cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juha Vainio
Ura lähtee kunnolla käyntiin
1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun tunnettuja kappaleita olivat muun muassa ”Suomi–Ruotsi” ja paljonkin kritiikkiä osakseen saanut ”Matkarakastaja” vuodelta 1971. Aikaisemmat levyt olivat olleet singlekokoelmia, mutta Vainion ensimmäinen varsinainen albumi ilmestyi vuonna 1972. Viisari värähtää -albumi sisältää muun muassa nimikappaleen ”Viisari värähtää” ja ”Kaunissaari”, jonka Vainio levytti myöhemmin useampaankin kertaan. Se oli myös hänen seuraavalla, vuonna 1975 julkaistulla albumillaan Tulin, näin ja soitin. ”Matkarakastaja” ja ”Viisari värähtää” olivat Vainion varhaisimpia julkaistuja sävellyksiä, mutta hän ryhtyi säveltämään kunnolla vasta 1970-luvun lopulla.
Vuonna 1966 Vainio tutustui Vexi Salmeen ja Irwin Goodmaniin, ja he tekivät kesäkiertueen nimeltä ”Kansalle mitä kansa haluaa”. Joskus kuitenkin kävi niin, että Vainio oli liian juovuksissa esiintyäkseen. Vuonna 1968 ilmestyi Reijo Tanin kanssa tehty singlekokoelma Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani, jolla ovat muun muassa Vainion ja Kärjen yhteistyön tuloksena syntyneet ”Kauhea kankkunen” ja ”Vanha salakuljettaja Laitinen”. Vuonna 1970 hän alkoi kirjoittaa pakinoita Gunnar Mattssonin kanssa.
Takaisin opettajan tehtäviin
Vainio ryhtyi uudestaan opettajaksi 1970-luvun alussa. Vainio keksi kaikille oppilaille lempinimet, ja oppilaat vastaavasti kutsuivat häntä Junnuksi. Lisäksi hän keksi mitä erikoisimpia rangaistuksia. Vainion ja oppilaiden kerrotaan tulleen hyvin toimeen keskenään.
Opettajan pesti kuitenkin päättyi, kun koulutarkastaja tuli vierailulle. Hän löysi useita virheitä, kuten roskia lattialla ja oppilaita pureskelemassa purukumia, eikä hän pitänyt Vainion myöhästelystä ja tekemättömistä paperitöistä. Vainio joutui jättämään opettajan työn, mutta järjesti oppilaille vielä luokkaretken kiitokseksi.
Alkoholinkäyttö ja raitistuminen
Vainio käytti jatkuvasti yhä enemmän alkoholia. 1960-luvun lopulla hän oli tavallisesti Tapion Tuopissa muun muassa Gunnar Mattssonin ja Aarre ”Arska” Elon kanssa. Hänellä oli mukanaan usein taskumatti siltä varalta, että juoma pääsisi loppumaan. Yhtenä syynä juomiseen pidetään sitä, että Vainion perhe-elämä alkoi mennä huonompaan suuntaan. Vainion alkoholinkäyttö ei kuitenkaan ollut poikkeuksellista hänen tuttavapiirissään, missä moni muukin joi liikaa. Tekstit valmistuivat silti aina ajallaan.
Vainion ystävät Heikki Kauppinen ja Reijo Tani olivat lopettaneet juomisen vuonna 1972. Vainio aluksi ihmetteli tätä. Kun Vexi Salmi tuli hänen työkaverikseen Fazerille vuonna 1970, Vainio ja Salmi joivat paljon yhdessä ja olivat silloin tällöin krapulaisinakin töissä. Kerran Vainion oli pitänyt tehdä erääseen mainoslauluun teksti, mutta hän oli unohtanut sen. Kun sanat sitten piti saada valmiiksi, Vainiolla oli liian kova krapula. Lopulta Salmi auttoi häntä tekemällä sanat Vainion sävellykseen. 1970-luvulla Vainion alkoholinkäyttö lisääntyi lisääntymistään, ja hänen vanhempansa seurasivat tilannetta voimattomina sivusta. Kerrotaan, että Vainio ei suostunut menemään nukkumaan, ellei hänellä ollut viinaa sängyn alla, ja hänellä piti aina olla pullo mukana. Vainio alkoi kuitenkin itse ymmärtää, ettei voisi jatkaa samalla tavalla. Kesällä 1975 hän oli täysin kyllästynyt juomiseensa ja halusi alkoholista eroon. Vainion mieleen jäi, kun jalkapalloilija Kai Pahlman kerran totesi: ”Katos, sinäkin olet vielä elossa!” Loppuvuonna 1975 hän pysyi nelisen kuukautta raittiina, kunnes ratkesi taas hetkeksi juomaan. Lopullisesti juominen jäi tammikuussa 1976.
Vainio sai tukea juomisen lopettaneilta ystäviltään, kuten Osmo ”Osku” Kanervalta. Eino Grön, joka oli Vainion ystävä, päätti tämän esimerkkiä seuraten myös raitistua ja onnistuikin puolitoista vuotta myöhemmin. Vainio ei kuitenkaan halunnut, että häntä olisi sanottu raittiiksi, vaan piti itseään alkoholistina, joka oli lopettanut ryyppäämisen. Raitistumisen jälkeen Vainion sanoituksista tuli vakavampia ja herkempiä, mutta hän teki yhä myös humoristisia kappaleita.
Vaikka Vainio oli lopettanut juomisen, hän suhtautui alkoholiin suvaitsevaisesti ja pystyi viettämään iltaa ystäviensä kanssa, vaikka nämä nauttivatkin alkoholia. Lisäksi hän säilytti kotonaan alkoholijuomia ystäviään varten. Hän ryhtyi käsittelemään juomista myös lauluissaan. Raitistuminen ei kuitenkaan parantanut perhe-elämää, ja Juha ja Taina Vainio päätyivät avioeroon.
Uusia tuulia
Avioeron jälkeen Juha Vainion elämä alkoi vähitellen muuttua. 1970-luvun loppupuoliskolla ja 1980-luvulla hänen luomistahtinsa oli kiivaimmillaan ja hän ryhtyi sanoittamisen lisäksi myös säveltämään. Hän työskenteli paljon Veikko Samulin ja Jaakko Salon kanssa, ja Salo alkoikin sovittaa Vainion itse esittämiä kappaleita.
Vainion vuonna 1976 julkaistu Kansi kiinni ja kuulemiin -levyn kappale ”Jawohl, jawohl” sai kritiikkiä osakseen, koska siinä arvosteltiin Lapissa käyviä saksalaisturisteja. Albumilla on tosin myös herkkä laulu ”Mä uskon huomispäivään”. Muita levyn tunnettuja kappaleita ovat ”Playboy 60 v”, ”Suomi–Ruotsi” ja ”Taas lapsuuden maisemiin”.
