cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Demoni Etrigan
Hahmon historiaa
Demoni syntyi yönä, jolloin Camelot, Kuningas Arthurin linna kukistettiin. Mahtava taikuri Merlin oli viimeinen, joka jäi puolustamaan linnaa noitakuningatar Morgaine Le Feyn yliluonnollisia joukkoja vastaan. Merlin laski irti Etriganin, Helvetin Demonin, Morgainen joukkoja vastaan. Mutta vaikka Etrigan aiheutti suurta tuhoa vihollisen keskuudessa, Merlin tiesi, että Camelot oli tuomittu. Hän langetti Etriganin ylle taian, joka muutti tämän ihmisen hahmoon. Etrigan eli ihmisen hahmossa seuraavat vuosisadat. Tiedossa ei ole palasiko hän paholaisen hahmoon näinä vuosina. Joka tapauksessa Etriganin ihmishahmo eli joitakin vuosia sitten Gotham Cityssä Jason Bloodin nimellä. Blood näytti olevan tietämätön paholaisminästään, kunnes hänen ylleen jälleen kerran langetettiin taika, joka muutti hänet Demoniksi. Sen jälkeen Blood on usein muuttunut Demoniksi taistellakseen Morgaine Le Feytä ja muita mystisiä paholaisia vastaan.
Aluksi Blood inhosi ja pelkäsi paholaisminäänsä ja yritti kerran jopa tuhota sen. Viime aikoina Blood on kuitenkin yrittänyt päästä tasapainoon kahden minänsä kanssa. Tässä hän ei ole täysin onnistunut, sillä hänen ihmisminänsä on tullut kylmemmäksi ja epäinhimilliseksi kun taas hänen paholaisminänsä on muuttunut julmemmaksi ja saanut samalla Bloodin älykkyyttä. Blood pelkää, että hänen ihmisminänsä vielä joskus sulautuu lopullisesti Etriganiin. Joka tapauksessa Etrigan eroaa suuresti demonisista "sukulaisistaan" Helvetissä, sillä hän puolustaa ihmisyyttä paholaisvoimia vastaan. Etrigan tekee tämän ilmeisesti Jason Bloodin inhimillisen persoonallisuuden vaikutuksesta. Viime aikoina Etrigan on alkanut puhua runomitassa, mikä tekee kuulijoihin yleensä melkoisen vaikutuksen. Etrigan on yli-inhimillisen voimakas ja nopea. Hän pystyy myös käyttämään erilaisia loitsuja sekä ampumaan helvetin-tulta käsistään ja suustaan.
The New 52 sarjakuvissa Etriganin alkuperää muutettiin. Ennen pimeää keskiaikaa Etrigan oli Rhyming Demon (joka ei vielä ollut hyvä riimimään) Luciferin palveluksessa ja liian monien närkästyneisyyksien jälkeen hän johti kapinaa. Lucifer odotti viimeiseen hetkeen asti ennen kuin luovutti hänet Merlinille: he olivat tehneet sopimuksen. Jason of Norwich oli lähetetty Camelotiin Merlinin kirjuriksi, ja hän oli yhä turhautunut elämään uskoen, että hän oli tarkoitettu suurempiin asioihin ja kärsi raivosta. Profetia osoitti, että jos Jasonilla ei olisi jonkinlaista pyrkimystä pakottaa häntä parantamaan itsensä, hänen raivonsa kasvaisi ja saisi hänet tappamaan rakkautensa, Madame Xanadun; Camelotin kukistuessa Merlin sitoi Etriganin Jasoniin yrittääkseen suorittaa tämän tehtävän.
Nyt kuolematon Jason ja Etrigan pääsivät sopimukseen ja jakoivat olemassaolonsa. Madame Xanadu alkoi matkustaa Jasonin kanssa, mutta huomasi, että Etrigan oli nyt alkanut rakastua häneenkin ja teurastaisi viattomia, jos hän luulisi hänen ja Jasonin olevan onnellisia yhdessä. Rauhoitellakseen demonia hän teeskenteli olevansa rakastunut häneen ja toimi Jasonin aisaparina.
Vuosisatojen kuluessa Jason tuli tunnetuksi nimellä Jason o' the Blood, ja Etrigan jatkoi riimiensä harjoittelua. Pimeään keskiaikaan mennessä hänestä ja Etriganista tuli seikkailijoiden "Demon Knights" -ryhmän keskus: Jason/Etrigan, Xanadu, Vandal Savage, Shining Knight, Ratsunainen, saraseenien keksijä Al Jabr (Arabiaksi Numerot) ) ja Amazon Exoristos (kreikaksi Pakollinen). He taistelivat ensin Mordrua ja Questing Queenin armeijaa vastaan ​​ennen kuin Alba Sarumin kaupunki antoi heille tehtävän palauttaa Merlin henkiin Avalonissa (sekä Jason että Etrigan olivat raivoissaan menettäessään mahdollisuuden saada hänet erottamaan heidät). Etrigan suunnitteli pettävänsä joukkuetoveriensa sielut ja Avalonin itse Luciferille saadakseen tämän suosion. Vaikka hän onnistui manipuloimaan ritareita päästämään Helvetin tunkeutumaan Avaloniin (ja tunsi salaa syyllisyyttä Xanadua kohtaan käsitellystä kohtelusta), hän joutui itse vangiksi ja käytti Questing Queenia päästäkseen sisään. Lucifer uskoi, että Etrigan oli tehnyt tämän tarkoituksella ja tuomitsi hänet; raivoissaan demoni kieltäytyi palvelemasta ketään uudelleen. Taistelun lopussa Jason sai tehtäväkseen olla Avalonin Stormwatchin jäsen, mutta hän tai Xanadu eivät halunneet palvella Merliniä sen jälkeen, kun Etrigan pakotti heidät uudelleen palvelijoikseen. Jason lupasi olla päästämättä demonia ulos niin usein.
Nykyään Etriganin ruumis on haudattu Lontooseen; selitetään, että hänen omat ystävänsä sinetöivät hänet siellä, koska hän petti heidät, mutta siitä lähtevä taika voi hallita yllä olevia henkilöitä ja lopulta vapauttaa demonin, joka hyökkää välittömästi Midnighterin ja Apollon kimppuun. Koko Stormwatch taistelee sitten Etrigania vastaan, mutta jopa tappion jälkeen hän pystyy ottamaan haltuunsa isännän ja pakenemaan.
"Trinity War" tarinan aikana Etrigan on yksi supersankareista, jotka tuntevat häiriön maagisessa tasossa, kun Shazam poimii Pandoran lippaan. The New 52: Futures End aikajanalla Zatanna on romanttisessa suhteessa Etriganiin.
Myöhemmin Etrigan liittyi Justice League Dark ryhmään, joka koostuu taikavoimia omaavista olennoista, jotka taistelevat Oikeuden Puolustajien rinnalla yliluonnollisia pahuuden olentoja vastaan. Etrigan on myös Demon Knights ryhmän jäsen.
Etriganilla on kaikki demoniin tavallisesti liittyvät rajoitukset, mukaan lukien heikkous pyhiä voimia, pyhää vettä ja rautaa kohtaan. Vaikka hänen taikuutensa on vahva, sen katsotaan olevan pienempi kuin hänen isänsä Belialilla ja velipuoli Merlin taikurilla. Lisäksi Belial myönsi "Etriganin voiman" sekä Merlinille että toiselle pojalle, Lord Scapegoatille. Hän on myös avuton niitä vastaan, joilla on tarpeeksi vahvat taikuudet hallitsemaan häntä, kuten Morgaine le Fey. Hänellä on myös sanottu olevan vahva heikkous myös tiettyihin ääniin.
