cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuusamo
Kallioperä ja vaarat
Paikoin Kuusamossa on myös mannerjäätikön virranneiden sulavesien lajittelemaa ainesta: soraa ja hiekkaa. Lajittuneita maalajeja on etenkin harjujaksojen yhteydessä. Laajin harjujakso kulkee Joukamojärven pohjoispuolelta Kuusamon kirkonkylän kautta Vasaperän Haatajan seutuville ja sieltä edelleen Yli-Kitkan ja Livojärven välisen kannaksen kautta Korojoen latvoille. Toinen huomattava harjujakso sivuaa Kuusamoa etelässä Suomussalmen ja Taivalkosken rajamailla. Siellä täällä maastossa on myös tuulen lajittelemaa ja kuljettamaa lentohiekkaa. Kasvillisuus on sitonut nämä muinaiset hiekkakinokset, dyynit jo vuosituhansia sitten. Kuusamon meijerin ympäristö kirkonkylän pohjoispuolella on tyypillistä tuulen kerrostamaa kukkulamaastoa.
Vesistöt
Kuusamoa halkoo vedenjakaja, joka erottaa Vienanmereen ja Pohjanlahteen laskevat vedet. Pohjois-Kuusamon järvet laskevat vetensä itään Venäjän puolelle Oulanka- ja Pistojokia myöten. Näistä Oulankajoen ja sen sivujokien vesireitti on osa Koutajoen vesistöä ja Pistojoen vesireitti Vienan Kemijoen vesistöä. Etelä-Kuusamon vedet puolestaan laskevat etelään Iijoen vesistöön.
Pohjoisessa Sallan puolelta alkunsa saava Oulankajoki virtaa halki Oulangan kansallispuiston, jossa siihen yhtyvät Maaninkajoki ja Aventojoki. Yläjuoksullaan joki virtaa pitkälti jyhkeässä jyrkkärinteisessä kalliorotkossa muodostaen näyttäviä koskia kuten Taivalkönkään (putouskorkeus 6,2 metriä). Kiutakönkään ja Paanajärven välillä joki kiemurtelee hiekkakerrostumien täyttämässä leveässä, kalliorinteisessä laaksossa. Lähellä valtakunnanrajaa Oulankajokeen yhtyy Kitkajoki, jonka latvajärviä ovat Yli-Kitka ja Ala-Kitka Kuusamon länsirajalla. Kitkajoessa on useita tunnettuja matkailunähtävyyksiä kuten Myllykoski, Aallokko ja Jyrävä. Kuusamon tunnetut rotkolaaksot, kurut ja kanjonit ovat muistoina ikivanhoista kallioperän siirroksista ja jääkauden sulamisvesien vaikutuksesta; tunnetuimmat ovat Kitka- ja Oulankajokiin liittyvät könkäät ja kalliopahdat sekä Etelä-Kuusamon rotkojärvi Julma-Ölkky.
Kuusamon itäisten järvien Kiitämän, Suiningin ja Vuotungin vedet virtaavat koilliseen pitkin Kuusinkijokea, joka yhdessä Oulankajoen kanssa laskee valtakunnanrajan taakse Paanajärveen. Osa tämän joen koskista on kahlittu Vuotunkiin vuonna 1956 rakennetulla Myllykosken voimalaitoksella.
Eteläisin Vienanmereen laskeva vesistö on Pistojoen reitti, jonka kautta laskevat Kuusamon pitäjän keskiosan suuret järvet Kuusamo- ja Muojärvi sekä Joukamojärvi. Kirpistö on ihmisten tekemän toisen lasku-uoman ansiosta niin kutsuttu bifurkaatiojärvi. Sen vedet laskevat kahtaalle: kaivettua uomaa pitkin Kuusinkijokea pitkin Oulangan reittiin ja luontaisesti Muojärveen johtavan salmiyhteyden kautta Pistojoen reittiä kaakkoon.
Iijoen reitti kerää vedet pääosasta Etelä-Kuusamoa ja Posion eteläosista. Kuusamon kaakkoisosan vedet laskevat Suomussalmen reittiin. Alueen järvistä erikoisin on Julma-Ölkky, jonka rantakallioiden jyrkät seinämät ovat paikoin yli 50 metrin korkuiset . Useimmissa Kuusamon järvissä näkyy selvästi seudun maankamaran muodoille ominainen suuntautuneisuus. Alaltaan pienet järvet sijaitsevat mannerjäätikön liikesuunnan mukaisissa painanteissa. Laajemmissa järvissä ilmenee samanlainen suuntaus niemissä ja saarissa sekä niiden väliin jäävissä järvenselissä.
Kasvillisuus
pienoiskuva|Näkymää [[Iivaarasta]] Kuusamon alueen kasvillisuutta hallitsevat kuusimetsät, joissa monin paikoin on rahkoittumisesta johtuvia ”itsemurhakuusikkojen” eli vanhojen kuusikkojen pystyyn kuolemisen piirteitä. Alue on pohjoisen, eteläisen ja itäisen lajiston kohtaamispaikka. Tähän ovat syynä kasvihistorialliset tekijät, kalkkipitoinen kallioperä ja vaihteleva, monenlaisia kasvupaikkoja tarjoava korkokuva. Rotkolaaksoissa, kalkkipitoisten lähteiden reunustoilla ja lettosoilla viihtyvät useat tundra- tai tunturilajit. Etenkin kalkkipitoisten vaarojen rinteillä, missä vesi kostuttaa maaperää, on kasvillisuus rehevää ja muodostaa lehtomaisia metsätyyppejä. Vaatelias kasvilajisto, jonka ansioista Kuusamo on tullut tunnetuksi niin sanottuna Kuusamon lehtokeskuksena, keskittyy Kuusamon pohjoisosien liuskealueille. Kasvistostaan kuuluisia ovat Juuman vuomat, Hautaniitynvuoma ja Jäkälävuoma, jotka ovat Jyrävänniemessä sijaitsevia jäätikön sulamisvesien kaivamia jokiuomia. Näiden rotkojen pohjilla ja kalliopahdoilla kasvaa erilaisia rikkolajeja, lapinvuokkoa, varvassaraa, tunturiarhoa ja tunturiarnikkia. Taivalkönkään ja Kiutakönkään dolomiittikallioilla on pohjoisia lajeja kuten ailakkia, pahtahanhikkia ja saraketta, joiden lähimpiä tunnettuja kasvupaikkoja ovat Kuolan niemimaa ja Kölin vuoristo. Metsät Kuusamossa ovat yleensä harvahkoja. Puiden kasvu on hidasta, ja tukkipuukierron kesto on noin 80 vuotta. Yleisin metsätyyppi on variksenmarja-mustikkatyyppi.
Suot peittävät noin kolmanneksen Kuusamon pinta-alasta. Suokasvillisuutensa puolesta alue kuuluu niin kutsuttuun Peräpohjolan aapasuovyöhykkeeseen. Oma lukunsa ovat rinnesuot, joiden synty liittyy läheisesti ilmaston viileyteen ja runsaaseen ilmankosteuteen.
Eläimistö
Kuusamon eläimistö on verrattain runsaslajinen. Kaikkia suurpetoja – karhua, sutta, ilvestä ja ahmaa – esiintyy Kuusamon alueella. Pienemmistä petoeläimistä merkittäviä ovat kettu, supikoira, kärppä, lumikko, minkki, näätä, mäyrä ja saukko. Alueen yleisimpiä lintuja kesäaikaan ovat pajulintu, järripeippo, pyy, leppälintu, peippo ja kuukkeli. Avosoiden linnuista tavallisia ovat muun muassa kurki, joutsen ja metsähanhi.
