cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ville Paalanen
Ura
Paalanen siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Imatran Ketterän riveihin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2015–2016 Paalanen palasi Mestikseen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhoon. Taustalla oli myös hänen opiskelunsa Itä-Suomen yliopistossa opettajankoulutuslaitoksessa. Hän pelasi kauden aikana myös kymmenen ottelun lainalla Ketterässä. Kauden 2016–2017 päätteeksi Paalanen voitti SaPKossa Mestiksen mestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Paalanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n joukkueeseen, kun hän muutti Jyväskylään opiskelemaan erityisluokanopettajaksi. Paalanen pelasi runkosarjan pääasiassa puolustajana, mutta pudotuspelit hyökkääjänä. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Kaudeksi 2018–2019 Paalanen palasi vuoden mittaisella sopimuksella Imatran Ketterään, joka oli noussut vuotta aiemmin Mestikseen. Hän ylsi kauden päätteeksi harvinaiseen saavutukseen voitettuaan kolmannen peräkkäisen Mestiksen mestaruutensa kolmannessa seurassaan. Paalanen voitti kauden aikana myös Suomen Cupin. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Mestiksen opiskelijapalkinnolla. Myös kaudella 2019–2020 Paalanen voitti Suomen Cupin.
Paalanen teki kesäkuussa 2020 yksivuotisen jatkosopimuksen Ketterän kanssa. Kaudeksi 2020–2021 hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Paalanen voitti kauden päätteeksi peräti jo neljännen peräkkäisen Mestiksen mestaruutensa. Heinäkuussa 2021 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 Paalanen voitti jälleen sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Hänestä tuli viidennellä mestaruudellaan kaikkien aikojen eniten Mestiksen mestaruuksia voittanut pelaaja.
Kaudeksi 2022–2023 Paalanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella II-divisioonajoukkue PEPO Hockeyn riveihin.
Muuta
Paalanen työskentelee siviiliammatiltaan erityisopettajana Kosken koululla, Imatralla.
Paalanen harrasti myös 16-vuotiaaksi asti jalkapalloa, jossa hän eteni aina nuorimpien junioreiden maajoukkueleiritykseen asti. Paalanen on harrastanut myös yleisurheilua ja hiihtoa.
IMVU
IMVU on netin verkossa oleva virtuaalinen 3D-yhteisö, johon voi liittyä ilmaiseksi. IMVU ei varsinaisesti ole peli, vaan '3D IM', yhdistelmä pikaviestintää ja virtuaalitodellisuutta MySpace-tyyppisen muokattavan nettisivumuotoisen profiilin kera. IMVU:a pelaa päivittäin n. 50 000–120 000 pelaajaa. IMVU:n toimipiste sijaitsee Palo Altossa Kaliforniassa. IMVU:n sääntöihin sovelletaan Yhdysvaltain lakia.
IMVU on beta-vaiheessa, ja se on ollut olemassa vuodesta 2004.
Kohdeyleisö
IMVU:a mainostetaan lähinnä nuorille ja teini-ikäisille, tosin yhteisöstä löytyy myös monen ikäisiä aikuisia. Aikuisten läsnäoloa tukee Access Pass. Ensisijainen kieli on siellä englanti, tosin yhteisö on maailmanlaajuinen, joten muidenkin kielien (kuten suomen) puhujia voi myös löytää.
Profiilin luominen ja ylläpito
Profiilia luodessa saa ilmaiseksi käytettäväkseen valitsemansa 3D-hahmon, huoneen, prediittejä ja nettisivun, jota voi muokata paneelien toiminnoilla ja erilaisilla koodeilla. Kaikki hahmot saavat alussa Guest_ ('Vieras_') etuliitteen nimeen merkkinä siitä, että nimeen liitettyä käyttäjätiliä ei ole ostettu omaksi. Kun tilin ostaa omaksi, sitä ei enää myydä uudelleen toiselle käyttäjälle jos se ei ole ollut aktiivinen, ja 'Guest_' etuliite poistetaan. Jos 'Guest_' tili on ollut hiljainen tarpeeksi pitkään ja nimi on haluttu (esim. koska se on alkuperäinen ilman lisättyjä numeroita), se lisätään 'Premium Names' listalle, jolloin nimi on kenen tahansa tilinsä omistajan ostettavissa krediiteillä.
Hahmon muodostaminen
IMVU:ssa kaikilla on 'pohjahahmo' ('Avatar'), jolla on varsin nukkemainen ulkonäkö, mutta sen jokainen ruumiinosa on vaihdettavissa, jolloin hahmosta voi saada myös lähes realistisen oloisen. Kaikki ruumiinosat ovat virtuaalituotteita, joten ne maksavat joko krediiteissä tai prediiteissä.
Virtuaalitilat ja liikkuminen
IMVU ei ole virtuaalimaailmana yhtenäinen, sillä kaikki huoneet ovat kopioitavissa, jolloin ne voi myydä omaksi. Huoneet ovat useimmiten yksityisiä ja sinne voi kutsua ihmisiä ystävälistalta. Tosin huoneen voi muuntaa julkiseksi Access Passin tai VIP:n avulla, jolloin kuka tahansa tai erikoispassin omistajat voivat käydä niihin sisään.
IMVU:ssa ei voi kävellä näppäimistön avulla, vaan siellä klikataan keltaisiin pisteisiin joissa hahmo tekee sille osoitettua toimintoa. Kävelyä näppäimistöllä on tuskin odotettavissa päivityksiin, sillä IMVU pitäisi koodata kokonaan uudelleen tämän toiminnon lisäämiseksi.
Virtuaalivaluutat
IMVU:ssa on kolme virtuaalivaluuttaa - krediitit ('Credits'), prediitit ('Promo Credits' tai 'Predits') ja kehittäjärahake ('Developer Tokens'). Krediitit ovat näistä monikäyttöisin valuutta - niitä voi käyttää virtuaaliostoksiin, uuden nimen hankkimiseen, mainostamiseen ja uusien virtuaalituotteiden luomiseen. Niitä voi myös ostaa ja myydä oikealla rahalla, mikä mahdollistaa sisällöntuottajien ('developers') toimeentulon. Prediitit ovat rajoitetumpia, sillä niitä ei voi antaa muille, ostaa tai myydä ja ne ovat vain omia virtuaaliostoksia varten, joten ne on tarkoitettu lähinnä palkkioksi tai lahjaksi IMVU:lta aloitteleville tai niille, jotka ovat päättäneet käyttää IMVU:a täysin ilmaiseksi. Kehittäjärahakkeita saavat vain sisällöntuottajat niistä ostoksista, jotka on ostettu prediiteillä, ja niitä voi käyttää vain uusien virtuaalituotteiden luomiseen sekä mainostamiseen.
Sisällöntuottajat
Sisällöntuottajaksi tai kehittäjäksi voi ryhtyä kuka tahansa käyttäjätilinsä omistaja. 3D-mallien luomisen osaaminen ei ole välttämätöntä, tosin siihen liittyvä tietous takaa varmimman toimeentulon. 4D-tuotteita voi tehdä ilman tätä tietoutta jos taidot ovat riittävät niiden teksturoimiseen. Jos 3D-tuotteita ei halua luoda, voi myös luoda kaksiulotteisia tarroja ('stickers') nettiprofiileja varten. Jokaisen uuden virtuaalituotteen luominen maksaa joko krediiteissä tai kehittäjärahakkeissa. Sisällöntuottajat voivat tehdä tuotteista myös yksityisiä, jos he tai asiakkaat haluavat tyylin jota muut eivät ei voi kopioida.