Muissa medioissa
Etrigan on esiintynyt useissa eri animaatiosarjoissa, jotka ovat Justice League, Justice League Unlimited, Batman pelottomat, The New Batman Adventures, Justice League Action, Young Justice ja Harley Quinn animaatiosarjan ystävänpäiväerikoisjaksossa. Etrigan myös esiintyy animaatioelokuvissa Justice League: The Flashpoint Paradox, Justice League Dark ja Justice League Dark: Apokolips War. Hänen ääninäyttelijänään ovat toimineet mm Dee Bradley Baker, Patrick Seitz, David Shaughnessy, John Stamos, Billy Zane, Michael T. Weiss, Ray Chase ja Kevin Conroy.
Etrigan esiintyy myös videopeleissä DC Universe Online, Scribblenauts Unmasked: A DC Comics Adventure, Lego Batman 3: Beyond Gotham ja Lego DC Super-Villains. Häntä ääninäyttelee Lego Batman 3 Liam O'Brien.
Raisionlahti
thumb|250px|Kuva otettu Raisionlahden pohjukassa Piuhanjoen ylittävältä kävelysillalta etelään päin. thumb|250px|Raisionlahden uloimpaa osaa, jossa sijaitsee [[STX Europen Pernon telakka. Kuvassa M/S Oasis of the Seas.]] Raisionlahti on Varsinais-Suomessa sijaitseva matala ja liejupohjainen, voimakkaasti ihmistoiminnan seurauksena rehevöitynyt merenlahti, joka on valtakunnallisesti arvokas lintuvesi ja kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Raisionlahden pohjukka ja Raision eli Hahdenniemen venesatama, sekä uloimmasta osasta läntinen puoli kuuluvat Raisiolle, kun loput uloimmasta osasta Turulle, mukaan lukien Pernon telakka. Raisionlahdesta on rauhoitettu 28 hehtaarin kokoinen alue luonnonsuojelulain perusteella ja 74 hehtaarin alue lintuvesien suojeluohjelmaan.
Raisionlahden perukassa jonne Piuhanjoki laskee, vedenvaihto on rajoittunutta. Lahteen laskee myös pienempi Järvenoja.
Vedenlaatu ja pohja
Lahden pohjasedimenttien haitta-ainepitoisuudet ovat erittäin suuria. Vuosien 2000–2006 tammi-helmikuussa otetuissa näytteissä selviää a-klorofylli pitoisuuden olleen 43 μg/l, kokonaisfosforin 72,5 μg/l, kokonaistypen 1 895 μg/l ja näkösyvyyden 0,4 metriä.
Lähteet
60.46769°N, 22.12092°W
Miniatyyrihevonen
thumb|Miniatyyrihevonen ja normaalikorkuinen hevonen. thumb|Miniatyyrihevosilla erilaiset "erikoiset" värit ovat hyvin suosittuja. Kuvassa hevosia hollantilaisesta miniatyyrihevosnäyttelystä vuodelta 2007. Hevosten värejä etualalta taaksepäin: [[päistärikkö|ruunivoikonpäistärikkö, ruunikonkirjava, (mahdollinen) hopeanmusta, tiikerinkirjava; taka-alalla useita voikon sävyjä. ]] Miniatyyrihevonen on hevostyyppi, johon kuuluvat rodut ja kannat ovat erittäin pienikokoisia. Miniatyyrihevosrotuja on useita ja niitä on erityisesti Euroopassa ja Amerikoissa. Miniatyyrihevosiksi lasketaan yleensä alle 86–97 cm korkeat hevoset, mutta määritelmä vaihtelee rotujärjestöittäin. Vaikka miniatyyrihevoset ovat erittäin pienien ponien kokoisia, niiden rakenne voi olla rodusta riippuen myös hevosmainen. Monet hevostyyppiä jalostavat miniatyyrihevosjärjestöt laskevat eläimensä hevosiksi. Miniatyyrihevosroduissa esiintyy erittäin paljon erilaisia värejä ja kuvioita.
Ulkonäkö ja ominaisuudet
thumb|vasen|Miniatyyrihevosia näyttelyssä Alankomaissa. Miniatyyrihevosten ihanteellinen ulkonäkö on kuin täydellinen pienoisversio normaalikokoisesta hevosesta tai ponista. Jotkin rodut tähtäävät tietyn hevosrodun, esimerkiksi arabianhevosen pienoisversioon. Joissain miniatyyriroduissa sisäsiitos on johtanut rakennevirheiden yleisyyteen. Esimerkiksi AMHA:n (American Miniature Horse Association) mukaan ihanteellinen miniatyyrihevonen on piirteiltään, mittasuhteiltaan ja rakenteeltaan täydellinen täysikokoisen hevosen pienoisversio.
Miniatyyrihevosten katsotaan olevan hyväluonteisia ja tulevan hyvin toimeen ihmisten kanssa. Tästä syystä niitä pidetään usein lemmikkeinä ja joskus myös näkövammaisten apueläiminä opaskoirien tapaan. Miniatyyrihevosilla on kuitenkin kaikki hevosen vaistot, ja niitä tulisi kohdella hevosina.
Useimmat miniatyyrihevoset ovat melko kestäviä ja elävät keskimääräistä pidempään, yleensä noin 25–35-vuotiaiksi.
Soloi (Kypros)
Soloi oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kyproksen saarella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Karavostásin (Gemikonağı) kylää.
Maantiede
Soloi sijaitsi Kyproksen luoteisrannikolla nykyisen Mórfounlahden rannalla pienen joen suussa. Sen akropolis eli yläkaupunki sijaitsi kukkulalla, ja alakaupunki levittäytyi sen pohjoispuolelle kukkulan ja meren väliselle alueelle. Soloissa oli merkittävä satama. Soloin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen suurikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu yli 500 neliökilometriä.
Kyproksen Soloita ei tule sekoittaa Soloin kaupunkiin Kilikiassa.
Historia
pienoiskuva|vasen|180px|Soloin arkeologista aluetta. Nimen Soloi kaupunki sai ateenalaisesta lainsäätäjä Solonista. Tämän kerrotaan vierailleen saarella ja neuvoneen Aipeian kuningasta Filokyprosta siirtämään kaupungin sen epäedullisesta paikasta rannikkotasangolle. Filokypros nimesi kaupungin uudelleen Solonin mukaan. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Solios, monikossa Solioi (, erotuksena Kilikian Soloin asukkaista, joista käytettiin etnonyymiä Soleis, ). Assyrialaisissa lähteissä kaupunki esiintyy nimimuodossa Sillua.
Soloi liittyi Joonian kapinaan Persian valtaa vastaan vuosina 499–498 eaa. Tuolloin kaupungin kuninkaana toimi Aristokypros, Filokyproksen poika, joka kaatui taistelussa Salamiin lähellä. Soloi vastusti pitkään persialaisten piiritystä, mutta nämä valtasivat kaupungin lopulta vuonna 498/497 eaa. Soloi löi omaa hopearahaa klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. lähtien. Vuonna 391 eaa. Soloi oli Amathuksen ja Kitionin kanssa liitossa Euagoras I:n Salamista vastaan. 300-luvulla eaa. kaupungin kuninkaina vaikuttivat Stasias, Stasikrates ja Pasikrates.
Klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa kaupunki vaikuttaa olleen Kyproksen merkittävimpiä Salamiin jälkeen. Soloi auttoi Aleksanteri Suurta Tyroksen piirityksessä vuonna 332 eaa. Aleksanterin laivastossa Induksen sotaretkellä kyproslaisia laivoja johti muun muassa soloilainen Nikokles, Pasikrateen poika. Sotaretkeen osallistui myös soloilainen Stasanor, joka sai Aleksanterilta hallittavakseen Arian, Drangianan, Baktrian ja Sogdianan. Soloista olivat kotoisin myös merenkulkija Hieron sekä historioitsija Klearkhos, joka kuului Aristoteleen oppilaisiin.
Soloin viimeinen kuningas oli Eunostos, joka oli todennäköisesti Pasikrateen vanhin poika. Soloi oli ainoa Kyproksen kuningaskunnista, joka säilyi ainakin jonkin aikaa, kun Ptolemaios I sai saaren haltuunsa ja lakkautti muut kuningaskunnat. Tämä oli seurausta siitä, että Pasikrates oli liittynyt Ptolemaioksen puolelle vuonna 321 eaa.
Soloi kukoisti hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Varhaiskristillisellä ajalla se toimi piispanistuimena. Sen ensimmäinen piispa oli Auksibios noin 52–102/103 jaa., joka sai piispanvihkimyksensä Limeniassa evankelista Markukselta. Kaupunki säilyi olemassa varhaisbysanttilaiselle kaudelle saakka. Se hylättiin arabien hyökkäyksen vuonna 647 jaa. myötä.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Kaavakuva Soloin alueesta. pienoiskuva|Mosaiikkilattiaa bysanttilaiselta kaudelta.
Soloi oli ympäröity kaupunginmuurein. Muuri kiersi akropoliin ja eteni sieltä rannikolle, jossa se jatkui sataman allonmurtajina sekä sen itä- että länsipuolella. Muurin jäänteitä on säilynyt erityisesti akropoliin rinteessä. Myös aallonmurtajista on säilynyt osia.
Akropoliilta on löydetty arkaaisen kreikkalaisen temppelin rauniot. Strabonin mukaan Soloissa oli Afroditelle ja Isikselle omistetut temppelit. Kaupungissa tiedetään olleen myös Zeukselle omistettu temppeli. Kaupungin muut pyhäköt oli omistettu ainakin Kybelelle, Serapikselle, Dioskuureille, Erokselle, Priapokselle ja mahdollisesti myös Mithralle.
Akropoliilla sijaitsi ilmeisesti kuninkaallinen palatsi, mutta siitä on kaivettu vain vähäisiä osia. Huomattavin rakennusjäänne on roomalainen teatteri akropoliin koillisrinteessä. Sen katsomon halkaisija on ollut noin 52 metriä ja puoliympyrän muotoisen orkhestran halkaisija noin 17 metriä. Näyttämörakennuksen koko oli noin 36,2 x 13,2 metriä. Teatteriin on mahtunut noin katsojaa.
Myös osa alakaupungista on kaivettu esiin, mukaan lukien työpajoja sekä suuren, lähes viisi metriä leveän ja pylväiköin reunustetun itä-länsisuuntaisen pääkadun jäänteet. Kaupungin hautausmaita on löydetty erityisesti sen itä- ja eteläpuolelta. Varhaisimmat haudat ovat kyprogeometriselta kaudelta. Varhaiskristilliseltä kaudelta on löydetty basilikakirkon rauniot.
Soloista tehdyt esinelöydöt ovat pääosin Kyproksen museossa Nikosiassa.
HE 0437-5439
HE 0437-5439 (myös HVS3) on massiivinen korkeanopeuksinen tähti. Se on pääsarjaan kuuluva B-spektriluokan tähti Kultakalan tähdistössä. Se löydettiin vuonna 2005 Euroopan eteläisen observatorion VLT:n 8,2 metrin Kueyen-teleskoopilla. HE 0437-5439 on nuori tähti, sen ikä on arviolta 30 miljoonaa vuotta. Tähden massa on melkein yhdeksän kertaa Auringon massa ja tähti on 200 000 valovuoden päässä Kultakalan tähdistössä, 16 astetta pohjoiseen Suuresta Magellanin pilvestä (LMC) ja hiukan sitä kauempana. Tähdellä näyttää olevan suuri pakonopeus: 723 km/s (2 600 000 km/h). Tällä nopeudella se ei enää ole Linnunrata-galaksin gravitaatiossa kiinni ja poistuu galaksienväliseen avaruuteen. Sen arveltiin aluksi lähteneen LMC:sta sinkoutuen pois vähän syntymänsä jälkeen.
Vuonna 2010 julkaistussa tutkimuksessa arvioitiin tähden liikettä perustuen Hubble-avaruuskaukoputken ottamiin kuviin vuosilta 2006 ja 2009. Tutkimus sulki LMC:n pois tähden alkuperäisenä lähteenä, mutta sopi olettamukseen sen sinkoutumiseen pois Linnunrata-galaksista. Tähden nopeudesta on päätelty sen tapahtuneen 100 miljoonaa vuotta siten. Mutta koska tähti on vain 20 miljoonan vuoden ikäinen viittaa siihen, että se on Sininen harhailija, tähti joka on syntynyt binaaritähtien yhdistymisellä, joka kaksoistähti on sinkoutunut pois Linnunradan keskustasta. Että näin olisi voinut tapahtua, alun perin sen on pitänyt olla kolmoistähtijärjestelmä.
Galaksista poistuminen
Tutkimusten mukaan kolmitähtinen järjestelmä matkasi Linnunradan keskustan halki, jolloin se vaelsi liian läheltä galaksin keskusta (missä ajatellaan olevan massiivinen musta aukko). Musta aukko kaappasi yhden tähden singoten kaksi muuta pois Linnunradasta, missä ne sitten yhdistyivät muodostaen kuuman sinisen tähden. Nuori tähti kiitää avaruuden halki 2 600 000 km/h nopeudella, mikä on noin kolme kertaa nopeampaa kuin Auringon kehäliike galaksin keskustan ympäri. Nopeus on tarpeeksi suuri ylittääkseen galaksin painovoiman.
Sininen karkulainen on arviolta 200 000 valovuoden etäisyydellä Linnunrata-galaksin keskuksesta.
Youssef Badra
Youssef Badra (s. 5. heinäkuuta 1984) on tunisialainen judoka, joka on kaksinkertainen judon Afrikan-mestari alle 81-kiloisissa. Hän on voittanut myös Tunisian-mestaruuden vuonna 2006, sekä sijoittui toiseksi maailman sotilasmestaruuskisoissa vuonna 2007.
Jääpallon Suomensarja 1946
Jääpallon Suomensarja 1946 pelattiin neljässä lohkossa. Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan.
Itälohko
PIF, HPK, VPV ja MP nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjan vastaaviin lohkoihin.
Oliiviorneero
Oliiviorneero (Philydor erythrocercum) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Oliiviorneeroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valtatie 23
Valtatie 23 on Porista Parkanon, Keuruun, Jyväskylän, Pieksämäen ja Varkauden kautta Joensuuhun johtava valtatie. Tien pituus on 517 kilometriä. Tiestä käytetään myös nimiä Järvi-Suomen tie ja Järvisuomentie.
