cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
China Open (snooker)
Voittajat
Turnauksen historiassa on yhteensä neljästi finaali ratkaistu katkaisufreimissä. Turnauksen yksi legendaarisimpia finaaleja oli kiinalaisnuoren Ding Junhuin voitto seitsemänkertaisesta maailmanmestarista Stephen Hendrystä. Ding osallistui turnaukseen hieman ennen 18-vuotispäiväänsä kutsuttuna villillä kortilla. Sittemmin Ding tuli ammattilaiseksi ja on jo nuoresta iästään huolimatta voittanut useita ranking-turnauksia, kuten UK Championship -turnauksen, joka on pääkiertueen toiseksi arvostetuin turnaus.
Kaisu Weckman
Kaisa (Kaisu) Maria Weckman, o. s. Niittynen (27. heinäkuuta 1921 Tampere – 17. heinäkuuta 1998 Tampere) oli suomalainen Suomen Kansan Demokraattisen Liiton kansanedustaja ja Kansaneläkelaitoksen johtaja.
Weckmanin vanhemmat olivat metallityömies Herman Niittynen ja Maria Vilhelmiina Mäensivu. Hän kävi kansakoulun ja Tampereen tyttöjen ammattikoulun. Weckman työskenteli vaatetustyöläisenä Tampereella 1939–1949 ja hän oli Tampereen Pukutehtaan pääluottamusmiehenä 1949–1966. Kansanedustajakautensa jälkeen Weckman oli Kansaneläkelaitoksen hallituksen jäsenenä ja johtajana vuoden 1976 alusta lähtien.
Weckman oli kansanedustajana 1966–1976 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän siirtyi Kansaneläkelaitosen johtajaksi tammikuun lopussa 1976 kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli SKDL:n Ulla-Leena Alppi. Weckman oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1968 presidentinvaaleissa ja hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1968. Hän oli myös Suomen kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen vuodesta 1963 ja Tekstiili- ja vaatetustyöväen liiton liittovaltuuston varapuheenjohtaja.
Kaisu Weckman oli naimisissa vuodesta 1944 varastonhoitaja Gunnar Leo Weckmanin kanssa.
Vuonna 1948 he saivat tyttölapsen.
Ernst Wasenius
Ernst Waseniuksen vanhemmat olivat tilanomistaja Georg Otto Wasenius ja Tekla Constantia Jurvelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti hammaslääkärin tutkinnon Berliinissä 1889. Wasenius toimi sitten hammaslääkärinä Helsingissä 50 vuoden ajan. Wasenius oli mukana perustamassa Suomen Hammaslääkäriseuraa ja toimi seurassa rahastonhoitajana, varapuheenjohtajana ja 1912–1913 puheenjohtajana sekä piti esitelmiä seuran kokouksissa. Hän oli myös seuran kunniajäsen.
Wasenius rakennutti Helsingin Vartiosaareen nimeään kantavan jugend-huvilan, Villa Waseniuksen. Sen on mahdollisesti suunnitellut Theodor Höijer. Nykyään huvilan nimi on Villa Rosenius.
Wasenius asui Helsingin seudulla ja keräsi laajan munakokoelman, joka on sijoitettu Luonnontieteellisen keskusmuseon eläinmuseoon. Kokoelmassa on 270 lintulajin 5 417 pesyettä.
Waseniuksen veli oli Helsingin palopäällikkö ja urheilumies Gösta Wasenius. Hänen puolisonsa oli Aina Michelsson, perheen pojista Adolf Waseniuksesta (s. 1894) tuli lääkäri ja Nisse Waseniuksesta (s. 1907) hammaslääkäri, kuten isästään. Nisse Wasenius oli 1930-luvulla Suomen parhaita kivääriampujia saavuttaen useita MM-kisojen joukkuemitaleita.
Peter Vilhelm Borenius
Peter Vilhelm Borenius (2. lokakuuta 1803 Viipuri – 5. huhtikuuta 1853) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan tykistössä palvellut kenraalimajuri.
Timo André Bakken
Junioreiden MM-kilpailuissa Praz de Lys-Sommandissa 2009 Bakken saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Otepäässä 2011 Bakken saavutti myös hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä.
Vuonna 2012 Bakken teki maailmanennätysajan 100 metrin hiihdossa, mutta seuraavana vuonna Ludvig Søgnen Jensen rikkoi sen.
Jalkaväkirykmentti 36 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 36 (JR 36) oli Suomen maavoimien jatkosodan alussa vuonna 1941 Satakunnan sotilasläänin perustama jalkaväkirykmentti, joka kuului 15. divisioonaan.
Muorinkukat
Muorinkukat (Peperomia) on pippurikasvien (Piperaceae) heimoon kuuluva suuri kasvisuku, jota esiintyy kaikilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Sukuun kuuluu lajitulkinnoista riippuen 1100–2000 lajia. Hyväksyttyjen lajien täsmällinen lukumäärä on 1369.
Muorinkukkia kasvatetaan huonekasveina.
Jalkaväkirykmentti 36 (jatkosota)
Perustaminen
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
Keskittäminen
Rykmentin toisen pataljoonan keskityskuljetus lähti Kiikan rautatieasemalta 24. kesäkuuta 1941 Särkisalmelle.
Lakkauttaminen
Rykmentin II pataljoona, johon oli keskitetty rykmentin vanhimmat ikäluokat, kotiutettiin 8. joulukuuta 1941 Kiikassa. Esikunta ja kolonna lakkautettiin maaliskuussa 1942. I pataljoonasta siirrettiin jalkaväkirykmentti 57:n III pataljoonaksi ja III pataljoonasta tuli myöhemmin erillinen pataljoona 25 (Er.P 25).
HMS Cadiz (D79)
HMS Cadiz (viirinumero D79) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus
Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin 10. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 16. syyskuuta 1944 ja valmistui 12. huhtikuuta 1946.
Palvelus
Alus myytiin 1956 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä PNS Khaibar. Alus upposi Intian ja Pakistanin välisessä sodassa 5. joulukuuta 1971.
Tapani Riekkinen
Paavo Viljo Tapani Riekkinen (s. 27. tammikuuta 1937 Nilsiä) on suomalainen ekonomi ja kirjailija.
Riekkisen vanhemmat olivat apulaispiiriesimies Vilho Einari Riekkinen ja opettaja Anni Räsänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1955 ja valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1959.
Riekkinen toimi 1959–1979 pääasiassa vientimarkkinoinnin johtotehtävissä Wärtsilän, Vaasan Höyrymylly Oy:n, Askon ja Finluxin palveluksessa Suomessa, Kölnissä ja Brysselissä. Hän kirjoitti taloutta ja politiikkaa käsitelleitä kolumneja ja artikkeleita suomalaisiin lehtiin pääasiassa nimimerkillä.
Sam Quek
Samantha Ann "Sam" Quek (s. 18. lokakuuta 1988 Liverpool) on brittiläinen, maajoukkuetasolla myös Englantia edustanut maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Quek voitti Ison-Britannian maajoukkueessa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Champions Trophyssa saavutuksena on hopeaa vuodelta 2012. Englannin maajoukkueen pelaajana Quek on EM-kilpailuissa voittanut kultaa vuonna 2015 ja saavuttanut hopeaa vuonna 2013. Hänet valittiin vuoden 2015 EM-loppuottelun parhaaksi pelaajaksi. Kansainyhteisön kisoissa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2014.
