cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikolai Leskov
Suku ja koulutus, virka-ura
Kirjailijan isä Semjon Dmitrijevitš Leskov (1789-1848) oli peräisin pappissäädystä. Erottuaan hengellisestä säädystä hän siirtyi Orjolin rikospoliisikamarin palvelukseen, jossa hän nousi virka-arvoon, joka oikeutti perinnölliseen aatelisarvoon. Hänellä oli maine taitavana rikostutkijana, joka pystyi selvittämään monimutkaisia ​​​​tapauksia. Äiti Jelizaveta Petrovna Alferijeva (1813-1886), oli köyhän moskovalaisen aatelismiehen tytär. Nikolain äidinpuoleinen setä Sergei Petrovitš Alferijev (1816-1884) oli lääketieteen professori Kiovan yliopistossa ja hänen veljestään Alekseista (1837-1909) tuli myös lääketieteen tohtori. Vuonna 1839 isä riitautui esimiehensä kanssa ja viisilapsinen perhe muutti Paninon kylään (Panin Hutor) lähelle Kromen kaupunkia.
Vuonna 1841 kymmenvuotias Nikolai meni Orjolin maakunnan lukion ensimmäiselle luokalle, jossa opiskelut menivät huonosti. Viisi vuotta myöhemmin hän sai todistuksen vain kahden luokan suorittamisesta. Nikolai ryhtyi isän kuoltua koleraan vuonna 1848, itse 17-vuotiaana ansaitsemaan elantonsa mutta täydensi samalla keskeytyneitä opintojaan erään sukulaisensa ohjaamana. Kutsuntaviraston palveluksessa hän joutui kiertämään eri puolilla maata ja kokosi matkoilla venäläisestä maaseutuelämästä havaintoja, joita hän laajensi siirryttyään yksityisen palvelukseen Kaakkois-Venäjälle. Asetuttuaan vuonna 1861 Pietariin hän keskittyi kirjoittamiseen.
Vuonna 1847 Leskov liittyi rikostuomioistuimen Orjolin-kamarin palvelukseen, jossa hänen isänsä oli työskennellyt vuoteen 1839 asti. Vuonna 1848 Leskov sai rikostuomioistuimen Oryol-kamarin apulaisvirkailijan viran. Palveltuaan vuoden verran hän sai kahden kuukauden loman ja lähti Kiovaan vuonna, missä hän jätti siirtopyynnön Kiovan valtiokamarin henkilökuntaan, jonne hän siirtyi vuonna 1850. Kiovassa hän asui setänsä Sergei Alferijevin luona. Leskov palveli Kiovan valtionkamarissa apulaisvirkailijana revisio-osaston rekrytoinnissa vuodesta 1850 alkaen. Hänet ylennettiin kollegireistraattoriksi vuonna 1853 ja nimitettiin Kiovan osavaltion kamarin johtajaksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1857 saakka. Vuonna 1856 hänet ylennettiin kuvernementinsihteeriksi.
Kirjallinen ura
Nikolai Leskov oli huumorin ja realistisen myötätunnon sävyttämien kertomusten taitaja. Häne päähenkilönsä ovat Venäjän provinssien käsityöläisiä, kauppiaita, talonpoikaisväestöä ja papistoa. Sukutaustansa ja nuoruutensa työkokemuksen ansiosta Leskov tunsi hyvin Venäjän eri yhteiskuntaluokkien ja kansallisuuksien sekä erityisesti maaseudun ja pikkukaupunkien elämää ja tapoja. Saltykoviin verrattuna hänen satiirinsa on pehmeämpää eikä hän maailmankatsomukseltaan edustanut avoimesti yhteiskuntakriittistä radikalismia.
Litiumperkloraatti
Litiumperkloraatti (LiClO4) on litium- ja perkloraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään hapen lähteenä sekä orgaanisessa synteesissä.
Nikolai Leskov
Kirjallinen ura
Leskovin ajoittaiset julkaisuhankaluudet aikalaislehdistössä kertovat venäläisen kirjallisuuselämän polarisoitumisesta 1860-1880 -luvuilla. Leskov muutti vuonna 1861 Kiovasta Pietariin ja ryhtyi lehtimiehen uralle. Jo seuraavana kesänä 1862 hän joutui keskelle kiivasta kirjallisuuspoliittista taistelua kirjoittamalla artikkelin Severnaja Ptšela (ven. Северная пчела, Pohjolan mehiläinen) -nimiseen lehteen Pietarin tuhopoltoista ja niiden yhteyksistä vallankumousnuorisoon sekä vaatimalla poliisilta julkista selvitystä. Kumouksellisissa piireissä kirjoitus nähtiin syytöksenä levottomuuksien aiheuttamisesta, ja Leskov joutui radikaalien epäsuosioon. Tästä eteenpäin hän toimi konservatiivilehdissä, osittain välttämättömyyden pakosta, mutta hänen välinsä myös konservatiivilehdistöön rikkoutuivat 1870-luvun puolivälissä.
Vuonna 1863 Leskov alkoi julkaista Ei minnekään -nimistä aikalaisromaania laajalevikkisessä Biblioteka dlja tštenija -lehdessä. Nihilistien vastainen romaani varmisti hänelle lukijakunnan suosion ja radikaalipiirien tuomion. Leskovin kenties tunnetuin kertomus Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth (Ledi Makbet Mtsenkogo uezda, 1865, suom. 1962) siirtää kolmioddraaman pois radikaalinuorison parista ja sijoittaa sen Venäjän maaseudulle vauraaseen kauppiasluokkaan. Teos tunnetaan myös Dmitri Šostakovitšin oopperana Katerina Izmailova.
Litiumperkloraatti
Ominaisuudet ja valmistus
Litiumperkloraattia voidaan valmistaa neutraloimalla litiumhydroksidia tai litiumkarbonaattia perkloorihapolla.
Käyttö
Litiumperkloraatti hajoaa muiden alkali- ja maa-alkalimetallien perkloraattien tavoin kuumennettaessa hapeksi ja kloridisuolaksi. Litiumperkloraattia voidaan käyttää hapen vapauttamiseen esimerkiksi avaruussukkuloissa polttoaineeseen sekoitettuna. Litiumperkloraatin etuna on hyvä hapen varastointikyky, mutta se on melko kallista ja vaikea kuivata. Litiumperkloraattia käytetään litiumakuissa elektrolyyttinä. Liuotettuna aproottiseen liuottimeen esimerkiksi dietyylieetteriin yhdistettä käytetään kiihdyttämään Diels–Alder-reaktioita. Tämä ominaisuus perustuu litium-ionin Lewis-happoluonteeseen.
Nikolai Leskov
Kirjallinen ura
Kun puolustuskirjoitukset eivät auttaneet, Leskov kosti Venäjän radikaalien solvaukset julkaisemalla vuonna 1864 romaanin Nekuda (Umpikujassa), jossa hän kuvaa Venäjän radikaaleja epäedullisessa valossa. Teos nosti suuttumuksen Leskovia vastaan. Hän pilkkasi nihilistejä vaatimattomassa romaanissa Veitset esiin (1871), mutta seuraavassa teoksessaan Soborjane (Tuomiokirkon alttaripalvelijat, 1872, suom. 1969) hän esiintyy jo neutraalimpana taiteilijana, joka havainnoi taitavasti venäläistä pappiselämää. Vuonna 1878 ilmestynyt sarja Iz melotšei arhierejskoi žižni (Esipaimenen elämän turhuuksia, 1878-1879) saavutti nokkeluutensa ansiosta liberaalien suosiota mutta herätti paheksuntaa pappispiireissä.
