cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FC Zimbru Chișinău
Zimbru Chișinău on voittanut myös Moldovan cupin viidesti vuosina 1997, 1998, 2003, 2004 ja 2007.
Seuran kotistadion on Stadionul Zimbru.
Marco Zorec
Marco Zorec (s. 12. syyskuuta 1990 Villach, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Alps Hockey Leaguen EHC Lustenaussa.
Seuraura
Zorec on Villacher SV:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa jo 16-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin Zorec pelasi Erste Bank Eishockey Ligassa yhden runkosarjaottelun. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan Villachin A-nuorissa voittaen kauden päätteeksi mestaruuden. Kaudella 2007–2008 Zorec ei pelannut otteluakaan EBEL:ssä, vaan koko kausi eteni A-nuorissa. Hän oli Itävallan A-junioriliigan kevään 2008 pudotuspelien tehokkain puolustaja joukkuetoverinsa Andreas Wiedergutin kanssa tehoilla 4+5=9. Kaudella 2008–2009 Zorec oli Villachin A-nuorten paras syöttäjä, tehokkain puolustaja ja toiseksi paras pistemies tehoilla 3+17=20. Hän pelasi myös varsinaisen tulokaskautensa EBEL:ssä tehden 30 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Myös kaudella 2009–2010 Zorec oli Villachin A-nuorten paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 3+15=18. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän voitti Itävallan A-nuorten mestaruuden.
Kaudeksi 2011–2012 Zorec siirtyi Itävallan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Nationalligan VEU Feldkirchiin. Kolme seuraavaa kautta hän pelasi EHC Lustenaun riveissä, kaksi jälkimmäistä kautta ÖNL:n tilalle perustettua Inter-National-League'a. Kaudella 2014–2015 Zorec toimi joukkueen varakapteenina ja voitti INL:n mestaruuden.
Heinäkuussa 2015 Zorec siirtyi elokuun loppuun asti ulottuneella try-out -sopimuksella Suomeen Mestiksen nousijajoukkue Rovaniemen Kiekkoon. Hän sai syyskuussa loppukauden 2015–2016 kattavan jatkosopimuksen. Zorec jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Jussi Pelto-Arvon kanssa lukemalla +4. Kesken kauden 2016–2017, tammikuussa 2017 hän palasi EHC Lustenaun joukkueeseen pelaamaan kansainvälistä Alps Hockey Leaguea. Taustalla oli Zorecin saama siviilityöpaikka kotimaassaan.
Maajoukkueura
Zorec pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti koko turnauksen jäähypörssin 43 minuutillaan. Itävalta putosi turnauksen päätteeksi I-divisioonaan. Zorec pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon pronssia.
Drakensang Online
Drakensang Online on Bigpoint Gamesin vuonna julkaisema MMORPG verkkopeli. Peli on ilmaispeli, johon on myynnissä muun muassa pelivaluuttaa.
Tähän mennessä peliin on rekisteröity noin 25 miljoonaa pelitiliä. Tilastojen mukaan aktiivisia pelaajia on noin 4 500 000. Pelin tasokatto on nykyään 100.
Hahmoluokat
Drakensang Onlinessa on neljä eri hahmoluokkaa: lohikäärmeritari, loitsija, höyrymekaanikko ja metsänkulkija. Jokaisella hahmoluokalla on omat vahvuutensa ja heikkoutensa, esimerkiksi loitsijat ovat voimakkaita, mutta eivät kestäviä.
Tarina
Pelin tarina ja tapahtumat sijoittuvat Duriaan, suureen kuningaskuntaan, jota uhkaavat Nefertari-niminen uskonlahko sekä muut hirviöt ja lohikäärmeet. Muita paikkoja ovat muun muassa Pohjanmaat, Atlantis ja välimaailmat.
Pac-Man
Pac-Man on Namcon kehittämä ja julkaisema sokkelopeli, joka on julkaistu kolikkopelinä vuonna. Pelin ja sen samannimisen pelihahmon on suunnitellut Tōru Iwatani.
Pac-Man esiteltiin Japanissa toukokuussa 1980. Pelistä tuli välitön hitti, koska se hylkäsi Space Invadersin tutuksi tulleen lähestymistavan. Pelityypiltään se oli omalaatuinen, hauska ja lähes väkivallaton. Tarkoituksena oli luoda peli, josta kumpikin sukupuoli piti.
Daniel M. Angel
Daniel M. Angel (14. toukokuuta 1911 – 13. joulukuuta 1999) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi useita merkittäviä elokuvia 1950-luvulla.
Pac-Man
Pelin kehittänyt Iwatani nimesi pelinsä ensin Pakku-Maniksi. Nimi tuli japanilaisesta ilmaisusta paku-paku taberu, joka tarkoittaa maiskuttelua ja ahmimista. Koska peli oli tarkoitus lanseerata myös länsimaissa, muutettiin nimi muotoon Puck Man (engl. puck eli 'kiekko'). Tällä nimellä peliä ei kuitenkaan julkaistu. Pelättiin nimittäin, että nimi olisi väännetty alatyyliseksi muotoon Fuck Man. Niinpä jo ennen lanseerausta pelin nimeksi vaihdettiin Pac-Man.
Kuvaus
Yksi kentällä oleva piste on 10 pisteen arvoinen; yhdellä kentällä sijaitsee yhteensä 240 syötävää pistettä. Pelaaja saa energiapisteistä 50 pistettä. Lisäpisteitä saa syömällä symboleita (joita kutsutaan ”hedelmiksi”, vaikka kaikki eivät itse asiassa ole hedelmän näköisiä). Symbolit muuttuvat pelin edetessä, ja tällöin myös niistä saatava pistemäärä kasvaa. Pelaaja saa oletusarvoisesti yhden Pac-Manin lisää jokaisen 10 000 pisteen jälkeen. Dippikytkimillä voidaan muuttaa pisterajaa 15 000 – 20 000 pisteeseen tai estää bonus-Pac-Man kokonaan.
Joidenkin kenttien välissä näytetään Pac-Manistä ja hirviöistä välianimaatioita. Nämä animaatiot ilmestyvät kenttien 2 ja 3, 5 ja 6, 9 ja 10 välissä sekä jokaisen neljän seuraavan läpäistyn kentän jälkeen.
Peli päättyy pelin muistin rajoituksista johtuen tasoon 255. Pelattavaa tasoa kuvataan alareunassa näkyvillä hedelmillä, joita voi näkyä korkeintaan seitsemän. Kun pelaaja saavuttaa tason 256, pelin pelattavaa tasoa määrittävä kahdeksan bitin muistiosio muuttuu arvosta 1111 1111 (255) arvoon 0000 0000 (0) yrittäessään näyttää arvon 1 0000 0000 (256), mikä puolestaan saa aikaan sen, että peli yrittää piirtää ruutuun 256 tasoa kuvaavaa hedelmää (integer overflow). Osa kentällä olevista pisteistä jää ylimääräisten hedelmien ja merkkien alle, jolloin kenttää ei voi läpäistä. Tōru Iwatani itse oli tarkoittanut pelin päättymättömäksi.
Jatko-osat ja muut versiot
thumb|Atari 2600 ja Jr. Pac-Man
Pac-Manille tehtiin jatko-osia, ja pelin inspiroimana muut valmistajat tekivät joitakin samantyylisiä pelejä. Pac-Manin seuraavina vuosina tehdyt jatko-osat olivat nimeltään Jr. Pac-Man ja Ms. Pac-Man. Nämä olivat melko samanlaisia kuin ensimmäinen Pac-Man -peli. Pac-Man -hahmoja käytettiin myös vuonna 1984 tehdyssä tasohyppelypelissä Pac-Land. Vuonna 1987 ilmestyi Pac-Mania, joka oli kuvattu isometrisellä projektiolla. Pac-Maniassa pelialueesta näkyi vain pieni osa kerrallaan, ja Pac-Man kykeni myös hyppimään.
