cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Garrison Historic Area
Alue
Alueen suurin rakennus on 1791 kivistä rakennettu upseerien kasarmi. Sen takana on kaksi punaiseksi maalattua tiilikasarmi. Nämä kolme rakennusta pohjoisesta, etelästä ja idästä 1700-luvulla rakennettua pientä paraatikenttää, jolla on nykyään useita moderneja varastorakennuksia. Suurempaa nurmista paraatikenttää käytetään nykyään hevosurheiluratana ja se tunnetaan nimellä Garrison Savannah. Se on myös suosittu virkistäytymisalue, jossa barbadoslaiset käyvät hölkkäämässä ja pelailemassa. Vaikka kentällä ei pelatkaan enää krikettiä, siellä käytiin 1860 ensimmäinen siirtomaiden välinen krikettiottelu, jossa kohtasivat Barbados ja Brittiläinen Guayana. Kentän vieressä on arkkitehtonisesti merkittävä päävartio, jonka julkisivua koristaa rakennusta varten suunniteltu kivestä veistetty Yrjö III:n vaakuna.
Pienestä kentästä itään on kolme 1807–1808 rakennettua kasarmirakennusta. Muita rakennuksia ovat muun muassa 1790 rakennettu harjoitussali, alueen koilliskulmassa sijaitseva vankila, jossa on ollut vuodesta 1933 Barbadoksen museo, vuosina 1803–1806 rakennettu sotilassairaala, joka myytiin asuinkerrostaloksi 1928, ja edelleen käytössä oleva sotilashautausmaa.
Michael Nylander
Michael Nylander (s. 3. lokakuuta 1972 Tukholma) on pitkän uran tehnyt ruotsalainen jääkiekkohyökkääjä, joka on pelannut NHL:ssä 15 kautta ja edustanut Ruotsia useissa arvokisoissa.
Ura
Hartford Whalers varasi Nylanderin vuoden 1991 NHL:n varaustilaisuudessa. Hänet varattiin kolmannella kierroksella ja hänen varausnumeronsa oli #59. Nylander valittiin ensimmäisellä Elitserien-kaudellaan 1991–1992 vuoden tulokkaaksi, jonka jälkeen hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan. Hartfordissa Nylander pelasi puolitoista kautta, kunnes siirtyi maaliskuussa 1994 Calgary Flamesiin kaupassa, jossa Calgaryyn matkasivat myös James Patrick ja Zarley Zalapski sekä Hartfordiin Gary Suter, Paul Ranheim ja Ted Drury. Nylander pelasi kauteen 1998–1999 saakka Calgaryssä lukuun ottamatta vierailuja SM-liigan JyP HT:ssä työsulkukaudela 1994–1995 ja kautta 1996–1997, jolloin hän pelasi Sveitsin pääsarjassa HC Luganossa ajauduttuaan sopimuskiistoihin Calgaryn kanssa. Nylander teki JyPHT:ssa 16 ottelussa tehot 11+19=30 ja oli SM-liigan tehokkain NHL-vahvistus. Luganossa pelatessaan hän voitti Sveitsin liigan pistepörssin.
Tammikuussa 1999 Nylanderin oikeudet siirtyivät Tampa Baylle vaihdossa hyökkääjä Andrei Nazaroviin. Jo seuraavalla kaudella Tampa kauppasi Nylanderin Chicago Blackhawks vaihdossa Reid Simpsoniin ja Bryan Muiriin. Chicagossa Nylander rikkoi ensimmäistä kertaa urallaan 60 pisteen rajan ja teki sen kahdesti. Kaudella 2000–2001 hän teki 64 pistettä, joka oli hänen ennätyksensä. Marraskuussa 2002 Nylander joutui jälleen kaupan kohteeksi, kun Tampa Bay lähetti hänet ja varausoikeuden Washington Capitalsiin vastineena Andrei Nikolishinista ja Chris Simonista. Puolentoista kauden jälkeen maaliskuussa 2004 Nylanderin osoite vaihtui Bostoniin, jonne Washington myi hänet varausoikeudesta.
Työsulkukaudella Nylander aloitti SM-liigassa Oulun Kärpissä, mutta lähti joukkueesta 23 ottelun jälkeen tehtyään pisteet 5+15. Loppukauden hän pelasi Venäjän superliigassa SKA Pietarissa ja Ak Bars Kazanissa. Kaudeksi 2005–2006 Nylander palasi NHL:ään ja tällä kertaa New York Rangersiin. Rangersissa Nylander rikkoi kahdesti piste-ennätyksensä Jaromír Jágrin rinnalla. Kaudella 2006–2007 Nylanderin saldoksi muodostui 26 maalia ja 57 maalisyöttöä 79 ottelussa.
Kaudella 2009–2010 Nylanderin seura Washington Capitals ei päästänyt Nylanderia pelaamaan yhtään NHL-ottelua, koska Nylander ei sopinut joukkueen pelitapaan. Capitals ei saanut Nylanderia myytyä, koska hänen palkkansa (4,875 milj. dollaria) oli liian suuri. Capitals siirsi Nylanderin AHL:n Grand Rapids Griffinssiin, jossa hän pelasi 24 ottelua. Tammikuun 2010 lopulla Nylander siirtyi Helsingin Jokereihin. Kauden 2010–2011 alussa Capitals lainasi Nylanderin Florida Panthersin AHL-farmiseuraan Rochester Americansiin. Americansissa Nylander loukkasi nikamansa ja oli pitkään sivussa. Ennen seuraavan kauden alkua hän teki koesopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Nylander ei kuitenkaan saanut pidempää sopimusta Flyersiin, vaan siirtyi lopulta lokakuussa ZSC Lionsiin. Nylanderin sopimus Lionsin kanssa kesti 15 ottelun ja ajan tammikuussa hän siirtyi toiseen sveitsiläisseuraan, Kloten Flyersiin. , jossa hän lopetti uransa. Hän kuitenkin teki kaudella 2012-2013 Ruotsin 1-divisioonaan HC Vita Hästeniin 1-ottelun sopimuksen.
Maajoukkueura
Nylander on edustanut Ruotsia useissa arvokisoissa. Hän oli vuoden 1992 nuorten MM-kisojen paras maalintekijä. Hän on pelannut kymmenet MM-kilpailut, kahdet olympialaiset ja yhden World Cupin. Nylander on voittanut kaksi MM-kultaa, kolme MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia. Vuonna 1997 Nylander valittiin kisojen parhaaksi hyökkääjäksi.
Muuta
Nylanderin pikkuveli Peter on myös entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Nuorimmainen veli Thommy on myös pelannut jääkiekkoa Ruotsin alasarjoissa.
Nylander on naimisissa Camilla Alteliuksen kanssa. Parilla on kuusi lasta ; Michelle (s. 1994), William (s. 1996), Alexander (s. 1998), Jacquline (s. 2000), Stephanie (s. 2003) ja Daniella (s. 2006)
Michaelin lapsista William ja Alexander pelaavat myös jääkiekkoa. Myös Michaelin pikkuveli Peter on jääkiekkoilija.
The Lamb Lies Down on Broadway
The Lamb Lies Down on Broadway on temaattinen tupla-albumi, jonka progressiivista rockia esittänyt brittiläinen Genesis-yhtye julkaisi 1974.
