cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen Polttoaine Supa
thumb|right|Supa-huoltoasema [[Simossa]] Suomen Polttoaine Supa Oy (1996–2005) oli Suomalaiseen Energiaosuuskuntaan aiemmin kuuluneiden bensiinikauppiaiden 1996 Lahdessa perustama huoltoasemaketju, johon liittyi kolmeakymmentä bensiiniasemaa hallussaan pitäneet kauppiaat. Yhtiö jätti konkurssihakemuksensa 20. tammikuuta 2005. Osa kauppiaista perusti Startoilin.
Ukraina
Luonnonvaroja
Taloudellisesti merkittäviin luonnonvaroihin kuuluvat muun muassa: rautamalmi, kivihiili, mangaani, maakaasu, öljy, suola, rikki, grafiitti, titaani, magnesium, kaoliini, nikkeli, elohopea, puutavara ja peltomaa.
Vienti ja tuonti
Ulkomaankauppa oli tavaraviennin osalta vuonna 2012 vahvasti alijäämäinen. Ukrainan tavaraviennin suuruus oli tuolloin 68,8 miljardia ja tuonnin 84,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD). Dollarimääräisesti merkittävin tavarakaupan kumppani oli Venäjä, jonne osuus viennistä oli 25,6 % (17,6 mrd USD) ja tuonnista 32,4 % (27,4 mrd USD). Muita tärkeitä vientimaita vuonna 2012 olivat Turkki 5,4 %, Egypti 4,2 %, Puola 3,7 %, Italia, 3,6 %, Kazakstan 3,6 %, Intia 3,3 ja Valko-Venäjä 3,3 % osuuksilla Ukrainan viennistä. Tuontimaista Venäjän jälkeen merkittävimpiä olivat Kiina 9,3 %, Saksa 8,0 % Valko-Venäjä 6,0 %, Puola 4,2 % ja Yhdysvallat 3,4 % osuuksilla. Vuonna 2012 vienti Suomeen oli vain 0,1 prosenttia (48,2 milj. USD) Ukrainan viennin kokonaisarvosta. Suomesta Ukraina toi 0,6 prosentin osuuden (485,2 milj. USD) ulkomaankaupan tuonnistaan.
Tärkeisiin vientituoteryhmiin kuuluvat perusmetallit ja niiden jalosteet (27,5 % viennistä, erityisesti rauta ja teräs), kasvinviljelytuotteet (13,4 %, lähinnä hiutaleet 10,2 % sekä öljykasvien siemenet ja hedelmät 2,5 %), mineraalituotteet (11,1 %, sis. mineraaliöljyt, polttonesteet ja öljynjalostustuotteet 5,3 %; malmit yms. 4,8 %), koneet ja laitteet (10,2 %), kuljetusvälineet (8,7 %, lähinnä rautatiekalusto 6,0 % ja ilma-alukset 1,3 %), kemianteollisuus (7,4 %) ja eläin- ja kasvisrasvat (6,1 %). Tuonnissa suurimmat tuoteryhmät olivat mineraalituotteet (32,5 %, erityisesti maakaasu 16,6 % koko tuonnista), koneet ja laitteet (15,5 %), kemianteollisuuden tuotteet (10,1 %, esimerkiksi lääkkeet ja lääkeaineet 3,9 %), liikennevälineet (9,5 % erityisesti ajoneuvot) ja perusmetallit ja niiden jalosteet (6,2 %).
Sen sijaan palvelujen vienti ylitti selvästi Ukrainan ulkomailta hankkimien palvelujen määrän. Palveluja vietiin 13,5 miljardilla ja niitä tuotiin 6,7 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Liikenteen osuus oli 63,0 prosenttia palveluviennistä, mutta vain 25,0 prosenttia palvelutuonnista. Liikenteessä suurin yksittäinen viennin osa-alue olivat putkikuljetukset Ukrainan kautta (3,2 mrd USD). Myös rautatie- (1,6 mrd USD), lento- (1,5 mrd USD, sisältää ylilentomaksut) ja meriliikenteen (1,2 mrd USD) merkitys oli suuri positiivisen palvelutaseen muodostumisessa.
Valuutta, bruttokansantuote ja keskipalkka
pienoiskuva|Viidensadan hryvnian seteli. Vuoden 2013 lopussa tämä vastasi 45 euroa. Uusi rahayksikkö Ukrainan hryvnia (lyhenne: UAH) otettiin käyttöön syyskuussa 1996, josta lähtien se on pystytty pitämään suhteellisen vakaana. Tärkeä uudistus on ollut yksityisyritysten verolainsäädännön yksinkertaistaminen ja selkeyttäminen. Uusia yrityksiä on syntynyt paljon koska yksityisyrittäjien ei enää tarvitse kärsiä satunnaisista ja mielivaltaisista veroista. Yksi hryvnia oli vuoden 2013 lopulla arvoltaan noin 0,09 euroa.
Yhdeksänvyövyötiäinen
Yhdeksänvyövyötiäinen (Dasypus novemcinctus) on vyötiäisiin kuuluva vajaahampainen. Se elää kuivilla tasangoilla Etelä-, Keski- ja Pohjois-Amerikassa.
Ukraina
Valuutta, bruttokansantuote ja keskipalkka
Vuonna 2011 Ukrainan bruttokansantuote (BKT) oli 1 302 miljardia hryvniaa (UAH) eli vuoden 2011 lopun vaihtokurssein noin 126,4 miljardia euroa. Jokaista ukrainalaista kohden tämä oli keskimäärin 28 488 hryvnaa eli 2 766 euroa tuona vuonna. Korkein alueellinen BKT-osuus, noin 7 742 euroa vuodessa henkeä kohden, tehtiin Kiovassa. Kiovan osuus koko maan BKT-kertymästä oli 17,2 prosenttia. Määrällisesti merkittäviin lukeutuivat myös Donetskin (12,4 %), Dnipropetrovskin alue et (10,8 %) ja Harkovan alueet (5,9 % osuus maan BKT-kertymästä). Alhaisinta alueellisen bruttokansantuotteen kertyminen (noin 1 285 euroa henkeä kohden vuonna 2011) oli Tšernivtsin alueella. IMF:n tilastojen ja ennusteiden mukaan Ukrainan bruttokansantuotteen arvioitiin vuosina 2012–2013 saavuttaneen vuoden 2009 lamaa edeltävän tason. IMF:n tilastoissa henkeä kohti laskettu BKT oli 28 555 hryvnaa (eli lähellä kansallisesti ilmoitettua arvoa) eli 3 584 Yhdysvaltain dollaria (USD) ja ostovoimakorjattu BKT-arvo likipitäen kaksinkertainen eli 7 210 dollaria. Keskimääräinen henkeä kohti laskettu BKT-osuus on Ukrainassa maantieteellisen Euroopan matalimpia, joskin ainakin naapurimaa Moldovassa (3 382 USD/ henki) ostovoimakorjattu BKT-taso asukasta kohden jäi alle puoleen Ukrainan arvosta. Ostovoimakorjattu bruttokansantuote asukasta kohden oli selvästi korkeampi esimerkiksi Valko-Venäjällä (15 056 USD/henki) ja Venäjällä (16 768 USD/henki).
Yhdeksänvyövyötiäinen
Ravinto
Yhdeksänvyövyötiäisen ravintoa ovat hyönteiset, pienet selkärankaiset sekä juurimukulat ja hedelmät.
Ukraina
Valuutta, bruttokansantuote ja keskipalkka
Keskimääräinen kuukausipalkka oli Ukrainassa vuonna 2013 noin 2 766 hryvniaa eli vuoden 2013 lopun vaihtokurssein 296 euroa. Keskimääräinen kuukausipalkka vaihteli aluetasolla Ternopilin alueen 214 ja Kiovan 453 euron välillä. Elintason mataluuden ja useita naapurimaitaan heikomman talouskehityksen johdosta Ukrainasta on muuttanut miljoonia asukkaita pois 1990-luvun alun jälkeen.