Quek on pelannut Englannin maajoukkueessa 62 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ison-Britannian joukkueessa hän on esiintynyt 52 kertaa. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Quekin isä on kotoisin Singaporesta.
Karim Belkhadra
Karim Belkhadra (s. 4. joulukuuta 1963 Aubervilliers) on ranskalainen näyttelijä.
Belkhadra on esiintynyt elokuvissa vuodesta 1991 lähtien. Pääosin hän on esiintynyt draamoissa, komedioissa ja rikoselokuvissa, kuten Viha (1995), Room to Rent (2000) ja Avant l'oubli (2005). Belkhadran kenties suurin elokuvarooli oli elokuvassa Purppuravirrat (2000), jonka pääosaa näytteli Jean Reno. Belkhadra esiintyi myös Jean-Claude Van Dammen tähdittämässä elokuvassa JCVD (2008).
Habib Mejri
Habib Mejri on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti pelaajaurallaan CS Hammam-Lifia ja Club Africainia.
Valmennusura
Pelaajauransa jälkeen Mejri siirtyi valmentajaksi 1990-luvun alussa ja valmensi aluksi pienempiä seuroja. Ensimmäisen kerran hän valmensi kotimaansa hivenen suurempaa seuraa vuonna 1998 Sfaxienia, tultuaan ukrainalaisen Yuri Sebastienkon tilalle. Myös Mejri korvattiin kauden aikana ja hän matkasi US Monastiriin, josta hän sai myös potkut kesken kauden. Ensimmäisen kerran Mejri saavutti menestystä kaudella 2001–2002 nostettuaan AS Marsan Tunisian pääsarjaan voitettuaan alemman sarjatason.
Mejri valmensi vielä pienempiä seuroja Tunisiassa, kunnes Tunisian maajoukkueen silloinen uusi päävalmentaja Humberto Coelho nimesi hänet Tunisian maajoukkueen apuvalmentajaksi vuonna 2008. Hän toimi vuoden 2010 MM-karsintojen aikana apuvalmentajana, mutta joutui jättämään tehtävät Tunisian jäätyä ilman kisapaikkaa.
Sirkka Soulanto
Sirkka Sinikka Soulanto (s. 4. tammikuuta 1937 Viitasaari) on suomalainen perhepäivähoitaja ja lasten- ja nuortenkirjailija.
Blade II
Blade II on Guillermo del Toron ohjaama yhdysvaltalainen vampyyrielokuva vuodelta 2002. Se on jatko-osa vuonna 1998 valmistuneelle Blade-elokuvalle. Sen pääosaa näyttelee Wesley Snipes.
Juoni lyhyesti
Blade liittoutuu arkkivihollisensa Damaskinosin kanssa taistellakseen supervampyyrejä vastaan, jotka teurastavat niin ihmisiä kuin vampyyrejäkin.
Marija Guštšina
Marija Igorevna Guštšina (s. 10. lokakuuta 1989 Nižni Tagil) on venäläinen maastohiihtäjä.
Guštšinan suurin saavutus on MM-pronssi 4×5 kilometrin viestistä vuoden 2013 MM-kisoista Val di Fiemmestä. Guštšina debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2011 Otepäässä. Hän saavutti nuorten MM-kisoista kultaa vuodelta 2012 Erzurumista ja hopeaa vuodelta 2011 Otepäästä. Guštšinan paras sijoitus maailmancupissa on vuodelta 2012 11. sija Canmoresta Kanadasta.
George Dewey
George Dewey (26. joulukuuta 1837 Montpelier, Vermont, Yhdysvallat – 16. tammikuuta 1917 Washington) oli yhdysvaltalainen amiraali. Hän johti laivastoa, joka voitti Manilanlahden meritaistelun Espanjan–Yhdysvaltain sodan alussa vuonna 1898. Dewey on toistaiseksi ainoa, joka on Yhdysvaltain laivastossa saanut tavallista korkeamman laivastoamiraalin arvon Admiral of the Navy.
Ura
Dewey valmistui 1858 Yhdysvaltain laivastoakatemiasta Annapolisista. Yhdysvaltain sisällissodan puhjetessa kolme vuotta myöhemmin hän oli luutnantti ja palveli pohjoisvaltioiden laivastossa. Hän osallistui sodan aikana New Orleansin, Port Hudsonin ja Donaldsonvillen taisteluihin. Sodan loppuvaiheessa hän palveli Pohjois-Atlantin saartoeskaaderissa. Dewey ylennettiin 1872 komentajaksi, 1884 kapteeniksi ja 1896 kommodoriksi. Noina vuosina hän toimi useiden eri sotalaivojen kapteenina sekä eri tehtävissä laivastoministeriössä ja majakoista vastanneessa Lighthouse Board -nimisessä valtion virastossa.
Vuoden 1897 lopulla Dewey siirrettiin omasta toiveestaan Yhdysvaltain laivaston Aasian eskaaderiin. Hän aloitti tehtävässä tammikuun 1898 alussa lippulaivanaan USS Olympia. Ennakoidessaan sodan Espanjaa vastaan olevan lähellä hän perehtyi jo etukäteen Espanjalle kuuluneiden Filippiinien saariryhmän maantieteeseen. Kun sota puhkesi huhtikuussa 1898, Dewey vei neljästä risteilijästä ja kahdesta tykkiveneestä koostuneen laivastonsa Hongkongista Filippiinien Manilanlahdelle, jonne se saapui illalla 30. huhtikuuta. Hän avasi seuraavana aamuna tulen lahdelle ankkuroitua Espanjan laivastoa vastaan ja upotti puolessatoista tunnissa pääosan espanjalaisten aluksista. Dewey tuotti taistelussa Espanjalle täydellisen tappion menettämättä yhtään miehistään. Voitto avasi Yhdysvalloille tien Filippiineille. Deweyn taistelun alla lippulaivansa kapteenille antama käsky ”Voitte ampua, kun olette valmis, Gridley” muodostui sittemmin kuuluisaksi. Dewey ylennettiin kaksitoista päivää Manilanlahden taistelun jälkeen kontra-amiraaliksi ja maaliskuussa 1899 vara-amiraaliksi.
Kun Dewey palasi Filippiinien sotaretken jälkeen kotimaahan, häntä juhlittiin sankarina. Yhdysvaltain kongressi perusti häntä varten maaliskuussa 1899 uuden Admiral of the Navy -nimisen sotilasarvon, joka on korkein kenellekään yhdysvaltalaiselle myönnetty laivaston sotilasarvo. Dewey sai arvon vuonna 1903, mutta se myönnettiin takautuvasti jo maaliskuulta 1899, jolloin hän oli saanut ylennyksen vara-amiraaliksi. Sekä demokraatit että republikaanit kosiskelivat häntä ehdokkaakseen vuoden 1900 presidentinvaaleihin, mutta hän torjui ehdotukset. Dewey toimi vuodesta 1900 kuolemaansa saakka laivaston esikunnan johtajana. Kuoltuaan tammikuussa 1917 hänet haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle, mutta hänen ruumiinsa siirrettiin 1925 Washington National Cathedralin Bethlehem-kappelin kryptaan.
