cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tampereen seudun linja-autoliikenne
Historia
Samalla Tampereen joukkoliikenteen alueella siirryttiin vaiheittain vyöhykepohjaiseen hinnoitteluun. Välivaiheessa vuosina 2014-2016 vyöhykkeitä oli kolme, joista ensimmäinen oli sisin ja sen hintataso vastaa nykyistä Tampereen taksavyöhykettä. Ykkösvyöhyke kuitenkin laajeni Kangasalan Vatialaan, Nokian Pitkäniemeen, Lempäälän Sääksjärvelle ja Höytämöön sekä koko Pirkkalan kunnan alueelle kuntien kasvattaman joukkoliikennetuen ansiosta. Lisäksi Ylöjärven Siivikkala oli jo useita vuosia kuulunut Tampereen taksavyöhykkeeseen, joten sekin oli osa ykkösvyöhykettä. Kakkosvyöhykkeen muodosti ympäryskunnat, vyöhykkeelle kuului suurin osa Nokiaa, Lempäälää ja Kangasalaa. Kolmosvyöhykkeeseen kuului Nokian Tottijärven alue ja koko Vesilahti.
Joukkoliikenneuudistus muutti reittejä, aikatauluja ja linjanumeroita erityisesti ympäryskunnissa, mutta myös Tampereen alueella. Esimerkiksi Nokialla siirryttiin liityntäpohjaiseen linjastoon, jossa ideana on vaihtaa nopeaan runkoyhteyteen lyhemmiltä lähiölinjoilta. Myös Kangasalan suunnalla hyödynnetään samaa jossain määrin, ja aikaisemmin Teiskossa on hyödynnetty liityntäpohjaista liikennettä. Uudistuksen myötä linjanumerointi päivitettiin, jolloin linjoista 1-10 muodostettiin tärkeimmät runkolinjat.
Linjasto uudistui jälleen vuonna 2021, kun raitioliikenteen alkaminen muutti erityisesti keskustassa kulkevien linjojen reittejä. Valkeakosken kaupunki liittyi Tampereen seudun joukkoliikenteen yhteyteen vuonna 2021.
Kalusto
Kilpailutetussa liikenteessä käytetään pääasiassa telilinja-autoja, joihin mahtuu mahdollisimman paljon matkustajia. Viimeiset iäkkäät nivelautot poistettiin käytöstä vuonna 2014 heikon talvikestävyyden ja korkeiden ylläpitokulujen takia. Nivelautoissa on lisäksi vähemmän istumapaikkoja kuin telilinja-autossa. TKL:n käytössä on kaksi hybridibussia.
Tampereen seudun joukkoliikenne sai 26 uutta sähkölinja-autoa kesällä 2022, kun Pohjolan Liikenne aloittu liikenteen linjoilla 5 ja 10, sekä Teiskon suunnan linjoilla. Nykyisin Pohjolan Liikenne liikennöi myös linjalla 18. Sähköbussit valmistaa Yutong.
Vuosina 2016–2021 Tampereen seudun joukkoliikenteessä liikennöi neljä sähköbussia viiden vuoden leasingsopimuksella. Solariksen valmistamia sähköbusseja liikennöi Tampereen Kaupunkiliikenne, pääosin Rauhaniemen ja Pyynikintorin välillä linjalla 2.
Christopher Henderson
Christopher William Henderson on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa 24. Hahmoa esittää Peter Weller. Hahmo esiintyy sarjan viidennellä tuotantokaudella aluksi päähahmo Jack Bauerin entisenä ystävänä, mutta kauden edetessä hänestä muotoutuu yksi kauden huomattavimmista konnista. Henderson on esiintynyt myös televisiosarjan pohjalta tehdyissä jännitysromaaneissa Cat’s Claw, Vanishing Point ja Chaos Theory.
Taustaa
Christopher Henderson palveli alun perin Yhdysvaltain maavoimien erikoisjoukoissa, kunnes hänet värvättiin työskentelemään CTU:ssa. Henderson kohosi nopeasti viraston arvoasteikossa ja eteni Los Angelesin osaston kenttäoperaatioiden johtajaksi. Hän värväsi CTU:hun Jack Bauerin ja valvoi tämän työskentelyä agenttina, ja kaksikon välille syntyi ystävyyssuhde. Kun Bauer sai selville, että Henderson ja korruptoinut agentti Seth Campbell ottivat vastaan lahjuksia puolustustarvikeyhtiöiltä ja vastapalveluksena myivät näille CTU:n saamia huippusalaisia tietoja, hän petti Hendersonin ja kertoi lahjuksista ystävänsä esimiehille. Henderson vakuutti olevansa syytön, ja että tuntematon taho olisi lavastanut hänet osalliseksi lahjusskandaalissa. Henderson todettiin syylliseksi ja hän menetti työnsä CTU:ssa, jolloin ystävyyssuhde Baueriin katkesi.
Henderson onnistui saamaan työpaikan yhdysvaltalaisessa puolustustarvikeyhtiö Omicron Internationalissa, ja lopulta hänet nimettiin yhtiön varapääjohtajaksi. Korkean asemansa takia Yhdysvaltain presidentti Charles Loganin hallituksessa toimiva salaliitto otti Hendersoniin yhteyttä ja pyysi tätä luovuttamaan salaliittolaisille kaksikymmentä Sentox-hermokaasulla täytettyä kanisteria. Henderson toimitti kanisterit entiselle CIA-agentti James Nathansonille, joka välitti kaasun venäläisen liikemiehen Vladimir Bierkon johtamalle terroristijärjestölle. Salaliiton tarkoituksena luovuttaa hermokaasu terroristeille, mutta terroristien tietämättä salaliittolaiset suunnittelivat pettävänsä venäläiset liittolaisensa. Kun terroristit saapuisivat päämajaansa Keski-Aasiassa, salaliittolaiset laukaisivat kanisterit kauko-ohjaimella. Suunnitelman mukaan Sentox tappaisi terroristit ja aiheuttaisi kriisitilanteen, jonka turvin yhdysvaltalaiset sotilaat voisivat ottaa haltuunsa Keski-Aasian öljykentät ja taata Yhdysvaltain geopoliittisen aseman lähitulevaisuudessa.
Rooli
Kun entinen Yhdysvaltain presidentti David Palmer saa selville Loganin hallituksen salaliiton aikeista ja uhkaa paljastaa ne julkisesti, Henderson värvää Nathansonin välityksellä salamurhaajan murhaamaan Palmerin. Kuolleeksi luultu Jack Bauer lavastetaan syylliseksi murhaan. Kuolemansa aiemmin lavastanut Jack joutuu ”nousemaan kuolleista” ja yrittää paljastaa syyt Palmerin salamurhaan. Jack päätyy jäljittämään Bierkon terroristijärjestön haltuun joutuneita Sentox-hermokaasukanistereita. Kun salaliittolaisten aikeet paljastuvat terroristeille, Nathanson luovuttaa Jackille tietoja, joiden avulla tämä päätyy Omicronin päämajaan ja kohtaa Hendersonin. Henderson vakuuttaa syyttömyyttään ja johdattaa Jackin maanalaiseen bunkkeriin, jossa olevalla tietokoneella on tietoja kaasusta. Henderson pakenee ja lukitsee Jackin rakennelman sisälle, minkä jälkeen piilotettu pommi räjähtää ja Henderson uskoo Jackin kuolleen.
