cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeison Murillo
Seurajoukkue
Murillo palasi kesällä 2013 takaisin Granadaan lainapestiensä jälkeen. Ensiesiintymisensä Primera Divisiónissa hän teki 18. elokuuta 2013 ottelussa Osasunaa vastaan.
Ruotsinlaiva
Ruotsinlaiva (joskus myös ruotsinlautta) on matkustaja-alus, jonka lähtöpaikka tai määränpää on Ruotsi. Sanalla viitataan erityisesti Suomen ja Ruotsin välillä liikennöiviin aluksiin. Ruotsinlaivat ovat autolauttoja, ja niillä on erilaista viihdykettä kuten kasino, rahapeliautomaatteja, verotonta myyntiä, kahviloita, noutopöytä, à la carte -ravintoloita, saunat porealtaineen ja lasten leikkipaikka. Monilla laivoilla on mahdollisuus matkustaa yhdensuuntainen matka kansipaikalla, mutta risteilyille myydään useita eritasoisia hyttipaikkoja.
Jeison Murillo
Seurajoukkue
Helmikuussa 2015 Murillo solmi italialaisseura Internazionalen kanssa viisivuotisen sopimuksen ja hänestä maksettiin 8 miljoonan euron siirtokorvaus. Sopimus astui voimaan heinäkuusta 2015 lähtien.
Ruotsinlaiva
Liikennettä Helsingistä ja Turusta Tukholmaan hoitavat Viking Line ja Silja Line. Maarianhaminasta Tukholmaan liikennettä operoivat lisäksi Viking Linen M/S Cinderella. Maarianhaminasta Kapellskäriin liikennöi M/S Rosella ja Vaasasta Uumajaan Wasaline-yhtiö Aurora Botnia -aluksella. Lisäksi Finnlines ajaa reittiä Naantali–Långnäs–Kapellskär. Tällä hetkellä kaikki ruotsinlaivat ovat ro-ro-aluksia.
Ruotsinlaivat yhteiskunnallisena ilmiönä
Ruotsinlaiva on monen keski-ikäisen suomalaisen merkittävä sukupolvikokemus lapsuuden ja nuoruuden ajalta, jännittävä ja vähän syntinen. Kymmenille tuhansille suomalaisille ruotsinlaiva on vuosikymmenten mittaan ollut elämän ensimmäinen ulkomaanmatka. Ensimmäisinä vuosikymmeninä, kun muoti-ilmiöt rantautuivat Ruotsiin selvästi Suomea aiemmin, Tukholmassa näki miltä Suomi tulee näyttämään muutaman vuoden kuluttua. Myöhemmin Ruotsin-risteilyistä on samoille ihmisille tullut arkisempaa perhematkailua, jossa nautitaan yhdessäolosta ja valmiiseen pöytään istumisesta muttei silti enää aina valita sitä halvinta vaihtoehtoa.
Toimittaja Riku Rantalan mukaan ruotsinlaivaristeily on yhä suomalaisen yhtenäiskulttuurin ilmentymä, kuin modernia kansallistarustoa: ”Laivalta löytää eskapismia, glamouria ja lupauksen seikkailusta.” Ruotsinristeilyt tunnetaan vapaamielisestä alkoholinkäytöstä ja seksisuhteiden etsinnästä. Heidi Köngäs kirjoitti vuonna 1981, miten ruotsinlaivojen yövuorojen eroottinen lataus perustuu tietoon siitä, että jokainen ihminen jonka tapaa viettää yönsä laivassa. .
Historiaa
thumb|225x225px|[[Viking Linen M/S Viking Grace Tukholmassa.]] thumb|[[Silja Linen M/S Silja Serenade Kustaanmiekan salmessa.|225x225px]] 1900-luvun alkupuolella Itämeren yli saattoi viedä henkilöautonsa matkustaja- tai rahtilaivan kansilastina, parikymmentä autoa kerrallaan satamanosturin kannelle nostamina. Itämeren matkustajalaivaliikenne alkoi kehittyä 1950-luvulla, kun pohjoismainen passivapaus astui voimaan vuonna 1954 ja henkilöautokanta alkoi Suomessakin tuontisäännöstelystä huolimatta kasvaa. Suomalaiset tosin vieroksuivat autoilua Ruotsissa maan vasemmanpuoleisen liikenteen takia vuoteen 1967 saakka, jolloin Ruotsissakin siirryttiin ajamaan oikealla. Matkailu tilausbusseilla Suomesta Ruotsiin ja edelleen Keski- ja Etelä-Eurooppaan kasvatti myös suosiotaan 1950-luvulta alkaen.
Kun Tanskan ja Ruotsin väliin Juutinrauman salmeen avattiin autolauttayhteys, Suomen Autoklubi, Tieliikenneyhdistys, Linja-autoliitto ja Suomen Kuorma-autoliitto alkoivat kannustaa laivanvarustajia kehittämään Suomen ja Ruotsin välistä autolauttaliikennettä. Ensimmäinen autolauttayhteys Suomen ja Ruotsin välillä oli Pohjanlahden kapeimman kohdan Merenkurkun reitti Vaasasta Ruotsin Uumajaan, jolla Rederi Ab Vasa-Umeån sivuporttialus Korsholm III alkoi liikennöidä joulukuussa 1958. Jo vuosikymmeniä yhteistyötä tehneet varustamot, suomalaiset Bore ja SHO-FÅA (myöh. Effoa) sekä ruotsalainen Stockholms Rederi Svea, löysivät toisensa tässäkin ja perustivat vuonna 1957 varustamon nimeltä Oy Siljavarustamo – Ab Siljarederiet lauttaliikennettä hoitamaan. Turusta kulkenut matkustajahöyrylaiva S/S Silja tai Helsingistä ajanut rahtihöyrylaiva S/S Warjo eivät kuitenkaan vielä olleet varsinaisia autolauttoja. Ensimmäisen autolauttansa Siljavarustamo tilasi vuonna 1959, kun markkinoille oli tullut kilpailijaksi Vikinglinjen ja sen autolautta S/S Viking, Englannin kanaalin liikenteestä hankittu hytitön ”päivälaiva”, joka kulki aluksi Korppoon Galtbystä Maarianhaminan kautta Norrtäljen Gräddöhön, kunnes lähtösatamiksi vaihtuivat Suomessa Parainen ja Ruotsissa Kapellskär.
