cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daniel Hubmann
thumb|200px| Daniel Hubmann Olomoucin MM-kisoissa 2008 Daniel Hubmann (s. 16. huhtikuuta 1983) on sveitsiläinen suunnistuksen maailmanmestari.
Kimalaiskolibri
Kimalaiskolibrit pystyvät lentämään paikallaan kuten muutkin kolibrit. Kimalaiskolibrit räpyttävät siipiään 80 kertaa sekunnissa, mutta kosiskelumenojen aikana ne voivat räpytellä jopa 200 kertaa sekunnissa. Kimalaiskolibrin syke voi olla jopa 1 000 kertaa minutissa.
Kimalaiskolibrin muna painaa vain noin puoli grammaa. Sillä on kaikista linnuista vähiten höyheniä, mutta sen ruumiinlämpötila on kuitenkin linnuille tyypillinen 40 °C tai jopa asteen-pari korkeampi. Yöllä kimalaiskolibri vaipuu lyhytaikaiseen horrokseen, jolloin sen ruumiinlämpötila laskee energian säästämiseksi lähelle ympäristön lämpötilaa, jopa 19 °C:een.
Daniel Hubmann
Ventspilsin EM-kilpailuissa 2008 Hubmann saavutti kolme hopeamitalia. Sprintissä hän hävisi jälleen Emil Wingstedtille, nyt 14 sekunnilla. Pitkällä matkalla Dmitri Tsvetkov oli 33 sekuntia nopeampi. Kolmas hopea tuli viestistä, ja keskimatkalla Hubmann sijoittui neljänneksi. Heinäkuussa 2008 Olomoucin MM-kilpailuissa hän sai sprintissä hopeaa 2,4 sekuntia Venäjän Andrei Hramovia hitaampana. Keskimatkalla hän sijoittui neljänneksi mutta saavutti pitkällä matkalla ensimmäisen aikuisten arvokisavoittonsa yli minuutin erolla seuraavaan. Viestissä hän toi ankkurina Sveitsin pronssille.
Kimalaiskolibri
Koiraalla on punertava kaula sekä sinertävä kurkku, joka on sivuilta helmiäisvärinen. Alaosa on yleensä harmahtavan valkoinen. Naaraat ovat yleensä yläpuoleltaan sinertävän vihreitä ja alaosaltaan vaaleita tai harmahtavia.
Daniel Hubmann
Hubmann voitti myös suunnistuksen maailmancupin vuonna 2008. Aikaisempina vuosina hän on sijoittunut yhteispisteissä toiseksi vuonna 2006 sekä kolmanneksi vuosina 2005 ja 2007. Hän on edustanut pohjoismaissa suomalaista Kooveetä, aiemmin norjalaisseura Kristiansand OK:ta sekä kotimaassaan OL Regio Wil:iä. Hänen valmentajansa on sveitsiläinen Thomas Bührer.
Kimalaiskolibri
thumb|340px|Kimalaiskolibrin levinneisyys.
Daniel Hubmann
Vuoden 2009 MM-kisat Miskolcissa, Unkarissa olivat Hubmannin osalta menestyksekkäät: hän otti mitalin joka matkalta. Kilpailut aloittaneella keskimatkalla sveitsiläinen otti hopeaa häviten Thierry Gueorgioulle 28 sekuntia. Sprintissä hän saavutti pronssia häviten 27 sekuntia maailmanmestaruuden voittaneelle Venäjän Andrei Hramoville. Viestissä Sveitsin joukkue karkasi ankkuriosuusella selvään 2,5 minuutin voittoon tiukasti voitosta taistelleiden Ranskan, Tšekin ja Norjan ankkureiden jäädessä auttamaan vakavasti loukkaantunutta Ruotsin ankkuria Martin Johanssonia. Sveitsin joukkue juoksi järjestyksessä Baptiste Rollier, Hubmann ja Matthias Merz. Pitkän matkan kilpailun Hubmann voitti selvästi ennen himmeimmille mitaleille sijoittuneita Gueorgiouta (ero +1.55) ja Mikhail Mamleevia (+4.09). Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Hubmann voitti maailmanmestaruuden Sveitsin viestijoukkueessa Joey Hadorn ja Matthias Kyburzin,kanssa. pienoiskuva|Daniel Hubmann tuo Kooveen voittajana maaliin vuoden 2016 [[Jukolan viesti 2016|Lappee-Jukolassa.]]
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1967
Itälohko
Uusinta: LaPS - Ponnistus 3–5
Pohjoislohko
Uusinta: OTP - Elo 3–0 (pelattiin Kajaanissa)
Karsinta SM-sarjaan
Rosenlewin Urheilijat -38 ja Porin Karhut yhdistyivät seuraavalle kaudelle. Uusi seura, Porin Ässät sai RU-38:n hankkiman paikan mestaruussarjassa 1968. Karhut jatkoi Suomensarjassa Ässien kakkosjoukkueena.
Aiheesta muualla
Suomen jalkapallon sarjataulukoita
L-koodi
L-koodi (The L Word) on yhdysvaltalais-kanadalainen televisiosarja, joka kertoo Los Angelesissa asuvista lesbo- ja bi-naisista ja heidän perheistään ja ystäväpiiristään. Pääosissa esiintyvät muun muassa Leisha Hailey, Jennifer Beals, Laurel Holloman, Katherine Moennig ja Mia Kirshner. Sarjaa kuvattiin kuusi tuotantokautta vuosina 2004–2009.
L-koodin tarinaa jatkava spin-off-sarja The L Word: Generation alkoi vuonna 2019.
Tuotanto
L-koodi oli ensimmäinen televisiosarja, joka keskittyi kuvaamaan lesbojen sosiaalista elämää. Yhdysvalloissa vuonna 2004 alkanut tv-sarja sai valtavasti huomiota mediassa aihepiirinsä takia. Subtv toi sarjan Suomeen vuonna 2005. Sarjan kuvaukset loppuivat vuoden 2008 lopulla ja sarjan 6. eli viimeinen kausi näytettiin Showtime-kanavalla vuoden 2009 alussa. Viimeinen kausi alkoi Subilla 13. toukokuuta 2010.
Sarjan tuottajana toimi Ilene Chaiken. Sarjaa kuvattiin Los Angelesissa Yhdysvalloissa ja Vancouverissa Kanadassa yhteensä 70 jakson verran. Kaikki L-koodin jaksot lukuun ottamatta ensimmäistä jaksoa Pilot alkavat englanniksi kirjaimella L. Toisesta kaudesta lähtien myös suomenkieliset jaksojen nimet alkavat aina L-kirjaimella. Sarjan päättymisen jälkeen Showtime julkaisi internetsivuillaan sarjan viimeisen jakson tapahtumiin liittyviä muutaman minuutin pituisia videoita nimeltä Interrogation Tapes (kuulustelunauhat).
Tinaa esittävä Laurel Holloman on voittanut roolistaan Satellite Award -palkinnon vuonna 2005. Sarjan toisella kaudella Holloman oli oikeasti raskaana samaan aikaan kun roolihahmonsakin.
Sarja on myös ollut ehdolla Satellite Awards -gaalassa parhaaksi draamasarjaksi, ja Betteä esittänyt Jennifer Beals parhaaksi naisnäyttelijäksi. Betten isää esittänyt Ossie Davis sai puolestaan osastaan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2005. Davis kuoli ennen kuin viimeinen jakso, jossa hän oli mukana, esitettiin televisiossa. Jakso omistettiin hänen muistolleen.
The Real L Word
Showtime-yhtiö on tuottanut L-koodin pohjalta reality-sarjan. The Real L Word -sarja seuraa kuuden oikean lesbonaisen elämää suurkaupungissa. Sarjaa kuvattiin vuosina 2010–2012.