Räjähdyksestä selvinnyt Jack jäljittää Hendersonin ja uhkaa kiduttavansa tätä, mikäli tämä ei kertoisi tietoja Sentoxista ja osallisuudestaan salaliittoon. Vaikka Jack ampuu Hendersonin vaimoa Miriamia jalkaan, Henderson kieltäytyy puhumasta. Henderson toimitetaan kuulusteltavaksi CTU:n Los Angelesin osaston päämajaan. Kun Hendersonia on kuulusteltu kaksi tuntia, Tony Almeida saa selville Hendersonin olevan aiemmin samana päivänä autopommi-iskussa menehtyneen Michelle Desslerin kuoleman takana. Tony päättää kostaa vaimonsa kuoleman ruiskuttamalla injektioruiskulla Hendersonin suonistoon yliannostuksen kuulustelussa käytettyjä aineita, mutta Hendersonin nappaa injektioruiskun ja iskee sen Tonyn rintakehään. Jackin saapuessa paikalle Henderson on paennut CTU:sta ja Tony kuollut sydänpysähdykseen.
Wayne Palmer yrittää saada tietoja isoveljensä Davidin salamurhasta, joten Henderson lähettää miehensä eliminoimaan hänet. Salaisen palvelun agentti Aaron Pierce pelastaa Palmerin, joka saa tietää, että presidentti Loganin Martha-vaimon assistentti Evelyn Martin on tietoinen salaliitosta. Kun Martinin kidnapattu tytär on pelastettu salaliittolaisilta, hän paljastaa presidentti Loganin olevan salaliiton johtaja. Henderson kertoo tapahtuneesta Loganille, joka määrää hänet hävittämään todisteet salaliitosta. Jack ja Palmer saavat haltuunsa pankkiholvissa säilytetyn nauhoituksen, jonka sisältämä keskustelu paljastaa Hendersonin ja Loganin olevan osallisina salaliitossa. Henderson lähettää miehensä varastamaan nauhoituksen, mutta Los Angelesin poliisilaitoksen saapuminen pankin edustalle estää suunnitelman. Jack luovuttaa nauhoituksen puolustusministeri James Hellerille, mutta Henderson onnistuu varastamaan sen. Jack ja Audrey Raines nappaavat takaa-ajetun Hendersonin, joka uhkaa tappavansa Hellerin, mikäli hän ei saisi paeta. Jack ei suostu vaatimukseen, jolloin Hendersonin miesten lentämä helikopteri ilmestyy puolustusministerin auton yläpuolelle. Jack joutuu päästämään Hendersonin pakenemaan, jotta helikopteri ei Hellerin tulittaisi autoa. Puolustusministeri päättää kuitenkin tehdä itsemurhan ajamalla autonsa alas kallionkielekkeeltä mereen. Myöhemmin kuitenkin paljastuu Hellerin selviytyneen onnettomuudesta ja päässeen sairaalahoitoon.
Jackin kuulustelema Henderson paljastaa luovuttaneensa nauhoituksen Scott Evans -nimiselle lentäjälle, joka työskentelee Omicronille. Evans on matkustajalentokoneen perämies. Jack tunkeutuu lentokoneeseen ja pakottaa Evansin luovuttamaan nauhoituksen. Jack palaa CTU:n päämajaan, jonne Curtis Manningin johtama iskuryhmä on siirtänyt Hendersonin. Kuulustelujen aikana CTU:n vangitsema Bierko pakenee, ja Bill Buchanan ja Karen Hayes suostuvat neuvottelemaan Hendersonin kanssa, koska tällä on tietoja Bierkosta. Jack kuulustelee Hendersonia, joka haluaa vain kadota vaimonsa kanssa samalla tavalla kuin Jack katosi puolitoista vuotta sitten kiinalaisilta.
Kun Bierko ottaa haltuunsa venäläisen sukellusvene Natalian ja on aikeissa laukaista aluksen risteilyohjukset, Henderson, Jack ja CTU-agentti McCullough lähetetään satamaan estämään Bierkoa laukaisemasta ohjuksia. He onnistuvat miehistönjäsen Tim Rooneyn avustuksella tunkeutumaan sukellusveneeseen, ja Henderson saa tehtäväkseen deaktivoida asejärjestelmät. Kun Jack on tappanut Bierkon ja muut terroristit, Henderson yrittää ampua Jackin tältä tehtävän alussa saamallaan pistoolilla, mutta aseessa ei ole ammuksia. Jack syyttää Hendersonin ystäviensä murhaamisesta ja ampuu tämän. Hendersonin kuolinkohtauksesta on olemassa myös pidennetty versio, joka on mukana viidennen kauden DVD-julkaisun lisämateriaaleissa. Pidennetyssä kohtauksessa Henderson ei kuole välittömästi osumiin, vaan jää kitumaan sukellusveneen kannelle ja käskee Jackia ampumaan hänet.
Aiheesta muualla
Christopher Henderson
Philadelphia
Philadelphia on noin 1 553 165 asukkaan kaupunki Pennsylvanian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Pennsylvanian suurin ja Yhdysvaltojen kuudenneksi suurin kaupunki. Se on myös Philadelphian piirikunnan pääkaupunki, joskin kaupungin ja piirikunnan hallinnot ovat olleet yhtä jo vuodesta 1952. Kaupunki sijaitsee Pennsylvanian itäosissa Delaware- ja Schuylkilljokien yhtymäkohdassa. Kaupunkia ympäröi lähes kuuden miljoonan asukkaan metropolialue.
William Penn perusti Philadelphian 1682, ja se on ollut historiansa aikana poliittisesti, kulttuurisesti ja taloudellisesti Yhdysvaltojen merkittävimpiä kaupunkeja. Kaupungissa allekirjoitettiin Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus vuonna 1776, ja se oli myös Yhdysvaltojen pääkaupunki 1790–1800.
Nykyään Philadelphian talous on monipuolista, ja keskeisimpiä aloja ovat it-ala, lääketieteellinen tutkimus ja palvelut. Myös turismi tuo merkittävän lisän kaupungin talouteen, sillä harvassa Yhdysvaltojen kaupungissa on yhtä monta historiallista nähtävyyttä:
Philadelphian taidekeskus on Broad Streetin taidebulevardi, jonka varrella on useita kulttuurikohteita. Kaupungissa sijaitsevat muun muassa Yhdysvaltojen vanhin taidemuseo, Pennsylvanian kuvataideakatemia, ja Philadelphian taidemuseo. Lisäksi Philadelphiassa on enemmän julkisia veistoksia kuin missään muussa Yhdysvaltojen kaupungissa ja paljon seinämaalauksia.
Urheilun saralla Philadelphiasta on joukkue jokaisessa Yhdysvaltojen merkittävimmistä ammattilaisurheilusarjoissa, MLB:ssä, NFL:ssä, NBA:ssa ja NHL:ssä.
Maantiede
Philadelphiasta on vesiyhteys Atlantille Delawaren osavaltion kautta kulkevaa Delawarejokea pitkin.
