cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
PeTo-Jussit
Uusi alku nuorella joukkueella
Kausi 2011 oli Petojusseille suurta muutoksen aikaa. Joukkueesta moni lopetti tai vaihtoi joukkuetta. Lukkari Maiju Ketosen lopettaminen ja muun muassa Elina Mäen siirtyminen Jyväskylään teki joukkueeseen suuren aukon jota tuli korvaamaan entistä nuorempia pelaajia. Nuoren joukkueen vaihtuvuus tuli sopivaan aikaan, kun sarjasta putoaminen estettiin koska sarjasta oli jo aiemmin luopunut joukkueita.
Kaudeksi 2012 Petojussien joukkue uudistui jälleen rajusti. Pelinjohtaja vaihtui jälleen ja tällä kertaa urakkaa alkoi hoitamaan Timo Rintamäki. Edellisellä kaudella palkittu Rintamäki siirtyi Ylihärmään ja kokonaisuudessaan Petojussien tammikuussa julkistamassa joukkueen rungossa kahdestatoista pelaajasta viisi pelasi edellisellä kaudella joukkueessa. Joukkueen nuoruus ja vaihtuvuus näkyi joukkueen otteissa kentällä, minkä johdosta joukkue hävisi useita otteluita virheiden seurauksena. Kausi 2012 alkoi ja päättyi Petojussien osalta voitokkaasti mutta kahden voitto-ottelun välissä oli 20 tappiollista sarjakierrosta minkä johdosta joukkue jäi ensimmäistä kertaa runkosarjan päätteeksi sarjataulukon peränpitäjäksi.
Ykköspesistä ja Suomensarjaa: Kakkosjoukkueen kausihistoria
Kakkosjoukkue pelasi seuran ensimmäisellä kaudella Ykköspesiksessä, jossa se sijoittui runkosarjassa kuudenneksi 18 pisteellään. Voitettuja otteluita oli 7 ja hävittyjä 11 juoksueron ollessa 193-194. Jatkopeleihin ei sääntöjen mukaan ole mahdollisuutta, jos samalla seuralla on yhtä korkeammalla sarjatasolla jo joukkue, joten pudotuspelejä ei kakkosjoukkueen osalta pelattu. Pelinjohtajina kakkosjoukkueella oli kaudella 2005 Jouni Sivunen ja Harri Heinäheimo. Kakkosjoukkue luopui sarjapaikasta seuraavalle kaudelle pelaajapulan vuoksi.
Kaudelle 2007 kakkosjoukkue tuli taas kasaan ja joukkue lähti pelaamaan Suomensarjaan. Suomensarjassa joukkue pelasi Jussi Ketosen johtamana 14 ottelua joista joukkue voitti 9 ja hävisi kuusi. Otteluista tuli yhteensä 22 pistettä ja joukkue sijoittui lohkonsa viidenneksi, joka ei riittänyt nousukarsinotihin. Kuitenkin seuraavaksi kaudeksi tulleen sarjajärjestelmän muutoksen myötä joukkue pääsi mukaan naisten uuteen Ykköspesikseen.
Toiminnan loppuminen
Vuoden 2012 aikana Petojussien toiminta alkoi hiipua. Heikommin sujuneet kaudet ajoivat seuran tilanteeseen, jossa resurssi- ja toimijapula rajoittivat toimintaa. Joulukuussa 2012 Petojussien hallitus katsoi toimintansa kykenemättömäksi pääsarjassa Superpesiksessä ja luopui sarjapaikasta, hakien tosin Ykköspesispaikkaa. Paikka jäi saamatta ja seura teki päätöksen lopettaa toimintansa itsenäisenä seurana. Pesäpallotoiminta Peräseinäjoen alueella keskittyi näin ollen Peräseinäjoen Toiveella jonka alaisuuteen Petojussien B-tyttöjoukkue siirtyi kaudeksi 2013.
Palkitut
Lyöjäkuningatar:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Punaisten muistomerkki (Halikon Märynummi)
Muistomerkki on paikalla, jossa teloitettiin ja haudattiin sisällissodan aikana 13. toukokuuta 1918 joukko pääosin Somerolta kotoisin olleita vangittuja punaisia. Vangitut oli kuljetettu edellisenä päivänä Somerolta Kuusjoen Kurkelan nuorisoseurantalolle, sieltä seuraavana päivänä Vaskion kautta Halikkoon ja edelleen ryhmissä teloituspaikalle. Arvio teloitettujen määrästä vaihtelee eri lähteissä 50:n ja 100:n välillä. Muistomerkin on valmistanut A. Toivolan kivihiomo Vehmaan punaisesta graniitista.
PeTo-Jussit
Palkitut
Vuoden tulokas:
Punaisten muistomerkki (Halikon Märynummi)
Paikalla oli ensin puinen risti, myöhemmin metalliristi. Vehmaan punaisesta graniitista veistetty muistomerkki pystytettiin paikalle talvisodan jälkeen ja paljastettiin 3. marraskuuta 1940. Muistomerkin etupuolen kuva-aiheena ovat päivänsäteet. Tekstinä on vuosiluku 1918 ja sanat ”Uhri kallein aatteelle.”
PeTo-Jussit
Peräseinäjoen pesäpallostadion
Petojussit pelasi suurimman osan kotiotteluistansa Peräseinäjoen pesäpallostadionilla joka sijaitsee RitolaHallin läheisyydessä, Peräseinäjoen keskustassa. Kenttä on miesten viralliset mitat täyttävä ja siellä on muiden nykyaikaisten pesäpallokenttien tapaan hiekkatekonurmi, joka on asennettu vuoden 1998 aikana.
Punaisten muistomerkki (Halikon Märynummi)
Paikalliset työväenjärjestöt ovat järjestäneet muistomerkin luona toisen maailmansodan jälkeen joka vuosi nyttemmin helatorstaiksi vakiintuneen kansalaissodan uhrien muistotilaisuuden.
PeTo-Jussit
Logo
Petojussien logo syntyi yhdistelemällä yhdistyineiden seurojen logoja toisiinsa. Logossa etualalla oleva susi on peräisin PeTon logosta ja taustalla oleva salmiakkikuvio eli "Jussikuvio" on peräisin SMJ:ltä joka käyttää sitä peliasuissaan. Logon väritys ja teksti PeTo-Jussit on paranneltu yhteensopivammaksi kokonaisuuden kanssa.
Junioritoiminta
Petojussien junioritoimintaan kuuluu yksi juniorijoukkue, joka on B-ikäisten nuorten tyttöjen joukkue. Joukkue pelasi kaudella 2010 sekä Ykköspesiksessä ja Nuorten Superpesiksessä mutta se jätti Ykköspesis-paikan kesken kauden. Joukkuetta valmentaa Mikko Vainionpää. B-nuoria alemmat ikäluokat pelaavat kantaseuroissa Peräseinäjoen Toiveessa ja Seinäjoen Maila-Jusseissa.
B-junioreiden kausihistoria
Ensimmäisellä kaudellaan Petojussien B-tyttöjen valmentajiksi pelinjohtajiksi tulivat Jussi Ketonen ja Risto Sarvikas. Petojussit pelasi tyttöjen Superpesiksessä runkosarjassa 8 ottelua, joista se voitti 6 ja hävisi 2. Pisteitä runkosarjasta tuli 16 ja sijoitus oli neljäs. Jatkosarjassa Petojussit pelasi kertaalleen kaikkia vastaan, ja tämän jälkeen pelattiin sijoitusottelut. Jatkosarjan 7 ensimmäisestä ottelusta Petojussit voitti viisi ja hävisi kaksi, saavuttaen 12 pistettä ja saadakseen pronssiottelusarjaan vastustajakseen Oulun. Pronssiottelusarja pelattiin paras kolmesta-järjestelmällä ja päättyi Petojussien 2-1 voittoon ja seuran ensimmäisiin mitaleihin. Tyttöjen Itä-Länsi-otteluun Petojusseista valittiin kaudella 2005 Leena Rantamäki.