Albumi kertoo surrealistisen tarinan New Yorkissa asuvasta puertoricolaisesta nuorisorikollisesta, Raelista, joka kohtaa omituisia olentoja ja painajaisenomaisia vaaroja pelastaessaan veljeään Johnia. Monet tarinan tapahtumista ja paikoista ovat peräisin Peter Gabrielin unista. Yhtyeen rumpali Phil Collins kertoi myöhemmin levyn kertovan skitsofreenikosta. Albumin kappaleissa on myös satiirisia viittauksia erilaisiin ilmiöihin aina mytologiasta seksuaaliseen vallankumoukseen. Albumin nimikappaleen lisäksi kappaleet "The Carpet Crawlers" ja "In the Cage" olivat Genesiksen keikkahittejä vielä 90-luvulla.
Albumin musiikin säveltämisestä vastasivat pääosin Tony Banks, Phil Collins, Steve Hackett ja Mike Rutherford. Peter Gabriel keskittyi luomaan levyn tarinan ja kirjoitti sanoitukset, lukuun ottamatta kappaletta "Light Dies Down on Broadway", jonka sanoittivat Banks ja Rutherford, koska Gabriel ei kyennyt luomaan mitään yhdistävää linkkiä kappaleiden "Ravine" ja "Riding the Scree" välille. Gabriel teki itse sekä sävelet että sanat kappaleeseen "Counting out time".
Albumi sai ilmestyessään vaihtelevat arvostelut ja nousi Britannian listalla sijalle 10 ja USA:ssa sijalle 41. Levyn julkaistuaan yhtye lähti kiertueelle, jonka aikana Peter Gabriel ilmoitti jättävänsä yhtyeen. "Lamb"-kiertue oli siinä mielessä poikkeuksellinen että yhtye esitti kiertueen joka keikalla tämän albumin alusta loppuun, Peter Gabrielin esittäessä levyllä esiintyviä henkilöhahmoja. Konsertin lopussa saatettiin soittaa muutama kappale vanhemmilta levyiltä (esim. "The Musical Box" ja "I know what I like").
1999 Genesis levytti alkuperäisellä kokoonpanolla uuden version levyn kappaleesta "Carpet Crawlers". 2000-luvun alkupuolella yhtyeen jäsenet suunnittelivat lähtevänsä kiertueelle esittämään "The Lamb"- show’n vielä kerran, mutta tämä suunnitelma kariutui ja lopputuloksena oli että yhtye lähti pienemmällä kokoonpanolla (ilman Gabrielia ja Hackettia) esittämään hittejään "Turn it on again"-nimisellä kiertueella.
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
NHL:n varaustilaisuus 2013
NHL:n varaustilaisuus 2013 oli 51. jääkiekkoliiga NHL:n järjestämä varaustilaisuus. Kaikki seitsemän varauskierrosta käytiin 30. kesäkuuta Prudential Centerissä, New Jerseyssä. Ensimmäisenä tilaisuudessa varasi Colorado Avalanche, joka varasi Nathan MacKinnonin. Toisena varasi Florida Panthers, joka varasi Aleksander Barkovin ja kolmantena Tampa Bay Lightning, joka varasi Jonathan Drouinin.
Hatynin joukkomurha
Hatynin joukkomurha oli natsi-Saksan valkovenäläisiin siviileihin kohdistama joukkomurha, joka tapahtui Lahoiskin piirin Hatynin kylässä, Minskin alueella 22. maaliskuuta 1943. Hävitetyn kylän nimi Hatyn on peräisin valkovenäjän taloa tai asuinpaikkaa tarkoittavasta sanasta (хата). Paikka sijaitsee 60 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Joukkomurhan 149:stä uhrista 75 oli lapsia. Surmatyön toteutti pääosin 118. Schutzmannschaft-pataljoona, johon oli värvätty neuvostoliittolaisia sotavankeja ja vapaaehtoisia lähinnä Kiovan seudulta. Pataljoonan ytimen muodostivat ukrainalaiset nationalistit Bukovinasta, joka oli liitetty Neuvostoliittoon Romaniasta 1940 Molotov-Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti.
Hatynin muistoalue
pienoiskuva|Hatynin muistoalueella sijaitseva muistomerkki. Hatynin ja muiden toisen maailmansodan aikana Valko-Venäjän siviiliväestöön kohdistuneiden tuhotöiden muistoksi avattiin vuonna 1969 laaja ja vaikuttava Hatynin muistoalue, jota täydennettiin näyttelyrakennuksella vuonna 2004. Hatynin kylässä oli ennen hävitystä yhteensä 26 taloa. Jokaisen talon savupiippujen paikalla seisoo nykyään betoninen pilari, johon on kirjattu kunkin hävitetyn talon surmattujen asukkaiden nimet ja iät. On myös kelloja, jotka soivat 2 minuutin määrävälein.
Muistoalueella kerrotaan, että saksalaismiehityksen aikana maassa tuhottiin 209 kaupunkia tai kaupunkitaajamaa. Kyliä hävitettiin tai poltettiin noin 9 200 kappaletta. Valkovenäläisiä surmattiin sodan aikana 2 700 000 henkeä. Alueen 128 metriä pitkällä muistoseinällä luetellaan 260 Valko-Venäjällä olleen kuolemanleirin tai joukkomurhan paikkaa nimineen ja uhrimäärineen. Maan kuolemanleireillä sai surmansa yli miljoona ihmistä.
Sodan jälkeen ainakin 433 Hatynin kaltaista kylää rakennettiin ja asutettiin uudelleen.
Aiheesta muualla
54.33519°N, 27.94411°W
Jevgeni Zamjatin
250px|thumb|[[Boris Kustodijev, ''Jevgeni Zamjatin, 1923.]] Jevgeni Ivanovitš Zamjatin (, 1. helmikuuta (J: 20. tammikuuta) 1884 Lebedjan, Venäjän keisarikunta – 10. maaliskuuta 1937 Pariisi, Ranska ) oli venäläinen kirjailija, jonka klassiseksi muodostunut teos on 1920 ilmestynyt antiutopia Me.
Zamjatinin isä oli Venäjän ortodoksisen kirkon pappi ja opettaja, äiti muusikko. Zamjatin opiskeli Pietarissa laivanrakennusta vuosina 1902–1908 ja liittyi sitten bolševikkeihin. Hänet pidätettiin vuoden 1905 vallankumouksen aikana ja karkotettiin. Zamjatin kuitenkin palasi Pietariin, jossa hän asui laittomasti ennen kuin muutti vuonna 1906 Suomeen suorittamaan opintonsa loppuun. Hän palasi Venäjälle ja alkoi kirjoittaa harrastusmielessä. Zamjatin pidätettiin 1911 ja karkotettiin toisen kerran, mutta kaksi vuotta myöhemmin hänet armahdettiin. Hänen kirjallinen läpimurtonsa tapahtui vuonna 1913, jolloin julkaistiin hänen teoksensa Ujezdnoje (Уездное). Seuraavana vuonna julkaistua syrjäisestä varuskunnasta kertovaa teosta Na kulitškahia (На куличках) vastaan nostettiin syyte keisarillisen armeijan halventamisesta.
Zamjatinin ollessa lokakuussa 1917 Lontoossa puhkesi Venäjällä vallankumous, ja hän palasi Pietariin liittyäkseen bolševikkeihin. Hän kannatti vallankumousta mutta vastusti bolševikkien harjoittamaa sensuuria. Zamjatinin asema vaikeutui 1920-luvulla hänen Neuvostoliittoa kritisoivien mielipiteidensä takia eikä hän voinut julkistaa maassa tekstejään. Zamjatinin maineen palauttaminen alkoi vasta 1980-luvulla Mihail Gorbatšovin aikana.
Josif Stalin myönsi vuonna 1931 Zamjatinille luvan lähteä maasta, ja hän muutti Pariisiin. Hänen emigranttiaikansa keskeisin teos on Attilaa käsittelevä Бич Божий (Jumalan ruoska), 1936. .