Leskov oli vuodesta 1874 virkamiehenä kansanvalistusministeriössä, mutta hänet erotettiin 1883 vapaamielisyytensä vuoksi, ja hänen kirjoituksensa ilmestyivät sittemmin liberaaleissa aikakauskirjoissa. Hän sai vaikutteita Leo Tolstoilta ja kirjoitti elämänsä loppupuolella legendanomaisia kuvauksia kristinuskon alkuajoista. Arvostetuimpia teoksia ovat monet varhaistuotantoon kuuluvat kertomukset, kuten Sinetöity enkeli (Zapetšatlennyi angel, 1873), Lumottu vaeltaja (Otšarovannyi strannik, 1873), Na kraju sveta (Maan äärissä, 1876). Hän on taitava juonen kehittelijä.
Leskov aloitti kirjallisen työnsä melko iäkkäänä. Vuonna 1860 hän alkoi kirjoittaa ajankohtaisista asioista lehtiartikkeleita. Ensimmäiset novellinsa hän kirjoitti vuonna 1862. Leskovin tuotanto on laaja mutta epätasainen. Sen parhaat työt ovat venäläistä elämää kuvaavia novelleja ja pienoiskertomuksia. Niin sanottujen skaz (kerrontatekniikka, joka luo vaikutelman ääneen kerrotusta) -teostensa kertojina hän käytti erilaisia ihmisiä ja pystyi onnistuneesti jäljittelemään venäjän eri murteita ja elämäntapoja, kuten vanhauskoisia ja venäjänsaksalaisia. Hänen tunnetuin teoksensa Lumottu vaeltaja kuvaa ortodoksimunkin elämänvaiheita ja ajatusmaailmaa. Kuvauksissaan Leskov ei ota kantaa henkilöidensä toiminnan moraaliin mutta käyttää tehokeinoinaan satiiria ja anekdootteja, kuten esimerkiksi traagisten kohtaloiden koomisissa sivuvivahteissa. Uskonnolliset kysymykset olivat hänelle tärkeitä, ja hän osoittaa tuntevansa tarkasti maan uskonnollisen elämän eri puolet.
Perintö
Vaikka Leskov on jäänyt maineeltaan tunnetumpien aikalaistensa Ivan Turgenevin, Leo Tolstoin ja Fjodor Dostojevskin varjoon, 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa hän oli Venäjän luetuimpia kirjailijoita ja erityisesti älymystön suosiossa. Hänen tuotannollaan oli suuri vaikutus 1900-luvun kirjailijoihin, esimerkiksi Aleksei Remizoviin, Jevgeni Zamjatiniin ja Boris Pilnjakiin. Venäjällä hänen teoksiaan luetaan edelleen paljon.
Heinäsirkka (albumi)
Heinäsirkka on samaa taiteilijanimeä käyttäneen suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anne Taskisen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1985. Speedy Gonzales -kappaleella laulaa myös näyttelijä-muusikko Matti Pellonpää.
Ahvenniemi
Ahvenniemi on seuraavien henkilöiden sukunimi:
The Days of Grays
The Days of Grays on Sonata Arctican kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta, maailmanlaajuisesti kaksi päivää myöhemmin ja Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2009. Albumi myi Suomessa kultaa julkaisupäivänään.
Kainuun liitto
Kainuun liitto on yksi Suomen 19 maakuntien liitosta. Liittoa johtavat maakuntavaltuusto ja maakuntahallitus, joihin nähden maakuntajohtajan johtamalla Kainuun liitolla on avustava rooli. Maakunnan ylimpien päätöstentekijöiden, sekä poliittisten, että viranomaisten yhteisenä tavoitteena on tuoda esiin maakunnan kehittämislinjaukset ja tahto. Tämä tapahtuu maakuntakaavan ja maakuntastrategian kautta. Kainuun liiton kuntayhtymässä ovat mukana kaikki Kainuun maakunnan kunnat, eli Paltamo, Hyrynsalmi, Ristijärvi, Suomussalmi, Puolanka, Sotkamo, Kuhmo ja Kajaani.
Vuoden 2016 alussa Kainuun liitossa oli yhteensä 26 työntekijää.
Vastuualueet
Kainuun liiton toimintaa ja tehtäviä ohjaavat ja määrittävät kaksi lakia. Ensimmäistä näistä kahdesta laista on laki alueiden kehittämisestä ja rakennerahastotoiminnan hallinnoinnista Toinen toimintaa määrittävä laki on laki alueiden kehittämisen ja rakennerahastohankkeiden rahoittamisesta.
Alueidenkäyttö
Alueiden käytön merkittävin keskeinen tehtäviä ovat maakuntakaavoitus, sidosryhmäyhteistyö, viranomaistehtävät alueidenkäytössä ja edunvalvonta. Maakuntakaava on kuntien näkökulmasta ohje ja raami, joka tulee ottaa huomioon tehtäessä tai muutettaessa kunnissa asema- tai yleiskaavoja.
Maakuntakaavan huomioimista odotetaan myös viranomaisilta niiden toimissa, jotka vaikuttavat näiden päätöksenteossa ja suunnittelussa alueidenkäyttöön. Maakuntakaava on kartta, jossa on kaavamerkinnät, määräykset ja selostukset. Nämä vaikuttavat sen sisältöön, taustoittavat kaavan ratkaisuja sekä tuovat esiin myös vaikuttavuuden tietoja. Maakuntakaavaa täydentämässä ja sen tietoa tarkentamassa ovat vaihemaakuntakaavat. Maakuntakaavan tekee Kainuun liitto ja hyväksyy Kainuun maakuntavaltuusto. Vuoden 2015 loppuun asti maakuntakaava lähetettiin maakuntavaltuuston hyväksymänä vahvistettavaksi ympäristöministeriöön, mutta 1. helmikuuta 2016 voimaan tullut maankäytön- ja rakennuslain lakimuutos poistaa ministeriön vahvistuksen tarpeen. Tällöin vahvistustarve kaavasta siirtyy maakunnan liitoille.
Elinkeino ja aluekehitys
Elinkeino ja aluekehitys vastaa alueellisesta kehittämissuunnitelmasta, jotka kuuluvat lain mukaan maakuntaliitoille. Aluekehitykseen kuuluvat sekä kansallisen tason että EU:n alue- ja koheesiopolitiikan toteuttaminen, johtaminen ja suunnittelu Kainuun maakunnassa. Tämä kehitystyö tapahtuu alueyhteistyössä Pohjois-Pohjanmaan kanssa ja lähialueyhteistyön muodossa.
Edunajaminen ja yhteistyö
Kainuun liiton kuntayhtymän perussopimuksen 5§ mukaan liiton tehtävänä on ottaa omissa toimissaan huomioon edunvalvontatyö muiden toimijoiden sekä sidosryhmien välillä, josta on lopulta hyötyä maakunnan aluekehitykselle. Tässä perussopimus painottaa yhteistyön ja kumppanuuksien hoitamista sekä maakunnan sisällä, että maakunnan ulkopuolella. Jälkimmäisellä tarkoitetaan sekä kansallista, että Euroopan unionin ja muun kansainvälisen toiminnan tasoa. Edunajamisen eri teemat päivittyvät ja tarkentuvat aina tarpeen ja tilanteiden mukaan ja nämä teemat muutoksineen voi löytää edunajamisen hankeluetteloista.
