cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suuret kuolonvuodet
Sääolot
Tammi- ja varsinkin helmikuussa 1696 Pohjois-Euroopassa vallitsivat vuodenaikaan nähden poikkeuksellisen lämpimät säät. Niinpä 2. helmikuuta Tukholmassa kasvoi jo sormen pituista ruohoa, ja 11. helmikuuta jäät lähtivät Etelä-Suomen järvistä. Monet talonpojat ryhtyivätkin jo kylvötöihin. Mutta maaliskuun 7 päivänä alkoivat kovat pakkaset uudestaan ja tuhosivat sen, mikä oli jo kylvetty. Runsas lumentulo aiheutti lisäksi keväällä valtavat tulvat. Kylvöt myöhästyivät ja kesällä satoi kaatamalla. Paha halla iski jo 19. elokuuta.
Seuraukset
Talvella 1696–1697 Suomea koetteli hirvittävä nälänhätä. Vauraimmissakaan taloissa ei ollut viljaa, ja karja oli syöty jo ajat sitten. Ihmiset lähtivät kerjuulle, mutta usein turhaan, sillä kato oli koetellut koko maata. Kerjäläislaumojen mukana kulkivat myös erilaiset taudit, joista varsinkin lavantauti tappoi suuria väkimääriä. Joukkohaudoista ja nälkään sekä tauteihin kuolleiden ruumiista teidenvarsilla tuli suomalaisten arkipäivää.
Tieto Suomen tilanteesta valtakunnan johdolle kantautui hitaasti. Kun muutoksia alettiin tehdä, oli jo liian myöhäistä. Ruotsi oli käyttänyt liikaa rahaa jatkuvaan sotimiseen, ei ihmisten hengissä pitämiseen.
Katovuosien ravinto
Kun kato oli vienyt viljasadon, ihmiset söivät karjansa. Sen tultua syödyksi syötiin hevoset ja koirat. Sitten syötiin eläinten nahkoja ja sikiöitä. Valmistettiin myös hätäleipää petäjän kuorista, akanoista ja oljista sekä syötiin luonnon antimia, kuten vehkaa, nokkosia ja suolaheinää.
Kannibalismi
Pielisjärven käräjillä vuonna 1699 tuomittiin kuolemaan talonpojan leski Margareta Pärttylintytär, Vaikon kylästä. Margareta oli surmannut 6-vuotiaan Lastikka-nimisen tyttärensä lyömällä häntä rautakangella päähän. Kolme päivää tätä ennen perheen vanhin poika Kaarle oli surmannut 7-vuotiaan Paavali-nimisen veljensä rautakangella päähän lyömällä. Kummankin surmatun pää ja sisäelimet kaivettiin maahan, ruumiit paloiteltiin ja paistettiin uunissa, minkä jälkeen ne syötiin. Margaretan miehen kuoltua kahden viikon päästä vanhin poika Kaarle ja Margareta lähtivät kulkemaan ravintoa etsiäkseen. Matkatessaan he kohtasivat samassa tarkoituksessa liikkuneen Juhana Tapaninen -nimisen pojan, jonka Kaarle surmasi iskemällä kirveen kamaralla päähän, vaikka Juhana oli pyytänyt, ettei häntä surmattaisi. Tämän jälkeen he tekivät nuotion ja paistoivat yhden reiden ja söivät sen, muut ruumiin osat he ottivat mukaansa.
Vastatoimenpiteet
Hallitus oli jo syksyllä 1695 lähettänyt viljaa Pohjanmaalle, mutta aivan liian vähäisiä määriä. Suomi oli myös ison osan vuodesta jäiden vuoksi motissa, ja monet viljalaivat myös upposivat Pohjanlahden syysmyrskyissä. Toisaalta myös tuon ajan huono tiedonkulku johti siihen, ettei vastatoimenpiteisiin osattu Tukholmassa ruveta riittävällä ripeydellä ja laajuudella.
Lopputulos
Suuret kuolonvuodet ovat Suomen historian pahin väestökatastrofi. K. Grotenfeltin arvion mukaan Suomen väkiluku oli tuolloin noin 500 000 ihmistä, joista katovuosina kuoli noin 140 000 henkeä, eli 28 prosenttia maan asukkaista. Varsinaista väestökirjanpitoa ei Ruotsin valtakunnassa 1600-luvulla ollut, vaikka arkkipiispa Olaus Martinin kehotuksesta vuodesta 1608 alkaen papiston tuli pitää kirjaa kaikista kastetuista, vihityistä ja kihlautuneista. Vuoden 1686 kirkkolaki paransi tilannetta, mutta pappien suorittama väestökirjanpito oli myöhemminkin hyvin puutteellista, joten kuolleisuutta voidaan vain arvioida. Joka tapauksessa on selvää, että yhtä ankaria väestönharvennuksia ei historia koko Euroopankaan mittakaavassa monia tunneta.
Vuonna 1697 säät olivat tosin viljan kasvulle suotuisat, mutta koska siemenviljaa ei juuri ollut saatavissa, ei voitu paljon viljelläkään. Vasta vuonna 1698 saatiin jälleen hyvä sato, kun hallitus oli toimittanut Suomeen riittävästi siemenviljaa. Monista taloista oli koko väki kuollut, mutta autioiksi jääneet tilat asutettiin nopeaan tahtiin. Kruunu myönsi myös verohelpotuksia uudelleenasuttamisen tukemiseksi.
Koiramme
Koiramme on suomalainen, kymmenen kertaa vuodessa (12 numeroa) ilmestyvä koiraharrastajien aikakauslehti. Lehti on perustettu 1896. Sitä julkaisee Suomen Kennelliitto, ja sen kustantaja on Kustannus Oy Koiramme. Lehti kuuluu jäsenetuihin. Sen tarkastettu levikki oli 124 639 kappaletta vuonna 2008. Lehden päätoimittaja on Tapio Eerola. Lehden toimitus sijaitsee Janakkalan Turengissa.
Kennelliitto julkaisee myös Metsästyskoiramme-lehteä, jossa osa sivuista on korvattu metsästyskoira-aiheisella sisällöllä.
Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko
thumb|175px|Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko Pietarissa. Pyhän Mikaelin luterilainen kirkko on vuosina 1874–1876 rakennettu kirkkorakennus Pietarin Vasilinsaarella. Uusgoottilaisen kirkon on suunnitellut insinööri Karl von Bulmering. Vuonna 1886 uusitun julkisivun suunnittelija on Rudolf Berngard.
Pyhän Mikaelin kirkko kuului Vasilinsaaren kadettikoulun yhteyteen 1700-luvun alussa syntyneelle saksalaiselle luterilaiselle seurakunnalle. Vuodesta 1929 sitä käytti venäläinen luterilainen seurakunta. Kirkko suljettiin vuonna 1935, minkä jälkeen rakennus kuului urheiluvälinetehtaalle. 1990-luvulla Pyhän Mikaelin kirkko luovutettiin Inkerin kirkkoon kuuluvalle venäjänkieliselle seurakunnalle, joka on restauroinut rakennuksen.
Kirkon osoite on Sredni prospekt Vasiljevskogo ostrova 18. Lähin metroasema on Vasileostrovskaja.
