cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hilton Molino Stucky Venice
thumb|Tulipalo vuonna 2003. Tehtaan perusti Giovanni Stucky 1800-luvun lopulla. Tehdas oli aikanaan alansa suurimpia Euroopassa. Tehdas koostui 13 rakennuksesta joista korkein oli 9-kerroksinen. Tyyliltään rakennukset ovat uusgoottilaisia ja ne on tehty tiilestä. Molino Stuckyn pasta oli yksi tunnetuimmista pastamerkeistä maailmanlaajuisesti, ja tehdas menestyi hyvin. Giovanni Stucky murhattiin vuonna 1910. Murhan teki yksi tehtaan entinen työntekijä joka kärsi mielenterveysongelmista. Tämän jälkeen tehtaan johdon otti käsiinsä Giovannin poika Giancarlo. Aika oli kuitenkin jo ajamassa tehtaan ohi. Rautateiden kehitys vei kuljetusedun Molino Stuckylta, ja lopulta tehdas jouduttiin lopettamaan vuonna 1955. Tehdas oli rappiolla, kunnes lopulta vuonna 1998 aloitettiin rakennuksen kunnostaminen. Rakennustyömaalla oli kuitenkin vuonna 2003 suuri tulipalo, joka viivästytti valmistumista. hotelli Hilton Molino Stucky Venice avattiin vuonna 2007.
Australian avoin tennisturnaus 2011 – miesten kaksinpeli
Lähteet
Miesten kaavio
Chapter 27
Chapter 27 on yhdysvaltalainen elokuva John Lennonin murhaajasta, Mark David Chapmanista. Elokuvan pääroolissa Chapmania esittää Jared Leto. J. P. Schaeferin kirjoittama ja ohjaama elokuva tuli ensi-iltaan Sundance Film Festivalissa Tammikuussa 2007 Yhdysvalloissa ja Berlin Film Festivalissa helmikuussa.
Aluksi Chapter 27:n tuonti Yhdysvaltain teattereihin epäonnistui. Elokuva vuoti internetiin 23. maaliskuuta 2007. Elokuvateattereihin se tuli maaliskuussa 2008.
Elokuva näyttää Chapmanin elämää kolme päivää ennen Lennonin murhaa 8. joulukuuta 1980. Sen tarkoitus on selittää Mark Chapmanin mieltä ja ajatuksia tuolta ajalta. Elokuvan juoni perustuu Jack Jonesin kirjoittamaan Mark David Chapmanin elämäkertaan, Let Me Take You Down.
Elokuvan nimi Chapter 27 vihjaa jatkoa J. D. Salingerin romaaniin Sieppari ruispellossa, jossa on 26 kappaletta. Chapman kantoi kirjaa kädessään ampuessaan John Lennonin. Chapmanilla oli pakkomielle kirjaan, ja hän yritti elää kuten kirjan päähenkilö Holden Caulfield.
Jared Leto lihotti itseään yli 30 kiloa Chapmanin rooliin juomalla sulatettua jäätelöä, johon oli sekoitettu soijakastiketta ja oliiviöljyä. Nopean painonnousun aiheuttamista vaikutuksista keholleen Leto joutui käyttämään pyörätuolia.
Vastaanotto
Elokuva sai jakautuneen vastaanoton kriitkoilta. Leton roolisuoritusta kehuttiin kuitenkin. Chapter 27 sai enemmän huomiota kuin samaa teemaa käsittelevä brittiläinen elokuva The Killing of John Lennon (2006), joka kertoo enemmän yksityiskohtia Chapmanin aikaisemmasta elämästä.
Maithilin kieli
Maithili on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Koillis-Intiassa Biharin osavaltiossa ja Nepalissa. Sillä on vuodesta 1992 lähtien ollut virallisen kielen asema Biharissa. Maithililla on noin 30 miljoonaa puhujaa Intiassa ja noin neljä miljoonaa Nepalissa.
Maithili kuuluu indoarjalaisten kielen itäiseen haaraan ja se luetaan yhdessä muun muassa bhodžpurin ja magahin kanssa bihar-kielten ryhmään. Maithilia kirjoitetaan devanagari-kirjaimistolla.
Joulu Valhallassa
Joulu Valhallassa on tanskalainen seikkailusarja. Sarjassa seikkailevat urheat 12-vuotiaat Sofie ja Jonas. Sarjaa esitettiin Suomessa joulukuun 2008 aikana. Sarja näytettiin uusintana vuonna 2009.
Juoni
Sofie ja Jonas saavat tietää, että aasajumala Loki aikoo aloittaa ragnarökin. He päättävät lähteä etsimään Lokia, mutta huomaavatkin tehtävän lähes mahdottomaksi. He etsivät metsästä jonkinlaista pääsytietä jumalten valtakuntaan. He löytävät salakäytävän, jota he päättävät käyttää seuraavana aamuna.
Seuraava aamu koittaa. Sofie ja Jonas heräävät aikaisin muiden nukkuessa. He lähtevät salakäytävää pitkin jumalten asuinsijaan, Valhallaan. Matkalla Valhallaan he huomaavat pian, että ilma muuttuu kuumaksi ja kosteaksi. Niinpä he kulkevat eteenpäin ja näkevät linnan. Sofie ja Jonas päättävät lähteä jännityksestä huolimatta tutkimaan linnaa. Myöhemmin linnassa selviää, että Loki on lähtenyt Utgårdiin. Sofie ja Jonas lähtevät takaisin kotiin ja miettivät tilannetta yön yli.
Seuraavana aamuna he pakkaavat evästä mukaan ja lähtevät Utgårdiin. Tove tulee kysymään minne he ovat lähdössä ja lasten kerrottua lupaa että Jonas saa lähteä. Isä Asbjorn ei kuitenkaan päästä Jonasta matkaan. Niinpä Sofien täytyy lähteä yksin ja selvittää, missä Loki on. Sofie lähtee ja päätyy jättien telttaan.
Smooth Criminal
Smooth Criminal on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin seitsemäs vuoden 1987 albumilta Bad julkaistu single. Se esiintyy sekä Jacksonista kertovassa vuoden 1988 elokuvassa Moonwalker että vuosina 1989–1990 julkaistuissa Michael Jackson’s Moonwalker-peleissä.
Williamsonin eetterisynteesi
Williamsonin eetterisynteesi on alkyyli- tai aryylihalogenidin ja alkoksidin tai fenoksidin välinen reaktio, jossa reaktion tuotteena muodostuu eetteri. Reaktio on nimetty kehittäjänsä Alexander William Williamsonin mukaan, joka löysi reaktion vuonna 1850. Williamsonin eetterisynteesi on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa eettereitä synteettisesti teollisuudessa.
