cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bandyliigakausi 2018–2019
Televisiointi
pe 23.11. kello 18.30 Lappeenranta: Veiterä – Kampparit
ke 28.11. kello 19.00 Helsinki, Kallio: HIFK – Botnia
pe 11.1. kello 19.00 Varkaus: WP 35 – JPS
la 19.1. kello 17.00 Porvoo: Akilles – Narukerä
ke 23.1. 18.30 Oulu: OLS – LRK Tornio
Suomen mestarit
JPS:n joukkue 2018-2019: Iikka Lempinen (mv), Samuel Gerovoi (mv), Karri Leisimo (mv), Jaakko Hyvönen, Nikke Tuhkanen, Mikko Rytkönen, Atte Hänninen, Aleksi Niemi, Tatu Ässämäki, Ilari Nikula, Tuomas Rintala, Aku Palsola, Riku Hämäläinen, Lasse Tammilehto, Sampsa Purhonen, Saku Hämäläinen, Tuukka Ässämäki, Jarno Eronen, Jasu Koljonen, Roope Vänttinen, valmennus : Mika Hyppönen, Janne Sairanem huoltajat: Seppo Rytkönen, Jesse Svärd fys.valmentaja: Jari Linjala, joukkueenjohtaja: Toni Laatanaho, manageri: Jyrki Saviranta
Palkitut
Runkosarjan paras pelaaja:
Pudotuspelien paras pelaaja
All Stars - pelaajat kaudella 2018-2019
Paras erotuomari: Antti Malaska
Keijusalama
thumb|Keijusalama Keijusalama on parhaiten tunnettu yläsalamatyyppi. Se esiintyy voimakkaiden ukkosrajuilmojen yhteydessä, yleensä niiden loppupuolella ja näyttää liittyvän hyvin voimakkaisiin positiivisiin pilvestä maahan iskeviin salamoihin. Keijusalaman sai kuvattua ensimmäisenä Minnesotan yliopiston tutkijaryhmä 6. heinäkuuta 1989. Suomessa keijusalamoita on kuvannut ensi kerran vuonna 2009 pieksämäkeläinen tähtiharrastaja Timo Kantola. Kuvattuihin salamoihin kuului myös kajosalamoita.
Vaikka keijusalama on hyvin lyhytaikainen ilmiö (yleensä isku kestää vain noin 3–10 millisekuntia) se on ilmiönä yleensä hitaampi kuin muut yläsalamat. Keijusalamat esiintyvät tavallisesti pieninä rypäinä, johon kuuluu usein kaksi tai useampia samanaikaisia keijuja. Keijusalaman kirkkaus vastaa likimain revontulikaarta, mutta ilmiön lyhytkestoisuuden takia niiden näkeminen paljain silmin on hyvin vaikeaa. Suurinopeuksisella videokameralla ilmiötä on kuitenkin mahdollista tutkia.
Keijusalama syntyy, kun...
Eelis
Eelis on suomalainen miehen etunimi, jonka ruotsinkielinen vastine on Elis. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Eelis on Suomessa annettu 11 252:lle ja Elis 4 621 miehelle, jota paitsi nimi Elis on myös noin 60 naisella. Elias-nimen tavoin myös Eelis ja Elis ovat muunnoksia hepreankielisestä nimestä Eliyahu (Elia), joka tarkoittaa "minun Jumalani on Yahweh". Eeliksen samoin kuin Eliaksenkin nimipäivä on 9. huhtikuuta, samoin Eliksen nimipäivä suomen­ruotsalaisessa kalenterissa.
Tunnettuja Eelis-nimisiä
Eelikset ovat suomalaisia.
Tunnettuja Elis-nimisiä
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita
Armas J. Pulla
Armas Josef Pulla (29. maaliskuuta 1904 Viipuri – 14. joulukuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, pakinoitsija, piirtäjä ja mainonnan suunnittelija.
Elämä
Pulla kävi viisi luokkaa Viipurin suomalaista lyseota. Hän suoritti asepalveluksen Pioneeripataljoonassa Korialla vuonna 1922. Hän oli toimittajana eri lehdissä. Hän oli Suomen Kirjailijaliiton johtokunnassa vuosina 1950–1957. Pulla teki pitkän uran mainosalalla. Hän toimi Kustannusosakeyhtiö Kirjan mainospäällikkönä 1925–1933 sekä tekstisuunnittelijana ja sittemmin apulaisjohtajana mainostoimisto Erva-Latvalassa 1933–1964. Viimeisenä työnään Pulla toimi Tukon asiakaslehden Kauppa ja Koti päätoimittajana 1964–1969.
Pulla käytti yhdessä Mika Waltarin kanssa salanimeä kapteeni Leo Rainio. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Ryhmy ja Romppainen -kirjat, joita käytettiin jatkosodan aikana propagandatarkoituksiin.
Pulla oli ranskalaisen kulttuurin tuntija, ja hän kirjoitti myös Ranskaan sijoittuvia historiallisia romaaneja. Hän myös kirjoitti pakinoita Lipeäkalaan. Nimimerkillä Porokka hän pakinoi yli 30 vuotta Uudessa Suomessa. Kaikkiaan hän kirjoitti noin 80 kirjaa ja lisäksi erilaisia pieniä painotuotteita.
Pulla oli taitava piirtäjä. Hänen piirtämiään postikortteja sota-ajalta on säilynyt muutamia. Hän teki postikortteja linolle itse kaivertamalla.
Perhe
Armas J. Pullan poika oli entisöijä Jorma Pulla.
Aki Luostarinen
Aki Luostarinen (s. 26. joulukuuta 1952 Kangaslampi) on suomalainen runoilija. Hänen esikoiskokoelmansa Näinä aikoina on haaveista vaiettava ilmestyi vuonna 1976.
Täyttä elämää
Täyttä elämää on Paula Koivuniemen vuonna 1991 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä, LP-levynä ja C-kasettina Sonet -levy-yhtiö.
Ray Parlour
Raymond ”Ray” Parlour (s. 7. maaliskuuta 1973 Lontoo) on englantilainen entinen jalkapalloilija.
Parlour muistetaan parhaiten Arsenalista. Hän pelasi seurassa 13 kauden aikana kaikkiaan 466 ottelua.
Ermanno Wolf-Ferrari
Ermanno Wolf-Ferrari (synt. Ermanno Wolf, 12. tammikuuta 1876, Venetsia – 21. tammikuuta 1948, Venetsia) oli italialainen säveltäjä, jonka tunnetuimpia teoksia ovat koomiset oopperat I quattro rusteghi (1906) ja Il segreto di Susanna  (1909). Monet hänen suosituimmista teoksistaan pohjautuivat Goldonin ja Molièren näytelmiin. Ermanno Wolf syntyi Venetsiassa saksalaissyntyisen isän ja italialaisen äidin perheeseen. Hän liitti äitinsä tyttönimen – Ferrari – omaan sukunimeensä vuonna 1895. Wolf-Ferrarin taidemaalari-isä lähetti poikansa Roomaan opiskelemaan kuvataiteita. Sieltä Ermanno matkusti Müncheniin, jossa hän päätti keskittyä musiikkiin Josef Rheinbergerin oppilaana. Hän kirjoitti ensimmäiset teoksensa Münchenissä 1890-luvulla.
