cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sami Toiviainen
Ura
Toiviainen valmensi Lahtea kauden 2010–2011 loppuun asti, jolloin hän siirtyi KTP-Basketin organisaatioon valmentamaan seuran juniorijoukkueita. Joulukuussa 2011 KTP antoi päävalmentaja Lars Ekströmille potkut, jolloin Toiviainen siirtyi joukkueen päävalmentajaksi. Kaudella 2012–2013 hän valmensi KTP:n SM-hopealle ja kauden päätteeksi hänet valittiin jo toista kertaa urallaan Korisliigan vuoden valmentajaksi. Maaliskuussa 2014 Toiviainen ilmoitti jättävänsä KTP:n kauden 2013–2014 jälkeen. Toukokuussa 2014 julkistettiin Toiviaisen siirtyvän Kauhajoen Karhun päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Helmikuussa 2016 Toiviainen saavutti historian 12. valmentajana 400 miesten pääsarjaottelun rajan.
Toukokuussa 2017 Toiviainen siirtyi Tampereen Pyrinnön päävalmentajaksi yksivuotisella sopimuksella johon sisältyi kahden lisävuoden optio. Apuvalmentajakseen hän sai Ilpo Rantasen. Miesten edustusjoukkueen lisäksi Toiviainen toimii Pyrinnön akatemiavalmennuksessa.
Kaudelle 2018–2019 Toiviainen halusi monipuolistaa Pyrinnön pelaamista, ja seura ei hankkinut perinteisen sentterityypin pelaajaa. Lisäksi joukkuetta vahvistettiin menestystä saavuttaneilla kokeneilla pelaajilla. Pyrintö eteni Suomen cupissa loppuotteluun jonka hävisi Salon Vilppaalle.
Helmikuussa 2020 Pyrinnön seurajohto tiedotti Toiviaisen siirtyvän pois päävalmentajan toimestaan kauden päättyessä. Kausi keskeytyi lopulta koronaviruspandemian vuoksi Pyrinnön sijoituttua runkosarjassa viidenneksi.
Yksityiselämä
Toiviainen syntyi Kuusankoskella vuonna 1974. Hän muutti opiskelujen vuoksi Lahteen vuonna 1996, ja juniorien valmentamisen hän aloitti vuonna 1997. Tampereella asuva Toiviainen tapasi myös koripallojunioreita valmentaneen avovaimonsa Lahden-aikanaan, ja pariskunnalla on kaksi tytärtä.
Mihail Lermontov
Suku ja lapsuus
Hänen vanhempansa olivat jalkaväen kapteeni Juri Petrovitš Lermontov (1787-1831) ja Maria Mihailovna Arsenjeva (1795-1817), jonka ansiosta saatiin uusia vaikutusvaltaisia sukulaisuussuhteita. Heikon terveyden omaava herkkä ja musikaalinen Maria Mihailova kuoli 21-vuotiaana keuhkotautiin kun Mihail oli kolmivuotias. Sitävastoin Mihailin vahvatahtoinen isoäiti Jelizaveta Aleksejevna Stolypina Arsenjeva (1773-1845) eli pitempään kuin aviomiehensä, vävynsä ja pojanpoikansa. Elämäkerturit ovat kutsuneet häntä "venäläisen kirjallisuuden tunnetuimmaksi isoäidiksi."
Runoilijan isoäiti omistautui täysin pojanpojalleen välittämättä lainkaan tämän isän tunteista tai toiveista. Jelizaveta Aleksejevna vei pojan maatilalleen Tarkhanyn kylässä Penzan kuvernementissa ja koulutti hänet 16-vuotiaaksi asti kustannuksista säästelemättä (kieliopintoihin meni 4 000 ruplaa vuodessa) ja sairaalloiselle pojalle palkattiin oma henkilääkäri. Pojasta maalattiin myös kaksi muotokuvaa jo alle 9-vuotiaana. Runoilija kärsi kuitenkin koko lapsuutensa yksinäisyydestä ja siitä että kukaan ei kuunnellut häntä ja hänen toiveitaan. Isoäidin kanssa tehtiin matka Kaukasukselle nauttimaan terveysvesistä, jolloin 10-vuotias Mihail koki ensi-ihastuksensa tapaamalla 9-vuotiaan tytön. Tästä jäi hänelle pysyvä tunne siitä että: "Kaukasuksen vuoret ovat minulle pyhiä."
Koulutus
Lermontov aloitti opiskelut 16-vuotiaana vuonna 1830 Moskovan yliopistossa, mutta hän ei ollut erityisen innokas opiskelija, ja hänet erotettiin pian lähinnä kurittomuuden vuoksi. Tässä vaiheessa hän rakastui onnettomasti kaksi kertaa: toinen näistä oli vuonna 1830 hänen serkkunsa ystävä Jekaterina Suškova (1812–1868) ja toinen marraskuussa 1831 Varvara Lopukhina (naim. 1835 Bahmeteva, 1815-1851). Natalia Ivanovnan (1813–1875), moskovalaisen näytelmäkirjailija Fjodor Ivanovin tyttären kanssa hänellä oli kevyempi romanssi. Kaikille näistä naisista Lermontov omisti lukuisia runoja. Vuonna 1831 hänen isänsä, jota hän ei ollut nähnyt vuosikausiin, kuoli keuhkotautiin. Vuonna 1832 hän pyrki Pietarin yliopistoon, johon hänen Moskovan aikaiset opintonsa eivät kuitenkaan riittäneet ilman ensimmäisen vuoden kertaamista. Joten samana vuonna hän meni Pietariin ratsuväen junkkerikouluun ja hänestä tuli kaartinupseeri. Samoihin aikoihin hän alkoi kirjoittaa runoja Byronia ja Puškinia jäljitellen. Hän omisti runonsa Desire vuonna 1831 väitetyille skotlantilaisille juurilleen.
Vuonna 1834 hän asettui Tsarskoje Seloon ja alkoi palvella henkivartiokaartin husaarirykmentissä, josta käsin hän tutustui Pietarin kirjallisuuspiireihin.
Runous ja kuolema
pienoiskuva|193x193px|Jelizaveta Aleksejevna Arsenjeva Stolypina (1773–1845), Lermontovin isoäiti. Puškinin kuoleman jälkeen vuonna 1837 Lermontov kirjoitti runon Puškinin kuoleman johdosta (ven. Smert poeta, "Runoilijan kuolema", julkaistu 1858 ), jossa hän syytti hovin sisäpiiriä Puškinin kuolemasta. Pian Lermontov komennettiin Kaukasiaan ja alennettiin rakuunoiden upseeriksi. Hän sai lievennyksen karkotukseen ja palasi vuonna 1838 Pietariin kirjallisiin salonkeihin. Hän kirjoitti ainoan romaaninsa Aikamme sankari vuonna 1839, jossa ennusti kuolevansa kaksintaistelussa. Helmikuussa 1840 hän kilpaili Ranskan suurlähettilään pojan Ernest de Baranten kanssa saman kypsän naisen eli salonginpitäjä ruhtinatar Sofia Stepanovna Šerbatovan (1798-1885) huomiosta ja tilanne johti joittenkin lähteitten mukaan lähes kaksintaisteluun ja toisten lähteitten mukaan kaksintaisteluun, jossa Lermontov haavoittui vain lievästi. Hänet karkotettiin toistamiseen Kaukasiaan, sillä keisari Nikolai I ja koko hovi tuohtuivat hänen teostensa rohkeista yhteiskunnallisista paljastuksista ja toisten lähteitten mukaan kaksintaistelun vuoksi.