Osa menestyneimmistä sisällöntuottajista on ryhmittynyt yhteen jälleenmyydäkseen krediittejä ja tarjotakseen palveluja, ja voivat näin muuntaa krediittitulonsa todelliseksi tuloksi. Tosin on myös sivustoja, jotka vain näyttävät tältä huijatakseen rahaa, joten on suotavaa olla varovainen kenen kanssa asioi.
Erikoispassit
Erikoispasseja voivat ostaa lähinnä vain luottokortin omistajat. Access Pass (AP) on teini-ikäisille sekä aikuisille passi, joka antaa kaksi julkista huonetta ja valikoiman laajennuksen muihin virtuaalituotteisiin joita alaikäiset eivät voi käyttää. VIP-passia varten on kuukausimaksu ja se antaa oikeuden tilin omistamiseen (joka on pysyvä passin lopettamisen jälkeenkin), krediittejä joka kuukausi, kaksi julkista huonetta ja mahdollisuuden itsepuolustukseen - muut kuin VIP:n omistajat eivät voi torjua toimintoja joita muut hahmot tekevät omalleen. Vaikka VIP:n ja AP:n omistajat periaatteessa voivat luoda neljä julkista huonetta, kolme on kuitenkin maksimi.
Asiakaspalvelu
IMVU:n asiakaspalvelu nojaa ennen kaikkea apulipukkeisiin ('help tickets'). Erityisesti IMVU:n asiakaspalvelussa onkin ollut ongelmia, sillä apulipukkeita on kasaantunut siinä määrin että osa käyttäjistä on joutunut odottamaan vastausta jopa vuoden ajan. Tosin VIP-passin omistajat ovat tässä etuoikeutettuja, sillä heille vastaus tulee jo viikossa.
Olli Kärkkäinen
Tätä ennen hän työskenteli kaksi vuotta Nordeassa yksityistalouden ekonomistina.
Aiemmin hän on työskennellyt eduskunnan tietopalveluissa tutkijana ja väitöskirjatutkijana Tampereen yliopistossa. Kärkkäinen on tutkinut muun muassa kannustinloukkuja sekä perustuloa.
Chip Ganassi
thumb|Chip Ganassi vuonna 2015 Floyd "Chip" Ganassi Jr. (s. 24. toukokuuta 1958 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen entinen kilpa-autoilija, joka nykyään toimii nimeään kantavan Chip Ganassi Racing -tallin omistajana ja johtajana.
Ganassi kilpaili omalla urallaan CART-sarjassa vuosina 1981–1986. Legendaarisessa Indy 500 -kilpailussa hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas tila vuonna 1983. Oman CART-tallinsa Ganassi perusti vuonna 1990.
NASCAR-sarjassa Ganassin nimeä kantava talli debytoi vuoden 2001 Daytona 500 -kilpailussa, jonka viimeisellä kierroksella tapahtuneessa onnettomuudessa menehtyi seitsenkertainen mestari Dale Earnhardt. Vuonna 2009 Ganassin talli yhdistyi Earnhardtin tallin kanssa Earnhardt Ganassi Racingiksi, mutta palasi alkuperäiseen nimeensä taas kaudelle 2013.
Bérén alue
Bérén alue on Woroban piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 13 293 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Mankono. Asukkaita on 389 800 henkeä (vuonna 2014).
Bérén alue rajoittu pohjoisessa Bagouén ja Poron, idässä Hambolin, etelässä Gbêkên, Marahouén ja Haut-Sassandran ja lännessä Worodougoun alueisiin.
Alue käsittää Dianran, Kounahirin ja Mankonon departementit. Kuntia ovat Dianra, Kongasso, Kounahiri, Mankono, Sarhala ja Tiéningboué. Aliprefektuureja on yhdeksän ja kyliä 561.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, riisi, jamssi ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.
Raastinkieli
pienoiskuva|upright|Kuvasarja kotilon raastinkielen toiminnasta. Raastinkieli eli radula on nilviäisillä tavattava anatominen rakenne, jolla ne hienontavat ruuan. Se on muodostunut kitiinisistä terävistä hampaista, jotka ovat riveissä. Sellainen on kaikilla muilla nilviäisillä, mutta suurimmalta osalta simpukoista se puuttuu, koska ne suodattavat ravintonsa vedestä.
Raastinkielen pinnassa on kitiinistä muodostuneita teräviä hampaita riveissä samaan tapaan kun raspissa. Kitiini on samaa ainetta, jota on esimerkiksi niveljalkaisilla ravuilla ja hyönteisillä on ulkoisessa tukirangassaan. Kielen ulkoreunan hampaat hajoavat vanhetessaan ja samalla keskelle kasvaa uusia, jotka vanhetessaan siirtyvät vuorostaan ulommaksi. Kielessä on sauvamainen lihas-rustoelementti (odontofori), joka tukee kieltä, kun se repii ja raastaa ruuan hienoksi, jotta nilviäinen voi niellä sen.
Mustekalat, kuten seepia, paloittelevat ruokansa papukaijamaisella nokallaan ennen kuin alkavat hienontaa sitä raastinkielellään.
SuperTux
SuperTux on kaksiulotteinen alustariippumaton avoimen lähdekoodin tasohyppelypeli, jonka päähahmo on Linux-käyttöjärjestelmän maskotti Tux. Peli on saatavilla Windowsille, Linuxille, macOS:ille ja BSD:lle. Peliä voi pelata 19 eri kielellä, myös suomeksi.
Vitikkalanluoto
Vitikkalanluoto ja sen sisarsaari Vuorionsaari, sijaitsevat Kokemäenjoessa Kokemäellä Risteellä ja Kyttälässä keskustasta kolme kilometriä itään päin. Saaria erottaa hyvin kapea Putajanhaara. Vitikkalanluotoa ympäröi Risteeltä lukien myötäpäivään Kokemäenjoen pääuoma, Putajanhaara, Kyttälänhaara, Ruoppahaara ja Kiettareenhaara. Vuorionsaarta ympäröi Putajanhaara, Kokemäenjoen pääuoma ja Vuorionhaara. Leveimmillään joki on 100−200 metriä saaren länsipuolella, mutta Putajanhaarassa, jonka takana on Vuoriosaari, leveys on ainoastaan 20 metriä. Saarella on saattanut olla aiemmin toinenkin nimi Viheriäsaari.
Historia
thumb|350px|Kissankivi jäi räjäyttämättä Putajanhaaran perkauksessa.Kokemäen Vitikkala on vanha keskiaikainen talo, jonka eräs varhainen talollinen vuodelta 1466 tunnetaan nimeltä Heikki Vitikka. Lähteiden mukaan vaikuttaa siltä, ettei luodolla ole keskiajalla ollut muita taloja. Talo on myöhemmin ollut säteriratsutila, jonka ensimmäinen tunnettu omistaja oli Kassari Baranoff (vuodesta 1610 alkaen) ja tämän jälkeen kartanon omistussuhteet tiedetään nykypäivään asti. Talolla ei 1700-luvulla ollut torppia, mutta 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa niitä oli kaksi, joista ainakin toinen oli Vuorionsaarella.
1790-luvulla Kokemäellä suoritettiin isojako, jossa Vitikkalan talon maan jakoa käsiteltiin Hintikkalan jakokunnassa. Siinä yhteydessä koko Vitikkalanluoto tuli Vitikkalan omistukseen 20. helmikuuta 1797. Vuoden 1918 maanvuokrauslain nojalla siitä erotettiin 2 torppaa ja yksi lohkotila, jotka sijaitsivat Vitikkalanluodolla ja Vuorionsaarella.