Aiheesta muualla
59.94444°N, 30.28333°W
The Gods of Earth and Heaven
The Gods of Earth and Heaven on Army of Loversin toukokuussa vuonna 1993 julkaisema pop-albumi. Levyltä julkaistiin singleinä kappaleet "Israelism", "La plage de Saint-Tropez" ja "I am", joista suurimmaksi hitiksi muodostui "Israelism", joka valloitti listat Skandinaviassa ja Israelissa keväällä 1993, vaikka esimerkiksi Israelissa se sai paljon kritiikkiä osakseen. Israelissa single pysyi listaykkösenä kolme kuukautta putkeen.
The Gods of Earth and Heaven albumia pidetään yleisesti fanien keskuudessa Army of Loversin parhaana levynä ja se olikin musiikillisesti ryhmän kunnianhimoisin tuotos. Monen kriitikon mielestä se oli kaupallinen itsemurha ja levy myikin huomattavasti vähemmän kuin edeltäjänsä. Albumi jäi täysin ilman julkaisua muun muassa Yhdysvalloissa. Suomessa levy nousi albumilistalla korkeimmillaan sijalle 8, pysyen listalla 20 viikkoa. Vuoteen 2005 mennessä albumia oli myyty Suomessa 22 367 kappaletta, mikä on reilusti nykyistä kultalevyrajaa (10 000) suurempi määrä.
Luettelo kahvijuomista
Suodatinkahvi
Suodatettu kahvi valmistetaan uuttamalla eli johtamalla kuuma vesi hitaasti suodattimessa olevien paahdettujen ja jauhettujen kahvinpapujen läpi. Vesi uuttaa kahvijauheesta aromaattiset öljyt ja makuaineet ja kahvijuoma kulkee painovoiman avulla suodattimen läpi sen alla olevaan lasi- tai termoskannuun. Paperiset suodatinpussit kehitti Melitta Bentz vuonna 1908, mutta suodatinkahvin valmistuksessa voidaan käyttää myös pestävää metalliverkosta tehtyä suodatinta.
Pressopannukahvi
pienoiskuva|Pressopannu Pressopannu on ranskalaisperäinen kahvin valmistukseen käytettävä pannu. Pressopannu koostuu kapeasta, yleensä lasisesta lieriöstä, jossa on kansi ja mäntä, joka mahtuu tiiviisti lieriöön. Männässä on verkosta muodostuva suodatin. Pressopannussa käytetään karkeasti jauhettua kahvia, sillä hienoksi jauhettu kahvi pääsee suodattimen läpi.
Kahvi valmistetaan pressopannussa lisäämällä pannuun kahvijauhetta noin ruokalusikallinen kuppia kohden ja lähes kiehuvaa vettä. Kahvia sekoitetaan varovasti ja annetaan sen valmistua noin 3–4 minuuttia. Kahvi suodatetaan painamalla mäntä rauhallisesti alas ja tarjoillaan välittömästi. Pressokahvissa on hieman enemmän rasvaa kuten suodatinkahvissa.
Kylmäuutettu kahvi
Kylmäuutettu kahvijuoma tehdään uuttamalla karkeasti jauhetun kahvijauheen aromit kylmään veteen pitkän ajanjakson aikana, joka yleensä vie yli 12 tuntia. Vesi on yleensä huoneenlämpöistä, mutta uuttaminen voi tapahtua myös jääkaappilämpötilassa. Uuttamisen jälkeen kahvinpurut suodatetaan suodatinpaperin tai metallisen siivilän läpi. Kahvin voi tehdä esimerkiksi pressopannussa. Tuloksena syntynyt vahva kahvi usein laimennetaan maidolla tai vedellä ja se voidaan tarjoilla sekä kylmänä että kuumana ja maustaa makusiirapilla. Kylmäuutetun kahvin maku on pehmeä ja on vähemmän hapokas kuin tavallisen keitetyn kahvin.
Perkolaattorikahvi
Perkolaattorissa kiehuva vesi kiertää jatkuvasti pannukarkean kahvijauheen läpi, kunnes juoma on halutun vahvuista. Ensimmäiset perkolaattorit kuumennettiin ulkopuolelta joko tulella tai levyllä, myöhemmät toimivat omalla sähköisellä mekanismillaan. Kahvinkeittimet ovat korvanneet perkolaattorit suurelta osin.
Turkkilainen kahvi
pienoiskuva|vasen|Perinteinen tapa tarjoilla turkkilainen kahvi: vesilasin ja [[lokum-makeisen kanssa.]]
Turkkilaisessa kahvissa käytetyt pavut jauhetaan hyvin hienoksi jauheeksi, joka sekoitetaan veteen. Vesi lämmitetään kiehuvaksi. Valmistustapa tuottaa paljon vaahtoa, joka auttaa pitämään juoman kuumana. Kahvi tarjoillaan neljällä eri makeusasteella: ilman sokeria (sade), vähäsokerisena (az sekerli), keskimakeana (orta sekerli) tai makeana (sekerli).
Turkkilaista kahvia muistuttaa israelilainen Botz, joka on yleinen ja nopea paikallinen tapa valmistaa ja juoda kahvia. Botz valmistetaan kaatamalla kiehuva vesi kuppiin, jonka pohjalle on mitattu hyvin hienoksi jauhettu kahvi. Kahvin annetaan jäähtyä ja kahvi juodaan, jolloin purut jäävät jäljelle kuppiin.
Mokka
Mokkakahvi keitetään liedellä mokkapannulla, jossa kahvi valmistuu kun vesihöyry pakottaa kuuman veden putkeen ja löyhästi pakatun kahvijauheen läpi. Pannun kehitti italialainen Alfonso Bialetti vuonna 1933.
Vakuumikahvi
Vakuumikahvinkeitin sisältää kaksi astiaa, jossa kahvi keitetään höyrynpaineen ja tyhjiön avulla. Vakuumikahvinkeitintä kutsutaan myös kahvisifoniksi.
Buna
Etiopialaisen kahvijuoman Bunan valmistaminen voi kestää tunteja, sillä kahvin valmistus aloitetaan paahtamalla ja jauhamalla kahvipavut. Sitten kahvi keitetään jebena-pannussa ja tarjoillaan usein suolan ja voin kanssa.
Espresso
Espresso on italialaista alkuperää oleva tummapaahtoinen vahva kahvi. Se valmistetaan espressokeittimellä, joka pakottaa pienen määrä lähes kiehuvaa vettä ja höyryä hienoksi jauhetun ja tiukkaan pakatun kahvijauheen läpi. Ensimmäinen keitin patentoitiin vuonna 1905, mutta vuoden 1948 Gaggia Classica -keitin muutti espresson rakennetta niin, että kahvin päälle muodostui paksumpi vaahto eli crema, joka koostuu kasviöljyistä, proteiineista ja sokerista.
Espresso toimii pohjana useille kahvijuomille, kuten latte, cappuccino, macchiato, mocha ja americano.
pysty|pienoiskuva|Caffè Americano Caffè Americano tai vain Americano on kahvijuoma, jossa kuumaa vettä lisätään espressoon, mikä antaa juomalle suodatinkahvia muistuttavan maun. Juoma koostuu yhdestä tai kahdesta annoksesta espressoa ja 30–470 millilitrasta kuumaa vettä. Eräs americanon muunnelma on lungo.
