cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hanna Castrén
Castrénin vanhemmat olivat maanviljelijä August Henrik Castrén ja Eufrosyne Khoseström. Castrén kävi tyttökoulun ja Tammisaaren seminaarin. Hän oli vt. kollega Oulussa 1887–1888 ja Uudenkaarlepyyn tyttökoulun johtaja 1888–1891. Hän perusti sisarensa kanssa Tornion käsityökoulun. Castrén kutsuttiin 1881 perustamaan Hankoon yhteiskoulua, jonka johtaja hän oli viisi vuotta. Hän johti viisi vuotta Helsingissä oppilaitosta Privatläroverket för flickor. Hän perusti pieniä juutalaislapsia varten Helsinkiin lähetyskoulun ja perusti 1902 Sörnäisiin suomenkielisen yhteiskoulun (Kallion yhteiskoulu), jonka johtaja hän oli vuoteen 1913. Castrén oli vuonna 1907 Sörnäisten kristillisen kansanopiston perustajia.
Renault Samsung SM7
alt=|pienoiskuva|250x250px|Ensimmäisen sukupolven Renault Samsung SM7. Renault Samsung SM7 on eteläkorealaisen Renault Samsung Motorsin vuodesta 2007 valmistama ylellinen sedan. Se perustuu Nissan Teana -malliin. pienoiskuva|Toisen sukupolven Renault Samsung SM7.
Reinheitsgebot
thumb|Postimerkki, joka juhlistaa Reinheitsgebotin historiaa. Reinheitsgebot (suoraan käännettynä "puhtausmääräys"), oluen puhtauslaki, on Baijerissa, Ingolstadtissa 23. huhtikuuta 1516 annettu määräys oluen valmistuksesta ja myynnistä.
Alkuperäinen laki ei myöskään mainitse hiivaa. Vasta 1800-luvulla Louis Pasteur keksi mikro-organismien roolin käymisprosessissa - siksi hiivan ei tiedetty olevan oluen ainesosa. Oluenpanijat yleensä ottivat edellisen oluterän sakkaa ja lisäsivät sitä seuraavaan siirtäen samalla käymiseen tarvittavat mikro-organismit. Jos sakkaa ei ollut saatavilla, he laittoivat sammiot avoimeen tilaan, jossa villihiivat ja muut ilmassa olevat mikrobit siirtyvät vierteeseen aloittaen käymisen (vrt. lambic).
Humalaa käytettiin oluessa ennen kaikkea säilöntäaineena. Reinheitsgebotin tarkoituksena oli estää muiden huonompien säilöntämenetelmien käyttäminen. Näitä ainesosia kuten sieniä, suomyrttiä, nokkosta käytettiin ennen humalan "keksimistä".
Saksalaiset panimot ovat hyvin ylpeitä puhtauslaista ja monet (jopa puhtauslain kieltämiä vehnäoluita panevat) väittävät yhä käyttävänsä sitä. Tämä on kuitenkin enemmän mainontaa kuin todellisuutta.
Nykyään EU:n lait sallivat Reinheitsgebotin ainesosien lisäksi kaikkien elintarvikkeiden, joita saa käyttää ruokana, käyttämisen oluessa. Useimmat saksalaiset panimot kuitenkin vapaaehtoisesti noudattavat puhtauslakia, käyttäen tätä myötämielisyyttä hyvänä markkinointimenetelmänä. Ennen EU-lakien tuloa myös Kreikassa käytettiin Reinheitsgebotia 1800-luvun alkupuolelta lähtien, koska maan ensimmäisen kuninkaan Otton (alun perin baijerilainen prinssi) asettama laki oli yhä voimassa.
Kritiikkiä
Puhtauslaki on saanut kritiikkiä ja sen suojelevuutta on pidetty esteenä erilaisten oluttyyppien kehittymiselle Saksassa. Saksassa onkin kehitetty vain muutamia alueellisia erikoisuuksia kuten Düsseldorfin altbier ja Kölnin kölsch.
Saksojen yhdistyessä 1990 Saksan demokraattisen tasavallan puolella sijainnutta Klosterbrauerei Neuzellea kiellettiin käyttämästä nimitystä olut perinteisestä mustasta oluestaan, tuotteesta joka on luultavasti vanhempi kuin puhtauslaki itse.
Kriitikkojen mielestä saksalaisten panimoiden mainostus on harhaanjohtavaa, sillä Saksassa ei valmisteta mitään olutta vuoden 1516 lain mukaan. Lakihan ei tunne hiivaa, lisäksi se mainitsee ohran, muttei ohramallasta. Panimot voivat myös käsitellä käyttämäänsä vettä kemikaaleilla, samaten ohrankasvatuksessa käytetään paljon erilaisia kasvinsuojeluaineita, joten olut ei ole tässä mielessä "puhdasta". Reinheitsgebot ei myöskään itsessään ole tae hyvästä oluesta.
Puhtauslaissa yksi oluen ainesosa on panimovesi. Itse panimovettä laki ei määrittele, joten historian aikana panimoveden on väitetty olevan milloin mitäkin. Käytännössä panimoveden avulla mitä tahansa kemikaaleja tai mausteita on voitu uuttaa oluen sekaan.
Eero Vottonen
Eero Vottonen (s. 17. joulukuuta 1983 Tampere) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2012 ja edusti Suomea kansainvälisessä Bocuse d’Or -kokkikilpailussa vuosina 2016–2017 sijoittuen kuudennelle sijalle. Hän voitti kultaa Maailman keittiömestariliiton Global Chef Challenge -kilpailussa vuonna 2016. Suomalaiset kokit ja keittiömestarit valitsivat hänet vuoden 2017 Kokkien kokiksi. Hän kuuluu Suomen kokkimaajoukkueeseen.
Loppuvuodesta 2017 hän toimii Hans Välimäen johtaman helsinkiläisen ravintola Palacen keittiömestarina.
Hän on työskennellyt aiemmin esimerkiksi ravintola La Cocinassa, Lasipalatsissa, Michelin-palkituissa ravintoloissa Chez Dominique, Luomo, G.W. Sundmans ja Olo. Hän on osallistunut lentoyhtiö Finnairin liikemiesluokan vuoden 2017 ruokalistan suunnitteluun ja yhdessä HKScanin kanssa kehittänyt oman myyntiin päätyneen makkaran.
Ennen omaa edustustaan Vottonen valmensi Suomen vuosien 2013–2015 Bocuse d’Or -edustaja Matti Jämséniä.
Accuracy International AWM
Accuracy International AWM (Arctic Warfare Magnum) on brittiläinen pulttilukkoinen tarkkuuskivääri, jonka suunnittelija ja valmistaja on Accuracy International. Aseeseen sopii kahden kaliiperin patruunoita: .300 Winchester Magnum ja .338 Lapua Magnum. AWM kuuluu Accuracy Internationalin Arctic Warfare -malliperheeseen. Ase on monien erikoisjoukkojen käytössä.
Marokon frangi
thumb|Kymmenen frangin seteli vuodelta 1943. Marokon frangi oli Marokon rahayksikkö ennen Marokon dirhamin käyttöön ottoa vuonna 1961. Se jakautui sataan centimeen.
Marokon frangin laski liikkeelle vuonna 1906 perustettu Marokon valtionpankki. Se korvasi paikalliset pesetat ja rialit virallisena rahayksikkönä vuonna 1920. Ranskan Marokossa käytettiin vuoteen 1922 saakka myös ranskalaisia kolikoita ja algerialaisia seteleitä. Espanjan Marokossa oli käytössä Espanjan peseta. Tangerissa maksuvälineinä toimivat molempien maiden rahat.