1970-luvun lopulla Vainio alkoi tosissaan säveltää, vaikka joitakin hänen sävelmiään oli julkaistu jo vuosikymmenen alussa. Vuosikymmenen lopun tunnetuimpia sävellyksiä on kesäinen ”Käyn ahon laitaa”, joka julkaistiin samannimisellä albumilla vuonna 1979. Vaikka Vainio oli tuolloin jo raitistunut, hän lauloi silti alkoholiin liittyviä kappaleita. Vainio alkoi tehdä myös paljon herkempiä kappaleita, mikä näkyy hänen seuraavilla albumeillaan. Vuonna 1981 julkaistu Albatrossi ja sorsa sisältää yhden Vainion suosituimmista kappaleista, ”Albatrossin”. Kappaleen teemana on kadotettu nuoruus. Toinen albumin herkistä kappaleista on ”Apteekin ovikello”, johon Vainio sai idean Tapio Rautavaaralta. Muita tunnettuja kappaleita olivat ”Panaman konsuli” ja ”Kun mä rupesin ryyppäämään”.
Vuonna 1976 julkaistiin kasettina joukko Vainiolta tilattuja pornolauluja. Vainio teki osan kappaleista ja myös lauloi niitä. Kaikki muusikot esiintyivät salanimillä, ja Vainion salanimi oli Junnu Kaihomieli. Useassa laulussa on jokin tuttu melodia, joiden tekijänoikeussuojat olivat jo umpeutuneet: esimerkiksi kappale ”Kumi-Roope” on rivompi versio kansanlaulusta ”Rosvo Roope”. Vuonna 1979 Vainio oli mukana tekemässä myös toista kasetillista näitä ralleja. Kappaleet julkaistiin CD:llä vasta vuosina 1992 ja 1997 nimellä Pahojen poikien lauluja 1–2 ja Porno-ooppera / Pahojen poikien lauluja 3. Levyt myivät kultaa.
Vainio teki vuonna 1982 yhteistyötä kehonrakentaja Kike Elomaan kanssa. He lauloivat yhdessä Vainion sanoittaman, singlenäkin julkaistun laulun ”Kunto nousee sullakin”. Singlen b-puolella oli Elomaan yksin laulama ”Pokkana ja paikallaan”. Vuonna 1983 Delta julkaisi albumin Sellaista elämä on, joka sisältää suuren määrän Vainion tunnetuimpia omia kappaleita: ”Vanhojapoikia viiksekkäitä”, ”Ei ole Kööpenhamina kuin ennen”, ”Sellaista elämä on”, ”Kotkan poikii ilman siipii” ja ”Yleisessä saunassa”. Vuonna 1985 julkaistu Elämää ja erotiikkaa jäi viimeiseksi studioalbumiksi, jonka Vainio sai valmiiksi eläessään. Myös sillä on paljon tunnettuja ja suosittuja kappaleita, kuten ”Aleks ja Jaan”, ”Heiskasen kanssa kun heiluttiin” ja ”Yksinäinen saarnipuu”.
Vainio oli alkanut avioeronsa jälkeen seurustella Pirkko Heikkalan kanssa. Heidät vihittiin 27. joulukuuta 1981 Kuusamon kirkossa. Heille syntyi vuonna 1983 tytär, Suvi. Pari muutti Sveitsiin 1980-luvun loppupuolella. Vuonna 1988 Vainio täytti viisikymmentä vuotta, ja hänelle järjestettiin juhlakonsertti, johon osallistuivat muun muassa Katri Helena, Eino Grön ja Pave Maijanen.
Kuolema
Vainiolla oli myöhemmin sydänongelmia, ja hänen sisarensa Marja on muistellut, kuinka hän usein laittoi kätensä sydämen kohdalle. Hän oli tehnyt testamenttinsakin jo valmiiksi. Kerran Vainio lähti työasioiden takia Floridaan ja pyysi ystävänsä, säveltäjä Veikko Samulin mukaan. Kesken lennon Vainio kiiruhti vessaan. Samuli ei kuitenkaan huolestunut ennen kuin lentohenkilökunta kuulutti lääkäriä. Vainion taskussa ollut sydänlääkepurkki oli auennut, ja tabletit olivat sekoittuneet pastillien kanssa. Vainio oli vahingossa ottanut paljon lääkettä, ja syke alkoi hidastua. Lentoemäntä kuitenkin ymmärsi tilanteen, sai Vainion oksentamaan ja pelasti tämän hengen.
Vainio sai sydänkohtauksen kotonaan Gryonissa Sveitsissä 29. lokakuuta 1990. Hän oli katsonut vaimonsa Pirkon kanssa elokuvaa kuolemaa edeltäneenä iltana. Pirkko heräsi Juhan huutoon. Lääkäri soitettiin paikalle, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä. Hänen viimeiset sanansa vaimolleen olivat: ”Ei saa hermostua.” Juha Vainio kuoli vaimonsa syliin. Hän oli kuollessaan 52-vuotias. Vainio siunattiin Veveyn kaupungissa ja haudattiin Hietaniemen hautausmaalle sukuhautaan.
Vain päivää ennen kuolemaansa Vainio oli ystävystynyt jääkiekkovalmentaja Juhani Tammisen kanssa ja ollut illallisella tämän perheen kanssa 28. lokakuuta. Tammisen mukaan Vainio oli ollut hyvässä kunnossa. Seuraavan viikon alussa Tamminen oli soittanut Suomeen ystävälleen, joka kertoi lukeneensa iltapäivälehtien lööpeistä, että Vainio oli kuollut.
Viimeisinä vuosinaan Vainio työsti levyä, jonka Scandia julkaisi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1991 nimellä Viiskymppisen viisut. Levyn kappaleista ”Kauan sitten” oli Vainiolle erityisen tärkeä, ja hän oli levyttänyt kappaleen aikaisemmin jo 1970-luvun alussa. Vainion tärkein yhteistyökumppani viimeisinä vuosina oli tuottaja Jaakko Salo.
Viimeisen keikkansa Vainio teki 12. lokakuuta 1990.
Juha Vainion ja Toivo Kärjen vauhdikas yhteistyö oli hiipunut 1980-luvun aikana. Toivo Kärjen puoliso Tuulikki Kärki muisteli myöhemmin miehensä ottaneen vuosikymmenen lopulla yhteyttä Vainioon ja ehdottaneen, että tehtäisiin vielä yksi hyvä ralli. Ajatus ei kuitenkaan toteutunut; Vainio oli kuollessaan vieläpä jokseenkin saman ikäinen kuin Reino Helismaa. Kun 75-vuotiaan Kärjen omatkin voimat olivat hiipumassa, hänen mietteensä olivat loppusyksyllä 1990 varsin synkät. Edellisvuonna olivat kuolleet Kärjen vanhat ystävät ja työtoverit Esa Pakarinen ja Henry Theel, ja nyt vietiin jo sukupolvea nuorempiakin. Viimeiseksi Vainion ja Kärjen yhteiseksi kappaleeksi jäi ”Rakkauteni viimeinen”, jonka Teuvo Oinas levytti vuonna 1987. Vainion kuolemaa seuranneena päivänä Kärki totesi Iltalehdessä:
Sala- ja lempinimet
Tunnetuimmat Juha Vainiosta käytetyt lempinimet ovat Junnu ja Juha ”Watt” Vainio. Junnu oli tuttavallinen nimitys, jota käytettiin myös sukunimen yhteydessä muodossa Junnu Vainio. Juha ”Watt” Vainio -nimitystä käytettiin useiden Vainion albumien kansissa, minkä lisäksi nimitys vakiintui kansan käyttöön. Vainion vanhat ystävät eivät kuitenkaan koskaan Watt-lisänimeä käyttäneet – heille hän pysyi Junnuna.