Reagenssit ja mekanismi
Williamsonin eetterisynteesi on monipuolinen tapa valmistaa eettereitä, koska sopivan alkyylihalogenidin ja alkoksidin tai fenoksidin valinnalla voidaan tuottaa joko symmetrisiä tai asymmetrisiä eettereitä. Alkoksidin muodostamiseen vaaditaan erittäin vahva emäs esimerkiksi natriumhydridi ja fenoksidien muodostamiseen riittää heikompikin emäs kuten natriumhydroksidi tai hopeaoksidi. Alkyyli- tai aryylihalogenidin tulee olla primäärinen tai sekundäärinen. Käsiteltäessä tertiäärisiä halogeeniyhdisteitä näissä olosuhteissa tapahtuu pääasiassa eliminaatioreaktioita, joiden tuotteina muodostuu alkeeni. Aromaattiset halodit reagoivat vain vähäisessä määrin fenoksidi-ionien kanssa ellei halogenidissa ole myös jotain elektroneja puoleensävetävää ryhmää, kuten nitroryhmää. Aromaattisilla yhdisteillä voi tapahtua sivureaktioina alkyloitumisreaktioita aromaattiseen renkaaseen.
Williamsonin eetterisynteesi on nukleofiilinen substituutioreaktio ja tapahtuu S2N-reaktiomekanismilla. Mekanismissa nukleofiilinen alkoksidi- tai fenoksidi-ioni reagoi elektrofiilisen alkyylihalogenidin hiiliatomin kanssa. Reaktiossa muodostuu viisiatominen siirtymätila ja parempi lähtevä ryhmä halogenidi irtoaa, jolloin tuotteena muodostuu eetteri ja halogenidi-ioni.
Eryx (albumi)
Eryx on suomalaisen metalliyhtyeen Gloria Mortin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Stay Heavy Records.
Kivikyyhkyt
Kivikyyhkyt (Petrophassa) on kyyhkyjen heimoon kuuluva lintusuku.
Pareid
Pareid on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 119 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 7,02 neliökilometriä.
Pareidin väkiluku on kasvanut viidellä asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 114 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 121, eli siellä asui kaksi asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Aaltokone
Aaltokone on kylpylöissä käytetty kone, joka käyttää aaltojen tekemiseen mäntiä, joita pyörittää iso sähkömoottori.
Crazy Lixx
thumb|Crazy Lixx Crazy Lixx on hair metal- ja hard rock -yhtye Ruotsin Malmöstä. Se on perustettu vuonna 2002 ja julkaissut seitsemän studioalbumia: Loud Minority (2007), New Religion (2010), Riot Avenue (2012), Crazy Lixx (2016), Ruff Justice (2017), Forever Wild (2019) ja Street Lethal (2021).
Grodziskin piirikunta (Masovian voivodikunta)
Grodziskin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 95 963. Siihen kuuluvat neljä kuntaa ovat Baranów, Grodzisk Mazowiecki, Jaktorów ja Żabia Wola. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Grodziskin piirikunnan asukkaista 52,1 prosenttia oli naispuolisia ja 47,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 21,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 58,6 prosenttia ja eläkeikäiset 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 040 lasta. Grodziskin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan kasvavan 117 541 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Peter Travers
thumb|200px Peter Travers on yhdysvaltalainen elokuvakriitikko, joka on kirjoittanut Peoplelle sekä Rolling Stonelle.
Ennen uraansa Rolling Stonessa, Travers toimi elokuvakriitikkona Peoplelle vuosina 1984-1988. Hänet tunnetaan erityisesti maanläheisestä ja yksinkertaisesta kirjoitustyylistä. Hän on mieltynyt erityisesti elokuvaohjaajien Martin Scorsesen, David Lynchin, Quentin Tarantinon, Tim Burtonin, Clint Eastwoodin, Peter Jacksonin, Coenin veljesten sekä Ang Leen töihin, perustuen vuosittaisiin top-10 -listauksiin sekä arvosteluihin. Hän on myös osoittanut halveksuntaa tiettyjä ohjaajia, erityisesti Michael Bayta, kohtaan.
Vuonna 2002 Travers alkoi käyttää tähtiä arvosteluissaan. Täydet neljä tähteä saaneisiin elokuviin kuuluu muun muassa Kirjeitä Iwo Jimalta, Gangs of New York, Babel ja Borat. Vastakohtana Travers on antanut huonoimman arvosanan, nolla tähteä, muun muassa elokuville Bad Boys 2, Jackass: Number Two ja Transformers: Kaatuneiden kosto.
Ruokoperho
Ruokoperho eli ruokotuhooja (Phragmataecia castaneae) on melko harvinainen, puuntuhoojiin kuuluva perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Ruokoperho on yleisvaikutelmaltaan tasaisen harmaa perhoslaji. Siipien pohjaväri on harmaa, siipisuonten kohdalla hieman ruskeampi. Etusiivissä on himmeitä tummia täpliä. Erikoisena piirteenä perhosen takaruumis on huomattavan pitkä ja ulottuu lepäävällä perhosella selvästi siivenkärkiä pitemmälle. Siipiväli 32–37 mm.
Elinympäristö ja elintavat
Ruokoperho on yöaktiivinen ja elää kaislikoissa. Perhoset myös lentävät valolle ja naaraita voi löytää lepäämästä ruokojen varsilla. Toukka elää järviruo'on varren alaosan sisällä ja talvehtii kahdesti ruo'on varren alaosassa koteloituen varren sisään, lähelle toukan tekemää ulostuloaukkoa vasta kolmantena kesänään. Ennen perhosen kuoriutumista kotelo työntyy osittain ulos varresta. Toukan vaivaamat ruo'ot eivät yleensä tuota kukintoa.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasvi on järviruoko (Phragmites australis).
Otsagabia
Otsagabia on kunta Nafarroan maakunnassa (esp. Navarra) Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Kunnassa asuu 543 henkilöä (2016).
Paolo Gennari
Paolo Gennari (11. syyskuuta 1908 – 29. tammikuuta 1968) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa pronssia perämiehettömässä nelikossa.
Rica Seilet Hotelli
thumb|right|250px|Rica Seilet heinäkuussa 2007. Rica Seilet Hotelli on Norjan Moldessa, Møren ja Romsdalin läänissä sijaitseva tornitalo. Rakennus on hotelli, jonka avajaiset pidettiin 11. syyskuuta 2002. Kuusitoistakerroksinen ja 82 metriä korkea rakennus on koko Molden kaupungin korkein rakennus. Tornista on tullut tunnettu nähtävyys, vaikka sen rakentaminen oli aiheuttanut runsaasti vastarintaa ennen sen rakentamisen hyväksymistä. Hotelli sisältää 170 huonetta, kymmenen kokoushuonetta, kaksi baaria, sekä ravintolan. Hotellin vieressä sijaitsee Bjørnsonhuset, jolla on sama sisäänkäynti hotellin kanssa. Myös Bjørnsonsplassen sijaitsee hotellin edessä parkkipaikalla, johon on rakennettu kiviä ympäröimään tuhansien ruusujen puutarhaa.
Crowfoot
pienoiskuva|Crowfoot, valokuva vuodelta 1885. Crowfoot eli siksikan kielellä Isapo-Muxika (1830 – 25. huhtikuuta 1890) oli mustajalka-intiaanien päällikkö. Hänestä tuli soturi jo 13-vuotiaana, mutta päällikkönä hän toimi enimmäkseen rauhan ylläpitämiseksi eri intiaaniheimojen ja valkoisten välillä. Hän kieltäytyi osallistumasta métis-intiaanien kapinaan Kanadan hallitusta vastaan vuonna 1885. Crowfoot pelasti vuonna 1866 katolisen papin, joka oli vaarassa cree-intiaanien hyökkäyksen takia.