Edunajamisen ja yhteistyön näkökulmasta viestinnällä on olennainen rooli, koska perussopimus asettaa sen tehtäväksi Kainuun positiivisen tunnettavuuden kansallisesta ja kansainvälisesti. Edunajamisen koordinointiin ja jatkojalostamiseen on muodostettu oma edunajamisen tiimi, joka koostuu Kainuun liiton lisäksi muista tämän erityisalueen kannalta tärkeistä toimijoista.
Hanketoiminta
Kainuun liiton perussopimuksessa määritellään sen perustehtäväksi maakunnan elinkeinon ja asukkaiden toimintaympäristön kehittäminen edunajamisen ohella. Näitä mahdollistaakseen liiton tarkoituksena on toteuttaa hankkeita, kehittämistyötä sekä suunnitelmia ja edunvalvontaa jäsenkunnissa, niiden ja maakunnallisten sekä maakunnan ulkopuolisten sidosryhmien välillä. Hanketoiminta painottuu myös Kainuun maakuntaohjelmassa määriteltyjen kohdealueiden mukaan..
Europe Direct Kainuu
Kainuun liiton tiloissa toimii Euroopan komission ylläpitämä tiedotuspiste. Europe Direct -pisteessä on tarkoitus levittää ja jakaa tietoa Euroopasta. Näihin liittyvät kansalaisten perusoikeudet, EU-toimielinten toiminnasta, EU:n tarjoamista rahoitusmahdollisuuksista ja rakennerahastoista tiedottaminen ja kansainvälisestä harjoitteluvaihdosta. Tämän lisäksi Europe Direct Kainuu tiedottaa ja jakaa tietoa tilaisuuksista ja EU-poliitikkojen toiminnasta sekä heidän painopistealueistaan.
Tiedotuksessa Europe Direct Kainuu käyttää sosiaalista mediaa sekä Kainuun liiton uutiskirjettä. Uutiskirjeessä on oma EU-tietoutta käsittelevä osionsa. Europe Direct Kainuu on myös koonnuttietoa tulevien vuosien EU-rahoituksesta Kainuun liiton sivuille.
Maakuntasuunnitelma
Kainuun maakuntasuunnitelma 2035 edustaa maakunnassa sen maakuntavaltuuston hyväksymää poliittista tahtotilaa. Maakuntasuunnitelma pitää sisällään tulevaisuutten liittyvät suunnitelmat ja tavoiteltavan kehityksen, kehittämislinjaukset ja siihen liittyvän strategian. Näiden lisäksi suunnitelma asettaa tavoitetilan maakunnan aluerakenteelle pitkällä aikajänteellä eli 10–30 vuodeksi. Nykyinen maakuntasuunnitelma on hyväksytty Kesäkuussa 2014.
Maakuntakaava
Alueidenkäytön näkökulmasta maakuntakaava on tärkeä toimintaa ohjaava suunnitteluasiakirja. Aikajänne maakuntakaavalle on 10–30 vuotta ja nykyisen kaavan tarkastelu käynnistyi vuonna 2014.
Maakuntaohjelma
Maakuntien lakisääteinen suunnittelutehtävä käsittää maakuntasuunnitelman, maakuntaohjelman ja maakuntakaavan. Kainuussa maakuntasuunnitelma ja -ohjelma on yhdistetty samaan asiakirjaan, Kainuu-ohjelmaan. Maakuntaohjelmalla suunnataan resursseja ja yhteistyötä yhteisten tavoitteiden saavuttamiseen ja se laaditaan kunnallisvaalikausittain.
Maakuntaohjelman toimeenpanon tueksi tehdään vuosittain tarkennettava toteutussuunnitelma (TOPSU). Maakuntaohjelman toteutumista seurataan ja TOPSU:n avulla sen linjauksia ja painotuksia suunnataan toimintaympäristön edellyttämällä tavalla.
Vuoteen 2040 ulottuva maakuntasuunnitelma sekä maakuntaohjelma vuosiksi 2022–2025 hyväksyttiin Kainuun maakuntavaltuustossa 22.12.2021.
Toimeenpanosuunnitelma
Kainuun maakuntaohjelman toimeenpanosuunnitelmalle (TOPSU) on laadittu viimeksi vuonna 2020 seurantaraportti, jossa tarkastellaan TOPSUn toimintalinjojen etenemistä ja tavoitteiden toteutumista sekä maakunnan toteutunutta kehitystä.
TOPSUn toimintalinjojen mukaista kehitystä ja samalla maakuntaohjelman tavoitteiden toteutumista arvioidaan vuoden ajalta erillisen mittariston avulla sekä seurataan tuotosten ja panosten toteutumista ja kohdentumista.
Kainuun maakuntavaltuusto
Kainuun liiton maakuntavaltuusto koostuu Kainuun kuntien ja kaupunkien valtuustojen nimeämistä maakuntavaltuutetuista ja varavaltuutetuista. Ehdoiksi valtuutettujen asettamiselle ja nimeämiselle on se, että maakuntavaltuutettu tai varajäsen ovat kumpikin jäseninä oman kuntansa valtuustoissa. Kunnallisvaalit määrittävät sen, kuinka paikkamäärät ovat suhteessa toisiinsa maakuntavaltuustossa.
Kainuun maakuntavaltuuston tehtävät on määritelty Kainuun liiton perussopimuksen 12§:ssä.
Kainuun maakuntavaltuusto 1.8.2021 – 31.5.2025
Kainuun kuntien ja kaupunkien edustajien määrä maakuntavaltuusto jakautuu kolmeen kokoluokkaan. Kullakin varsinaisella maakuntavaltuutetulla on myös varavaltuutettu. Vuosina 2019–2021 valtuustossa edustajien määrä kunnittain on määritelty seuraavanlaisesti:
Kainuun maakuntavaltuuston puheenjohtajisto 2021–2025
Kainuun maakuntahallitus
Maakuntahallituksen tehtävä perussopimuksen 16 §:n mukaan on valvoa kuntayhtymän etua, edustaa kuntayhtymää ja tehdä sen puolesta sopimukset.
Maakuntahallituksen puheenjohtajisto 2021–2025
Maakuntahallituksessa on yhteensä 12 jäsentä kaudella 2021–2025. Kajaanista varsinaisia edustajia on yhteensä viisi varajäsenineen ja muista Kainuun seitsemästä kunnasta sekä kaupungista on yksi hallituksen varsinainen jäsen varajäsenineen.
Kainuun maakunnallinen nuorisovaltuusto
Kainuun liitossa on toiminut Kainuun maakunnallinen nuorisovaltuusto, jonka tehtävänkuva on laajentunut Kainuun hyvinvointialueen asioihin. Seuraava MaNun toimikausi on vuosina 2022–2024. Lue lisää alta ja tutustu tarkemmin Kainuun liiton ja Kainuun hyvinvointialueen väliseen yhteistyösopimukseen!