Yhdeksänvyövyötiäinen
Tuntomerkit
Yhdeksänvyövyötiäinen painaa noin 4–8 kg, ja pituutta sillä on 40–50 cm. Häntä on lähes ruumiin pituinen. Eläimen kuono on liereä ja korvat melko isot. Vyötiäisen harteilla ja lantiolla on kaksi suurta, yhtenäistä kilpeä, joiden välissä suomut muodostavat yhdeksän poikittaista vyötä. Tämän rakenteen ansiosta ansiosta eläin voi kiertyä kokoon. Myös päässä ja hännässä on vahvoja luusuomuja.
Ukraina
Energia
pienoiskuva|Euroopan suurimman ydinvoimalan kuuden voimalayksikön rivi [[Dneprin äärellä 50 kilometrin päässä Zaporižžjasta.]] pienoiskuva|Perovon aurinkovoimala. Ukrainan sähköntuotanto pohjautui vuonna 2020 pääosin ydinvoimaan (52 %) ja hiilivoimaan (28 %). Ydinvoiman osuus sähköntuotannosta on maailman korkeimpia; maa sijoittuu suhteellisessa vertailussa kolmanneksi maailmassa. Ukrainan sähköntuotannoksi vuonna 2020 arvioitiin 134 TWh. Samana vuonna Suomen sähköntuotanto oli 67 TWh, joka vastaa puolta Ukrainan sähköntuotannosta. Lämpöenergian tuotannossa maakaasu oli vuonna 2011 hallitseva polttoaine 83,9 prosentin tuotanto-osuudella. Hiilellä tai turpeella tuotettiin 12,7, biopolttoaineilla 1,5, ydinvoimalla 1,1 ja öljyllä 0,9 prosenttia Ukrainan lämmitysenergiasta.
Ukraina on vahvasti riippuvainen energiantuonnista Venäjältä, vaikka onkin 2000-luvulla pyrkinyt lisäämään omaa maakaasun ja -öljyn tuotantoaan ja öljynjalostustaan. Vuonna 2012 maan oman tuotannon arvioitiin kattavan runsaan kolmanneksen Ukrainan käyttämästä öljystä ja maakaasusta. Maa oli tuolloin määrällisesti maailman 10. suurin maakaasun tuoja Yhdysvaltojen, Japanin, useiden EU-maiden, Etelä-Korean ja Turkin jälkeen.
Myös Krimin niemimaan alueelta ja sen läheisiltä merialueilta on löydetty merkittävästi maaöljyä ja -kaasua. Ensimmäiset löydöt Krimin hiilivetyvaroista tehtiin jo 1886. Sittemmin painopiste on siirtynyt Krimin autonomisen tasavallan läntisimpään osaan ja niemimaan lounaisille merialueelle, joskin maakaasua porataan esimerkiksi Kertšin niemimaan pohjoispuolella, lähellä Štšolkinea. Ukraina sopi 2010-luvulla suurten länsimaalaisten öljyn- ja kaasunporausyhtiöiden kanssa yhteistyöstä merenalaisten, Krimin niemimaan lounaispuolen esiintymien tutkimisessa ja hyödyntämisessä. Tällä Ukraina on tähtäsi Venäjä-riippuvuutensa pienentämiseen polttoainehuollossaan. Ukrainan raaka-ainevarat ja maan pitäminen riippuvana Venäjän energiatuonnista oli eräs Venäjän kiinnostustekijä vuoden 2014 Krimin kriisissä.
Suurimmat hyödyntämättömät maakaasuvarat Ukrainassa liittyvät liuskekaasuun, jota olisi tarkoitus vapauttaa maaperästä vesisärötyksellä eli rikkomalla huokoista maanalaista kivikehää paineistetun veden ja kemikaalien avulla. Optimistisimpien arvioiden mukaan Ukraina olisi voinut vapautua näiden liuskekaasuesiintymien avulla useiksi vuosikymmeniksi täysin maakaasun tuontitarpeestaan. Tammikuussa 2013 Ukrainan presidentti allekirjoitti 10 miljardin Yhdysvaltain dollarin pitkäaikaisen tuotanto-osuussopimuksen Shell-yhtiön kanssa Koillis-Ukrainan Dneprin-Donetskin altaan Juzovskan liuskekaasuesiintymän hyödyntämisestä. Juzovskan esiintymän ydinalueet sijaitsivat esitutkimuksen perusteella Donetskin alueen Slovjanskin ja Harkovan alueen Izjumin seudulla.
Väestö
pienoiskuva|Vastaajien äidinkieli Ukrainan 1. väestönlaskennassa vuonna 2001 . Tulokset on kuvattu yksityiskohtaista paikallishallintotason jaottelua käyttäen. Punaisella on kuvattu alueet, joissa venäjän kieli on enemmistön äidinkieli ja sinisellä alueet, joissa ukraina on vallitsevana. Itä-Ukrainassa näkyy useita venäjänkielisiä kaupunkialueita, mutta myös ukrainankielisiä seutuja.
Ukrainan itsenäistyessä vuonna 1992 maan väkiluku oli yli 52 miljoonaa. Vuonna 2010 se oli supistunut 45 miljoonaan, ja YK:n ennusteiden mukaan vuonna 2030 Ukrainassa on 39 miljoonaa asukasta.
Etninen jakauma
Vuonna 2001 Ukrainan suurimmat kansallisuudet eli etniset ryhmät olivat: ukrainalaiset (77,8 %), venäläiset (17,3 %), valkovenäläiset (0,6 %), moldovalaiset (0,5 %), Krimin tataarit (0,5 %), bulgarialaiset (0,4 %), unkarilaiset (0,3 %), romanialaiset (0,3 %), puolalaiset (0,3 %), juutalaiset (0,2 %) ja muut (1,8 %). Varsinkin Krimin autonominen tasavalta on etnisesti monimuotoinen.
Äidinkieli
Vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan Ukrainan väestöstä 67,5 % puhui äidinkielenään ukrainaa ja 29,6 % venäjää. Venäjän asema väestön äidinkielenä oli supistunut 3,2 prosentilla vuosien 1989 ja 2001 väestönlaskentojen välisenä aikana. Ukrainassa puhutaan myös useita vähemmistökieliä. Vuoden 2001 väestönlaskennassa jonkin muun kielen kertoi äidinkielekseen 2,9 prosenttia vastaajista.
Vähemmistökieltä puhuvien määrä oli noussut vuosien 1989 ja 2001 välillä 0,4 prosentilla. Tätä selittää esimerkiksi Krimin tataarien paluumuutto. Vähemmistökielistä puhujia on eniten ruteenilla (560 000, vuoden 2000 tieto), romanialla (319 000), valkovenäjällä (276 000), krimintataarilla (260 000, 2006 tieto), bulgarialla (234 000), turkilla (200 000) ja unkarilla (157 000) ja puolalla (144 000).
Vuonna 2012 säädettiin kielilaki, jota erityisesti venäläisissä tiedotusvälineissä pidettiin merkittävänä syynä venäjänkielisen väestönosan tyytymättömyyteen. Aiempi laki oli sallinut useamman virallisen kielen käyttämisen alueilla, joissa yli 10 prosenttia väestöstä puhui muuta kuin maan virallista kieltä ukrainaa.
Työllisyys ja YK:n vuosituhattavoitteet
Vuonna 2012 Ukrainan virallinen työttömyysprosentti oli 2 %, mutta suuren osan työttömyydestä arvellaan olevan piilotyöttömyyttä. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) määritelmä todellinen työttömyysprosentti oli vuonna 2012 7,5 prosenttia. Alhaisimmillaan työttömyys oli Kiovassa (5,5 %), Krimin autonomisessa tasavallassa ja Odessan alueella (5,8 %) sekä Sevastopolissa (5,7 %). Korkeimmillaan työttömyys oli puolestaan Rivnen, Ternopilin ja Tšernihivin alueilla (9,8 %) sekä Žytomyrin alueella (9,7 %). Maailmanpankin tilastojen mukaan 2,9 % väestöstä eli vuonna 2008 kansallisesti määritellyn köyhyysrajan alapuolella.
