cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Planetaarinen sumu
Kehitys
Lähekkäisille kaksoistähdille voi syntyä erikoisen muotoinen planeetaarinen sumu, kun kaksi tähden ydintä kiertää yhteisen harvahkon kaasuvaipan sisässä. Kaasuvaippa syntyy massiivisen tähden laajetessa nielaisten pienemmän pääsarjan tähden. Toisesta tähdestä tulee valkoinen kääpiö ja toisesta pääsarjan tähti. Yhteisen kaasuvaipan kitka aiheuttaa tähtien tiheiden ydinten kiertoratojen lähestymistä ajan mukana yhä nopeammin, kyse on "spiralloitumisesta sisään". Lopputulos on erikoisen muotoinen planetaarinen sumu, jonka sisässä on valkea kääpiö ja pääsarjan tähti.
center|pienoiskuva|800px|Planetaaristen sumujen monimuotoisuutta Hubble-avaruusteleskoopin kuvaamana. Vasemmalta oikealle: ”Kananmunasumu” (keinotekoiset värit), Eskimosumu, [[Tiimalasisumu, Helix-sumu, Kissansilmäsumu ja ”Punainen suorakaide” HD 44179.]]
Rakenne
Planetaariset sumut ovat yleensä vain 1–3 valovuoden kokoisia – huomattavasti pienempiä kuin useimmat muut kaasusumut. Ne koostuvat erittäin harvasta kaasusta, jonka tiheys on noin 1024 kertaa pienempi kuin maan ilmakehän. Tyypillisesti yhdessä kuutiosenttimetrissä on vain 1 000 hiukkasta – vähemmän kuin missään ihmisen keinotekoisesti luomassa ”tyhjiössä”.
Keskustähden säteily kuumentaa sumun noin 10 000 kelviniin. Lämpötila nousee, kun sumu on laajentunut jonkin verran, sillä sumu absorboi ensin kaikkein vähiten energiset fotonit, jotka absorboituvat kaasuatomeihin kaikkein todennäköisemmin. Vasta myöhemmin korkeaenergiaiset fotonit absorboituvat, mikä johtaa sumun lämpötilan kasvuun.
Jos sumussa on tarpeeksi materiaa, absorboi se kaikki tähden lähettämät UV-fotonit, ja näkyvän osan ulkopuolelle jää kerros ionisoitumatonta sumua. Tällöin sumun sanotaan olevan säteilyllisesti rajoittunut. Materiaalisesti rajoittuneessa sumussa UV-säteily riittää ionisoimaan koko sumun, ja säteilyä voi jäädä ylikin.
Planetaariset sumut ovat yleensä muodoltaan melko symmetrisiä ja enemmän tai vähemmän pallomaisia. Noin 10 prosentilla sumuista on bipolaarinen (kaksiosainen) rakenne. Sumun muoto riippuu myös siitä, missä kulmassa näemme sen: suoraan sivulta päin katsottuna tietynlaiset sumut ovat tynnyrimäisiä (esimerkiksi Nostopainosumu M27), kun taas navan suunnalta katsottuna ne vaikuttavat rengasmaisilta (esimerkiksi Lyyran rengassumu M57 ja Helix-sumu). Planetaariset sumut ovat kuin lumihiutaleita: vaikka niissä toistuvat samat niille luonteenomaiset piirteet, ovat ne silti ällistyttävän monimuotoisia, eikä kahta samanlaista ole mahdollista löytää. Suurten teleskooppien kuvat ovat paljastaneet sumujen rakenteessa monimutkaisia kuvioita, joiden syntymekanismi on toistaiseksi epäselvä. Ne saattavat olla seurausta häiriötekijöistä, kuten kaksoistähden jäljelle jääneestä komponentista tai planeetoista. Uuden teorian (tammikuu 2005) mukaan sumujen rakenne on magneettikenttien synnyttämä.
Vorontsovin–Veljaminovin jaottelun mukaan planetaariset sumut jaetaan seuraaviin tyyppeihin:
Johanna Lehtinen
Johanna Maria Lehtinen (o.s. Risku, s. 21. helmikuuta 1979 Parkano) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija, jonka päälajit olivat estejuoksu ja 1 500 metrin juoksu.
Johanna Lehtinen voitti Suomen mestaruuden 1 500 metrillä seitsemän kertaa (2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2012 ja 2013), 10 000 metrillä kerran (2012), 3 000 metrin estejuoksussa kaksi kertaa (2000 ja 2001) ja puolimaratonilla kerran vuonna 2006. Maastojuoksun Suomen mestaruuksia Lehtisellä on neljä.
Lehtinen pitää hallussaan sekä sisä- että ulkoratojen 2 000 metrin estejuoksun Suomen ennätyksiä. Ennen kesää 2006 Lehtisen hallussa ollut 3 000 metrin esteiden SE oli 9.55,44. Heinäkuun alussa Ateenassa Lehtinen paransi Suomen ennätystään, tällä kertaa noin viisi sekuntia ajan ollessa 9.40,28. Tuo aika oli myös uusi Pohjoismaiden ennätys, edellinen ennätys oli Ruotsin Ida Nilssonin 9.43,25. Lehtisen uraa varjosti Tukholman DN-Gaalassa sattunut polvivamma, joka katkaisi kesän 2006 ja piti Lehtisen poissa kilparadoilta vuosikausia. Suomen ennätyksenä Lehtisen aika pysyi vuoteen 2013, jolloin Sandra Eriksson rikkoi sen.
Lehtinen kilpaili 1 500 metrillä Helsingin MM-kilpailuissa 2005. Göteborgin EM-kilpailuihin 2006 Lehtinen valittiin mutta hän joutui jäämään pois viime hetkillä loukkaantumisen takia. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän oli mukana 5 000 metrillä mutta keskeytti. Naisten 1 500 metrin alkuerässään Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Lehtinen sijoittui seitsemänneksi ajalla 4.14,83 jääden finaalipaikasta 2,5 sekuntia. Lehtinen oli mukana myös Zürichin EM-kilpailuissa vuonna 2014 ja sijoittui tuolloin estejuoksussa sijalle 11.
Lehtinen edusti seuratasolla Joensuun Katajaa. Johannaa valmensi useiden vuosien ajan hänen aviopuolisonsa entinen juoksija Tuomo Lehtinen. Hän päätti uransa Zürichin EM-kilpailujen jälkeen ja aloitti juristin työt Joensuussa. Asianajajan nimikkeen hän sai itselleen maaliskuussa 2016.
Rikoslaki
Rikoslaki voi tarkoittaa seuraavia:
Viikinki (moottorivene)
Viikinki oli 12 metriä pitkä, vuonna 1952 rakennettu puinen moottorivene, joka ajoi karille ja upposi Hangon kaakkoispuolella 30. syyskuuta 1978, jolloin kaikki 10 veneessä ollutta nuorta kuolivat. Vene oli onnettomuushetkellä huvimatkalla Helsingistä Hankoon.