Vainion käyttämiä salanimiä olivat Junnu, Junnu Kaihomieli, Jorma Koski, Ilkka Lähde, Mirja Lähde, Kirsi Sunila ja Heikki Ilmari. Junnu Kaihomieli -nimeä hän käytti tehdessään pornolauluja 1970-luvun loppupuoliskolla.
Luonnehdintoja
Peter von Bagh on pitänyt Vainiota 1960-luvun lauluhuumorin uranuurtajana, sillä Vainio aloitti jo ennen Irwin Goodmania. Tuottaja Jaakko Salo on kertonut Vainion uran saaneen uuden kipinän, kun tämä pääsi alkoholista eroon. Hänen mukaansa Vainion teksteistä kuulee, että tämä laulaa omista kokemuksistaan.
Jukka Virtasen mukaan Vainio kirjoitti omia kappaleitaan usein siten, että sävel syntyi yhtaikaa sanojen kanssa. Tämä näkyy hyvin muun muassa kappaleessa ”Vanhojapoikia viiksekkäitä”, joka on valssi: kappaleessahan lauletaan Nestorin tanssimattomista häistä. Virtanen on kertonut, että Vainio työskenteli nopeasti mutta laulut eivät silti syntyneet helposti. Työnteko ei helpottunut raitistumisen jälkeen, mutta kappaleet muuttuivat herkemmiksi. Virtasen mielestä Vainion parhaiden kappaleiden ydin on siinä, että niissä on paljon yksityiskohtia ja omia kokemuksia.
Harrastukset
Vainio pelasi nuoruudessaan paljon jalkapalloa ja koripalloa. Hän oli myöhemminkin innokas penkkiurheilija, ja hän sanoitti Reijo Lehtovirran Tapparalle säveltämän kannustuslaulun nimeltä ”Tappara on terästä” vuonna 1976. Kappale sai alkunsa, kun manageri Mikko J. Westerberg pyysi Vainiolta kannatuslauluun sanoja. Hän pyysi, että siinä mainittaisiin ”Tappara on terästä” ja ”ruisrievä”. Laulun myötä hän oli lopun elämänsä Tapparan kannattaja. Koripallossa Vainio tunnettiin Tapiolan Hongan kannattajana. Hän sävelsikin joukkueelle kannatuslaulun nimeltä ”Hongan marssi”.
Vainio piti myös paljon merestä ja veneilystä. Hän veneili omalla veneellään usein perheensä ja ystäviensä kanssa ja osti vuonna 1987 vaimonsa Pirkon kanssa Österskäristä saaren. Vainion purjehdusta kohtaan tuntema rakkaus näkyy muun muassa Lasse Mårtensonin säveltämässä ja Vainion sanoittamassa kappaleessa ”Kaikki paitsi purjehdus on turhaa”.
Perintö
left|thumb|200px|Taiteilijan näkemys Juha Vainiosta. Juha ”Watt” Vainion arvostus nousi paljon hänen kuolemansa jälkeen. Hänen kunniakseen on järjestetty useita juhlakonsertteja, viimeksi toukokuussa 2008, jolloin hänen syntymästään oli kulunut 70 vuotta. Vainion äkillisen poismenon jälkeen hänen hyvä ystävänsä Jukka Virtanen käsikirjoitti näytelmän Albatrossi ja Heiskanen hänen laulujensa ympärille. Näytelmän kantaesitys oli Kotkassa, ravintola Kairossa 1992, minkä jälkeen se on ollut muun muassa monen kesäteatterin ohjelmistossa. Vainion nuoruusajoista Fennia-ravintolassa on tehty myös elokuva Keisarikunta.
Vainion mukaan on nimetty arvostettu Juha Vainio -palkinto, joka on myönnetty vuodesta 1991 lähtien vuosittain jollekin merkittävälle suomalaiselle lyyrikolle. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa (aikaisemmin 30 000 markkaa). Ensimmäisenä palkinnon sai Juice Leskinen. Vainion nimeä kantaa myös Junnun Lauluseura ry., joka on perustettu joulukuussa 1994. Sen jäseniä ovat Vainion työtoverit ja ystävät Keijo Laitinen, Pertti Metsärinne ja Reijo Tani. Junnun Lauluseura on kustantanut Junnun laululipas -kirjat.
Juha Vainion lauluista on julkaistu useita albumeja, joissa kappaleita tulkitsevat suomalaiset artistit. Muun muassa vuonna 1993 julkaistiin albumi Matkan varrelta – Juha Vainion lauluja, jossa esiintyvät muun muassa Remu Aaltonen ja Hector. Vuonna 1997 julkaistiin albumi Juha Vainion lauluja, jossa kappaleita laulaa Erkki Liikanen yhdessä Kotkan kaupunginorkesterin kanssa. Lisäksi Vesa-Matti Loiri on levyttänyt peräti kaksi albumillista Vainion musiikkia. Levy Ystävän laulut, joka julkaistiin vuonna 2003, sisältää muun muassa laulut ”Sellaista elämä on” ja ”Panaman konsuli”.
Vainion lauluja julkaistiin hänen esittäminään erilaisilla kokoelmalevyillä niin hänen eläessään kuin myöhemminkin. Koko hänen soolotuotantonsa julkaistiin vuonna 2008 yhdessä paketissa nimeltä Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990. Siinä on tavallisten kappaleiden lisäksi kirja, mainoslauluja ja pornolauluista ne, joissa Vainio esiintyy solistina. Kokoelman tiivistelmä Legendan laulut – 48 mestariteosta ylsi Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalle 2 (23/2008).
Juha Vainion poika Ilkka Vainio vaikuttaa nykyisin musiikkibisneksessä muun muassa sanoittajana ja tuottajana. Kalle Vainiolla taas on Helsingin Munkkisaaressa oma ravintola, joka on nimetty Vainion ”Matkarakastaja”-kappaleen mukaan.
Kappaleiden henkilöitä ja paikkoja
thumb|right|250px|”Vanha salakuljettaja Laitinen” nimettiin Keijo Laitisen (oik.) mukaan. Juha Vainio vasemmalla. Monessa Vainion esittämässä kappaleessa lauletaan henkilöistä nimeltä, kuten Heiskasesta, Mattsonista, J. Janatuisesta, Nuorgamin Jounista, Hakkaraisen Masasta, Nummisesta ja Huikkasesta. Joskus nimet ovat peräisin Vainion omilta tuttavilta. Luettelossa on muutamia esimerkkejä:
Joissain kappaleissaan Vainio laulaa kotikaupungistaan Kotkasta, kuten esimerkiksi ”Kotkan poikii ilman siipii”. Hänen lauluissaan mainitaan myös muun muassa Tukholma, Kööpenhamina ja Helsinki. Vainio on kertonut, että tehdessään ”Penny Lanesta” suomenkielistä versiota ”Rööperiin” hän ajatteli Kotkaa, vaikkakin sanat viittaavat Helsinkiin.
Tanskan Länsi-Intian taaleri
Taaleri oli Tanskan Länsi-Intian valuuttana vuosien 1849 ja 1917 välillä. Se oli myös Yhdysvaltain Neitsytsaarien valuuttana vuosien 1917 ja 1934 välillä.
