cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Schanzenanlage im Kanzlersgrund
Historia
Hans-Renner-Schanze (vuoteen 1998 asti ”Rennsteig-Schanze”) oli suurin hyppyrimäki Itä-Saksassa, K-piste sijaitsi 90 metrissä. Se rakennettiin vuosina 1959–1961. Alkuperäiset hyppyritorni ja 7 kerrosta korkea tuomaritorni ovat edelleenkin käytössä. Mäki avattiin 9. tammikuuta 1962, avajaishypyn suoritti Alfred Brettschneider.
Ensimmäisen virallisen mäkiennätyksen hyppäsivät vuonna 1964 Dieter Neuendorf ja Dieter Bokeloh, hypyt olivat 111,5 metriä pitkiä. Vuodesta 1965 vuoteen 1989 asti järjestettiin "International Ski Games of Oberhof"-kilpailut joka toinen vuosi, kilpailuihin osallistui maailman parhaita mäkihyppääjiä. Kesällä 1979 mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus. Ensimmäisen hypyn muovitetussa mäessä hyppäsi Holger Greiner-Petter 7. elokuuta 1979, hyppy kantoi 97 metriä. Vuoden 1986 remontissa K-pistettä siirrettiin 90 metristä 110 metriin.
Ensimmäinen maailmancup kilpailu järjestettiin vuonna 1989, katsojia oli 35 000, mutta sääolosuhteiden takia kilpailu jouduttiin siirtämään K90-mäkeen. Vuosien 1994–1995 remontissa mäen keula ja alastulorinne remontoitiin ja alastulorinteeseen vaihdettiin muovitus, K-piste siirrettiin 110 metristä 120 metriin ja HS-pisteeksi asetettiin 133 meriä. Sittemmin mäistä on hypätty kesä-GP:tä sekä yhdistetyn maailmancupia.
Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 147,0 metriä on hypännyt Anssi Koivuranta.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Virallisen kesämäkiennätyksen 140,0 metriä on hypännyt Kamil Stoch, epävirallisen kesämäkiennätyksen 143,0 metriä on hypännyt Tobias Bogner.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 114,0 metriä on hypännyt Juliane Seyfarth.
Historia
Mäen rakennustyöt aloitettiin 1984 ja vuonna 1987 uusi muovitettu K90 HS96-mäki valmistui. Mäessä oli ensimmäisenä maailmassa keraaminen latu kesäkäyttöä varten ja jäädytettävä jäälatu talvikäyttöä varten. Mäki korvasi vanhentuneen Thüringenschanzen. Vuonna 1998 mäki nimettiin Rennsteig-Schanzeksi, kun suurmäki nimettiin Hans-Renner-Schanzeksi.
Mäen uudelleen rakentaminen alkoi keväällä 2013, uuden mäen piti valmistua seuraavaksi talveksi, mutta rakennustöiden viivästyttyä mäki avattiin 13. elokuuta 2014. Avajaishypyn suoritti Philipp Blaurock, hyppy kantoi 101 metriä.
Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Wolfgang Bösl.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen
Virallisen kesämäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Georg Hettich, epävirallisen kesämäkiennätyksen 101,0 metriä on hypännyt Philipp Blaurock.
Andropolis
Andropolis ( eli ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Libyan/Gynaikopoliteen nomokseen.
Andropolis, suomeksi ”Miesten kaupunki”, sijaitsi Niilin Kanobikos-suuhaaran eli Kanopoksen suuhaaraan länsirannalla. Kaupunkiin liittyy paljon epäselvyyttä, ja se on joskus yhdistetty Herodotoksen mainitsemaan Arkhandropoliin kaupunkiin tai Strabonin mainitsemaan Gynaikopoliin (”Naisten kaupunki”) kaupunkiin, ja joskus myös Herodotoksen mainitsemaan Anthyllan kaupunkiin.
Myös Andropoliin nimen alkuperä ja viittauksen kohde on epäselvä, ja sitä on selitetty muun muassa sillä, että kaupungissa olisi ollut maanien (manes) kultti. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Andropolitēs. Andropolis mainitaan joskus oman Andropoliteen nomoksensa pääkaupunkina, mutta se ei ollut Egyptin vakiintuneita nomoksia.
Roomalaisella kaudella Andropolis oli legioonan tukikohta ja varhaisella kristillisellä kaudella piispanistuin. Nykyisin Andropolis on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä Andropolitanus.
Sgt. Kabukiman N.Y.P.D.
Sgt. Kabukiman N.Y.P.D. on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjasivat Michael Herz ja Lloyd Kaufman.
Ruotsin valtionpankki
thumb|270px|Ruotsin valtionpankin päärakennus Tukholmassa (2015). Sveriges riksbank on Ruotsin keskuspankki. Vuonna 1668 perustettua pankkia pidetään maailman vanhimpana keskuspankkina.
Historiaa
Riksbankin edeltäjä oli vuonna 1656 perustettu Stockholms Banco, joka tunnetaan myös perustajansa Johan Palmstruchin mukaan Palmstruchin pankkina. Vaikka Stockholms Banco oli yksityisesti omistettu, Ruotsin kuningas valitsi pankin johdon ja antoi pankille toimiluvan, joka sisälsi määräyksiä siitä, kuinka pankin tuli toimia. Stockholms Bancolla oli oikeus laskea setelirahaa liikenteeseen. Pankki ajautui kuitenkin konkurssiin, koska se oli laskenut liikaa rahaa kiertoon ilman riittäviä vakuuksia. Palmstruchin oikeus harjoittaa pankkitoimea siirrettiin Riksens Ständers Bankille 17. syyskuuta 1668.
Syntynyt uusi pankki toimi Ruotsin silloisen parlamentin alaisuudessa, jotta vältyttäisiin kuninkaan liian suuresta vaikutuksesta pankin toimintaan. Pankin nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1866 Ruotsin valtiopäiväuudistuksen yhteydessä.
Stockholms Bancon konkurssiin johtaneiden syiden takia Riksbank ei saanut toimintansa alussa laskea setelirahaa liikenteeseen. Uusi pankki sai oikeuden laskea setelirahaa liikenteeseen vasta vuonna 1701. Koska väärennetty raha aiheutti vakavia ongelmia 1800-luvun puolivälissä, Riksbank aloitti oman setelipaperinsa valmistamisensa tätä tarkoitusta varten rakennetussa paperitehtaassa Tumbassa, Tukholman lähistöllä.
Muutamia vuosia myöhemmin perustettiin Ruotsin ensimmäiset liikepankit. Myös näillä pankeilla oli oikeus laskea setelirahaa liikenteeseen, mutta näiden pankkien piti tehdä liikkeellelaskemiensa setelien arvoa vastaava vakuustalletus Riksbankiin.
Riksbankin asema varsinaisena keskuspankkina muodostui vuonna 1897 voimaan tulleen lain myötä. Uudessa laissa Riksbankille annettiin ainoana ruotsalaisena pankkina oikeus laskea rahaa liikenteeseen. Rahan liikkeellelaskun monopoli on välttämätön ehto rahapolitiikan toteuttamiselle ja valuutan ulkoisen arvon puolustamiselle, joita pidetään yksinä modernien keskuspankkien tärkeimmistä tehtävistä.
Ruotsin valtionpankin taseessa ulkomaiset valuutat ja kultavarannot muodostavat yli puolet keskuspankin varoista. Pankki julkaisee säännöllisesti arviota varannoistaan.
Nobel-palkinto
Kolmisataavuotisen historiansa kunniaksi Riksbank perusti Alfred Nobelin nimeä kantavan taloustieteiden Nobel-palkinnon erityisen ansiokkaasta taloustieteellisestä tutkimuksesta vuonna 1968. Palkinto jaetaan vuosittain 10. joulukuuta samassa tilaisuudessa muiden Nobel-palkintojen kanssa.
