cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brian Savage
Ennen ammattilaisuraa
Yliopistovuosiensa jälkeen Savage pelasi vuoden Kanadan jääkiekkomaajoukkueen riveissä ja osallistui muun muassa Saksassa pelattuihin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin keväällä 1993 ja Lillehammerin olympialaisten jääkiekkoturnaukseen keväällä 1994. Lillehammerissa Savage teki kahdeksassa ottelussa neljä tehopistettä (kaksi maalia ja kaksi syöttöpistettä) ja oli voittamassa hopeaa, kun Kanada hävisi loppuottelussa Ruotsille rangaistuslaukauskilpailussa.
Junan käymälä
Junan käymälä on monissa henkilöjunissa (tavallisesti keskipitkän ja pitkän matkan, Suomessa myös paikallisjunissa). Se sijaitsee usein vaunun päissä. Pyörätuolin käyttäjille tarkoitetut käymälät ovat suurempia, minkä vuoksi tällaisia käymälöitä ei välttämättä ole jokaisessa vaunussa.
Brian Savage
Montreal Canadiens
Savage sai NHL-varauksen vuoden 1991 kesäkuussa, jolloin Montreal Canadiens varasi hänet numerolla 171 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä kaudella 1993–1994, jolla hän pelasi kolme runkosarjaottelua ja kolme pudotuspeliottelua Montrealin riveissä NHL:ssä sekä 17 runkosarjaottelua seuran silloisessa farmiseurassa Fredericton Canadiensissa AHL-liigassa. Savagen ensimmäinen täysi ammattilaiskausi oli työsulun lyhentämä kausi 1994–1995, jolla hän teki 37:ssä Montrealin riveissä pelaamassaan ottelussa 19 tehopistettä, 12 maalia (toiseksi eniten joukkueensa sisällä Mark Recchin jälkeen) ja seitsemän syöttöpistettä.
Savage jatkoi Montreal Canadiensin riveissä tammikuuhun 2002 asti, jolloin hän siirtyi Phoenix Coyotesiin kaupassa, jossa Montrealiin siirtyi venäläinen laitahyökkääjä Sergei Berezin. Canadiens-vuosinaan Savage oli kunnossa ollessaan seuransa tehokkaimpia hyökkääjiä, kausina 1996–1997 ja 2000–2001 hän oli Montrealin kolmanneksi paras pistemies, ensiksi mainitulla Vincent Damphoussen ja Mark Recchin jälkeen ja jälkimmäisellä Saku Koivun ja Oleg Petrovin jälkeen. Uransa parhaan yhden kauden pistemäärän hän keräsi kaudella 1996–1997: 23 maalia ja 37 syöttöpistettä, yhteensä 60 tehopistettä 81:ssä runkosarjaottelussa. Eniten maaleja yhdellä kaudella Savage teki kaudella 1997–1998, jolla hän teki 64:ssä pelaamassaan runkosarjaottelussa 26 maalia, toiseksi eniten Canadiens-pelaajista Mark Recchin jälkeen. Hän oli Canadiensin paras maalintekijä kaudella 2000–2001, jolla hän iski 62:ssa ottelussa 21 maalia.
Junan käymälä
Allelaskeva käymälä
Ihmisten jätökset poistettiin junista perinteisesti laskemalla ne raiteelle tai ulkomailla useimmiten viereiseen maastoon käyttäen allelaskevaa käymälää (voidaan kutsua myös säiliöttömäksi tai reikäkäymäläksi). Niiden tasot vaihtelivat lattiassa olevasta reiästä täydelliseen huuhtelujärjestelmään (mahdollisesti sterilisoinnilla). Reikä lattiassa -järjestelmä on yhä käytössä suuressa osassa maailmaa, etenkin vanhassa kalustossa. Päähaittapuolena on se, että sitä voidaan pitää liian yksinkertaisena, epähygieenisenä ja terveydelle ja ympäristölle vaarallisena: se roskaa rataa ja voi aiheuttaa vakavia terveysriskejä, kun juna kulkee purjehduskelpoisen vesiväylän yli. Matkustajia kehotetaan yleensä olemaan käyttämättä tai ainakin huuhtelematta käymälöitä junan ollessa asemalla tai pysähtyneenä punaiselle opasteelle. Kehotuksen valvomiseksi käymälät saattavat mennä itsestään lukkoon junan saapuessa asemalle tai punaiselle opasteelle. Yhdysvaltain rautateiden työntekijöiden piti sulkea käymälät aina, kun henkilöjuna seisoi asemalla tai muulla aikataulunmukaisella pysähdyksellä, ja ne avattiin ripeästi lähdön jälkeen.
Hyvin suunnitellut käymälät poistavat ilmaa kuin savupiippu ja vetävät ilmaa käymälän oven tuuletusaukkojen läpi ja ulos pöntön läpi, mikä vähentää hajua.