Vuonna 2007 arvioitiin, että Ukraina on saavuttanut YK:n vuosituhattavoitteista kolme: köyhyyteen, koulutukseen ja tasa-arvoon liittyvät tavoitteet. Pidettiin todennäköisenä, että se saavuttaa myös lapsikuolleisuuteen ja odottavien äitien terveyteen liittyvät tavoitteet, ja mahdollisena myös kahden muun tavoitteen saavuttamista.
Uskonto
Vuoden 2006 kyselyssä ukrainalaisista 62,5 prosenttia oli uskontokuntiin kuulumattomia. Ortodokseja oli 26,8 prosenttia, katolilaisia 5,9 prosenttia, protestantteja 0,9 prosenttia ja muita uskontoja oli 1,0 prosenttia väestöstä. 2,6 prosenttia ei tiennyt vakaumustaan ja 0,3 prosenttia ei vastannut kyselyyn.
Ortodoksisuus on jakaantunut kolmeen kilpailevaan kirkkoon. Jaon taustalla on halu irrottautua myös kirkollisesti Venäjän vaikutusvallasta. Mielipidekyselyn mukaan Ukrainan suurin uskonnollinen yhdyskunta on Ukrainan ortodoksinen kirkko – Kiovan patriarkaatti. Se on vuonna 1992 perustettu, patriarkka Filaretin johtama kirkkokunta. Filaret oli vuoteen 1991 asti Moskovan patriarkaatin alaisen Ukrainan ortodoksisen kirkon Kiovan ja koko Ukrainan metropoliitta, mutta menetti pappisvihkimyksen ja suljettiin ehtoollisyhteydestä vuonna 1997 ”skismaattisesta toiminnasta”. Muut ortodoksiset kirkot eivät ole tunnustaneet Filaretin johtamaa Kiovan patriarkaattia. Ukrainan ortodoksinen kirkko – Moskovan patriarkaatti on Venäjän ortodoksisen kirkon eli Moskovan patriarkaatin alainen, vuodesta 1990 lähtien autonomisesti toiminut kirkko. Kolmas ortodoksinen kirkkokunta on Ukrainan autokefalinen ortodoksinen kirkko, joka syntyi 1920-luvulla Ukrainan lyhyen itsenäisyyden aikana ja selvisi Neuvostoliiton aikana diasporassa ulkomailla. Ukrainan itsenäistymisen jälkeen se aloitti uudelleen toiminnan Ukrainan alueella. Keskustelua Kiovan patriarkaatin ja Ukrainan autokefalisen ortodoksisen kirkon yhdistymisestä heräteltiin keväällä 2015.
Länsi-Ukrainassa on myös merkittävä määrä Ukrainan kreikkalaiskatoliseen kirkkoon kuuluvia uniaatteja, jotka noudattavat ortodoksista jumalanpalvelusperinnettä, mutta tunnustavat paavin aseman ja ovat näin osa katolista kirkkoa.
Katolisen kirkon osuus on samoin suurin maan länsiosassa, joka ennen toista maailmansotaa kuului Puolalle, erityisesti Lvivin (Lvovin) alueella. Maassa on myös juutalaisia ja muslimivähemmistöjä, jälkimmäisistä merkittävän osan muodostivat Krimin tataarit.
Musiikki
Ukrainan kansallissoitin on luuttua muistuttava bandura. Ukrainalaisessa kansanmusiikissa mollisävelmät ovat yleisiä. Laulumusiikki on rikasta ja monipuolista. Pelimanniyhtyeissä on yleensä kolme soittajaa. Dnipropetrovskin alueen kasakkalaulut on liitetty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin (2016).
Ripaska ja hopak ovat ukrainalaisia kansantansseja.
Klassisen musiikin koulutuksen luomisessa Mykola Lysenkolla oli suuri rooli. Taidemusiikin säveltäjistä Dmitri Bortnjanski ja Sergei Prokofjev ovat ukrainalaissyntyisiä, vaikka elivät ja sävelsivät pääasiassa Venäjällä. Ukrainalaisista taidemusiikin esittäjistään kuuluisimpia ovat viulistit David ja Igor Oistrah ja pianistit Vladimir Horowitz ja Svjatoslav Richter.
Eurovision laulukilpailussa Ukraina on menestynyt varsin hyvin. Ruslana Lyžytško voitti Euroviisut vuonna 2004 Istanbulissa Turkissa kappaleellaan ”Wild Dances”. Niinpä Ukraina järjesti vuoden 2005 Euroviisut. Vuonna 2007 euroviisuissa Vjerka Serdjutška sijoittui toiseksi ja vuonna 2008 Ani Lorak tuli myös toiseksi. Vuoden 2016 Tukholmassa järjestetyissä euroviisuissa Ukraina voitti Jamalan esittämällä kappaleella ”1944”. Vuonna 2022 Ukraina osallistui Euroviisuihin kappaleella Stefania ja voitti kisan.
Kirjallisuus
pienoiskuva|pysty=0.6|[[Taras Ševtšenkon omakuva vuodelta 1840.]] Monet venäläisen kulttuurin mestarit olivat syntyjään ukrainalaisia. Ukrainan alueella syntyivät esimerkiksi Mihail Bulgakov, Nikolai Gogol ja Anna Ahmatova.
Kuuluisimpia ukrainalaisia kirjailijoita ovat 1800-luvulla elänyt runoilija Taras Ševtšenko ja vuonna 1916 kuollut kirjailija Ivan Franko. Ivan Franko oli merkittävä kirjailija ja poliitikko, joka perusti Ukrainan sosialistisen liikkeen. Oman kirjallisen tuotannon lisäksi hän käänsi muun muassa Victor Hugon, William Shakespearen ja Goethen teoksia ukrainan kielelle. Taras Ševtšenkoa pidetään nykyaikaisen ukrainalaisen kirjallisuuden isänä. Hän kirjoitti myös venäjäksi ja kirjallisen tuotannon lisäksi oli myös taitava taidemaalari. Hänet tuomittiin karkotukseen vuonna 1847 johtuen hänen venäläisten ukrainalaisiin kohdistuvia sortotoimia kuvaavista satiirisista runoistaan.
Kuvataide
Taidemaalari Ilja Repin syntyi Ukrainassa. Petrykivkan koristemaalaus (2013), Kosivin maalatun keramiikan perinne (2019) ja Krimin tataarien örnek-ornamentit (2021) on liitetty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin.
Teatteri
Ukrainalaisen teatterin perustaja on teatteri- ja elokuvaohjaaja Les Kurbas. Hän perusti 1917 kokeellisen Molodyi Teatr -nimisen nuorisoteatterin, jossa esitettiin näytelmiä eri puolilta maailmaa eri kulttuureista.Kurbas teki pääasiallisen elämäntyönsä harkovalaisessa Berezil-teatterissa. Hänen nimeään kantaa kiovalainen Les Kurbas -teatteri.
Ruoka
pienoiskuva|[[Borssikeittoa ja smetanaa.]] Ruoka on merkittävä osa ukrainalaista kulttuuria ja maan eri kolkista löytyy paljon alueellisia erikoisuuksia. Tunnetuimpia ukrainalaisia ruokalajeja ovat borssi (punajuurista valmistettu keitto), varenyky (raviolin tapainen ruokalaji), golubtsi (täytettyjä kaalikääryleitä) ja deruny (raastetusta perunasta valmistettuja pannukakkuja). Joulun ja pääsiäisen viettoon liittyy monia ruokalajeja, joita ei valmisteta muulloin. Ukrainalainen tumma ruisleipä on myös tunnettua. Ukrainalainen borssi on liitetty myös Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloihin (2022).