Kuubalainen Café Cubano vahva espresso, johon sekoitetaan valmistusvaiheessa tummaa sokeria. Kuumuudessa sulava sokeri tuo kahviin sille ominaisen, tahmean koostumuksen ja makean maun. Perinteisesti juoma nautitaan ilman maitoa ja joskus sikarin kera. Kuuban lisäksi Café Cubano on suosittu kahvijuoma Miamin ja Tampan kaupungeissa Floridassa.
Cafe Zorro on tuplaespresso tai doppio, johon on lisätty saman verran kuumaa vettä.
Corretto on espresso johon on lisätty alkoholia, kuten grappaa tai brandya. Italiassa Corretto tarjoillaan useimmiten espressokupista.
pienoiskuva|Doppion valmistus Doppio on kaksi annosta espressoa yhdessä kupissa.
Guillermo on kahvijuoma, jossa espresso kaadetaan limeviipaleiden päälle. Hedelmä korostaa kahvin hapokkuutta. Juoma voidaan tarjoilla kylmänä tai kuumana ja maidon kanssa tai ilman.
Ristretto on espresso, joka valmistetaan tavallista pienempää vesimäärää käyttäen. Ristretton vastakohta on lungo, jossa on kaksinkertainen vesimäärä.
Maitoa sisältävät kahvijuomat
Antoccino on annos espressoa jossa on saman verran höyrytettyä maitoa. Annos tarjoillaan espressokupissa.
Breve sisältää annoksen espressoa, johon lisätään höyrytettyä seosta jossa on yksi osa maitoa ja yksi osa kermaa.
pienoiskuva|Café au lait tarjoiltuna kulhosta Café au lait on ranskalainen suuresta kulhosta tarjottava kahvi, jossa on puolet höyrytettyä maitoa ja puolet esimerkiksi suodatin- tai pressokahvia. Se muistuttaa italialaista caffè lattea, espanjalaista café con lecheä ja itävaltalaista melangea.
pienoiskuva|A Cà phê sữa đá
Vietnamilainen cà phê sữa đá tai ”jäädytetty maito kahvi” valmistetaan tummapaahtoisesta kahvista, johon sekoitetaan vähän makeaa maitotiivistettä. Lopuksi vietnamilainen kahvi viilennetään kaatamalla sen jääpalojen päälle.
pienoiskuva|vasen|Café bombón
Café bombón on suosittu juoma Valenciassa, Espanjassa. Se sisältää maitotiivistettä, jonka päällä on espressoa. Se on mahdollisesti eurooppalaiseen makuun kehitetty versio Aasiassa suosituista kahvijuomista joissa käytetään maitotiivistettä. Niistä poiketen café bombón sisältää kuitenkin espressoa eikä suodatinkahvia. Juoma tarjoillaan usein läpinäkyvästä lasista, jolloin sen kerrokset näkyvät.
pienoiskuva|Cappuccino
Cappuccino on kahvijuoma, joka valmistetaan espressosta, kuumasta maidosta ja höyrytetystä maitovaahdosta. Cappuccino muistuttaa lattea, mutta siinä on espressoa, höyrytettyä maitoa ja maitovaahtoa kaikkia yhden kolmasosan verran. Cappuccinossa on siis vähemmän maitovaahtoa kuin lattessa. Cappuccino on yleensä korkeampi kuin kuppi, jonka vuoksi vaahto näkyy kupin reunojen yli. Cappuccino tarjoillaan posliinikupista, koska posliininen kuppi säilyttää lämmön ja juoman päällä oleva vaahto pitää juoman pidempään lämpimänä.
Cortado (myös ”pingado” tai ”garoto”) on espresso, johon lisätään lämmintä maitoa hapokkuuden vähentämiseksi. Se on suosittu juoma muun muassa Espanjassa, Portugalissa ja Latinalaisessa Amerikassa. Kuubassa se tunnetaan nimellä ”cortadito” ja Yhdysvalloissa nimellä ”Gibraltar”. Se tarjoillaan usein lasista, jossa on metallinen pohja ja korva.
Munakahvi on vietnamilainen juoma, joka valmistetaan vahvasta suodatinkahvista, munankeltuaisista, sokerista ja maitotiivisteestä.
Syksyn ja talven aikaan nautittava munatoti, johon on lisätty kermaa, espressoa ja hieman muskottia.
Eiskaffee, kirjaimellisesti ”jäätelökahvi”, on suosittu saksalainen kahvijuoma, joka koostuu jäähdytetystä kahvista ja vaniljajäätelöstä ja johon lisätään joskus sokeria, kermavaahtoa ja suklaahippuja.
Espressino muistuttaa marocchinoa ja sisältää espressoa, höyrytettyä maitoa ja kaakaojauhetta.
Espresso con panna on kahvi kermavaahdolla.
pienoiskuva|Flat white, jossa on esimerkki [[latte artista]]
Flat white on espresso, jossa on kahvin ja maidon suhde on samanlainen kuin esimerkiksi lattessa, mutta maidon rakenne ja joissain tapauksessa espresson määrä on eri. Maidosta höyrytetään ja nostellaan tasainen mikrovaahto, joka sekoitetaan espressoon jolloin juoman rakenne on tasaisen kermainen. Juoma on lähtöisin Australiasta, mutta sitä saa nykyisin esimerkiksi Starbucksin kahviloista eri puolilla maailmaa.
Galão on portugalilainen kahvijuoma, joka sisältää kahvia ja vaahdotettua maitoa. Se muistuttaa caffè latte tai café au lait -juomia.
Kopi susu on maitokahvi, joka on suosittu etenkin Malesiassa, Indonesiassa ja Singaporessa. Se muistuttaa thaimaalaista Ca phe sua nong -juomaa ja espanjalaista Café Bombomia. Kopi susu valmistetaan sekoittamalla kahvia maitotiivisteeseen ja antamalla seoksen jäähtyä ja purujen laskeutua lasin pohjalle.
pienoiskuva|vasen|Latte
Latte sisältää annoksen espressoa ja yleensä noin kolme annosta höyrytettyä maitoa. Päälle kaadetaan vähän vaahdotettua maitoa. Juoma tarjoillaan korkeasta lasista.
Englanninkielisissä maissa lattella viitataan kahveihin, joiden tekemiseen on käytetty kuumaa maitoa. Italiassa niitä kutsutaan nimellä caffè e latte tai yleisemmin caffellatte, joka tarkoittaa ”kahvia ja maitoa”. Ranskassa ja Pohjois-Euroopassa café au lait -nimeä on käytetty yleisesti tarkoittamaan espresson ja maidon yhdistelmää. Portugalissa lattea vastaava juoma on galão ja Saksassa ’Milchkaffee’ tai ’Melange’.
Lattesta on olemassa erilaisia muunnelmia, joissa kahvi korvataan esimerkiksi matella tai matchalla. Maito voidaan korvata esimerkiksi soija- tai mantelimaidolla.
Latte macchiaton italiankielinen nimi tarkoittaa tahrattua maitoa, mikä sen viittaa sen valmistuksessa maitovaahdon pinnalle jäävään espressokahvin muodostamaan kuvioon. Macchiatossa on vähemmän espressoa kuin lattessa ja se valmistetaan eri järjestyksessä.
pysty|pienoiskuva|vasen|Latte macchiato
pysty|pienoiskuva|Melange Mélange on suosittu kahvihuoma Itävallassa, Sveitsissä ja Alankomaissa, ja se muistuttaa lattea ja cappuccinoa. Se on maitovaahdon kanssa tarjottava kahvi, jossa on yhtä paljon espressoa kuin kuumaa maitoa.