Monique Seka
Monique Seka on Norsunluurannikolta kotoisin oleva laulaja. Hänen musiikkinsa usein kutsutaan afro-zoukiksi, joka on eräs zouk-musiikin tyyppi.
Ura
Monique Seka tulee musiikillisesta suvusta - hänen isänsä on kotimaassaan tunnettu muusikko Okoi Seka Athanase ja hänen isotätiensä muodostama yhtye Les sœurs Comoé oli norsunluurannikkolaisen musiikkipiirien pioneereja ennen valtion itsenäistymistä. Seka aloitti uransa 1982 setänsä Jhoe Morganin yhtyeessä The Maya Melodye Band. Esiinnyttyään joitakin vuosia maansa television orkesterissa, Seka aloitti soolouransa 1985 julkaisemalla rakkauslauluista koostuvan albumin Tontie affou. Toinen albumi, zoukia ja afrikkalaisia rytmejä sekoittanut Missounwa (1989) sai Grand Prix de la Musique Afro-Caribienne -palkinnon. Seka meni naimisiin impresarionsa Dominique Richardin kanssa. Heillä on kolme lasta. Oltuaan pois parrasvaloista kuutisen vuotta hän julkaisi kolmannen levynsä Okaman 1995 ja sai kansainvälistäkin huomiota. Albumin nimikappale myi yli miljoona kappaletta. Tämän jälkeen ilmestyivät muutaman vuoden sisällä Adeba (1997) ja Yélélé (1999). Seka vieraili kongolaisen rap-ryhmän Bisso na bisson vuonna 1999 ilmestyneellä albumilla Racines.
Themistios
Themistios (317 – n. 387) oli kreikkalainen valtiomies, reetori ja filosofi. Hän syntyi Paflagoniassa ja opetti Konstantinopolissa, jossa hän pysyi suurimman osan elämäänsä lukuun ottamatta lyhyttä vierailua Roomassa.
Vaikka Themistios oli pakana, hänet valittiin Constantius II:n senaattiin vuonna 355. Hän toimi Konstantinopolin prefektinä vuonna 384 Theodosius I:n nimittämänä. Hänen tulkintansa Aristoteleen teoksista Toinen analytiikka, Fysiikka ja Sielusta ovat arvokkaita, mutta hänen puheensa, joissa hän ylistää aikansa keisareita ja vertaa heitä Platonin ihannefilosofiin ja jopa ihannefilosofin ideaan, ovat nöyristeleviä ja vailla suurta arvoa.
Robert Easter Jr
Robert Easter Jr (s 26. tammikuuta 1991 Toledo,Ohio) on amerikkalainen kevytsarjan nyrkkeilijä ja painoluokkansa halitseva IBF liiton mestari.
Ammattiura
Easter Jr aloitti ammattinyrkkeilyn vuonna 2012. Uran alkuvuodet Easter Jr otteli lähinnä tuntemattomia nyrkkeilijöitä vastaan. Vuonna 2016 Easter Jr pääsi ottelemaan Richard Commeytä vastaan väliaikaisesta IBF liiton mestaruudesta voittaen tämän niukasti hajaäänituomiolla. Vuonna 2017 Easter Jr sinetöi asemansa IBF liiton mestarina voittamalla Luis Cruzin kaikin tuomariäänin.
Nikolai Sevastjanov
Nikolai Nikolajevitš Sevastjanov (, s. 1961 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) oli avaruusteknologiayhtiön Energijan pääjohtaja, kunnes hänet erotettiin 31.7.2007.
Sevastjanov valmistui Moskovan Fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1984 pääaineenaan aerodynamiikka ja avaruustutkimus. Hän siirtyi tämän jälkeen Energijan palvelukseen ja nousi pian yhtiön apulaispääsuunnittelijaksi. Vuodesta 2000 hän toimi Gascom-yhtiön toimitusjohtajana. Toukokuussa 2005 hänet valittiin Energijan pääjohtajaksi, jonka virasta hänet erotettiin 31.7.2007.
Yhdystie 2402
Yhdystie 2402 on Suomen Salossa sijaitseva yhdystie. Se kulkee Muurlan Ruotsalasta, Inkereen kautta Pertteli n Kaivolaan. Se on kokonaan päällystetty. Tie alkaa Muurlassa valtatien 1 eritasoliittymästä. Yhdystie 2402 risteää Inkereellä yhdystien 2401 kanssa ja päättyy Perttelissä yhdystien 2403 risteykseen.
Merimiina
thumb|250px|Puolalainen kosketusmiina wz. 08/39 [[Hel, Poland|Hel]] thumb|250px|Saksalainen kosketusmiina Australian aluevesillä toisen maailmansodan aikana. thumb|250px|Yhdysvaltalainen miinanpurkaja harjoittelee räjähteen kiinnittämistä merimiinaan. Merimiina on miina, joka on tarkoitettu laivojen ja sukellusveneiden tuhoamiseen. Merimiina on paikalleen sijoitettu tai ajelehtiva asejärjestelmä, joka odottaa laivan tai sukellusveneen saapumista läheisyyteensä, mikä laukaisee räjähdepanoksen.
J-pop
J-pop eli Japanese pop viittaa länsimaisvaikutteiseen japanilaiseen pop-musiikkiin. Sanaa käytetään yleisesti Japanissa kuvaamaan useita eri musiikkilajeja, kuten pop, rock, dance, rap tai soul. Genreen lasketaan usein kuuluviksi J-rock, visual kei ja J-rap. Termin keksi radioasema J-Wave.
Merimiina
Merimiinoja voidaan laskea mereen lentokoneista, helikoptereista, sukellusveneistä, miinalaivoista tai -veneistä. Myös useimmat muut sota-alukset voivat kantaa vaihtoehtoisina aseina merimiinoja. Sota-aikoina on miinoitukseen käytetty myös siviilialuksia.
J-pop
Japanilaiset kaupat jakavat musiikkinsa tyypillisesti neljään osastoon: J-pop, enka (perinteinen balladimusiikki, vastaa iskelmämusiikkia), klassinen musiikki ja englanninkielinen/kansainvälinen musiikki. Jotkut artistit, kuten Miyuki Nakajima ja Anzen Chitai, yhdistävät musiikissaan enkaa ja J-popia.
Merimiina
Miinoituksen kohteena oleva laivasto pyrkii poistamaan miinauhan raivaamalla miinoitteita miinanraivaaja-aluksillaan, mitä taas vaikeuttaa miinoittajan mahdollisesti laskemat raivausesteet.
Merimiina on niin sanottu kynnysase, eli ne luovat pelotteen hyökkäävälle osapuolelle ja nostavat päätöksentekokynnystä hyökätä meritse merimiinoja käyttävään maahan, kuten kaikki muutkin aseet.
Dick Loggere
Hermanus Pieter ”Dick” Loggere (6. toukokuuta 1921 Amsterdam – 30. joulukuuta 2014 Hilversum) oli alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Merimiina
Kosketusmiina
Kosketusmiina on perinteinen merimiinatyyppi. Miina ankkuroidaan merenpohjaan siten, että itse miina jää tiheydeltään vettä kevyempänä kellumaan näkymättömiin jonkin verran vedenpinnan alapuolelle. Tyypillisimmin kuulan muotoinen miina on varustettu tuntosarvilla, joissa on kosketussytytin. Miinan noin sadan kilon räjähdysainepanos räjähtää aluksen koskettaessa miinan tuntosarvea. Kosketusmiinoista rakennetaan tyypillisesti suuria sadoista miinoista koostuvia miinoitteita.