Kaukasian louhikkoiset vuoret kiehtoivat Lermontovia ja siellä syntyivät luonnonmaisemaa kuvaavat Kun keltaisena lainehtivan pellon ... (ven. Когда волнуется желтеющая нива, Kogda volnujetsja želtejuštšaja niva, 1837) ja Kallio (ven. Utjos, 1840). Lermontoville esitettiin sotilasansioista mm. Valerik-joen taistelussa heinäkuussa 1840 virallista tunnustusta, jonka Nikolai I kuitenkin epäsi.
Vänrikki Lermontovin vitsien kohteena ollut, kouluajoilta tuttu upseeritoveri, majuri Nikolai Solomonovitš Martynov (1815-1875) haastoi hänet kaksintaisteluun, joka käytiin 27. heinäkuuta 1841 Mašukvuoren juurella Pjatigorski n kylpyläkaupungissa Kaukasiassa. Lermontov kuoli Martynovin ensimmäisestä laukauksesta. Martynovin kuulustelupöytäkirjan mukaan kaksintaistelun syynä ei ollut yksittäinen vitsi tai loukkaus vaan päättäväinen kieltäytyminen niiden kertomisen lopettamisesta, jolloin Martynov ei nähnyt muuta kunniallista tapaa päättää asiaa kuin kaksintaistelu, joka käytiin vakiintuneella tavalla sekundanttien läsnä ollessa.
Kirjalliset saavutukset
pienoiskuva|150x150px|Varvara Lopuhkhina, runoilijan nuoruudenrakkaus, Mihail Lermontovin maalaus 1835 Lermontovin teosten tunnusmerkkejä ovat voimakas kuvakieli, lyriikan taitava rytmitys ja herkkä runollisuus. Luontoelämykset ovat hänen keskeinen aiheensa. Nämä piirteet kiteytyvät parhaiten hänen romaanissaan Aikamme sankari (ven. Геро́й на́шего вре́мени, Geroi našego vremeni) vuodelta 1840. Sillä oli suuri vaikutus myöhempien venäläiskirjailijoiden proosailmaisuun. Teos koostuu viidestä erillisestä kertomuksesta, jotka ovat ytimeltään realismia, vaikkakin romanttisin piirtein. Teoksen kerrontanäkökulma kuitenkin muuttuu kertomuksesta toiseen: kirjoittaja käyttää ulkopuolista tarkkailijaa, objektiivista kertojaa ja päiväkirjamuotoa. Kertomusten yhteinen roolihenkilö on nuori upseeri Petšorin, venäläiskirjallisuuden tyypillinen tarpeettoman ihmisen hahmo. Tämä ilmentää Lermontovin kriittistä suhtautumista yläluokan elämänarvoihin.
Hänen runoelmansa Demoni ja Karkuri vaikuttivat symbolisteihin ja kuvataiteeseen kuten Mihail Vrubel ja dekadentteihin suuntauksiiin vuosikymmeniä myöhemmin. pienoiskuva|281x281px|Tamara ja Demoni, kuvitus Lermontovin runoon, Mihail Vrubel 1890 Lermontov oli yhdessä Puškinin kanssa venäjän kirjakielen tärkeä uudistaja. Lermontov löysi kielellisen tyylinsä vähitellen: varhaisrunojen rönsyilevä romanttisuus vaihtui Aikamme sankarin lakoniseen ja puhekielenomaiseen realistiseen proosaan.
Suomennetut teokset
Runosuomennoksia on ilmestynyt antologioissa Venäjän runotar (1946) ja Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 5: slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja (WSOY, 1936).
Jelizaveta Šašina luki vuonna 1858 Lermontovin 1841 kirjoittaman runon "Yksin kuljen autiolla tiellä" (ven. Выхожу один я на дорогу, Vyhozhu odin ja na dorogu, Kuljen yksin tietä pitkin) Mineralnyje Vodyssa. Hän sovitti sen ja sai painatetuksi vuonna 1861 Pietarissa. Laulusta otettiin useita painoksia, yhteensä noin miljoona kappaletta. Laulun on sanoittanut suomeksi Antero Byman, musiikin sovittanut Taito Vainio ja levyttänyt Kauko Käyhkö vuonna 1969.
Mihail Lermontovin maalauksia ja piirustuksia
Mihail Lermontov otti piirustuksen ja maalauksen oppitunteja 1830-luvulla taiteilija Pjotr E. Zabolotskilta, joka myös maalasi runoilijasta muotokuvan husaari-uniformussa. Ollessaan karkotettuna armeijaan Kaukasiassa Lermontov teki matkaluonnoksia, Kaukasuksen näkymiä, muotokuvia ja taistelukohtauksia. "Valerik" -runo välittää realistisesti sodan draamaa silminäkijän kokemana. Lermontov osallistui Valerik-joen taisteluun 11. heinäkuuta 1840, joka käytiin osana Venäjän Kaukasuksen valloitusta. Se tapahtui noin 30 km lounaaseen Groznajan linnoituksesta Venäjän keisarillisen armeijan joukkojen ja naib Ahberdila Muhammadin johtamien pohjoiskaukasialaisten vuoristolaissotilaiden välillä.
Manx (kissa)
Jalostus ja luonne
Manxeja syntyy neljällä eri hännän mitalla, täysin hännättömästä aina pitkähäntäiseen asti (MAN 51–54). Näistä näyttelyyn hyväksytään vain hännättömät (MAN 51/52) ja stumpy eli töpöhäntäinen (MAN 53). Jalostuskäyttöön ovat kuitenkin hyväksyttyjä kaikki neljä hännänmittaa. Turkki voi olla minkä värinen tahansa, mutta sen on oltava lyhyt ja kaksinkertainen. Luonteeltaan manxit ovat ystävällisiä, seurallisia ja leikkisiä, joskus jopa uteliaita. Sopeutuvaisen luonteensa takia ne sopivat hyvin lapsiperheisiin tai talouksiin, joissa on muita eläimiä.
Terveys
Manx on lihaksikas ja jäntevä kissa. Hännän puuttuminen ei mitenkään haittaa kissan liikkumista. Se hyppää kevyesti lattiatasolta katonrajaan. Se on myös erittäin nopea. Joskus hännän puuttuminen voi kuitenkin aiheuttaa myös ongelmia. Onneksi ongelmat ovat harvinaisia ja havaitaan nopeasti jo aikaisessa vaiheessa. Rekisteröidyn manxin hankkiminen vastuulliselta kasvattajalta on tae kissan terveydestä. Manx on perusterve kissa, joka elää vanhaksi säilyttäen leikkisyytensä vanhempanakin. Manxeilla on käynnissä parhaillaan kansainvälinen terveystutkimus Kitten Health Project (Dr. Susan Little, DVM), jonka tarkoituksena on manx-pentueiden terveyden kartoitus. Samaa tutkimusta on jo tehty muillakin roduilla. Lisäksi tehdään DNA-tutkimusta (Dr. Leslie Lyons), jolla yritetään löytää manxien hännättömyyden aiheuttava geeni ja sen mutaatio.
Markus Kröger
Markus Kröger on globaalin kehitystutkimusten professori valtiotieteellisessä tiedekunnassa Helsingin yliopistossa. Kröger on Helsingin yliopiston Kestävyystieteen instituutti HELSUSin jäsen ja yksi The Global Extractivisms and Alternatives -tutkimusaloitteen (EXALT) perustajista. Hän on kirjoittanut luonnonvarapolitiikasta, konflikteista, kansanliikkeistä ja näiden vaikutuksista, erityisesti kaivos-, metsä- ja maataloussektoreilla. Hän on myös poliittisen talouden, kehityksen ja globalisaation asiantuntija Latinalaisessa Amerikassa, Intiassa ja Arktisella alueella.