Brian Savage
Montreal Canadiens
Huhtikuussa 1999 Savage teki Canadiensin vierasottelussa New York Islandersia vastaan kuusi tehopistettä, neljä maalia ja kaksi syöttöpistettä. Hän oli ensimmäinen Canadiens-pelaaja sitten vuoden 1917 (Joe Malone), joka onnistui tekemään kuusi pistettä vierasottelussa.
Junan käymälä
Allelaskeva käymälä
Allelaskevat käymälät ovat samanlaisia kuin vanhanaikaiset laivojen käymälät, jotka päästivät jätökset suoraan puhdistamattomina luontoon.
Orhei
Orhei (, aiemmin myös, ) on Moldovan 9. suurin kaupunki ja piirikeskus. Se sijaitsee maan keskiosassa, maanteitse 47 kilometriä pääkaupunki Chișinăusta pohjoiseen.
Brian Savage
Uran loppuvuodet
Phoenix Coyotesin riveissä Savage pelasi runsaat kaksi vuotta. Maaliskuussa 2004 St. Louis Blues hankki hänet riveihinsä siirtorajan kynnyksellä. St. Louisissa hän pelasi keväällä 2004 runkosarjakauden lopun ja pudotuspelit, ja kesällä 2004, NHL-kauden päätyttyä, Coyotes hankki Savagen takaisin Bluesin laitettua hänet waiver-listalle. Hän ei pelannut Coyotesin riveissä kuitenkaan enää yhtään ottelua NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi. Työsulun päätyttyä Coyotes osti Savagen sopimuksen ulos ja hän teki syyskuussa 2005, ennen kauden 2005–2006 alkua, vapaana agenttina sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Pelattuaan yhden kauden Flyersin riveissä, Savage ilmoitti syyskuussa 2006 pelaajauransa päättymisestä.
Orhei
Vuoden 2014 alussa Sorocan kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 33 600; koko Orhein piirissä oli 125 400 asukasta. Vuosikymmen aiemmin (väestönlaskenta 2004) kaupungin asukasluku oli 25 641.
Brian Savage
Uran yhteenveto
Brian Savage pelasi kaksitoista kautta kestäneellä NHL-urallaan yhteensä 674 NHL:n runkosarjaottelua, joista 461 Montreal Canadiensissa, 134 Phoenix Coyotesissa, 13 St. Louis Bluesissa ja 66 Philadelphia Flyersissa. Pisteitä hän keräsi näissä otteluissa yhteensä 359, 192 maalia ja 167 syöttöpistettä. 20 maalin raja ylittyi neljällä kaudella ja 40 tehopisteen raja niin ikään neljällä kaudella. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemänä vuonna, yhteensä 39 ottelua
Setyylialkoholi
Setyylialkoholi (C16H34O) eli heksadekanoli tai palmityylialkoholi on alifaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään ainesosana kosmetiikassa ja lähtöaineena muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen. Yhdistettä esiintyy kasveissa, kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Brian Savage
Uran yhteenveto
Savagen uraa haittasivat 1990-lopulta alkaen monet loukkaantumiset. Marraskuussa 1999 häneltä murtui kaksi niskanikamaa Ian Laperrieren tekemän taklauksen jälkeen ottelussa Los Angeles Kingsiä vastaan ja hän joutui tämän jälkeen olemaan sivussa kentiltä neljä kuukautta. Savage pystyi pelaamaan kauden 1999–2000 aikana vain 38:ssa runkosarjaottelussa. Toinen kausi, jolla hän joutui olemaan sivussa noin puolet kaudesta, on kausi 2002–2003, jolla hän pelasi vain 43:ssa ottelussa 82:sta. Oli myös useampia kausia, jolloin hän oli sivussa noin 20 runkosarjaottelua.
Junan käymälä
Allelaskeva käymälä
Lokakuussa 2017 Ison-Britannian ilmoitettiin luopuvan allelaskevista käymälöistä kaikissa aikataulunmukaisissa henkilöjunissa suojatakseen ratatyöntekijöitä ja vähentääkseen terveysriskejä.
Setyylialkoholi
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa setyylialkoholi on valkoisia kiteitä tai valkoista vahamaista ainetta. Setyylialkoholi on hygroskooppista. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Setyylialkoholilla on kukkaismainen tuoksu. Yhdistettä esiintyy runsaasti estereinään kaskelotin valaanpäävahassa. Lisäksi sitä esiintyy eräiden kalojen kuten barrakudinojen öljyissä.
Rasoul Dehghan
Rasoul Dehghan (s. 26. joulukuuta 1962) on Iranissa syntynyt suomalainen painija ja paini­valmentaja. Hän voitti vuonna 1981 vapaapainissa Iranin mestaruus­kilpailuissa hopeaa ja vuonna 2003 SM-veteraani­kilpailuissa vapaa­painin 1. sijan.