Pac-Man -peleistä on tehty lukuisia käännöksiä ja klooneja tietokoneille ja pelikonsoleille. New Yorkin yliopiston interaktiivinen telekommunikaatiokurssi loi 2004 pelistä myös "Pac-Manhattan" -nimisen version, jossa Pac-Maniksi pukeutunut pelaaja juoksee ympäri New Yorkin katuja ja neljä muuta pelaajaa ovat haamuja. Hakukoneyhtiö Google puolestaan muutti toukokuussa 2010 Pac-Manin 30-vuotisjuhlan kunniaksi hakukoneen etusivulla olevan logonsa pelattavaksi Pac-Man-labyrintiksi.
Daniel M. Angel
Hän oli naimisissa Vivian Van Dammin tyttären, Betty Van Dammin, kanssa.
Motörhead (kappale)
Motorhead on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin toinen single. Sen on kirjoittanut yhtyeen laulaja-basisti Lemmy Kilmister 1975 hänen vielä ollessaan Hawkwindin jäsen. Se oli hänen viimeinen kirjoittamansa kappale ennen kuin hänet erotettiin Hawkwindistä. Alkuperäinen Hawkwindin versio "Motorheadista" julkaistiin singlen "Kings of Speed" B-puolena maaliskuussa 1975.
Kappale alkaa basso-introlla, johon kitara tulee mukaan. Kappale on kirjoitettu e-mollissa. Laulua kuullaan kolme säkeistöä, ja toisen ja kolmannen jälkeen tulee soolo. Hawkwindin ja Motörheadin versiot eivät rakenteellisesti eroa toisistaan, tosin alkuperäisessä Hawkwindin versiossa oli viulusoolo.
Motörheadin live-albumilla No Sleep ’til Hammersmith oleva versio kappaleesta julkaistiin singlenä 1981.
Klaus Köste
Klaus Köste (27. helmikuuta 1943 Frankfurt an der Oder – 14. joulukuuta 2012 Wurzen ) oli Saksan yhdistynyttä joukkuetta ja Itä-Saksaa urheilu-urallaan edustanut telinevoimistelija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Köste kilpaili telinevoimistelun MM-kisoissa ensimmäisen kerran Prahassa 1962. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui henkilökohtaisessa moniottelussa 18:nneksi. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 hän saavutti joukkuekilpailussa jälleen pronssia ja keräsi itäsaksalaisista toiseksi parhaat pisteet. Rekillä hän sijoittui neljänneksi pistein 19,225 ja moniottelussa 16:nneksi pistein 111,85.
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Köste voitti kultaa hypyssä 18,850 pisteellä. Neuvostoliiton Viktor Klimenko hävisi hänelle 0,025 pisteen ja Nikolai Andrianov 0,05 pisteen erolla. Joukkuekilpailussa Köste sai kolmannen kerran olympiapronssia. Hän sijoittui viidenneksi permannolla (18,825) ja renkailla (18,950) sekä parhaana itäsaksalaisena kuudenneksi moniottelussa (113,075).
Grenoblen EM-kilpailuissa 1973 Köste voitti rekillä kultaa tasapistein länsisaksalaisen Eberhard Giengerin kanssa. Lisäksi hän saavutti pronssia moniottelussa ja permannolla. Hänen voimistelu-uransa päättyi loukkaantumiseen vuonna 1974.
Köste voitti voimistelijanurallaan 34 maansa mestaruutta. Hän toimi urheilu-uransa jälkeen voimistelunopettajana. Köste kuoli 14. joulukuuta 2012 Wurzenissa, 69-vuotiaana.
Joseph Fortuné Théodore Eydoux
Joseph Fortuné Théodore Eydoux (1802 Toulon - 1841 Saint-Pierre, Martinique) oli ranskalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Eydoux ja Louis François Auguste Souleyet toimivat laivalääkäreinä ja luonnontieteilijöinä kapteeni Cyrille Pierre Théodore Laplacen johtamalla La Favoritella, joka suoritti maailmanympäripurjehduksen 1830–1832. Vuosina 1836–1837 hän teki uuden matkan La Bonitella, jota komensi kapteeni Auguste-Nicolas Vaillant.
Eydoux julkaisi retkien tuloksista kirjoituksia, joiden toimittamista hänen kuolemansa jälkeen jatkoivat Paul Gervais ja Souleyet.
Eydoux ja Souleyet nimesivät linnuista muun muassa punannokikanan.
Antti Aalto (täsmennyssivu)
Antti Aalto tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Lapinlahden puistikko
Lapinlahden puistikko sijaitsee Helsingissä Lapinlahdenkadun, Eerikinkadun ja Albertinkadun väliin jäävässä kolmiossa. Sinne pystytettiin vuonna 2001 latvialaisen taiteilijan Oskars Mikansin veistos Ihminen nousee roskalaatikosta, joka esittää Arvo Parkkilaa.
Harvard Theological Review
Harvard Theological Review (HTR) on tiedejulkaisu, joka julkaisee vertaisarvioituja artikkeleita teologian ja uskontotieteen alalta. Sitä julkaisevat Harvardin yliopiston teologinen tiedekunta (Harvard Divinity School) ja Cambridge University Press.
Julkaisu on perustettu vuonna 1908 ja se on yksi Yhdysvaltain vanhimpia tiedejulkaisuja alalta.
Soichi Noguchi
Soichi Noguchi (,  s. 15. huhtikuuta 1965 Jokohama, Japani)  on Japanin avaruusjärjestö  JAXAn japanilainen astronautti. Hän lensi ensi kertaa avaruudessa vuonna 2005 tehtäväspesialistina avaruussukkulalennolla STS-114.
Noguchi toimi partiopoikana. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Koulutus
Noguchi valmistui Chigasaki-Hokuryo High Schoolista Chigasakissa, Kanagawan prefektuurissa vuonna 1984, ja opiskeli Tokion yliopistossa, missä hän suoritti  avaruus- ja lentotekniikan alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1989 ja ylemmän vuonna 1991.
Yliopistosta valmistuttuaan Noguchi työskenteli IHI-yhtymän ilmailumoottoreiden ja avaruusoperaatioiden tutkimus- ja tuotekehitysosastolla kaupallisten moottoreiden aerodynamiikan suunnittelijana.
Ura JAXAssa
National Space Development Agency of Japan (宇宙開発事業団, NASDA, nykyinen Japanin avaruusjärjestö eli JAXA) valitsi Noguchin astronauttikandidaatiksi kesäkuussa 1996. Hän ilmoittautui astronauttikoulutukseen NASAn Johnson Space Centerissä elokuussa 1996. Kaksi vuotta kestäneen koulutuksen jälkeen hän sai tehtäväspesialistin kelpoisuuden. Vuonna 1998 hän kouluttautui Kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarinissa venäläisten avaruusjärjestelmien käyttöön. Hän työskenteli Kansainvälisen avaruusaseman japanilaisen Kibō-moduulin teknisessä tuessa ja osallistui huhtikuussa 2001 tehtäväspesialistina avaruussukkulalennolle STS-114 Discovery (26.7.–9.8.2005) suorittaen muun muassa kolme avaruuskävelyä (yhteiskesto 20 tuntia 5 minuuttia).