Kainuun liitossa on toiminut Kainuun maakunnallinen nuorisovaltuusto. Kainuun Manu on edustanut alueen nuoria maakunnallisessa päätöksenteossa, tuonut nuorten ajatuksia maakunnan toimielinten käsiteltäväksi sekä edistänyt nuorten osallistumis-, vaikuttamis- ja toimintamahdollisuuksia. Jäsenillä on ollut useita eri tahojen alaisia edustus- ja asiantuntijatehtäviä sekä ohjausryhmäjäsenyyksiä aluetasolla. Kainuun Manu on edustanut alueen nuoria myös Barentsin alueen nuorisovaltuustossa (BRYC).
Laki hyvinvointialueesta määrittelee, että aluehallituksen on asetettava nuorten osallistumis- ja vaikuttamismahdollisuuksien varmistamiseksi hyvinvointialueen nuorisovaltuusto tai vastaava nuorisoryhmä. Turhien päällekkäisyyksien välttämiseksi Kainuun liiton ja Kainuun hyvinvointialueen välisellä sopimuksella on sovittu, että Kainuussa toimii jatkossa yksi maakunnallinen nuorisovaltuusto, joka on Kainuun hyvinvointialueen lakisääteinen osallisuuselin ja samalla Kainuun liiton vapaaehtoinen toimielin.
Yhteistyösopimuksella mahdollistetaan maakunnan liiton ja hyvinvointialueen välinen yhteistyö nuorten asioihin liittyen sekä vahvistetaan Kainuun hyvinvointialueen nuorisovaltuuston toimintaedellytyksiä. Seuraavan MaNun toimintakausi on (syyskuun alusta lähtien) vuodet 2022–2024 ja jäsenet nimetään pian.
Airola
Airola on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Uudenbritannianpunamesikko
Uudenbritannianpunamesikko (Myzomela erythromelas) eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninpunamesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Uudenenglanninpunamesikkoa tavataan Uuden-Britannian saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sonja Ängeslevä
Sonja Ängeslevä, aikaisemmin Sonja Kangas, (s. 1974 ) on Unity Finlandin tuotejohtaja, pelitutkija ja aktiivinen pelialan verkostojen luoja. Hän on julkaissut artikkeleita ja teoksia nuorten median käytöstä ja pelaamisesta. Ennen Unityä Ängeslevä on työskennellyt muun muassa Nuorisotutkimusseuralla, VTT:llä ja Digital Chocolatessa.
Alm
Alm on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Sonja Ängeslevä
Sonja Ängeslevä on toiminut vuodesta 2007 International Game Developers Association -järjestön (IGDA) Suomen-osastossa, ja 2010-luvulla hän toimi myös sen puheenjohtajana. IGDA:n puheenjohtajuuden jälkeen hänestä tuli toisen pelialan yhdistyksen, Neogamesin, puheenjohtaja. Ängeslevä on ollut myös perustamassa pelialan mentorointiohjelmaa naisille.
Vuonna 2012 Ängeslevä oli 2012 IGDA:n edustajana vastaanottamassa presidentin Suomen pelialalle myöntämää kansainvälistymispalkintoa. Seuraavana vuonna (2013) Ängeslevä valittiin Tietoviikon top100 IT-vaikuttajat -listalle, ja vuonna 2014 hän sai IGDA:n elämätyöpalkinnon työstään yhdistyksessä.
La La Land (elokuva)
La La Land on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen musikaali-draamakomedia, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Damien Chazelle. Sen pääosissa näyttelevät Ryan Gosling ja Emma Stone. Elokuva kertoo muusikosta ja näyttelijästä, jotka tapaavat ja rakastuvat Los Angelesissa.
La La Land sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 31. elokuuta 2016. Laajan teatterijulkaisun se sai 9. joulukuuta 2016 Yhdysvalloissa.
Elokuva sai erittäin hyvän vastaanoton ja se palkittiin kuudella Oscarilla parhaasta ohjauksesta, naispääosasta, musiikista, laulusta, lavastuksesta ja kuvauksesta. La La Land palkittiin myös seitsemällä Golden Globe -palkinnolla parhaasta musikaali- tai komediaelokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta, miespääosasta, naispääosasta, musiikista ja kappaleesta.
Kehitys
thumb|left|upright|Damien Chazelle käsikirjoitti La La Landin viisi vuotta ennen tuotannon alkua. Damien Chazelle kirjoitti La La Landin käsikirjoituksen vuonna 2010. Hänen tarkoituksenaan oli ”ottaa puitteiksi vanhanaikainen musikaali, mutta pohjustaa se tosielämään jossa asiat eivät aina onnistu,” ja kunnioittaa epärealistisen mielentilan omaavia ihmisiä, jotka muuttavat Los Angelesiin jahtaamaan unelmiaan. Hän kehitteli elokuvan idean yhdessä ystävänsä Justin Hurwitzin kanssa heidän opiskellessaan Harvardin yliopistossa. He kokeilivat ideaa opinnäytetyössään Guy and Madeline on a Park Bench, joka oli pienen budjetin musikaali bostonilaisesta jazz-muusikosta. Chazelle piti perinteisistä 1920-luvun kaupunkikeskeisistä dokumenttielokuvista, kuten Manhatta (1921) ja Mies ja elokuvakamera (1929), jotka käsittelevät muita suurkaupunkeja. Valmistuttuaan he muuttivat Los Angelesiin vuonna 2010 ja jatkoivat käsikirjoituksen tekoa vaihtaen tapahtumapaikan Bostonista Los Angelesiin.
La La Landin tyyli ja sävy ottavat vaikutteita Jacques Demyn elokuvista Cherbourgin sateenvarjot (1964) ja Rochefortin tytöt (1967), etenkin jälkimmäisestä, joka oli paljon tanssi- ja jazz-painotteisempi. Elokuva on myös täynnä visuaalisia viittauksia Hollywoodin klassikkoelokuviin, kuten Broadwayn sävel (1940), Laulavat sadepisarat (1952) ja Iskelmäkaruselli (1953). La La Land muistuttaa Chazellen aiempaa elokuvaa, Whiplashia (2014) hahmokehityksen ja teemojen suhteen, josta hän sanoi että ”ne molemmat kertovat artistin kamppailusta ja unelmien sovitteluista ihmisyyden tarpeen kanssa. La La Land on vain vähemmän vihainen siitä.” Hän kertoi myös, että molemmat elokuvat kuvastavat hänen omia kokemuksiaan elokuvantekijänä ja tarkemmin hänen nousuaan Hollywoodin hierarkiassa. Etenkin La La Land on tarina hänen omasta kokemuksestaan, kun hän muutti itärannikolta mielessään etukäteen muodostettu kuvitelma L.A.:sta: ”että se on vain täynnä pelkkiä ostoskeskuksia ja moottoriteitä.”
Chazelle ei kyennyt tuottamaan elokuvaa vuosiin, sillä yksikään studio ei ollut halukas rahoittamaan alkuperäistä nykyaikaista musikaalia ilman tunnettuja kappaleita, joita voisi käyttää jo ennalta olemassa olevan fanikunnan rakentamiseen. Lisäksi se oli jazz-musikaali, jota The Hollywood Repoter kutsui ”hävinneeksi genreksi”. Hän uskoi, että koska hankkeen takana olevat henkilöt – hän ja Hurwitz – olivat tuntemattomia tuohon aikaan se saattoi tehdä rahoittajat epäluuloisiksi hankkeen potentiaalista. Chazelle onnistui löytämään ystäviensä kautta tuottajia, jotka esittelivät hänet Fred Bergerille ja Jordan Horowitzille. Tuottajakaksikon mukaan tulon jälkeen käsikirjoitus päätyi Focus Featuresille ja hanke sai noin miljoonan dollarin budjetin. Studio vaati useita muutoksia asioihin, jotka olivat Chazellen mielestä tunnusomaisia ja keskeisiä tarinalle: miespääosaa pyydettiin muuttamaan jazz-pianistista rock-muusikoksi, alun monimutkaista ensimmäistä musiikkikappaletta piti muuttaa ja tarinan katkeransuloinen lopetus tuli poistaa. Chazelle jätti hankkeen, koska ei halunnut tehdä niin suuria uhrauksia, ja siirtyi eteenpäin.
