cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ålandscupen
Ålandscupen oli Ahvenanmaalla pelattava miesten jalkapallocup. Sitä pelattiin vuodesta 1943 lähtien eli huomattavasti pidempään kuin Suomen cupia. Kilpailua hallitsi IFK Mariehamn, joka voitti cupin 44 kertaa. Se on saavuttanut myös viisi kaksoisvoittoa. Viimeksi se voitti cupin vuonna 2012 kukistettuaan Wiklöf Holding Arenalla pelatussa loppuottelussa IFFK:n maalein 3–1. Sarjaa ei ole pelattu vuoden 2012 jälkeen. Sen sijaan Ahvenanmaalla pelataan edelleen Ahvenanmaan mestaruuskilpailuissa.
Ignaz Franz
Franz opiskeli filosofiaa ja teologiaa Breslaun yliopistossa. Valmistuttuaan yliopistosta hänet vihittiin papiksi ja hän työskenteli pappina mm.Glogaussa ja Schlawessa kunnes hänet 1766 nimitettiin Breslaun pappisseminaarin rehtoriksi.
Franz julkaisi katekismuksia ja laulukirjoja valistuksen aikakauden hengessä ja hänen runoilija-esikuvanaan moraalisena ohjaana on ollut runoilija ja filosofi Christian Fürchtegott Gellert. Hän on kirjoittanut noin 350 virttä, joista tunnetuin on ”Grosser Gott, wir loben dich” vuodelta 1768. Virsi on varhaiskirkon ajalta peräisin olevan Te Deum- hymnin runomuotoinen, loppusounnillinen versio. Se ilmestyi 1771 kokoelmassa "Die Christlich-katholische Lehre in Liedern, das ist: Katechetische Gesänge zum Gebrauche der Saganischen Schulen: mit einer Vorrede von der Absicht und dem Gebrauche dieser Lieder " Virrestä on useita säkeistömäärältään erilaisia versioita. Alkuperäinen versio on 12-säkeistöinen mutta useimmissa virsikirjoissa virressä on yhdeksän säkeistöä.
Virsi tuli suosituksi ei vain katolisessa kirkossa vaan se julkaistiin myös saksalaisissa evankelisissa virsikirjoissa. Virrestä onkin tullut yksi tunnetuimmista ekumeenisista virsistä. Se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, virsi numero 901 ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi numero 1 "Luoja, Isä, sinulle", käännös on Pekka Kivekkään 1994 tekemä. Suomen kirkon virsikirjassa virrestä on teksti myös saksaksi, ruotsiksi, englanniksi ja venäjäksi.
VG-62 (jalkapallo)
VG-62 on vuonna 1962 perustettu naantalilainen jalkapalloseura ja osa samannimistä yleisseuraa. Kaudella 2023 seuran edustusjoukkue pelaa Miesten Kolmosessa, ja reservijoukkue VG-62/2 pelaa Miesten Vitosessa.
VG-62:n miesten edustusjoukkue pelasi Ykkösessä neljän kauden ajan vuosina 2002–2005. Kakkosessa se voitti oman lohkonsa kaudella 2001. Kausi 2007 oli sille kahdeksas tällä sarjatasolla. Kaudella 2016 VG-62 pelasi Kolmosessa, ja sijoittui lohkonsa viimeiseksi putoten Neloseen. Kauden 2019 päätteeksi VG-62 nousi takaisin Kolmoseen, ja pelaa siellä edelleen.
VG-62 toimi vuoteen 2007 asti Veikkausliigassa pelaavan turkulaisen FC Interin reservijoukkueena. Sen sarjapaikan Kakkosessa ja samalla paikan FC Interin reservi- ja kehitysjoukkueena peri vastaperustettu FC Sinimustat. VG-62 jatkoi kaudella 2008 pelaamista Turun piirin Kolmosessa.
VG-62 pelaa kotiottelunsa Naantalissa Kuparivuoren urheilukentän nurmella, sekä Karvetin tekonurmikentällä.
Kai Vainiomäki
Kai Vainiomäki (s. 13. syyskuuta 1979) on Kirkkonummelta kotoisin oleva suomalainen Aku Ankka -sarjakuvien tekijä. Hän käsikirjoitti Aku Ankka -lehden vuoden 2005 numeroon 24 tarinan Ei perheen pienimmille. Tarina on julkaistu myös albumissa "Villi pohjola". Tarinan piirsi norjalainen Arild Midthun.
Ankka-piirtäjänä Vainiomäki aloitti, kun hän kirjoitti ja piirsi kymmensivuisen Aku Ankka -tarinan maaliskuussa 2003. Egmont-yhtiön johtaja Byron Erickson ei pitänyt piirroksista, mutta innostui käsikirjoituksesta ja osti tarinan heti. Tuon sarjakuvan on sittemmin piirtänyt puhtaaksi brasilialainen Euclides Miyaura, mutta tarinaa ei ole vielä julkaistu Suomessa. Vainiomäki on aiemmin opiskellut jonkin verran graafista suunnittelua, ja hän on työskennellyt esimerkiksi postissa, pizzeriassa ja puhelinhaastattelijana.
Solar Impulse
thumb|350px|Pienoismalli näytteillä Genevessä 2008. Koneen prototyyppi valmistui seuraavana vuonna. thumb|250px|Kiitotieltä tehty ensimmäinen maastanousu joulukuussa 2009.
Solar Impulse 1, 2009 kesällä valmistunut prototyyppi (rekisteritunnus HB-SIA).
Solar Impulse 2, ensilentonsa kesäkuussa 2014 lentänyt kone (rekisteritunnus HB-SIB).
Solar Impulse -hankkeen johtohahmo on sveitsiläinen Bertrand Piccard, joka vuonna 1993 oli mukana kiertämässä maapalloa Orbiter 3 -helium-kuumailmapallolla. Hankkeen tukijoiden lukuisasta joukosta löytyvät muun muassa ESA ja hankkeen pääasiallinen tieteellistä apua antava taho, sveitsiläinen École polytechnique fédérale de Lausanne -korkeakoulu. 2009 projektin budjetiksi kerrottiin 98 miljoonaa dollaria.
Solar Impulse 1 (HB-SIA) -koneen tiedot
thumb|250px|Bertrand Piccard (prototyyppi)
Suunnittelu
Lentokoneen siipien kärkiväli on suunniteltu suureksi isomman aurinkopaneelipinta-alan sekä tavoiteltujen aerodynaamisten ominaisuuksien vuoksi (mahdollistaa moottoritehon pienentämisen). Suurin lentokoneen suorituskykyä rajoittava yksittäinen tekijä on akkujen energiatiheys ja painon pitämiseksi kurissa kone on suunniteltu vain yhdelle henkilölle. Tämä taas, ohjaamon ahtauden vuoksi inhimillisistä syistä estää välilaskuttoman lennon.
Lentokoneeseen kaavailtujen aurinkokennojen valinnassa ratkaisivat hyötysuhde ja niiden paino. Valitut kennot ovat ohuita yksikidepiikennoja, joiden hyötysuhde on noin 20 %. Jos akkujen energiatiheyttä saataisiin nostettua tarpeeksi, tulisivat kahden lentäjän voimin suoritettavat pitkät lennot mahdollisiksi, ehkä jopa välilaskuton lento maailman ympäri.