Vuonna 2014 julkaistiin L-koodin inspiroima dokumentti L Word Mississippi: Hate the Sin, joka kertoo lesbonaisten elämästä Mississippin maaseudulla. Dokumentti voitti GLAAD-mediapalkinnon.
The L Word: Generation Q
L-koodin tarinaa jatkava spin-off-sarja The L Word: Generation Q alkoi joulukuussa 2019. Leisha Hailey, Jennifer Beals ja Katherine Moennig palasivat alkuperäisiin rooleihinsa. Sarjan muissa pääosissa esiintyvät Arienne Mandi, Leo Sheng, Jacqueline Toboni ja Rosanny Zayas. Jordan Hull esittää Betten ja Tinan nyt 16-vuotiasta tytärtä Angieta. Laurel Holloman vierailee sarjassa Tinan roolissa.
Päähenkilöt
Alice Pieszecki (Leisha Hailey) on toimittaja. Hän pitää internetsivustoa, johon hän on laittanut The Chart -nimisen kaavion ystäväpiirinsä ihmissuhteista. Alicen mukaan se auttaa häntä näkemään miten kaikki liittyvät toisiinsa ja häneen itseensä.
Shane McCutcheon (Katherine Moennig) on kampaaja. Hän on poikatyttö, jolla on lyhyehköt mustat hiukset. Shane pitää miesten paidoista ja tiukoista matalista farkuista. Shane ei ole nähnyt äitiään kuin kerran pienenä ja hän tapasi isänsä Gabriel McCutcheonin kolmannen kauden lopussa. Shane tiesi jo 8-vuotiaana pitävänsä tytöistä. Hän ei pääasiassa harrasta parisuhteita tai halua sitoutua. Shane myi nuorena seksiä erään tuttavansa kanssa, ja hän on arvioinut harrastaneensa seksiä 14–25-vuotiaana 950 – 1 200 ihmisen kanssa. Hän on vain pari kertaa ollut vakavassa suhteessa, kolmannella kaudella Carmen de la Pica Moralesin (Sarah Shahi) ja viidennellä Molly Krollin (Clementine Ford) kanssa. Viimeisellä kaudella hän on suhteessa Jennyn kanssa. Jenny on täysin rakastunut häneen, Shanen tuntiessa itsensä vangiksi ja olevansa vastuussa Jennyn onnesta.
Bette Porter (Jennifer Beals) on menestynyt taidekuraattori. Sarjan alussa hän on seurustellut seitsemän vuotta Tina Kennardin kanssa. Bette ja Tina asuvat yhdessä omakotitalossa, ja vaikuttavat onnellisilta. Heidän suhteeseensa tulee kuitenkin sarjan kuluessa ongelmia.
Tina Kennard (Laurel Holloman) on elokuvatuottaja ja Betten pitkäaikainen elämänkumppani. Sarjan 1. tuotantokaudella Tina hankkiutuu keinohedelmöityksellä raskaaksi, mutta saa keskenmenon. Uusi yritys tuottaa tulosta ja Tina saa Angelica-nimisen tyttären 2. kauden lopulla.
Jennifer "Jenny" Schecter (Mia Kirshner) on kirjailija. Sarjan alussa hän muuttaa yhteen pitkäaikaisen poikaystävänsä Timin kanssa, mutta rakastuu pian Marinaan. Jennyllä on sarjan aikana suhteita useiden naisten ja sarjan alkupuolella myös miesten kanssa. Hän alkaa ajan myötä pitää itseään lesbona biseksuaalin sijaan. Jennystä tulee sarjan myöhemmillä tuotantokausilla menestynyt kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Menestyksen myötä hänestä tulee myös itserakas ja määräilevä ihminen, mikä saa useat sarjan muut naiset kääntymään häntä vastaan. Jenny hukkuu 6. kauden lopussa.
Kit Porter (Pam Grier) on Betten isosisko. Kit on sarjan alussa alkoholisti, joka yrittää pysytellä raittiina. Hän yrittää luoda uraa laulajana, mutta ei onnistu kovin hyvin. Toisella kaudella Kit ostaa The Planet-kahvilan, ja muuttaa sen erityisesti lesboille tarkoitetuksi yökerhoksi. Kit on hetero, ja hänellä on yksi poika. Kitin ja Betten suhde on monimutkainen, sisarukset välittävät toisistaan, mutta heidän välillään on usein ongelmia.
Dana Fairbanks (Erin Daniels) on sarjan alussa ammattilaisuraa tekevä tennispelaaja. Dana on lesbo, mutta pitää asian aluksi salassa uransa ja konservatiivisten vanhempiensa takia. Asian paljastuttua Danalle tulee ongelmia vanhempien kanssa. 3. kaudella Dana sairastuu syöpään ja kuolee siihen kauden lopussa.
Carmen de la Pica Morales (Sarah Shahi) on DJ. Hän on syntyjään meksikolainen ja hänellä on suuri perhe. Carmen tapaa 2. kauden alussa Shanen, mutta päätyy kuitenkin aluksi Jennyn tyttöystäväksi. 2. kauden lopulla Shane ja Carmen päätyvät yhteen, ja menevät melkein naimisiin 3. kauden lopulla.
Jodi Lerner (Marlee Matlin) on taiteilija, joka kiinnostuu Bettestä viidennellä tuotantokaudella. Jodi on kuuro ja liikkuu sen takia usein avustajansa ja tulkkinsa Tomin kanssa.
Marina Ferrer (Karina Lombard) on syntyjään italialainen kahvilanpitäjä, johon Jenny rakastuu ensimmäisellä tuotantokaudella. Myöhemmin Marina joutuu sairaalaan ja myy kahvilan Kitille.
Tim Haspel (Eric Mabius) on sarjan alussa Jennyn poikaystävä. Tim valmentaa naisten uintijoukkuetta.
1. tuotantokausi
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys
2. tuotantokausi
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys
3. tuotantokausi
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys
4. tuotantokausi
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys
5. tuotantokausi
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys
6. tuotantokausi
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys Lähde:
Arvo Salminen
Arvo Ilmari Salminen (5. elokuuta 1896 Pori – 26. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja hallitusneuvos. Hänellä oli loppututkinto sekä teologisesta että lainopillisesta tiedekunnasta. Salminen toimi Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1946–1955. Puheenjohtajuuden lisäksi hän toimi 1945–1948 ja 1951–1958 kansanedustajana sekä opetusministerinä Sakari Tuomiojan johtamassa puolipoliittisessa virkamieshallituksessa 1953–1954.
Salminen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1915. Hän suoritti vuonna 1921 teologian erotutkinnon ja sai myös pappisvihkimyksen. Hän suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1923. Myöhemmin Salminen suoritti myös ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1933 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1936.
Ik Tsarŋ
Ik Tsarŋ on kylä Oktjabrin piirissä Kalmukian eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee 276 kilometriä tasavallan pääkaupungista Elistasta koilliseen. Vuonna 2002 Ik Tsarŋissa oli 5 070 asukasta. Ik Tsarŋ on Oktjabrin piirin hallinnollinen keskus.
Arenaria
Arenaria on tieteellinen suvun nimi, joka voi tarkoittaa lintu- tai kasvisukua.
Tornion kaappaus
thumb|Kansikuva Thure Larjon kirjasta Tornion kaappaus 1944.
Tornion kaappaus oli Lapin sodan alkuvaiheessa lokakuun alussa 1944 tapahtunut saksalaisten ja suomalaisten joukkojen välinen pienimuotoinen taistelu Tornion kaupungin hallinnasta. Suomalaisjoukot koostuivat pääasiassa paikallisista suojeluskuntalaisista. Samaan aikaan suomalaisjoukot hyökkäysjoukot nousivat maihin Röytän satamassa. Taistelut päättyivät saksalaisten antautumiseen maihinnousujoukkojen saavuttua Tornioon.