Ensimmäiset oikeat autolautat
Siljavarustamo vastasi Vikingin haasteeseen aluksi vuonna 1960 käyttöön otetulla S/S Borella, joka risteili aluksi pääasiassa Turusta Maarianhaminan kautta Tukholman Skeppsbrolle. Aluksessa oli sivuportilla varustettu autokansi, jonne mahtui 65 henkilöautoa ja kuusi bussia. Wärtsilän telakalta valmistui Siljan Turku–Norrtälje-reitille vuonna 1961 M/S Skandia, jossa oli ensimmäisenä Suomessa läpiajettava autokansi perä- ja keulaportteineen. Varustamo Slite muutti vuonna 1959 rahtilaiva M/S Sliten autolautaksi liikennöimään Maarianhaminan ja Ruotsin Simpnäsin väliä. Vuonna 1964 Slite sai käyttöönsä vasta valmistuneen autolautan nimeltä M/S Apollo, jonka punaisessa kyljessä luki isolla markkinointinimi Ålandspilen, ”Ahvenanmaan nuoli”. Neljäs ruotsinlaivayhtiö oli vuonna 1963 aloittanut Ålandsfärjan, jonka samanniminen autolautta oli muutettu Englannin kanaalissa liikennöineestä, vuonna 1933 rakennetusta S/S Brittanysta. Se aloitti liikenteen Maarianhaminan ja Ruotsin Gräddön välillä. Kesällä 1961 nykyisen Eckerö Linen edeltäjä Rederi Ab Eckerö alkoi liikennöidä Uudenkaupungin, Eckerön ja Grisslehamnin väliä Norjan vuonoihin rakennetulla 50-metrisellä M/S Alphalla, joka kuitenkin kaatui Grisslehamnin satamassa saman vuoden marraskuussa ja reitti keskeytyi. Alus kunnostettiin ja palveli sitten Eckerö–Grisslehamn-linjalla vuodesta 1962 vuoteen 1976 nimellä Alandia. Toinen varhainen alus tällä reitillä oli ruotsalaisvarustamon omistama M/S Rospiggen. Uuttakaupunkia autolautan lähtösatamana kokeiltiin vielä kesällä 1962 sivuporttialus S/S Brynhildillä, mutta reitti Öregrundiin lopetettiin seuraavana vuonna. Syksyllä 1964 ja 1965 ruotsalaisen Stena Linen Wappen von Hamburg liikennöi Turun ja Tukholman väliä, ensin nimellä Jätten Finn ja sitten nimellä MacFinn, vetonauloinaan tanssiorkesteri, bingo ja ruletti. MacFinn aloitti ruotsinlaivojen hintakilpailun. Stena Line kuljetti kesällä 1966 matkailijoita myös Kemin ja Luulajan väliä pienellä Afrodite-laivalla. Raumalta liikennöitiin Gävleen 1966–1967 tanskalaisella vuonna 1930 rakennetulla M/S Polarilla ja uudelleen kesällä 1974 ruotsalaisvarustamon Puolan lipun alla purjehtineella M/S Mazowszella.
Vuonna 1966 Vikinglinjen, Slite ja SF-Lineksi muuttunut Ålandsfärjan lopettivat keskinäisen kilpailun ja perustivat yhteisen markkinointiyhtiön Viking Linen. Se otti kaikkien laivojensa tunnusväriksi Sliten Apollo-laivan punaisen. Pian myös Siljavarustamo purettiin ja tilalle perustettiin 1971 Vikingin mallin mukainen kolmen erillisen varustamon yhteinen markkinointiyhtiö Silja Line. Siihen asti ryhmän neljä varustamoa oli markkinoinut autolauttamatkojaan yksinkertaisesti nimellä Ruotsinlaivat, muun muassa ”juna–laiva–juna”-paketteina yhdessä Suomen ja Ruotsin valtionrautateiden kanssa. .
Hintakilpailua ja hulinointia
Ruotsinlaivoja tarvitsi 1960-luvulla yhä enemmän kansainvälinen rekkaliikenne, joka lisääntyi tuontisäännöstelyn poistuttua, suomalaisten ostovoiman vahvistuessa ja Suomen viennin suuntautuessa sotakorvausvuosien jälkeen yhä enemmän Neuvostoliiton sijasta länsimarkkinoille. Suomalaisten vapaa-aika lisääntyi vuoden 1960 vuosilomalain myötä 18–24 päivään vuodessa. Myös vilkas siirtolaisuus Suomesta Ruotsiin lisäsi 1960-luvulla ruotsinlaivojen tarvetta ja kysyntää. Juhlapyhinä ja kesäloma-aikoina autolautat täyttyivät Suomeen sukuloimaan palaavista ruotsinsuomalaisista. Helsingin Sanomissa kuvattiin vuonna 1971 kansimatkustajien kyynärpäätaktiikkaa täpötäydellä ruotsinlaivan yövuorolla. Toimittajien mukaan kohteliaisuus oli ruotsinlaivalla rikos, koska kohteliaasti toimimalla jäi ilman istuinpaikkaa, hytistä puhumattakaan: ”Jos senkin jälkeen käyttäydyt arvokkaasti, jäät ilman ruokaa, juomaa ja välipalaa.” Toimittaja Maija Dahlgren ihmetteli samana vuonna Suomen Kuvalehdessä, miksi ruotsinlaivalle vain matkustaakseen tulleen ihmisen piti kärsiä räyhäämisestä, oksentelusta, rivouksien kuuntelemisesta ja hulinoinnista, jolle laivojen henkilökuntakin hänen mukaansa vain levitteli käsiään.
Huippusesonkien ulkopuolella matkustajia houkuteltiin laivoille ilmaisilla kansilipuilla luottaen siihen, että he käyttävät riittävästi rahaa verottomiin ostoksiin ja ravintolapalveluihin. Kalliiden hyttipaikkojen sijaan pelkät kansiliput riittivätkin monille: ruotsinlaivojen yövuoroilla ei joko nukuttu ollenkaan tai yritettiin nukkua sisäkansien lepotuoleissa tai makuupusseissa ulkokansilla ja käytävillä.
Ruotsinlaivojen ( tai Finlandsfärjor) myötä myös ruotsalaiset alkoivat kiinnostua jonkin verran Manner-Suomessa vierailemisesta, mutta erityisesti lyhyistä alkoholipitoisista huviristeilyistä Ahvenanmaalle ja takaisin. Eckerö Linjen oli kuljettanut matkustajia ja autoja Maarianhaminaan Ruotsin Grissleholmista jo vuodesta 1960, ja Effoa kokeili kesän 1961 ajan nopeaa henkilöliikenneyhteyttä Tukholmasta Maarianhaminaan kantosiipialus Sirenalla. Kymmentä vuotta myöhemmin Ruotsin ja Ahvenanmaan väliseen liikenteeseen erikoistuivat ahvenanmaalainen Birka Line vuodesta 1971 ja Merilinja-televisiosarjasta nimensä ottanut tukholmalainen Ånedin-Linjen vuodesta 1973. Birka Linen Birka Princess tuli puolestaan tunnetuksi ruotsinlaiva-aiheisen televisiosarjan Varustamo (Rederiet, 1992–2002) kuvauspaikkana nimellä Freja.
Laivoista viihdekeskuksia
Verottomia tuotteita myytiin 1960-luvulla laivojen pienistä kioskeista, kunnes ensimmäiset tax free -valintamyymälät saatiin Siljan M/S Fennialle 1966 ja Viking Linen M/S Apollolle 1970. Fennialla oli ensi kertaa myös uima-allas. Samoihin aikoihin tulivat ensimmäiset yökerhot. Ensimmäinen diskoteekki Viking Linen laivoilla sijaitsi vuonna 1979 käyttöön otetun M/S Turellan autokannen alla. 1970-luvulla ruotsinlaivoille tuli myös lasten pallomeri.
1980-luvulla ruotsinlaivojen koko kasvoi nopeasti: suomalaisten matkustaja-autolauttojen yhteenlaskettu bruttovetoisuus oli vuonna 1993 peräti 84 prosenttia suurempi kuin vuonna 1980, vaikka alusten lukumäärä oli samaan aikaan vähentynyt 28 prosenttia 43:sta 31:een. Varustamot uusivat laivoja nopeasti, koska se oli kannattavaa: niistä sai muutaman vuoden käytön jälkeen jopa enemmän rahaa kuin ne olivat alun perin maksaneet, yleensä ulkomaisilta ostajilta. Myös matkustajamäärä kasvoi 1980-luvun mittaan kaksinkertaiseksi, yli 11 miljoonaan matkustajaan vuonna 1990. Palveluvalikoima kasvoi entisestään, ja ruotsinlaivoista tuli koko kansan monipuolisia viihdekeskuksia, pikemminkin kylpylähotellien kuin muiden matkustustapojen kilpailijoita uima-allasosastoineen ja huippuartistien vierailuineen. Vuonna 1987 Silja Linen liikevaihdosta 40 prosenttia tuli matkalipuista, henkilöautokuljetuksista ja matkustajapalveluista, toiset 40 prosenttia ravintola- ja taxfreemyynnistä ja loput 20 prosenttia rahtiliikenteestä. Viking Linella vastaavat osuudet olivat noin kolmanneksen kukin. Vaasanlaivojen tuloista jopa puolet oli verotonta myyntiä ravintoloissa ja myymälässä. Vuonna 1990 Time-aikakauslehti listasi Viking Linen maailman yhdeksänneksi suurimmaksi verovapaiden tuotteiden myyjäksi tilastossa, joka valtaosin sisälsi kansainvälisiä lentokenttiä.