Vitikkalanluodon luonnosta 1700-luvun lopulla tiedetään vähän. Luodon ainoa talo viljeli vain Vitikkalanluodon länsiosaa. Itäpuoli saarta oli suota ja keskellä kasvoi hieman metsää. Tilanne saatoi olla samanlainen keskiajalta saakka. Isonjaon jälkeen talon omistaja Kaarle Juhaninpoika Vitikkala kuivasi suot ja otti ne viljelyyn. Aivan rannoille ei viljely ulottunut, sillä rajut tulvat kastelivat rantamaat säännöllisesti. Rantaniityiltä otettiin ilmeisesti vain heinät talteen.
Ennen muinoin luotoja ympäröivät kosket ja virtaavat jokiosuudet. Toistuvat tulvat johtuivat keväisin lumen sulaamisesta ja jäidenlähdöstä, joka ilmeisesti tukki ahtaat kosket Vitikkalanluodon ja Vuorionsaaren ympäriltä. Tässä kohtaa lienee Kokemäenjoen vaikein pullonkaula, jota alettiin 1750-luvulla perkaamalla aukaisemaan. Ruotsin kuninkaan antamien määrärahojen niukkuudesta johtuen työ jäi kesken ja sitä jatkettiin myöhemmin Venäjän keisarin rahoittamana. Vuosina 1817-1818 perattiin Vitikkalanluodon Niskakoski sekä Vuorionsaaren Köysikoski ja Kuivakoski. Ennen koskien perkauksia niissä pyöri 5 viljamyllyä, joista 3 olivat Vuorion torpan luona, yksi Putajankoskessa ja yksi Niskakoskessa. Tehdyt perkaustyöt pudottivat vedenpintaa niin paljon, etteivät myllyt jaksaneet enää pyöriä. Vitikkalan talolla oli myös kalastamo.
Nykyään Vitikkalanluodosta puolet on metsää ja puolet on peltomaata. Saaressa on kolmessa paikassa vakituista asutusta ja muuten siellä on paljon mökkejä.
Kulkuyhteydet
Myös joen leveys hankaloitti liikkumista. Talvella Vitikkalanluodon läpi kulki talvitie, jota pitkin pääsi metsien ja soiden yli Kauvatsalle. Vuorionsaaren ja Vitikkalanluodon välissä virtaavan Putajanhaara ylitse kulki 1700-luvulla kiinteä silta. Nykyinen silta on Huhkolan kohdalla. Kokemäenjoen pääuoma ylitettiin ennen siltojen rakentamista veneillä ja lautoilla, mutta myöhemmin myös losseilla. Joki voidaan vielä nykyäänkin ylittää yksityisellä lossilla kartanon kohdalla, mutta liikenne hoituu nykyään Kiettareen sillan kautta tai jalankulku rautatiesillan kautta Risteeltä. Vuorionsaarelle vie myös yksityinen lossi. Kyttälään pääsee kolmen rautatiesillan kautta kävellen itäpuolelta Kyttälästä Vuorionsaaren kautta ja länsipuolelta Risteeltä.
Vitikkalanluotoon ei nykyäänkään pääse ajamaan suoraan mantereelta, vaan ensin pitää ajaa Kiettareelle, jossa on silta Ruoppajoen kohdalla. Kiettareelle pääsee ajamalla Risteen kautta sillan yli Kiettareen kylään ja ajetaan Kiettareen pohjois päähän sillalle. Toinen reitti tulee VT2-tieltä Ronkankulmaan Kiettareen siltaan.
Porin ja Rauman rautatiet kohtaavat Kokemäellä, josta rata jatkaa Vitikkalanluodon yli Sastamalaan ja Tampereelle. Raiteet ylittävät Kokemäen joen Pahakosken kohdalta Risteellä ja Putajankosken kohdalta Vuorionsaareen, josta viimeiseksi ylitetään Vuorionhaara mantereen puolelle Kyttälään.
Glover-torni
Glover-torni on rikkihapon valmistuksessa käytetty prosessitorni, jota käytetään niin sanotuissa lyijykammio- ja tornimenetelmissä.
Rikkihappotehtailla tornia käytettiin hapon valmistuksessa; kiisu-uunista pölynerottimen läpi tuleva rikkidioksidi virtasi Glover-torniin juuresta käsin. Torni on täytetty haponkestävillä shamottikivillä joiden välitse valuu vesipitoista typpihappoa, niin sanottua nitroosihappoa. Alas valuessaan liuos saa mukaansa typpioksideja (NO ja NO2): kun ne ja rikkidioksidi kohtaavat, typpidioksidit hapettavat rikkidioksidin rikkitrioksidiksi, joka seuraavaksi virtaa suuriin lyijylevystä tehtyihin kammioihin, joihin sumutetaan vettä hienona sumuna. Glover-tornissa alkanut rikkihapon muodostuminen saatetaan näin loppuun lyijykammioissa, joiden pohjalle kehittyy laimeaa noin 60-prosenttista rikkihappoa eli niin sanottua kammiohappoa. Tämä pumpataan edelleen väkevöitäväksi; liukenematta jäänyt osa rikkikaasusta virtaa nyt shamottikivillä täytettyihin Gay-Lussac -torneihin, joiden tarkoituksena on kallisarvoisten typpidioksidien talteenotto; näistä torneista tulevaan happoseokseen sekoitetaan kammiohappoa ja uusi seos palautetaan Glover-torneihin. Näin voidaan pienehköllä typpioksidien määrällä valmistaa suuria määriä rikkihappoa; käytännössä typpioksidien hävikkiä jouduttiin korvaamaan lisäämällä nitroosihapon joukkoon raakaa typpihappoa tai joillakin tehtailla kaasumaista typpioksidia.
Myöhemmin lyijykammiot jäivät pois käytöstä ja koko prosessi suoritettiin erillisissä reaktiotorneissa. Tätä kutsuttiin tornimenetelmäksi.
Lyijykammio- ja tornimenetelmät syrjäytyivät jo 1940-luvulla kontaktimenetelmän tieltä, koska uudella menetelmällä voitiin valmistaa pienemmin kustannuksin ja helpommin jopa 100-prosenttista rikkihappoa. Uranuurtajia kontaktimenetelmän kehittämisessä olivat saksalaiset Leunan tehtaat.
Ripcord
Ripcord, käytetään myös nimeä Rip Cord on Action Force -universumissa esiintyvä sankari. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 A Real American Hero -lelusarjassa.
Hahmon tausta
Ripcord syntyi Columbusissa, Ohiossa ja liittyi lukion jälkeen Yhdysvaltain ilmavoimien kuuluvaan Civil Air Patroliin, jossa hän kiinnostui laskavarjolla hyppäämisestä. Sittemmin Ripcord värvättiin G.I. Joen ryhmään laskuvarjojoukkoihin, jossa hänen toinen erikoisala on räjähteet. Ripcord on myös erikoistunut käyttämään seuraavia aseita; M16, Colt M1911, Carl Gustav m/45 ja FN Browning High Power. Ripcord on sotilasarvoltaan alikersantti.
G.I. Joe
Ripcord esiintyy IDW Publishingin kustantamassa G.I. Joe -sarjakuvassa. Hahmo perustuu G.I. Joe: The Rise of Cobra elokuvaversioon, jossa se on afroamerikkalainen sotilas, joka haluaa lopettaa laskuvarjohyppäämisen ja siirtyä lentäjäksi.