Wolf-Ferrarin oopperat ovat italiankielisiä lukuun ottamatta saksankielistä oopperaa Das Himmelskleid. Hänen teoksissaan on kuultavissa italialaisten mestarien lisäksi saksalaisen romantiikan ja Wagnerin vaikutusta.
thumb|180px|Ermanno Wolf-Ferrarin hauta [[San Michelen hautasaarella Venetsiassa]]
Maissivyöhyke
thumb|300px|Maissintuotantoalue Yhdysvalloissa 2010. Maissivyöhyke on alue Yhdysvaltain Keskilännessä ja Kanadassa Ontarion provinssissa. 1850-luvulta saakka alueella on viljelty runsaasti maissia ja myös muun muassa soijapapuja. Alueella on erityisen suotuisat viljelyolosuhteet.
Maantiede
Maaperä on syvää ja hedelmällistä. Se sisältää paljon orgaanista ainetta ja typpeä. Se on myös varsin tasaista. Alue on kasvukauden aikaisten lämpimien öiden, kuumien päivien ja sateisuuden ansiosta maissintuotannon kannalta ihanteellinen.
Usko Santavuori
Usko Volmar Abel Santavuori (16. tammikuuta 1922 Viipuri – 1. kesäkuuta 2003 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja aikansa sensaatioreportteri.
Elämä
Usko Santavuoren isä oli tuomiorovasti Kustaa Aapo Santavuori. Ennen toimittajauraansa Santavuori ehti palvella tapaninpäivästä 1939 alkaen armeijassa noin neljä ja puoli vuotta. Hän osallistui talvisotaan vapaaehtoisena. Santavuori valmistui Kadettikoulusta upseeriksi vuonna 1941. Hänet ylennettiin taistelevan jalkaväkikomppanian päällikkönä kapteeniksi 23. kesäkuuta 1944 nuorempana kuin kukaan muu itsenäisen Suomen puolustusvoimissa. Myöhemmin Santavuori toimi lyhyen ajan kirjeenvaihtajana Tukholmassa ja sen jälkeen Yleisradion freelance-toimittajana. Santavuori muistetaan erityisesti uraauurtavasta ”tosiradio-ohjelmasta” Radio tekee murron. Hän teki valemurron vuonna 1950 poliisipäällikön suostumuksella, mutta ilmoittamatta lainkaan muille viranomaisille. Ennenkuulumattoman ohjelmaformaatin ohella suurta kohua herätti poliisien kiroilu suorassa radiolähetyksessä ja se, että toimittajaa lyötiin ja uhattiin aseella. Elokuvaohjaaja Matti Kassila teki tapauksesta sitä mukailevan elokuvan Radio tekee murron vuonna 1951. Muita Santavuoren tempauksia olivat sukellus merenpohjaan ja laskuvarjolla hyppääminen, tapaus jota myös sivuttiin elokuvan Radio tekee murron alussa.
Santavuori valmistui 1962 lainopin kandidaatiksi. Hän toimi öljy-yhtiö Essossa Suomessa eri tehtävissä, muun muassa Pohjois-Suomen aluepäällikkönä vuosina 1963–1966 ja vuodesta 1966 lähtien pääkonttorissa muun muassa yhteiskuntasuhteista vastaavana johtajana ja yhtiön johtoryhmän jäsenenä. Santavuori oli 1970-luvulla perustamassa suomalaista öljyalan ja toimittajien välistä keskustelufoorumia Pressoil-klubia. Santavuori jäi eläkkeelle vuonna 1982.
Santavuori juoksi eläkkeelle jäätyään Helsinki City maratonin. Vuonna 1993 Santavuori kruunasi pitkän tennisharrastuksensa seniorien 70-vuotiaiden kaksinpelin Suomen-mestaruudella. Santavuori toimi aktiivisesti Rotary International -järjestössä, muun muassa Rotary International District 142 Governor -tehtävässä vuosina 1988–1989 sekä Suomen Rotary ry:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1991–1992. Santavuori oli naimisissa Ritva Santavuoren kanssa vuodesta 1955. Heillä on kaksi lasta.
Viime vuonna Marienbadissa
Viime vuonna Marienbadissa on vuonna 1961 ensi-iltansa saanut ranskalainen elokuva. Sen on ohjannut Alain Resnais, ja se perustuu Alain Robbe-Grillet’n käsikirjoitukseen. Elokuvan pääosissa näyttelevät Delphine Seyrig, Giorgio Albertazzi ja Sacha Pitoëff.
Elokuva tunnetaan arvoituksellisesta kerronnallisesta rakenteestaan, jossa todellisuus ja kuvitelmat sekoittuvat. Myös kohtausten tapahtuma-ajan ja -paikan suhde toisiinsa jää osin avoimeksi. Unenomainen elokuva on jakanut yleisön mielipiteitä: jotkut pitävät sitä mestariteoksena, toiset käsittämättömänä.
Vuonna 1979 Viime vuonna Marienbadissa pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle.
Juoni
Barokkityylisessä linnassa tai hotellissa pidettävissä juhlissa mies lähestyy naista väittäen, että he ovat tavanneet edellisenä vuonna Marienbadissa. Nainen kiistää. Toinen mies, ehkä naisen aviomies, osoittaa useaan kertaan ylemmyytensä ensimmäistä miestä kohtaan muun muassa käyttämällä väkivaltaa ja voittamalla hänet toistuvasti Nimin kaltaisessa matemaattisessa pelissä. Vaikeaselkoiset takaumat sekä ajan ja paikan siirtymät pyrkivät kuvaamaan päähenkilöiden keskinäisiä suhteita. Samat tapahtumat ja keskustelut toistuvat barokkilinnan eri paikoissa, ja elokuvassa on monia avoimeksi jäävällä monologilla varustettuja kamera-ajoja pitkin linnan käytäviä.
Päähenkilöiden nimiä ei mainita. Käsikirjoituksessa ensimmäinen mies on roolinimeltään X, nainen on A ja hänen mahdollinen aviomiehensä M.
Anime-musiikkivideo
Anime-musiikkivideo, josta yleisesti käytetty lyhenne AMV, on yhden tai useamman animesarjan tai -elokuvan otoksia käyttämällä editoitu musiikkivideo johonkin musiikkikappaleeseen. AMV:t leviävät helposti ja nopeasti Internetin kautta, eivätkä ne ole millään tavoin kaupallisia. Anime-musiikkivideoilla on useita tyylilajeja, joista tunnetuimpia ovat tiettyyn animeteokseen keskittyvät, tai yhden tai useamman teoksen hahmokaartia esittelevät musiikkivideot. Tunnetuista dubstep-yhtyeistä Nero on tehnyt anime-musiikkivideon Innocence-kappaleeseensa.
Anime-musiikkivideoita tehdessä käytetään erilaisia keinoja, jotta kuva ja ääni sulautuisivat yhteen ja loisivat molempia palvelevan kokonaisuuden. AMV:t ovat fanien tekemiä, eivätkä liity mitenkään kyseiseen artistiin tai yhtyeeseen. Kuitenkin eräät yhtyeet, kuten ranskalainen Daft Punk ovat tehneet virallisia musiikkivideoitaan animetyyliin. Näitä ei tule sekoittaa AMV:ihin.
Anime-musiikkivideoihin liittyy dōjinshi-kulttuuri, jossa on tehtävä työpanos taiteeseen muokkaamalla alkuperäistä jollakin tavalla. Japanilaisen tekijänoikeuslain mukaan suora kopiointi ei ole sallittua ilman tekijänoikeuden omistajan lupaa. AMV-videot kuitenkin usein sallitaan jos ne lisäävät kiinnostusta alkuperäiseen.
Historia
Ensimmäisen AMV-videon tekijän on sanottu olevan James Kaposztas, joka vuonna 1982 käytti kahta videonauhuria yhdistääkseen kohtauksia Space Battleship Yamato -sarjasta The Beatlesin kappaleeseen "All You Need Is Love".
