cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kissukset
Kissukset (Cissus) eli varjoköynnökset on liaanikasvien suku, johon kuuluu noin 350 pääosin trooppista lajia. Useimmat kissukset pystyvät kiipeämään tukea pitkin yksi- tai kaksihaaraisten kärhien avulla.
Chris Claremont
Chris Claremont (s. 30. marraskuuta 1950 Lontoo, Englanti) on palkittu yhdysvaltalainen sarjakuvien kirjoittaja ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti 17 vuotta kestäneestä urastaan Uncanny X-Men -sarjakuvasarjan parissa. Hän oli mukana luomassa lukuisia tärkeitä Ryhmä-X:n hahmoja ja kirjoitti useita klassisia tarinoita, kuten Pimeän Feeniksin taru ja Menneen tulevaisuuden päivät.
Renessanssin taide
thumb|[[Michelangelo, Daavid 1504.]] thumb|[[Masaccio, Veroraha 1425.]] thumb|[[Fra Angelico, Marian ilmestys, n. 1431]] thumb|[[Andrea del Verrocchio,Kristuksen kastaminen 1475, öljy levylle.]] thumb|[[Giovanni Bellini, Pyhän Fransiskuksen ekstaasi, 1480. Öljy ja tempera paneelille.]] thumb|[[Leonardo da Vinci Pyhä Anna kolmantena, 1500-1513.]] thumb|[[Giorgione, Myrsky, noin 1508. Gallerie dell'Accademia, Venetsia.]] thumb|[[Rafael, Ateenan koulu, 1509–1510.]] thumb|[[Michelangelo, Viimeinen tuomio, 1537-1541.]] thumb|[[Tizian, Euroopan ryöstö, 1562]] Renessanssin taiteen aika oli taiteiden historian suurimpia kukoistuskausia. Renessanssi sai alkunsa Firenzessä vuoden 1400 aikoihin. Sen päätyessä Alppien pohjoispuolelle Italia oli jo siirtymässä manierismiin. Innoituksena oli antiikin taide, jonka uskottiin syntyvän uudelleen keskiajan välikauden jälkeen. Täten Giorgio Vasari antoi uudelle kehitykselle nimen "renessanssi", uudelleensyntyminen.
Uutta tuntumaa etsittiin innokkaasti kaikissa taiteissa. Maalauksessa ja kuvanveistossa renessanssi ilmeni ihmisfiguurien aiempaa todenmukaisempana kuvaamisena ja tilan uudentyyppisenä käsittelynä. Tilan kuvaukseen kehitettiin keskeisperspektiivi, ja tieteet, kuten anatomia ja matematiikka, olivat taiteen välineitä. Kuvanveistossa ja arkkitehtuurissa oli mahdollista ottaa vaikutteita suoraan antiikin saavutuksista ja kilpaillakin niiden kanssa. Yleensä ottaen normina olivat antiikin taideteokset ja arkkitehtuuri.
Arkkitehtuurissa uusia pyrkimyksiä heijasti selvimmin kupolikattoinen keskeiskirkko. Kirjallisuudessa taas vaikutteita sovellettiin aikakauden elämää kuvaavissa novelleissa. Teatterissa pyrittiin herättämään antiikin teatteri, jolloin sivutuotteena luotiin ooppera. Musiikissa taas laulumusiikki, kuten messut, motetit ja madrigaalit nousivat suosioon.
Renessanssin ajat ja paikat
Renessanssi jaetaan taidehistoriassa tavallisesti varhaisrenessanssiin, joka vaikutti lähes koko 1400-luvun, ja täysrenessanssiin. Varhaisrenessanssin painopisteenä oli Firenze.
Täysrenessanssi (cinquecento) vallitsi 1500-luvun alussa taiteellisen painopisteen siirtyessä Firenzestä Roomaan. Silloin myös Venetsiasta muodostui merkittävä taidekeskus. Täysrenessanssi on renessanssin huipentuma. Italiasta renessanssi levisi grafiikan, kirjojen ja oppineiden mukana. Alppien pohjoispuoliseen renessanssiin kuuluvat flaamilainen alue eli Alankomaiden ja Saksan renessanssi. Renessanssin ja barokin väliin sijoittuva manierismi saatetaan myös joskus laskea kuuluvaksi renessanssiin. Sekä flaamilainen että saksalainen taide oli erilaista verrattuna Italian renessanssin taiteeseen. Taiteilijat olivat yhä käsityöläisiä, eivätkä he saaneet yhtä paljon huomiota osakseen kuin italialaiset kollegansa.
Yleensäkin renessanssille oli ominaista taiteilijan uusi asema. Parhaimmillaan keskiajan käsityöläistaiteilijasta tuli riippumaton, oppineiden tasolla oleva luova intellektuelli. Uskonnollisen asketismin sijaan ihanteena oli uomo universale, elämänmyönteinen ja maailmallinen monilahjakkuus. Anonyymiyden korvasi individualismi ja omat persoonallisuudet, joita korostettiin elämäkertakirjallisuudessa. Kuitenkin käytännössä tuli esiin vain harvoja ihanteen mukaisia yleisneroja.
thumb|Leonardo da Vinci, Omakuva, 1513. Alankomaiden renessanssi kattaa Flanderin ja Hollannin. Nimitystä flaamilainen taide käytetään Alankomaiden 1400- ja 1500-luvun taiteesta, jonka katsotaan sisältäneen sekä varhais-, että täysrenessanssin piirteitä. Renessanssitaiteen määreillä voidaan luonnehtia myös 1500-luvun lopun hollantilaista taidetta. Hollannin taiteeseen vaikutti erityisesti manierismi. Flaamilaisen taiteen keskus oli Flanderin maakunta ja sen varakkaat kauppakaupungit, kuten Brugge, Gent ja Antwerpen. Hollannin taiteen keskuksia olivat muun muassa Haarlem ja Utrecht.
Saksan renessanssitaide vallitsi 1400- ja 1500-luvuilla. Murros gotiikan ja uuden renessanssityylin ilmaisun välillä näkyy selkeästi esimerkiksi Albrecht Dürerin taiteessa.
Renessanssin kirjallisuus
Renessanssin antiikin arvostus näkyi niin tieteissä, taiteissa, kuin myös kirjallisuudessa. Antiikin klassikoita käännettiin latinaksi sekä aiheita kirjallisuuteen haettiin antiikin myyteistä sekä taruista. Tarinoiden mukaisesti antiikin naisihannetta korostettiin, joissain tapauksissa aiheita etsittiin myös keskiajalta. Joitakin teoksia kirjoitettiin kokonaan uudelleen renessanssin tyylille sopivaksi.
Renessanssin musiikki
Renessanssimusiikin merkittävin ero sitä edeltäneisiin musiikkityyleihin oli lisääntynyt terssi-intervallin käyttö harmonian pohjana. Keskiajalla terssiä oli vielä pidetty riitasointuna, ja esimerkiksi gregoriaaninen kirkkomusiikki perustuu pääasiassa kvintteihin ja oktaaveihin pohjautuvaan harmoniaan. Renessanssimusiikki oli luonteeltaan modaalista eikä tonaalista, vaikka kauden loppuaikoina musiikkiin alkoi ilmaantua tonaalisia piirteitä. Jo 1100-luvulta asti käytössä ollut polyfonia muuttui monimutkaisemmaksi ja eri äänien itsenäisyys lisääntyi 1400-luvulla.