J-pop
Historia
J-popin historia voidaan jäljittää aikaisella Shōwa-kaudella suosituksi tulleeseen jazz-musiikkiin. Jazz toi monia aikaisemmin sotilas- ja klassisessa musiikissa käytettyjä soittimia baareihin ja klubeihin. Syntyi japanilainen viihdemusiikki. Tuloksena "ongaku kissat" (音楽喫茶 – musiikkikahvila) tulivat suosituiksi paikoiksi kuunnella elävää jazzia.
Dick Loggere
Loggere kuului Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952 ja olympiapronssijoukkueeseen Lontoossa 1948.
Merimiina
Herätemiina
Toisin kuin perinteinen kosketusmiina, herätemiina ei tarvitse aluksen kosketusta räjähtääkseen. Herätemiina voi olla vaijerin varassa kelluva tai pohjaan laskettava. Pohjamiina lasketaan merenpohjaan, jossa se odottaa aluksen saapuvan yläpuolelleen. Miina räjähtää aluksen antaman herätteen vuoksi. Heräte voi olla esimerkiksi veden paineen tai magneettisuuden muutos. Nykyään sota-aluksista pyritään tekemään alumiini- ja komposiittirakenteilla sellaisia, etteivät ne aiheuttaisi magneettiherätettä.
J-pop
Historia
Japanin keisarillisen armeijan painostuksesta toisen maailmansodan aikana jazz-musiikin esittäminen keskeytyi tilapäisesti. Sodan jälkeen Japania miehittämään saapuneet yhdysvaltalaiset sotilaat sekä radioasemaverkko Far East Network toivat maahan uusia musiikkityylejä. Japanilaiset muusikot esittivät nyt amerikkalaisille miehitysjoukoille boogie-woogieta, mamboa, bluesia ja kantria. Suosituiksi kappaleiksi nousivat muun muassa Shizuko Kasagin Tokyo Boogie-Woogie (1948), Eri Chiemin Tennessee Waltz (1951), Misora Hibarin O-matsuri mambo ja Izumi Yukimuran Omoide no waltz. Ulkomaalaiset muusikot ja yhtyeet, kuten Jazz at the Philharmonic -kiertueet ja Louis Armstrong kävivät Japanissa esiintymässä. Vuosi 1952 julistettiin "jazz-buumin vuodeksi", mutta jazzin soittaminen vaati taitavuutta, ja monet japanilaiset amatöörimuusikot siirtyivätkin helpommin opittavaan ja soitettavaan kantriin. Tämä johti kantriin pohjautuvan musiikin suosion nopeaan kasvuun.
Vuonna 1956 rock and roll -hulluus alkoi kantrimusiikkiryhmä Kosaka Kazuya and the Wagon Mastersin tehtyä oman versionsa Elviksen kappaleesta Heartbreak Hotel. Rock and roll -liike saavutti huippunsa vuonna 1959 useiden japanilaisten rock and roll -yhtyeiden esityksiä sisältävän elokuvan julkaisemisen aikaan. Rock and rollin hiipuminen Yhdysvalloissa heijastui kuitenkin myös Japaniin, sillä monet yhtyeet ottivat vaikutteita erityisesti Amerikasta. Jotkut esiintyjät yrittivät yhdistää rock and rollia perinteiseen japanilaiseen populaarimusiikkiin. Yksi ainoista tässä onnistuneista muusikoista oli Kyū Sakamoto kappaleellaan Ue o muite arukō ("Katsotaan ylös ja kävellään"), joka tunnetaan muualla maailmassa paremmin nimellä Sukiyaki. Jotkut taas päättivät soittaa suosittuja amerikkalaisia kappaleita japaniksi käännetyillä sanoilla, mikä johti "cover popin" syntyyn. Tämän genren suosio kuitenkin hiipui, kun radio ja televisio antoivat jokaiselle mahdollisuuden kuunnella ja katsoa alkuperäisiä muusikoita. Karaoke-konsepti ja sen suuri suosio juontavat suureksi osaksi juurensa cover pop -ilmiöstä.
1970-luvun alkupuolelta 1980-luvun puoliväliin mennessä huomio siirtyi yksinkertaisista kitaralla säestetyistä kappaleista monimutkaisempiin sovituksiin, jotka tunnetaan "uutena musiikkina". Sosiaalisten viestien sijaan laulut keskittyivät nyt rakkauteen ja muihin henkilökohtaisiin tapahtumiin. Kaksi tunnettua uuden musiikin artistia ovat Takuro Yoshida ja Yosui Inoue.
1980-luvulla termiä "city pop" alettiin käyttää suurkaupunkiteemojen ympärillä pyörivästä pop-musiikista. Erityisesti Tokio toimi inspiraation lähteenä genrelle. Rajanveto city popin ja uuden musiikin välille on vaikeaa, ja monet kappeleet kuuluvatkin molempiin kategorioihin. Termistä wasei pop ("Japanissa syntynyt pop") tuli nopeasti sekä city popin että uuden musiikin käsittävä ilmaus. 1990-luvun puoliväliin mennessä taas J-popista tuli yleinen termi kuvaamaan suosituimpia kappaleita. Rokkarit, kuten vuosikymmeniä suosittuna pysytellyt laulaja Eikichi Yazawa, kuuluivat löyhästi tähän kategoriaan valtavirtaa noudattelevampien naispuolisten pop-idolien, kuten "tanssikuningattarien" Yōko Oginomen ja hänen seuraajansa laulaja-lauluntekijä Chisato Moritakan, mukana. Hikaru Genji, vaikutusvaltainen rullaluisteleva poikabändi tuli myös suosituksi tähän aikaan, ja jotkut sen jäsenistä tulivat itsenäisestikin tunnetuiksi.
Vuonna 1980 Eikichi Yazawa, tavoitellen maailmanlaajuista menestystä, allekirjoitti sopimuksen Warner Pioneer -levy-yhtiön kanssa ja muutti Yhdysvaltain länsirannikolle. Hän teki albumit Yazawa, It's Just Rock n' Roll ja Flash in Japan, jotka kaikki julkaistiin maailmanlaajuisesti mutta jotka eivät olleet taloudellisesti kovin menestyksekkäitä. Mega-idoli Seiko Matsuda, joka pysyi erityisen suosittuna läpi 1980-luvun, saavutti hieman parempaa menestystä englanninkielisillä kappaleilla vuonna 1991 ilmestyneellä Eternal -albumillaan. Hän tuli Yhdysvaltain iltapäivälehtien otsikoihin suhteellaan New Kids on the Block -yhtyeen Donnie Wahlbergiin. Seikolla oli aikaisemmin hallussaan ennätys suurimmasta naisartistin Japanissa saavuttamasta määrästä peräkkäisiä listan kärkisijoituksia, mutta tämän ennätyksen rikkoi myöhemmin Ayumi Hamasaki.
1980-luvun lopulla suosioon nousi yksi Japanin kaikkien aikojen suosituimmista rock-yhtyeistä, Chage & Aska. Yhtye oli massiivisen suosittu laulaja-lauluntekijä-duo, joka koostui Chagesta (Shūji Shibata) ja Ryō Askasta (Shigeaki Miyazaki). He julkaisivat sarjan peräkkäisiä superhittejä 1980- ja 1990-luvuilla ja nousivat Aasian suosituimmaksi rockyhtyeeksi. Heidän kiertueensa Asian Tour II / Mission Impossible oli kaikkien aikojen suurin japanilaisen yhtyeen konserttikiertue – liput kaikkiin 61 konserttiin Japanissa, Hong Kongissa, Singaporessa ja Taiwanilla myytiin loppuun ensimmäisen päivän aikana. Askaa pidetään nykyään laajalti yhtenä Japanin suurimmista lauluntekijöistä. Japanilaisen tanssipopin nousun myötä 1990-luvun keski- ja loppupuolella Namie Amuron ja Tetsuya Komuron kaltaisten artistien johdolla Chage & Askan tyypisten rockyhtyeiden suosio on hiipunut.
