cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lawessonin reagenssi
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa Lawessonin reagenssi on keltaista kiteistä ainetta, jolla on voimakas epämiellyttävä haju. Yhdiste reagoi veden kanssa ja liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi dimetoksietaaniin, tolueeniin ja klooribentseeniin. Lawessonin reagenssia valmistetaan anisolin ja fosforipentasulfidin välisellä reaktiolla. Lawessonin reagenssi reagoi monien karbonyyliyhdisteiden esimerkiksi aldehydien, ketonien, esterien ja amidien kanssa. Tuotteina reaktioissa muodostuu tioaldehydejä, tioketoneja, tioestereitä ja tioamideja. Yhdiste voi reagoida myös alkoholien kanssa muodostaen tioleja.
Herodotos
Herodotos (, ; noin 484–425 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Halikarnassoksesta, mutta ilmeisesti asettui lopulta Ateenaan. Herodotoksen elämäntyö oli hänen Historiateoksensa, ja sen ansiosta häntä pidetään koko historiankirjoituksen isänä.
Herodotos oli ensimmäinen, joka kirjoitti historiasta muuten kuin eepos- tai kronikkamuodossa, ja lisäksi hän oli tiettävästi ensimmäinen historiankirjoittaja, joka pyrki selittämään historiallisia tapahtumia esittäen erilaisia versioita ja vertaillen näiden tapahtumien todenperäisyyttä. Hän matkusti paljon ja kuunteli ihmisten tarinoita, joiden avulla hän kirjoitti sitten historiaa. Toisaalta Herodotosta syytettiin jo antiikissa liiasta ateenalaismyönteisyydestä, eikä hänen historiankirjoitustaan voida pitää objektiivisena nykyisellä mittapuulla. Herodotos sai ”historian isän” kunnianimen jo vanhalla ajalla. Toisaalta hänen arvostelijansa ovat lähes yhtä kauan nimittäneet häntä ”valheiden isäksi”.
Halikarnassoksesta Ateenaan
Herodotos syntyi vuosien 490–480 välillä eaa., mahdollisesti noin vuonna 484 eaa., Vähän-Aasian lounaisrannikolla sijaitsevassa Halikarnassoksen kaupungissa. Hän kuului arvostettuun sukuun. Halikarnassoksessa asui tuohon aikaan sekä kaarialaisia että kreikkalaisia, joista jälkimmäiset olivat osaksi Peloponnesoksen Troizenista siirtyneitten doorilaisten jälkeläisiä, osaksi naapurustosta sinne muuttaneita joonialaisia. Valtakielenä kaupungissa vaikuttaa olleen joonialainen murre, ja sitä myös Herodotos kirjailijana käytti huolimatta siitä, että hän piti itseään doorilaisena. Valtiollisessa suhteessa Halikarnassos kuului tuohon aikaan laajaan Persian valtakuntaan ja muodosti yhdessä muutamien lähisaarten kanssa pienen vasallikunnan, jota hallitsi syntyperäinen kaarialainen ruhtinassuku.
Herodotoksen isä oli nimeltään Lykses, äiti Dryo (tai Rhoio). Läheiseksi sukulaiseksi mainitaan myös eeppisenä runoilijana tunnettu Panyassis. Herodotoksen omasta kasvatuksesta ja opinnoista ei ole tietoa, mutta hänen teoksensa osoittaa hänen tunteneen hyvin siihenastisen kreikkalaisen kirjallisuuden, ja on mahdollista, että hänen uraansa on vaikuttanut herättävästi myös yllä mainittu sukulainen. Herodotoksen lapsuus sattui tärkeään aikaan, persialaissotien mullistaviin vuosiin. Hänen maanmiehensä osallistuivat sotaan palvelemalla Persian suurkuninkaan laivastossa ja taistelemalla emämaan helleenejä vastaan. Kertomukset sodasta mahdollisesti vaikuttivat Herodotoksen myöhempään maailmanhistorian harrastukseen.
Nuoruudestaan asti Herodotos vaikuttaa matkustelleen maailmalla kaukanakin syntymäkaupungistaan, osaksi vapaaehtoisesti, osaksi, kuten väitetään, pakosta. Erään tiedon mukaan Herodotos olisi nimittäin ottanut osaa kapinaan Halikarnassosta hallinnutta Lygdamista vastaan. Yritys kuitenkin epäonnistui, ja johti paitsi Panyassiksen kuolemaan myös siihen, että Herodotoksen itsensä oli pakko siirtyä maanpakoon Samokseen. Varmaa ainakin on, että Herodotos oleskeli pitkään kyseisellä saarella. Myöhemmin hänen kerrotaan palanneen synnyinkaupunkiinsa muiden maanpakolaisten kanssa ja osaltaan vaikuttaneen itsevaltiaan kukistamiseen. Tämä ajoitetaan vuoteen 454 eaa., jolloin Halikarnassos liittyi Deloksen meriliittoon. Myöhemmin hänen kerrotaan joutuneen lähtemään kaupungista uudelleen jonkinlaisen kateuden vuoksi — tällä kertaa lopullisesti.
On suuressa määrin epäilyksenalaista, pitävätkö nämä kertomukset Herodotoksen osanotosta kotikaupunkinsa valtiollisiin selkkauksiin paikkansa. Sitä vastoin tiedämme varmasti, että hän on oleskellut paljon Ateenassa, jonka oloihin hän vaikuttaa olleen hyvin perehtynyt. Hän oli myös läheisissä väleissä silloisen Ateenan merkkihenkilöiden, ennen kaikkea Perikleen ja tämän lähipiirin, kuten Sofokleen, kanssa.
Sittemmin Herodotos asettui ateenalaisten vuonna 444 tai 443 eaa. Etelä-Italian Suur-Kreikkaan perustamaan Thurioin siirtokuntaan, jonka muodostamiseen otti osaa monien kreikkalaiskaupunkien kansalaisia, joukossa muutamia muitakin varsin tunnettuja henkilöitä. Erään tiedon mukaan myös Herodotoksen hauta olisi sijainnut Thurioissa, jonka vuoksi on arveltu, että hän olisi jäänyt sinne asumaan loppuiäkseen. Toisaalta on myös viitteitä siitä, että Herodotos olisi käynyt Ateenassa myöhemminkin. Niin on mahdollista, että hän olisi viipynyt Thurioissa vain muutamia vuosia ja palannut Ateenaan jo vuoden 440 eaa. paikkeilla puolueriitojen vuoksi. Ateenassa hän mahdollisesti kuolikin joskus peloponnesolaissodan varhaisina vuosina (noin vuosien 430–425 eaa. välillä).
Historiateoksen kirjoittaminen ja matkat
thumb|300px|Ennallistus Herodotoksen [[oikumenen eli asutun maailman kartasta noin vuodelta 450 eaa.]]
Ateenassa oleskellessaan Herodotos vaikuttaa lukeneen julki osia suuresta historiallisesta teoksestaan. Ennen kuin hän saattoi käydä työhön sen saattamiseksi valmiiksi, hänen oli kuitenkin täytynyt suorittaa sitä edellyttävät pitkälliset esityöt ja tutkimusmatkat. Viimeksi mainitut, jotka ovat voineet täyttää runsaan osan hänen elämästään, hän teki eri aikoina. Arvellaan, että laajimmat matkansa Herodotos teki viimeisinä viitenätoista tai kymmenenä elinvuotenaan. Hänen loppuikänsä lienee kulunut aineiston järjestämiseen ja sommitteluun; ja vaikkakaan, kuten jotkut ovat olettaneet, tekijän aikomus ei olisi ollut jatkaa kertomustaan kauemmas siitä ajankohdasta, johon teos nykyisessä muodossaan päättyy, on ilmeisesti kuitenkin kuolema kohdannut hänet, ennen kuin hän oli saanut teoksensa lopullisesti viimeistellyksi.