Vuonna 2003 alkaneen projektin päämääränä vuodelle 2009 oli saada valmiiksi protyyppikone HB-SIA, joka paljastettiinkin tuon vuoden kesäkuussa . Loput ennakkosuunnitelman etapit olivat: koelennot ja ensimmäinen yölento protyypillä 2010, varsinaisen koneen HB-SIB:n rakentaminen 2012 ja lopulta maailmanympärilento vuonna 2014
Koelennot
Heinäkuussa 2010 HB-SIA-kone lensi ensimmäisen yölentonsa. Kone nousi ilmaan varhain keskiviikkoaamuna 7. heinäkuuta Payernen lentoasemalta. André Borschbergin ohjaama kone kiersi ympyrää Sveitsin taivaalla 26 tuntia, kunnes laskeutui takaisin Payerneen torstaiaamuna. Kone saavutti lennon aikana sekä maksiminopeutensa (68 solmua) että -korkeutensa (8 564 metriä). Lento oli ensimmäinen yön yli kestänyt lento aurinkovoimalla toimivalla koneella.
Toukokuussa 2011 HB-SIA-kone lensi ensimmäisen kansainvälisen lentonsa Sveitsin Payernesta Belgiaan, Brysselin lentoasemalle. Lento kesti 12 tuntia 59 minuuttia. Lentomatka oli 630 km ja keskinopeus noin 50 km/h.
Toukokuussa 2012 HB-SIA-kone lähti ensimmäiselle mannertenväliselle lennolleen Payernesta Marokkoon. Ensimmäinen osuus oli Payerne-Madrid. Matka kesti 17 tuntia keskinopeudella 89 km/h. Toinen osuus oli Madrid-Rabat. Lentoreitin pituus oli 830 km ja matka kesti noin 19 tuntia. Lentomatkaa kertyi kaikkiaan 990 km keskinopeudella 52 km/h. Matkan aikana kone nousi yli 8,2 kilometrin korkeuteen hyytäviin lämpötiloihin. HB-SIA-kone laskeutui Rabat-Salen lentokentälle 5. kesäkuuta 2012 klo 23.30 paikallista aikaa. Piccard käytti lennon aikana happinaamaria. Viiden päivän kuluttua HB-SIA-kone jatkaa matkaansa Ouarzazateen Etelä-Marokkoon, jonne on tarkoitus rakentaa maailman suurin aurinkoenergiavoimala.
Solar Impulse 2 (HB-SIB) -kone
Yhden hengen miehityksellä lentävällä Solar Impulse 2 -koneella lennettiin maapallon ympäri vuosina 2015–2016. Lento ei kuitenkaan tapahtunut välilaskutta, vaan hieman päiväntasaajan pohjoispuolella suoritettavalle maailmankierrolle tehtiin useita välilaskuja, pääasiassa lentäjän vaihtamiseksi, mutta myös hankkeen ja koneen esittelemiseksi. Lento alkoi 9. maaliskuuta 2015 Abu Dhabista Arabiemiraateista. Sen etapit kestivät 1–5 päivää. Kone joutui jäämään Havaijille korjattavaksi lähes kymmeneksi kuukaudeksi ja sen matka jatkui sieltä huhtikuussa 2016. Maailmanympärilento päättyi Abu Dhabiin Arabiemiraateissa 26. heinäkuuta 2016. Viimeinen lento-osuus lähti Kairosta Egyptistä ja kesti 48 tuntia. Konetta ohjasivat maailmanympärilennolla vuorotellen sveitsiläiset Bertrand Piccard ja Andre Borschberg. Kone lentää suunnilleen auton nopeudella, ideaalinopeuden ollessa noin 45 km/h, mutta nopeus voidaan tuplata siitä päiväsaikaan, kun auringonsäteet ovat voimakkaimmillaan.
Mikael Hedlund
pienoiskuva|Mikael Hedlund vuonna 2013. Mikael Hedlund (s. 1976) on ruotsalaisen Hypocrisy-yhtyeen basisti. Hän liittyi Hypocrisyyn vuonna 1992 ja on soittanut yhtyeen jokaisella levyllä.
Hedlund asuu Saksassa.
Helena (Montana)
Helena on läntisessä Yhdysvalloissa sijaitsevan Montanan osavaltion pääkaupunki. Sen pinta-ala on 36,3 km² (ei vettä).
Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 28 190 asukasta. Vuoteen 2015 mennessä väestön arvioitiin lisääntyneen noin 30 500:een. Asukkaista noin 95% on valkoisia ja 2% alkuperäiskansojen edustajia, lisäksi on pieniä muun muassa ryhmiä mustia ja latinoja.
Kaupunki perustettiin 30. lokakuuta 1864 alueella tapahtuneiden kultalöytöjen takia; sen nimi oli alun perin Crabtown kullankaivaja John Crabin mukaan, mutta se nimettiin uudelleen, kun alueelle alkoi muuttaa lisää kullankaivajia ja kaupunki kasvoi.
Lähteet
thumb|450px|left|Helena, Montana
Abu Hamza al-Masri
Abu Hamza al-Masri (, s. 15. huhtikuuta 1958 Aleksandria, Egypti), oikealta nimeltään Mustafa Kamel Mustafa on egyptiläissyntyinen Isossa-Britanniassa asuva radikaali muslimisaarnaaja, joka tuomittiin seitsemäksi vuodeksi vankilaan murhaan kiihottamisesta saarnoissaan.
Hän muutti Britanniaan 1970-luvulla, eikä ollut tuolloin harras muslimi, mutta radikalisoitui myöhemmin ja lähti taistelemaan Afganistaniin. Abu Hamza palasi Britanniaan 1980 ja mentyään naimisiin paikallisen kanssa sai maan kansalaisuuden. 1990-luvulla hän asui Bosniassa jossa käytti nimeä Adam Eaman.
Hän toimi aiemmin Lontoon Finsbury Parkissa sijaitsevassa moskeijassa imaamina, mutta sittemmin hänet erotettiin tehtävästään. Hän itse väittää menettäneensä molemmat kätensä ja vasemman silmänsä Afganistanissa taistelussa neuvostojoukkoja vastaan, mutta asiasta on ristiriitaista tietoa liikkeellä. Nimimerkki Omar Nasiri väittää kirjassa Jihadin sydämessä hänen joutuneen paniikkiin kuumennettuaan afganistanilaisella terroristikoulutusleirillä pullollisen nitroglyseriiniliuosta vahingossa liian kuumaksi.
Hän muutti Britanniaan opiskelemaan, meni naimisiin, sai lapsen ja anoi Britannian kansalaisuutta.
Hamza on julkisesti ilmaissut tukensa al-Qaidalle ja vastustavansa Britannian osallistumista Irakin sotaan.
Dark Lunacy
Dark Lunacy on italialainen melodista death metallia soittava yhtye. Yhtyeen perusti vuonna 1997 laulaja Mike Lunacy ja kitaristi Enomys ja se tunnettiin aluksi nimellä Mike and Enomys.
Katriina Honkanen
Marja Katriina Honkanen (s. 14. elokuuta 1960 Savonlinna) on suomalainen näyttelijä, muusikko ja laulaja. Hän aloitti Mikkelin teatterin johtajana syksyllä 2014 mutta jätti johtajan tehtävät vuonna 2018.
Varhainen elämä
Honkasen vanhemmat olivat näyttelijät Reino Honkanen ja Irmeli Heinänen.
Ura
Honkanen opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 1982–1986 ja valmistui teatteri­taiteen maisteriksi 1992. Näyttelijänä hänet tunnetaan parhaiten Metsolat-televisio­sarjan Eeva Metsolana ja laulajana kappaleista ”Silta”, ”Siljan talossa”, ”Joskus” ja ”Matka Charlien kanssa”. Honkasen keskeinen laulu­lyriikka on koottu Sana­sadon vuonna 2006 julkaisemaan teokseen Mä joki oon – laulu­lyriikkaa vuosilta 1987–2006. Honkasen kahdeksas studio­albumi Halla julkaistiin 18. helmi­kuuta 2009.