George Deweyn mukaan on myöhemmin nimetty useita USS Dewey -nimisiä Yhdysvaltain laivaston aluksia.
Pentti Niemi
Varhaiset vuodet
Tamperelaiseen työläisperheeseen syntynyt Niemi kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta vuonna 1922 ja suoritti varusmiespalveluksensa Hämeenlinnassa Jääkäritykistörykmentissä 1922–1923. Vuonna 1925 hän valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista. Niemi työskenteli Tampereella Kansan Lehden toimittajana 1924–1926 sekä kansakoulunopettajana Nokialla 1925–1926, Sysmässä 1926–1935 ja Helsingissä 1935–1938.
Hänet tunnettiin nuorena myös lahjakkaana keskimatkojen juoksijana. Tampereen Pyrintöä, Sysmän Sisua ja Lahden Ahkeraa edustanut Niemi osallistui muun muassa Suomen Akateemisen Urheiluliiton joukkueessa Kielissä järjestettyihin opiskelijakilpailuihin vuonna 1929.
Evankelisessa liikkeessä
1930-luvulla Niemi jatkoi opintojaan Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti kasvatusopin tutkinnon vuonna 1935. Teologian erotutkinnon suoritettuaan Niemi sai pappisvihkimyksen vuonna 1939. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1946. Pappisvihkimyksensä jälkeen Niemi toimi Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen (SLEY) nuorisopappina ja hiippakunta-apulaisena 1939–1941 sekä vt. kirkkoherrana Kuusankoskella 1941–1942 ja Nokialla 1942–1943. Vuonna 1943 hänet nimitettiin SLEY:n ylläpitämän Loimaan evankelisen kansanopiston johtajaksi. Toimiessaan evankelisessa liikkeessä Niemi halusi uudistaa erityisesti SLEY:n nuorisotyötä ja rakentaa yhteyttä työväenliikkeeseen.
Jatkosodassa Niemi palveli sotilaspappina ja oli mukana 1942 perustetun Asevelipapit ry:n toiminnassa. Muiden asevelipappien keskuudessa hän erottui työväenasian korostajana. Niemi oli yksi SLEY:n nuorista uudistusmielisistä papeista, jotka alkoivat vaikuttamaan evankelisessa liikkeessä jatkosodan jälkeen rintamalta palattuaan. Heistä näkyvimpiä olivat Niemi ja Risto Nivari, joiden ohella liikkeeseen kuuluivat muun muassa Lauri Koskenniemi, Eero Lehtinen, Erkki Niinivaara ja Martti Parvio. Vanhan sukupolven pappien ja kansankirkollisuutta korostaneiden nuorten välille puhkesi julkinen kiistely, joka kesti vuoteen 1947.
Keväällä 1945 Niemi oli jo valmis eroamaan evankelisesta liikkeestä, mikäli pappiskokous katsoi hänet vääräoppiseksi. Samaan aikaan Niemi julkaisi kohua herättäneen pamflettinsa Väärä särkyy, oikea syntyy, jossa vahvat sosiaaliset painotukset ja huoli työväestön asemasta yhdistyivät herätyskristillisyyteen. Vuoden kuluttua Niemi joutui julkisen arvostelun kohteeksi kotiseudullaan Loimaalla. Tapaukseen liittyi myös puoluepolitiikka, sillä häntä arvostelleet Loimaan opiston johtokunnan jäsenet olivat maalaisliittolaisia. Opiskelijoidensa lisäksi Niemi sai tuekseen Loimaan seudun sosialidemokraattiset työväenyhdistykset sekä kommunistisen Loimaan sosialistisen kunnallisjärjestön ja Suomi–Neuvostoliitto-Seuran paikallisosaston. Kiista ratkesi viimein SLEY:n toiminnanjohtajan K. V. Tammisen sovitteluun. Lopullisesti liikkeen erimielisyydet laantuivat vasta, kun Niemi ja Nivari siirtyivät pois näkyviltä paikoiltaan.
Kansanedustajana
Niemi omaksui vasemmistolaisen työväenaatteen jo syntymäkodissaan työskennellessään 1920-luvulla sosialidemokraattisen Kansan Lehden toimittajana. Sotavuosien jälkeen hän länti mukaan vuonna 1946 perustetun Kristillisten sosialidemokraattien liiton (KSDL) toimintaan. Niemi valittiin kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1948 eduskuntavaaleissa. Hän oli ainoa eduskuntaan noussut KSDL:n jäsen ja myös sosialidemokraattien neljästä pappisehdokkaasta ainoa valituksi tullut. SLEY:n Kevätkylvö-lehdessä Niemen valinta herätti tyytyväisyyttä, ja häntä luonnehdittiin kirkon ja työväestön väliseksi sillanrakentajaksi. Kansanedustajuuden myötä Niemen herätysjulistuksen pääpaino siirtyi sosiaalisten kysymysten korostamiseen. Hänen mukaansa todellista luterilaisuutta oli lähimmäisen palvel vaalit eminen ja sosiaalisuus.
Helmikuussa 1949 Niemi herätti valtakunnallista huomiota jättämällä aloitteen, jonka mukaan siviilivihkiminen tulisi pakolliseksi kaikille avioliittoon haluaville. Hän piti vihkimistä yhteiskunnallisena toimenpiteenä, joka ei kuulunut kirkolle, vaan sen piti keskittyä evankeliumin julistamiseen. Siviiliavioliitolle olisi kuitenkin mahdollista pyytää kirkollinen siunaus. Kyseessä oli sosialidemokraattien vastatoimi Tampereen piispalle Eelis Gulinille, joka kirkolliskokouksessa ajoi läpi aloitteen eronneiden vihkimisen lopettamisesta. Kun lakivaliokunta ehdotti Niemen aloitteen hylkäämistä, ja presidentti J. K. Paasikivi kehotti eduskuntaa hylkäämään kirkolliskokouksen aloitteen, kaatuivat molemmat äänestyksessä.
Niemi valittiin toiselle kansanedustajakaudelle vuonna 1951, jolloin hän myös jätti Loimaan evankelisen opiston johtajan tehtävän ja siirtyi Ulvilan seurakunnan kappalaiseksi. Vuonna 1953 Niemi valittiin Euran kirkkoherraksi ehdottomalla äätenenemmistöllä. Terveydellisistä syistä johtuen hän ei enää lähtenyt ehdolle samana vuonna järjestetyissä eduskuntavaaleissa, mutta palasi kansanedustajaksi vuonna 1958, jonka jälkeen hänet valittiin uudelleen myös 1962.
Niemi kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Eurassa kaksi päivää vuoden 1962 eduskuntavaalien jälkeen. Hänen tilalleen tuli kymmenen päivän ajaksi Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattista Liittoa edustanut Laura Brander-Wallin, ja uuteen eduskuntaan Niemen tilalle nousi Väinö Vilponiemi. Presidentin valitsijamieheksi Niemi valittiin 1950, 1956 ja 1962. Vuoden 1962 vaalit järjestettiin vasta hänen kuolemansa jälkeen, jolloin Niemen varamiehenä oli Uljas Mäkelä. Muiden luottamustehtäviensä ohella hän oli Euran kunnanvaltuuston puheenjohtaja sekä Loimaan kauppalanvaltuuston jäsen vuosina 1948–1950.