Marokon frangi oli vuoden 1958 loppuun saakka saman arvoinen kuin Ranskan frangi. Vuonna 1956 siitä tuli itsenäisen Marokon virallinen rahayksikkö. Espanjan pesetat vaihdettiin frangeiksi suhteessa 1:10. Vuonna 1959 Marokon frangi devalvoitiin 20 prosentilla, keskuspankki sai nimen Marokon pankki ja uudeksi rahayksiköksi määrättiin dirhami. Samana vuonna Marokko irrottautui käytännössä frangialueesta.
Verkkopallokala
Verkkopallokala (Arothron reticularis) on pallokalalaji, jota näkee joskus suurissa meriakvaarioissa.
Marokon frangi
Dirhami otettiin käyttöön vuoden 1961 alussa. Sen arvoksi määrättiin sata Marokon frangia. Frangi toimi sen jälkeen dirhamin sadasosan nimityksenä, kunnes se myöhemmin korvattiin centimellä.
Verkkopallokala
Koko ja ulkonäkö
Verkkopallokala kasvaa 45 cm pitkäksi. Sen vartalossa on tummanharmaalla pohjalla vaaleanharmaa verkkokuvio.
Alkuperä
Verkkopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta.
Vesiolot ja ravinto
Verkkopallokala syö koralleja, nilviäisiä ja muita selkärangattomia. Sopiva lämpötila on 25-28 astetta.
Pallisersaaret
Pallisersaaret ovat ryhmä koralliatolleja Tuamotun saariryhmässä, Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. James Cook löysi atollit huhtikuussa 1774 ja nimesi ne amiraali Hugh Palliserin mukaan. Ryhmän saaria ovat muun muassa Apataki, Arutua, Kaukura, Mataiva ja Toau.
Abu Ghraib
Abu Ghraib on Irakin Bagdadin maakunnan länsiosassa sijaitseva piirikunta ja kaupunki. Se sijaitsee maanteitse noin 33 kilometriä pääkaupunki Bagdadin keskustasta länteen. Vuonna 2013 Abu Ghraibin piirikunnan asukasluvun arvioitiin olevan viisi prosenttia koko maakunnan väkiluvusta (6 696 596), eli noin 330 000.
Lokakuussa 2014 uutisoitiin ääri-islamistisen Isisin hyökänneen piirikuntaan. Vaikkei Isis olekaan vallannut Bagdadin kaupunkia tai sen maakuntaa, Isisin solujen raportoitiin vuonna 2015 tehneen alueella toistuvasti erilaisia terroristi-iskuja, kuten attentaatteja, kaappauksia ja iskuja tienvarsipommien avulla.
Juustohöylä
thumb|Juustohöylä. Juustohöylä on pieni kotitalouskäyttöön tehty höylä, jolla juustosta saadaan leikatuksi ohuita viipaleita. Nykyaikaisen juustohöylän kehitti vuonna 1925 norjalainen puuseppä Thor Bjørklund.
Kuvaus
thumb|Juustohöylän käyttöä havainnollistava video. Nykyinen juustohöylä koostuu tyypillisesti ohuesta kädensijasta ja lapion muotoisesta päästä: Päässä on halkio, jonka pohjalla on terä.
Erilaisille juustoille on olemassa erilaisia höyliä. Puolilapainen höylä on tarkoitettu pehmeille juustoille, kuten kermajuustoille. Pitkälapaiset höylät on tarkoitettu koville, pitkään kypsytetyille juustoille. Joidenkin juustohöylien päässä on piikit, joiden avulla juustosiivun voi nostaa leivän päälle. Lisäksi on olemassa esimerkiksi raastehöyliä.
Historia
Jonkinlaisia juustohöyliä on saattanut olla yhtä kauan kuin juustoakin. Roomasta on esimerkiksi löytynyt ajanlaskun alun ajan tienoilta peräisin oleva kupariesine, jossa on jäämiä juustosta. Nykyaikaisen juustohöylän kehitti kuitenkin norjalainen huonekalupuuseppä Thor Bjørklund vuonna 1925. Bjørklund halusi kehittää työkalun, jolla kovakin juusto olisi helposti leikattavissa tasapaksuiksi viipaleiksi, mikä oli vaikeaa veistä käyttäen. Työkalun innoittaja oli tavallinen höylä. Juustohöylän valmistus aloitettiin Lillehammerin tehtaalla vuonna 1927. Suomessa juustohöyliä on löytynyt Hackmanin tuotevalikoimasta ainakin vuodesta 1939 lähtien. Bjørklund kuoli vuonna 1975 ja suurin osa nykyisin markkinoilla olevista juustohöylistä pohjautuu hänen keksimälleen alkuperäiselle juustohöylälle.
Ksii Scorpii
Ksii Scorpii (ξ Scorpii/ξ Sco/Xi Scorpii/Xi Sco) on ainakin viisinkertainen tähti Skorpionin tähtikuviossa.
Tähdet ovat jakautuneet kahteen ryhmään, toisessa ovat tähdet ABC ja toisessa DE. Ryhmien väli on 4,67 kaariminuuttia eli 280 kaarisekuntia. A:n ja B:n väli on 0,76 kaarisekuntia eli yli 21 AU, ja kiertoaika 46 vuotta. Ksii Scorpii C on 7,7 kaarisekunnin päässä, kymmenen kertaa väliä A-B kauempana. D:n ja E:n väli on 11,5 kaarisekuntia eli 320 AU. 81 kaarisekunnin päässä oleva tähti Ksii Scorpii F voi liittyä tai olla liittymättä tähän viitostähteen.
Reskanjärvi
Reskanjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Kuusijärvenperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151 metriä mpy.
Hermann Esser
thumb|pysty=0.9|Hermann Esser. Hermann Esser (29. heinäkuuta 1900 Röhmroos, Dachaun piirikunta – 7. helmikuuta 1981 Dietramszell) oli saksalainen poliitikko, toimittaja ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen (NSDAP) varhaisia vaikuttajia. Hän oli 1920-luvun alkupuolella Adolf Hitlerin lähimpiä miehiä mutta ei saavuttanut natsi-Saksassa vaikutusvaltaista asemaa.
Elämä ja ura
Esser oli virkamiehen poika Baijerista. Hän lähti vuonna 1917 vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hän palveli Baijerin kuninkaallisessa tykistössä. Sodan jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa sosiaalidemokraattisen sanomalehden toimittajana. Esser liittyi natsipuolueen edeltäjään Saksan työväenpuolueeseen marraskuussa 1919. Häntä pidettiin yhtenä puolueen parhaista puhujista Hitlerin jälkeen, mutta myös luonteeltaan ja käytökseltään moukkamaisena, halpamaisena ja vastenmielisenä. Esser oli Hitlerin ensimmäisiä tukijoita ja tämän varhaisen sisäpiirin jäsen. Esser oli aiemmin avustanut kapteeni Karl Mayria, joka oli johdattanut myös Hitlerin puolueeseen. Hitler puolusti Esseriä, kun tätä useassa yhteydessä vaadittiin erotettavaksi puolueesta. Esser toimi jonkin aikaa Völkischer Beobachter -lehden päätoimittajana ja oli vuodesta 1923 puolueen propagandajohtaja.