Oman soolo­tuotantonsa lisäksi Honkanen on tehnyt musiikkia näyttämölle sekä muutamille artisteille. Honkanen laulaa Rolling Rust -yhtyeessä, jolta on ilmestymässä englannin­kielinen albumi vuoden 2020 syksyllä. Honkanen käsi­kirjoitti ja ohjasi Armi Aavikko – Kaiken sulle antaa tahtoisin -nimisen keväällä 2020 ensi-illassa olleen musiikki­näytelmän, joka kertoo missi-laulaja Armi Aavikon elämästä.
Honkanen on lisäksi tehnyt Tuija Rantalaisen kanssa Kurtisaani ja neitsyt -musiikki­novellin jonka hän on käsi­kirjoittanut ja ohjannut itse.
Honkanen ohjasi Metsoloista tehdyn teatteriversion Mikkelin kesä­teatteriin kesällä 2017. Näytelmän nimi on Metsolat – Urjan­linna.
Yksityiselämä
Hänen avio­miehensä on muusikko Ilkka Tenhunen. He soittavat Tuli­lintu-yhtyeessä. Heillä on tytär.
Vostok-ohjelma
Vostok (, ’Itä’) oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento-ohjelma, jota seurasi Voshod-ohjelma. Sergei Koroljov kehitti Vostok-avaruusaluksen Zenit-vakoilusatelliitista. oikea|450px|Vostok-[[avaruusalus]] Lennot olivat
Kaukasialaiset kielet
Kaukasialaisilla kielillä tarkoitetaan suurta ja erittäin vaihtelevaa ryhmää kieliä, joita puhuu noin 10 miljoonaa ihmistä Kaukasian alueella Itä-Euroopassa ja Länsi-Aasiassa. Käsite on lähinnä maantieteellinen, sillä kielitieteellisesti kaukasialaiset kielet jakautuvat eri kielikuntiin, joilla on vain vähän tai ei lainkaan yhteistä keskenään. Suurin osa kaukasialaisista kielistä mahtuu kolmeen yleisesti hyväksyttyyn kielikuntaan:
Churchilljoki (Hudsoninlahti)
Churchilljoki on Hudsoninlahteen laskeva joki Saskatchewanin ja Manitoban provinssien pohjoisosissa Kanadassa. Joen pituus sen alkulähteiltä Hudsoninlahdelle on 1 609 kilometriä.
Joen alkulähteet ovat keskisen Kanadan itäosissa sijaitsevat Beaver Lake, Beaver River, Sand River, Cold Lake sekä Winefred River, jotka laskevat vetensä Saskatchewanin Churchilljärveen. Joki virtaa Churchilljärvestä kohti itää muodostaen useita järvialtaita, ennen kuin laskee pieneen Hudsoninlahden sivulahteen, Button Bayhin Churchillin kaupungin luona.
Joki on myös suosittu melontakohde.
Junttila
Junttila on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Centro Surin provinssi
Centro Surin provinssi on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee mantereella Río Munin alueen keskellä. Provinssin pääkaupunki on Evinayong. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Akurenam ja Niefang. Provinssin asukasluku oli 125 856 vuonna 2001.
Centro Sur jakautuu viiteen kuntaan, jotka ovat:
Rubén de la Red
De la Red edusti pelaajaurallaan Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Real Madridia ja Getafea. Hän pelasi myös Espanjan maajoukkueessa, johon hän kuului voittoisassa vuoden 2008 EM-turnauksessa. De la Red joutui päättämään uransa sydänvaivojen vuoksi 25-vuotiaana vuonna 2010. De la Redin pelipaikka oli keskikentän keskustassa, josta hän otti osaa sekä puolustus- että hyökkäyspeliin, mutta hän pelasi myös keskuspuolustajana.
Liikkumisen apuvälineet
Yleisiä liikkumisen apuvälineitä ovat manuaalinen pyörätuoli, sähköpyörätuoli, rollaattori, kainalo- ja kyynärsauvat, kävelykeppi ja eksoskeleton eli moottoroitu ulkoinen tukiranka. Niitä käytetään tapaturman jälkeen tai sairauden takia. Vanhukset, joiden fyysinen toimintakyky on huomattavasti alentunut, turvautuvat myös liikkumisen apuvälineisiin. Apuvälineiden tarkoituksena on mahdollistaa sujuvampi liikkuminen ja toiminta. Apuvälineen käyttöaika riippuu käyttäjän toiminnanvajauksen laadusta. Käyttäjät, joilla on pitkäaikainen, parantumaton vaiva tai pysyvä liikuntavamma, voivat joutua hyödyntämään apuvälineitä koko eliniäin. Vammaisurheilulajeissa, kuten pyörätuolikelaus, pyörätuolikoripallo ja pyörätuolirugby, käytetään kevytrakenteisia, kuhunkin lajiin soveltuvia pyörätuoleja.
Rubén de la Red
Juniorivuodet
De la Red syntyi Móstolesissa, mutta asui nuoruudessaan myös Arroyomolinosissa. Hän aloitti palloilun pelaamalla futsalia koulunsa joukkueessa ja liittyi kasvattajaseuransa Real Madridin junioreihin benjamín-ikäluokassa (alle 10-vuotiaat). Juniorivuosinaan hän edusti myös CD Móstolesia.
Liikkumisen apuvälineet
Apuvälineteknikko vastaa apuvälineiden hankinnasta, huollosta ja tarvittaessa käytön opastamisesta. Apuvälineen tarvitsijan fysioterapeutti voi ottaa kantaa, kun kuntoutujalle tehdään uutta hankintaa tai hänen vanhoja apuvälineitään korjataan tai muunnetaan sopivammiksi.
Rubén de la Red
Juniorivuodet
De la Red oli yksi Real Madridin juvenil-ikäluokan (alle 19-vuotiaat) tähdistä. Kun valmentaja Quique Sánchez Flores siirtyi vast’ikään korkeimmalle sarjatasolle nousseeseen Getafeen kesällä 2004, olisi hän halunnut De la Redin mukaansa, mutta seurajohto ei suostunut.
Sinikka Sokka
Leena Sinikka Sokka (s. 27. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. 1970-luvulla hänet tunnettiin erityisesti vasemmistoradikaaleista KOM-teatterista ja Agit Prop -lauluyhtyeestä sekä näitä aiemmin toimineesta folkyhtyeestä Sinkat. Vuonna 1990 ilmestyi Sokan sooloalbumi Jäätanssi.
Rubén de la Red
Uran alku Real Madridissa
Kaudella 2004–2005 De la Red aloitti Real Madridin reservijoukkueessa Real Madrid B:ssä, ja oli mukana joukkueen noustessa Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.
Sinikka Sokka
Varhainen elämä
Sinikka Sokan isä Kauko Sokka oli kotoisin Viipurista, äiti Raakel Helmi Kaarina (o.s. Auvinen) Laatokan Karjalasta Kuokkaniemeltä. Isä soitti pianoa, lauloi ja kirjoitti runoja. Myös Sinikan äidin suku oli musikaalista, ja äiti lauloi Tuomiokirkkoseurakunnan kuorossa. Oopperalaulaja Ritva Auvinen on Sinikka Sokan täti. Sinikalla on kaksi nuorempaa sisarusta: vuonna 1950 syntynyt sisko ja 1952 syntynyt veli. Isä työskenteli postivirkamiehenä ja äiti pankissa. Vanhemmat erosivat 1950-luvulla. Helsingistä oli tuolloin erittäin vaikeaa saada vuokra-asuntoa, ja äiti lähetti lapset Turkuun katolisten nunnien ylläpitämään sisäoppilaitokseen, jossa he asuivat vuoden.