Valitut tieteelliset artikkelit
Kokonainen lista julkaisuista
The Gods Awaken (albumi)
The Gods Awaken Bjørn Lynnen vuonna 2001 julkaistu albumi. Lynne sai motivaation luettuaan Allan Colen "Timura"-fantasiakirjatrilogiaa. The Gods Awaken on Timura-trilogian kolmas ja viimeinen osa. Allan Cole on kirjoittanut levyä varten pienet johdannot, jotka löytyvät levyn mukana tulevasta vihkosesta.
Pohjanmaan Kokoomus
Pohjanmaan Kokoomus on Vaasan vaalipiirin alueella – Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan maakunnissa – toimiva Kansallisen Kokoomuksen piirijärjestö. Nykymuotoinen koko vaalipiirin yhdistävä piirijärjestö on perustettu Seinäjoella 5. helmikuuta 1961 nimellä Vaasan läänin Kansallisliitto. Piirijärjestön nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1997.
Pohjanmaan Kokoomus asettaa 16 ehdokasta eduskuntavaaleihin. Kokoomuksen kansanedustajia Vaasan vaalipiiristä vaalikaudella 2023–2027 ovat Janne Jukkola Kokkolasta ja Paula Risikko Seinäjoelta. Piirijärjestön puheenjohtaja on Jesse Luhtala ja toiminnanjohtaja Riikka Varila.
Tausta: Suomalaisuusliike Vaasan läänissä
Kivekkään perhe järjesti Alavudella kansanjuhlia ja jatkui suomenkielisen oppikoulun ja sanomalehtien perustamisena Vaasaan sekä nuorisoseurojen organisoimisena. Vuosikymmenen lopulla voimat kohdistettiin suomenkielisen lyseon saamiseksi Vaasaan. Pohjanmaan herännäisyys tuki fennomaniaa, mutta kristillinen liikehdintä oli monille ensisijaista suhteessa yhteiskunnalliseen toimintaan. Kuortaneen kokouksessa 1879 todettiin kristillisen herätyksen demokraattisen perusluonteen ja suomalaisuusliikkeen yhdenvertaisuusvaatimusten yhteensopivuus.
1880-luvulla pohjalaiset kannattivat suomalaisen puolueen eheyttä ja puolueen jakautuminen näkyi lähinnä julkisen sanan piirissä. Waldemar Sandmanin Vaasan Lehti (1881–1893) sekä Suupohjan Työmies (1884–1885) kallistuivat uudistusmieliselle linjalle. Otto Könnin ja Emanuel Antilan julkaisema Kansan Lehti (1886–1887) taas oli edeltäjiään maltillisempi. Sandmanin lehti hävisi uudistusmielisten kisan Ossian Ansaan Pohjalaiselle. Vuoden 1884 vaaleissa suomalaisen puolueen jakautuminen näkyi lähinnä pyrkimyksenä syrjäyttää meurmanilaisena tunnettu F. V. Lagerstedt. Talvella 1901 joukko suomalaisen puolueen tunnettuja jäseniä kokoontui Seinäjoelle perustamaan uutta lehtiyhtiötä. Vaasa-lehti pyrki vetoamaan suomenkieliseen talonpoikaistoon kuin kaupunkien ja maaseudun työväkeenkin.
Suomalaisen ja Nuorsuomalaisen puolueen järjestäytyminen
Vaasan suomalainen seura perustettiin vuonna 1882 suomalaisuusliikkeen pohjalta ja vuonna 1890 seura muuttui Kansallisseuraksi. Vanhasuomalaisten keskuudessa alettiin syksyllä 1904 vaatia kiinteämpää puolueorgnanisaatiota ja puoluesihteeri K. N. Rantakari vieraili tässä tarkoituksessa myös Seinäjoella suurlakkovuonna 1905. Kokouksessa pyrittiin paikallisyhdistysten eli Suomalaisten seurojen perustamiseen maaseudulle ja tätä varten valittiin perustamiskokousten kokoonkutsujat.
Ensiksi syntyivät Lapuan, Ilmajoen, Kuortaneen Seinäjoen ja Ylistaron suomalaiset seurat. Toisessa vaiheessa, 1908 vaaleihin mennessä järjestöverkko kattoi jo lähes koko maakunnan. Todennäköisesti maan vanhin kokoomusyhdistys on Suomalaisen Seuran naisyhdistyksen nimellä vuonna 1907 perustettu Kauhajoen yhdistys. Suomalaiset seurat kokosivat yhteen laajasti porvarillisesti ajattelevia äänestäjiä. Suomalaista puoluetta Lapualle perustanut Vihtori Filppula teki aloitteen myös Lapuan Kansallismielisen nuorisoliiton osaston perustamiseksi syksyllä 1908. Nuorisoliiton osastot vaikuttivat vahvasti nuorisoseuroihin mm. Seinäjoella, Lapualla ja Isojoella.
Etelä-Pohjanmaan Suomalaisten Seurain Liitto perustettiin Lapualla 4. helmikuuta 1906. Liiton luottamustoimisena sihteerinä toimi Heikki Lipponen Kurikasta vuoteen 1914 ja hänen jälkeensä P. A. Korpikuusi Ilmajoelta vuoteen 1919. Vuoden 1907 vaaleissa toiminta jakautui vaalipiirien sisäiseksi toiminnaksi. Suomalaisen puolueen vaalikeskuksiksi tulivat Seinäjoki, Kokkola ja Lapua. Lapualta käsin hoidettiin myös itäiseen vaalipiiriin kuulunutta Järviseutua. Vanhasuomalaisten vahvinta tukialuetta olivat Etelä-Pohjanmaan suuret rintapitäjät.
Perustuslaillista nuorsuomalaista henkeä esiintyi vahvimmin Järviseudulla, Kauhavalla sekä Suupohjan eteläosissa. Kauhavan nuorsuomalanen yhdistys perustettiin 1905 ja Vaasan yhdistys 1906. Nuorsuomalaiset tukivat Pohjan Poika-lehden ilmestymistä. Toiminta tapahtui epävirallisen kansalaisryhmän kautta ja pian nuorsuomalainen toiminta siirtyi maalaiskunnissa alkiolaiseen nuorsuomalaiseen maalaisliittoon.
Suomen ensimmäinen kokoomuspiiri
Suomen itsenäistymisen yhteydessä Suomalainen puolue ja Nuorsuomalainen puolue yhdistyivät alueella Kansalliseksi Kokoomukseksi. Puolueet alueella yhdistävä kokous järjestettiin Seinäjoella silloisen Vaasa-lehden johtokunnan toimesta 19. lokakuuta 1918. Kokouksen julkilausumassa puolueen äänenkannattajiksi ilmoittautuivat Vaasa-lehden lisäksi Keskisuomalainen ja Kokkola. Puolue perustettiin paria kuukautta myöhemmin 9. joulukuuta 1918 Kokoomuksen perustamisvaiheessa puolueen eduskuntaryhmään liittyivät alueelta Eveliina Ala-Kulju, Juho Erkki Antila, Aleksanteri Koivisto, Kaarlo Lanne, Wilhelmi Malmivaara ja Paavo Virkkunen.
Piiritoiminnan alku (1920–1925)
Aluksi piiritoimintaa koordinoitiin epävirallisten piiritoimikuntien kautta. Orgnisoidut toimielimet perustettiin 1920-luvulla. Eteläinen Kansallisliitto perustettiin Vaasan läänin eteläiseen vaalipiiriin 1. joulukuuta 1921 Seinäjoella. Pohjoinen Kansallisliitto perustettiin vastaavasti Nurmossa 17. tammikuuta 1922. Nämä piirijärjestöt ovat nykyisen Pohjanmaan Kokoomuksen suorat edeltäjät.