Ipoh white coffee on Malesian Ipohista lähtöisin oleva kahvijuoma, jossa kahvipavut paahdetaan palmumargariinissa ja juoma tarjoillaan maitotiivisteen kanssa. Juoma tarjoillaan usein jäähdytettynä.
Isossa-Britanniassa termi 'White coffee' on mustan kahvin vastakohta, kahvi johon on lisätty kylmää maitoa.
Kahvi espresson kanssa
Tavallinen suodatettu kahvi voidaan myös nauttia espresson kanssa, mikä lisää sen makua ja kofeiinipitoisuutta. Juomaa kutsutaan esimerkiksi nimellä ”red eye,” mutta joillain kahviketjuilla on oma nimi juomalle, kuten Caribou Coffeen ”depth charge” ja Dunkin' Donutsin ”turbo”. Erilaisia versioita ovat ”black eye”, joka sisältää kaksi espressoshottia ja ”dead eye” jossa on kolme espressoshottia.
Kahvi alkoholin kanssa
pienoiskuva|pysty|Bailey’s [[Irish Cream ja kahvi.]]
Maustetut kahvijuomat
Melya on kahvijuoma, joka maustetaan kaakaojauheella ja hunajalla. Joskus siihen lisätään myös kermaa.
Marocchino sisältää espressoa, höyrytettyä maitoa ja päällä kaakaojauhetta. Juoma muistuttaa espressinoa.
Café miel sisältää espressoa, maitoa, kanelia ja hunajaa.
Café mocha on muunnelma lattesta, jossa on espresson ja höyrytetyn maidon lisäksi kaakaota tai suklaasiirappia tai -kastiketta. Mochassa voi olla tummaa tai maitosuklaata ja usein myös kermavaahtoa.
Cafe borgia on muunnelma edellisestä. Se on maustettu appelsiininkuorella ja tarjoillaan usein kermavaahdon ja kanelin kanssa.
Café de olla on Meksikossa ja Latinalaisessa Amerikassa suosittu savipannuissa tehtävä kahvijuoma, joka maustetaan kanelilla ja täysruokosokerilla.
A Café Rápido y Sucio, joka tarkoittaa nopeata ja likaista kahvia, sisältää kolme annosta espressoa ja suklaasiirappia. Se ei sisällä maitoa tai vettä.
Café Touba on senegalilainen kahvijuoma, jossa on pippurilla (Xylopia aethiopica -kasvin marjoilla) ja neilikalla maustettua kahvia sekä sokeria. Juoma on saanut nimensä maan pyhän kaupungin Touban mukaan. Uskomusten mukaan se keksittiin lääkkeenomaisena nautintoaineena nautittavaksi päivittäin apuna rukousten suorittamisessa.
Voikahvi, jota kutsutaan myös nimellä rasvakahvi tai Bulletproof Coffee, on kahvia johon lisätään voita ja MCT-öljyä. Juoma valmistetaan tehosekoittimessa ja se muistuttaa kermaista lattea.
Jotkin kahvilat tarjoavat makusiirappeja, joita asiakkaat voivat lisätä juomiinsa. Joistain kahviin lisättävistä kermoista tai jauheista on myös olemassa erilaisia makuversioita.
Jääkahvit
pysty|pienoiskuva|Café frappé
Frappé on vaahdon peittämä jääkahvijuoma, joka valmistetaan pikakahvista. Se on suosittu juoma Kreikassa etenkin kesäaikaan, mutta on sittemmin levinnyt muihin maihin.
Freddo Espresso on kreikkalainen vaahdon peittämä jääkahvijuoma, joka valmistetaan tehosekoittimella espressosta, sokerista ja jääpaloista.
Mazagran on algerialainen kylmä kahvijuoma, joka tarjoillaan korkeasta lasista ja johon lisätään joskus sokeria, rommia, sitruunaa tai vettä.
Palazzo on Etelä-Kaliforniassa suosittu jääkahvi, joka sisältää kaksi annosta espressoa joka viilennetään ja johon lisätään makeutettu kerma. Palazzo tehdään yleensä mokkapannulla.
Australialainen Ice Shot muistuttaa Mazagrania, ja on yksinkertaisimmillaan espresso, joka on kaadettu tavalliseen latte-lasiin jääpalojen päälle. Kuuman kahvin ja jääpalojen reaktio antaa juomalle sorbettimaisen rakenteen. Joskus juomaan lisätään annos jäätelöä.
Shakerato on jääkahvi, joka valmistetaan ravistelemalla espressoa jääpalojen kanssa.
Pikakahvi
pienoiskuva|Pikakahvia Pikakahvi valmistetaan paahdetusta kahvista. Monimutkaisen prosessin avulla kahvinesteestä haihdutetaan vesi ja siitä tehdään jauhetta tai raetta. Tuotteesta voi sitten valmistaa kahvia lisäämällä siihen kuumaa vettä.
Kofeiinin poistaminen kahvista
Kahvipapujen kofeiini voidaan poistaa useilla eri menetelmillä. Kofeiinittomasta kahvista on tullut suosittua, kun ihmiset ovat huolestuneet liiallisen kofeiininkulutuksen terveysvaikutuksista. Eri valmistajilla on olemassa kofeiinitonta suodatinkahvia, pikakahvia ja espressoa.
Muut
pienoiskuva|Affogato Affogato on italialainen kahvipohjainen juoma tai jälkiruoka. Affogato viittaa jäätelön tai jälkiruoan peittämiseen espressolla, ja joskus annokseen lisätään myös alkoholia tai suklaa- tai karamellikastiketta.
Tölkkikahvi on hyvin yleinen ilmiö Japanissa, jossa sitä valmistavat erilaisina versioina useat yhtiöt kuten The Coca-Cola Company, Suntory, Asahi ja UCC. Tölkissä myytävä kahvi on valmista juotavaksi, ja sitä voi ostaa kaupoissa tai kadulla sijaitsevista juoma-automaateista viilennettynä tai lämmitettynä.
Eteläintialainen suodatinkahvi, joka tunnetaan myös nimellä ”Kaapi”, on makea maitokahvi. Se tehdään suodattamalla tummaksi paahdetuista kahvipavuista ja sikurista. Se on suosittu juoma esimerkiksi Karnatakassa, Keralassa ja Tamil Nadussa.
Latinalaisamerikkalainen Pocillo on pieni annos makeuttamatonta kahvia, joka tehdään yleensä espressokeittimellä tai mokkapannulla, ja tarjoillaan pienistä kupeista nimeltä ”tazitas de pocillo”. Sen tunnusmerkki on pieni koko.
Quadra 840AV
Julkaisunsa aikaan Quadra 840AV oli tehokkain Macintosh-tietokone. 40 MHz:n Motorola 68040 -suorittimella ja 4 Mt:n keskusmuistilla (60 ns 72-pin SIMM) varustettuna Quadra 840AV jäi myös tehokkaimmaksi 68k-sarjan Macintosh-koneeksi, sillä myöhemmät mallit käyttivät jo PowerPC-suorittimia. 66 MHz:n AT&T:n digitaalinen signaaliprosessori antoi lisätehoa äänen ja kuvankäsittelyyn. Quadra 840AV käytti Quadra 800:n koteloa, mutta komponenttien asettelussa oli eroja: PDS-liitännän tilalla oli toinen ADB-liitäntä ja uusi GeoPort-portti. Laitteen mukana toimitettiin System 7.1 -käyttöjärjestelmä.