Ilmasto
Vuoden keskilämpötila on 0 °C ja kasvukauden pituus 135 vuorokautta. Kuusamon säähavaintoasemalle on laskettu suurin talven ankaruutta kuvaava indeksi koko Suomessa. Vuotuinen sademäärä alueella on noin 520 mm. Alueen suurilmastolle ovat ominaisia mantereiset suuresti vaihtelevat lämpösuhteet ja viileistä oloista johtuvat merelliset kosteussuhteet. Kuusamo kuuluu myös Suomen runsaslumisimpiin seutuihin. Lumipeite voi pysyä maassa noin 200 vuorokautta lokakuun alkupuolelta toukokuun puoliväliin. Runsaan lumisuuden vuoksi Kuusamon metsät ovat Suomen pahimmin lumituhoista kärsiviä alueita. Kuusamon pakkasennätys on −48 °C, joka mitattiin tammikuussa 1985 Kiutakönkään mittauspisteessä. Lämpöennätys taas on +31,2 °C heinäkuulta 2003. Sadepäiviä on keskimäärin 212 vuodessa.
Historia
vasen|pienoiskuva|Kuusamon Lämsänkylästä löytynyt, vuosien 1050 ja 1250 välillä valmistettu hopea-aarre. Siihen kuuluu kaula- ja rannerenkaiden lisäksi hevosenkenkäsolkia sekä kirvesriipus.
Alkuajat
Kuusamossa on ollut asutusta jo kivikaudella. Siitä on löytynyt runsaasti merkkejä ajalta 2000–3000 eaa. Kivikautista esineistöä on löydetty muun muassa Ahvensalmelta sekä Poussunjärven ja Verkkosalmen rannoilta. Rautakauden aikaista esineistöä edustavat Suolijärven rannalta löydetyt kuparisoljet ja hopeisen kaularenkaan kappaleet.
Keskiajalta 1800-luvulle
Alkuaan Kuusamo luettiin Kemin Lappiin. Seudulla sijaitsi Kemin Lapin kaksi eteläisintä saamelaiskylää, Kitkan kylä Kitkajärven pohjoisrannalla nykyisen Posion kunnan alueella ja Maanselän kylä Kuusamojärven pohjoisrannalla. Muut Kemin Lapin kylät olivat Kemijärvi, Sodankylä, Sompio, Kittilä, Kuolajärvi ja Inari. Kemin Lapin saamelaiset olivat yleensä metsästeleviä ja kalastelevia puolipaimentolaisia, jotka omistivat myös jossain määrin porokarjaa. Kuusamon alueella asustaneet saamelaiset hankkivat elantonsa kuitenkin pääasiassa villipeurojen pyynnillä ja kalastuksella.
1670-luvulla Kuusamoon saapui väestöä Kainuusta, Sotkamon, Paltamon ja Pudasjärven ja Iin pitäjistä sekä lännestä Tornio- ja Kemijoenvarresta. Saamelaiset haastoivat uudisasuttajia käräjille luvattomasta tunkeutumisesta alueilleen, mutta uudisasuttajien poikkeuksellisen suuri määrä – vuonna 1685 jo lähes 200 henkeä – merkitsi sitä, että oikeuslaitoksella ei ollut paljonkaan käytännön mahdollisuuksia puuttua tapahtuneeseen. Uudisasukkaiden muutto Kuusamon alueelle johti saamelaiskulttuurin nopeaan tuhoutumiseen. Pastori Laguksen antamien tietojen perusteella vuonna 1713 Kuusamossa asui 79 uudisasukas- ja 10 saamelaisperhettä, mutta 1760-luvulla koko Kuusamon alueella ei ollut enää ainuttakaan saamelaista. Saamelaisasutuksesta kertovat yhä mm. hautapaikat, asumusten jäännökset tulisijoineen ja noitarummut sekä nykypäiviin asti säilynyt rikas saamenkielinen paikannimistö. Uudisasukkaiden mukana maanviljely nousi vähitellen tärkeimmäksi elinkeinoksi. Maatalouden ohella harjoitettiin poronhoitoa ja tervanpolttoa. Asumukset jouduttiin usein pystyttämään tiettömien taipaleiden taakse ja ainoana kulkuvälineenä oli pitkä sulavaliikkeinen vene ja metsissä poro.
Omaksi seurakunnakseen Kuusamo erotettiin Kemin Lapista vuonna 1675 ja ensimmäisen kirkkonsa se sai viisi vuotta myöhemmin. Kuusamon ensimmäinen kirkkoherra oli Gabriel Tuderus. Kuusamon emäseurakunta ulottui tuolloin Iijoen latvoilta Inarin Lappiin. Vuonna 1747 erotettiin Sodankylä omaksi seurakunnakseen, ja samana vuonna erosi Inari sekä edelleen vuonna 1776 Kuolajärven pitäjä. Pääosin Kuusamon länsiosasta muodostettu Posion kunta alkoi toimia vuoden 1926 alussa.
pienoiskuva|vasen|Kuusamon kirkko Pitäjän asukasluku oli vuonna 1718 vain 615, mutta pari vuosikymmentä myöhemmin jo yli tuhat. Korkea kuolleisuus verotti väestöä kuitenkin 1780-luvun alussa. Väestönkato johtui neljästä perättäisestä katovuodesta ja niitä seuranneesta isorokkoepidemiasta. Korkean syntyvyyden ansiosta väkiluku lisääntyi kuitenkin niin, että vuosisadan vaihteessa se oli yli 3 000. Vuodet 1800 ja 1802 olivat pahoja katovuosia ja kuolleisuus oli tuolloin 40 %. Vuonna 1880 oli asukasluku kohonnut 6 750:een ja 1900 asukkaita oli jo 9 813. Väkiluku väheni 1920-luvulla, jolloin alueliitokset Posioon toteutuivat. Kuusamon kehitykseen on vaikuttanut erityisesti sen asema Venäjän rajanaapurina. Naapuruudesta on ollut pitäjän asukkaille sekä hyötyä että haittaa. Usein syntyi kahnausta kuusamolaisten poromiesten ja vienankarjalaisten rajatonpoikien kesken, jotka ampuivat rajan yli menneitä kuusamolaisten poroja. Rajanaapuruudesta koitunut hyöty oli kuitenkin suurempi, sillä Kuusamon alue oli Vienanmeren ja Pohjanlahden välisen kaupan risteyspaikka. Kuusamossa toimi 1700- ja 1800-luvulla useita huomattavia kauppiastalonpoikia, jotka ostivat poroja, turkiksia, lintuja ja kalaa Vienanmeren kauppapaikoista, Vienan Kemistä, Kieretistä ja Knäsöistä ja myivät niitä Pohjanlahden kauppapaikkoihin Rovaniemelle, Tornioon, Iihin ja Ouluun. Tärkeitä kauppa-artikkeleita olivat myös vilja, hamppu ja pellava. Kauppatiet kulkivat Kuusamosta aina Ruijan rannikolle saakka. Myös eräät raha- ja hopealöydöt osoittavat Kuusamon olleen jo 1100- ja 1300-luvulla yksi Novgorodin kaukokaupan etappipaikoista.