Onnettomuus
Illalla noin klo 21.15 vene ajoi pimeässä karille Hankoniemen eteläpuolella, noin yhden meripeninkulman päässä Mulan-nimisestä saaresta suuntaan 150 astetta (59.7925°N, 23.07972°W). Paikka sijaitsee noin 500 metriä etelään väylästä. Törmäyksessä kariin veneen vasen peräsin tunkeutui pohjalaudoituksen läpi, vene tuli ohjauskyvyttömäksi ja sai vuotoja pohjaan. Viikingistä lähetetyt hätämerkit havaittiin Russarön linnakkeella, ja niistä meni tieto merivartiostolle. Ensi vaiheessa etsintöihin osallistuivat Hangon merivartioaseman vene NV-13 ja meripelastuksen hälytysryhmiin kuulumaton merivoimien tykkivene Karjala. NV-13 sai näkyviinsä onnettomuusveneen lähettämät valomerkit mutta ei hätämerkkien loputtua enää löytänyt onnettomuuden uhreja, vaikka se olikin klo 22.30 ohittanut karilleajopaikan hyvin läheltä. Ajelehdittuaan noin tunnin lounaaseen päin karilleajopaikasta Viikinki upposi ja ihmiset joutuivat +8-asteisen veden varaan kohtalokkain seurauksin. Kalastusalus Veronica löysi seuraavana aamuna ensimmäiset kolme hukkunutta vedestä pieneen Sportyak-jollaan köyttäytyneenä. Muut hukkuneet löytyivät ajelehtimasta. Yhtä ruumista ei koskaan löydetty.
Kulttuurihistoriallinen museo
thumb|[[Rauman merimuseon perusnäyttelyä.]] Kulttuurihistoriallinen museo on museotyyppi, joka on keskittynyt tallentamaan esineitä ihmisen ja kulttuurin kehityksestä. Kulttuurihistorialliset museot keskittyvät usein johonkin ajanjaksoon tai maantieteelliseen alueeseen tai ne keskittyvät johonkin erikoisalaan.
Viikinki (moottorivene)
Onnettomuuden tutkinta
Väylältä poikkeamisen syytä ei ole käytettävissä olevan aineiston perusteella voitu selvittää. Tutkintaraportti kuitenkin esittää joitakin olettamuksia siitä, miten tämä olisi voinut tapahtua. Näistä olettamuksista useampikin perustuu siihen, että lähempänä rannikkoa kulkevaan väylään kuuluvan Kalvholmin linjan linjaloistot näkyvät Viikingin käyttämälle Svartgrundin linjalle; Kalvholmin linjan jatke johtaa lähes suoraan karilleajopaikalle. Jos tarkoituksena olisi ollut kääntyä Svartgrundin linjalta etelään eroavalle Kummelskärin linjalle, on helppo sekoittaa Kalvholmin linja Kummelskärin linjaan, varsinkin, kun Kalvholmin linjan valot tulevat näkyviin ensin. Toisaalta, jos veneessä olisi ollut vanhentunut merikartta (mikä vaikuttaa mahdolliselta, vaikkei sitä varmasti voida osoittaa), olisi Svartgrundin linja sen mukaan johtanut kohti Mulanin saarta, ja tältä linjalta olisi pitänyt kääntyä etelään käyttäen linjaa, jota onnettomuushetkellä ei enää ollut olemassa. Jos poikkeaminen olisi tehty Kalvholmin linjan valojen mukaan, tosiasiallisesti kuitenkin Mulanin eteläpuolista uutta linjaa kulkien, olisi poikettu Svartgrundin linjalta kohti karilleajopaikkaa. Sekin mahdollisuus on esitetty, että Viikingissä olisi erehdytty käyttämään Kalvholmin linjan valoja Svartgrundin linjan valojen sijasta, esim. jos huomio on hetkeksi siirtynyt pois veneen ohjaamisesta; tämä olettamus lienee jossain määrin epätodennäköinen, koska linjojen kompassisuunnat poikkeavat melko paljon toisistaan ja myös linjojen loistojen ympäristössä olevat valot eroavat huomattavasti.
Kulttuurihistoriallinen museo
Määritelmä
Kulttuurihistorialliseksi museoksi määritellään Suomessa museo, joka tallentaa esineitä esimerkkeinä ihmisen ja kulttuurin kehityksestä. Muualla maailmassa vastaavia museoita kutsutaan historiallisiksi museoiksi. Anglosaksisassa tiedemuseoihin luokitellaan myös tieteen ja tekniikan museot, jotka puolestaan Suomessa sijoitetaan kulttuurihistoriallisten museoiden alatyypiksi.
Viikinki (moottorivene)
Onnettomuuden tutkinta
Onnettomuustutkinnan yhteydessä ei tullut esille mitään, minkä perusteella voitaisiin päätellä, että vuotoja olisi yritetty tukkia. Kun tutkintatoimikunta upotti ylös nostetun veneen uudelleen Hangon satamassa, todettiin, että se upposi noin tunnissa, kun kaikki veneessä olleet pumput (kaksi sähkökäyttöistä pumppua ja käsikäyttöinen kalvopumppu) olivat toiminnassa. Upotuskokeessa veneeseen vuosi vettä keskimäärin 510 l/min, kun taas kaikkien pumppujen yhteenlasketun tehon arvioitiin olleen 160 l/min. Tosiasiallinen pumppausteho onnettomuuden tapahtuessa lienee ollut jonkin verran pienempi, koska toinen sähköpumpuista oli tukkeentunut. Se vaihdettiin ennen upotuskoetta.
Kulttuurihistoriallinen museo
Kokoelma
thumb|[[Pertti Karppinen|Pertti Karppisen kilpavene Urheilumuseossa.]] Kulttuurihistoriallisen kokoelman kerääminen on vaativin museolaitoksen tehtävistä. Keruualana on koko inhimillinen kulttuuri, joten aineistoa on valtavasti. Monet kulttuurihistorialliset museot pyrkivätkin siksi erikoistumaan esimerkiksi johonkin tiettyyn aikajaksoon tai maantieteelliseen alueen. Lisäksi on olemassa suppean alan erikoismuseoita, kuten tiemuseoita, kotimuseoita, myllymuseoita ja urheilumuseoita.
Viikinki (moottorivene)
Onnettomuuden tutkinta
Etsintätoimien johto ja koordinointi oli puutteellista. Meripelastuksen I hälytysryhmään kuulunut pelastusristeilijä Russarö sai tiedon etsinnästä vasta klo 23.15, kun taas I hälytysryhmään kuulunut Hangon luotsiasema ei saanut tietoa lainkaan. Etsinnän alkuvaiheessa NV-13 ja tykkivene Karjala toimivat toisistaan tietämättä.
Kulttuurihistoriallinen museo
Kokoelma
Erityisesti kulttuurihistorillisten museoiden ongelmana on nykyajan tavaramäärän valtavuus. Ihmisillä on käytössä kotona, töissä ja vapaa-aikana hirveä määrä esineitä, professori Tapio Periäisen mukaan Suomessa on 2000-luvulla noin 80 miljardia esinettä. Tavaran määrä selittää sen, että kulttuurihistoriallisten museoiden kokoelmat ovat kasvaneet 1970-luvulta alkaen moninkertaisiksi.
Viikinki (moottorivene)
Onnettomuuden tutkinta
Tämän onnettomuuden tutkinnassa oli mukana oikeusministeriön edustajana Kari Lehtola. Tutkintaa käytettiin myöhemmin pohjana, kun onnettomuustutkintaan luotiin yleisiä työmenetelmiä ja koordinoitiin meripelastustoimintaa Suomessa.