Noguchi valittiin ISS:n Retkikunta 22:n ja Retkikunta 23:n miehistön jäseneksi lentoinsinööriksi. Hänet laukaistiin 20. joulukuuta 2009 Kansainväliselle avaruusasemalle lennolla Sojuz TMA-17. Hän palasi samalla lennolla Maahan 2. kesäkuuta 2010.
Blessed Are the Sick
Blessed Are the Sick on amerikkalaisen Morbid Angel -yhtyeen toinen täyspitkä albumi. Se julkaistiin vuonna 1991 Earache Recordsin kautta. Levyltä on yksi video kappaleesta "Blessed Are the Sick". Kansikuva on Jean Delvillen maalaus Les Trésors de Satan.
Herkkä, hellä, hehkuvainen
Herkkä, hellä, hehkuvainen: Minna Canth on tietokirjailija ja kirjallisuushistorioitsija Minna Maijalan kirjoittama Minna Canthin elämäkertateos, joka ilmestyi vuonna 2014 Otavan kustantamana. Maijala on pyrkinyt korjaamaan ja monipuolistamaan sitä Canthista muodostunutta kuvaa, joka on syntynyt Lucina Hagmanin 1900-luvun alussa kirjoittaman elämäkerran ja sitä lähteenä käyttävien myöhempien elämäkertojen pohjalta. Teos on vuoden 2014 Tieto-Finlandia-ehdokkaana.
Kirjan nimi
Teoksen nimi on peräisin runoilija J. H. Erkon Canthille omistamasta muistorunosta ”Minna Canthin muisto”, josta on otettu kirjan motoksi kaksi viimeistä säkeistöä.
Taustaa
Minna Maijala on aiemmin väitellyt Canthin tuotannosta tutkimuksella Passion vallassa: Hermostunut aika Minna Canthin teoksissa (2008). Hän käsittelee siinä Canthin tuotannon psykologista ihmiskuvaa. Pian väitöskirjan valmistumisen jälkeen, ennen väitöstilaisuutta, professori Liisi Huhtala ehdotti Maijalalle Canthin elämäkerran kirjoittamista. Aluksi Maijala torjui ajatuksen, mutta kypsyi siihen väitöstilaisuuteen mennessä, minkä hän saattoi vastaväittäjälleen Huhtalalle sitten ilmoittaa. Elämäkertateoksellaan Maijala on pyrkinyt korjaamaan ja monipuolistamaan Canthista muodostunutta kuvaa. Arkistoaineistoa oli Maijalan mukaan valtavasti, ja sitä on hyödynnetty myös perustamalla vuonna 2013 verkkoarkisto Minnansalonki.fi.
Sisältö
Teoksen alkusanoissa ”Prologissa” Maijala esittää yleispiirteittäin kuvan Minna Canthin elämästä. Hän korostaa, kuinka kuva muuttuu toiseksi, kun sitä vertaa aiempaan Lucina Hagmanin teoksen Minna Canthin elämäkerta 1–2 (1901–1906) pohjalta syntyneeseen Canth-kuvaan. Hagmanin elämäkerta puolusti Canthia vastustajien hyökkäyksiltä, mutta Maijalan mukaan Canthin elämäntyön arvostus kärsi siitä. Syntyi kuva amatsoni-Minnasta.
Canthin aikalaisen Hagmanin sinänsä hyvää tarkoittavan elämäkertateoksen pohjalta syntynyt Canth-kuva on asettanut perussävyn, ja muut elämäkerturit ovat käyttäneet hänen teostaan lähteenä. Maijalan mukaan kuva on kuitenkin yksipuolinen: Canthin elämäntyö on nähty hänen sukupuolensa kautta ja hänen taiteellinen merkityksensä on lähes sivuutettu. Maijala löysi Canthin aikalaisten arvostuksen ja kunnioituksen, ja paljastui, että heidän silmissään Canth oli kosmopoliitti, vapaan ajattelun kannattaja ja innostava keskustelukumppani. Tämän monipuolisemman kuvan Maijala haluaa välittää lukijoille.
Teos jakautuu kolmeen osaan: Elämä, Kirjoittaminen ja Aatoksia. Niiden jälkeisissä jälkisanoissa Maijala kertoo Canthin perillisistä, seitsemästä lapsesta ja heidän jälkeläisistään sekä yrityksen vaiheista aina sen lopettamiseen saakka. Viimeiseksi Maijala nostaa esille Canthin talon Kanttilan tilanteen. Teoksen lopussa on luettelo Canthin tuotannosta, lyhyet tiivistelmät hänen elämäänsä liittyvistä ihmisistä, lähteet ja henkilöhakemisto.
Vastaanotto
Mervi Kantokorpi totesi laajassa Helsingin Sanomiin kirjoittamassaan arviossa, että ”Maijala pyyhkii pöytänsä vanhoilla Canth-biografioilla”, millä hän viittaa Lucina Hagmanin varhaiseen elämäkertaan, joka loi perinteisen virallisen kirjailijakuvan ja kuvan Canthista uhrina ja jossa demonina oli Canthin puoliso Ferdinand Canth. Tosiasiassa Canthilla oli ajatuksilleen ja toimilleen puolisonsa täysi tuki. Kantokorpi piti tärkeänä myös sitä, että Maijala nostaa esiin Canthin uskonnollisen puolen: Canth oli tunnustuksellinen kristitty mutta samalla kriittinen ajattelija, joka halusi kirkon erilleen valtiosta.
Aikalaisessa Juhani Niemi kiitti Maijalaa Canthin kirjailijakuvan päivittämisestä. Maijala tuo Niemen mukaan tendenssikirjailijan kuvaan inhimillisiä piirteitä. Hyödyntäessään Canthin omaelämäkerrallista artikkelia ja kirjeitä Maijala tuo esiin Canthin niissä paljastamia syvimpiä tuntoja.
Savon Sanomien kriitikko Jouni Tossavaisen mukaan Maijalan lupaus Canthin uudesta hellemmästä muotokuvasta ei toteudu. Hän olisi kaivannut myös Canthin talousmenojen avaamista: mihin tarkkaa kirjanpitoa pitänyt Canth rahojaan käytti. Tossavaisen mukaan ”kirjailijan inhimillinen elämä monine ristiriitaisine puolineen jää – – lämmittämättä” ja sen sijaan Maijala hyödyntää väitöskirjaansa ja siinä käsittelemäänsä 1870–1880-luvun hermostunutta vaihetta. Aiemmista naisasiasta lähteneistä neljästä elämäkerrasta teos eroaa Tossavaisen mukaan siten, että lähtökohtana on Canthin kirjallinen työ.
Liitukäävät
Liitukäävät (Tyromyces) on Polyporales-lahkoon kuuluva kääpäsuku. Se on dna-analyysien perusteella läheistä sukua rustokääville. Mehevämaltoisina liitukäävät muistuttavat ulkoisesti paljon haprakääpiä. Liitukäävät ovat valkolahottajia.
Ilmojen sotaherra
Ilmojen sotaherra on Michael Moorcockin vuonna 1971 ilmestynyt vaihtoehtohistoriallinen tieteisromaani. Teoksen julkaisi Ace Books ja se sai kaksi jatko-osaa. Suomennoksen julkaisi Vaskikirjat vuonna 2013. Ilmojen sotaherra on seikkailuromaani, jossa päähenkilö Oswald Bastable joutuu vuodesta 1902 vuoteen 1973. Tässä todellisuudessa maailmansotia ei ole käyty ja 1900-luvun suuria vallankumouksia ei ole tapahtunut. Maailmanrauhan takana on siirtomaavallan jatkuminen.