1900-luku
Ensimmäinen maailmansota merkitsi vakavaa iskua elinkeinoelämälle, sillä rajan sulkeuduttua pitäjä menetti kaupanvälittäjän asemansa. Samoin menetettiin tukkisavotat ja muut työmahdollisuudet rajan takana. Toinen maailmansota oli niin ikään tuhoisa pitäjälle, sillä sodassa kaatui yli 500 kuusamolaista. Syksyllä 1944 Itä-Karjalasta Kiestingin suunnasta Kuusamon kautta pohjoiseen vetäytyneet saksalaiset sotajoukot tuhosivat pääosin polttamalla suurimman osan Kuusamon asutuksesta. Kirkonkylän osalta tuho oli lähes täydellinen: vain muutama rakennus jäi pystyyn, nämäkin pahoin vaurioituneina. Venäläiset joukot, jotka saksalaisten vetäytymisen jälkeen rauhansopimusta rikkoen miehittivät Kuusamon, rakensivat Kirkkokedon alueelle joukoilleen ”korsukaupungin”. Myöhemmin vetäytyessään alueelta puna-armeija täydensi Kuusamon tuhoa rikkomalla ja varastamalla suomalaisten yksityisomaisuutta ja räjäyttämällä kaikki Salpa-linjan teräsbetonibunkkerit.
Aluemuutokset
Kuusamon seurakunnasta erotettiin Posion seurakunta, joka aloitti aloitti toimintansa vuosien 1925 ja 1926 vaihteessa. Tuolloin katsottiin myös Posion kunnan syntyneen. Uusi seurakunta ja kunta muodostettiin pääasiassa Kuusamoon kuuluneista alueista. Pienempiä osia liitettiin Posion eteläosaan Taivalkoskesta, länsiosaan Pudasjärvestä ja luoteisnurkkaan Rovaniemen pitäjästä. Senaatti päätti Posion seurakunnan perustamisesta jo vuonna 1908, mutta päätöksen toteutuminen viivästyi muun muassa kirkon puuttumisen takia.
Nimi
Aluetta alettiin kutsua Kuusamoksi 1690-luvun alussa Kuusamojärven mukaan. Ei ole varmaa tietoa, mistä järvi on saanut nimensä, mutta Kuusamon entinen apulaispappi Elias Lagus (1741–1819) katsoi sen olevan saamelaista alkuperää ja tarkoittavan kuusimaata. Nimen taustalla voisi olla myös kuusama eli lehtokuusama, joka oletettavasti on kasvanut Kuusamojärven rannalla.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Kuusamossa oli 15 386 asukasta, joista 9 820 asui taajamissa, 5 406 haja-asutusalueilla ja 160:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kuusamon taajama-aste on siten 64,5 %. Kuusamon taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Kuusamossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Kuusamo on vanhoillislestadiolaisuuden vahvaa tukialuetta. Kuusamossa toimivat Kuusamon, Käylän, Määttälän, Vasaraperän, Viirinkylän ja Vuotungin rauhanyhdistykset. Helluntaiherätystä Kuusamossa edustaa Kuusamon helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kuusamon alueella toimii Oulun ortodoksinen seurakunta.
Matkailu
Suomen kunnista Kuusamossa on viidenneksi eniten kesämökkejä. Vuoden 2009 alussa niiden määräksi ilmoitettiin 6 300 kappaletta. Matkailijoiden vapaa-ajanvietteeksi on tarjolla muun muassa koskenlaskua, patikointia, moottorikelkkailua, kalastusta, metsästystä ja laskettelua. Kunnassa sijaitsee Suomessa eläviin suurpetoihin keskittynyt eläintarha, Kuusamon Suurpetokeskus.
Karhunkierros
pienoiskuva|[[Karhunkierros Oulangan kansallispuistossa]] Kuusamon kuuluisin vaellusreitti on pääosin Oulangan kansallispuistossa kulkeva Karhunkierros, jonka kokonaispituus on noin 82 kilometriä. Pienen Karhunkierroksen lähtö- ja päätepiste on Juuman kylässä ja pituus noin 12 kilometriä. Pienen Karhunkierroksen varrella on useita pysähdyspisteitä ja nähtävyyksiä, muun muassa Jyrävän putous, joka on yksi Suomen korkeimmista putouksista. Vuonna 2006 ensi-iltansa saaneen elokuvan Suden arvoitus kuvauksia tehtiin Jyrävän putouksen juurella.
Ruka
Ruka on Kuusamon talvimatkailun keskus, joka sijaitsee Kuusamosta noin 25 kilometriä pohjoiseen. Rukatunturin korkeus merenpinnasta on noin 490 metriä. Ruka ei kuitenkaan ole tunturi vaan vaara, sillä sen huipulla on kasvanut puita, jotka on hakattu pois rinteiden ja hissien tieltä. Ruka tosin saavuttaa yhtenäisen metsän rajan, joka on näillä Suomen eteläisimpinä pidettyjen tuntureiden leveyspiireillä useimmiten 400–450 metriä merenpinnan yläpuolella. Varsinaiset aidot Koillismaan avotunturit ovat jääneet Venäjän rajan taakse (muun muassa Nuorunen (577 m) ja Mäntytunturi (550 m)).
Urheiluseurat
Kuusamossa toimii useita urheiluseuroja. Kuusamon Pallo-Karhut keskittyy jalkapalloon, jääkiekkoon, lentopalloon ja salibandyyn. Pallo-Karhujen naisten lentopallojoukkue Pölkky Kuusamo pelaa korkeimmalla sarjatasolla, lentopallon mestaruusliigassa. Kuusamon Erä-Veikot keskittyy hiihtoon, mäkihyppyyn ja yhdistettyyn, suunnistukseen, uintiin, voimailuun, yleisurheiluun, keilailuun ja tanssiin. Kuusamossa toimivat myös voimisteluseura Kuusamon Naisvoimistelijat, alppihiihtoseura Ruka Slalom, ampumaseura Kuusamon Ampujat, karateseura Shotokai Kuusamo, golfseura Kuusamo Golf, squashseura Sc-Ruka, pyöräilyseura Cyclos Kuusamo, kilpakalastusseura Kuusamon uistinseura, ratsastusseura Kitkan Ratsastajat sekä Kuusamon Senioritanssijat ja Kuusamon Soutajat. <!--
2000-luku
-->
Kaivoslain mukaiset valtaukset Kuusamon alueella
Kauppa- ja teollisuusministeriö hyväksyi 19. tammikuuta 2007 kanadalaisen Cooper Minerals Inc:n omistuksessa olevan Namura Finland Oy:n uraanivaltaushakemukset Kuusamossa Kitkajärven rantaan Kouvervaaran–Naatikkavaaran–Jäkäläniemen alueelle. Lupa antoi Namura Finland Oy:lle oikeuden radontutkimukseen ja valtaukset olivat voimassa vuoden. Valtausoikeudet koskivat 10 valtausaluetta, joiden kokonaispinta-ala on noin 8,6 km². Yhtiö otaksui valtausalueilta löytyvän kuparia ja uraania.
Tapahtumat
Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Kuusamossa vuosina 1961 ja 1985.
Ruokakulttuuri
Kuusamon pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kalapotut, voisula-sipulikastike, hillasoppa ja marjakukko.
Lombardian ympäriajo 2011
Lombardian ympäriajo 2011 oli 106. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 241 kilometrin reitillä Milanosta Leccoon 15. lokakuuta 2011. Lecco oli maalipaikkana ensimmäisen kerran. Lombardian ympäriajo järjestettiin 2011 viimeisen kerran perinteisellä paikallaan lokakuun puolivälissä, vuoden 2012 kilpailu käydään syyskuun lopussa.