Kaudella 2006 B-tyttöjen valmentajana jatkoi edelliskaudelta tuttu Jussi Ketonen joka sai valmennusparikseen mukaan pelinjohtoon Tomi Niskasen. Runkosarjassa Petojussit voitti 8 ottelustaan neljä ja hävisi neljä. Pisteitä tuli täten vain 13 eikä Petojussit yltäneet suoraan pudotuspeleihin. Runkosarjan jälkeen Petojussien ottelut jatkuivat vielä jatkokarsinnalla johon se sai vastaansa Pattijoen Urheilijat. Petojussit hävisi ottelun 1-2 päättäen samalla kautensa. Itä-Länsi-otteluun valittiin Petojusseista kaudella 2006 ainoastaan pelinjohtaja Jussi Ketonen.
Kaudeksi 2007 Ketonen siirtyi pois pelinjohtajan paikalta ja Tomi Niskanen tuli hänen paikalleen. Runkosarjassa Petojussit sijoittuivat toiseksi voittaen 10 ottelustaan kaikki 10 ja saaden 27 pistettä juoksueron ollessa 279-55. Runkosarjan jälkeen pelit jatkuivat ylemmässä loppusarjassa jossa Petojussit sijoittui neljänneksi voittaen 9 ottelustaan 6 ja häviten 3, saaden näin 17 pistettä. Pudotuspeleissä Petojussit jäi neljänneksi saaden neljästä ottelustaan vain yhden pisteen. Itä-Lännessä Petojusseista pelasivat Salla Pollari ja Maija Puupponen.
Kausi 2009 mentiin Jari Tyynelän johtamana. Petojussit voittivat runkosarjan voittamalla 14 ottelustaan kaikki 14 juoksueron ollessa 319-39. Pisteitä runkosarjasta tuli 41. Jatkosarjassa Petojussit sijoittuivat toiseksi voittamalla yhdeksästä ottelustaan kuusi. Juoksuero oli 125-51 ja pisteitä tuli 19. Pudotuspeleissä Petojussit sai välierissä vastaansa Feran, josta joukkue eteni suoraan kahdella voitolla finaaliin Vuokatin Vetoa vastaan. Finaalisarja päättyi Petojusseille 2-0 ja sen myötä seura sai ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Kaudella 2009 Itä-Lännessä pelasivat Kirsi Ala-Lipasti, Jenna Tervonen ja pelinjohtaja Jari Tyynelä.
Saavutukset
Petojussit pelasi 5 kauden aikana runkosarjassa 104 ottelua joista se voitti 72 ja hävisi 32 kertaa. Pisteitä Petojussit on saanut 205, eli 1,97 pistettä ottelua kohti. Juoksuero runkosarjaotteluissa on 924-493 (+431). Pudotuspeleissä ja karsintasarjassa joukkue on pelannut 46 ottelua, joista se on voittanut 26, pelannut tasan kerran ja hävinnyt 19 ottelua. Pisteitä jatkopeleissä joukkue on saanut 86 eli 1,87 pistettä ottelua kohti. Juoksuero pudotuspeleissä on 303-237 (+66).
Petojussien toistaiseksi ainoa mitali pääsarjassa on kaudelta 2007, kun joukkue saavutti kauden päätteeksi hopeisen mitalin häviten loppuottelusarjassa Kirittärille. Toinen saavutus pääsarjassa on kaudelta 2008 kun joukkue voitti runkosarjan.
Lisäksi Petojussit on saavuttanut ennen kauden alkua pelattavassa halliturnauksessa kerran SM-hopeaa kaudella 2006, sekä kolme kertaa SM-pronssia kausina 2008, 2009 ja 2010.
{{Palstat
Kapteenit naisten Superpesiksessä
}}
Tuomas Tihinen
Muuta
Tuomas Tihinen on parisuhteessa kilpatanssia harrastavan KTM Anu Purtun kanssa. Nuorena Tihiselle tarjoutui jo paikka lähteä ulkomaille, mutta hän päätti suorittaa ensin koulunsa loppuun Suomessa, sekä hankkia itselleen ammatin. Tuomas Tihinen valmistui suunnitelmien mukaan lopulta vuonna 2006 sähkötekniikan insinööriksi Tampereen Ammattikorkeakoulussa.
Saavutukset
Henkilökohtaiset:
Ismo Leikola
Ismo Mikael Leikola (s. 22. tammikuuta 1979 Jyväskylä) on suomalainen stand up -koomikko, muusikko, kirjailija, käsikirjoittaja ja tubettaja. Vuonna 2014 hänet valittiin Maailman hauskimmaksi ihmiseksi. ​Leikola on Suomen kansainvälisesti menestynein koomikko. Hän esiintyy säännöllisesti Los Angelesin ammattikomediaklubeilla, kansainvälisillä komediafestareilla, on tehnyt viraalivideoita sekä keikkakiertueita muun muassa Yhdysvalloissa, Suomessa ja Uudessa-Seelannissa. Hän on esiintynyt lukuisissa televisio-ohjelmissa Suomessa ja Yhdysvalloissa, esimerkiksi Conan O'Brienin tv-showssa. Vuonna 2015 hänen elämästään tehtiin suomalainen komediasarja.
Ura koomikkona
Vuosina 2007 ja 2008 hän esiintyi maineikkailla Edinburgh Fringe -festivaaleilla Edinburghissa, Skotlannissa.
Toukokuuhun 2014 mennessä Leikola oli esiintynyt Pohjoismaiden lisäksi mm. Britanniassa, Irlannissa, Sveitsissä, Saksassa ja Virossa. Syksyllä hän esiintyi Lontoossa kansainvälisessä komedia-alan näytösshow’ssa. Stand up –sivusto Chortlen kriitikko Steve Bennett arvioi Leikolan illan parhaimmaksi esiintyjäksi. Lokakuussa Leikola voitti ensimmäistä kertaa järjestetyn Funniest Person in the World -kilpailun. Kilpailun järjesti yksi Los Angelesin suurimmista komediaklubeista, Laugh Factory. Laugh Factory -komediaklubiketjun omistaja Jamie Masada sai idean kilpailuun alkuvuonna 2014 nähdessään muslimi- ja juutalaistaustaisten koomikkojen esiintyvän samana iltana hänen klubillaan. Aluksi yleisö oli kirjaimellisesti jakautunut kahteen, mutta loppulta kaikki juttelivat keskenään. Ihmiset, jotka nauravat yhdessä eivät vahingoita toisiaan, hän ajatteli ja alkoi järjestää komediakilpailua, jonka tavoitteena oli maailmanrauhan kasvattaminen. Hän otti yhteyttä kansainvälisiin komediafestivaaleihin löytääkseen eri maiden huiput ja laittoi heiltä saamansa videot esille klubin nettisivulle. Esikarsinnassa oli mukana 10 yhdysvaltalaista ja 19 Yhdysvaltojen ulkopuolelta tulevaa koomikkoa. Lokakuussa 10 parasta kutsuttiin esiintymään Laugh Factoryyn, heistä 5 pääsi jatkoon Las Vegasissa järjestettyyn finaaliin, jossa voittaja valittiin sekä nettiäänestyksen että julkkisraadin avulla. Leikola sai nettiäänestyksessä lähes 160 000 ääntä, toiseksi tullut Pakistanin Saad Haroon sai reilut 59 000 ääntä. Kilpailun voittaja sai 10 000 dollarin palkinnon sekä keikkakiertueen Yhdysvalloissa.