Esser ei osallistunut marraskuun 1923 epäonnistuneen oluttupavallankaappauksen ratkaiseviin tapahtumiin, koska oli oman väittämänsä mukaan sairaana kotonaan. Hän kuitenkin pakeni Itävaltaan, ja palattuaan toukokuussa 1924 Saksaan hän sai kolmen kuukauden vankeustuomion kaappauksen tukemisesta. Esser kuului niihin henkilöihin, jotka Hitler määräsi oman vankeutensa aikana avustamaan Alfred Rosenbergia puolueen johtamisessa. Esser johti vuosina 1924–1925 yhdessä Julius Streicherin kanssa kielletyn natsipuolueen tilapäiseksi seuraajaksi perustettua Suursaksalaista kansanyhteisöä (Großdeutsche Volksgemeinschaft). Esserin ja Streicherin käytös herätti paljon vastustusta varsinkin Baijerin ulkopuolella, ja liike ajautui hajaannukseen, kunnes Hitler palasi vuonna 1925. Erityisesti Gregor Strasser tukijoineen vastusti Esseriä ja piti tämän vaikutusvaltaa Hitleriin haitallisena. Esser toimi uudelleenperustetun NSDAP:n valtakunnallisena propagandajohtajana elokuusta 1925 huhtikuuhun 1926, minkä jälkeen tehtävään tuli Strasser.
Vuosina 1926–1933 Esser oli Illustrierter Beobachter -lehden päätoimittaja. Hän oli edustajana Ylä-Baijerin piiripäivillä (kreistag) vuosina 1928–1932, kaupunginvaltuutettuna ja NSDAP:n valtuustoryhmän johtajana Münchenissä 1929–1933 sekä edustajana Baijerin maapäivillä 1932–1933. Natsien noustua valtaan vuonna 1933 Esseristä tuli Baijerin maapäivien puhemies, Baijerin osavaltiohallituksen salkuton ministeri ja osavaltionkanslian päällikkö, ja lisäksi hänet valittiin maaliskuun 1933 vaaleissa Saksan valtiopäiville. Joulukuusta 1933 alkaen hän oli valtiopäivien varapuhemies. Hän toimi maaliskuusta 1934 maaliskuuhun 1935 Baijerin talousministerinä, mutta Hitler siirsi hänet pois tästä tehtävästä, mahdollisesti hänen yksityiselämänsä skandaalien vuoksi.
Esser oli vuodesta 1936 valtakunnanmatkailuliiton (Reichsfremdenverkehrsverband) johtaja ja vuodesta 1939 kansanvalistus- ja propagandaministeriön matkailuasioiden valtiosihteeri. Hän luki helmikuussa 1945 Hitlerin puheen puolueohjelman julkistamisen 25-vuotisjuhlissa Münchenissä. Toisen maailmansodan jälkeen Esser vangittiin kahdesti, ensin vuonna 1947 ja uudelleen vuonna 1949, jolloin hänet tuomittiin viiden vuoden pakkotyöhön osuudestaan natsiaatteen propagoimisessa.
Hypotalamus-aivolisäke-lisämunuaiskuori -akseli
Hypotalamus–aivolisäke–lisämunuaiskuori-akseli (engl. Hypothalamic–Pituitary–adrenal axis, HPA) tarkoittaa hypotalamuksen, aivolisäkkeen ja lisämunuaiskuoren keskinäisiä palautejärjestelmiä, jotka säätelevät immunijärjestelmän, hedelmällisyyden ja stressivasteen kaltaisia fysiologisia prosesseja.
Toiminta
Hypotalamus erittää kortikotropiinia vapauttavaan CRH-hormonia, joka saa aivolisäkkeen tuottamaan adrenokortikotrooppista ACTH-hormonia). Verenkiertoon päätynyt ACTH-hormoni saa lisämunaisen tuottamaan kortisolin ja kortikosteronin kaltaisia kortikosteroideja, jotka säätelevät elimistön lukuisia prosesseja.
Kortisolia erittyy etenkin stressin seurauksena. Tutkijat olettavat, että osa lisämunuaisen erittämästä kortisolista päätyy hypotalamukseen, minkä seurauksena sen toiminta laantuu. Tällöin kortisolin tuotanto lakkaa.
Kai Holm
Kai ”Kaitsu” Holm on suomalainen rumpali, joka tunnetaan Popedan alkuperäisrumpalina. Holm vaikutti yhtyeessä vuosina 1977–1983. Lokakuussa 1983 Holmin lähdettyä suorittamaan varusmiespalvelusta hänet korvasi hänen isoveljensä Kari Holm, jonka piti alun perin vain tuurata veljeään, mutta jäi lopulta yhtyeeseen muiden jäsenten vaatimuksesta. Kai Holmin viimeinen keikka Popedassa oli Evijärvellä 8. lokakuuta 1983.
S/S Helsingfors
Helsingfors oli matkalla Lyypekistä Helsinkiin lastinaan kaoliinia ja jonkin verran kiinanposliinia. Alus sai määräyksen poiketa Hangossa, mutta matkalla sinne se ajoi sumun ja myrskyn vallitessa karille Örön ja Bengtskärin välillä Bengtskärin luoteispuolella. Hangosta paikalle lähetetty pelastusalus Protector ajoi sekin karille lähestyessään S/S Helsingforsia mutta onnistui seuraavana päivänä irrottautumaan karilta ja siirtymään Helsingforsin viereen. Helsingfors oli kuitenkin tässä vaiheessa jo kallistunut, ja pian se kääntyi ympäri. Tällöin viisi miehistön jäsentä jäi loukkuun laivan sisällä ja kuudes hukkui meren pinnalla. Helsingforsin upottua osa sen kansirakenteista ja rikistä jäi veden pinnan yläpuolelle, ja laivan miehistön jäseniä kiipesi sinne turvaan.
Helsingforsin hylyn jäänteet makaavat sorapohjalla 13 metrin syvyydessä höyrypannujen ylimpien osien ulottuessa 8 metrin syvyyteen. Helsingforsin uppoaminen vauhditti Bengtskärin majakan rakennushanketta, ja majakka valmistuikin sinne vuonna 1906.
S/S Helsingfors oli rakennettu vuonna 1902 Antwerpenissä Chantier Naval Auversiosin telakalla. Sen vetoisuus oli 437 nrt, pituus 63 metriä, leveys 9,12 metriä ja höyrykoneen teho 800 ihv.
Levätkää rauhassa, komisario Palmu
Levätkää rauhassa, komisario Palmu on syyskuussa 2021 Tampereen Komediateatterilla ensi-iltansa saanut näytelmä, joka perustuu Mika Waltarin aiemmin julkaisemattomaan elokuvakäsikirjoitukseen, Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu. Näytelmän on dramatisoinut Joel Elstelä ja ohjannut Panu Raipia.
Levätkää rauhassa, komisario Palmu on Tampereen Komediateatterin 30-vuotisjuhlanäytelmä. Se on samalla maailman kantaesitys.
Näytelmässä eläkkeelle jäänyt Komisario Palmu selvittää varakkaan patriarkan murhaa - apunaan etsivät Kokki ja Virta.
Kirjailija Panu Rajalan mukaan Elstelä ei ole tehnyt suuria muutoksia Waltarin käsikirjoitukseen.
Vastaanotto
Näytelmän vastaanotto kriitikoiden puolesta on ollut pääsääntöisesti positiivinen. Joitain lainauksia:
Windows NT
Windows NT on Microsoftin kehittämä käyttöjärjestelmäperhe. Lyhenne NT tulee sanoista New Technology. Microsoftin kuluttajakäyttöön tarkoitetuista DOS-pohjaisista Windows-käyttöjärjestelmistä poiketen NT:ssä oli moniajosovelluksia varten muistin suojaus, jonka ansiosta se oli niitä luotettavampi. Windows NT oli korkean tason ohjelmointikieliin pohjautuva, useaa suoritinta tukeva, monen käyttäjän käyttöjärjestelmä, joka oli ominaisuuksiltaan verrattavissa Unixiin. NT oli ensimmäinen 32-bittinen Windows kun aiempi Windows 2.0 oli 16-bittinen.