Kulttuurihistoriallinen museo
Tutkimus
Kulttuurihistoriallisissa museoissa tehdään monenlaista tutkimusta. Esinetutkimuksessa tutkitaan museokokoelmassa olevia esineitä. Museologi Roy Brigdenin mukaan esineillä voi olla kolme informatiotasoa. Ensimmäisellä tasolla ovat esineen yksityiskohdat, kuten materiaali, valmistusmenetelmä ja tyyli. Toisella tasolla on suullinen tieto, jota on tiedossa valmistuksesta, käyttöönotosta tai käyttövaikutuksesta. Kolmantena tasona on dokumentaatio, kuten arkisto-, kuva- ja kirjallisuusmateriaalit, jotka voivat antaa tietoja esineestä.
Viikinki (moottorivene)
Hylyn nosto
Viikinki-veneellä tehtiin tutkintaan liittyviä kokeita, ja niiden päätyttyä hylky myytiin vakuutusyhtiön huutokaupassa Hangossa. Sen osti espoolainen Åke Sundell, joka kunnosti sen käyttökuntoon, nyt Viking-nimisenä.
Kulttuurihistoriallinen museo
Tutkimus
Kulttuurihistorialliset museot tekevät kuitenkin tutkimusta myös muualla kuin itse museorakennuksessa. Museoilla on perinteisesti ollut laajaa ja monipuolista osaamista muun muassa rakennustutkimuksesta, jonka tavoitteena on ollut usein ulkomuseon perustaminen. Museot ovat Suomessa tehneet esimerkiksi kunnittaisia ja maakunnallisia inventointeja, joissa ne ovat keränneet tietoa kulttuurihistoriallisesti merkittävistä kohteista.
Nettipokeri
pienoiskuva|300px|Käynnissä oleva pokeripöytä. Nettipokeri tai verkkopokeri on Internetissä pelattava pokeripeli.
Pokerin pelaamisen suosio kasvoi voimakkaasti 1990-luvulla. Kasvuun ovat vaikuttaneet suurten pokeriturnausten esittäminen televisiossa ympäri maailman, Internetissä toimivien pelihuoneiden voimakkaat markkinointipanostukset ja näiden seurauksena Internetissä pelattavan pokerin eli verkkopokerin suosion räjähtäminen 2000-luvulla.
Aiemmin pokeria pelattiin rahasta lähinnä kasinoiden pokerihuoneissa, joten ihmisten mahdollisuudet osallistua peleihin olivat nykyistä merkittävästi rajoitetumpia.
Useat Internet-pokerihuoneet voivat toimia yhteisessä verkossa siten, että eri pokerihuoneiden pelaajat kohtaavat samoissa pelipöydissä ja turnauksissa. Yksittäisten pokerihuoneiden sanotaan tällöin olevan verkon ”skinejä”. Verkkopokeriverkkoja ovat muiden muassa Entraction, Microgaming ja Ongame. Esimerkiksi Ahvenanmaalla toimivan PAF:n verkkopokeri järjestetään Ongamen verkossa.
Maailman suurimpia pokerihuoneita ovat PokerStars, Full Tilt Poker, Party Poker ja Everest Poker.
Verkkopokerihuoneet järjestävät usein satelliittiturnauksia, joiden voittoina on isojen kasinoilla järjestettävien liveturnauksien turnausmaksuja (joskus korvataan myös matka- ja yöpymiskulut). Internetin satelliittiturnausten kautta on viime vuosina tullut useita suurturnausvoittajia, kuten esimerkiksi World Series of Pokerin pääturnauksen voittaneet Chris Moneymaker ja Greg Raymer.
Monet nykypelaajista tulevatkin tunnetuksi jo verkkopelaajina, ja osa Internetin isojen panosten menestyneistä käteispelien pelaajista ei pelaa ollenkaan kasinoilla tai liveturnauksissa. Läpimurtonsa verkkopokerin pelaajina tehneitä, sittemmin televisioiduissa pokeriohjelmissa esiintyneitä ovat muun muassa yhdysvaltalainen Brian Townsend (pelaa nimimerkeillä sbrugby ja aba20) ja norjalainen Johnny Lodden (bad_ip).
Internetin ansiosta pokerin harrastajat ovat voineet verkottua löyhiksi yhteisöiksi, jotka kokoontuvat verkkofoorumeissa keskustelemaan harrastuksestaan ja jakamaan tietoa.
Tammikuussa 2010 sekä Veikkaus oy että RAY saivat luvan aloittaa verkkopelien pyörittämisen. RAY avasi verkkopokerisivuston 29. marraskuuta 2010. Vuodesta 2017 lähtien ne ovat osa yhtä yritystä nimeltään Veikkaus oy.
Gisele Bündchen
Gisele Caroline Bündchen (s. 20. heinäkuuta 1980 Três de Maio, Rio Grande do Sul) on brasilialainen supermalli. Hän toimii yli kahdenkymmenen tuotteen mainoskasvona, useiden huippusuunnittelijoiden mallina ja on esiintynyt tärkeimpien muotilehtien kansikuvissa.
Perhe ja lapsuus
Bündchen syntyi Três de Maion kaupungissa Brasiliassa vuonna 1980. Hänen vanhempansa Valdir Reinoldo Bündchen ja Vânia Nonnenmacher Bündchen ovat saksalaista alkuperää; suvun esivanhemmat muuttivat Brasiliaan 1800-luvun lopulla. Bündchenilla on viisi sisarta: Raquel, Graziela, Gabriela, Rafaela ja nuorempi kaksoissisar Patrícia. Vaikka Bündchenin vanhemmat puhuvat sujuvaa saksaa, Giselen äidinkieli on portugali.
Mallinura
Teini-ikäisenä Bündchen muutti New Yorkiin, jossa hän teki catwalk-debyyttinsä New Yorkin muotiviikoilla, ja nousi välittömästi karismansa ansiosta päättävien muotitahojen tietoisuuteen. Nykyään hän on yksi kuumimpia nimiä muotimaailmassa. Bündchen on esiintynyt muun muassa Dolce & Gabbanan, Calvin Kleinin ja Louis Vuittonin kasvona. Hän on myös poseerannut ainakin Voguen, Marie Clairen, Rolling Stonen ja Arenan kansikuvissa.
Vuonna 2018 yhdysvaltalainen Forbes-talouslehti kertoi Bündchenin yhä ansaitsevan noin kymmenen miljoonaa dollaria vuodessa, vaikka virallisesti jäi jo vuonna 2015 pois mallintöistä.
Muu työelämä
Bündchenilla on oma sandaalimallistonsa nimeltä Ipanema Gisele Bündchen yhteistyössä kenkävalmistaja Grendenen kanssa. Hän omistaa lisäksi eteläisessä Brasiliassa sijaitsevan Palladium Executive -hotellin.
Bündchen on näytellyt elokuvissa Taxi (2004) ja Paholainen pukeutuu Pradaan (2006).
thumb|left|160px|Gisele Bündchen Fashion Rio Verão 2007 -tapahtumassa.
Yksityiselämä
Bündchen seurusteli pitkään näyttelijä Leonardo DiCaprion kanssa, mutta pari erosi marraskuussa 2005. Pian eron jälkeen Bündchen alkoi seurustella lainelautailija Kelly Slaterin kanssa, ja suhde kesti heinäkuuhun 2006 asti. Bündchen avioitui 26. helmikuuta 2009 amerikkalaisen jalkapallon pelaajan Tom Bradyn kanssa. Saman vuoden joulukuussa Bündchen synnytti parin esikoispojan ja vuonna 2012 tyttären. Bündchen on myös äitipuoli Bradyn edellisestä suhteesta syntyneelle pojalle. Pariskunta haki yhdessä avioeroa lokakuussa 2022.