Antiikin aikaiset lähteet eivät kerro Herodotoksen matkoista, joten kaikki tiedot niistä perustuvat hänen omiin viittauksiinsa. Oman kertomansa mukaan hän muun muassa teki matkan Tyrokseen varta vasten päästäkseen selville sikäläisen Herakleen kultin iästä, sekä kävi Arabian rajoilla saakka nähdäkseen omin silmin sielläpäin asustavat siivekkäät käärmeet. Hän kävi Olbian kaupungissa Mustanmeren pohjoisrannalla ja matkasi etelässä Niiliä pitkin aina Elefantinen saarelle saakka. Aasiassa hän oli käynyt Ekbatanassa asti ja lännessä Sisiliassa. Näiden äärimmäisten paikkojen väliset maat ja meret hän oli vaeltanut ja purjehtinut ristiin rastiin: omasta näkemästään hän tunsi Etu-Aasian vanhat sivistysmaat, Vähän-Aasian sekä Syyrian rannikon; hän oli kiertänyt Mustanmeren ääreiset seudut ja tutkinut Egyptin muistomerkit; myös Kyreneä ja osaa Libyaa hän vaikuttaa käyneen omin silmin katsomassa. Euroopassa hän tunsi Traakian, Makedonian ja Epeiroksen, ja varsinaisessa Kreikassa hän oli omin silmin nähnyt useimmat huomattavat paikat. Siitä, missä järjestyksessä kaikki nämä matkat olisi suoritettu, on kuitenkin olemassa vain arveluita.
Mainittuja laajoja matkoja helpotti se, että ne tehtiin suureksi osaksi silloisen Persian valtakunnan rajojen sisäpuolella, jolloin Herodotos saattoi käyttää hyväkseen kuningas Dareioksen perustamaa postitiejärjestelmää. Tästä huolimatta senaikaisella matkustajalla oli voitettavanaan monenlaisia vastuksia ja kestettävänään sekä vaikeuksia että vaaroja, joista Herodotos ei kuitenkaan sanallakaan mainitse. Suuria vaikeuksia Herodotoksen tutkimuksille tuotti hänen vaillinainen vieraiden kielten taitonsa, sillä kreikkalaisia siirtolaisia ja kauppamatkustajia, joiden puoleen hän ensi sijassa kysellessään kääntyi, ei ollut joka paikassa tarjolla, ei myöskään aina edes hänen äidinkieltään taitavia muukalaisia.
Historiateos
Herodotoksen Historiateos käsittelee Vähän-Aasian ja Kreikan välisiä ikivanhoja ristiriitoja, jotka puhkeavat persialaissodiksi. Herodotos aloittaa teoksen Kroisoksen ja Kyyros II:n valtaannoususta noin vuonna 560 eaa. ja lopettaa sen persialaissotien loppuun vuoteen 479 eaa. Teos jakaantuu yhdeksään kirjaan. Ensimmäinen käsittelee muun muassa Kreikan ja Lyydian historiaa ennen Kyyroksen aikaa, jolloin Persia äkillisesti nousi suurvallaksi. Toinen kirja käsittelee Egyptiä, sen maantiedettä, tapoja ja historiaa. Egypti oli Persian ekspansion seuraava kohde. Kyyroksen poika Kambyses II oli tuon ekspansion johtaja. Kolmannessa kirjassa jatketaan Kambyseen vallanpidon kuvaamista ja kerrotaan muun muassa hänen epäonnistuneesta yrityksestään valloittaa Etiopia. Kirjassa kerrotaan myös häntä seuranneesta Persian kuninkaasta Dareioksesta.
pienoiskuva|upright|Herodotoksen Historiateoksen kansilehti vuodelta 1781. Neljäs kirja kuvaa Dareioksen epäonnistunutta yritystä nujertaa skyytit. Siinä kerrotaan myös Persian ekspansiosta Pohjois-Afrikkaan. Viidennessä kirjassa jatketaan kertomalla Persian laajentumisesta Pohjois-Kreikkaan ja Etelä-Balkanille. Jälleen kerrotaan myös epäonnistumisista, esimerkiksi Joonian kapinasta eli joonialaisten kreikkalaisten yrityksestä vapautua persialaisten ylivallasta. Kuudennesta kirjasta yhdeksänteen kirjaan Herodotos kirjoittaa persialaisten kostosta kreikkalaisille, jotka olivat puuttuneet Persian asioihin. Muun muassa Marathonin taistelu vuonna 490 eaa. niin kuin Thermopylain ja Salamiin taistelut on kuvattu näissä kirjoissa. Teos päättyy Plataiain taisteluun ja Sestoksen valtaukseen vuonna 479 eaa., joihin Persian yritys Kreikan valloittamiseksi päättyi lopullisesti.
Jo aiemmin mainittiin, että kuolema näyttää estäneen Herodotosta saamasta teostaan lopullisesti valmiiksi. Sitä niin ikään jo mainittua teoriaa, jonka mukaan teos olisi alun perin ollut suunniteltu jatkettavaksi pidemmälle kuin mihin se nyt päättyy, on perusteltu muun muassa sillä, että tekijä eräissä kohdin ilmoittaa palaavansa myöhemmin johonkin kysymykseen, mutta jättääkin lupauksensa täyttämättä. Näkemyksen tueksi on vedottu myös teoksen katkonaiselta vaikuttavaan loppuun. Herodotokselta on selvästi jäänyt teoksen viimeistely suorittamatta, mutta tästä huolimatta ei ole riittävää syytä pitää teosta varsinaisesti keskeneräisenä. Sestoksen valloitus ei tosin lopettanut kreikkalaisten ja persialaisten välistä sotaa, mutta oli kuitenkin tavallaan käänteentekevä, koska sen jälkeen kreikkalaisten puolustussota muuttui hyökkäyssodaksi. Näin voidaan hyvinkin ajatella, että tekijä olisi alun perinkin päättänyt lopettaa teoksensa kyseiseen tapahtumaan.
Mitään määrättyä nimitystä ei Herodotoksen Historiateoksella alun perin ollut, vaan se oli luultavasti vain tunnettu nimellä ”Historiat” (Historiai). Toinen, kirjallisuudessa usein esiintyvä nimitys ”Muusat” (Runottaret) johtuu siitä, että aleksandrialaiset oppineet jakoivat teoksen myöhemmin yhdeksään kirjaan.
Suhde edeltäjiin
Varsinainen suorasanainen historiankirjoitus syntyi vasta 500-luvulla eaa. puolivälissä Jooniassa. Se liittyi toisaalta jo mainittuun eeppiseen runouteen, toisaalta erinäisiin luetteloihin, jotka koskivat esimerkiksi Olympian kisojen voittajia, vuotuisia virkamiehiä yms. Se esitti koruttomassa muodossa, usein kronikkatyyliin, hallitsevien sukujen syntyperän, heimojen heerosten vaiheet, kaupunkien perustamismyytit yms. tekemättä varsinaista eroa todellisuuden ja tarun välillä.