Sisältö
Kirjan päähenkilö kapteeni Oswald Bastable eksyy Tiibetissä olevaan salaperäiseen "Tulevan Buddhan temppeliin". Äkkiä alueelle iskee maanjärityys ja Bastable pyörtyy.
Herättyään ja kiivettyään ylös rauniosta hän saa tietää kuluvan vuoden olevan 1973. Kirjan vaihtoehtohistoriassa 1800-luvun imperiumit eivät ole hajonneet: Britannian, Ranskan Yhdysvaltain, Venäjän ja Japanin suurvallat ovat jakaneet suurimman osan maailmasta keskenään ja ylläpitävät valtaansa valtavilla taisteluilmalaivoilla. Bastable pestautuu ilmapoliisiksi, mutta aikaansaa skandaalin ja joutuu eroamaan.
Työtä etsivä Bastable pestautuu hämäräperäiselle The Rover -nimiselle rahti-ilmalaivalle. Pian käy ilmi, että alus kuuluu siirtomaavaltaa ja sortoa vastustavalle kielletylle vasemmistopuolueelle. Kiinan yllä "Ilmojen sotaherra" O. T. Shaw miehineen valtaa aluksen hyödyntääkseen sitä vallankumouksessa. Aluksi vasemmistolaisuutta vastustanut Bastable muuttaa mielensä ja liittyy Shaw`n joukkoihin.
Louis François Auguste Souleyet
Louis François Auguste Souleyet (1811 – 1852 Martinique) oli ranskalainen eläintieteilijä ja lääkäri.
Ilmojen sotaherra
Sisältö
Shaw on hankkinut liittolaisikseen suuren joukon hyljeksittyjä tiedemiehiä, jotka ovat keksineet ja rakentaneet Shaw’n tukikohdassa muun muassa lentokoneita ja atomipommin, jonka hän pudottaa suuresta ilmalaivasta Hiroshimaan. Pommituslennolla ovat mukana myös Vladimir Iljitš Uljanov ja Bastable, jonka räjähdys sinkoaa takaisin omaan aikaansa.
Louis François Auguste Souleyet
Souleyet toimi laivalääkärinä ja luonnontieteilijänä, yhdessä Joseph Fortuné Théodore Eydouxin kanssa, La Boniten maailmanympäripurjehduksella 1836–1837. Hän tutki Tyynenmeren nilviäisiä. Eydouxin kuoltua 1841 Souleyet kirjoitti valmiiksi retken eläintieteellisen raportin vuonna 1852.
Souleyet nimesi lukuisia uusi nilviäislajeja, sekä linnuista muun muassa punannokikanan. Des Murs nimesi viirupääkipuajan (Lepidocolaptes souleyetii) hänen kunniakseen.
Ilmojen sotaherra
Sisältö
Moorcockin romaani arvostelee utopian takana olevaa rasismia ja kolonialismia. Tässä kirja heijastaa 1960-luvun vasemmistolaista ajatusmaailmaa ja arvostelua Vietnamin sotaa kohtaan.
Uusviktoriaanisen tai uusedvardiaanisen ympäristön vuoksi teos on yhdistetty myöhemmin syntyneeseen steampunk-suuntaukseen. Moorcockin mielestä suuri osa steampunkista on pikemminkin ”höyryoopperaa” kuin alkuperäisen kyberpunkin tavoin yhteiskuntakriittistä tieteiskirjallisuutta. Vastaava tilanne on valtavirran lajityyppifantasiassa, josta Moorcock on usein kirjoittanut arvostelevasti.
MAC (täsmennyssivu)
Mac tai MAC voivat tarkoittaa seuraavia:
Mac
Vappu Väre
Lyyli Sigrid Luotonen, o.s. Koskinen, kirjailijanimi Vappu Väre (5. syyskuuta 1901, Urjala – 20. lokakuuta 1964, Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Lyyli Hyrske.
Luotosen vanhemmat olivat suutari Johan Viktor Koskinen ja Ida Josefina Weckman. Hän oli alkujaan lähtöisin Urjalasta, jossa eli nuoruutensa vuoteen 1921 saakka ja naimisiin mentyään (puoliso Arvo Luotonen; kirjailija Jalmari Jyränkö) muutti sieltä ensin Tampereelle, v. 1931 Turkuun ja myöhemmin 1936 Helsinkiin.
Luotonen oli lähes koko ammatillisen uransa ajan toimittajana ja avustajana useissa eri aikakauslehdissä, mm. Suomen Kuvalehdessä 1930-luvulta lähtien. Hän oli kuitenkin jo vuodesta 1924 lähtien julkaissut artikkeleita ja novelleja eri julkaisuissa useilla eri nimimerkeillä (mm. Lyyli Hyrske, Aulikki Reima, Sirkka, Vappu, Malviina ja Petra).
Kyntöjärvi
Kyntöjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Kyntöjärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto
Järvi on kilometrin pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 19 hehtaaria. Se sijaitsee Nopanperän kylän länsipuolella painanteessa, jonka länsirinteet ovat peltomaata ja päättyvät järven rantaan. Järvellä on kaksi tulo-ojaa, jotka tuovat vettä metsäsoilta etelästä ja peltojen läpi lounaasta. Järven laskuojan luusua sijaitsee sen koilliskulmassa kapean lahden perällä ja laskee puolen kilometrin mittaisena Työläjärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 626 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä ja sinne on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa. Lähiympäristössä on kaksi maatilaa. Näille pääseen yhdystieltä 2763.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu alkutalvella vuonna 1990. Vesi oli silloin kirkasta ja sisälsi vähän humusta ja ravinteita. Veden happamuustaso oli normaali ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli tyydyttävä. Veden ravinnetasot vastasivat luontaisen järven tasoja eikä valuma-alueen pelloilta näyttäisi kohdistuvan järveen ravinnekuormitusta. Fosforipitoisuus oli pintavedessä vain 11 µg/l ja typpipitoisuus 590 µg/l. Alusvesissä ravinnetaso kohosi lähinnä sedimentaation takia. Järven happitilanne oli erittäin hyvä. Pintavedessä happipitoisuus oli 11,0 mg/l ja pohjan lähelläkin 3,8 mg/l. Kyntöjärvi soveltuu virkistyskäyttöön erinomaisesti.
Historiaa
Vuoden 1799 isojakokartassa järvellä oli jo nykyinen nimi "Kyndöjärvi".
Carl Sagan
Carl Edward Sagan ['seɪɡən] (9. marraskuuta 1934 – 20. joulukuuta 1996) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, planeettatutkija, kosmologi, astrofyysikko, astrobiologi, kirjailija ja tieteen yleistajuistaja. Suurimman osan urastaan hän työskenteli Cornellin yliopistossa, jonka professorina hän toimi vuodesta 1971 aina kuolemaansa asti. Sagan tunnetaan lukuisista tutkimuksistaan ja teorioistaan eksobiologian saralla ja suuresta vaikutuksestaan maan ulkopuolisen älyn etsintään tähtäävän SETI-ohjelman aloittamiseen. Töissään hän pyrki toistuvasti edistämään tieteellisiä tutkimusmenetelmiä.
Sagan oli myös tunnettu tieteen kansantajuistaja ja sai maailmanlaajuista mainetta tiedekirjoistaan ja Cosmos-nimisestä televisiosarjasta, jonka hän juonsi ja käsikirjoitti yhdessä vaimonsa Ann Druyanin kanssa. Ajatusmaailmaltaan Sagan oli skeptinen ja ateistinen. Hän toimi myös Voyager Golden Recordin, Voyager-luotainten mukana lähetetyn tähtienvälisen viestin, koonneen komitean johdossa vuonna 1977. Hän oli toinen Planetary Society -järjestön perustajajäsenistä ja sen ensimmäinen puheenjohtaja.