Heinäkuussa 1922 pidettiin Ilmajoella Pojanluoman talossa Herman Pojanluoman aloitteesta kokous, jossa tehtiin päätös läänin alueella toimivien kolmen kansallisliiton yhteistoiminnasta. Sitä varten perustettiin Vaasan läänin Yhdistyneitten Kansallisliittojen toimikunta. Toiminta aloitettiin elokuun alussa 1922. Seuraavan vuoden aikana yhteistoiminta tiivistyi tapahtumaan eteläisen ja pohjoisen kansallisliiton kesken. Piirisihteereinä ajanjaksolla toimivat Vilho Lauttajärvi Kurikasta (1920) ja Kaarlo Saarnivaara vuodesta 1921 lähtien. Puoluetoimintaa vaalien välillä tosin vierastettiin sisällissodan, vasemmiston ja ääriliikkeiden vuoksi pitkään.
Kansallisseurojen kasvu (1925–1945)
Järjestötoiminta etsi vakiintuneita toimintamuotojaan 1920-luvun mittaan. 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Lapuanliike ja Isänmaallisen Kansanliikkeen aktiivisuus aiheuttivat myös Kokoomuksen voimakasta poliittisen aktiviteetin lisäystä. 1930-luvun alussa piirin alueella perustettiin runsaasti uusia kansallisseuroja, erityisesti suurten maalaiskuntien sivukylissä. Kyläseurat olivat vastapaino IKL:n toiminnalle. Toimeliaisuuden seurauksena järjestöverkko laajeni ja jäsenmäärä kasvoi. Piirin arkisto on sota-vuosien osalta pääosin tuhoutunut. Vuonna 1927 perustettiin naisjärjestöt Kauhajoen lisäksi myös Seinäjoelle ja Vaasaan.
Toimittaja Saarnivaaran jälkeen piirisihteeriksi valittiin eteläiselle alueella Otto Ylänkö (1933–1935), E. J. Toivonen (1936–1937) ja vuodesta 1938 Armas Leppänen. Pohjoisella alueella piirisihteerinä toimi P. Voltti (1933–1936) ja Juho Lehto (1940–1945). Tunnettuja kokoomuslaisia vaikuttajia ovat mm. eduskunnan puhemiehenä ja ministerinä toiminut tohtori Paavo Virkkunen sekä Vaasan Jaakkoo eli maisteri Jaakko Ikola. Tunnettuja lapualaisia kokoomuslaisia ovat olleet mm. kunnallisneuvos Ernsti Turja sekä maanviljelysneuvos ja ministeri Niilo Kosola.
Toisen maailmansodan jälkeen
1950-luvun puolivälissä kokoomustoiminta laajeni jälleen merkittävästi. Sotien jälleenrakentamistyön jälkeen puolueorganisaatio kehittyi, kun kansallisseurojen alaosastoiksi perustettiin alueelliselta pohjalta toimivia kyläosastoja, jotka myöhemmin kehittyivät kylätoimikunniksi. 30. maaliskuuta 1948 perustettiin eteläisen kansallisliiton alueella koko piiriä käsittävä naisvaliokunta. Tuo päivämäärä käsitetään nykymuotoisen Pohjanmaan kokoomusnaiset-järjestön perustamispäiväksi. Naispiirin puheenjohtajaksi valittiin opettaja Kerttu Ala-Kulju. Vuonna 1956 naisvaliokunta valittiin myös pohjoisen kansallisliiton alueella puheenjohtajanaan Martta Särkijärvi.
Jälleenrakennustyötä johtivat piirisihteereinä Aarne Nokso-Koivisto (1945–1946) Kurikasta, opettaja Jussi Kivelä (1947–1948) Nurmosta ja E. R. Aaltonen Seinäjoelta. Antero Tanninen Lapualta toimi eteläisen vaalipiirin toiminnanjohtajana 1953–1957. Pohjoisessa vaalipiirissä toiminnanjohtajina toimivat lisäksi Matti Kaminen Seinäjoelta (1950–1951), Niilo Muilu Lapualta (1951–1959) ja opettaja Reima Rannikko (1959–1961).
Vaalipiirin yhdistyminen (1960–1980)
Vuonna 1961 läänijakoa uudistettiin niin, että entinen Vaasan läänin itäinen osa erotettiin Keski-Suomen lääniksi. Samalla tuli tarpeelliseksi yhdistää pohjoinen ja eteläinen piiri. Uuteen Vaasan läänin kokoomukseen tuli kuulumaan myös useita entisiä Itäisen Kansallisliiton paikallisyhdistyksiä, jotka jäivät Vaasan läänin alueelle. Vaasan läänin Kansallisliitto perustettiin 5. helmikuuta 1961 Seinäjoella. Uuden piirin toiminnanjohtajaksi valittiin eteläisen piirin toiminnanjohtaja Martti Ojala (1957–1977) Kurikasta. Naispiirin osa-aikaisena sihteerinä toimi 1960-luvulla hetken aikaa Aune Latva-Kokko. Vuonna 1968 naisten piirisihteeriksi valittiin Sipi Tilus. Vuoden 1962 vaaleissa kansanedustajaksi valittu agronomi Väinö Kuoppala kuoli kesken vaalikauden ja hänen tilalleen kansanedustajaksi nousi Martti Valkama Kurikasta.
Uuden piirijärjestön jäseniksi merkittiin perustamistilaisuudessa 36 kansallisseuraa, 2 naisyhdistystä ja 7 nuorten yhdistystä. 1960- ja 1970-luvulla kokoomus kasvoi erityisesti naisten ja nuorison keskuudessa. Vuonna 1972 jäsenyhdistysten määrä oli noussut 101:een. Näistä 48 oli kansalliseuroja, 16 naisyhdistystä ja 37 nuorten yhdistystä.
Sotien jälkeisenä aikana vaalipiirin tunnetuin kokoomuslainen vaikuttaja oli vuonna 1966 eduskuntaan valittu parlamentaarikko Pentti Mäki-Hakola. Muita vaalipiirin kansanedustajia ovat olleet mm. Heikki Ala-Mäyry, Johannes Wirtanen, Sakari Huima, Eeva Kauppi, Mauri Seppä, Helge Saarikoski sekä Kirsti Ala-Harja.
Toiminnan ammattimaistuminen (1980–1995)
Piirin toiminta on perustunut vuosien ajan kattavaan edustukseen ympäri toimialuetta. Tätä toimintalinjaa vahvisti osaltaan myös 1970- ja 1980-luvuilla piirin puheenjohtajna toiminut kunnallisneuvos Reijo Taittonen. Pitkäaikaisina toiminnanjohtajina ovat toimineet Jarmo Lamminmäki (1977–1987) ja Jaakko Sairo (1988–2010). Naispiirissä vahvoja vaikuttajia ovat olleet mm. Sipi Tilus ja Liisa Harjunpää.
1990-luvulta lähtien puolue on käynyt kovaa kilpailua Keskustan kanssa. Tämä näkyy erityisesti Pohjanmaan Kokoomuksen alueella. Vuoden 1992 kunnallisvaaleissa puolue kasvatti äänimääräänsä 2,5 %, mikä oli eniten kokoomuksen piirijärjestöistä. Vuoden 1995 eduskuntavaaleissa piirijärjestö oli vaaliliitossa Perussuomalaisten kanssa. Valtiopäivä Pentti Mäki-Hakola jätti samana vuonna eduskunnan kolmenkymmenen vuoden työn jälkeen. Vuoden 1995 vaaleissa eduskuntaan nousi Heikki Koskinen Vaasasta, joka toimi vaalikauden loppuun yhdessä Kirsti Ala-Harjan kanssa. Piirihallituksen puheenjohtajana toimi vuosina 1988–1993 Antti Niemi-Aro. Vuonna 1994 tehtävässä seurasi Petri Salo, joka toimi tehtävässä vuoteen 2000 saakka.