The Revenge of Cobra
Gregg Berger ääninäytteli Ripcordia vuonna 1984 animaatiosarjassa G.I. Joe: The Revenge of Cobra. Hahmolla oli lähinnä taustarooli sarjan kolmessa viimeisessä jaksossa. Vasta sarjan päätösjaksossa "Amusement Park of Terror", Ripcordilla oli puherooli.
Action Force
Ripcord vieraili sarjassa neljän jakson verran, jossa se nähtiin ensimmäisen kerran 1. tuotantokauden alussa. Hänet siepattiin yhdessä Muttin ja tämän koiran Junkyardin kanssa kesken lentokoneesta tehdyn koehyppäyksen aikana. Heidät vietiin Cobran tukikohtaan, jossa Cobra Commander kokeili uutta eläinten hallintalaitetta Muttin koiraan. He päästivät Muttin karkuun Cobran mielenhallinnassa olleen koira perässään. Sillä välin Ripcord vietiin tyrmään käsikahleista kiinni seinään. Sillä välin Scarlett sattuman kautta joutui Ripcordin kanssa tyrmään yritettyään valeasun kautta saada selville tarkempaa tietoa Cobran suunnitelmista. Scarlettin hätäkutsun avulla Snake Eyes ja Spirit pelastivat Ripcordin ja Scarlettin, jotka pääsivät pakenemaan tyrmästä ja estämään Cobran aikeet.
G.I. Joe: Resolute
Steve Blum ääninäytteli Ripcordia vuoden 2009 animaatiosarjassa G.I. Joe: Resolute.
Ripcord nähtiin sarjassa ensimmäisen kerran kuudennessa jaksossa, jossa hän auttoi Wild Billin ohjaamassa lentoaluksessa Airbornen kanssa Duken ja Scarlettin laskuvarjovarustuksen kanssa. Ripcord samalla muistutti Dukea ettei varusteita ole vielä kunnolla kokeiltu tämän kaltaista tehtävää varten. Duke ja Scarlett matkasivat Omskissa sijainneeseen Cobran ohjusasemalle. Ripcord palasi myöhemmin takaisin Omskiin huomattuaan suuren energia purkauksen. Hän otti radion kautta yhteyttä Dukeen ja kertoi saavansa heidät pois löydettyään turvallisen alueen leijua lentoaluksellaan rakennuksen yllä. Aluksessa Ripcord ilmoitti Dukelle kaiken mitä tapahtui muualla sillä välin, kun Duke suoritti omaa tehtäväänsä Omskissa Scarlettin kanssa.
G.I. Joe: Renegades
Khary Payton ääninäytteli Ripcordia G.I. Joe: Renegadesissa.
Ripcord on afroamerikkalainen G.I. Joe laskuvarjojääkäri. Hänet komennettiin Duken johtamaan tulokasjoukkoon, johon kuuluivat Scarlett, Roadblock ja Tunnel Rat. Heidän tehtävänä oli kerätä tietoa Cobran farmaseuttiyhtiöstä. Tehtävä epäonnistui osittain ja Ripcord oletettiin menettäneen henkensä räjähdyksessä, kun he yrittivät tuhota Cobran Bio-Viperit.
Myöhemmin kävi ilmi, että Ripcord oli selvinnyt räjähdyksestä paettuaan viime hetkellä. Cobran joukot olivat siepanneet hänet ja käyttäneet koehenkilönä luodessaan Anaconda virusta. Joen joukot löysivät hänet Cobran lääkintälaitoksesta, jossa hän kärsi muistin menetyksestä.
Elokuvat
thumb|200px|[[Marlon Wayansin esittämä Ripcord.]]
G.I. Joe: The Rise of Cobra
Marlon Wayans esitti Ripcordia vuoden 2009 elokuvassa G.I. Joe: The Rise of Cobra.
Ripcord esiteltiin elokuvassa afroamerikkalaisena Yhdysvaltain armeijan sotilaana, joka liittyi ystävänsä Duken kanssa G.I. Joen joukkoihin, jotka pelastivat heidät Cobran joukkojen yllätyshyökkäyksestä. Ennen G.I. Joeen liittymistä Ripcord halusi pyrkiä lentäjäksi ja yritti suostutella Dukea mukaan, joka halusi pysyä jalkaväen joukoissa. G.I. Joen joukoissa hän sai tehtäväksi yhdessä Duken kanssa lähteä estämään Baronessia ja Storm Shadowta, jotka matkasivat Pariisiin varastaessaan sitä ennen heidän hallussaan olleet hiukkasydinkärjet. Ripcord ja Duke saivat käyttöönsä erikoissota-asut, joilla he jahtasivat Heavy Dutyn ja Scarlettin avustuksella. Tehtävän päätteeksi he onnistuivat juuri ja juuri pelastamaan Pariisin isommilta tuhoilta, mutta Duke joutui siepatuksi. Ripcord matkaa yhdessä G.I. Joen erikoisjoukon kanssa kohti pohjoisnavalla sijaitsevaa McCallumin MARS tukikohtaa pelastaakseen Duken. Scarlett siirtyy ohjeistamaan Breakerin kanssa Ripcordia, joka lähti tuhoamaan kaksi nanohiukkasydinkärkiohjusta MARS tukikohdassa olleen prototyyppiversio hävittäjällä.
Pori-kirja
Pori-kirja on toimittaja Janne Toivosen ja valokuvaaja Heikki Westergårdin tekemä kirja Porista, joka on ilmestynyt vuonna 2008. Kirjan on kustantanut Satakunnan Kirjateollisuus ja sen kustannustoimittajana toimi kirjailija Juha Seppälä. Kirjoittaja Janne Toivonen on syntynyt Porissa ja tehnyt pääosan työurastaan Yleisradiossa, mutta nykyään hän työskentelee toimittajana Helsingin Sanomissa. Kuvaaja Heikki Westergård asuu Porin kupeessa Nakkilassa ja on töissä Satakunnan Kansan lehtikuvaajana.
Kirja eroaa perinteisistä suomalaisista kaupunkikirjoista realistisen ja kaunistelemattoman tyylinsä vuoksi. Kirja ei kerro vain Porin hyvistä puolista, vaan käsittelee kaupungin lähihistoriaa ja nykypäivää useiden haastattelujen kautta niin negatiivisessa kuin positiivisessakin valossa. Kirjan pääpaino on selvittää, miksi Pori romahti 1970-luvun alkuun jatkuneen menestyksen jälkeen.
Kirjaan on haastateltu lähes sataa pääosin porilaista tai Porista kotoisin olevaa henkilöä, joukossa poliitikkoja, taiteilijoita, tutkijoita, viranomaisia ja tavallisia kaupunkilaisia. Tyyliltään Pori-kirja on haastatteluihin ja tekijöiden mielipiteisiin pohjautuva pamfletti. Teos on itsenäinen: tekijöiden mukaan kirjan tekemiseen ei haettu eikä saatu Porin kaupungin tukea.
Yliluonnollinen
thumb|200px|[[Jeesus kävelee veden päällä. Monet yliluonnolliset ilmiöt liitetään Jeesukseen.]] Yliluonnollinen tarkoittaa luonnonlakeja noudattamatonta, luonnontieteellistä selitystä vailla olevaa, normaalin tai luonnollisen rajat ylittävää. Sillä tarkoitetaan toisaalta myös selittämätöntä, outoa tai paranormaalia.