Jessadabodindra
thumb|Rama III:n patsas. Jessadabodindra (Rama III) (31. maaliskuuta 1788 – 2. huhtikuuta 1851) oli Thaimaan kolmas Chakri-dynastian kuningas vuosina 1824–1851. Hänen kaudellaan ryhdyttiin suhteisiin Euroopan maiden kanssa ja solmittiin kauppasopimukset Ison-Britannian ja Yhdysvaltain kanssa. Naapurimaitaan kohtaanThaimaa harjoitti aggressiivista ulkopolitiikkaa: vuonna 1829 Laos valloitettiin ja vuonna 1844 Kambodža joutui Thaimaan suojelukseen.
Carl Sagan
Koulutus ja tieteellinen ura
thumb|[[Voyager 2|Voyager 2:n kullattu levy.]] Carl Sagan syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hänen isänsä, Sam Sagan, oli juutalainen pukimotyöntekijä ja hänen äitinsä, Rachel Molly Gruber, oli kotiäiti. Sagan kävi Chicagon yliopistoa, jossa hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon (1955) sekä ylemmän korkeakoulututkinnon fysiikassa (1956), kunnes valmistui lopulta tähtitieteen ja astrofysiikan tohtoriksi vuonna 1960. Hän opetti Harvardin yliopistossa vuoteen 1968, jolloin hän siirtyi Cornellin yliopistoon.
Jessadabodindra
Kuningas rakennuttajana ja taiteiden suosijana
Rama III:n aikaa leimaavat monet suuret rakennushankkeet. Wat Arunin eli Auringonnousun temppelin torni eli prang rakennettiin nykyiseen 67 metrin mittaan vuonna 1827. Se on lajissaan suurin Thaimaassa. Kuningas rakennutti yhdeksän luostaria, palatseja sekä laajensi kuuttakymmentä uskonnollista rakennusta. Hänen viehtymyksensä kiinalaiseen taiteeseen näkyy rakennuksissa ja aikaa on kutsuttu kiina-maniaksi. Paitsi rakennuksissa, kiinalainen vaikutus näkyi myös puutarhojen suunnittelussa. Myös maalaustaiteen kultakausi ajoittuu Rama III:n viimeisiin hallitusvuosiin. Hovimusiikki monipuolistui ja pi phat -orkesterit laajenivat ja kehittyivät virtuoosisemmiksi.
Carl Sagan
Koulutus ja tieteellinen ura
Saganista tuli professori Cornellissa 1971, ja hän toimi siellä laboratorioesimiehenä. Hän oli osallisena useimpien aurinkokuntaamme tutkimaan lähetettyjen miehittämättömien avaruuslentojen toteutuksessa. Sagan synnytti myös ajatuksen siitä, että avaruusaluksen mukana voitaisiin lähettää yleispätevä viesti, jonka mikä tahansa maan ulkopuolinen älyllinen olento voisi tulkita löytäessään sen. Ensimmäinen avaruuteen lähetetty viesti oli kullattu levy, joka lähetettiin matkaan avaruusluotain Pioneer 10:n mukana. Hän kehitti suunnittelutyötään tällä saralla eteenpäin ja huolitelluin versio viestistä, jonka kehityksessä Sagan oli mukana oli Voyager Golden Record, joka lähetettiin Voyager-luotainten mukana.
Tieteelliset saavutukset
Sagan kehitti käsitystä Venuksen ilmakehästä, Marsin vuodenaikojen vaihtelusta ja Saturnuksen kuusta, Titanista. Sagan todisti, että Venuksen ilmakehä on erittäin kuuma ja tiheä. Hän näki myös ilmaston lämpenemisen kasvavana, ihmisen luomana vaarana ja vertasi sitä Venuksen luonnolliseen kehitykseen, joka on edennyt kuumaksi, elämälle vihamieliseksi planeetaksi kasvihuonekaasujen vaikutuksesta. Hän esitti, että Marsin vuodenaikojen vaihtelut aiheutuvat tuulten puhaltamista pölyistä, ei kasvillisuusmuutoksista, kuten jotkut olivat ehdottaneet.
Tiedeuran kehitys ja takaiskut
Sagan edisti ja toimi pioneerina maan ulkopuolisen älyn etsinnässä. Hän yllytti tieteellistä yhteisöä kuuntelemaan suurten radioteleskooppien avustuksella signaaleita maan ulkopuoliselta älyltä. Hän edisti myös luotainten lähettämistä toisille planeetoille. Sagan oli 12 vuoden ajan vastaava päätoimittaja Icarus-lehdessä, joka oli planeettojen tutkimista käsittelevä ammattijulkaisu. Hän oli toinen perustaja Planetary Society -yhteisössä ja oli myös jäsen SETI-instituutin valtuustossa.
Sagan oli tunnettu myös toisena pääosallisena tieteelliseen julkaisuun, joka ennusti, että ydinsodasta seuraisi ydintalvi (myöhemmin hän tunnusti osan julkaisussa esitetyistä väitöksistä olleen ydinasevarustelun vastaista propagandistista liioittelua tai jopa osittain huijausta). Sagan tunnetusti ennusti myös, että savuiset öljypalot Kuwaitissa (jotka Saddam Husseinin armeija sytytti) aiheuttaisivat ekokatastrofin mustien pilvien muodossa. Eläkkeellä oleva ilmastofyysikko Fred Singer pyrki kumoamaan Saganin väitteet ollen itse sitä mieltä, että savu hälvenisi muutamassa päivässä.
Yhteiskunnalliset mielenkiinnon kohteet
Sagan oli sitä mieltä, että Draken kaava osoittaa, että suuri määrä maan ulkopuolisia sivilisaatioita muodostuu kaikkeudessa, mutta todisteiden puute tällaisista sivilisaatioista (Fermin paradoksi) viittaisi siihen, että teknologisoituneilla sivilisaatioilla on taipumus tuhota itsensä melko nopeasti. Tämä innoitti häntä tunnistamaan ja julkaisemaan tapoja, joilla ihmiskunta voisi tuhota itsensä, toivoen että näin ollen tuholta vältyttäisiin ja ihmiskunnasta tulisi lopulta avaruuteen leviävä laji.
Sagan oli läpi koko elämänsä poliittisesti vapaamielinen, ja hän radikalisoitui aatteissaan mentyään naimisiin vasemmistolaisen Ann Druyanin kanssa. Radikaalimpina aikoinaan hän muun muassa toteutti kansalaistottelemattomuudeksi luokiteltavia tekoja ydinasekohteiden liepeillä.
Saganin tiedetään olleen myös aktiivinen kannabiksen käyttäjä, vaikkei koskaan myöntänytkään sitä julkisesti. Vuonna 1971 hän kirjoitti salanimellä "Mr. X" kannabiksen polttoa koskevan esseen kirjaan Reconsidering Marijuana. Esseessä Sagan totesi, että kannabiksen käyttö innoitti joitakin hänen töistään ja voimisti hänen kokemuksiaan. Kirjan toimittanut Lester Grinspoon kertoi asiasta Saganin kuoleman jälkeen tämän elämäkertaa kirjoittaneelle Keay Davidsonille. Paljastus sai mediahuomiota elämäkerran julkaisun jälkeen vuonna 1999.