Renessanssimusiikin keskeisimpiä kirkollisia sävellysmuotoja olivat messu ja motetti. Myös maallisen musiikin säveltäminen yleistyi renessanssin aikana, vaikka on mahdollista, että näennäinen maallisen musiikin määrän lisääntyminen johtuu vain painokoneen keksimisestä ja sen mahdollistamasta suuremman musiikkimäärän julkaisemisesta. Keskeisiä maallisen musiikin muotoja olivat frottola, chanson ja madrigaali.
Italian renessanssimaalaus
Italian taide kehittyi Vasarin Taiteilijaelämäkertojen mukaan orgaanista kasvuprosessia seuraillen, ja tämä metafora onkin hallinnut taidehistorian ajattelua viime aikoihin asti. Italian varhaisrenessanssia 1400-luvulla nimitetään quattrocentoksi, cinquecento taas tarkoittaa 1500-luvun täys- ja myöhäisrenessanssia.
Varhaisrenessanssi
Firenzen katsotaan olevan renessanssin alkukoti, vaikka Rooma voisi olla toinen vaihtoehto. Firenzen päätymistä uuden taiteen syntysijaksi auttoi Milanon hyökkäyksen uhka, joka synnytti isänmaallista henkeä. Humanisti Leonardo Brun julkaisi 1403 kirjan, jossa Firenzeä ylistettiin antiikin Rooman ja Ateenan perillisenä. Uudessa Ateenassa oli luonnollista suunnata kiinnostus antiikin taiteisiin.
Renessanssin taustana on pidetty vaihetta, jolloin Bysantin taiteen perinteestä irrottautuminen alkoi. Giotto edusti vielä keskiaikaa, mutta hänen katsotaan luoneen pohjaa Firenzen tulevalle naturalistiselle maalaukselle.
Hervannan Sanomat
Hervannan Sanomat on tamperelainen ilmaisjakelu- ja paikallislehti, jonka jakoalueita ovat Hervannan, Kaukajärven, Lukonmäen, Messukylän, Hallilan ja Vuoreksen alueet. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin 1975. Painosmäärä on noin 22 000 kappaletta. Lehdestä on luettavissa näköispainos Hervannan Sanomien kotisivuilla. Lehden on perustanut Hervannan Tiedotusyhdistys ry, joka myös edelleen omistaa lehden kustannusoikeudet. Lehteä on julkaissut loppuvuodesta 2015 lähtien HerMedia Oy, ja painopaikka on Alma Manu Oy.
Renessanssin taide
Varhaisrenessanssi
Tieteellisen perspektiivin käyttäminen sekä kiinnostus ihmiskehon kuvaamiseen ja anatomiaan olivat ominaista Firenzen varhaisrenessanssille 1400-luvulla. Maalaustaiteessa tulivat keskeisiksi myös muodon plastisen kolmiulotteisuuden ja ihmisfiguurin suhteiden tutkiminen. Ensimmäinen suoranainen renessanssimaalari oli Masaccio. Häntä seuranneita varhaisrenessanssimaalareita oli useita, kuten Paolo Uccello, Andrea del Castagno ja Piero della Francesca.
Antiikin mytologia oli maalausten aiheena Andrea Mantegna ja Sandro Botticellilla. Aiheet alkoivat maallistua sitä mukaa kun taidetta keräävät ruhtinaat kutsuivat taiteilijoita hoveihinsa. Kirkko suosi yhä uskonnollisia aiheita, ja samaan aikaan oli myös gotiikkaan suuntautuneita taiteilijoita, kuten Fra Angelico ja Fra Filippo Lippi.
Antiikin ohella nousivat myös luontoaiheet. Maisemakuvauksen keskuksena toimi Venetsia. Muiden muassa Giovanni Bellini loi tunnelmaa taustamaisemilla ja niiden valonkäytöllä. Hänen maalauksensa sekä Antonello da Messinan Venetsiaan tuoma flaamilainen öljyväritekniikka loivat perustaa väritaiteelle, josta Venetsian koulu tuli kuuluisaksi.
Kuten kukoistuskaudelle sopii, Italiassa toimi varsin paljon maalareita varhaisrenessanssin aikaan, kuten Andrea del Verrocchio, Domenico Ghirlandaio ja Pietro Perugino.
Täysrenessanssi Italiassa
Täysrenessanssilla on ollut suuri vaikutus, vaikka sen aika jäi suhteellisen lyhyeksi. Täysrenessanssi alkoi noin 1495 ja jo neljännesvuosisadan päästä 1520 se alkoi olla ohi. Täysrenessanssille tyypilliseksi katsotaan ilmaisukeinojen täysi hallitseminen, jolloin toteutus on vaivatonta ja teoksille on ominaista viehättävä tasapainoisuus. Täysrenessanssin määritelmänä onkin maalaustaiteessa pyrkimys täydelliseen tasapainoon teoksen osien välillä. Teokset perustui sekä piirustukseen että värinkäyttöön, joten taiteilijat olivat vähemmän sidoksissa malliin.
Ihanteiden mukaisesti täysrenessanssi oli suurten taiteilijapersoonallisuuksien aikaa. Heitä olivat ennen kaikkea Leonardo da Vinci, Michelangelo, Rafael ja Tizian. Michelangelon teoksille oli ominaista rationaalinen sommittelu ja luja ääriviiva, kuten toscanalaisessa taiteessa yleensäkin. Hienostunut värinkäyttö taas oli venetsialaisten mestarien alaa, ja erityisesti Tizian tuli tunnetuksi loisteliaista väreistään.
Ihanteena ollutta tasapainoa ja myös monumentaalisuutta oli Leonardo da Vincin Pyhä ehtoollinen -freskossa (1495-1489). Da Vinci kehitti myös sfumaton eli valohämytekniikan, jota monet muutkin alkoivat soveltaa. Maalaustapa oli vastakkainen Michelangelon tekniikalle Sikstuksen kappelin kattofreskoissa 1500-luvun alkupuolella. Sikstuksen kappelin freskot ovat vaikuttaneet taiteen myöhempään kehitykseen vahvasti, samoin Rafael, jonka teoksissa täysrenessanssin aatteet ilmenevät puhtaina. Muita täysrenessanssin taiteilijoita olivat Fra Bartolommeo ja Andrea del Sarto.
Venetsiassa maalaustaide poikkesi monella tapaa muusta Italiasta 1500-luvulla. Flanderista kotoisin olleen öljyväritekniikan ohella siellä sovellettiin ensimmäisinä taulumaalausta. Väritaiteessa Giorgione maalasi uudella sävyihin, valööreihin ja maalauksen atmosfääriin perustuvalla tavalla. Tizian jatkoi samalla linjalla tehden lopuksi melko impressionistisilta vaikuttavia maalauksia. Muita venetsialaismestareita olivat Bellinit ja Paolo Veronese.