Taustaa
Suomi katkaisi suhteensa Saksaan 2. syyskuuta 1944. Neuvostoliiton kanssa tehtävän rauhansopimuksen ennakkoehdot edellyttivät suomalaisten vaativan saksalaisjoukkojen poistumista maasta 15. syyskuuta mennessä. Pohjois-Suomen rintamaosuutta hoitanut 200 000 miehen vahvuinen saksalainen 20. Vuoristoarmeijakunta lähti ennalta laaditun suunnitelman, operaatio Birken, mukaisesti vetäytymään pohjoiseen uusiin puolustusasemiin heti syyskuun alussa. Uudet asemat oli linnoitettu valmiiksi Karesuvanto–Ivalo-linjalle eteläisemmästä Suomesta kohdistuvaa hyökkäystä vastaan. Asemat turvasivat idässä Petsamon nikkelituotannon saksalaisille, ja toisaalta suojasivat Käsivartta ja Norjan puoleista vetäytymistietä etelään.
Valtauskäsky suojeluskuntajoukoille
Saksalaisten vetäytyminen oli tapahtunut ilman taisteluja sovussa suomalaisten kanssa salaisen vetäytymissopimuksen mukaisesti syyskuun puolivälistä lähtien. Valvontakomissio oli kuitenkin saanut asiasta vihiä ja painosti suomalaisia jyrkempään toimintaan. 27. syyskuuta suomalaisjoukkojen komentajana aloitti kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuo. Seuraavana päivänä kutsui eversti Pennanen, osasto Pennasen Kemin Pajusaaressa olevan yksikön päällikkö Länsi-Pohjan Suojeluskuntapiirin päällikön, majuri Thure Larjon esikuntaansa. Larjo sai Siilasvuon antaman kirjeen, jossa määrättiin suojeluskuntajoukot valtaamaan Tornion kaupunki ja lähiympäristön sillat.
Karikukot
Lähteet
Svart roskarl
Tornion kaappaus
Joukot
Kaappaukseen tarvittavien joukkojen kokoon haaliminen tuotti vaikeuksia. Osasto Pennanen antoi yhden ilmasuojelukomppanian, (961. Is. Komppania), vahvuudeltaan 140 miestä, muutaman pioneerin ja kaksi radistia. Lisäksi mukaan komennettiin 50 miestä käsittävä sotapoliisiosasto ja teurastusjoukkue, joka oli kaupungissa Ruotsiin siirtyvien evakkojen karjan hätäteurastusta varten. Tämän lisäksi Torniosta ja lähistöltä koottiin kaikki lomalaiset ja komennuksella olleet suomalaissotilaat. Yhteensä Larjolla oli käytössään 327 miestä. Joukko oli taisteluarvoltaan varsin kirjavaa. Aseet joukolle saatiin paikallisten suojeluskuntien varastoista. Osaston sotilaallisena tavoitteena oli sitoa saksalaisjoukkoja niin kauan, kunnes suomalaiset maihinnousujoukot ehtisivät avuksi. Maihinnousun epäonnistuessa olisi kaappaus tuhoontuomittu.
Lauantaina 30. syyskuuta Larjo sai Pennaselta viestin, että everstiluutnantti Wolf H. Halstin komentamat maihinnousujoukot saapuisivat seuraavana aamuna 1. lokakuuta klo 8.00 Röytän satamaan. Osasto Larjon olisi sen vuoksi ryhdyttävä itsenäisiin toimenpiteisiin, jotka voitiin jakaa kahteen osaan:
Kaappaustoimet
Asemanseudun haltuunottoa yritettiin Peräpohjolan kansanopistolle kootuilla vajaan 100 sotilaan joukolla. Joukko eteni Kivirannan suunnasta ohittaen kansakoulun ja edelleen rautatien vartta kohti asema-aluetta. Asemalle juuri hyökkäyksen aikoihin Kemin suunnasta tullut saksalainen sotilasjuna konetuliaseineen antoi saksalaisille mahdollisuuden pitää rautatieaseman seutu hallussaan. Suomalaisjoukot perääntyivät klo 4:45 asema-alueelta pohjoiseen siirtyen opiston kohdalta veneillä Suensaaren puolelle, joka oli käytännössä Larjon suomalaisjoukkojen valvonnassa. Kello 5:30 joukot räjäyttivät Tornionjoen ylittävän sillan Suensaaren puoleisen penkereen, jotta asema-alueen saksalaisosastot eivät pääsisi sillan yli kaupunkialueelle.
Reunamuodostuma
pienoiskuva|[[Kolmas Salpausselkä|Kolmannen Salpausselän vanhoja reunamuodostumaa Somerolla.]] pienoiskuva|Päätemoreeneja [[Baffininsaari|Baffininsaarella Kanadassa.]] pienoiskuva|Jäätikön mukanaan kuljettaman kivikuorman esiintuleminen jäätikön reunalla. Kuva on [[Sólheimajökullilta Islannista.]] Reunamuodostuma eli reunamoreenimuodostuma on sekä reunamoreeneja että jäätikköjokimuodostumien lajittunutta maa-ainesta sisältävä maaston kohomuoto. Suomessa tärkeimpiä reunamuodostumia ovat Salpausselät, jotka syntyivät nuoremmalla dryaskaudella. Niissä reunamuodostuma sisältyy mannerjäätikön virtaussuuntaan nähden poikittaiseen muodostumajaksoon, joka voi olla Ensimmäisen ja Toisen Salpausselän tapauksessa jopa 600 kilometriä pitkä. Suomessa reunamuodostumat ovat maisemallisesti komeita maaston kohomuotoja, jotka näkyvät kauaksi erityisesti viljellyillä seuduilla.
Tornion kaappaus
Kaappaustoimet
Suomalaisten maihinnousujoukkojen kärki saavutti Tornion asema-alueen eteläreunan aamulla klo 10. Suomalaisten yhteys Tornionjoen sillan yli kaupunkiin saatiin illalla klo 20.25, joskin se oli edelleen saksalaisten tulen alla. Kun Pikku-Berliini oli vallattu seuraavana päivänä eli maanantaina, siltayhteys saatiin toimimaan normaalisti. Pian tämän jälkeen piiritetyt saksalaistukikohdat, lyseo ja Lipon talo, joutuivat antautumaan. Larjon joukkojen tappiot olivat kaikkiaan kahdeksan kaatunutta ja 13 haavoittunutta.
Reunamuodostuma
Reunamuodostuman kehittyminen
Muinaisten ja nykyisten jäätiköiden sisään tunkeutuu eri mekanismeilla kiveä, soraa ja moreeniksi luokiteltavaa maa-ainesta. Kun jäätikkö sulaa, vapautuu sisäinen moreeniaines jäätikön reunan eteen liukumoreenina. Jäätikön etenemisvaiheessa voi reunan edessä oleva moreeni tulla jäätikön eteenpäin työntämäksi. Tällöin jäätikkö puskee edellään pohjamoreenin pinnasta kuorimaansa pintakerrosta, josta kertyy näkyvä puskumoreeni. Puskumoreenin joukkoon voi joutua myös jäätikön eteen aikaisemmin jäänyttä liukumoreenia tai muuta pintamoreenia.