Rubén de la Red
Uran alku Real Madridissa
Ensimmäisen ottelunsa Real Madridin edustusjoukkueessa De la Red pelasi Espanjan cupissa Copa del Reyssä 10. marraskuuta 2004 Tenerifeä vastaan ja ensiesiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 22. syyskuuta 2005 Athleticia vastaan. Hän pelasi myös kausien 2005–2006 ja 2006–2007 Mestarien liigan lohkovaiheessa. Ensimmäinen maali edustusjoukkueessa syntyi kauden 2006–2007 Copa del Reyn neljännen kierroksen ottelussa Écijaa vastaan.
Sinikka Sokka
Varhainen elämä
Sokka kävi kansakoulun Helsingin Kaisaniemen kansakoulussa ja sen jälkeen oppikoulun Hallituskadun tyttökoulussa. Hallituskadun koulu oli kielikoulu, jossa opiskeltiin ruotsia, saksaa, englantia sekä ranskaa. Sokka lauloi koulun kuorossa.
Rubén de la Red
Uran alku Real Madridissa
Tammikuussa 2007 De la Red oli siirtyä lainasopimuksella Real Zaragozaan, mutta Real Madridin edustusjoukkueen silloinen valmentaja Fabio Capello halusi pitää hänet käytettävissään. Kaudella 2006–2007 hän pelasi seitsemässä Primera Divisiónin ottelussa Real Madridin voittaessa mestaruuden. Suurimman osan kaudesta hän pelasi kuitenkin edelleen reservijoukkueessa, joka putosi Segunda Divisiónista kauden päätteeksi. Kesällä 2007 De la Red otti kolmatta kertaa osaa edustusjoukkueen harjoituskaudelle ja teki seuran kanssa vuoteen 2011 ulottuneen jatkosopimuksen.
Sinikka Sokka
Ura
Sokan esiintymisura alkoi jo lapsena. 11-vuotiaana hän esiintyi Yleisradion kuunnelmasarjassa Pikku Heidinä. Sokka oli mukana myös Suomen television lapsiteatterissa ja Sirkus Papukaijassa yhdessä siskonsa kanssa.
Rubén de la Red
Kausi Getafessa
Huolimatta pitkästä jatkosopimuksesta ei Real Madridin uusi päävalmentaja Bernd Schuster voinut taata De la Redille peliaikaa, joten elokuussa 2007 hän sai viimein luvan siirtyä Getafeen. Sopimus oli nelivuotinen, mutta Real Madrid säilytti itsellään takaisinosto-oikeuden ensimmäisen kahden kauden aikana. Samaan aikaan seuraan siirtyi lainalle toinen Madrid-kasvatti Esteban Granero.
Sinikka Sokka
Ura
Sokka kirjoitti ylioppilaaksi 1968 ja pyrki samana vuonna Teatterikouluun, muttei saanut paikkaa. Hän opiskeli vuoden Helsingin yliopistossa kasvatustieteitä, elokuvataidetta ja kotimaista kirjallisuutta. Sokka pääsi mukaan Ylioppilasteatteriin ja esiintyi pääroolissa Kristiina Halkolan ohjaamassa näytelmässä Schiivoavat Serafit. Teatterikouluun Sokka pyrki uudelleen 1970 ja pääsi sisään. Samalla kurssilla opiskelivat myös Olli Ikonen, Irma Junnilainen, Pirkko Nurmi, Eeva-Riitta Salo ja Heikki Määttänen. Koulua käytiin Kansallisteatterin vintillä. Opettajina toimivat muun muassa Marja Korhonen, Ismo Kallio, Eila Rinne ja Eeva-Kaarina Volanen. Laulua opettivat muun muassa Kaj Chydenius ja Toni Edelmann.
Rubén de la Red
Kausi Getafessa
Michael Laudrupin valmentamassa Getafessa De la Red oli vaihtopelaajan sijaan joukkueen johtohahmoja. Hän pelasi kauden 2007–2008 aikana 31 Primera Divisiónin ottelussa, joista 29 avauskokoonpanossa. Getafe osallistui myös UEFA-cupiin, jossa De la Red pelasi yhtä lukuun ottamatta kaikissa Getafen 12 ottelussa ja teki pudotuspeleissä maalin AEK:ta ja Benficaa vastaan. Ratkaisevassa toisessa puolivälieräottelussa Bayern Müncheniä vastaan hänet kuitenkin ajettiin ulos vain kuuden minuutin pelin jälkeen kaadettuaan läpiajoon karanneen Miroslav Klosen. Vajaamiehisenä taistellut Getafe hävisi lopulta jatkoajan jälkeen vierasmaalisäännön perusteella. Copa del Reyssä De la Red teki kolme maalia, kun Getafe ylsi toista kertaa peräkkäin kilpailun loppuotteluun, jossa Valencia oli vahvempi.
Sinikka Sokka
Laulajana
Lukiolaisena Sokka perusti Sinkat-yhtyeen Kirsti Lammisen ja Tommi Lammisen kanssa. Yhtye levytti kaksi laulua. Sinkat otettiin mukaan Hootenanny-kiertueelle, jossa olivat mukana muiden muassa Hootenanny Trio, Anki, Bosse ja Robert sekä Hector. Myöhemmin 1960-luvulla Sokka oli mukana Muksut-yhtyeessä.
Rubén de la Red
Kausi Getafessa
De la Redin hyvät peliesitykset Getafessa palkittiin maajoukkuekutsulla maaliskuussa 2008.
Sinikka Sokka
Laulajana
Merkittävin yhtyeistä oli 1970-luvun alussa perustettu, vasemmistolainen Agit Prop. Sokka on yksi yhtyeen perustajajäsenistä. Yhtye teki myös kansainvälistä uraa. Ensimmäinen esiintyminen ulkomailla oli Berliinin poliittisen laulun festivaaleilla 1971. Myöhemmin yhtye esiintyi muun muassa Chilessä presidentti Salvador Allendelle, vain muutama kuukausi ennen Chilen sotilasvallankaappausta.
Sokka on tehnyt myös soololevytyksiä. Hänen ensimmäinen soolosinglensä En tahdo muistaa/Kauneimmat aamut ilmestyi vuonna 1968 Love Recordsin kustantamana. Hän osallistui Suomen euro­viisu­karsintoihin vuonna 1980 kappaleella ”Eräs lapsi ei nuku”. Vuoden 1990 sooloalbumi Jäätanssi sisältää Leif Salménin runoja, jotka ovat säveltäneet Eero Ojanen ja Jukka Linkola.
Rubén de la Red
Paluu Real Madridiin
Hyvin alkanut kausi keskeytyi De la Redin menetettyä hetkellisesti tajuntansa 30. lokakuuta 2008 Real Uniónia vastaan pelatun Copa del Reyn ottelun alkuvaiheissa. Pyörtymisen tarkka syy ei selvinnyt seuranneissa tutkimuksissa, mutta ongelman epäiltiin olevan sydänperäinen, ja joulukuussa seura ilmoitti De la Redin olevan varotoimenpiteenä poissa pelikentiltä ainakin loppukauden. Kesällä 2009 varmistui, että hän olisi sivussa myös koko kauden 2009–2010. Real Uniónia vastaan pelattu ottelu jäi lopulta De la Redin pelaajauran viimeiseksi.
Maajoukkueura
De la Red pelasi useita otteluita Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2004 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta Sveitsissä. Hän oli turnauksessa lähinnä vaihtomiehen asemassa, mutta teki ratkaisevan maalin rangaistuspotkukilpailuun venyneessä välieräottelussa Ukrainaa vastaan. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi 15 ottelua ja otti osaa vuoden 2007 EM-kilpailuiden karsintoihin.