Perhe
Pentti Niemen vanhemmat olivat Orivedellä syntynyt ajuri Manu Niemi (1858–1921) ja Gustava Grip. Manu Niemi oli 1900-luvun alkuvuosina Tampereen ajuriyhdistyksen johtokunnan jäsen, ja työskenteli myöhemmin romukauppiaana. Niemen puoliso oli Aino Julia Nummi, jonka kanssa hän avioitui 1926. Pariskunnalle syntyi yhdeksän lasta.
Aleksi Ek
Aleksi Ek (s. 21. lokakuuta 1998 Heinola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura
Ek on Heinolan Kiekon kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Pelicansiin, jonka B2-nuorten varakapteenina Ek toimi kaudella 2014–2015. Hän voitti kauden päätteeksi B2-nuorten SM-pronssia. Kaudeksi 2015–2016 Ek siirtyi Vierumäki Unitedin U20 Mestisjoukkueeseen, mutta hän pelasi kauden aikana myös yhden ottelun Päijät-Häme Unitedin B2-nuorissa. Kaudella 2016–2017 Ek pelasi Vierumäen lisäksi myös seitsemän ottelua lainalla sarjatasoa ylempänä Pelicansin A-nuorten SM-liigajoukkueessa.
Kaudeksi 2017–2018 Ek siirtyi Pelicansin A-nuoriin, joiden kapteenistoon hän nousi. Ek nousi jo harjoituskaudella seuran SM-liigarinkiin ja pelasi joukkueessa harjoitusotteluita. Hän teki liigadebyyttinsä 20. lokakuuta 2017 KooKoota vastaan. Ek merkittiin Pelicansin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 4.41 minuuttia. Ek keräsi ottelussa teholukeman –1. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan kymmenen runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Ek pelasi valtaosan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa tehden 18 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä.
Tammikuussa 2018 Ek teki Pelicansin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän kärsi loukkaantumisista. Ek pelasi alkukaudella kolme SM-liigaottelua sekä yhdeksän ottelua Pelicansin A-nuorissa ja viisi ottelua Peliittojen Mestis-joukkueessa, kunnes SM-liigan siirtotakarajalla, helmikuussa 2019 hänen vahvistettiin pelaavan loppukausi lainalla Peliitoissa. Kauden 2019–2020 Ek pelasi suurimmaksi osaksi Pelicansin A-nuorissa. SM-liigassa hän pelasi 15 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Ek pelasi noista kymmenen ottelua loppukaudella, kun joukkueen puolustuksen oli jättänyt useampi pelaaja. Hän pelasi myös yhden Mestarien liigan ottelun tehden yhden syöttöpisteen. Ek pelasi myös viisi runkosarja- ja Suomen Cupin ottelua lainalla Peliitoissa. Hän oli Suomen Cupissa joukkueen paras maalintekijä neljällä osumallaan.
Kaudeksi 2020–2021 Ek siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoon. Helmikuussa 2021 hän siirtyi loppukauden sopimuksella KeuPa HT:hen, kun SaPKo keskeytti Mestis-kautensa koronavirusrajoitusten vuoksi. Kaudeksi 2021–2022 Ek palasi vuoden mittaisella sopimuksella Heinolan Peliittoihin. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Vidal
Vidal voi tarkoittaa seuraavia:
Anže Lanišek
Anže Lanišek (s. 20. huhtikuuta 1996 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä ja MM-mitalisti. Hän edustaa seuratasolla kotimaansa SSK Mengešiä.
Mäkihypyn maailmancupissa Lanišek debytoi vuonna 2014 Planicassa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kauden 2014–2015 avauskilpailussa Klingenthalissa ollen 21:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Wisłassa marraskuussa 2019 ollen toinen. Viikkoa myöhemmin hän oli Rukalla kolmas. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Rukalla marraskuussa 2021. Lisäksi hän on sijoittunut kolmanneksi Engelbergissä joulukuussa 2020 ja toiseksi Innsbruckissa sekä Zakopanessa tammikuussa 2021 ja Rukalla marraskuussa 2021. Kauden 2020–2021 kokonaispisteissä hän oli yhdeksäs. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Titisee-Neustadtissa kahdesti toiseksi sekä Zakopanessa ja Planicassa kerran kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja lentomäkicupissa viides. Kaudella 2022–2023 hän voitti Rukalla sekä Titisee-Neustadtissa ja oli Wisłassa sekä Titiseessä toinen. Hän voitti Engelbergin ensimmäisen kilpailun ja sijoittui jälkimmäisessä kolmanneksi. Mäkiviikolla hän sijoittui Garmisch-Partenkirchenissä toiseksi, Innsbruckissa kolmanneksi, Bischofshofenissa toiseksi ja kokonaistuloksissa kolmanneksi. Helmikuussa hän oli toinen Willingenissä. Maaliskuussa hän saavutti Oslossa voiton ja kakkossijan, Lillehammerissa hän oli toinen ja Vikersundissa kolmas. Kauden päätösviikonloppuna Planican lentomäessä hän oli kahdesti toinen. Hän sijoittui kolmanneksi maailmancupin kokonaiskilpailussa, lentomäkicupissa ja Raw Air -kiertueella.
Nuorten olympialaisissa Lanišek on voittanut yhden kullan ja yhden hopean sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla yhden kullan ja kaksi hopeaa. Lentomäen MM-kilpailuissa hän oli kahdestoista sekä Kulmissa 2016 että Planicassa 2020. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Lanišek saavutti pronssia normaalimäessä ja oli viides suurmäessä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui normaalimäessä 13:nneksi. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 Lanišek voitti Slovenian joukkueessa kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti kultaa joukkuemäessä ja pronssia sekajoukkuemäessä. Normaalimäessä hän oli yhdeksäs ja suurmäessä yhdestoista.
Lanišekilla on hallussaan Planican Bloudkova Velikankan HS139-mäen sekä talvi- että kesäennätys. Talviennätys 149 metriä syntyi vuoden 2014 Slovenian yhdistetyn-mestaruuskilpailuissa. Kesäennätys on 140 metriä.
Sur ma route
”Sur ma route” on ranskalaisen artistin Black M:n kappale, joka julkaistiin hänen debyyttialbumiltaan Les yeux plus gros que le monde (2014). Ranskan singlelistalla kappale oli kymmenen parhaan joukossa 18 viikkoa, joista neljä listan kärjessä, ja lisäksi se nousi kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa ja sijalle 40 Sveitsissä. Single myi Ranskassa kultaa ja Belgiassa platinaa.