Muun Euroopan maalaustaide
Renessanssi alkoi Italian ulkopuolella tulla tutuksi 1500-luvun alussa yksittäisten taiteilijakontaktien kautta. Renessanssin piirteet sekoittuivat tuolloin omiin traditioihin. Ensimmäisiä merkittäviä renessanssista kiinnostuneita oli saksalainen Albrecht Dürer. Hän tutustui perspektiiviin ja suhdeoppiin kahdella Italianmatkallaan. Muitakin saksalaisia renessanssista kiinnostuneita oli. Tosin Matthias Grünewaldilla renessanssivaikutteita oli varsin vähän, samoin mytologisia alastonaiheita maalanneella Lucas Cranachilla vaikutus oli pinnallista. Renessanssi näkyi myös Hans Baldung Grienin aihevalinnoissa. Selkeämmin renessanssimaalari oli humanismiin tutustunut Hans Holbein nuorempi, joka vei vaikutteet myös Englantiin.
Flaamilaisessa taiteessa oli vastaavia päämääriä kuin Italian varhaisrenessanssissa ja Alankomaissa oli samansuuntaista kehitystä, mutta taide edusti kuitenkin myöhäisgotiikkaa. Aluksi renessanssin piirteitä välittyi enimmäkseen Dürerin kautta muun muassa Lucas van Leydenin teoksiin. Leonardo da Vincin henkeä oli jonkin verran Quentin Matsysin maalaustavassa.
Italiassa matkustivat maalaiselämän kuvaajat Pieter Brueghel vanhempi ja Jan Gossaert, samoin Jan van Scorel joka tutustui Giorgionen tuotantoon Venetsiassa. Myös monet espanjalaiset taiteilijat kävivät Italiassa, ja Espanjan suhteet Italiaan olivat tiiviitä muutenkin. Filip II:n aikana kiinnostusta herätti erityisesti venetsialainen taide ja Tizian, mikä näkyy Anthonis Morin muotokuvissa. Hovin ulkopuolelta Luis de Morales maalasi italialaisessa hengessä.
Usein vaikutteet olivat enemmänkin manierismista kuin renessanssista, kuten ranskalaisen Fontainebleaun koulun taiteilijoilla ja François Clouetilla.
Kuvanveisto
Antiikin veistosten keräily herätti kiinnostusta veistoksiin yleensä. Suurpatsaiden ohella tilattiin rintakuvia, marmorireliefejä ja hautaveistoksia. Antiikin hengessä tehtiin myös mitalitaidetta, jonka tunnetuin edustaja oli Pisanello. Veistosten aiheet monipuolistuivat renessanssin aikana. Alastonfiguureja veistettiin ja kontraposto nousi jälleen kunniaan.
Donatellon ohella toinen merkittävä italialainen kuvanveistäjä 1400-luvulla oli Andrea del Verrocchio. Muita tuon ajan veistäjiä olivat Mino da Fiesole, Luca della Robbia ja Bernardo Rossellino. Täysrenessanssin suurin mestari oli luonnollisesti Michelangelo, joka työskenteli Firenzessä ja Roomassa. Hänen veistotyylinsä oli omaperäistä, ja se irtautui varhaisrenessanssin aikana arvostetuista säännöistä. Aluksi Michelangelo pyrki kilpailemaan parhaiden tuolloin tunnettujen antiikin veistosten kanssa, mutta uran loppuvaiheessa hän siirtyi uusiin tavoitteisiin ja tuotanto sai manieristista ilmettä. Muita suuria 1500-luvun veistäjiä Italiassa olivat Jacopo Sansovino ja Benvenuto Cellini, joka oli jo osin manierismin puolella.
Gotiikka hallitsi kuvanveistoa 1400-luvulla Italian ulkopuolella. Seuraavalla vuosisadalla matkustelevat ja hoveihin kutsutut taiteilijat alkoivat tehdä renessanssia tunnetummaksi pohjoisessakin. Benvenuto Cellini työskenteli Ranskassa Frans I:n kutsumana, jolloin Ranskan johtava kuvanveistäjä Jean Goujon sai häneltä vaikutteita.
Saksassa renessanssi kotiutui parhaiten Nürnbergiin ja Augsburgiin, joilla oli suhteita Italiaan. Muun Euroopan veiston kannalta renessanssilla ei ollut kovin suurta merkitystä. Pohjoismaissa ehätettiin tehdä jonkin verran renessanssihenkisiä hautamonumentteja ennen tyylin siirtymistä manierismiin.
Renessanssin arkkitehtuuri
Renessanssin arkkitehtuuri oli eurooppalaisen arkkitehtuurin ajanjakso 1400-luvun alusta 1600-luvun alulle. Sen katsotaan alkaneen vuodesta 1418, ja se sai vaikutteita antiikin arkkitehtuurista, Kreikasta ja Roomasta.
Australian kenraalikuvernööri
Australian kenraalikuvernööri on Kansainyhteisön Commonwealth realm -maiden monarkin (nykyisin Charles III) edustaja Australiassa. Kenraalikuvernöörin virka perustettiin vuonna 1901 Australian perustuslaissa. Nykyisen kenraalikuvernööri David Hurleyn virkakausi alkoi 1. heinäkuuta 2019.
Kenraalikuvernöörin nimittää monarkki pääministerin esityksestä. Kauden pituutta ei ole virallisesti määritelty, vaan se on nimellisesti "hänen majesteettinsa tahdosta", mutta käytäntönä on ollut, että sama henkilö toimii virassa noin viiden vuoden ajan.
Useimmissa asioissa kenraalikuvernööri toimii hallituksen ohjeiden mukaan, ja hallitus puolestaan on vastuussa maan parlamentille. Kenraalikuvernööri voi kuitenkin erottaa pääministerin, jos tämä toimii lakien vastaisesti tai ei nauti parlamentin luottamusta. Hän voi myös kieltäytyä hajottamasta parlamenttia pääministerin vaatimuksesta huolimatta.
Kenraalikuvernööri on muodollisesti Australian puolustusvoimien ylipäällikkö, käytännössä hän siinäkin tehtävässä noudattaa hallituksen ohjeita. Ylipäällikkönä hän toimii kuitenkin monissa seremonioissa ja ottaa vastaan paraateja ja myöntää kunniamerkkejä.
Vuonna 2019 kenraalikuvernöörin palkkio oli 425 000 Australian dollaria vuodessa.
Johan Mattilas
Johan Mattilas (1821–1873) oli suomalainen valaanpyytäjä.
Mikko Kolehmainen (professori)
Mikko Tapani Kolehmainen (s. 29. syyskuuta 1962 Mikkeli) on suomalainen Itä-Suomen yliopiston ympäristöinformaatikan ja -mallinnuksen professori. Hän on osallistunut useisiin monitieteellisiin hankkeisiin, joissa on kehitetty esimerkiksi ympäristötiedon esitystapaa helpommin hahmotettavaksi ja saatavuutta käyttäjäystävällisemmäksi. Monitieteellisestä yhteistyöstä ovat esimerkkeinä useat ilmanlaatuun, vesivaroihin tai uusiutuviin energiahankkeisiin liittyvät tutkimusartikkelit ja yhdessä Luonnonvarakeskuksen kanssa toteutettu Biomassa Atlas.