Autolauttaliikenne laajeni 1980-luvulla myös Pohjanlahdella, jossa Vaasanlaivat sai kilpailijoikseen Kaskisista Gävleen liikennöineen Folklinen (1982–1984) ja sen jatkajan KG-Linen (1986–1989) sekä Pietarsaaresta ja Kokkolasta Skellefteåhon ja Örnsköldsvikiin liikennöineen Jakob Linesin. Suomen 1990-luvun alun laman koittaessa Vaasanlaivat hallitsi taas Pohjanlahden liikennettä yksin ostettuaan Jakob Linesin ja KG-Linen lopetettua.
1990-luvun taitteessa ruotsinlaivavarustamot kärsivät Wärtsilä Meriteollisuus -telakan konkurssista aikana, jolloin sekä Vikingillä että Siljalla oli siellä uusia aluksia rakenteilla. Konkurssin selvittely kesti 24 vuotta ja tuotti 50 metrin pituisen mappirivin asiakirjoja. Pian konkurssin jälkeen iski myös 1990-luvun alun lama, ja ruotsinristeilyjen kilpailijaksi tuli matkailu vasta vapautuneeseen Viroon. Yksi Viking-ryhmän varustamoista, Rederi Ab Sally, oli jo 1987 ajautunut talousvaikeuksien vuoksi Silja Linen omistukseen. Vuonna 1993 konkurssin koki Viking-ryhmän Rederi AB Slite, ja jäljelle jäi vain SF-Line, joka muuttui Viking Line Oyj:ksi ja lakkautti entisen markkinointi­yhteistyö­yrityksen.
2000-luvun vaikeudet ja fuusiot
Suomen ja Ruotsin liityttyä Euroopan unioniin maiden piti sopeutua verottomien alkoholi- ja tupakkatuotteiden myyntikieltoon EU:n sisäisessä liikenteessä heinäkuun alussa 1999. Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä ratkaisun muodosti Ahvenanmaan asema: itsehallinnollisen maakunnan aluetta pidetään välillisessä verotuksessa ”kolmantena alueena”, mikä mahdollistaa verovapaiden tavaroiden myynnin Ahvenanmaan ja muiden EU:n jäsenvaltioiden välillä matkustaville. Käytännössä tämä merkitsi, että ruotsinlaivat ovat siitä lähtien poikenneet aina pikaisesti Ahvenanmaalla, jolloin säännöksen ehto täyttyy. Pohjoisempien reittien ruotsinlaivoille tämä ei ollut mahdollista, joten niiltä taxfree-kauppa loppui vuonna 1999 kokonaan. Pian Silja Line lopettikin Vaasanlaivojen toiminnan, mutta tilalle tuli vaasalaisen ravintola- ja hotelliyrittäjän Rabbe Grönblomin perustama RG Line, joka kuitenkin ajautui konkurssiin vuonna 2011. Sen jälkeen Vaasan kaupunki ja Uumajan kunta perustivat yhteisen varustamon nimeltä NLC Ferry hoitamaan Merenkurkun liikennettä markkinointinimellä Wasaline ja reitillä aiemminkin kulkeneella M/S Wasa Express -autolautalla. . Vuonna 2021 M/S Aurora Botnia korvasi Wasa Expressin.
Turku–Tukholma- ja Naantali–Kapellskär-reittien ruotsinlaivat alkoivat 1. heinäkuuta 1999 käyttää yövuoroillaan Långnäsin satamaa Lumparlandissa, joka oli viimeksi ollut matkustajalaivojen käytössä 1970-luvun puolivälissä ja avattiin nyt uusittuna. Väylän varrella sijaitsevassa Långnäsissä piipahdus säästää matka-aikaa tunnin verrattuna päivälaivojen poikkeamiseen Maarianhaminassa.
Vuosituhannen vaihteessa ruotsinlaivayhtiöt joutuivat vaikeuksiin muistakin syistä kuin verottoman myynnin uusien määräysten takia. Myyntikatteet alkoivat pienentyä, kun Viro liittyi EU:hun 2004 ja Suomi joutui laskemaan alkoholijuomien verotusta välttääkseen liiallisen ”viinarallin” Virosta. Pahimmissa vaikeuksissa oli Silja Line, joka ajautui vuonna 2004 brittiläis-amerikkalaisen Sea Containersin omistukseen. Se kuitenkin ajautui pian konkurssiin itse, ja Silja myytiin vuonna 2006 Tallinkille, joka oli Siljaa pienempi yritys mutta Itämeren autolauttavarustamoista kannattavin. Merenkulun professori Jorma Taina arveli, että Helsingin ja Tukholman väliä purjehtivat ”valtavat hotelli-tavaratalot” olivat tulleet tiensä päähän ja näki Itämeren likenteen tulevaisuuden autolauttoja vaatimattomampia matkustajatiloja ja tehokkaita rahtitiloja yhdistävissä ropax-aluksissa. Tallinkin ja Viking Linen ohella Finnlines alkoikin panostaa ropax-aluksiin, joita se tilasi viisi italialaiselta Fincantieri-telakalta ja pani osan niistä Suomen ja Ruotsin väliseen liikenteeseen. Samaa ”humppaa ja karaokea kaipaamatonta” matkailijaryhmää tavoitteli Silja Linen ja sitten Tallinkin omistama, Turun ja Tukholman väliä ajanut SeaWind Line 1990-luvulta vuoteen 2008.
Vuoden 2017 paikkeilla Viro nousi ensi kertaa Ruotsia suositummaksi suomalaisten laivamatkakohteeksi. Toisaalta ruotsalaisten matkailu Suomeen oli lisääntynyt.
Ruotsinlaivojen laajempi vaikutus
Suomen ja Ruotsin välinen vilkas matkustaja- ja ajoneuvoliikenne innoitti ja kehitti monin tavoin autolauttoja ja autolauttatoimintaa jopa maailmanlaajuisesti, mutta etenkin Suomesta ja Ruotsista muihin kohteisiin. Vuonna 1977 valmistui Wärtsilän Helsingin-telakalta maailman nopein ja suurin autolautta GTS Finnjet, joka alkoi liikennöidä Helsingistä Saksan Travemündeen. Jo vuosikymmentä aiemmin Finnlines liikennöi Travemündeen ja Gotlannin Visbyhyn ensin M/S Hansa Expressillä Hangosta ja sitten Finnhansalla ja Finnpartnerilla Helsingistä. Hangon ja Visbyn autolauttareittiä yritti elvyttää 1990-luvun taitteessa Hango Line ja Vaasanlaivojen 1970-luvun alussa kokeilemaa Pori–Sundsvall-reittiä 1990-luvun lopulla ruotsalainen Jetson, mutta molemmat hankkeet kariutuivat jo suunnitteluvaiheessa.
1960-luvun alun Ilmattaresta, Fenniasta ja Nordiasta alkanut Wärtsilän telakkaryhmän kokemus ruotsinlaivojen rakentamisesta laajeni vuonna 1968 kansainvälisten vesien risteilyaluksiin, kun norjalainen yhtiö tilasi Suomesta M/S Song of Norwayn.