Esu Niemelä
Esu Evert Niemelä (16. kesäkuuta 1921 Sääminki – 30. marraskuuta 1999 Savonlinna) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliiton, sittemmin Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1958–1972 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän istui myös muun muassa Yleisradion, Imatran Voiman ja Metsäliiton hallintoneuvostoissa. Hän toimi vuodesta 1954 syntymäkuntansa Säämingin kunnanvaltuustossa, kymmenen vuotta sen puheenjohtajana, ja kuntaliitoksen jälkeen Savonlinnan kaupunginvaltuustossa ja lopulta kahdeksan vuotta kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Esu Niemelä sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1972. Niemelä oli sotilasarvoltaan korpraali. Niemelä kävi kansakoulun lisäksi kansanopiston vuonna 1938 ja maamieskoulun vuonna 1939.
Esu Niemelän isä oli tilanomistaja, agronomi ja talousneuvos Esaias Evert Niemelä ja äiti Hilja Maria Pulliainen (e. Finér). Niemelän puoliso vuodesta 1945 oli Kirsti Maria Kosonen.
Eugène Robert Bremer
Eugène Robert Bremer (27. heinäkuuta 1837 Turku – 15. elokuuta 1914 Turku) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Bremerin vanhemmat olivat vuorineuvos Viktor Zebor Bremer ja Agnes Charlotta Bassi ja puoliso vuodesta 1871 vapaaherratar Maria Wilhelmina von Willebrand, kenraaliluutnantti Ernst Carl Adolf von Willebrandin tytär. Bremer tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1850, ylennettiin valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Suomen kaartin palvelukseen kesäkuussa 1857. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1859, luutnantiksi 1861 ja alikapteeniksi 1867. Opetustarkk’ampujakomppanian päälliköksi hän tuli kapteenina vuonna 1870, pysyen Suomen kaartin upseeriluetteloissa. Turkin sotaan Bremer osallistui 1877–1878. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja määrättiin 2. Turun tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi vuonna 1880. Seuraavana vuonna Bremer ylennettiin everstiksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina vuonna 1895, minkä jälkeen hän toimi vielä Kuopion läänin 1. kutsuntapiirin sotakomissaarina vuoteen 1902 asti.
Stromeferryn rautatieasema
Stromeferryn rautatieasema on rautatieasema Skotlannissa Stromeferryn kylässä Ylämaan hallintoalueella. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella.
Asema avattiin 19. elokuuta 1870. Kaudella 2017–2018 sitä käytti 1 378 matkustajaa.
James Frawley
James Frawley (29. syyskuuta 1936 – 22. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Pitkien elokuvien, kuten Muppet-elokuva, lisäksi hän ohjasi jaksoja useisiin tunnettuihin televisiosarjoihin. Frawley voitti Emmyn parhaan komediasarjan ohjauksesta vuonna 1967 The Monkees-sarjan ensimmäisestä jaksosta, ja oli useita kertoja ehdokkaana.
Pankkala
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Pankkala (ven. Kostivtsovo ) mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen asukkaat harjoittivat raudan tuotantoa. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatiman maakirjan mukaan kylään oli muuttanut luterilaisia uudisasukkaita Suomesta.
1700-luvun alusta lähtien Pankkala kuului Vornaisin kartanoon. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 kylässä asui 149 äyrämöistä, jotka kuuluivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan. Vielä myöhemminkin Pankkala mainitaan yksinomaan suomalaisena kylänä. Toisen tiedon mukaan sen ortodoksit kuuluivat Klopitsan seurakuntaan.
Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajien maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Vornaisin volostin Vysotskojen kyläkuntaan. Vuonna 1909 kylään avattiin semstvon koulu.
Venäjän sisällissodan aikana Pankkalassa oli Inkerin rykmentin päämaja, jossa käyttiin neuvotteluja valkoisia joukkoja komentaneen Aleksandr Rodzjankon kanssa. Sen jälkeen Pankkala kuului Kostlovan ja Klopitsan kyläneuvostoihin. Kylä tuhoutui toisessa maailmansodassa.
A Diamond for Disease
A Diamond for Disease on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtye Arsisin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Willowtip Records.
Cristian Laevuo
Ilkka Cristian Schultz Laevuo on suomalainen laulaja ja musiikintekijä. Äänialaltaan hän on korkea baritoni.
Laevuo on toiminut solistina, sovittajana, säveltäjänä ja sanoittajana. Hän on säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muun muassa hyväntekeväisyystapahtumiin, joulukonsertteihin ja sävellyskilpailuihin. Hän on myös tehnyt elektronista musiikkia jo 1990-luvulta lähtien aluksi lisäksi miksaten tunnettuja ulkomaisia kappaleita salanimillä. Sittemmin hän on keskittynyt omien kappaleiden tekoon.
Vuonna 2002 Cristian Laevuo sijoittui jaetulle 3. sijalle Somero Soikoon -laulukilpailussa. Hän voitti Ponnahdus Pinnalle -laulukilpailun vuonna 2003 ja vuonna 2005 paikallisen Hämeen Tangotähti -laulukilpailun. Vuoden 2003 syksyllä Cristian esiintyi Turun paikallistelevision Turku-TV:n show’ssa Varjokuva-orkesterin säestyksellä.
Klassisessa laulussa Laevuota ovat opettaneet oopperalaulajat Aulikki Metsäterä, Ingrid Bjoner ja Pia Raanoja sekä laulunopettaja Helge Nyman.
Yksityiselämä
Cristian Laevuo on ammattikoulutukseltaan erä- ja luonto-opas. Lisäksi hän on ylioppilas ja opiskellut suomen kielen perusopinnot avoimessa yliopistossa, sähkötekniikkaa ammattikorkeakoulussa, humanistisia tieteitä Helsingin yliopistossa ja kursseja Sibelius-Akatemian avoimella puolella.
Cristian Laevuo opiskelee syksystä 2017 lähtien ympäristösuunnittelijaksi Hämeen ammattikorkeakoulussa.
Lapsena hän on opiskellut pianonsoiton alkeet ja ennen aikuistumistaan klassista laulua ja teoriaa musiikkiopistoissa Riihimäellä ja Tampereella, ja sittemmin yksityisopetuksissa. Lapsuudessa ja nuoruudessa hän oli myös yhteensä yli 10 vuotta aktiivinen kuorolainen, muun muassa Lapsikuoro Pisaroissa Hyvinkäällä sekä Lopen lapsi- ja nuorisokuorossa.
Sukututkimus
Cristian Laevuon äidinkieli on suomi. Hänellä on kuitenkin suomalaisten sukujuurien ohella mm. skandinaavinen ja keskieurooppalainen sukutausta. Laevuon isoisän äiti ja kirjailija Hagar Olssonin isä ovat keskenään sisaruksia. Hänen äitinsä isän isän ja isoisän omistuksessa oli aikanaan Lopella Rautakosken ruukki ja äitinsä isän setä Oskar Schultz on toiminut RKP:n kansanedustajana.
Malijärvi
Malijärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Kivijärvellä oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön. Järven vedenpintaa on laskettu useaan otteeseen.
Maantieto
Järven pinta-ala on 9,6 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Siihen laskee useita pelto-ojia ja metsäojia ja etelän suunnalta myös suo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,6 kilometriä pitkä suo-oja, joka yhdessä Kivijärven laskuojan kanssa muodostavat Malvonjoen pisimmän latvahaaran.