Tornion kaappaus
Tornion kaappauksen merkitys
thumb|Osasto Larjon muistolaatta Torniossa osoitteessa Puutarhakatu 9. Itse kaupunkialueen kaappauksella ei sotilaallisessa mielessä ollut suurta merkitystä. Tärkein saavutus oli valtakunnallisen yhdystien säilyminen Ruotsiin. Maihinnousun tukemisen kannalta tärkeimmät tavoitteet jäivät saavuttamatta; kaupungin itäpuolella olevat sillat, tiesolmut, rautatieaseman seutu ja saksalaisten suuri huoltokeskus jäivät edelleen saksalaisten käsiin. Maihinnousun kannalta tärkein apu oli Röyttään ajettu juna, joka nopeutti joukkojen siirtoa ja helpotti huollon kulkua. Toinen tärkeä merkitys maihinnousujoukoille olivat 36 kuorma-autoa, jotka suomalaiset ajoivat Larjon määräyksestä Pellon kautta Ruotsin puolelle päästen takaisin Suomeen Haaparannan kautta. Autot luovutettiin Pajarin käyttöön ja ne olivat ratkaisevan tärkeät taistelujoukkojen huollolle.
Reunamuodostuma
Reunamuodostuman kehittyminen
On ollut tavallista, että jääkauden loppuvaiheessa jäätikön reuna joko etenee jäätikön virratessa maanpintaa pitkin eteenpäin tai reuna perääntyy jäätikön sulaessa voimakkaasti. Jäätikkö virtaa samanaikaisesti kun se sulaa. Sulamisen aiheuttama reunan perääntyminen ja jäätikön eteenpäin virtuksen aiheuttama reunan eteneminen ovat ne vastakkaiset mekanismit, joiden suhde määrittää reunan suhteellisen liikkeen. Reunamuodostumat ovat syntyneet reuna pysyttyä lähes paikoillaan kymmeniä tai satoja vuosia. Sinä aikana jäätikön virtauksien kuljettaman kiviaineksen sisäisen kuorman määrä riittää muodostamaan suuriakin reunamoreeneja tai reunamuodostumia. Esimerkiksi Salpausselkien tapauksissa reunan pysytteli paikoillaan noin 100–200 vuotta, jonka aikana niihin kasautui runsaasti maa-ainesta.
Jäätikön sulaminen vapauttaa vettä, joka virtaa jäätikköä alas kohti reunaa. Paksunkin mannerjäätikön jää voi rakoilla ja halkeilla, jolloin vesi tunkeutuu jäätä raskaampana jäätikön pohjalle ja jatkaa virtaamista maaperän ja jäätikön välissä. Sinne muodostuu jäätikköjokitunneleita, jonne vesi tuo mukanaan moreenia. Veden virratessa moreenin jakeet erottuvat ja lajittuvat. Suuret kivet jäävät jäätikkötunnelin pohjalle, kun taas sora, hiekka ja savi jatkavat veden mukana matkaansa. Vesi saavuttaa lopulta jäätikön reunan ja purkautuu sisältämänsä maa-aineksen kanssa sen reunan eteen. Jos vesi purkautuu kuivalle maalle, leviää vesi laajalle alueelle, johon maa-aines laskeutuu. Purkautuva vesi lajittelee maa-aineksia niiden raekoon mukaiseen järjestykseen niin, että sora kulkeutuu lyhimmän matkan, hiekka sitä pidemmälle ja savi jatkaa matkaansa hyvinkin pitkälle. Jos vesi purkautuu syvään veteen, laskeutuu maa-aines jäätikköjoen suuaukon eteen poikittaiseksi valliksi. Vesi vallin takana on suojassa virtauksilta, joten kiviaines nousee vallin yli ja laskeutuu siellä pohjalle. Näin kasvaa jäätikkötunnelin eteen pääteharju, joka kasvaa korkeutta.
Kun pääteharju lopuksi on saavuttanut vedenpinnan tason, jatkuu sen kasvu sillä erolla, että vesi virtaa harjun yli vedenpinnan korkeudella ennen vajoamista takarinnettä alas. Pinnalle muodostunutta osaa kutsutaan suistoksi tai deltaksi. Pitkäikäinen suisto voi lopulta kerrostua hieman vedenpinnan yläpuolelle. Tätä pintakerrosta kutsutaan sanduriksi ja koko poikittaisharjumuodostumaa sandurisuistoksi tai sandurideltaksi. Aikaa myöten sandurisuisto voi kasvaa useiden neliökilometrien suuruiseksi. Jos vesistön vedenpinta maankohoamisen takia alenee, kohoaa sanduri vedenpinnan yläpuolelle ja sen pinnalle voi muodostua palmikkojoen uomia ja saaria. Jotkin palmikkouomat ovat kehittyneet metrien syvyisiksi. Toisaalta, jos vedenpinta nousee, kertyy sandurisuiston pintaan uutta materiaalia, jolloin aiempi tilanne toistuu.
Jäätikön reuna voi samaan aikaan perääntyä tai edetä. Jos se perääntyy, kasaa jäätikköjoki maa-ainesta reunamuodostuman eteen syntyneeseen rakoon, kunnes se mahdollisesti täyttyy. Jos se etenee, puskee jäätikkö maa-ainesta edellään ja reuna voi jopa nousta reunamuodostuman päälle. Tiedetään myös tapauksia, jossa jäätikön reuna on edennyt ja perääntynyt toistuvasti (oskillointi). Tästä on jäänyt reunamuodostumaan merkiksi kerrostuneita, myllertyneitä ja kohonneita muotoja. Esimerkiksi moreenikerrostumia ja lajittuneita kerrostumia ovat toistensa lomassa päällekkäin.
Reunamuodostuman kehitys päättyy, jos jäätikön reuna vetäytyy pysyvästi riittävän kauaksi muodostumasta. Vetäytyvän reunan eteen voi kuitenkin kertyä jäätikköjoen edelleen tuomaa maa-ainesta. Se muodostaa usein harjumaisen muodostuman, joka on reunamuodostumassa kiinni. Tällaisia muodostumia kutsutaan syöttöharjuiksi tai pitkittäisharjuiksi, sillä niiden tuoma maa-aines on ollut rakentamassa reunamuodostumaa. Jäätikköjoki tuo myös savea, joka laskeutuu rauhallisessa vedessä pohjamoreenin, harjujen ja reunamuodostuman päälle. Jos saviainesta kertyy paljon, voivat osa reunamuodostumasta tai pitkittäisharjusta peittyä niiden alle kokonaankin.
Vanhoja reunamuodostumia
Veiksel-jääkausi, joka on viimeinen Eurooppaa koetellut jääkausi, voidaan jakaa kolmeen vaiheeseen: Varhais-Veiksel, Keski-Veiksel ja Myöhäis-Veiksel. Eri aikoina Fennoskandian mannerjäätikkö oli eri kokoinen ja Suomen alueet olivat välillä jäästä vapaat. Noin 25 000 vuotta sitten alkoi viimeinen kylmeneminen, jonka jäätikkö tunnetaan Suomessa nimellä Mannerjäätikkö. Jäätikkö ulottui kylmimmässä vaiheessaan eli 20 000–18 000 vuotta sitten Saksassa Hampuriin, Puolaan, Liettuaan ja Venäjällä Moskovan seudulle. Sitten ilmasto lämpeni, jolloin jäätikön reuna perääntyi laidoiltaan ja sen alta vapautui paljasta maata. Ilmaston lämpeneminen ei kuitenkaan ollut tasaista, vaan 3 000 vuoden ajan reuna vuoroin eteni ja vuoroin perääntyi. Näistä tapahtumista jäi maastoon edelleen näkyviä reunamuodostumia. Niitä löytyy Saksasta, Puolasta, Ruotsista, Tanskasta, Virosta, Latviasta, Liettuasta ja kauempaa Venäjältä.
Samanlaisia laajoja reunamuodostumia tunnetaan Pohjois-Amerikasta Suurten järvien ympäristöstä ja mantereen itärannikolta Uuden-Englannin alueelta. Esimerkiksi Manhattanin eteläosa ja Long Island ovat reunamuodostumia.