Neuvostoliiton hajottua ja Baltian maiden uudelleen itsenäistyttyä alkoi ruotsinlaivaliikenteen pohjalta nopeasti syntyä autolauttareittejä Helsingistä ja Tukholmasta Tallinnaan ja muidenkin Itämeren rannikkokaupunkien väliin. Viron, Ruotsin ja Suomen liityttyä Euroopan unioniin Itämeren autolauttaliikenteestä tuli merkittävä tekijä paitsi turistien, myös tavaroiden ja työvoiman vapaassa liikkuvuudessa Suomen, Ruotsin ja Viron välillä. Tämä loi tarvetta myös muunlaisten alusten kuin autolauttojen käyttöön Itämeren eripituisilla laivareiteillä, etenkin verottomien tuotteiden myynnin päätyttyä vuosituhannen vaihteessa. Helsingin ja Tallinnan välistä lyhyttä reittiä palvelemaan ilmestyi autolauttojen ja ropax-alusten ohella muitakin alustyyppejä, kuten Linda Linen kantosiipialukset ja katamaraanit sekä SuperSeaCatin vesisuihkupropulsiota käyttävät pika-alukset. Ensimmäisiä varta vasten Helsingin ja Tallinnan väliseen liikenteeseen suunniteltuja autolauttoja oli vuonna 2008 käyttöön otettu nopea M/S Viking XPRS, josta tuli 2010-luvulla reitin eniten matkustajia kuljettanut laiva.
Kritiikkiä
Ruotsinlaivat ja niillä matkustus ovat monisyinen elämänilmiö, joka on saanut osakseen monenlaista arvostelua, ehkä eniten ympäristövaikutuksistaan. Ruotsinlaivojen aiheuttamat ilmansaasteet olivat pahimmillaan vuoden 1973 öljykriisin jälkeen, jolloin aluksissa käytettiin jopa kolme prosenttia rikkiä sisältävää raskasta polttoöljyä. Polttoaineeksi vaihdettiin kevyt polttoöljy ja ryhdyttiin kehittämään muitakin teknisiä ratkaisuja. Esimerkiksi vuosina 1988–1990 ruotsinlaivojen rikkidioksidipäästöt saatiin pienenemään 300 tonnista 50 tonniin vuodessa. Sekä Tukholman saaristossa että Suomen rannikoilla on vuosikymmeniä ihmetelty yhä suurempien laivojen navigointia kapeissa salmissa ja kaupunkien keskustojen ahtaissa laitureissa. Suurten laivojen sanotaan tuovan sisäsaaristoon ulkosaariston aalto-olosuhteet, mikä muuttaa lajikantaa ja edistää rehevöitymistä.
Meriturvallisuusasiat nousevat joksikin ajaksi puheenaiheiksi aina kun Itämeren autolautoille jotakin sattuu. Suurin, moniin toimenpiteisiinkin johtanut kohu syntyi Estonia-autolautan katastrofista syyskuussa 1994.
Alun perin rahtilaivoille ja muille hyötyaluksille tarkoitetuista, muun muassa huoltovarmuudella perustelluista valtiontuista meni 2010-luvun puolivälissä noin 60 prosenttia ”viihdemerenkulkuun” eli matkustaja-aluksille.
Ruotsinlaivojen viihteellistyessä ja hyttimatkustuksen lisääntyessä alettiin yhä enemmän keskustella ruotsinlaivaristeilyjen moraalisista kysymyksistä alkoholinkäytöstä vapaaseen seksiin.
Ruotsinlaivoilta on vuosikymmenten mittaan kadonnut kymmeniä ihmisiä, lähes kaikki nuoria miehiä. Toimittaja Riku Rantala perehtyi tapauksiin ja julkaisi aiheesta vuonna 2022 kahdeksanosaisen podcast-sarjan M/S Mystery, jolle on tehty myös jatkoa, kun vinkkejä alkoi tulla lisää.
Ruotsinlaivat ja muut Itämeren matkustaja-alukset ovat myös merkittävä kansainvälisen rikollisuuden leviämisreitti, koska henkilöllisyyden todentaminen on harvinaista eikä matkustajaluetteloita pidetä. Vuonna 2015 arveltiin, että tuhatkunta järjestäytyneen rikollisuuden edustajaa matkustaa säännöllisesti niillä siirtääkseen huumeita, laittomia tupakkatuotteita, varastettua tavaraa ja ihmiskaupan uhreja maasta toiseen.
Gudiberg (laskettelurinne)
Gudiberg on laskettelurinne Skigebiet Eckbauerissa Garmisch-Partenkirchenissä Saksassa. Rinteessä lasketaan miesten ja naisten pujottelukilpailuja. Sen maalialueena toimii Olympia-Skistadion.
Preludit (Debussy)
Préludes on ranskalaisen Claude Debussyn säveltämä 24 pianopreludin kokonaisuus, joka jakautuu kahteen 12 kappaleen kirjaan. Näistä eniten esitettyjä ovat ensimmäisen kirjan preludit ”Pellavatukkainen tyttö” ja ”Uponnut katedraali”, jotka ovat Debussyn tunnetuimpia sävellyksiä Suite bergamasque -pianosarjan ”Kuutamon” ohella.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969
Yleisömäärät
Lähde: Jalkapallokirja 1970
Preludit (Debussy)
Kappaleet
Suomennosten lähteet:
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969
Suomen mestarit
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös #12 Juhani Paavolainen (mv, 5/0), #14 Asko Rintapää (2/0), #15 Aulis Mäntylä (3/0), #16 Raimo Vainio (3/0), #17 Ilkka Kangas (4/0), #18 Erik Mäkelä (1/0) ja #19 Vesa Kallio (1/0).
Preludit (Debussy)
Kappaleet
Kahden preludin nimet Debussy sijoitti lainausmerkkeihin, koska ne ovat sitaatteja. ”Les sons et les parfums tournent dans l’air du soir” on peräisin Charles Baudelairen runosta Harmonie du soir (”Illan harmonia”). ”Les fées sont d’exquises danseuses” on J. M. Barrien kirjasta Peter Pan in Kensington Gardens.
Nuottikäsikirjoituksissaan Debussy sijoitti kunkin preludin nimen vasta kappaleen loppuun.
Esityskäytäntö
Ensimmäisen täydellisen levytyksen molempien kirjojen preludeista teki eteläafrikkalainen pianisti Adolph Hallis vuonna 1938 Lontoossa. Preludeista on tehty myös orkesterisovituksia. Suosituimpia orkesterien esittämiä preludeja ovat ”Pellavatukkainen tyttö” ja ”Uponnut katedraali”.
Gudiberg (laskettelurinne)
Vuodesta 1954 alkaen Garmisch-Partenkirchen on isännöinyt perinteikkäitä Arlberg-Kandahar-kilpailuja. Ensimmäinen maailmancupkilpailu Gudiberg-rinteessä oli miesten pujottelu vuonna 1974. Vuoden 1978 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa miesten ja naisten pujottelukilpailut järjestettiin Gudiberg-rinteessä. Vuoden 2011 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa, kuten jo kauden 2009–2010 alppihiihdon maailmancupin finaaleissa, Gudiberg-rinteessä käytiin miesten ja naisten pujottelukilpailut.
Boris Rauschenbach
thumb|Boris Rauschenbachin hauta.
Boris Rauschenbach (, 18. tammikuuta 1915 Pietari – 27. maaliskuuta 2001 Moskova) oli Neuvostoliiton johtava rakettien ja avaruusalusten ratamekaniikan ja asennonsäädön teoreetikko.