Järvellä on 1,6 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin avosuota, vaikka itärantaan rajautuu kallio- ja moreenipohjainen metsämaasto. Rannoille on Isolevonmäelle ja Viluniemeen rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet kantatieltä 43. Euran ja Laitilan välinen raja kulkee rannan myötäisenä järven itäpuolella. Raja on samalla Satakunnan ja Varsinaissuomen välinen raja.
Historiallinen maantieto
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järven nimeksi on kirjoitettu "Mallijärvi". Kartassa on kuvattu tilanne ennen järvenlaskua tai tilanne ensimmäisen järvenlaskun jäljiltä. Järvi oli tuolloin noin 2,5 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järvellä oli pitkä selkä, joka alkoi nykyiseltä Isoperältä ja jatkui lähes Kivijärven laskuojalle saakka. Järven keskivaiheilta työntyi kaakkoon yli 700 metriä pitkä suora lahti, jota kutsutaan nykyään Vähäperäksi. Järvi vaikutti tuolloin olevan asumaton.
Historia
Etelässä sijainneen Pitkäjärven järvenlaskulle haettiin lupa vuonna 1807 ja se toteutettiin vuonna 1816. Kivijärven ja Malijärven hanke toteutettiin samaan aikaan, mutta ennen vuotta 1819. Järvien toinen järvenlasku oli osa riitaisaa hanketta. Vuonna 1838 päättivät eräät Kivijärven kyläläiset, joka kuului tuolloin Hinnerjokeen, laskea uuden kerran Kivijärven, Malijärven ja Pitkäjärven vedenpintaa yhteistoimin Laitilan Suontaustan ja Leinmäen kyläläisten kanssa. Muodostettiin järvenlaskuyhtiö, jonka puitteissa räjäytettiin kalliota rikki 120 kyynärän matkalta. Järvien vesi ei kuitenkaan laskenut toivotulla tavalla.
Tästä huolimatta vuonna 1841 torppari Daniel Johansson Laitilasta (nykyään Hinnerjoelta) peräsi lääninkonttorilta oikeutta saada järvenlaskun vesijättömaita itselleen. Toisen vesijättömaan riita-asian laittoi viereille talollinen Fredrik Lambo ja kumppanit vuonna 1849. Koska kaikki Kivijärven kyläläiset eivät olleet vuonna 1838 osallistuneet sopimukseen, syntyi vesijättömaista yleisempikin riita. Sitä puitiin käräjillä vuonna 1856, kun uutta järvenlaskulupaa anottiin. Päätökseksi tuli se, että laitilalaiset suljettiin pois yhtiöstä ja kaikki kivijärveläiset otettiin siihen mukaan.
Kyläläisten taloilla oli yhtäsuuret osuudet kuluihin ja tuloihin. Vesijätön maita käytettiin heinän kasvattamiseen. Niitetyt heinät ja vesiheinät huutokaupattiin karjankasvattajille. Vuonna 1922 haki A.K. Lunden lupaa vesijättömaan kuivattamiseen, mikä myönnettiin seuraavana vuonna. Suuren järven kuivattaminen on edelleen kesken.
Luonnontila
Malijärven vesijättöalue ja itse järvi muodostavat luonnonsuojelualueen (LVO020057), joka kokonaisala on 103,37 hehtaaria ja vesiala 9,34 hehtaaria.
Perustus (albumi)
Perustus on kristillistä reggaeta esittävän Kaemo-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2009. Albumi on ollut Suomen myydyimpien listalla kolmesti: vuonna 2009 sijalla 31 (viikko 27) ja sijalla 30 (viikko 47) ja vuonna 2010 sijalla 42 (viikko 27).
Kappaleet
Sävellys ja sovitukset: Kaemo, Kimmo Klemola, Aslak Kaljunen, Antti Saari, Jonas Olsson
Sanat: Timo Nygård, Aslak Kaljunen, Jonas Olsson, Antti Saari
Arctic Circle Stars
Arctic Circle Stars eli ACS oli amerikkalaisen jalkapallon joukkue Rovaniemeltä. Joukkue oli toiminnassa vuosina 1990–2006, jolloin se oli maailman pohjoisin amerikkalaisen jalkapallon joukkue. Seura nousi Vaahteraliigaan voitettuaan I-divisioonan mestaruuden vuonna 1995. ACS pelasi liigassa vuosina 1996–2000. Parhaimmillaan ACS voitti kaksi SM-pronssia.
Graeme Revell
Graeme Revell (s. 23. lokakuuta 1955 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen BMI Film Music -palkittu elokuva- ja televisiosäveltäjä. Hän on työskennellyt televisiosarjojen ja elokuvien parissa vuodesta 1988 lähtien. Revell on säveltänyt musiikkia muun muassa elokuviin Psyko IV, Paholaisen suudelma, Pyhimys, Hard Target, Crow, Power Rangers, Spawn, Lara Croft: Tomb Raider, Daredevil ja Sin City. Hän on säveltänyt musiikkia myös televisiosarjoihin C.S.I. Miami, Yhdestoista tunti ja Lain varjossa.
Oddworld: Stranger’s Wrath
Oddworld: Stranger's Wrath on Oddworld Inhabitantsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Xboxille ja myöhemmin älypuhelimille.
Moottoripyöräkerho
Moottoripyöräkerho on harrastusjärjestö, joka on keskittynyt moottoripyöriin. Moottoripyöräkerhot ovat usein keskittyneet tiettyyn pyörämerkkiin ja niillä on yleensä yhtenäisillä tunnuksilla varustetut nahkaliivit. Vaikka moottoripyöräkerhot yhdistetään usein rikollisuuteen, vain osa moottoripyöräkerhoista keskittyy rikolliseen toimintaan. Näitä kutsutaan usein prosentti- tai liivijengeiksi. Suomessa on myös useita kristillistaustaisia moottoripyöräkerhoja, yhtenä esimerkkinä Gospel Riders. Suomen vanhin edelleen toimiva moottoripyöräkerho on 1963 perustettu tamperelainen MC Corona.
Pakilanpuisto
Pakilanpuiston korpi on huomattavan rehevä alue, jossa kasvaa Helsingissä alueellisesti uhanalaiset lajit harajuuri ja mesimarja sekä monenlaisia muita puita ja kasveja, muun muassa kuusi, hieskoivu, haapa, tervaleppä, harmaaleppä, tuomi, vaahtera, virpapaju, mustaherukka, korpipaatsama, punakoiso, suo-orvokki, ojaleinikki, kurjenjalka, korpikaisla, rönsyrölli, pallosara, korpikastikka, isoalvejuuri, hiirenporras, suohorsma ja isotalvikki.
Pakilanpuiston ympäristössä sijaitsevat muun muassa Hyvän Paimenen kirkko, Pakilan ala-aste ja Pakilan yläaste.
Maikki
Maikki on suomalainen naisen etunimi, joka on yksi Maria-nimen muunnoksista, mutta on esiintynyt myös Mairen puhuttelumuotona. Maikin nimipäivää vietetään 2. heinäkuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu 529 henkilölle.