Philadelphian ilmastoa tasapainottavat Appalakit lännessä ja Atlantti idässä. Kumpikin tekijöistä vähentää ääriolosuhteiden esiintymistä. Vuoden keskilämpötila on 12 astetta. Joulukuussa keskilämpötila on noin 0 astetta ja elokuussa noin 24 astetta. Sadetta tulee melko tasaisesti läpi vuoden, mutta yleensä suurimmat sateet tulevat kesällä.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
left|thumb|Näkymä [[Benjamin Franklin Parkwaylle Philadelphian taidemuseon portailta.]] Philadelphian keskusta on suunniteltu ruutukaavan mukaan, ja sen keskuksena on Pennin aukio Delaware- ja Schuylkilljokien puolessavälissä. Aukiolla on nykyään vuonna 1901 avattu Philadelphian kaupungintalo. Länteen aukiosta on John F. Kennedyn bulevardi, jolla on Penn Center, ja Broad Streetiä aukiolta pohjoiseen ja etelään kutsutaan taiteiden bulevardiksi usein kulttuurinähtävyyksiensä ansiosta. Benjamin Franklin Parkway kulkee Pennin aukiolta luoteeseen ruutukaavan halki. Se ympäröi matkansa varrella Logan Square -aukion ja päättyy Fairmountin puistoon, joka on Yhdysvaltain suurin kaupunkialueella sijaitseva maisemoitu puisto. Philadelphian vanhimmat osat, Southwark, Society Hill ja Independence Hallin alue, sijaitsevat itään Pennin aukiolta. Southwark on kaupunginosista kaikkein vanhin.
Independence Hall, jossa itsenäisyysjulistus ja Yhdysvaltain perustuslaki hyväksyttiin, on kuulunut vuodesta 1979 Unescon maailmanperintöluetteloon. Se ja osa kaupungin keskustasta kuuluu 1956 perustettuun Independence National Historical Park -kansallispuistoon, jonka alueella sijaitsee monia Yhdysvaltojen perustamishistoriaan liittyviä merkittäviä rakennuksia sekä vuosina 2001–2003 avatut teemamuseot Independence Visitor Center, National Constitution Center ja Liberty Bell Center.
Perustaminen
thumb|Philadelphian perustaja [[William Penn.]] Philadelphian alueen ensimmäiset asukkaat olivat delaware-intiaaneja. Ruotsalaiset perustivat ensimmäisen pienen eurooppalaisen siirtokunnan Philadelphian alueelle 1640-luvulla. Ruotsilla oli 1600-luvun puolivälissä Pohjois-Amerikan itärannikolla oma siirtomaansa nimeltä Uusi Ruotsi. Delaware-joen varrella sijainneessa Uudessa Ruotsissa oli neljä aluetta: Finland, Lapland, Upland ja Takamaa. Takamaalla, Schuylkill-sivujoen varressa sijaitsi Tornio-niminen asuttu paikka, joka on siis nykyään osa Philadelphiaa. Suomalainen paikannimi ei ollut sattumaa. Tornion lähistöltä löytyivät Uuden Vaasan kuin Uuden Korsholmankin linnoitukset.
William Penn on saanut maineen Philadelphian kaupungin perustajana. Englannin kuningas Kaarle II oli velkaa Pennin isälle amiraali William Pennille. Nuorempi Penn pyysi velan maksuna aluetta Delawarejoen länsirannalta. Maa-alue sai nimekseen Pennsylvania tai ”Pennin metsä”. Penn asettui alueelle, jossa Delawarejokeen liittyy Schuylkilljoki, sillä ruotsalaiset omistivat maat Delawaren yläjuoksulla.
Vaikka Penn oli saanut maat lahjoituksena, hän halusi silti ostaa ne myös alkuperäisasukkailta. Hän halusi muutenkin kohdella intiaaneja tasavarteisesti eikä siksi halunnut rakentaa kaupungin ympärille edes muuria. Penn oli kveekari, ja hän suunnitteli Philadelphiasta eli veljellisen rakkauden kaupungista paikkaa, jossa hän pystyi uskonveljiensä kanssa harjoittamaan uskoaan ja hallitsemaan itse itseänsä. Penn kutsui serkkunsa suunnittelemaan kaupungin asemakaavan. Kaupunki järjestettiin ruutukaavan mukaan, ja siellä oli leveitä puistokatuja, sillä Penn tiesi ahtaiden kujien aiheuttaman riskin, joka oli toteutunut Lontoon suuressa palossa 1666.
Kasvu ja Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus
Philadelphia kasvoi nopeasti, ja 1600-luvun loppuun mennessä siellä oli yli 7 000 asukasta. Satamakaupunkina siitä tuli merkittävä talouskeskus, ja sitä kautta tuotiin maahan sokeria, rommia ja melassia Karibialta. Samalla kaupungin teollisuus ja laivanrakennusala alkoi kukoistaa. Benjamin Franklin, yksi kaupungin kuuluisimmista asukkaista, saapui Philadelphiaan 1723. Hänen ansiostaan kaupungista tuli merkittävä kulttuurikeskus. Lisäksi hän perusti Thomas Bondin kanssa Pennsylvania Hospitalin, Yhdysvaltojen ensimmäisen julkisen sairaalan.
Yhdysvaltain vapaussodan aikana Philadelphiassa allekirjoitettiin 1776 Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus. Seuraavana vuonna britit valloittivat kaupungin, mutta se vapautettiin 1783. Philadelphia oli Yhdysvaltojen pääkaupunki 1790–1800. Siellä oli vuonna 1800 lähes 70 000 asukasta, ja se oli Yhdysvaltojen suurin kaupunki.
Pääkaupungista alueelliseksi keskukseksi
thumb|[[Kruppin osasto Philadelphian maailmannäyttelyssä.]] Philadelphian taloudellinen ja poliittinen merkitys alkoi pienentyä 1800-luvun alkupuolella, kun Washingtonista tehtiin pääkaupunki ja talous alkoi keskittyä New Yorkiin paremman satamapaikkansa ansiosta. Philadelphiassa keskityttiin enemmän teollisuuteen, ja siitä tulikin alueellinen tekstiili-, rauta- ja terästeollisuuden keskus. Kaupunki kasvoi kuitenkin edelleen, ja se laajeni myös varsinaisen kaupunkialueen ulkopuolelle esimerkiksi Germantowniin ja Chestnut Hilliin. Vuonna 1854 päätettiin Philadelphiaa ympäröivien paikkakuntien liittämisestä kaupunkiin. Tuolloin Philadelphia laajennettiin käsittämään koko Philadelphian piirikunnan alue.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Philadelphian talous kukoisti, kun se tuotti pohjoisvaltioiden joukoille aseita, ammuksia ja sotalaivoja. Yhdysvallat täytti 100 vuotta 1876, jolloin Philadelphiassa järjestettiin maailmannäyttely, joka oli ensimmäinen laatuaan Yhdysvalloissa. Philadelphian talous kukoisti jälleen ensimmäisen maailmansodan aikana. Espanjantauti iski voimakkaana Philadelphiaan surmaten noin prosentin kaupungin asukkaista. Suuri lama koetteli myös Philadelphiaa, mutta toinen maailmansota elvytti teräs- ja kemianteollisuuden.
1900-luvun vaikeudet
Philadelphia kärsi 1900-luvun alkupuoliskolla laajasta korruptiosta. Vasta 1950-luvulla uudistusmieleiset pormestarit Joseph S. Clark ja Richardson Dilworth auttoivat kehittämään kaupungin uuden perustuskirjan. Sen ansiosta kaupungin korruptiota onnistuttiin siistimään. Kaupungissa syntyi rotukiistoja 1960-luvulla, ja ne kärjistyivät mellakoihin sekä kaupungissa että vankiloissa. Vuonna 1971 pormestariksi valittiin entinen poliisi Frank Rizzo, joka otti kovat keinot käyttöön jengiväkivaltaa vastaan. Hän jakoi kuitenkin kaupungin sekä taloudellisten syiden että kovien otteidensa takia. Philadelphiaan valittiin myös Yhdysvaltojen ensimmäinen afroamerikkalainen pormestari, Wilson Goode. Hän hyväksyi 1985 radikaalin tummaihoisten vapautusjärjestön MOVE:n päämajan pommituksen, jossa kuoli 11 ihmistä.