Kun kreikkalaisten näköpiiri kaupan ja merenkulun johdosta avautui, alettiin kertoa myös vieraista maista ja kansoista. Huomattavin tämän suunnan edustajista, ns. logografeista, oli miletoslainen Hekataios, joka toimi 500-luvun eaa. lopulla. Hän oli säilyneistä katkelmista päätellen koonnut tietonsa ainakin osaksi matkustelemalla, ja käytti niitä jo jossakin määrin kriittisesti. Hän on myös ensimmäinen historiankirjoittaja, joka on koettanut selittää mahdottomilta tuntuvia taruja tai muuntaa niitä järkiperäisemmiksi.
Teoksen johtava periaate
Se johtava periaate, jonka ympärille Herodotoksen historiateos punoutuu, on Euroopan ja Aasian, helleeniläisyyden ja barbaarisuuden, kansanvallan ja itsevaltiuden vastakkaisuus, jonka juuret juontuvat tarujen hämärään ja jonka huippukohtana ovat persialaissodat. Nämä voidaan nähdä koko teoksen aatteellisena ytimenä ja päämääränä, jota kohti kertomuksen eri haarat pyrkivät ja missä ne yhtyvät.
Herodotoksen eettinen maailmankatsomus puolestaan tulee ilmi siinä, että hän näkee kaikkialla, niin kansojen kuin yksityistenkin ihmisten elämässä, yli-inhimillisten voimien välitöntä vaikutusta. Hän uskoo selvästi maailmaa hallitsevaan ja järjestävään valtaan, mutta karttaa kansanomaisten jumalten nimiä, ja sanoo näitä milloin vain ”jumaliksi”, milloin ”jumalaksi”, ”jumaluudeksi”, ”kaitselmukseksi” tms. Herodotoksella jumaluus ilmoittaa ennalta tahtonsa oraakkelivastausten, unennäköjen, aavistusten yms. kautta.
Viimeksi mainitussa suhteessa samoin kuin käsityksessään puolijumalten eli heerosten ilmestymisistä Herodotos on kansanuskonnon kannalla. Käsityksessään jumalista hän kuitenkin kohoaa kansanuskon yläpuolelle. Hän ei kiellä eri jumalten olemassaoloa, mutta vastustaa jumalten liiallista ihmisenkaltaistamista eli antropomorfismia. Kun hän esimerkiksi puhuu persialaisten kuvattomasta luonnonpalveluksesta, hän selvästi asettaa tämän oman kansansa käsityksiä korkeammalle. Hänen mielestään kreikkalaisten jumalat olivat alussa nimettömiä, ja ovat saaneet nimityksensä vasta myöhemmin: Homeros ja Hesiodos olivat kaksi- tai kolmesataa vuotta ennen Herodotoksen aikoja luoneet kreikkalaisten jumaltaruston.
pienoiskuva|oikea|upright=0.7|Herodotoksen rintakuva, Palazzo Massimo alle Terme, [[Rooma.]] Huolimatta Herodotoksella tavattavista rationalismin piirteistä ja joskus julkilausutuista epäilyksistä taruihin nähden kenties kunnioitus perinnäisiä kansankäsityksiä kohtaan sekä vainon pelko tekevät hänet kuitenkin tässä kohden varovaiseksi. Erityisen pidättyväinen Herodotos, joka oli vihitty sekä koti- että ulkomaisiin mysteerikultteihin, on näistä puhuessaan, sillä niiden suhteen hänen oli pakko noudattaa vaiteliaisuutta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että Herodotokselle oli muutoinkin ominaista jonkinlainen luontainen positivismi, joka teki hänelle vastenmieliseksi lausua laajemmin mielipidettään jumalia koskevista asioista, joista, hänen arvelunsa mukaan, kaikki ihmiset lopultakin tietävät yhtä paljon — tai yhtä vähän. Näin Herodotos, samoin kuin hänen aikalaisensa ja hengenheimolaisensa Sofokles, edustaa uskonnon suhteen ”vanhan kansan” luottavaisen uskon ja sofistien epäilyksen ja jopa ateismin välistä kantaa.
Herodotoksen vakaumus on, että kaitselmus ei koskaan jätä rikosta rankaisematta, ja jos sen käsi joskus ei rankaise pahantekijää itseään, niin se iskee säälittä tämän jälkeläisiin aina kolmanteen ja neljänteen polveen saakka. Mutta tämän yleisen eettisen periaatteen ohella Herodotoksella esiintyy myös toinen käsitys jumaluudesta, joka kyllä esiintyy myös monella muullakin kreikkalaisella kirjailijalla, mutta hänellä vielä näitäkin selvempänä: usko ”jumalten kateuteen”. Tämän ajatuksen mukaan jumaluus ei salli kenenkään kuolevaisen kohota liian paljon muita ylemmäksi eikä suuren onnen olla liian kauan saman henkilön osana. Aivan kuten salama iskee varsinkin korkeimpiin huippuihin, samoin jumaluuden tasoittava tuomio kohtaa ennen muita onnen kukkuloilla olevat; sillä ”se, mikä on matalalla, ei ärsytä jumalia”.
Sukua tälle pohjaltaan synkälle maailmankatsomukselle on toisinaan ilmenevä surunvoittoinen käsitys ihmiselosta, joka lyhyydestään huolimatta on niin täynnä tuskaa ja vaivaa, että moni usein kaihoten ikävöi kuolemaa. Tällainen ajatusmaailma ei kuitenkaan vie Herodotosta toimettomaan pessimismiin. Sen sijaan elämää on juuri sellaisenaan, ylivoimaisine rajoituksineen ja kaikkine siitä johtuvine vastuksineen, katsottava suoraan silmiin. Ihmiselon säälittävyys saa hänet vain lämmöllä ottamaan osaa ihmiskohtaloihin. Onkin sanottu, että ”Herodotos iloitsee hyvien ja suree huonojen kanssa”. Enimmäkseen hän ei lausu välittömästi moraalisia tuomioita: hänen etiikkansa kuvastuu parhaiten siitä, mistä näkökulmasta hän tapahtumia katselee.
Herodotoksen kiinnostus ulottuu kauas yli oman kansallisuuden rajojen, ja hän kirjoittaa paljon eri kulttuureista ja niiden eroista sekä ihmisten tavoista. Antiikin kreikkalaiseksi hänet voi nähdä harvinaisenkin ennakkoluulottomaksi ja suvaitsevaiseksi vieraita kansoja ja niiden tapoja kohtaan, eikä hänessä ole merkkiäkään kreikkalaisille tyypillisestä ”barbaarien” halveksumisesta. Kun hän tapaa barbaareilla kiitettäviä ominaisuuksia, hän on valmis antamaan tästä kiitosta. Se, että hän arvostaa Kreikan vapaustaistelijoita, ei estä häntä antamasta tunnustusta myös heidän vihollisilleen. Joskus hän menee hyvinkin pitkälle muiden kansojen ihailussa. Erityisesti Egyptin sivistystä kohtaan hän ilmaisee lähes pyhää kunnioitusta. Toisaalta hän ihmettelee esimerkiksi skyyttien tapoja, koska heillä ei ollut esimerkiksi alttareita, temppeleitä tai patsaita.