Oliver Zaugg voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä Villa Verganon nousussa kymmenen kilometriä ennen maalia. Hän saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton. Hän ylitti maaliviivan kahdeksan sekuntia ennen viiden ajajan ryhmää. Daniel Martin sijoittui kilpailussa toiseksi ja Joaquim Rodríguez kolmanneksi.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta: Acqua & Sapone, Ag2r-La Mondiale, Androni Giocattoli, Astana Team, BMC Racing Team, Colnago-CSF Inox, Team Europcar, Euskaltel-Euskadi, Farnese Vini-Neri Sottoli, FDJ, Garmin-Cervélo, Geox-TMC, Team HTC-Highroad, Katjuša, Lampre-ISD, Team Leopard-Trek, Liquigas-Cannondale, Team Movistar, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team RadioShack, Team Saxo Bank-Sungard, Team Sky, Vacansoleil-DCM.
Kortejärvi (Padasjoki)
Kortejärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella  sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130 metriä mpy.
Sykkivä muuttuja
Sykkivät muuttujat ovat muuttuvia tähtiä, jotka vaihtavat enemmän tai vähemmän säännöllisessä jaksossa kirkkauttaan ja kokoaan. Jaksot vaihtelevat pituudeltaan: lyhyissä vuorokausien tai kuukausien mittaisissa jaksoissa valonvaihtelu ei ole kovin suurta, mutta jos jakson pituus alkaa olla vuoden verran, niin muutos voi olla hyvinkin iso.
Muuttuvista tähdistä suurin osa on sykkiviä muuttujia. Kirkkauden aaltomainen vaihtelu paljastaa tähden sykkimisen. Suurimmillaan tähden läpimitta saattaa muuttua jopa kaksinkertaiseksi sen pienimpään kokoon nähden. Tärkein sykkivien muuttujien ryhmä on kefeidit, jotka ovat ylijättiläisiä.
Tn
Tn tarkoittaa seuraavia asioita:
PERT
PERT (Program Evaluation and Review Technique) on menetelmä, jonka avulla voidaan suunnitella ja aikatauluttaa kompleksisen projektin kulkua olosuhteissa, joissa ei ole mahdollista etukäteen arvioida tarkkaan yksittäisten projektin tehtävien viemää aikaa.
Yleistä
PERT-menetelmän käyttö edellyttää sitä, että projektien eri tehtävistä voidaan piirtää vuokaavio, ns. toimintaverkko, jossa projektin eteneminen ja eri tehtävien väliset riippuvuudet tulevat esiin. Myös eri tehtävien vaatimasta ajasta on pystyttävä antamaan jonkinlaiset skaala-arviot. PERT-menetelmä perustuu siihen, että tehtävien kestoaikojen vaihteluvälistä voidaan tehdä tilastollisia analyysejä.
PERT-menetelmän vahvuutena on pidetty sitä, että se korostaa aikatauluarvioiden epävarmuutta, kertoen vain ajakohdan, johon mennessä jonkin projektin vaihteen voi odottaa valmistuvan. PERT-kaavio tuo myös hyvin esiin projektin ns. kriittisen polun, ja kiinnittää huomion niihin tehtäviin, joilla on suurin vaikutus projektin riskiin epäonnistua.
Projektin toimintaverkon piirtäminen
PERT-analyysiin ensimmäinen vaihe on PERT-kaavion piirtäminen. PERT-kaavio on toimintaverkko, joka kuvaa projektin etenemisjärjestystä, ja eri tehtävien suoritusjärjestys ja keskinäiset riippuvuudet tulevat siitä esille. Suoritettavia tehtäviä kuvataan nuolilla, jotka johtavat yhdestä projektivaiheesta toiseen. Kaaviossa tehtävät voidaan yksilöitä vaikkapa kirjaimilla (tehtävä A, tehtävä B, jne). Projektivaiheita taas voidaan kuvata laatikoilla, joita nuolet yhdistävät.
Tässä pienessä esimerkissä arvioimme seuraavanlaista, kuvitteellista ohjelmistoprojektia, jossa projektihenkilökunnan pitää suorittaa seuraavat tehtävät: * Tehtävä A: ohjelmamoduulin X suunnittelu * Tehtävä B: ohjelmamoduulin X toteutus (tehtävän A jälkeen) * Tehtävä C: ohjelmamoduulin Y suunnittelu * Tehtävä D: ohjelmamoduulin Y toteutus (tehtävän C jälkeen) * Tehtävä E: ohjelmamoduulien integrointi (tehtävien B ja D jälkeen) * Tehtävä F: testauksen suunnittelu * Tehtävä G: integrointitestien toteutus (tehtävän F jälkeen) * Tehtävä H: integrointitestaus (tehtävien E ja G jälkeen) * Tehtävä I: tyyppihyväksyntätestien toteutus (tehtävän F jälkeen) * Tehtävä J: tyyppihyväksyntätestaus (tehtävien H ja I jälkeen)
Näillä tiedoilla voimme piirtää tilanteesta toimintaverkon (ks. Kuva 1). Kuvassa projektin tehtäviä kuvaaviin nuoliin on merkitty ko. tehtävän tunnistekirjain. Projektin vaiheita kuvaaviin laatikkohin on merkitty vasempaa yläkulmaan ko. vaiheen tunnistenumero. Näin esimerkiksi nuoli C kuvaa heti projekti alussa aloitettavaa tehtävää "ohjelmamoduulin Y suunnittelu". Sen suorittamisen jälkeen ollaan vaiheessa 3, jolloin toteutussuunnitelma moduulille Y on siis valmis.
thumb|500px|center|Kuva 1: PERT-kaavion ensimmäinen versio.
Huomaa, että mikäli tiettyyn projektivaiheeseen voidaan saapua useita eri nuolireittejä pitkin, kaavio tulee ymmärtää siten, että kaikkien nuolten kuvaamien tehtävien tulee olla valmiita, ennen kuin ko. vaiheeseen asti on todella päästy. Esimerkiksi vaiheeseen 6 voidaan saapua kolmea eri reitti pitkin: A+B+E, C+D+E tai F+G. Jotta vaihe 6 olisi saavutettu, pitää siis kaikkien tehtävien A-G olla ensin suoritettu. Toimintaverkko kuvaa näin reaalimaailman tilannetta: jotta vaiheen 6 jälkeen voitaisiin suorittaa suunniteltu ohjelmiston integrointitestaus (tehtävä H), pitää testattavan ohjelmiston toki olla ensin suunniteltu, toteutettu ja integroitu, sekä testauksessa ajettavaksi tarkoitetun ingegrointitestisetin suunniteltu ja toteutettu.
Tehtävien keston ennustaminen
Seuraavaksi pitää arvioida, kuinka kauan aikaa kunkin yksittäisen tehtävän suorittaminen voi viedä. Optimistinen aika-arvio to on arvaus siitä, kuinka nopeasti tehtävän voisi saada suoritetuksi, jos kaikki mahdollinen sujuisi hyvin – pois lukien suoranaiset ihmeet. Normaali aika-arvio tn on arvio siitä, kuinka kauan aikaa vastaavanlaisten tehtävän tekeminen yleensä vie. Pessimistinen aika-arvio tp taas näkemys tehtävän kestosta silloin, jos kaikki ko. tehtävään liittyvät, suhteellisen todennäköiset riskit toteutuvat.
Ennuste projektin tehtävän todellisesta kestosta, te, lasketaan seuraavalla kaavalla, jossa normaaliarvio saa isomman painotuksen kuin muut arviot.
Oletamme nyt, että kuvitteellisen esimerkkiprojektimme henkilökunta on saanut tutustua projektin tuleviin tehtäviin, ja antanut parhaat arvionsa tehtävien kestoista, harkiten tarvittua aikaa niin parhaassa, tavallisessa kuin pahimmassakin tilanteessa. Ao. taulukossa on esitetty eri tehtäville arvioidut kestot, sekä niistä ym. kaavalla laskettu tehtävän ennustekesto.