Tieteen kansantajuistaminen
Kirjassaan Comet Sagan esitti pohdiskeluja hakaristitunnuksen alkuperästä. Teoksessa Sagan esitti oletuksen, että aikanaan komeetta ohitti maan niin läheltä, että siitä ulos virtaavat kaasut olivat ihmissilmän nähtävissä, ja nämä kaasut taas olivat komeetan pyörimisen taivuttamia. Kirjassa toistetaan muinaiskiinalainen kirjoitus, jossa on kuvattuna komeetan pyrstöjen eroavaisuuksia. Useimmat niistä ovat pieniä eroavaisuuksia komeettojen pyrstöissä, mutta viimeisessä näkyy komeetan ydin siten, että siitä lähtee neljä taivutettua jäsentä, jotka ovat taipuneet hakaristin muotoon.
Sagan aiheutti vaihtelevia reaktioita muiden ammattilaistiedemiesten piireissä. Hänen tieteen kansantajuistamisen edistämistään tuettiin yleisesti, kuten myös hänen pyrkimyksiään kasvattaa tieteellistä ymmärrystä suuren yleisön parissa. Saganin tapa suosia skeptismiä näennäistieteellisyyden sijaan sai myös kannatusta. Toisaalta esiintyi myös huolia siitä, että suuri yleisö käsittäisi jotkut Saganin henkilökohtaiset kannat ja mielenkiinnon kohteet yleisenä tieteellisenä konsensuksena tämän omien henkilökohtaisten näkemyksien sijaan. Osa Saganiin kohdistuneesta arvostelusta saattoi olla ammattikateuden synnyttämää, sillä Saganin näkemyksiä vastustavia tieteellisiä näkemyksiä (kuten mahdollisen ydinsodan synnyttämän ydintalven vakavuus) ei esitelty kunnolla suurelle yleisölle. Eräs merkittävä takaisku Saganille oli myös, kun hänen kommenttinsa ja ennustuksena Kuwaitin öljykenttien tulipaloista ensimmäisen Persianlahden sodan aikana osoittautuivat myöhemmin virheellisiksi.
Ken Reardon
Kenneth Joseph "Kenny" Reardon (1. huhtikuuta 1921 – 15. maaliskuuta 2008 ) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelanneen Reardonin seura oli läpi hänen ammattilaisuransa Montreal Canadiens National Hockey Leaguessa.
Carl Sagan
Tieteen kansantajuistaminen
Saganin kuoleman jälkeen julkaistu kokoelmateos Billions and Billions: Thoughts on Life and Death at the End of the Millennium sisältää hänen kirjoitelmiaan ja esseitään, kuten näkemyksiä abortista, ja vaimo Ann Druyanin kirjoitelman Saganin kuolemasta ei-uskovaisena ihmisenä.
Persoonallisuus
Vuonna 1994 Apple Computer aloitti Power Macintosh 7100 -tietokoneen kehitystyön. Projektin sisäiseksi koodinimeksi valittiin "Carl Sagan", koska uuden tietokoneen uskottiin tuottavan Applelle tähtitieteellisiä summia. Vaikka projektinimi oli täysin yhtiön sisäinen eikä sitä ikinä käytetty julkiseen markkinointiin, saatuaan tietää asiasta Sagan haastoi Applen oikeuteen, jotta nämä vaihtaisivat projektinimen johonkin muuhun. Applen muilla projekteilla oli nimiä kuten "Cold fusion" (kylmäfuusio) ja "Piltdown man" (Piltdownin ihminen), ja Sagan oli erittäin tyytymätön siihen, että hänen nimensä yhdistettäisiin johonkin, mitä hän piti pseudotieteenä. Vaikka Sagan hävisi oikeustaistelun, Applen työntekijät suostuivat joka tapauksessa hänen vaatimuksiinsa ja vaihtoivat projektin nimeksi "BHA" (Butthead Astronomer, suom. Persläpitähtitieteilijä). Sagan haastoi Applen uudelleen oikeuteen väittäen, että uusi nimi halvensi häntä. Sagan hävisi tämänkin oikeustaistelun, mutta silti 7100-mallin projektinimeä muutettiin vielä kerran. Se sai nimen "LAW" (Lawyers Are Wimps, suom. Asianajajat ovat nyhveröitä).
Sagan on laajasti kuvattu ateistiksi tai agnostikoksi. Hän on muun muassa todennut: "Sellainen ajatus, että Jumala olisi ylisuuri valkoinen mies jolla on pitkä parta, ja joka istuu taivaalla ollen vastuusta jokaisen varpusen tipahtamisesta, on täysin naurettava. Mutta jos 'Jumalalla' tarkoitetaan fyysisiä lakeja jotka määräävät universumin rakenteen, niin selkeästi sellainen Jumala on olemassa. Tällainen Jumala on kuitenkin tunteellisesti epätyydyttävä... painovoimalain rukoilemisessa ei ole paljoakaan järkeä."
Sagan meni elämänsä aikana naimisiin kolmesti: ensin vuonna 1957 kuuluisan biologin, Lynn Margulisin kanssa (Dorion Saganin äiti), sitten vuonna 1968 taiteilija Linda Salzmanin kanssa (Nick Saganin äiti) ja lopulta kirjailija Ann Druyanin kanssa vuonna 1981. Druyanin kanssa hän oli naimisissa kuolemaansa saakka.
Kuolema
Carl Sagan kävi pitkän ja vaikean kamppailun myelodysplasiaa vastaan, joka on verisairaus, jossa luuydin lakkaa tuottamasta soluja. Hän kuoli 62 vuoden ikäisenä, 20. joulukuuta 1996 Fred Hutchinson Cancer Research Centerissä Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Miehittämättömän Mars Pathfinder -avaruusaluksen laskeutumiskohta uudelleennimettiin 5. heinäkuuta 1997 Carl Sagan Memorial Stationiksi hänen muistonsa kunnioittamiseksi. Myös asteroidi 2709 Sagan on nimetty Saganin mukaan.
Vuonna 1997 Robert Zemeckis ohjasi elokuvan Ensimmäinen yhteys, joka perustuu Saganin samannimiseen romaaniin Ensimmäinen yhteys (1985). Elokuva päättyy muistosanoihin ”For Carl” (Carlille).
Sinfoninen metalliyhtye Nightwish julkaisi vuonna 2015 Élan -singlellään Sagan -lisäkappaleen, joka on omistettu Saganille.
Maratoonari (romaani)
Maratoonari on William Goldmanin kirjoittama, vuonna 1974 ilmestynyt paranoidinen jännitystarina. Romaanin suomennos ilmestyi vuonna 1976 Tammen kustantamana.
Vuonna 1976 romaanista tehtiin samanniminen elokuvasovitus, jonka pääosassa näyttelevät Dustin Hoffman, Laurence Olivier ja Roy Scheider. Elokuvan ohjasi John Schlesinger.
Žilinan yliopisto
thumb|250px|Žilinan yliopiston uudempia rakennuksia. Žilinan yliopisto on yliopisto Žilinan kaupungissa Slovakiassa. Yliopistossa opiskelee noin 11000 opiskelijaa ja sillä on yli 1500 työntekijää, joista 650 opettajia. Yliopiston rehtorina toimii Jozef Jandačka.
Valtaporvari
Valtaporvari oli sääty-yhteiskunnan aikana henkilö, joka kuului porvariston ylimpään ja vaikutusvaltaisimpaan luokkaan. 1600-luvulla Suomessa oli kolme tapulikaupunkia, joiden kautta saatiin käydä ulkomaankauppaa. Valtaporvareilla oli yksinoikeus ulkomaankauppaan ja varallisuutensa vuoksi he miehittivät kaupunkien tärkeimmät virat. Tämä takasi heille taloudellisen ja hallinnollisen ylivallan.