Zamjatinin parhaat teokset ovat novelleja. Niissä tulevat esille kirjailijan loistava novellimuodon hallinta, värikäs kieli ja henkilökuvauksen monitasoisuus. Ironian, symboliikan ja johtomotiivien perusteella Zamjatin liittyy 1900-luvun alun venäläisen modernismin perinteeseen Mihail Bulgakovin tapaan. Venäläisistä klassikoista Zamjatin on lähimpänä Nikolai Gogolia.
David O. McKay
thumb|David O. McKay|175px David Oman McKay (8. syyskuuta 1873 Huntsville, Utah, Yhdysvallat – 18. tammikuuta 1970 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon yhdeksäs presidentti, profeetta ja ilmestyksensaaja. Hän palveli kirkon presidenttinä vuodesta 1951 aina kuolemaansa asti. David O. McKay kutsuttiin kahdentoista apostolin koorumiin vuonna 1906. Hän palveli siis kirkon yleisauktoriteettina lähes 64 vuotta. Tämä on toiseksi pisin kausi kirkon yleisauktoriteettina, johtava patriarkka Eldred G. Smith ylitti tämän rajan tammikuussa 2011. Presidentti McKaytä edelsi virassa George Albert Smith ja häntä seurasi Joseph Fielding Smith.
Elämäkerta
David O. McKay syntyi David McKayn ja Jennette Eveline Evans McKayn kolmantena lapsena isänsä maatilalla Huntsvillessä, Utahissa, noin 15 kilometriä Ogdenin kaupungista itään. Hänen äitinsä oli kotoisin Walesistä ja isänsä Skotlannista. Isä David McKay kutsuttiin lähetystyöhön Skotlantiin vuonna 1880, David O. Mckayn ollessa 7-vuotias. Hänen kaksi vanhempaa sisarustaan olivat kuolleet, ja David O. McKay joutui toimimaan äitinsä apuna raskaissa maatilan töissä.
McKay valmistui Utahin osavaltion yliopistosta vuonna 1897 vuosikurssinsa parhaana. Lähes välittömästi tämän jälkeen hänet lähetettiin lähetystyöhön Isoon-Britanniaan, vanhempiensa kotiseudulle. Isänsä tavoin hän toimi Skotlannissa johtaen paikallisen lähetyskentän toimintaa.
Palattuaan syksyllä 1899 McKay ryhtyi opettajaksi high school -tasoiseen Weberin vaarna-akatemiaan. Vuonna 1902 hänestä tuli koulun rehtori. Tammikuun 2. päivänä 1901 McKay meni naimisiin Emma Ray Riggsin kanssa Salt Lake Cityn temppelissä. McKay suunnitteli uraa opettajana ja koululaitoksen palveluksessa, mutta hänet kutsuttiin täysipäiväseksi kirkon virkailijaksi vuonna 1906.
Vuonna 1905 kaksi kirkon apostoleista, John W. Taylor ja Matthias F. Cowley, olivat eronneet tehtävistään vastalauseeksi presidentti Joseph F. Smithin edellisenä vuonna julkaisemalle Toiselle manifestille, jossa hän uhkasi moniavioisuutta jatkavia kirkon jäseniä kirkosta erottamisella. Alkuvuodesta 1906 kolmas apostoli, Marriner W. Merrill, kuoli. Apostolien koorumissa oli siis kolme paikkaa täyttämättä, ja vuoden 1906 yleiskonferenssissa David O. McKay valittiin yhdeksi apostoleista. Hän oli tuolloin vain 32-vuotias.
Apostolinakin McKay jatkoi koululaitoksen palvelemista. Hän pysyi koulun rehtorina aina vuoteen 1908, jolloin hänelle valittiin seuraaja. Koulun johtokunnassa hän pysyi vuoteen 1922. Utahin yliopiston hallituksessa hän palveli vuodesta 1921 vuoteen 1922.
Myös MAP-kirkon johtotehtävissä McKay keskittyi koulutukseen. Hän toimi kirkon pyhäkoululaitoksen johtavana tarkastaja vuodesta 1918 vuoteen 1934. Tuona aikana McKay järjesti koko Utahin osavaltiossa kirkon seminaarilaitoksen. Seminaarien tarkoituksena on tarjota uskonnonopetusta kirkon nuorille. Utahissa seminaarirakennukset keskitettiin yleensä paikallisten high schoolien viereen – Yhdysvalloissa ei valtion eikä kunnan kouluissa saa opettaa uskontoa. 1920-luvulla McKay siirsi kolme kirkon korkeampaa oppilaitosta, Snow Collegen, Weber State Universityn ja Dixie Collegen, kirkolta Utahin osavaltion omistukseen. Tämä loi koulujen toiminnalle taloudellista vakautta. McKayn johdolla Brigham Youngin yliopisto kehittyi täydeksi yliopistoksi.
Kirkon koulutusohjelman lisäksi McKay kehitti voimaperäisesti myös kirkon lähetystyötä. Hän vieraili useaan otteeseen Euroopassa kehittääkseen täkäläistä lähetystyötä. Puheissaan ja kirjoituksissaan McKay selitti usein, että ”jokainen kirkon jäsen on lähetyssaarnaaja”.
Vuonna 1934 presidentti Heber J. Grant kutsui McKayn palvelemaan ensimmäisen presidenttikunnan toisena neuvonantajana. Tässä asemassa McKay palveli sekä presidentti Grantin että presidentti George Albert Smith aikana vuoteen 1951. Vuonna 1950 hänestä tuli kahdentoista apostolin koorumin presidentti. 9. huhtikuuta 1951 kahdentoista apostolin koorumi valitsi hänet virkaiältään vanhimpana apostolina edesmenneen presidentti Smithin seuraajaksi.
Tullessaan kirkon presidentiksi McKay oli 77 vuoden ikäinen. Hän tuli palvelemaan virassaan 19 vuoden ajan. Tänä aikana kirkon jäsenmäärä kasvoi liki kolmenkertaiseksi, 1,1 miljoonasta 2,8 miljoonaan. Kirkon vaarnojen määrä kasvoi samana aikana 184:stä 500:aan.
McKayn virkakausi ajoittui kylmän sodan vuosiin. Hänen oma asenteensa kommunismiin oli selkeän kielteinen ja jyrkkä. Hän näki kommunismissa kristinuskon kanssa yhteensopimattoman ja vaarallisen filosofian, joka opetti ateismia ja riisti ihmiseltä valinnanvapauden. Kommunistiset maat kielsivät yleensä MAP-kirkon toiminnan (huomattavin poikkeus oli Saksan demokraattinen tasavalta DDR), mikä McKayn mielestä todisti järjestelmän olevan Kristuksen evankeliumin vihollinen.
McKayn presidenttikaudella kirkon asenne mustaihoisten pappeuteen alkoi varovasti lieventyä. Aikaisemmin jokaisen afrikkalaisista sukujuurista epäillyn piti pystyä todistamaan, ettei hänen suonissaan virtaa mustaihoisten verta. McKayn aikana ohjeeksi tuli, että tummaihoisillekin tulee antaa pappeus, elleivät nämä ole todistetusti afrikkalaista syntyperää. Tämä lievennys, vaikkakin erittäin varovainen, teki kirkon lähetystyön helpommaksi rodullisesti sekoittuneilla alueille, kuten Etelä-Amerikassa ja Etelä-Afrikassa. Mustaihoisten ei sallittu saada pappeutta ennen kuin vuonna 1978, presidentti Spencer W. Kimballin aikana.