Aiemmin Microsoft oli IBM:n alihankkijana OS/2-käyttöjärjestelmän kehitystyössä. Microsoft oli toimittanut IBM:lle graafiset käyttöliittymät kahteen ensimmäiseen versioon OS/2-käyttöjärjestelmästä.
Microsoft kehitti ensimmäisen version Windows NT:sta Intel i860 -suorittimelle.
NT:n kehitys alkoi korvaajana OS/2 versiolle 2, mutta Windows 3.0:n menestys muutti suunnitelmia. Microsoft palkkasi David Cutlerin elokuussa 1988 kehittämään NT:n ja toi mukanaan useita VMS:n kehityksessä mukana olleita henkilöitä. NT:ssä esiintyvät suunnitteluperiaatteet ja pääkonseptit esiintyivät jo Digitalin RSX-11M-käyttöjärjestelmässä. NT:n alkoi "OS/2 NT" -projektina ja tavoitteena oli säilyttää OS/2:n Presentation Manager ohjelmointirajapinta. Windows 3.0:n julkaisun jälkeen Win32 API:sta tuli sen pääasiallinen ohjelmointirajapinta ja yhteensopivuus 16-bittisen Windows 3.0 -rajapinnan kannassa oli tärkeä tekijä.
Windows NT:n ensimmäinen julkaistu versio käytti sisäistä versionumeroa 3.1. Seuraavat julkaistut versiot olivat 3.5, 3.51 ja 4.0.
Windows NT julkaistiin huhtikuussa 1993. Windows NT 3.1 ei ollut kovin suosittu, muun muassa sen 12 MB:n keskusmuistivaatimusten vuoksi. NT 3.1 sisälsi oman Win32-sovellusrajapinnan lisäksi myös tuen 16-bittisille Windows/DOS- sekä OS/2- ja POSIX-sovelluksille. NT 3.1 oli saatavissa Intel x86 -suorittimien lisäksi myös DEC Alpha- ja MIPS R4000 -arkkiehtuureille. Myöhemmät versiot kuten NT 3.5 tai NT 3.51 eivät menestyneet kovin paljon paremmin. Erään bugin vuoksi Windows NT 3.5 ei toiminut Intel Pentium -suoritinta uudemmilla suorittimilla. Kesällä 1996 julkaistussa Windows NT 4.0:ssä oli Windows 95:n käyttöliittymän kaltainen käyttöliittymä, ja siitä tuli ensimmäinen suosittu Windows NT -versio. Sen tuki päättyi 30.6.2004, ja sitä seuraavia käyttöjärjestelmiä Microsoft ei enää myynyt NT-nimikkeellä.
Windows NT tukee sisäisesti Unicode-merkistöä. Sitä varten kehitettiin uusi NTFS-tiedostojärjestelmä IBM:n HPFS:n pohjalta. Jo Windows NT 3.1 tuki sisäisesti pitkiä tiedostonimiä DOS:in 8+3-merkkisten sijaan, mutta Windows 3.1:stä peräisin oleva NT 3.1:n käyttöliittymä ei mahdollistanut niiden käyttöä.
Julkaisut
* ''Myös K-, N- ja E-mallit liikenteessä joista K ei sisällä Messengeriä, N ei sisällä Media Playeria ja E ei sisällä Internet Exploreria ja myyntipaketit, kuten esim. KNE, joka ei sisällä mitään näistä.''
Ohjelmointikielet
Suurin osa Windows NT:stä on ohjelmoitu C- tai C++-kielellä, jonka lisäksi on pieni osa assembly-kielellä.
Yhteensopivuus
DOS-yhteensopivuuden vuoksi Windows NT:n mukana on ollut vuodesta 1993 lähtien NTVDM-komponentti (NT Virtual DOS Machine) 16-bittisien MS-DOS-ohjelmien suorittamiseen. NTVDM on rajattu 32-bittisille IA-32-suorittimille ja se ei ole enää tuettu x86-64 tai ARM-suorittimilla.
Kieran Richardson
Kieran Edward Richardson (s. 21. lokakuuta 1984 Greenwich, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti viisi vuotta Englannin Valioliigassa pelannutta Sunderland AFC:tä. Hän on pelannut pääasiassa laiturina tai keskikentän keskustassa.
Richardson opiskeli Parkwood Primary Schoolissa, jossa hän oli myös koulun joukkueen kapteeni. Opiskeluaikanaan hän pääsi myös harjoittelemaan Arsenalin kanssa.
Debyyttinsä Manchester Unitedissa Richardson teki 23. lokakuuta 2002 kreikkalaista Olympiakosia vastaan. Ensimmäisen maalinsa 179-senttinen Richarson teki liigacupissa 5. marraskuuta 2002 Leicesteria vastaan.
29. tammikuuta 2005 Richarson lainattiin West Bromwichiin. Hän teki maalin heti ensimmäisessä lainaottelussa. Kahdentoista lainaottelun ja kolmen maalin jälkeen Richarson palasi Old Traffordille.
Sir Alex Ferguson on sanonut, että Richarson on yksi parhaimpia Unitedin akatemiasta valmistuneista pelaajista. 17. lokakuuta 2006 Richarson teki ensimmäisen mestarien liiga maalinsa Kööpenhaminaa vastaan.
Maajoukkueessa Richardson on pelannut vuodesta 2005 lähtien. Hän on pelannut tähän mennessä kahdeksan ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hän oli myös alle 21-vuotiaiden organisaatiossa.
Rod of Moses
Rod of Moses oli hämeenlinnalainen kristillinen rock -yhtye. Bändi vaikutti 1990-luvun puolesta välistä 2000-luvun alkuun.
Rod of Moseksen alkumuoto syntyi juhannusjuhlilla Keski-Suomessa 1990-luvun puolessa välissä laulaja Rände Rännälin, basisti Sami Korhosen ja rumpali Jerry Patomeren kohdatessa yhteisen tutun kautta. He perustivat yhtyeen nimeltä Underground Cover, joka kokeili parin kitaristin kanssa ja heittivät yhden keikan.
Myöhemmin remmiin tuli kitaristi Tomi Meriläinen ja koskettimiin Antti Heinonen. Tässä vaiheessa yhtyeen nimi vaihtui Rod of Mosekseksi. Nimi syntyi, kun Sami näki Akslepioksen sauva -symbolin ambulanssilelussa. Jouluna 1995 äänitettiin ensimmäinen demo. Tässä vaiheessa alkoi iso pyörä pyörimään ja keikkamäärät alkoivat nousemaan. Loppuvuodesta 1996 synaan tuli Veli-Matti Suoperä ja näin ROMin klassinen kokoonpano oli kasassa.
1997 bändi voitti SM-Gospel-tittelin. Samana vuonna ilmestyi Rod of Moses -debyyttialbumi, jonka tuotti Anssi Kela.
ROM nautti suosiota erityisesti nuorison parissa luovilla esiintymisillä ja tunki itsensä röyhkeästi myös sinne minne muut gospelin nimeä kantaneet bändit eivät olleet menneet ja pääsikin esiintymään Jyrki-ohjelmaan.
Vuonna 1999 yhtye siirtyi funk-, groove- ja soul-vaikutteisesta rockista suoraviivaisempaan, brittihenkiseen rockiin Dallas-albumillaan. Tuottajana hääri jälleen Anssi Kela.