Piiri nykypäivänä (1995–)
Vuonna 1996 Suomessa käytiin ensimmäiset europarlamenttivaalit. Vaasan läänin kokoomuksen ehdokas vaaleissa oli teologian tohtori Ossi Haaramäki Nurmosta ja vuonna 199 ehdokas oli kasvatustieteiden lisensiaatti Maria-Terttu Hautanen-Jokela Alahärmästä. Molemmat ehdokkaat saivat vaaleissa reilusti yli 10 000 ääntä. Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa kansanedustajiksi nousivat Pertti Mäki-Hakola Nurmosta ja Petri Salo Alahärmästä.
Vuonna 1997 Vaasan lääni lakkautettiin ja samalla piiriyhdistyksen nimi muutettiin. Kälviän kokouksessa 29. marraskuuta 1997 nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa. Vuoden 2000 lopussa puheenjohtajana aloitti Janne Sankelo, joka toimi tehtävässä vuoteen 2009 saakka. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa uutena kansanedustajana aloitti seinäjokelainen terveystieteiden tohtori Paula Risikko, joka toimii edelleen puolueen kansanedustajana. Vuoden 2004 eurovaaleissa puolueen ehdokas oli talouspäällikkö Antti Niemi-Aro.
Kansallisen Kokoomuksen oppositiokauden ensimmäinen puoluekokous järjestettiin Seinäjoella kesällä 2004. Tuolloin Paula Risikko valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi. Vuotta aiemmin hänet oli valittu Kokoomuksen Naisten liiton puheenjohtajaksi. Ennen vuoden 2004 puoluekokousta, piiri oli järjestänyt puoluekokouksen kerran aikaisemmin Seinäjoella ja kerran Vaasassa.
Lippu
Pohjoiselle piirille valmistettiin naistoimikunnan aloitteesta oma lippu, joka vihittii Kokkolassa 30. marraskuuta 1958. Naistoimikunta lahjoitti myös eteläisen piirin lipun. Eteläisen piirin lippu naulattiin ja vihittiin Kurikassa 23. marraskuuta 1958. Lipun tunnusta suunniteltaessa todettiin, että vanha Pohjanmaan vaakuna oli aikaisemmin valmistuneen Oulun piirin lipussa eikä samaa tunnusta haluttu käyttää. Lipun tunnuksena päädyttiin käyttämään vanhaa Vaasan läänin vaakunaa, joka on ollut käytössä 1770-luvulta 1900-luvun alkupuolelle.
Kannattajakunta
Vaasan vaalipiiri poikkeaa muista vaalipiirteistä rakenteellisesti sillä, että noin viidennes äänestäjistä on ruotsinkielisiä. Äänestäjien suhteellinen määrä on pysynyt suhteellisen vakaana. Vaalipiirissä myös vasemmistopuolueiden kannatus on valtakunnan keskiarvoa vähäisempi. Noin joka kolmas Vaasan vaalipiirin suomenkielisestä äänestäjästä on kokoomuksen kannattaja. Pohjanmaan sisäiset vaalipiirien rajat ovat vuosien saatossa jonkin verran hajottaneet puolueen voimavaroja.
Pohjalaisen kokoomuslaisen politiikan ytimessä on yrittäjyys ja puolue on laajasti kannatettu yrittäjien keskuudessa. Kokoomuksen kannattajia ovat laajasti olleet yrittäjät, viranhaltijat ja eri alojen ammattilaiset.
Aikaisemmat kansanedustajat
Pohjoinen vaalipiiri
Itäinen vaalipiiri
Vaasan vaalipiiri
Puheenjohtajat
Eteläisen vaalipiirin Kansallisliitto
Pohjoisen vaalipiirin Kansallisliitto
Vaasan vaalipiiri
Toiminnanjohtajat
Eteläisen vaalipiirin Kansallisliitto
Pohjoisen vaalipiirin Kansallisliitto
Vaasan vaalipiiri
Virkkalan kirkko
Virkkalan kirkko eli Pyhän Ristin kappeli (ruots. Virkby kyrka/Det Heliga korsets kapell) on evankelis-luterilainen kirkkorakennus Lohjalla, Uudellamaalla. Kirkko kuuluu Lohjan seurakunnalle ja se sijaitsee Virkkalan kaupunginosassa. Suuri osa Lohjan seurakunnan ruotsinkielisestä toiminnasta järjestetään Virkkalan kirkossa. Kirkon ympärillä sijaitsee Virkkalan hautausmaa ja Virkkalan sankarihaudat. Kirkkorakennus on valmistunut vuonna 1953, mutta se on vihitty kirkoksi vasta vuonna 2010.
Historia ja arkkitehtuuri
Kristillinen traditio Etelä-Lohjalla juontaa juurensa jo 1200-luvulta, kun Tanskan arkkipiispa Anders Sunesen vieraili läntisellä Uudellamaalla ja kutsui ihmisiä joukkokasteeseen Teutarin Kastlähteelle. Paikalle on pystytetty Kastlähteen muistomerkki vapaaehtoisvoimin Lohjan seurakunnan ja Lohjan Kotiseutututkimuksen Ystävien toimesta vuonna 2005.
Kirkon rakentamiseen muiden mukana osallistuivat merkittävästi vuorineuvos Petter Forsström, Kyrkstadin kartanon emäntä Anna Dahlberg, opettaja J. C. Backman, sekä apteekkineuvos Björksten. Monet kirkon rakentamiseen osallistuneista olivat töissä Lohjan kalkkitehtaalla. Vuosina 2009-2010 Virkkalan kirkko remontoitiin täysin. Kun kirkon saneeraus saatiin päätökseen 2010, niin kirkkoherra ja lääninrovasti Kaiku Mäenpää vihki kirkon Pyhän Ristin kappeliksi. Kirkkoa ei oltu ennen vihitty virallisesti kirkoksi.
Jeferson de Salles Mench
Jeferson de Salles Mench, paremmin tunnettuna Jeferson on brasilialainen lentopalloilija, joka pelaa 2007–2008 kaudella jo neljännen kautensa Lentopallon SM-liigassa, Suomessa. Jeferson on pelannut Suomessa Vaasan Kiistossa ja pelaa myös Vaasassa 2007–2008 kaudella.
Lentopalloilun mahtimaassa syntynyt Jeferson on yksi SM-liigan mielenkiintoisimmista persoonista. Jo heti ensimmäisellä kaudellaan Suomessa 2006 Vaasan kannustava kotiyleisö otti Jefersonin kaupungin omaksi pojaksi. Tällä hetkellä Jeferson asuukin vakituisesti Vaasan kaupungissa jo neljättä vuottaan ja on kihloissa suomalaisen kaunottaren kanssa.
Suomeen 2006 tullut Jeferson oli pelannut ennen Suomeen tuloaan monta vuotta kovatasoisessa Argentiinan pääsarjassa. Lisäksi Jeferson oli pelannut myös Brasiliassa ja peräti eksoottisessa lentopallomaa Israelissa myös.
Jeferson on pelannut lentopalloa 21 vuotta ja on ollut vuosistaan ammattilaisena peräti 19 vuotta. Hän on voittanut muun muassa Argentiinan pääsarjassa pronssia 2004 vuonna.
Jeferson toimii 2007–2008 kaudella Kiistossa pelatessaan myös kakkosvalmentajana, Ruslan Zhbankovin apuna.