Kritiikki ja lähteiden käyttö
Herodotos on tallentanut teokseensa paljon keskusteluja, joita hän on todennäköisesti käynyt paikallisten ihmisten kanssa. Herodotos suosi kirjoittamista asioista, jotka hän oli itse nähnyt, mutta kirjoittaessa niistä asioista, joita hän ei ollut itse ollut todistamassa, hän tyytyi käyttämään lähteenään muiden ihmisten kertomuksia. Hänen tyylinään olikin niin sanottu relata refero (= kertoa kerrottua). Herodotos osasi kuitenkin ainoastaan kreikkaa, ja hän on tarvinnut ilmeisesti tulkkia kertoessaan esimerkiksi Egyptin asioista. Hän ei tyytynyt ainoastaan kertomaan sitä mitä hänelle kerrottiin, vaan hän myös otti itse kantaa niihin asioihin. Joka tapauksessa suullinen traditio edusti suurta osaa Herodotoksen historiankirjoittamisessa. Hänellä oli mahdollisesti käytössään myös joitakin dokumentteja.
pienoiskuva|upright=0.78|Herodotoksen patsas [[Bodrumissa.]] Herodotoksen pyrkimys etsiä välitöntä yliluonnollista vaikutusta kaikessa, myös sellaisissa asioissa, missä luonnollinen selitys vaikuttaa ilmeiseltä, himmentää hänen historiallista katsettaan, niin että hän ei edes pyri syventymään henkilöiden omiin vaikuttimiin tai arvioimaan tapausten syy- ja seuraussuhteita. Usein hän ei myöskään erota olennaista epäolennaisesta. Hänen tutkimustapaansa onkin sanottu ”puolihistorialliseksi”; se määrä järki- ja kokemusperäistä kritiikkiä, joka Herodotoksella esiintyy, ei tietenkään täytä niitä vaatimuksia, joita historiankirjoitukselle nykyisin asetetaan. Tästä huolimatta ei voida kieltää, etteikö hänellä esiintyisi jonkinlaista kritiikkiä. Hän erottaa tarkasti toisistaan taruperäisen ja historiallisen. Kreikkalaisia taruja hän vaikuttaa uskovan vain silloin kun niitä tukevat myös muiden kansojen kertomukset. Useita taruja hän tulkitsee käyttämällä järkiperäistä selitystapaa, vaikkakin toisaalta tähän yhdistyy joskus omituiselta vaikuttava herkkäuskoisuus.
Silloin kun samasta tapauksesta on olemassa eri versioita, Herodotos asettaa ne joskus rinnakkain lukijan eteen jättäen tämän ratkaistavaksi, mitä niistä milloinkin on pidettävä uskottavimpana. Joskus hän taas itse nimenomaan kannattaa jotakin tiettyä versiota koettaen tukea sitä jollakin — vaikkakin usein avuttomalla — perustelulla. Esimerkkinä hänen kriitillisestä asennoitumisestaan mainittakoon, että hän kävi Egyptissä ollessaan eri paikoissa varta vasten tarkistaakseen, että hänen eri puolilta saamansa tiedot pitivät yhtä. Useita muistitietoja hän on säilyttänyt sellaisinaan yrittämättä keskenään sovitella eri toisintoja.
Siinä määrin kun Herodotoksella esiintyy kritiikkiä, se on ainakin rehellistä. Hän pitää jyrkästi erillään itse näkemänsä asiat siitä, mitä on kuullut vain muilta, sekä ilmaisee aina, milloin hän esittää vain omia arveluitaan. Hän katsoo velvollisuudekseen kertoa asiat sellaisina, kuin hän ne on kuullut, ja julistaa yleispäteväksi, koko teokseensa soveltuvaksi periaatteeksi, että hänen tulee kertoa kaikki, mitä kerrotaan, mutta että hänen ei suinkaan tarvitse uskoa kaikkea. Hänen on siten joskus pakko lausua monelle kenties ikäviäkin totuuksia; toisinaan hän taas jonkinlaisesta hienotunteisuudesta tai säälistä jättää tarkoituksella mainitsematta nimeltä huonoon huutoon joutuneita henkilöitä.
Varsinaisesta lähdetutkimuksesta ei Herodotoksen kohdalla voi puhua. Varmaa on, että hän on omaksunut paljon edeltäjiltään. Hekataiokselta hän on esimerkiksi ottanut useita Egyptiä koskevia tietoja, kun taas joltakin toiselta kirjailijalta hän on mahdollisesti saanut luettelot Persian valtakunnan satraappikunnista sekä Kserkseen myötä sotaretkelle seuranneista kansoista. Erinäisissä tapauksissa hän on kopioinut muistomerkkien piirtokirjoituksia. Teoksensa maan- ja kansatieteellisissä osissa hän nojautuu myös omiin havaintoihinsa. Mitä tulee persialaissotien esitykseen, joka historiallisessa katsannossa on Herodotoksen teoksen arvokkain osa, on tärkeänä pohjana ollut suusanallinen traditio. Sodan tapahtumien suhteen hänellä oli nimittäin mahdollisuus hyödyntää sellaisten henkilöiden kertomuksia, joiden lähisukulaiset olivat itse olleet niissä osallisina.
Luotettavuus
Herodotokselle vaikuttaa ominaiselta sammumaton tiedonhalu, joka ajoi hänet vaivoista välittämättä mikäli mahdollista itse ottamaan kaikesta selvän. Suhteellisesti nuoren kulttuurin edustajana hän suuntasi avonaisen katseensa joka taholle, suureen yhtä hyvin kuin pieneen. Kun lisänä oli ylimalkaan terve arvostelukyky, ovatkin hänen itse näkemiensä asioiden kuvaukset yleensä luotettavia. Toisaalta Herodotos usein liian herkästi uskoi kaikkea, mitä vieraiden maiden papit, temppelivirkailijat, oppaat ym. hänelle uskottelivat, varsinkin kun he tunsivat hyvin kreikkalaisen taruston ja osasivat näin hyvin sovittaa oman kansansa tarut tämän kanssa sopusointuun.
Pahoja erehdyksiä on Herodotokselle tuottanut myös puutteellinen luonnontuntemus, sillä hän ei tuntenut edes kaikkia oman aikansa tieteen saavutuksia tällä alalla. Lisäksi hän tekee usein laskuvirheitä, ja hänen ajanmäärityksensä ovat epätäsmällisiä, koska hän hyödynsi useita keskenään soveltumattomia ajanlaskumenetelmiä.
Myöhemmin Herodotosta syytettiin tarujen ja jopa suorastaan valheiden esittämisestä. Uudempi tutkimus on kuitenkin erinäisissä tapauksissa todistanut, että monessa niistä ihmeellisistä kertomuksista, jotka hänen aikalaisistaan, joskus kertojasta itsestäänkin, tuntuivat uskomattomilta, sittenkin usein piilee jokin määrä totuutta.
Arveluttavampi kenties on toinen, niin ikään vanhalla ajalla tehty syytös, joka koskee Herodotoksen puolueellisuutta. Plutarkhos kirjoitti erityisen teoksen nimeltä Herodotoksen pahanilkisyydestä, jossa väittää hänen tahallisesti esittäneen toisia kreikkalaisia valtioita ja henkilöitä hyvässä, toisia huonossa valossa. Tämä osaksi loukatun paikallis-isänmaallisuuden synnyttämä syytös ei ole aivan perätön. On ilmeistä, että Herodotos yleensä kuvailee erityisen myötätuntoisesti ateenalaisia ja puolestaan vähättelee joidenkin, esimerkiksi korinttilaisten, ansioita. Themistokleen nerokkuutta hän ei saata kieltää, mutta suo tälle niin vähän tunnustusta kuin mahdollista ja olettaa hänelle aina itsekkäitä tarkoitusperiä. Selityksensä tämä seikka saa Herodotoksen läheisistä suhteista Perikleen lähipiiriin, jonka käsityksen edellisen sukupolven edustajista hän tahtomattaankin tuli omaksuneeksi. Joka tapauksessa hänen Ateenan ihailunsa aiheutti vankka vakaumus tämän valtion ratkaisevasta merkityksestä Hellaan vapaustaistelussa. Ateenan puolustaminen samoin kuin hyökkäykset eräitä toisia Kreikan valtioita vastaan johtuvat sitä paitsi myös siitä, että niihin aikoihin, jolloin Herodotos valmisteli teostaan, vallitsi tyytymättömyys Ateenan ylivaltaan, mikä sittemmin puhkesi ilmi peloponnesolaissotana; ja tällöin koetettiin selittää ateenalaisten kaikki aikaisempikin toiminta huonompaan päin. Mainittakoon samalla kertomus, jonka mukaan Herodotos olisi saanut ateenalaisilta kymmenen talenttia eräästä näitä miellyttävästä luennosta; on kuitenkin epävarmaa, pitääkö tämä tieto paikkansa.