Cintia knizei
Cintia knizei on kaktuskasveihin kuuluva pienikokoinen sukunsa ainoa laji, joka on kotoisin Boliviasta, josta se löydettiin vasta 1969 löytäjänään Karel Knize. Tieteellinen sukunimi tulee Cinti-nimisestä kaupungista, lajinimi taas löytäjänsä mukaan.
Ulkonäkö ja koko
Cintia knizei kasvaa yksittäin ja on pallomainen, vihreä, piikitön ja vain 3-5 cm:n läpimittainen kaktus. Sen pääjuuri on porkkanamainen ja kymmenisen cm pitkä. Varsi on kyhmyinen, ja villakarvaiset areolit, joiden piikit ovat surkastuneet pois, ovat vajonneet kyhmyjen väleihin. Kukat sijaitsevat varren kärjen nuorissa areoleissa ja ovat väriltään keltaiset. Hedelmä on sukkulamainen ja paljaspintainen, siinä on mustat siemenet.
Ilmakennopatja
Ilmakennopatja on patja, jossa perinteinen jousisto on korvattu ilmakennoilla. Patja on jaettu kennoihin, jotka on yhdistetty toisiinsa ilmakanavilla. Ilmakanavien kautta paine pääsee tasaantumaan samanlaiseksi jokaiseen kennoon, jolloin patja myötäilee ja tukee vartaloa tasaisesti joka kohdasta.
Ilmakennoon perustuvia patjoja on valmistettu USA:ssa jo toistakymmentä vuotta. Ensimmäisiä asiakkaita olivat sairaalat ja niissä erityisesti potilaat, jotka joutuivat makaamaan liikkumatta pitkiä aikoja.
FS Lion (1930)
Lion oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus
Alus tilattiin Dunkerquesta Ateliers et Chantiers de Francelta, missä köli laskettiin 6. elokuuta 1926. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 21. tammikuuta 1931.
Palvelus
Lion liitettiin Välimeren laivaston 1. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset päättivät kuitenkin nostaa hylyn liittääkseen sen korjattuna laivastoonsa nimellä FR21. Se hinattiin Italiaan, mutta sitä ei koskaan kunnostettu.
Scribus
Scribus on taitto- ja julkaisuohjelma (DTP) Linux-, Mac OS X-, Unix- ja Windows-työpöytäkäyttäjille. Scribuksen avulla on mahdollista tuottaa uutislehtiä, sanomalehtiä ja animoituja interaktiivisia PDF-lomakkeita. Muita käyttökohteita voivat olla yrityksen tarvitseman paperitavaran yksilöiminen, esitteet, julisteet ja kaikenlaiset asiakirjat, jotka vaativat joustavaa kuvien ja tekstin asettelua sekä ammattimaista värienhallintaa.
Scribusta vastaavia kaupallisia tuotteita ovat esimerkiksi Adobe PageMaker, QuarkXPress ja Adobe InDesign. Näistä poiketen Scribus on avoimen lähdekoodin projekti, joka on julkaistu GNU GPL -lisenssillä.
Scribus tukee monia bittikartta- ja vektorigrafiikkamuotoja. Se pystyy tuomaan ja tallentamaan SVG-kuvia. Tekstiä Scribukseen voi tuoda muun muassa OpenOffice.org Writer-, OpenDocument-, PostScript- ja Encapsulated PostScript-tiedostoista.
Scribuksen käyttämä asiakirjan tallennusmuoto perustuu XML:ään ja on kokonaisuudessaan dokumentoitu.
Tulostus on mahdollista käyttäen ohjelman omaa PostScript-ajuria (tasot 1–3), joka tukee upotettuja fontteja sekä näiden osajoukkoja. Kirjaintyypeistä käytettävissä ovat TrueType, Type 1 ja OpenType.
Klaus Hagerup
thumb|Klaus Hagerup Klaus Hagerup (5. maaliskuuta 1946 Oslo – 20. joulukuuta 2018 ) oli norjalainen kirjailija. Hän on myös toiminut teatteri- ja kulttuurialalla.
Perunsaku
Kooltaan perunsaku on noin 85 cm pitkä. Väriltään se on musta lukuun ottamatta valkoisia siiven reunoja ja punaista kaulahelttaa. Linnun nokka on sininen. Perunsakun elinympäristöä ovat puustoiset laaksot ja niiden rinteet 300–1 300 metrin korkeudessa. Ravintonaan laji käyttää kasvien hedelmiä, kukkia, nuppuja, lehtiä ja siemeniä.
Vuonna 2015 perunsakukannan kooksi arvioitiin 300 yksilöä. Kannan koko on kuitenkin vakiintunut. Suurin uhka lajille on edelleen jatkuva laajamittainen metsästys. Lisäksi metsien hakkuut maanviljelysmaaksi ja polttopuiksi lisäävät lajin uhanalaisuutta.
Desloratadiini
Desloratadiini (NeoClarityn, Claramax, Clarinex, Azomyr, Aerius, sekä useita rinnakkaisvalmisteita) on antihistamiiniaineisiin luettava allergialääke. Se on likeistä sukua loratadiinille, jonka aktiivinen metaboliitti eli aineenvaihduntatuote desloratadiini on.
Ville Räsänen (yleisurheilija)
Ville Räsänen (s. 18. maaliskuuta 1977) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän sijoittui hopealle alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1999 ennätystuloksellaan 78,36. Räsänen edustaa Pyhäselän Urheilijoita ja häntä on valmentanut Jarmo Hirvonen.
M – kaupunki etsii murhaajaa
M – kaupunki etsii murhaajaa tai Kaupunki etsii murhaajaa on Fritz Langin ohjaama ja Thea von Harboun kanssa käsikirjoittama saksalainen klassikkoelokuva vuodelta 1931. Tätä uransa ensimmäistä äänielokuvaa Lang itse piti uransa parhaana. M – kaupunki etsii murhaajaa oli myös näyttelijä Peter Lorren läpimurtoelokuva.
Elokuva perustuu osittain Fritz Langin lukemaan artikkeliin düsseldorfilaisesta sarjamurhaajasta Peter Kürtenista. Osa tapahtumista on muutettu ja henkilöllisyyksiä vaihdettu, mutta osa taas on kuvattu kuten todellisuudessa tapahtui.
Elokuva oli ensimmäisiä, joka käytti musiikillista johtoaihetta (Leitmotif) tehokeinona. Elokuvassa Peter Lorren esittämä hahmo viheltelee toistuvasti Edvard Griegin säveltämää Vuorenkuninkaan luolassa -teemaa näytelmästä Peer Gynt.
Joseph Losey teki elokuvasta uudelleenfilmatisoinnin Yhdysvalloissa 1951.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja M oli mukana heistä kolmentoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 16. parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Vuonna 2016 belgialaisen psykiatrin Samuel Leistedtin tutkimusryhmä kartoitti elokuvia sen perusteella, missä on onnistunein psykopaattisen hahmon kuvaus. Kolme onnistuneinta olivat: Anton Chigurh elokuvassa Menetetty maa, Hans Beckert elokuvassa M – kaupunki etsii murhaajaa ja Henry elokuvassa Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja.