Vuonna 2015 Leikola teki Yhdysvalloissa maailman hauskin henkilö -kiertueen, teki pitkän kiertueen bändinsä kanssa Suomessa ja keikkaili myös Euroopassa. Koomikon uusi aluevaltaus oli yhdeksänosainen komediasarja Elisa Viihteelle. Ismo-sarjassa Leikola pääsi sekä kirjoittamaan että näyttelemään komediaa. Sarja oli yksi viidestä Venla-ehdokkaasta parhaaksi komediasarjaksi. Leikola muutti Angelika Leikolan kanssa Los Angelesiin joulukuussa 2015.
Keväällä 2016 Leikola oli pitkällä kiertueella Uudessa-Seelannissa. Lokakuussa Leikola esiintyi Last Call with Carson Daly -ohjelmassa NBC-kanavalla.
Tammikuussa 2018 Leikola vieraili Conan O'Brienin Conan-ohjelmassa ollen samalla ensimmäinen suomalainen koomikko, joka vieraili amerikkalaisessa talk showssa. Ohjelmasta levisi video, joka nousi viraali-ilmiöksi, mikä siivitti Leikolan uraa Yhdysvalloissa. Videolla Leikola vitsaili englanninkelisen persettä tarkoittavan ass-sanan merkityksistä. Video oli tammikuussa 2018 ohjelman siihenastisen historian katsotuin stand up -video. Elokuuhun 2019 mennessä video oli saanut Facebookissa yli 70 miljoonaa katselukertaa.
Tammikuussa 2019 Leikola alkoi tehdä videosarjaa englanninkielen outouksista Yhdysvaltain arvostetuimmalle sanakirjalle Merriam Websterille. Elokuussa hän kertoi Washington Post Express -lehden haastattelussa urastaan ja elämästään Yhdysvalloissa. Lokakuussa hän esiintyi James Cordenin The Late Late Show:ssa, joka on yksi Yhdysvaltain tunnetuimmista myöhäisillan keskustelu- ja sketsiohjelmista. Marraskuussa Leikola arvioi tekevänsä vuosittain noin 250–300 keikkaa. Los Angelesista käsin hän keikkaili klubeissa ympäri Amerikan, viikonloppuisin hän saattoi tehdä 4-5 keikkaa illassa. ​Leikola esiintyi säännöllisesti Los Angelesin ammattikomediaklubeilla, kuten Laugh Factory ja Comedy & Magic Club. Hän oli tehnyt keikkakiertueita Yhdysvalloissa 3 vuotta, Suomessa hän teki yhdeksännen kiertueensa. Hän oli esiintynyt 12 eri maassa.
Vuonna 2022 Leikola esiintyi 45 000 ihmiselle Los Angelesin Dodger Stadiumilla koomikko Gabriel Iglesiasin lämmittelijänä.
Tyyli koomikkona
Ennen stand up -uraansa Leikola opiskeli filosofiaa ja luonnontieteitä. Hänen jutuissaan on usein filosofinen, jopa tieteellinen ajatusmaailma, ja ne päättyvät usein äänettömään kysymysmerkkiin. Leikolaa kiinnostavat elämän isot kysymykset, samoin kuin logiikka, logiikan puute ja käsitteiden purkaminen. Leikola huomasi pitävänsä sanaleikeistä ja parodiasta lukiessaan Mad-lehtiä. Hän on vitsaillut myös suomalaisista sanaleikeistä, kuten Postin muuttumisesta Itellaksi tai monikäyttöisestä no niin -tokaisusta, johon liittyvää YouTube-videota oli katsottu elokuuhun 2019 mennessä lähes 1,5 miljoonaa kertaa.
Leikolan mielestä hänen vahvuuksiaan koomikkona on ajoitus ja rytmitys, sekä suomeksi että englanniksi esiintyessä.
Hän on kertonut ihailevansa koomikko George Carlinia, joka ammensi huumoria kielen analysoinnista.
Ura muusikkona
Leikola esittää huumorilauluja Muusikot-bändinsä kanssa. Vuonna 2015 bändiin kuului Cheekin taustabändissäkin soittanut Rikhard Murto, Hectorin kanssa musisoinut Jussi Turunen ja Marko Jansson, joka soitti myös Arttu Wiskarin sekä Anna Abreun yhtyeissä.
Vuosina 2011–2012 Leikola esiintyi oululaisessa Teatteri Riossa Työttömän laulu – musikaalissa, jossa esitettiin Jaakko Tepon lauluja.
Ura kirjoittajana
Leikola on kirjoittanut kolumneja eri lehtiin.
Vuonna 2013 Leikola käsikirjoitti Saikkua kiitos – revyyn yhdessä näyttelijä Kalle Pylvänäisen kanssa. Revyy kiersi ympäri Suomea eri teattereissa ja sai jatkoa vuonna 2017, Lisää saikkua, kiitos! -kiertueella. Leikola teki revyyseen laulut. Leikola kirjoitti laulut myös Saikkua, kiitos! -näytelmän kolmanteen osaan.
Leikola on kirjoittanut kirjan Angelika Leikolan kanssa elämästään Amerikassa. Suo, kuokka ja Hollywood -kirja ilmestyi 2021. Kirja julkaistaan myös englanniksi nimellä US&us – Surviving Hollywood with Comedy. Maaliskuussa 2023 ilmestyi Leikolan entisen puolisonsa Angelika Leikolan kanssa kirjoittama kirja Unelmaero – elämä 2.0 (Siltala 2023 ISBN 978-952-388-156-3).
Yksityiselämä
Leikola on asunut vaimonsa kanssa Los Angelesissa. Pariskunta erosi vuonna 2021. Leikolan veli Kai Leikola on jyväskyläläisen Soulfallen-yhtyeen laulaja.
Diskografia
Singlet
Stand up -keikkoja ulkomailla
Leikola on esiintynyt muun muassa Australiassa, Britanniassa, Irlannissa, Kanadassa, Saksassa, Sveitsissä, Uudessa-Seelannissa, Virossa ja Yhdysvalloissa.
Edinburgh Fringe -festivaaleilla Edinburghissa Skotlannissa hän on esiintynyt muun muassa vuosina 2007 ja 2008 ja 2018. Uudessa-Seelannissa hän on tehnyt kaksi kiertuetta ja esiintynyt The NZ International Comedy Festivalilla. Huhtikuussa 2018 hän vieraili Australiassa Melbourne International comedy -festivaalilla.
Leikola on esiintynyt useilla Just for Laughs -komediafestivaaleilla, kuten päätapahtumassa Montrealissa ja Torontossa vuonna 2018 , sekä Sydneyssä ja Bermudalla.
Televisio-vierailuja Yhdysvalloissa
Leikola on vieraillut Conan O'Brienin ohjelmassa CONAN, ja James Cordenin myöhäisillan ajankohtaisohjelmassa The Late Late Show:ssa. sekä ohjelmissa NBC’s Last Call with Carson Daly ja Bring the Funny.
Hämeenkyrön vanha hautausmaa
200px|thumb|[[F. E. Sillanpään hautakivi Hämeenkyrön vanhalla hautausmaalla.]] Vanha hautausmaa on hautausmaa Hämeenkyrön Pappilassa. Se perustettiin 1870-luvulla. Vanhalle hautausmaalle on haudattu muun muassa Frans Emil Sillanpää.
Hämeenkyrön vanhan hautausmaan kappeli sijaitsee suunnilleen keskellä hautausmaan vanhinta osaa.
Lammijärvi (Keikyä)
Lammijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Keikyässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Keikyän alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 550 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 150 metriä pitkä laskuoja, joka päättyy metsään Kanalanojaan viettävään rinteeseen. Kanalanoja laskee Kokemäenjokeen Äetsän taajamaan.