Myöhemmin Chazelle käsikirjoitti Whiplashin, jota oli helpompi myydä ja joka oli vähemmän riskialtis sijoitus. Kun elokuva oli saanut kehuja kriitikoilta Sundancen elokuvajuhlien ensi-illassaan tammikuussa 2014, päätti Chazelle jatkaa yrityksiään saada La La Land valkokankaalle. Hän kauppasi yhä musikaaliaan levittäjille. Vuotta myöhemmin Whiplash sai viisi Oscar-ehdokkuutta vuoden 2015 gaalassa, ja se tuotti lähes 50 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti 3,3 miljoonan budjetillaan. Siitä lähtien Chazelle ja hänen hankkeensa alkoivat kiinnostaa studioita. Viisi vuotta sen jälkeen, kun hän oli kirjoittanut La La Landin käsikirjoituksen, Summit Entertainment ja Black Lable Media suostuivat elokuvan sijoittajiksi ja levittäjiksi, tuottaja Marc Plattin kera, kun studiopomot olivat vaikuttuneita Whiplashin arvostelu- ja kaupallisesta menestyksestä. Lionsgaten Patrict Wachsberger, joka oli aiemmin työskennellyt Step Up -elokuvissa, patisti Chazellea korottamaan elokuvan budjettia, sillä hänen mielestään korkealaatuiset musikaalit eivät olleet halpoja.
Chazellen mukaan elokuva kävi läpi useita muutoksia vuosien varrella. Alun perin Miles Teller ja Emma Watson valittiin päärooleihin. Watson jättäytyi pois, koska oli sitoutunut vuoden 2017 Kaunotar ja hirviö -elokuvaan, kun taas Tellerin lähtö koski pitkiä sopimusneuvotteluja. Chazelle myös vanhensi päähahmojaan, jotka olivat alun perin nuorempia juuri Los Angelesiin saapuneita tulokkaita.
Roolitus
thumb|left|upright|[[Emma Stone esittää elokuvan naispääosaa, näyttelijäksi pyrkivää Miaa.]]thumb|right|upright|[[Ryan Gosling esittää elokuvan miespääosaa, jazz-pianisti Sebastiania.]] Emma Stone esittää näyttelijäksi pyrkivää Miaa, joka työskentelee baristana kahvilassa Warner Bros.:n tontilla Los Angelesissa ja käy työnsä ohella koe-esiintymisissä. Stone oli pienestä pitäen pitänyt musikaaleista ja oli käynyt 8-vuotiaana katsomassa Les Misérables -esityksen, sanoen että ”lauluun puhkeaminen on ollut aina todellinen unelmani”, ja että hänen lempielokuvansa on Charlie Chaplinin romanttinen komedia Kaupungin valot vuodelta 1931. Hän opetteli cheertanssia lapsena ja vuoden verran balettia. Hän muutti Hollywoodiin äitinsä kanssa 15-vuotiaana tavoitellen uraa. Hänellä oli vaikeuksia saada edes koe-esiintymisiä tuona vuonna, ja usein hänet torjuttiin hänen laulettuaan tai puhuttuaan yhden repliikin. Stone lainasi henkilökohtaisia kokemuksiaan hahmoonsa, joista joitakin lisättiin elokuvaan.
Stone ja Chazelle tapasivat vuonna 2014, kun hän oli Broadwaylla esiintymässä Cabaretissa. Chazelle ja Hurwitz menivät New Yorkiin katsomaan hänen esiintymistään iltana jona hänellä oli nuha. He sopivat tapaamisen Brooklyn Diner -ravintolaan New Yorkissa, missä ohjaaja hahmotteli visionsa tulevalle elokuvalle. Vasta hänen onnistuneiden Cabaret -esitystensä aikana Stone alkoi puhua tosissaan Chazellen kanssa La La Landista, ja sai nähtävästi itseluottamusta show’sta. Valmistautuessaan rooliinsa Stone katsoi elokuvia, jotka olivat vaikuttaneet La La Landin käsikirjoitukseen, mukaan lukien Cherbourgin sateenvarjot ja Fred Astairen ja Ginger Rogersin yhteistöitä. Stone otti roolin vastaan, koska Chazelle oli niin intohimoinen hankkeesta.
Ryan Gosling näyttelee jazz-pianisti Sebastiania, joka elättää itsensä soittamalla keikkoja nuhruisissa baareissa, ja joka unelmoi oman klubinsa avaamisesta. Chazelle tapasi Goslingin baarissa lähellä tämän kotia Hollywood Hillsissä, kun Gosling oli aloittamassa The Big Shortin (2015) kuvauksia. Chazelle valitsi kaksikon rooleihinsa heti kun Summit osti elokuvan. Hän sanoi, että he kaksi ”ovat lähinnä vanhaa Hollywood-paria”, kuten Spencer Tracy ja Katharine Hepburn, Fred Astaire ja Ginger Rogers tai Myrna Loy ja William Powell. La La Land on kaksikon kolmas yhteistuotanto Hölmön hullun rakkauden (2011) ja Gangsterisodan (2013) jälkeen.
Kuvaukset
thumb|Griffith Observatory, yksi elokuvan kuvauspaikoista. Chazelle halusi, että elokuva kuvataan pääosin Los Angelesissa ja että musikaalikohtaukset kuvattaisiin 1950-luvun tyyliin yhdellä otolla kuin Ginger Rogersin ja Fred Astairen elokuvissa. Elokuvan kuvaukset alkoivat 10. elokuuta 2015. Elokuvaa kuvattiin yli 60 kohteessa Los Angelesissa, kuten Hollywood Hillsin taloilla, Hermosan rannalla ja Griffith Observatorylla. Elokuvan kuvaukset kestivät 40 päivää ja ne päättyivät syyskuussa 2015.
Ensimmäisenä kuvattiin elokuvan avauskohtaus moottoritiellä. Kuvaukset kestivät kaksi päivää ja mukana oli yli 100 tanssijaa. Chazelle vertasi kohtausta Follow the Yellow Brick Road -kohtaukseen elokuvassa Ihmemaa Oz (1939).
Chazelle ja elokuvan leikkaaja Tom Cross leikkasivat elokuvaa lähes vuoden. He keskittyivät erityisesti saadakseen elokuvan tunnelman juuri oikeaksi.
Musiikki
Elokuvan musiikin ja kappaleet sävelsi Chazellen Harvardin yliopiston luokkakaveri Justin Hurwitz. Kappaleet sanoitti Pasek and Paul, lukuun ottamatta kappaletta "Start a Fire", jonka sanoittivat John Stephens, Hurwitz, Marius De Vries ja Angelique Cinelu.