Romiskot
Romiskot eli aselinnut (Anhimidae) on heimo sorsalintujen lahkossa. Romiskoita tunnetaan vain kolme lajia, jotka ovat Etelä-Amerikassa eläviä kosteikkolintuja. Romiskot eivät ui, mutta kulkevat räpylävarpaillaan kelluvilla kasveilla.
Rubén de la Red
Maajoukkueura
Ensimmäisen kutsunsa tuolloin Luis Aragonésin valmentamaan Espanjan maajoukkueeseen De la Red sai maaliskuussa 2008, kun Espanja kohtasi harjoitusottelussa Italian. Hänet valittiin maajoukkueen kokoonpanoon myös kesän 2008 EM-kilpailuihin, jossa Espanja voitti mestaruuden. Ensiesiintymisensä maajoukkueessa De la Red teki kilpailuihin valmistaneessa harjoitusottelussa Perua vastaan 31. toukokuuta 2008. Hän oli avauskokoonpanossa EM-kilpailuiden alkulohkon päätösottelussa Kreikkaa vastaan, ja teki ottelussa maajoukkueuransa ensimmäisen maalin. EM-turnauksen jälkeen aloittanut maajoukkueen uusi valmentaja Vicente del Bosque valitsi De la Redin ensimmäiseen kokoonpanoonsa, mutta hän ei ehtinyt pelata enempää maaotteluita ennen lokakuussa 2008 ilmenneitä sydänvaivojaan.
Sinikka Sokka
Teatterissa
Sokka on ollut monena vuonna mukana UIT:n revyissä, ensimmäisen kerran vuonna 1996. Hän on näytellyt myös Turun kaupunginteatterissa, Lilla Teaternissa, Svenska Teaternissa, Vaasan kaupunginteatterissa, Tampereen teatterissa, Espoon Kaupunginteatterissa, Komediateatteri Arenassa, Teatteri Gorgossa, Musiikkiteatteri Palatsissa, Lahden kaupunginteatterissa sekä useissa kesäteattereissa. Sokka esiintyi 2012 Tampereen Työväen Teatterin Liz-musikaalissa, jossa hän esitti vanhaa Elizabeth Tayloria.
Romiskot
Romiskojen paikka tieteellisessä järjestelmässä on ollut kiistanalainen. Aikaisemmin ne käsitettiin kurkien ja haikaralintujen sukulaisiksi, mutta nykyisin niiden katsotaan kuuluvan sorsalintuihin. Romiskojen luurangossa on havaittavissa eräitä hyvin vanhanaikaisia piirteitä; niiltä esim. puuttuvat kylkiluiden liistakkeet, jollaiset kaikilla muilla nykyisin elävillä linnuilla on.
Sinikka Sokka
Televisiossa
Sokka on tehnyt lukuisia tv-rooleja. Sokka näytteli Matleenaa Anja-Maija Leppäsen ohjaamassa sarjassa Matleena ja päärynäpuu, jota tehtiin vuosina 1970–1974. Larin Paraskesta kertovassa tv-elokuvassa Sokka näytteli nuorta Paraskea. Eeva-Kaarina Volanen oli vanha Paraske ja Sokan tytär Emilia lapsi. Vuonna 1989 Yle esitti Sulevi Peltolan ohjaaman sketsisarjan Tytöt, jonka rooleissa olivat Sokan lisäksi Riitta Havukainen ja Ulla Tapaninen. 1990-luvulla Sokka on näytellyt muun muassa draamasarjassa Vuoroin vieraissa.
Rubén de la Red
Valmentajaura
Odottaessaan ratkaisua pelaajauransa jatkosta De la Red suoritti UEFA Pro Licence -valmentajalisenssiin oikeuttavat Espanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton valmentajakurssit ja hankki myös urheilutoimenjohtajan pätevyyden. Hän purki vuoteen 2012 ulottuneen pelaajasopimuksensa Real Madridin kanssa marraskuussa 2010 ja siirtyi valmennustehtäviin seuran sisällä.
Romiskot
Romiskot ovat suuria, melkein joutsenen kokoisia lintuja, pää ja nokka pieni, kanalintujen nokkaa muistuttava, kaula ja siivet pitkät, pyrstö lyhyt, sääret osaksi höyhenettömät, jalat voimakkaat, jokseenkin pitkävarpaiset ja vahvakyntiset. Siivissä on kaksi kynttä ja varsinkin ranteen kohdalla oleva etumainen peukalonkynsi on suuri. Ihon alla on ilman täyttämä solukko, joka ulottuu varpaisiin saakka ja narskuu sitä puristettaessa.
Sinikka Sokka
Televisiossa
Sokka on esiintynyt Salatut elämät -sarjassa ja vieraillut myös Käenpesä-sarjassa. Sokka tunnetaan myös sarjasta Samaa sukua, eri maata, jossa hän näytteli Marja-Liisa Kilappaa. Yhtenä päätöistään hän pitää televisioon Pikku Kakkoselle esittämiään Grimmin satuja. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 35 osaa. Sinikka Sokka toimii Jimin Laiva-sarjan kertojana. Syksyllä 2014 Sokka kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella.
Sokka on tehnyt myös äänirooleja. Niitä on ollut muun muassa Disney-elokuvissa Herkules, Maija Poppanen ja Pocahontas II, Foxin Anastasiassa ja Robotsissa  sekä Dreamworksin Kung Fu Panda 2:ssa.
Rubén de la Red
Valmentajaura
Tammikuussa 2011 De la Red aloitti työskentelyn Real Madridin Juvenil A -juniorijoukkueessa Tristán Celadorin apulaisvalmentajana. Kaudesta 2012–2013 alkaen hän toimi nousujohteisesti Cadete B:n, Cadete A:n ja Juvenil B:n päävalmentajana. Cadete on alle 16- ja Juvenil alle 19-vuotiaiden ikäluokka. Kaudella 2014–2015 De la Redin Juvenil B voitti oman sarjansa mestaruuden. Hän ei kuitenkaan jatkanut joukkueen valmentajana kaudella 2015–2016, ja hänet korvasi Santiago Solari.
Saavutukset
Seurajoukkue
Torey Hayden
Hayden on kirjoittanut useita kirjoja opettamistaan lapsista, joilla oli ongelmia. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat One Child (1980) ja sen jatko-osa The Tiger’s Child (1995). Teokset on julkaistu suomeksi nimellä Tiikerin lapsi vuonna 1996.
Hayden muutti Walesiin Yhdysvalloista vuonna 1980 ja Skotlantiin vuoden 1992 loppupuolella. Hayden meni naimisiin skotlantilaisen miehen kanssa ja heille syntyi tytär Sheena. Myöhemmin avioliitto päättyi eroon ja siitä lähtien Hayden on asunut yksin.
Rubén de la Red
Tilastot
Muut-sarakkeen ottelut:
Torey Hayden
Ura
Hayden valmistui vuonna 1973 biologian ja kemian kandidaatiksi Whitman Collegesta, erityisopettajaksi vuonna 1975 Montanan osavaltionyliopistosta, ja vuonna 1979 hän ryhtyi opiskelemaan Minnesotan yliopistossa psykologianopettajan ja erityisopettajan tohtoritutkintoa, joka jäi kesken.
Nykyään Hayden työskentelee kärsivien aikuisten ja lasten parissa NSPCC:n Childlinen, the Samaritans-järjestön sekä the Citizens’ Advice Bureaun kautta.
Juno-ranta
Juno-ranta eli Juno Beach oli yksi viidestä liittoutuneiden maihinnousurannasta Natsi-Saksan miehittämään Ranskaan suuntautuneessa Operaatio Neptunuksessa. Maihinnoususta vastuu oli Kanadan maavoimilla. Kanadan kuninkaallinen laivasto ja Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat toimivat kuljetus-, miinanraivaus- ja tulitukitehtävissä.