AMV-kilpailut
AMV:iden yleistyessä on alettu järjestää AMV-kilpailuja. Jotkut kilpailut asettavat teeman (esimerkiksi toiminta, yaoi, jne.), toisissa ei ole rajoituksia. Useimmiten kilpailut järjestetään anime- ja mangafanien massatapahtumissa, coneissa, vaikkakin kilpailuihin on usein ennakkoilmoittautuminen ja -karsinta. Coneissa järjestettävissä AMV-kilpailussa karsinnan läpäisseet videot näytetään yleisölle, ja voittajan päättää usein raati. Palkintoja voidaan jakaa ”Best in show” -palkinnon lisäksi esimerkiksi parhaasta toiminta-AMV:stä tai erikoisefektien käytöstä, mutta vain mielikuvitus on rajana.
Kari Ristanen
Kari Antero Ristanen (s. 27. heinäkuuta 1958) on suomalainen uransa lopettanut hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Ristanen voitti Sarajevossa 1984 olympiapronssia viestissä ja Lahden MM-kisoissa 1989 viestihopeaa. Sarajevossa hän oli lisäksi 30 km:llä 17:s ja 50 km:llä 15:s. Calgaryssa 1988 Ristasen sijoitukset olivat 30 km:llä 27:s, 50 km:llä seitsemäs ja viestissä kahdeksas. MM-kilpailuissa hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa olivat 50 kilometrin viides ja 30 kilometrin yhdeksäs sija Oberstdorfissa 1987. Viimeiset arvokilpailut hänen urallaan olivat Val di Fiemmen MM-kilpailut 1991.
Ristanen oli ensimmäisiä suomalaisia maajoukkuehiihtäjiä, joka oppi luisteluhiihdon tekniikan. Vapaalla tyylillä hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa kahdesti toiseksi (14. joulukuuta 1985 Bibavikissä ja 10. joulukuuta 1986 Ramsaussa, molemmissa voittajana oli Gunde Svan).
Seuratasolla Ristanen edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri. Urheilu-uransa jälkeen Ristanen on muun muassa ajoittain ollut Yleisradion hiihtolähetysten kommentaattorina.
Vuosina 1991–2005 Ristanen oli naimisissa maajoukkuehiihtäjä Eija Ristasen (o.s. Hyytiäinen) kanssa. Myöhemmin hän avioitui SM-tasolla koripalloa pelanneen Tarja Mäki-Punton kanssa.
Max Morinière
Max Morinière (s. 16. helmikuuta 1964 Fort-de-France) on entinen ranskalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 100 metrin juoksu.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Morinière saavutti Soulin 1988 olympialaisissa juostessaan 4 × 100 metrin viestijuoksun viimeisen osuuden juoksijana pronssille ajalla 38,40 s. Ranskan joukkueen muut juoksijat olivat Bruno Marie-Rose, Daniel Sangouma ja Gilles Quénéhervé. Splitin EM-kilpailuissa 1990 Moriniére juoksi pikaviestissä Sangouman, Jean-Charles Trouabalin ja Marie-Rosen kanssa kultamitalille ennen Isoa-Britanniaa. Ranskan joukkue teki loppukilpailussa uuden maailmanennätyksen 37,79 s. Morinière sijoittui 100 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi juostuaan 2,2 m/s:n myötätuulessa loppuajan 10,15 s. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän saavutti vielä viestijuoksussa hopeaa. Ranskan joukkue sai loppuajan 37,87 s ja hävisi 0,37 sekuntia maailmanennätystä parantaneelle Yhdysvaltain joukkueelle.
Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa Morinière voitti vuosina 1987 ja 1988.
Tallukka-jahti
thumb|350px|Tallukka-jahti Tallukka-jahti on Päijännepurjehduksen kiertopalkinto yleiskilpailun tasoitetuin ajoin voittaneelle. Palkinnon on lahjoittanut Hotelli Tallukka vuonna 1988. Tasoituslukujärjestelmä käytetään SPL:n hyväksymiä järjestelmiä.
Yleiskilpailun voittajat
Taulukossa on ilmoitettu vuosiluvun lisäksi kipparin nimi, kipparin edustaman seura, veneen nimi ja tyyppi sekä LYS-aika että veneen LYS-luku ja osallistujien lukumäärä.
San Cristóbal de La Lagunan katedraali
Aiheesta muualla
28.48889°N, -16.31639°W
Kaikkivoipaisuuden paradoksi
Kaikkivoipaisuuden paradoksi eli kaikkivoivan paradoksi (omnipotentin paradoksi) on ryhmä paradokseja, jotka käsittelevät sitä, mitä kaikkivoipa olento voi tehdä. Erityisesti ne käsittelevät sitä, pystyykö kaikkivoipa olento toimimaan siten, että se rajoittaa hänen kaikkivoipaisuuttaan. Pystyi olento siihen tai ei, kaikkivoipaisuus voidaan kyseenalaistaa molemmissa tapauksissa. On esitetty erilaisia näkemyksiä paradoksin premissien virheellisyydestä.
Karvaukonkorento
Karvaukonkorento (Brachytron pratense) on ukonkorentojen heimoon kuuluva sudenkorento. Se poikkeaa huomattavasti muista ukonkorennoista ja on sukunsa ainoa laji.
Kaikkivoipaisuuden paradoksi
Savage
Sen sijaan siitä, että ”x ei voi luoda niin suurta kiveä, ettei x voi sitä nostaa”, ei seuraa, että olisi jokin teko, jota x ei voisi tehdä. Kyseinen lause tarkoittaa loogisesti samaa kuin ”Jos x voi luoda kiven, x voi sen nostaa.”
Savage tekee asiasta ymmärrettävämmän erottamalla toisistaan kiven tekijän ja sen nostajan. Oletetaan ensin, että y jaksaa nostaa korkeintaan 70 paunan painoisen kiven. Jos x ei voi tehdä yli 70 paunan kiveä, on x:n kyvykkyydessä rajoitus. Jos y voi nostaa minkä tahansa painoisen kiven ja x ei voi tehdä yli 70 paunan kiveä, on x:n kyvykkyydessä rajoitus. Mutta jos y voi nostaa minkä tahansa painoisen kiven ja x voi tehdä minkä tahansa painoisen kiven, niin x ei voi tehdä niin painavaa kiveä ettei y voisi sitä nostaa, mutta x:n kyvykkyydessä ei silti ole rajoitusta.
Karvaukonkorento
Koko ja ulkonäkö
Karvaukonkorento on kooltaan noin 54–63 mm. Se on ukonkorennoksi pienikokoinen ja typäkkä. Lajin takaruumis on paksu, eikä se ole kaventunut. Karvaukonkorennon koko ruumis karvainen. Keskiruumiin sivut ovat laajalti vaaleat - koiraalla vihreät, naaraalla keltaiset ja sivuilla on kaksi mustaa pystyraitaa. Takasiiven tyvi on voimakkaasti pyöristynyt ja siipitäplä on hyvin pitkä.
Kaikkivoipaisuuden paradoksi
Lähtökohtana peruslogiikka
Ludwig Wittgensteinin mukaan kysymys, johon ei millään keinolla voida saada järkevää vastausta, on itsessään virheellinen ja epälooginen. Tällöin kysymyksen muotoa tulisi muuttaa. Peruslogiikan kannalta katsottuna Jumala ei voi tukistaa kaljua, koska teko on mahdoton eikä mahdotonta ole olemassa. Jumala ei siis inhimillisestä näkökulmasta katsottuna kykene luomaan nelikulmaista ympyrää.