Tie on lähes kokonaan kaksikaistainen lukuun ottamatta Jyväskylän seudulla olevaa valtateiden 4, 9 ja 13 kanssa yhteistä moottoritieosuutta, Varkauden keskustassa sijaitsevaa lyhyttä nelikaistaista osuutta ja Joensuussa olevaa valtatien 9 kanssa yhteistä moottoritieosuutta. Tietä on rakennettu vuosikymmenten aikana useassa eri osassa, ja sen laatu vaihtelee merkittävästi. Valtatiellä 23 on yhteensä jopa 13 epäjatkuvuuskohtaa, joissa valtatie kääntyy liittymässä.
Reitti
thumb|left|Valtatie 23 [[Keuruulla Virroille päin]] thumb|left|Valtatie 23 Varkauden keskustassa
Valtatie 23 alkaa Porin keskustan tuntumasta. Porista tie kulkee noin 9 kilometrin matkan yhdessä valtatien 8 kanssa Söörmarkkuun, jossa valtatie 23 kääntyy ja jatkuu Kankaanpään kautta Parkanoon. Söörmarkun ja Parkanon välillä tie on hyvätasoinen ja hyvin suora, Kankaanpään ja Parkanon välinen tieosuus on lähes viivasuora. Kyseisellä osuudella Niinisalon kohdalla on lentokoneiden varalaskupaikka.
Parkanon kohdalla valtatie 23 on liitetty porrastettuna noin 11 kilometrin matkalla valtatiehen 3. Tämän jälkeen valtatie 23 jatkuu Kihniön, Virtain, Keuruun ja Petäjäveden kautta Jyväskylään. Tämä osuus on pääosin melko hyvälaatuinen, mutta monin paikoin mutkainen. Petäjävedeltä Jyväskylään tie kulkee yhdessä valtatien 18 kanssa.
Jyväskylän alueella tie kulkee ensin yhdessä valtatien 9 kanssa Rantaväylää ja sitten yhdessä valtateiden 4, 9 ja 13 kanssa Vaajakosken moottoritietä. Moottoritieosuuden jälkeen valtatiet kulkevat yhdessä Vaajakosken taajaman halki, mikä muodostaa liikenteen pullonkaulan. Jyväskylän seudulla valtatiellä 23 on peräti neljä epäjatkuvuuskohtia, joissa tie kääntyy.
Valtatie 23 jatkuu yhdessä valtatien 9 kanssa Hankasalmelle, jossa valtatie 23 kääntyy ja jatkuu Pieksämäen kautta Varkauteen. Pieksämäellä valtatie 23 kääntyy peräti neljässä liittymässä, jotka sijaitsevat lyhyellä etäisyydellä toisistaan. Varkaudessa tie kulkee kaupungin keskustan halki, mikä ruuhkauttaa joskus liikennettä.
Varkauden jälkeen tie jatkuu Joensuuhun. Varkauden ja Joensuun välillä tie on monin paikoin kapea ja mäkinen. Liperin Viinijärvellä tie kääntyy ja kulkee loppumatkan kohti Joensuuta yhdessä valtatien 9 kanssa. Liperin Ylämyllystä alkaa valtatien 9 kanssa yhteinen moottoritieosuus.
Valtatie 23 kulkee seuraavien maakuntien alueella: Satakunta – Pirkanmaa – Keski-Suomi – Etelä-Savo – Pohjois-Savo – Etelä-Savo (uudelleen) – Pohjois-Savo (uudelleen) – Pohjois-Karjala – Pohjois-Savo (uudelleen) – Pohjois-Karjala (uudelleen).
Valtatie 23 kulkee seuraavien kuntien alueella: Pori – Pomarkku – Kankaanpää – Jämijärvi – Parkano – Ikaalinen – Parkano (uudelleen) – Kihniö – Virrat – Keuruu – Petäjävesi – Jyväskylä – Laukaa – Hankasalmi – Pieksämäki – Joroinen – Pieksämäki (uudelleen) – Joroinen (uudelleen) –  Pieksämäki (uudelleen) – Joroinen (uudelleen) – Varkaus – Leppävirta – Heinävesi – Leppävirta (uudelleen) – Heinävesi (uudelleen) – Liperi – Joensuu.
Joukkoliikenne
Porista Kankaanpäähän ajetaan lukuisia lähtöjä päivittäin. Jyväskylän ja Keuruun välillä on samaten kattava tarjonta. Pori-Jyväskylä-välillä ei ole julkisen liikenteen yhteyttä, yhteys kiertää Tampereen kautta. Jyväskylän ja Joensuun välillä ajetaan päivittäin molempiin suuntiin yksi pikavuoro ja arkisin sitä täydentää myös toinen vuoro.
Historiaa
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä nykyisestä valtatiestä 23 Noormarkun ja Parkanon välinen osuus oli kantatie 65 sekä Varkauden ja Joensuun välinen osuus kantatie 70. Suurimmalta osalta nykyisen valtatien reittiä tie kuitenkin puuttui kokonaan. Nämä osuudet on rakennettu pääosin 1960- ja 1970-luvuilla. Valtatie 23 tiestä tuli 1970- ja 1980-lukujen taitteessa.
Käsite Järvi-Suomen tie syntyi 1960-luvulla. Jyväskylän ja Hankasalmen välin tie kulki valtatie 9:n linjaa pitkin. Hankasalmelta itään tie uusittiin vanhaa Pieksämäen tietä mukaillen. Jyväskylästä länteen tie tehtiin 1960–1970-luvuilla vanhaa Keuruun ja Petäjäveden tietä parantamalla ja oikomalla. Jyväskylän ja Petäjäveden välinen osuus rakennettiin vuosina 1965–1969. Keuruulta Parkanoon tie rakennettiin kokonaan uudelle linjalle. Jyväskylässä tielle rakennettiin uusi sisääntulo Keltinmäen ja Kypärämäen välistä Myllyjärvelle yhtyen valtatie 4:ään Keljossa. Tien viimeinen osuus valmistui 1978. Aluksi Porin ja Jyväskylän välinen tie oli kantatie 65 ja Hankasalmen ja Joensuun välinen osuus kantatie 70.
Batoliitti
Muodostuminen
Vaikka batoliitit saattavatkin näyttää samanlaisilta, ne muodostuvat monimutkaisten prosessien seuraksena. Ne koostuvat useista suurista plutoneista eli magmakivimassoista, jotka ovat yleensä mittasuhteiltaan epäsäännöllisiä mutta useiden kilometrien mittaisia. Ne voidaan erottaa ympäröivästä magmakivestä eri kriteerien, kuten iän, koostumuksen ja rakenteen, perusteella. Plutonit ovat kiteytyneet magmasta, joka kulki kohti maanpintaa maankuoren pohjalla olleesta aukosta.
Perinteisesti näiden plutonien on ajateltu muodostuneen, kun verrattain kelluvaa magmaa nousee suuret määrät; magmaa kutsutaan plutoniseksi diapiiriksi. Koska diapiirit ovat nesteytyneet ja erittäin kuumia, ne nousevat ympäröivän kiven läpi työntäen sen sivuun ja osittain myös sulattaen sen. Valtaosa diapiireista ei saavuta maanpintaa (jolloin ne muodostavat tulivuoren), vaan ne hidastuvat, jäähtyvät ja kiinteytyvät 5–30 kilometriä maanpinnan alapuolella plutoneiksi.
Valtatie 23
Tiehankkeita
Valtatielle 4 Jyväskylän seudulle sekä valtatielle 6 sekä Valtatie 9 Joensuuhun tehdyt suunnitelmat koskevat myös valtatietä 23.