Mare Kandre
pienoiskuva|200px|Mare Kandren hauta Tukholman [[Norra begravningsplatsenilla.]] Mare Ingrid Kandre (27. toukokuuta 1962 Söderala, Hälsingland – 24. maaliskuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija.
J-pop
Historia
Poikabändi SMAP löi läpi 1990-luvulla yhdistelmällä television "talent"-ohjelmia ja singlejä. Yhdestä bändin laulajasta, Takuya Kimurasta, tuli myöhemmin suosittu yleisesti "Kimutakuna" tunnettu näyttelijä. 1990-luvun loppuun mennessä suosioon nousi tyttöbändi Morning Musume sarjalla julkaisuja, joista tuli myyntihittejä jo ennen julkaisemistaan. Naisryhmät kuten Morning Musume ja SPEED myivät teknopopillaan miljoonia levyjä. 1980-luvun tyttöbändi Onyanko Clubin osoittamaan tyyliin Morning Musume jakautui useiksi alaryhmittymiksi, joiden jäsenet ovat olleet suosittuja tähän päivään saakka.
Mare Kandre
Lukuisia kirjallisuuspalkintoja voittaneen Kandren romaanit ovat saaneet huomiota myös Ruotsin ulkopuolella. Romaaneiden lisäksi myös hänen novelleissaan ja lyhytproosassaan kuvataan usein lasten, etenkin tyttöjen, aikuiseksi kasvamista. Keskiössä ovat naisen roolin tarkastelu sekä traumatisoituneet ja syrjäytyneet, yhteiskunnan odotuksien suhteen poikkiteloin asettuneet henkilöt.
Merimiina
Herätemiina
Merenpohjassa räjähtävä herätemiina on varustettu huomattavasti suuremmalla räjähdyspanoksella kuin aluksen rungon vieressä räjähtävä kosketusmiina. Herätemiina on 500–1 000 kilon räjähdyspanos, joka saa vedessä aikaan voimakkaan räjähdyspaineen, mikä rikkoo aluksen rakenteita vaurioittaen myös aluksen kone- ja asejärjestelmiä. Miina voidaan asettaa myös siten, että se antaa useiden alusten kulkea ylitseen ja räjähtää vasta esimerkiksi viidennen aluksen saapuessa. Tämä vaikeuttaa miinoitteen raivausta.
J-pop
Historia
R&B:stä tuli Japanissa suosittua 1990-luvun lopussa nuoren laulaja-lauluntekijä Hikaru Utadan debytoitua singlellään Automatic/time will tell. Hänen ensimmäinen albuminsa, First Love, myi noin 9 500 000 kappaletta, mikä teki siitä kaikkien aikojen parhaiten myyneen japanilaisen albumin ja maan parhaiten myyneen esikoislevyn. Hikarun myydessä miljoonia R&B:llään pop-musiikki säilyi suosittuna naispuolisten sooloartistien, kuten japanin parhaiten myyvän naisartistin Ayumi Hamasakin, BoAn sekä Mai Kurakin ja Ami Suzukin johdolla.
Mare Kandre
Kandren viimeiseksi jäänyt romaani Xavier on myös suomennettu (suom. Hannimari Heino, 2014, Eithe). Ennen kirjailijanuraansa Mare Kandre oli mukana Global Infantilists -nimisessä yhtyeessä. Mare Kandren muistoksi on vuodesta 2006 lähtien jaettu Mare Kandre -palkinto, joka myönnetään Kandren hengessä kirjoittavalle kirjailijalle.
Merimiina
Ajomiina
Ajomiina on merimiina joka päästetään ajelehtimaan vapaasti vesialueelle. Kansainväliset sopimukset kuitenkin kieltävät yli 24 tuntia ajelehtivat miinat. Useimmiten ajomiina-nimitystä kuitenkin käytettiin miinasta, joka raivauksen yhteydessä tai muuten oli jäänyt ajelehtimaan merelle. Viisikymmenluvulla tällaisia tavattiin usein.
Tähys- eli maaohjausmiina
Tähysmiina on vanhin miinatyyppi; niitä laskettiin jo Krimin sodan aikana. Tätä miinatyyppiä käytettiin lähinnä omien tukikohtien suojana. Se poikkesi muista siten, että miinoissa ei ollut itsenäisesti toimivaa sytytintä vaan ne räjäytettiin kauko-ohjauksella maista käsin.
Dick Loggere
Loggere kuoli Hilversumissa 93-vuotiaana 30. joulukuuta 2014.
Merimiina
Tähys- eli maaohjausmiina
Eräs tunnetuimpia tällaisia miinasulkuja oli Norjassa, Oslonvuonossa olevan Kaholmenin linnakkeen suojaksi suunniteltu sulku; miinat oli jo hankittu ja kauko-ohjausasema rakennettu, mutta budjettipulan vuoksi miinojen ohjauskaapelit oli suunniteltu hankittavan syksyllä 1940 jolloin miinatkin olisi asennettu. Saksalaisten hyökkäys tulikin jo alkuvuodesta 1940, ja sulku jäi pysyvästi rakentamatta.
Nykyään
Västerbottens Kuriren -lehden mukaan vielä vuonna 2010 Merenkurkussa lymysi satoja vanhoja merimiinoja. Lehden mukaan meressä Uumajan edustalla Holmöstä Suomen puolelle saaristoon odottaa jopa 500 miinaa. Ruotsin Maanpuolustuksen tutkimuslaitoksen mukaan ne ovat edelleen hengenvaarallisia.
Suomenlahteen laskettiin sodan aikana 60 000 miinaa. Vuonna 2009 Helsingin edustalta raivattiin venäläisiä toisen maailmansodan aikaisia merimiinoja Nord Stream -yhtiön kaasuputken tieltä. Vuonna 2018 Suomenlahdesta raivattiin muiden aseiden lisäksi 50 merimiinaa.
Kielin rannikolla on merenpohjassa 10–20 metrin syvyydessä 150 miinaa.
Miinojen ruostuessa niiden räjähdeaineena käytetty myrkyllinen TNT vuotaa mereen ja hajoaa edelleen myrkyllisiksi aineosiksi, joita kertyy merieliöihin.
Muuta
Turkuun on pystytetty miinanraivaustyössä kaatuneiden muistomerkiksi alustalle asennettu tähysmiinan kuori; sen paljasti jalkaväenkenraali Adolf Ehrnrooth. Porin Reposaaren satamapuistossa on myös miinanraivaajien muistomerkkinä vanha miina.
Aiheesta muualla
Mine
J-pop
Historia
thumb| [[Momoiro Clover Z.]] 2000-luvun alussa R&B- ja hip hop -vaikutteet ovat enenevässä määrin lyöneet läpi japanilaisessa musiikissa. Monessa tapauksessa kappaleiden sanoitukset ovat muuttuneet aiempaa uskaliaimmiksi, ja yksinkertaisilla aiheilla aloittaneet artistit ovat sisällyttäneet musiikkiinsa rohkeampia ja provokatiivisempia teemoja. J-hiphop ja -rockyhtyeet kuten ORANGE RANGE sekä Ketsumeishi ovat Oricon-listojen huipulla joidenkin vanhempien pop/rockyhtyeiden kuten Mr.Childrenin, B'zin ja Southern All Starsin kanssa. Nykyisiä listoja hallitsevat pääasiassa miesartistit kuten Ken Hirai naisten esittämän popin suosion hiivuttua 1990-luvulta, mutta laulajat kuten Kumi Kōda, BoA, Ayumi Hamasaki, Ai Ōtsuka, Mika Nakashima sekä Utada Hikaru pääsevät vielä suurimmalla osalla julkaisujaan listojen huipulle. J-popilla on myös kasvava indie-skene, jota edustaa muun muassa pop/R&B -laulaja Koiko.