On luonnollista, ettei sellaista teosta kuin Herodotoksen voi arvostella samalla tavoin kuin nykyaikaista historiallista teosta. Se on nimittäin samalla kaunokirjallinen tuote, jota voi verrata historialliseen romaaniin. Kun Herodotos esimerkiksi selostaa kauan sitten käytyjä kahdenkeskisiä keskusteluja, salaisia neuvotteluja yms., näitä esityksiä ei tietenkään voida pitää historiallisina todistuskappaleina: kirjoittaja toimii tällöin vapaasti luovana runoilijana. Sama epätieteellinen taipumus näyttäytyy siinäkin, että Herodotos vaikuttaa rakastavan erityisesti legendanomaisia tapauksia sekä tarun ja todellisuuden välimaille sijoittuvia henkilöitä — sellaisia, joiden kuvaamisessa kertoja voi noudattaa mielikuvitustaan varsin esteettömästi.
Blót
Blót on vanha skandinaavis-germaaninen seremonia, jossa kokoonnutaan yhteen uhraamaan ja juhlimaan. Se oli eräänlaista vaihtokauppaa, jossa ihmiset uhrasivat jumalille saadakseen vastineeksi esim. onnea taisteluun, hedelmällisyyttä tai suotuisan sään.
Funidata
Funidata Oy on vuonna 2016 perustettu suomalainen ohjelmistotalo.
Blót
Kirjoitettujen lähteiden mukaan viikingit hirttivät eläimiä ja ihmisiä pyhien lehtojen luona, koska he uskoivat näillä tietyillä paikoilla olleen erityisen vahva yhteys jumaliin. Uhraaminen suoritettiin patsaille. Blóteja järjestettiin tiettyinä aikoina vuodesta, joista keskitalvi ja -kesä olivat tärkeimmät ajankohdat.
Kidevesi
thumb|right|Kidevedellisiä kuparisulfaattikiteitä Kidevesi on vettä, jota esiintyy suolan kidehilassa. Vesimolekyylit ovat ioni-dipolisidoksin kiinnittyneet suolan komponentteihin. Kidevesi merkitään kaavaan rivinkeskisellä pisteellä.
Blót
Mainintoja Blóteista
Saksalainen munkki Adam Bremeniläinen kirjoitti vuonna 1072 kertomuksen Uppsalan uhraamisperinteestä, missä oli Thorille, Odinille ja Freylle omistettu temppeli, jossa viikingit kokoontuivat joka yhdeksäs vuosi varmistaakseen jumaliensa hyväntahtoisuuden, yhdeksän urosta jokaisesta elävistä olennoista uhrattiin läheisellä pyhällä lehdolla. Adam Bremeniläisen mukaan koiria, hevosia ja ihmisiä hirtettiin puihin. Oletetaan, että numerolla yhdeksän on maagisia merkityksiä viikinkien rituaaleissa.
Funidata
Helsingin yliopisto ja Aalto-yliopisto perustivat yhtiön tuottamaan, ylläpitämään ja kehittämään opetuksen ja opiskelun tuen tietojärjestelmäpalveluita. Yhtiön osakkaiksi liittyivät myöhemmin Hanken, Jyväskylän ja Tampereen yliopistot sekä Lappeenrannan-Lahden teknillinen yliopisto LUT.
Blót
Mainintoja Blóteista
Ruotsissa Tivedenin metsissä paikallisten perimätiedossa on runo, vuorelta nimeltä Trollkyrka, luultavasti 1800-luvulta:
rivit 12-18
Funidata
Sisu-järjestelmä
Sisu-järjestelmä otettiin käyttöön Jyväskylän yliopistossa syksyllä 2019 ja Tampereella syksyllä 2020.
Jyväskylässä Sisu korvasi Korppi-järjestelmän.
Tampereella Hervannassa (entinen TTY) korvattiin POP, HOPS ja Kaiku ja keskustassa (entinen Tampereen yliopisto) Nettiopsu, OTP, Tenttis, Kurssipalaute ja Harri.
Sisua käytetään Aallossa opiskelijoiden henkilökohtaisten opintosuunnitelmien (HOPS) tekemiseen. Sisu otetaan käyttöön koko laajuudessaan syksyllä 2021. Se korvaa Aalto-yliopistossa Oodi-järjestelmän.
Gangstar 2: Kings of L.A.
Gangstar 2: Kings of L.A. on Gameloftin suunnittelema ja julkaisema mobiilipeli. Java ME versio julkaistiin marraskuussa 2008, BlackBerry OS versio 5 elokuuta, ja Nintendo DSi versio 12 huhtikuuta 2010. Peli kertoo gangsterista nimeltä Pedro ja hänen ystävästään Juanista jotka ovat loikannet Meksikon rajan yli Los Angelesiin. Pelistä julkaistiin Android ja iPhone versio vuonna 2009.
Pelaaminen
Peli muistuttaa Grand theft auto pelisarjaa ja siinä on hiekkalaatikko tyylinen rakenne. Pelaaja voi myydä huumeita (joita kutsutaan pelissä karkeiksi) tai sijoittaa elokuviin. Pelissä on neljä aluetta: rannikko, lähiö, keskusta, ja Los Angelesin Beverly Hills.
Asekaupat muistuttavat Grand theft auton Ammu-nation kauppoja. Pelissä saatavilla olevat aseet ovat pistooli, Uzi, AK-47 rynnäkkökivääri, pumppuhaulikko, raketinheitin, tarkka-ammunta kivääri, ja käsikranaatti. Aseita voi ostaa normaalien kauppojen lisäksi myös netti kaupasta. Toisin kuin aiemmassa pelissä, pelaaja voi käyttää nyrkkejä, mutta muita lähitaistelu aseita ei ole saatavilla.
Korean kolmen kuningaskunnan kausi
Korean kolmen kuningaskunnan kausi tai kolmen valtakunnan kausi oli Korean historian ajanjakso ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. 600-luvulle. Tällöin Korean niemimaata ja Etelä-Mantšuriaa hallitsivat Goguryeo, Baekje, Silla ja Gayan konfederaatio. Jälkimmäistä ei yleensä historiankirjoituksessa lasketa valtiolliseksi kokonaisuudeksi. Tuona aikana maahan levisivät Kiinasta buddhalaisuus ja kungfutselaisuus. Pitkään niemimaan johtavina valtioina olivat Goguryeo ja Baekje, mutta liittoutuneena Kiinan Tang-dynastian kanssa Silla valloitti Baekjen 660 ja Goguryeon 668. Silla yhdisti Korean niemimaan, jota seurasi Balhaen muodostumisen jälkeen niin kutsuttu Kahden valtakunnan kausi.
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – naisten 25 metrin urheilupistooli
Naisten 25 m urheilupistooli ammuttiin 19. syyskuuta. Kilpailun voitti Neuvostoliiton Nino Salukvadze tuloksella 690 (591+99), joka on uusi finaali olympiaennätys.