Mauritz Frohm
thumb|300px|Mauritz Frohmin suunnittelema Hotell Mollberg. Mauritz Frohm (1840 – 1912) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän toimi Helsingborgin kaupunginarkkitehtina vuosina 1868–1903 ja suunnitteli useita merkittäviä rakennuksia kaupunkiin.
Frohm syntyi Helsingborgissa Jonas Frohmille ja Christina Frohmille (o.s. Ramberg). 16-vuotiaana hän muutti Göteborgiin, jossa hän opiskeli rakennustaidetta Chalmersin koulussa. Opiskelujen jälkeen hän asui jonkin aikaa Tukholmassa, jossa työskenteli yhdessä Helgo Zettervallin kanssa.
Vuonna 1865 Frohm palasi Helsingborgiin ja 1868 hänestä tehtiin kaupungin kaupunginarkkitehti. Kaupunginarkkitehtina hänen suunnittelemiensa rakennusten ulkonäköä dominoivat koristerikkaat ja usein klassisistiset rakennukset. Hän lopetti työssään vuonna 1903. Frohm ei koskaan mennyt naimisiin ja hän kuoli vuonna 1912. Kaupunginarkkitehtina häntä seurasi Alfred Hellerström.
Levante UD
Levante Unión Deportiva on espanjalainen jalkapalloseura Valenciasta Valencian alueelta. Seura perustettiin vuonna 1909 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Seura pelaa kotiottelunsa Ciutat de València -stadionilla, jonka kapasiteetti on 25 354.
Historia
Aina Valencian suurimman seuran Valencia Club de Fútbolin varjossa ollut Levante pelasi 1900-luvun alun Campo de Vallejo -stadionilla. 1970-luvun alussa seura muutti nykyiselle stadionilleen Ciutat de Valèncialle. Seuran kuuluisimpia pelaajia sen historian varrelta ovat Johan Cruijff ja Carlos Caszely.
Juan Ramón López Caron ja Abel Resinon johdolla Levante pelasi tyydyttävän kauden 2006–2007 Primera Divisiónissa ja sijoittui sijalle 15. Kautta 2007–2008 varjostivat palkanmaksuun liittyvät vaikeudet ja Levante on vajosi sarjassa jumbosijalle. Resino sai lokakuussa 2007 potkut päävalmentajan paikalta ja tehtäviä tuli hoitamaan italialainen Gianni De Biasi. De Biasi jätti palkanmaksuvaikeuksiin ajatuneen seuran huhtikuussa 2008 palaten kotimaahansa. Kauden 2007–2008 kolmanneksi päävalmentajaksi tuli espanjalainen José Ángel Moreno. Kauden päätteeksi joukkue putosi Segunda Divisióniin.
Kaudeksi 2010–2011 Levante palasi jälleen Primera Divisióniin.
Alfred Hellerström
pienoiskuva|200px|Alfred Helleström, 1901. Josef Alfred Hellerström (s. 19. maaliskuuta 1863, Tukholma − k. 1931) oli ruotsalainen arkkitehti. Hän opiskeli vuosina 1883-1885 Kungliga tekniska högskolanissa ja vuosina 1885-1888 Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa. Hellerström asui ja vaikutti Helsingborgissa. Vuonna 1892 hän aloitti työt Helsingborgin teknillisessä koulussa opettajana ja vuodesta 1903 lähtien hän toimi Helsingborgin kaupunginarkkitehtina.
Ferenc Karinthy
Ferenc Karinthy (2. kesäkuuta 1921 Budapest, Unkari – 29. helmikuuta 1992 ) oli unkarilainen kirjailija, toimittaja ja dramaturgi. Hän julkaisi muun muassa romaanin Epepe (1970, suom.). Ferenc Karinthy oli kirjailija, matematiikan opettaja Frigyes Karinthyn poika.
Karinthy kuvaa teoksissaan suurkaupunkilaiselämää Budapestissä, ja ensimmäisissä teoksissa aiheena ovat nuorison ja työläisten ongelmat. Kafkamainen Epepe kuvaa kielitieteen professori Budain päätymistä tuntemattomaan kaupunkiin.
Lapérouse-luokka
Lapérouse-luokka oli Ranskan laivaston neljän barbetteristeilijän muodostama alusluokka, jonka alukset olivat puurunkoisia ja rautakaarisia. Bienaymén suunnittelemat yksi savuhormiset, kolmimastoiset alukset oli varustettu törmäyskeulalla.
Hehkulamppujen kielto
thumb|right|150px|60W hehkulamppu; energialuokka E [[Kuva:Phase-Out-of-Incandescent-Light-Bulbs-World-Map.png|thumb|right|450px|Hehkulamppujen kielto maailmassa
]] thumb|right|150px|6W Toshiba LED -lamppu, energialuokka A thumb|right|150px|Kompakti loisteputkilamppu thumb|right|150px|42W Halogeenihehkulamppu, energialuokka C Hehkulamppujen kielto tarkoittaa viranomaisten ohjausta eri maiden ja alueiden siirtymisessä hehkulampuista energiatehokkaampiin lamppuihin. Tällöin pääasiassa energiansäästölamppu korvaa vanhojen hehkulamppujen käytön. Energiansäästölamppu tuottaa hehkulamppuun verrattuna saman valaisuvoimakkuuden pienemmällä energiankulutuksella. Energiansäästölamput tulee kierrättää asianmukaisesti, eivätkä ne sovellu tiettyihin sisustuskäyttöön suunniteltuihin tunnelmavaloihin.
Worldwatch instituutin maailman tila 2009 raportin mukaan valaistus kuluttaa 19 % maailman sähköstä. Hehkulamppujen vaihto energiansäästölamppuihin säästäisi yli 30 % energiassa. Pienloistelampuilla ja led-lampuilla sähkömäärä puolittuisi.
Hehkulamppujen poistumisen hyödyt Suomessa
Edut Suomessa ovat vähäisempiä kuin lämpimämmissä maissa, koska osa hehkulamppujen kuluttamasta sähköenergiasta saadaan sähkölämmitteisissä rakennuksissa hyödynnettyä lämmitykseen. Simulaatioiden perusteella hehkulamppujen hukkalämmön hyödyntämisaste on vuositasolla 55–80 %.
Ruotsin energiaviranomaisten mukaan ulkona ei tarvita lämmitystä ja lamput ovat usein ylhäällä katossa, josta lämpö siirtyy heikosti huoneeseen, joten ne ovat huono lämmönlähde. Motivan mukaan koneet palvelevat parhaiten tehtävissä, johon ne on kehitetty eli lämmityslaite on tarkoituksenmukaisin lämmitykseen ja lamput valaistukseen. Sähkölaitteiden ja valaistuksen lisälämpöä ei pystytä käyttämään oikeaan aikaan hyväksi toivotuissa lämmityskohteissa. Lämmitysenergia on Motivan mukaan halvinta tuottaa suorana lämpönä.
Tilanne EU:ssa
EU:n komissio antoi 18.3.2009 asetuksen, joka kielsi energiatehokkuudeltaan huonojen kotitalouslamppujen markkinoille saattamisen koko EU:n alueella vaiheittain vuoden 2009 syyskuusta alkaen. Silloin poistuivat kaikki mattapintaiset hehku- ja halogeenilamput ja teholtaan kaikki 100 W ja tehokkaammat hehkulamput. 60 W hehkulamput poistuivat markkinoilta vuonna 2011 ja kaikki yli 7 W hehkulamput syyskuussa 2012; tämän jälkeen kaupat saavat kuitenkin myydä vielä varastonsa loppuun. Hehkulampun tilalle sopivat verkkojännitehalogeenit sallitaan vuoteen 2016. Tämän jälkeenkin hehkulampun tilalle on saatavana tietynlaisia halogeenilamppuja.