Kolehmainen kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin lyseon lukiosta (1981). Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta (1987), filosofian maisteriksi Kuopion yliopistosta (2001) ja tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta (2004). Kolehmaisen englanninkielinen väitöstutkimus (2004) oli rakenteeltaan artikkeliväitöskirja, joka oli otsikoitu Data exploration with self-organizing maps in environmental informatics and bioinformatics. Työurallaan Kolehmainen on toiminut Tietosavo Oy:n systeemisuunnittelijana (1987–1991) ja kehityspäällikkönä (1991–1996), sitten Kuopion yliopiston tutkijana (1997–2001) ja tutkimusjohtajana (2002–2006). Hänet nimitettiin ympäristöinformatiikan professoriksi Kuopion yliopiston Luonnontieteiden ja ympäristötieteiden tiedekuntaan alkujaan viisivuotiskaudeksi (2006-2011).
HD 210277 b
HD 210277 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 9. syyskuuta 1998. Se kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä HD 210277 noin 69 valovuoden päässä Maasta, Vesimiehen tähdistön suunnalla.
Mooney M20
pienoiskuva|Mooney M20C Ranger pienoiskuva|Mooney M20-koneita ja Mooney Caravan Mooney M20 on ensi kertaa vuonna 1955 lentänyt yhdysvaltalainen yleisilmailulentokone, jonka valmistaja on Mooney Airplane Company. Koneen suunnitteli Albert (Al) Mooney. Koneen eri malleja valmistettiin vuosikymmeniä, ja uusimman mallin valmistus loppui vuonna 2019.
HD 210277 b
Planeetta kiertää emotähteään 1,1 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 442 päivää. Planeetan massa vastaa noin 1,23 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Mooney M20
pienoiskuva|Mooney M20T Predator pienoiskuva|Mooney M20TN Acclaim
Nolanin kartta
Nolanin kartta on David Nolanin luoma poliittisen kirjon malli, joka pyrkii yksilöimään poliittiset aatteet perinteistä vasemmisto-oikeisto-akselia paremmin. Kartassa on taloudellisen vapauden ja henkilökohtaisen vapauden akselit.
Mooney M20
Kesällä 2008 Mooney alkoi kehittää Rolls-Royce RR500 TP -potkuriturbiinilla varustettua versiota koneesta.
Nolanin kartta
Akselit
Hans Slomp on sijoittanut kartalle useampia suuntauksia, kuten alla olevassa kuvassa esitetään (suuntaukset klikattavissa).
Sérgio Paulinho
Sérgio Miguel Moreira Paulinho (s. 26. maaliskuuta 1980 Oeiras, Portugali) on portugalilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2002–2021.
Jerzy Kulej
Jerzy Zdzisław Kulej (19. lokakuuta 1940 Częstochowa – 13. heinäkuuta 2012 Varsova) oli puolalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 Kulej ja neuvostoliittolainen Boris Lagutin voittivat toiset olympiakultansa, ja ennen heitä tähän saavutukseen olivat yltäneet vain yhdysvaltalaiset Oliver Kirk ja Harry Mallin sekä kolme kultaa voittanut unkarilainen László Papp.
Sérgio Paulinho
Paulinho saavutti MM-pronssia alle 23-vuotiaiden aika-ajossa Zolderissa 2002. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sai hopeaa maantieajossa hävittyään sekunnin irtiottokumppanilleen Paolo Bettinille. Espanjan ympäriajossa 2006 hän voitti Santillana del Mariin päättyneen kymmenennen etapin kahden sekunnin erolla Davide Rebelliniin.
Jerzy Kulej
Kulej voitti Tokion kesäolympialaisissa 1964 kultaa 63,5 kilogramman sarjassa. Hän voitti loppuottelussa neuvostoliittolaisen Jevgeni Frolovin tuomariäänin 5–0. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 hän voitti samassa painoluokassa toisen kultamitalinsa. Loppuottelussa hän voitti kuubalaisen Enrique Regüeiferosin hajaäänin 3–2.
Sérgio Paulinho
Ranskan ympäriajossa 2010 Paulinho voitti Gapiin päättyneen kymmenennen etapin kukistaen loppukirissä Vasil Kiryjenkan.
Saavutuksia
Lähde: Cycling Archives
Jerzy Kulej
Kulej voitti Euroopan-mestaruuden 63,5-kiloisten sarjassa Moskovassa 1963 voitettuaan Neuvostoliiton latvialaisen Aloizs Tumiņšin ja Itä-Berliinissä 1965 voitettuaan Tanskan Preben Rasmussenin. Hän saavutti EM-hopeaa neuvostoliittolaiselle Valeri Froloville hävinneenä Roomassa 1967.
Kulej toimi myöhemmin poliitikkona. Hän kuoli 13. heinäkuuta 2012 71 vuoden ikäisenä.
Vang
Vang on Norjan kunta Opplandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Luster, Lom ja Vågå, idässä Øystre Slidre, kaakossa Vestre Slidre, etelässä Hemsedal sekä lännessä Lærdal ja Årdal.
Kunnan asutus sijoittuu lähinnä Begnan ja Vangsmjøsan vesistöjen reunamille. Kunnassa ei ole taajamia. Hallintokeskus sijaitsee Vangin kylässä Vangsmjøsan eteläpäässä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vangin kunnassa oli 1 597 asukasta.
Vestre Slidre
Vestre Slidre on Norjan kunta Opplandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Vang, koillisessa Øystre Slidre, idässä Nord-Aurdal ja lounaassa Hemsedal. Kunnan hallintokeskus on Slidre. Muita asutuskeskuksia ovat Rønin taajama ja Lomenin kylä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vestre Slidren kunnassa oli 2 219 asukasta.
Karl Engman
Karl Engman (14. tammikuuta 1818 Viipuri – 13. helmikuuta 1894 Viipuri) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Karl Engmanin vanhemmat olivat tehtailija Lars Emanuel Engman ja Helena Amalia Jaenisch ja puoliso vuodesta 1849 Jenny Maria Thesleff. Engman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1834, valmistui kurssinsa priimuksena ja määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin 1840. Hän osallistui sotaan kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan 1840–1844 ja ylennettiin sodan aikana aliluutnantiksi 1842, luutnantiksi 1843 ja erityisen taisteluissa kunnostautumisen takia alikapteeniksi 1844. Kapteeniksi Engman ylennettiin vuonna 1848. Hänet siirrettiin everstiksi ylennettynä Henkivartioväen Volynian rykmenttiin Puolaan vuonna 1852. Krimin sodassa Engman osallistui Suomen rannikkoalueiden puolustukseen. Hänet määrättiin 4. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi vuonna 1858 ja Viipurin linnoitusrykmentin komentajaksi vuonna 1863. Kenraalimajuriksi ylennettynä Engman siirrettiin 35. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi vuonna 1865. Hänestä tuli 3. tarkk’ampujaprikaatiin komentaja vuonna 1870 ja 2. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentaja vuonna 1873. Engman osallistui Turkin sotaan 1877–1878, minkä jälkeen hänet määrättiin 10. reservidivisioonan komentajaksi vuonna 1878 ja 28. jalkaväkidivisioonan komentajaksi vuonna 1879. Engman palveli vielä 1879–1880 Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaoston esikunnassa. Kenraaliluutnantiksi ylennettynä hänet sijoitettiin reservijoukkoihin vuonna 1880, sotapalveluksesta hän erosi seuraavana vuonna.