Tämä ei silti tarkoita, että kaikkivaltiaan Jumalan täytyisi rajoittua peruslogiikan sääntöihin, jos hän on ajan ja materian ulkopuolella. Tällöin Jumala kykenisi tekemään asioita, jotka ovat hänelle mahdottomia siitä yksinkertaisesta syystä, että hän pystyy mihin vain. Inhimillisestä näkökulmasta ei siis ole väliä kuinka tämä tapahtuu, koska sen ei tarvitse olla loogisesti mahdollista. Raamatun Jumalan kaikkitietävyyttä ei selvästikään rajoita ihmisen vapaa tahto, sillä Jumala tietää huomisen samoin tavoin kuin ihminen muistaa eilisen.
Karvaukonkorento
Elinympäristö
Lajin tyypillisimmät elinympäristöt ovat puhtaat ja rehevät seisovat tai hitaasti virtaavat vedet, kuten lintujärvet, jokisuut ja suolammet.
Esiintyminen
Karvaukonkorennon lentokausi on kesä-heinäkuu. Laji on aikaisin Suomen ukonkorennoista. Se lentää pääosin kesäkuussa, kun muut ukonkorennot vasta aloittelevat lentoaan. Karvaukonkorento on levinnyt laajalle Euroopassa, mutta esiintyminen laikuittaista. Suomessa sitä tavataan maan etelä- ja kaakkoisosissa.
Kriketin SM-sarja 1999
Helsinki CC voitti Kriketin ensimmäisen virallisen Suomen Mestaruuden vuonna 1999. Muut joukkueet olivat Stadin Krikettikerho, Turku CC ja Vantaa CC.
Mari Jungstedt
thumb|Mari Jungstedt [[Guldbagge-palkinto|Guldbagge-gaalassa vuonna 2013.]] Mari Jungstedt (s. 31. lokakuuta 1962) on ruotsalainen rikoskirjailija.
Jungstedt on opiskellut taloustiedettä Uppsalassa, käynyt opettajakorkeakoulua Tukholmassa ja valmistunut toimittajaksi Sundsvallin toimittajakorkeakoulusta. Hän on työskennellyt radio- ja televisiotoimittajana. Jungstedt toimi kymmenen vuotta Ruotsin television alueuutisten uutisankkurina ja myöhemmin TV4:n ajankohtaisohjelman vetäjänä. Nykyisin hän on vapaa kirjailija.
Jungstedt on ollut perustamassa Nobel-palkinnolle kilpailijaa, jonka jakaa Uusi akatemia, Den Nya Akademien, johon on liittynyt noin sata kulttuurialojen edustajaa. Palkinto jaetaan 10. joulukuuta, kuten Nobelin kirjallisuuspalkintokin on jaettu.
Kriketin SM-sarja 2000
Toista kertaa ratkaistun Kriketin Suomen mestaruuden voitti Vantaa CC, joka päihitti finaalissa Helsinki CC:n. Kolmanneksi sijoittui Stadin Krikettikerho ja neljäs mukana ollut joukkue oli Turku CC
Amenhotep III
thumb|Memnonin kolossit thumb|Amenhotep III:n muotokuva Berliinin egyptiläisessä museossa
Amenhotep III, lisänimeltään heqa-waset (Theban hallitsija), oli yksi Uuden valtakunnan suurista rakentaja-faaraoista. Tunnetuimpia hänen rakennuttamiaan monumentteja ovat Memnonin kolossit. Hän hallitsi Egyptin 18. dynastian aikana vuosina 1390–1352 eaa. Ensimmäiset hallitusvuotensa hän toimi äitinsä kanssahallitsijana.
Amenhotepin isä oli hänen edeltäjänsä Thutmosis IV ja kuningatar Mutemuiya oli hänen äitinsä. Vaimoja hänellä oli lukuisia, joista suurin osa oli diplomaattisten avioliittojen kautta. Amenhotepin päävaimo oli ei-kuninkaallinen Tiy, joka oli Yuja-nimisen aatelisen ja hänen vaimonsa Tujan tytär. Amenhotepilla ja Tiylla oli ainakin kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Vanhempi pojista kuoli ennen Amenhotepin hallituskauden loppua ja nuoremmasta tuli hänen seuraajansa Amenhotep IV, joka myöhemmin muutti nimensä Akhenateniksi. Amenhotep otti kaksi tytärtään, Isiksen ja Sitamunin vaimoikseen.
Amenhotepillä oli hyvät suhteet kaikkiin lähellä sijainneisiin suurvaltoihin, kuten Mitanniin, Babyloniaan, Assyriaan ja heettien valtakuntaan, mikä oli poikkeuksellista. Egypti vaurastui pitkän rauhankauden aikana. Egyptin rajat ulottuivat pohjoisessa Eufrat-virralle ja etelässä Nubiaan.
Amenhotepin uskotaan olleen Egyptissä alkaneen uskonnon mullistuksen alullepanija. Hän julistautui heb sed-juhlansa aikana jumalaksi. Normaali käytäntö oli, että faaraosta tuli jumala vasta hänen kuoltuaan. Julistettuaan itsensä jumalaksi Amenhotep siirsi osan hallitustehtävistä pojalleen Akhenatenille, jonka hän oli ottanut sijaishallitsijakseen. Amenhotep nosti hallitusaikanaan Atonin entistä tärkeämpään asemaan, mutta ei kuitenkaan kieltänyt entisiä jumalia kuten hänen seuraajansa. Hänen ei kuitenkaan katsottu kuuluneen kerettiläisfaaraoihin, eikä hänen nimeään poistettu hallitsijaluettelosta.
Amenhotep rakennutti Theban länsipuolelle Medinet Habun pohjoispuolelle suuren kaupungin. Hänen seuraajansa Akhenaten hylkäsi kaupungin, joka kuitenkin palasi jälleen käyttöön myöhempien hallitsijoiden aikana.
Amenhotepin hauta on Kuninkaiden laakson länsi-osassa, erillään muista kuninkaallisista haudoista (KV22). Hauta ryöstettiin jo muinaisina aikoina, eikä Amenhotepin hautakalustoa ole juuri löydetty. Hautakammiosta löytyi kuitenkin kivisen sarkofagin paloja. Amenhotepin muumio löydettiin 1898 erillään sijaitsevasta kuninkaallisten muumioiden kätköstä.
Vuonna 2010 löytyi osia patsaasta, jonka esittävät Amenhotep III:a. Niistä on koottu kaksi jättimäistä patsasta, jotka paljastettiin maaliskuussa 2014.
Kunnian miehet
Kunnian miehet voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Hollywood Foreign Press Association
Hollywood Foreign Press Association (HFPA) on yhdistys jonka jäsenistö koostuu päätoimisista toimittajista, jotka raportoivat Yhdysvaltain elokuvateollisuudesta eri sanoma- ja aikakauslehdissä Euroopassa, Aasiassa, Australiassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Yhdistyksen 90 jäsentä, kolme uusjäsentä, kuusi ainaisjäsentä ja kaksi liitännäisjäsentä edustavat vähintään 55 maata ja yhteensä yli 250 miljoonaa lukijaa. Yhdistys on parhaiten tunnettu sen vuotuisesta Golden Globe Awards -gaalasta, joka järjestetään vuosittain tammikuussa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Historia
Yhdistyksen perustivat 1940-luvun alussa joukko Los Angelesissa asuvia ulkomaalaisia toimittajia, jotka yrittivät saada lisää vaikutusvaltaa studioiden suhteen ja helpottaa elokuvatähtien haastattelumahdollisuuksia.
HFPA jäsenyys
Jäsenkokoukset pidetään kuukausittain. Yhdistyksen virkailijat ja johtajat valitaan vuosittain. Yhdistys ottaa enintään viisi toimittajaa yhdistyksen uusiksi jäseniksi vuosittain. Kaikki jäsenet ovat akkreditoituneet Motion Picture Association of America (MPAA) järjestöön ja ovat velvoitettuja toimittamaan näytteitä tekemistään kirjoituksista oikeuttaakseen jäsenyytensä.