Johann Arndt
Elämä
Papin poika Johann Arndt opiskeli lääketiedettä ja teologiaa Helmstedtissä, Wittenbergissä, Strasbourgissa ja Baselissa. Baselissa hän tutustui Theophrastus Paracelsuksen kirjoituksiin, ja Wallmannin mukaan tämän ajattelun vaikutus näkyy monissa Arndtin teoksissa, voimakkaimmin Totisesta kristillisyydestä -teoksen neljännessä kirjassa. Opintojensa jälkeen Arndt toimi kotiseudullaan Anhaltissa koulumestarina, diakonina ja pappina. Jouduttuaan eksorsismia ja kuvakieltoa eli ikonoklasmia koskevien opillisten erimielisyyksien takia jättämään virkansa vuonna 1590 hän siirtyi Quedlinburgiin saarnaajaksi, mitä virkaa hän hoiti vuoteen 1599 saakka.
Quedlinburgista Arndt siirtyi Braunschweigiin, missä hän toimi kirkkoherrana vuosina 1599–1605. Tänä aikana hän julkaisi Totisesta kristillisyydestä -teoksen ensimmäisen osan. Teoksen loppuosa ilmestyi Arndtin ollessa Braunschweigin jälkeen kaksi vuotta Eislebenissä. Elämänsä viimeiset vuodet Arndt oli Cellessä Braunschweig-Lüneburgin ruhtinaskunnan ylisuperintendenttinä eli johtavana kirkollisena henkilönä. Tänä aikana hän julkaisi muun muassa hartauskirjan Paratiisin yrttitarha, kaksi saarnakirjaa sekä psalmien selitysteoksen. Kirjallisen toiminnan lisäksi Arndt suoritti 1615 laajan tarkastusmatkan ja uudisti ruhtinaskunnan kirkkojärjestystä.
Totisesta kristillisyydestä
Arndtin pääteos Neljä kirjaa totisesta kristillisyydestä muotoutui monessa vaiheessa. Sen ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1605 Arndtin ollessa 50-vuotias. Luterilaiset papit arvostelivat kirjaa keskiaikaisesta mystiikasta periytyvästä synergismistä, ja arvostelun johdosta Arndt teki seuraaviin painoksiin huomattavia muutoksia. Teoksen loppuosa ilmestyi vuonna 1610 Arndtin ollessa Eislebenissä.
Totinen kristillisyys perustuu keskiajan mystiikan edustajien kirjoituksiin, joita Arndt muokkasi luterilaisen ortodoksian katsomusten mukaisiksi. Näiden joukossa on muun muassa Theologia deutsch (suom. Kirja täydellisestä elämästä), jonka uuden painoksen Arndt toimitti. Totisen kristillisyyden kolme ensimmäistä kirjaa käsittelee sielun kehitystä Jumalan tuntemiseen. Siinä kuvastuvat mystiikan kolme vaihetta: puhdistautuminen (purgatio), valaistuminen (illuminatio) ja yhdistyminen Jumalaan (unio mystica). Neljännessä kirjassa Arndt kehittelee luonnon teologiaa, jonka lähtökohtia ovat uusplatonismi ja Paracelsuksen ajattelu.
Myöhemmin Totisesta kristillisyydestä -teosta laajennettiin viidennellä ja kuudennella kirjalla, jotka eivät kuuluneet Arndtin itsensä toimittamiin laitoksiin, mutta sisältävät osaksi hänen tekstejään. Viides kirja on peräisin Riiassa 1679 julkaistusta laitoksesta, johon Riian superintendentti liitti mukaan rukouksia. Kuudes kirja syntyi, kun Spener otti toimittamaansa laitokseen (1674 tai 1678) Georg Dorscheuksen, Lutherin ja Georg Wareniuksen lausuntoja sekä Arndtin tekstejä. Teoksen myöhempien julkaisujen perustaksi muodostui vuoden 1696 laitos.
Vaikutus ja jälkimaine
Johann Arndtilla on ollut huomattava vaikutus erityisesti pietismin kehityksessä. Häntä on pidetty jopa pietistisen hurskauden isänä. Myös pietistisen liikkeen käynnistäjä Philipp Jakob Spener korosti Arndtin merkitystä. Euroopassa Arndtin Totisesta kristillisyydestä levisi laajalle myös kansan keskuuteen. Ruotsissa se oli talonpoikaisväestön keskuudessa Raamatun ja virsikirjan jälkeen yleisin teos. Totisen kristillisyyden ensimmäinen ruotsinnos ilmestyi 1647—48, Paratiisin yrttitarhan joko 1646 (epävarma tieto) tai varmasti 1648 sekä postilla 1703.
Suomessa Arndtin vaikutus on ollut suuri sekä välittömästi että välillisesti. Yksi osoitus välittömän vaikutuksen merkittävyydestä on se, että Totisesta kristillisyydestä -teosta oli myyty vuoteen 1850 mennessä 11 000 kappaletta. Tiililän mukaan määrä oli tuolloisissa oloissa "suorastaan valtava". Välillisesti Arndtin ajatukset tulivat suomalaisten ulottuville joko suoraan tai Spenerin kautta muun muassa Johannes Gerhardin ja Juhana Wegeliuksen kirjojen kautta. Arndtia siteerattiin runsaasti myös Johan Fredrik Berghin ja Julius Immanuel Berghin julkaisemassa Hengellisiä Sanomia -lehdessä. Arvioitaessa Arndtin vaikutusta Suomessa on otettava huomioon se, että suomenkieliset käännökset eivät perustuneet alkutekstiin, vaan usein ruotsinkieliseen versioon, jonka virheet toistuivat suomennoksessa. Esimerkiksi Arndtin Postillan käännöksen pohjana oleva, laadultaan huono ruotsalainen käännös ei perustunut Arndtin alkuperäiseen tekstiin, vaan johonkin Spenerin toimittaman laitoksen painokseen.
Arndtin teoksia suomeksi
Seuraavassa luettelossa on tietoja Arndtin teosten varhaisista suomenkielisistä painoksista. Luettelon tiedot perustuvat Kansalliskirjaston Fennica-tietokantaan ja lähdeluettelossa olevaan Tiililän teokseen.
Inekar
Inekar on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Gaon alueen Ménakan piirissä Malissa. Se sijaitsee Saharan ja Sahelin siirtymävyöhykkeellä 80 kilometriä Ménakasta itään. Kunnassa on 8 700 asukasta (vuonna 2009).
Inekarin kunnan pinta-ala on 35 205 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Ménakan piirin Anderamboukanen sekä lännessä Ménakan, Tidermènen ja Alatan kuntiin, pohjoisessa Kidalin alueeseen ja idässä Nigeriin. Alue on hiekkadyynien peittämää tasankoa, jota halkovat Assakareyn, Azawakin ja Tissiwaghin kuivuneet jokilaaksot.
Kuntaan kuuluu Inekarin kylä sekä kymmenen paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaikieltä puhuvia dawsahakeja, eri ryhmiin kuuluvia tuaregeja sekä fulbeja.