Philadelphian olot tasaantuivat 1980-luvun lopulla. Kaupunki oli ajautunut kuitenkin lähes konkurssin partaalle. Seuraavien vuosien aikana talous saatiin kuitenkin nousuun. Pormestariksi vuonna 1992 valittu Ed Rendell lupasi radikaaleja muutoksia, ja hän onnistui yhdessä valtuuston puheenjohtajan John F. Streetin avustuksella nostamaan kaupungin talouden ennätyksellisesti ylijäämäiseksi.
Hallinto
Philadelphia on samannimisen piirikunnan hallintokeskus, joskin kaupunki ja piirikunta ovat kattaneet maantieteellisesti saman alueen vuonna 1854 tapahtuneesta kuntaliitoksesta lähtien. Kaupungin ja piirikunnan hallinnot yhdistettiin vuonna 1952. Philadelphian piirikunta on kuitenkin edelleen olemassa paperilla, ja se on väkiluvultaan Pennsylvanian suurin ja pinta-alaltaan toiseksi pienin piirikunta.
Philadelphiassa on käytössä hallintomalli, jossa on sekä vaaleilla valittu pormestari että valtuusto. Sen nykyinen muoto vahvistettiin 1951, jolloin valtaa siirrettiin pormestarille. Philadelphian kaupunginvaltuustossa on 17 jäsentä, ja niistä 7 valitaan koko kaupungin alueelta ja lisäksi 1 jokaisen 10 vaalipiirin alueelta. Jokainen jäsen valitaan neljäksi vuodeksi. Myös pormestari valitaan neljän vuoden välein. Michael Nutter valittiin pormestariksi 2011.
Jokaisen uuden säädöksen pitää olla valtuuston jäsenen ehdottama. Tämän jälkeen ehdotuksen pitäisi käydä asiasta vastaavan komitean käsiteltävänä, ja käsittelyn tuloksen pitää tulla jokaisen valtuuston jäsenen nähtäväksi, ja se pitää saattaa yleiseen jakeluun. Pormestarilla on veto-oikeus kumota ehdotus, mutta valtuusto voi ohittaa vedon kahden kolmasosan kannatuksella.
Talous
Teollisuustuotanto on perinteisesti vetänyt Philadelphian taloutta. Toisen maailmansodan jälkeen monet Koillis-Yhdysvaltojen teollisuuskaupungeista ovat kokeneet talouden murroksen, kun teollisuus on muuttanut esikaupunkeihin tai muualle maahan. Philadelphian talous on kehittynyt monipuoliseksi, ja sen keskeisimpiä toimijoita ovat informaatioala ja palvelut. Philadelphiassa on paljon lääketieteelliseen tutkimukseen keskittyneitä yrityksiä, kuten lääketeollisuutta, tutkimuslaitoksia ja lääketieteellisten instrumenttien valmistajia. Turismi on myös merkittävä osa kaupungin taloutta, sillä harvassa Yhdysvaltojen kaupungissa on yhtä monta historiallista nähtävyyttä.
Philadelphian suurimmat työllistäjät ovat liittovaltion hallitus ja Philadelphian kaupunki. Myös terveys- ja koulutuspalvelut työllistävät ison osan kaupungin asukkaista. Yrityksistä suurimpia työllistäjiä ovat lääkeyhtiö MSD ja kemianteollisuusyritys DuPont.
Liikenne
thumb|30th Street Station Philadelphian merkittävin julkista linja-auto- ja raideliikennettä hoitava taho on Southeastern Pennsylvania Transportation Authority eli SEPTA. Sillä on sekä paikallista maanpäällistä että maanalaista raideliikennettä. Walk Score -indeksin mukaan Philadelphia on Yhdysvaltojen yli 100 000 asukkaan kaupungeista yhdeksänneksi jalankulkijaystävällisin. Yhteensä noin 37 prosenttia kaupungin työssäkäyvistä asukkaista käyttää työmatkaliikenteeseen julkisia liikennevälineitä, polkupyörää tai jalankulkua.
Philadelphian keskustassa autoilua ei pidetä kovin hankalana. Monet keskustan kaduista on yksisuuntaisia. Philadelphian suurimmat tiet ovat jokien uomia mukailevat Delaware Expressway (Interstate 95) ja Schuylkill Expressway (Interstate 76). Delawarejoen yli New Jerseyyn kulkee kaupungin alueella neljä siltaa, jotka ovat etelästä pohjoiseen Delaware River Port Authorityn hallinnoimat Walt Whitmanin silta, Benjamin Franklinin silta ja Betsy Rossin silta sekä New Jerseyn Burlingtonin piirikunnan hallinnoima Tacony–Palmyra Bridge.
Philadelphiaan saapuvaa junaliikennettä hallinnoi Amtrak. Suurin osa liikenteestä kulkee Northeast Corridor -reittiä pitkin. Kaupungin päärautatieasema on 30th Street Station. Sillä yhdistyvät Amtrakin Northeast Corridor ja Keystone Corridor, SEPTAn paikallislinjat ja New Jersey Transitin Atlantic City Line.
Philadelphiassa on Philadelphian kansainvälinen lentoasema, joka sijaitsee sen lounaiskulmassa ja osin naapurikunnan Tinicumin puolella, ja yleisilmailun käytössä oleva Koillis-Philadelphian lentoasema. Philadelphian kansainvälinen lentoasema oli maailman 12. vilkkain lentoasema vuonna 2010. Sieltä on SEPTAn junayhteys keskustaan.
Kaupungin etelärannalla on vanha laivastotelakka, jossa nykyisin toimii pääasiassa kontti- ja säiliöaluksia rakentava Akerin Philadelphian-telakka. Itärannalla on Philadelphia Regional Port Authorityn tavaraterminaaleja. Penn’s Landingistä liikennöi useita pieniä matkustaja-aluksia, muun muassa Philadelphian ja New Jerseyn Camdenin väliä kulkeva RiverLink Ferry. Vanhalla laivastotelakalla on myös suuria risteilyaluksia varten kunnostettu matkustajaterminaali, jonka käyttö on kuitenkin vähäistä.
Väestö
Philadelphian väestössä tummaihoiset ovat nykyään enemmistönä, sillä heitä on 43,4 prosenttia väestöstä ja valkoihoisia 41,0 prosenttia. Aasialaisia on 6,3 prosenttia ja Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkaita 0,5 prosenttia. Vuosien 1990–2010 aikana Philadelphian valkoihoisten määrä on vähentynyt 31,9 prosenttia. Tummaihoisten lukumäärä on pysynyt 20 vuoden ajan suurin piirtein samana, sillä se on kasvanut vain 3,3 prosenttia.
Koulutus
thumb|Pennsylvanian yliopiston The Quadrangle Dormitary -niminen asuntola. Philadelphian koulupiirin opiskelijamäärä on Yhdysvaltojen kahdeksanneksi suurin. Sen alaisuudessa on yhteensä 329 koulua. Koulupiirin kouluissa on kaikkiaan 192 089 oppilasta.