Hyvärilä
Hyvärilä on kaupunginosa Nurmeksen kaupungissa Pohjois-Karjalassa.
Hyvärilä on pääosin 1950-1970-lukujen välisenä aikana rakennettu omakotialue. Hyvärilä sijaitsee Nurmeksen keskustaajaman kaakkoisosassa Kantatie 73:n eteläpuolella. Hyvärilässä on luonnonläheisyyden ansiosta hyvät virkistysmahdollisuudet.
Punanaamaorneero
Punanaamaorneero (Cranioleuca erythrops) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Punanaamaorneeroa tavataan Ecuadorissa, Kolumbiassa, Panamassa ja Costa Ricassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kámpos (Páros)
Kámpos (myös Kámbos) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Pároksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kámpos on osa saaren pääkaupungin Paroikián kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 110 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|240px|Niin kutsuttu [[kykladiset paistinpannut|kykladinen ”paistinpannu” Kámpoksen hautausmaalta, n. 2800–2700 eaa. Pároksen arkeologinen museo.]] Kámpos on myös kykladisen kulttuurin aikaisen hautausmaan arkeologinen kohde, joka sijaitsee Pároksen länsirannikolla kylän lähellä ja on saanut nimensä kylästä. Hautausmaasta on saanut nimensä varhaiskykladisten kausien I ja II (EC I–II) välisen siirtymävaiheen Kámpoksen kulttuuri noin ajalla 3000–2800 eaa. Sille tyypillisiä esineitä ovat niin kutsutut kykladiset ”paistinpannut”. Kulttuurin muihin löytöpaikkoihin kuuluu muun muassa Markianí Amorgóksella. Kulttuurilla vaikuttaisi olevan yhteyksiä myös Kreetan pohjoisrannikon minolaisiin asutuksiin, kuten Agía Fotiáan. Kámpoksen hautausmaalta tehdyt esinelöydöt ovat Pároksen arkeologisessa museossa.
Heti nykyisen kylän itäpuolella sijaitsee Pároksen lentoasema.
Hafnarfjörður
Hafnarfjörður on Islannin kolmanneksi suurin kaupunki. Sen nimi tarkoittaa satamavuonoa. Vuonna 2019 siellä asui 29 799 asukasta. Kaupunki kuuluu suur-Reykjavikin alueeseen.
Suojaisan luonnonsataman takia Hafnarfjörður perustettiin jo 1400-luvulla. Sieltä tehtiin ulkomaankauppaa Englantiin ja Saksaan 1400-luvulla. Alueen pääasiallinen työllistäjä on kalastus. Islannin ensimmäinen troolari oli Hafnarfjörðurissa. Kaupungin lähistöllä on myös suuri alumiinisulatto.
Kaupungissa järjestetään vuosittain suuret viikinkifestivaalit. Siellä on kolme maauimalaa, jotka lämpiävät kuumien lähteiden avulla.
Urheilu
Jalkapallojoukkue FH Hafnarfjördur on voittanut Islannin mestaruuden vuosina 2004, 2005 ja 2006.
Ystävyyskaupungit
Hafnarfjörðurin ystävyyskaupungit:
Saksan valtakunnankansleri
Valtakunnankansleri oli Saksan valtakunnan hallituksen johtajan eli pääministerin virkanimike vuosina 1871–1945. Ensimmäinen valtakunnankansleri oli Preussin pääministeri Otto von Bismarck vuosina 1871–1890. Nimike säilyi samana myös Saksan muututtua tasavallaksi vuonna 1918. Natsi-Saksassa kanslerin ja valtakunnanpresidentin virat yhdistettiin vuonna 1934 Adolf Hitlerille, johon sen jälkeen viitattiin pääasiassa nimikkeellä Führer (”johtaja”). Valtakunnankanslerin nimike siirtyi lopullisesti historiaan Saksan valtakunnan lakattua olemasta toukokuussa 1945. Vuonna 1949 perustetussa Saksan liittotasavallassa hallituksen johtajan nimikkeeksi otettiin liittokansleri. Saksan demokraattisessa tasavallassa vastaava virkanimike oli pääministeri. Saksojen yhdistyttyä vuonna 1990 pysyttiin liittotasavallan titteleissä.
Valtakunnankansleri, liittokansleri ja ”ministeripresidentti” tarkoittavat kaikki samaa asiaa eli pääministeriä.
Valtakunnankanslerin virka-asuntona oli Bismarckin ajoista alkaen Berliinissä sijainnut valtakunnankanslia, joka raunioitui toisen maailmansodan pommituksissa ja purettiin sodan jälkeen.
Katso myös
Liste des chanceliers de l'Allemagne
Suomi-juoksu
Suomi-juoksu on vuodesta 1972 lähtien vuosittain järjestetty 100 kilometrin mittainen ultrajuoksukilpailu. Se on pohjoismaiden vanhin ja toiseksi vanhin vuosittain järjestettävä 100 km juoksukilpailu maailmassa
Ensimmäinen Suomi-juoksu 1972
Ensimmäinen Suomi-juoksu juostiin Järvenpäässä 22.10.1972. Aloitteen kilpailun järjestämisestä teki Sveitsissä juostavan Biel/Biennen 100 km kilpailun innoittamana Juoksija-lehden perustaja ja silloinen päätoimittaja Tapio Pekola. Yhtenä kierroksena juostun kilpailun voittoon juoksi vuosina 1967 ja 1971 SM-maratonilla kolmanneksi sijoittunut, Mäntsälän Urheilijoita edustava 36-vuotias Ensio Tanninen, jonka vuonna 1971 juoksema maratonennätys oli 2.20.51. Ensimmäisen Suomi-juoksun voittoaika 6.42.53 olisi kansainvälistä huippuluokkaa vielä 46 vuotta myöhemmin, mutta reitin pituudesta on vuosien varrella esitetty runsaasti epäilyjä. Yleisesti ensimmäisen Suomi-juoksun reittiä pidetään 2–4 km:n alimittaisena.
Hartolan vuodet 1973–1997
Vuonna 1973 Suomi-juoksu siirtyi juostavaksi Hartolaan ja ajankohta siirrettiin keskikesään. Samassa yhteydessä alkoi näihin päiviin saakka kestänyt perinne Suomi-juoksun juoksemisesta yöllä. Tästä traditiosta on sittemmin poikettu vain kahdesti: vuosina 2003 ja 2005. Ensio Tanninen jatkoi voittokulkuaan Hartolassa vuosina 1973–1974. Aika oli kummallakin kerralla alle 6.50, mutta reitti lienee ollut jonkin verran alimittainen.