Batoliitti
Muodostuminen
Batoliitti syntyy, kun useat plutonit yhdistyvät muodostamaan valtavan graniittikivikokonaisuuden. Jotkut batoliitit ovat jättiläismäisiä, ja ne myötäilevät entisiä ja nykyisiä subduktiovyöhykkeitä sekä muita mannerkuoren lämpölähteitä jota satoja kilometrejä. Esimerkiksi Sierra Nevadan batoliitti on tällainen valtava, yhtenäinen graniittimuodostelma, ja se muodostaa suurimman osan Kalifornian Sierra Nevadasta. Vielä suurempi batoliitti on Kanadan itärannikolla oleva ''Coast Plutonic Complex. Se'' on 1 800 kilometriä pitkä batoliittikompleksi, joka muodostaa osan Rannikkovuorista ja jatkuu Alaskan eteläosiin.
Valtatie 23
Tiehankkeita
Liikennevirastolla on suunnitelma tien parantamisesta Varkauden ja Viinijärven välillä. Suunnitelmaan kuuluu kaarteiden oikaisuja, mäkiosuuksien loiventamista, keskikaiteellisten ohituskaistojen rakentamista, yksityistiejärjestelyjä ja tievalaistuksen lisäämistä. Hankkeen kokonaiskustannusten arvioidaan olevan noin 53 miljoonaa euroa. Lukuun ottamatta Karvion kohtaa hanke hyväksyttiin Liikennevirastossa (nyk. Väylävirasto) helmikuussa 2014. Hanke aloitettiin maaliskuussa 2014 rakentamalla ohituskaistapari Varkauden Alakylän kohdalle. Hankkeen rakentamista jatkettiin vuosien 2015-2019 aikana rakentamalla ohituskaistaosuuksia Kypäräjärven ja Sarkamäen kohdille. Vuoden 2020 neljännessä lisätalousarviossa osoitettiin 10.5 miljoonan euron suuruinen elvytyspaketti valtatien 23 parantamiseksi. Rahoitusta tullaan käyttämään liittymä- ja yksityistiejärjestelyihin, kallioleikkausten avartamiseen sekä valtatien pystygeometrian parantamiseen. Vuoden 2022 tietojen mukaan muilta osin hankkeen toteuttamisesta ei ole tehty päätöstä. Porin Söörmarkkuun rakennettiin uusi eritasoliittymä korvaamaan vanha sekä liikennesujuvuudeltaan erittäin heikko valtateiden 8 ja 23 välinen tasoliittymä. Hankkeen rakentaminen aloitettiin vuonna 2018 ja hanke valmistui vuoden 2019 aikana.
Batoliitti
Pinnanmuodostuma ja eroosio
Batoliitti on yli 100 neliökilometrin laajuinen esiin tullut, (pääosin) yhtenäinen plutoninen kivimuodostuma. Pienempiä muodostumia kutsutaan stokeiksi. Valtaosa (puhkeamien kautta) näkyville tulleista batoliiteista on huomattavasti suurempia kuin 100 km2. Alueet ovat paljastuneet kymmenistä miljoonista satoihin miljooniin vuosiin jatkuneen eroosion ja vuorijonopoimutuksen seurauksena.
Batoliitit kokevat suuren paineen muutoksen paljastuessaan syvältä maanpinnan alta, ja siksi niiden kiderakenne laajenee hieman ajan mittaan. Laajeneminen ilmenee exfoliaationa, eräänä massaliikunnon muotona. Exfoliaatiossa kuperia, melko ohuita kivilaattioja irtoaa batoliittien paljastuneista pinnoista, ja prosessia kiihdyttää halkeamissa olevan veden jäätyminen, eräs rapautumisen muoto. Tuloksena on melko sileitä ja pyöreitä vuorenrinteitä, ehkä tunnetuimpana Yosemiten kansallispuistossa oleva Half Dome.
Todella upeeta
Todella upeeta on BBC:n tuottama ja näyttelijä Jennifer Saundersin kirjoittama komediasarja, farssi, jota on esitetty vuodesta 1992 kausittain. Sarjan tunnusmusiikin ”This Wheel’s on Fire” esittää Julie Driscoll yhdessä Adrian Edmonsonin kanssa. Kappaleen ovat alun perin tehneet Bob Dylan ja The Band.
Ennen sarjaa Saundersilla oli yhdessä Dawn Frenchin kanssa TV-show, jossa toistuneen sketsin pohjalta syntyi sitten Todella upeeta. Suomessa sarjaa ovat esittäneet Yle TV1, TV5 ja AVA.
Sarjasta tehtiin yhdysvaltalainen versio, jota esitettiin Foxilla vuonna 2009. Sarjan tuottajana toimi Saunders.
Vuonna 2000 British Film Instituten kyselyssä ammattilaiset valitsivat sarjan kaikkien aikojen 17. parhaaksi brittiläiseksi TV-ohjelmaksi.
Sarjan puitteet
Saunders itse esittää pääosaa, henkisesti epäkypsää yksinhuoltajaäitiä nimeltä Ed(w)ina Monsoon. Hän on jättänyt elämässään vähemmälle huomiolle kaiken muun paitsi muotibisneksen, ja hän tietää kuinka saada kaiken haluamansa. Edinaa säestää ja kannustaa jos mahdollista vieläkin härskimpi ja häpeämättömämpi ystävätär Patricia "Patsy" Stone, jota esittää Joanna Lumley. Tällä on kaikkia kuviteltavissa olevia paheita nymfomaniasta, huumeiden väärinkäytöstä ja alkoholismista lähtien. Vastapainona on Edinan varhaiskypsä, tylsä ja jalat maassa pitävä tytär Saffron, joka yrittää kaikin keinoin opiskella ja huolehtia taloudesta, eli tilanteeseen kuuluu käännetty vanhemmuus. Saffya esittää Julia Sawalha.
Sivurooleissa esiintyy kirjavaa sakkia: kelvoton isoäiti, tuottajia, sihteereitä. Lähes jokaisessa jaksossa on vieraillut tunnettuja julkisuuden henkilöitä useimmiten omana itsenään, muun muassa Twiggy, Lulu, Britt Ekland, Helena Bonham Carter, Whoopi Goldberg, Sofie Gråbøl, Elton John, Ruby Wax.
Vuonna 2011 Jennifer Saunders ilmoitti, että sarjan pohjalta tehdään elokuva, ja Todella upeeta -elokuva tuli ensi-iltaan elokuussa 2016.
Sergej Ćetković
Sergej Ćetković (s. 8. maaliskuuta 1976) on montenegrolainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan Moj Svijet. Hän esiintyi ensimmäisessä semifinaalissa, josta pääsi finaaliin. Finaalissa sijoitus oli 19.. Ćetković valittiin Serbian vuoden miespoplaulajaksi vuonna 2010.
Kovarianssifunktio
Kovarianssifunktio on todennäköisyyslaskennassa, erityisesti stokastiikassa ja tilastotieteessä käytettävä riippuvuuden määrän ilmaisemiseen käytettävä mitta. Stokastisissa prosesseissa, jotka muistuttavat esimerkiksi aikasarjoja, käytetään autokorrelaatiota prosessin sisäisen riippuvuuden mittaamiseksi. Satunnaiskentissä, jotka muodostetaan moniston avulla, satunnaismuuttujien välillä olevan riippuvuuden määrää mitataan spatiaalisen autokorrelaation avulla. Riippuvuutta ilmaisevan kovarianssifunktion rinnalla käytetään myös korrelogrammia ja variogrammia.