Tanja Karpela
Tanja Tellervo Karpela (ent. Saarela (2006–2008), Karpela (1995–2006 ja 2008–), o.s. Vienonen, s. 22. elokuuta 1970 Salo ) on suomalainen entinen missi ja poliitikko.
Karpela toimi Suomen Keskustan kansanedustajana 1999–2011 ja kulttuuriministerinä Jäätteenmäen ja Vanhasen hallituksissa 2003–2007. Hän on vuoden 1991 Miss Suomi ja on toiminut myös mallina. Koulutukseltaan Karpela on sosionomi (AMK) ja ammattitutkinnon suorittanut eläintenkouluttaja.
Jätettyään eduskunnan ja politiikan vuoden 2011 vaaleissa Karpela vetäytyi julkisuudesta eikä ole sen jälkeen antanut haastatteluja. Nykyisin Karpela toimii koirien kouluttajana.
Missi
Tanja Vienonen valittiin Miss Suomeksi vuonna 1991. Hän oli 20-vuotias, 171 senttimetriä pitkä, 54 kilogrammaa painava ja rinnan-, vyötärön- ja lantionympärysmitoiltaan 94–60–94. Muista kolmen viime vuosikymmenen suomalaismisseistä Vienonen erottui uhkeudellaan, koska yleisesti missin optimimittoina pidettiin 90–60–90. Häntä pidettiin missiksi melko lyhyenä.
Karpela edusti Suomea Miss Universum -kilpailuissa 1991 Yhdysvaltain Las Vegasissa, mutta hän ei menestynyt. Miss Eurooppa -kilpailussa hän pääsi finaaliin. Ennen Miss Suomi -titteliä Karpela valittiin Miss Turuksi 1989, Miss Yyteriksi 1990 ja Aurinkotytöksi 1990.
Vuonna 1994 Animalia palkitsi hänet yhtenä kolmesta missistä turkisten vastustamisesta.
Kansanedustaja ja ministeri
Karpela valittiin eduskuntaan Uudeltamaalta 1999 Suomen keskustan edustajana. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän oli Uudenmaan äänikuningatar jättäen 19 169 äänellään taakseen esimerkiksi Suvi-Anne Siimeksen ja Antti Kalliomäen. Hän nousi Jäätteenmäen hallitukseen 2003 kulttuuriministeriksi. Hallituksen erottua Karpela jatkoi samassa tehtävässä II opetusministerinä pääministeri Vanhasen hallituksessa.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Karpela valittiin uudestaan eduskuntaan, hän sai Uudeltamaalta 5 712 ääntä.
Espoolainen sosiaalidemokraattinen kaupunginvaltuutettu ja nykyinen kansanedustaja Maria Guzenina-Richardson on väittänyt, että Tanja Karpela olisi alun perin halunnut SDP:n kansanedustajaksi, mutta SDP ei häntä huolinut. Maaliskuussa 2010 Karpela ilmoitti että hän ei pyri enää eduskuntaan vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Karpela on saanut kansanedustaja- ja ministeriuransa jälkeen vuodesta 2011 lähtien sopeutumiseläkettä.
HE 28/2004 tekijänoikeuslaki
Karpela oli kulttuuriministerinä esittelijänä hallituksen Jukka Liedeksen esityksessä HE 28/2004 Suomen tekijänoikeus- ja rikoslain muutoksessa. Muutos herätti voimakasta keskustelua. Lain säätämisen edellyttävä tekijänoikeusdirektiivi annettiin 22. toukokuuta 2001 ja sen edellyttämät lait olisi pitänyt säätää 22. joulukuuta 2002 mennessä. Euroopan unionin mahdolliset uhkasakot pakottivat säätämään lain nopeasti sellaisenaan ilman esitetyn arvostelun tai ponsiehdotusten mukaista korjaamista. Karpela perusteli julkisesti tekijänoikeuslain ankaruutta direktiiveillä, mutta jälkeenpäin ilmeni, että perustelut olivat virheelliset. Eri maiden saman direktiivin perusteella säädetyissä tekijänoikeus- tai immateriaalilaeissa, kuten Ranskan immateriaalilaissa, on eroja muun muassa sallitun kopioinnin suhteen.
Kopiosuojausten murtamisesta eurokansanedustaja Henrik Lax sai seuraavan kirjallisen vastauksen Euroopan unionin komissiolta: "Koska tämä direktiivi ei vaadi rikosoikeudellisia seuraamuksia tehokkaan teknisen toimenpiteen kiertämisestä, ei komissio ole myöskään antanut ohjeita jäsenmaille tässä asiassa." Tämä oli yksi niistä kohdista, joiden kriminalisointia Karpela perusteli suoraan EU:n vaatimuksena.
Internet-sensuuri
thumb|right|200px|Tanja Karpela Vappuna [[Tapiolassa vuonna 2002.]] Karpela sai joulukuussa 2005 kansalaisoikeusjärjestö EFFI ry:n myöntämän Big Brother -palkinnon kouluihin ja kirjastoihin ajamastaan internetin esto-ohjelmasta, jolla on tarkoitus sensuroida epäilyttäviä www-sivuja automaattisesti avainsanojen perusteella jättäen estokriteerien varsinaisen määrittelyn ohjelmaa myyvän yrityksen tehtäväksi.
Yksityiselämä
Missivuotenaan Tanja Vienonen seurusteli ja oli kihloissa marokkolaistaustaisen tanssijan Simon Kraitisin kanssa. Vuonna 1993 Vienonen tuomittiin rattijuopumuksesta 75 päiväsakkoon. Hän selitti paenneensa väkivaltaisesti käyttäytynyttä miesystäväänsä Totti Karpelaa. Vienonen ja Karpela avioituivat kesällä 1995. Heillä on vuosina 1995 ja 1998 syntyneet lapset. Pari erosi vuonna 1999.
Vuonna 2003 Karpela kihlautui silloisen valtiovarainministeri Sauli Niinistön kanssa, mutta kihlaus purkautui kesällä 2004.
Vuonna 2006 Karpela avioitui elokuvaohjaaja Olli Saarelan kanssa ja otti tämän sukunimen. Marraskuussa 2007 Tanja Saarela haki eroa miehestään, ja seuraavan vuoden helmikuussa hän otti käyttöön entisen sukunimensä Karpela. Karpela ja Saarela peruivat avioeronsa maaliskuussa 2008, mutta jättivät lopullisen avioerohakemuksen 12. kesäkuuta 2008. Avioliitto oli lapseton.
Karpela on verrannut yksityiselämäänsä kohdistuvaa runsasta mediahuomiota perheväkivaltaan.
Nykyisin Karpela toimii koirien kouluttajana sekä Suomen koirien turvakoti ry:n puheenjohtajana.
Lincoln Burrows Jr.
Lincoln Burrows Jr. (lempinimeltään L.J.) on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Pako. Burrowsia näyttelee Marshall Allman.