Toisaalla presidentti McKay johti kirkkoaan myös konservatiivisempaan suuntaan. Vuonna 1961 hän aloitti nk. pappeuden korrelaatio-ohjelman, mikä käytännössä tarkoitti seurakunnallisen ja kirkollisen hallinnon entistä tiukempaa sitomista pappeudenhaltijoiden käsiin. Naisten johtamat kirkon järjestöt, ennen muuta Apuyhdistys, jotka aikaisemmin olivat toimineet suhteellisen itsenäisesti, sidottiin nyt tiukasti seurakunnan miespuolisten pappeudenhaltijoiden kontrolliin.
Presidentti McKayn johtama kirkko otti myös tiukasti kantaa 1960-luvulla virinnyttä naisten vapautusliikettä vastaan. Kirkon mukaan naisten vapautusliike asetti Jumalan luoman perhejärjestyksen kyseenalaiseksi ja pyrki horjuttamaan naisen asemaa vaimona ja äitinä. Sen mukaan naisten vapautusliike oli uhka koko perinteiselle yhteiskunnalle.
McKayn aikana vihittiin viisi kirkon temppeliä: 1955 temppeli Bernissä Sveitsissä, 1956 Los Angelesissa Kaliforniassa, 1958 Hamiltonissa Uudessa-Seelannissa ja Lontoossa Isossa-Britanniassa sekä 1964 Oaklandissa Kaliforniassa.
David O. McKay luotsasi alati kansainvälisempää kirkkoaan eri puolille maailmaa ulottuneilla matkoillaan, joita hän teki vielä 90-vuotiaanakin. Tämän jälkeen hänen heikkenevä terveytensä kuitenkin pakotti hänet luopumaan matkoistaan. Koska sekä presidentti McKayn että hänen neuvonantajiensa terveys oli huonolla tolalla, nimitettiin kirkon ensimmäiseen presidenttikuntaan ylimääräisiä neuvonantajia. Presidentti McKay kuoli 96 vuoden ikäisenä 18. tammikuuta 1970.
Osmo Järvi
Osmo Henrik Järvi (1. tammikuuta 1911 Helsinki – 21. maaliskuuta 2000 Turku) oli suomalainen patologian tutkija, professori ja Turun yliopiston rehtori.
Järven vanhemmat olivat kalabiologi ja professori Toivo Järvi sekä Helfrid Helena Suitiala (ent. Söderman). Järvi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937, jolloin hän myös sai tohtorin arvon väiteltyään jo vuonna 1935. Hänen saksankielinen väitöskirjansa (1935) oli otsikoitu Über den Bau der Trachea- und Larynxdrüsen und der Drüsenzellen bei einigen Säugetieren : Beitrag zur Frage von der Bedeutung des Golgi-Apparats und anderer Zellkomponenten für den Sekretionsprozess : Beobachtungen in Betreff der Adenomerentheorie. Järvi oli Helsingin yliopiston mikroskooppisen anatomian dosentti vuosina 1940–1945.
Työurallaan Järvi toimi Helsingin yliopiston anatomian laitoksen amanuenssina (1932-1937) ja patologisen anatomian laitoksen amananuenssina (1939–44). Sotavuosina hän oli kenttä- ja sotasairaalan lääkärinä sekä puolustusvoimien patologina. Järvi toimi Turun yliopiston patologisen anatomian professorina vuosina 1944–1977, vastaperustetun lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1945–1954 ja yliopiston rehtorina 1954–1960. Järven dekaanikaudella rakennettiin lääketieteellisen tiedekunnan laitosrakennukset ja hänen rehtorikaudellaan perustettiin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta. Rehtorikauden jälkeen Järvi palasi hoitamaan professorin virkaan vuodesta 1960 eläkkeelle jäämiseensä saakka (1978).
Hön teki tutkimusta muun muassa sylkirauhasten, haiman ja suonipunosten mikroskooppisesta rakenteesta ja eritteen muodostumisesta niiden soluissa, nenä- ja mahakasvaimista sekä munuaispatologiasta. Tutkijana hän kuvasi ensimmäisenä maailmassa elastofibrooman ja membranoottisen osteodysplasian.
Järvi toimi Suomen edustajana Kansainvälisessä syöväntorjuntajärjestössä. Lisäksi hän oli valtion lääketieteellisen toimikunnan puheenjohtaja, Turun Suomalaisen Yliopistoseuran neuvottelukunnan puheenjohtaja 1976–1983 ja V. A. Koskenniemen seuran puheenjohtaja 1987–1991. Hän oli myös Matti Virkkusen valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaalissa. Hänet vihittiin Helsingin, Turun ja Oulun yliopistojen sekä Åbo Akademin kunniatohtoriksi.
Järven puoliso oli vuodesta 1937 lääketieteen lisensiaatti Enne-Maija Kinnunen. Matematiikan professori Timo Järvi on heidän poikansa. Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan rakennuksessa Medisiinassa oleva luentosali on nimetty hänen mukaansa Osmo Järvi -saliksi.
Ruotsidemokraatit
Ruotsidemokraatit (, SD) on vuonna 1988 perustettu ruotsalainen kansalliskonservatiivinen puolue. Sen tärkein poliittinen kysymys on maahanmuuton rajoittaminen Ruotsiin. Ruotsidemokraatit on ollut vuoden 2014 valtiopäivävaalien jälkeen Ruotsin kolmanneksi suurin puolue. Puolueen maahanmuuttolinjan vuoksi muut puolueet ovat vältelleet yhteistyötä sen kanssa. Vuoden 2022 vaaleissa puolue nousi Ruotsin toiseksi suurimmaksi puolueeksi ja oikeistoblokin suurimmaksi puolueeksi. Se jäi kuitenkin ulos hallituksesta, mutta sai tavoitteitaan läpi hallitusohjelmaan. Hallituksella on ruotsidemokraattien tuki. Puolueen puheenjohtaja on Jimmie Åkesson.
Historia
Ruotsidemokraatit perustettiin 6. helmikuuta 1988 tukholmalaisessa asunnossa, jossa oli paikalla eri lähteiden mukaan 7 tai noin 20 henkilöä. Puolueen juuret ovat Bevara Sverige svenskt -liikkeessä ja sitä seuranneessa lyhytikäisessä Ruotsipuolueessa (Sverigepartiet, SvP). BSS oli järjestö, joka pyrki rajoittamaan maahanmuuttoa Ruotsiin ja palauttamaan maahan jo muuttaneet. Ellen Grefbergin ja Gustav Holmströmin vuonna 2014 Nyheter24-verkkolehdessä ilmestyneen jutun mukaan järjestö oli rasistinen.
Puolueen ensimmäinen puheenjohtaja oli Anders Klarström vuosina 1992−1995. Hänen taustansa oli kansallismielisessä liikkeessä ja natsistisissa puolueissa. Häntä seurasi Mikael Jansson vuosina 1995−2005. Janssonin tausta oli Keskustapuolueessa. Jansson puhdisti puolueen natsismiin viittaavista piirteistä ja kielsi esimerkiksi univormujen käytön, millä estettiin epätoivottujen skinheadien ilmestyminen puoluekokouksiin. Kuitenkin vuoden 1998 vaalien aikaan puolueessa oli enemmän White Power -liikkeisiin kytkeytyneitä henkilöitä kuin vuonna 1995, jolloin Jansson astui johtoon. Vuonna 1999 puolueen puolueohjelma kirjoitettiin uusiksi maltillisempana: vaatimukset esimerkiksi kuolemanrangaistuksen palauttamisesta sekä pankki- ja vakuutussektorin kansallistamisesta poistettiin. Myös suhtautumista maahanmuuttoon muutettiin aikaisempaa realistisemmaksi. Vuonna 2000 puheenjohtaja Jansson ilmoitti julkisesti ruotsidemokraattien ”halveksuvan natsismia” sen jälkeen kun puoluetta oli syytetty natsimielisten foorumiksi ja Ruotsissa oli tapahtunut äärioikeistolaisia väkivallantekoja. Vuonna 2001 ruotsidemokraateista lohkesi radikaali äärilaita, josta muodostui Kansallisdemokraatit. Sen mukaan ruotsidemokraatit olivat muuttuneet liian liberaaleiksi.