Juoni
Tyttölapsia sieppaava sarjamurhaaja vainoaa saksalaista suurkaupunkia. Yleisen hysterian kiihdyttämä poliisi etsii murhaajaa täysin voimin, mutta tuloksetta. Etsintä ja poliisin tehostunut valppaus häiritsee kaupungin alamaailman toimintaa, joten rikollispäällikkö Schränkerin aloitteesta alamaailman johtajat päättävät etsiä murhaajan itse saadakseen jatkaa rauhassa omia liiketoimiaan. Rikolliset värväävät kaikki kaupungin kerjäläiset raportoimaan lasten seurassa liikkuvista tuntemattomista aikuisista. Sokea ilmapallojen myyjä tunnistaa murhaajan tämän vihellyksestä ja rikollisorganisaation hälyttämät miehet alkavat jahdata M-kirjaimella merkitsemäänsä miestä. Samaan aikaan komisario Lohmann on järjestelmällisellä tutkinnallaan saanut selville, että murhaaja on todennäköisesti mielisairaalasta vapautettu Hans Beckert -niminen mies, jonka asunnon ikkunalauta sopii murhaajan lehdelle lähettämän kirjeen kirjoitusalustaksi.
Schränkerin miehet saartavat murhaaja-Beckertin illalla tyhjään toimistorakennukseen, tunkeutuvat sisään ja löytävät hänet lopulta piileskelemästä ullakolta. Murtohälyttimen paikalle houkuttelema poliisi saa kiinni yhden pikkurikollisen, joka kuulusteluissa paljastaa Lohmannille lapsenmurhaajan olevan nyt rikollisten käsissä. Schränkerin johtama miehistä ja naisista koostuva väkijoukko järjestää Beckertille hylätyssä varastorakennuksessa ”oikeudenkäynnin” ja tuomitsee hänet kuolemaan, vaikka Beckert vakuuttaa tehneensä murhat oman mielisairautensa pakottamana eikä vapaasta tahdostaan. Beckertille on järjestetty jopa puolustus, joka vetoaa siihen että sairas ihminen on syyntakeeton eikä häntä voi tuomita vaan hänet pitää lähettää hoitoon, mutta väkijoukko vain nauraa. Paikalle ilmestyvä poliisi pelastaa viime hetkellä Beckertin lynkkaukselta. Virallisesta oikeudenkäynnistä nähdään vain tuomarien saapuminen ja viimeisen uhrin äidin kehotus kaikille vanhemmille pitää parempaa huolta lapsistaan.
Kohtelu Suomessa
Valtion filmitarkastamo sensuroi elokuvan helmikuussa 1933 kokonaan kielletyksi, eikä sitä siten Suomessa voinut laillisesti esittää. Myöhemmin tehty valitus Valtion elokuvalautakuntaan muutti elokuvan sallituksi, mutta siihen vaadittiin noin 10 minuuttia leikkauksia. Täysmittaisen elokuvan esittäminen oli sallittua vasta vuonna 1967.
Ride
Ride on englantilainen rock-yhtye, joka perustettiin Oxfordissa vuonna 1988. Se lopetti toimintansa vuonna 1996, mutta koottiin uudestaan alkuperäisessä kokoonpanossaan vuonna 2015.
Melli Maikkula
Melli Maikkula (s. 1980) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja, dramaturgi ja tuottaja.
Maikkula on käsikirjoittanut lukuisia suosittuja tv-sarjoja kuten Putousta, Pasila 2.5 – The Spin-Offia, Antti Holma Show’ta, Kimmoa ja Downshiftaajia sekä elokuvia, kuten Me Rosvolat, Naisen nimi ja Keppi.
Hänen käsikirjoittamansa lyhytelokuva Katto valittiin Cannesin elokuvajuhlien viralliseen kilpasarjaan 4843:n hakijan joukosta. Elokuva sijoittui kilpailussa toiseksi ja voitti myöhemmin myös Jussi-palkinnon.
Maikkula on toiminut myös dramaturgin roolissa muun muassa animaatiosarjassa Muumilaakso, kauhukomediassa Helsinki Mansplaining Massacre ja komediasarjassa Pientä laittoa. Vuonna 2019 Maikkula debytoi näytelmäkirjailijana Kansallisteatterissa näytelmällään Pelle.
Peru olympialaisissa
Peru osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran virallisesti Berliinin 1936 kesäolympialaisissa, joskin joidenkin historioitsijoiden mukaan maa osallistui jo Pariisin 1900 kesäolympialaisiin, jolloin perulainen Carlos de Candamo osallistui miekkailuun.
Peru on saavuttanut olympiamitaleja ammunnassa ja lentopallossa. Maan ainoa olympiavoittaja on ampuja Edwin Vásquez Cam, joka voitti vapaapistoolikilpailun Lontoon 1948 kesäolympialaisissa.
Gowair Vacation Airlines
Gowair Vacation Airlines on espanjalainen lentoyhtiö, jonka omistaa matkanjärjestäjä Gowaii. Se lentää tilauslentoja Madridin Barajasin kansainväliseltä lentoasemalta ja tarjoaa lisäksi koneitaan muiden yhtiöiden käyttöön ACMI-vuokrasopimuksilla (Aircraft, Crew, Maintenance and Insurance).
Laivasto
pienoiskuva|Gowairin Airbus A320-200. Elokuussa 2019:
Markku Renfors
Markku Kalevi Renfors (s. 21. tammikuuta 1953 Suoniemi) on suomalainen tekniikan tohtori ja Tampereen teknillisen yliopiston tietoliikennetekniikan emeritusprofessori. Hänet tunnetaan erityisesti digitaalisen signaalinkäsittelyn (DSP) algoritmien kehittäjänä 1970-luvulta saakka.
Kaldea
Kaldea on Irakissa vanhalla ajalla sijainneesta Babyloniasta käytetty hellenistinen nimitys. Uus-Babyloniaa, jonka eräs kuningas Nebukadressar II valtasi Jerusalemin, sanotaan monesti Kaldean dynastiaksi. Kaldea tunnettiin oraakkeleistaan (Kaldean oraakkelit), maageistaan, mytologiasta ja astrologiasta. Nimi Kaldea viittaa nimenomaan Etelä-Babyloniaan, joka oli noin 600 kilometriä pitkä tulvatasanko.
Nokia 1100
Nokia 1100 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. Yksinkertainen ja halpa malli suunniteltiin erityisesti kehittyville markkinoille kuten Intiaan, Kiinaan ja Lähi-itään.
Vuonna 2007 Nokia 1100:n arvioitiin nousseen maailman kaikkien aikojen myydyimmäksi matkapuhelinmalliksi. Tuolloin sitä oli myyty yli 200 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2009 Nokia 1100 oli Suomen kolmanneksi yleisin matkapuhelinmalli 3,9 prosentin osuudella.
Myöhemmin vanhoja 1100-puhelimia on myyty verkossa jopa 25 000 euron hintaan. Syynä on puhelimen Bochumissa valmistetun tuotantosarjan ohjelmiston vika, jonka ansiosta sillä voi kaapata toisen liittymän puhelinnumeron. Tämän avulla rikolliset ovat kaapanneet pankkien Keski-Euroopassa tekstiviesteinä lähettämiä nettipankkien tunnuslukuja.