Luettelo Suomen aateliin kuuluneista jääkäreistä
Tämä on luettelo Suomen aateliin kuuluneista jääkäreistä.
Vapaaherrat
von Bonsdorff, vapaaherrallinen suku numero 49
Munck, vapaaherrallinen suku numero 21
Wrede af Elimä, vapaaherrallinen suku numero 2
Aateliset
von Essen, aatelinen suku numero 58
af Forselles, aatelinen suku numero 143
Grotenfelt, aatelinen suku numero 76
Nordenswan, aatelinen suku numero 157
Pipping, aatelinen suku numero 207
Prytz, aatelinen suku numero 57
Rosenbröijer, aatelinen suku numero 187
Snellman, aatelinen suku numero 241
Standertskjöld, aatelinen suku numero 158
Svinhufvud af Qvalstad, aatelinen suku numero 7
Wahren, aatelinen suku numero 261
von Wright, aatelinen suku numero 149
Örn, aatelinen suku numero 253
Porraskoski
Porraskoski on kylä ja samanniminen koski Hämeenlinnassa. Ennen kuntaliitosta Porraskoski kuului Lammin kuntaan.
Porraskosken kylät ovat muodostuneet Kuohi- ja Nerosjärven alueille. Tätä reittiä ovat käyttäneet jo eränkävijät aikojen alussa. Siitä todisteena on Porraskoskelta löytynyt kivikirves. Myöhemmin reittiä on käytetty mm. puun uittoon. Maatalous ja puun uitto ovat olleet merkittävia tulonlähteitä kyläläisille. Nykyään reittiä käytetään enimmäkseen melontaan, esimerkiksi Suomi Meloo -tapahtumassa.
Porraskosken ensimmäinen saha perustettiin jo 1700-luvulla. Lammin kunta rakennutti koskeen sähkölaitoksen, joka valmistui vuonna 1921. Samana vuonna valaistiin Lammin kirkko ensi kertaa sähkövalolla. Yöllä 15. – 16. marraskuuta 1924 vesi mursi osan Porraskosken sähkölaitoksen padosta niin että padon alapuolella ollut sahalaitos tuhoutui. Vahingot nousivat satoihintuhansiin markkoihin ja koko Lammin pitäjä jäi ilman sähköä.
Porraskoskella on paljon puhtaita vesistöja, ja niiden ympärillä on paljon toimintaa. Kylässä on ollut myös useita täyshoitoloita. Porraskosken kesäasutus alkoi lisääntyä 1960-luvulla, ja nykyäänkin siellä on paljon kesämökkejä.
Porraskoskesta on kirjoitettu kyläkirja, jonka painos oli 500 kappaletta.
Sasha Pavlović
Aleksandar "Sasha" Pavlović (s. 15. marraskuuta 1983 Bar ) on montenegrolainen koripalloilija, joka on pelannut KK Partizanissa vuodesta 2014 lähtien.
Seurajoukkueet
Pavlović aloitti koripallon Primorka Barin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi myöhemmin KK Budućnost Podgoricaan kaudeksi 2000–2001. Hän edusti seuraa kolme kautta ja voitti cup-mestaruuden vuonna 2001.
Kesällä 2003 Pavlović osallistui NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Utah Jazz varasi hänen pelaajaoikeutensa tilaisuuden 19:ntenä pelaajana. Tulokaskaudellaan hän teki keskimäärin 4,8 pistettä ja otti 2,0 levypalloa ottelua kohden. Vuoden 2004 NBA:n laajennusvarauksessa uudeksi NBA-seuraksi tullut Charlotte Bobcats varasi hänet Utahilta, mutta kauppasi hänet heti Cleveland Cavaliersille, jossa hän vietti valtaosan NBA-urastaan.
Pisteiden valossa Pavlovićin paras NBA-kausi oli 2006–2007, jolloin hän teki keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohden ja heitti kolmen pisteen heittonsa 40,5 % tarkkuudella. Hän edusti seuraa kesään 2009 asti, jolloin Cavaliers kauppasi hänet, Ben Wallacen sekä varausvuoron Phoenix Sunsille. Samalla Cavaliers sai joukkueeseensa Shaquille O'Nealin. Pavlović ei kuitenkaan edustanut Sunsia yhdessäkään ottelussa, sillä syyskuussa 2009 seura vapautti hänet sopimuksestaan. Pian tämän jälkeen hän solmi Minnesota Timberwolvesin kanssa pelaajasopimuksen.
Kauden 2010–2011 alussa Pavlović pelannut missään seurassa, vaan siirtyi vasta tammikuussa 2011 Dallas Mavericksiin. Kymmenen ottelun jälkeen, helmikuussa 2011, hän jatkoi uraansa New Orleans Hornetsissa. Pavlović edusti seuraa vain neljässä ottelussa ja siirtyi maaliskuussa 2011 loppukaudeksi Boston Celticsiin. Kauden 2011–2012 hän pelasi kokonaisuudessaan Celticsin joukkueessa. Kesällä 2012 hän siirtyi kolmen seuran suuressa pelaajakaupassa Portland Trail Blazersille.
Kausi 2012–2013 jäi hänen toistaiseksi viimeisekseen NBA:ssa ja hän teki kauden aikana keskimäärin 2,6 pistettä ottelua kohden. Helmikuussa 2014 hän siirtyi takaisin Eurooppaan yli vuosikymmenen NBA-koripallon jälkeen ja teki serbialaisen KK Partizanin kanssa pelaajasopimuksen.
Maajoukkue
Pavlović pelasi Serbia ja Montenegron alle 20-vuotiaiden juniorimaajoukkueessa. Hän pelasi myös Serbia ja Montenegron koripallomaajoukkueessa, jonka kanssa hän oli mukana vuoden 2004 olympiaturnauksessa.
Cenk Tosun
Tosun pelasi saksalaisseura Eintracht Frankfurtin junioreissa ja pääsi edustusjoukkueessa pelaamaan yhdessä bundesliigaottelussa toukokuussa 2010. Tammikuussa 2011 hän siirtyi Turkkiin, jossa hän edusti Gaziantepsporia kesään 2014 saakka ja sen jälkeen Beşiktaşia tammikuuhun 2018. Hän pelasi Turkin Superliigassa yhteensä 205 ottelua ja teki niissä 80 maalia. Hän voitti Turkin-mestaruuden 2016 ja 2017. Kausina 2016–2017 ja 2017–2018 hän pelasi Mestarien liigassa yhteensä 12 ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Tammikuussa 2018 Tosun siirtyi englantilaisseura Evertoniin. Ensimmäisellä kaudella hän pelasi Valioliigassa 14 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 25 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Syksyllä 2019 hän pelasi viisi liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainalle Crystal Palaceen.
Tosun pelasi useissa Saksan juniorimaajoukkueissa mutta siirtyi sittemmin edustamaan Turkkia. Ensiesiintymisensä Turkin A-maajoukkueessa hän teki lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Alankomaita vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi yhdessä ottelussa avauskokoonpanossa ja tuli yhden ottelun lopussa vaihdosta kentälle. Vuoden 2019 loppuun mennessä hän on pelannut 42 maaottelua ja tehnyt niissä 16 maalia.