Kun yo. taulukosta saatavat eri tehtävien ennustekestot sijoitetaan PERT-kaavioon (ks Kuva 2), voimme sen jälkeen laskea, kuinka kauan projektivaiheeseen pääseminen voi pisimmillään kestää. Kaaviossa on merkitty kunkin tehtävän tunnistekirjaimen alle ko. tehtävän ennustettu kesto, te. thumb|500px|center|Kuva 2: PERT-kaavion toinen versio.
Tehtävien ennustettuja kestoja yhteen laskemalla päätellä koko suorituspolun kesto, tiettyyn vaiheeseen saakka:
Eri suoritusreittien pisimät kestot merkitään PERT-kaaviossa projektin ko. vaihetta kuvaavan laatikon vasempaan alanurkkaan (ks. Kuva 3).
thumb|500px|center|Kuva 3: PERT-kaavion kolmas versio.
Kaaviosta saadaan nyt hyvä käsitys siitä, miten projekti todennäköisesti etenee. Voidaan huomata, että pisin suoritusreitti kulkee tehtävien C ja D kautta – ohjelmamoduulin Y suunnittelu ja toteutus ovat siis projektin kannalta kriittisiä tehtäviä. Projektin kriittinen polku on merkitty kaavioon punaisin tehtävänuolin.
Kaaviosta voidaan myös huomata, että välivaiheen 6 saavuttaminen aikataulussa näyttää varsin mahdolliselta, koska te(vaihe 6) on vain 51,5 päivää, mutta vaiheen varsinaisena tavoitteena on vasta 60. päivä. Koko projektin suorittaminen aikataulussa näyttää sekin mahdolliselta, vaikkakin välitavoitetta pienemmälä marginaalilla, koska te(vaihe 8) on 77.5 päivää, ja koko projektin olisi tarkoitus valmistua 80. päivään mennessä.
Tehtäviin liittyvä keskihajonta
Tietyn tehtävän kestoarvioiden keskihajontaa (merk. s) voidaan pitää jonkinlaisena mittarina siitä, kuinka epävarmaa ko. tehtävän suorittamisen onnistuminen on. Mitä kauempana tehtävän optimistinen ja pessimistinen aika-arvio ovat toisistaan, sitä epäluottavampi on myös koko arvio siitä, kuinka paljon aikaa tehtävän suorittamiseen voi ylipäätään kulua. Tehtävien kestoarvoiden keskihajonta voidaan laskea seuraavalla kaavalla:
Ao. taulukossa on esitetty eri tehtävistä annetuille aika-arvioille laskettu keskihajonta:
Eve Hietamies
Tuija Eveliina ”Eve” Hietamies (s. 14. lokakuuta 1964 Lappeenranta) on suomalainen kirjailija ja Apu-lehden toimittaja.
PERT
Tehtäviin liittyvä keskihajonta
PERT-kaavioon merkitään nyt eri tehtävien kestoille lasketut keskihajonta-arvot (ks. Kuva 4). Saatuja keskihajonta-lukuja tarvitaan jatkossa projektin aikataulussa pysymisen todennäköisyyden laskemiseen. thumb|500px|center|Kuva 4: PERT-kaavion neljäs versio.
Eve Hietamies
Tausta
Lappeenrannassa lapsuutensa viettänyt Hietamies muutti vuonna 1974 Helsinkiin, jossa asuu nykyisin. Hänen vanhempansa ovat kirjailija Laila Hirvisaari (ent. Hietamies) sekä ”viihteen sekatyömies” Heikki Hietamies.
PERT
Vaiheisiin liittyvä keskihajonta
Projektin tietyn vaiheen keskihajonta riippuu vaiheeseen tuovan suorituspolkun keskihajonnasta. Tietyn suorituspolun tehtävien keskihajonta-arvoja ei voi laskea yhteen suoraan, vaan ensin on laskettava polun eri tehtävien keskihajontojen neliöt yhteen, ja sitten otettava tästä summasta neliöjuuri. Esimerkiksi suorituspolun (A+B) keskihajonta lasketaan siis kaavalla
Eve Hietamies
Romaanit
Hietamieheltä on ilmestynyt kymmenen romaania, jotka on kustantanut Otava. Esikoisromaani Huomenna on paremmin ilmestyi vuonna 1986 ja herätti ilmestyessään suurta hyväksyntää. Seuraava romaani, Äitienpäivätyttö, ilmestyi vuonna 1987.
PERT
Vaiheisiin liittyvä keskihajonta
Mikäli suorituspolkuja tiettyyn vaiheeseen pääsemiseksi on useita, katsotaan suorituspolkujen suurin keskihajontaluku ko. vaiheen keskihajonta-arvoksi. Tässä esimerkki laskukaavasta, projektin vaiheeseen 4 liittyen:
Eve Hietamies
Romaanit
Sen jälkeen tahti on hieman hiljennyt ja romaaneiden ilmestymisväli harventunut; kolmas romaani Puujalkakukka ilmestyi vuonna 1989, neljäs Teräsmiehen morsian vuonna 1995 ja viides, Sydän toivoa täynnä -televisiosarjaan perustuva romaani Niin paljon kuuluu rakkauteen vuonna 1999. Puujalkakukassa Hietamies kuvaa asumisyhteisön arkea ja Teräsmiehen morsiamessa nuoren avioparin ongelmallista parisuhdetta.
PERT
Vaiheisiin liittyvä keskihajonta
Svaihe4
Vaiheeseen 4 liittyvä keskihajonta-arvo on siis tässä suurin niistä keskihajontaluvuista, jotka ovat laskettavissa ko. vaiheeseen liittyvistä suorituspoluista (A+B) tai (C+D).
Eve Hietamies
Romaanit
Hietamies kuvaa tuotannossaan pääsääntöisesti nuoria kaupunkilaisnaisia, heidän suhteitaan ja elämänkohtaloitaan. Hietamies kuvaa romaaneissaan rakastamisen vaikeutta, risaista perhe-elämää, yhteiselämisen iloja ja kurjuuksia, avioelämän solmuja sekä keskenmenoja hieman tumminkin sävyin, mutta käyttää romaaneissaan myös huumoria.
Televisiosarjat
Suuri yleisö tuntee Hietamiehen myös monista hänen kirjoittamistaan televisiosarjoista. Isänsä Heikki Hietamiehen kanssa hän kirjoitti vuonna 1994 TV1:lle Kovaa maata -sarjan, joka kuvasi helsinkiläisperheen uutta alkua maaseudulla. Sarjaan tehtiin syksyllä 1997 erikoispitkä päätösjakso.
Myös seuraavan sarjan kirjoittamisen Hietamies aloitti isänsä kanssa ja vuonna 1997 esitettiin suursuosioon nousseen lähiöravintolan elämää kuvanneen Sydän toivoa täynnä -sarjan ensimmäiset osat MTV3-kanavalla. Vuonna 1999 esitettiin sarjan uudet jaksot, jotka Hietamies oli kirjoittanut yhdessä Liisa Urpelaisen kanssa.
Joulukuussa 2003 esitettiin Hietamiehen ja hänen äitinsä Laila Hirvisaaren yhdessä kirjoittama draamasarja Kirje isältä, joka kuvasi jatkosodan loppuvaiheita kotirintamalla. Yhteistyönä on syntynyt myös sarja Tauno Tukevan sota, joka esitettiin syksyllä 2010.
Kirjat
Kustantaja Otava ellei toisin mainita.
PERT
Vaiheisiin liittyvä keskihajonta
thumb|500px|center|Kuva 5: PERT-kaavion viimeinen versio.