Philadelphiassa ja sen lähialueilla on yli 80 yliopistoa ja collegea. Philadelphian kaupungin alueella niistä on lähes 30. Siellä sijaitsee muun muassa arvostettu Swarthmore College. Philadelphian alueen kuudesta lääketieteellisestä koulusta valmistuu lähes 20 prosenttia kaikista Yhdysvaltojen lääkäreistä. Pennsylvanian yliopisto on Yhdysvaltojen parhaimpia yliopistoja, ja U.S. News & World Reportin vuoden 2012 yliopistorankingissä se sijoittui jaetulle viidennelle sijalle.
Arkkitehtuuri
left|thumb|[[Loews Philadelphia Hotel|PSFS Building on yksi varhaisimpia kansainvälisen tyylin rakennuksia.]] Philadelphian ensimmäiset rakennukset olivat yksinkertaisia hirsitaloja, mutta ne on jo aikoja sitten purettu. Seuraavaksi alettiin rakentaa tiilisiä kirkkoja ja kokouspaikkoja. Tältä ajalta on säilynyt esimerkiksi noin vuonna 1700 rakennettu Gloria Dei (Old Swedes’) Church. Monet 1700-luvulla rakennetut rakennukset edustavat Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuria. Tällainen on esimerkiksi brittiläisen Christopher Wrenin tyylistä vaikutteita saanut Independence Hall. Yrjöjen tyylistä kehittyi siirtokunnissa oma federaalityyli-nimellä kutsuttu arkkitehtuurisuuntaus, joka kukoisti noin 1820-luvulle.
Taide
thumb|[[Philadelphian orkesteri tammikuussa 1970 kapellimestarinaan Eugene Ormandy.]] Philadelphian taiteen keskus on noin 5,5 kilometriä pitkä Broad Streetin osuus, jota kutsutaan nimellä ”Avenue of Arts”. Sen varrella ovat muun muassa 1857 avattu Academy of Music ja esittävien taiteen Kimmel-keskus. Keskuksessa esiintyivät esimerkiksi Philadelphian orkesteri, Philly Pops, Pennsylvania Ballet ja Philadelphian kamariorkesteri. Pennsylvanian Ballet’n Pähkinänsärkijästä on tullut kaupungin jouluperinne.
Pennsylvanian kuvataideakatemia on Yhdysvaltojen vanhin taidemuseo. Taiteilija Charles Willson Peale perusti sen 1805. Philadelphian taidemuseon kokoelmissa puolestaan on yli 500 000 työtä, ja se onkin maailman suurimpia taidemuseoita. Museon alaisuudessa on Rodin-museo, jonka hallussa sanotaan olevan maailman suurin Auguste Rodinin veistoskokoelma Pariisin ulkopuolella. Philadelphiasta on kotoisin jopa Yhdysvaltojen merkittävimmäksi taiteilijaksi mainittu Thomas Eakins.
thumb|Philadelphialaista muraalitaidetta [[Fairmount (Philadelphia)|Fairmountin kaupunginosassa.]] Smithsonian-instituutin tutkimuksen mukaan Philadelphiassa on enemmän julkisia veistoksia kuin missään muussa Yhdysvaltojen kaupungissa. Lisäksi kaupungissa on ollut vuodesta 1984 ollut käynnissä graffitien vastaiseen kampanjaan liittynyt seinämaalausprojekti. Sen käynnistyi, kun taiteilija Jane Goldenia pyydettiin ottamaan yhteyttä graffitien tekijöihin, jotta ne voisivat siirtyä haitallisista graffiteista seinämaalauksiin. Projektin seurauksena kaupunkiin on luotu yli 3 000 seinämaalausta.
Media
Philadelphiassa on kaksi merkittävää joka päivä ilmestyvää sanomalehteä, Philadelphia Inquirer ja Philadelphia Daily News. Muita lehtiä ovat afroamerikkalaisille suunnattu Philadelphia Tribune, talouslehti Philadelphia Business Journal, Philadelphia City Paper ja Philadelphia Weekly. Kaupungissa näkyy kaikki Yhdysvaltojen merkittävimmät valtakunnalliset televisioverkot ja monia kaapelikanavia. Radioasemilta tulee monipuolisesti ohjelmaa.
Urheilu
thumb|Etelä-Philadelphian urheilukeskus 2008; ylhäällä [[Citizens Bank Park, keskellä purettu Spectrum, alhaalla vasemmalla Wells Fargo Center ja oikealla Lincoln Financial Field.]] Philadelphia on yksi harvoista yhdysvaltalaiskaupungeista, joista on edustaja jokaisessa Amerikan neljässä suurimmassa ammattilaissarjassa. Philadelphia Phillies pelaa baseballin MLB:ssä, Philadelphia Eagles amerikkalaisen jalkapallon NFL:ssä, Philadelphia 76ers koripallon NBA:ssa ja Philadelphia Flyers jääkiekon NHL:ssä.
Philadelphiasta tai lähistöltä on kotoisin kuusi yliopistourheilujärjestö NCAA:n I-divisioonaan kuuluvaa koulua: Drexel, La Salle, Pennsylvania, Saint Joseph, Temple ja Villanova. Koulut ovat saavuttaneet menestystä etenkin koripallossa, jossa ne Drexeliä lukuun ottamatta muodostavat Philadelphia Big 5 -ryhmittymän. Merkittäviä yliopistourheilutapahtumia Philadelphiassa ovat Yhdysvaltojen vanhin juoksutapahtuma Penn Relays ja Yhdysvaltojen suurin yliopistojen soututapahtuma Dad Vail Regatta. Muita merkittäviä urheilutapahtumia ovat Philadelphian maraton ja ammattilaispyöräilijöiden Philadelphia International Championship
Philadelphia on hakenut neljästi kesäolympialaisten isännyyttä: 1920, 1948, 1952 ja 1956.
Jerseyn ilmasto
Jerseyn ilmasto on meri-ilmasto lämpimine kesineen ja leutoine talvineen. Havaintokaudella 1985–2015 kuumin kuukausi oli elokuu, jolloin vuorokauden keskilämpötila on 17 celsiusastetta. Kylmin kuukausi oli helmikuu 7 celsiusasteen vuorokauden keskilämpötilallaan. Vuoden keskilämpötila Jerseyllä oli havaintokaudella 1981–2010 12.09 celsiusastetta ja havaintokaudella 1985–2015 12 celsiuastetta. Sateisin kuukausi vuosina 1985–2015 oli joulukuu, jolloin satoi keskimäärin 65,2 millilitraa. Vuotuinen keskisadanta oli 1985–2015 433,6 millilitraa, joka jakautui keskimäärin 36,1 millilitraan per kuukausi.
Isoborneoli
Isoborneoli (C10H18O) on terpeenialkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy laajasti kasveissa ja sitä voidaan käyttää haju- ja aromiaineena sekä muiden yhdisteiden valmistukseen. Isoborneoli on borneolin stereoisomeeri.
Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa
Huoneenlämpötilassa isoborneoli on valkoista kiteistä ainetta, jolla on havupuita muistuttava tuoksu. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Isoborneoli on optisesti aktiivinen ja etanoliliuoksessa sen R(+)-isomeerin ominaiskiertokyky on +34,3 ja S(-)-isomeerin ominaiskiertokyky on -34,3.
Kasveissa isoborneolia esiintyy sekä vapaana että asetaattiesterinä. Erityisesti sitä esiintyy mäntykasveissa ja asterikasveissa. Lisäksi sitä on raportoitu muun muassa omenoissa, basilikassa ja timjamissa.
Valmistus ja käyttö
Isoborneolia voidaan valmistaa hydrolysoimalla isobornyyliasetaattia tai pelkistämällä kamferia litiumalumiinihydridillä. Pelkistyksessä muodostuu myös borneolia.