Junan käymälä
Allelaskeva käymälä
Suomessa tällaisia käymälöitä on käytössä vielä VR:n CEmt-makuuvaunuissa ("siniset vaunut") sekä Eil-lähiliikennevaunuissa.
Rasoul Dehghan
Yksityiselämä
Dehghanin lapsi on Slim Mill.
Antu
Antu (myös Antum ja Anunitu) on babylonialainen jumalatar, joka pohjautuu sumerien Ki-jumalattareen. Antu on taivaan jumala Anun puoliso, jolla oli tärkeä osa babylonialaisessa akitu-juhlassa.
Junan käymälä
Kemialliset jätesäiliökäymälät
Hyvinvointivaltioiden ja tiheästi asuttujen alueiden uusissa matkustajavaunuissa on yleensä kemialliset jätesäiliöt. Yhtenä ongelmana on se, että säiliöt vaativat säännöllistä tyhjentämistä, joka tehdään usein pääteasemalla tai pidennetyllä pysähdyksellä. Jos juna tarvitaan pian uudelleen ajoon, säiliöitä ei aina ehditä tyhjentämään, jolloin ne saattavat täyttyä, jolloin käymälöitä joudutaan sulkemaan.
Tyhjiökäymälä
Uusimpien vaunujen tyhjiöjärjestelmät ovat samanlaisia kuin lentokoneissa: jätökset vedetään jätesäiliöön korkeapainepumppua käyttäen. Niillä on samoja haittapuolia kuin kemiallisilla jätesäiliöillä, minkä lisäksi ne tarvitsevat vakaan sähkönsyötön, ja muun kuin veden ja ihmisten jätösten, kuten WC-paperin, huuhtelu voi helposti rikkoa pumpun.
Kompostoiva käymälä
Joissakin junissa on kompostoiva käymälä, joka käyttää bakteeritoimintaa kiinteiden ja nestemäisten jätösten hajottamiseen, ennen kuin ne lasketaan ratapenkalle klooripuhdistussäiliön kautta.
Brian Savage
Uran yhteenveto
MM-kilpailujen 1993 ja olympialaisten 1994 lisäksi Savage edusti maataan jääkiekon arvokilpailuissa vuonna 1999, jolloin MM-kilpailut pelattiin Norjassa. Hän teki noissa kisoissa kuusi tehopistettä kahdeksassa ottelussa, kolme maalia ja kolme syöttöpistettä.
Junan käymälä
Kulttuurisia mainintoja
Suomessa junanvaunujen perinteisten reikäkäymälöiden yksinkertaisesta ja varmatoimisesta poljinmekanismista on syntynyt sanonta ”toimii kuin junan vessa”.
Reikäkäymälöiden ohjekylttiä KÄYMÄLÄÄ SAA KÄYTTÄÄ VAIN JUNAN KULKIESSA saatettiin raaputtamalla tai kynän avulla muunnella esimerkiksi muotoon K YMÄLÄÄ SAA K YTTÄÄ VAIN JUNAN  KI SSA.
Matti Ijäksen lyhyessä tv-komediassa Lompakko (1980) nuori mies (Tapio Kouki) pudottaa lompakkonsa junan vessanreiästä radalle, jää seuraavalla asemalla junasta ja lähtee etsimään lompakkoaan asemapäällikön (Esko Pesonen) kanssa.
Yhdysvalloissa Antonín Dvořákin suositun pianohumoreskin nro 7 sävelmää laulettiin 1900-luvun alussa lievästi alatyylisin sanoin, jotka saatiin junakuulutuksesta tai ohjekyltistä: "Passengers will please refrain From flushing toilets while the train Is standing in the station (I love you)..."
Emma Donoghue
pienoiskuva Emma Donoghue (s. 24. lokakuuta 1969 Dublin, Irlanti) on irlantilais-kanadalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen romaaninsa Hood (1995) saavutti Stonewall Book-palkinnon vuonna 1997. Donoghue on kirjoittanut Huone-romaanin, johon perustuvan elokuvan hän on käsikirjoittanut. Hän oli ehdolla vuoden 2015 Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar -palkinnolle.
Torger Enckell
Torger Carolus Enckell (22. huhtikuuta 1901 Kurkijoki – 1. toukokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti esillä vuonna 1924. Enckell kuului 1920-luvulta lähtien suomenruotsalaisen modernismin huomattaviin edustajiin.