Yliluonnollisten asioiden ajatellaan usein tapahtuvan henkimaailman tai muun "tuonpuoleisuuden", eli yliluonnollisen todellisuuden vaikutuksesta.
Yliluonnollinen todellisuuskäsitys
Supernaturalismi eli supranaturalismi ( = yläpuolella, supra = yläpuolella, yli-) tarkoittaa todellisuuskäsitystä, jonka mukaan todellisuus jakaantuu kahteen osaan, toiseen kuuluvat luonnolliset tapahtumat ja ilmiöt, toiseen yliluonnolliset.
The Capeman
The Capeman on Paul Simonin Derek Walcottin libretoon säveltämä  Broadway-musikaali, joka sai ensi-iltansa 22. tammikuuta 1998. Pääroolin jakoivat nuorta Salvador Agronia näytellyt Marc Anthony ja samaa hahmoa vanhana esittänyt Rubén Blades‎. Simon julkaisi vuonna 1997 musikaalin kappaleista albumin Songs from The Capeman.
Yliluonnollinen
Jumalan olemassaolo
Yliluonnollisen olemassaoloa pohtivia uskonnonfilosofisia suuntauksia ovat esimerkiksi teismi ja ateismi.
The Capeman
Paul Simon sai ajatuksen musikaaliin vuonna 1989 työstäessään Rhythm of the Saints-albumiaan ja tutustuttuaan Derek Walcottiin. Yhdentoista miljoonan dollarin budjetilla tehty musikaali sai kriitikoilta huonon vastaanoton ja vaikka se suosittu latinojen piirissä sen esitykset lopetettiin maaliskuussa 1998 68 esityksen jälkeen. Musikaalin musiikki ja lavastus saivat Tony-ehdokkuudet, mutta jäi ilman varsinaisia palkintoja.
Yliluonnollinen
Yliluonnollisen arvostelua
Dosentti Marjaana Lindemanin johtaman tutkimuksen ”Taikauskon vetovoima” mukaan käsitykset, joita on nimitetty joko taikauskoksi, paranormaaliksi, yliluonnolliseksi tai maagiseksi eli taikuudeksi, ovat kaikki yksi ja sama asia. Yliluonnollisia uskomuksia voidaan parhaiten selittää yksilön taipumuksella nojautua lapsuudenaikaisiin, eritytymättömiin käsityksiin todellisuudesta. Näissä käsityksissä sekoitetaan elottomien, elollisten ja mielellisten asioiden keskeiset ominaisuudet. Aikuisilla nämä sekaannukset voivat toimia tieteellisen tiedon rinnalla. Voidaan puhua joidenkin ihmisten yleisestä taipumuksesta uskoa yliluonnollisiin ilmiöihin.
The Capeman
Musikaali kertoo yhden New Yorkin tunnetuimman murhaajan Salvador Agronin tarinan. Vuonna 1959 kuusitoistavuotias Agron, joka kuului The Vampires jengiin murhasi kaksi teini-ikäistä eräällä leikkikentällä. Agron sai lempinimen "viittamies" mustasta punareunaisesta viitasta, jota hän piti yllään murhien aikana.
Musikaali herätti voimakkaita reaktiota ja Simonia kritisoitiin Agronin tarinan valitsemisesta musikaalinsa aiheeksi. Arvostelijat katsoivat, että musikaali ihannoi murhaajaa. New York magazinen arvostelussa pidettiin erityisen ongellisena sitä, että Agron oli tosielämän rikollinen eikä Robin Hoodin kaltainen kaukainen legenda.
Simon ja Walcott pyrkivät musikaalissa tutkimaan anteeksiantoa: voiko kaksi teini-ikäistä murhannut saavuttaa anteeksiannon ja voiko yhteiskunta antaa tälle anteeksi. Tekijöiden tarkoituksena oli pyrkiä olemaan saarnaamatta yleisölle esittää nämä moraaliset kysymykset viihdyttävän tarinan muodossa.
Yliluonnollinen
Yliluonnollisen arvostelua
Tutkimukseen osallistui suuri määrä eri koulutustasojen opiskelijoita ympäri Suomea. Tutkimuksen mukaan yliopisto-opiskelijoilla on vain vähän yliluonnollisia uskomuksia, vähemmän kuin alemman asteen koulutuksen opiskelijoilla. Jos yliopisto-opiskelijoilla on yliluonnollisia uskomuksia, koulutustaso ei vähennä niitä.
Lindeman kysyy: ”Löytyykö tieteen historiasta esimerkkiä, jossa taikausko olisi osoittautunut todeksi tai yliluonnollinen tieteelliseksi?" Ei löydy. Uusi tieto ei koskaan ole vienyt meitä lähemmäs yliluonnollista vaan aina poispäin siitä.”.
Leo (laulaja)
Leo (oik. Leo Stillman; s. 24. huhtikuuta 1991 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän aloitti uransa Face of God -yhtyeessä, kunnes siirtyi soolouralle vuonna 2016. Leo on sittemmin julkaissut kaksi studioalbumia, ja vieraillut monien muiden artistien kappaleilla. Hänet on myös palkittu vuoden 2017 tulokkaan Emma-palkinnolla.
Tausta
Leo Stillman syntyi 24. huhtikuuta 1991. Hänen äitinsä Pirjo on röntgenhoitaja ja isä rakensi veneitä Suomenlinnan telakalla. Leolla on neljä siskoa ja yksi veli. Stillmanit asuivat Leon lapsuuden aikana monella eri paikkakunnalla ympäri Suomea. Vanhempiensa eron jälkeen Leo asui Hugo-veljensä kanssa äidin luona Helsingin Käpylässä ja ajoittain isän kunnostamalla Kathrina-purjelaivalla. Leon isä kuoli sairauteen vuonna 2012.
Leo aloitti rumpujensoiton 11-vuotiaana. Hän perusti 13-vuotiaana Väinö Walleniuksen kanssa ensimmäisen yhtyeensä Deep Vain. Yhtye esiintyi eri nuorisotaloilla ympäri pääkaupunkiseutua. Peruskoulun jälkeen Leo jatkoi kymppiluokalle, jonka hän jätti kesken lähteäkseen esiintymään Deep Vainin kanssa Espanjaan. Myöhemmin Leo opiskeli ruoanlaittoa Roihuvuoren kokkikoulussa. Hän lopulta keskeytti opintonsa keskittyäkseen musiikkiuraansa.
Face of God
Vuonna 2010 Leo oli mukana perustamassa Face of God -yhtyettä yhdessä basisti Benjamin Lehden ja rumpali Oscar Kuuston kanssa. Leo lauloi ja soitti yhtyeessä kitaraa. Ennen tätä hän oli rumpalina Santa Cruz -yhtyeessä. Face of Godin äänitti ensimmäiset demonsa vuoden 2010 lopussa, ja yhtyeen ensimmäinen EP julkaistiin vuonna 2011. Vuonna 2012 Face of Godin kappale ”Elephant” valittiin YleX:n järjestämän kilpailun kautta Teemu Nikin ohjaaman 3 Simoa -elokuvan tunnuskappaleeksi. Joulukuussa yhtye lämmitteli HIMiä Tavastia-klubilla. Huhtikuussa 2014 Face of God julkaisi cover-version Pharrell Williamsin kappaleesta ”Happy”, jolla vierailee Yona. Yhtye jättäytyi tauolle lokakuussa lämmiteltyään Santa Cruzia Tavastia-klubilla. Face of God palasi yhteen heinäkuussa 2015 Helsingin olympiastadionilla järjestetyssä Gymnaestrad-tapahtumassa. Yhtyeen kappale ”Be There” oli valittu tapahtuman viralliseksi tunnuskappaleeksi.