Elämäkerta
Burrows on sarjan alkaessa 15-vuotias hyvin koulussa menestyvä poika, joka asuu äitinsä Lisa Rixin ja tämän uuden miesystävän kanssa Chicagossa. Lincolnin isä, Lincoln Burrows on vankilassa ja poika on menettänyt uskonsa kaikkeen. Hän ajautuukin hankaluuksiin huumeiden kanssa ja koulunumerotkin alkavat huonontua nopeasti. Burrows saa syytteen äitinsä ja isäpuolensa kaksoismurhasta, kun hänet lavastetaan. Lincoln kuitenkin vapautetaan ja hän matkaa vankilasta paenneen isänsä kanssa viranomaisia kaihtaen. Toisella tuotantokaudella hän aloittaa taas koulunkäynnin isoisänsä tuttujen avulla ja jää Yhdysvaltoihin, kun isä pakenee Panamaan. Kolmannella tuotantokaudella Lincoln kidnapataan, mutta hänen isänsä onnistuu pelastamaan hänet. Lincoln jää Panamaan asumaan isänsä uuden naisystävän Sofia Lugon kanssa, kun isä lähtee takaisin Yhdysvaltoihin puhdistamaan maineensa ja auttamaan veljeään. Toinen Pako-sarjan päähenkilöistä, Michael Scofield, on Lincolnin setä.
List of Prison Break characters
Pääsiäistropari
Pääsiäistropari (, Christos anesti) on pääsiäisen viettoon varsinkin ortodoksisessa kirkossa ja bysanttilaista riittiä noudattavissa idän katolisissa kirkoissa liittyvä lyhyt hymni. Nykyisin se esiintyy myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä nro 90. Pääsiäistropari on syntynyt noin-400 luvulla.
Useimpien muiden troparien tavoin se on lyhyt säkeistö, jota usein käytetään kertosäkeenä psalmien säkeiden välissä, mutta toisinaan myös erillisenä. Sen tekijää ei tunneta, joskin sitä on väitetty Romanos Melodoksen kirjoittamaksi. Se lauletaan yleensä ensimmäisessä plagaalisessa kirkkosävellajissa, tavallisesti kolme kertaa peräkkäin.
Käyttö ortodoksisessa kirkossa
Tropari lauletaan vuosittain ensimmäisen kerran pääsiäisen kokoöisessä jumalanpalveluksessa ristisaatossa kirkon ulkopuolella, kirkon ovien ollessa vielä suljettuina. Tämän jälkeen se lauletaan jokaisen kaanonin jälkeen, pääsiäisstikiiran lopussa, psalmien yhteydessä, ehtoollisen aikana ja liturgian lopussa.
Tämän jälkeen tropari lauletaan vielä pääsiäistä seuraavan viikon aikana ehtoopalvelusten alussa ja lopussa. Vielä Tuomaan sunnuntain jälkeenkin, joka on viikon verran pääsiäissunnuntain jälkeen, se juhlistaa ortodoksista jumalanpalvelusta koko pääsiäisajan, jonka katsotaan kestävän helluntaihin saakka.
Troparin sanat
Tropari kirjoitettiin alujaan koinee-kreikaksi, mutta se lauletaan tavallisesti paikallisella liturgisella kielellä tai paikallisella kansankielellä, ellei se ole sama. Viime aikoina on tullut tavaksi laulaa se useammallakin kielellä.
Tropari luterilaisessa virsikirjassa
Suomessa ortodoksinen pääsiäisyön jumalanpalvelus on radioitu ja televisioitu vuosittain jo useiden vuosikymmenien ajan, ja täten pääsiäistropari on tullut tunnetuksi muillekin kuin ortodokseille. Vuonna 1986 Suomen evankelis-luterilainen kirkko päätti ottaa troparin virsikirjaansa pääsiäisvirsien joukkoon, jossa se on nyt virsi numero 90. Virsikirjassa sen yhteyteen merkittiin ohje: ”Virsi lauletaan yleensä kolme kertaa.” Tropari on myös ruotsinkielisen virsikirjan lisävihkossa "Sång i Guds värld" numerolla 850 Kristus är uppstånden från de döda. Ruotsinkielisen tekstin lisäksi siellä on tropari kirkkoslaavin- ja kreikankielisenä.
Ähtärin reitti
Ähtärin reitti on läntisin Kokemäenjoen vesistön pohjoisen vesialueen kolmesta järvireitistä. Keskimmäinen on siihen yhtyvä Pihlajaveden reitti ja itäisin Keuruun reitti.
Östra Finland
Östra Finland tarkoittaa seuraavia asioita:
AN/PRC-150
pienoiskuva|AN/PRC-150 AN/PRC-150 on Yhdysvaltain maavoimien ja Yhdysvaltain laivaston  kannettava kenttäradio. Sitä käytetään ja on tilattu lisää Joint Tactical Radio System-ohjelman tuloksia odoteltaessa. Radion tajuusalue on 1,6 MHz - 59,999 MHz, minkä vuoksi sen kantama radioaaltojen pituuden vuoksi on suuri. Tämän vuoksi sitä käytetään Yhdysvaltain erikoisoperaatioiden radiona. Radiossa on mahdollisuus 75 esiohjelmoitavaan asetukseen. Radion lähetteen aaltomuodot ovat J3E, H3E, A1A, J2A yhteensopiva CW:n kanssa, valittava F3E (FM). Radion ottama jännite voi vaihdella 21,5 VDC:stä 32 VDC:hen. Radion dataliitännät ovat synkroniset tai asynkroniset RS-232C (MIL-STD-188-114A:n mukaan).
Östra Finland (1905–1910)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu. Östra Finland oli Viipurissa vuosina 1905–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Kirjanpainaja G.A. Ekholmin julkaisema Östra Finland oli linjaltaan liberaali ruotsinkielisen vähemmistön oikeuksien puolustaja. Se pyrki olemaan myös ajankohtainen uutis- ja kulttuurilehti. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3 000 kappaletta vuonna 1910.
Maastohiihto talviolympialaisissa 2018 – naisten 4 × 5 km viesti
Maastohiihdon naisten 4 x 5 km viestikilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 17. helmikuuta 2018 Alpensian maastohiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Tulokset
Kilpailu alkoi kello 18.30.
Mustamäe suusahüppemäed
Historia
Mustamäe suusahüppemäed rakennettiin vuonna 1933 Tallinnaan Nõmmen ja Mustamäen kaupunginosien välissä olevalla Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala -luonnonsuojelualueelle.
Viron mestaruuskilpailut on järjestetty hyppyrimäistä vuosina 1935, 1937, 1938, 1940, 1941 ja 1952.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 59,0 metriä on hypännyt Kristjan Ilves.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 38,0 metriä on hypännyt Sandra Sillaste.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 44,0 metriä on hypännyt Annemarii Bendi.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 30,0 metriä ovat hypänneet Aleksander Peepre ja Ado Arvo.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 21,5 metriä on hypännyt Šarlote Šķēle.
Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 22,0 metriä on hypännyt Airiin Pikk.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Eduard Bergman-Raidla ja Oskar Veldeman.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 16,0 metriä on hypännyt Airiin Pikk.
K10
Hyppyrimäki rakennettiin vuonna 1933 ja sitä remontoitiin vuonna 1954. Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 10 metrissä, alastulorinteessä on muovitus.
Hyppyrimäen mäkiennätyksen 11,7 metriä ovat hypänneet virolaiset Otto Tamm ja Sergei Šumeiko 3. helmikuuta 1935 Viron mestaruuskilpailuissa.