Mallit
Nokia 1100 puhelimesta on viisi erilaista versiota: 1100a, 1100b, 1100i, 1101 ja 1108. Erot ovat seuraavat:
FS Vauban (1930)
Vauban oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus
Alus tilattiin Dunkerquesta Ateliers et Chantiers de Francelta, missä köli laskettiin 22. toukokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1930 ja otettiin palvelukseen 9. tammikuuta 1931.
Palvelus
Vauban liitettiin Välimeren laivaston 1. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan.
Harold Henry Joachim
Harold Henry Joachim (28. toukokuuta 1868 - 30. heinäkuuta 1938) oli brittiläisiin idealisteihin lukeutunut filosofi. Hän oli Francis Herbert Bradleyn oppilas. Joachim tunnetaan erityisesti totuuden koherenssiteorian muotoilusta teoksessa The Nature of Truth (1906).
Joachim opiskeli Harrow Schoolissa ja Balliol Collegessa Oxfordissa. Hänestä tuli Wykeham-oppituolin logiikan professori vuonna 1919, ja hän hoiti tehtävää kuolemaansa saakka.
Cipocereus
Cipocereus on viisilajinen kaktuskasvisuku, jonka merkittävin tuntomerkki on hedelmämallon läpikuultavuus ja vetisyys.
Ulkonäkö ja koko
Suvun lajit ovat pensasmaisesti kasvavia pylväsmäisiä kaktuksia, joista jotkin ovat runsashaaraisia. Kookkaimmat lajit kasvavat kolmen ja puolen metrin korkuisiksi. Varret ovat hieman puutuneita, liereitä ja 2–5 cm läpimitaltaan; pitkittäissärmiä niissä on 4–21. Piikkirykelmiä sisältävät areolit ovat valkoisia tai ruskeita; kukat kehittyvät toisinaan niistä villaisimpiin. Piikit ovat tyypiltään vaihtelevia, ja niitä on kussakin areolissa muutama tai paljon, joskus tosin voivat puuttuakin. Kukat avautuvat yöllä, toisinaan jäävät auenneiksi seuraavaksi päiväksikin. Muodoltaan ne ovat putkimaisia, väriltään valkoisia. Terälehdet ovat lyhyet. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, avautumaton, sininen ja vahapeitteinen. Hedelmässä on jäljellä kuihtuneita kukan osia.
Levinneisyys
Suku kasvaa Brasilian Minas Geraisissa.
Indispositiivinen riita-asia
Indispositiivinen riita-asia (, vastakohtaa merkitsevä etuliite ja dis-pō'nere, määrätä) on riita-asia, jossa ei ole mahdollista tehdä sovintoa asianosaisten kesken. Sen tuomioistuinkäsittelyssä noudatetaan virallisperiaatetta. Indispositiivinen riita-asia on tahdonvaltaisen riita-asian vastakohta. Virallisperiaate tarkoittaa, ettei yksityinen asianosainen voi määrätä oikeudenkäynnin kulusta, vaan siitä päättää viranomainen ja oikeudenkäynnin alettua tuomioistuin. Virallisperiaatteen vastakohta on määräämisperiaate eli dispositiivinen periaate, jolloin tuomioistuin noudattaa asianosaisen tahtoa siinä, haluaako hän ryhtyä vai olla ryhtymättä oikeudelliseen prosessitoimeen. Indispositiivisessa riita-asiassa oikeudenkäynnin kulusta määrää siis viranomainen, ei asianosainen, sillä tällaiseen asiaan liittyy merkittävä julkinen intressi.
Indispositiivisia riita-asioita ovat esimerkiksi isyysjutut ja lapsen huoltoa koskevat asiat. Tällaisissa jutuissa oikeudenkäynnin prosessinjohto edellyttää tuomioistuimelta huomattavaa aktiivisuutta. Vaikka jutuissa noudatetaan pääsääntöisesti virallisperiaatetta, vastaa asianosainen ensisijaisesti tarvittavan oikeudenkäyntiaineiston esittämisestä. Tuomioistuin valvoo tällöin, ettei julkista intressiä loukata eikä yksityisoikeudellisia normeja kierretä. Jotkin riita-asiat ovat niin sanottuja sekajuttuja, joissa indispositiivisen päävaatimuksen (esimerkiksi lapsen huolto) lisäksi esitetään dispositiivinen sivuvaatimus (kuten elatusapuvaatimus). Tällöin tuomioistuin joutuu soveltamaan samassa jutussa erilaisia normeja oikeudenkäynnin kohteeseen, aineistoon ja menettelyyn.
Suriname olympialaisissa
Suriname osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Rooman 1960 kesäolympialaisissa. Sen ainoa olympiamitalisti on uimari Anthony Nesty, joka voitti kultaa Soulin 1988 kesäolympialaisissa ja pronssia Barcelonan 1992 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin Suriname ei ole osallistunut.
Kolomäki
250px|thumb|Pyhän suurmarttyyri [[Demetrios Mirhanvuodattaja|Demetrios Tessalonikalaisen kirkko]]
Kolomäki on historiallinen kaupunginosa Primorjen piirissä Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustasta koilliseen.
Strandvägen
Strandvägen (aikaisemmalta nimeltään Ladugårdslands Strandgata) on rantakatu Tukholman Östermalmin kaupunginosassa. Se reunustaa Östermalmin merenrantaa. Puistokatu rakennettiin alun perin Tukholman vuoden 1897 näyttelyä varten Djurgårdenin sillalle johtavaksi edustavaksi kulkuväyläksi.
Strandvägen on nykyisin yksi kaupungin tunnetuimpia sekä ylellisimpiä katuja. Sen toista reunaa reunustavat näyttävät, historialliset kivitalot, kun taas toista reunustaa hallitsee venelaituri sekä lahdelmat Nybroviken ja Ladugårdsviken. Puistokadun asunnot ovat myös kaupungin ja koko Ruotsin kalleimpia, ja niitä asuttavat myös eri maiden suurlähetystöt.
thumb|700px|center|Strandvägen [[Skeppsholmenin sillalta nähtynä. Keskellä niin sanottu Bünsowin talo.]] thumb|700px|center|Strandvägen [[Djurgårdsbronilta nähtynä.]]
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2002
XVIII talviolympialaiset järjestettiin vuonna 2002 Salt Lake Cityssä, Utahissa, Yhdysvalloissa. Pikaluistelussa järjestettiin kymmenen kilpailutapahtumaa.
500 m
<br style="clear:both;"/>
1 000 m
<br style="clear:both;"/>
1 500 m
<br style="clear:both;"/>
5 000 m
<br style="clear:both;"/>
10 000 m
<br style="clear:both;"/>
3 000 m
<br style="clear:both;"/>
Magic Caves
Magic Caves oli Suomen ainoa liikuteltava kummitusjuna. Sen omisti Suomen tivoli vuoteen 1996 asti, jolloin se myytiin Skoghin tivoliin Ruotsiin. Magic Caves sisälsi muun muassa punaisen pirun, joka nosti irtopäätäänsä matkustajille, nauravan Draculan, joka ei ollut mekaaninen, zombin, joka heräsi haudasta ja luurangon. Radalla kuului nauhoitettua kovaa naurua. Magic Caves tuli Suomen tivoliin noin 1980-luvun alkupuolella. Kummitusjuna on italialaista tuotantoa. Valmistaja on luultavasti Carpenteria 2000.