Turingin testi
Turingin testi eli Turingin koe on Alan Turingin vuonna 1950 esittämä tapa kysymyksen "voivatko koneet ajatella?" ratkaisuun. Koe on tarkoitettu mittaamaan tekoälyn ihmismäisyyttä asettamalla se keskustelemaan kokeen tarkkailijana toimivan ihmisen kanssa. Ajatuksena on, että tietokone on älykäs, jos sen vastauksia ei pysty erottamaan ihmisen vastauksista, eli tarkkailija ei osaa sanoa, onko keskustelukumppani ihminen vai kone. Turingin testin läpäisevä tekoäly onnistuu siis ainakin vaikuttamaan ajattelevalta. Jotta kokeen kielellisiä taitoja mittaava universaali luonne säilyisi, toteutetaan se tekstipohjaisesti.
Alan Turing kuvasi tekoälytestin 1950 ilmestyneessä julkaisussaan Computing machinery and intelligence. Testiä alettiin myöhemmin kutsua hänen mukaansa. Siitä on tullut tekoälytutkimuksen klassikko. Turingin testistä on tehty elokuva nimeltä The imitation game.
Ajatus
Turingin testin alkusysäyksenä oli tarve pystyä esittämään kysymys "voivatko koneet ajatella" siten, ettei törmättäisi käsitteiden "kone" ja "ajattelu" määrittelyongelmiin. Alan Turing kuvaili artikkelissaan käytännöllisen kokeen, jossa hyödynnettävät käsitteet ovat yksiselitteisiä. Testin innoituksena on matkimispeli, jossa mies ja nainen yrittävät tekstivälitteisesti kysymyksiin vastaamalla uskotella muille olevansa toista sukupuolta kuin ovat. Turingin versiossa kuvataan tällaisen pelin tilanne, jossa sekä mies että nainen yrittävät osoittaa olevansa naispuolisia, ja kuvitellaan, mitä tapahtuisi, jos esimerkin miehen tilalle vaihdettaisiin kone. Turing kysyy, pystyisikö kone esittämään uskottavasti ihmistä tällaisessa viestien vaihdossa.
Turingin testi yksinkertaistetaan käytännössä kysyjän ja vastaajan kahdenväliseksi kommunikaatioksi, vastaajan ollessa joko ihminen tai ihmistä esittävä kone. Turingin artikkelissaan esittelemässä alkuperäisessä matkimispelissä on kolme osanottajaa, kysyjä ja kaksi vastaajaa, joista esimerkissä toinen yrittää näytellä jotain muuta kuin on, toisen yksinkertaisesti yrittäessä todistaa olevansa sitä mitä on. Testin periaatteen kannalta pelaajien määrä ei ole tärkeä, kunhan siinä vain on kysyjä ja olemukseltaan tuntematon vastaaja.
Yksityiskohtia
Turingin testin tarkoitus on selvittää tietokoneen ihmismäisen kielellisen kommunikaation kykyä, joten kommunikaatioväline ei ole olennainen. Testi toteutetaan siis kirjallisesti, kokeentekijän esimerkiksi kirjoittaessa kysymyksensä näppäimistöltä ja saadessa vastaukset tekstinä näyttöpäätteelle. Näin ei aseteta vaatimuksia erillisille viestinlaitteille, kuten puhesyntetisaattoreille, jotka olisivat epäolennaisia testattavan asian eli koneen älykkyyden kannalta. Tähän liittyvä sovellus on totaalinen Turingin testi, jossa hyödynnetään ääni- ja videosignaalia ja kone (robotti) ei ole ulkonäöltään tai ääneltään erotettavissa ihmisestä, sen lisäksi että läpäisee tavallisen Turingin testin.
Vastakkaisia näkökohtia
Ennen Turingia ei koneiden ajattelukyvyn testaamiseen ollut esitetty helppotajuista koetta. Koneiden ajattelu oli kuitenkin suosittu keskustelunaihe, ja sekä sen puolesta että sitä vastaan oli käytetty puheenvuoroja. Niinpä Turing käsitteli artikkelissaan joitakin vastaväitteitä, joilla hänen koettaan voitaisiin kritisoida, ja vastasi niihin:
Yhteisöpedagogi
Yhteisöpedagogi (AMK) on humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Yhteisöpedagogin tutkinto on laajuudeltaan 210 opintopistettä, ja sen voi suorittaa 3,5 vuodessa. Yhteisöpedagogiksi opiskellaan kansalaistoiminnan ja nuorisotyön koulutusohjelmassa. Tutkinto antaa laaja-alaiset valmiudet toimia koulutuksen ja ohjauksen tehtävissä yhteisöissä. Lisäksi vuodesta 2017 on voinut opiskella työyhteisön kehittäjäksi tämän päivän työelämän tarpeisiin.
Jere Saukko
Kaudesta 2016 lähtien Saukko on edustanut Vimpelin Vetoa. .
Yhteisöpedagogi
Yhteisöpedagogit tekevät koulutus- ja ohjaustyötä, suunnittelevat, kehittävät ja edistävät aktiivista kansalaistoimintaa moninaisissa järjestöissä, työskentelevät monenlaisissa lasten ja nuorten ohjaustehtävissä sekä aikuiskoulutuksen tehtävissä. Yhteisöpedagogi voi työskennellä johtotehtävissä esimerkiksi kunnan nuorisotyön/vapaa-aikatoimen palveluksessa tai kansalaisjärjestössä, seurakunnissa tai perhekodeissa. Koulutus antaa myös valmiudet toimia itsenäisenä yrittäjänä. Lisäksi yhteisöpedagogit tekevät töitä erilaisten Euroopan sosiaalirahasto- ja muu rahoitteisten projektien parissa.
Turingin testi
Ongelmia
Usein esitetty kritiikki Turingin testiä kohtaan toteaa, että se, vaikkakin mielenkiintoinen, ei ole käyttökelpoinen määrittelemään koneen älykkyyttä tai ajattelua ainakaan seuraavista syistä: ensinnäkin testin läpäisevä kone voi kyllä matkia ihmisen keskustelukäyttäytymistä, mutta olla silti vailla älykkyyttä, seuraten vain nokkelasti määriteltyjä sääntöjä. Tekoälytutkimuksessa tähän vastataan joskus, ettemme voi tietää, seuraavatko ihmisetkin tällaisia sääntöjä. Esimerkki kritiikistä on John Searlen kiinalaisen huoneen argumentti. Toiseksi, kone voi hyvinkin olla älykäs, vaikkei osaisikaan kommunikoida ihmisen lailla. Kolmanneksi, monet älykkäinä pidetyt ihmisetkin, esimerkiksi lapset tai lukutaidottomat, saattaisivat epäonnistua testissä.
Yhteisöpedagogi
Yhteisöpedagogiksi voi opiskella esimerkiksi Humanistisessa ammattikorkeakoulussa viidellä paikkakunnalla (Nurmijärvellä, Äänekoskella, Joensuussa, Torniossa ja Turussa), Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulussa (Mikkelissä ja Kouvolassa) ja Centria ammattikorkeakoulussa (sisältää myös kirkon nuorisotyönohjaajan kelpoisuuden). Ruotsinkielistä koulutusta antaa Yrkeshögskolan Novian Turun yksikkö.