Vaikutus populaarikulttuuriin
J-pop on keskeinen osa japanilaista populaarikulttuuria. Sitä käytetään kaikkialla: animessa, kaupoissa, mainoksissa, elokuvissa, radio-ohjelmissa, televisio-ohjelmissa ja videopeleissä. Jotkut TV-ohjelmat käyttävät J-pop-kappaleita alku- ja lopputekstiensä taustamusiikkina. Animessa ja muissa televisio-ohjelmissa, erityisesti japanilaisissa TV-draamoissa, alku- ja loppulauluja saatetaan vaihtaa jopa neljä kertaa vuodessa. Koska suurimmalla osalla ohjelmista on sekä alku- että lopetuskappaleet, yhdellä show’lla voi yhden esityskauden aikana olla kahdeksan eri tunnusmusiikkia.
Pelkästä julkaistujen kappeleiden valtavasta määrästä johtuen J-popin kasvot muuttuvat jatkuvasti. Monet artistit julkaisevat vain yhden albumin ja muutaman singlen vaipuakseen pian unohduksiin. Huipulla pysytteleminen pidempään on erittäin vaikeaa, ja vuosikymmenen ajan suosionsa säilyttäneitä artisteja pidetään erinomaisen suosittuina. Yli 15 vuotta pinnalla pysyneet yhtyeet kuten Dreams Come True, Chage & Aska, B'z, Southern All Stars, the pillows, SPITZ ja TUBE sekä sooloartistit kuten NOKKO, Seiko Matsuda, Chisato Moritaka ja Eikichi Yazawa ovat valtavia menestystarinoita.
Viime aikoina J-pop on tullut muunkin maailman tietoisuuteen paitsi yleisen japanilaisen kulttuurin suosion, myös videopelien kautta.
Antti Sovijärvi
Arvi Antti Ilmari Sovijärvi (22. huhtikuuta 1912 Helsinki – 9. huhtikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen foneetikko ja kielentutkija. Sovijärvi toimi Helsingin yliopiston fonetiikan professorina 37 vuotta (1940–1977). Hän oli myös Suomen puheopiston rehtori (1947–1986). Sovijärvi tunnetaan kokeellisen fonetiikan ja puhehäiriöiden hoitomenetelmien kehittäjänä. Hän oli myös aktiivinen yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka edisti puhealan koulutuksen kehittämistä.
Antti Sovijärvi aloitti uransa suomalais-ugrilaisten kielten tutkijana, mutta keskittyi myöhemmin fonetiikkaan. Hän aloitti opiskelunsa Frans Äimän johdolla Helsingissä ja opiskeli myöhemmin Berliinissä ja myöhemmin Hampurin yliopistossa mm. Giulio Panconcelli-Calzian johdolla. Sovijärvi suoritti tohtoritutkinnon vuonna 1938 ja käsitteli väitöskirjassaan Die gehaltenen, geflüsterten und gesungenen Vokale und Nasale der finnischen Sprache suomen kielen vokaalien ja nasaalien ääntöväylän ontelorakenteen ja akustiikan suhdetta. Hänet nimitettiin fonetiikan pysyväksi ylimääräiseksi professoriksi Helsingin yliopistoon 1940 ja myöhemmin vakinaiseksi professoriksi vuonna 1948.
Sovijärven väitöskirja nosti jo hänet alansa maailmanlaajuiseen tietoisuuteen. Myöhemmissä töissään hän alkoi keskittyä suomalais-ugrilaisten kielten, erityisesti suomen ja unkarin kielen foneettisiin kysymyksiin, mutta hän tutki myös muita sukulaiskieliä. Saksan-aikaisten yhteyksiensä perusteella Sovijärvi ehdotti vuonna 1947 uuden fonetiikan alan perustamista, joka keskittyisi puheen ja äänen fysiologiaan. Tutkimussuunta osoittautui hedelmälliseksi, ja Sovijärven jäätyä eläkkeelle Helsingin yliopistoon perustettiin menestyksekäs logopedian monitieteinen koulutusohjelma.
Sovijärvi kehitteli röntgenfilmiin pohjautuvaa tutkimusmetodiikkaa ja sonagrafin hyödyntämistä fonetiikassa. 1970-luvulla hän työskenteli erityisesti suomen ja unkarin kielten foneettisen syntetisoinnin parissa käyttäen hyväkseen muun muassa varhaista OVE III -puhesyntetisaattoria. Yhteensä Sovijärvi julkaisi noin 130 artikkelia ja kirjaa. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän julkaisi vielä kirjan suomen ja unkarin kielen transitioiden synteesistä yhteistyössä Reijo Aulangon kanssa 1994.
Sovijärvi isännöi merkittävää kansainvälistä foneetikkokonferenssia (Fourth international congress on phonetic sciences) Helsingissä vuonna 1961 ja toimi samana vuonna kyseisen tiedeseuran puheenjohtajana. Ihmisenä häntä on kuvailtu lämpimäksi, suvaitsevaiseksi ja muita rohkaisevaksi persoonallisuudeksi. Hän kuoli vakavan sairauden murtamana 9. huhtikuuta 1995.
Antti Sovijärven poika on professori Anssi Sovijärvi.
Turkis
thumb|Turkiksista valmistettuun [[Turkki (vaate)|turkkiin pukeutunut malli.]] Turkis on vaatteiksi tai asusteiksi käytettävä muokattu eläimen nahka karvoineen.
Valmistus
thumb|Turkiskauppias [[Albertasta 1890-luvulla]] Turkiksia valmistetaan tarhattujen ja villien eläinten nahoista. Metsästämällä hankitut eläinperäiset turkikset ovat olleet muinoin osa neandertalinihmisen ja nykyihmisen vaatetusta. Nykyään eläinperäisiä turkiksia tuotetaan länsimaissa pääasiassa tarhaamalla.
Turkkurin ammatti
Suomessa ammattiin voi valmistua joko suorittamalla tekstiili- ja vaatetusalan perustutkinnon ammattikoulussa vaatetukseen suuntautuen, valmistumalla artesaaniksi opiskellen vaatetusalaa käsi- ja taideteollisuusalan oppilaitoksessa tai suorittamalla turkkurin ammattitutkinnon näyttötutkintona. Näyttötutkintona voi suorittaa myös turkkurimestarin erikoisammattitutkinnon.
Yleisiä turkiseläimiä
Suomessa kasvatettavia turkiseläimiä ovat minkki, suomensupi sekä sini- ja hopeakettu.
Turkisten vastustus
Lainsäädännöllisten rajoitusten ohella lukuisat muotisuunnittelijat, tekstiilivalmistajat ja vaateliikkeet ympäri maailmaa ovat vapaaehtoisesti kieltäytyneet käyttämästä eläinperäisiä turkiksia vaatteidensa materiaalina. Turkiksista mallistoissaan luopuneita muotisuunnittelijoita ja -taloja ovat muun muassa Giorgio Armani (omistaa vaateliikkeet Giorgio Armani, Emporio Group, AJ Armani Jeans ja Armani Casa), Hugo Boss, Tommy Hilfiger, Gucci ja Calvin Klein.