Lumikellot
Lumikellot (Galanthus) on narsissikasvien heimoon ja Asparagales-lahkoon kuuluva suku. Lumikellot ovat myrkyllisiä.
Ulkonäkö
Lumikellojen uloimmat kolme kehälehteä ovat pitempiä kuin sisemmät kehälehdet. Sisemmissä kehälehdissä on yleensä vihreä kuvio. Lumipisarat (Leucojum), aiemmin kevätkellot, muistuttavat lumikelloja.
Bogdan Kondracki
Bogdan Kondracki on puolalainen laulaja, multi-instrumentalisti ja musiikkituottaja. Hän on toiminut yhtyeissä Kobong, Neuma ja NYIA.
Diskografia
Kobong
Neuma
NYIA
Andrzej Smolik
Only Love Can Hurt Like This
Only Love Can Hurt Like This on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin kappale, jonka on sanoittanut Diane Warren. Se julkaistiin artistin kolmannen, A Perfect Contradiction-studioalbumin toisena singlenä 11. toukokuuta 2014. Kappaleesta tuli artistin kolmas Britannian singlelistan kymmenen parhaan joukkoon päässyt kappale, sen jälkeen kun se 11. huhtikuuta nousi 20. sijalta 7. sijalle ja siitä tuli hänen parhaiten kyseisellä listalla menestynyt kappale vuonna 2012 julkaistun "Picking Up the Pieces"-kappaleen rinnalla.
Orbaizeta
Orbaizeta on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa.
Carl Johan Ehrenstolpe
Carl Johan Ehrenstolpe (16. heinäkuuta 1791 Kangasala – 7. marraskuuta 1868 Pori) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Carl Johan Ehrenstolpen vanhemmat olivat everstiluutnantti, Oulun läänin maaherra Carl Henrik Ehrenstolpe ja Anna Elisabet von Kothen ja puolisot 1821–1833 Catarina Charlotta Maria von Schantz ja vuodesta 1834 Emilia Elisabet von Karm. Virka- ja valtiopäivämies Alfred Henrik Balthasar Ehrenstolpe oli Carl Johan Ehrenstolpen poika toisesta avioliitosta. Ehrenstolpe opiskeli Haapaniemen sotakoulussa 1807–1808. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1812, aliluutnantiksi 1814, luutnantiksi 1816, alikapteeniksi 1819 ja majuriksi 1820, jolloin hän palveli Suomen 1. jalkaväkirykmentin Turun pataljoonan esikunnassa. Hänet siirrettiin seuraavana vuonna 46. jalkaväkirykmenttiin ja vuonna 1829 edelleen 85. Viipurin jalkaväkirykmenttiin, jonka pataljoonankomentaja hänestä tuli saman vuoden lopussa. Ehrenstolpe määrättiin 1831 Venäjän santarmijoukkojen päällikön esikuntaan, mutta siirrettiin 1832 yleisesikuntaupseeriksi Tarton santarmijoukkojen esikuntaan. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1833 ja everstiksi 1840. Armeijan ratsuväen luetteloihin 1846 merkittynä hänet määrättiin Käkisalmen paikallismajuriksi 1846, mistä tehtävästä hän erosi viran lakkauttamisen takia 1857. Eron sotapalveluksesta Ehrenstolpe sai kenraalimajurina 1862.
Petro Denysenko
Petro Denysenko (, / Pjotr Denisenko; s. 13. syyskuuta 1920 Tšernihiv – 9. syyskuuta 1998) oli neuvostoliittolainen seiväshyppääjä ja kymmenottelija.
Ikkillyk
Albumin äänitti ja miksasi Miitri Aaltonen Lappeenrannan Astia-studiolla marras–joulukuussa 2012 lukuun ottamatta jousia, puhaltimia ja pianoa, jotka äänitti Ilkka Herkman Helsingin iStudiolla joulukuussa 2012. Albumin masteroi Mika Jussila Helsingin Finnvoxilla tammikuussa 2013.
Kuubankuningaspalmu
Kuubankuningaspalmu (Roystonea regia) on palmukasvien (Arecaceae) heimoon ja kuningaspalmujen (Roystonea) sukuun kuuluva kasvilaji.
Ikkillyk
Albumi sisältää muun muassa uudelleenäänitetyt versiot kappaleista ”Lokki” ja ”Hieho”, joista julkaistiin digisingle ja musiikkivideo vuosina 2011–2012. Kolmas digisingle ja musiikkivideo kappaleesta ”Kaskelotti” julkaistiin kaksi päivää ennen albumia.
Kuubankuningaspalmu
Kuubankuningaspalmu on Kuuban kansallispuu.
Ikkillyk
Albumi sijoittui Suomen albumilistan seitsemänneksi viikolla 11/2013.
Kuubankuningaspalmu
Tuntomerkit
Kuubankuningaspalmun runko on harmaavalkoinen, 20–30 metrin korkuinen ja halkaisijaltaan 37–37,5 senttimetriä. Kasvilla on keskimäärin 15 lehteä. Esilehdet ovat 36 senttimetrin mittaisia ja leveydeltään 7,3 senttimetriä. Palmun valkoiset kukinnot ovat metrinmittaisia ja metrinlevyisiä. Verholehdet ovat kolmionmuotoiset. Kasvin hedelmien eksokarpin väri on purppuraisenmusta ja niiden muoto vaihtelee ellipsoidista pyörähdysellipsoidiin. Endokarppi on ellipsin muotoinen.
Ikkillyk
Kappaleet
Kaikki sovitukset Jussi Hyyrynen.
Kuubankuningaspalmu
Tuntomerkit
Kuubankuningaspalmun kukinta kestää tammikuusta heinäkuuhun. Siinä on hedelmiä huhtikuusta lokakuuhun.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kuubankuningaspalmua kasvaa luonnonvaraisena Bahamasaarilla, Belizessä, Caymansaarilla, Kuubassa, Floridassa, Hondurasissa, Meksikonlahdella, Meksikon kaakkoisosissa ja Panamassa. Floridan populaatiot tunnetaan myös nimellä Roystonea elata, mutta ne kuuluvat kuitenkin samaan lajiin kuin Kuuban kuubankuningaspalmut. Vuonna 1791 William Bartram löysi kuubankuningaspalmuja läheltä Dexter-järveä, St. Johns -joen varrelta. On kiehtova mysteeri, että miten nämä palmut ovat historiallisina aikoina kasvaneet nykyistä levinneisyysaluettaan pohjoisempana, kun nykyisin niiden levinneisyys Floridassa rajoittuu Miami-Daden ja Collierin piirikuntiin. Muilta alueilta häviämisen syyksi on ehdotettu muun muassa maan kulottamista, vuoden 1835 kylmyyttä ja ihmisen toimintaa. Kuubankuningaspalmun elinympäristöjä ovat sademetsät, metsämaat ja savannit. Se kasvaa yleensä kosteilla paikoilla.
Jonny Craig
Jonathan Monroe "Jonny" Craig (s. 26. maaliskuuta 1986) on kanadalais-yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Tällä hetkellä hän on yhtyeessä nimeltään Slaves. Hän aloitti uransa vuonna 2000 yhtyeessä westerHALTS. Hän on ollut laulajana myös yhtyeissä Dance Gavin Dance, Emarosa ja Ghost Runner on Third. Sooloartistina hän on julkaissut yhden studioalbumin, kaksi EP:tä ja livealbumin. Hän oli myös osa superyhtyettä Isles & Glaciers.