Turingin testi
Ongelmia
Edellisiin liittyen huomautetaan usein myös, että vaikka Turingin testi antaisikin hyvän määritelmän älykkyydelle, ei se silti välttämättä kerro mitään koneen mahdollisesta tietoisuudesta, ajattelusta tai sen toiminnan intentionaalisuudesta. Sangen yleisen näkemyksen mukaan älykkyys ei edellytä tietoisuutta, mahdollisesti näin on toisin päinkin. Monilla nykyaikaisilla tekoälysovelluksilla on älykkyyttä siinä mielessä, että ne oppivat asioita, mutta mitä ilmeisimmin niiltä silti puuttuu tietoisuus, eivätkä ne toimi intentionaalisesti.
Yhteisöpedagogi
Vuodesta 2007 on ollut mahdollista jatkaa opintoja ylemmässä ammattikorkeakoulututkinnossa Humanistisessa ammattikorkeakoulussa Helsingissä ja vuodesta 2009 lukien myös Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulussa Mikkelissä. Järjestö- ja nuorisotyön koulutusohjelmasta valmistutaan yhteisöpedagogeiksi (ylempi AMK). Tutkinnon laajuus on 90 opintopistettä. Koulutus kestää työn ohella 1,5 vuotta.
Turingin testi
Nimen alkuperä
Turing käytti alkuperäisessä artikkelissaan nimitystä matkimispeli (engl. imitation game) sekä ehdottamalleen testille että miesten ja naisten pelaamalle pelille. Turing kuoli jo 1954, mutta testistä nykyään yksinomaisesti käytetty nimi Turingin testi (engl. Turing test) ilmaantuu käyttöön vasta paljon myöhemmin. Nimen on mahdollisesti keksinyt, ja ainakin tuonut yleiseen käyttöön Arthur C. Clarke klassikoksi muodostuneessa science fiction -romaanissaan 2001 Avaruusseikkailu (1968), jossa sitä käytetään HAL 9000 -tietokoneen yhteydessä.
Yhteisöpedagogi
Syksystä 2010 alkaen on ollut mahdollista jatkaa myös englanninkielisessä ylemmässä ammattikorkeakoulututkinnossa Humanistisessa ammattikorkeakoulussa Helsingissä. Koulutusohjelma on Degree Programme in Youth Work and Social Equality. Se toteutetaan yhdessä Bedforshiren yliopiston, Tarton yliopiston sekä Viljandin kulttuuriakatemian kanssa.
Turingin testi
Kehityskulku
Erilaisista testille esitetyistä vaihtoehdoista varteenotettavin on ehkä Lovelacen testi, joka perustuu siihen, ettei tarkkailija pysty selittämään tapaa, jolla kone on tulosteensa tuottanut. Turingin testiä kohtaan esitetystä kritiikistä huolimatta se on ensimmäisenä tekoälytestinä säilyttänyt asemansa myös niistä kuuluisimpana.
Muunnelmia
Sellainen koe, jossa roolit on vaihdettu esimerkiksi niin, että ihminen matkii konetta, on käänteinen Turingin testi.
Ihmistä matkivan sovelluksen kuulustelu voidaan rajoittaa jollekin tarkalle erikoisalalle. Tällaisessa testissä koneen tulee pystyä matkimaan kyseisen erikoisalan asiantuntijaa vain tämän alan puitteisiin rajatussa keskustelussa.
Eräs muunnelma on ns. "Minimum Intelligent Signal Test", jossa vastaukset ovat pelkästään binäärisiä eli kaksiarvoisia; siis kyllä/ei tai oikein/väärin.
Käänteisen Turingin testin yksi muoto perustuu joidenkin tutkijoiden esittämään ajatukseen mielestä "mielentunnistuslaitteena". Koneen haasteena olisi tässä selvittää, keskusteleeko se ihmisen vai toisen koneen kanssa. Tämä on huomattavasti pidemmälle viety tehtävä kuin se, jota Turing alun perin lähti selvittämään, mutta saattaisi olla riittävä kriteeri selvittämään, ajatteleeko kone samalla tavoin kuin ihminen.
Paitsi alkuperäinen testi, on myös totaalinen Turingin testi science fiction -kirjallisuudessa hyödynnettyä materiaalia. Tunnettu esimerkki on Philip K. Dickin romaani Palkkionmetsästäjä (Do Androids Dream of Electric Sheep?) (1968), josta on tehty elokuva Blade Runner (1982). Romaanin kuvaamassa läheisessä tulevaisuudessa keinotekoiset ihmisen näköiset replikantit ovat käytännössä erottamattomia ihmisestä. Replikantit pyritään tunnistamaan Voight-Kampffin testillä, joka testaa testattavan empaattisuutta, johon replikanttien ei uskota kykenevän.
Väitettyjä testin läpäisyjä
Useiden tietokoneohjelmien on väitetty läpäisseen Turing-testin. Kyse on poikkeuksetta ollut chatbot-tyyppisistä tietokoneohjelmista, jotka on ohjelmoitu käymään alkeellista keskustelua kykenemättä kuitenkaan syvempään ajatteluun, ja siksi näillä tietokoneohjelmilla ei ole ollut muita sovelluksia kuin viihde ja suppeasti muotoiltujen Turing-testien läpäisy-yritykset.
Vuonna 1991 julistettiin jaettavaksi Loebner-palkinto sovellukselle, joka tuomarien mielestä läpäisee Turingin testin; sitä ei ole kesäkuuhun 2014 mennessä jaettu kenellekään. Lokakuussa 1992 järjestetyssä testissä arvioitiin 6 tietokoneohjelman ja kahden ihmisen ihmisyyttä rajoitetuista aiheista käytyjen keskusteluiden perusteella. Hölynpölyistä (engl. whimsical) keskustelua käyvää tietokoneohjelmaa moni arvioija piti ihmisenä.
Giorgio Mainerio
Giorgio Mainerio (s. noin 1535, Parma; k. 1582, Aquileia) oli italialainen säveltäjä ja pappi. Hän lauloi udinelaisessa katedraalissa vuoteen 1570 saakka. Sen jälkeen hän siirtyi Aquileiaan, jossa hänestä tuli maestro di cappella vuonna 1578. Vuonna 1578 Mainerio julkaisi Primo libro di balli -nimisen kirjan, joka sisälsi hänen itse säveltämäänsä tanssimusiikkia. Mainerio sävelsi myös jonkin verran kirkkomusiikkia.
Turingin testi
Väitettyjä testin läpäisyjä
Vuonna 2011 Cleverbot-niminen chatbot äänestettiin 59,3 prosenttisesti ihmiseksi Intiassa järjestetyssä Turing-testissä.
Vuonna 2012 UT²- ja MirrorBot-nimiset chatbotit saavuttivat kumpainenkin 52 prosentin ihmisyyslukeman University of Texas at Austin:ssa järjestetyssä testissä.
Kesäkuussa 2014 näyttävästi julkisuuteen päässyt "Eugene Goostman", 13-vuotiaaksi ukrainalaiseksi pojaksi esitelty chatbot vakuutti 33 prosenttia arvioijista ihmisyydestään. Kokeen suoritti brittiläinen Royal Society of London -tiedeakatemia. "Goostmanin" suunnittelivat Yhdysvalloissa asuva venäläissyntyinen Vladimir Veselov ja Venäjällä asuva ukrainalaissyntyinen Eugene Demtsenko. Eugene Goostman oli osallistunut samankaltaisiin Turing-testeihin useana aikaisempana vuonna huonommalla menestyksellä.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1998
150px|thumb|Kisojen kulta-, hopea- ja pronssimitalit esillä [[Hockey Hall of Famessa]] Jääkiekko oli vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa ensimmäistä kertaa ohjelmassa sekä miesten että naisten lajina. Turnaus oli myös ensimmäinen, jonka ajan NHL piti kisojen ajan taukoa, jotta kaikki maailman parhaat pelaajat pystyivät osallistumaan kilpailuihin. Tästä syystä suuret jääkiekkomaat pääsivät suoraan jatkolohkoihin, joten niiden pelit eivät kestäneet kuin viikon ajan.