Järven rantaviiva on 0,51 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja metsäistä suota. Rannalla on vain yksi loma-asunto. Sinne johtaa metsätie Keikyästä.
Historia
Lammijärven vedenpintaa laskettiin alemmaksi vuonna 1899.
Nuolijärvi (Keuruu)
Nuolijärvi on Keski-Suomessa Keuruulla Valkeaperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 12,3 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Hankaveden–Väliveden alueeseen (35.432) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 172,7 metriä mpy.
Liikuntakulttuuri
Liikuntakulttuuri on käsite, jolla tarkoitetaan liikunnan ja urheilun yhteistä kenttää sosiologisen ja kulttuurintutkimuksen näkökulmasta. Liikuntakulttuurin käsite yhdistää liikuntaa ja urheilua harrastavat, sitä seuraavat ja sille merkitystä antavat ihmiset liikunnan yhteisöllisestä käsityksestä käsin. Liikuntakulttuurin käsite on yleistynyt 1980-luvulta lähtien.
Liikuntakulttuurin käsite sisältää useita alakulttuureja, kuten esimerkiksi eri urheilulajien alakulttuurit, vammaisurheilun ja liikunnan kulttuurit, nuoriso- ja järjestökulttuuri sekä liikunnan ja urheilun eri alakulttuurit lajeina, sääntöinä, normeina, makuina, haluina, erottautumisina ja tyyleinä. Liikuntakulttuuri on viime vuosikymmeninä myös organisoitunut, medioitunut, tuotteistunut, tavaramerkkistynyt ja faniutunut. Samanaikaisesti liikuntakulttuurin yksilöllistyminen ja omaehtoisuus on lisääntynyt sekä syntynyt löyhempää yhteisöllistymistä.
Liikuntakulttuuri näkyy urheilussa ja liikunnassa, julkisuudessa ja erilaisissa yhteisöissä, joita yhdistävät samat kulttuuriset merkit, tavat ja käsitteet. Liikuntakulttuuri yhdistää koko liikunnan ja urheilun kenttää, mutta samanaikaisesti liikuntakulttuurin eri alakulttuurit eriytyvät toisistaan, mikä näkyy esimerkiksi uusien lajien, seurojen ja lajikulttuurien jatkuvana syntymisenä.
Historia
Liikuntakulttuurin käsite on laajentuntunut aikojen saatossa. 1800-luvun lopulta aina 1960- ja 1970-luvuille saakka urheilu muodosti liikuntakulttuurin tärkeimmän merkitysmaailman. Tämän jälkeen liikuntakulttuuriin on liittynyt liikuntaan, liikkumiseen ja erilaisiin liikunnan ja urheilun muihin merkityksiin liittyviä asioita. Liikuntakulttuuriin sisälle on tullut terveysmotiivien lisäksi yleisemmät hyvinvointia ja hyvää elämää koskevat perustelut ja näiden rinnalla kansanterveyttä ja -taloutta sivuava argumentointi.
1960-luvulla urheilun rinnalle tuli käsitteenä kuntourheilu, 1970-luvulla kuntoliikunta ja 1990-luvulla terveysliikunta. 2010-luvulla käsitteistössä on puhuttu pelkästään liikkumisesta. Samalla liikunnan käyttö yhteiskunnallisessa keskustelussa, esimerkiksi kestävyysvajeen estämisessä, on yleistynyt. Liikuntakulttuuri on siis yhteiskunnallistunut 1970-luvulta lähtien, vaikka sen näkyvä puoluepoliittisuus on vähentynyt.
Otto Vilmi
Otto Vilmi (6. heinäkuuta 1881 Oulu – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli Suomen Kommunistisen Puolueen toimitsija ja toimittaja.
Vilmin isä oli merimies Henrik Vilmi. Hän kävi kuusi luokkaa kansakoulua Oulussa ja työskenteli sitten latojana. Työn ohella Vilmi opiskeli SDP:n kursseilla ja myöhemmin työväenopistossa Helsingissä ja Kotkassa. Toimittajana Vilmi aloitti julkaisemalla pilalehtiä markkinoilla myytäväksi 1898, sittemmin hän työskenteli helsinkiläisessä Työmies-, kotkalaisessa Eteenpäin- ja kirjaltajien Gutenberg-lehdessä. Hän vaikutti aktiivisesti SDP:ssä vuodesta 1898 alkaen, johtaen puolueen toimeksiannosta 1900–1902 salaista etappia Oulussa ja 1905–1906 maanalaista vallankumouskomiteaa Helsingissä. Hän otti myös osaa Viaporin kapinaan. Suomen sisällissodan aikana Vilmi toimi Eteenpäin-lehden toimittajana Kotkassa, mistä hän pakeni huhtikuussa 1918 Pietariin. Siellä hän liittyi NKP:hen ja oli perustamassa Suomen Kommunistista Puoluetta (SKP). Hän työskenteli Neuvostoliiton ensimmäisen suomenkielisen Vapaus-lehden kirjapainossa, samoin kuin opettajana, mutta osallistui myös SKP:n Kominternin salaiseen toimintaan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa 1919–1925.
Vuonna 1927 Vilmi komennettiin Neuvosto-Karjalaan perustamaan SKP:n tukiryhmiä, virallisesti Petroskoin kirjapainon johtajana, Punainen Karjala -lehden vastaavana toimittajana sekä puoluekoulun johtajana ja opettajana. Vuodesta 1932 Vilmi paneutui yksinomaan puolueorganisaation rakentamiseen. Suomalaisia tukiryhmiä ja -osastoja perustettiin hänen johdollaan Petroskoin lisäksi muun muassa Kontupohjaan, Aunukseen, Uhtualle, Tunkualle ja Lohijärvelle. Suomalaisten tukiryhmien perustamisesta oli vuonna 1931 sovittu Otto Wille Kuusisen ja Edvard Gyllingin kesken, ja niiden perustaminen oli saanut Stalinin hyväksynnän. Niissä pidettiin esitelmiä, harjoitettiin valistustoimintaa ja kerättiin varoja SKP:lle. Samalla niissä opiskeltiin venäjän kieltä. NKP:n Karjalan aluekomiteassa Vilmi toimitti Suomen tapahtumat -nimistä lehteä, kirjoitti muihinkin lehtiin ja julkaisi kustannusliike Kirjan kautta 1931 teoksen Fasismi Suomessa. Kun Edvard Gylling ja Kustaa Rovio oli erotettu Neuvosto-Karjalan johdosta, SKP:n keskuskomitea päätti 1935 aluekomiteoiden ja -osastojen lakkauttamisesta. Vilmi oli erotettu NKP:n aluekomiteasta jo loppuvuonna 1934 ja syksyllä 1935 hänet vangittiin. Vilmiä syytettiin suomalaista nationalismia lietsovan verkoston luomisesta Karjalaan. Hän oli tunnustanut GPU:n kuulustelussa syyllistyneensä syntyperäisenä suomalaisena ja entisenä sosiaalidemokraattina alitajuisesti suomalaiseen nationalismiin ja sosiaalidemokraattiseen hapatukseen. Tunnustuksen perusteella oli laadittu kymmensivuinen kuulustelupöytäkirja, johon oli Vilmin kertomaksi kirjattu, että hän oli Gyllingin, Rovion ja Suomesta saatujen ohjeiden mukaisesti perustanut yli koko Karjalan ulottuvan tukiverkoston, jonka tarkoituksena oli lietsoa suomalaista nationalismia. Syyte ei pitänyt paikkaansa, ja Vilmi kielsi oikeudenkäynnissä sanoneensa mitään sellaista. Kolme GPU:n työntekijää todisti kuitenkin Vilmin sanoneen kaiken, mitä pöytäkirjaan oli kirjoitettu. GPU:n kollegion oikeudenkäynnissä hän sai seitsemän vuoden vankeustuomion "Neuvostoliiton kansallispolitiikan törkeästä vääristämisestä". Tammikuussa 1938 Vilmi sai kuolemantuomion ja hänet teloitettiin. Vilmin maine palautettiin 1956. Vilmin tunnustuksesta GPU sai oikeudellisen syyn ja korkeimman oikeuden vahvistaman ennakkopäätöksen vangita muitakin suomalaisia Karjalassa, mitä Gylling piti järkyttävänä provokaationa.