Loaded (yhtye)
Loaded (tunnettu myös nimellä Duff McKagan's Loaded) on yhdysvaltalainen superyhtye, jonka yksi perustajista on entinen Guns N' Roses -basisti Duff McKagan. Loaded perustettiin vuonna 1999 ja se sai suosiota varsinkin Guns N' Roses -faneilta, mutta se jäi tauolle vuonna 2002 Velvet Revolverin perustamisen takia. Velvet Revolverin hajottua vuonna 2008 Loaded palasi esiintymislavoille, ja studioon äänittämään uutta albumia. Yhtye julkaisi ensin Wasted Heart EP:n, joka sisälsi viisi kappaletta. Kesällä 2009 bändi julkaisi Sick-albumin. Sen jälkeen bändi on keikkaillut aktivisesti maailmalla, enimmäkseen kuitenkin Amerikassa.
Boris Rauschenbach
Tausta
Boris Rauschenbach syntyi Venäjän keisarikunnan lopun aikoina Saksasta 1766 muuttaneeseen sukuun. Hänen isänsä oli pietarilaisen nahkatehtaan johtaja ja perhe asui tehtaan asuinalueella vuoteen 1925. Boris kävi reformistisprotestanttista koulua, joka kokeili opetusmenetelmiä ollen oppilailleen huono opinahjo.
Gudiberg (laskettelurinne)
Gudiberg-rinne oli myös Kandahar-rinteen tavoin yksi kilpailupaikoista Saksan Münchenin hakemuksessa vuoden 2018 talviolympialaisten isännyydestä.
Boris Rauschenbach
Ilmailuun
Boris kiinnostui ilmailusta ja lähti opiskelemaan Leningradissa toimivaan neuvostohallinnon 1920-luvulla perustamaan Siviili-ilmailun instituuttiin samalla toimien lentokonetehtaalla. Hän opiskeli vuodet 1932–1937. Kuten tuolloin oli yleistä, opintoja täydensi liitokoneiden rakentaminen, muun muassa lentävä siipi-tyyppisten liitokoneiden. Liitolentoa hän pääsi harrastamaan Krimillä, jossa tutustui alan oikeisiin ammattilaisiin. Hän sai työpaikan Sergei Koroljovin RNII-raketti-instituutissa.
Gudiberg (laskettelurinne)
Reitti
Nykyisin Gudibergin pujottelurinne alkaa 942 metriä merenpinnan yläpuolella Starthang (Lähtöjyrkänne) -jyrkänteellä, jossa on koko rinteen jyrkin kohta 58 %. Ennen vuoden 2022 miesten maailmancupin pujottelukilpailuja lähtö sijaitsi vaihtelevasti hieman ylempänä, jolloin rinne kääntyi oikealle Starthang-jyrkänteelle, josta alkaen rinne on nähtävissä maalialueelle. Starthangin jälkeen tulee Partnachwiese (Partnachniitty) ja Schanzenhang (Hyppyrimäkijyrkänne) -jyrkänteet, joissa rinteen jyrkkyys on 45 %.
Boris Rauschenbach
Rakettitekniikan pariin
Koroljov asetti Rauschenbachin tutkimaan risteilyohjuksen kaltaisen raketin lennonohjauksen automatisointia. Rauschenbachin ensimmäinen tehtävä kohdistui Model 212C-ohjukseen, jonka testit tehtiin TsAGI tuulitunnelissa. Tämän jälkeen tehtiin miehitettyjä koelentoja rakettiliidokeilla. Vuoteen 1941 asti Rauschenbach tutki palamisen stabiilisuutta, jolla kehitettiin tykistön rakettien luotettavuutta. Kolmannen valtakunnan hyökättyä Neuvostoliittoon juuri avioitunut Rauschenbach siirrettiin turvaan Jekaterinburgiin.
Maaliskuussa 1942 Rauschenbach joutui internointileirille saksalaistaustansa takia. Kirje kenraali Viktor Bolkhovitinoville johti Rauschenbach siirtoon tutkimustyöhön, edelleen eristettynä vuoden 1946 tammikuuhun asti. Tällöin hänet siirrettiin Mstislav Keldyshin tieteellisen laskennan toimistoon, jossa hän kehitti suihkumoottorin dynamiikkaa vuoteen 1954 asti. Hänen vaimonsa työskenteli Moskovassa valtion museossa, pariskunta kuitenkin tapasi toisiaan muun muassa aviomiehen luennoidessa Moskovassa – tuloksena oli kaksostyttöjen syntyminen vuonna 1950.
Gudiberg (laskettelurinne)
Reitti
Ennen WM-Kurvea rinne alkaa loiveta ja mutkan jälkeen rinne loivenee jo lähes tasaiseksi, rinteen jyrkkyyden ollessa vain 9 %. Nykyisin pujottelun maali sijaitsee Große Olympiaschanzen mäkimontussa 735 metriä merenpinnan yläpuolella. MM-kilpailuissa 2011 ja MC-finaaleissa maali oli hieman ylempänä, jolloin lähes tasainen osuus toimi jo maalialueena. Ennen vuotta 2007 maali oli Schanzenhangin jälkeen.
Boris Rauschenbach
Avaruustekniikkaan
Vuodesta 1954 Keldysh siirsi Rauschenbachin avaruuslennon teorian pariin ja hän palasi Koroljovin suunnittelutoimistoon. Luna 3 -kuuluotaimen lento vuonna 1959 oli suuri menestys – se otti ensimmäiset kuvat Kuun toisesta puolesta. Rauschenbachilla oli merkittävä rooli luotaimen lentoradan suunnittelussa. Tämä oli ensimmäinen avaruusalus, jossa oli kolmiakselistabiloitu asennonsäätö.
Hän jatkoi muun muassa Venera-venusluotainten ratalaskennassa ja miehitettyjen lentojen ratojen suunnittelussa. Rauschenbach osallistui myös miehitettyjen Vostok-avaruusalusten telakointijärjestelmien suunnitteluun.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969
Euroopan Cup
Karsintakierros
Ashton Carter
Ashton Baldwin ”Ash” Carter (24. syyskuuta 1954 – 24. lokakuuta 2022) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja Yhdysvaltain puolustusministeri. Hän oli koulutukseltaan fyysikko ja toimi aiemmin Harvardin yliopistossa tieteen ja kansainvälisten suhteiden professorina. Hän korvasi 17. helmikuuta 2015 Chuck Hagelin presidentti Barack Obaman 2. hallituksen puolustusministerinä.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969
Euroopan Cup
KB voitti yhteismaalein 5–0.
Ashton Carter
Nuoruus ja opiskelu
Ashton Baldwin Carter syntyi 24. syyskuuta 1954 Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hänen äitinsä Anne on äidinkielenopettaja ja isänsä William Stanley Carter Jr. neurologi ja psykiatri, joka osallistui laivaston joukoissa toiseen maailmansotaan. Ashtonilla on kolme sisarusta, joista yksi on lastenkirjailija Cynthia DeFelice.
Boris Rauschenbach
Avaruustekniikkaan
Vuodesta 1948 Rauschenbach luennoi Moskovan valtionyliopistossa ja vuonna 1951 siitä irrotetussa ”Moskovan fysiikan ja teknologian instituutissa”, jossa hän toimi osastonjohtajana vuodesta 1978.
Ashton Carter
Akateeminen ura
Tämän jälkeen Carter jatko-opiskeli Rhodes-stipendiaattina Oxfordin yliopistossa, missä hän sai tohtorin arvon teoreettisessa fysiikassa vuonna 1979. Hän työskenteli 1979–1980 tutkijana Rockefeller-yliopistossa ja 1982–1984 MIT:ssä. Hän julkaisi MIT:ssä raportin, jossa hän arvioi Reaganin kaavaileman Tähtien sota -puolustuksen olevan kykenemätön suojelemaan Yhdysvaltoja Neuvostoliiton ydiniskulta.