Sooloura
Vuonna 2014 Leo solmi kustannussopimuksen Kaiho Republic -tuotantoyhtiön kanssa. Vuonna 2016 hän solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Keväällä Leo kiersi Suomea Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeen lämmittelijänä. Leon ensisingle ”Mun piti olla sun” julkaistiin toukokuussa 2016. Se nousi parhaimmillaan Suomen radiosoittolistan 69. sijalle. Syksyllä Leo julkaisi kaksi singleä lisää. thumb|300px|Leo yhtyeineen Kotka Soi -tapahtumassa kesäkuussa 2019.
Toukokuussa 2017 julkaistu Leon neljäs single ”Sano mitä sanot” nousi jälleen radiosoittolistan 69. sijalle. Syyskuussa julkaistiin single ”Kaikki mitä rakastin”, joka kapusi radiosoittolistan sijalle 14 ja striimatuimpien listan sijalle 45. Se striimasi lopulta kultaa. Leon debyyttialbumi julkaistiin 13. lokakuuta 2017, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 24. Leo myös vieraili Oinaan lokakuussa julkaistulla ”Iho vasten ihoa” -singlellä. Emma-gaalassa hänet palkittiin Vuoden tulokas -palkinnolla. Leon kiitospuheen kiroilun määrä herätti kohua sosiaalisessa mediassa, ja hän joutui myöhemmin pyytämään julkisesti anteeksi kielenkäyttöään.
Helmikuussa 2018 julkaistiin Leon seuraava single ”Jos käykin niin”. Maaliskuussa hän vieraili Junon platinaa striimanneella ”Katumuksen sakramentti” -singlellä. Kesällä Leo allekirjoitti uuden managerisopimuksen Samu Haberin Comusic Managementin kanssa ja kiersi Suomea Iskelmäkesä-festivaalin mukana. Kesäkuussa hän vieraili myös Yksi totuus -rap-duon kultaa striimannella kappaleella ”Juodaan viinaa”. Heinäkuussa 2018 Leo julkaisi singlen ”Mul on sut”, jolla vierailee Janna. Kappale nousi parhaimmillaan radiosoittolistan sijalle 37. Elokuussa Leo lämmitteli Sunrise Avenueta Seinäjoen OmaSp Stadionilla. Lokakuussa hän julkaisi singlen ”Pieni laulu”, joka kuului marraskuussa julkaistulle Anna laulu lahjaksi -kokoelmalevylle. Leo nähtiin myös samannimisessä konsertissa, joka järjestettiin joulukuussa.
Leon toisen studioalbumin ensimmäinen single ”Nuori, kaunis ja vapaa” julkaistiin huhtikuussa 2019, ja se nousi radiosoittolistan sijalle 60. Kesäkuussa Leo lämmitteli Sunrise Avenueta Helsingin Telia 5G Areenalla. Heinäkuussa hän julkaisi singlen ”Mikä laulaen tulee se bailaten menee”. Marraskuussa julkaistu single ”Kultaa” nousi radiosoittolistan sijalle 50. Vuoden 2019 Emma-gaalassa Leo on ehdolla Vuoden artisti/yhtye -kategoriassa. Maaliskuussa 2020 hän julkaisi singlen ”Koko yön”, jolla vierailee Irina. Leon toinen studioalbumi Mä rakastan sua julkaistiin 24. huhtikuuta 2020. Se nousi albumilistan sijalle 41.
Muuta
Isän kuoleman jälkeen kahden kuunarin omistus ja ylläpito siirtyivät Leolle ja Hugo-veljelle. He perustivat Markus Jämsenin ja Jani Tuomisalon kanssa Suomen Merihistoriallisen Purjelaivayhdistyksen, jonka kautta he hallinoivat Jan Mayen -kuunaria. Vuonna 2019 Jan Mayen toimi kahdeksan viikonlopun ajan ravintola Soromnoona. Projektista vastasivat Leo ja Hugo Stillman sekä Matti ja Markus Jämsen. Ravintola herätti paheksuntaa sosiaalisessa mediassa muun muassa siksi, että erikoisruokavalioita ei otettu huomioon tarjoilussa. Tästä huolimatta ravintolan kaikki 16 illallista varattiin loppuun muutamassa päivässä. Soromnoo järjestetään toistamiseen Helsingissä vuonna 2020.
Leo nähtiin Dave Lindholmin roolissa Aleksi Mäkelän elokuvassa Love Records – Anna mulle Lovee, joka sai ensi-iltansa 29. tammikuuta 2016. Maaliskuussa 2018 alkoi Leon toimittama Biisintekijän päiväkirja -podcast Radio Play -palvelussa. Hänet nähtiin syksyllä 2020 Nelosen Tähdet, tähdet -musiikkiohjelman kuudennella tuotantokaudella. Keväällä 2021 Leo nähdään Iholla -tositelevisiosarjan viidennellä tuotantokaudella, joka julkaistaan Dplay-suoratoistopalvelussa.
Yksityiselämä
Leo on Tuure Kilpeläisen ja Manuela Boscon lapsen kummisetä. Leo ja Razavi ovat myös Jannan lapsen kummeja.
Stillman on kertonut lehdistölle jääneensä kiinni ja saaneensa syytteen rattijuopumuksesta kesällä 2023. Hän oli puhaltanut 0,9 ‰ poliisin alkometriin.
Suomen eläkejärjestelmä
Suomen lakisääteinen eläkejärjestelmä koostuu ansiotyöstä ja yrittäjätoiminnasta kertyvästä työeläkkeestä ja vähimmäisturvan takaavasta kansaneläkkeestä sekä takuueläkkeestä.
Lakisääteiset eläkkeet turvaavat toimeentulon vanhuuden, työkyvyttömyyden ja perheenhuoltajan kuoleman varalta. Eläke on haettava etuisuus ja eläkkeet ovat verotettavaa tuloa.
Yleistä
Suomessa on kaksi toisiaan täydentävää lakisääteistä eläkejärjestelmää:
Edellisten lisäksi eläkejärjestelmään kuuluu sotilasvamma-, liikennevakuutus ja tapaturmaeläkkeet (nk. SOLITA-eläkkeet). Suomessa lähes kaikki ansiotyö kuuluu eläketurvan piiriin. Työntekijä on vakuutettava työntekijän eläkelain mukaan, jos työntekijälle maksettava työansio on kalenterikuukauden ajalta vähintään 62,88 euroa (v. 2022).
Työeläkejärjestelmä on hallinnoltaan hajautettu. Työeläketurvaa hoitaa yksityisellä sektorilla eläkelaitokset, joiden toimintaa valvoo Finanssivalvonta. Työeläkejärjestelmän yhteiselin Eläketurvakeskus hoitaa hajautetun hallinnon vuoksi joitakin työeläkejärjestelmän toimintoja. Julkisen alan eläketurvaa hoitaa Keva. Kansaneläkejärjestelmää hallinnoi eduskunnan alainen Kansaneläkelaitos.
Työeläketurva perustuu lakiin, mutta sen ehdoista sovitaan pitkälle työmarkkinajärjestöjen keskinäisin neuvotteluin. Työeläketurva muodostuu eri työsuhteista ja yrittäjätoiminnasta karttuneiden eläkkeiden kokonaisuudesta.