Nuoremman dryaskauden reunamuodostumia
Mannerjäätikön reuna perääntyi Suomenlahden yli noin 13 000 vuotta sitten. Ilmaston suotuisa kehitys katkesi äkilliseen nuorempaan dryaskauteen, joka oli noin 1 000 vuotta kestänyt ilmaston kylmyysjakso. Se tapahtui noin 12 600–11 500 ja tänä aikana muodostuivat maastossa selvästi erottuvia reunamuodostumajaksoja, joista kuuluisimmat ovat Salpausselät. Salpausselkien ikäiset reunamuodostumat kiertävät Fennoskandian mannerjäätikön reuna-alueita Norjassa ja Ruotsissa sekä Venäjän Karjalassa ja Kuolassa. Samanikäiseksi on ajoitettu myös Skotlannissa niin kutsutun Loch Lomond-stadiaalin reunamuodostumat.
Ensimmäinen Salpausselkä ajoitetaan 12 250–12 050 vuotta vanhaksi. Se on 600 kilometriä pitkä reunamuodostumajakso, joka ei kuitenkaan ole yhtenäinen muodostuma, mutta joka vaihtelevan suuruisena erottuu maastossa helposti eri puolilla Etelä-Suomea. Sen muodostumiseen kului aikaa noin 200 vuotta. Mannerjäätikkö oli tuolloin jakautuneena pienempiin jäätikkökielekkeisiin, joiden reunan kulku erottuu kartoissa reunamuodostumien kaarevina muotoina. Ensimmäinen Salpausselkä muodostui lännessä Itämeren virtauskielekkeen eteen ja sekä etelässä että kaakossa se kerrostui Järvi-Suomen virtauskielekkeen eteen. Idässä sen kanssa samanaikainen reunamuodostuma oli Järvi-Suomen virtauskielekkeen eteen kerrostunut Tuupovaaran reunamuodostuma.
Toinen Salpausselkä ajoitetaan 11 790–11 590 vuotta vanhaksi. Se on yhtä pitkä kuin Ensimmäinen Salpausselkä. Se syntyi 15–25 kilometrin päähän Ensimmäisestä Salpausselästä, ja se seuraa sitä koko matkallaan lännestä itään. Myös se syntyi Itämeren- ja Järvi-Suomen kielekkeen eteen ja sen muodostuminen kesti noin 200 vuotta. Samanaikainen reunamuodostuma Toisen Salpausselän kanssa on Pohjois-Karjalan kielekkeen eteen muodostunut Koitereen reunamuodostuma.
Venäjän puolelle jääviä reunamuodostumia on vähintään viisi. Koitereen reunamuodostumalle samanaikaista jatketta kutsutaan Rukajärven reunamuodostumaksi. Tämä on kuitenkin osoittautunut kaksiosaiseksi muodostumaksi. Sen läntinen ja itäinen osa muodostuivat hieman eri aikaan. Rukajärven läntinen reunamuodostuma kerrostui 11 700–11 600 vuotta sitten Pohjois-Karjalan virtauskielekkeen eteen, kun taas sen itäinen reunamuodostuma kerrostui 12 500–12 300 vuotta sitten Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeen eteen. Pielisjärven reunamuodostuman samanaikaista jatketta kutsutaan Kalevalan reunamuodostumaksi. Se kerrostui 11 400–11 300 vuotta sitten Pohjois-Karjalan virtauskielekkeen eteen. Kalevalan muodostumaa pohjoisempana sijaitsee Pääjärven reunamuodostuma, joka kerrostui Kuusamon–Vienanmeren virtauskielekkeen eteen 11 000 vuotta sitten. Sen katsotaan muodostuneen samaan aikaan Toisen Salpausselkän kanssa ja Kalvevalan reunamuodostuma olisi taas Kolmannen Salpausselän ikäinen. Kuusamon–Vienanmeren ja Pohjois-Karjalan virtauskielekkeen eteen patoutui jäätikköjärviä, joiden peittämä pinta-ala vaihteli tilanteiden mukaan. Jäätikköjärvien vedenpinnan korkeudet on selvitetty reunatasanteiden korkeuksista. Suurin jäätikköjärvi tyhjeni 12 050 vuotta sitten Vienanmereen, kun Kuolan niemimaan jäätikön reuna vetäytyi pois jäätikköjärven Vienankurkussa sijainneelta laskukynnykseltä. Jäätikköjärven vedenpinta aleni 200 vuodessa 50–60 metriä ja Vienanmeri on tämän jälkeen ollut pysyvästi yhteydessä Barentsinmereen. Kuolan niemimaan eteläosassa sijaitsee vielä niin kutsuttu Keivan reunamuodostuma.
Norjassa laajimman jäätikön reunan ja nuoremman dryaskauden reunan välimatka on ollut Suomea lyhyempi. Jäätikön reuna mureni Pohjanmerellä aina rikki eikä se edennyt siksi kovin pitkälle. Nuoremman dryaskauden reunamuodostumia ovat Etelä-Norjan Raet eli Ra-moreenit Østlandetissa. Niissä alavalle alueelle virrannut jäätikkökieleke muodosti Oslonvuonon ympäristöön reunamoreenien parven. Saman aikakauden reunamuodostumia tai reunamoreeneja esiintyy Norjan rannikolla lukuisilla muillakin paikoilla. Ne ovat Salpausselkiin verrattuna ohuita muodostumia, joiden ajallinen sitominen toisiinsa riippuu sandurisuistojen korkeuseroista. Muodostumia ovat esimerkiksi Herdla (Vestland), Tautra (Trøndelag), Tromsø-Lyngen-moreenit ja hovedtrinnet sekä Tenojoenlaakson moreenit (Pohjois-Norja).
Myöhäisemmät reunamuodostumat
Salpausselkien muodostumisen jälkeen mannerjäätikön reuna alkoi 11 350 vuotta sitten vetäytyä Etelä- ja Kaakkois-Suomesta kohti luodetta (Keuruun degalsiaatio). Ilmaston vaihtelu kylmien ja lämpimien vaiheiden välillä aiheutti taas tilanteen, jossa jäätikön reuna eteni takaisinpäin Jyväskylään saakka (niin sanottu Jyväskylän eteneminen). Näsijärven–Jyväskylän virtauskielekkeen eteen muodostui länsirannikolta Jyväskylään ulottuva 250 kilometriä pitkä reunamuodostuma. Tämä Sisä-Suomen reunamuodostuma ajoitetaan 11 000–10 900 vuotta vanhaksi.
Aiheesta muualla
Randmoræne
Caudron C.714
thumb|Caudron-Renault C.R. 714 Suomen ilmavoimien tunnuksilla varustettuna. thumb|Caudron-Renault C.R. 714, CR-556, Vesivehmaalla 2006. Caudron-Renault C.R. 714 oli ranskalainen yksipaikkainen ja -moottorinen hävittäjälentokone. Ranska päätti talvisodan aikana lahjoittaa niitä Suomelle 80 kappaletta, joista vain kuusi toimitettiin.
Tausta
Kone on insinööri M. Riffardin suunnitteleman urheilukoneen Caudron C. 710-01 sotilasversio. C 710 lensi ensi kertaa 18. heinäkuuta 1936. Hävittäjä puolestaan heinäkuussa 1939 ja oli auttamattomasti vanhentunut. Konetta kuitenkin rakennettiin 83 kappaletta.
Käyttö Suomessa
Ranska lupasi lähettää laivueen C.R. 714-koneita puolalaisine ohjaajineen ja kenttähenkilökuntineen taistelemaan Suomen puolella talvisodassa, josta ensin tingittiin ja lupailtiin lahjoittaa 80 konetta. Talvisodan päättyessä maaliskuun puolivälissä 1940 vain kuusi konetta oli Ruotsin kautta matkalla Suomeen. Muita ei enää Ranskasta toimitettu.