Peruskilpailun jälkeen kilpailua johti jugoslavialainen Jasna Šekarić ennen neuvostoliittolaista Nino Salukvadze. He kummatkin olivat ampuneet 591 pistettä, joka on uusi peruskilpailun olympiaennätys. Šekarić ja Salukvadze uskottiin ratkaisevan kullan ja hopean kohtalon, mutta Šekarić ampui finaalissa vain 95 pistettä. Šekarić putosi pronssille ja japanilainen Tomoko Hasegawa sai hopeaa paremman finaalin takia. Kullan vei ylivoimaisesti Salukvadze, joka ampui finaalissa 99 pistettä.
International Campaign to Abolish Nuclear Weapons
International Campaign to Abolish Nuclear Weapons (ICAN) kansalaisjärjestöjen liittouma, joka pyrkii edistämään ydinaseriisuntaa. ICAN sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2017.
ICAN-liittouma oli saanut alkunsa Helsingissä vuonna 2006 pidetystä ydinaseita vastustavien lääkärien biennaalista, joten Suomenkin katsottiin saaneen osansa liittouman Nobel-palkinnosta. Liittouma oli vaikuttanut keskeisesti YK:ssa heinäkuussa 2017 hyväksytyn ydinaseet kieltävän sopimuksen syntyyn. Nobelin rauhanpalkinnon myöntäminen ICAN:lle herätti kuitenkin ihmetystä, koska useat maat, mukaan lukien Suomi, oli kyseenalaistanut sopimuksen merkityksen.
Järjestön esikuvana oli International Campaign to Ban Landmines, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon 1997.
Sipulirenkaat
Sipulirenkaat ovat sipulista valmistettu ja tyypillisesti paneroitu ja uppopaistettu ruokalaji. Niitä syödään usein hampurilaisaterioiden lisukkeina ja dipin kera. Paneroidut sipulirenkaat ovat kotoisin Yhdysvalloista.
Gaseeli
Suomessa runomuotoa on käyttänyt Otto Manninen. Ruotsissa Gustaf Frödingillä on runo nimeltään "En ghasel".
Bengt Lundsten
Bengt Harald Lundsten (s. 26. helmikuuta 1928 Turku) on suomalainen arkkitehti ja professori. Lundsten toimi Teknillisen korkeakoulun rakennusopin professori vuosina 1969–1994. Hänen töitään ovat mm. Kortepohjan asemakaava ja rivitalot Jyväskylässä (1964–1969), Puu-Käpylän saneeraus (1970–1977) ja Kuopion Jynkän asuntomessualueen asemakaava (1979).
Rio 2
Rio 2 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu 3D-elokuva, jonka on ohjannut Carlos Saldanha. Elokuva on jatko-osa vuoden 2011 elokuvalle Rio. Maailmanlaajuisesti elokuva sai ensi-iltansa 20. maaliskuuta 2014, ja Yhdysvalloissa ja Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 11. huhtikuuta 2014.
Tarina
Blu ja Jewel asuvat Rio de Janeirossa 3 lapsen Carlan, Bian ja Tiagon kanssa. Eräänä päivänä he lähtevät lomalle Amazonin sadenmetsään ja Blu tapaa tulevan appiukkonsa Eduardon sekä Jewelin lapsuudenystävän Roberton. Samalla Nigel juonii jotain, eikä huomaa, että nuolimyrkkysammakko Gabi on ihastunut häneen.
Suomen pelastusalan keskusjärjestö
pienoiskuva|Suomen pelastusalan keskusjärjestön logo Suomen pelastusalan keskusjärjestö on vuonna 1993 perustettu suomalainen aatteellinen yhdistys, jonka kotipaikka on Helsinki. Se pyrkii toimimaan onnettomuuksien ehkäisyn, palokuntatoiminnan sekä varautumisen ja väestönsuojelun puolesta ja sen tavoitteena on, että ihmiset osaisivat ennaltaehkäistä vaara- ja onnettomuustilanteita sekä toimia oikein sellaisten sattuessa. Yhdistys järjestää myös VPK-toimintaa.
Yhdistyksen virallinen nimi on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestö - Räddningsbranschens Centralorganisation I Finland Ry. Suomen pelastusalan keskusjärjestö on Naisten Valmiusliiton jäsen.
Suomen pelastusalan keskusjärjestön johtajana toimii Mika Gröndahl ja toimitusjohtajana Marko Hasari.
SPEKin toiminnan rahoitus
1000 €
* Palveluhankintasopimukset (182 000 €) ja SIVIS-tuotot (50 000 €)
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille :
Luettelo Hautes-Alpesin kunnista
thumb|240px|Hautes-Alpesin sijainti.
Tämä on luettelo Hautes-Alpesin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 175 kuntaa.
Suomi24
Suomi24 on Suomen suurin sosiaalisen median palvelu. Sillä on noin 1,7 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää. Palvelun omistaa City Digital Group. Aiempi omistaja oli Aller Media.
Suomi24:n palveluita ovat muun muassa Keskustelu ja Treffit. Keskustelut on tunnetuin palvelu. Päivittäin julkaistaan jopa yli 20 000 uutta mielipidettä. Historiallisesti suosituimpia aihepiirejä ovat "Yhteiskunta", "Suhteet" ja "Paikkakunnat".
Keskustelu kärsii suuresta määrästä häirikkö- ja roskapostiviestejä. Vuonna 2013 keskusteluihin kirjoitettiin 6,74 milj. viestiä, joista poistettiin 1,2 milj kappaletta. Poistettujen viestien osuus oli n. 18,5 %. Palvelu on erityisesti tunnettu solvaussisällöstään ja haluttomuudestaan poistaa tällaista sisältöä. Keskustelujen moderointi tapahtuu pääasiassa jälkikäteen kävijöiltä tulleiden poistopyyntöjen perusteella.
Palveluun kirjautumisen ikäraja on 13.
Suomi24:n aineisto avattiin vapaaseen tutkimuskäyttöön huhtikuussa 2015, ja korpus on käytettävissä Kielipankin Korp-käyttöliittymän kautta.
Historia
Suomi24:n toiminta alkoi vuonna 1998 Telian lanseeratessa sirkus.com-portaalin. Alusta asti palveluvalikoimasta on löytynyt muun muassa Keskustelu, Chat sekä Treffit. Vuonna 2000 omistajaksi vaihtui Scandinavia Online Ab ja samana vuonna myös nimeksi vakiintui Suomi24. Vuonna 2001 Eniro osti Scandinavia Onlinen ja Suomi24:stä tuli osa Eniro-konsernia. Vuodesta 2007 alkaen Suomi24 Oy oli itsenäinen yhtiö, jonka omisti Aller Media. Vuonna 2019 Ilkka Lavaksen City Digital Group osti Suomi24:n.
Sivustolle tehtiin huhtikuun 2010 alkupuolella laaja tietomurto, jossa tunkeutujat onnistuivat varastamaan palvelun käyttäjätietokannan, joka oli salatussa muodossa. Hyökkääjät yrittivät myös jakaa haittaohjelmaa sivuston kautta vierailijoiden tietokoneille.
Rooli (esittävä taide)
Rooli tarkoittaa esittävässä taiteessa näyttelijän yksilöllistä tulkintaa kuvitteellisesta hahmosta, jota hän esittää. Näyttelijän tehtävä on miettiä, kuinka hänen esittämänsä henkilö reagoisi eri tilanteissa ja toimia sen mukaan.