Southern hound
Southern hound on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö
Southern hound oli kookas, pitkänomainen, majesteettinen ja voimakas ajokoira. Väritys oli kolmivärinen (tricolor). Pastori C. Morgan-Kirbyn mukaan southern hound oli lyhytraajainen, tylppäkuonoinen, raskasrakenteinen ja melko lyhytkorvainen, kun taas ns. northern-southern hound oli kupolipäinen, kapeakuonoinen, riippuvahuulinen ja pitkäkorvainen, sekä ensiksi mainittua rotua kookkaampi.
Alkuperä
Southern houndin juuret saattoivat olla keskiaikaisen Ranskan Gascognessa. Se oli muinoin suosittu kaikkialla Englannissa, ja sitä käytettiin ennen kaikkea hirven metsästykseen. Muinaiset britit käyttivät sitä kuitenkin ylipäänsä suurriistan metsästykseen. Kun ketun metsästyksestä tuli 1700-luvun lopulla hirven metsästystä suositumpaa, sille ei enää ollut käyttöä. Eräs metsästäjä mainitsi käyttäneensä southern hound -ajuetta vielä vuonna 1775, mutta totesi samalla rodun olleen jo lähes sukupuuttoon kuollut. Rodun perimä näkyy nykyisin englanninkettukoirassa, ja se vaikutti perimältään myös kibble houndiin. Joidenkin asiantuntijoiden mielestä southern hound olisi myös ollut saukkokoiran esi-isä.
Vuonna 1945 Croxton Smith mainitsi teoksessaan Sporting Dogs, että southern hound on vaikuttanut sussexilaisen Hailshamin kaupungin harrierien perimään. Hän myös kertoi keskustelleensa vuonna 1910 pastori C. Morgan-Kirbyn kanssa, jolla oli ajueellinen koiria, joiden tämä uskoi edustaneen vanhaa southern houndin rotutyyppiä. Väitettiin myös, että erään herra Peacheyn suku oli kasvattanut harriereita 800 vuoden ajan, ja että ne olivat alun perin olleet puhdasrotuisia southern houndeja aina vuoteen 1890 asti. Morgan-Kirbyn mukaan 1910-luvulla ei enää ollut mahdollista löytää puhdasrotuista southern houndia, ja hänen mukaansa rodun rappeutuminen johtui laajamittaisesta sisäsiitoksesta.
Rod of Moses
2000-luvulla Rod of Moseksen toiminta hiipui. Vellu Suoperä ryhtyi luomaan suosittua ylistysmusiikkia. Rände julkaisi kolme soololevyä. Sami Korhonen jatkoi basistin hommia Bass'n Helenissä, sittemmin rock-yhtye Aeroflopissa ja Delay Treessissä.
Rod of Moses veti reunion-keikan Kouvolan Vappugospelissa 2006.
Oleg Salenko
thumb|Oleg Salenko (2012) Oleg Anatoljevitš Salenko (, s. 25. lokakuuta 1969 Leningrad) on venäläinen jalkapalloilija.
Salenko edusti urallaan Zenit Leningradia (1987–1988), Dynamo Kiovaa (1989–1992), missä voitti 1990 Neuvostoliiton mestaruuden ja cupin ja 1992 mestaruushopeaa, Logroñésia (1993–1994), Córdobaa (1994–1995), Valenciaa, Rangersia (1995) sekä Istanbulsporia (1996–1997). Hän teki paluun kentille vielä kaudeksi 2000–2001 puolalaiseen Pogoń Szczeciniin, missä pelasi kuitenkin vain yhden ottelun. Kaikkiaan hän pelasi Neuvostoliiton liigassa 122 ottelua ja teki 31 maalia.
Somersetinharrieri
Ulkonäkö
Somersetinharrieri on harrieria kookkaampi ja vaaleampi, ja sen karvapeiteessä on huomattavasti suuremmat valkoiset alueet. Väritykseltään se on erään lähteen mukaan kolmivärinen ja toisten mukaan valko-oranssi tai valko-kerma. Sen säkäkorkeuden arvioidaan olevan noin 55 cm ja painon vaihtelevan 15–18 kg välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotua kuvaillaan on äänenkäytöltään miellyttävämmäksi, hajuaistiltaan paremmaksi ja paremmin epätasaisessa maastossa työskenteleväksi kuin tavallinen harrieri.
Alkuperä
Toisinaan somersetinharrierin väitetään polveutuvan kettukoirien ja valkoisenajokoiran välisestä risteytyksestä - joskin eläintieteilijä Desmond Morris pitää tätä epätodennäköisenä. Sen sijaan hän uskoo kyseessä olevan harrierin paikallinen muunnos, kenties jopa alkuperäisempi sellainen. Jotkut asiantuntijat kuvailevatkin sitä "vanhanaikaiseksi harrieriksi", ajalta ennen risteytyksiä englanninkettukoiraan. "Somerset"-alkuosa on harhaanjohtava, sillä rotua kasvatetaan Somersetin lisäksi myös Devonissa – tämän vuoksi Desmond Morris suosii ennemmin nimitystä West Country Harrier. Rotua on perinteisesti käytetty kaniinin, jäniksen ja ketun metsästykseen.
Hymenochaetaceae
Hymenochaetaceae on sieniheimo, joka sisältää kääpiä ja kääpämäisiä sieniä. Heimo kuuluu Polyporales-kääpälahkosta erotettuun Hymenochaetales-lahkoon. Siihen kuuluvia sukuja ovat muun muassa kangaskäävät (Coltricia), kätkökäävät (Inonotopsis), lepänkäävät (Inonotus), huopakäävät (Onnia eli Pelloporus ), arinakäävät (Phellinus) ja kynsikäävät (Trichaptum), mutta myös pillittömiä vuotikoita sisältävä Hymenochaete-suku.
Punakorvakilpikonna
Punakorvakilpikonna (Trachemys scripta elegans) on lemmikkinä pidetty suokilpikonna.
Ulkonäkö ja koko
Punakorvakilpikonnan kuori on sen kuoriutuessa noin kaksisenttinen, eläinkaupasta ostettaessa halkaisijaltaan yleensä noin viisi senttiä. Neljässä vuodessa se kasvaa 15–20 sentin mittaiseksi. Aikuinen naaraskilpikonna on noin 25–30 cm pitkä, koiras 15 cm. Sen pääväri on vihertävän ruskea keltaisin juovin ja sen korvanseutu on punainen. Punakorvaklpikonna on saanut nimensä punaisesta korvanseudusta.
Elintavat
Punakorvakilpikonna viettää vuosittain horroskauden viileässä vedessä. Horroskausi ei kuitenkaan ole millään tavalla välttämätön. Sen uimishalu on huomioitava, ja siksi se tarvitsee 500–700 litran kokoisen akvaarion, jossa on kuiva alue, ja jossa kilpikonna voi kävellä ja kuivatella.
Levinneisyys
Punakorvakilpikonna on alun perin kotoisin Yhdysvaltojen eteläosasta, missä niitä esiintyy virtaamattomissa, pehmeäpohjaisissa vesissä. Karanneet lemmikit ovat villiintyneet vieraslajiksi monin paikoin maailmassa. Punakorvakilpikonna on luokiteltu maailmanlaajuisesti sadan haitallisimman vieraslajin joukkoon.
Elinympäristö
Punakorvakilpikonnaa pidetään lemmikkinä akvaariossa tai vesitäytteisessä terraariossa, mutta sen on päästävä välillä kuivalle maalle kävelemään harjoittaakseen lihaksiaan.