Hehkulamppujen kielto tuli Irlannissa voimaan tammikuusta 2009. Irlannin valtiovarainministeri Brian Cowenin mukaan vaihto energiansäästölamppuihin vähentää Irlannin sähkökustannuksia 185 miljoonaa euroa vuodessa ja hiilidioksidipäästöjä 700 000 tonnia vuodessa.
Valaistus vie kuudesosan EU:n sähkönkulutuksesta, ja hehkulamppujen kieltäminen säästäisi saman verran sähköä, minkä nykyään kymmenen miljoonaa taloutta kuluttaa.
Hehkulamput kieltävä laki tuli Britanniassa voimaan vuonna 2011. Iso-Britannia teki syyskuussa 2007 vapaaehtoisen sopimuksen kauppojen kanssa hehkulamppujen myynnin lopettamisaikataulusta. Osa suuritehoisista lampuista (ainakin 100 W, 120 W) hävisi myynnistä tammikuussa 2009 ja loputkin 2011 mennessä.
Hehkulamppukielto ei koske tärinänkestolamppuja eli niin sanottuja vasaralamppuja. Ne tunnistaa pakkauksessa ja lampun kuvussa olevasta vasaran kuvasta. Lamppujen ainoa ero on käytännössä se, että tärinänkestolamput kestävät käytössä hieman pidempään paksummasta hehkulangasta johtuen.
Vasaralamppujakin vahvemmalla hehkulangalla varustettuja liikennevalolamppuja on saatavilla.
Tilanne muilla alueilla
Australiassa on säädetty hehkulamput kieltävä laki. Hehkulamput kieltävä laki säädetään Kaliforniassa (2012) ja Ontariossa Kanadassa.
Hehkulamput vaihdettiin Kuuban kotitalouksissa energiansäästölamppuihin tammikuussa 2008. Uudet lamput jaettiin ilmaiseksi. Kuuba pyrkii vähentämään sähkökatkoja ja riippuvuutta öljystä.
Uusi-Seelanti on säätänyt lakisääteisen kiellon.
Lain kiertäminen
Koska hehkulamput tuottavat valoa vain muutamalla prosentilla käyttämästään energiasta, suurin osa (95 prosenttia) menee lämmön tuottamiseen. Kaksi saksalaisinsinööriä ideoivat ilmoittaa 75 ja 100 watin hehkulamput lämmityslaitteeksi, mikä yllätti viranomaiset. EU-määräyksissä sanotaan,  että jos tuote tuottaa 95-prosenttisesti lämpöä, se luokitellaan lämmittimeksi. Hehkulamppu oli siis määräysten mukainen lämmitin. Koska "hehkulamput" on kielletty, uutuustuotetta kutsutaan lämpöpalloksi. Viranomaiset tutkivat nyt onko lämpöpallo turvallinen kuluttajille ja onko kaikki mennyt juridisesti oikein.
Hirsirakentaminen
thumb|Hirsirakennus thumb|Turkiskauppiaan hirsimajan jäljennös [[Indianan preerialla.]]
Hirsirakentaminen on perinteinen puurakentamisen laji. Tavallisesti siinä tehdään ainakin rakennuksen kantavat rakenteet hirrestä.
Pyöröhirsiä käytetään pääasiassa loma-asuntoihin sekä erilaisiin varastoihin ja latoihin. Pyöröhirret salvetaan (salvoksella tarkoitetaan nurkkaliitoksen mallia) pitkänurkkaiselle koirankaulalle, jossa hirsi ylittää pituudellaan ristikkäisen seinän.
Pelkkahirsiä käytetään yleensä tiiviiksi tarkoitettuihin rakennuksiin, kuten asuin- ja lomarakennuksiin, aittoihin ja saunoihin. Pelkkahirsinen rakennus on seiniltään tasaisempi kuin pyöröhirsinen, joten esimerkiksi kaappien kiinnittäminen seinään on vaivattomampaa. Lisäksi pelkkahirret salvetaan yleensä lyhytnurkkaisiksi, toisin kuin pyöröhirret, joten puutavaraa säästyy enemmän. Lyhytnurkkaisia salvoksia ovat muun muassa lohenpyrstö- ja lukkosalvos.
Pelkkahirsisiä, lyhytnurkkaisia hirsirakennuksia on hyväksytty myös joidenkin taajamien asemakaava-alueille, kun taas pitkänurkkaisia pyöröhirsisiä taloja ei yleensä pientaloille tarkoitetuille asemakaava-alueille hyväksytä.
Hirsiseinän pullistumista pitkillä seinäosilla ja aukkojen välissä estetään följareilla. Följarit ovat seinän kahta puolta pulttauksella liitetyt tukipiirut, joissa on reiät sidepultteja varten. Pitkä tai korkea seinä ilman aukkoja ja väliseiniä voidaan tukea jo rakennusvaiheessa seinän yhdeltä tai kummaltakin puolen pystyyn asennettavilla puilla. Johtopuun voi asentaa vaikka mahdollisten jatkosten kohdalle. Följari voi olla sekä pyöröhirressä upotettuna hiukan tai pelkkahirressä. Johtopuita käytetään yleisesti jälkiasennuksena kun hirsiseinä on alkanut vääntyä ja tarvitsee tukea.
Suomessa hirret valmistetaan tavallisesti kuusesta tai männystä, joskus harvoin esimerkiksi haavasta.
Pystyhirsirakentaminen
Pystyhirsirakenteen etuna on sen painumattomuus, sillä puu ei painu pystysuunnassa. Puu painuu vaakasuunnassa 0,5–2 cm jokaista seinän korkeusmetriä kohden, riippuen hirren laadusta. Pyöröhirsi painuu eniten ja lamellihirsi vähiten. Pystyhirsirakennus on tavallista nopeampi pystyttää, koska painumisvaroja ei tarvitse rakentaessa huomioida. Pystyhirrestä tehdään myös valmiita seinäelementtejä, joiden avulla rakennukset saadaan työmaalla säältä suojaan todella nopeasti.
John Gardner (yhdysvaltalainen kirjailija)
thumb|John Gardner (1979) John Champlin Gardner, Jr. (21. heinäkuuta 1933 Batavia, New York – 14. syyskuuta 1982 ) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hän kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 1982.
Gardner sai tunnistusta kolmannesta romaanista, Grendel (1971). Se on Beowulfin uudelleenkerronta, jossa tapahtumat kuvataan hirviön näkökulmatsa. Hänen romaanejansa ovat myös The Sunlight Dialogues (1972), Lokakuun valo (1976), joka sai National Book Critics Circlen palkinnon, Freddy’s Book (1980) ja Mickelsson’s Ghosts. Gardner kirjoitti myös runoja ja kritiikkejä sekä julkaisi teoksen On Moral Fiction (1978), jossa hän avasi näkemyksiään kirjoittamisesta. Siinä hän muun muassa kritisoi monien moderneja kirjailijoiden pessimististä tyyliä.
Moebius: Empire Rising
Moebius: Empire Rising on Jane Jensenin suunnittelema seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2014.