Vilmin puolison nimi oli Maria, perheeseen syntyi kaksi lasta, Keijo (1907–1938) ja Elina.
José Ramos Horta
José Ramos-Horta (s. 26. joulukuuta 1949 Dili, Portugalin Timor) on itätimorilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 20. toukokuuta 2007 – 20. toukokuuta 2012. Hän toimi aiemmin Itä-Timorin ulkoministerinä maan itsenäistymisestä (2002), sittemmin pääministerinä. Tätä ennen hän oli Itä-Timorin vastarintaliikkeen vaikuttajia ja puolestapuhuja maanpaossaan Indonesian miehityksen aikana (1975–1999).
Tausta ja yksityiselämä
Horta on ollut naimissa Mosambikissa opiskelleen juristin, Ana Pessoan, kanssa. Vuonna 2009 Pessoa nousi Itä-Timorin valtakunnansyyttäjäksi, ja hänet nimitti virallisesti virkaan tämän entinen mies, Ramos-Horta. Eron jälkeen Horta on kertonut käytännössä luovuttaneensa avioliittorintamalla eikä ole etsinyt uutta parisuhdetta. Hortalla on yksi poika, Loro Horta, joka työskentelee diplomaattina.
Äidinkielensä tetumin lisäksi Horta osaa myös portugalia, ranskaa, englantia ja espanjaa.
Toiminta Indonesian miehityksen aikana
Horta opiskeli lakia Yhdysvalloissa ja palasi sitten Portugalin Timorille. Hänestä tuli tämän jälkeen poliittisesti aktiivinen ja portugalilaista hallintoa vastaan, minkä vuoksi hän joutui ensimmäisen kerran maanpakoon vuosina 1970–1971 määräpaikkana Portugalin Itä-Afrikka (nykyinen Mosambik).
25-vuotiaana Horta valittiin ulkoministeriksi Itä-Timorin demokraattisen tasavallan hallitukseen. Vuonna 1975 Horta joutui uudestaan maanpakoon Indonesian armeijan miehityksen tieltä. Tällä kertaa hän päätyi New Yorkiin, oli FRETILINin puhemiehenä, ja vaati YK:ta toimiin Itä-Timorissa miehityksen takia. Noin 200 000 timorilaista sai surmansa Indonesian armeijan toimien takia 1976–1981.
Ura itsenäisessä Itä-Timorissa
Pääministeriksi Horta valittiin 8. heinäkuuta 2006, edellisen pääministerin Mari Alkatirin erottua 25. kesäkuuta.
Presidenttinä
Hän sai 9. toukokuuta 2007 presidentinvaalissa lähes 70 prosenttia äänistä.
Kapinallinen sotilas ampui 11. helmikuuta 2008 Hortaa vatsaan. Horta palasi tajuihinsa kymmenen päivää kestäneen keinotekoisen kooman jälkeen. Hyökkäyksen takana kerrottiin olleen entisen upseerin Alfredo Reinadon, joka oli yksi 2006 armeijasta erotetuista ja kapinaa yrittäneistä. Reinado johti hallituksen vastaisia kapinallisia. Horta toipui välikohtauksesta sairaalassa ja jatkoi presidenttikautensa loppuun saakka. Hänen ei onnistunut kuitenkaan voittaa vaaleissa toista kautta.
Presidenttiyden jälkeen
Horta oli vuoden 2022 presidentinvaalien yksi kärkiehdokkaista ja pääsi toiselle kierrokselle haastamaan istuvan presidentin Francisco Guterresin. Horta voitti vaalit toisella kierroksella saatuaan hieman vajaa 63 % annetuista äänistä. Hänen on määrä astua virkaan 20. toukokuuta, jolloin Itä-Timor juhlii itsenäisyytensä 20-vuotisjuhlapäivää.
Kunnianosoituksia
Ramos-Horta sai vuonna 1993 Thorolf Rafton muistopalkinnon ihmisoikeustyöstä.
Hortan elämänvaiheita on käsitelty myös elokuvissa kuten Balibao (2009), jossa häntä esittää Oscar Isaac ja dokumenttielokuva The Diplomat (2000), jossa Horta esittää itseään.
Arlong-merirosvot
Arlong-merirosvot (アーロン一味, Āron Ichimi) ovat fiktiivisiä piraatteja One Piece manga- ja animesarjassa. Kaikki jäsenet ovat merenmiehiä.
Alun perin he olivat osa Jimbein miehistöä, mutta ryhtyessään kaapparilordiksi (Shichibukai) joukko puolittui vielä tällä hetkellä tuntemattomista syistä. Arlongista tuli toisen puolikkaan kapteeni ja yhdessä he matkasivat Grand Linelta East Blueen, jossa vastustajat ovat paljon heikompia. He ovat mielestään ihmisten yläpuolella voimakkuutensa vuoksi ja eivät siksi juurikaan välitä ihmishengistä. Heidän aikomuksensa oli vallata East Blue Namin avulla, joka piirsi heille karttoja.
Osa tarinassa
Kahdeksan vuotta ennen Olkihattujen saapumista Cocoyashin kylään kylä joutui Arlong-merirosvojen valtaamaksi. Arlong pakotti jokaisen asukkaan maksamaan asumisestaan saarella: 100,000 berryä aikuisesta ja 50,000 berryä lapsesta. Ainoa, joka ei pystynyt maksamaan, oli Namin ja Nojikon äiti, Bellemere. Hän pystyi maksamaan vain adoptiolapsensa, joten hänet tapettiin. Nähtyään Namin piirtämien karttojen huikean laadun Arlong päätti värvätä Namin joukkoonsa. Lisäksi hän antoi Namille tarjouksen: Nami voisi ostaa Cocoyashin kylän, mikäli maksaisi 100,000,000 berryä ja piirtäisi hänelle karttoja. Siispä Nami varasti kahdeksan vuoden ajan ja sai lähes koko summan kasaan. Lopulta Arlong kuitenkin teki sopimuksen Merivoimien korruptoituneen eversti Hiirelän (Nezumi) kanssa, joka takavarikoi lopulta Namin rahat. Nami oli kartturi parhaimmasta päästä, joten Arlong ei halunnut päästää häntä. Kyläläiset tajusivat Arlongin suunnitelmat ja päättivät hyökätä.
Olkihatut päättivät kostaa Namin puolesta ja lopulta voittivat Arlongin ja hänen merirosvonsa. Heidän nykyisestä tilastaan ei ole tietoa, mutta yksi alipäälliköistä, Musti (Hachi/Hachman), pääsi pakenemaan ja avasi mustekalapyörykkäkojun.
Merirosvolippu
Arlongin tunnus on sahanenäinen hai, joka katsoo vasemmalle ja jonka pyrstö on kiemuralla. Merkin ympärillä on kolme kurvia kiinni toisissaan. Merkin takana on luut ristissä. Jokaiselle jäsenelle on tatuoitu Arlongin tunnus ilman ristiluuta. Ainoa jäsen jolla ei ole, on Mööm. Hän tosin on ennemminkin lemmikki tai "salainen ase".
Monella Arlongin merirosvolla on myös aurinkotatuointi, joka saattaa olla Jimbein merkki.