Kaksi konetta vaurioitui ensimmäisillä lennoilla Porissa. Osaa koneista ei lainkaan lennetty Suomessa. Koneet laitettiin lentokieltoon 10. syyskuuta 1940 ja poistettiin käytöstä 1941. Koneiden myyntiä Ruotsiin tai Romaniaan haaveiltiin, Ruotsi ilmaisi haluttomuutensa ostaa koneita, Romaniaan ei ilmeisesti saatu yhteyttä. Yksi kone palveli mekaanikkokoulussa Utissa - tähän se sopi, koska koneessa oli laipat ja jarrut ym. tuolloin modernia tekniikkaa.
Museokoneet
Yksi kone, CA-556 joka oli vuosia entisöimättömänä Vesivehmaalla varastoituna lähetettiin Puolaan Krakovan ilmailumuseoon lainaksi keväällä 2015. Krakovassa kone konservoidaan Keski-Suomen ilmailumuseon ohjeistuksen mukaan. Yksi on jo 1980-luvulla myyty Ranskaan Musée de l'Air et de l'Espace-ilmailumuseoon.
Rakenne
Caudronissa oli puurakenteinen vapaastikantava alataso. Runko oli vanerisaloista ja kaarista rakennettu, etuosastaan alumiinilevyillä, takaosastaan vanerilla verhottu. Puurakenteisessa siivessä oli kaksi vanerista salkoa vaneriverhous. Vakaimet ja siivekkeet olivat alumiiniputkirunkoiset ja kangasverhoillut, laskusiivekkeet hydrauliset. Laskutelineet olivat sisäänvedettävät.
Tekniset tiedot
right|300px
Aas
Aas tai AAS voi tarkoittaa seuraavia:
Aas
Sukunimi (viroa: "niitty"; norjaa: "harju"). Tunnettuja Aas-nimisiä ovat:
False Metal
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Brother Firetribe, ellei toisin mainittu.
Tammijärven kirkko
Tammijärven kirkko on Luhangan Tammijärvellä sijaitseva kyläkirkko. Se kuului alun perin Joutsan seurakunnalle. Kirkko valmistui 1963 vapaaehtoisvoimin kerätyillä varoilla. Sen suunnitteli arkkitehti Matti Hämäläinen. Kirkon yhteydessä on kerhohuone. Vuonna 1989 kirkko luovutettiin Luhangan kappeliseurakunnalle. Joutsan evankelis-luterilaiseen seurakuntaan kuuluva Luhangan kappeliseurakunta luopui hallinnoimastaan Tammijärven kyläkirkosta. Vuonna 2015 Putkilahden Rukoushuoneyhdistys Betania ry osti kirkon Putkilahden helluntaiseurakunnalle. Tammijärven kyläkirkko onkin rakennettu v. 1963 Putkilahden helluntaiseurakunnan jäsenen Rauha Siviä Laaksovirran perikunnan lahjoittamalle tontille. (Lähde loppuosan täydennykseen: RV, Veikko Ripatti)
Akantit
Akantit (Acanthus) on lämpimässä ilmastossa viihtyvien kukkivien kasvien suku, johon kuuluu noin 30 lajia. Useimmat kasvavat villeinä Välimeren seudulla tai Aasiassa. Muutamia lajeja viljellään koristekasveina.
Tuntomerkit
Akantit kasvavat noin metrin korkuisiksi. Niiden lehdet ovat huomiota herättävän kookkaita ja piikkisiä. Verhiön suojuslehdet ovat myös piikkisiä. Kukat sijaitsevat pitkissä ja tiheissä tähkissä; violetinvärinen verhiö näyttää kukan ylähuulelta; teriö on valkoinen, vaaleanpunainen tai malvanvärinen.
Lajeja
Lajeista balkaninakantti, kreikanakantti ja piikkiakantti ovat kotoisin Välimeren maista.
Käyttö
Akantin lehtiä jäljittelevä koristekuvio on yleinen ornamentti, muun muassa korinttilaisen pylvään kapiteelissa.
Trooppisen Aasian akanttilajia rauta-akanttia (Acanthus ebracteatus) käytetään paikallisesti yskänlääkkeen aineosana.
American Film Market
American Film Market (AFM) on vuodesta 1981 lähtien Los Angelesin Hollywoodissa järjestetty elokuvatapahtuma, jossa esitellään ensi-iltaan tulevia elokuvia. Tapahtuma on perinteisesti järjestetty vuosittain loka-marraskuussa.
Eurovision tanssikilpailu 2008
Historiansa toinen Eurovision tanssikilpailu järjestettiin Glasgow'ssa, Isossa-Britanniassa 6. syyskuuta 2008. Vaikka Suomi voitti ensimmäisen Eurovision tanssikilpailun, ei kilpailua järjestetty Suomessa, koska Iso-Britannia lupautui isännöimään ensimmäiset kaksi Eurovision tanssikilpailua.
Kilpailuun osallistui yhteensä 14 maata. Azerbaidžan osallistui kilpailuun ensimmäisen kerran. Espanja, Saksa ja Sveitsi taas vetäytyivät kilpailusta.
Albania, Armenia, Bosnia ja Hertsegovina, EJT Makedonia, Espanja, Islanti, Israel, Kypros ja Valko-Venäjä lähettivät tanssikilpailun suorana lähetyksenä maansa televisiossa, vaikka eivät osallistuneet kilpailuun.
A Very Brutal Christmas
A Very Brutal Christmas on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Austrian Death Machinen joulu-EP, joka julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Metal Blade Records.
Edellistä albumia mukaillen kaikki kappaleet sisältävät näyttelijä Arnold Schwarzeneggeriä parodisoivaa ääninäyttelyä.
Minna Kauppi
pienoiskuva|Minna Kauppi [[eCross-maastojuoksussa 2005.]] pienoiskuva|Kauppi vuoden 2010 suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuissa Norjan Trondheimissa. Minna-Mari Kauppi (s. 25. marraskuuta 1982 Asikkala) on yhdeksänkertainen maailmanmestari vuosilta 2006–2012 ja yksi menestyneimmistä suomalaisista suunnistajista. Hän on myös kaksinkertainen Euroopan-mestari, moninkertainen Suomen-mestari sekä kaksinkertainen nuorten maailmanmestari. Kaupilla on lisäksi kolme SM-pronssia maastojuoksusta, vuosilta 2005, 2007 ja 2009. Urheilutoimittajain Liitto valitsi hänet Suomen vuoden urheilijaksi 2010.
Andrew Vachss
Andrew Vachss (19. lokakuuta 1942 – 23. marraskuuta 2021 ) oli yhdysvaltalainen rikoskirjailija. Hän oli erikoistunut lastensuojelukysymyksiin sekä omassa elämässään sosiaalityöntekijänä ja asianajajana että kirjoittamissaan dekkareissa ja sarjakuvissa. Hänen kirjojensa vakiohahmo on lasten hyväksikäyttäjiä jahtaava yksityisetsivä Burke.
Minna Kauppi
Ura
Kauppi aloitti urheilemisen kuusivuotiaana harrastaen ensin hiihtoa ja juoksua. Suunnistus tuli lajivalikoimaan kahdeksan vuoden ikäisenä suunnistuskoulun myötä. Hiihto ja juoksu olivat ajatuksissa päällimmäisinä aina 16-vuotiaaksi asti, jolloin suunnistus nousi päälajiksi SM-menestyksen myötä.