Alkujaan rooli tarkoitti kreikkalaisissa näytelmissä näyttelijän käsikirjoituksen mukaan suorittamaa käyttäytymistä.
Hunting High and Low (albumi)
Hunting High and Low on A-hain debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 1985.
Calonarius elegantissimus
Calonarius elegantissimus on rikinkeltainen seitikkilaji. Sienen jalka on aluksi keltainen ja vanhemmiten ruskea. Heltat ovat aluksi kellertävät, sitten oliivinväriset. Sienen maku on mieto. Se kasvaa pyökkimetsissä Keski-Euroopassa. Suomesta ei tunneta yhtään löytöä.
Calonarius elegantissimus viihtyy erityisesti luonnollisissa tai lähes luonnollisissa vanhoissa metsissä, joissa on runsasti kariketta. Laji vaatii myös kalkkipitoisen maaperän. Se on lajina harvinainen, ja sen elinympäristöt ovat vuoden 1970 jälkeen vähentyneet viidenneksellä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää lajia silmälläpidettävänä.
Weierstrassin lause
Weierstrassin lause on matematiikassa lause, jonka mukaan jatkuva funktio saa suljetulla välillä suurimman ja pienimmän arvon.
Olkoon f: [a, b] → R jatkuva funktio. Weierstrassin lause tarkoittaa sitä, että välillä [a, b] on luvut c ja d siten, että kaikilla välin pisteillä funktion arvo pysyy arvojen f(c) ja f(d) välissä. Matemaattisesti
Weierstrassin lause on merkittävä muun muassa siksi, että sen avulla voidaan todistaa Rollen lause, jota puolestaan käytetään differentiaalilaskennan keskeisimmän lauseen, differentiaalilaskennan väliarvolauseen todistuksessa.
Todistus
Tehdään oletus, että f ei ole rajoitettu välillä [a, b].
Tällöin, jolla. Koska x_n on rajoitettu, niin Bolzanon–Weierstrassin lauseen nojalla (x_n):lla on suppeneva osajono (x_{n_{k}}) eli kun. Koska, niin.
Koska f on jatkuva x_0:ssa, niin siten, että, kun. Koska niin \exists k_0 siten, että, kun k \ge k_0. Näillä k pätee. Mutta koska ja koska, kun , niin saadaan ristiriita.
Näin ollen f on rajoitettu välilä [a, b], mistä seuraa se, että on olemassa. Nyt on osoitettava vielä f(x) = M jollakin.
Microcar
thumb|250px|Microcar Logo thumb|250px|Microcar M.Go electric Microcar on ranskalainen mopoautojen valmistaja. Se aloitti mopoautojen valmistuksen vuonna 1984 ja avasi uuden tehtaan Ranskan Nantesissa vuonna 2000. Microcar on osa Bénéteau-yhtymää, joka on tunnettu purjeveneistään. Ligier osti Microcarin vuonna 2008, jolloin muodostui euroopan toiseksi suurin pienten autojen valmistaja ja suurin mopoautovalmistaja. Microcarin brändi on kuitenkin haluttu säilyttää erillisenä.
Mallisto
Suomessa saatavilla olevat Microcar-mopoautot
Maahantuonti ja jälleenmyynti
Microcarilla on Suomessa 28 jälleenmyyjää ja sitä tuo maahan Suomen Mopoauto Oy. Suomen Mopoauto Oy:n toimitusjohtajana toimii Harri Nyholm.
Jääkiekon SM-liigakausi 2007–2008
Liigassa testattiin 4 tuomarin järjestelmää eli 2 päätuomaria ja 2 linjatuomaria. 116 runkosarjan ottelua pelattiin neljän tuomarin järjestelmällä. Pudotuspelit pelattiin 4 tuomarin järjestelmällä.
Pichilemu
Pichilemu on kaupunki Keski-Chilessä. Se sijaitsee rannikolla, noin 170 kilometriä maan pääkaupungista Santiagosta lounaaseen. Pichilemussa oli vuoden 2010 arvion mukaan 14 302 asukasta. Kaupungin päätulonlähde on turismi.
Pichilemu on tunnettu laadukkaista surffausmahdollisuuksistaan. Alueella on kolme tunnettua spottia: La Puntilla, Infiernillo sekä Punta de Lobos.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1903
Euroopan luistelumestaruudesta kilpailtiin Kristianiassa 31. tammikuuta-1. helmikuuta 1903. Vain miehet kilpailivat. Mestaruus jäi ratkaisematta, koska kukaan kilpailijoista ei voittanut kolmea matkaa. Kaikki matkavoitot menivät eri henkilöille, kaikkiaan kolme kuitenkin Norjaan. Kilpailut olivat osa Pohjoismaisia kisoja, jotka tämän ainoan kerran järjestettiin Kristianiassa, silloisessa Ruotsi-Norjassa.
Sääksmäen kihlakunta
pienoiskuva|200x200px|Sääksmäen kihlakunnan sinetti 1610-luvulta. Sinetissä kuvattuna muunnelma [[Kanta-Hämeen vaakuna|Hämeen maakunnan vaakunasta.]] Sääksmäen kihlakunta on entinen kihlakunta entisessä Hämeen läänissä. Sen seuraaja oli myöhempi Tammelan kihlakunta.
1500-luvulla kihlakunta jakautui kuuteen hallintopitäjään, jotka olivat Kalvola, Kulsiala, Porras, Pälkäne, Saarioinen ja Sääksmäki. Näiden lisäksi kihlakuntaan tulivat kuulumaan Rautalammi vuodesta 1563 ja Jämsä vuodesta 1582.
Vuonna 1640 kihlakunta jaettiin kahteen osaan, joiden nimeksi tulivat Sääksmäen ylinen kihlakunta ja Sääksmäen alinen kihlakunta. Sääksmäen alinen kihlakunta muodostui Kalvolan, Portaan, Saarioisten ja Sääksmäen hallintopitäjistä. Rengon ja Lehijärven hallintopitäjät liitettiin vuonna 1685 osaksi kihlakuntaa kahdeksi vuodeksi.
Sääksmäen alisen kihlakunnan hallintopitäjät jakautuivat kukin neljänneskuntiin:
Kihlakunnan rajoja muutettiin vuonna 1869, jolloin Someron eteläosan kylät siirrettiin Turun ja Porin läänistä Hämeen lääniin ja Punkalaitumen itäosan kyliä Hämeen läänistä Turun ja Porin lääniin.
Turun Toverit
Turun Toverit (TuTo) on 20. lokakuuta 1929 perustettu turkulainen urheilun yleisseura. Tänä päivänä seuran lajivalikoimaan kuuluvat jalkapallo, jääkiekko, koripallo, lentopallo, paini, jumppa, yleisurheilu, pöytätennis, esports ja salibandy.
Turun Toverien puheenjohtajana ovat toimineet muun muassa Oskari Lyytikäinen 1929–1949, Ahti Penttilä 1950–1965 ja 1970–1976, Voitto Hellstén 1966–1969, Esko Siltanen 1977–1979, Pentti Lahti 1980–1988, Pentti Tammisto, Matti Ranne ja Janne Laulumaa. Nykyinen puheenjohtaja on Jorma Hellsten.
Henry Toivari toimi TuTon toiminnanjohtajana 21 vuoden ajan. Nykyinen toiminnanjohtaja on Sini Nikunen (ent. Paakkinen).
Jääkiekko
Jääkiekossa Turun Toverit kilpaili vielä 1970-luvulla Turun Palloseuran kanssa kiivaasti SM-sarjassa, mutta sen jälkeen se putosi alempiin sarjoihin. SM-liigassa TUTO käväisi kuitenkin parin kauden ajan 1990-luvun puolivälissä. Nykyään TUTO Hockey pelaa Mestiksessä ja A-juniorit SM-sarjaa.