Hippalot
Lasten taidefestivaali Hippalot on Hämeenlinnassa järjestettävä lastentapahtuma, jota vietetään vuosittain heinä-elokuun taitteessa. Tapahtuma lukeutuu Suomen vanhimpiin lastenfestivaaleihin. Tapahtumapaikkana on kaupungin keskustassa sijaitseva kulttuuri- ja kongressikeskus Verkatehtaan alue. Neljäpäiväinen festivaali sisältää monenlaisia esityksiä ja työpajoja. Ohjelmassa on muun muassa musiikkia, teatteria, nukketeatteria, sirkusta, elokuvia, näyttelyitä ja kirjallisuutta.
Ohjelma
Hippaloiden ohjelma rakentuu vuosittain vaihtuvien teemojen ympärille. Tapahtumaa on vietetty mm. veden, rakkauden, fantasian, sirkuksen ja urbaanin kaupungin merkeissä. Toimintatapana on ollut, että Hippaloita kutsutaan suunnittelemaan lastenkulttuurin ammattilaisista koostuva taiteellinen suunnitteluryhmä. Monitaiteellinen tapahtuma tarjoaa festivaaliviikonloppuna monenlaista toimintaa teatterin, työpajojen, näyttelyiden, tanssin, lastenkonserttien, musiikkituokioiden, kirjallisuuden ja elokuvan parissa.
Hippaloiden liput maksullisiin esityksiin ja työpajoihin ovat tavallisesti tulleet myyntiin jo toukokuussa, mutta tapahtumassa on myös paljon ilmaisohjelmaa.
Historia
Lapsille ja nuorille suunnattu taidefestivaali järjestettiin ensimmäisen kerran Aulangolla vuonna 1978, jolloin vietettiin YK:n kansainvälistä lapsen vuotta. Hankkeen alullepanijana toimi Hämeenlinnan Miniteatterin ja Aulangon satuteatterin perustaja ja ohjaaja Kauko Soirila, jonka mielestä myös lapsille tuli tarjota korkeatasoista kulttuuria. Festivaali sai nimekseen Lastentapahtuma Aulangolla.
Neljän Aulangolla vietetyn kesän jälkeen toiminta siirrettiin Hämeen linnaan, jolloin festivaalien nimi muuttui Hämeen Linnan Lastentapahtumaksi. Festivaali järjestettiin linnassa kaikkiaan 21 vuoden ajan. Noina vuosina tapahtuma paisui ja laajeni ohjelmistoltaan maakunnallisesta juhlasta kansainväliseksi ja monipuoliseksi taiteelliseksi tapahtumaksi.
Vuonna 1996 Lastentapahtumalle myönnettiin Yleisradion Valopilkku-kunniakirja. Vuonna 1998 Finland Festivals, Suomen tärkeimpien kulttuuritapahtumien yhteistyöjärjestö, valitsi ensimmäistä kertaa vuoden festivaalin. Nimityksen sai Hämeen Linnan Lastentapahtuma. Palkitsijat perustelivat valintaa sillä, että tässä tapahtumassa korostuu pyrkimys taiteen ja yleisön vuorovaikutukseen ja aitouteen. Lasten oma taiteellinen tekeminen on tärkeää, koska lapsuus ei ole mikään silta aikuisuuteen, vaan oleellinen osa itse elämää.
Festivaali koki jälleen suuria muutoksia vuonna 2003, kun festivaalin nimi muutettiin Hippaloiksi sekä tilaisuuksia alettiin levittämään ympäri kaupunkia toreille ja kujille. Muutaman vuoden jälkeen festivaali siirtyi kulttuuri -ja kongressikeskus Verkatehtaan alueelle, kun Lasten ja nuorten kulttuurikeskus ARX alkoi järjestää tapahtumaa.
Pokémon-sarja: Sun & Moon – Ultralegendoja
Pokémon-sarja: Sun & Moon – Ultralegendoja on Pokémon-animesarjan 22. tuotantokausi sekä Sun & Moon-sarjan kolmas ja viimeinen kausi.
USS John F. Kennedy (CVN-79)
USS John F. Kennedy (CVN-79) on rakenteilla oleva, Yhdysvaltain laivaston Gerald R. Ford -luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain 35. presidentin John F. Kennedyn mukaan.
Pokémon-sarja: Sun & Moon – Ultralegendoja
Ultralegendoja -kausi keskittyy ultravartijoiden viimeisiin taisteluihin ultrapetoja vastaan, uuden Meltaniksi nimetyn pokémon-lajin kohtaamiseen sekä Alolan ensimmäisen Pokémon-liigaan.
USS John F. Kennedy (CVN-79)
Rakentaminen
Alus tilattiin 15. tammikuuta 2009 ja sen köli laskettiin 22. elokuuta 2015. Alus laskettiin vesille 2019. Alus on määrä luovuttaa laivastolle 2024.
Pokémon-sarja: Sun & Moon – Ultralegendoja
Kauden ensimmäiset jaksot ilmestyivät katseltavaksi Pohjoismaihin Viaplayn kautta 3. tammikuuta 2020 ja loput 20. kesäkuuta 2020. Tämän välisenä kuitenkin kauden jaksoista 128–146 julkaistiin 4–5 jaksoa viikoittain Suomessa Pokémon TV -sivustolle 5. kesäkuuta 2020 – 26. kesäkuuta 2020.
Tim Simonec
Tim Simonec (s. Chicago, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kapellimestari ja elokuvasäveltäjä. Hän on työskennellyt elokuvien parissa vuodesta 1976 lähtien. Simonec on säveltänyt orkesterimusiikkia muun muassa elokuviin Maissilapset 2, Hard Target, Crow, Jay ja Silent Bob iskevät takaisin, Daredevil, Ihmeperhe, Autot 2 ja Mission: Impossible – Ghost Protocol.
Artjom (Primorjen aluepiiri)
Artjom on kaupunki Primorjen aluepiirissä Venäjän kaukoidässä, linnuntietä noin 35 kilometriä Vladivostokista koilliseen. thumb|left|210px|Näkymä Vladivostokin kansainväliseltä lentoasemalta thumb|left|210px|Artemovskajan voimala Artjomissa
Artjomissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan yhteensä 102 603 henkeä; kaupunki oli tuolloin Primorjen aluepiirin neljänneksi suurin asutuskeskus.
Artjom on eräs Primorjen aluepiirin liikenteen solmupisteistä. Esimerkiksi maantie- ja rautatieyhteys Nahodkaan seudulle kulkee Artjomin kautta. Noin kuusi kilometriä Artjomin keskustan luoteispuolella sijaitsee Vladivostokin kansainvälinen lentoasema.
Kansalliskustannus
Kansalliskustannus Oy, on Kansallisen Kokoomus rp:n omistama kustannusyhtiö, joka kustantaa painettua lehteä, Nykypäivää sekä verkkojulkaisu Verkkouutisia. Kustannusosakeyhtiön hallituksen puheenjohtaja on Leena Puntila, muina hallituksen jäseninä ovat Olli-Pekka Heinonen, Ara Hopia, Heikki Risikko ja Mari-Leena Talvitie.
Jussi-palkinnot 1998
Jussi-palkinnot 1998 jaettiin vuoden 1997 elokuville 20. maaliskuuta 1998 Valkoisessa salissa järjestetyssä Jussi-palkintojen jakotilaisuudessa ja tapahtuman televisioi Nelonen.
Ehdokkaat julkistettiin etukäteen ensimmäistä kertaa.