Työ- ja kansaneläke-etuuslajit ovat pitkälti samat. Järjestelmä turvaa toimeentulon vanhuuden, työkyvyttömyyden, perheenhuoltajan kuoleman varalta. Työeläkkeen voi nostaa myös osittaisesti aikaisintaan 61-vuotiaana. Työeläketurvan rahoittavat työnantajat ja työntekijät yhdessä. Lisäksi valtio osallistuu yrittäjien ja merimiesten eläketurvan rahoitukseen. Kansaneläkkeet rahoitetaan pelkästään verovaroin.
Yksityisalojen työeläkejärjestelmässä on ollut jo järjestelmän alkuvaiheista 1960-luvulta lähtien käytössä osittain rahastoiva järjestelmä. Tämä tarkoittaa, osa eläkemaksuista rahastoidaan tulevia eläkkeitä varten.
Eläketurvan tavoitetasona on pidetty 60 % eläkkeen perusteena olevista ansioista. Eläkkeen määrään vaikuttavat vuosiansiot ja ikään sidottu eläkkeen karttumisprosentti. Alhaisilla tulotasoilla kansaneläke ja takuueläke täydentävät työeläkettä. Käytännössä eläketaso on usein muun muassa työurien katkosten vuoksi noin 50 %:n luokkaa. Eläkettä karttuu työssä oleville 17 vuoden iän täyttämistä seuraavan kuukauden alusta 1,5 % työansioista. 53–62-vuotialle työntekijöille karttuu vuosina 2017–2025 eläkettä poikkeuksellisesti 1,7 % vuotuisista työansioista eläkeuudistuksen siirtymäajasta johtuen. Kertynyt vanhuuseläke tarkistetaan elinaikakertoimella (vain vuoden 1948 jälkeen syntyneet), johon vaikuttaa eläkkeensaajan syntymävuosi.
Työeläkejärjestelmää uudistettiin vuoden 2017 alussa. Eläkeuudistus 2017 aiheuttaa muutoksia vanhuuseläkeikään, eläkekertymiin ja eläke-etuuksiin. Eläkeuudistuksen tavoitteena on työurien pidentäminen ja julkisen talouden kestävyysvajeen pienentäminen. Uudistuksella turvataan työmarkkinajärjestöjen mukaan työeläkejärjestelmän rahoitus, riittävä eläketurva ja sukupolvien välinen oikeudenmukaisuus.
Työeläketurvan keskeiset periaatteet
Ansaintaperiaate
Etuusperusteisuus
Suomen työeläkejärjestelmä on etuusperusteinen. Se tarkoittaa sitä, että etuuden suuruus on sovittu etukäteen eli etuus perustuu ansaittuun palkkaan ja yrittäjillä työtuloon. Etuuden rahoittamiseksi tarvittavat maksut joustavat tarpeen mukaan.
Karttunut eläkeoikeus säilyy työskentelyn päätyttyä tai työnantajan vaihduttua.
Turvaavuusperiaate
Eläkelaitoksen mahdollisesta konkurssista ei seuraa tappioita vakuutetuille: vakuutusmaksujen ja vastuuvelan laskemista koskevat perusteet on laadittava kiinnittäen huomiota erityisesti vakuutettujen etujen turvaamiseen eli sen varmistamiseen, että yhtiö kykenee selviytymään vastaisista eläkesuorituksistaan. Yksityisen sektorin eläkevakuutusyhtiöissä on konkurssiyhteisvastuu.
Indeksilauseke
Työuran aikana karttuneet eläkkeet ja eläkkeelle siirtymisen jälkeen maksussa olevat eläkkeet tarkistetaan automaattisesti indeksillä, joka määräytyy ansiotasossa ja kuluttajahinnoissa tapahtuneiden muutosten perusteella.
Katottomuus
Eläkkeen määrälle ei ole asetettu euromääräistä ylärajaa. Ylärajaa ei ole myöskään eläkkeen laskemisessa huomioon otettaville työntekijöiden ansioille eikä maksuille. Yrittäjien eläkkeen perusteena olevalle työtulolle on yläraja, joka on kuitenkin sangen korkea: 187 625 euroa vuodessa (v. 2022 indeksitaso).
Viimeisen laitoksen periaate
Eläkkeen maksaa se eläkelaitos, joka on vakuuttanut henkilön ansioita eniten kahden viimeisen kalenterivuoden aikana eläkettä hakiessa.
Työeläkejärjestelmän hallinto
Suomalaisen työeläkejärjestelmän luonteeseen kuuluu, että yksityiset vakuutuslaitokset hoitavat lakisääteiseen sosiaalivakuutukseen kuuluvaa työeläkevakuutusta ja tapaturmavakuutusta. Yksityisten alojen työeläkelaitokset ovat Finanssivalvonnan (ent. Vakuutusvalvontavirasto) valvonnan alaisia. Sosiaali- ja terveysministeriö vastaa alan lainvalmistelusta.
Julkisen puolen työntekijän eläketurvasta vastaa Keva. Se hoitaa kuntien, valtion, evankelis-luterilaisen kirkon ja Kelan palveluksessa olevien eläketurvaa. Keva on Suomen suurin eläkelaitos. Valtion Eläkerahasto (VER) huolehtii valtion eläkevarojen sijoittamisesta.
Yksityisen alan työnantaja voi valita missä työeläkevakuutusyhtiössä työntekijöiden työeläkevakuuttaminen järjestetään. Vakuutus voidaan järjestää myös yrityksen omassa eläkesäätiössä tai toimialakohtaisessa eläkekassassa. Työeläkelaitokset eivät voi harjoittaa muuta vakuutustoimintaa.
Suomessa toimii neljä työeläkevakuutusyhtiötä (suluissa vakuutettujen määrä 2020, Tyel+YEL) :
Yhtiömuodoltaan työeläkevakuutusyhtiöt ovat keskinäisiä vakuutusyhtiöitä, poikkeuksena osakeyhtiömuotoinen Veritas.
Mikäli työnantaja järjestää eläketurvan eläkesäätiössä (tai eläkekassassa), vastaa yrityksen hallinnoima eläkesäätiö eläkelaitoksen tehtävistä. Lakisääteistä eläketurvaa hoitavan eläkesäätiön voi perustaa työnantaja tai työnantajien ryhmä, joilla on vähintään 300 työntekijää. Tällöin vaihtoehtoina ovat nk. B-eläkesäätiö tai nk. AB-eläkesäätiön B-osasto. Lisäeläketurvaa voidaan järjestää A-eläkesäätiössä tai AB-eläkesäätiön A-osastossa.
Eläkekassoissa voidaan säännöistä riippuen järjestää TyEL/YEL -eläketurvaa ja/tai lisäeläketurvaa. Yrityksen eläkesäätiön erityspiirteenä on, että työnantaja voi takaisinlainata vakuutta vastaan varoja, joita eläkesäätiö ei välittömästi tarvitse eläke- ja muiden etuuksien sekä hallintokulujen maksamiseen.
Erityinen rooli eläkejärjestelmän ylläpidossa on Eläketurvakeskuksella (ETK), joka on työeläketurvan kehittämisen ja toimeenpanon lakisääteinen yhteistyöelin, asiantuntija ja yhteisten palvelujen tuottaja. Sen tehtäviä ovat muun muassa työeläkejärjestelmän keskusrekisterien hoitaminen, tutkimus, tilastointi ja työeläkelaitosten vastuunjako. Lisäksi ETK tuottaa suunnittelu-, koulutus- ja viestintäpalveluja ja tukee säädösten valmistelua. Eläketurvakeskus neuvoo työeläkeasioissa ja valvoo, että työnantajat ovat ottaneet työntekijöilleen työeläkevakuutuksen. Eläketurvakeskus on kansainvälinen yhdyslaitos eli se välittää ulkomaille kaikki Suomessa asuvien hakemukset, joissa haetaan eläkettä ulkomailta. ETK:n hallinnossa ovat edustettuina sekä työntekijät, työnantajat ja yrittäjät että ammatillinen eläkeasiantuntemus. ETK:ta valvoo sosiaali- ja terveysministeriö.