Tekoturkikset
Tekoturkiksia voidaan valmistaa luonnonkuiduista kuten hampusta ja puuvillasta. Tekokuituisia tekoturkiksia valmistetaan akryylistä, polyesteristä ja muista synteettisistä kuiduista, tai muuntokuiduista kuten viskoosista.
Yhden keinokarvatakin valmistamiseen voi kulua jopa kymmenen tynnyrillistä öljyä. Takit ovat useimmiten akryylia, polyesteria ja nylonia. Pesun yhteydessä esimerkiksi akryylistä valmistetusta vaatteesta irtoaa keskimäärin 1 900 mikromuovihiukkasta, jotka päätyvät saastuttamaan meriä.
Talvitakeissa käytettävä hupun turkisreunus ei ole vain somiste, vaan sillä on käytännön tarkoitus. Reunus luo lämpimämmän mikroilmaston kasvojen ympärille ja suojaa näin kylmältä ja viimalta. Tätä ovat hyödyntäneet pukeutumisessaan monet pohjoisten seutujen alkuperäisasukkaat, kuten esimerkiksi inuiitit.
EU:n lainsäädännön mukaan tuotteesta on selvittävä, mikäli se sisältää tekstiilien lisäksi eläinperäisiä osia. Virheellisistä tai valheellisista merkinnöistä ei kuitenkaan seuraa valmistajille sakkoja, joten merkinnöissä on usein puutteita.
Hallitsijanimi
Hallitsijanimi on monarkkien ja paavien valtakaudellaan käyttämä nimi. On vanha tapa, että jotkut monarkit ottavat valtaistuimelle astuessaan ristimänimestään eroavan nimen.
Hallitsijanimeä seuraa yleensä järjestysnumero roomalaisilla numeroilla merkittynä. Järjestysnumeron tarkoituksena on erottaa hallitseva monarkki maassa aiemmin hallinneista samannimisistä hallitsijoista. Joissakin tapauksissa monarkilla on useampi kuin yksi hallitsijanimi. Näissä tapauksissa järjestysnumeroa käytetään vain toisen nimen yhteydessä, esimerkiksi Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa tai Tongan kuningas George Tupou V. Jos monarkki hallitsee useampaa kuin yhtä maata, hänen nimeensä voidaan liittää joka maassa eri järjestysnumero, sillä eri maissa on voinut olla eri määrä samannimisiä hallitsijoita. Esimerkiksi Englannin kuningas Jaakko I oli samalla Skotlannin kuningas Jaakko VI.
Järjestysnumeroa ei yleensä liitetä jotain hallitsijanimeä ensimmäisenä käyttävän monarkin nimeen, mutta sitä käytetään historiantutkimuksessa kun nimeä käytetään uudestaan. Siispä Englannin kuningatar Elisabet I:tä kutsuttiin yksinkertaisesti ”Englannin Elisabetiksi” kunnes kuningatar Elisabet II astui valtaistuimelle lähes neljä vuosisataa myöhemmin vuonna 1952. Jotkut hallitsijat, kuten Venäjän tsaari Paavali I, Espanjan kuningas Juan Carlos I, Etiopian keisari Haile Selassie I ja paavi Johannes Paavali I käyttivät poikkeuksellisesti järjestysnumeroa I valtakausiensa aikana. Esimerkiksi paavi Franciscus ei näin kuitenkaan tee. Puhutussa suomenkielessä hallitsijanimet lausutaan ”Elisabet ensimmäinen”, ”Yrjö kuudes” jne.
Muinaiset hallitsijat
Monissa paikoissa ympäri maailmaa muinaiset hallitsijat ottivat tavaksi korvata ristimänimensä hallitsijanimellä. Esimerkiksi useiden Assyrian ja Juudan kuninkaiden tiedetään tehneen näin. Muinaisessa Egyptissä Faaraot ottivat monia nimiä jotka korostivat hallitsijan jumalallista valtaa, yhden niistä ollessa nykyisten monarkkien hallitsijanimiin verrattava lisänimi.
Etiopia
Etiopian keisarikunnassa keisareilla oli erityisesti Salomon hallitsijasuvun aikaan tapana ottaa hallitsijanimi. Kaikki eivät kuitenkaan tehneet näin, vaan monet hallitsijat tunnettiin valtakautensa aikana yksinkertaisesti ristimänimellään. Salomon hallitsijasuvun perustaja Yekuno Amlak otti isänsä nimen itselleen tullen siten tunknetuksi nimellä Tasfa Lyasus. Hänen poikansa Yagbe'u Seyon otti nimekseen Salomo raamatullisen kuninkaan mukaan. Amda Seyon otti itselleen "ristin orjaa" taroittavan nimen Gebre Mesqel. Etiopian viimeinen keisari Tafari Makonnen hallitsi valtakuntaansa nimellä Haile Selassie, "Kolmiyhteyden voima".
Unkari
Kun Árpádin hallitsijasuvun sukulinja katkesi vuonna 1031, kaksi henkilöä vaati kruunua itselleen. He molemmat ottivat eri nimet: Otto III, Baijerin herttua, otti nimekseen äidinpuoleisen isosisänsä, edesmenneen Unkarin kuninkaan, mukaan Bela V. Samaan aikaan toinen vallantavoittelija, Böömin Venceslaus III kutsui itseään perinteisellä unkarilaisella hallitsijanimellä Ladislaus.
Alankomaat
Kaikki Orania-Nassaun hallitsijasuvun miespuoliset hallitsijat ovat perinteisesti käyttäneet nimeä Willem. Alankomaiden nykyinen kuningas sai ristimänimekseen Willem-Alexander. Hänen aikomuksenaan oli hallita maataan nimellä Willem IV, mutta hän muutti lopulta mieltään. Hän totesi medialle juuri ennen virkaanastujaisiaan: "Minut on tunnettu 46 vuoden ajan nimellä Willem-Alexander, ja erityisesti lempinimellä Alexander. Mielestäni olisi kummallista hylätä se siksi että tulen maan kuninkaaksi." Hän totesi myös ettei näe itseään "pelkkänä numerona" ja lisäsi että hallitsijoiden järjestysnumerot muistuttavat häntä hollantilaisista karjannimeämiskokouksista.
Puola
Kun Piastin hallitsijasuku sammui ja Liettuan suuriruhtinas Jagello valittiin Puolan kuninkaaksi, hän otti nimekseen Vladislav II aiemman kuninkaan, Vladislav Lyhyen mukaan.
Kolmipiikki
Kolmipiikki, jota usein kutsutaan kansanomaisilla nimillä rapatuikki ja rautakala, (Gasterosteus aculeatus) on 4–7 cm pitkä kalalaji, jolla on selässään nimensä mukaisesti kolme piikkiruotoa. Sen vartalo on hopean värinen. Kolmipiikki on pohjoisen pallonpuoliskon kala, jota esiintyy monenlaisissa suolapitoisuuksissa. Kolmipiikki elää kolmivuotiaaksi.
Hallitsijanimi
Portugali
Portugalin hallitsijat käyttivät perinteisesti ristimänimeään hallitsijaksi noustessaan, ainoan poikkeuksen ollessa kuningas Sancho I. Hänen ristimänimensä oli Martinho de Borgonha pyhän Martinus Toursilaisen mukaan. Kun ensimmäisenä kruununperimysjärjestyksessä ollut poika, Henry, kuoli yllättäen, prinssille annettiin uusi nimi, alueen muiden kuningaskuntien perinteitä kunnioittava Sancho.