Jäsenyyden edellytykset ovat pysyvä asuminen Etelä-Kaliforniassa ja vähintään neljä julkaistua artikkelia vuodessa. Yhdistys ei määrittele niitä julkaisuja, joiden perusteella jäsenyys arvioidaan.
Suomalaiset jäsenet
Yhdistyksessä on kaksi suomalaisjäsentä, Erkki Kanto ja Kirpi Uimonen Ballesteros.
Riisivyöhyke
thumb|Riisivyöhykkeeseen kuuluvat osavaltiot vihreällä. Riisivyöhyke on alue Etelä-Yhdysvalloissa, johon kuuluu Arkansas, Louisiana, Mississippi ja Texas. Kaikki neljä osavaltiota tuottavat merkittävän määrän koko Yhdysvaltain riisistä. Nimeä voi verrata Keskilännessä sijaitsevaan Maissivyöhykkeeseen, joka tuottaa suuren määrän maan maissista.
Arkansas on Yhdysvaltain johtava riisintuottaja. Sitä seuraa Kalifornia (joka ei kuulu vyöhykkeeseen), Louisiana, Missouri (jakaa rajan vyöhykkeen kanssa, muttei kuulu siihen), Texas ja Mississippi.
Battlefront
Battlefront tarkoittaa seuraavia asioita:
Puolarmetsän sairaala
Puolarmetsän sairaala (ruots. Bolarskogs sjukhus) oli Espoon Olarissa sijainnut sairaala. Rakennus valmistui vuonna 1977, ja sen suunnitteli arkkitehti Veijo Martikainen. Sairaalassa oli toiminut ainakin terveysasema, hammashoitola, pitkäaikaissairaiden vuodeosastoja, muistipoliklinikka sekä Puolarvilla-saattohoitokeskus.
Aurignac
Aurignac on kunta Ranskan eteläosassa Haute-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 75 kilometriä Toulousen kaupungista lounaaseen.
pienoiskuva|vasen|Aurignacin luola Aurignac on tullut tutuksi paleontologiasta. Vuonna 1860 arkeologi Édouard Lartet aloitti kaivaukset paikallisessa Aurignacin luolassa. Löydöt johtivat Aurignacin kulttuurin löytymiseen, ja sen todettiin vaikuttaneen Euroopassa vuosina 37 000 - 28 000 eaa. myöhäispaleoliittisella kaudella. Kylässä on esihistorian museo Musée de l’Aurignacien.
TYPO3
225px|right|TYPO3:n logo. TYPO3 on avoimeen lähdekoodiin perustuva WWW-sivujen sisällönhallintajärjestelmä (engl. CMS, Content Management System) pienten ja keskisuurten yritysten nettiportaaleihin ja intranet-palvelimiin. Se perustuu PHP-ohjelmointikieleen ja MySQL-tietokantajärjestelmään. Tanskalainen Kasper Skårhøj aloitti TYPO3:n kehitystyön vuonna 1997. TYPO3 on saatavilla ilmaiseksi GPL-lisenssillä.
Ranskalais-saksalainen prikaati
Historia
Ranskan presidentti Mitterrand ja Saksan liittokansleri Kohl sopivat prikaatin perustamisesta keskinäisissä neuvotteluissa vuonna 1987. Prikaati saavutti operaatiovalmiuden 2. lokakuuta 1989, jolloin sen komentajana oli kenraali Jean-Pierre Sengeisen. Eurocorpsiin liitetyn prikaatin joukot on sijoitettu Müllheimiin, Metziin, Donaueschingeniin, Illkirch-Graffenstadeniin, Sarrebourgiin ja Immendingeniin.
Münchenin huippukokouksessa helmikuussa 2009 sopivat Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy ja Saksan liittokansleri Angela Merkel saksalaisen pataljoonan sijoittamisesta Illkirch-GraffenStadeniin lähelle Strasbourgia. Sopimuksen seurauksena Saksan joukot ylittäisivät Ranskan rajan ensimmäisen kerran toisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Saksan 291. jalkaväkipataljoona aloitti siirtymisen helmikuussa 2010 ja virallinen seremonia järjestettiin joulukuussa 2010. Vuoteen 2012 saakka tukikohdassa oli tarkoitus olla 600 saksalaissotilasta.
Ranska ilmoitti 31. lokakuuta 2013, että se lakkauttaa Donaueschingeniin sijoitetun 110. jalkaväkirykmentin vuonna 2014 ja siten vähentäisi Saksaan sijoitettuja joukkoja noin tuhannella miehellä. Tämä laskisi prikaatin kokonaisvahvuuden 4 000 mieheen. Tämän jälkeen kummallakin maalla olisi reilut 500 miestä toisen alueella.
Kokoonpano
Ranskalais-saksalainen prikaati on kokoonpanoltaan lähinnä mekanisoitu jalkaväkiprikaati. Siihen kuuluu mekanisoitu tiedustelurykmentti, kolme jalkaväkipataljoonaa ja tykistörykmentti. Huolto-osat ja esikunta ovat yhteinen, joissa on sekä ranskalaisia että saksalaisia. Prikaatin kokoonpano pn seuraava :
Rob-Vel
Robert Veltier (9. helmikuuta 1909 Pariisi – 27. huhtikuuta 1991 Saint-Malo) oli ranskalainen sarjakuvan tekijä. Tunnetuin hänen luomistaan hahmoista on Piko (fr. Spirou). Pikoa ja Fantasiota tehdessään hän käytti nimimerkki Rob-Vel.
Urheiluravinne
Urheiluravinne tarkoittaa ravintolisää jonka tarkoituksena on auttaa urheilusuorituksessa. Urheiluravinteilla tavoiteltuja vaikutuksia ovat esimerkiksi lihasmassan kasvu, parempi kestävyys, energiatankkaus treenin aikana, kehon nopeampi palautuminen rasituksesta tai vireystilan parantaminen suoritusta varten. Urheiluravinteita käytetään useiden eri lajien harrastajien keskuudessa. Kehonrakennuksessa käytettäviä ravinteita voidaan kutsua kehonrakennuksen lisäravinteiksi.
Rob-Vel
Ura
Robert Veltierin ensimmäinen työpaikka 16-vuotiaana oli ollut Ritz Charlton Lontoossa. Hotellissa hän työskenteli hissin kuljettajana. Myöhemmin hän eteni urallaan laivaston upseeriksi kunnes tapasi Martin Brannerin. Veltier teki yhdessä Martin Brannerin kanssa Kulmalan kaverit -sarjakuvaa vuosina 1934–36.
Belgialainen kustantamo Dupuis aloitti huhtikuussa 1938 uuden Spirou-sarjakuvalehden julkaisemisen. Uusi lehti tarvitsi uusia hahmoja ja Dupuisin mielestä Veltier oli sopiva sellaisen luomaan. Lehti nimettiin Spirouksi Veltierin hissipojaksi pukeutuneen hahmon mukaan.
Urheiluravinne
Proteiinilisä saattaa olla suosituin urheiluravinne. Proteiinin nauttiminen juuri ennen ja jälkeen urheilusuorituksen saattaa tuottaa lieviä hyötyjä, mutta asiantuntijat pitävät tavallista maitoa hyvänä tähän tarkoitukseen. Toisaalta asiantuntijat myöntävät että proteiinilisä on perusteltu jos ruokavalio ei ole oikeaoppinen. Kuntoilijalle proteiinilisä on mahdollisuus tehostaa harjoituksen vaikutusta, välttämättömyys se ei ole. Lisäproteiini myös hieman nopeuttaa harjoituksesta palautumista, mikä mahdollistaa treenaamisen useammin.