Rantaa puolusti Saksan 716. jalkaväkidivisioonan kaksi pataljoonaa ja Caenin lähellä reservissä ollut 21. panssaridivisioona.
Force J:n lähestyessä rannikkoa HMS Belfast ja HMS Diadem aloittivat tulituksen klo 5:52 tuhoten vihollisen patterin Beny-sur-Merissä.
Irmeli Kaunisto
Kirsti Irmeli Kaunisto (o.s. Pinomäki, s. 1950) on suomalainen taidemaalari.
Kaunisto tunnetaan palettiveitsellä tehdyistä maalauksistaan. Hän aloitti kuitenkin akvarellistina. Kaunisto opiskeli Oriveden Opistossa Nandor Mikolan johdolla sekä Kankaanpään taidekoulussa Liisa Juhantalon ja Kauko Räikkeen johdolla vuodesta 1968 vuoteen 1970. Hänet on palkittu taiteellisesta työstään sekä Suomessa että Ranskassa.
Kaunisto valmistui kuvaamataidon ohjaajaksi vuonna 1970. Samana vuonna hän sai 3. palkinnon Osuuspankin kansallisessa setelinsuunnittelukilpailussa. Kaunisto voitti Ylöjärven seurakuntakeskuksen alttarityön suunnittelukilpailun vuonna 1981. Hänen töitään on esillä julkisissa tiloissa, kuten Ylöjärven kaupungintalossa ja Aito Säästöpankin Kauppakadun-konttorissa Tampereella.
Kaunisto asuu Ylöjärvellä ja maalaa Ranskan Aveyronissa. Hänen puolisonsa on laulaja Pasi Kaunisto.
Bernhardinkoira
Bernhardinkoira on sveitsiläinen vuoristokoira, josta on olemassa sekä pitkä- että lyhytkarvainen muunnos. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 2. SKL:n rekisteröintiarkiston mukaan ensimmäiset bernhardilaiset tulivat Suomeen vuonna 1886.
Menestyksekkäin hengenpelastuskoira oli bernhardilainen nimeltä Barry. Se pelasti ainakin 40 ihmistä.
Ulkonäkö
Bernhardinkoiralla on leveä kallo ja suuret leuat. Sen alahuuli roikkuu, joten se kuolaa melko paljon. Sillä on vankkaluustoiset raajat, ja siksi pennun ruokavalio vaatii tarkkuutta. Bernhardinkoira on hyvin massiivinen ja voimakas rotu.
Kulttuurissa
Rotu on tuttu ihmisille Beethoven -elokuvista, jossa on pitkäkarvainen bernhardinkoira sekä monista piirroselokuvista, joissa se on kuvattu hengenpelastuskoirana, esimerkkinä Mikin, Akun ja Pluton tähdittämä Alpine Climbers (1936).
Charles-François Daubigny
thumb|right|250px|Charles-François Daubigny.
Charles-François Daubigny (15. helmikuuta 1817 Pariisi – 19. helmikuuta 1878 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja yksi Barbizonin koulun johtavista taiteilijoista sekä impressionismin merkittävimmistä edeltäjistä.
Daubigny sai oppia maalaamiseen isältään ja sedältään, ja maalasi aluksi perinteiseen tyyliin. Asetuttuaan Barbizonin kylään lähelle Fontainebleaun metsää hän alkoi työskennellä luonnossa ateljeen sijaan. Myöhemmin hän muutti avoveneen pikkuateljeeksi ja purjehti sillä Seine- ja Oise-jokea maalausretkillään.
Kauko Tuomala
Alikersantti, tykkiryhmänjohtaja Tuomala tuhosi 8 panssarivaunua, 2 rynnäkkötykkiä ja 4 vetotraktoria 26. kesäkuuta 1944 ennen kuin kaatui tykkinsä tuhoutuessa Katjuša-raketinheittimen osumasta. Tämän johdosta hän ei saanut selvin numeroin ansaitsemaansa panssarintuhoojan merkkiä, vaikka asiaa harkittiin pitkään. Sen sijaan hänet nimitettiin postuumisti Mannerheim-ristin ritariksi numero 134 seuraavana päivänä kenraali Aaro Pajarin esityksestä. Tuomala oli ylennetty alikersantiksi 15. kesäkuuta 1941. Siviiliammatiltaan hän oli maataloustyöntekijä.
Kirjailija Mauri Sariola piirtää hänestä kuvan kirjassaan Aamu Heinjoen tiellä (1966), jossa Tuomala esiintyy nimellä Tuomo Tupala. Tarinan kokijahahmo vänrikki Simo Soukiala on eräs Sariolan omaelämäkerrallisia sivupersoonia. Samoin tykkikomppanian päällikkö kapteeni Pyykkö esiintyy nimellä Pöykkö ja joukkueenjohtaja ylikersantti Mäkilä nimellä Säkiä. Sariolan kirjaansa sijoittama kenraali Pajarin taistelun jälkeen pitämä muistopuhe, jonka lopussa hän ilmoittaa esittävänsä kaatuneelle ampujalle ritarinarvoa, on paikalla olleiden veteraanien kertoman mukaan nimiä vaille autenttinen.
Marcela Serrano
Marcela Serrano (s. Santiago 1951) on chileläinen kirjailija. Hän opiskeli kuvataidetta Chilen katolisessa yliopistossa ja vietti välillä pitkän ajan Meksikossa.
Kauko Tuomala
Samoin kirjassaan Näin tekivät ritarit (1969) Sariola kirjoittaa tarinan Kauko Tuomalan viimeisestä taistelusta luvussa "Loppuun asti". Myös Humppilan kunta muistaa Tuomaalaa säännöllisesti.
Veteraanijärjestöt ovat elokuussa 2008 pystyttäneet Kauko Tuomalan muistoristin Karjalankannakselle Heinjoen tien risteyksestä etelään, Revonkylän lohkolle.
Booty (kappale)
Booty on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Jennifer Lopezin kappale hänen kahdeksannelta, A.K.A.-studioalbumilta. Kappaleen sanoittivat ja tuottivat Cory Rooney, Lopez, sekä Benny Medina, vastaavien sanoittajien ollessa Chris Brown, Asia Bryant, Pitbull, Diplo, Lewis D. Gittus, Tedra Renee Wilson, ja Danny Omerhodic. "Booty" sisältää samanlaisuuksia Diplo & Swickin kappaleen "Dat a Freak" kanssa, ja sillä vierailee Lopezin pitkäaikainen yhteistyökumppani Pitbull. "Booty" julkaistiin albumin kolmantena singlenä syyskuussa 2014.
Alun perin kappaleen nimi oli "Big Booty". Kappale on kategorialtaan dance-kappale Lähi-idän musiikkivaikutteilla.
Luettelo frankkien kuninkaista
Luettelo frankkien kuninkaista:
Merovingit
Klodvigin kuoleman jälkeen valtakunta jaettiin neljään osaan.
Klotar I valtasi muut kuningaskunnat veljiensä kuoltua.
Hänen kuoltuaan valtakunta jaettiin Neustriaan (lännessä), Burgundiin ja Austrasiaan (idässä).
Karolingit
Karolingit olivat aluksi Neustrian kuninkaiden major domuksia, kunnes Pipin Pieni valittiin frankkien kuninkaaksi vuonna 751.
Frankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan Ludvigin poikien kesken.
Minna-Maaria Lax
Minna-Maaria Lax, oikea nimi Markku-Pekka Minna-Maaria Antikainen (s. 1963), on suomalainen taitoluistelija, siviiliammatiltaan maatilanisäntä ja hankeneuvoja Siilinjärveltä. Hän on voittanut pronssia vuonna 2017 aikuisluistelijoiden epävirallisissa MM-kilpailuissa Saksan Oberstdorfissa. Hän ei kuitenkaan saanut hakea palkintoaan, koska oli pukeutunut hameeseen.