Todennäköisyyksien arviointi
Projektin tietyn vaiheen aikataulussa saavuttamisen todennäköisyytta voidaan nyt arvioida ko. vaiheen tunnusluvulla z. Tunnusluku lasketaan kaavalla:
jossa T on tarkasteltavalle vaiheelle asetettu tavoiteaika, te vaiheen ennustettu saavuttamisaika, ja s ko. vaiheelle laskettu keskihajonta-arvo. Näin voidaan laskea z-arvot niille kahdelle projektivaiheelle, joille olemma asettaneet tavoitearvon:
Tavoiteaika T = 60 päivää, ennustettu aika te = 51,5 päivää, ja vaiheen keskihajonta-arvo s = 2,61.
Nyt.
Ym. z-arvot voidaan nyt muuttaa todennäköisyyksiksi standardinormaalijakauman avulla (ks. Kuva 6). Kuvassa näkyvä vihreä funktio on standardinormaalijakauman kertymäfunktio (eli siten, että \mu=0 ja ). Tarkempi taulukko funktion arvoista ("Approximate values of the standard normal distribution function") on saatavilla esim. osoitteessa http://www.fmi.uni-sofia.bg/vesta/Virtual_Labs/tables/tables1.html.
thumb|500px|Kuva 6: Normaalijakauman kertymäfunktioiden kuvaajia.
Koko projektin onnistumisen mahdollisuuksia voisi siis ehkä yrittää parantaa, esim. aikaistamalla vaiheen 6 suunniteltua tavoitepäivää, jolloin integrointitestaus (tehtävä H) pääsisi alkamaan aikaisemmin.
Kritiikkiä
Pienissä projekteissa (kuten sivulla olleessa kuvitteellisessa ohjelmistoprojektissa), joissa on vain vähän tehtäviä, ym. olettamus ei aina pidä paikkaansa, ja PERT-menetelmällä saadut tulokset eivät ole luotettavia.
Marconi Company
thumb|Marconin radioasema [[Somersetissa vuonna 1921.]] Marconi on Guglielmo Marconin vuonna 1897 alun perin nimellä The Wireless Telegraph & Signal Company perustama radiolaitteita valmistava yritys. Vuonna 1900 yritys muutti nimekseen Marconi's Wireless Telegraph Company. Yritys päätyi English Electricin haltuun 1946 ja vuonna 1963 sen nimeksi tuli Marconi Company Limited. English Electric fuusioitui 1968 brittiläisen General Electric Company plc:n kanssa, ja 1987 Marconin nimeksi tuli GEC-Marconi Limited. Vuonna 1998 nimi vaihdettiin Marconi Electronic Systems Limitediksi ja vuonna 1999 General Electric Company nimettiin Marconi plc:ksi. Vuonna 1999 Marconi Electronic Systems sulautettiin British Aerospaceen josta muodostettiin myöhemmin BAE Systems. Ericsson osti suurimman osan Marconin jäljelle jääneistä toiminnoista vuonna 2005. Lopusta yhtiöstä muodostettiin Telent.
SNCASO SO.9000 Trident
SNCASO SO.9000 Trident oli ranskalainen koelentokone 1950-luvun alusta. Siinä testattiin rakettimoottoria.
Lucien Serventy suunnitteli koneen vuonna 1949. Ensimmäisen prototyypin ensilento tapahtui 2. maaliskuuta 1953. Rakettimoottoria testattiin vasta syyskuussa 1954. Vuoteen 1956 mennessä koneella tehtiin 96 koelentoa. Kehityshanke päättyi 1958, jolloin tiedettiin, etteivät nopeatkaan suihkuhävittäjät tarvitse rakettimoottoreita.
Kälviä
thumb|275px|Kälviän keskustaa. pienoiskuva|275x275px|Kälviän kruununmakasiini. Kälviä on entinen Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Pohjanmaahan kuuluvassa Kokkolan seutukunnassa, Länsi-Suomen läänissä Perämeren rannalla. Kälviän, Lohtajan ja Ullavan valtuustot päättivät kuntaliitoksesta Kokkolan kanssa 3. joulukuuta 2007, ja liitos astui voimaan 1. tammikuuta 2009. Uuden kaupungin nimeksi tuli Kokkola. Kälviä oli yksikielisesti suomenkielinen kunta ja siellä asui ennen kunnan lakkautusta 0 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² oli merialueita ja 0 km² sisävesiä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km². Kälviän naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkautusta Halsua, Kannus, Kaustinen, Kokkola, Kruunupyy, Lestijärvi, Lohtaja, Toholampi ja Ullava. Entisiä naapurikuntia olivat Kruunupyyhyn vuonna 1969 liitetty Alaveteli ja Kokkolaan vuonna 1977 liitetty Kaarlela.
Maantiede
Vuoteen 1997 saakka Kälviä kuului Vaasan lääniin ja sen jälkeen vuoteen 2009 Länsi-Suomen lääniin.
Entisen Kälviän kunnan alueella sijaitsee luonnonsuojelualue Kotkanneva.
Historiaa
Ullavan ja Kälviän alueen vanhimmat asutusmuistot palautuvat mesoliittiseen aikaan esikeraamisen kulttuurin vaiheeseen. Pyyntiväestöä oli asettunut jo sen merenlahden rannoille, josta myöhemmin kehittyi Ullavanjärvi. Pyyntiväestoä näyttää liikkuneen seudulla koko kivi -ja pronssikauden ajan eli noin kuuden tuhannen vuoden ajan. Kälviän alueelta on löydetty kivikautisia kodanpohjia ja asuinpainanteita. Tällaisia kohteita on löydetty esimerkiksi Pahaportaanrämeen ja Miekkakaaran alueilta, ja asuinpaikat on ajoitettu tyypillisen ja myöhäisen kampakeramiikan ajalle. Muinaisella merenrannalla sijainneita pyyntikulttuurien asuinpaikkoja tunnetaan niinkin alhaalta kuin 40 metrin korkeudelta, mikä vastaisi ajallisesti pronssikauden alkua noin 1500–1300 eaa. Sen sijaan tunnetaan joukko kiviröykkiöitä, jotka liittyvät näiden vaiheiden rannankorkeuksiin. Tunnettujen vastineiden perusteella voidaan olettaa, että pronssikauden ja varhaisen rautakauden rannikolle (40–25 metriä nykyisen merenpinnan yläpuolella) keskittynyttä asutusta on ollut täällä kuten koko Pohjanlahden Suomen puolen rannikolla. Rautakauden myöhemmästä asutuksesta ei ole tietoja lainkaan. Ähtävän, Uudenkaarlepyyn ja Lohtajan löydöt antavat kuitenkin aiheen oletukseen harvasta, ajoittaisesta ja paikallisesti rajoittuneesta asutuksesta, jonka vaikutus on ulottunut sisämaahan. Kälviän alueelta, esimerkiksi Välikylästä, Hillistä ja Kerisalonkankaalta on löydetty runsaasti kivikaudelta peräisin olevia esineitä, kuten talttoja, nuolenkärkiä ja nuijakiviä. Merenranta oli Välikylän-Rimpilän seudulla kivikauden lopulla noin 2500-1800 eaa. Pysyvä asutus lienee syntynyt Kälviälle jo keskiajalla, sillä useissa naapuripitäjissäkin oli silloin jo vankka asutus. pienoiskuva|275x275px|Kälviän kirkko, etualalla kellotapuli. Kälviän emäpitäjä oli Kaarlela. Kälviä muodostettiin Kaarlelan kappeliseurakunnaksi mahdollisesti vuoden 1467 vaiheilla, jolloin Kaarlela erotettiin Pietarsaaresta. Kälviän seurakunta itsenäistyi vuonna 1639 silloisesta Kaarlelan seurakunnasta ja Kälviän ensimmäinen kirkko valmistui vuonna 1640. Ensimmäisen kirkon esineistöstä on tuskin mitään jäljellä, sillä venäläiset ryöstivät kirkon isonvihan aikana 1714-1715. Samalle paikalle rakennettiin vuonna 1765 toinen kirkko, ensimmäisen käytyä huonokuntoiseksi ja ahtaaksi. Rakennustöitä johti kirkonrakentaja Jaakko Suonperä. Kirkko sai nimekseen Pyhän kolminaisuuden kirkko. Ullavasta tuli Kälviän kappeliseurakunta vuonna 1797 ja itsenäinen seurakunta vuonna 1904. Odert W. Renellin suunnittelema nykyinen Kälviän kirkko on vuodelta 1905.
