli ostanut porvarisoikeudet, koska kaupungit myivät niitä rahapulan takia. Heihin kuului käsityöläiskisällejä, kirvesmiehiä, merimiehiä, ajureita ja kalastajia. Tätä kehitystä ei pidetty hyvänä, ja kruunu alkoi valvoa tarkemmin, keitä porvareiksi hyväksytään.
Moniin kaupunkeihin syntyi 1600-luvulta alkaen neuvoa antavaksi elimeksi kaupunginvanhimmat. Sen koko ja koostumus vaihteli suuresti. Vuonna 1758 määrättiin, että kaupungissa tulee olla kaupunginvanhimmat, jotka tuovat esille porvariston mielipiteen verotusta, taloutta ja maaomaisuutta koskevissa asioissa.
Konstantin Aksakov
thumb|Konstantin Aksakov, Pjotr Borelin piirros 1860-luvulta. Konstantin Sergejevitš Aksakov (10. huhtikuuta (J: 29. maaliskuuta) 1817 Novo-Aksakovo, Orenburgin kuvernementti – 19. joulukuuta (J: 7. joulukuuta) 1860 Zákynthos, Kreikka) oli varhaisiin slavofiileihin kuulunut venäläinen kirjailija.
Konstantin Aksakov kuului vanhaan venäläiseen Aksakovin sukuun. Hänen isänsä oli kirjailija Sergei Aksakov. Konstantin Aksakov opiskeli Moskovan yliopistossa ja kiinnostui nuorena G. W. F. Hegelin filosofiasta. Hän kehitteli 1830-luvun puolivälistä alkaen Aleksei Homjakovin ja Juri Samarinin rinnalla slavofiili-ideologiaa. Aksakov uskoi, että perinteisen hengellisyyden ja turmeltumattomien talonpoikaisten arvojen pitäisi johdattaa Venäjää, kun taas yläluokka oli Pietari Suuren reformien seurauksena vähitellen etääntynyt venäläisyydestä.
Aksakov valmistui vuonna 1841 maisteriksi ja hänet tultiin pian tuntemaan yhtenä slavofiilien piirin johtavista historioitsijoista, vaikka hänen kuvauksensa entisajan Venäjästä olivatkin romantisoituja ja mielikuvituksen värittämiä. Aksakov kirjoitteli säännöllisesti aikansa kirjallisuuslehtiin. Hän myös kirjoitti poliittisia huvinäytelmiä ja käänsi venäjäksi J. W. von Goethen ja Friedrich Schillerin tekstejä.
Lehtimies ja poliittinen vaikuttaja Ivan Aksakov oli Konstantin Aksakovin veli.
Välimerenpihlaja
Ulkonäkö
Laji kasvaa jopa 25 metriä korkeaksi puuksi. Ulkonäöltään se muistuttaa kotipihlajaa eli pihlajaa (Sorbus aucuparia). Välimerenpihlajan tuntomerkkejä ovat rungon tummanruskea halkeileva kaarna, siirottavien haarojen muodostama leveä latvus ja lähes riippuvat lehdet. Sen silmut ovat vihreät, tahmeat, kaljut ja pyöreäkärkiset. Erityisesti kuitenkin välimerenpihlajan hedelmät eli marjat ovat tunnusomaisia, isoja, halkaisijaltaan 2–3 cm, päärynän- tai omenanmuotoisia ja väriltään vihertävänruskeita ja punertavia.
Levinneisyys
Välimerenpihlajaa tavataan luontaisesti Välimeren ympäristössä Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Vähässä Aasiassa. Koriste- ja hedelmäpuuna sitä viljellään paljon laajemmallakin alueella.
Viitteet
thumb|vasen|200px|Välimerenpihlaja.
Praxis-ryhmä
Praxis-ryhmä oli marxilainen humanistinen filosofinen liike, joka sai alkunsa Zagrebissa ja Belgradissa Jugoslaviassa 1960-luvulla.
Koulukunnan perustajiin kuuluivat mm. zagrebilaiset Gajo Petrović ja Milan Kangrga sekä belgradilainen Mihailo Marković. He julkaisivat vuodesta 1964 vuoteen 1974 marxilaista Praxis-aikakauslehteä, joka oli aikansa johtavia marxilaisen teorian julkaisuja kansainvälisesti. Samaan aikaan ryhmä piti myös suosittua Korčulan kesäkoulua Korčulan saarella Kroatiassa.
Praxis-koulukunta katsoi, etteivät leninismi ja stalinismi olleet uskollisia alkuperäiselle marxilaisuudelle. Ad hoc -luonteensa vuoksi ne olivat enemmän apologeettisiä. Ne oli muokattu puolue-eliitin näkemysten mukaan, eivätkä hyväksyneet ideologista kritiikkiä. Koulukunta syntyi myös vastauksena titolaisuuden versiolle marxismi-leninismistä.
Teseney
Teseney tai Tesseney (tigrinjaksi ተሰነይ) on kaupunki ja alialue Eritrean Gash-Barkan alueen (Zoba Gash-Barka) länsiosassa. Teseney sijaitsee linnuntietä noin 247 kilometriä pääkaupunki Asmarasta länteen, 101 kilometriä (maanteitse 119 km) aluekeskus Barentusta länteen sekä noin 24 kilometriä (maanteitse 45 km) Sudanin rajalta itään.
Praxis-ryhmä
Praxis-ryhmällä oli suurempi vaikutus marxismiin ja akateemiseen ajatteluun enemmän lännessä kuin idässä. Länsimaissa ryhmän ajatukset vetosivat siksi, että ne painottivat dialektista, humanistista marxilaisuutta.
Teseney
Väkiluvuksi laskettiin 2 531 (vuonna 1984) ja arvioitiin 15 327 asukasta (1997).
Gashjoen varrella sijaitsevasta kylästä kehittyi kaupunki Italian siirtomaa-aikana (1890–1941). 1900-luvun alussa Teseneyn kylästä muodostui läheisen Ali Ghinderin puuvillan viljelyalueen hallinnollinen keskus. Italialaishallinnon residenza asettui sinne vuoden 1928 jälkeen, samoin kuin SIA-puuvillayhtiön toimistot, sairaala, hotelleja, siirtomaahallinnon maanviljelyhankkeita palvelevia autotalleja ja -korjaamoja. Seudulle tuli eritrealaisia työntekijöitä sekä maahanmuuttajia Etiopiasta ja Sudanista. Vuonna 1938 asukasluku oli jo 1800. Puunvillan viljely laajeni samoin kuin kauppa Sudanin kanssa 1940-luvun loppupuolelta lähtien. Vuonna 1962 väkiluku oli jo 12 000.