Urheilu
pienoiskuva|vasen|Euroopan jalkapallomestaruus 2012 ratkesi alkukesällä finaaliottelussa [[Kiovassa.]] Vaikka tarvittava urheiluinfrastruktuuri ei ole monien Euroopan maiden tasolla, Ukraina on menestynyt hyvin kansainvälisessä huippu-urheilussa, erityisesti yleisurheilussa, voimistelussa, purjehduksessa, nyrkkeilyssä, painissa, uinnissa, judossa ja shakissa. Maan tunnetuimpia urheilijoita ovat nyrkkeilijät Vitali ja Volodymyr Klytško, Vasyl Lomachenko sekä seiväshyppääjä Serhi Bubka. Olympialaisissa menestynein urheilija on neljä kultamitalia saavuttanut uimari Jana Klotškova. Ukrainalla on vuodesta 1994 alkaen ollut joukkue sekä kesä- että talviolympialaisissa, ja maa on saanut vuoteen 2018 mennessä kaikkiaan 37 kultamitalia.
Ukrainan suosituin urheilulaji on jalkapallo, jossa urheiluseurat Kiovan Dynamo, Donetskin Šah’tar ja Dnipropetrovskin Dnipro ovat saavuttaneet kansainvälistäkin menestystä. Maan jalkapallojoukkue selviytyi vaikeasta karsintalohkosta (muun muassa Turkki, Kreikka ja Tanska) ykkösenä jatkoon vuoden 2006 MM-kilpailuihin, joissa sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. FIFA:n rankigissa se oli helmikuussa 2022 sijalla 27.
Kiovan Sokol on maan tunnetuin jääkiekkojoukkue. Ukrainan jääkiekkomaajoukkue on pelannut 2000-luvulla jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjassa. Kansainvälinen jääkiekkoliitto laskee maassa olevan 5340 rekisteröityä pelaajaa. Miesten maajoukkue on vuonna 2022 IIHF:n rankingissa sijalla 27.
Porokiiliäinen
Porokiiliäinen eli kurmu, kurmupaarma tai kurmulintu (Hypoderma tarandi, vanh. Oedemagena tarandi) on poroissa elävä ulkoloinen. Kurmu laskee munansa poroon elokuun loppupuolella. Toukkavaiheessa kurmut kaivautuvat poron nahkan alle, selkäpuolelle, josta ne seuraavana kesänä kesäkuussa pudottautuvat maahan koteloitumaan. Poronnahkaan jää arpi, kun kurmun tekemä reikä hiljalleen kesän aikana paranee.
Suomen porokannassa kurmu on yleinen loinen. Se on herkkä ivermektiinipohjaisille loislääkkeille, mutta lääkityksen ajankohta on tärkeä. Joskus kuolleet kiiliäisentoukat voivat aiheuttaa paikallisia tulehduksia, jotka voivat levitä selkäytimeen.
pienoiskuva|vasen|Porokiiliäinen (Hypoderma tarandi)
Madoka Haji
Madoka Haji (s. 8. heinäkuuta 1988 Nagoya) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Haji debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 2017. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.
Zítsa
Zítsa on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Ζίτσας, Dímos Zítsas), joka sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 566,3 neliökilometriä ja väkiluku 14 766. Varsinaisen Zítsan kylän väkiluku on 613 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Eleoúsa.
Nykyinen Zítsan kunta muodostui, kun Zítsa, Ekáli, Evrymenés, Molossoí ja Pasarónas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Zítsan kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Slaavilainen kantakieli
Slaavilainen kantakieli on kantakieli, josta slaavilaiset kielet ovat kehittyneet. Slaavilaisesta kantakielestä ei ole säilynyt kirjoitettua tekstiä, joten kieli on rekonstruoitu vertaamalla slaavilaisia ​​ja muita indoeurooppalaisia kieliä. Slaavilainen kantakieli ei ollut samanlainen koko ajan, vaan se muuttui ajan myötä ja sen muoto voidaan rekonstruoida eri tavoin, riippuen kronologisesta ajankohdasta.
Slaavilainen kantakieli pohjautuu indoeurooppalaisesta kantakielestä. Oletetaan, että kantabaltit ja kantaslaavit pohjautuvat samasta ryhmästä, ja on rekonstruoitu baltoslaavilainen kantakieli, joka jakautui slaavilaiseksi kantakieleksi ja kantabaltiksi.
Nimityksen alkuperä
Termi "kantaslaavilainen" muodostettiin lisäämällä -kanta sanaan "slaavilainen». Slaavi-nimen alkuperästä ei edelleenkään ole yhtä tarkkaa näkemystä (yksikkö * slověninъ, monikko * slověne). On olemassa muutama hypoteesi:
Prisma (televisiosarja)
Prisma on Yleisradion tiedeaiheisten televisiodokumenttien esityssarja tai ohjelmapaikka, joka sai alkunsa 1980-luvun taitteessa Yle TV1 -kanavan kulttuuritoimituksessa. Ohjelmapaikalla esitetään sekä Suomessa että muissa maissa tuotettuja, luonnontieteisiin sekä terveys- ja ympäristökysymyksiin painottuvia dokumenttielokuvia ja -sarjoja, paljon muun muassa brittiläisen BBC:n tuotantoa.
Slaavilainen kantakieli
Nimityksen alkuperä
Ensimmäiset maininnat nimityksestä ”slaavit” löytyvät 600 eaa. e. Procopius ja Jordanin teoksista. O. N. Trubatšov kuitenkin uskoo, että Klaudios Ptolemaioksen mainitsema heimon nimi Σταυανοί viittaa slaavien omaan nimitykseen (indoiranilaisissa kielissä Stavana- tarkoittaa ”ylistetty”), joka todistaa että ensimmäinen maininta nimityksestä löytyy ennen 200 eaa.
Prisma (televisiosarja)
Prisma-ohjelmien alkuvaiheessa 1980-luvun alussa niitä toimittivat TV1:n kulttuuritoimituksessa muun muassa Marjaleena Lampela, Heimo Tauriainen ja Jaakko Kyläsalo.
Slaavilainen kantakieli
Transkriptio
Slaavilaisella kantakielellä ei ollut kirjoitettua kieltä. Tutkijat käyttävät kyseistä transkriptiota kirjoittaessaan kieltä:
Prisma (televisiosarja)
Prisma Studio
Elokuusta 2001 lähtien Yle TV1 on lähettänyt Prisma-dokumenttien ohella tiedeaiheista makasiiniohjelmaa nimellä Prisma Studio. 2010-luvun alkuvuosina ohjelmaa juonsi Marjo Harju, syksyllä 2014 Ivan Puopolo ja vuoden 2015 alusta Marjo Harju palasi juontajaksi. Syksyllä 2016 ohjelman juontajaksi tuli Reetta Rönkä. Sen asiantuntijoihin kuuluivat 2015 lähtien avaruustutkija Sini Merikallio, biotekniikan tutkija Lauri Reuter, tulevaisuudentutkija Elina Hiltunen, psykologi Jukka Häkkinen, teollisuusmatemaatikko Samuli Siltanen ja tähtitieteilijä Anne Liljeström.
Slaavilainen kantakieli
Tutkimuksen historia
Vaikka slavistiikka syntyi jo 1800-luvun alussa (slavistiikan isänä pidetään Josef Dobrovskýa), slaavilaisen kantakielen rekonstruointi aloitettiin paljon myöhemmin. Ensimmäinen kuvaus slaavilaisesta kantakielestä ilmestyi vuonna 1858 A. Schleicherin artikkelissa, "Slaavilaisen kielten lyhyt historia» saksaksi: "Kurzer Abriss der Geschichte der slavischen Sprache".
Kairanmaa
Kairanmaa on kirjailija Pentti Haanpään luoma käsite, jolla tarkoitetaan Suomenselän vedenjakaja-alueen karua soista seutua Pohjois-Pohjanmaalla. Kairanmaahan luetaan Piippola, Pulkkila ja Pyhäntä sekä joitain kyliä Haapavedeltä, Kestilästä, Kärsämäeltä ja Rantsilasta.