Isoborneolia voidaan käyttää hajusteissa ja aromiaineena. Siitä voidaan myös valmistaa muita yhdisteitä esimerkiksi kamferia, fiksatiiveinä käytettäviä eetterijohdannaisia ja hyönteismyrkkynä käytettävää isobornyylitiosyanoasetaattia.
Karl Johans gate
pienoiskuva|200px|Karl Johans gatea länteen päin, taustalla [[Oslon kuninkaallinen linna|kuninkaallinen linna.]] Karl Johans gate on Oslon keskustassa sijaitseva paraatikatu, joka johtaa kaakkois-luode-suuntaisesti keskusrautatieasemalta kuninkaalliselle linnalle. Se on nimetty Kaarle XIV Juhanan mukaan, joka oli Ruotsin ja Norjan yhteinen kuningas vuosina 1818–1844 (Norjassa hänen järjestysnumeronsa oli III). Katu kulkee Egertorgetin läpi. Sen kaakkoispuolella Karl Johans gate on kävelykatu, jota reunustavat erilaiset liikkeet, kun taas torista luoteeseen on monia julkisia rakennuksia, kuten parlamenttitalo, Oslon yliopiston päärakennus sekä kansallisteatteri. Vuosittain 17. toukokuuta eli Norjan kansallispäivänä katu täyttyy juhlivista kansalaisista.
Sylvia Miles
thumb|Sylvia Miles vuonna 2007. Sylvia Miles (9. syyskuuta 1924 – 12. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuosina 1970 ja 1976.
Miles syntyi juutalaiseen perheeseen New Yorkissa.
Miles on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Keskiyön cowboy (1969), Himo (1972), Verenpunainen yö (1975), Rikos auringon alla (1982), Prinsessa Ruusunen (1987) ja Naispaholainen (1989). Hän kuului niin sanottuihin Warholin supertähtiin.
Alfredo Stroessner
Alfredo Stroessner Matiauda (3. marraskuuta 1912 Encarnación, Paraguay – 16. elokuuta 2006 Brasília, Brasilia) oli Paraguayn presidentti ja diktaattori 1954–1989. Pitkän valtakautensa aikana hän hallitsi maata rautaisin ottein ja tukahdutti opposition.
Nuoruus
Alfredo Stroessner syntyi Encarnaciónissa. Hänen isänsä Hugo Stroessner oli saksalainen siirtolainen ja äitinsä Heriberta Matiauda Paraguayn kansalainen. Stroessnerin sukunimeä on kirjoitettu monilla tavoin, kuten Stroessner, Strössner tai Strößner.
17-vuotiaana Stroessner meni armeijauralle ja ylennettiin luutnantiksi kaksi vuotta myöhemmin. Hän taisteli Boliviaa vastaan Chacon sodassa vuonna 1932. Hänestä tuli 36-vuotiaana 1948 prikaatikenraali. Vuonna 1951 hän liittyi Colorado-puolueeseen.
Stroessnerista tuli divisioonan komentaja, ja hän osallistui kaappaukseen joka pakotti 4. toukokuuta 1954 presidentti Federico Chávezin virasta. Elokuussa hallinnut juntta nimitti hänet presidentiksi. Stroessner valittiin uudelleen 1958, 1963, 1968, 1973, 1978, 1983 ja 1988, usein ainoana ehdokkaana. Hänelle kehitettiin myös pienimuotoinen henkilökultti, ja kenraalin muotokuvat olivat näkyvästi esillä eri puolilla maata.
Hallinto
Stroessnerin politiikka oli kommunisminvastaista ja kylmän sodan aikana Yhdysvalloille mieleistä. Stroessnerin vallan aikana millään kommunistisella tai sosialistisella valtiolla ei ollut lähetystöä Paraguayssa, poikkeuksena Jugoslavia. Tällä aikakaudella se oli poliisivaltio, jossa oppositiolehdistö oli pannassa. Stroessner piti yllä tiukkaa budjettia ja maksoi Maailmanpankin lainat ajallaan ja piti siten maan valuutan vakaana.
Yhdysvallat oli Stroessnerin lähin tukija koko 1960- ja 1970-lukujen ajan. Vuonna 1965 maasta lähetettiin joukkoja Yhdysvaltain merijalkaväen mukaan miehittämään Dominikaanista tasavaltaa, jossa uumoiltiin kommunistikaappausta. Kun Jimmy Carterin ja myöhemmin Ronald Reaganin hallinnot alkoivat puhua ihmisoikeuksista, maiden väliset suhteet alkoivat viiletä.
Presidenttinä Stroessner teki monia valtiovierailuja ja tapasi monia valtionpäämiehiä, kuten Japanin keisarin, Lyndon B. Johnsonin ja kenraali Charles de Gaullen. Etelä-Afrikan pääministeri Vorster kävi Paraguayssa ja Stroessner vieraili hänen kotimaassaan 1974. Stoessnerillä oli pitkään hyvät suhteet Länsi-Saksaan. Hän oli saksalaismielinen ja vieraili monta kertaa isänsä kotimaassa.
Stroessner työskenteli kello neljästä aamulla antaen ensimmäiset ohjeet vuoteeltaan ja oli presidentinpalatsissa viimeistään kello kuusi. Päivällä hän piti kolme tunnin tauon ja työskenteli yömyöhään. Hän ei ikinä pitänyt lomaa.
Ihmisoikeusrikkomukset
Hänellä oli huonot suhteet Vatikaaniin ja Paraguayn katoliseen kirkkoon. Poliisin tuhottua Asunciónin yliopiston 1972, Paraguayn arkkipiispa julisti sisäministerin ja poliisijohtajan pannaan ja järjesti joukkoprotesteja Stroessnerin hallintoa vastaan. Paavi Johannes Paavali II:n vierailu maassa 1988 ja toisinajattelijoiden tapaaminen vahvistivat Stroessnerin vastaista liikehdintää maassa.
Natsien suojelija
Stroessner tunnetaan maailmalla siitä että hän antoi monille entisille natsijohtajille turvapaikan. Maahan tuli jopa 200 000 saksalaista toisen maailmansodan jälkeen. Kuuluisin natsijohtaja, joka oli huhun mukaan Stroessnerin suojeluksessa, oli pahamaineinen Josef Mengele. Mengelelle annettu turvapaikka sai aikaan suurta arvostelua Stroessneria kohtaan.
Stroessner antoi turvapaikan myös kahdelle lähialueen syrjäytetylle diktaatorille: Argentiinan Juan Perónille ja Nicaraguan Anastasio Somozalle.
Stroessner kehitti Paraguayn taloutta. Hänen aikanaan rakennettiin Brasilian kanssa maiden rajoille maailman suurin vesivoimalaitos, Itaipun pato Paranájokeen. Sähkövoiman vienti kehitti Paraguayn taloutta. Patosuunnitelman varjopuoli oli 75 000 alkuperäiskansojen edustajan häätäminen pois tekoaltaan alta ilman mitään korvauksia. Talous uudistui nopeasti muun muassa suurten tehtaiden ja kaivosten perustamisen ansiosta. Monet projektit paransivat maan tiestöä. Stroessner järjesti myös ohjelman, jossa sotapalveluksen suorittanut sotilas sai 20 hehtaaria viljelysmaata sotapalveluksen jälkeen. Yli 10 000 sotilasta hyödynsi ohjelmaa.