Kolmipiikki
Lisääntyminen
Kutuaikana kolmipiikkikoiras rakentaa pesän. Se kaapii pohjalle kuopan kantamalla paikalta pois hiekkaa suussaan. Painauman kala täyttää levärihmoilla, jotka se punoo yhteen munuaisistaan erittyvällä lankamaisella liimalla. Sitten se poraa tunnelin kiemurtelemalla kummun läpi. Kumppanin houkuttelemiseksi koiraan kurkku punastuu ja silmät muuttuvat sinisiksi. Kilpakosijat koiras häätää tiehensä mutta piirittää naarasta poukkoillen (ns. zig zag -tanssi, jota käytetään usein esimerkkinä kosintamenoista eläinten käyttäytymistä tutkivassa tieteessä, etologiassa) ja johdattaa sen pesäänsä. Koiras tökkii naaraan pyrstön tyveä saadakseen sen laskemaan mätimunansa. Munat hedelmöitettyään koiras karkottaa naaraan ja odottaa uutta kumppania. Saman koiraan pesään saattaa käydä munimassa liki kymmenenkin naarasta. Jos pesän aukaisee, eri naaraiden munimat mädit voi erottaa toisistaan jopa paljain silmin.
Hallitsijanimi
Yhdistynyt kuningaskunta
Useimmat Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijoista ovat käyttäneet hallitsijanimenä omaa ristimänimeään, mutta historian saatossa kolme hallitsijaa on valinnut toisin.
Kolmipiikki
Lisääntyminen
Pienet läpikuultavat poikaset ovat ensimmäisen elinviikkonsa ajan koiraan huolenpidon kohteena. Koiras karkottaa viholliset ja ohjaa pesästä kauas harhautuneet jälkeläiset takaisin turvaan. Tarvittaessa se imaisee karkulaisen varovasti suuhunsa ja siirtää muiden joukkoon. Aluksi poikanen elää ruskuaispussinsa ravinnon turvin. Kun ruskuaispussi on kulunut loppuun, koiras häätää poikaset luotaan ja ne joutuvat selviytymään omin päin.
Hallitsijanimi
Yhdistynyt kuningaskunta
Kuningatar Viktoria kastettiin Alexandrina Victoriaksi, mutta astuessaan valtaistuimelle hän otti nimen Viktoria.
Kolmipiikki
Kuolleet kolmipiikit
Usein heinäkuun lopulla ja elokuussa matalilta merenrannoilta löytyy runsaasti kuolleita kolmipiikkejä. Kuolleet ovat vanhoja koiraita, jotka kuolevat rasittavan poikasten hoidon päätyttyä. Hyvin yleinen kuolinsyy on myös kolmipiikkimato eli lokkilapamato (Schistocephalus solidus). Heisimatoihin kuuluva loinen on suurimmillaan yli viisisenttinen leveä, valkea ja jaokkeinen mato. Mato käyttää kolmipiikkiä väli-isäntänään. Kalan vatsaontelossa elävä mato kasvaa niin, että kalan vatsa pullistuu voimakkaasti ja sen uiminen on vaikeaa. Infektoitunut kala on veden pinnalla räpiköidessään helppo saalis tiiroille, jotka ovatkin madon pääteisäntiä.
Hallitsijanimi
Yhdistynyt kuningaskunta
Kun Viktorian poika, Prinssi Albert Edward, peri kruunun vuonna 1901, hän otti hallitsijanimekseen vastoin äitinsä tahtoa nimen Edvard VII. Uusi kuningas julisti valinneensa nimen kunnioittaakseen kuutta häntä ennen hallinnutta Edvard-nimistä kuningasta, ja että hän ei suinkaan tahtonut vähentää isänsä nimen arvoa.
Edvard VIII:n luovuttua kruunusta hänen veljensä, prinssi Albert, ei astunut valtaistuimelle omalla nimellään, vaan otti hallitsijanimekseen Yrjö VI (George VI). Hänen koko nimensä oli Albert Frederick Arthur George; Edvard VII:n ja Viktorian tavoin hän käytti yhtä toisista nimistään noustessaan monarkiksi.
On spekuloitu että tämänhetkinen kruununperijä prinssi Charles, koko nimeltään Charles Philip Arthur George, ei välttämättä ota nimekseen Kaarle III:a epätoivottujen mielleyhtymien toivossa. Aiempi senniminen kuningas, Kaarle II oli tunnettu sympatioistaan katolisuutta kohtaan ja Kaarle I puolestaan mestattiin Englannin sisällissodan jälkeen. Nimen ongelmallisuutta lisää vielä se, epäonnisen Jakobiittikapinan yhteydessä kruununtavoittelija Charles Edward Stuart vaati itselleen nimeä Kaarle III. Prinssi Charlesin on sen sijaan arveltu saattavan valita nimekseen isoisänsä kunniaksi Yrjö VII. Prinssi ei kuitenkaan ole vielä julistanut tehneensä asiassa mitään päätöstä.
Skotlanti
Kun Carrickin jaarli Juhana (John) nousi vuonna 1390 Skotlannin kuninkaaksi, hän päätti ettei hallitsisi omalla nimellään, sillä niin Englannin kuin Skotlanninkin aiemmat Juhana-nimiset kuninkaat olivat jääneet ihmisten muistiin epäonnisista ja myrskyisistä hallituskausistaan. Sanottiin myös, ettei Skotlannin John Balliol ollut tosiasiassa ollut maan oikeutettu kuningas, mikä olisi tehnyt Juhanan kuninkaallisen järjestysnumeron päättämisen vaikeaksi. Nämä ongelmat välttääkseen Juhana otti nimekseen Robert III, nimen jolla hän kunnioitti isäänsä ja isoisoisäänsä.
Elisabet II:n valtaistuimelle nousun yhteydessä hänen hallitsijanimensä herätti maassa keskustelua, sillä Skotlannissa ei ollut koskaan ollut Elisabet I -nimistä kuningatarta.
Lau Mulder
Laurens Siebrand ”Lau” Mulder (7. heinäkuuta 1927 Batavia, Alankomaiden Itä-Intia – 29. tammikuuta 2006 Uithoorn) oli alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Kinder-yllätysmuna
thumb|Halkaistu Kinder-muna ja muovikapseli, jossa lelu on. Kinder-yllätysmuna (myös Kinder-muna tai joskus pelkkä Kinder) on italialaisen Ferreron Kinder-tuoteperheeseen kuuluva suklaamuna, jossa on pieni lelu sisällä. Jotkut leluista ovat koottavia. Kinder-yllätysmunia on valmistettu vuodesta 1972 lähtien. Vaikka sana Kinder (’lapset’) on saksaa, Kinder-yllätysmunia valmistettiin alun perin Italiassa. Nykyään Kinder-suklaata myydään myös patukoina.
Lau Mulder
Mulder kuului Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Kinder-yllätysmuna
Kinder-yllätysmunia ei suositella alle kolmivuotiaille, sillä lapsi saattaa tukehtua lelujen pieniin osiin. Maailmanlaajuisesti ainakin seitsemän lasta on kuollut tukehduttuaan Kinder-leluun, ja kolmen Britanniassa kuolleen lapsen vanhemmat ovat kampanjoineet Kinder-yllätysmunien kieltämisen puolesta. Yhdysvalloissa Kinder-yllätysmunien ja muiden vastaavien tuotteiden myynti ja maahantuonti ei ole sallittua, sillä syötävien tuotteiden sisällä ei saa olla syömäkelvottomia osia. Vuonna 2018 Yhdysvalloissa saa myydä Kinder Joy -karkkia, jossa yllätyslelu ja makeisosa ovat erillään.