Vanaja (Hämeenlinna)
pienoiskuva|Vanajan sijainti Hämeenlinnassa. Vanaja on Hämeenlinnan 39. kaupunginosa, joka on muodostettu entisen Vanajan kunnan keskuksesta. Kaupunginosa sijaitsee noin 3 kilometriä keskustasta etelään Vanajaveden rannalla. Vanajan alueella ovat mm. keskiaikainen Vanajan kirkko ja hautausmaa, Vanajan kaukolämpölaitos sekä sähkömuseo Elektra, joka on sittemmin suljettu. Kaupunginosassa on jonkin verran asutusta, pääasiassa voimalaitoksen työntekijöille 1950-luvulla rakennettuja pientaloja.
Toppatakkeja ja Toledon terästä
Toppatakkeja ja Toledon terästä on YUP-yhtyeen vuonna 1994 julkaistu kolmas albumi. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 26.
Henri Blavatskyn tutkimuksia
Albumin kappaleet koostavat yhtenäisen tarinan, nimeltään Henri Blavatskyn tutkimuksia. Tarinan päähenkilöt ovat seuraavat:
Levyn kansilehden mukaan "Kaikki levyn tarinoiden henkilöt ovat kirjoittajan kuvittelemia. Kaikki levyn tapahtumat ovat tapahtuneet joskus jollekin."
Kipari
Kipari on vaara ja näköalapaikka Rautavaaralla, Pohjois-Savossa. Kiparinmäen lakiosat ovat yhdessä viereisen Paljakan kanssa luokiteltu arvokkaaksi kallioalueeksi. Sieltä on näköalat alhaalla levittäytyvälle Keyritynjärvelle. Lakialueella kasvaa käkkyrämäntyjä. Kiparilla on näköalatorni, kota 12 henkilölle, pieni puuliiteri ja puucee. Näköalatorni soveltuu myös lintujen bongaukseen. Kiparin pysäköintialueen läntisestä kulmasta lähtee vanha kelkkareitti mäelle, jonka laki on 274 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kiparilla oli luonnonkelkkarata, jolla harrastettiin ohjaskelkkailua. Rata rakennettiin vuonna 1989 ja purettiin huonokuntoisena vuonna 2013. Radalla järjestettiin luonnonratakelkkailun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1998.
Vesajärvi (Ikaalinen)
Vesajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Jutimäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Vesajärvi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Luettelo pikkuplaneetoista: 21001–22000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 21001:stä ja päättyen 22000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Vesajärvi (Ikaalinen)
Maantietoa
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 20 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Vuorijärven ja Kaukajärven välissä ja on osa Sipsiönjoen reittiä. Järvi jakaantuu kahteen eri vesialtaaseen keskellä olevan noin 20 metriä leveässä ja 200 metriä pitkässä salmessa. Eteläinen allas on 1,1 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Vesialtaan eteläpäähän laskee Vuorikoski, joka on Vuorijärven Luutahdesta lähtevä laskujoki, sekä kuusi muuta metsäojaa. Vesajärven tässä altaassa on myös pieni halkaisijaltaan 10 metrinen luoto. Pohjoinen vesialla on rantaviivaltaan polveilevampi. Siihen laskee neljä metsäojaa ja 650 metriä pitkän laskujoen luusua sijaitsee vesialtaan itäpäässä ja se laskee Kaukajärveen. Rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä. Rannoille on rakennettu 15 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Jutimäen ja Vahon yhdistävältä kylätieltä.
Virkistys
Järvi sijaitsee opastetulla Sipsiöjoen melontareitillä Liesijärvi– Petäjäjärvi– Vuorijärvi– Vesajärvi– Kaukajärvi– Vahojärvi– Sipsiöjärvi– Ohistonlampi– Kyrösjärvi.
Terässopimus
pienoiskuva|pysty=1.3|Terässopimuksen allekirjoitustilaisuus. Keskellä istuu Saksan johtaja [[Adolf Hitler, vasemmalla allekirjoittamassa Italian ulkoministeri Galeazzo Ciano ja oikealla Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop.]] Terässopimus oli Saksan ja Italian välillä 22. toukokuuta 1939 solmittu liittosopimus. Se vahvisti muodollisesti maiden välillä kaksi ja puoli vuotta aiemmin julistetun liittosuhteen eli niin sanotun Rooman–Berliinin akselin.
Sopimuksen mukaan mahdollisen sodan syttyessä Saksa ja Italia tukisivat toisiaan eivätkä solmisi rauhaa ilman yhteisymmärrystä. Sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan mukaan maat tiivistäisivät yhteistyötään sotatuotannossa ja -suunnitelmien laatimisessa. Sopimuksen tavoitteena oli yhteistyö myös hyökkäyssodassa eikä pelkästään puolustuksellisessa sodankäynnissä. Sopimus periaatteessa pakotti toisen valtion tukemaan toisen omin päinkin aloittamaa hyökkäyssotaa. Sopimuksen oli määrä olla voimassa kymmenen vuotta. Sopimuksen allekirjoittivat Berliinissä maiden ulkoministerit Galeazzo Ciano ja Joachim von Ribbentrop Saksan johtajan Adolf Hitlerin läsnä ollessa.
Italia irtautui terässopimuksesta solmiessaan aselevon liittoutuneiden kanssa ja julistaessaan lokakuussa 1943 sodan Saksalle.
Haikara (täsmennyssivu)
Haikara voi tarkoittaa:
4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 1. pataljoona
'''N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 1. pataljoona''' oli valkoisten länsiarmeijan Linderin ryhmän N:o 4. Pohjois-Pohjanmaan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan v.t. komentaja oli majuri Fredrik Ferdinand Järnström.
Moses Ugbisien
Moses Omote Ugbisien (s. 11. joulukuuta 1965 Uwherun) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Ugbisien osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, vuonna 1984 Los Angelesissa ja vuonna 1988 Soulissa. Vuonna 1984 hän mukana pronssia voittaneessa Nigerian pitkän viestin joukkueessa. Ugbisien oli osa Nigerian viestijoukkuetta myös seuraavissa olympialaisissa, tuolloin maa sijoittui finaalin seitsemänneksi. Ennätyksekseen 400 metrilä hän juoksi ajan 45,28 vuonna 1987.
Waterloo (albumi)
Waterloo on ruotsalaisen ABBA-yhtyeen maaliskuussa 1974 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin nimikappale Waterloo on kiistatta yksi ABBA:n tunnetuimmista ja yhtye voitti sillä vuoden 1974 Eurovision laulukilpailun ensimmäisenä ruotsalaisesittäjänä. Itse albumi oli Ruotsissa listaykkösenä 12 viikkoa ja sitä myytiin vuoden loppuun mennessä 250 000 kappaletta, mikä teki siitä siellä kaikkien aikojen myydyimmän albumin. Lisäksi Norjassa albumi oli listan kärjessä kuusi viikkoa.
Levyn päättävä ”Suzy-Hang-Around” on ainoa ABBA-kappale, jossa Benny Andersson toimii päälaulajana. Andersson pettyi tulkintaansa kutsuen sitä ”puhtaaksi, mutta rumaksi”.
Albumin kansikuvan taustalla näkyvänä Napoleonina toimii basisti Mike Watson.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Horik I
Horik I (myös muodossa Hårik, ) oli tanskalaisten viikinkien (daanien) kuningas vuosina 827–854 ja jo sitä ennen kanssahallitsija vuodesta 813.