Syrjäyttäminen vallasta
1980-luvulla Paraguay oli veloissa eikä pystynyt maksamaan niitä takaisin. Suurin velka oli maksettavana Yhdysvalloille. Kansa oli tyytymätöntä ja opposition kannatus kasvoi. Monissa kaupungeissa järjestettiin lakkoja ja mielenosoituksia, joissa vaadittiin Stroessnerin eroa. Hän käytti armeijaa kapinoiden ja mielenosoituksien tukahduttamiseen. Lopulta helmikuussa 1989 Stoessner syrjäytettiin vallankaappauksessa, jota johti kenraali Andrés Rodríguez. Näin päättyi 35 vuotta kestänyt diktatuuri Paraguayssa.
Stroessner pakeni maasta ja eli kuolemaansa saakka maanpaossa Brasiliassa. 2000-luvun alussa Paraguay pyysi tuloksetta hänen luovuttamistaan syytettäväksi Operación Cóndoriin liittyneistä rikkomuksista.
Jack Warden
thumb|Warden (vasemmalla) rikosdraamassa N.Y.P.D. Jack Warden (18. syyskuuta 1920 – 19. heinäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin Emmy-palkinto vuonna 1972 ja hän oli lisäksi kahdesti ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi.
Warden syntyi Newarkissa, New Jerseyssä juutalaiseen perheeseen. Ennen elokuvatähteyttään hän menestyi nyrkkeilijänä. Hän teki televisiodebyyttinsä vuonna 1948 ja elokuvadebyyttinsä 1951.
Warden esiintyi vielä 2000-luvulla. Hän kuoli sydämen ja munuaisten pettämiseen sairaalassa New Yorkissa 85-vuotiaana.
Selänne
thumb|Selänne Selänne on ympäristöään korkeampi alue, jossa korkeuskäyrät eivät muodosta suljettuja silmukoita vaan vain mutkan. Selänteen ja kukkulan muotoero on sama kuin niemen ja saaren.
Fritz Wetterhoff
pienoiskuva|Fritz Wetterhoff. Adolf Fredrik (Fritz) Wetterhoff (11. heinäkuuta 1878 Helsinki – 2. joulukuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen juristi ja jääkäriliikkeen merkittävä taustahahmo.
Wetterhoff oli alun perin saksalaista, mutta jo varhain Suomeen kotiutunutta sukua. Hänen vanhempansa olivat metsänhoitaja, kirjailija Onni Kurt Alfred Wetterhoff ja Anna Charlotta Johanna Nescher. Wetterhoff pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1897, ja hän suoritti oikeustutkinnon 1909. Valmistuttuaan juristiksi Wetterhoff toimi Hämeenlinnassa kaupunginviskaalina. Jo tätä ennen hän oli ollut vuodesta 1906 kaupungissa vt. oikeusneuvosmiehenä ja vt. pormestarina.
Hänen tuloihinsa nähden suurellinen elämäntyylinsä vei hänet kuitenkin vaikeuksiin, ja häntä epäiltiin kavalluksista. Myös hänen seksuaalinen suuntautumisensa aiheutti ongelmia. Jouduttuaan eroamaan 1912 hän toimi jonkin aikaa Helsingissä asianajajana, mutta muutti vaivihkaa Saksaan vuonna 1913 asettuen Berliiniin. Siellä hän tapasi seksologi Magnus Hirschfeldin ja antoi tälle kuvauksensa Suomen homohistoriasta ja homokulttuurista, joka julkaistiin teoksessa Die Homosexualität des Mannes und des Weibes (Miehen ja naisen homoseksuaalisuus), 1914.
Saksassakaan hänen asianajotoimensa ei menestynyt, ja sodan syttyessä hän joutui lopettamaan toimistonsa. Sujuvaliikkeinen ja vakuuttava Wetterhoff hankkiutui Saksan yleisesikuntaan ja esittäytyi siellä Suomen asioiden erikoistuntijaksi tarjoten palveluksiaan Saksalle.
Kun hänelle oli ensin kaavailtu jonkinlaista asiamiestehtävää, Wetterhoff liitettiin vapaaehtoisena Kaartin Jalkaväkirykmentti 2:een. Jo palvelusaikanaan hän piti yhteyksiä yleisesikuntaan, sotaministeriöön sekä Saksan ulkoasiainministeriössä toimineeseen Venäjän ja Pohjoismaiden asioiden tuntijaan.
Elmalı
Elmalı on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Elmalın väkiluku oli 38 972.
Fritz Wetterhoff
Wetterhoff oli mukana tekemässä aloitetta suomalaisille vapaaehtoisille Saksassa järjestettävästä sotilaskoulutuksesta. Hänen jättämänsä esitys käsiteltiin tammikuun 26. päivänä vuonna 1915 Preussin sotaministeriössä Berliinissä. Esitys Suomeen tehtävästä maihinnoususta hylättiin, mutta esitys 200 suomalaiselle järjestettävästä sotilaallisesta koulutuksesta hyväksyttiin. Wetterhoff välitti tiedon Suomeen.
Wetterhoff oli vuonna 1918 virkamiehenä Suomen Berliinin-lähetystössä. Vuonna 1919 hän hoiti Suomen vt. pääkonsulin virkaa Hampurissa, ja myöhemmin hänellä oli virka ulkoasiainministeriön sanomalehtitoimistossa (nyk. lehdistöosasto). Wetterhoff kuoli Helsingissä joulukuun alussa 1922.
Veikko Kerttula ohjasi vuonna 1968 Fritz Wetterhoffin elämään pohjautuvan televisioelokuvan Uhkapeli.
Viitasaaren reitti
Viitasaaren reitti on Kymijoen vesistön pohjoinen vesistöreitti, jonka keskusjärvi on Keitele. Keitele on yhdistetty kanavilla Leppäveteen, ja Leppävesi on yhdistetty Vaajakosken kanavalla Päijänteeseen Vaajakosken kohdalla.
Destroy Erase Improve
Destroy Erase Improve on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin toinen albumi. Se on Chaospheren rinnalla yhtyeen suosituin albumi, ja kriitikot sekä fanit yleisesti pitävätkin levyä yhtyeen parhaana. Albumi sisältää ehkä Meshuggahin tunnetuimman kappaleen Future Breed Machine.
Tämä albumi oli Meshuggahin ensimmäinen polyrytmejä reilusti käyttävä albumi, ja monimutkaisuudessaan se saattaakin olla "vaikeasti avautuva".
Destroy Erase Improven neljäs kappale Transfixion on levyn digipack-versiossa nimellä Catatonic Transfixion. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Hämeenlinnan seudun joukkoliikenne
Hämeenlinnan seudun joukkoliikenteellä tarkoitetaan Hämeenlinnan ja sen ympäryskuntien alueella tapahtuvaa linja-autoliikennettä. Hämeenlinna muodostaa yhdessä Janakkalan ja Hattulan kanssa Hämeenlinnan seudullisen joukkoliikennealueen, jonka bussiliikenne järjestetään yhteistyössä liikenteenharjoittajien kanssa. Joukkoliikenteessä otettiin 4.6.2017 käyttöön linjastouudistus.
Lippujärjestelmä
Joukkoliikennejärjestelmässä on käytössä lippu- ja maksujärjestelmä Waltti. Waltti-järjestelmään siirryttiin 11.8.2016. Käytettäviä lipputyyppejä ovat kertaliput, sekä Waltti-korteille ladattavat arvo- ja kausiliput. Bussiliikenteessä on käytössä vyöhykepohjainen hinnoittelu, joka jakaa Hämeenlinnan alueen kolmeen vyöhykkeeseen A, B ja C.