Valtaporvareista seuraavina olivat tavalliset porvarit, jotka harjoittivat pienimuotoista kauppaa kotikaupungissaan tai lähellä sijaitsevilla maalaismarkkinoilla.
Kolmannen, sekalaisen kauppiaiden ryhmän muodostivat muun muassa käsityöläiset ja majatalon pitäjät, joilla ei ollut kaupallista koulutusta.
Žilinan yliopisto
Tiedekunnat
Yliopistossa on seitsemän tiedekuntaa:
Valtaporvari
Turun valtaporvarit
Valtaporvarien ryhmä muodostui 1600-luvun alussa kauppaa harjoittavien porvarien keskuudessa. Kaupunkilain säädökset 1618 ja sen tarkennukset 1619 johtivat porvarioikeuden perinnöllisyyden loppumiseen ja uuteen käytäntöön, jonka mukaan porvarisoikeuksia piti anoa ja varsinkin valtaporvariksi pääsy vaikeutui huomattavasti. Valtaporvarin ja tavallisen porvarin välille on vaikea vetää rajaa, sillä vaikka vuoden 1616 tulliluettelossa oli 61 ulkomaankauppaa harjoittanutta porvaria, ei heitä kaikkia voi pitää valtaporvareina.
Hans Berndtson
Hans Fredrik Berndtson (22. toukokuuta 1893 Helsinki – 24. huhtikuuta 1950) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Žilinan yliopisto
Instituutit
Yliopistoon kuuluu myös kahdeksan instituuttia:
Survoslammi
Survoslammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Survoslammi on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto
Järven pituus on 400 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,8 hehtaaria. Järven ympäristö on metsämaata, josta laskee neljä tulo-ojaa läheisiltä soilta. Järven luusua sijaitsee koillisessa ja laskuoja on ohjattu rantaa viistävän Tampere-Seinäjoki-junaradan ali. Se virtaa 300 metriä ennen laskemistaan Nopanperällä Karhejärven Myllylahteen. Järven rantaviiva on 700 metriä pitkä ja sinne on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee yhdystieltä 2763 kääntymällä Nisunperällä pikkutielle, joka vie järvelle.
Valtaporvari
Turun valtaporvarit
Valtaporvareiden määrä pysyi melko vakiona koko 1600-luvun, mutta pikkuporvareiden määrä vaihteli huomattavasti. Vuonna 1637 näiden porvariryhmien suhde oli 32/337, vuonna 1661 22/449, vuonna 1675 32/683, vuonna 1699 31/408 ja vuonna 1712 31 valtaporvaria/218 pikkuporvaria.
Turun valtaporvareilla oli viipurilaisten virkaveljiensä ohella ainoina Suomessa oikeus merkantilismin periaatteiden mukaiseen ulkomaankaupan vientiin ja tuontiin. 1600-luvun alussa he olivat suurimmaksi osaksi saksalaisia tai hollantilaisia, heistä osalla oli ulkomailla kauppapalvelija ja useimmilla asiamies eli faktori tärkeimmissä kauppakaupungeissa kuten Lyypekissä, Hampurissa ja Amsterdamissa.
Liitukääpä
Liitukääpä (Tyromyces chioneus) on koko Suomessa harvalukuisena esiintyvä kääpälaji. Sitä kasvaa varsinkin tunturikoivikoissa. Muita isäntäpuita koivujen lisäksi ovat lehtipuista ainakin pihlajat ja tuomi sekä havupuista kuusi. Liitukääpä valkolahottaa maapuita, pudonneita oksia ja kantoja.
Rukoussunnuntai
Rukoussunnuntai (, "anokaa", "rukoilkaa") on kristillisessä perinteessä viides pääsiäisen jälkeinen sunnuntai. Nimitys tulee Rooman seurakunnan varhaisista rukouskulkueista 300-luvulla. Myöhemmin rukouskulkueet järjestettiin rukoussunnuntain ja helatorstain välisinä ”käyntipäivinä” tai ”kanttaipäivinä”. Rukoussunnuntain saarnatekstit käsittelevät yleensä rukousta ja rukoilemista.
Aarne Niskavuori
Aarne Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa.
Kuvitteellinen henkilöhistoria
Aarne on Juhani ja Loviisa Niskavuoren nuorin poika. Ammatiltaan hän on agronomi. Luonteeltaan heikkotahtoinen Aarne ei kykene vastustamaan viinaa ja naisia, jotka koituvat hänen kohtalokseen. Aarne ottaa Niskavuoren suurtilan hoitaakseen hänen veljiensä suuntauduttua akateemisille aloille. Myös Aarne suorittaa yliopisto-opintoja, mutta "pysyy kiinni maassa". Vuonna 1918 hän lähtee sisällissotaan "tappelemaan Niskavuoren valtakunnan puolesta". Häntä pyydetään mukaan politiikkaan maalaisliiton ehdokkaaksi, mutta hän ei suostu.
Aarne nai rahaa menemällä naimisiin Martan kanssa. Pariskunnalle syntyy neljä lasta. Liitto muodostuu onnettomaksi ja hajoaa nuoren opettajattaren, Ilona Ahlgrenin saavuttua Niskavuoren maisemiin 1930-luvun alussa. Aarnen ja Ilonan suhteesta tulee melkeinpä julkinen salaisuus kylässä. Juorukellot ja Loviisa tietävät asioiden oikean tolan, mutta sitä ei sanota ääneen ennen kuin on aivan pakko. Aarne jättää Niskavuoren Ilonan takia ja muuttaa Helsinkiin, missä hän aloittaa akateemisen uran. Ilona ja Aarne saavat kaksi lasta, Paavon ja Lillin. Entäs nyt, Niskavuori? -näytelmässä tosin Aarnella mainitaan olevan kuuden sijasta viisi perillistä. Kaiken aikaa Aarne huolehtii Niskavuoren asioista salaa Ilonalta.
Viiden Helsingin-vuoden jälkeen Aarne palaa Niskavuorelle. Ilona seuraa mukana, vaikkakin vastentahtoisesti. Loviisa lunastaa Martan puoliskon tilasta Aarnelle. Maallepaluun myötä Aarnen alkoholinkäyttö karkaa käsistä. Ilona kuitenkin päättää kestää miehensä juopottelut ja niihin liittyvät aviorikokset.
Aarnen esikoispoika Ville surmataan toisen maailmansodan taisteluissa ja tukevasti keski-ikäinen Aarne lähteen sotaan motiivinaan poikansa kuoleman kostaminen. Kostoretkellään Aarne saa itsekin taistelussa surmansa. Ilona jää leskeksi Niskavuorelle. Juoruilevan telefuuni-Santran mukaan Aarne oli sotaan lähtiessään kännissä ja huusi rautatieasemalla: "Hyvästi ikuisesti, Niskavuori!".
Tulkitsijoita
Aarne Niskavuori on miespääosa näytelmissä Niskavuoren naiset ja Niskavuoren leipä. Niskavuoren naisten kantaesityksessä Helsingin Kansanteatterissa maaliskuussa 1936 Aarnea näytteli Kyösti Erämaa. Valentin Vaalan mustavalkoelokuvassa Niskavuoren naiset Aarnea näyttelee Tauno Palo, vuoden 1958 värielokuvassa puolestaan Erkki Viljos. Edvin Laineen Niskavuoren Aarne pohjautuu näytelmään Niskavuoren leipä. Siinä Aarnea näyttelee niin ikään Tauno Palo. Vuoden 1984 Niskavuori-elokuvassa häntä näyttelee Esko Salminen.