Lax aloitti luistelun perheen hajottua vuonna 2006. Häntä on valmentanut vuodesta 2014 Suomen-mestaruuden taitoluistelussa voittanut Elise Luovula.
Lax on valittu vuonna 2017 vuoden eteläkarjalaiseksi maaseututoimijaksi. Hän on toiminut Suomen transvestiittiyhdistys Dreamwear Club DWC ry:n puheenjohtajana vuosina 2009–2015.
Kaatuminen taitoluistelun EM-kisojen avajaisissa
Antikainen esiintyi taitoluistelun EM-kisojen avajaisissa Espoossa 25. tammikuuta 2023. Hän kaatui esityksessä jännittämisen vuoksi.
Esitys sai suurta huomiota kun Twitteriin postatut videot avajaisista saivat kymmeniä miljoonia katselukertoja. Yhdysvaltalainen edustajainhuoneen poliitikko Dan Crenshaw epäili lausunńossaan "Suomen trollaavan koko woke-maailmaa" laittamalla 59-vuotiaan farmarin naisten vaatteissa esiintymään luistelukisoissa.
Desinfiointi
thumb|Joseph Lister, desinfioinnin keksijä. Desinfiointi on menetelmä, jossa mikrobeja tuhotaan elottomasta materiaalista kemiallisilla menetelmillä tartunnan estämiseksi. Desinfioinnin kohteena ovatkin mm. laitteet ja koneet, kirurgiset välineet sekä talousvesi.
Kolme tärkeintä lämpödesinfiointitapaa ovat pastörointi, keittäminen ja desinfiointilaitteen käyttö.
Kun mikrobeja tuhotaan ihmisen tai eläimen iholta, puhutaan antiseptiikasta.
Historia
1800-luvulla oli vielä hyvin tavallista, että useat leikkauspotilaat kuolivat saamiinsa tulehduksiin leikkauksen jälkeen. Louis Pasteurin bakteereja koskevaan työhön nojautuen englantilainen kirurgi Joseph Lister epäili, että tulehdusten syynä olivat ilmassa leijuneet bakteerit. 1860-luvulla hän alkoi käsitellä sekä leikkaussalin että instrumenttinsa fenolin vesiliuoksella, eli lysolilla ennen operaatiota. Tämän seurauksena potilaiden kuolleisuus laski yli puoleen ja osoitti Listerin teorian olleen oikea. Listeriä pidetään tästä syystä desinfioinnin keksijänä.
Office National des Médias Audiovisuels
Office National des Médias Audiovisuels (ONAMA) on Tšadin kansallinen yleisradioyhtiö.
Stephen Portman
Portman opiskeli pianonsoittoa Roomassa Santa Cecilian akatemiassa 1956–1957 ja New Yorkissa Juilliardin musiikkikoulussa 1957–1959 sekä orkesterinjohtoa Mannesin konservatoriossa. Sibelius-Akatemiassa hän opiskeli vuosina 1962–1964 orkesterinjohtoa Jussi Jalaksen johdolla ja kuoronjohtoa Harald Andersénin johdolla.Työskenneltyään Hämeenlinnassa ja Jyväskylässä hän toimi Suomen Kansallisoopperan kapellimestarina 1969–1970 ja Oulun kaupunginorkesterin kapellimestarina 1969–1974. Sen jälkeen hän siirtyi Göteborgiin ja Clevelandiin.
Office National des Médias Audiovisuels
Yleisradiotoiminta alkoi Tšadissa Ranskan siirtomaa-aikana vuonna 1955. Fort-Lamyssa (nykyisessä N’Djamenassa) toiminut Radio Tchad välitti Ranskan Keski-Afrikan ohjelmaa Brazzavillestä. Tšadin itsenäistymisen jälkeen perustettu Radiodiffusion Nationale Tchadienne (RNT) toimi maan hallitusten äänitorvena. Vuonna 1972 se sai nimen Voix de l’Unité et du Progrès ja vuonna 1974 nimen Voix de la Révolution Culturelle Tchadienne.
Asema sai vuonna 1972 uuden 100 kilowatin lyhytaaltolähettimen, jonka ansiosta lähetyksiä voitiin kuunnella koko maassa. Samana vuonna radiovastaanottimia oli maassa 70 000, kun vuonna 1960 luku oli ollut 6 000. Asema vaurioitui kahdesti Tšadin sisällissodassa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. 1980-luvun puolivälissä Radiodiffusion Nationale Tchadiennella oli 20 kilowatin keskiaalto-, 100 kilowatin lyhytaalto- ja ULA-lähetin N’Djamenassa sekä 5 kilowatin lyhytaaltolähetin paikallisasemalla Moundoussa. Maan kapinallisilla oli Libyasta käsin vuoteen 1988 saakka toiminut asema Radio Bardai. Arviot radiovastaanottimien määrästä liikkuivat 1980-luvun lopulla 100 000:n ja miljoonan välillä. Televisiolähetykset alkoivat Ranskan tuella vuonna 1987.
Radiodiffusion Nationale Tchadienne ja vuonna 1990 toimintansa aloittanut Télé Tchad yhdistettiin vuonna 2006 Office National de Radiodiffusion et Télévision du Tchad (ONRTV) -nimiseksi valtion laitokseksi. Sillä oli vuonna 2015 yksi kansallinen radiokanava, joka lähetti ohjelmia ranskaksi, arabiaksi ja kahdeksalla paikallisella kielellä. N’Djamenassa oli etupäässä nuorisolle ja naisille ohjelmansa suuntaava ULA-asema ja Abéchéssa, Faya-Largeaussa, Moundoussa ja Sarhissa alueelliset ULA-asemat. Vuonna 1984 hankittu ja vuonna 2004 uudistettu lyhytaaltolähetin oli viimeksi käytössä vaalien alla vuonna 2016. Televisio-ohjelmia välitettiin ranskaksi ja arabiaksi, mutta niitä oli mahdollista seurata lähinnä N’Djamenassa ja muissa kaupungeissa.
ONRTV lakkautettiin talousvaikeuksien takia vuonna 2016 ja seuraavana vuonna sen tilalle perustettiin Direction Générale de Radiodiffusion et de Télévision du Tchad (DGRTV). Joulukuussa 2018 maan parlamentti hyväksyi lain uuden organisaation perustamisesta, jonka nimeksi tuli Office National des Médias Audiovisuels eli ONAMA. Yhtiön radio- ja TV-ohjelmia voi seurata myös Internetissä.
D.C. United
D.C. United on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Major League Soccer -liigassa. Se pelaa kotiottelunsa Audi Fieldillä Washingtonissa. Seura kuuluu MLS:n itäiseen konferenssiin.
Seura perustettiin vuonna 1995 ja se oli yksi MLS:n kymmenestä perustajajäsenestä. Seura on voittanut MLS:n mestaruuden (MLS Cup) neljä kertaa, vuosina 1996, 1997, 1999 ja 2004. Lisäksi se on ollut kerran finaalin häviävänä osapuolena; vuonna 1998 Chicago Fire vei MLS Cupin mestaruuden maalein 2–0. United on voittanut myös kolmesti Lamar Hunt US Open Cupin mestaruuden, vuosina 1996, 2008 ja 2013, ja neljästi MLS Supporters’ Shieldin (liigan runkosarjan voittaja), vuosina 1997, 1999, 2006 ja 2007. Seura on hankkinut menestystä myös CONCACAFin järjestämissä turnauksissa: se voitti vuonna 1998 CONCACAF Champions’ Cupin ja Copa Interamericanan.