Horik oli kuningas Godfredin poika. Tanska solmi vuonna 825 Aachenin rauhan frankkien kuninkaan Ludvig Hurskaan kanssa. Horik kuitenkin rikkoi rauhansopimuksen hyökkäämällä vuonna 834 suurella laivastolla Friisiaan ja myöhemmin ryöstämällä Pohjanmeren kauppakeskus Dorestadin (myöhemmässä Hollandissa). Dorestad rakennettiin uudestaan, mutta kun suurtulva tuhosi sen vuonna 864, se ei enää elpynyt. Horikin johtamat tai hänen käskyttämänsä tanskalaiset tekivät lähes vuosittain 830-luvulla hävitysretkiä Englantiin ja Ranskaan. Vuonna 845 he ryöstivät Hampurin, ja luultavasti Horikin käskystä viikinkipäällikkö Ragnar Lodbrok (Karvahousu) hyökkäsi Seinejoelle ja vaati Pariisilta suuren danegeldin eli tanskalaisveron. Englannissa Horik perusti tukikohdan Thamesjoen suulle.
On väitetty, että viikinkien hyökkäykset Länsi-Eurooppaan heikensivät Horikin auktoriteettia, koska hän ei kyennyt hallitsemaan soturipäälliköitään. Niinpä vuonna 850 Horik I ja kaksi hänen nepoteiksi nimitettyä veljenpoikaansa jakoivat valtakunnan kolmeen osaan, mikä väliaikaisesti lopetti maan yhtenäisen kuninkuuden. Vuonna 854 Horikin veljenpoika Guttorm, jonka Horik oli ajanut maanpakoon, saapui hoviin ja vaati valtakuntaa itselleen. Syntyi kolmepäiväinen taistelu, jonka aikana kuningas Horik I ja nepottikuninkaat saivat surmansa, samoin kuin Guttorm ja monet viikinkipäälliköt. Kuninkuuden sai Horikin alaikäinen poika Horik II.
Sinun ristisi juureen
Sinun ristisi juureen on kirjailija Mika Waltarin runokokoelma vuodelta 1927. Sen on kustantanut WSOY. Teos on Waltarin kirjailijauran ensimmäinen julkaistu runoteos. Runojen aiheet ovat uskonnollisia.
Timperilä
Timperilä on kylä Ylämaalla Lappeenrannan kaupungissa. Kylä jäi suurelta osin viime sotien rauhanteossa Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle. Luovutettuun kylänosaan jäivät muun muassa kansakoulu, osuuskauppa, tanssilava, sekä Timperilän VPK:n talo. Luovutetun alueen pinta-ala oli noin 12 km².
Johannes Anyuru
Anyurun romaani Myrsky nousee paratiisista palkittiin vuonna 2012 Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnolla ja oli ehdolla myös August-palkinnon ja Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Anyurun romaani He hukkuvat äitiensä kyyneliin voitti August-palkinnon ja P. O. Enquist -palkinnon 2017 ja Tähtivaeltaja-palkinnon vuonna 2019.
Anyurun isä on ugandalainen ja äiti ruotsalainen.
Zbyněk Hubač
Zbyněk Hubač (s. 1. syyskuuta 1940 Trutnov) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.
Hubač sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausilla 1968–1969 ja 1970–1971. Hän voitti mäkiviikon osakilpailun Innsbruckissa tammikuussa 1971 sekä sijoittui kolmanneksi Bischofshofenissa tammikuussa 1968, 1971 ja 1972.
Hubač kilpaili kolme kertaa olympialaisissa. Innsbruckissa 1964 hän sijoittui normaalimäessä 30:nneksi ja suurmäessä 19:nneksi, Grenoblessa 1968 normaalimäessä 19:nneksi ja suurmäessä 25:nneksi sekä Sapporossa 1972 normaalimäessä 11:nneksi ja suurmäessä 15:nneksi.
Nya Rampen
Nya Rampen on suomenruotsalaisten näyttelijöiden Suomessa perustama, mutta nykyisin Berliinissä toimiva kokeellinen teatteriryhmä. Sen groteskin tyylitellyt tuotannot ovat voittaneet useita palkintoja eurooppalaisilla teatterifestivaaleilla.
Nya Rampenissa toimivat Elmer Bäck, Rasmus Slätis, Jakob Öhrman ja Markus Öhrn.
Nya Rampenin ja ruotsalaisen Institutet-ryhmän yhdessä toteuttama Conte D’Amour käsitteli valtaa ja seksuaalisuutta vuonna 2008 paljastuneen itävaltalaisen Josef Fritzlin insestitapauksen kautta. Näytelmä voitti muun muassa pääpalkinnon Saksassa 2011 pidetyllä Impulse-teatterifestivaalilla. Sen jälkeen toteutettu We Love Africa and Africa Loves Us ruotii länsimaisen ihmisen ristiriitaista suhdetta kehitysmaihin. Teoksessa esiintyy sama groteski perhe kuin Conte D´Amourissa. Trilogiaksi muodostuneen sarjan päättää Bis zum Tod, joka tutkii pedofilian herättämää pelkoa nyky-yhteiskunnassa.
Vuonna 2011 Baltic Circle -festivaaleilla esitetty Nya Rampenin teos Worship! tutki ihmisen pakkomielteistä halua kuulua ja uskoa johonkin. Se yhdisti balettia, musikaalia, oopperaa, jousisoitantaa, miekkailua, tosi-tv:tä, tietokonepeliä, väkivaltaviihdettä, pornoa ja viittauksia Shakespearen teoksiin.
Realismi (taide)
thumb|350px|[[Gustave Courbet, Bonjour, Monsieur Courbet, 1854. Tunnettu realistinen maalaus. Taiteilija tapaa mesenaattinsa maalaisympäristössä.]]
Realismi (, todenmukaisuus) on kuvataiteissa ja kirjallisuudessa 1800-luvun puolenvälin suuntaus, joka alkoi Ranskasta. Realistien tavoitteena oli kuvata jokapäiväisiä hahmoja, tilanteita, ongelmia ja tapahtumia käyttäen todenmukaista kuvaamistapaa, jossa asioita pyrittiin kuvaaman sellaisina kuin ne elämässä olivat.
Alun perin yksinkertaisena pidetyn sanan määrittely on osoittautunut vaikeaksi. Laajassa mielessä realismi voi tarkoittaa kaikkia ulkoisen todellisuuden kuvaamiseen pyrkiviä taidesuuntia. Toisaalta se tarkoittaa jaksoa 1800-luvun taiteessa ja kirjallisuudessa omine tyylipiirteineen. Realismi on käsitetty myös aatteelliseksi liikkeeksi.
Realismi-sanaa alettiin käyttää 1800-luvulla. Aikaisemmin, esimerkiksi 1600-luvun taidepuheessa todellisuuden jäljittelyyn viittasivat muun muassa sanat mimesis ja imitaatio. Nykyaikana todellisuuden jäljittelystä käytetään sanaa simulaatio.
Realismi oli vastaus sitä edeltäneelle romantiikalle, jossa kohteita käsiteltiin ihannoivasti. Realisteille oli tyypillistä suurieleisyyden ja klassisten muotojen hylkääminen ja korvaaminen arkipäiväisillä tai ”realistisilla” aiheilla. He reagoivat romantiikan subjektiivisuutta ja vihjailevuutta vastaan. Realismin ihanne oli jumalien tai sankarien sijaan tavallinen talonpoika tai työläinen. Monet, joskaan eivät kaikki, realistit olivat samalla sosialisteja.