Sami Sandell
Sami-Petteri Sandell (s. 1. maaliskuuta 1987 Nokia) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Sandell osasi pelata myös keskellä. Hän pelasi suurimman osan urastaan SM-liigassa, jossa Sandell pelasi Tampereen Ilveksessä ja Espoo Bluesissa yhteensä 309 runkosarjaottelua tehopistein 60+106=166 ja 21 playoff-ottelua tehopistein 1+5=6. Hän toimi Ilveksen kapteenina vuosina 2014–2016. Sandell pelasi myös neljänä kautena Ruotsissa, joista kaksi Elitserien-joukkue Luleå HF:ssä. Kaudella 2011–2012 hän voitti seurassa sekä European Trophyn mestaruuden että Elitserien-hopeaa. Kaudella 2018–2019 Sandell edusti Sveitsin National Leaguen HC Davosia, mutta hän ei kuitenkaan pelannut koko kaudella sarjaotteluita polvivamman vuoksi, joka päätti koko Sandellin uran. Hän koki uransa aikana peräti viisi polvileikkausta. Sandell pelasi myös kahdeksan A-maaottelua.
Sandell toimii nykyään NHL-seura Philadelphia Flyersin Euroopan kykyjenetsijänä.
Seuraura
Kaudeksi 2006–2007 Sandell palasi Ilvekseen tehdessään kolmivuotisen sen SM-liigajoukkueen kanssa huhtikuussa 2006. Hänen tulokaskautensa toi 50 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 3+7=10. Sandell oli Jokereiden Roni Anderssonin kanssa SM-liigan runkosarjan viidenneksi tehokkain tulokaspelaaja. Hänen liigauransa avausmaali syntyi kauden neljännessä ottelussa 21. syyskuuta 2006 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Sandell pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Toisella kaudellaan 2007–2008 hän oli pudotuspeleissä Miikka Männikön jälkeen tehoilla 1+5=6 Ilveksen toiseksi paras pistemies Vesa Viitakosken ja Sami Torkin kanssa.
Kesken kolmannen Ilves-kautensa 2008–2009 Sandell siirtyi lokakuussa 2008 Espoo Bluesiin vaihdossa Matti Uusivirtaan. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Mestarien liigassa. Sandell oli kauden jälkeen vapaana agenttina syyskuuhun 2009 saakka, jolloin hän aloitti kauden 2009–2010 ottelukohtaisella sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Sandell pelasi siellä 17 ottelua sekä yhden SM-liigaottelun verran lainalla Ilveksessä, kunnes hän siirtyi joulukuussa 2009 loppukaudeksi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IF Troja-Ljungbyyn.
Huhtikuussa 2010 Sandell teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Troja-Ljungbyn kanssa. Hän oli kaudella 2010–2011 tehoilla 18+29=47 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Mattias Perssonin kanssa. HockeyAllsvenskanin pistepörssissä Sandell sijoittui kahdeksanneksi Mora IK:n Mikael Zettergrenin kanssa ja syöttöpörssissä kuudenneksi Växjö Lakers HC:n Steve Savianon kanssa.
Kaudeksi 2011–2012 Sandell siirtyi Troja-Ljungbystä tutun tutkaparinsa Mattias Perssonin kanssa kaksivuotisella sopimuksella Elitserien-joukkue Luleå HF:ään. Hän oli kymmenellä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Simon Hjalmarssonin ja Johan Harjun jälkeen. Sandellin kausi päättyi kuitenkin jo helmikuussa 2012 41 runkosarjaottelun jälkeen polvivammaan. Myös kausi 2012–2013 hänellä jäi rikkonaiseksi loukkaantumisten takia. Sandell voitti Luulajassa European Trophyn mestaruuden ja kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa.
Sandell palasi kaudeksi 2013–2014 1+1-vuotisella sopimuksella Ilvekseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 12+21=33 Ilveksen toiseksi paras pistemies Kai Kantolan kanssa. Helmikuussa 2014 Sandell teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Kaudeksi 2014–2015 hänet nimettiin Ilveksen kapteeniksi. Sandell oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 15+26=41.
Kaudella 2015–2016 Sandell ehti pelata vain kahdeksan ottelua, kunnes hänen kautensa todettiin leikkaushoitoa vaatineen polvivamman vuoksi päättyneeksi lokakuussa 2015. Sandellin teholukema +5 oli Ilveksen vakiopelaajista paras. Helmikuussa 2016 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Sandell jatkoi Ilveksen varakapteenina. Hänen kautensa päättyi kuitenkin jälleen kahdeksanteen otteluun leikkaushoitoa vaatineen polvivamman takia.
Sandellille kausi 2017–2018 osoittautui taas suhteellisen ehjäksi ja hän voitti Ilveksen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehtyään SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+32=48, joilla Sandell sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä kymmenenneksi. Helmikuussa 2018 hän teki liigauransa kuukausikohtaisen piste-ennätyksensä tehtyään kahdeksassa ottelussa 14 tehopistettä. Sandell valittiin SM-liigan helmikuun kuukauden pelaajaksi. Hän oli kauden päätteeksi ehdolla SM-liigan herrasmiespelaajalle myönnettävän Raimo Kilpiö -palkinnon voittajaksi, mutta palkinnon vei lopulta kuitenkin JYPin Jarkko Immonen.
Heinäkuussa 2018 Sandell siirtyi try-outille Sveitsin National Leaguen HC Davosiin. Elokuussa hän sai joukkueeseen kauden 2018–2019 kattavan jatkosopimuksen. Sandell kuitenkin jälleen loukkasi polvensa harjoitusottelussa, eikä hän pelannut koko kaudella. Sandellille suoritettiin jo hänen uransa viides polvileikkaus. Sandell yritti kauden aikana vielä kuntouttaa itseään takaisin kaukaloihin, mutta syyskuussa 2020 hän kuitenkin vahvisti pelaajauransa päättyneen. Samalla Sandellin uutisoitiin aloittaneen NHL-seura Philadelphia Flyersin Euroopan kykyjenetsijänä.
Maajoukkueura
Sandell pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004. Suomen A-maajoukkueessa Sandell pelasi kahdeksan ottelua tehopistein 2+4=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 31-vuotiaana Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Turun Marli Areenalla Valko-Venäjää vastaan. Sandell merkittiin Suomen kolmossentteriksi laidoilleen kaksi muuta debytanttia, hänen kanssaan Ilveksessä pelanneet Eemeli Suomi ja Ville Meskanen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Sandell teki kolmannessa ottelussaan 11. huhtikuuta 2018 Riiassa Latviaa vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Eemeli Suomen tekemään maaliin. Sandell keräsi ottelussa teholukeman +3. Hän putosi lopulta Sweden Hockey Gamesissa pelattujen viimeisten valmistavien otteluiden aikana vuoden 2018 lopullisesta MM-kisajoukkueesta.
Muuta
Sandellin isosisko on koripalloilija Nina Hyvärinen.
Eri Kamei
Historia
Morning Musumeen liittymisensä aikoihin Eri tunnettiin yhtenä ryhmän ujoimmista jäsenistä. Monet pitivät häntä eriskummallisena tyyppinä, koska hänellä oli outoja tapoja. Ujoutensa takia hän muun muassa tapasi seistä muita kauempana.