D.C. Unitedin pääkilpailijana pidetään Red Bull New Yorkia (aiemmin MetroStars). Seurat ovat kilpailleet vuodesta 2002 lähtien Atlantic Cupin voitosta: palkinnon voittaa vuosittain se seura, joka on saanut enemmän pisteitä seurojen keskinäisissä otteluista runkosarjassa.
D.C. United pelasi 22 kauden ajan kotiottelunsa Robert F. Kennedy Memorial Stadiumilla. Heinäkuussa 2018 se siirtyi uudelle erityisesti jalkapalloa varten suunnitellulle (soccer-specific stadium) Audi Fieldille, jolla on noin 20 000 katsojapaikkaa. Stadion sijaitsee lounais-Washingtonissa kahden kilometrin päässä National Mallista.
Purkaminen
Purkaminen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Viktor Schreckengost
pienoiskuva|Viktor Schreckengost vastaanottamassa National Medal of Arts:a 2006.Viktor Schreckengost (26. kesäkuuta 1906 Sebring, Ohio – 26. tammikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen taiteilija ja merkittävä huonekalusuunnittelija. Hänelle myönnettiin National Medal of Arts vuonna 2006.
Myriam Anissimov
thumb|Myriam Anissimov Myriam Anissimov (s. 1943) on ranskalainen toimittaja ja kirjailija.
Anissimov syntyi 1943 pakolaisleirillä Sierressä Sveitsissä Hänen vanhempansa olivat puolanjuutalaisia pakolaisia, jotka pakenivat Sveitsiin ja sitten Ranskaan Lyoniin, jonne he asettuivat asumaan. Koko hänen perheensä tuhoutui keskitysleirillä. Anissimov opiskeli Lyonissa valokuvausta. Hän levytti Patrick Modianon teksteihin perustuvia lauluja, mutta ei jatkanut laulajanuralla. Hänen esikoisteoksen on Comment va Rachel ?, ja kirjailijanuran ohella hän työskentelee toimittajana. Hän on kirjoittanut Géo-lehteen ja Le Monde de la musiqueen ja ollut tekemässä lehteä Actuel. Hän on avustanut lisäksi useiden ranskalaisten lehtien kirjallisuusosastoja.
Anissimov tekee yhteistyötä Steven Spielbergin järjestössä Fondation des survivants de la Shoah. Hän on kirjoittanut alkusanat Irène Némirovskyn teoksen Ranskalainen sarja (Suite française, 2004) alkusanat, jotka sisältyvät myös teoksen suomennokseen.
Ron Eldard
Ronald Jason ”Ron” Eldard (s. 20. helmikuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi seitsemästä lapsesta toiseksi nuorimpana Long Islandilla, New Yorkissa. Varhaista menestystä tuleva näyttelijä sai osakseen nyrkkeilijänä.
Eldard teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1989. Hän on sittemmin esiintynyt muun muassa elokuvissa Kun aseet vaikenevat (1998) ja Aavelaiva (2002).
Populismi
thumb|400px|Populismi pyrkii vetoamaan tavalliseen kansaan. Giuseppe Pellizzan maalaus Il Quarto Stato (Neljäs valtiomahti), 1901. Populismi (latinan sanasta populus, ’kansa’) on politiikan tyyli tai löyhä poliittinen ideologia, jonka mukaan politiikan pitäisi olla "kansan tahdon" ilmausta. Populistit korostavat yhteiskunnan jakoa tavalliseen kansaan ja eliittiin. Populistit tavoittelevat kansansuosiota usein kansankiihotuksellisin keinoin.
Populismilla on monia ilmenemismuotoja. Se voi olla arvoiltaan ja talouspainotuksiltaan oikeistolaista tai vasemmistolaista. Populismi on nähty yhtäältä demokratian tarpeellisena korjausliikkeenä ja toisaalta uhkana demokratialle.
Populistiset liikkeet ovat monissa maissa kasvattaneet suosiotaan 2000-luvulla. Niiden vahvistumiseen on esitetty useita syitä, kuten poliitikkojen vieraantuminen kansasta sekä useat suuret yhteiskunnalliset ja taloudelliset muutokset, jotka monet kansalaiset kokevat uhkaaviksi.
Määritelmiä
thumb|upright|[[Occupy Wall Street -liike on esimerkki populistisesta sosiaalisesta liikkeestä. Sen retoriikassa vastakkain olivat "99 prosenttia" (kansa) ja "yksi prosentti" (eliitti).]] Populismi määritellään nykyisin löyhäksi poliittiseksi ideologiaksi, joka ei tarjoa kokonaista maailmankuvaa, vaan keskittyy kuvaamaan kansan ja eliitin välistä suhdetta. Erään suositun populismin "minimimääritelmän" laati tutkija Cas Mudden vuonna 2012: “Populismi on ohutsisältöinen ideologia, joka väittää, että yhteiskunta on perimmiltään jakautunut kahteen homogeeniseen ja antagonistiseen ryhmään, puhtoiseen kansaan ja korruptoituneeseen eliittiin, ja jonka mukaan politiikan pitäisi olla kansan yleistahdon ilmausta.”
Peter Wilesin määritelmän mukaan populismia on jokainen uskonkappale tai liike, joka perustuu seuraavalle pääpremissille: "Hyve asuu yksinkertaisissa, tavallisissa ihmisissä, joita kansasta on valtaosa, ja heidän kollektiivisissa traditioissaan."
Cambridge Dictionaryn mukaan populismi on poliittisia ajatuksia ja toimintaa, joiden tarkoitus on saada tavallisen kansan tuki antamalla kansalle se, mitä se haluaa.
Oxford Advanced Learner’s -tietosanakirjan mukaan populismi on politiikan laji, joka väittää edustavansa tavallisten ihmisten mielipiteitä ja toiveita.
Tyypillisiä piirteitä
Populismi on luonteeltaan protestiliike, johon kuuluu vastakkainasettelua. Populismissa suhtaudutaan yleensä hyvin arvostelevasti eliittiin ja korostetaan tavallisen ihmisen näkemysten arvoa. Monet populistit vastustavat poliittisia, taloudellisia ja kulttuurisia eliittejä, herroja, maahanmuuttoa, monikulttuurisuutta, suvaitsevaisuutta, byrokratiaa, teknokratiaa, isoa rahaa, suuryrityksiä ja EU:ta. Populistit suosivat esimerkiksi syntyperäisiä kansalaisia, talouden vahvaa kansallista valvontaa, suoraa demokratiaa ja kansalaisyhteiskuntaa. Populismi yhdistelee poliittiseen ohjelmaansa aineksia sekä vasemmistosta että oikeistosta. Vaikka populistit vastustavat suuryritysten ja talouselämän valtaa, he suhtautuvat usein myös vihamielisesti perinteiseen työväenliikkeeseen ja vasemmistopuolueisiin.
WSOY:n Sivistyssanakirjan mukaan populismi tavoittelee laajaa kannatusta tarttuvilla iskulauseilla, vaatimalla asioita, joita enemmistö haluaisi, kehumalla ”todellista kansaa” ja pilkkaamalla räikeästi poliittisia vastustajiaan. WSOY:n Facta-tietosanakirjan mukaan populismin toimintamalli perustuu suosion tavoitteluun helposti omaksuttavien ja ei-tieteellisten, usein tunneperäisten ja asioita yksinkertaistavien tunnusten avulla.
Suomalainen populistipoliitikko Timo Soini pitää populismia aatteena, joka korostaa demokratiaa ja ihmisarvoa. Soinin mukaan populismia halveksitaan, koska se on poliittisesti epäkorrektia ja se haastaa valtaa pitävät.