Kovarianssin määritelmä
Kahden satunnaismuuttujan X ja Y välinen riippuvuus määritellään kovarianssin avulla. Kovarianssi merkitään ja määritellään Lausekkeet voidaan kertoa auki Koska odotusarvo E on lineaarinen operaattori ja jos sen arvot merkitään E[X]=\mu_X ja E[Y]=\mu_Y, saadaan
Satunnaiskentän kovarianssi
Satunnaiskenttien kohdassa x olevat tai indeksillä x merkityt satunnaismuuttujat voidaan esittää merkinnällä Silloin merkinnät Z(x) ja Z(y) tarkoittavat eri pisteissä x ja y olevia satunnaismuuttujia. Näiden välinen riippuvuus on ollut tapana merkitä Käytännön sovelluksissa, jollainen on esimerkiksi geostatistiikka, satunnaiskenttiä Z(x) ovat esimerkiksi maaston alueita tai maanalaisia tilavuuksia. Tutkittavaa ilmiötä vastaavan matemaattisen satunnaiskentän stationäärisyys voi olla niin vahvaa, että kovarianssi riippuu pelkästään joko pisteiden välisestä etäisyydestä tai etäisyyden suuntavektorista. Tällaisissa tapauksissa kovarianssin arvot ovat esimerkiksi etäisyyden ja suunnan funktioita tai pelkästään etäisyyden funktioita \sigma(h). Tämän tyyppisiä kovariansseja kutsutaan kovarianssifunktioiksi ja niitä merkitään \sigma:n sijasta tavallisesti C(h).
Peruspiirteet
Jos satunnaismuuttujan varianssin arvo merkitään, niin satunnaismuuttujan kovarianssi itsensä kanssa on (varianssin määritelmän mukaan). Satunnaiskentissä, jossa satunnaismuuttujien riippuvuus heikkenee etäisyyden kasvaessa, on yleensä suurin riippuvuus lähekkäin sijaitsevilla satunnaismuuttujilla. Kovarianassifunktiossa tämä tapahtuu etäisyysarvoilla nolla eli C(0), jolloin kovarianssi saa varianssin arvon eli
Monesti halutaan, vaikka kokeellisesti eli tilastollisesti määritellyt kovarianssien arvot ovat tietyillä etäisyyksillä negatiivisia, kovarianssifunktion olevan positiividefiniitti eli C(h) \ge 0. Mikäli negatiivisia riippuvuuksia löytyy, tarkoittaa se, että toisen satunnaismuuttujan arvot vähenisi kun toisen kasvaisi, ja päinvastoin. Tämä on luonnonsovelluksissa harvinaista, mutta taloussovelluksissa yleisempää.
Satunnaiskentissä riippuvuus yleensä heikkenee etäisyyden kasvaessa. Jos riippuvuuden heikkeneminen ja etäisyyden kasvaminen on koko ajan samansuuntaista, on kovarianssi etäisyyden suhteen vähenevä funktio. Kovarianssifunktion maksimi eli varianssi saavutetaan silloin origossa.
Stationäärisyysoletuksien vaikutuksia
Satunnaiskentän vahva stationäärisyys takaa kaikille satunnaismuuttujille saman jakauman, samat momentit ja satunnaismuuttujien moniulotteiset jakaumat ovat invariantit paikan valinnalle. Nämä ehdot takaavat myös kovarianssifunktiolle saman arvon samalla etäisyydellä olevalle satunnaismuuttujaparille. Jos niiden toinen momentti on lisäksi äärellinen, on niillä äärellinen odotusarvo, joka on vakio, ja kovarianssifunktion arvo riippuu vain erotusvektorista. Tällaisia ideaalisia satunnaiskenttiä ei luonnosta kuitenkaan löydy.
Satunnaiskentän heikko stationäärisyys ei takaa samaa moniulotteista jakaumaa, joka on invariantti paikan valinnalle. Satunnaiskentän kaikilla satunnaismuuttujilla on kuitenkin äärellinen odotusarvo E[Z(x)]=\mu ja toinen momentti E[Z(x)^2]. Kovarianssifunktio riippu vain etäisyysvektorista. Muita satunnaiskentän ominaisuuksia ei taata. Niiden seurauksena satunnaiskentän varianssi on vakio ja korrelogrammi on rajoitettuna olemassa Kovarianssifunktio on näiden lisäksi etäisyysvektorin suhteen symmetrinen eli C(h)=C(-h) ja sen arvot ovat Kaikki edellä kerrotut vahvan ja heikon stationäärisyyden ominaisuudet ovat voimassa Gaussisella satunnaiskentällä.
Heikkokin stationäärisyys on käytännän kannalta erittäin vahva oletus ja tulee harvoin täytyttyä. Siksi on kehitetty sovelluksia varten sellainen stationäärisyysehto, jossa odotusarvo voi vaihdella ja toinen momentti voi olla ääretön.
Satunnaiskentän sisäinen stationäärisyys on määritelty niin, ettei kovarianssia voi käyttää, sillä se muuttuu negatiiviseksi. Kovarianssifunktion sijasta käytetään näissä tapauksissa variogrammia.
Kovarianssin estimaattori
Yleensä kovarianssifunktio määritetään tutkimuskentältä z(x) määritetyistä näytteistä z_i. Aluksi tulee kovarianssifunktion määrittelyssä huomioida sekä etäisyys että suunta, joista muodostetaan omat luokat ja joiden kovarianssit lasketaan luokittain. Jos kovarianssi on kuitenkin samanlainen eri suunnissa, voidaan eri suuntien etäisyydet yhdistää samaan etäisyysluokkaan. Kullekin etäisyysluokalle h_klasketaan sitten kovarianssien arvot Kun kaikki etäisyysluokat h_k on määritetty, sovitetaan niihin kovarianssifunktion lauseke niin, että käyrä kulkee mahdollisimman lähellä kaikkia estimoituja etäisyysluokkien kovarianssiarvoja. Tätä käyrää kutsutaan kokeelliseksi eli empiiriseksi kovarianssifunktioksi.
Sigismund (nimi)
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu noin 60–80 Sigismund-nimistä, 20–40 Sigmund-nimistä ja 10–20 Siegmund-nimistä miestä.
Nimipäivät
Sigismund-nimi on aikoinaan ollut mukana Suomen almanakassa. Vuosina 1705–1706 nimipäivä oli 2. toukokuuta, ja vuosina 1739–1928 se oli 6. toukokuuta.
Vuosina 1747–1900 Sigismundilla oli myös Ruotsin almanakassa nimipäivä 6. toukokuuta. Ruotsissa Sigismund poistettiin almanakasta vuosisadanvaihteen nimipäiväuudistuksessa ja se korvattiin muodolla Sigmund. Sigmundin nimipäivää vietettiin 6. toukokuuta vuosina 1901–1992 ja 10. tammikuuta vuosina 1993–2000.
Norjassa Sigmundilla on vuodesta 1989 lähtien ollut nimipäivä 10. tammikuuta.
Finlands Svenska Skolungdomsförbund (FSS)
Finlands Svenska Skolungdomsförbund FSS rf on suomenruotsalaisia koululaisia edustava koululaisyhdistys. Se on perustettu 4. tammikuuta 1921. Järjestön jäsenmääräksi arvioidaan noin 2000.