Hartolassa Suomi-juoksua juostiin aina vuoteen 1997 saakka eli yhteensä 25 kertaa. Hartolan vuosilta ovat peräisin myös Suomi-juoksun historian parhaat tulokset. Vuonna 1978 voittoon juoksi Skotlantilainen Donald Ritchie maailman siihen mennessä parhaalla 100 km:n tuloksella 6.18.00. Reitin mittaukseen liittyvät epäselvyydet estivät tuloksen noteeraamisen viralliseksi ME:ksi. Ritchie kuitenkin epäilemättä oli ME-kunnossa, sillä muutama kuukausi myöhemmin hän juoksi Lontoossa Crystal Palacen radalla 100 km:n ratajuoksun ME-tuloksen 6.10.20, jota nopeammin 100 km:n juostiin vasta vuonna 2018, kun japanilainen Nao Kazami juoksi Lake Saroman maantiereitillä ajan 6.09.14. Vuosina 1983–1984 ja 1986–1987 Suomi-juoksun voittoon juoksi raahelainen Risto Laitinen, jonka vuoden 1983 voittoaika 6.30.35 on yhä kaikkien aikojen nopein suomalaisen juoksema 100 km:n tulos. Tämänkin tuloksen virallisuutta varjostavat epäilykset reitin mittauksesta. Vasta vuonna 1995 Hartolan Suomi-juoksun reitti mitattiin virallisesti, joten virallisista kaikkien aikojen tilastoista Laitisen tulosta ei löydy, mutta esimerkiksi Raahen Vesan seuraennätyslistassa tulos kuitenkin on.
Suomi-juoksu Turussa ja Siuntiossa 1998–2006
1990-luvun lopulla Hartolan kilpailun järjestäjien mielenkiinto tapahtumaa kohtaan alkoi hiipua ja vuonna 1998 Suomi-juoksu siirtyi juostavaksi Turkuun, jossa kilpailtiin viidesti. Vuoden 2003 keväällä kilpailua isännöinyt Maarian Mahti päätti olla enää järjestämättä Suomi-juoksua ja vuodesta 1972 jatkuneen perinteen katkeaminen näytti siinä vaiheessa erittäin todennäköiseltä. Sjundeå IF:n kestävyysjuoksujaoston vetäjä Jyrki Repola otti pelastaakseen Suomi-juoksun ja erittäin pikaisella aikataululla suunniteltiin yhden kierroksen reitti Uudenmaan alueelle. Ensimmäinen Siuntion Suomi-juoksu juostiin lokakuun räntäsateessa 22.10.2003. Ajankohdasta johtuen kilpailtiin Suomi-juoksun perinteistä poiketen päiväsaikaan.
Seuraavana vuonna Siuntiossa juostiin perinteisesti yöllä, mutta vuoden 2005 kilpailu juostiin taas päivällä. Viimeisen kerran Siuntiossa juostiin Suomi-juoksua vuonna 2006. Suunnitelmat vuoden 2007 kilpailun järjestämiseksi olivat varsin pitkällä kun Sjundeå IF yllättäen vuoden 2006 lopussa ilmoitti luopuvansa kilpailun järjestämisestä jatkossa.
Suomi-juoksu Perniössä / Salossa 2007–2015
Taas Suomi-juoksun perinne näytti katkeavan, mutta jo ennen vuoden 2006 päättymistä ultrajuoksun erikoisseura Endurance ilmoitti ottavansa tapahtuman järjestettäväkseen tulevana vuonna. Perniöläisen ultrajuoksija Tero Lindholmin aktiivisuuden ansiosta uudeksi kilpailupaikaksi tuli Perniö. Ensimmäisen kerran Perniössä kilpailtiin Suomi-juoksun merkeissä kesäkuussa 2007. Samalla 5 km:n kierroksella juostiin sen jälkeen vuoteen 2013 saakka. Perniön yhdistyttyä vuoden 2009 alussa Saloon muuttui viralliseksi kilpailupaikkakunnaksi Salo, mutta reitti ja kilpailukeskus pysyivät samoina kuin kahtena edellisvuonna. Vuonna 2014 kierros lyhennettiin 3,33 km:n mittaiseksi tietyön takia ja tätä lyhyempää kierrosta käytettiin myös vuoden 2015 kilpailussa.
Perniössä juostiin viimeisen kerran Suomi-juoksu kesäkuussa 2015. Toisin kuin edellisillä kerroilla, ei tällä kertaa ollut vaaraa perinteen katkeamisesta. Endurance oli jo hyvissä ajoin ennen vuoden 2015 kilpailua sopinut joensuulaisen Ultrajuoksuseura Sisun kanssa Suomi-juoksun jatkamisesta.
Joensuu 2016–2018
Joensuulainen ultrajuoksuseura Ultrajuoksuseura Sisu otti siis vastuulleen Suomi-juoksun perinteen jatkamisen. 45. Suomi-juoksu kilpailtiin Joensuussa 11.6.2016. Suomi-juoksun taival Joensuussa jäi kolmen vuoden mittaiseksi, sillä vuoden 2018 kilpailun jälkeen joensuulaiset päättivät lopettaa kilpailun järjestämisen osanottajapulan takia.
Salo 2019–
Vuonna 2019 Suomi-juoksu palasi Endurancen järjestettäväksi ja palattiin Etelä-Suomeen, tarkemmin Saloon. Yhteistyökumppanina toimii kaarinalainen UltraFinn Oy. Kilpailu otti askeleen kohti juuriaan, sillä kilpailu juostiin Salossa yhdellä, 100 kilometrin kierroksella viikko juhannuksen jälkeen. Vuonna 2020 ajankohdan piti olla kaksi viikkoa ennen juhannusta, mutta Suomi-juoksu peruutettiin koronavirusepidemian vuoksi. Seuraava kilpailu juosttiin alkukesällä 2021. Vuoden 2021 kilpailun järjestivät Endurance Ultrarunning Team Finland ry ja UltraFinn Oy.
Vuonna 2022 Suomi-Juoksu juostiin osana SM-viikko-tapahtumaa, jossa neljän päivän aikana kilpailtiin 28 eri urheilulajin mestaruuksista. Kilpailu oli 50. Suomi-Juoksu ja ensimmäinen virallinen 100 km juoksun Suomen mestaruuskilpailu. YLE lähetti kilpailun kokonaisuudessaan suorana YLE Areenan kautta ja televisioinnin helpottamiseksi reitti koki muutoksen, nyt juostiin tasaisella 6,25 km kierroksella. Samasta syystä kilpailu juostiin nyt päiväaikaan, perjantaina 1.7.2022.
Suurimmat sankarit
Suomi-juoksuun liittyy monia legendoja ja unohtumattomia persoonallisuuksia. Kukaties kilpailun suurimmat ikonit ovat vuonna 1948 syntyneet Oriveteläiset kaksoset Kalevi ja Olavi Montela. Kalevi juoksi Suomi-juoksun 40 kertaa ja Olavi 35 kertaa, ilman yhtään keskeytystä. Nämä lukemat ovat omaa luokkaansa myös kansainvälisesti. Suomi-juoksun kilpailullisesti menestyneimmät urheilijat ovat viiteen voittoon juossut Pekka Termonen, jonka ensimmäisen ja viimeisen voiton väliä on 31 vuotta (1976–2007). Naisten kilpailussa Irja Manner voitti kuudesti vuosien 1982 ja 1992 välillä.
Kovimmat tulokset
Suomi-juoksun kilpailuennätys on skotlantilaisen ultrajuoksulegenda Don Ritchien vuonna 1978 juoksema 6.18.00. Aika olisi vielä 38 vuotta myöhemminkin kansainvälistä huipputasoa, esimerkiksi vuoden 2015 maailmanmestaruus voitettiin hitaammalla ajalla. Valitettavasti Suomi-juoksun reittiä ei vielä tuolloin oltu mitattu virallisesti ja yleisesti reittiä pidetään alimittaisena. 1980-luvulla Risto Laitinen voitti kilpailun neljästi ja juoksi parhaaksi ajakseen 6.30.35. Aika on viitisentoista minuuttia alle virallisen Suomen ennätyksen, mutta tätäkään tulosta ei ole mahdollista virallistaa puuttuvan reitinmittauksen takia.