Sininen sormus
Sininen sormus on Satu Koskimiehen (ent. Marttila) tekemä runo teos, jonka on julkaissut Kirjayhtymä vuonna 1979. Kirjan on painanut Tampereen Kirjapaino Oy Tampereella ja se sisältää 50 sivua. Sen ISBN-numero on ISBN 951-26-1700-5. Kirjan päällyksen on suunnitellut Kirmo Mikkola.
Hedebyn venehauta
Hautalöytö tehtiin vuonna 1908, kun kalmistoon tehtiin arkeologinen tutkimus arkeologi F. Knorrin johdolla. Paikalta löydettiin maanpinnan alta runsaasti rautanauloja ja lopulta huomattiin maanalainen hautakammio. Kammiosta löytyi rikkaat hauta-antimet, joiden avulla hautaus ajoitettiin 825−850 jaa. eli viikinkiajalle. Koko hautaus koostui hautakammiosta, kolmesta ruumishautauksesta, niin sanotusta pitkäveneestä, joka oli pituuden puolesta mieluummin viikinkilaiva, ja runsaista hauta-antimista. Kaikki tämä oli peitetty matalaan kumpuun.
Haudan puuosat olivat lahonneet pois lukuun ottamatta pieniä jäänteitä tammilaudasta, jota oli jäänyt rautanaulojen ympärille. Tästä voitiin päätellä, että vene oli aseteltu hautakammion päälle.
Hautavene
Veneen rakenne on ollut mahdollista päätellä naulojen ja niittien sijainnista. Vaikka niitä löytyi vain 64 kappaletta, on niiden perusteella saatu laivan pituudeksi 17−20 metriä. Osia keulasta ja perästä puuttui, joten pituuteen on jäänyt pieni epävarmuusvara. Veneen leveys on ilmoitettu samasta syystä 2,7−3,5 metriä. Veneen peräosa oli hyvin säilynyt ja sen styrpuurin puolelta voitiin erottaa 9 kaaripuuta. Kivet, joilla alus oli tuettu pytyyn, sijaitsivat edelleen asetetuilla paikoillaan. Niiden asemasta voitiin päätellä veneen kölin mitat. Köli oli veneen keskellä 25 senttimetriä leveä ja keulassa ja perässä 12−15 senttimetriä leveä.
Hautakammio
Hautakammio oli rakennettu valmiiksi ja sinne oli tuotu 3 vainajaa hauta-antimineen ennen veneen päälleasettelua. Hautakammio oli 3,7 metriä pitkä ja 2,4 metriä leveä. Siinä oli puulattia, joka oli 1,9 metriä ympäristön maanpintaa alempana. Kammio oli jaettu kahteen osaan. Miehet olivat saaneet mukaansa runsaasti lahjoja, jotka edustivat frankkilaista tyyliä. Kammion ensimmäisen osan länsipäädystä löytyivät pronssikulho, lasipikari, useita nuolenkärkiä, osia koristeellisista kilvestä, kullattu miekka ja koruja. Kammion itäpäädystä löytyi rautapannoin vahvistettu puusaavi, kaksi miekkaa ja hevosen suitset. Kammion toisessa osassa makasivat kolmen vainajan luut. Heidän henkilöllisyyttään ei tiedetä. Veneen alle, mutta kauemmaksi hautakammiosta, oli matalaan kuoppaan tapettu kolme hevosta.
Arkeologit arvelevat, että yksi miehistä saattaa olla Tanskan kuningas Harald Klak. Hän lähti maanpakoon frankkien maahan vuonna 826 jaa. ja antoi kastaa itsensä kristityksi ottaen nimekseen Ludvig Hurskas.
Vilhelm I (Saksa)
Vilhelm I, koko nimeltään Wilhelm Friedrich Ludwig (22. maaliskuuta 1797 Berliini – 9. maaliskuuta 1888 Berliini) oli Preussin kuningas 1861–1888 sekä Saksan ensimmäinen keisari, joka hallitsi 1871–1888. Hänen valtakaudellaan Saksan yhdistyminen nosti Saksan Euroopan suurvallaksi.
Nuoruudesta kuninkaaksi
Wilhelm Friedrich Ludwig syntyi vuonna 1797. Hän oli Preussin tulevan kuninkaan Fredrik Vilhelm III:n poika. Hän keskittyi nuorena sotilasuralle ja taisteli muun muassa vuonna 1814 kuudennen liittokunnan sodassa Napoleonin Ranskaa vastaan. Fredrik Vilhelm III:n kuoltua vuonna 1840 valtaistuimelle nousi tämän vanhin poika Fredrik Vilhelm IV. Vilhelmistä tuli kruununperijä, koska Fredrik Vilhelm IV:llä ei ollut omia lapsia. Vilhelm kuului Hohenzollernin sukuun. Venäjän keisari Aleksanteri II oli Vilhelmin sisaren Charlotten (Aleksandra Fjodorovna) poika.
Vilhelm murskasi maaliskuussa 1848 Saksan hullun vuoden aikana Berliinissä syttyneen kapinan. Hän käytti kovia otteita ja sai lempinimekseen Kartätschenprinz, ”Kartessiprinssi”. Vilhelm joutui hetkeksi maanpakoon Englantiin, mutta palattuaan hän johti vuonna 1849 joukot Badenin kukistamaan kaupungin kansannousun.
Vilhelm nimitettiin vuonna 1849 Reinin provinssin sotilaskuvernööriksi. Hän hoiti virkaansa Koblenzista, joka oli Berliinin taantumuksellisuuspolitiikan vastustajien keskuskaupunki. Vilhelm toimi lokakuusta 1858 tammikuulle 1861 sairaan veljensä sijaishallitsijana. Preussin kuninkaaksi hän nousi 2. tammikuuta.
Aika Preussin kuninkaana ja Saksan keisarina
Vilhelm I oli kuninkaana konservatiivinen ja vaati muun muassa sotaministeri Albrecht von Roonin ja Edwin von Manteuffelin tukemana kolmen vuoden asepalvelusta. Liberaalinen edustajainhuone hylkäsi ehdotuksen vuonna 1862. Vilhelm oli jo valmis eroamaan, mutta pääministeri Otto von Bismarck pystyi kääntämään kuninkaan pään.
Preussi aloitti vuonna 1864 Schleswig-Holsteinin käydyn toisen Saksan–Tanskan sodan, joka johti vuonna 1866 Preussin–Itävallan sotaan, jonka ansiosta Preussi nousi johtavaksi saksalaiseksi valtioksi. Saksan–Ranskan sota puolestaan päättyi vuonna 1871 Napoleon III:n antautumiseen. Vilhelm kruunattiin 18. tammikuuta Versailles’n peilisalissa Saksan keisariksi.
Vilhelm oli usein eri mieltä kansleri Bismarckin politiikasta, mutta tämä onnistui yleensä saamaan keisari puolelleen. Vilhelm oli ahdistunut muun muassa Bismarckin ja liberaalien katolista kirkkoa vastaan käydystä kulturkampfista. Vilhelm antoi kuitenkin toimille hiljaisen hyväksynnän.