Andrew Vachss
Vachssin dekkarit saavuttivat 1980-luvulta alkaen kansainvälistä suosiota sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa. Suomeksi hänen romaaneistaan julkaistiin ensimmäisenä Shella vuonna 1995 Henrik Laineen suomentamana. Vuonna 1995 hän julkaisi kirjan, jossa Batman on valjastettu pedofiilijahtiin. Samoihin aikoihin hän teki yhteistyötä suomalaisen piirtäjän Hannu Lukkarisen kanssa Alamaailma-sarjakuvassa, jonka ensimmäinen osa ”Pummit” sai murska-arvion Helsingin Sanomien Harri Römpötiltä.
Minna Kauppi
Ura
Kauppi aloitti uransa Asikkalan Raikkaan riveissä 1982, jota hän edusti kauden 2014 loppuun. Kaudesta 2015 Kaupin seura on ollut Lahden Suunnistajat -37. Kauden 2015 jälkeen Kauppi ilmoitti päättävänsä maajoukkueuransa.
Ensimmäisen Suomen mestaruuden Kauppi suunnisti 1999. Vuonna 2006 hän voitti Euroopan mestaruuden keskimatkalla ja ankkuroi Suomen naiset viestivoittoihin sekä EM- että MM-kisoissa. Vuonna 2007 Kauppi jakoi pitkän matkan maailmanmestaruuden Heli Jukkolan kanssa sekä suunnisti ankkuriosuuden niin MM-kultaa voittaneessa viestijoukkueessa kuin Venlojen viestin voittaneessa Asikkalan Raikkaan joukkueessakin. Kauppi voitti vuonna 2008 ja vuonna 2010 maailman mestaruudet sekä keskimatkalla että viestissä. Vuonna 2011 Kauppi ankkuroi Suomen naiset viestin maailman mestaruuteen. Vuonna 2012 Kauppi saavutti keskimatkan maailman mestaruuden.
MM-kilpailut
pienoiskuva|Kauppi suunnistuksen MM-kisoissa 2007.
Muuta
Kauppi elää avoliitossa Apulannan rumpalin Sipe Santapukin kanssa. He saivat poikalapsen tammikuussa 2017 ja tyttölapsen elokuussa 2020. Kaupin ex-avopuoliso on suunnistuksen maailmanmestari Pasi Ikonen.
Kaupilla on diagnosoitu jo nuorena IBD-sairaus, josta on myöhemmällä iällä kehittynyt hänelle tulehduksellinen suolistosairaus, Chronin tauti. Hän valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopiston Kieli- ja viestintätieteiden laitokselta 2011.
Ari Väntänen on kirjoittanut Kaupista elämäkerran Minna Kauppi – Suunta/vaisto (Like, 2020).
Käkisalmen lääni
pienoiskuva|[[Käkisalmen läänin vaakuna Kustaa II Aadolfin hautajaisista vuodelta 1633.]] Käkisalmen lääni oli Käkisalmen linnan ympärille muodostunut ja sille veroa maksava hallintoalue. Se oli Ruotsin hallinnassa 1580–1595 ja 1617–1710 ja käsitti Laatokan- ja Pohjois-Karjalan. Vuonna 1721 alue jaettiin kahtia, ja sen eteläosa oli siitä lähtien osa Venäjälle kuulunutta Vanhaa Suomea, kunnes vuodesta 1812 lähtien entinen lääni kokonaisuudessaan oli osa Suomen suuriruhtinaskuntaa. Käkisalmen lääni -nimitys liittyy aikaan 1580–1721, minkä jälkeen alueen historia on osa Vanhan Suomen historiaa. Nykyään entisen Käkisalmen läänin pohjoisosat kuuluvat Suomeen ja eteläosat Venäjään.
Suomen historiallisena maakuntana Käkisalmen lääni nähdään vielä vuonna 1894 Helsingin Senaatintorilla paljastetussa Aleksanteri II:n muistomerkissä, jossa sitä edustaa palavaa linnaa kuvaava vaakuna.
Käkisalmen läänin alue keskiajalla
Ensimmäinen maininta Vuoksen suuraluetta tarkoittavasta Korelasta on vuodelta 1143. Novgorodilaiset ja myöhemmin venäläiset käyttivät Käkisalmesta Korela-nimitystä 1600-luvulle asti. Käkisalmi sijaitsi Viipurista 85 kilometriä koilliseen Vuoksen rannalla Suomenlahdelta Laatokalle johtavan kauppareitin varrella. Käkisalmi ja Viipuri olivat tärkeitä reitin valvontapisteitä.
Raffinointi
Raffinointi tarkoittaa jalostamista tai puhdistamista. Raffinoinnilla tarkoitetaan pääasiassa sitä prosessia, jonka avulla puhdistetaan jokin aine, ts. erotetaan jokin tietty aine jostain toisesta aineesta. Raffinaatit ovat elintarviketeollisuuden tai kaivannaisteollisuuden valmistamia tuotteita tai muita tuotoksia, joista on jokin osa poistettu. Tämän luokan elintarvikkeet sisältävät yleensä paljon valkeita vehnäjauhoja.
Käsite raffinointi on yleisessä käytössä elintarvikkeiden yhteydessä, ja usein sävyltään kielteisessä merkityksessä. Raffinointi tarkoittaa, että elintarvikkeesta on poistettu sellaisia osatekijöitä, jotka saattavat olla ihmisen kannalta hyödyllisiä, mutta jotka kuitenkin syystä tai toisesta halutaan poistaa, esimerkiksi niistä tulee raffinoinnin tuloksena hienompia ja siten myyvämpiä.
Elintarvikkeiden raffinointi vähentää usein niiden sisältämiä ravinteita, mutta toisaalta se vähentää myös ravinteiden imeytymistä heikentäviä fytaatteja. . Raffinointi vähentää usein myös ruoan makua, esimerkiksi raffinoitu kookosöljy ei maistu eikä tuoksu miltään. Muita esimerkkejä raffinoiduista elintarvikkeista eli raffinaateista ovat sokeri, valkoiset vehnäjauhot ja valkoinen riisi. Riisin raffinointi keksittiin jo 1800-luvun puolivälissä.
Esimerkiksi Talvivaaran kaivos tuottaa bioliuotusprosessinsa vuoksi runsaasti raffinaattilientä, jossa ei ole enää suuria määriä arvometalleja, mutta sulfaattia sekä esimerkiksi mangaania voi olla paljonkin.
Käkisalmen lääni
Sota ja miehitys - Ruotsin vallan aika alkaa
Ruotsin miehittämien alueiden veroja kantoi käskynhaltija, joka johti Käkisalmen linnalääniä. Hallinto oli tuolloin melko epämääräinen käsite, sillä kuullessaan ruotsalaisvoudin saapuvan lähtivät rajaseutujen asukkaat erämaahan. Jos voudilla oli apunaan sotaväkeä, lähtivät asukkaat Venäjän puolelle. Veronkanto vaikeakulkuisessa Taka-Karjalassa oli muutoinkin vaikeaa ja verokertymä jäi pieneksi. Käkisalmen linnan varusväen muonittamiseksi oli kerättävä veroja myös Savosta ja Viipurin Karjalasta.
Käkisalmen läänin palauttamisesta Venäjän hallintaan sovittiin Täyssinän rauhassa 1595, vaikka läänin luovutus tapahtui vasta rajankäynnin jälkeen 1597. Vuonna 1611 Pontus De la Gardien poika Jakob De la Gardie valtasi Käkisalmen.
Ruotsin vallan vahvistaminen 1617
Läänin siirtyminen Ruotsille virallistui Stolbovan rauhassa 1617, jolloin Ruotsi sai valtansa alle myös Inkerinmaan. Länsiosa Karjalasta kuului Viipurin linnalääniin, mutta valloitettua Käkisalmen lääniä ei liitetty sen yhteyteen. Käkisalmen lääni muodosti Kustaa II Aadolfin aikana yhdessä Inkerinmaan ja Liivinmaan kanssa kenraalikuvernöörikunnan, jonka keskus oli Narvassa ja kenraalikuvernöörinä oli Johan Skytte.