Kaupunkiliikenteen linjat
Kaupunkiliikenteen päälinjat 1-5 ovat joka päivä ajettavia. Linjat 10-14 sekä 16 ja 17 ovat arkipäiväliikenteeseen painottuvia bussilinjoja. Kaikki kaupunkilinjat ajavat Hämeenlinnan linja-autoaseman ja rautatieaseman kautta. Kaupunkiliikenteessä toimii myös yksi palvelulinja, linja 7 (palvelulinja Seiska). Kaupunkiliikenteen linjoilla on kolme liikennöitsijää: Inter Kuljetus Oy (linjat 2, 4, 12, 13), Länsilinjat Oy (linjat 5, 10, 14, 16, 17) ja Vekka Liikenne Oy (linjat 1, 3, 7, 11).
Lisälinjat
Palvelulinjat
Myöhemmin mahdollisesti aloittavat linjat 15 Turenki – Kankaantausta – Keskussairaala sekä 18 Visamäki – Keskussairaala – Kettumäki. Aiemmin olivat käytössä linja 5L reitillä Rastikangas – Turenki – Hämeenlinna – Parola – Parolannummi sekä 12 reitillä Siiri – Hätilä – Keskusta – Tampereentie – Kettumäki.
=== Seutuliikenne ===
Janakkalan sisäiset (100-sarja)
Linjat 150-151 Turenki – Kuumola – Kiipula – Leppäkoski – Tervakoski
Linjat 161 – 168 Turenki – Tervakoski
Hattulan suunta (600-sarja)
Linjat 620 ja 621 ajavat Hämeenlinnasta Pekolan, Parolan ja Lepaan kautta Tyrväntöön. Linja 621 ajaa lisälenkin Parolan koulukeskuksen kautta. Linjoja 620 ja 621 ajetaan arkisin yhteensä seitsemän vuoroa kumpaankin suuntaan ja lauantaisin kaksi. Lisäksi arkiaamuina ajetaan yksi vuoro linjalla 622 Tyrvännöstä Hämeenlinnaan Tavastian kampukselle.
Hauhon suunta (600- sarja)
Linjat 602 ja 610 ajavat Hämeenlinnasta Pälkäneentien kautta Hauholle. Linja 601 ajaa vain Hauholta Hämeenlinnaan. Linja 640 ajaa Hattulan Retulaan.
Tuuloksen ja Lammin suunta (800-sarja)
=== Palvelulinjat ===
Kyläpussit ja Tassu-bussi
Kyläpussit ja Tassu-bussi ovat haja-asutusalueiden palvelulinjoja. Palvelulinjat ovat kaikille avointa liikennettä, mutta erityisen hyvin ne palvelevat ikäihmisiä tarjoten asiointiyhteyden lähitaajamaan. Palvelulinjat voivat myös poiketa tarvittaessa reitiltään korkeintaan 2 km ja hakea kutsusta jopa kotiovelta.
Linjanumerot
Palvelulinjoilla ja kyläpusseilla on linjanumerot joita käytetään muun muassa reittioppaassa.
Broken Arrow
Broken Arrow tarkoittaa seuraavia asioita:
Milgramin tottelevaisuuskoe
Milgramin tottelevaisuuskoe on yhdysvaltalaisen sosiaalipsykologi Stanley Milgramin 1960-luvun alussa suorittama koesarja, jossa mitattiin osallistujien halukkuutta totella auktoriteettiasemassa olevan henkilön antamia käskyjä, vaikka ne olisivat epämoraalisia ja epäinhimillisiä. Koehenkilöitä kehotettiin antamaan vaarallisiksi uskomiaan sähköiskuja toiselle ihmiselle. Suuri osa koehenkilöistä suostuikin tähän, mikä on tulkittu auktoriteetin voiman osoitukseksi.
Koeasetelma
Stanley Milgramin järjestämän koesarjan koehenkilöt haettiin lehti-ilmoituksella, jossa kerrottiin, että koe koski muistia ja oppimista. Koehenkilöt olivat eri-ikäisiä ja edustivat eri koulutus- ja ammattiryhmiä, ja yhtä koetta lukuun ottamatta he olivat kaikki miehiä. Koeasetelmasta tehtiin arvovaltainen: koe tapahtui Yalen yliopiston tiloissa ja sitä valvoi tiukkailmeinen ja laboratoriotakkiin pukeutunut tutkija.
Milgram järjesti useita kokeita, joissa oli hiukan erilainen koeasetelma. Tutkimuksen perusasetelmassa 65 prosenttia koehenkilöistä totteli auktoriteettia loppuun asti ja antoi jopa 450 voltin sähköiskun, jonka tiesi hengenvaaralliseksi. Totteleminen oli vähäisempää niissä kokeissa, joissa uhri oli koehenkilöä lähellä tai auktoriteetti oli kaukana koehenkilöstä. Saadessaan itse valita iskutason koehenkilöt pitivät iskut heikkoina. Ylipäätäänkin harva totteli mielellään, ja koehenkilöt usein vastustelivat aluksi.
Kokeiden tulokset toivat Milgramille useita huomattavia tieteellisiä kunnianosoituksia, ja kokeista sekä niiden merkityksestä on keskusteltu paljon. Milgram julkaisi tutkimuksensa koosteena vuonna 1974 kirjassaan ''Obedience to Authority. An Experimental View''. Kokeista on julkaistu useita videoita. Kuvaamista harrastanut Milgram uskoi voivansa kuvilla kertoa paljon sellaista, mihin sanoilla ei voi päästä.
Myöhemmät samanlaiset kokeet
Vuonna 2009 yhdysvaltalainen Jerry M. Burger toisti Milgramin kokeet ja sai lähes samanlaiset tulokset. Vuonna 2017 puolalaisessa SWPS-yliopistossa havaittiin samankaltaisessa tutkimuksessa, että 90 prosenttia koehenkilöistä suostui aiheuttamaan toiselle ankarinta mahdollista kipua tuottavan sähköiskun.
Lähtökohta ja tulkinnat
Milgramin kokeen tulosten on tulkittu osoittavan, että merkittävä osa ihmisistä suostuu pahoinpitelemään toisen ihmisen jos saa käskyn siihen auktoriteetilta. Koetta on tulkittu 1960-luvun alun keskustelun aiheiden mukaisesti osoituksena siitä, että miltei kuka tahansa on kuin natsi Adolf Eichmann, keskitysleirikuljetusten organisoija. Eichmann oli samaan aikaan käynnissä olleen oikeudenkäyntinsä yhteydessä vakuuttanut vain noudattaneensa käskyjä toimittaessaan juutalaisia teloitettaviksi. Milgram halusi kokeellaan selvittää, kuinka yleistä tällainen ajattelu oli.
Myös Milgram itse oli sitä mieltä, että koe osoitti auktoriteettiaseman voiman, sillä tutkijan sana painoi kaikentyyppisissä koeasetelmissa. Milgram näkee tottelemisen hierarkkisiin organisaatioihin liittyvänä piirteenä, niin että vastuu tekojen seuraamuksista siirretään ylemmille tasoille. Milgramin mukaan tutkimuksen opetus on se, että tavallisistakin ihmisistä voi tulla tuhoprosessin toteuttajia, jotka kantavat vain teknisen vastuun eli huolehtivat että asiat tehdään ajallaan ja vaaditulla tavalla, ilman että he olisivat erityisen vihamielisyyden vallassa.