Antineutroni
Antineutroni on neutronin antihiukkanen.
Neutroni ja antineutroni
Neutronin ja antineutronin sisäiset rakenteet kuitenkin eroavat toisistaan. Siinä missä neutroni koostuu kvarkeista, antineutroni koostuu antikvarkeista. Tästä syystä myös niiden baryoniluvut eroavat. Neutronin baryoniluku on +1 ja antineutronin on −1. Se kuuluukin antibaryoneihin. Neutronilla ja antineutronilla on myös vastakkaiset magneettiset momentit spinin suunnan suhteen.
Antineutroneiden tuotto
Antineutroni löydettiin vuonna 1956 Bevatronilla, vuosi antiprotonin löydön jälkeen. Antineutroneita voidaan tuottaa törmäyttämällä protoni ja antiprotoni, jolloin reaktioyhtälö on muotoa
missä siis on protoni,  on antiprotoni,  on neutroni ja  on antineutroni.
Johnny Chan
Johnny "Orient(al) Express" Chan (s. 1957 Kanton, Kiina) on kiinalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Chan on voittanut kaksi World Series of Pokerin pääturnausta ja hänellä on kaikkiaan kymmenen WSOP-voittoranneketta.
World Series of Poker
Chan sanoo aikaisemman menestyksensä syynä olleen se, etteivät monet pelaajat olleet pelanneet aasialaisia pelaajia vastaan ennen. Hänen suosionsa kasvoi 1980-luvun lopulla, kun hän voitti World Series of Poker (WSOP) mestaruusturnauksen kahtena vuotena peräkkäin (1987 ja 1988). Hän melkein voitti turnauksen kolme kertaa peräkkäin, mutta sijoittui toiseksi vuoden 1989 turnauksessa, häviten Phil Hellmuthille. Videonauhoitus vuoden 1988 WSOP:n ratkaisukädestä Erik Seidelia vastaan on mukana elokuvassa Rounders - ässä hihassa. WSOP-rahasijoja Chanilla on 42.
Muut turnaukset
Chan oli toinen ensimmäisess Poker Superstars Invitational Tournament -kutsuturnauksessa helmikuussa 2005. Toisen turnauksen kesällä 2005 hän voitti ja kolmannessa selvisi semifinaaleihin. World Poker Tourilla Chan ei ole saavuttanut finaalipöytäsijoituksia.
Chan oli mukana Poker After Dark -pokeriohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella jaksossa, jonka osallistujat olivat WSOP:n pääturnausvoittajia.
Joulukuussa 2009 Chanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 8,2 miljoonaa dollaria.
Yksityiselämä
Pokerin pelaamisen lisäksi Chan omistaa pikaruokalaketjun alun Las Vegasin Stratosphere -hotellissa, ja hän on erilaisten kasinoiden ja pelintekijöiden konsultti. Hänellä on myös toiveita oman kasinon avaamisesta. Chan on myös kirjoittanut Card Player lehdelle.
Chan tunnetaan hänen "onnea tuovasta" appelsiinistaan pöydässä ja toisen perättäisen WSOP-tittelin jälkeen toiset pelaajat alkoivat tuoda hedelmiä pöytään toivoen niiden tuovan onnea. Chan sanoo pitäneensä appelsiinia pöydässä sen miellyttävän tuoksunsa vuoksi, koska tupakointi, joka oli sallittua useassa turnauksessa, häiritsi häntä. Chan oli joskus tupakoitsija, mutta nykyään hän ei polta tupakkaa, eikä juo alkoholia.
Chanilla on kuusi lasta. Vapaa-ajalla hän harrastaa uintia, biljardinpeluuta ja keilailua.
Vuonna 2005 Chan aloitti yhteistyön Mark Karowen kanssa julkaistakseen kirjan erilaisista pokeripelityypeistä.
Kehyskertomus
Kuuluisia esimerkkejä kehyskertomuksen sitomista tarinakokoelmista ovat Decamerone, Canterburyn tarinoita ja Tuhannen ja yhden yön tarinat. Esimerkkejä tarinaan upotetuista tarinoista ovat puolestaan Frankenstein ja Humiseva harju. Niissä varsinainen kertomus ja sen tapahtumat välittyvät kehyskertomuksen kautta.
Leijona
Leijona (Panthera leo) on suurikokoinen kissaeläin, joka elää villinä Afrikan savanneilla ja pienenä populaationa Intiassa. Leijonat ovat petoeläimiä, jotka saalistavat ja elävät ryhminä. Leijonalaumaa johtaa uros, mutta yleensä naaraat hoitavat kevytrakenteisempina metsästyksen. Leijonan ruumis voi olla kahden ja puolen metrin mittainen, sen säkäkorkeus 120 senttimetriä, ja häntä metrin mittainen. Leijonauroksella on näyttävä harja. Leijonan levinneisyysalue ja kanta ovat supistuneet voimakkaasti, ja laji on nykyisin vaarantunut.
Leijona on kautta historian ollut suosittu taiteen ja mytologian aihe, ja se on rohkeuden symboli.
Taksonomia ja evoluutio
Leijonan lähimmät sukulaiset ovat muut Panthera-suvun lajit tiikeri, jaguaari ja leopardi. Panthera leo kehittyi Itä-Afrikassa plioseenilla. Pleistoseenin keski- ja loppuvaiheella leijonat levittäytyivät suurimpaan osaan Euraasiaa, Pohjois-Amerikkaan ja sieltä etelään mahdollisesti aina Peruun asti. Fossiililöytöjen perusteella Panthera leo fossilis -alalajia esiintyi ensimmäisen kerran 700 000 vuotta sitten Iserniassa Italiassa. Tästä leijonasta polveutui myöhemmin luolaleijona (Panthera leo spelaea), jota alkoi esiintyä noin 300 000 vuotta sitten. Leijonat hävisivät pohjoisesta Euraasiasta viimeisimmän jääkauden lopussa noin 10 000 vuotta sitten.
Alalajit
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on vuodesta 2017 alkaen jakanut leijonat taksonomisten tutkimusten pohjalta kahteen alalajiin, Panthera leo leo, johon kuuluvat Pohjois-Afrikan ja Aasian leijonapopulaatiot, ja Panthera leo melanochaita, johon kuuluvat itäisen ja eteläisen Afrikan populaatiot.
Vanhemman luokittelun mukaan leijonat jaetaan 11 alalajiin:
Levinneisyys entisaikaan
Leijona oli aikanaan maailman yleisimpiä suuria nisäkkäitä. Antiikin Kreikassa leijona eli vielä 300-luvulla eaa. ja sitä ennen se oli yleinen suurimmassa osassa Eurooppaa. Pleistoseenikaudella noin 2,68 miljoonaa – 11 500 vuotta sitten leijonia tavattiin Afrikan ja Euraasian lisäksi myös Pohjois-Amerikassa. Leijonat kuitenkin kuolivat siellä sukupuuttoon viimeisimmän jääkauden jälkeen, koska metsät alkoivat levittäytyä pienentäen kylmään sopeutuneiden leijonien elinympäristöjä ja mahdollisesti myös koska ihminen alkoi yhä tehokkaammin metsästää leijonan saaliseläimiä, jolloin saatavilla olevan ravinnon määrä väheni.
Leijonat vähenivät myös Vanhasta maailmasta. Leijonaa on metsästetty monesta syystä, kuten huvin vuoksi ja itsepuolustukseksi. Antiikin roomalaiset metsästivät leijonia näytöksiinsä laajalti Pohjois-Afrikasta. Lähi-idästä leijona metsästettiin sukupuuttoon 1900-luvun alkuun mennessä.