Kindereissä on päällä foliota, ja munan päällimmäinen kerros on maitosuklaata ja sisäkerros vaaleampaa, maitoa sisältävää massaa, jonka usein mainitaan olevan valkosuklaata. Tuoteselosteen mukaan aine ei kuitenkaan ole valkosuklaata.
Nagan tulipallot
Nagan tulipallot ovat valoilmiö, jota sanotaan näkyvän Mekong-joella Thaimaassa ja Laosissa. Ilmiö on yksi tunnetuimmista haamuvaloista. Mekong-joesta sanotaan nousevan hohtavia, punertavia munanmuotoisia palloja. Pallot nousevat muutaman sadan metrin korkeuteen ennen katoamistaan. Valopallojen määrä vaihtelee, niitä väitetään nähdyn muutamasta kymmenestä tuhansiin yössä.
Tulipalloja havaitaan useimmiten Wan Awk Pansassa lokakuun öinä, mutta niitä on nähty myös helmi-, maalis, huhti- ja toukokuussa ja syyskuussa.
Ilmiön syy on epävarma. On ehdotettu, että se johtuu sedimentissä tapahtuvasta käymisestä.
Valoilmiötä on pyritty hyödyntämään matkailun avulla. Valoilmiöön liittyen on järjestetty jopa festivaaleja.
Tim Brady
pienoiskuva|282x282px|Tim Brady. Timothy Wesley John "Tim" Brady (s. 11. heinäkuuta 1956 Montreal) on kanadalainen säveltäjä ja kitaristi. Hänen opettajiaan olivat Claude Dyotte, Mick Goodrick, Thomas McKinley, James McKay ja Odaline de la Martinez. Hän on vaikuttanut monissa eri tyylilajeissa sarjallisuudesta minimalismiin sekä jazzin ja elektroakustisen musiikin parissa.
Brady on johtanut monia jazzkokoonpanoja ja esiintynyt solistina eri maanosissa. Hänen sävellystensä joukossa ovat Jousikvartetto nro 1 ja Piano Fantasy in Three Movements.
Sandra Faber
Sandra Faber (s. 28. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hänen tutkimuskohteenaan on galaksien synty ja kehitys. Hän teki väitöstutkimuksensa Harvardin yliopistossa. Vuonna 1972 hän siirtyi Kaliforniaan Lickin observatorioon. Hän on johtanut suuria hankkeita, kuten Hubble-teleskoopin suunnittelua ja korjausta.
Faber sai Bruce-mitalin vuonna 2012.
Viertolan kartano
Viertolan kartano on kuvitteellinen paikka, suurtila Aleksis Kiven romaanissa Seitsemän veljestä. Viertolan esikuvana on pidetty Nurmijärven Raalan kylässä sijaitsevaa Raalan kartanoa.
Kartanon sijainti
Kartano sijaitsee veljesten uudistalon paikalta Impivaaran juurelta koilliseen. Kartanosta johtaa kirkkoon vievä tie Teerimäen takana olevan nummen poikki länteen.
Kartanon merkitys veljesten tarinassa
Kuunneltuaan Taula-Matin metsästystarinoita Impivaaraan asettuneet veljekset päättävät lähteä metsästämään vesilintuja. Lauri hakee retkeä varten kartanosta seitsemän korttelia paloviinaa. Retkellä veljekset kohtaavat karhun, jota ajaessaan törmäävät kartanon härkälaumaan. Härät ajavat veljekset Hiidenkivelle. Sieltä päästäkseen heidän on ammuttava härät. Eero vie tiedon härkien kohtalosta voudille ja vouti kiireesti herrallensa. Kiistellessään härkien korvaamisesta voudin kanssa Juhani mainitsee kartanon rikkaaksi ja ihmettelee, miksi panee rikas kartano rässyn aidan, joka ei pidättele härkiä.
Veljesten on korvattava kartanolle 33 härän arvo. Juhanin ja Aapon päästyä neuvottelutulokseen kartanon omistajan, peljätyn herran, kanssa, vahinko korvataan pääasiassa viljanviljelyllä. Veljekset oppivat velkaa maksaessaan itsenäisen viljelijän toimet ja heidän sosiaalinen nousunsa alkaa lukemaan opettelusta.
Ateismi
Ateismi eli jumalattomuus tarkoittaa uskon puuttumista jumalien olemassaoloon. Kapeammassa merkityksessä ateismi viittaa positiiviseen ateismiin eli käsitykseen, jonka mukaan jumalia ei ole olemassa. Ateismin vastakohta on jumalausko eli teismi.
Ateistien mielestä uskontojen käsitykset ovat ristiriidassa tieteen tulosten ja tieteellisen menetelmän kanssa. Ateistien mukaan jumalien olemassaolosta ei ole näyttöä, joten niihin ei voi uskoa. Positiivinen ateismi ei tarkoita varmaa tietoa vaan ateistien mukaan vahvempia perusteluja kuin teismi, sillä mikään kokemustieto ei ole täysin varmaa.
Tutkimusten mukaan esimerkiksi taipumus analyyttiseen ajatteluun sekä auktoriteettiuskon vähyys ennustavat todennäköisyyttä, että ihminen on ateisti. Täten ateismin historia on luultavasti yhtä vanha kuin uskonnon. Uskontokriittisenä käsityksenä ateismi voimistui länsimaissa vähitellen valistuksen johdosta uudella ajalla, mutta saavutti merkittävän aseman vasta 1900-luvulla ajatuksenvapauden turvaavan lainsäädännön myötä. Ateistijärjestöt vaativat tieteen ja etiikan autonomiaa ja sekularismia eli uskonnon ja valtion eroa.
Ateisteja on eniten kehittyneissä maissa. Ateistien määräksi on arvioitu ainakin 500 miljoonaa eli yli seitsemän prosenttia maailman väestöstä. Suomalaisista itsensä määritteli uskonnottomaksi vuoden 2019 kyselyssä 24 prosenttia vastaajista. Tutkimusten mukaan ateistien arvokäsitys ei suuresti poikkea muusta väestöstä, mutta monet ateistit kannattavat humanistisia arvoja.
Ateismin määritelmä
Ateismi voidaan määritellä kahdella tavalla. Ensiksi väitelauseena, joka koskee sitä, kuuluuko todellisuuteen yksi tai useampia jumalia vai ei. Ontologisena eli olemassaoloa koskevana käsityksenä ateismi on väitelause ”jumalia ei ole olemassa”. Ateismi ja sen vastakohta teismi ovat tällöin ainoat mahdolliset kannat: jumalia on olemassa tai jumalia ei ole olemassa. Toisessa määritelmässä ateismi on jonkun yksilön tai ryhmän tiedollinen käsitys. Ateismi on siten ontologinen käsite ja ateisti tietoteoreettinen käsite. Ateistit voidaan jakaa negatiivisiin ateisteihin, joilta puuttuu usko jumalien olemassaoloon, ja positiivisiin ateisteihin, joiden mukaan on positiivista eli vahvaa näyttöä siitä, että jumalat eivät kuulu kaikkeuden ”kalustoluetteloon”.
Filosofi Michael Scriven on muotoillut taulukossa olevan ateistin tietoteoreettiseen määritelmän, jossa käsitys tiedosta jumalien olemassaolosta määritellään asteikkona. . Filosofi Michael Martin on muotoillut taulukossa esitetyn jaottelun, jossa määritellään positiivinen ja negatiivinen ateismi.
Negatiivisten ateistien mukaan jumalien olemassaolon puolesta ei ole esitetty mitään todisteita. Positiivisten ateistien mukaan jumalien olemassaoloa voidaan pitää todistettavasti epätotena. Tätä kantaa on kutsuttu myös tieteelliseksi ateismiksi.