Kuro-obi
Kuro-obi (クロオビ, Kuroobi) on yksi tarkkaavaisimmista ja ankarimmista jäsenistä. Hän oli usein epäluuloinen Namia kohtaan. Kuro-obi taitaa merenmieskaraten ja on 40:llä danilla (mustan vyön asteella). Olkihattujen ja merenmiesten välisen taistelun aikana Sanji haastoi Kuro-obin. Sanjin mennessä pelastamaan Luffyä merenpohjasta, Kuro-obi sai etulyöntiaseman voimiensa kaksinkertaistuttua vedessä, kun taas Sanjin voimat puolittuivat. Lopulta Sanji kuitenkin onnistui poistumaan merestä ja Kuro-obin yrittäessä käyttää hyökkäystään nimeltä "sadan tiilen murskaaja", Sanji viimeisteli hänet potkusarjalla.
Pusi
Pusi (チュウ, Chū) usein puhuessaan sanoo "pusi" (japanin versiossa "chu" eli pussaamisesta kuuluva ääni). Hän on rauhallinen ja käyttää aseenaan vettä, jota hän ampuu suustan luodin lailla. Olkihattujen ja merenmiesten välisen taistelun aikana Usopp taisteli Pusia vastaan. Hän selvästi aliarvioi Usoppin, ja lopulta hän hävisi kun Usopp sytytti hänet tuleen ja löi häntä vasaralla useasti päähän.
Mööm
Mööm (モーム, Mōmu) on suuri merilehmä Grand Linelta, jonka Arlong-merirosvot toivat mukanaan. Hän oli se, joka tuhosi Gosa-nimisen kylän. Kun Luffy, Sanji ja Yosaku olivat matkalla saarelle, he tapasivat Möömin, joka kävi heidän kimppuun. Luffy ja Sanji voittivat hänet kuitenkin helposti. Myöhemmin Musti (Hatchan) kutsui Möömin taistelemaan Olkihattuja vastaan, mutta Luffy voitti tämän Gomu Gomu no Kazaguruman (Gumi gumi tuulihyrrä) hyökkäyksellään kumoten monta Arlong-merirosvoa ja lennättäen Arlong Parkin muurin yli. Mööm nähdään aikahypyn jälkeen toisten merirosvojen aluksessa. Mööm oli kuljettamassa merirosvoja merimiesten ja merinaisten maailmaan eli uuteenmaailmaan.
HL Hailuoto
Alus valmistui 20. elokuuta 1920, ja purjehti omin konein Helsingistä Hailuotoon, saapuen perille Ojakylän laituriin 26. elokuuta. Pohjois-Suomen suurin sanomalehti Kaleva uutisoi elokuun lopussa aluksen saapumisesta muun muassa, että alukselta löytyvät kaikki ne nykyajan mukavuudet, joita niin lyhyellä reitillä voi odottaa. Laiva aloitti kaupallisen liikennöinnin välittömästi ja liikennekausi jatkui pitkälle syksyyn.
Arlong-merirosvot
Muut merenmiehet
Vain kaksi muuta merenmiestä on nimetty.
HL Hailuoto
Alus oli edeltäjäänsä HL Luotoa suurempi alus. Luotoa pidettiin liian pienenä reitillä tarvittavaan matkustaja- ja rahtikapasiteettiin nähden. Hailuotolaivallakin oli joitakin ongelmia, muun muassa sen höyrykonetta kuvailtiin usein teholtaan riittämättömäksi niinkin suurelle laivalle. Ongelmia oli myös laivan matalan syväyksen kanssa: ilman riittävää lastia tai painolastia laiva ui liian korkealla vedessä, jolloin potkurinlavat nousivat vedenpinnan yläpuolelle, eivätkä saaneet tarpeeksi vettä ympärilleen.
Arlong-merirosvot
Musti
Musti (はっちゃん, Hatchan, kutsumanimeltään Hachi) taistelee kuuden miekan tekniikalla (rokutōryū) kuutta miekkaa käyttäen. Hän hävisi jo ennestään vakavasti haavoittuneelle Zorolle. Ennen taistelua he tapasivat ystävällisissä merkeissä, ja Musti tarjosi hänelle kyydin Cocoyashin kylään. Arlong-merirosvojen jouduttua Merivoimien huostaan Musti onnistui karkaamaan ja sai mangassa ikioman minitarinansa: "Mustin merenpohjakävely". Hän tapasi monia ystäviä ja vihollisia ja ystävystyi erityisesti Camie-nimisen merenneidon kanssa ja avasi tarinan lopussa kelluvan mustekalapyörykkäkojun (takoyaki = mustekalapyörykkä).
HL Hailuoto
Reitti
Vuodesta 1920 vuoteen 1925 HL Hailuoto kulki reittiä Oulu–Oulunsalon Varjakka–Lumijoen Varjakka–Hailuoto–Lumijoen Varjakka–Oulunsalon Varjakka–Oulu.
Arlong-merirosvot
Musti
Takaumassa näytettiin, kuinka Musti, Kuro-obi ja Pusi halusivat perustaa yhdessä mustekalapyörykkäkojun, kun he olivat nuoria.
HL Hailuoto
Reitti
Vuodesta 1926 alkaen reitti muuttui suoraksi yhteydeksi Oulun Kauppatorin rannasta Hailuodon Ojakylään. Tuona vuonna laivan purjehduskausi alkoi 28. toukokuuta ja jatkui aina 1. marraskuuta saakka. Laiva kulki Hailuodosta alkavan reitin kerran päivässä.
Arlong-merirosvot
Musti
Hänen japaninkielinen nimensä on täynnä erikoisuuksia. Lempinimi Hachi voi tarkoittaa kahdeksaa, ja hänen nimensä Hatchanin loppu "chan" tarkoittaa japanissa pientä tai söpöä.
HL Hailuoto
Onnettomuus Lumijoen Varjakassa
Vuoden 1921 kesämyrskyn riehuessa Perämerellä HL Hailuoto saapui Lumijoen Varjakkaan ja jäi noin 200 metrin päähän rannasta. Päällikkö antoi höyrypillillä vihellyksiä kutsuakseen rannalta veneitä hakemaan laivalta pois jäävät matkustajat. Vain yksi pieni soutuvene lähti rannasta laivalle, vaikka päällikkö yritti tuloksetta kutsua lisää veneitä.
Arlong-merirosvot
Arlong-merirosvojen voimat
Merenmiehet ovat luonnostaan kymmenen kertaa vahvempia kuin ihmiset. Lisäksi vedessä he ovat tuplaten vahvempia. Usein he näyttivät kyläläisille hirmuvoimansa esimerkiksi talojen nurinpäin kääntämisellä. He olivat kovin merirosvojoukko jonka Olkihatut kohtasivat ennen Grand Linea. Arlong ei ollenkaan pelästynyt Luffyn pirunmarjavoimista vaan heitti Luffyn mereen tietoisena siitä, että meri olisi pirunmarjavoimaisten heikkous. Namin karttojen avulla heidän voimansa vain kasvoivat, sillä he pystyisivät suunnittelemaan hyökkäyksiään etukäteen ja kulkemaan merellä. Mikäli Olkihatut eivät olisi voittaneet heitä, Arlong todennäköisesti olisi kaapannut vallan miehistöineen East Bluella.
HL Hailuoto
Onnettomuus Lumijoen Varjakassa
Kun vene saapui laivan kylkeen, kaikki 18 maihin pyrkivää matkustajaa matkatavaroineen ahtautuivat veneeseen piittaamatta päällikön varoituksista. Päällikkö kehotti jättämään matkatavarat laivalle, mutta hänen neuvoistaan ei piitattu. Vene lähti laivan laidalta pahasti ylikuormattuna.