Österbottens Bondetidning
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Österbottens Bondetidning (vuosina 1932–1933 Österbottens Dagblad) oli Vaasassa vuosina 1926–1933 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden poliittinen taustaryhmä oli ruotsalaisessa kansanpuolueessa toiminut talonpoikaisfraktio Lantmannagruppen, joka vuonna 1926 muutti nimensä Bondeförbundetiksi. Kun Vaasan ruotsinkieliset lehdet Vasa-Posten ja Vasabladet siirtyivät tukemaan muita puolueryhmiä, Latmannagruppen päätti perustaa oman äänenkannattajan. Österbottens Bondetidning pyrki ajamaan maataloustuottajien etuja ja kannatti oikeistopolitiikkaa, mutta sanoutui Mäntsälän kapinan jälkeen irti lapualaisuudesta. Aluksi kahdesti ja vuodesta 1927 lähtien kolmesti viikossa ilmestynyt lehti osoittautui kannattamattomaksi ja teki useiden yritysjärjestelyjen jälkeen konkurssin. Sen päätoimittajina työskentelivät J. Alfr. Strandberg (1926–1932) ja Knut von Schantz (1932–1933).
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1969
Cup-voittajien cup
1. kierros
Académica voitti yhteismaalein 1–0.
Ashton Carter
Akateeminen ura
Carter siirtyi 1984 Harvardin yliopistoon, missä hän toimi ensin vuoteen 1986 yliassistenttina ja sitten 1986–1988 apulaisprofessorina. Vuonna 1988 Carter nimitettiin professoriksi yliopiston Belfer Center for Science and International Affairsiin. Tästä eteenpäin hän toimi useissa tehtävissä muun muassa Harvardin ja Stanfordin yliopistoissa.
Poliittisen uran alku
Carter siirtyi 1993 Yhdysvaltain puolustusministeriön palvelukseen. Hänen vastuulleen apulaiskansliapäällikkönä kuuluivat muun muassa joukkotuhoaseet niin ulko- kuin kotimaassakin. Carter palasi 1996 akateemiselle uralla, ja hän oli vuoteen 2009 asti Harvard Kennedy Schoolin kansainvälisten suhteiden professorina. Vuonna 2009 hänet valittiin alivaltiosihteeriksi vastaamaan hankinnoista, teknologiasta ja logistiikasta.
Carter toimi lokakuusta 2011 joulukuuhun 2013 Carter apulaispuolustusministerinä. Hän oli puolustusministeriön operatiivisena johtajana vastuussa ministeriön budjetista ja sen kolmesta miljoonasta työntekijästä. Hänen vastuualueeseensa kuului monia aserajoitussopimuksia, kuten ydinaseita koskeva START II, ohjustorjuntaa koskeva ABMT ja konventionaalisia aseita koskeva CFE.
Boris Rauschenbach
Avaruustekniikkaan
Rauschenbach koulutti ensimmäiset kosmonautit avaruusalustensa ohjausjärjestelmän käyttämiseen.
Ashton Carter
Puolustusministerinä
Presidentti Obama valitsi Carterin uudeksi puolustusministeriksi, ja senaatin hyväksynnän jälkeen (93-5) tämä vannoi virkavalansa 17. helmikuuta 2015. Nimityspuheessaan Carter sanoi olevansa ”hyvin valmis” lisäämään Yhdysvaltain sotilaallista apua Ukrainalle ja painotti Isis-järjestön tuhoamisen tärkeyttä. Hän ei ollut halukas nopeuttamaan Guantanamo Bayn vankien vapautuksia ja piti Irania Isisin veroisena uhkana.
Boris Rauschenbach
Myöhempi toiminta
Rauschenbach siirtyi yliopisto-opettajaksi 1960-luvun lopulta lähtien ja alkoi sen ohessa tutkia taidetta, tosin sekin liittyi osin havaitsemiseen esimerkiksi avaruusalusten telakointitilanteissa. Vuonna 1975 hän julkaisi kirjan vanhan venäläisen taiteen tilakompositiosta. Hän tutki matemaattisesti perspektiiviä jne. taideteoksissa.
Ashton Carter
Puolustusministerinä
Carter jäi puolustusministerinä historiaan myös joulukuussa 2015, kun hän avasi kaikki asevoimien työt myös naisille. Näin hän mahdollisti naisten toimimisen myös kaikista vaarallisimmissa taistelutehtävissä. Hän poisti 2016 myös transsukupuolisilta esteen värväytyä asevoimiin.
Magnesia (täsmennyssivu)
Magnesia voi viitata seuraaviin:
Kohtaamisia
Kohtaamisia on Saara Cantellin vuonna 2010 ohjaama draamaelokuva. Elokuva kertoo seitsemän tarinaa seitsemästä naisesta, jotka sivuavat toisiaan.
Elokuva on saanut useita palkintoja, ja se esitettiin kesäkuussa 2010 Shanghain elokuvajuhlilla.
Arviot ja vastaanotto
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,2/5.
Hernández
Hernández tai Hernandez on espanjankielisissä maissa yleinen sukunimi. Nimi on ollut muun muassa keskiaikaisella espanjalaisella kreivillisellä Hernandez-suvulla. Tunnettuja Hernández- tai Hernandez-nimisiä henkilöitä ovat:
Maarit Saarni-Rytkölä
Ebba Maarit Saarni-Rytkölä (6. lokakuuta 1916 Oulu – 20. kesäkuuta 2011 Helsinki ) oli suomalainen juristi. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos (tuomari) vuodesta 1970.
Saarnen puoliso oli Olavi Rytkölä.
Jukka Louhivuori
Jukka Ilmari Louhivuori (s. 8. kesäkuuta 1954 Helsinki) on ollut Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen professori vuodesta 1998. Aikaisemmin hän toimi Oriveden Opistossa musiikinopettajana ja Jyväskylän yliopistossa lehtorina ja apulaisprofessorina. Vuonna 1982 Louhivuori suoritti nokkahuilun diplomitutkinnon, ja vuonna 1988 hän väitteli filosofian tohtoriksi. Vuosina 1985–1988 hän oli Jyväskylän kesän musiikkijohtaja, ja vuonna 1999 hänestä tuli Pythagoras – Musiikin ja äänentutkimuksen tutkijakoulun vastuullinen johtaja ja vuonna 2009 Musicae Scientiae -lehden päätoimittaja. Louhivuori on osallistunut moniin Suomen akatemian tutkimusprojekteihin. Hän on vaikuttanut myös Jyväskylän kunnallispolitiikassa. . Louhivuori on julkaissut omia musiikkiaiheisia kirjoja ja useita yhteisjulkaisuissa olevia kirjoituksia, joista osan muiden kanssa. Louhivuori on naimisissa, ja hänellä on viisi lasta, kuten jazzrumpali ja -säveltäjä Olavi Louhivuori ja laulaja, pianisti ja kitaristi Eva Louhivuori. Louhivuoren setä oli viulutaiteilija Heikki Louhivuori, ja hänen serkkunsa on rockkitaristi, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja Janne Louhivuori.
Ivona Dzampovska
Ivona Dzampovska on pohjoismakedonialainen poplaulaja, joka kuuluu vuoden 2000 Eurovision laulukilpailussa Pohjois-Makedoniaa edustaneeseen XXL-yhtyeeseen.
Mastiphal
Kokoonpano
Entiset jäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Demot
Kuparikuoriainen
Tuntomerkit
Muistuttaa suuresti toista saman alaheimon lajia, kultakuoriaista (Cetonia aurata). Kuparikuoriaisen pään etureuna on kuitenkin suorempi kuin kultakuoriaisen, jolla se on muodoltaan aaltoileva.
Levinneisyys
Kuparikuoriainen on yleinen lähes koko Suomessa.
Elintavat
Kuoriaisen toukilla on tapana hakeutua muurahaispesiin.