Eläkejärjestelmän rahoitus
Eläkkeitä voidaan rahoittaa eri tavoilla:
Suomessa yksityisalojen palkansaajien eläkejärjestelmä rakentuu osittain jakojärjestelmään ja osittain rahastoivaan järjestelmään. Osa menee heti käyttöön eli nykyisten eläkkeensaajien eläkkeisiin ja osa työeläkemaksuista rahastoidaan.
Kokonaan jakojärjestelmällä kustannettavia ovat yrittäjien ja maatalousyrittäjien karttuneet eläkkeet ja kansaneläkkeet.
Julkisten alojen työeläkkeet rahoitetaan jakojärjestelmän periaattein, mutta lakikohtaisten puskurirahastojen tukemina.
Työeläkeyhtiössä vakuutuksen ottaneen työnantajan maksu riippuu työnantajan koosta. Tilapäinen työnantaja maksaa vakuutetuistaan kiinteän prosentin suuruista vakuutusmaksua. Pieni sopimustyönantaja maksaa kiinteän perustariffimaksun suuruista vakuutusmaksua. Suuren työnantajan maksu riippuu myös työnantajan omien työntekijöiden työkyvyttömyys- ja työttömyyseläkkeiden määrästä. Sopimustyönantajien maksuun vaikuttaa asiakashyvitys, jonka suuruus riippuu eläkelaitoksen sijoitustoiminnan tuotoista sekä asiakassuhteen kestosta. Lisäksi vuosina 2006–2011 ja 2013 maksua pienensi tilapäinen alennus.
Eläkkeiden rahastoituja osia varten eläkelaitos laskee vakuutusmatemaattisesti kunkin vakuutetun osalta erikseen vastuuvelan, johon vaikuttaa nk. rahastokorko. Yksityisen sektorin eläkelaitosten sijoitusten tuottovaatimuksia koskee rahastoonsiirtovelvoite, joka sisältää rahastokoron ja täydennyskertoimen. Täydennyskerroin lasketaan työeläkelaitosten vakavaraisuuksien perusteella. Finanssikriisin vaikutusten lieventämiseksi ja työeläkelaitosten vakavaraisuuksien tukemiseksi täydennyskertoimen määrä vuodelta 2008 asetettiin nollaksi.
Suomessa työeläkerahastojen määrä vuonna 2016 oli yli 90 % bruttokansantuotteesta. Suurimmat eläkkeisiin sidotut varat ovat kuitenkin kokonaan rahastoivan järjestelmän maissa kuten Alankomaissa, jossa eläkevarat ovat suurempia kuin maan vuoden bruttokansantuote.
Euroopassa suurimman osan bruttokansantuotteestaan eläkemenoihin käyttävät kuitenkin Italia (n. 16 %) ja Kreikka (n. 17 %), kun se Alankomaissa ja Kyproksella on EU:n pienimpiä. Suomen eläkemenot BKT:stä ovat noin 14 % luokkaa mikä on keskimääräistä enemmän.
Suomen suurimmat lakisääteisen eläkelaitokset maksetun eläkemenon mukaan vuonna 2020 olivat Keva, Ilmarinen ja Varma.
Työeläkemaksun tuotto maksajalleen
Eläketurvakeskuksen mukaan vuonna 1940 syntyneet saavat työeläkemaksulleen 6,5 prosentin reaalituoton, naiset vajaat 8 % ja miehet vajaat 6 %. Tuotto laskee tasaisesti, kunnes 1970-luvulla ja myöhemmin syntyneet saavat reaalituottoa 2,3 %: naiset 2,8 % ja miehet 2 %.
Myös nykyarvolla laskettuna suuret ikäluokat saavat nuorempia enemmän vastinetta maksuilleen. 1950-luvun alkuvuosiin mennessä syntyneiden eläkkeiden nykyarvo on suurempi kuin heidän maksamiensa eläkemaksujen, 1960-luvun jälkipuolella tai myöhemmin syntyneillä päinvastoin.
Eron pääsyy on työeläkemaksujen nousu: 1960-luvulla ne olivat 5 %, vuonna 2016 jo noin 24 % palkkasummasta (tästä neljännes näkyy työntekijän palkkalaskelmassa). Jos nykyeläkeläisten eläkkeitä parannettaisiin, vuoden 1990 jälkeen syntyneiden eläkemaksuja pitäisi korottaa vielä yli 10 %-yksikköä enemmän kuin muuten.
Rahoituksen haasteita
Eläkerahastoissa oli vuoden 2021 lopussa varoja runsaat 255 miljardia euroa eli lähes nelinkertainen määrä valtion budjettiin verrattuna. Toisaalta eläkevastuiden arvo oli 714 miljardia euroa.
Kiinnostus eläkejärjestelmien rahoitusta kohtaan on lisääntynyt väestön ikääntyessä. Eläkkeellä olevien ja työssäolevien suhde vaikuttaa eläkemaksujen suuruuteen. Myös työllisyystilanne ja eläkesijoitusten tuotot ja yleinen taloustilanne vaikuttavat eläkkeiden rahoitukseen. Osaltaan eläkejärjestelmän toimivuus voidaan päätellä suoraan demografiasta: mikä on väestön ikärakenne, paljonko on maksajia ja kuinka paljon maksun vastaanottajia?
Työurien pidentäminen on ollut keskeinen yhteiskuntapoliittinen tavoite viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana. Työuria pyritään pidentämään niin alusta, keskeltä kuin lopustakin. Jos työelämässä ollaan liian vähän aikaa, ei eläkemaksuja riitä eläkkeiden kattamiseksi. Vuonna 2011 toteutunut työura oli keskimäärin 32,5 vuotta kaikista eläkkeelle siirtyneistä laskettuna. Työeläkemaksun nousupaine on aiheuttanut kiinnostuksen työeläkeyhtiöiden ja -säätiöiden työeläkesijoittamista kohtaan. Keskustelussa on ollut työeläkejärjestelmää kohti esitetyt tuottovaatimukset: työeläkevaroja halutaan sijoittaa aikaisempaa enemmän pääomamarkkinoille (esimerkiksi pörssiosakkeet, johdannaiset). Suuremmalla tuotolla tarkoitetaan tässä suuremman riskinottoa l. riskinkatokyvyn lisäämistä osakesijoituksista: osakesijoitukset ovat tuottaneet pitkällä aikavälillä enemmän kuin laskuperustekorko.
Yksityisten alojen työntekijöiden eläkejärjestelmässä oli vuoden 2020 lopussa rahastoitu noin 87 miljardia euroa vanhuuseläkkeitä varten. Yksi vanhuuseläkkeiden rahastoinnin määrään vaikuttava tekijä on eliniän pituus ja siihen liittyvä kuolevuus. Kuolevuutta seurataan eläkejärjestelmässä jatkuvasti ja vastuuvelkalaskelmien kuolevuusoletuksiin tehdään tarvittaessa muutoksia ja täydennetään vanhuuseläkerahastoja niitä vastaavasti.