Muutamia minuutteja sen jälkeen, kun vene oli lähtenyt kohti rantaa, laivalta huomattiin veneen alkaneen upota. Päällikkö käänsi laivan takaisin, mutta aluksen ja laivalla olijoiden turvallisuuden vuoksi päätti kuitenkin jäädä kauemmas karikoista nähdessään rannalta lähtevän veneitä pelastamaan hädässä olevia.
Luettelo Utsjoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Utsjoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Utsjoen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Mika Pyrhönen
Mika Pyrhönen (s. 23. elokuuta 1975) on entinen suomalainen lentopalloilija, joka pelasi uransa viimeisen kauden Tampereen Isku-Volleyssa kaudella 2007.
Pyrhönen on ollut jo kauan Suomen maajoukkueen runkopelaajia sekä loistanut SM-liigassa. Ennen Isku-Volleyta Pyrhönen on pelannut KuPS-Volleyssa sekä ulkomailla monia vuosia. Pyrhönen siirtyi kreikkalaisen Rethymnonin riveistä Isku-Volleyyn keväällä 2002. SM-kulta 199-senttisellä Pyrhösellä on Isku-Volleyn (2006) lisäksi KuPS-Volleysta vuosilta 1998 ja 2000.
Kauden 2003–04 Pyrhönen pelasi Saksassa Unterhachingissa ja seuraavan kauden Belgiassa Maaseikissa ennen paluutaan Tampereelle 2006.
Lähes 160 A-maaottelua pelannut Pyrhönen palkittiin vuonna 1995 nuorten (20-v) MM-kisojen parhaana torjujana, kun Suomi sijoittui kisoissa neljänneksi. 1996–2006 vuosien välillä Pyrhönen pelasi maajoukkueessa, jonka jälkeen hän päätti antaa tilaa nuorille tähdille.
Pyrhönen on valittu SM-liigan tähtikuusikkoon 2006 ja 2007 kausilla sekä 2007 kaudella hän voitti Ilta-Sanomien tähtikisan ennen Raision Loimun Venezuelalaista Enderwin Herreraa.
Babat
Babat, joskus myös baba-kiinalaiset tai salmikiinalaiset, olivat Malakan niemimaalle aina 1400-luvulta lähtien muuttaneita kiinalaisia, jotka avioituivat paikallisten malaijien kanssa ja omaksuivat piirteitä paikallisesta kulttuurista. He keskittyivät etenkin niin sanottuihin salmisiirtokuntiin, jotka päätyivät brittien haltuun. Salmisiirtokuntiin saapui myös uusi suurempi muuttoaalto kiinalaisia ja samalla syntyi myös ero varhaisempien babojen kanssa, kun uudemmat siirtolaiset eivät enää sekoittuneet paikallisten kanssa. Babojen eli salmikiinalaisten kulttuuri kukoisti alueella vielä siirtomaa-aikana, jolloin heitä toimi esimerkiksi kauppiaina ja virkamiehinä. Heillä oli huomattava vaikutus myös paikallisten kaupunkien arkkitehtuuriin. 1930-luvun lama aiheutti kuitenkin lopulta kulttuurin katoamisen.
Historia
thumb|vasen|Salmikiinalainen hääpari 1941. Kiinalaisia on ollut Malakan niemimaalla jo ainakin 1400-luvulta lähtien. Suuri osa varhaisista muuttajista saapui alueelle Etelä-Kiinasta, ja myöhempi salmikiinalainen kulttuuri keskittyi etenkin brittien hallitsemiin salmisiirtokuntiin Penangiin, Singaporeen ja Malakkaan. Varhaiset kiinalaiset siirtolaiset olivat lähes pelkästään miehiä. Kiinalaisten naisten puutteessa monet kiinalaiset avioituivat paikallisten malaijien kanssa, jolloin muodostui niin sanottu salmikiinalainen kulttuuri kiinalaisten omaksuessa piirteitä malaijien kulttuurista. Samalla tavalla muodostui myös babojen eli peranakan-yhteisö myös nykyisen Indonesian alueella. Suuri yhteisö heitä oli esimerkiksi Jaavalla Jakartassa. Suurimuotoinen kiinalainen muuttoliike alueelle alkoi varsinaisesti vasta 1800-luvulla ja jatkui aina 1900-luvun puolelle. Kiinalaisten muuttoliikkeen jatkuessa alueelle alkoi lopulta saapua myös naisia, ja kun myöhemmät kiinalaiset avioliitot solmittiin lähinnä kiinalaisten kanssa, syntyi ero salmikiinalaisten ja uudempien tulokkaiden muodostaman kiinalaisyhteisön välillä. Monet babat eli salmikiinalaiset hankkivat länsimaisen koulutuksen, ja brittien siirtomaahallinnon aikana heitä toimi kauppiaina ja virkamiehinä. 1930-luvun lama iski etenkin paikalliseen kumikauppaan, jonka taantuman myöntä hävisi myös itsenäinen salmikiinalainen kulttuuri.
Kulttuuri
thumb|Talo [[George Town (Malesia)|George Townissa Penangissa.]] Baboilla oli suuri vaikutus salmisiirtokuntien kaupunkien arkkitehtuuriin, ja se on yhä tyypillistä esimerkiksi Malakan ja George Townin vanhojen kaupunkien arkkitehtuurille. Osa taloista on suojeltu, ja osa niistä toimii nykyisin museoina. Niin sanotut terassitalot toimivat babojen asuin- ja kauppataloina. Talot ovat tyypillisesti kaksikerroksisia, ja ylempi kerros työntyy terassiksi jalkakäytävien yläpuolelle. Talojen pohjat ovat pitkiä ja kapeita ja talon julkisivu sijaitsee kapealla puolella. Alakerroksessa toimi kauppa. Yläkerran fasadi oli koristeltu esimerkiksi briteiltä omaksutuin renessanssi-, barokki-, rokokoo- tai viktoriaanisin aihein, joihin liitettiin kiinalaisia piirteitä. Babojen temppelit noudattelivat tyypillisesti kiinalaisten siirtolaisten kotiseutujen temppelien tyylejä. Usein hallitseva piirre temppeleissä on niiden päätykoristellut kattorakenteet. Temppeleitä on vain harvoin omistettu millekään tietylle uskolle, vaan niissä suoritettiin sekaisin esimerkiksi mahayana-buddhalaisia, taolaisia ja konfutselaisia menoja. Sukujen tai tietyltä paikkakunnalta olevien babojen kohtauspaikka oli klaanitalo eli kongsei. Klaanitaloissa järjestettiin esimerkiksi häitä ja hautajaisia. Niiden yhteydessä oli usein myös asuinrakennuksia köyhille ja esimerkiksi leskille.
HL Hailuoto
Onnettomuus Lumijoen Varjakassa
Vene kaatui myrskyssä ja kaikki siinä olijat joutuivat veden varaan. Kaksi naista onnistui pysyttelemään ylösalaisin kelluvan veneen mukana sen ajelehtiessa rantaan. Vesi oli matalaa, jopa alle 1,5 metriä, sillä päällikkö ja miehistö näkivät joidenkin seisovan vedessä vain vyötäisiään myöten. Tästä huolimatta laivalta lähteneistä 18 matkustajasta viisi menehtyi. Heille on pystytetty muistomerkki Lumijoen Varjakkaan Hailuotolaivan viereen.
Epäonni iski uudelleen vuonna 1922, kun alus kulki Oulujoen suistossa Raatinsaaren ja Pikisaaren välisessä salmessa. Se joutui väistämään tukkilauttaa vetänyttä hinaajaa, jolloin alus joutui voimakkaaseen virtaan ja ajoi voimakkaasti karille Raatinsaaren rantaan. Karilleajo aiheutti vakavan vuodon keskilaivaan ja konehuoneeseen, ja alus vietiin kuivatelakalle korjattavaksi.