Anna Dahlman
Anna Dahlman (s. 28. tammikuuta 1980 ) on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on valmistunut medianomiksi erityisalanaan elokuva- ja TV-käsikirjoittaminen Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiasta vuonna 2008.
Hän on työskennellyt käsikirjoittajana muun muassa Hyvät ja huonot uutiset -ohjelmassa sekä draamasarjoissa Tukka auki, Vastaparit ja Parasta aikaa. Vuosina 2011–2013 hän oli YleLeaksin vastaava käsikirjoittaja. Vuosina 2014–2017 hän oli vastaavana käsikirjoittajana Siskonpeti-sarjan ensimmäisellä, toisella ja kolmannella tuotantokaudella, jotka hän myös ohjasi. Siskonpedin ensimmäisen kauden käsikirjoituksesta hän oli ehdolla Kultaisen Venlan saajaksi.
Porkkana Ryhmä
Porkkana Ryhmä Oy (aiemmin kommandiittiyhtiö) on Olli Keskisen vuonna 1991 perustama suomalainen tuotantoyhtiö. Yrityksen toimenkuvaan kuuluu TV-sarjojen, elokuvien ja tallennusvälineiden (CD:t, VHS:t, DVD:t) tuotanto. Yrityksen toimitusjohtaja on Timo Kahilainen, puheenjohtaja Heikki Silvennoinen ja jäsen Heikki Hela. Yhtiö on pääasiassa tuottanut Kummeli-tuotantoja Jackpot Films -yhtiön ohella.
Peter Green Splinter Group
Peter Green Splinter Group oli 1996–2004 vaikuttanut brittiläinen blues-yhtye. Sen perustivat vuonna 1996 Fleetwood Mac -yhtyeen perustaja ja johtohahmo Peter Green (kitara, laulu, huuliharppu), Nigel Watson (kitara, laulu), Cozy Powell (rummut) ja Spike Edney (koskettimet).
Kun Green oli jättänyt Fleetwood Macin 1970, hän oli ollut mukana Nigel Watsonin kahdella soolosinglellä, joista jälkimmäinen oli merkitty jopa yhteiseksi. Watson oli myös mukana Fleetwood Macin Yhdysvaltain-kiertueella vuonna 1970. Jeremy Spencer oli yllättäen jättänyt yhtyeen liittyäkseen Chidren of Godiin, ja sopimusteknisistä syistä Greenin oli korvattava hänet loppukiertueen ajaksi.
Cozy Powell oli soittanut rumpuja Jeff Beck Groupissa 1971–1972 sekä lyhytikäisessä Bedlam-yhtyeessä 1973. Powell soitti rumpuja myös Richie Blackmoren Rainbow-yhtyeessä 1976–1980. Hän oli myös yksi harvoista hitin tehneistä rumpaleista. Single “Dance With The Devil” oli 1973 Brittien listalla sijalla 3. Vuonna 1974 hän levytti singlen “Man In Black”. Powell soitti myös Brian May Bandissa. Cozy Powell kuoli 50-vuotiaana auto-onnettomuudessa Bristolissa 7. toukokuuta 1998.
Neil Murray on arvostettu basisti, joka on soittanut useissa tunnetuissa rockyhtyeissä sekä levytyssessioissa että kiertuemuusikkona vuosien varrella. Tunnetuimpia Murrayn kokoonpanoja ovat mm. Colosseum II (1976), National Heath (1978), Whitesnake (1978–2004), Vow Wow (1987–1989), Black Sabbath (1990–1995) ja Brian May Band (1993–1998). Studiomuusikkona hän on soittanut mm. Graham Bonnetin, Jon Lordin, Gary Mooren ja Queenin (Paul Rogers)albumeilla sekä lukuisissa eri levytyssessioissa.
Spike Edney on työskennellyt myös useiden muusikoiden kanssa yhteistyössä, hän oli mm. Queen-yhtyeen ns. viides jäsen. 1980-luvulla hän oli mukana mm. Duran Duranin, Boomtown Ratsin, Dexys Midnight Runnersin, Haircut 100:n sekä The Rolling Stonesien sessioissa.
Splinter Group julkaisi yhteensä yhdeksän albumia vuosien 1997–2003 aikana. Levytetystä materiaalista on ilmestynyt myös muutamia kokoelma-albumeja.
Splinter Group esiintyi Pori Jazzeissa Kirjurinluodolla 20. heinäkuuta 2001. Yhtye oli saatu festivaaleille Gary Mooren paikkaajaksi pikavauhdilla. Satakunnan Kansan toimittajan Ilari Tapion mukaan “Hän soitti löysästi ja hänen äänensä oli pihinää”. Porissa vierailleessa kokoonpanossa soittivat Greenin lisäksi Nigel Watson (kitara), Peter Stroud (basso), Roger Cotton (koskettimet), Larry Tolfree (rummut).
Letutši
Letutši oli Venäjän keisarikunnan laivaston Leitenant Burakov -luokan torpedovene, joka upposi 12. joulukuuta 1914 myrskyssä Suomenlahdella.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Venäjän Itämeren laivastoon.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus lähti 12. joulukuuta 1914 seitsemän muun aluksen kanssa Helsingistä Viroon Muhunsalmeen, josta oli tarkoitus jatkaa Pohjois-Itämerelle laskemaan miinoja. Suora reitti oli miinoitettu, joten ryhmä lähti merelle sisäväylää Porkkalan ja Sommarön kautta. Ispolnitelnyin upottua aluksen miehistö pelasti seitsemän eloonjäänyttä, mutta upposi itsekin. Yksi mies pelastui toiseen laivaan. Yhteensä laivojen mukana hukkui 130 miestä.
Vuonna 2016 suomalainen Badewanne-sukeltajaryhmä löysi hylyn.
Juha Virtanen (jääkiekkoilija, 1963)
Virtanen edusti Hämeenlinnan Pallokerhoa vuosina 1982–1985, joista kauden 1983–1984 SM-liigassa. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi I-divisioonassa Turun Toverien joukkueessa ja siirtyi sitten Turun Palloseuraan, jonka riveissä hän voitti kuuden vuoden aikana neljä Suomen-mestaruutta. Viimeisellä TPS-kaudellaan hän pelasi lisäksi yhden ottelun I-divisioonassa TPS:n farmijoukkueessa Kiekko-67:ssä. Kaudella 1993–1994 hän oli nostamassa TuToa liigaan ja pysyi seurassa kaksi seuraavaakin kautta sen pelatessa liigaa. Kaudelle 1996–1997 Virtanen palasi HPK:hon, josta hän kesken kauden 1999–2000 siirtyi Helsingin Jokereihin. Hän lopetti liigauransa keväällä 2001 pelattuaan SM-liigan runkosarjassa 607 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 169 + 134 = 303 ja jäähymääränsä 558 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 65 ottelua, joissa hän teki 13 maalia, antoi 17 maalisyöttöä ja istui jäähyllä 79 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden TPS:ssä vuosina 1989, 1990, 1991 ja 1993 sekä saavutti SM-hopeaa Jokereissa vuonna 2000 ja SM-pronssia HPK:ssa vuosina 1997 ja 1999.
Virtanen pelasi viisi maaottelua kaudella 1990–1991.
Brenton Thwaites
Brenton Thwaites (s. 9. elokuuta 1989 Cairns, Queensland, Australia) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa Slide ja Home and Away, Dean McMullenin roolista elokuvassa Blue Lagoon: The Awakening sekä prinssi Philipin roolista elokuvassa Maleficent – Pahatar. Vuonna 2014 hän näytteli tieteiselokuvissa The Signal Laurence Fishburnen kanssa ja The Giver yhdessä Jeff Bridgesin ja Meryl Streepin kanssa, ja hänellä on rooli vuoden 2017 seikkailuelokuvassa Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge.