Olympialaisissa Suomea ovat TuTo:n pelaajista edustaneet Urpo Ylönen vuosina 1964 ja 1968, Seppo Lindström vuosina 1968 ja 1972 sekä Kari Johansson vuonna 1968. TuTo ry:n alla toimii vahva juniorijääkiekkojaosto, joka käsittää noin 500 pelaajaa kiekkokouluikäisistä aina B-junioreihin.
Jalkapallo
Turun Toverien jalkapallojoukkue saavutti Suomen-mestaruushopeaa vuonna 1947. Tuolloin Työväen urheiluliiton seurat, joihin TuTo kuuluu, eivät pelanneet Palloliiton sarjoissa ja Suomen-mestaruus ratkaistiin liittojen yhteisessä lopputurnauksessa. Seuraavana vuonna TUL:n seurat liittyivät Palloliiton sarjoihin ja TuTo sai paikan Mestaruussarjasta, jossa se pelasi vuosina 1948–1949, 1954–1955 ja 1961. Viimeisimmän putoamisen jälkeen seura pelasi useita kausia toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, kunnes vuonna 1993 toinen turkulaisseura FC Inter otti talousvaikeuksiin ajautuneen TuTo:n paikan Kakkosesta.
TuTo jatkoi pelaamista Palloliiton Turun piirin piirisarjoissa, josta se teki paluun Kakkoseen kaudeksi 2011. Joukkuetta valmensi kausina 2006–2008 Suomen pääsarjan kaikkien aikojen paras maalintekijä Heikki Suhonen.
Olympialaisissa Suomea ovat TuTo:n pelaajista edustaneet Olavi Laaksonen ja Jorma Vaihela vuonna 1952. A-maajoukkueessa ovat Laaksosen ja Vaihelan lisäksi pelanneet Tommy Lindholm, Turkka Sundbäck, Rainer Forss, Turkka Tamminen, Armas Niemi ja Allan Möller.
Yleisurheilu
Olympialaisissa Suomea ovat TuTo:n yleisurheilijoista edustaneet Voitto Hellstén ja Pentti Rekola vuosina 1956 ja 1960 sekä Jussi Rintamäki vuonna 1960. Nykyään TuToa edustaa muun muassa Milja Thureson.
Muut lajit
Olympialaisissa Suomea ovat TuTo:n urheilijoista edustaneet painija Sulo Leppänen ja nyrkkeilijä Matti Tammelin, molemmat Lontoon 1948 olympialaisissa. Pesäpallon SM-sarjassa TuTo vieraili kaudella 1945 ja TUL:n mestaruussarjassa se pelasi pitkään 1930- ja 1940-luvuilla saavuttaen siinä mitalisijoituksiakin.
Koripallossa TuTo on pelannut SM-sarjassa neljä kautta.
Haavipallossa TuTo voitti poikien SM-sarjan vuonna 2013. Sarjassa TuToa edusti TuTo Hockeyn C-junioreista koottu joukkue.
Vähävaraisten tukirahasto - koska liikunta on jokaisen lapsen oikeus
TuTo ry:n alla toimii vuonna 2018 perustettu TuTo ry:n tukirahasto, jonka tehtävänä on taata, että yksikään seuran lapsista ja nuorista ei joutuisi lopettamaan liikuntaharrastusta taloudellisista syistä. Tukea jaetaan kaksi kertaa vuodessa.
Häiveteknologia
thumb|250px|[[Sea Shadow (IX-529) on Yhdysvaltain laivaston häiveteknologian tutkimista varten rakentama alus.]] thumb|[[Boeing Bird of Prey Yhdysvaltain ilmavoimien kansallismuseossa.]]
Häiveteknologia (alhaisen seurattavuuden tekniikka, ) tarkoittaa erilaisia tekniikoita, joilla pyritään tekemään kulkuneuvo tai ohjus lähes näkymättömäksi tutkilta tai muulta elektroniselta seurannalta. Muita seurantalaitteita ovat kaikuluotaimet ja muut tunnistusanturit sekä passiiviset seurantalaitteet. Häivytettävä laite, käytännössä lentokone tai vesikulkuneuvo pyritään piilottamaan seurantajärjestelmiltä myös minimoimalla koneen tuottamat signaalit kuten äänet ja infrapunasäteily.
Yleisimpiä häivemenetelmiä ovat laitteen muotoileminen ja sellaiset pintamateriaalit, jotka absortoivat tutkasignaaleja. Sanotaan, että neljä tärkeintä häivemenetelmää ovat “muotoilu, muotoilu, muotoilu ja materiaalit”.
Historia
Horten Ho 229 oli ensimmäinen lentokone, jolla oli häiveominaisuuksia. Tavoitteena oli välttää brittien käyttämän Chain Home -järjestelmän havainnot.
Taustaa
Häivetekniikan yksityiskohdat ovat salaisuuksia, mutta yleistä informaatiota tiedetään. Esimerkiksi pintamateriaalit ja pinnoitukset voivat imeä tutkalähetyksiä ja vähentää heijastuksia vastustajan vastaanottimeen. Heijastuksia vähennetään myös sileillä pyöristetyillä pinnoilla terävien reunojen tai pisteiden sijaan. Moottorin pakokaasut ovat tärkein infrapunasäteilyn lähde ja sen suojaaminen tekee koneesta vaikeammin havaittavan.
Häiveteknologialla voi olla myös haittapuolia kuten suurempi paino ja pienempi kantama sekä hyötykuorma. Ylläpito ja huolto voivat myös olla vaikeampia. Lisäksi näillä on suuremmat kustannukset.
Häivemenetelmät
Muotoilun avulla pyritään sirottamaan mahdollisten valvontatutkien peilaussignaalit niin, etteivät ne palaa takaisin tutkan vastaanottimeen. Pintamateriaaleilla taas pyritään tutkasignaalit imeyttämään laitteen pintaan, jotta signaalit eivät lainkaan heijastuisi kohteesta. Tutkalla vaikeasti havaittavissa lentokoneissa mahdolliset ohjukset, pommit ja lisäpolttoainesäiliöt on sijoitettu koneen sisälle häiveominaisuuksien maksimoimiseksi. Koneen tutkapalautetta kutsutaan termillä Radar cross-section (RCS).
Muita herätteitä kuten lämpösäteilyä, voidaan pienentää muotoilulla sekä peittämällä moottorin ulostulo- ja ilmanottoaukot.
Absorboivat materiaalit muuntavat tutkan lähettämän sähkömagneettisen säteilyn lämmöksi. Resonoivilla materiaaleilla pyritään saamaan laitteen pinnasta heijastuvat sähkömagneettiset kentät kumoamaan toisensa. Dispersiiviset materiaalit aiheuttavat kohteesta siroavan aallon dispersiota. Nykyisin häiveteknologialla kohde pyritään sulauttaa taustaansa yhä laajemman spektrin alueella.
Häiveteknologia on ideana vanha, sillä armeijat ovat pyrkineet jo kauan maastoutumaan ja piiloutumaan vihollisen näköhavainnoilta. Teknologia liitetään nykyisin osaksi kaikkia asejärjestelmiä lentokoneista laivoihin ja panssarivaunuihin. Sukellusveneet on muotoiltu ja pinnoitettu siten, että niitä olisi mahdollisimman vaikea havaita kuuntelemalla ja kaikuluotaamalla.