Rob-Vel
Ura
Sodan sytyttyä Veltier astui palvelukseen ja haavoittui 1940. Vuonna 1943 Veltier myi hahmonsa oikeudet Dupuisille. Veltier jatkoi sarjakuvien tekemistä aina vuoteen 1971 saakka, mutta mikään niistä ei tullut yhtä suosituksi kuin Piko.
Urheiluravinne
Markkinat ja käyttö
thumb|right|Proteiinivalmisteita kaupassa myytävänä Urheiluravinteiden markkinat kasvoivat Britanniassa 14 % 200 miljoonaan puntaan vuonna 2010, mikä on noin kolmannes ravintolisämarkkinoista. Yhdysvalloissa 12-18-vuotiaista pojista 5 % ja tytöistä 2 % käytti proteiinivalmisteita parantaakseen voimaansa tai ulkonäköään.
Kehonrakentajille ja muille urheilijoille mainostettuja lisäravintoaineita ovat myös proteiinilisät sekä hiilihydraattivalmisteet. Näistä yleisin on urheilusuorituksen jälkeen nautittava heramaltojuoma. Se sisältää heraproteiinia 35-45g sekä maltodekstriiniä 50g. Proteiinin ja hiilihydraatin suhde palautusjuomassa on siis noin 1:1 tai jopa 1:2. Tällaisen juoman hinnaksi tulee vähemmän kuin normaalisti kotiruoassa vastaava määrä proteiinia ja HH:a. Toinen hyvä hetki lisäravinteille on ennen yötä otettava proteiinijuoma, joka sisältää hitaasti imeytyvää proteiinia, kuten kaseiinia sekä pari rkl rypsi- tai oliiviöljyä. Runsaasti liikuntaa harrastavat hikoilevat enemmän ja menettävät paljon kivennäisaineita.
Tuotteita otetaan yleensä juuri ennen tai jälkeen urheilusuorituksen.
Teho
Haku PubMed-tietokannasta löysi ristiriitaisia tuloksia proteiinilisien tehosta lihasmassaan ja urheilulliseen suorituskykyyn. British Nutrition Foundation pitää virheenä luuloa, että ne lisäisivät lihasvoimaa.
Suomalaiset asiantuntijat pitävät proteiinilisiä turhina, jopa haitallisina. Jopa aktiivisesti kuntoileva saa ravinnosta riittävästi proteiinia, ja ylimäärä muuttuu rasvaksi, siis piilottaa lihaksia. Tutkimusten mukaan edes kovaa harjoittelevilla kilpaurheilijoilla ei ole pulaa proteiinista. Aivan kilpaurheilija saattaa kuitenkin hyötyä hieman siitä, että saa proteiinin pian suorituksen jälkeen, mutta tavallinen maito kelpaa tähän aivan yhtä hyvin. Yksipuolisesti syövillä vanhuksilla voi olla pulaa proteiinista.
Terveysongelmat
Kehonrakennusvalmisteissa on usein terveysongelmia.
Esimerkiksi "luonnollinen" bestsellertuote Craze, jonka bodybuilding.com valitsi vuoden 2012 "vuoden valmisteeksi" ja jota myytiin tavallisissa marketeissakin, sisälsi ilmoituksen vastaisesti amfetamiinin kaltaisia yhdisteitä. Muissakin Matt Cahillin tuotteissa on ollut vaarallisia aineksia, jotka aiheuttavat esimerkiksi sokeutta tai maksavaurioita, ja asiantuntijoiden mukaan tämä on tyypillistä koko alalle.
Osalle käyttäjistä kehonrakennusvalmisteet aiheuttavat niin pahaa kutinaa jopa kuukausiksi, että he eivät voi nukkua öisin ja he menettävät työnsä.
Yhdysvaltalaisselvityksessä todettiin osa proteiinijuomista arseenin, kadmiumin, lyijyn, elohopean tai muiden raskasmetallien saastuttamiksi. Myös proteiinin liikasaanti on vaarallista. Toisaalta terveet munuaiset kestävät viisinkertaisen proteiinimäärän suosituksiin nähden.
Maksavauriot
Yhdysvalloissa noin 20 % lääkepohjaisista maksavaurioista johtuu ravintolisistä. Osuus on kolminkertaistunut 10 vuodessa. Osa potilaista joutuu maksansiirtoon tai kuolee. Suurin osa tuotteista oli kehonrakennustuotteita. Näistä kolmanneksessa oli steroideja, vaikka niitä ei mainita ainesosaluettelossa.
Kolera (täsmennyssivu)
Kolera voi tarkoittaa seuraavia:
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1972
XI talviolympialaisissa Sapporossa, Japanissa vuonna 1972 järjestettiin pikaluistelussa kahdeksan kilpailutapahtumaa.
500 m
<br style="clear:both" />
1 500 m
<br style="clear:both" />
5 000 m
<br style="clear:both" />
10 000 m
<br style="clear:both" />
1 000 m
<br style="clear:both" />
3 000 m
<br style="clear:both" />
Sen siksi tein
Sen siksi tein on Paula Koivuniemen vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä, LP-levynä ja C-kasettina Sonet -levy-yhtiö. Levy on myynyt kultaa. Siivet-kappale oli mukana Syksyn Sävel kilpailussa 1988.
Leikkuupuimuri
right|thumb|240px|[[Kauran puintia Sampo Rosenlew SR2050 -leikkuupuimurilla.]] Leikkuupuimuri on kone, jolla korjataan vilja ja erotellaan jyvät oljista ja ruumenista. Suomalaisten viljakasvien lisäksi leikkuupuimuri soveltuu herneen, härkäpavun, öljykasvien ja lisävarustettuna esimerkiksi maissin ja riisin korjuuseen.
Leikkuupuimurin rakenne
pienoiskuva|Droonilla kuvattu video leikkuupuimurista (Viro 2022) thumb|600px|vasen|Leikkuupuimurin osat Kuvassa keltainen virta on oljet, oranssi ruumenet, sininen ilmavirta ja punainen jyvät. Puimurissa etummaisena on leikkuupöytä, joka katkaisee viljan ja siirtää sen syöttökuljettimella puintikoneiston käsiteltäväksi. Leikkuupöydän korkeutta säädetään hydraulisylintereillä ja siinä on yleisimmin kaasukelloon perustuva kevennysjärjestelmä, joka auttaa pöytää myötäilemään maanpinnan muotoja. Laonnostokelan avulla ohjataan korret halutulla tavalla syöttöruuville.
Jyvät irrotetaan tähkistä puintikelalla, joka iskee jyvät irti oljista alla sijaitsevan varstasillan läpi. Materiaali siirretään seulastolle, jossa puhaltimen avulla erotellaan ruumenet jyvistä. Olkikela ohjaa oljet kohlimille, jotka ottavat talteen ne jyvät, jotka eivät irronneet puintikelalla. Kohlimet ovat porrastettuja levyjä, joita heilutetaan edestakaisin. Kohlimien korvaamiseksi on esitelty useita erilaisia ratkaisuja, lähinnä erilaisia pitkittäisiä ja poikittaisia erottelurumpuja. Näitä käytetään suurimmissa puimureissa.
Oljet voidaan silputa puimurin takaosassa olevalla silppurilla lyhyiksi kynnön helpottamiseksi. Jyvät siirretään elevaattorilla ja/tai ruuvilla viljasäiliöön. Viljasäiliö tyhjennetään tyhjennysruuvin avulla perävaunuun.