Östra Finland (1875–1899)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Östra Finland oli Viipurissa vuosina 1875–1899 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehti ilmestyi aluksi kolme, vuodesta 1883 lähtien kuusi, vuonna 1893 seitsemän ja vuodesta 1894 lähtien jälleen kuusi kertaa viikossa. Sen levikki oli 950 kappaletta vuonna 1885. Päätoimittajina työskentelivät Gabriel Lagus (1875–1884), Henrik August Sundholm (1884–1885), Axel Söderlund (1885–1887), V. Alexander Kåhlman (1888–1889), Arthur Edvin Skogberg (1889–1891), Emil Collan (1892), G. A. Ekholm (1893–1894), Axel Borg (1895–1896), Edvard Gideon Jakobsson (1897–1898) ja Sigurd Roos (1898–1899).
Ferrari 150° Italia
Ferrari 150° Italia on Ferrarin valmistama Formula 1 -auto, jolla talli kilpaili kaudella. Fernando Alonso saavutti kuljettajien maailmanmestaruussarjan neljännen sijan ja yhdessä Felipe Massan kanssa autolla saavutettiin valmistajien maailmanmestaruussarjan kolmas sija.
Bethlehem
Bethlehem voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sarja (matematiikka)
Matematiikassa sarja on äärettömän lukujonon termien yhteenlasku. Sarjateoria on tärkeä analyysin osa-alue, ja se kehittyi differentiaali- ja integraalilaskennan rinnalla 1600-luvun lopulta lähtien.
Sarjan summa
Sarjan summa määritellään sarjan äärellisten osasummien muodostaman lukujonon raja-arvona. Mikäli summa on olemassa, sarja on suppeneva.
Sarjan osasummia ovat
S_1=a_1
S_2=a_1+a_2
...
Jos osasummien jonolle on olemassa raja-arvo, sarjan summa on
Aritmeettinen ja geometrinen sarja
Sarja on aritmeettinen, jos lukujono x_n on muotoa  eli jos kahden peräkkäisen termin erotus on vakio d.
Sarja on geometrinen, jos lukujono x_n on muotoa  eli jos kahden peräkkäisen termin suhde on vakio q.
Esimerkkejä
Määritetään sarjan summa.
Osasumma
.
Sarjakehitelmä
Monista funktioista voidaan muodostaa sarjamuotoinen esitystapa, sarjakehitelmä, jonka avulla funktion arvoja voidaan approksimoida käytännön laskentatehtävissä. Tällöin sarjakehitelmästä otetaan vain tietty määrä alkioita mukaan. Tällaisia sarjoja ovat esimerkiksi Taylorin ja Fourier'n sarja.
LPP
LPP voi tarkoittaa seuraavia:
Tansania
Tansania (swahiliksi ja ), virallisesti Tansanian yhdistynyt tasavalta on YK:n arvion mukaan noin 55 miljoonan asukkaan valtio Itä-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Kenia, Uganda, Ruanda, Burundi, Kongon demokraattinen tasavalta, Sambia, Malawi ja Mosambik. Idässä Tansania rajoittuu Intian valtamereen.
Pörssipeluri
Pörssipeluri on vuonna 1999 valmistunut tositarinaan perustuva elokuva. Se kertoo pörssimeklari Nick Leesonista, jonkat toimet Barings Bank-liikepankissa johtivat noin 1,3 miljardin dollarin tappioihin ja koko pankin luhistumiseen. Elokuva perustuu Leesonin omaelämäkerralliseen kirjaan Rogue Trader.
Tansania
Maan pääkaupunki siirtyi virallisesti vuonna 1996 Dar es Salaamista Dodomaan, mutta monet hallintovirastot sijaitsevat edelleen Dar es Salaamissa. Tansaniaan kuuluu lisäksi Sansibarin saari.
Pörssipeluri
Juoni
Tapahtumat saavat alkunsa kun Leeson lähetetään Singaporeen johtamaan pankin osastoa SIMEX-pörssissä. Onnistuneilta vaikuttaneiden kauppojen myötä Leeson kohoaa yhdeksi pankin johtavista meklareista. Epäonnistuneet kaupat hän kuitenkin piilottaa salaiselle pankkitilille. Yrittäessään paikata tappioita, häviää pankilta vain enemmän rahaa.
Tansania
Maantiede, luonto ja ilmasto
Tansanian rannikolla on pieni tasanko. Keskiosassa maata on ylätasankoa ja pohjoisessa sekä etelässä ylänköalueita 900–1 500 metrin korkeudessa. Lähellä Kenian rajaa on Afrikan korkein vuori, lumihuippuinen Kilimanjaro, jonka huippu on 5 895 metriä merenpinnan yläpuolella. Kilimanjaron pohjoispuolella leviää Serengetin ylänköalue, joka ulottuu Kenian puolelle, ja on merkittävä villieläinten asuinalue, jolla on kolme kansallispuistoa. Serengetin halki kulkee Olduvain rotko osana Itä-Afrikan hautavajoamaa.
Pörssipeluri
Juoni
Tappioiden ylittäessä 800 miljoonaa puntaa, Nick päättää karata vaimonsa kanssa Malesiaan. Yrittäessään päästä takaisin Englantiin hänet otetaan kiinni Frankfurtissa ja karkotetaan takaisin Singaporeen. Siellä hänet tuomitaan kuudeksi ja puoleksi vuodeksi ehdottomaan vankeusrangaistukseen, mutta hän vapautuu jo neljän vuoden jälkeen sairastuttuaan paksusuolen syöpään.
Tansania
Maantiede, luonto ja ilmasto
Tansanian rajoilla on suuria järviä: Victoriajärvi, Tanganjikajärvi ja Njassajärvi. Suolainen Rukwajärvi kuuluu kokonaan Tansanialle.
Tansanian rannikolla kasvaa mangrovemetsiä. Vuoristoissa on vuoristometsiä, alempana kovia puulajeja. Savannit peittävät noin kolmanneksen maasta, Serengetin ruohosavannit tunnetaan laajalti, mutta Tansaniassa on myös miombo-savannia, jonka pääasiallinen pensassuku on leimupuut. Victoriajärven valuma-alueella metsien ja savannien rikkonainen mosaiikki on monen kotoperäisen lajin koti.
Octopie
Yhtyeen levy The Adventure of Harry and Walrus Kane valittiin brittiläisen Classic Rock -lehden äänestyksessä vuoden 2015 5. parhaaksi progressiivinen rock -levyksi.
Tansania
Maantiede, luonto ja ilmasto
thumb|left|Tansanian kansallispuistot ja muut suojelualueet. Tansaniassa on yhteensä 21 eri tasoilla suojeltua aluetta, joista 14 on kansallispuistoja. Varsinaisten kansallispuistojen lisäksi on laajoja riistansuojelualueita, merelle rajattuja suojelukohteita ja Ngorongoron erityissuojelualue, jossa maasait saavat edelleen harjoittaa perinteisiä elinkeinojaan. Riistansuojelualueilla liikkuminen on hiukan vapaampaa kuin varsinaisissa kansallispuistoissa, ja siellä järjestetään opastettuja vaellusretkiä. Niillä harjoitetaan myös metsästystä.
Tansaniassa on seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta: Kilimanjaron kansallispuisto, Ngorongoron suojelualue, Selousin riistansuojelualue ja Serengetin kansallispuisto sekä Sansibarin Kivikaupunki, Kilwa Kisiwanin ja Songo Mnaran rauniot ja Kondoan kalliomaalausalueet.