Spartakiadit
thumb|250px|Spartakiadien kunniaksi vuonna 1982 Neuvostoliitossa julkaistu [[postimerkki.]] Spartakiadit olivat Neuvostoliiton järjestämä urheilutapahtuma, jonka oli tarkoitus kilpailla olympialaisten kanssa. Nimi spartakiadit tulee Rooman valtakunnan orjakapinajohtaja Spartacuksesta.
Spartakiaditoiminta elpyi toisen maailmansodan jälkeen, jolloin Neuvostoliitto loi maan kansalliseksi huipputapahtumaksi spartakiaditoiminnan vuodesta 1956 lähtien. Sen jälkeen niitä järjestettiin kesäolympialaisia edeltävä vuotena kymmenen kertaa Neuvostoliiton olemassaolon ajan.
Spartakiaditoiminta käynnistyi myös 1950-luvulla Neuvostoliiton kommunistissa liittolaismaissa Itä-Saksassa ja Tšekkoslovakiassa.
Neuvostoliiton spartakiaditoiminta ennen toista maailmansotaa
Neuvostoliiton perustamisen jälkeen 1920-luvulla kansainvälinen työväenliike ei ollut vielä ottanut "porvarien" olympialaisia omakseen, eikä Neuvostoliitto ollut kansainvälisen olympialiikkeen jäsen. Siksi työläisille oli omia urheilutapahtumia, joita järjesti muun muassa Moskovassa perustettu Punainen urheiluinternationaali (PUI). Vuonna 1928 PUI järjesti ensimmäiset kansainväliset spartakiadit, kesällä Moskovassa ja talvella Oslossa. Moskovan kesäspartakiadeihin osallistui urheilijoita 650 kaikkiaan 19 maasta.
Suomalaisetkin osallistuivat vuoden 1928 Moskovan spartakiadeihin suurella joukkueella, kaikkiaan noin 80 urheilijaa. Osallistumisen organisoijana Suomessa toimi TUL:n silloinen kommunististen oppositiovoimien perustama järjestö Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitea. Tunnetuimpia spartakiadeihin osallistuneita suomalaisurheilijoita olivat yleisurheilija Volmari Iso-Hollo, nyrkkeilijä Gunnar Bärlund, jalkapalloilijat Ernst Grönlund, Viljo Halme ja Frans Karjagin.
Toiset kesäspartakiadit oli tarkoitus järjestää vuonna 1931 Berliinissä ja kolmannet vuonna 1933, mutta niille ei saatu paikallisten viranomaisten lupaa.
Toisen maailmansodan jälkeinen spartakiaditoiminta Neuvostoliitossa
Neuvostoliitto liittyi kansainväliseen olympialiikkeeseen vuoden 1952 kisojen alla, minkä jälkeen spartakiadit jäivät Neuvostoliitossa kansallisiksi kisoiksi. Sen jälkeen spartakiadien nimellä järjestettiin Neuvostoliitossa useita suuria urheilutapahtumia aina 1980-luvun puoliväliin asti. 2000-luvulla Venäjä harkitsi perinteen elvyttämistä.
Kun Moskovalle myönnettiin vuoden 1980 kesäolympialaisten järjestämisoikeus, vuoden 1979 7. spartakiadeista tuli luonnostaan olympialaisten esikisat. Vuonna 1979 spartakiadeihin kutsuttiin ensimmäistä kertaa vuoden 1928 jälkeen mukaan ulkomaisia urheilijoita. Myös Suomi lähetti spartakiadeihin urheilijoita 25 yhteensä 12 urheilumuotoon. Suomalaisvoittajiksi spartakiadeissa tulivat edellisten olympialaisten voittajat painija Pertti Ukkola ja soutaja Pertti Karppinen.
thumb|250px|Vuoden 1985 Itä-Saksan nuorisospartakiadien avajaiset. Lipun oikealla puolella maratonin olympiavoittaja [[Waldemar Cierpinski ja vasemmalla puolella 110 metrin aitajuoksun olympiavoittaja Thomas Munkelt; Munkeltin takana 200 metrin kaksinkertainen olympiavoittaja Bärbel Wöckel ja hänen takanaan ratapyöräilijät Lothar Thoms ja Bernd Drogan.]]
Itä-Saksan spartakiaditoiminta
Itä-Saksassa spartiakaditoiminta käynnistettiin 1964, jolloin alueellisten kilpailujen pohjalta järjestettiin maata käsittävät lapsi- ja nuorisospartakiadit. Toiminta tuli olemaan pohja urheilullisesti lahjakkaiden saamiselle kilpaurheilun piiriin Itä-Saksassa.
Tšekkoslovakian spartakiaditoiminta
Tšekkoslovakiassa oli ollut jo 1860-luvulta n.s. Sokol-liike, jonka olennaisena osana oli joukkovoimistelutapahtumat. Perinne katkesi kuitenkin toiseen maailmansotaan. Tšekkoslovakian kommunistihallinto käynnisti spartakiaditoiminnan nimissä Sokol-joukkoliikunnan kaltaisen liikuntaohjelman vuonna 1955. Siitä lähtien aina vuoteen 1990 viiden vuoden välein maassa järjestettiin spartakiaditapahtuma. Vuonna 1970 tapahtuma peruttiin sisäisen jännityksen vuoksi, ja viimeinen vuoden 1990 tapahtuma oli kommunistihallinnon kukistumisen aikaan jo supistetulla ohjelmalla aikaisempiin nähden.
Nakki ja Tappi
Nakki ja Tappi on Mattipekka Ratian (1966–2014) sarjakuva, joka kertoo suomalaisen homoparin elämästä.
Nakkia ja Tappia alettiin julkaista strippinä Ilta-Sanomissa. Ensimmäisen Nakki ja Tappi -sarjakuva-albumin kustansi Kustannusosakeyhtiö Nemo syksyllä 2003.
Aminoglykosidit
Aminoglykosidit ovat ryhmä antibiooteiksi luokiteltuja lääkeaineita. Ne estävät bakteerien proteiinisynteesiä sitoutumalla bakteerin ribosomin 30S-alayksikköön. Aminoglykosidit tehoavat erityisesti gramnegatiivisiin aerobisiin bakteereihin, joita ovat esimerkiksi Pseudomonas-, Enterobacter- ja Acinetobacter-suvut.
Aminoglykosideissa on aminosyklitoliin liittyneenä kaksi tai useampia aminosokereita.
Lahden kansainvälinen kirjailijakokous
Lahden kansainvälinen kirjailijakokous on järjestetty Lahden Mukkulan kaupunginosassa vuodesta 1963 alkaen ja Messilässä vuosina 2009 - 2013, jälleen Mukkulassa vuonna 2015 ja Lahden kansanopistolla vuodesta 2017 alkaen. Liwre (Lahti International Writers' Reunion) on kansainvälinen kirjallisuustapahtuma, johon saapuu vieraiksi nimekkäitä prosaisteja, runoilijoita, kirjallisuuskriitikkoja ja tutkijoita eri puolilta maailmaa. Se on yksi Euroopan suurimmista kirjallisuustapahtumista. Kokouksen järjestää Lahden kansainvälinen kirjailijakokous ry, jonka taustalla vaikuttavat Eino Leinon Seura, Päijät-Hämeen kesäyliopisto ja Lahden kaupunki. Tapahtuman suojelijana vuonna 2015 toimii tasavallan presidentin puoliso, runoilija Jenni Haukio. Ensimmäisen kirjailijakokouksen (1963) suojelijana oli niin ikään valtakunnan ykkösnainen, kirjailija Sylvi Kekkonen.