Kälviän pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla jääränpääryt, jossa on lampaanlihaa ja perunaa.
Kälviän alueen kylät
Kälviällä on useita kyliä ja kyliksi miellettyjä asutuskeskittymiä: Hilli, Honkimaa, Jatkojoki, Jokikylä, Karhulahti, Kleemola, Kälviä, Miekkoja, Nissi, Passoja, Peitso, Peltokorpi, Porkola, Riippa (Kälviä), Rimpilä, Rita, Ruotsalo, Vuolle ja Välikylä.
Liikenne
pienoiskuva|275x275px|Kälviän lakkautettu rautatieasema. Kälviän kautta kulkevat Vaasan ja Oulun välinen valtatie 8, Kokkolan ja Kajaanin välinen valtatie 28 sekä Seinäjoki–Oulu-rata. Kaakkoisosan poikki kulkee Kauhavan ja Ylivieskan välinen kantatie 63.
Kälviän rautatieasema avattiin rataosan valmistuttua vuonna 1886, mutta lakkautettiin henkilöliikenteen loppuessa vuonna 1990. Aseman tavaramakasiini tuhoutui tulipalossa vuonna 1999. Nykyisin lähin rautatieasema on Kokkolassa.
Koulut ja opistot
Kälviällä toimivia kouluja ovat Marttilan ala-aste, Kirkonkylän ala-aste, Peltokorven ala-aste, Ruotsalon ala-aste ja Lucina Hagmanin yläaste (jonka yhteydessä oli aiemmin myös vuosina 1992–2016 lukio).
Kälviällä toimii myös Keski-Pohjanmaan kansanopisto.
Tapahtumat
Herättäjäjuhlat järjestettiin Kälviällä vuonna 1996. Evankelisuuden evankeliumijuhla järjestettiin Kälviällä vuonna 2010.
Miguel Paz Barahona
Miguel Paz Barahona (myös Baraona, 1863–1937) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1925–1929. Hän helpotti maansa valtionvelkaa ja neuvotteli rauhansopimuksen Guatemalan ja El Salvadorin kanssa.
Hohtosinikka
Hohtosinikka (Sialia sialis) on rastaiden (Turdidae) heimoon kuuluva keskikokoinen lintu.
Koko ja ulkonäkö
thumb|left|180px|Naaras Aikuisilla on vaalea vatsa. Aikuiset koiraat ovat päältä kirkkaan sinisiä, punaruskea kurkku ja rinta. Naarailla on himmeän siniset siivet ja pyrstö, ruskeahko kurkku ja rinta sekä harmaa laki ja selkä. Hohtosinikka on 18–20 cm pitkä ja siipiväli on 30–33 cm.
Levinneisyys ja elinympäristö
Hohtosinikan pesimisalue on Pohjois-Amerikassa Kalliovuorilta itään, eteläisestä Kanadasta Nicaraguaan. Linnun tapaa varmimmin avoimella metsä- ja viljelysmailla sekä puutarhoissa.
Pesintä
left|thumb|Hohtosinikan pesä Pesintä ajoittuu huhtikuun lopulta heinäkuulle. Lintu pesii mielellään ihmisten laittammiin pönttöihin, jotka ovat 1,5–5,5 metrin korkeudella maasta sijaiten avoimella alueella yli 50 metrin päässä pensaikoista tai metsiköistä. Linnut ovat herkkiä reviireistään, joten pöntöt tulisi olla noin sadan metrin etäisyydellä toisistaan.
Ravinto
Hohtosinikka syö enimmäkseen hyönteisiä ja marjoja.
Stephen Hopkins
pienoiskuva|Stephen Hopkins vuonna 1868.Stephen Hopkins (7. maaliskuuta 1707 – 13. heinäkuuta 1785) oli rhodeislandilainen poliitikko ja Rhode Islandin kuvernööri. Hopkins oli mukana kirjoittamassa Yhdysvaltain itsenäisyysjulistusta ja oli siirtokuntien kongressin jäsen vuosina 1774–1776.
Monet historioitsijat ovat päätelleet, että Hopkinsin käsiala itsenäisyysjulistuksen allekirjoituksessa osoittaa hänellä olleen jokin liikuntarajoite, mahdollisesti CP-vamma. Hopkins itse huomautti allekirjoitustilaisuudessa "Vaikka käteni vapisee, sydämeni ei vapise."
Böömin ja Määrin kommunistinen puolue
Böömin ja Määrin kommunistinen puolue on tšekkiläinen kommunistinen puolue.
KSČM perustettiin 1989 Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen ylimääräisessä kokouksessa, jossa päätettiin perustaa puolue Böömin ja Määrin alueille, joista tuli Tšekin tasavalta. Tätä ennen kommunistit olivat seuranneet NKP:n linjaa, jossa kansallisia puolueita perustettiin vähemmistökielten ja -kulttuurien alueille, mutta ei valtaväestöä varten. Vuonna 1990 Tšekkoslovakian kommunistisesta puolueesta tuli Böömin ja Määrin puolueen ja Slovakian puolueen liittopuolue, joka hajosi 1992 kun Slovakian kommunistinen puolue muutti nimensä Demokraattisen vasemmiston puolueeksi ja erosi.
Vuoden 1992 toisen puoluekokouksen jälkeen KSČM:sta erosi monia ryhmiä, kuten demokraattisen vasemmiston puolue ja vasemmistoliitto, jotka liittyivät myöhemmin demokraattisen sosialismin puolueeksi, joka tekee rajoitettua yhteistyötä kommunistien kanssa. Seuraavaksi puolueesta erosi Tšekkoslovakian kommunistien puolue, jonka kanssa KSČM:llä on huonot välit.
Kesäkuussa 2002 KSČM sai 18,5 % äänistä parlamenttivaaleissa ja 41:llä edustajalla se on kolmanneksi suosituin puolue. Vuonna 2004 se sai neljänneksen paikoista (6/24) europarlamenttivaaleissa, ja kesäkuun 2006 parlamenttivaaleissa 12,8 % äänistä ja 26 paikkaa jääden kolmanneksi.
KSČM:ää pidetään varsin vanhakantaisena, eikä ole suosittu yhteistyökumppani. Itä-Euroopan kommunististen puolueiden jälkeläisistä se on pitänyt yhtenä harvoista nimensä. Puolueella on yli 100 000 jäsentä. Europarlamentissa se kuuluu Euroopan yhtyneen vasemmiston ja Pohjoismaiden vihreän vasemmiston ryhmään.
Kommunistipuolue yritettiin kieltää vaalikaudella 2002–2006 kieltämällä kommunismin levittäminen ja kommunistiset symbolit, mutta ehdotus kaatui alahuoneessa. Senaattori Martin Mejstřík teki uuden ehdotuksen kiellosta heinäkuussa 2007.