Samassa kapeikossa alus ajoi karille myös kesäkuussa 1935, kun laiva joutui väistämään pakettilaiva HL Frejaa. Karilleajosta ei tullut vaurioita, mutta laivan irrottaminen karilta kesti kaksi tuntia.
Uppoaminen
18. kesäkuuta 1949 Hailuoto lähti Hailuodon Ulkokarvosta Petsamon laiturista kello 5.15 aamulla ja suuntasi kohti Oulun Kauppatoria. Laivalla oli 31 matkustajaa, nelihenkinen miehistö, kolme tonnia kalaa ja muuta rahtia sekä yhdeksän tonnia hiiltä.
Alus kulki pitkin merikarttaan merkittyä ja poijutettua kolmen metrin väylää lähellä Keskiselänmatalaa, kun se yhtäkkiä törmäsi keskellä väylää olevalle merkitsemättömälle karille kello 6.30. Aluksi epäiltiin, että poikkeuksellisen matalan laskuveden vuoksi kari olisi lähempänä pintaa kuin normaalisti. Todellinen syy oli kuitenkin se, että voimakkaat tuulet olivat siirtäneet reimaria liki 250 metriä pois paikoiltaan.
Karilleajo oli niin voimakas, että koko laiva vavahti ja suurin osa matkustajista menetti tasapainonsa. Törmäyksen seurauksena laivan keulaan tuli vakava vuoto, ja muutamassa minuutissa etumaisissa hyteissä oli vettä yli metrin verran.
Laivalta laskettiin kaksi pelastusvenettä, ja niissä 16 matkustajaa soudettiin turvaan Santosen niemeen Hailuotoon, jonne veneet saapuivat kahden tunnin soutamisen jälkeen. Veneissä olevat miehet hälyttivät hinaaja Oulu 6:n, joka kiiruhti pelastustöihin päällikkö Veikko Mäntylän johdolla, saapuen uppoavan aluksen luokse noin kello 8.00.
Ennen tätä alus oli ajelehtinut noin 300 metrin matkan pois karilleajopaikalta ja laivalla olijat kiipesivät laivan katolle. Lähistöllä ollut kalastusvene vei muutamia matkustajia turvaan.
Laivalla olijat, joista osa oli naisia ja vanhuksia, joutuivat viettämään kolmisen tuntia laivan katolla kylmässä vedessä ja navakassa tuulessa. Kun laivan köli laskeutui pohjaan, näkyviin jäivät vain masto, savupiippu sekä ruorihytin katto. Päällikkö Pauli Annunen ohjasi pelastustyötä ja vanhan merimiestavan mukaisesti lähti laivalta viimeisenä. Alus nostettiin 7. heinäkuuta ja siirrettiin Pyydyskariin kunnostettavaksi. Alus palasi takaisin liikenteeseen heinäkuun puolivälin jälkeen.
Joissakin lähteissä aluksen uppoamispäiväksi mainitaan 22. kesäkuuta 1949. Tämä ei voi olla oikein, sillä uppoamisesta on uutisia useissa paikallisissa sanomalehdissä 19. kesäkuuta.
Hailuotolaivan uran loppu
thumb|320px|Hailuotolaiva Oulun torilla syystalvella 1996 HL Hailuoto oli Oulun alueella pisimpään palvellut pakettilaiva. Muutamia lyhyitä taukoja sekä talvi- ja kelirikkokausia lukuun ottamatta alus pysyi liikenteessä yhtäjaksoisesti 48 vuotta. Aluksen voimanlähteenä oli loppuun saakka höyrykone.
Hailuodon Höyryveneosuuskunta lopetti liikennöinnin elokuussa 1968, kun ensimmäinen Hailuodon autolautta, L/A Merituuli, aloitti liikenteen Hailuodon Santosen ja Oulunsalon Riutunkarin välillä. Hailuotolaiva myytiin ja osuuskunta lakkautettiin. Rakennusliike Estama osti aluksen, aikomuksenaan varustaa se dieselmoottorilla. Suunnitelmat kuitenkin peruuntuivat.
Keväällä 1972 Osuusliike Arina osti aluksen, ja 3. kesäkuuta 1972 alus teki viimeisen matkansa omin konein. Alus nostettiin kuivalle maalle Oulun Kauppatorille, missä se toimi kesäkahvilana. Kahvilatoiminta kuitenkin hiipui, ja 1990-luvun puolivälissä laivaa uhkasi jopa romuttaminen.
Vuonna 1997 laiva myytiin uudelleen ja siirrettiin Lumijoen Varjakkaan kesäkahvilaksi. Laivan ja kahvilan ylläpidosta vastaa nykyään Varjakan kylätoimikunta. Hailuotolaiva-kahvila on avoinna kesäisin.
Babat
Kulttuuri
Monet kiinalaisen kirjallisuuden klassikot levisivät Malesian niemimaalle babojen mukana. Esimerkiksi Kolmen kuningaskunnan tarina käännettiin paikalliselle kielelle. Muita alueelle levinneitä kiinalaisen kulttuurin piirteitä olivat kiinalainen ooppera, nukketeatteri ja teatteri. Klaanitaloissa ja temppeleissä saattoi olla oopperalavoja. Babojen mukana tullut sorminukketeatteri on edelleen suosittua. Babat puhuivat malaijin kielestä ja etenkin hokkien-kiinasta vaikutteita saanutta murretta, jota kutsuttiin nimellä peranakan. Kielellä on edelleen muutamia puhujia, mutta se on vaarassa kadota kokonaan.
Melling Hellcat
Melling Hellcat oli kehitysvaiheessa oleva auto, jonka oli tarkoitus olla markkinoille tullessaan nopein tielaillinen automalli. Auton kehityksen aloitti moottoriekspertti Al Melling ja se esiteltiin ensimmäisen kerran prototyyppinä helmikuussa 2007. Autoa oli tarkoitus valmistaa Englannin Rochdalessa 20–30 kappaleen vuosivauhdilla.
Moottorit
Moottori on neljällä turbolla ja kahdella välijäähdyttimellä varustettu V10-moottori.
DS Automobiles
pienoiskuva|Citroën DS Numéro 9 Pariisin autonäyttelyssä 2012. pienoiskuva|DS-myymälä [[Shanghaissa.]] DS Automobiles on Stellantis-konserniin kuuluva ylellisten automallien merkki, joka syntyi, kun se vuonna 2014 irrotettiin Citroënista omaksi brändikseen. Suomessa DS-malleja myy syksyllä 2018 avattu DS Store Helsinki. Ensimmäinen DS-nimellä markkinoitu malli on DS 5. Kyseessä on kasvojenkohotuksen läpikäynyt aiemmin Citroën DS5 -nimisenä valmistettu auto. Merkin nimi on kunnianosoitus vuosina 1955–1975 valmistetulle Citroën DS:lle.
Joe Trohman
thumb|Joe Trohman vuonna 2006. Joe Trohman (s. 1. syyskuuta 1984) Hollywoodissa) on Fall Out Boy -yhtyeen kitaristi. Hän on perustanut Fall Out Boyn yhdessä Pete Wentzin kanssa. Sen jälkeen, kun he olivat perustaneet bändin, he löysivät jäsenen kirjakaupastakin; Hän oli Patrick Stump. He tekivät vanhojen jäsenten kanssa yhden levyn ja löysivät myöhemmin uuden jäsenen nimeltään Andy Hurley. Siitä syntyi Fall Out Boy.
Netgear
Netgear (tyyliteltynä NETGEAR) on yhdysvaltalainen elektroniikkayhtiö. Se valmistaa reitittimiä, keskittimiä, NAS-laitteita, kytkimiä, WAP-laitteita ja IP-kameroita.