Levinneisyys nykypäivänä
Nykyään leijonia elää enimmäkseen enää Saharan autiomaan eteläpuolisessa Afrikassa savannialueilla Kenian, Tansanian ja eteläisen Afrikan suurissa kansallispuistoissa. Maailman leijonakannan koko lienee noin 20 000 yksilöä. Eräiden arvioiden mukaan kanta olisi tätäkin pienempi, ehkä vain 16 000 yksilöä. Tansanian leijonamäärä vaihtelee välillä 7 000–8 000, ja Keniassa tavataan noin 3 500 yksilöä. Afrikan ulkopuolella leijonia elää luonnonvaraisina ainoastaan Intian Girmetsän pienellä suojelualueella, missä kanta vuonna 2002 oli 250 yksilöä. Ennen lajin rauhoittamista 1900-luvun alussa Intian leijonien kanta käsitti vain 100 luonnonvaraista yksilöä.
Elinympäristöt
Leijonan elinympäristöä ovat savannien heinikkomaat, avoimet metsäseudut, aavikoiden reuna-alueet sekä pensaistot. Suurin osa leijonista elää laumoissa, joilla on pysyvät reviirit. Noin viidesosa Afrikan leijonista vaeltaa pieninä laumoina suurella alueella antilooppi- ja seepralaumoja seuraten.
Tuntomerkit
thumb|Naarasleijona. Urosten johtamissa laumoissa saalistus jää naaraille, minkä vuoksi naaraiden ruumiinrakenne on paljon kehittyneempi metsästykseen kuin uroksien. Leijonan painosta jopa 58,8% on lihaksia, mikä on enemmän kuin millään muulla nisäkkäällä.
Koko
Leijonan ruumis on 140–250 senttimetriä ja häntä 70–105 senttimetriä. Sen säkäkorkeus on 100–123 senttimetriä. Leijona painaa 120–250 kilogrammaa. Urosleijonat ovat naaraita kookkaampia, enintään puolitoistakertaisesti.
Väritys
Leijonan turkki on vaalean kellanruskea, mutta vatsan ja raajojen sisäpuolella se on valkoinen. Leijonan korvantaustat ovat mustat. Transvaalinleijonalla esiintyy harvinaisena albinismia.
Uruguayn rugby union -maajoukkue
Uruguayn rugby union -maajoukkue edustaa Uruguayta rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1951 perustettu Unión de Rugby del Uruguay.
Suomen Maaseudun Puolue
Suomen Maaseudun Puolue (lyhenne SMP ) oli vuosina 1959–1995 toiminut suomalainen keskustapopulistinen puolue, joka henkilöityi pitkälti johtajaansa Veikko Vennamoon. Puolue perustettiin Vennamon irtauduttua Maalaisliitosta. SMP:n kannatus oli suurimmillaan 1970-luvun alussa ja uudelleen 1980-luvun alussa, jolloin puolue sai noin 10 prosenttia äänistä eduskuntavaaleissa. Urho Kekkosen presidenttikaudella SMP oli tiukasti oppositiossa, mutta 1980-luvulla se osallistui Sorsan ja Holkerin hallituksiin.
Uruguayn rugby union -maajoukkue
Uruguay on selviytynyt neljä kertaa MM-kilpailuihin, muttei ole vielä kertaakaan edennyt alkulohkosta jatkoon. Vuoden 1999 kisoissa se voitti Espanjan, mutta hävisi Skotlannille ja Etelä-Afrikalle. MM-kilpailuissa 2003 se kukisti Georgian, mutta kärsi tappiot Englannille, Etelä-Afrikalle ja Samoalle. Vuoden 2015 kisoissa se hävisi Walesille, Australialle, Fidžille ja Englannille. MM-kilpailuissa 2019 Uruguay voitti Fidžin, mutta hävisi Georgialle, Australialle ja Walesille.
Suomen Maaseudun Puolue
SMP:n vahvimpia kannatusalueita olivat Varsinais-Suomi, Satakunta, Pohjois-Savo ja Pohjois-Karjala. Kahdessa viimeksi mainitussa maakunnassa SMP nousi 1970-luvun alussa suurimmaksi puolueeksi. Puolueen suurimpia kannattajaryhmiä olivat rintamamiehet, asutustilalliset ja karjalaiset evakot.
Leijona
Aasianleijona
Aasianleijonat ovat pienempiä kuin afrikkalaiset leijonat. Aasianleijonauroksen harja on pienempi niin että korvat ovat jatkuvasti näkyvissä. Sillä on vatsan alla ihopoimu, joka afrikkalaiselta leijonalta puuttuu.
Uruguayn rugby union -maajoukkue
Uruguay voitti IRB Nations Cupin 2017, 2018 ja 2019 sekä sijoittui kolmanneksi 2014. Amerikan-mestaruuskilpailuissa se saavutti hopeaa 2019 sekä pronssia 2017 ja 2018.
Suomen Maaseudun Puolue
Puolueen naisjärjestö oli SMP:n Naiset (aiemmin Kehittyvän Suomen Naiset), nuorisojärjestö Kehittyvän Suomen Nuorten Liitto, varhaisnuorisojärjestö Uusi Voima, opiskelijajärjestö Kehittyvän Suomen Opiskelijat, eläkeläisjärjestö Oikeutta Eläkeläisille ja terveysjärjestö Suomen Kansan Terveystuki. SMP:llä oli myös kristillinen työryhmä, ammattiyhdistysjaosto sekä ruotsinkielisten osasto.
Leijona
Häntä
Leijonan hännässä on muista kissaeläimistä poiketen tupsu, jota se käyttää esimerkiksi johdattaakseen muita leijonia korkeassa ruohikossa. Leijona käyttää häntäänsä myös huonotuulisuuden tai ärtymyksen ilmaisuun.
Uruguayn rugby union -maajoukkue
Uruguay oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 17:nnella sijalla.
Suomen Maaseudun Puolue
Puolueen kannattajia kutsuttiin yleisesti vennamolaisiksi. Veikko Vennamo johti puoluetta 1960- ja 1970-luvuilla ja hän oli Suomen karismaattisimpia poliitikoita. Vuonna 1979 johtoon nousi hänen poikansa Pekka Vennamo. Myös Veikon puoliso Sirkka Vennamo oli keskeisesti mukana puoluetyössä, ja vastustajat kehittivät SMP:lle muun muassa pilkkanimen ”Sirkka, Minä ja Pekka”. Puolueen kaksi ensimmäistä ansiomitalia annettiin vuonna 1984 Veikolle (1.) ja Sirkalle (2.).
Veikko Sorsa
Veikko Valio Sorsa (s. 14. huhtikuuta 1928 ) on suomalainen perinnöllisyystieteilijä ja professori. Hän on ollut Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen dosentti 1963–1981 ja uudelleen 1991–1995. Saman alan apulaisprofessori hän oli 1981–1984 ja henkilökohtainen ylimääräinen professori 1984–1991. Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1979. Tieteellisten julkaisujen lisäksi hän on osallistunut oppikirjojen tekoon.
Suomen Maaseudun Puolue
SMP ajautui konkurssiin vuoden 1995 eduskuntavaalien jälkeen ja sen seuraajaksi perustettiin Perussuomalaiset.
Leijona
Lauma
Leijona on ainoa iso kissaeläin, joka elää ryhmissä. Leijona onkin kissaeläimistä sosiaalisin. Yhteen ryhmään kuuluu yleensä 4–12 naarasta pentuineen ja 1–6 urosta. Lauman naaraat ovat yleensä keskenään sukulaisia, usein serkuksia, ja urokset keskenään velipuolia. Uroksen tehtävä laumassa on puolustaa naaraita ja pentuja muilta urosleijonilta. Naaraat hoitavat saalistuksen.
Veikko Sorsa
Sorsan puoliso oli perinnöllisyystieteilijä Marja Simonsuuri-Sorsa.