Kääntyvät pyörät ovat puimurissa takapäässä. Ohjaamo on sijoitettu useimmiten koneen keskelle puintikelan yläpuolelle. 1980-luvun alkupuolelta lähtien puimureissa on yleisesti ollut umpiohjaamo, joka parantaa huomattavasti työskentelymukavuutta pölyä ja sääolosuhteita vastaan.
Ajovoimansiirto on nykyisissä puimureissa hydrostaattinen. Aikaisemmin käytettiin kiilahihnavariaattoria ajonopeuden säätämiseen. Puimurin moottori on useimmiten suuri 4- tai 6-sylinterinen ahdettu dieselmoottori. Tehot ovat yleensä 150 hevosvoimasta ylöspäin.
Leikkuupuimurin historia
Viljankorjuu oli hyvin työläs tehtävä ja apuneuvoja siihen kehitettiin 1700-luvun lopusta alkaen, kun muu tekninen kehitys antoi siihen mahdollisuuksia.
Toimivan puimakoneen rakensi Andrew Meikle vuonna 1786 ja niittokoneen Patrick Bell vuonna 1826. Englannissa patentoitiin vuonna 1799 elonkorjuukone. Hiram Moore esitteli vuonna 1835 ensimmäisen hevosvetoisen leikkuupuimurin. Lyhteiden tekeminen oli käsityötä kunnes Cyrus McCormick vuonna 1870 teki koneen, joka leikkasi viljan ja sitoi sen rautalangoilla lyhteiksi.
1890-luvulla Kaliforniassa ilmestyivät hevosvetoiset leikkuupuimurit, joita saattoi vetää 24–36 hevosta. Näiden kehittäjä oli Benjamin Holtin ja hänen veljiensä yritys, joka alkujaan valmisti Kaliforniassa puisia kärrynpyöriä. Vuonna 1886 Benjamin Holt suunnitteli leikkuupuimurin, jossa voima puimurille saatiin pyöristä nivelhihnavälityksellä. Hevosten korvaaminen höyrykonetoimisilla traktoreilla ei ollut menestyksekästä, koska höyrykoneet olivat liian raskaita pehmeälle maalle.
Ensimmäinen polttomoottorilla toimiva traktori nähtiin pellolla vuonna 1904, ja Winnipegissä vuonna 1908 ollut näytöstilaisuus sai monet vakuuttuneeksi traktorin tulevaisuudesta.
Polttomoottoritoimisen itseliikkuvan leikkuupuimurin esitteli Holt Caterpillar company vuonna 1911. Caterpillar on sittemmin tullut tunnetuksi telaketjutraktoreistaan. Ensimmäinen leikkuupuimurikin perustui telaketjutraktoriin ja tähkäleikkurilaitteisto oli sen sivulla. Toinen varhainen itseliikkuva polttomoottorilla toimiva leikkuupuimuri oli vuonna 1923 esitelty Gleaner. Sen puimakone oli rakennettu Fordson F -traktorin päälle. Kolmas oli erityisesti kaupallisesti menestynyt vuonna 1937 esitelty Massey Harris n. 20 ja sitä seuranneet mallit MH 21-27, joista ensin mainittu on suunniteltu Argentiinan markkinoille ja jälkimmäinen pienempi malli Yhdysvaltojen olosuhteisiin, josta kehitettiin edelleen eurooppalaisiin olosuhteisiin sopivia malleja 1940-luvulta lähtien, kuten brittiläinen 726.
Asema tieliikenteessä
Leikkuupuimuria saa ajaa tieliikenteessä ja sitä ei tarvitse rekisteröidä. Leikkuupuimuria ei ole pakko liikennevakuuttaa.
World Darts Championship
World Darts Championship on Professional Darts Corporationin vuodesta 1994 järjestämä dartsin maailmanmestaruusturnaus. Vuosittain järjestettävä turnaus alkaa joulukuun puolessa välissä ja jatkuu tammikuun alkuun. Turnauksen pitopaikkana on vuodesta 2008 toiminut Lontoossa sijaitseva Alexandra Palace. World Darts Championship on suurin PDC:n järjestämistä turnauksista ja maailman rahakkain dartskilpailu. Vuoden 2023 mestari Michael Smith tienasi ykkössijallaan 500.000 Englannin puntaa ja koko turnauksessa maksettiin palkintorahoja 2 500 000 puntaa.
Historia
1992 perustettu World Darts Council, nykyiseltä nimeltään Professional Darts Corporation (PDC) järjesti ensimmäisen maailmanmestaruusturnauksensa vuodenvaihteessa 1993-94. Turnaukseen osallistui 24 heittäjää ja kilpailuareenana toimi Circus Tavern Purfleetissa. Ensimmäisen mestaruuden voitti englantilainen Dennis Priestley, joka kukisti finaalissa maanmiehensä Phil Taylorin. Vuonna 2002 turnaus nousi palkintorahoiltaan suurimmaksi dartskilpailuksi ohi kilpailevan järjestön BDO:n maailmanmestaruusturnauksen. Vuonna 2008 turnaus siirrettiin isommalle areenalle Lontoon Alexandra Palaceen. Vuoden 2010 turnauksessa palkintorahat nousivat ensimmäisen kerran miljoonaan puntaan. Turnauksen voittopokaali uudelleennimettiin vuoden 2013 turnauksesta alkaen vuonna 2012 kuolleen dartskommentaattori Sid Waddellin mukaan.
Pelaajapaikkojen määrää on nostettu vuosien varrella. Viimeisin laajennus tehtiin vuoden 2019 turnaukseen, jolloin pelaajamääräksi nostettiin 96. Tuolloin lisättiin myös naisille kaksi kiintiöpaikkaa. Ensimmäisenä naisena otteluvoittoon pystyi englantilainen Fallon Sherrock vuoden 2020 turnauksessa.
Rasmus Rändvee
Rasmus Rändvee (s. 28. marraskuuta 1995) on virolainen laulaja, joka voitti Idols-formaattiin perustuvan Eesti otsib superstaari -kilpailun viidennen tuotantokauden vuonna 2012.
Vuonna 2013 Rändvee osallistui Eesti Laul -kilpailuun yhtyeessä Facelift Deer. Yhtye eteni kilpailussa finaaliin, mutta hävisi Birgit Õigemeelille.
Jevgeni Novikov (jalkapalloilija)
Jevgeni Novikov (s. 28. kesäkuuta 1980 Narva) on virolainen entinen jalkapalloilija. Hän toimi puolustajana sekä keskikenttäpelaajana.
Ura
Novikovin ensimmäinen seura ammattilaisuralla oli JK Narva Trans. Vuonna 2001 Novikov siirtyi FC Flora Tallinnan riveihin. Hän on pelannut myös Venäjällä ja FF Jaron joukkueessa Suomessa.
Von Dutch
thumb|Von Dutchin lippalakki Kenneth "Kenny" Robert Howard (7. syyskuuta 1929 – 19. syyskuuta 1992), taiteilijanimeltään Von Dutch, oli "pinstraippari" hot rodin alkuaikoina 1950-luvulla.
Hän aloitti uransa moottoriajoneuvojen parissa jo 1940-luvulla, 15-vuotiaana, jolloin hän meni töihin George Beerupin moottoripyöräkauppaan. Maalauksissaan hän käytti erilaisia symboleja, joista tunnetuin on "The Flying Eyeball" -logo. Howard oli epäsosiaalinen taiteilijaluonne, jonka rasistisia mielipiteitä on paheksuttu. Päihdeongelmista kärsinyt taiteilija kuoli 19. syyskuuta 1992.
Von Dutch on myös Howardin mukaan nimetty vaatemerkki.