Vuonna 1979 syntyneestä Jimmie Åkessonista tuli puolueen puheenjohtaja vuonna 2005. Hän liittyi puolueeseen 15-vuotiaana ja on tehnyt koko poliittisen uransa ruotsidemokraateissa. Åkesson vaihdatti vuonna 2006 puolueen tunnuksen äärioikeistolaisuuteen viittaavasta soihdusta vuokoksi.
Ruotsidemokraatit nousi vuoden 2014 valtiopäivävaaleissa Ruotsin kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi 12,9 prosentin kannatuksella. Muut puolueet eivät kuitenkaan tehneet edelleenkään sen kanssa yhteistyötä sen maahanmuuttolinjan vuoksi. Ruotsidemokraatit kertoi äänestävänsä hallituksen budjettiesityksiä vastaan, jos sitä ei kuunnella. Vuoden 2014 joulukuussa he tukivatkin opposition budjettiesitystä, joka voitti hallituksen esityksen.
Vuoden 2022 vaaleissa puolue nousi ruotsin toiseksi suurimmaksi puolueeksi ja oikeistoblokin suurimmaksi puolueeksi. Se jäi kuitenkin ulos hallituksesta, mutta sai tavoitteitaan läpi hallitusohjelmaan. Hallituksella on ruotsidemokraattien tuki.
Aate ja tavoitteet
Puolue ilmoittaa kannattavansa vahvaa hyvinvointiyhteiskuntaa, tasa-arvoa, demokratiaa, arvokonservatismia ja samojen edellytysten luomista kaikille lapsille. Puolue ei mielestään kuulu oikeistoon eikä vasemmistoon.
Pohjoismaiden oikeistopopulismiin perehtyneen apulaisprofessori Ann-Cathrine Jungarin mukaan ruotsidemokraatit ei ole ideologisesti sen jyrkempi kuin (Timo Soinin ajan) perussuomalaiset. Ruotsidemokraatit ovat myös nopeasti poistaneet joukoistaan rasismiskandaaleihin joutuneita poliitikkoja ja erään hakaristiä kantaneen. Rasistisempaa on lähinnä historia: puolueen juuret ovat rasististen, nationalististen ja uusnatsististen liikkeiden piirissä.
Ruotsidemokraatit vastustaa Ruotsin nykyistä maahanmuuttoa, joka sen mielestä aiheuttaa yhteiskunnallisia ongelmia ja valtavia kustannuksia. Puolue haluaa vähentää Ruotsin maahanmuuttoa 90 prosentilla, ja se haluaa uusien maahanmuuttajien sopeutuvan ruotsalaiseen kulttuuriin. Puolue ei kuitenkaan halua maassa jo asuvien lähtevän. Pakolaisten vastaanoton sijaan puolue haluaa, että pakolaisia autettaisiin kriisialueilla nykyistä enemmän, ja se on ehdottanut Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisavun tukemista.
Puolue haluaa vapauttaa poronhoidon muillekin kuin saamelaisille ja kaventaa saamelaisten erityisoikeuksia maahan ja veteen.
Ruotsidemokraatit haluaa luoda eläinsuojelupoliisin ja koventaa rangaistuksia eläinrääkkäyksestä. Puolue suhtautuu kriittisesti turkistarhaukseen ja haluaa kieltää sellaisten tuotteiden tuonnin, joiden tuotanto rikkoo Ruotsin eläinsuojelulakien tarkoitusta.
Puolue kannattaa työvoiman vapaata liikkuvuutta Pohjoismaissa mutta vastustaa sitä Euroopan unionissa. Puolue haluaa säilyttää koulujen kirkolliset vapaapäivät.
Ruotsidemokraatit ja Ruotsin vasemmistopuolue ovat löytäneet toisensa varsinkin vastustaessaan Naton isäntämaasopimusta ja EU-kriittisyydessä sekä vuokrasääntelyn puolustamisessa demarihallitusta vastaan. Ruotsidemokraattien ja Ruotsin vasemmistopuolueen yhteistyötä tietyissä asiakysymyksissä kutsutaan epäpyhäksi allianssiksi.
Terveydenhoito
Ruotsidemokraatit haluaa kaikille kansalaisille varallisuudesta riippumatta parasta mahdollista hoitoa kohtuuajassa. Tulisi myös lisätä terveydenhuollon resursseja ja lyhentää jonoja enintään 30 päivään, vakavimmissa sairauksissa ja lasten ja nuorten mielenterveysongelmissa 14 päivään. Puolue lisäisi hoitotyöntekijöiden ja avustavan henkilökunnan määrää ja parantaisi näiden mahdollisuutta valita kokoaikainen tai osa-aikainen työ. Puolue myös lisäisi akuuttivastaanottopaikkoja. Puolue haluaa, että ilman oleskelulupaa Ruotsiin tulleet saavat vain akuuttia sairaanhoitoa.
Vanhukset
Puolue haluaa keventää vanhusten verotusta, lisätä hoitokotien määrää ja lisätä kuntien rahoitusta vanhustenhoidon ruoan parantamiseksi.
Tasa-arvo
Ruotsidemokraatit korostaa itsemääräämisoikeuden turvaamista ja tasa-arvoa ja on huolissaan naisten kokemasta turvattomuudesta, ilmoitettujen seksuaalirikosten lisääntymisestä, kunniaväkivallasta ja tuhansien tyttöjen seurustelun, pukeutumisen ja toiminnan jatkuvasti rajoittamisesta. Puolue koventaisi rangaistuksia seksuaalirikoksista ja säilyttäisi DNA-todisteet, säätäisi kunniarikoslakeja, asettaisi 24 vuoden ikärajan ulkomaisiin avioliittoihin ja kieltäisi alaikäisten ympärileikkauksen ja sukupuolierottelun julkisessa toiminnassa. Naisten taloudellista asemaa parannettaisiin takuueläkettä vahvistamalla ja lisäämällä oikeutta kokoaikatyöhön.
Ruotsidemokraatit parantaisi toimintarajoitteisten oikeutta avustajaan ja oikeutta valita avustajansa sekä omaishoitajien tukea, edistäisi toimintarajoitteisten asemaa työmarkkinoilla (mm. Flex-työt) ja tukisi pienyrityksiä näiden palkkaamisessa.
Asema Ruotsin politiikassa
Ruotsin kaikki muut poliittiset puolueet ovat kauan kieltäytyneet yhteistyöstä ruotsidemokraattien kanssa näiden ajaman politiikan johdosta. Torjunta on ulottunut myös järjestöihin. Esimerkiksi Ruotsin Nobel-säätiö on todennut, että ”Ruotsidemokraatit ei ole kuten muut puolueet. Puolueen tausta on äärioikeistolaisuudessa, ja sen jäsenten toimet osoittavat, ettei puolueessa kunnioiteta perusperiaatetta, jonka mukaan kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia riippumatta heidän ihonväristään, alkuperästään tai uskonnostaan”.