Tarkoitus ja toiminta
Finlands Svenska Skolungdomsförbundin tarkoituksena on Tarkoituksensa edistämiseksi järjestö antaa kannanottoja ja lausuntoja, kirjoittaa mielipidekirjoituksia ja osallistuu muuten yhteiskunnalliseen keskusteluun radiossa, televisiossa ja lehdissä.
FSS järjestää myös erilaisia tapahtumia, joista suurimpia on vuosittain syksyllä järjestettävä Kulturkarnevalen, jossa osallistujat osallistuvat erilaisiin työpajoihin, jotka liittyvät esimerkiksi musiikkiin, draamaan tai kuvataiteeseen.
Järjestön ylin päättävä elin on keväisin järjestettävä vuosikokous, jota kutsutaan nimellä Elevriksdagen (lyh. ERIK, kääntyy suomeksi "oppilasvaltiopäivät"). Äänioikeutettuja kokouksessa ovat kaikki järjestön jäsenet. Kokouksessa päätetään poliittisesta ohjelmasta ja toimintasuunnitelmasta sekä valitaan järjestön hallitus. Hallitukseen kuuluu puheenjohtaja, kaksi varapuheenjohtajaa ja neljästä kahdeksaan jäsentä. Hallituksen puheenjohtajana on keväästä 2023 alkaen toiminut Cecilia Huhtala.
Järjestön toimisto sijaitsee Helsingissä, osoitteessa Kasarmikatu 1. Jäsenilleen FSS tarjoaa palveluja, kuten opiskelijajäsenilleen opiskelijakortin, joka oikeuttaa erilaisiin alennuksiin, sekä kaikille jäsenilleen vuosittain kalenterin ja järjestön lehden, Elevbladetin.
Talous
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille :
Kerttu Nurminen
Kerttu Anneli Nurminen, o.s. Rantanen (s. 8. maaliskuuta 1943 Lahti) on suomalainen muotoilija ja lasitaiteilija.
Henkilöhistoria
Nurminen syntyi konstaapeli Oiva Rantasen ja Sigrid Granbergin perheeseen. Nurmisen puoliso on vuodesta 1972 lähtien ollut lasimestari Olavi Nurminen. Kerttu Nurminen valmistui alkujaan merkonomiksi 1962. Hän opiskeli myöhemmin Kaj Franckin oppilaana Taideteollisesta korkeakoulussa ja valmistui sieltä keraamikoksi 1970. Nurminen työskenteli Nuutajärven lasitehtaalla lasitaiteilijana vuodesta 1972 vuoteen 2007 ja oli Iittalan viimeinen kuukausipalkattu lasisuunnittelija.
Taiteellinen tuotanto
Tunnettuja Kerttu Nurmisen Nuutajärven lasitehtaalle suunnittelemia astioita ovat Mondo-, Verna- ja Palazzo-lasisarjat. Hän on tullut tunnetuksi myös uniikkitöistään, joita hän on tehnyt filigraani-, graal- ja verholasierikoistekniikoilla sekä muilla tekniikoilla. Töitä on ollut esillä useissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. Muun muassa Venetsiassa Nurminen on osallistunut Aperto Vetro -yhteisnäyttelyyn ja pitänyt Acquatico-yksityisnäyttelyn 1998.
Nurmisen töitä on monien koti- ja ulkomaisten museoiden kokoelmissa, kuten Designmuseossa, Suomen Lasimuseossa, Victoria ja Albert Museumissa Lontoossa sekä Art Gallery of Western Australia -museossa Perthissä. Hän on saanut valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1990 ja Kaj Franck -muotoilupalkinnon vuonna 1996. Nurmisen töitä oli esillä Finnish Design 125 vuotta -näyttelyssä Design Forumissa vuonna 2000. Hän on säännöllisesti osallistunut uniikkilasiteoksillaan myös Nuutajärven lasitehtaan alueella pidettäviin kesänäyttelyihin.
Harmaaposkiaratti
Harmaaposkiaratti (Brotogeris pyrrhoptera) on eteläamerikkalainen uhanalainen papukaija. Se elää Ecuadorin länsi- ja lounaisosissa sekä Perun luoteiskolkassa. Lajin holotyypin kuvaili John Latham Guayaquilista Ecuadorista 1801.
Tapanilan tiilitehtaan hiekkarata
Tapanilan tiilitehtaan hiekkarata oli Helsingin maalaiskunnassa lähellä Tapanilassa sijainnut kapearaiteinen rautatie. Se alkoi Tapanilassa Tiilentekijänmäellä sijainneelta Malmin kalkkihiekkatiilitehtaalta ja johti Tattarisuon yli suon takana sijainneille hiekkakuopille. Radan linjausta siirrettiin jonkin verran pohjoiseen päin Helsinki-Malmin lentoaseman rakentamisen yhteydessä, koska vanha ratalinja jäi kiitotien pään alle.
Vuonna 1909 perustettu Malmin kalkkihiekkatiilitehdas siirtyi 1934 Helsingin kaupungin haltuun. Kalkkihiekkatiilitehtaan tyhjät rakennukset poltettiin keväällä 1979.
Valtatie 29
Valtatie 29 on Keminmaasta Tornioon johtava valtatie. Tie eroaa Keminmaassa Helsingistä Utsjoelle johtavasta valtatiestä 4. Torniossa tiestä eroaa valtatie 21 Kilpisjärvelle. Valtatie 29 päättyy Ruotsin rajalle, josta jatkuu eurooppatie E4 Sundsvallin ja Tukholman kautta Helsingborgiin.
Reitti ja tieyhteydet:
Valtatie 29 on vain 16 kilometriä pitkä, ja se onkin Suomen lyhyin valtatie. Valtaosa tiestä on Perämerentie-nimistä moottoritietä, joka on maailman pohjoisin moottoritie. Valtatie 29 oli myös Suomen ensimmäinen kokonaan nelikaistainen valtatie. Valtatie 29 kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin ja yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon. Keminmaan ja valtatien 21 liittymän välinen osuus on osa eurooppatietä E8 ja valtatien 21 ja valtakunnanrajan välinen osuus osa eurooppatietä E4.
thumb|left|Valtatie 29 Kyläjoen eritasoliittymän kohdalla. thumb|left|Kaksikielinen "Ruotsi"-kyltti Tornion keskustassa, Suomen puolella 200 metrin päässä Ruotsin rajalta Tienumero 29 otettiin käyttöön moottoritieosuuden valmistuessa vuonna 2001. Tätä ennen Tornion ja Keminmaan välinen osuus oli osa valtatietä 21.
Vuosina 2007–2008 Tornion ja Haaparannan kaupunkien yhteisen ydinkeskustan rakentamiseen liittyen valtatietä 29 siirrettiin valtakunnanrajan kohdalla. Suomen puolella tietä siirrettiin etelään 380 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi kiertoliittymä korvaamaan Länsirannan liikennevalo-ohjattu liittymä. Ruotsin puolella uutta E4-tietä rakennettiin noin 450 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi nelikaistainen rajasilta, jonka kustannukset maat jakoivat puoliksi. Hankkeen kustannukset Suomen osalta olivat noin 2,6 miljoonaa euroa.
Suomen muihin moottoritieosuuksiin verrattuna valtatien 29 liikenne on tavanomaista vähäisempää. Vuonna 2022 valtatien 29 moottoritieosuudella kulki päivittäin keskimäärin noin 9300-9400 ajoneuvoa vuorokaudessa, mistä 800-900 oli raskaan liikenteen ajoneuvoja. Vilkkaimmillaan tie on Tornionjoen sillan kohdalla, missä liikennemäärät kohoavat noin 17500 ajoneuvoon vuorokaudessa.