Vilhelm oli Saksan yhdistymisen symbolina merkittävä hahmo, mutta hänen militarisminsa ja uskonsa jumalallisiin valtuuksiin toi hänelle myös vihamiehiä radikaalipiireistä. Vilhelm yritettiin vuonna 1878 murhata kahdesti, minkä seurauksena Bismarck pystyi ajamaan läpi ankaria sosialismin vastaisia lakeja.
Vilhelm kuoli vuonna 1888, ja hänen seuraajakseen nousi hänen poikansa Fredrik III. Vilhelmin valtakausi oli merkittävä koko Euroopan kannalta, sillä sen aikana Saksasta tuli mantereen johtavia valtakuntia.
Vilhelm I:n virallinen titteli oli kokonaisuudessaan seuraava: "Vilhelm, Jumalan armosta, Preussin kuningas; Brandenburgin, Burgraven ja Nurembergin rajakreivi, Hohenzollernin kreivi; Sleesian ja Glatzin suvereeni ja yliherttua, Ala-Reinin ja Poznańin suurherttua, Saksin, Westphalian Angrian, Pommerin, Lübenburgin, Holsteinin, Schleswigin Magdeburgin, Bremenin, Gelren, Kleven, Jülichin ja Bergin herttua, vendien, kašubien, Krosnon, Lauenburgin, Mecklenburgin, herttua, Hessen ja Thüringenin maakreivi, Ylä- ja Ala-Lusatian maakreivi, Oranian ruhtinas, Rügenin, Itä-Friisian, Paderbornin, Pyrmontin, Halberstadtin, Münsterin, Mindenin, Osnabrückin, Hildesheimin, Verdenin, Camminin, Fuldan, Nassaun ja Moersin ruhtinas, Hennebergin ruhtinaskreivi, Markin, Ravensbergin, Hohnsteinin, Tecklenburgin, Lingenin, Mansfeldin, Sigmaringenin, Veringenin kreivi, Frankfurtin herra".
Saksalaiset
Lähde:
Grójecin piirikunta
Grójecin piirikunta on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 98 311. Siihen kuuluvat kymmenen kuntaa ovat Belsk Duży, Błędów, Chynów, Goszczyn, Grójec, Jasieniec, Mogielnica, Nowe Miasto nad Pilicą, Pniewy ja Warka. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Grójecin piirikunnan asukkaista 50,9 prosenttia oli naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,3 prosenttia ja eläkeikäiset 21,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 060 lasta. Grójecin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 92 912 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Chad Kolarik
Chad Edward Kolarik (s. 26. tammikuuta 1986 Abington, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kolarik osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan myös kuusi NHL-ottelua. Kolarik on pelannut Euroopassa myös Ruotsissa, KHL:ssä ja Sveitsissä. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Kolarik on taitava ja offensiivinen laitahyökkääjä, joka osaa pelata myös sentterinä. Hän on nopea luistelija, joka hallitsee kiekkoa hyvin ja omaa hyvän laukauksen. Kolarikilla on myös hyvä pelikäsitys ja pelintekotaidot. Hän ei ole kuitenkaan kovin isokokoinen ja Kolarikin tulisi parantaa puolustuspelaamista.
Junioriura ja yliopistovuodet
Kolarik pelasi kaudella 2000–2001 La Salle College High Schoolin joukkueessa ja kaudella 2001–2002 Deerfield Academyn joukkueessa, jonka jälkeen Kingston Frontenacs varasi hänet 102. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2002. Kolarik ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi jatkossa pelata Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kolarik pelasi kaksi seuraavaa kautta Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana.
Phoenix Coyotes varasi Kolarikin seitsemännellä kierroksella 199. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Vuodet 2004–2008 hän kävi Michiganin yliopistoa. Kolarik voitti Freshman -vuotensa 2004–2005 päätteeksi CCHA:n mestaruuden. Kaudella 2005–2006 hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies Kevin Porterin kanssa tehoilla 12+26=38. Junior -vuotenaan 2006–2007 Kolarik sijoittui tehoilla 18+27=45 CCHA:n syöttöpörssissä seitsemänneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Western Michiganin Paul Szczechuran kanssa. Senior -vuotenaan 2007–2008 hän sijoittui tehoilla 30+26=56 koko sarjan pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Kevin Porter. Maalipörssissä Kolarik sijoittui kolmanneksi. Hän voitti kauden päätteeksi CCHA:n mestaruuden ja Kolarik valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
AHL-vuodet ja NHL-ottelut
Viimeisen yliopistokautensa jälkeen, huhtikuussa 2008 Kolarik teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Phoenix Coyotesin kanssa. Hän siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue San Antonio Rampagen vahvuuteen. Kolarik teki seitsemässä playoff-ottelussa tehot 4+2=6. Hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Kolarik pelasi myös kauden 2008–2009 kokonaan Rampagessa, jossa hänen varsinainen AHL:n tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 20+30=50. Kolarik oli joukkueen toiseksi paras pistemies Dave Spinan jälkeen. NHL:n kauden 2009–2010, siirtotakarajalla maaliskuussa 2010 Coyotes kauppasi hänet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Alexandre Picardiin. Kolarik debytoi loppukaudella myös Blue Jacketsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Kolarik teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toiseksi viimeisellä kierroksella 5. huhtikuuta 2010 vieraissa St. Louis Bluesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.54 minuuttia.
Alkukauden 2010–2011 Kolarik pelasi Blue Jacketsin uudessa farmijoukkueessa, Springfield Falconsissa, kunnes marraskuussa 2010 Blue Jackets kauppasi hänet New York Rangersiin vaihdossa Dane Byersiin. Kolarik pelasi loppukauden lähinnä seuran farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä hän oli Kris Newburyn kanssa 17 osumallaan. Pudotuspeleissä Kolarik oli joukkueen paras maalintekijä John Mitchellin kanssa kolmella osumallaan. Hän pelasi kauden aikana Rangersissa neljä NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kesäkuussa 2011 Kolarik teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kolarik oli kauden 2011–2012 kokonaan pelaamatta, kun hän sai polvivamman Rangersin syksyn 2011 harjoitusleirillä. Alkukauden 2012–2013 Kolarik pelasi kokonaan farmijoukkue Hartford Wolf Packissa osaksi NHL:n työsulunkin vuoksi. Tammikuussa 2013 Rangers kauppasi hänet Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Benn Ferrieroon. Kolarik pelasi loppukauden AHL-joukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin vahvuudessa. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+18=33. Kolarik teki AHL:ssä kauden aikana kaikkiaan tehot 31+37=68, joilla hän jakoi liigan pistepörssin kolmannen sijan Oklahoma City Baronsin Mark Arcobellon kanssa. Pudotuspeleissä Kolarik oli Trevor Smithin kanssa Penguinsin paras maalintekijä viidellä osumallaan. Hän pelasi kauden aikana myös AHL:n tähdistöottelussa.