Jakob Karl Emil Chydenius
Jakob Karl Emil Chydenius (14. maaliskuuta 1833 Pietarsaari – 4. maaliskuuta 1864 Tukholma) oli suomalainen fyysikko, joka muistetaan osallistumisestaan vuonna 1861 Huippuvuorille suuntautuneeseen ruotsalaiseen tutkimusretkeen.
Chydenius sai Ruotsin tiedeakatemian Lindbomin palkinnon Huippuvuorten astemittausmahdollisuuksia käsitelleestä tutkimuksestaan. Hänen työnsä ei tosin ollut vaatinut syvällisempää tieteellistä asiantuntemusta ja sillä oli heikkoutensa, sillä hän oli sekoittanut eräitä havaintopisteinä käyttämiään maantieteellisiä kohteita toisiin. Kun suunniteltu astemittaus vuosina 1898–1902 lopulta toteutettiin, retkikunta seurasi kuitenkin saarten pohjoisosassa pitkälti Chydeniuksen suunnittelemaa reittiä. Chydeniuksen oli tarkoitus osallistua myös vuoden 1864 tutkimusmatkaan Huippuvuorille, mutta hän kuoli ennen sitä. Hänen vuoden 1861 tutkimusretkestä kirjoittamansa kertomus julkaistiin vuonna 1865.
Chydeniuksen mukaan on nimetty jäätikkö ja vuoristo Huippuvuorilla.
Johan Lindroos
Johan Theodor Lindroos (29. marraskuuta 1867 Bromarf – 5. kesäkuuta 1952 ) oli suomalainen yritysjohtaja, insinööri ja vuorineuvos.
Lindroos valmistui diplomi-insinööriksi 1887 ja toimi valmistuttuaan Viipurin kaupungin vesilaitoksen insinöörinä 1890–1899 ja sitten vuoteen 1904 Tornator-yhtiön isännöitsijänä ja Wärtsilä Oy:n toimitusjohtajana 1916–1918 sekä Fennia-Faneri-osakeyhtiön johtokunnan puheenjohtajana 1925–1926. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo vuonna 1942. Lindroos oli Lahden kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1907.
Lindroosin vanhemmat olivat maanviljelijä Carl August Lindroos ja Fredrika Charlotta Wicktröm ja puoliso vuodesta 1894 Agneta Cecilia Bredenberg. Heidän poikansa oli vuorineuvos Torsten Lindroos.
Ilnur Zakarin
Ilnur Azatovitš Zakarin (s. 15. syyskuuta 1989 Naberežnyje Tšelny, Tatarstan ) on venäläinen maantiepyöräilijä.
Zakarin voitti aika-ajon junioreiden Euroopan-mestaruuden 2007. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon jäätyään kiinni anabolisen steroidin methandienonen käytöstä heinäkuussa 2009.
Zakarin aloitti ammattilaisuransa Rusvelo-tallissa 2013. Hän voitti tuona vuonna aika-ajon Venäjän-mestaruuden. Hän siirtyi Katjuša-joukkueeseen 2015. Hän voitti Tour de Romandien 2015 kukistettuaan Simon Špilakin 17 sekunnilla. Hän voitti saman vuoden Italian ympäriajossa 11. etapin 53 sekunnin erolla Carlos Betancuriin. Ranskan ympäriajossa 2016 hän voitti Finhaut-Emossoniin päättyneen 17. etapin 55 sekunnin erolla Jarlinson Pantanoon. Hän voitti aika-ajon Venäjän-mestaruuden 2017. Italian ympäriajossa 2019 hän voitti Ceresole Realeen päättyneen 13. etapin 35 sekunnin erolla Mikel Nieveen. Hän siirtyi puolalaiseen CCC Teamiin vuodeksi 2020 ja viimeisiksi ammattilaisvuosikseen 2021–2022 Gazprom-RusVeloon.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Jalkaväkirykmentti 43 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 43 (JR 43) oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan aikainen Päijänteen sotilasläänin perustama jalkaväkirykmentti, joka kuului 10. divisioonaan.
Komentaja(t)
Rykmentinkomentajana oli perustamisesta 19. kesäkuuta 1941 lakkauttamiseen 6. joulukuuta everstiluutnantti Eino Vänttinen.
Taistelut
Rykmentin hyökkäysvaiheen tappiot olivat kaatuneina 334 ja haavoittuneina 939. Lisäksi rykmentin tappioita lisäsi 15 kadonnutta eli yhteensä 1 288 miestä. :
Lakkauttaminen
Rykmentti lakkautettiin 6. joulukuuta 1941. I/JR 43 alistettiin 1. joulukuuta 1941 jalkaväkirykmentti 1:lle. II/JR 43 kotiutettiin ja he irtautuivat etulinjasta 2. joulukuuta ja aloittivat siirtymisen Mäntyharjulle, josta heidät kotiutettiin 9.-10. joulukuuta.
Konstantin Puškarjov
Konstantin Vladimirovitš Puškarjov (s. 12. helmikuuta 1985 Ust-Kamenogorsk, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Barys Astanaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Puškarjovin vahvuudet ovat hyökkäyspelissä, maalintekotaidossa, nopeudessa ja kiekonkäsittelyssä. Hänen heikkoutensa ovat puolustuspelissä.
Seuraura
Kaudeksi 2003–2004 Puškarjov siirtyi Venäjän superliigan Avangard Omskiin, jossa hän teki debyyttinsä miesten pääsarjatasolla pelaamalla viisi ottelua tehden yhden maalin. Hän sai kauden puolivälissä polvivamman, joka piti hänet sivussa noin kuusi viikkoa, ja häneltä jäivät väliin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Palattuaan Puškarjov pelasi loppukauden Avangardin kakkosjoukkueessa Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa.
Syyskuussa 2004 Puškarjov teki Los Angeles Kingsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän aloitti kauden 2004–2005 Venäjällä, mutta pelasi muun kauden Pohjois-Amerikan WHL-juniorisarjassa hänet varanneessa Calgary Hitmenissä. Hän pelasi kauden joukkueen kakkosketjussa ja oli Ryan Getzlafin jälkeen joukkueen toiseksi tehokkain pelaaja tehoilla 22+30=52. Varsinkin kauden loppupuolisko oli nousujohtainen. Kauden 2006–2007 Puškarjov pelasi AHL:ssä farmijoukkue Manchester Monarchsissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä hän oli 19 osumallaan. Hän teki NHL-debyyttinsä 27. maaliskuuta 2006 Vancouver Canucksia vastaan ja syötti avauserässä Mark Parrishin tekemän maalin. Tämä ottelu jäi Puškarjovin kauden ainoaksi NHL:ssä.
Maajoukkueura
Puškarjov on edustanut Kazakstania MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012, joista vuoden 2011 turnauksessa joukkue pelasi I-divisioonassa ja voitti A-lohkon kultaa. Puškarjov teki MM-debyyttinsä vuonna 2012.
Witthaya Thamwong
thumb|right|Witthaya Thamwong
Witthaya Thamwong (s. 18. syyskuuta 1987 Lampang, Thaimaa) on thaimaalainen jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, mutta putosi miesten yksilökilpailussa ensimmäisellä kierroksella.