ARA Nueve de Julio (1892)
ARA Nueve de Julio oli Argentiinan laivaston vuonna 1892 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Suunnittelu
Lisäksi aluksen savuhormit oli pidennetty. Aluksella oli teräsrunko ja kaksinkertainen pohja lukuun ottamatta kattila- ja konehuoneita, joissa rungon syvyys ei mahdollistanut pohjaratkaisun toteuttamista. Sen voimanlähteenä oli kahteen akseliin kytketty Humphrys Tennantin toimittamat kaksi VTE-moottoria, joihin oli kytketty kahdeksan höyrykattilaa. Aluksen suojana oli 4,5-3,5 tuuman panssarikansi.
Valmistus
Alus tilattiin Armstrongin Elswickin telakalta ja sen köli laskettiin helmikuussa 1891 telakkanumerolla 570. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1892 ja se otettiin palvelukseen 27. tammikuuta 1893.
Palvelus
Aluksen palvelus oli pääosin tapahtumaköyhää lukuun ottamatta vuoden 1893 kapinan tukahduttamista valtaamalla kapinallisten hallussa olleen torpedovenetukikohdan Tigressä.
Espoon metsärata
Espoon metsärata oli Espoossa sijainnut kapearaiteinen puutavaran kuljetukseen tarkoitettu kenttärata. Rata rakennettiin ensimmäisen maailmansodan aikana, kun venäläiset teettivät Helsingin seudun linnoitustöiden yhteydessä suuria metsänhakkuita. Rata lähti rantaradan varrelta Espoon rautatieasemalta pohjoiseen ja haarautui Lövkullassa kahteen suuntaan niin, että yksi haara johti Gumbölen kautta Nuuksioon Nupurin kartanon maille ja toinen haara Träskändan kautta Röylään.
Metsärata rakennettiin nopeasti talvisaikana suoraan lumesta auratulle maanpinnalle, ja roudan ja lumen sulettua radalla tapahtui useita junien raiteiltasuistumisia. Aluksi radalla käytettiin höyryvetureita mutta radan huonon kunnon takia ne jouduttiin korvaamaan hevosilla. Metsätöissä käytettiin kiinalaisia Mantšuriasta ja Amurin alueelta tuotuja vierastyöläisiä, ja rataa kutsuttiinkin "kiinalaisrautatieksi".
Rata purettiin maailmansodan päätyttyä. Espoonjoen ylittäneen puisen rautatiesillan jäännökset olivat nähtävissä vielä 1980-luvulla.
Tremithus
Tremithus ( tai Tremithous, myös Tremēthūs,, Trimythos, ) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi saaren itäisissä sisäosissa nykyisen Tremetousián kylän lähellä.
Historia
Tremithuksen historiasta tiedetään vain vähän. Se vaikuttaa kukoistaneen hellenistiseltä varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle. Ptolemaios mainitsee sen Kyproksen sisämaan kaupunkien joukossa. Stefanos Byzantionlainen kutsuu sitä kyläksi ja sanoo sen saaneen nimensä alueella kasvaneesta tärpättipistaasista (terebinthos, Pistacia terebinthus). Kaupungin asukkaista käytettiin etnonyymejä Tremithūsios ja Tremithopolitēs.
Varhaiskristillisellä kaudella Tremithus oli piispanistuin, ja sen ensimmäinen piispa oli Spyridon, jonka tiedetään osallistuneen muun muassa Nikean kirkolliskokoukseen vuonna 325.
Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri
Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri on Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristön esimies. Pääsihteerin päivittäisiin tehtäviin kuuluu YK:n jokapäiväinen johtaminen.
Tremithus
Rakennukset ja löydökset
Tremithus on ollut suhteellisen pieni kaupunki. Joitakin sen jäänteitä on löydetty nykyisen kylän ympäristöstä. Piirtokirjoituksen perusteella kaupungissa on ollut Apollonin kultti ja pyhäkkö. Tiet yhdistivät Tremithuksen Salamiihin ja Kitioniin. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen eteläpuolelta.
Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri
Pääsihteerin rooli
Pääsihteerin rooli on olla osana kansainvälistä yhteisöä ja muistuttaa jäsenvaltioita niiden kansainvälisistä velvollisuuksista maailmanpolitiikassa.
Pääsihteerin työhön kuuluu kaikkien YK:n päättävien elinten toiminnan saattaminen sopusuhtaiseen yhteistoimintaan, paitsi Kansainvälisen tuomioistuimen, jonka toiminta ei kuulu pääsihteerin alaisuuteen.
Pääsihteerin kansainvälisiin tehtäviin kuuluu maailmanrauhaa ja turvallisuutta uhkaavien uhkien tuominen YK:n turvallisuusneuvoston tietoisuuteen.
Pääsihteeri voi myös itse käyttää omaa kansainvälistä vaikutusvaltaansa jäsenmaiden välisissä kiistoissa ja osallistua kriisitilanteiden selvittämiseen henkilökohtaisesti tai nimittää ulkopuolisen erityisedustajan niitä hoitamaan, YK:n turvallisuusneuvoston siunauksella.
Vaikka pääsihteerin rooli yksi maailman merkittävimmistä koko laajalla kansainvälisellä areenalla, on hänen toimintansa silti hyvin rajallista, sillä hänen työnsä ja asemansa perustuvat luottamukseen, ja hänen mahdollisesta jatkosta vastaavat yhdessä YK:n yleiskokous ja turvallisuusneuvosto, jotka voivat esittää pääsihteerille epäluottamuslauseen, mikäli ne ovat tyytymättömiä pääsihteerin toimintaan.
Pääsihteerin hallinnollisiin vastuualueisiin kuuluu myös olla mukana laatimassa kahdeksi vuodeksi YK:n budjettiesityksiä, joita YK:n sihteeristö laatii valmiiksi pääsihteerille, jonka tehtävänä on esittää ne yleiskokoukselle, joka hylkää tai hyväksyy ne.
Valinta ja toimikausi
YK:n peruskirja ei määrittele niinkään tarkasti pääsihteerin valintaprosessia mutta YK:n yleiskokous on valinnut tähän asti YK:n turvallisuusneuvostolta saamiensa ehdokaslistan nimien mukaan sopivimman henkilön uudeksi pääsihteeriksi. Turvallisuusneuvoston pysyvät jäsenvaltiot voivat aina estää pääsihteerin nimityksen käyttämällä veto-oikeutta.
Pääsihteerin toimikausi on viisivuotinen ja sama henkilö voi toimia pääsihteerinä enintään kaksi kautta, mikäli hänet valitaan jatkokaudelle tai mikäli hän ylipäätänsä hakee toiselle kaudelle.
Pääsihteerin valinta 1946-2016
Valinnan voittaja on lihavoitu
Guayananaratti
Guayananaratti (Brotogeris versicolurus) on eteläamerikkalainen papukaija. Se elää Amazonin alueella Kaakkois-Kolumbiasta ja Koillis-Perusta Brasilian itärannikolle ja Ranskan Guyananaan saakka. Karanneista häkkilinnuista syntyneitä populaatioita elää muun muassa Limassa, Puerto Ricossa ja Yhdysvalloissa. Lajin holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Cayennesta 1776.
Lebo Mathosa
Lebo Mathosa (1977 – 23. lokakuuta 2006) oli eteläafrikkalainen kwaiton ja hip hopin esittäjä.