Europarlamentaarikko Jussi Halla-aho ja professori Markku Jokisipilä sanoivat vuonna 2015, että Ruotsidemokraattien eristäminen johtuu ennen kaikkea muiden puolueiden valitsemasta maahanmuuttopoliittisesta linjasta, eikä niinkään siitä, että puolue itsessään poikkeaisi merkittävästi muista Euroopan kansallismielisistä puolueista.
20. elokuuta 2015 ruotsalaisen Metro-lehti uutisoi YouGovilta tilaamansa mielipidemittauksen tuloksista, joissa SD tuli suosituimmaksi puolueeksi. Lehden haastattelema Göteborgin yliopiston valtiotieteen professori Sören Holmberg selitti tulosta sillä, että 46 % äänestäjistä piti pakolais- ja maahanmuuttopolitiikkaa sen hetken tärkeimpänä asiana. Myös ulkomaalaisten rikollisuus ruokki hänen mukaansa puolueen kannatusta.
Valtiotieteilijä Karl Loxbo yhtyi Aftonbladetin haastattelussa näkemykseen maahanmuuttokysymyksen tärkeydestä ihmisille. Hänen mielestään Ruotsissa ainutlaatuisesti muut puolueet olivat jättäneet koko pakolaiskysymyksen yksin Ruotsidemokraateille, mikä takasi sille merkittävän kannatuksen.
Jokisipilän mukaan Ruotsi on yksi maailman vahvimmista monikulttuurisuuden kannattajista, joten "siksi on vaikea ja kivulias prosessi ottaa SD mukaan poliittiseen päätöksentekoon." Hänen mukaansa ennemmin tai myöhemmin SD:n kohdalla tultaisiin toimimaan kuten Suomessakin, eli maahanmuuttokriittinen puolue otetaan hallitukseen. Kunhan puolueen kuntatason edustajista on poistettu ne, joilla on "vahvaa taustaa muukalaisvihamielissä äärijärjestöissä".
Saamelaiskohu
Joulukuussa 2014 puoluesihteeri Björn Söder korosti Ruotsin kansalaisuuden ja ruotsalaisen kansallisuuden eroa ja toivoi, että maan vähemmistökansallisuudet assimiloituisivat ruotsalaisiin, jotta maahan ei syntyisi ei-ruotsalaisia alueita. Hänen mukaansa kaikki vähemmistökansallisuudet, kuten maassa kauan asuneet saamelaiset, ruotsinjuutalaiset ja Tornionlaakson meänkieliset, voivat kuitenkin asua Ruotsissa. Söderin lausunto aiheutti Ruotsissa kohun, sillä Söder ei pidä saamelaisia ruotsalaisina toisin kuin monet ruotsalaiset. Saamelaiset eivät itsekään pidä itseään ruotsalaisina, ja he vastustavat yhä assimilointipolitiikkaa, jollaisella Ruotsissa on pitkät perinteet.
Rikokset
Joulukuussa 2014 Aftonbladet julkaisi selvityksensä, jonka mukaan ruotsidemokraattien valtiopäiväedustajat tekevät yhtä paljon tai jopa enemmän rikoksia kuin maahanmuuttajat. Lehden mukaan ruotsidemokraatit ja maahanmuuttajat tekevät kaikkia rikoksia noin kaksinkertaisen määrän verrattuna kantaruotsalaisiin. Väkivaltarikoksissa heidän eronsa oli kolminkertainen. Huumausainerikoksia puolueen valtiopäiväedustajat tekivät nelinkertaisen määrän kantaväestöön ja kaksinkertaisen määrän maahanmuuttajiin nähden. Toisen polven maahanmuuttajat puolestaan tekivät kaikissa ryhmissä vähemmän rikoksia kuin ruotsidemokraatit.
Ruotsidemokraattien tekemisiä
Puolueen ensimmäinen puheenjohtaja Anders Klarström on tuomittu tappouhkauksesta. Ennen Ruotsidemokraatteja hän oli perustamassa kansallissosialistien Sturmabteilung-joukkojen inspiroimaa Valtakunnan toimintaryhmää (Riksaktionsgrupp, RAG). RAG on muun muassa hyökännyt Demokraattisen liiton (Demokratisk Allians, DA) puoluetoimistoon ja syyllistynyt useisiin väkivallantekoihin, kuten kahden homoseksuaalin murhaan Göteborgissa. RAG organisoi myös ”julkisuuden henkilöitä vastaan suunnattuja vihakampanjoita”, joiden kohteena oli mm. tunnettu viihdetaiteilija ja Israelin puolestapuhuhja Hagge Geigert. Myös Anders Klarström tuomittiin yhtenä kampanjan järjestäjänä.
Puolueen nuorisojärjestö Sverigedemokratisk Ungdom toimi 1990-luvulla keskeisenä äärioikeiston yhteen kokoajana. Sen ensimmäinen puheenjohtaja Robert Vesterlund, jonka tausta on natsiskini-liikkeessä, saatiin kiinni käsikranaatin kanssa Vasemmistopuolueen silloisen johtajan Gudrun Schymanin vappupuheen yleisöstä. Useista väkivaltarikoksista tuomittu Vesterlund on edelleen merkittävä hahmo ruotsalaisessa äärioikeistoissa, muttei enää aktiivinen puolueessa.
Vuoden 2010 valtiopäivävaalien alla julkaistu Expo-lehden tutkimus paljasti, että 18 kunnassa oli ehdolla ruotsidemokraatteja, joilla on selviä siteitä white power -liikkeeseen. Tutkimuksessa paljastettiin ehdokkaita, jotka kieltävät holokaustin, levittävät rasistista sanomaa anonyymisti internet-foorumeilla, allekirjoittavat sähköpostejaan natsitervehdyksin, ja lahjoittavat rahaa militanteille natsiryhmille, kuten Ruotsin vastarintaliikkeelle.
Marraskuussa 2012 puolueen kansanedustaja ja talouspoliittinen vastaava Erik Almqvist joutui eroamaan, kun julkisuuteen levisi video, jossa Almqvist ja toinen ruotsidemokraattien poliitikko solvasivat ja huorittelivat kolmea maahanmuuttajaa ja myöhemmin hyökkäsivät heidän kimppuunsa rautaputkin aseistautuneena. Videon kuvaaja oli puolueen kansanedustaja ja oikeuspoliittinen vastaava Kent Ekeroth, joka joutui myös eroamaan. Muutamaa päivää myöhemmin puoluetta ravisteli uusi rasimikohu, kun kansanedustaja Lars Isovaara solvasi rasistisesti parlamentin maahanmuuttajataustaista vahtimestaria. Isovaara muun muassa väitti, että hänen reppunsa oli varastettu, mutta todellisuudessa hän oli humalassa unohtanut sen ravintolaan. Myös Isovaara erosi valtiopäiviltä.
Helmikuussa 2014 puolueen puheenjohtaja Jimmie Åkesson jäi kiinni valehtelusta, kun hän väitti alakouluaikoinaan pelänneensä väkivaltaista maahanmuuttajajengiä. Åkessonin entiset opettajat ja koulutoverit todistivat, ettei hänen koulussaan ollut maahanmuuttajajengiä eikä koulussa tuolloin edes ollut suurta määrää ulkomaalaisia. Sen sijaan Åkesson kuului myöhempinä kouluvuosinaan uusnatsistiseen skinheadjengiin.
Europarlamentaarikko Peter Lundgren ahdisteli tarttumalla naisen rintoihin illanvietossa vuonna 2018. Hän myöntää teon mutta sanoo, ettei hänellä ollut "mitään taka-ajatuksia". Asiasta Expressenissä haastateltu eurovaaliehdokas Kristina Winberg poistettiin julkitulon jälkeen ehdokaslistalta. Lundgren on listalla edelleen. Tapauksesta on nostettu rikossyyte.