Julkaisu
La La Land sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 31. elokuuta 2016. Yhdysvalloissa elokuva tuli ensi-iltaan viidessä eri teatterissa 9. joulukuuta 2016, ja laajeni viikkoa myöhemmin 200 teatteriin.
Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 13. tammikuuta 2017, jolloin se avasi pääkaupunkiseudulla, Tampereella, Turussa, Oulussa, Jyväskylässä, Joensuussa, Lahdessa ja Kuopiossa. Porissa se sai ensi-iltansa 27. tammikuuta.
Katsojat
La La Land oli ensi-iltaviikonloppunaan Suomen katsotuin elokuva 16 801 katsojalla. 18. kesäkuuta 2017 mennessä elokuva oli kerännyt Suomessa 255 753 katsojaa.
Arvostelut
Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja kirjoitti: ”La La Land on lähes parasta, mitä Hollywood viime vuonna sai valmiiksi. La La Land on musikaali, ja kuin karamelli. Karamellia on kiva himoita, sitä on kiva ahmia ja lopuksi maha on täynnä makeaa. Mutta nälkä jää. Tässäkö tämä oli?” Episodin Maria Lättilä antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja totesi arvostelussaan: "”Whiplash-ohjaaja Chazelle on tehnyt sen taas. La La Land on yksi tämän vuoden merkittävimpiä ja parhaimpia elokuvia. Täydellinen se ei ole, mutta lähellä. Musikaalit ovat tarkoitettu utopiaksi, eskapistiseksi nautinnoksi ja tässä Chazelle onnistuu; katsoja unohtaa muun maailman elokuvaa katsoessaan. Justin Hurwitzin musiikki ja Chazellen visuaalinen näkemys kulkevat käsi kädessä ja Los Angeles muuttuu maagiseksi ihmemaaksi, jossa kaikki on mahdollista.”"
Iltalehden Juho Rissanen antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja sanoi elokuvan olevan yksinkertaisesti täydellinen elokuva ja lajityypissään ehdoton mestariteos. Arvostelussaan hän kirjoitti: "”Elokuvana La La Land on kaikin puolin täydellinen. Chazellen käsikirjoitus ja ohjaus ovat maagisen taitavia. Filmin jokainen hetki kuljettaa tarinaa eteenpäin. Siinä ei ole mitään ylimääräistä ja joka ikinen leikkaus ja kameran liike on tarkkaan harkittu, mutta samalla kevyt ja sulava.”" Samoin Hufvudstadsbladetin Sara Ehnholm Hielm antoi elokuvalle viisi tähteä ja vertasi sitä Jacques Demyn elokuvamusikaaleihin.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Venetsian elokuvajuhlilla Emma Stone palkittiin Mia Dolanin roolistaan parhaan naispääosan palkinnolla.
Elokuva teki historiaa Golden Globe 2017 -gaalassa, jossa se voitti ennätykselliset seitsemän Golden Globea, enemmän kuin mikään muu elokuva aikaisemmin.
Björn
Björn on ruotsalainen miehen etunimi, joka johtuu karhua tarkoittavasta ruotsin kielen sanasta björn. Björn esiintyy myös sukunimenä. Norjassa ja Tanskassa nimi esiintyy muodossa Bjørn.
Suomessa nimi Björn on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 2 913 henkilölle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Björnin nimipäivä on 11. lokakuuta; suomenkielisessä kalenterissa samalla päivällä ovat niin ikään karhua tarkoittavat nimet Otso ja Ohto.
Björn sukunimenä
Björn tai Bjørn on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Permin piiri
thumb|175px|Permin piiri Permin aluepiirin kartalla. Permin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 3 753 neliökilometriä. Asukkaita on 87 000 henkeä (vuonna 2009).
Permin piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Krasnokamskin ja Dobrjankan piireihin sekä Permin kaupunkiin, koillisessa Tšusovoin, kaakossa ja etelässä Kungurin, lounaassa Osan sekä lännessä Ohanskin ja Nytvan piireihin. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, hiekka ja sora.
Piiriin kuuluu Jugo-Kamskin kaupunkikunta sekä 24 maalaiskuntaa: Beršet, Dvuretšenskoje (keskuspaikka Ferman asema), Froly, Gamovo, Holovskoje (Skobelevka), Jug, Kojanovo, Kondratovo, Kukuštan, Kultajevo, Kurašim, Ljady, Lobanovo, Mostovaja, Muljanka, Nižnije Mully, Palnikovskoje (Nižni Palnik), Platošino, Roždestvenskoje, Savinskoje (Pesjanka), Sokol, Sylva, Ust-Katška, Zabolotskoje (Gorški). Hallinnollinen keskus on Permin kaupunkipiirikuntaan kuuluva Verhnije Mully. Asutuskeskuksia on yhteensä 226.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 86,8 % venäläisiä, 4,7 % tataareja ja 2,8 % komipermjakkeja. Seudulla asuu Permin aluepiirin pohjoisin tataariryhmä, Mullyn tataarit. Piirissä on runsaasti huvila-asutusta. Kesäisin väkiluku nousee 250–300 tuhanteen.
Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen maantie ja rautatie sekä Permin ja Osan välinen maantie. Piirin alueella sijaitsee Permin kansainvälinen lentoasema Bolšoje Savino.
Pääelinkeinot ovat teollisuus sekä maidon, lihan ja vihannesten tuotantoon erikoistunut maatalous.
Piirissä toimii ammattikoulu, Jekaterinburgin kemian koneenrakennusteknikumin filiaali, maatalouden tutkimuslaitos, lasten taide- ja musiikkikouluja, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos sekä runoilija Vasili Kamenskin kotimuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Niva (”Vainio”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Jugin, Koltsovon, Kultajevon ja Lobanovon ortodoksiset kirkot sekä Hohlovkan kansatieteellinen museoalue.
Ama Ata Aidoo
Christina Ama Ata Aidoo (23. maaliskuuta 1942 Abeadzi Kyiakor, Kultarannikko – 31. toukokuuta 2023, Ghana ) oli ghanalainen prosaisti, runoilija, näytelmäkirjailija ja professori. Hän toimi myös Ghanan opetusministerinä Jerry Rawlingsin presidenttikaudella. Hän asui Ghanassa, jonne hän perusti vuonna 2000 Mbaasem-säätiön edistämään ja tukemaan afrikkalaisia naiskirjailijoita.
Aidoo syntyi Saltpondin kaupungin lähellä sijaitsevassa Abeadzi Kyiakorin kylässä, Kultarannikolla (nykyisen Ghanan alueella). Hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Ghanassa ja luovaa kirjoittamista Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa.
Rakkautta pakoon
Rakkautta pakoon on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Heinäsirkan toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1987.
Juan Manuel de Rosas
thumb Juan Manuel de Rosas (1793–1877) oli argentiinalainen konservatiivipoliitikko, Argentiinan ensimmäinen  Caudillo eli sotilasjohtaja. Hän oli Buenos Airesin maakunnan kuvernööri 1829–1832 ja 1835–1852. Hänellä oli runsaasti valtaa, sillä aluehallinto oli voimakasta ja valtiollinen järjestäytyminen oli hajanaista. Yli 20 vuotta jatkuneen valtansa aikana hän sai paljon ihailijoita ja paljon vihamiehiä. Hän hankki varallisuutensa 1810-luvulla maanviljelijänä ja naudanlihan myyjänä.