Kehä
Kehä voi viitata johonkin seuraavista:
David Brown (traktori)
260px|thumb|David Brown Selectamatic 880 alkutalven maisemassa. David Brown oli englantilainen traktorimerkki. David Brown aloitti traktoreiden tuotannon 1936 yhdessä Harry Fergusonin kanssa nimellä Ferguson-Brown. Traktoreita valmistettiin 1936 1 350 kappaletta. David Brownin yhtiönsä oli perustettu jo 1860. Liikekumppanuus raukesi ja Harry Ferguson muutti Yhdysvaltoihin.
Ensimmäinen David Brown -traktori, David Brown VAK1 esiteltiin 1939, ja se sai 3 000 kappaleen tilauskannan. Alkaneen toisen maailmansodan vuoksi tilauskanta väheni 1 000 kappaleeseen. David Brownin tuotanto laajeni toisen maailmansodan jälkeen. Vuodesta 1983 traktoreita tehtiin Casen nimellä. Melthamin tehdas suljettiin 1988 ja traktorien valmistus lakkasi.
Priscilla, aavikon kuningatar
Priscilla – aavikon kuningatar (The Adventures of Priscilla tai vaihtoehtoisesti Queen of the Desert) on australialaisen Stephan Elliotin käsikirjoittama ja ohjaama road movie kolmen drag-artistin matkasta Australian erämaan halki. Sydneystä käynnistyvän matkan päämääränä on syrjäinen Alice Springs, jossa ryhmän on tarkoitus esiintyä. Kulkuvälineenä heillä on Priscillaksi nimetty bussi, josta tulee matkan ajaksi Bernadetten (Terence Stamp), Tickin (Hugo Weaving) ja Adamin (Guy Pearce) koti.
Elokuva palkittiin parhaasta pukusuunnittelusta Oscar-palkinnolla vuonna 1994. Puvustuksen tekivät Lizzy Gardiner ja Tim Chappel.
Näyttelijät
Lähde:
Noitaympyrät
Noitaympyrät oli Yleisradion elokuva-aiheinen televisio-ohjelma, jota lähetettiin Yle TV1 -kanavalla vuosina 1991–1997. Sen toimittajia olivat Atro Lahtela, Matti Paunio, Kati Sinisalo ja Marjaana Mykkänen. Ohjelmaa lähetettiin kolmena ensimmäisenä vuonna noin kerran kuukaudessa ja vuodesta 1995 noin joka toinen kuukausi. Noitaympyrät oli jatkoa Kaarle Stewenin läpi 1980-luvun toimittamalle Valkokangas-ohjelmasarjalle.
Uusien elokuvien arvioiden lisäksi Noitaympyrän toimitus teki erikoisohjelmia muun muassa Cannesin elokuvajuhlilta ja Helsingin Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilta.
Vuonna 1992 Noitaympyrät kysyi Suomen itsenäisyyden 75-vuotisjuhlavuoden kunniaksi 59 suomalaiselta elokuvatoimittajalta, mikä on paras suomalainen elokuva. Jokainen sai antaa vain yhden äänen, ja tuloksena oli 31 elokuvan lista. Valituksi tulivat tasaäänin Mikko Niskasen Kahdeksan surmanluotia ja Aki Kaurismäen Tulitikkutehtaan tyttö.
Ismailiitit
Ismailiitit eli ismaililaiset tai seitsemänšiialaiset on šiiamuslimien toiseksi suurin ryhmä – suurin on etenkin Iranissa vaikuttava kaksitoistašiialaisuus.
Ismailiitit elävät Etelä-Aasiassa, Syyriassa, Saudi-Arabiassa, Jemenissä, Kiinassa, Tadžikistanissa, Afganistanissa ja Itä-Afrikassa. Viime aikoina heitä on emigroitunut myös Amerikkaan ja Eurooppaan.
Sekä ismailiitit että kaksitoistašiiat hyväksyvät kuusi ensimmäistä imaamia, jotka periytyvät Muhammadin tyttären Fatiman kautta. Suunnat ovat keskenään eri mieltä seitsemännestä imaamista, joka ismailiittien mukaan oli kuudennen imaamin Ja’far al-Sadiqin vanhin poika Isma’il ibn Ja’far, kaksitoistašiiojen käsityksen mukaan hänen nuorempi poikansa Musa al-Kazim. Ismailiitit ovat jakautuneet useisiin suuntauksiin, joista muutama on säilynyt nykypäivään.
Tausta ja suuntauksia
Šiialaisten kuudes imaami Ja’far al-Sadiq nimitti poikansa Isma’ilin seuraajakseen, mutta tämä kuoli ennen isäänsä vuonna 755, ja imaamiksi tuli Musa al-Kazim. Kun tämä imaamilinja oli menettänyt kannatustaan ja yhdestoista imaami vuonna 873 tai 874 kuollut ilman perillistä, oli kahdestoista imaami ensimmäinen, joka oli "kätkeytynyt". Osa šiialaisista alkoi pitää kätkeytyneenä imaamina Isma’ilia, jonka maanpäällisenä edustajana esiintyi Abdullah al-Akbar. Tätä vanhakantaista ismailiittiryhmää nimitettiin myöhemmin karmaateiksi. Karmaatit, joita heidän vastustajansa pitivät erityisen fanaattisina, tekivät ryöstöretken Mekkaan ja pitivät vuosikymmeniä hallussaan Kaaban pyhää kiveä. Karmaattivaltio hävisi 1300-luvulla. Monet ismailiitit ovat panenteisteja.
Vuonna 899 ismailiittiliikkeen johtaja julistautui kätkeytyneeksi imaamiksi, Abdullah al-Mahdiksi, mikä johti välirikkoon karmaattien kanssa. Imaamin seuraajat siirtyivät Pohjois-Afrikkaan, missä Abdullah al-Mahdi julistautui koko muslimiyhteisön hallitsijaksi vuonna 910. Hänen perustamansa ismaililainen fatimidien kalifaatti valloitti Abdallahin seuraajien aikana suurimman osan Pohjois-Afrikasta ja laajoja alueita Lähi-idästä, sekä uhkasi vakavasti abbasidien sunnalaista kalifikuntaa. Fatimidit kukistettiin vuonna 1171.
Fatimidien aikana syntyi useita erillisiä ismailiittiliikkeitä. Osa ismailiiteista ryhmittyi vuonna 1021 kadonneen kalifin al-Hakimin taakse. He siirtyivät Libanoniin ja Syyriaan, missä liike on säilynyt nykypäiviin asti lähes omaksi uskonnokseen eriytyneenä druusilaisuutena.
Kruununperillinen Nizarin syrjäyttäminen ja murha vuonna 1094 sai puolestaan monet Iranin ismailiitit liittymään Nizarin imaamiuden taakse. Nizarit perustivat Iraniin ja Syyriaan puoli-itsenäisiä kaupunkivaltioita, joista tunnetuin oli Hasan-i Sabbahin Alamut. Sen asukkaista, assassiineista, on Euroopassa kerrottu erilaisia legendoja. Mongolikaani Hülegün hyökkäys vuonna 1256 tuhosi Alamutin ja suuren osan nizarien kirjallisuudesta, mutta liike on jatkanut olemassaoloaan nykyaikaan saakka lähestyen islamin valtavirtaa. Liikkeen johdossa ovat 1800-luvulta olleet perinnöllistä Agha Khan -titteliä käyttävät imaamit, joiden katsotaan polveutuvan Alamutin imaameista.
Kauluspaita
Kauluspaita on vaatekappale, jossa on kaulus, hihat (yleensä joko pitkät tai lyhyet, joskus naisten paidoissa myös 3/4-mittainen), kalvosimet (vain pitkähihaisessa paidassa) ja etuosassa napitus kauluksesta helmaan asti.