Katupartiot Suomessa
Katupartioksi kutsutaan ulkona liikkuvaa vapaaehtoisten joukkoa, joka tarkkailee ympäristöä järjestyshäiriöiden varalta. Katupartio ilmoittaa tarvittaessa laittomuuksista poliisille tai puuttuu asioihin yleisen kiinniotto-oikeuden nojalla. Katupartion voi perustaa kuka tahansa siihen kykenevä. Katupartio on laillinen, jos sen yksittäiset jäsenet eivät riko lakia. Katupartiotoimintaa on ollut paljon Yhdysvalloissa ja se käynnistyi myös Kemissä joidenkin vanhempien väitettyä sosiaalisessa mediassa, että turvapaikanhakijat olisivat kuvanneet nuoria tyttöjä koulujen edustalla. .
Ruotsidemokraatit
Väkivalta ruotsidemokraatteja kohtaan
Lokakuussa 2006 Antifascistisk aktion (AFA) uhkasi estää kunnanvaltuuston kokouksen Göteborgissa, koska ruotsidemokraatteja oli valittu. Kokouksen pitäminen vaati miljoona kruunua maksaneen poliisioperaation. Elokuussa 2007 kolme veitsin aseistautunutta miestä hyökkäsi Åkessonia puolueen nuorisojohtajana edeltäneen Martin Kinnusen kotiin. Siellä ollutta tyttöystävää uhattiin veitsellä, hänet sidottiin teipillä ja heitettiin rappukäytävään. Kinnunen ja hänen tyttöystävänsä pahoinpideltiin myöhemmin metroasemalla Tukholmassa. Kaksi naista sai vankilatuomion Kinnusen naisystävän pahoinpitelystä. Naisia syytettiin myös Kinnusen pahoinpitelystä, mutta tälle ei löytynyt näyttöä oikeudessa.
Katupartiot Suomessa
Äärioikeistolaiset, maahanmuuttoa vastustavat katupartiot nousivat Suomessa puheenaiheeksi vuoden 2016 alussa. Ne huomattiin myös ulkomailla. Nationalistien perustamat partiot ilmoittivat toimivansa lain puitteissa. Poliisi, muut viranomaiset ja monet poliitikot suhtautuivat kuitenkin niihin kielteisesti. Myös osa tavallisesta kansasta vastusti katupartioita. Vastustajat pelkäsivät ylilyöntejä ja väkivaltaa. Tämä johtui joidenkin katupartioiden jäsenten rikostaustoista ja äärinationalistien valtion vastaisesta jyrkästä ideologiasta ja toimintatavasta.
Ruotsidemokraatit
Väkivalta ruotsidemokraatteja kohtaan
Vuoden 2010 vaalien alla ruotsidemokraattien 24-vuotias ehdokas pahoinpideltiin tämän kodissa ja hänen otsaansa viillettiin hakaristi. Hänen kimppuunsa oli aiemminkin hyökätty veitsin ja hänen kotitaloonsa oli aiemmin päivällä maalattu iskulauseita. Tekijät myös kiinnittivät AFA:n tarroja. Poliisitutkinnassa tapauksen kulku on kuitenkin kyseenalaistettu. Lundin yliopiston oikeuslääketieteellisen laitoksen raportin mukaan näyttää vahvasti siltä, että haavat ovat itse aiheutettuja.
Katupartiot Suomessa
Oikeudet ja velvollisuudet
Katupartioiden toiminta on poliisiylijohdon mukaan laillista, elleivät sen jäsenet syyllisty rikoksiin. Poliisihallituksen mukaan laillisesti toimivan katupartion jäsenellä on samat oikeudet ja velvollisuudet kuin muillakin kansalaisilla. Katupartion tulee ainoastaan tehdä havaintoja ja tukea viranomaisia.
Ruotsidemokraatit
Venäjä-kytkökset
Useat ruotsalaiset lehdet ovat kertoneet, että puolueen tehtävissä on työskennellyt kaksi henkilöä, joilla epäillään olevan yhteyksiä Venäjään. He ovat useissa jutuissa valtiopäiväkansliassa työskennellyt Alexander Fridback ja valtiopäiväedustaja Kent Ekerothin poliittinen sihteeri Dick Abrahamsson. Heidät palkkasi Ekeroth. Toinen on erotettu, toinen suljettu valtiopäivien ulkopuolelle. Fridback on muun muassa tehnyt epäilyttävän talokaupan rikostuomioita saaneen venäläisen kanssa ja saanut jälleenmyynnissä miljoonien kruunujen voitot. Kohun synnyttyä venäläistaustainen Fridback erosi tehtävästään valtiopäiväkansliassa, oman ilmoituksensa mukaan vapaaehtoisesti. Ekeroth kiistää nimittäneensä Fridbackin ja muutkin yhteydet tähän ja väittää olevansa Venäjä-vastainen. Expressenin mukaan Ekerothilla on kuitenkin yhteyksiä Venäjä-mielisiin piireihin länsimaissa. Abrahamssonilla on yhteyksiä uusnatseihin, ja lisäksi hän julkaisi vuonna 2016 Facebookissa Venäjä-mielistä propagandaa ja osoitti ihailua Venäjän presidentille Vladimir Putinille. Hänen pääsynsä valtiopäivätaloon estettiin.
Katupartiot Suomessa
Oikeudet ja velvollisuudet
Katupartion voi perustaa kuka tahansa ilman erityislupaa, ilman järjestyksenvalvojan tai poliisin pätevyyttä. Perustuslaki ei kiellä maahanmuuttokriittisen henkilön osallistumista katupartioon. Yhdistysten perustaminen ja liikkuminen on kaikille vapaata. Katupartio saa kävellä joukkona kaupungilla. Kiinniottotilanteessa katupartion jäsen saa käyttää mahdollisimman varovaisesti tilanteen vaatimia voimakeinoja, tarvittaessa esimerkiksi kaataa kiinniotettavan. Kiinniotettu on välittömästi luovutettava poliisille. Katupartion jäsenillä ei saa olla voimankäyttövälineitä. Myös toistuva ihmisten seuraaminen voi olla rikos. Jos katupartio esimerkiksi kysyy henkilön nimeä, sen voi kertoa, mutta sitä ei ole pakko kertoa.
Ruotsidemokraatit
Vaalimenestys
thumb|Puolueen nykyinen puheenjohtaja [[Jimmie Åkesson.]]
Valtiopäivävaalit 2002
Ruotsin valtiopäivävaalit 2002 olivat ensimmäiset vaalit, johon ruotsidemokraatit osallistuivat puolueena. Vaalikampanja keskittyi maahanmuuton arvosteluun ja kulttuurisesti yhtenäisen Ruotsin puolesta puhumiseen. Useat puolueen edustajat joutuivat AFA:n ja Vasemmistopuoleen nuorisojärjestön Ung Vänsterin jäsenten väkivaltaisten hyökkäysten kohteeksi. Ruotsidemokaatit saivat 1,44 prosentin kannatuksen, mitä pidettiin puolueen sisällä voittona vaikka se ei riittänytkään edustajan saamiseen valtiopäiville.