Justo José de Urquizan johtama liittouma, johon kuului muita Argentiinan osavaltioita sekä brasilialaisia ja uruguaylaisia kaatoi Rosasin vuonna 1852. Hän joutui lähtemään loppuiäkseen maanpakoon Englantiin.
Maj Bylock
Kirjailijanuransa alussa Bylock kirjoitti historian ja uskonnon oppikirjoja, ja sittemmin hän julkaisi kymmeniä lasten- ja nuortenromaaneja sekä aikuisille kirjoitettuja romaaneja ja romaanisarjoja. Monet hänen teoksistaan sijoittuvat historiaan. Hän myös mukaili maailmankirjallisuuden klassikoita ruotsiksi ja kirjoitti rukouskirjoja, kuten Jag håller en liten bok i min hand, Här en källa rinner ja Jag har ingen trollstav. Hänen kirjojaan on käännetty muille pohjoismaisille kielille sekä suomeksi, englanniksi, hollanniksi, puolaksi ja saksaksi. Oppikirjojen kirjoittana hän teki useita opintomatkoja mm. USA:han, Etelä-Amerikkaan, Australiaan ja Japaniin.
Bylockille myönnettiin Astrid Lindgren -palkinto vuonna 1990.
Bylockin romaaneista on suomennettu Salainen ystävä ja Uponneiden laivojen lahti.
Erdősin luku
Erdősin luku ilmaisee, kuinka kaukana matemaatikko sijaitsee tuotteliaasta matemaatikosta Paul Erdősistä tieteellisen tekstin kirjoittajana. Erdősillä itsellään on luku 0. Ne, jotka ovat kirjoittaneet yhteisen artikkelin Erdősin kanssa, saavat Erdősin luvun 1. Muiden henkilöiden Erdősin luku on k+1, missä k on pienin Erdősin luku, joka on kirjoittanut kyseisen henkilön kanssa julkaisun.
Erdősin kanssa kirjoittaneita on 509 kollegaa (taso 1) ja heidän kanssaan kirjoittaneita on lähes 7 000 (taso 2). On arvioitu, että vuonna 2007 elävistä ja tutkimuksiaan julkaisseista matemaatikoista noin 90 prosenttia saa Erdősin numeron, joka on korkeintaan kahdeksan.
Tietäjän lapsuus
Tietäjän lapsuus on vuonna 1988 ilmestynyt Diana Wynne Jonesin kirjoittama nuorten fantasiaromaani. Se oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Carnegie Medalin saajaksi.
Juoni
Kirja kertoo sarjan edellisestä osasta tutun Christopher Chantin lapsuudesta. Christopherin vanhemmille selviää, että heidän poikansa voi vierailla muissa maailmoissa uniensa välityksellä ja tuomaan niistä tavaroita mukanansa. Christopherin "henkimatkat" tekevät hänestä äärrettömän arvokkaan hänen enolleen, Ralphille. Ralph kertoo pojalle testaavansa hänen kykyjään, vaikka todellisuudessa Ralph haluaa vain hyötyä Christopherin lahjakkuudesta. Matkoillaan Christopher kohtaa muun muassa maagisia olentoja sekä Ashethin, joka elää temppelissä.
Samanaikaisesti, Christopherin vanhemmat päättävät lähettää poikansa sisäoppilaitokseen, jossa hän oppii muun muassa hallitsemaan kykyään paremmin. Sisäoppilaitoksessa Christopherille ja hänen opettajalleen selviää, että Christopher menettää kykynsä taikoa, kun hänellä on hopeaa. Ilman hopeaa hän on sen sijaan maailman voimakkain velho.
Matic Podlipnik
Matic Podlipnik (s. 9. elokuuta 1992 Jesenice, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkopuolustaja.
Seuraura
Podlipnik on HK Jesenicen kasvatti. Hän pelasi HD mladi Jesenicen junioreissa ja siirtyi 17-vuotiaana Itävaltaan EC Salzburgin A-nuoriin kaudeksi 2009–2010. Hän voitti kauden päätteeksi Itävallan A-nuorten mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Podlipnik debytoi miesten peleissä pelattuaan kautensa Salzburgin kakkosjoukkueessa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa. Kaudella 2011–2012 hän osallistui seuran kanssa Red Bull Cupiin.
Kaudeksi 2011–2012 Podlipnik siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tšekin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 1. česká hokejová ligan HC Dukla Jihlavaan. Molempien sopimuskausiensa jälkeen, maaliskuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kesken kauden 2014–2015, joulukuussa 2014 Podlipnik palasi kuitenkin kotimaahansa ja siirtyi Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Olimpija Ljubljanaan. Hänen ensimmäinen pääsarjakautensa toi 29 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11.
Elokuun 2015 lopulla Podlipnik teki kuukauden mittaisen try-out -sopimuksen EBEL:n italialaisjoukkue HC Bolzanon kanssa. Hänen koejaksonsa jatkui aina marraskuuhun saakka ja Podlipnik jäi lopulta ilman jatkosopimusta. Tammikuussa 2016 hän palasi Tšekin 1. ligaan ja siirtyi loppukauden sopimuksella SK Horácká Slavia Třebíčin riveihin.
Kaudeksi 2016–2017 Podlipnik siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Lions de Lyoniin.
Maajoukkueura
Podlipnik pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti B-lohkon hopeaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2012. Podlipnik pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäinen turnaus päättyi B-lohkon kultaan ja ensimmäinen turnaus A-lohkon hopeaan. Hän voitti vuoden 2010 turnauksen puolustajien pistepörssin tehoilla 2+7=9.
Muuta
Podlipnikin serkku Gregor Koblar on Slovenian maajoukkuehyökkääjä, joka pelaa hänen joukkuetoverinaan Lyonissa.
Prokopios
Prokopios (noin 500 Kesarea — noin 554/555 tai noin 562 ) oli itäroomalainen historioitsija.
Prokopios kirjoitti kahdeksan kirjaa keisari Justinianus I:n käymistä sodista ja yhden kirjan keisarin rakennuttamista rakennuksista. Hänen kuuluisin kirjansa Salattu historia (lat. Historia Arcana, kr. Anekdota) kertoo keisarillisen hovin skandaaleista ja juoruista, joita Prokopios ei voinut virallisiin historiankirjoihinsa panna. Teos on kirjoitettu joskus vuosien 550 ja 562 välillä.
Prokopios toimi sotapäällikkö Belisariuksen lainopillisena avustajana ja kirjurina. Hän seurasi Belisariuksen mukana hänen sotaretkillään persialaisia, vandaaleja ja gootteja vastaan. Prokopios on tärkein lähteemme vandaalisodasta, jonka Justinianus kävi Pohjois-Afrikassa vandaaleja vastaan.
Timo Toivonen (laskuvarjohyppääjä)
Laskuvarjohypyn maailmancup-kisoissa Toivonen on parhaimmillaan ollut kolmas (Saksa 2016). Näissä kisoissa hän on hypännyt pääasiassa italialaisten kanssa (Freeteam Italy).
Toivosella on hallussa myös Suomen korkeusennätys, 9 302 metriä (21. huhtikuuta 2013, Utti). Kyseinen ennätys, kuten myös pisin vapaa pudotus (8 125 metriä), ratifioitiin kesällä 2014 myös Euroopan ennätyksiksi.