Ravinto
Poikasina punakorvakilpikonnat ovat lähinnä lihansyöjiä, mutta kasvaessaan muuttuvat sekasyöjiksi. Niiden ravintoon kuuluvat muun muassa tuore perkaamaton kala, hyönteiset, kastemadot, kurkku, salaatti, vähärasvainen liha, ravut, katkaravut, osterit, kypsennetty kananmuna ja erilaiset kilpikonnan ruuat. On tärkeää, että ruoka on monipuolista, vähärasvaista ja sisältää tarpeeksi kalkkia ja A- ja D-vitamiineja. Aikuisina konnille on pidettävä joka viikko 2–3 päivän ruokatauko etteivät ne lihoisi ja elimet rasvoittuisi.
Koskela (Virrat)
Koskela on Pirkanmaalla Virroilla Soininkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Soininjoen alueeseen (35.422) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107 metriä mpy.
Bugisit
Bugisit ovat Indonesian Sulawesin saarelta lähtöisin oleva kansa. Heidän äidinkielensä on austronesialaisiin kieliin kuuluva bugin kieli. Bugislaisia on noin viisi miljoonaa. Etniseltä taustaltaan bugisit ovat malaijeja. Bugisit ovat Etelä-Sulawesin provinssin runsasväkisin kielellinen ja etninen ryhmä.
Bugisväestöä muutti runsaasti pois Sulawesilta Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian otettua nykyisen Indonesian alue hallintaansa 1600-luvulla. Bugisyhteisöjä syntyi Jaavalle, Sumatralle ja Borneolle, sekä nykyisen Malesian Thaimaan ja Kambodžan alueelle.
Marokko
Marokon kuningaskunta (, berberiksi 120px) eli Marokko on valtio Afrikan luoteisosassa. Marokon rajanaapureina ovat pohjoisessa Espanja, idässä Algeria ja etelässä Mauritania (jos Länsi-Sahara lasketaan osaksi Marokkoa). Marokolla on pitkä rantaviiva, joka ulottuu Atlantin valtamereltä Gibraltarinsalmen kautta Välimerelle asti. Marokon eteläinen raja on kiistanalainen. Marokko pitää Länsi-Saharan aluetta omanaan ja on pitänyt hallinnassaan suurinta osaa alueesta vuodesta 1975 lähtien.
Marokon virallinen uskonto on islam Muslimien osuus väestöstä on 99 %. Maan viralliset kielet ovat arabia ja berberikieli tamazight, mutta ranskan kieltä käytetään yleisesti ja etenkin hallinnollisissa asioissa. Maa on Ranskan entinen siirtomaa. Marokon kuninkaalla on laajat valtaoikeudet.
Nimi
Maan täydellinen arabiankielinen nimi tarkoittaa läntistä kuningaskuntaa. Arabiankielisissä maissa Marokosta käytetään usein nimeä al-Maghrib ’länsi’. Useimmissa muissa kielissä käytössä olevan nimen, kuten Marokko, alkuperä on Marrakechin kaupungissa, joka tarkoittaa berberikielellä Jumalan maata.
Maantiede ja luonto
pienoiskuva|vasen|Marokon topografinen kartta pienoiskuva|vasen|Vuoristomaisemaa Korkean-Atlaksen alueella.
Marokko on valtio Afrikan luoteisnurkassa, ja sen rajanaapurit ovat idässä ja kaakossa Algeria ja etelässä Länsi-Sahara. Espanjalla on lisäksi Marokon pohjoisrannikolla viisi pientä enklaavia, Ceuta, Melilla, Peñón de Vélez de la Gomera, Peñón de Alhucemas ja Islas Chafarinas. Ceutalla, Melillalla ja Peñón de Vélez de la Gomera on rajaa Marokon kanssa, muut alueet ovat saaria. Marokon pinta-ala on noin 446 300, mutta Marokon vaatima Länsi-Sahara mukaan luettuna 712 300 neliökilometriä.
Marokko on vuoristoinen valtio, ja sen keskikorkeus on 800 metrissä. Maata halkoo kaksi merkittävää vuorijonoa Rif ja Atlasvuoret. Vuoret jakavat Marokon kolmeen maantieteelliseen alueeseen: Atlantin alankoon, vuoristoiseen sisämaahan ja Saharaan kohti laskevaan puolikuivaan ja kuivaan alueeseen, jota on maan itä- ja eteläosissa. Rif on Välimeren suuntaisesti pohjoisessa kulkeva vuorijono, ja kolme Atlasvuoriin kuuluvaa vuoristoa sen eteläpuolella suurin piirtein kaakkois-lounas-suuntaisia. Keski-Atlaksen erottaa Rifvuoristosta vain kapea laakso. Korkea-Atlas on puolestaan keskimmäinen Atlaksen vuoriketjuista. Se alkaa aivan Atlantin rannikolta matalina kukkuloina, mutta kohoaa lopulta Jebel Toubkalissa 4 165 metriin. Korkean-Atlaksen eteläpuolella on vielä Anti-Atlas.
Marokossa on Pohjois-Afrikan kattavimmat vesiverkostot, sillä vuoret keräävät merkittävän osan Atlantilta saapuvasta kosteudesta. Suurin osa joista virtaa Atlasvuorten länsi- ja Rifvuoriston etelärinteiltä länteen Atlanttia kohti. Marokon pisin joki on 1 100 kilometrin pituinen Drâa, jossa on kuitenkin vuoden ympäri virtausta vain sen yläjuoksulla. Merkittävin joki on 450 kilometrin pituinen Sebou, joka sivujokineen vastaa melkein puolesta Marokon pintavesivaroista. Välimereen virtaavista joista merkittävin on Moulouya. Korkea-Atlaksen itärinteiltä virtaa myös jokia Saharaan. Niiden virtaama on pieni, mutta ne ovat kaivertaneet vuoristoon syviä kanjoneita.
Ilmasto
Pohjois-Marokossa vallitsee pääosin välimerenilmasto. Maan luoteisosa, varsinkin Rifvuoret, saavat talvisin Atlantilta melko runsaasti sateita. Agadirissä asti sataa 200 mm vuodessa, Casablancassa jopa 400 mm vuodessa. Etelä-Marokossa ja Atlaksen takana taas on hyvin kuiva ja karu Saharan aavikkoilmasto, joka maan eteläosassa ulottuu lähes rannikolle asti.
Vuoden keskilämpötila on 16–20 celsius-astetta. Sisämaassa kesät ovat todella kuumia, esimerkiksi Marrakechissä keskimääräinen maksimilämpötila heinäkuussa on 36 astetta. Rannikolla ja pohjoisessa on selvästi viileämpää, Casablancassa keskimääräinen heinäkuun maksimilämpötila on vain 26 astetta. Talvella sisämaassa voi esiintyä yöpakkasta ja Atlasvuorten huipulla on lumipeite pitkälle alkukesään asti.
thumb|vasen|Marokkolaista maaseutumaisemaa.
Luonto
Marokon kasvillisuus voidaan jakaa seitsemään vyöhykkeeseen
Endeemistä puulajia Argania spinosa kasvaa maan lounaisosassa Sousinlaakson puoliaavikolla. Sen oliivia muistuttavista hedelmistä puristetaan öljyä. Marokossa on tavattu 460 lintulajia ja ainakin 104 matelijalajia, kuten gekkoja, kobria ja espanjankilpikonnia. Nisäkkäisiin kuuluvat antiloopit, gasellit ja aavikkorotat. Vuoristossa elää myös makakeita.