Virallisesti mitattujen Suomi-juoksujen paras tulos on Ville Tuomisen vuonna 2023 Salossa juoksema 7:13:54. Paras naisten tulos on Satu Lipiäisen vuonna 2022 Salossa juoksema 7:40:20. Tulos oli Suomen ennätys ennen kuin Lipiäinen itse paransi sitä samana vuonna Berliinissä 100 km MM-kilpailussa lukemin 7:15:35.
Parikkalan rautatieasema
Parikkalan rautatieasema (, ratakm 387+302) on rautatieliikennepaikka Parikkalan kunnassa Suomen rataverkolla Karjalan radalla.
Varhaiset vaiheet
Alun perin Parikkalan asema oli väliasema Elisenvaaran–Savonlinnan radalla, se rakennettiin Bruno Granholmin laatimien V luokan C-tyypin aseman piirustusten perusteella Parikkalan kirkosta pari kilometriä pohjoiseen Kangaskylään, lähelle Simpelejärven itärantaa. Samoja piirustuksia käytettiin myös mm. Putikon asemalla.
Asemarakennus paloi vuonna 1917, kaatuneesta öljylampusta syttyneessä tulipalossa. Uusi asema valmistui jo samana vuonna Thure Hellströmin piirustuksiin perustuen, jotka tehtiin Rantasalmen ja Joroisten (peilikuvana) asemarakennuksia varten. Parikkalan ensimmäisenä asemapäällikkönä toimi Matti Noa Alve, vuoteen 1932 saakka.
Sotien jälkeinen aika
Elisenvaaran risteysasema jäi luovutetulle alueelle, mutta tavaraliikenne Parikkalasta Neuvostoliittoon alkoi heti sodan jälkeen 1945. Vuonna 1947 rakennettiin yhdysrata Simpeleeltä Lappeenrannan–Elisenvaaran radan varrelta Parikkalaan.
Henkilöliikenne entisellä Elisenvaaran radalla Suomen puolella Tiviän laiturivaihteelle, jonne matkaa oli Parikkalasta vain kolme kilometriä, lopetettiin 1948. Parikkalan rautatieasema jatkoi silti raja-asemana Neuvostoliittoon päin vielä kymmenen vuotta. Asemalla junien päihin lisättiin lisävaunut, joissa olivat Suomessa tarvitut sivupuskimet ja Neuvostoliitossa käytössä olleet automaattikytkimet. Elisenvaaran ja Parikkalan välinen rataosa on sittemmin purettu, mutta mm. ratapenkka ja -leikkaukset sekä Tiviän laiturivaihteen lastauslaituri ovat jäljellä.
Asemarakennusta laajennettiin 1949. Parikkala muuttui uudelleen merkittäväksi risteysasemaksi, kun Karjalan radan jatkoyhteys Joensuuhun avattiin joulukuussa 1966, ensin Onkamoon 93 kilometrin päähän. Henkilöliikenne radalla alkoi toukokuussa 1967.
Parikkalan asema nykyään
Parikkalan liikennepaikka on silti yhä risteysasema, jossa sähköistetystä rataosasta erkanee sähköistämätön rataosa. Liikennepaikalla pysähtyvät kaikki Helsingin ja Joensuun välillä liikennöivät kaukojunat, lukuun ottamatta junaa IC 7. Parikkalan asema on myös Parikkalan ja Savonlinnan välillä liikennöivien taajamajunien toinen pääteasema.
Parikkalan rautatieasemalla on toiminut vuoden 2009 puolivälistä ravintola, joka palvelee niin matkustajia kuin paikkakuntalaisiakin.
Helsingin keskustatunneli
Helsingin keskustatunneli on suunniteltu autotunneli, joka kulkisi Helsingin keskustan alitse Länsiväylältä Sörnäisten rantatielle ja pidemmässä vaihtoehdossa Hermannin rantatielle. Tunnelin hinta-arvio on noin 1,3–1,4 miljardia euroa. Helsingin kaupunkiympäristölautakunta keskeytti valmistelutyöt vuonna 2019, mutta tunnelilla on edelleen varaus yleiskaavassa.
Tunnelisuunnitelma sisältää neljä kaistaa, kuusi eritasoliittymää ja suuaukkoja eri puolilla keskustaa. Arvioiden mukaan tunnelia voisi käyttää noin 40 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Samalla keskustaan voisi lisätä kävelykatuja, kuten Pohjoisesplanadi, Eteläranta, Hallituskatu, Fabianinkatu ja Postikatu. Yhdessä tunnelin ja uusien kävelykatujen on arvioitu voivan vähentää 18–32 prosenttia keskustan katuverkon autoliikenteestä.
Reitti
Tunnelin läntinen suu olisi Ruoholahdessa Salmisaarenkadun jatkeena Lapinlahden sairaalapuiston eteläosassa, josta tunneli kulkisi Hietaniemen hautausmaan eteläpuolen ja Mechelininkadun alitse ja edelleen Kampin, Punavuoren, Esplanadin ja Kruununhaan alitse Sörnäisten rantatielle. Pidemmässä vaihtoehdossa keskustatunneli yhdistyy Sörnäistentunneli-suunnitelmaan, joka jatkuu Hermannin rantatielle asti. Kampin kahdesta liittymästä olisi yhteydet Länsi- ja Eteläsatamaan ja joko Punavuoreen tai Eiraan. Kruununhaan liittymästä olisi yhteys Katajanokalle. Keskustatunnelin kokonaispituus Länsiväylältä Hermannin rantatielle olisi noin 5,5 kilometriä, johon ei ole laskettu haaroja ja liityntätunneleita.
Hankkeen eteneminen
Vuoden 1997 suunnitelmassa 3,2 kilometriä pitkä tunneli kulki Länsiväylältä Sörnäisten rantatielle Rautatiekatuja ja Kaisaniemenrantaa mukaillen, ja tuolloin hankkeen arvioitiin valmistuvan vuonna 2010. Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunta hyväksyi keskustatunnelisuunnitelman vuonna 1999. Maaliskuussa 2006 kaupunginhallitus päätti, että tunnelille aletaan laatia asemakaavaa.
Kenkää keskustatunnelille -kansanliike luovutti tammikuussa 2008 vajaan 12 000 helsinkiläisen allekirjoittaman kunnallisaloitteen, jossa vaadittiin, että tunnelia ei rakennettaisi. Sosiaalidemokraatit ilmoittivat, etteivät tue tunnelin rakentamista. Toukokuussa kaupunginhallitus keskeytti tunnelin asemakaavan laatimisen. Kokoomus ja ruotsalainen kansanpuolue kannattivat tunnelin rakentamista, mutta kaupunginhallitus päätti vihreiden, sosiaalidemokraattien, vasemmistoliiton ja keskustan edustajien äänillä keskeyttää sen suunnittelun ilmasto- ja rahasyistä.