Toukokuun 2010 vaaleissa kommunistipuolue säilytti yli 11 ääniprosentin turvin 26 paikkaansa. Vuoden 2013 vaaleissa ääniosuus nousi 14,9 prosenttiin. Vuoden 2017 vaaleissa puolue koki takaiskun ja sai 7,76 prosenttia äänistä.
Kailajärvi (Padasjoki, Auttoinen)
Kailajärvi Iso Kailajärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,4 metriä mpy.
Läntinen reitti
thumb|Läntinen reitti (engl. Western Approaches) suorakaiteena kartalla. Läntinen reitti on suunnilleen nelikulmainen alue Atlantin valtamerellä Britannian länsipuolella. Sen pohjois- ja etelärajoina ovat Britteinsaarten pohjois- ja eteläkärjet, itärajana on länsirannikko ja länsirajana suunnilleen Islannin kohdalla kulkeva pituuspiiri. Alue on erityisen tärkeä Britannialle, sillä siellä on useita satamia.
Liverpoolissa toisen maailmansodan aikaisessa Läntisen reitin komentokeskuksessa on nykyisin aiheeseen liittyvä museo Western Approaches – Liverpool War Museum. Aiheesta on valmistunut 1944 elokuva Merten sankarit.
Pyhä tie (Delfoi)
Pyhä tie oli antiikin aikainen tie Delfoissa Apollonin pyhäkköalueella. Se kulki Kastalian lähteeltä ja Apollonin pyhäkköalueen temenos-muurin sisäänkäynniltä ylös Apollonin temppelille ja sen alttarille.
Kiinteän olomuodon fysiikka
Kiinteän olomuodon fysiikka on tiiviin aineen fysiikan suurin osa-alue. Kiinteän olomuodon fysiikka tutkii kiinteää ainetta, joka koostuu suuresta määrästä kemiallisesti tiheästi yhteen sitoutuneita atomeita. Kiinteän olomuodon fysiikka pyrkii kuvaamaan kuinka aineen sähköiset, optiset, magneettiset, termiset ja mekaaniset ominaisuudet riippuvat aineen mikroskooppisesta rakenteesta, ja se toimii siten materiaalifysiikan teoreettisena pohjana. Kiinteän olomuodon fysiikan tärkeimmät matemaattiset työkalut ovat kvanttimekaniikka ja tilastollinen fysiikka.
Pyhä tie (Delfoi)
Historia
Pyhä tie voi olla reitiltään ikiaikainen. Sen varrelle rakennettujen rakennusten myötä sen reitti vakiintui viimeistään arkaaisella kaudella. Nykyisin tie on pitkälti sellainen kuin miksi se muotoutui bysanttilaisella kaudella, jolloin se palveli antiikin Delfoin paikalle muodostunutta Kastrín kylää. Nykyisin tietä on kunnostettu paikalla vierailevien lukuisten turistien käyttöön, jotka kulkevat edelleen samaa antiikin aikaista reittiä.
Kiinteän olomuodon fysiikka
Aineen rakenne
Kiinteät materiaalit koostuvat suuresta määrästä atomeita, jotka vuorovaikuttavat keskenään elektronikuoriensa kautta ja järjestäytyvät tiiviiksi rakenteeksi. Atomien välisten sidosten tyyppi vaihtelee rakenneosasten elektronirakenteen mukaan. Esimerkiksi ruokasuolakiteessä natriumin ja kloridin välinen sidos on ionisidos, kun taas metalleissa jaetut elektronit delokalisoituvat koko hilan alueelle. Jalokaasujen elektronikuoret ovat täynnä, ja ne vuorovaikuttavat heikon van der Waalsin voiman kautta. Syntyvä rakenne riippuu myös ulkoisista ulosuhteista, kuten paineesta ja lämpötilasta. Atomit voivat järjestäytyä joko säännölliseksi kiderakenteeksi, joka toistuu jaksollisesti samanlaisena jopa koko materiaalin mitalta, tai epäsäännölliseksi amorfiseksi rakenteeksi. Tavanomaisista kiinteistä aineista jää edustaa kiteistä ainetta, kun taas lasi on rakenteeltaan amorfista. On olemassa myös kvasikiteitä, jotka eivät ole jaksollisia, mutta joilla on kuitenkin tarkkaan määritelty rakenne. Kokeellisesti aineen rakennetta voidaan tutkia kristallografisin menetelmin.
Pyhä tie (Delfoi)
Historia
Pyhä tie mahdollisti vierailijoiden ja pyhiinvaeltajien kulun ylös temppelille, mutta sillä oli myös tärkeä rituaalinen rooli Delfoissa. Delfoin oraakkelilta neuvoa kysymään tulleet otettiin vastaan aina kuun yhdeksäs päivä. He puhdistautuivat ensin Kastalian lähteessä tien alkupäässä, kulkivat tietä ylös, uhrasivat alttarilla ja saattoivat tämän jälkeen esittää kysymyksensä oraakkelille. Ainoastaan tiettyjen kaupunkien kansalaisilla tai merkittävillä yksityishenkilöillä oli promanteia-oikeus eli oikeus ohittaa jono. Näitä olivat muun muassa khioslaiset, naksoslaiset ja thebalaiset sekä Makedonian kuningas Filippos II.
Kiinteän olomuodon fysiikka
Aineen rakenne
Tiiviin aineen teoriassa täydelliset kiderakenteet ovat keskeisessä roolissa, sillä jaksollisuus tekee niiden matemaattisesta kuvailusta huomattavasti yksinkertaisempaa kuin epäsäännöllisempien systeemien kuvailusta. Jaksollisten hilojen kuvailua yksinkertaistaa Blochin teoreema, joka mahdollistaa mm. materiaalin elektronisen rakenteen kuvailun Fourier-käänteishilassa. Lisäksi monilla kiteisillä materiaaleilla, esimerkiksi puolijohteilla, on teknologisesti kiinnostavia sähköisiä, magneettisia, optisia ja mekaanisia ominaisuuksia.
Pyhä tie (Delfoi)
Reitti ja rakennukset
Pyhän tien pituus oli noin 200 metriä. Se kulkee temenoksen sisäänkäynniltä suunnilleen länteen päin ja tekee sitten jyrkän mutkan hieman ennen Ateenalaisten aarrekammiota, joka on nykyisin koottu uudelleen, jonka jälkeen se suuntautuu koilliseen ylös temppelille. Tietä reunusti suuri joukko aarrekammioita, patsaita ja muita muistomerkkejä, jotka olivat eri kaupunkivaltioiden votiivilahjoja pyhäkölle tai muistivat merkittäviä tapahtumia, kuten sota- tai urheiluvoittoja. Pausanias sanoo pyhäkköalueella olleen patsasta. Tien alaosassa oli erityisesti veistoksia, ylempänä aarrekammioita ja tien päässä alttarin ympärillä voitonpylväitä.
Kiinteän olomuodon fysiikka
Aineen rakenne
Kiteisetkin materiaalit ovat käytännössä usein monikiteisiä ja ne sisältävät erilaisia hilavirheitä, jotka katkaisevat hilarakenteen täydellisen jaksollisuuden. Hilarakenteen lisäksi hilavirheet määrittävät materiaalin sähköiset ja mekaaniset ominaisuudet.
Pyhä tie (Delfoi)
Reitti ja rakennukset
Tärkeimmät Pyhän tien varrella olevat rakennukset ja muistomerkit alhaalta ylöspäin noustaessa olivat:
Kiinteän olomuodon fysiikka
Elektroniset ominaisuudet
Yksi kiinteän olomuodon fysiikan keskeisistä haaroista on puolijohdefysiikka, jonka sovellutuksia ovat transistorit, diodit ja muut puolijohdekomponentit.