Varhaiset vaiheet
Nykyinen Marokon alue on ollut asutettu neoliittiselta kaudelta lähtien. Varhaiset asukkaat olivat pääasiassa berbereitä. Ensimmäinen paikallisvaltio oli Mauretanian kuningaskunta, joka sai alkunsa viimeistään 110 eaa. Rooman valtakunta valloitti nykyisen Marokon pohjoisosan viimeisellä vuosisadalla eaa., ja teki siitä Mauretania Tingitana -nimisen provinssin. 600-luvun lopulla alueelle tuli Lähi-idästä lähteneitä beduiinivalloittajia, joiden vaikutuksesta islam myöhemmin vakiintui Marokkoon. Islamilaisella ajalla ensimmäinen marokkolainen muslimivaltio oli Nekorin kuningaskunta, Rifin vuoristossa sijainnut emiraatti, jonka perustaja Salih ibn Mansur oli paennut abbasidien valtaa. Hän rohkaisi myös alueen berbereitä katkomaan siteensä abbasideihin. Paikallinen arabialainen Idrisidien hallitsijasuku irtautui Abbasidien valtakunnasta 700-luvun lopulla.
Marokkoa hallitsivat 1000-luvulta 1600-luvulle berberidynastiat: Almoravidit, Almohadit, Marinidit, Wattasidit ja Saadit. Almoravidit ja Almohadit pitivät 1000- ja 1100-luvuilla hallussaan puolta Pyreneiden niemimaasta, mistä Marokkoon siirtyi espanjalaisia vaikutteita. Portugali yritti vallata Marokkoa, mutta vuonna 1578 käydyssä Ksar el-Kebirin taistelussa heidät lyötiin. Osmanivalloittajatkin torjuttiin, minkä seurauksena Marokko oli ainoa arabivaltakunta, joka ei ollut osmanien alaisuudessa. 1600-luvulta lähtien Marokossa on hallinnut alaviittien dynastia. Marokon hallitsijan arvonimenä oli sulttaani vuoteen 1957 saakka, jolloin Muhammad V otti kuninkaan arvonimen.
Marokon yhdistäjä oli Ismail ibn Sharif (1672–1727), joka orja-armeijansa "mustan kaartin" avulla alisti maan hallintaansa. Marokko tunnettiin 1600-luvun alkupuolelta 1800-luvulle saakka yhtenä merirosvousta harjoittaneista barbareskivaltioista. Tuohon aikaan barbareskit toimivat aktiivisesti sen rannikolla, ja sieppasivat eurooppalaisia kristittyjä orjiksi sekä Välimerellä purjehtivista laivoista että rannikon asukkaiden joukosta, etenkin Espanjasta ja Italiasta.
Siirtomaa-aika
Vuonna 1859 Marokon ja Espanjan välinen erimielisyys Espanjan hallinnoiman Ceutan rajoista johti sotaan, jonka seurauksena Marokko joutui antamaan Espanjalle myös Ifnin alueen. Sulttaani Abdelaziz (1894–1908) yritti modernisoida Marokkoa ja otti käyttöön eurooppalaisia tapoja. Tämä herätti ärtymystä Marokon islamilaisissa piireissä ja aiheutti heimokapinoita. Bou Hmara perusti Melillan lähelle jopa kilpailevan hovin. Eurooppalaiset valtiot onnistuivat laajentamaan vaikutusvaltaansa alueella huomattuaan Marokon sisäisen konfliktin.
Marokon kriisi 1905
Vuosina 1905-1906 eurooppalaisten valtioiden välille syntyi ensimmäinen Marokon kriisi, kun Saksa pyrki estämään Ranskan vaikutusvallan kasvua Marokossa. Saksa vaatimuksesta Marokon kysymyksen selvittämiseksi järjestettiin kansainvälinen konferenssi vuonna 1906 Algecirasissa Espanjassa. Saksa ja Ranska sopivat, että molemmat saavat harjoittaa kauppaa Marokon kanssa ja hyväksyivät ulkomaalaisten pankkien ja yritysten tulon Marokkoon. Marokkoon perustettiin espanjalaisten ja ranskalaisten upseerien johtamat poliisivoimat. Sopimus takasi periaatteessa Marokon itsenäisyyden, mutta käytännössä maa luisui ranskalaisten hallintaan. Marokkolaiset vastustivat eurooppalaisten vaikutusvallan kasvua ja maassa puhkesi Marokon sota.
Marokon kriisi 1911
Toinen Marokon kriisi eli Agadirin kriisi alkoi vuonna 1911, kun saksalainen tykkivene saapui Agadiriin, jolloin Englannissa ja Ranskassa heräsi pelko, että Saksa aikoi tehdä Agadirista Saksan laivasto- ja sotilastukikohdan. Saksan perusteluna tykkivenediplomatialle olivat Marokon levottomuudet, joiden vuoksi saksalaiset yritykset olivat pyytäneet apua Saksan hallitukselta. Saksan ulkoministeriö ilmoitti lähettävänsä sotilaita suojelemaan Marokossa asuvia saksalaisia.
Toisen maailmansodan aikana espanjalaiset miehittivät Tangerin. Yhdysvaltain ja brittien maavoimat nousivat maihin Marokossa vuonna 1942 länsiliittoutuneiden offensiivissa Saksan Afrika Korpsia vastaan. Maihinnousu oli lähes veretön Vichyn Ranskan joukkojen antautuessa ilman taistelua.
Itsenäistyminen
Toisen maailmansodan lopulla perustettiin Marokon itsenäisyyspuolue. Sulttaani Mohammed V nousi itsenäisyysliikkeen keskeisiksi hahmoiksi eikä suostunut kieltämään nationalistista liikehdintää ranskalaisten toiveista huolimatta. Ranska pyrki liittoutumaan sulttaania perinteisesti vastustaneiden paimentolaisten kanssa, mutta taktiikka lopulta vain yhdisti marokkolaisia. Ranska karkotti Mohammedin vuonna 1953 Korsikalle. Ranskan asemaa vaikeutti marraskuussa 1954 alkanut Algerian itsenäisyyssota. Ranska käänsi pian kelkkansa ja myöntyi antamaan Marokolle itsenäisyyden, joka julistettiin 2. maaliskuuta 1956.
Espanja yllättyi Ranskan antamasta itsenäisyydestä, mutta suostui pian myös luovuttamaan suurimman osan omista alueistansa takaisin Marokolle. Tarfaya-Tantan provinssi palautettiin vuonna 1958 ja Ifnin alue vuonna 1969. Ceuta ja Melilla jäivät kuitenkin edelleen Espanjalle.
Mohammedia seurasi kuninkaana, joksi hallitsijan titteli oli vaihdettu pian itsenäistymisen jälkeen, Hassan II, joka nousi valtaan vuonna 1961. Seuraavana vuonna hyväksyttiin uusi perustuslaki, mutta Hassan julisti vuonna 1965 viisi vuotta kestäneen poikkeustilan, mikä oli seurausta kesäkuussa Casablancassa syntyneistä mellakoista, joissa kuoli yli 400 ihmistä. Marokon perustuslaki uusittiin taas vuosina 1970 ja 1972. Uuden perustuslain alaiset parlamenttivaalit pidettiin kuitenkin vasta vuonna 1977, sillä niitä siirrettiin vallankaappausyrityksen takia.
Kolonialismin jättämiä aluekiistoja
Kuningas Hassan alkoi 1970-luvun puolivälissä kampanjoida Espanjan Saharan liittämiseksi Marokkoon. Nationalistisilla pyrkimyksillä hän yritti saada itselleen kaivattua tukea kotimaasta. Kun YK ilmoitti marraskuussa 1975 sahraweista haluavan itsenäisyyttä, Hassan käynnisti niin sanotun vihreän marssin, jossa noin 200 000 aseetonta marokkolaista marssi Espanjan Saharaan. Espanja luopui alueesta välttääkseen konfliktin, ja Länsi-Saharaksi nimetty alue annettiin Marokon ja Mauritanian yhteishallintaan. Espanja oli vetänyt joukkonsa pois vuoden 1976 alkuun mennessä, minkä jälkeen Marokko joutui taistelemaan sahrawien vapautusjärjestön Polisarion kanssa.