Suomen Maaseudun Puolue
Suomen Pientalonpoikien Puolue
thumb|Puolueen perustaja [[Veikko Vennamo vuonna 1988.]] Suomen Pientalonpoikien Puolue syntyi 1950-luvun lopussa lohkeamana Maalaisliitosta, kun puolueen tunnettu poliitikko, kansanedustaja ja entinen ministeri Veikko Vennamo riitautui puoluetovereidensa, etenkin puoluesihteeri Arvo Korsimon kanssa. Vuoden 1956 presidentinvaalien jälkeen aiemminkin puoluettaan arvostellut ja itsenäisesti toiminut Vennamo ryhtyi esiintymään hyökkäävämmin. Hän alkoi myös lähetellä näkemyksiään kirjeitse suoraan Maalaisliiton paikallisosastoille. Mukaan kampanjaan valjastettiin Asutusliitto, jonka kunniapuheenjohtaja Vennamo oli. Henkilöistä arvostelun kohteena olivat varsinkin puoluesihteeri Arvo Korsimo ja myöhemmin kansanedustajat Martti Miettunen, Kauno Kleemola ja Urho Kähönen.
Leijona
Lauma
Lauman sisäinen hierarkia ei ole kovinkaan tarkka, mutta siitä huolimatta laumaa johtaa yksi dominoiva uros, jolla on oikeus syödä ja paritella ensimmäisenä. Leijonalauma pysyy koossa useita sukupolvia. Mikäli lauma uhkaa kasvaa liian suureksi, häädetään nuoret (noin 2,5–3,5-vuotiaat) naaraat pois. Lauma omaa tietyn reviirin, jonka alueelta se ajaa tunkeilijat tiehensä. Yleensä pelkkä johtavan uroksen karjuminen ja aggressiivinen käytös riittää ajamaan yksinäiset tunkeilijat tiehensä, mutta välillä joudutaan myös yhteenottoihin. Leijonat merkitsevät reviirinsä virtsallaan. Merkitsemistä tekevät ennen kaikkea urokset, jonkun verran myös naaraat.
Suomen Maaseudun Puolue
Suomen Pientalonpoikien Puolue
Vennamo sai poleemisesta toiminnastaan useita huomautuksia sekä eduskuntaryhmältään että puolueeltaan. Vielä vuoden 1958 eduskuntavaaleissa hänet kuitenkin valittiin eduskuntaan Maalaisliiton listoilta. Riidat tulivat esiin jo vaalikampanjassa, ja lähes heti uuden eduskunnan kokoonnuttua Vennamo erotettiin eduskuntaryhmästä määräajaksi. Tämän jälkeen hän katsoi itsensä ryhmästä eronneeksi ja alkoi rakentaa uutta organisaatiota. Uuden puolueen toiminnan käynnistäjänä ja suurimpana kannattajajoukkona katsottiin Vennamon eri puolilla maata teettämien mielipidetiedustelujen perusteella olevan nimenomaan pienviljelijäväestö. Suomen Pientalonpojat -järjestö merkittiin yhdistysrekisteriin 30. joulukuuta 1958 ja Suomen Pientalonpoikien Puolueen perustava kokous pidettiin Pieksämäellä 9. helmikuuta 1959. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi nousi puuhamies Vennamo ja puoluesihteeriksi Köpi Luoma Seinäjoelta. Kokoukseen osallistui noin 350 henkilöä. Vennamo muodosti puolueen yhden hengen eduskuntaryhmän 11. helmikuuta 1959. Yhtenä vaihtoehtona puolueen nimeksi oli esillä myös Pienviljelijäin puolue, mutta tämä nimi oli edelleen varattuna yhdistysrekisterissä ja liikkeellelähtö toimintansa lopettaneen puolueen nimellä tuntui vanhanaikaiselta.
Domingo Oropesa Lorente
Domingo Oropesa Lorente (s. 10. lokakuuta 1950 Alcázar de San Juan) on espanjalainen, Kuubassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Toledon arkkihiippakuntaan Marcelo González Martín 15. heinäkuuta 1984. Hänet nimitettiin Cienfuegosin hiippakunnan johtoon 9. heinäkuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan García Rodríguez, jota avustivat Antonio Cañizares Llovera ja Emilio Aranguren Echeverria.
Leijona
Lauma
Laumasta sen kasvamisen vuoksi erkaantuneet naaraat tai karkotetut nuoret urokset pyrkivät perustamaan itselleen oman lauman. Nuoret urokset voivat ottaa uuden lauman haltuunsa häätämällä sen entiset urokset pois tai tappamalla ne.
Suomen Maaseudun Puolue
Suomen Pientalonpoikien Puolue
SPP alkoi luoda organisaatiota heti perustamisensa jälkeen ja jo maaliskuun 1959 lopussa puolueella oli yli 200 osastoa. Toukokuusta alkaen perustettiin kunnallisjärjestöjä ja vuoden lopussa muodostettiin ensimmäiset piirijärjestöt. 27. helmikuuta 1959 alkoi ilmestyä puolueen äänenkannattaja Pientalonpoika, jota julkaisemaan perustettiin samanniminen osakeyhtiö. Syksyllä 1961 lehti vaihtoi nimekseen Suomen Uutiset.
Leijona
Ääntely
Leijonien ääntely on monivivahteista ja yleensä leijonat tehostavat ääntelyään ruumiinkielellään. Leijonat murisevat lempeästi tervehtiessään toisiaan, kun taas erilaiset murinat ja ärinät ovat varoittavia ääniä. Pentujen ääntely koostuu yleensä nau’unnasta, joka saattaa vaihdella lyhyistä ja kiihtyvyyttä osoittavista vinkaisuista tuskaiseen ulvontaan. Kaikista tunnetuin leijonien ääntelytavoista on kuitenkin karjunta, jonka urokset oppivat ollessaan noin vuoden ikäisiä ja naaraat hiukan myöhemmin. Leijonan karjunta voi parhaimmillaan kuulua jopa kahdeksan kilometrin päähän, sillä sen tarkoitus on ilmoittaa reviirin rajat ja pelotella vihollisia. Kuorossa karjuminen myös vahvistaa lauman sosiaalisia siteitä. Karjumisen mahdollistaa joustavasta rustosta muodostuva kieliluu. Uroksen karjunta on kuuluvampi ja matalampi kuin naaraan.
Suomen Maaseudun Puolue
1960-luku
SPP:n valtakunnallista kannatusta mitattiin ensi kerran kunnallisvaaleissa 1960. Puolue asetti ehdokkaita 220 kunnassa, ja sen listoilta valittiin 359 valtuutettua 139:ään valtuustoon. Suurinta kannatusta SPP nautti Keski-Pohjanmaan pienissä kunnissa, ja Halsualla se sai enemmistön valtuutetuista. SPP sai valtaosan äänistään Maalaisliiton entisiltä kannattajilta, mutta sen äänestäjissä oli myös muita suuria puolueita aiemmin kannattaneita. Vaalitulosta pidettiin pettymyksenä odotuksiin nähden. Vuonna 1961 SPP oli mukana rakentamassa Honka-liittoa, jonka tavoitteena oli presidentti Urho Kekkosen uudelleenvalinnan estäminen. Oikeuskanslerin virasta juuri eläkkeelle jäänyt Olavi Honka oli nimenomaan Vennamon löytö kirjavan liittouman kompromissiehdokkaaksi. Honka hyväksyttiin SPP:n presidenttiehdokkaaksi 6. elokuuta 1961 pidetyssä puoluekokouksessa, mutta häntä kohtaan esiintyi myös arvostelua. Kritiikin aiheena oli etenkin Hongan poliittinen ja ennen kaikkea ulkopoliittinen kokemattomuus, mutta monet – etenkin SKDL:stä SPP:n kannattajiksi siirtyneet – pitivät myös vaaliliittoa oikeistopuolueiden sekä SDP:n tannerilaisen siiven ja Väinö Leskisen ja Kaarlo Pitsingin johtamien niin sanottujen asevelisosialistien kanssa vastenmielisenä. Honka-liiton kariuduttua Vennamo syytti hankekumppaneitaan nöyristelystä ja pelkuruudesta.