Lähes samanaikainen, romantiikan pyrkimyksiä vastaan noussut taiteen suuntaus oli naturalismi, joka on äärimmäiseen todenmukaisuuteen pyrkivä, myös kielteisiä ilmiöitä kuvaava kirjallisuuden ja kuvataiteen suuntaus. Tarkka raja naturalismin ja realismin välillä on epäselvä. Naturalismi ja realismi olivat modernismin varhaisia taidesuuntauksia.
Realismin suuntauksia on taiteen ja kirjallisuuden historiassa ollut useita.
Realismi kirjallisuudessa
Vaikka realismi kirjallisuudessa ei ole tiettyyn aikaan, paikkaan tai muutamiin kirjailijoihin rajoittuva tiukka koulukunta, liitetään se ennen kaikkea 1800-luvun ranskalaisnimiin, kuten Gustave Flaubertiin ja tyylin varhaiseen edustajaan Honoré de Balzaciin. George Eliot vei realismin Britanniaan ja Dean Howells Yhdysvaltoihin.
Venäläisen realismin edustajia olivat muiden muassa Leo Tolstoi, Fjodor Dostojevski ja Ivan Turgenev. Näytelmäkirjallisuudessa realismia edusti norjalainen Henrik Ibsen.
Suomalaisia 1800–1900-luvun vaihteen realisteja olivat Juhani Aho ja yhteiskunnallisesti kantaa ottava Minna Canth.
Osa realisteista tähtäsi kansan elinolojen parantamiseen, kun taas toisille riitti todellisuuden tarkka kuvaaminen ilman poliittista sanomaa. 1800-luvun puolivälin jälkeen realismi alkoi muuttua kärjistymäkseen naturalismiksi, jonka tunnetuimmat edustajat olivat Émile Zola ja Guy de Maupassant. Naturalismi pyrki tarkkaan todellisuuden havainnointiin, se pyrki kehittämään ”tieteellisen romaanin”. Liike ei ollut kuitenkaan pitkäikäinen.
Naturalismi, sosialistinen ja yhteiskunnallinen realismi
Naturalismina pidetään tarkkaa, usein pikkutarkkaa, luonnonmukaista kuvausta, kun taas realismissa saattaa olla todellisuutta pelkistäviä, yleistäviä ja suuntaavia piirteitä. Erästä naturalismin suuntausta kutsutaan fotonaturalismiksi tai fotorealismiksi. Siinä taiteilijat pyrkivät jäljittelemään valokuvan taltioimaa maailmaa piirustuksissaan, maalauksissaan tai veistoksissaan.
Neuvostoliitossa esiintyi vuosina 1934–1991 oma realismin muoto, sosialistinen realismi, joka oli maan taiteen ylimpänä ohjenuorana Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Neuvostoliiton mallin mukaista sosialistista realismia oli noudatettava myös muissa sosialistisissa maissa.
Sosialistista realismia ei tule sekoittaa sosiaalisen eli yhteiskunnallisen realismin kanssa. Sillä tarkoitetaan yhteiskunnallisesti suuntautuneen taiteen suuntauksia, joita sosialististen yhteiskuntien ulkopuolella elävät taiteilijat tekivät arvostellen kapitalismin epäkohtia. Ero on tärkeä, koska sosialististen yhteiskuntien taiteilijat eivät sosialistisen realismin opin mukaan saaneet arvostella sosialistista yhteiskuntaa. Sosialistinen realismi ei siis ollut naturalistista.
Maaginen realismi ja surrealismi
Oma lukunsa on muun muassa Gabriel Garcia Marquezin ja Günter Grassin edustama maaginen realismi, jossa yhteiskunta- ja ihmiskuvaus on realistista, mutta tapahtumat lähinnä surrealistisia.
Surrealismi, joka asettuu todellisuuden ”yläpuolelle”, voi koostua joko realistisista tai abstrakteista elementeistä.
Inhorealismi ja naturalismi
Inhorealismi ei tyydy esittämään asioita luonnollisina, vaan keskittyy asioiden huonoina tai rumina pidettyihin ominaisuuksiin tai liioittelee niitä. Naturalismia on joskus syytetty inhorealismista.
Haapavesi Folk Music Festival
Haapavesi Folk Music Festival on Haapavedellä vuosittain järjestettävä kansanmusiikki- ja maailmanmusiikkitapahtuma. Festivaali järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989. Esiintyjiä festivaaleilla on vuosittain 50–60 ja kävijämäärä on 2000-luvulla ollut noin 10 000 henkeä. Haapavesi Folk Music Festival kuuluu Finland Festivals -tapahtumiin. pienoiskuva|Haapavesi Folk Music Festivalin sisäänkäynti vuonna 2019.
Yleistä
Festivaalit järjestetään kesä-heinäkuun vaihteessa yleensä kolmipäiväisinä torstaista lauantaihin. Festivaalipaikkana on Haapaveden ammattioppilaitoksen piha-alue eli "Folk-puisto" ja salit, lisäksi konsertteja järjestetään muun muassa Haapaveden kirkossa.
Ensimmäiset Folkit pidettiin Haapaveden opiston takapihalla, josta varsin pian siirryttiin Hotelli Kelo Sompan pihalle. Nykyisellä paikalla Folk-puistossa festivaali on pidetty 1990-luvun lopulta lähtien.
Tapahtumasta on laadittu historiikki "Folkit!" festivaalin 30-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2018. Juhlakirjan on kirjoittanut Kansanmusiikki-lehden päätoimittaja Sauli Heikkilä.
Haapavesi Folk ry
pienoiskuva|Taiteellinen johtaja Teija Nikun festivaalikonsertti 2019. Festivaalin järjestää Haapavesi Folk ry, joka on voittoa tavoittelematon yleishyödyllinen kulttuuriyhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 1989 festivaalien taustayhdistykseksi. Lisäksi yhdistys järjestää syksyisin ja keväisin viikonlopputapahtumat Kevätfolk ja Syysfolk kursseineen ja konsertteineen, sekä tammi-helmikuussa Haapaveden Wanhan musiikin tapahtuman.
Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana toimii Mari Rytky. Ohjelmistosta päättää taiteellinen johtaja, harmonikkataiteilija Teija Niku ja festivaaliorganisaation johdosta vastaa toiminnanjohtaja Salla Ahvenjärvi.
Aiempia taiteellisia johtajia ovat olleet Timo Hannula, Hanna-Mari Ahola, taiteellinen työryhmä Juha-Matti Kurra, Oskari Hannula, Sanna Pirttisalo & Hanna-Mari Ahola sekä työpari Piia Kleemola-Välimäki & Petri Hakala. Aiempia toiminnanjohtajia ovat olleet Tero Palo, Arto Veikkola, Sirpa Lahti, Juha-Matti Kurra, Johannes Helama ja Pirjo Karjalainen.
Kurssit
Musiikkikasvatus, erityisesti kansanmusiikkiin liittyvät kurssit ovat olleet oleellinen osa toimintaa festivaalien alusta asti. Laajimmat, kesäkurssit, järjestetään vuosittain juuri ennen festivaaleja. Kurssiaiheet liittyvät Suomen ja muiden maiden kansanmusiikkiin. Opetusta annetaan sekä yksilö- että ryhmäopetuksena, ja opettajina toimivat yleensä kansainväliset kansanmusiikin ammattilaiset, jotka usein myös esiintyvät festivaaleilla. Kursseja johtaa festivaalit Haapavedelle ideoinut kapellimestari ja viulunsoiton opettaja Timo Hannula, joka johtaa myös Haapaveden kamariorkesteria (Hako). Kurssit järjestetään Haapaveden opistossa.