2000-luku
Marokko on ollut Yhdysvaltain läheinen liittolainen, ja 2000-luvulla Al Qaidaan liitetyt terrorismi-iskut levisivät myös Marokkoon. Vuosina 2003 ja 2007 itsemurhapommittajat iskivät Casablancaan surmaten kymmeniä siviileitä. Vuonna 2009 Abdelkader Bellira, jota epäiltiin Al Qaidan Marokon haaran johtajaksi, tuomittiin elinikäiseen vankeuteen.
Kuningas Mohammed VI:n kaudella maassa on toteutettu taloudellisia, sosiaalisia ja poliittisia uudistuksia kuten vuonna 2006 naisten oikeuksia parantanut perhelainsäädännön uudistus. Myös terveydenhuoltoa, koulutusta ja köyhien asuinoloja on parannettu. Vuonna 2011, kun naapurimaissa oli laajoja levottomuuksia ja vallankumouksia, Marokko pääsi melko vähällä. Helmikuussa tuhannet osallistuivat mielenosoituksiin, joissa vaadittiin kuninkaan valtaoikeuksien rajoittamista. Heinäkuussa kuninkaan ehdottamaa uutta perustuslakia kannatettiin laajasti kansanäänestyksessä.
Joulukuussa 2020 Marokko solmi Yhdysvaltain kautta Israelin kanssa diplomaattisuhteet. Marokon kuningas Mohammed VI sopi suhteiden normalisoinnin yhteydessä laajentavansa taloudellista ja kulttuurista yhteistyötä Israelin kanssa edistääkseen alueellista vakautta. Yhdysvallat tunnusti vastapalveluksena Saharan demokraattisen arabitasavallan kuuluvan osaksi Marokkoa.
Poliittinen järjestelmä
Marokon parlamentti on kaksikamarinen, ja sen alahuoneessa on 395 vaaleilla valittua edustajaa. Viiden vuoden välein järjestettävissä vaaleissa 305 valitaan vaalipiireistä ja 90 koko maan kattavalta alueelta. Alahuoneessa on 60 paikkaa varattu naisille ja 30 alle 40-vuotiaille.
Itsenäistymisen jälkeen Marokkoon syntyi vahva puoluejärjestelmä, kun melkein kaikki liittyivät jonkin puolueen jäseniksi. Oikeisto- ja vasemmistopuolueen lisäksi synti berberien separatistipuolue. Vuoden 2016 vaaleissa eniten paikkoja (125) sai islamistinen Oikeus- ja kehityspuolue PJD, toiseksi eniten Aitous- ja nykyaikaisuuspuolue PAM (102 paikkaa), joka on lähellä kuningashuonetta. Vaalien äänestysprosentti oli 43 prosenttia, mutta jos mukaan ottaa rekisteröitymättömät äänestäjät se oli vain 30 prosenttia. Monet jättävät äänestämättä, koska vaaleilla valitulla parlamentilla ei juuri ole valtaa. PJD ja PAM ovat nostaneet kannatustaan 2010-luvulla, kun taas lukuisat muut ovat sitä menettäneet. Erityisesti maaseudulla äänestäjät kannattavat paikallisia merkkihenkilöitä, ja puoluetaustan sijaan henkilöverkostoilla ja klientelismillä on suuri merkitys.
Marokon oikeuslaitos ei ole itsenäinen, sillä kuningas on korkeimman oikeuden puheenjohtaja. Oikeudessa tuomitaan usein hallinnon vastustajia, kuten toisinajattelijoita, ihmisoikeus- ja antikorruptioaktivisteja sekä Marokon Länsi-Saharan politiikan vastustajia.
Länsi-Saharan tilanne
Marokko katsoo Länsi-Saharan alueen olevan historiallinen osa Marokkoa, mutta Haagin kansainvälisen tuomioistuimen mukaan Marokko ei ole koskaan hallinnut kyseistä aluetta. Tämän johdosta alueen valloitus oli vuoden 1960 siirtomaavaltojen itsemääräämisoikeuden julistuksen vastainen. Marokko on kuitenkin saanut tukea toimilleen muun muassa Yhdysvalloilta, Ranskalta, Espanjalta, Egyptiltä, Israelilta ja Saudi-Arabialta.
Marokko pitää aluetta omanaan eikä hyväksy kuin sen rajoitetun itsehallinnon. Vapautusliike Polisario hakee kuitenkin täyttä itsenäisyyttä. Algerian Tindoufiin on konfliktin takia paennut yli 165 000 pakolaista. 1980-luvulla Marokko alkoi rakentaa muuria, joka jakaa Länsi-Saharan kahtia. Niin sanottu Marokon muuri on 2 720 kilometriä pitkä. Se on tehty hiekasta, kivestä, piikkilangasta ja miinoista.
Hallinnollinen jako
pienoiskuva|Marokon alueet Länsi-Sahara mukaan luettuna.
Talous
Marokko on Maailmanpankin mukaan alemman keskitulotason maa, ja vuoden 2021 tilastojen perusteella Afrikan viidenneksi suurin talous. Bruttokansantuote on kasvanut 2000-luvun alun jälkeen tasaisesti 3–6 prosenttia vuodessa. Koronapandemian takia talous ajautui vuonna 2020 taantumaan ensimmäisen kerran sitten vuoden 1995, mutta talouden odotetaan kääntyvän taas kasvuun vuonna 2021.
Maatalous on Marokon talouden keskeisin ala, minkä seurauksena luonnonolojen seurauksena talouskasvu voi vuosittain vaihdella. Elinkeinoelämän monipuolistaminen on kuitenkin lisännyt talouden tasapainoisuutta. Vuonna 2019 maatalous työllisti 34 prosenttia työvoimasta ja tuotti 11,4 prosenttia bruttokansantuotteesta. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat ohra, vehnä, sitrushedelmät, viinirypäleet, vihannekset, Argania spinosa, oliivit, karja ja viini. Marokko on myös monien kansainvälisten järjestöjen mukaan maailman suurimpia kannabiksen tuottajia ja suurin kannabiksesta jalostettujen tuotteiden, kuten hasiksen, viejä. Vuonna 2021 parlamentin ylähuoneessa hyväksyttiin lääketieteellisen kannabiksen viljelyn ja käytön laillistava laki.
Marokon mineraalivarat ovat varsin pienet, mutta Länsi-Saharan kautta sillä on hallussaan kaksi kolmasosaa maailman fosfaattivaroista. Haasteita Marokon taloudelle aiheuttaa energiavarojen puuttuminen. Maakaasua on jonkun verran, mutta maaöljyn etsintä on tuottanut vain pettymyksiä. Teollisuustuotannossa on 22 prosenttia työvoimasta, ja se tuottaa 25,3 prosenttia bruttokansantuotteesta. Tekstiili-, nahka-, ruoka-, öljynjalostus- ja elektroniikkateollisuus ovat keskeisimpiä aloja, mutta 2000-luvulla on noussut uusia tuotantoaloja, kemianteollisuudesta, tietokoneista sekä liikennevälineistä. Erityisesti autoteollisuus on 2010-luvulla kohonnut, ja Marokkoa pidetään jo Afrikan suurimpana autojen valmistajana.
Palvelualoilla on 44 prosenttia työvoimasta, ja ala tuottaa hieman yli puolet bruttokansantuotteesta. Kiinteistöt ja matkailu ovat palveluiden suurimmat sektorit. Vuonna 2019 maassa kävi lähes 13 miljoonaa matkailijaa.