Leijona
Ravinto
thumb|left|250px|Urosleijona ja poikanen syömässä [[kafferipuhvelia (Syncerus caffer).]] Leijonien pääasialliseen ravintoon kuuluvat suuret nisäkkäät kuten antiloopit, gasellit, pahkasiat, gnuuantiloopit ja seeprat. Ne syövät myös pienempiä eläimiä, kuten pikkunisäkkäitä, liskoja ja lintuja. Urokset syövät lihaa noin seitsemän kiloa päivässä ja naaraat viisi kiloa. Kolme neljäsosaa leijonien syömistä eläimistä on hyeenoilta varastettua.
Suomen Maaseudun Puolue
1960-luku
SPP:n sisällä esiintyi runsaasti erimielisyyksiä jo perustamisesta lähtien. Puoluesihteeri Köpi Luoma jätti paikkansa vuoden 1960 puoluekokouksessa Joensuussa riitauduttuaan Vennamon kanssa. Uudeksi puoluesihteeriksi valittiin SPP:n Lapin piirin puheenjohtaja, agrologi Esko Autti Rovaniemen maalaiskunnasta, mutta hänkin toimi puoluesihteerinä vain vajaan vuoden. Opposition kritiikki kohdistui muun muassa puoluejohdon epädemokraattisiin menettelytapoihin. Taistelua käytiin esimerkiksi Haapajärvellä ilmestyneessä puoluelehti Maaseudun Sanomissa (1959–1962). Hajoaminen konkretisoitui noottikriisin jälkeen ja eduskuntavaaleissa 1962, joihin SPP:n oppositio osallistui itsenäisesti vaaliliitoissa Maalaisliiton kanssa. Sisäinen taistelu vaikutti osaltaan siihen, että SPP menetti vaaleissa ainoan edustajansa. Vennamon valinta jäi kiinni 27 äänestä. Tappion jälkeen puheenjohtaja jäi sairauslomalle ja puoluetoimiston työntekijät irtisanottiin. SPP:n taloudellinen tilanne muodostui vaalitappioiden vuoksi niin vaikeaksi, että puolueen oli otettava jäseniltään vekseleitä. SPP:n johdossa pohdittiin jopa puolueen lakkauttamista. Osa puolueväestä piti puolueen nimeä epäonnistuneena, sillä sen katsottiin karkottaneen muut kannattajaryhmät kuin pienviljelijät – moni pienviljelijäkään ei halunnut tunnustaa olevansa ”pieni” – ja olleen siten osaltaan syynä heikkoon vaalimenestykseen.
Leijona
Ravinto
Laajat tutkimukset osoittavat, että naarasleijonat saalistavat tavallisesti nisäkkäitä, jotka painavat keskimäärin 126 kg, kun taas urosleijonien tappamat saaliit painavat keskimäärin 399 kg.
Suomen Maaseudun Puolue
1960-luku
Alkuvuonna 1963 Vennamo palasi politikointiin uudella taktiikalla. SPP:n retoriikkaa alettiin kohdistaa pientalonpoikien lisäksi muihinkin ”vähäosaisiin” kansanryhmiin ja Maalaisliitto-kritiikki vaihtui yleisempään ”vanhojen puolueiden” arvosteluun. Muutosten myötä alkoi syntyä käsite vennamolaisuus. Maalaisliiton vaihdettua nimensä Keskustapuolueeksi SPP:n uudeksi nimeksi annettiin vuonna 1966 Suomen Maaseudun Puolue. Samalla alkoi uudistua puolueen jäsenistö ja kannattajakunta. Järjestötoiminta lähti nousuun Vennamon palattua eduskuntaan vuoden 1966 vaaleissa. Puoluesihteeri Eino Poutiaisella oli uudessa nousussa keskeinen rooli.
Leijona
Ravinto
Leijonalaumat erikoistuvat yleensä saalistamaan juuri tietynlaisia saaliseläimiä. Mikäli pentu kasvaa ympäristössä, jossa lauma saalistaa esimerkiksi suuria kasvinsyöjiä, erikoistuu pentu mitä todennäköisimmin täysikasvuisena samanlaisen ravinnon metsästämiseen. Yhtenä esimerkkinä tällaisesta tapauksesta oli muuan namibialainen leijonalauma, joka metsästi sukupolvi toisensa jälkeen hylkeitä, vaikka alueella esiintyi paljon muutakin riistaa.
Vaivaisukko
thumb|[[Nurmon kirkko|Nurmon kirkon vaivaisukko.]] Vaivaisukko on kirkon tai kellotapulin seinään kiinnitetty maalattu puupatsas, jonka rinnassa tai sylissä olevaan aukkoon voi laittaa rahaa. Rahat käytetään yleensä kirkon diakoniatyöhön. Vaivaisukkoja on Suomen ja Ruotsin luterilaisten kirkkorakennusten yhteydessä, ja Suomessa niitä löytyy eniten Pohjanmaalta.
Antti Ekman
Antti Ekman (s. 8. syyskuuta 1982 Tornio) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla sarjatasolla Elitserienissä pelaavaa Kalix Bandyä.
Vaivaisukko
Historia
Tukkeja lienee koristeltu aiemmin pyhimysten kuvilla, kunnes vuoden 1571 kirkkoasetuksella kuvat määrättiin poistettaviksi. Pohjanmaalla oli paljon laivanrakennustoimintaa, ja ilmeisesti laivanrakentajien keulakuvien tekijät ovat tehneet ensimmäiset vaivaisukot. Laivojen keulakuvia ei ole mielletty pyhimysten kuviksi, joten kuvien veistäminen on ollut sallitumpaa. Tämä selittäisi, miksi vaivaisukkoja on nimenomaan Pohjanmaalla. Vaivaisukot esittävät usein kerjuulla olevaa sotainvalidia, toinen suosittu esikuva ukoille on pelimannityyppi. Ensimmäiset ukot tehtiin 1600-luvulla, mutta suurin osa on 1800-luvulla veistettyjä.
Suomessa on ollut tunnettuja ukkoja yhteensä noin 180 eri aikoina. Jotkut niistä ovat hävinneet, osa on rapistunut huonokuntoisiksi ja sitten hylätty. Ukkoja on myös vahingoitettu ryöstösaaliin toivossa. Esimerkiksi Raution ukko vietiin kappelin seinästä kokonaan syksyllä 2012 ja se löydettiin toukokuussa 2013 syrjäisen metsätien varrelta Kannuksessa.
Säilyneet vaivaisukot
Vaivaisukkoja on jäljellä noin 145, joista käytössä Suomessa on noin 108. Yksi näistä on vaivaisakka, joka sijaitsee Soinin kirkossa. Lisäksi Pohjois-Pohjanmaan museossa on näytteillä Rantsilan kirkon vaivaisukko. Vanhimpana säilyneenä vaivaisukkona pidetään Hauhon kirkon ukkoa, joka on tiettävästi tehty 1600-luvun lopulla. Samoihin aikoihin lienee tehty Raahen vaivaisukko.
Leijona
Saalistus
Naaraat hoitavat tavallisesti saalistuksen laumassa ilman urosta. Urosleijonan vankka hartianseutu ja jykevä pää tekevät sen nopean liikkumisen vaikeaksi ja raskaaksi, vaikkakin myös urosten on todettu olevan pakon edessä riittävän hyviä saalistajia.
Vaivaisukko
Säilyneet vaivaisukot
Ruotsissa on jäljellä alle kymmenen vaivaisukkoa, joista suomalaista kolleegaansa muistuttaa vain pari ukkoa. Rosenbomin ukon Karlskronassa väitetään olevan suomalaisten puunveistäjien käsialaa. Ruotsin ukkojen yhteydessä on erilliset rahakirstut tai kolikko laitetaan päälaen aukon kautta.