Juha Virtanen (jääkiekkoilija, 1963)
Syyskuussa 2018 Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi Virtasen kahden vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen osallisuudesta kavallukseen niin sanotussa parkkimittarijutussa, jossa Virtanen ja kaksi muuta syytettyä kavalsivat pysäköintimaksukolikoita 1,3 miljoonan euron edestä. Hovioikeus kovensi rangaistuksen kahteen vuoteen ja kolmeen kuukauteen.
Brenton Thwaites
Yksityiselämä
Thwaites on seurustellut vuodesta 2015 lähtien Chloe Paceyn kanssa. Parilla on kolme yhteistä tytärtä. Vuonna 2016 syntynyt Birdie Thwaites, vuonna 2018 syntynyt Pippa Thwaites ja vuonna 2020 syntynyt kolmas tytär, jonka nimeä pari ei ole kertonut julkisuuteen.
Memorial (järjestö)
Memorial on venäläinen ihmisoikeusjärjestö, joka toimii useissa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen syntyneissä valtioissa. Se tutkii ja julkaisee Neuvostoliiton ihmisoikeusrikkomuksia, mutta on merkittävällä tavalla keskittynyt myös Itsenäisten valtioiden yhteisön valtioiden ihmisoikeustilanteeseen.
Järjestö on mm. rakentanut Internetiin tietopankin, joka sisältää yli kolmen miljoonan poliittisten vainojen uhreiksi joutuneen ihmisen tiedot.
Järjestö perustettiin vuonna 1989. Sen perustajiin kuului Nobelin rauhanpalkinnon saanut ydinfyysikko Andrei Saharov.
Memorialia on pidetty Venäjän vanhimpana ja kansainvälisesti arvostetuimpana ihmisoikeusjärjestönä.
Vastatoimia
Useita järjestön piirissä toimineita henkilöitä on murhattu, kuuluisimpana Natalia Estemirova. Järjestön johtaja Oleg Orlov on syyttänyt Estemirovan murhasta Tšetšenian presidenttiä Ramzan Kadyrovia, joka puolestaan on ilmoittanut nostavansa kunnianloukkaussyytteen Orlovia vastaan. Memorial keskeytti kesällä 2009 vajaaksi puoleksi vuodeksi toimintansa Tšetšeniassa, koska työ siellä oli käynyt liian vaaralliseksi. Estemirovan seuraaja Ojub Titijev tuomittiin maaliskuussa 2019 huumerikoksesta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Ihmisoikeusjärjestöt pitävät tuomiota poliittisena. Memorialin Karjalan-osaston johtajaa Juri Dmitrijeviä syytetään seksuaalisesta väkivallasta tämän adoptoitua tytärtä kohtaan. Dmitrijeviin kohdistettujen poliittisesti motivoitujen syytteiden ja hänen vangitsemisensa myötä Karjalan Memorialin toiminta on lakannut.
Memorialin johtaja Oleg Orlov on ollut Venäjän aloittaman Ukrainan hyökkäyssodan äänekäs kriitikko. Orlovia syytetään oikeudessa Venäjän asevoimien kritisoimisesta, josta voi saada viiden vuoden vankeustuomion.
Palkintoja
Memorial sai vuoden 2009 Saharov-mielipiteenvapauspalkinnon. Vuosittain jaettavan palkinnon myöntää Euroopan parlamentti tukeakseen mielipiteenvapautta ja ihmisoikeustyötä. Palkinto luovutettiin Memorialille 16. joulukuuta 2009, ja samana päivänä järjestö ilmoitti aloittavansa uudelleen toiminnan Tšetšeniassa yhteistyössä muiden järjestöjen, muun muassa Amnesty Internationalin kanssa. Vuonna 2022 järjestö oli yksi Nobelin rauhanpalkituista.
Lakkauttaminen ja toiminnan jatko
Lokakuussa 2014 järjestön puheenjohtaja kertoi, että Venäjän oikeusministeriö on aloittanut oikeusprosessin järjestön lakkauttamiseksi Venäjällä. Memorialin mukaan lakkautusuhka johtuu järjestön organisaatiorakenteesta. Järjestön puheenjohtaja piti syytteitä absurdeina.
Marraskuussa 2021 alkoi oikeudenkäynti, jossa järjestöä syytettiin hallinnollisista rikkeistä. Politiikassa toimiva ja ulkomailta varoja vastaanottava järjestö on rekisteröitynyt Venäjän lain mukaisesti ”ulkomaiseksi agentiksi”. Syyttäjän mukaan kaikkia järjestön materiaaleja ei oltu merkitty agenttistatuksesta kertovalla tiedolla.
Vuoden 2021 lopulla Venäjän korkein oikeus määräsi järjestön lakkautettavaksi.
Järjestön aktivit kertoivat kuitenkin jatkavansa toimintaa tärkeäksi kokemansa aihepiirin parissa. Tämä todettiin järjestön puheenjohtajan Jan Ratšinskin sanoin: "Kukaan ei aio antaa periksi".
Shibukawa
Shibukawa on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Gunman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kantōn tasangon pohjoisreunalla. Kaupunki on rakentunut Tone- ja Agatsumajokien yhtymäkohtaan. Sitä ympäröivät vuoret: lännessä Harunavuori, idässä Akagivuori. Shibukawassa on 76 098 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 240,27 neliökilometriä.
Shibukawa kehittyi historiallisesti markkinapaikaksi Tone- ja Agatsumajokien laaksojen suulle. Edo-kaudella sinne sijoitettiin yksi Echigon provinssiin johtaneen Mikuni-kaidō-tiereitin postiasemista (shukuba). Sittemmin Meiji-kaudella siitä tuli rautateiden risteysasema, jonne syntyi metalli- ja kemianteollisuutta. Kaupunkioikeudet Shibukawa sai vuonna 1954, kun Shibukawan maaseutukaupunkiin liitettiin kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Ikahon maaseutukaupunki sekä Akagin, Kita-Tachibanan, Komochin ja Onogamin kyläkunnat. Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla viljellään riisin lisäksi muun muassa omenoita, siitakesieniä ja konnyakua. Harunavuoren juurelta louhitaan hohkakiveä.
Shibukawan merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu vanha Ikaho-onsenin kuuma lähde, joka esiintyy jo Man’yōshūssa. Kaupunkia palvelevat JR Higashi-Nihonin Jōetsu-linja ja Agatsuma-linja.
Agit Prop
Agit Prop oli 1970-luvulla perustettu suomalainen kommunistinen lauluyhtye. Nimi tulee sanoista agitaatio ja propaganda.
Poliittinen laululiike
1970-luvun vasemmistolaisen poliittisen laululiikkeen ja varsinkin Agit Propin syntyyn vaikutti perustajiensa folktausta: perustajajäsenillä Pekka Aarniolla ja Launiksen veljeksillä (Tapanilla, Martilla eli Cuculla ja Anterolla) oli kokoonpano nimeltään "Guldgurkorna" ja Sinikka Sokalla "Sinkat" (puhelimessa väärin kuultu nimi "Sinikat" sai sitten jäädä muotoon "Sinkat"). Kaikki olivat tuttuja keskenään jo rippikouluajoilta ja Töölön seurakunnan Mustasaaresta, jossa oli mukana myös edellisiä hieman nuorempi Hannu Nurmio. Muun muassa Linnanmäen kalliolla kokoontui 1960-luvun loppupuolella folk-klubi, jossa istuskeltiin ja kuunneltiin heidän lisäkseen myös muun muassa Hectoria. Voimakas politisoituminen 1970-luvun alussa vei mukaansa ja Suomen kommunistisen puolueen Leninin satavuotisjuhlia voidaan pitää laululiikkeen alkuna.