Eri Kamei graduoitui Morning Musumesta vuonna 2010.
Patricia Girard
Patricia Girard (s. 8. huhtikuuta 1968 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe) on ranskalainen pika- ja pika-aitajuoksija.
Girard kärähti 1990 dopingista ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. Hän juoksi Barcelonan olympialaisissa 1992 Ranskan joukkueessa, joka sijoittui 4 x 100 metrin viestijuoksussa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrin aidoissa ajalla 8,01 ja sijoittui kahdeksanneksi 60 metrin sileällä ajalla 7,31. Myöhemmin samana vuonna Stuttgartin ulkoratojen MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 13,03. 1994 hän voitti sisäratojen EM-pronssia 60 metrin sileällä, mutta karsiutui Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 60 metrin aidoissa. Hän karsiutui myös Göteborgin ulkoratojen MM-kilpailuissa myöhemmin samana vuonna 100 metrin aidoissa ajalla 12,87. Girard voitti 1996 sisäratojen EM-kultaa 60 metrin aidoissa sekä olympiapronssia Atlantan olympialaisissa 100 metrin aidoissa ajalla 12,65.
Girard karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 100 metrin aitojen alkuerissä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kilpailuissa välierissä. Vuonna 2002 hän voitti sisäratojen EM-pronssia 60 metrin aidoissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 100 metrin aidoissa Euroopan cupin ja juoksi Münchenin EM-kilpailuissa matkan neljänneksi. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2003 Girard sijoittui 60 metrin aidoissa kahdeksanneksi. Saman vuoden Euroopan cupissa hän oli 100 metrin aitojen kolmas. Pariisin ulkoratojen MM-kilpailuissa hän juoksi 100 metrin aitojen seitsemänneksi sekä oli mukana voittamassa pikaviestissä MM-kultaa. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa 100 metrin aidoissa viides. 2005 sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui 60 metrin aidoissa kuudenneksi. Torinon sisäratojen EM-kisoissa 2009 hän karsiutui 60 metrin aitojen alkuerissä.
Edwin Törmälä
Edwin Johannes Törmälä (22. elokuuta 1916 Helsinki – 11. maaliskuuta 1976 Saariselkä ) oli suomalainen juristi ja toiminnanjohtaja.
Henkilöhistoria
Edwin Törmälän vanhemmat olivat puuseppä Klaus Johannes Törmälä ja Anna Emilia Gustafsson ja puoliso vuodesta 1944 Hellin Sirkka-Liisa Nieminen. Törmälä tuli ylioppilaaksi 1935 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1943, varatuomarin arvon hän sai 1946. Törmälä toimi Suomen Huollon lakimiehenä ja perusavustustoiminnan johtajana 1945–1947, talouspäällikkönä 1947–1950 ja toiminnanjohtajana 1950–1951. Helsingin evankelis-luterilaisten seurakuntien kirkkohallintokunnan palveluksessa hän oli 1950–1951, Mannerheimin Lastensuojeluliiton toiminnanjohtaja 1953–1959 ja sitten Muotihame -yhtiön toimitusjohtaja. Oma lakiasiantoimisto hänellä oli vuodesta 1961. Sota-aikana Törmälä oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön palveluksessa, vastuullaan muun muassa miesten erikoistyöleirit. Hän toimi myös Suomen Kiinteistönvälittäjäliiton asiamiehenä. Muun muassa partio- ja seurakunnallinen toiminta kuuluivat Törmälän moniin luottamustehtäviin.
Jani Nurkkala
Jani Nurkkala (s. 31. tammikuuta 1997 Ruukki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoessa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura
Nurkkala on Raahe-Kiekon kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin, josta Nurkkala siirtyi 15-vuotiaana Kiekko-Laserin C-nuoriin kaudeksi 2012–2013. Hän jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Matias Mustosen kanssa sekä C-nuorten SM-sarjassa 17 osumallaan että C-nuorten Mestiksessä 19 osumallaan. Kaudeksi 2013–2014 Nurkkala siirtyi JYPiin, mutta kesken kauden hän palasi kuitenkin Oulun Kärppiin ja siirtyi seuran B-nuoriin. Kaudella 2014–2015 Nurkkala oli joukkueen paras maalintekijä 20 osumallaan.
Kaudeksi 2016–2017 Nurkkala siirtyi pelaamaan A-nuorten SM-liigaa Mikkelin Jukureihin, jotka nostettiin sarjaan seuran miesten joukkueen saatua paikan SM-liigasta. Hän jakoi Jukureiden sisäisen pistepörssin voiton Mikael Vasaran ja Tatu Vihavaisen kanssa tehoilla 14+21=35. Kaudella 2017–2018 Nurkkala oli Jukureiden paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Perttu Kiesilän kanssa tehoilla 16+15=31. Hän debytoi samalla kaudella myös Jukureiden SM-liigajoukkueessa, jossa Nurkkala pelasi kolme runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki liigadebyyttinsä 16. helmikuuta 2018 Kalevan Palloa vastaan. Nurkkala merkittiin joukkueen nelosketjun oikeaan laitaan Valtteri Hotakaisen ja Ilmari Pitkäsen viereen. Nurkkala sai ottelussa jääaikaa 8.37 minuuttia.
Nurkkala siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Kalmar HC:hen. Hän pelasi siellä vain yhden ottelun, kunnes Nurkkala siirtyi lokakuussa 2018 sarjatasoa alemmas HockeyTvåan-joukkue Ulricehams IF:ään. Neljän siellä pelatun ottelun jälkeen hänen sopimustaan jatkettiin kauden 2018–2019 loppuun. Nurkkalan kausi jäi hieman rikkonaiseksi loukkaantumisen vuoksi.
Kaudeksi 2019–2020 Nurkkala siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajokeen. Hän oli pudotuspeleissä neljällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä Jere Espon kanssa.
Björkboda träsk
Björkboda träsk on järvi Kemiön saaressa Varsinais-Suomen maakunnassa ja Kemiönsaaren kunnassa. Järvellä ei ole suomenkielistä nimeä. Järvi sijaitsee osittain entisten Dragsfjärdin ja osittain Västanfjärdin kuntien alueella. Kunnat yhdistyivät Kemiönsaaren kunnaksi vuoden 2009 alusta Kemiön kunnan kanssa. Järvi laskee pohjoisosastaan Björkbodabäckeniä pitkin Sunnanåhon ja edelleen Saaristomeren Sunnanåvikeniin. Järvi ja siitä lähtevä puro ovat syynä siihen, että sinne perustettiin aikoinaan lukkotehdas Björkboda lås, joka vuonna 1999 siirtyi Abloyn omistukseen. Järven rannassa on vain vähän huvila-asutusta, ja sillä on erämaajärven luonnetta.
Järven pohjoisosassa on Björkbodan kyläkeskus, missä on pisimpään Suomessa samalla paikalla toiminut tehdas Björkboda lås. Siellä on järven rannassa entistetty kustavilainen ruukinkartano Björkbodan kartano, jossa vaikutti 1800-luvulla muutaman vuoden Anders Ramsay, joka on kirjoittanut elämästään muistelmat Muistoja lapsen ja hopeahapsen.