Käkisalmen lääniä ja Inkerinmaata pidettiin voittomaana, joka annettiin Jaakko De la Gardielle vuokralääniksi vuoteen 1629 asti. Lääninherra, voudit ja virkamiehet saivat pitää lääninsä verotulot maksettuaan kuninkaalle tietyn verosumman. Läänillä ei ollut lähettää edustajia Ruotsin valtiopäiville voittomaa-statuksen vuoksi. Monet ortodoksiset asukkaat pakenivat läänistä Venäjälle, lähinnä Tverin alueelle peläten luterilaisuuden levittämistä heidän keskuuteensa.
Hallinto ja talonpoikien asema
Läänin asukkailla ei ollut oikeutta lähettää edustajiaan Ruotsin valtiopäiville. Papit voivat kyllä toimittaa anomuksiaan valtiopäiville ja kansan asiamiehiä eli valtuutettuja kävi silloin tällöin Tukholmassa edistämässä seudun asioita. Sitä vastoin ennen kuninkaan vallan lujittumista pidetyillä maapäivillä ritaristo ja rälssimiehet saivat esittää toivomuksiaan ja osallistua päätösten tekoon. Vuonna 1661 Käkisalmessakin järjestettiin maapäivät, jonka päätöksiin sen jälkeen oikeuden istunnoissa usein vedottiin.
Vuodesta 1633 läänin alue oli Tukholman kollegioitten alainen maaherrakunta, joka 1637 liitettiin Pietari Brahen hallitsemaan Suomen kenraalikuvernöörikuntaan. Käkisalmen läänin maaherra asui Käkisalmessa ja oli kenraalikuvernöörin alainen. Oikeudellisesti lääni kuului Turun hovioikeuden piiriin.
Kreivikunnat ja vapaaherrakunnat
Käkisalmen läänissä oli 1600-luvulla yhdeksän kreivi- ja vapaaherrakuntaa:
Ortodoksien pako Venäjälle
Ankara verotus, katovuodet, ortodoksien uskonnollinen sorto ja lääninherrain mielivalta saivat aikaan voimakkaan muuttoliikkeen. Yli puolet Käkisalmen läänin asukkaista pakeni Venäjälle 1600-luvun aikana ja heidän tilalleen tuli uudisasukkaita, eniten Savosta ja Pohjois-Pohjanmaalta.
Läänin jako ja venäläisvalta
Suuren Pohjan sodan aikana Venäjä valloitti Käkisalmen läänin vuonna 1710. Vuonna 1712 Pietarista tehtiin Venäjän pääkaupunki, jolloin Etelä-Karjalan hallinta tuli tärkeäksi kaupungin turvallisuuden takaamiseksi. Uudenkaupungin rauhassa 1721 Karjalan alue jaettiin uudella tavalla ja syntyi Vanha Suomi, joka samalla päätti Käkisalmen läänin tarinan. Hallinto poistui pian Käkisalmesta ja Viipuri sai johtavan aseman alueella. Käkisalmen läänin Ruotsille jäänyt pohjoisosa eli nykyinen Pohjois-Karjala sen sijaan liitettiin Savonlinnan ja Kymenkartanon lääniin.
Belgian Grand Prix 1960
Belgian Grand Prix 1960 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. kesäkuuta 1960 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Jack Brabham, jolle voitto oli kauden toinen. Osakilpailu on ainoa, jossa on saanut surmansa kaksi kuljettajaa. Eri onnettomuuksissa surmansa saivat englantilaiset Alan Stacey ja Chris Bristow.
Chesterfield
Alueella on ollut roomalaisten linnake. Se sai nimensä laidunmaana käytetyn linnakkeen mukaan. Keskiajalta 1500-luvulle asti kaupunki oli merkittävä villantuotannon keskus.
Kaupunkioikeudet Chesterfield sai Juhana Maattomalta vuonna 1204.
Guanchit
thumb|Kartta guanchien luolista ja maalauksista [[La Palmalla.]]
Guanchit olivat Kanariansaarten ensimmäisiä tunnettuja asuttajia. Ensimmäisten eurooppalaisten saapuessa saarille keskiajalla guanchit elivät yhä kivikautta. Guanchien alkuperäinen kulttuuri on sittemmin kadonnut, vaikka siitä voidaan yhä löytää jälkiä. Nykyiset Kanariansaarten asukkaat ovat sekoitus guancheista ja Espanjasta tulleista siirtolaisista.
Alkuperä
Geneettisten tutkimusten perusteella suuri osa guancheista on peräisin Pohjois-Afrikasta, mahdollisesti Saharan kuivumisen aikoihin noin 6000 eaa. muuttaneiden heimojen jälkeläisiä. Guanchien kielestä voidaan löytää yhtymäkohtia berberikieliin. Guanchit eivät berberien tavoin syöneet lainkaan kalaa, ja eurooppalaisten saapuessa he eivät osanneet pyydystää sitä.
Varhaisimmat espanjalaiset lähteet kuvailevat guancheja vaihtelevasti. Osaa heistä on kuvailtu pitkiksi, vaaleiksi ja sinisilmäisiksi, osaa keskipituisiksi ja tummiksi, ja osaa lyhyiksi. 1500-luvun lähteiden mukaan Teneriffan guanchit olivat pitkiä, ruskettuneita ja vahvarakenteisia, ja joillakin oli vaaleat hiukset ja siniset silmät. Guanchien on myös arveltu polveutuvan kelteistä tai germaaneista, mutta näille teorioille ei ole löytynyt todisteita.
Ilmeisesti Kanariansaaria on asutettu historian aikana useista eri paikoista. Muun muassa numidialaiset, foinikialaiset ja karthagolaiset ovat tienneet saarista ja tehneet niille matkoja. Myös roomalaiset ovat vierailleet saarilla vuosien 100–400 välillä. Kuitenkin kaikki edellä mainitut kulttuurit olivat saarille tullessaan jo paljon kivikautta korkeammalla kehitysasteella. Plinius vanhemman mukaan saarille saapuneet karthagolaiset olivat havainneet saaret asumattomiksi, mutta nähneet siellä suurten rakennusten raunioita.
Ikuisesti sinun (vuoden 1998 elokuva)
Juoni
Danielle on päättänyt ostaa takaisin yhden talon palvelijoista, joka oli joutunut "vankilaan" ilman syytä. Kinastellessaan vaunujen ajajan kanssa, ilmestyy prinssi Henry ja maksaa palvelijan Daniellelle. He ihastuvat ensi silmäyksellä. Kun Danielle ja prinssi tapaavat seuraavan kerran, Danielle valehtelee olevansa äitinsä, kreivitär Nicole De Langarette. He tapailevat usein salaa, kunnes ilkeä äitipuoli (Anjelica Huston) saa vihiä asiasta. Naamiaisissa ilkeä äitipuoli repii Daniellen siiven irti, ja hän kailottaa kaikelle kansalle, mikä Danielle "oikeasti" on, kiittämätön palvelija. Mutta kaikki päättyy hyvin – rakastuneet saavat toisensa, paha saa palkkansa ja hyvä saa myös palkkansa, hyvällä tavalla.
St James’s
St James’s on Lontoon Westminsterin kaupunkipiiriin kuuluva alue, joka sijaitsee Sohosta etelään, Whitehallista länteen ja Buckinghamin palatsista koilliseen. Kaupunginosa tunnetaan St Jamesin palatsista ja puistosta, ja se on hienoston suosimaa asuinaluetta. Sen nimi tulee keskiaikaisesta leprasairaalasta, jonka suojeluspyhimys oli Pyhä Jaakob.