Helmikuussa 2013 kaupunkisuunnittelulautakunnan puheenjohtaja Risto Rautava ehdotti, että tunnelin rakentamista selvitettäisiin ja sanoi, että se pitäisi rakentaa suurimmaksi osaksi käyttäjien ja yksityisten sijoittajien rahoituksella. Rautava sanoi, että verorahoja tunnelin kustannuksiin ei saisi laitaa kymmenesosaa enempää. Liikennesuunnittelupäällikkö Ville Lehmuskoski arvioi, että pelastusmääräysten tiukentumisen vuoksi tunnelin rakentaminen maksaisi todennäköisesti yli 550 miljoonaa euroa. Kokoomus on pitänyt tunnelin rakentamista ehtona autottoman keskustan hankkeen toteuttamiselle ja ehdottanut tunnelin käyttömaksuja. Myös Piraattipuolue on kannattanut hanketta.
Suunnittelutyön keskeytyminen ja uudet satamavalmistelut
Vuonna 2019 hinta-arvio liityntätunneleineen oli noussut 1,3–1,4 miljardiin euroon. Ajokaistojen vähentäminen neljästä kahteen ja tunnelin päättäminen Sörnäisten rantatielle pienentäisi hintaa, mutta vaihtoehtoja pidetään liikenteen sujuvuuden kannalta heikompina. Suunnittelutyö keskeytettiin kaupunkiympäristölautakunnan kokouksessa äänin 8–5. Enemmistö kannatti vihreiden pohjaesitystä, jossa korostettiin joukkoliikenteen parantamista niin, että keskustan läpi olisi yhä vähemmän tarvetta ajaa autolla. Esityksen mukaan tunneli on kallis ja aiheuttaisi muihin kaupungin kehityssuunnitelmiin verrattuna enemmän päästöjä.
Ruuhkaiseksi käynyttä kantakaupungin satamaliikennettä erityisesti Länsisatamassa pyrittiin sujuvoittamaan muilla hankkeilla. Helmikuussa 2021 kaupunginvaltuusto hyväksyi Jätkäsaaresta Länsiväylälle ulottuvan Jätkäsaaren satamatunnelin rakentamisen. Tunnelin valmistuessa Eteläsataman toiminnot siirretään Länsisatamaan. Satamatunnelin linjaus ei kuitenkaan sulje pois mahdollisuutta rakentaa keskustatunnelia myöhemmin.
Dixieland
Dixieland on eräs jazzmusiikin tyylilajeista, joka kehittyi 1900-luvun alussa New Orleansissa. Sitä soittivat sekä musta- että valkoihoiset muusikot. Sen katsotaan olevan ensimmäinen oikea jazzin tyylilaji.
Dixielandin kehitys ja kokoonpano
Alkuperäisessä dixieland-musiikissa oli vaikutteita muun muassa marssimusiikin yhteissoittotavasta ja staccatoista sekä ragtime-musiikista. Blues-tonaliteettia ei alkuperäisessä Dixielandissa juurikaan esiintynyt.
Varsinaisen kulta-ajan jälkeen 1950-luvulla kehittyi tyyli nimeltään progressiivinen dixieland. Siinä sekoitettiin alkuperäistä dixieland-musiikkia uudempaan bebop-tyyliin. Nykyään on olemassa kolmenlaista dixieland-musiikkia: Chicago jazz, West Coast revival ja New Orleans traditional. Näihin tyyleihin on sekoitettu enemmän muun muassa bluesia ja sooloimprovisaatiota. Lisäksi esimerkiksi rytmi on muuttunut joustavammaksi ja neljäsosasykkeiseksi.
Tyypilliseen dixieland-kokoonpanoon kuuluu perinteisesti rumpusetti, piano, klarinetti, kornetti tai trumpetti ja pasuuna. Näistä pianon ja rumpujen tehtävänä oli tukea ja muodostaa rytmi, joka korostaa toista ja neljättä iskua. Kornetti/trumpetti soittaa melodiaääntä improvisoiden vain vähän, ja pasuuna muodostaa sointuperustaa. Klarinetti koristelee musiikkia sooloäänen yläpuolisilla kuvioilla.
Myöhemmissä vaiheissa dixieland-kokoonpanoa kasvatettiin muun muassa bassokitaralla tai kontrabassolla, banjolla tai kitaralla.
Kuuluisia dixieland-yhtyeitä
Ensimmäinen dixielandia levyttänyt yhtye oli Original Dixieland Jass Band. Muita dixieland-yhtyeitä olivat muun muassa Bob Cats ja Mugsy Spanier.
Luettelo tunnetuista keuhkokuumeeseen kuolleista
Tämä on luettelo tunnetuista keuhkokuumeeseen kuolleista.
Drayson Bowman
Drayson Bowman (s. 8. maaliskuuta 1989) on yhdysvaltalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa NHL-seura Montreal Canadiensissa. Hän on aiemmin pelannut Carolina Hurricanesissa, joka varasi Bowmanin 72. pelaajana vuoden 2007 varaustilaisuudessa.
Juniorina Bowman pelasi neljä kautta WHL-joukkue Spokane Chiefsissä. Hän voitti Chiefsissä Memorial Cupin vuonna 2008 ja hänet nimettiin WHL:n toiseen tähdistökentälliseen 2009. Hänen ammattilaisuransa alkoi kaudella 2009-2010, kun hän pelasi Carolinan AHL-yhteistyöjoukkueissa Albany River Ratsissa ja Charlotte Checkersissä. Kansainvälisellä tasolla Bowman on edustanut Yhdysvaltoja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa 2009.
Junioriura
Spokane Chiefs varasi Bowmanin WHL:ään kahdeksantena. Hän debytoi Chiefsissa neljässä pelissä kaudella 2004-2005, josta hän vietti kuitenkin suurimman osan alemmalla sarjaportaalla KIJHL-joukkue Kimberley Dynamitersissa. Dynamitersissa hän teki 47 pelissä 29 maalia ja yhteensä 59 pistettä. Hänet nimettiin Eddie Mountain -divisioonan vuoden tulokkaaksi. Bowman liittyi Chiefsiin kokonaan kaudeksi 2005-2006 ja teki 34 pistettä (17+17) 72 pelissä (WHL:n pistepörssin 17. eniten pisteitä tehnyt tulokas). Hänet nimettiin vuoden tulokkaaksi. Chiefs sijoittui läntisen konfrenenssin viimeiseksi, eikä päässyt pudotuspeleihin.
Bowman aloitti kauden 2006-2007 WHL:n yhdeksänneksi parhaaksi rankattuna lupauksena. Hän pelasi CHL:n parhaiden lupausten otteluun. Kauden puolessavälissä Bowman oltiin listattu pohjoisamerikkalaisten pelaajien 44. pelaajaksi. Hän paransi pistemääräänsä tehden 24 maalia ja 43 pistettä 61 ottelussa. Hän pelasi ensimmäisen kerran WHL:n pudotuspelejä Chiefsin sijoituttua neljänneksi U.S. Divisioonassa. Kuudessa pudotuspeliottelussa Bowman kirjautti tehot 2+5=7. Chiefsin tiputti ensimmäisen kierroksen jälkeen Everett Silvertips. Ennen NHL:n vuoden 2007 varaustilaisuutta Bowman oli noussut ennakkoarvioinneissa pohjoisamerikkalaisten kenttäpelaajien sijalle 36. Carolina Hurricanes varasi Bowmanin lopulta numerolla 72.