Painonnostossa saavutuksena on yleisessä sarjassa yksi Pohjoismaiden mestaruus ja useita mitalisijoja SM-tasolla painoluokassa 56 kg sekä ikäluokkansa maailmanmestaruus. Nykyään Toivonen on kansainvälinen painonnostotuomari.
Usko tai älä (televisio-ohjelma)
Usko tai älä (Ripley’s Believe It or Not!) on yhdysvaltalainen televisio-ohjelma. Ohjelmassa esiintyvät ihmisiä, jotka tekevät uskomattomia asioita, kuten jonkun extreme-tempun vaikka moottoripyörällä. Ohjelma on tehty yhdysvaltalaisen Robert Ripleyn mukaan, jolla on museo San Franciscossa, ja ohjelmasta käytetään myös nimitystä Ripleyn usko tai älä, tai vastaavalla tavalla englanniksi Ripley’s Believe It or Not.
Return
Return on vuonna 1980 perustettu norjalainen rockyhtye. Se oli kuuluisimmillaan 1980-90-lukujen taitteessa, jolloin sillä oli kotimaassaan useita listahittejä ja se oli eräs Norjan menestyneimmistä yhtyeistä. 1993 yhtye jäi tauolle, mutta palasi vuonna 2000 kokoelmalevyllä ja kiertueella. Vuonna 2005 yhtye julkaisi uuden studioalbumin ja 2008 ilmestyi kokoelmalevy, joka sisälsi myös konsertti-DVD:n.
Yhtyeen musiikillinen tyyli on pysynyt alkuajoista lähtien hyvin samanlaisena, se soittaa yhä tyypillistä 80-luvun rockia.
Raitamakrilli
Raitamakrilli eli wahoo (Acanthocybium solandri) on suurikokoinen makrillikala ja sukunsa ainoa edustaja. Laji tunnetaan Havaijilla nimellä Ono.
Lajia tavataan laajalla trooppisella alueella Atlantilla, Intian valtamerellä ja Tyynellä valtamerellä muutaman kymmenen yksilön parvina. Ravinnokseen se syö muita, pienempiä kaloja ja kalmareita. Lajilla on valtava kita, jolla se voi nielaista hämmästyttävän suuria saaliita.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|Raitamakrilli pyydettynä [[Bonairessa, Alankomaiden Antilleilla.]] Raitamakrilli voi kasvaa noin 80 kilon painoiseksi ja 250 cm pitkäksi. Lajin yksilöt voivat uida 80 km/h, eli se on yksi merten nopeimmista kaloista.
Raitamakrillin vartalo on pitkä ja kapea, vaaleansininen, ja sitä koristavat 20-30 pystysuuntaista tummansinistä raitaa. Etummainen selkäevä on erikoisen matala ja pitkä verrattuna muihin makrillilajeihin. Pyrstöevä on tasainen ja korkea. Raitamakrilli muistuttaa enemmän barrakudaa kuin muita makrillilajeja. Ne näyttävät ensisilmäyksellä samanlaisilta, mutta eroja löytyy.
Kalastus
Raitamakrilli on erittäin aggressiivinen ja vahva mutta suosittu saalis urheilukalastuksessa. Muuten sitä saadaan pääasiassa sivusaaliina tonnikalan pitkäsiimapyynnissä. Sen liha on hyvin vaaleaa, kiinteää ja maukasta.
Apell
Apell on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Punaviittamesikko
Punaviittamesikko (Myzomela rosenbergii) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Punaviittamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suhteellisen yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aromaa
Aromaa on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Antena 3 (Espanja)
Antena 3 on espanjalainen yksityinen valtakunnallinen kanava, jonka omistaa Antena 3 de Televisión. Kanava aloitti lähetykset 25. tammikuuta 1990. Aiemmin vuoden 1989 marraskuussa kanavan ensimmäiset koelähetykset olivat Espanjan ensimmäiset yksityisen kanavan lähettämiä.
Saint-Jean (joki)
Saint-Jean on Pohjois-Québecissä virtaava joki, jonka pituus on 256 kilometriä ja valuma-alue 5 600 neliökilometriä. Se saa alkunsa Labradorin ylängön lounaisosasta, josta se virtaa kohti etelää vuoristoisen erämaan halki ja laskee Saint Lawrencen lahteen Rivière-Saint-Jeanin kylän kohdalla.
Joki on suosittu kalastuskohde, josta pyydetään pääasiassa lohta. Tutkimusten mukaan siinä elää myös amerikanankeriaita, haukia, imukarppeja, juovaturpia, jääturskia, kolmipiikkejä, koskisärkiä, mateita sekä puronieriöitä.
Aronen
Aronen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Arvonen
Arvonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Vanessa Rousso
Vanessa Ashley Rousso (s. 5. helmikuuta 1983 New York, Yhdysvallat) on pokeriammattilainen, jolla on Ranskan ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus. Hän pelaa netissä nimimerkillä LadyMaverick PokerStarsin maailmanlaajuisella sivustolla ja nimimerkillä V.Rousso PokerStarsin ranskalaisen lisenssin sivustolla Team PokerStars Pro -jäsenenä. Hän on pelannut ammattilaisena vuodesta 2005.
Rousson suurin turnausrahastus netissä on 700 782 dollaria. Tämä tuli vuodelta 2007, jolloin hän sijoittui toiseksi PokerStarsin WCOOP-pääturnauksessa. Maaliskuussa 2014 hänen livepokeriturnausansiot ylittivät 3,5 miljoonaa dollaria ja hän on naisten kaikkien aikojen eniten livepokeriturnauksista rahaa ansainneiden listalla sijalla 5.
Muuta
Rousso on valmistunut Duke Universitystä vuonna 2003. Hän oli aiemmin naimisissa pokerinpelaaja Chad Brownin kanssa.
Rousso harrastaa muun muassa laskuvarjo- ja benjihyppäämistä.
Rousso oli vuonna 2015 kilpailijana Yhdysvaltain Big Brotherin 17. tuotantokaudella.
Kahleissa vai vapaana
Sisältö
Voipio kirjoittaa pyrkivänsä tekemään rajanvetoa kristilliseksi moraaliksi nimitetyn heteronomisen eli toislakisen uskonnollisen moraalin ja ”luonnollisen moraalin” välillä. Heteronomisessa moraalissa moraaliset ohjeet (, laki) on saatava toiselta (heteros) taholta. Moraalin tulisi siis riippua ”Jumalan tahdosta”. Tämän vastakohtana on autonominen moraali, jossa yksilö itse (autos) on kehittänyt elämänsä ohjeistoksi, ”eksyttävästi sanottuna laiksi” (nomos). ”Itse kehittänyt” tarkoittaa että tämä moraaliohjeisto on kehittynyt ihmiselämän vaatimuksista. ”Sen synnyttää ja sitä kannattaa ihmisen ymmärrys, hänen tietonsa, tunteensa ja tahtonsa vaatimukset. Sen muotoilijana ja edelleenkehittäjänä on kokemus, polvesta polveen koettu taju ihmiselämän rauhallisuuden ja turvallisuuden tarpeista ja niiden tyydyttämisen keinoista.” Tämän luonnollisen tai yleisinhimillisen moraalin eräänä keskeisenä ohjeena on vanha kultainen sääntö.
Oliivimesikko
Oliivimesikko (Timeliopsis fulvigula) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.