Eläimistö
thumb|Kirahvi Serengetissä. Nisäkkäitä on 316 lajia ja alalajia. Tansaniassa pesii 827 lintulajia strutseista pikkulintuihin. Hyönteisiä on vähintään 60 000 lajia. Sadasta käärmelajista 25 on myrkyllisiä. Liskoja ja sammakkoeläimiä on ainakin 25 lajia. Kalalajeja on lukuisia. Tanganjika- ja Njassajärvissä elää useita kotoperäisiä kirjoahvenlajeja. Kaikkiaan pelkästään makeassa vedessä elää 830 lajia. Uhanalainen abbottinsukeltaja-antilooppi on kotoperäinen tansanialainen laji, jota tavataan kosteissa vuoristometsissä, varsinkin Kilimanjaron kansallispuistossa. Muita kotoperäisiä nisäkäslajeja ovat sansibaringueretsa, eräs oravalaji sekä hyppypäästäisistä Rhynchocyon udzungwensis ja eräs toinen laji.
Ilmasto
Korkeimpia vuoria lukuun ottamatta koko maassa on trooppinen ilmasto, mutta tuhannen metrin yläpuolella on viileämpää varsinkin öisin. Rannikolla sataa enemmän ja säännöllisemmin kuin sisämaassa. Suurimmassa osassa maata on yksi sadekausi, joka kestää marraskuusta huhtikuuhun. Toukokuusta lokakuuhun on aurinkoista ja kuivaa. Rannikolla saadaan jonkun verran sateita ympäri vuoden, eniten maalis-toukokuussa, ja rannikon eteläisimpään osaan saattaa tulla Intian valtamereltä trooppisia hirmumyrskyjä.
Oheisissa taulukoissa Dar-es-Salaam edustaa rannikon ilmastoa, Dodoma sisämaata.
Historia
Tansanian esihistorialliset löydöt ulottuvat pisimmälle Olduvain rotkossa. Sieltä on löytynyt nykyihmisen edeltäjien jäänteitä, joista vanhimmat on ajoitettu yli kahden miljoonan vuoden ikäisiksi.
Rannikolla käytiin kauppaa arabien kanssa ainakin ajanlaskun ensimmäisestä vuosisadasta alkaen. Arabit perustivat omia asuinpaikkojaan rannikolle, ja heidän välinsä naapurin afrikkalaisiin näyttävät olleen varsin ystävällismieliset. Portugalilaisten saapuminen 1400-luvun lopulla heikensi arabien asemaa jonkin verran, mutta portugalilaiset eivät edenneet sisämaahan. Ranskalaisten orjakauppiaiden kiinnostus Kilwan kaupunkiin lisäsi arabien aktiivisuutta alueella. 1800-luvulle asti Kilwassa myytävät orjat tuotiin lähinnä afrikkalaisten karavaanien mukana sisämaasta. 1800-luvun puolella arabit ja intialaiset avasivat kauppareittejä sisämaahan orjien ja norsunluun hankkimiseksi.
thumb|left|[[Kilwa 1500-luvulla.]] Tansanian mannerosa oli Saksan siirtomaana osana Saksan Itä-Afrikkaa vuosina 1885–1919. 1900-luvun alussa Saksa määräsi siirtomaan tuottamaan puuvillaa emämaan teollisuuden tarpeisiin, ja afrikkalaisten protesteista puhkesi vuosien 1905–1907 Maji-maji-kapina. Virallisen arvion mukaan 75 000 afrikkalaista kuoli kapinan yhteydessä, useimmat heistä nälkään ja kulkutauteihin. Kapina sai nimensä maji-nimisestä taikajuomasta, jota paikalliset henkiparantajat jakoivat taistelijoille. Kapina johti hallinnollisiin uudistuksiin.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Tansanian alue siirtyi Ison-Britannian hallintaan Tanganjika-nimisenä Kansainliiton mandaattialueena, 1946–1961 Yhdistyneiden kansakuntien protektoraattina. Tanganjika itsenäistyi vuonna 1961, ja julistettiin tasavallaksi vuonna 1962. Sansibar itsenäistyi joulukuussa 1963 sulttaanikunnaksi, mutta kuukautta myöhemmin afrikkalaistaustaiset kapinalliset syrjäyttivät sulttaanin verisessä vallankumouksessa. Tanganjika ja Sansibar yhdistyivät Tansanian liittovaltioksi huhtikuussa 1964.
Julius Nyerere Tansanian presidenttinä 1964–1985
pienoiskuva|vasen|[[Julius Nyerere, Tansanian ensimmäinen presidentti]] Julius Nyerere oli itsenäistyneen Tanganjikan ensimmäinen pääministeri vuosina 1961–1962 ja tasavallaksi muutetun Tanganjikan ensimmäinen presidentti vuosina 1962–1964 sekä lopulta Tanganjikan ja Sansibarin yhdistyttyä ensimmäinen Tansanian presidentti vuosina 1964–1985. Nyereren ideologia oli afrikkalainen sosialismi. Nyereren sosialismia kutsuttiin Ujamaa-sosialismiksi, jota aatetta hän esitteli kirjoituksessaan Ujamaa-afrikkalaisen sosialismin perusta. Tämän pohjalta laadittiin Arushan julistus (1967), jossa tuotiin esille aatteen periaatteet. Keskeistä oli osuustoiminnallinen maatalous, kylien viljelysmaat kollektivisoitiin, lukutaitokampanjoita järjestettiin ja koulutustasoa yritettiin kohentaa. Nyereren aikana Tansania oli yksipuoluejärjestelmä, jossa ainoa sallittu puolue oli presidentti Nyereren johtama CCM. Nyerere kannatti Afrikan maiden tiivistä yhteistyötä, pan-afrikkalaista ideologiaa ja hän oli Sitoutumatomien maiden liikkeen näkyviä johtohahmoja. Nyerere ylläpiti hyviä suhteita sosialistisiin maihin, erityisen läheinen oli suhde Fidel Castron Kuubaan. Nyerere vastusti näkyvästi Etelä-Afrikan valkoista vähemmistövaltaa. Toisaalta suhteet tärkeimpiin avustajamaihin Britanniaan ja Yhdysvaltoihin viilenivät. Nyereren sosialismi kuitenkin merkittävässä määrin epäonnistui ja hänen ideoimansa kollektiiviseen afrikkalaiseen sosialismiin perustuvat ujamaa-kylä järjestelmä epäonnistui. Nyerere erosi presidentin virasta vuonna 1985, mutta jatkoi vielä vuoteen 1990 CCM-puolueen johdossa ja sen jälkeenkin vanhemman valtiomiehen roolissa lähes kuolemaansa vuonna 1999 saakka.
Tansania julisti 1979 sodan Ugandaa vastaan, kun Uganda tunkeutui Tansanian pohjoisosaan. Tansania hääti Ugandan joukot alueeltaan ja lopulta valtasi Ugandan pääkaupungin Kampalan ja osallistui Idi Aminin kaatamiseen.
Julius Nyerere toimi itsenäisen valtion päämiehenä vuodesta 1961 vuoteen 1985, jonka jälkeenkin hän jatkoi siis puolueensa johdossa aina vuoteen 1990 asti.