Miesten turnauksessa Pohjois-Amerikan joukkueet pelasivat alle odotusten, vaikka niillä oli ensimmäistä kertaa parhaat mahdolliset kokoonpanot olympialaisissa. Yhdysvallat hävisi puolivälieräottelunsa, jonka jälkeen pelaajat hajottivat hotellihuoneensa. Kanada hävisi välierissä Tšekille ja pronssiottelussa Suomelle, joten kiekkolegenda Wayne Gretzky jäi urallaan ilman olympiamitalia. Kotiyleisön suureksi pettymykseksi Paul Kariya, jolla on japanilaiset sukujuuret, loukkaantui ennen kisoja eikä pystynyt pelaamaan Kanadan joukkueessa.
Naisten turnauksessa Kanada oli ennakkosuosikki, sillä se oli voittanut kaikki maailmanmestaruuskilpailut ennen vuoden 1998 olympialaisia. Yhdysvallat kuitenkin voitti Kanadan loppuottelussa. Suomi saavutti pronssia.
Miehet
Miesten turnauksessa pelattiin ensin alkulohkot, joiden voittajat Kazakstan ja Valko-Venäjä pääsivät jatkolohkoihin.
Lohko A
Lohko B
Jatkolohko C
Jatkolohko D
Still Hungry
Still Hungry on Twisted Sisterin vuonna 2004 julkaisema albumi, joka on uudelleenäänitys vuonna 1984 julkaistusta Stay Hungry-albumista. Still Hungry sisältää uudelleenäänitettyjä kappaleita myös muilta 1980-luvun albumeilta.
John J. Gilligan
thumb|John J. Gilligan pitämässä puhetta vuonna 1973. John Joyce Gilligan (22. maaliskuuta 1921 Cincinnati, Ohio – 26. elokuuta 2013 Cincinnati, Ohio ) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi Ohion kuvernöörinä.
Gilligan valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1964. Hän istui siellä vuoteen 1967, jolloin menetti paikkansa Robert Taftille. Vuosina 1971–1975 Gilligan toimi Ohion kuvernöörinä. Hän hävisi uudelleenvalinnan Jim Rhodesille.
Gilliganilla oli neljä lasta, joista yksi on Kansasin kuvernöörinä toiminut Kathleen Sebelius.
Piffaro
Piffaro on yhdysvaltalainen renessanssimusiikkia esittävä yhtye. Se perustettiin Philadelphiassa vuonna 1980 nimellä The Philadelphia Renaissance Wind Band. Yhtye esiintyi Euroopassa ensimmäistä kertaa vuonna 1993.
Antti Korhonen (pesäpalloilija)
Antti Korhonen (s. 24. maaliskuuta 1993 Oulu) on suomalainen pesäpalloilija. Korhonen on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2009 lähtien. Kausina 2013–2017 hän on pelannut 142 Superpesiksen runkosarjaottelua Pattijoen Urheilijoiden ja Oulun Lipon joukkueissa. Korhosen kasvattajaseura on Oulun Lippo Juniorit.
Kaudella 2018 Korhonen edustaa Sotkamon Jymyä. Hänen sopimuksensa Jymyn kanssa on voimassa kauden 2020 loppuun saakka. Lokakuussa 2020 Jymy ilmoitti ettei Korhonen enää jatka joukkueessa.
Pisteimunuoliainen
Pisteimunuoliainen (Beaufortia kweichowensis) on aasialainen kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Luonnossa sitä tavataan Kiinan ylänköalueiden nopeasti virtaavissa joissa. Sen tavallinen pituus on noin 5,4 senttimetriä, mutta se voi yltää jopa 8 senttimetrin mittaan. Kala on tylppäpäinen ja muistuttaa rinnan kohdalta poikkileikkaukseltaan kirkonkelloa. Rintaevät ovat suuret ja pyöreämuotoiset, ja painautuvat pohjaa vasten. Pisteimunuoliaisessa on vaalealla pohjalla tummemman ruskeita pilkkuja. Sitä sekoitetaan helposti lähilajeihin.
Kala tarvitsee happipitoista vettä, joten voimakas virtaus on akvaario-oloissakin tärkeä.
Sidney Reilly
upright|pienoiskuva|Sidney Reilly, vakoilusta teloitettu agentti. Rajattu vuonna 1918 myönnetyn passin valokuvasta. Tämä passi on myönnetty hänelle George Bergmannin nimellä.
Sidney George Reilly (oikea nimi Salomon tai Sigmund Rosenblum) (24. maaliskuuta 1873 H’erson tai 24. maaliskuuta 1874 Odessa – 5. marraskuuta 1925 Moskovan lähistöllä) oli Ukrainassa syntynyt seikkailija, huijari ja vakoilija, joka oli Englannin tiedustelupalvelun SIS:n (Secret Intelligence Service) palveluksessa 1900-luvun alussa. Reilly sai mainetta 1920-luvulla kun hänen ystävänsä, englantilainen diplomaatti ja toimittaja sir Bruce Lockhart kirjoitti kuvauksen heidän yrityksestään kaataa Vladimir Leninin bolševikkihallitus kesällä 1918. Reilly vangittiin vuonna 1925 vakoiluretkellään Neuvostoliitossa, johon hänet oli houkuteltu Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi OGPU:n soluttaman valejärjestön ”operaatio Trustin” avulla. Hänet teloitettiin vakoilusta, mutta lännessä hänen kohtalonsa pysyi pitkään epäselvänä. Reillyn kuoleman jälkeen julkaistiin London Evening Standard -lehdessä artikkelisarja otsikolla Master Spy, jossa hänen vaiheitaan kuvattiin ihailevaan sävyyn. Väitetään myös, että James Bond -kirjojen tekijä Ian Fleming käytti Reillyä hahmonsa esikuvana.
Nuoruusvuodet
Sidney Reillyn syntyperä ja elämänvaiheet ovat säilyneet yhä edelleen pitkälti hämärän peitossa ja hänen elämästään ja saavutuksistaan kertoviin kuvauksiin kannattaa suhtautua tietyin varauksin. Reilly itse kertoi useita erilaisia versioita elämänvaiheistaan eri aikoina ja eri henkilöille. Hän väitti olleensa joko irlantilaisen merimiehen tai irlantilaisen papin poika tai sitten aatelisen, tsaari Aleksanteri III:n hovissa säännöllisesti vierailleen, maanomistajan poika. Reilly kertoi ansainneensa ja sitten menettäneensä useita omaisuuksia elämänsä aikana, olleensa useita kertoja naimisissa ja pitäneensä lukemattomia rakastajattaria.
Yleisimmin uskotaan että Reilly syntyi Georgi Rosenblum nimisenä Ukrainan Odessassa Mustanmeren rannalla 24. maaliskuuta 1874. Hänen isänsä Grigori Rosenblum oli varakas juutalainen urakoitsija ja puolalainen äiti Paulina Rosenblum oli tunnettu lahjakkaana pianistina. Andrew Cook väitti kuitenkin kirjassaan Ace of Spies: The True Story of Sidney Reilly että Reilly syntyi Salomon (Shlomo) Rosenblum nimellä vuotta aiemmin Hersonin alueella Etelä-Ukrainassa. Cookin mukaan Shlomo Rosenblum oli hänen äitinsä Paulina (Perla) Rosenblumin ja tohtori Mihail Abramovitš Rosenblumin avioton poika. Jälkimmäinen oli Paulinan puolison ja Reillyn nimellisen isän Grigori (Hersh) Rosenblumin serkku.