Katupartiot Suomessa
Kansalaisten mielipide
Kansalaiset sekä puolustavat että vastustavat katupartioita. Suomen Kuvalehden 8.–11. tammikuuta 2016 tekemän internet-kyselyn mukaan noin neljäsosa vastanneista hyväksyi katupartioinnin, noin puolet vastusti niitä ja loput eivät ottaneet asiaan kantaa. 36 prosenttia kyselyyn vastanneista sanoi turvapaikanhakijoiden heikentäneen Suomessa turvallisuustilannetta. 62 prosenttia sanoi, etteivät turvapaikanhakijat ole muuttaneet Suomea turvattomammaksi. 57 prosenttia Iltalehden kyselyyn vastanneista sanoi 17. tammikuuta mennessä, ettei katupartioita tule kieltää. MTV:n 17. tammikuuta 2016 julkaiseman ajanjaksona 12.–15. tammikuuta 2016 toteutetun kyselyn mukaan 39 prosenttia suomalaisista hyväksyi katupartiot, jotka kertoivat suojaavansa kantasuomalaisia ja vastaajista 45 prosenttia ei hyväksynyt. Vastaajista 15 prosenttia ei ilmoittanut kantaansa; kyselyyn vastasi noin 1 400 täysi-ikäistä suomalaista verkkopaneelissa.
Ruotsidemokraatit
Valtiopäivävaalit 2006
Vuoden 2006 valtiopäivävaaleilla kannatus ei vieläkään riittänyt edustajan saamiseen, ruotsidemokraatit saivat 2,93 prosenttia äänistä. Korkeinta puolueen kannatus oli Landskronan kunnassa, jossa 22,26 prosenttia asukkaista äänesti ruotsidemokraatteja.
Katupartiot Suomessa
Poliitikkojen kanta
Perussuomalaistaustainen ulkoministeri Timo Soini puolsi katupartiointia, mutta tuomitsi rasismin ja maahanmuuttajiin kohdistuvan väkivallan jyrkästi. Silti perussuomalaisista monet puolsivat katupartioita, toiset olivat varauksellisempia. Perussuomalaiset Nuoret tukivat katupartioita.
Valtiovarainministeri Alexander Stubb ilmoitti 13. tammikuuta 2016, että hallitus kokoontuu keskustelemaan siitä, missä oikeudellinen rajapinta on. Stubbin mukaan hallitus voi kieltää rasistiset katupartiot.
Ruotsidemokraatit
Valtiopäivävaalit 2010
Ruotsidemokraatit sai 5,7 % äänistä ja valtiopäiville 20 edustajaa. Vaalitulos johti vaaleja seuranneena päivänä suuriin ruotsidemokraattien vastaisiin mielenosoituksiin. Tukholman keskustaan kokoontui yli 10 000 ihmistä osoittamaan mieltään ruotsidemokraatteja vastaan. Myös Göteborgissa ja Malmössä oli mielenosoituksia. Göteborgin mielenosoitukseen liittyi illalla 20. syyskuuta arviolta 5 000 ihmistä.
Valtiopäivävaalit 2014
Vuoden 2014 valtiopäivävaaleissa ruotsidemokraatit nostivat kannatuksensa 12,9 prosenttiin ja saivat valtiopäiville 49 edustajaa.
Katupartiot Suomessa
Viranomaisten mielipide
Poliisit antoivat katupartioista ristiriitaisia lausuntoja, useimmiten kielteisiä. Poliisiylijohtaja Seppo Kolehmainen sanoi, että katupartiot ovat hyväksyttäviä, jos ne eivät leiki poliisia ja riko lakia. Oikeusministeri Jari Lindström ei pitänyt ongelmana joidenkin katupartioiden jäsenten väkivaltarikostaustaa. Näistä lausunnoista nousi kova väittely sosiaalisessa mediassa. Katupartioiden vastustajat katsoivat Kolehmaisen sietävän rasistisia katupartioita.
Muun muassa sisäministeri Petteri Orpo piti Kolehmaisen lausuntoa tulkinnanvaraisena. Orpo halusi tiukempaa linjaa, koska katupartiotoiminnassa on piirteitä, jotka eivät lisää yleistä turvallisuutta. Kolehmainen täsmensi kantaansa, että rasistiset tai rikolliset katupartiot ovat eri asia kuin vaikkapa nuorten toimintaa valvovat tai yleisestä turvallisuudesta huolehtivat katupartiot. Kolehmaisen mukaan turvattomuutta aiheuttavasta katupartiosta voi vaikkapa soittaa poliisille, ja että katupartiointi ei saa aiheuttaa enemmän ongelmia kuin hyötyä.
Ruotsidemokraatit
Valtiopäivävaalit 2022
Vuoden 2022 valtiopäivävaaleissa ruotsidemokraatit saivat 20,54 prosenttia äänistä ja 73 edustajaa valtiopäiville. Miehistä joka neljäs eli 25 prosenttia äänesti ruotsidemokraatteja. Se oli työttömien eniten suosima puolue.
Katupartiot Suomessa
Viranomaisten mielipide
Suojelupoliisi huolestui katupartioista ja seurasi niitä. Joensuun poliisin mukaan yleinen turvallisuus ja järjestys kuului poliisille ja kaupungin johto tuomitsi katupartioinnin. Monet muutkaan poliisit eivät pitäneet katupartioita tarpeellisina tai toivoneet niitä ja suhtautuivat niihin negatiivisesti. Paikalliset poliisit myös pyrkivät seuraamaan katupartioita. Poliisi piti katupartiotoiminnan laajuutta liioiteltuna.
Ruotsidemokraatit
Valtiopäivävaalit
thumb|right|250px|Puolueen kannatusosuus kunnittain vuoden 2010 valtiopäivävaaleissa: {{legend|#d6a476|0–4 % (valtiopäivävaalien äänikynnys 4 %)}} {{legend|#88a5cf|4–5,7 %}} {{legend|#4040ff;|yli 5,7 % (puolueen kannatus koko maassa 5,7 %)}} Tukholman lääni on kartassa esitetty todellista suuremmassa koossa.
Katupartiot Suomessa
Katupartioiden puolesta
Katupartioita pidettiin tervetulleena, koska poliisin resurssit olivat pienet. Säästöt olivat pienentäneet niitä. Myös pakolaisten harjoittamaa rikollisuutta pelättiin. Tästä yksi esimerkki oli ulkomaalaisten harjoittama naisten ahdistelu. Jo vuosia toiminut Pihtiputaan ”Yöpyövelit”-vartiointi oli saanut paikkakunnalla tapahtuvaa omaisuusrikollisuutta vähennettyä.
Katupartioita vastaan
Katupartioiden sanottiin lisäävän poliisin töitä, kun poliisi joutuu valvomaan katupartioita. Lisäksi polisin työtaakkaa lisää se, että poliisi juoksee niiden antamien vihjeiden perässä.
Katupartioita arvosteltiin ammattitaidon puutteesta. Ylilyöntejä ja oikeuden ottamista omiin käsiin pelättiin. Katupartioihin osallistui paljon äärioikeistolaisina pidettyjä maahanmuuttovastaisia henkilöitä.
Lähinnä äärioikeistolaisten katupartioissa oli väkivaltarikostaustan omaavia henkilöitä. Itsenäiset paikallisryhmät olivat maltillisempia ja niissä oli vähemmän rikostaustan omaavia henkilöitä. Niinpä äärioikeistoon kytkeytyvät katupartiot herättivät suuren yleisön keskuudessa myös huolta ja pelkoa. Katupartoita vastustavat naiset perustivat Joensuussa vuoden 2016 alussa ”Kyllikin siskot”.
Maahanmuuttoa vastustavat katupartiot
Suomessa on toiminut eri lähtökohdista erilaisia maahanmuuttoa vastustavia katupartioita.
Avoimen kansallissosialistinen Suomen vastarintaliike perusti ensimmäisenä Suomessa katupartioita. Lokakuussa 2015 SVL:n katupartio ja antifasistit ottivat yhteen Kiasman edustalla.