Siirtyminen Eurooppaan
Kaudeksi 2013–2014 Kolarik siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Linköpings HC:hen. Hän voitti 30 osumallaan koko liigan maalipörssin ja palkittiin kauden päätteeksi Håkan Loob Trophylla. Kolarik teki runkosarjassa kaikkiaan 48 tehopistettä, joilla hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies ja sijoittui SHL:n pistepörssissä viidenneksi. Kolarik oli myös liigan tehokkain ulkomaalaispelaaja. Pudotuspeleissä hän oli Linköpingin paras maalintekijä kuudella osumallaan. Kolarik voitti myös European Trophyn pistepörssin tehoilla 5+7=12. Kaudella 2014–2015 hän oli Mestarien liigassa joukkueensa paras syöttäjä Jeff Taffen kanssa kuudella syöttöpisteellään. Lokakuussa 2014 Kolarik siirtyi loppukauden sopimuksella KHL-joukkue Avangard Omskiin.
Kolarik siirtyi kaudeksi 2015–2016 Sveitsin National League A:n Kloten Flyersiin, jonka sisäisen maalipörssin toisen sijan hän jakoi 15 osumallaan Matthias Bieberin kanssa edellään vain Vincent Praplan. Kaudeksi 2016–2017 Kolarik siirtyi Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 25+16=41. Kolarik jakoi koko liigan maalipörssin kolmannen sijan Grizzlys Wolfsburgin Brent Aubinin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Adlerin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+6=9. Mestarien liigassa Kolarik oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton David Wolfin kanssa tehoilla 1+3=4.
Maajoukkueura
Kolarik edusti Yhdysvaltoja Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004, jolloin Kolarik voitti hopeaa.
Muuta
Kolarik meni elokuussa 2011 naimisiin entisen telinevoimistelija Kylee Bottermanin kanssa. Heillä on vuonna 2014 syntynyt poika Christian.
Kevytjalkine
Kevytjalkine tai paljasjalkakenkä on ohutpohjainen jalkine, joka suojaa jalkaa, mutta ei tue sitä. Kevytjalkineilla käveleminen tai juokseminen muistuttaa paljain jaloin liikkumista erityisesti silloin, kun jalkineiden kantapää on samalla tasolla päkiän kanssa. Kevytjalkineita valmistetaan työ-, vapaa-aika- ja urheilukäyttöön sisällä ja ulkona eri vuodenaikoina.
Ominaisuudet
Paljasjalkakengät ovat rakenteeltaan kevyet ja pehmeät. Hyvissä paljasjalkakengissä pohjan voi rullata ja kääntää sivuttain helposti. Paljasjalkakengät ovat leveämmät edestä, jolloin varpailla on tilaa levitä ja liikkua kengissä. Kengän ulkopohja on matala ja ohut, eikä paljasjalkakengissä ole korkoa kantapään kohdalla.
Terveysvaikutukset
Kevytjalkineilla liikkuminen saattaa olla terveellisempää kuin paksupohjaisten ja tuettujen kenkien käyttö, sillä kevytjalkineella käveleminen vahvistaa jalkaa, vähentää polviin kohdistuvaa rasitusta sekä sallii jalkaterän ja varpaiden olla luonnollisessa asennossa.
Ruska (nimi)
Ruska on suomalainen etunimi, joka on tullut käyttöön 1970-luvulla. Sitä on annettu sekä tytöille että pojille. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Ruska-nimi on vuoteen 2020 mennessä ollut 159 naisella ja parillakymmenellä miehellä.
Nimi pohjautuu luontoaiheiseen sanaan ruska, joka merkitsee lehtien kellastumisesta ja punertumisesta johtuvaa syksyistä väriloistoa. Ilmaus on lainautunut suomeen saamelaiskielistä (pohjoissaamen ruški ja inarinsaamen ruške).
Ruska-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Koirilla Ruskan nimipäivä on 19. syyskuuta, kissoilla 27. toukokuuta.
Ultzama
Ultzama on kunta Navarran maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa.
Vasili Paškevitš
Vasili Aleksejevitš Paškevitš (n. 1742 – 20. maaliskuuta 1797 Pietari) oli venäläinen säveltäjä, viulisti, laulaja ja kapellimestari. Hän oli yksi Venäjän varhaisimmista kantaväestöön kuuluneista oopperasäveltäjistä. Hän työskenteli Katariina Suuren hovissa, ja häntä on kuvattu "ainoaksi Katariina Suuren rakastamaksi venäläissäveltäjäksi".
Paškevitš toimi vuodesta 1763 hovin tanssiorkesterin viulistina. Hovisäveltäjäksi hän pääsi 1770-luvulla. Hänen ensimmäinen säilynyt oopperansa on Nestšaste ot kareti, Mihail Sokolovskin innoittama koominen ooppera Jakov Knjažninin librettoon. Vuodesta 1783 Paškevitš oli hovissa kamarimuusikon tehtävissä, mutta jatkoi myös säveltämistä, ja ooppera Fevei Katariina Suuren librettoon esitettiin vuonna 1786 suurella menestyksellä. Vuonna 1789 Paškevitšista tuli hovin tanssiorkesterin konserttimestari ja hovin lauluyhtyeen jäsen. Paškevitš opetti vuodesta 1773 laulua Pietarin taideakatemiassa ja toimi myös viulunsoiton opettajana vuosina 1780–1783.
Paškevitšin varhainen tyyli muotoutui Baldassare Galuppin, Niccolò Piccinnin ja Giovanni Paisiellon pohjalta. Hänen tyylissään oli muutosta 1780-luvulla, ja hän käytti venäläisiä kansansäveltämiä oopperoiden hääkohtauksissa. Natšalnoje upravlenie Olega -oopperaan Paškevitš saikin Katariina Suurelta tehtäväksi hääkohtauksen laatimisen. Oopperan sävellystyössä olivat hänen lisäkseen mukana Carlo Cannobio ja Giuseppe Sarti. Natšalnoje upravlenie Olega on yksi niistä kolmesta oopperasta, jotka Paškevitš sävelsi Katariina Suuren sanoihin. Paškevitšin kehittyminen säveltäjänä käy ilmi myös Mihail Matinskin kanssa tehdystä teoksesta Sanktpeterburgski gostinni.
Sortavalan Laulujuhlat
Sortavalan Laulujuhlat järjestetään Sortavalassa, Itä-Karjalassa, Venäjällä. Juhlat ovat kansainvälinen kulttuuritapahtuma, jonka pitopaikka on Vakkosalmen laululava.
Historiaa
Kun Sortavala sijaitsi Suomeen 1812–1940 kuuluneella alueella, järjestettiin laulujuhlat 1896, 1906, 1926 ja 1935. Ensimmäisiä Sortavalassa järjestettyjä laulujuhlia varten rakennettiin Vakkosalmen puistoon arkkitehti Yrjö Blomstedtin suunnittelema laululava, joka yhä on paikoillaan. Läheiselle Kuhavuorelle rakennettiin myös näkötorni, josta 2000-luvulla on enää jäljellä korkea kivijalka. Vuoden 1906 laulujuhlissa esiintyivät mm. kanteleensoittajat Iivana Bogdanov Misukka ja Iivana Shemeikka. 1906 laulujuhlilla järjestettiin myös kantelekilpailu jossa toisen sijan jakoivat Iivana Misukka ja Iivana Shemeikka.