Enckell opiskeli vuosina 1919–1921 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Alvar Cawénin johdolla ja teki opintomatkoja Pariisiin ja Roomaan vuosina 1925–1926. André Derainin tiedetään olleen hänelle yksi tärkeä taiteellinen esikuva. Enckellin maalauksille on ominaista välittömyys ja intiimiys sekä varhaisvuosien jälkeen kolorismiin ja ranskalaisen värimaalauksen tyyliin suuntautunut vahva värien käsittely. Enckellin maalausten keskeisen osan muodostavat henkilötutkielmat, muotokuvat ja omakuvat, mutta teosten aiheina on myös maisemia ja asetelmia. Piirustuksilla ja grafiikalla on lisäksi tuotannossa merkittävä osa.
Enckell oli yksi vuonna 1956 syntyneen Prisma-taiteilijaryhmän perustajajäsenistä, ja hän osallistui ryhmän kaikkiin yhteisnäyttelyihin. Ryhmän muita jäseniä olivat Yngve Bäck, Gösta Diehl, Ragnar Ekelund, Unto Pusa, Sigrid Schauman ja Sam Vanni. Enckell toimi vuosina 1958–1963 myös maalauksen opettajana Vapaassa taidekoulussa, viimeiset kolme vuotta koulun rehtorina.
Enckellin vanhemmat olivat professori Karl Enckell (1853–1937) ja Vesta Charlotta Edgren (1871–1947), ja hänen veljiään olivat kirjailijat Olof Enckell (1900–1989) ja Rabbe Enckell (1903–1974). Kuvataiteilija Carolus Enckell (1945–2017) on Enckellin lapsi.
Tule tanssimaan
Tule tanssimaan on suomalaisen Tumba Tammisen studioalbumi vuodelta 1976.
Hans Christian Lumbye
thumb|220px|Hans Christian Lumbye Hans Christian Lumbye (2. toukokuuta 1810 Kööpenhamina, Tanska – 20. maaliskuuta 1874 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Lapsuus ja nuoruus
Hänen isänsä oli ammattisotilas. Hans Christianin ollessa kuusivuotias perhe muutti Kööpenhaminasta Randersiin, jonka varuskuntaan isä oli saanut komennuksen. Siellä Hans Christian sai musiikkitunteja paikalliselta urkurilta, jolloin hän oppi lukemaan nuotteja ja soittamaan viulua. Kun hän oli 12-vuotias, isä sai siirron Odenseen, jossa poika jatkoi musiikkiopintojaan paikallisten muusikoiden johdolla. Oli vain ajan kysymys – varuskuntakaupungissa kun oltiin  –  milloin Hans Christian rupesi kiinnostumaan sotilasmusiikista. Hän ryhtyikin opiskelemaan trumpetin soittoa ja oppi sen niin hyvin ja nopeasti, että neljätoistavuotiaana hänet värvättiin varuskunnan soittokuntaan. Näihin aikoihin hän sävelsi ensimmäiset pikkukappaleensa.
Ratsuväen trumpetistista Tivolin kapellimestariksi
Vuonna 1829 hän siirtyi trumpetistiksi ratsuväen soittokuntaan Kööpenhaminaan. Solmittuaan avioliiton 1832 hän ryhtyi etsimään lisäansioita sittemmin viisilapsiseksi kasvaneen perheensä elättämiseen. Hän oli jo päässyt sisälle Kööpenhaminan musiikkipiireihin ja saanut paljon ystäviä, joiden kanssa hän keikkaili erilaisissa kokoonpanoissa ravintoloissa, teattereissa, tanssiaisissa jne. Sotilaan poikana hän suunnitteli sotilasmuusikon uraa.
Vuonna 1839 Kööpenhaminassa vieraili itävaltalainen orkesteri, jonka ohjelmistoon kuului muun muassa wieniläissäveltäjien Johann Straussin ja Joseph Lannerin säveltämiä valsseja ja galoppeja. Lumbye ihastui orkesterin esityksiin – erityisesti wienervalsseihin – niin paljon, että kävi kuuntelemassa melkein kaikki orkesterin konsertit. Haaveet sotilasurasta jäivät, ja musiikista tuli hänen elämäntyönsä.
Muutamaa kuukautta myöhemmin hän kokosi oman 20-jäsenisen orkesterin, jonka oli tarkoitus esiintyä vuoden 1839 loppupuolella. Kuningas Fredrik VI kuoli 3. joulukuuta vähän ennen suunniteltua ensikonserttia, ja tämän johdosta Tanskassa oli kahden kuukauden suruaika, jolloin huvitilaisuuksia ei saanut järjestää. Orkesteri pääsi esiintymään vasta 4. helmikuuta 1840. Konsertti pidettiin Hotel D'Angleterressä, ja ohjelma käsitti Straussin ja Lannerin sävellyksiä sekä yhden Lumbyen oman sävellyksen, Danmarks Vals-nimisen kappaleen. Tästä lähti myös alulle hänen uransa säveltäjänä. Wieniläissäveltäjät esikuvanaan hän sävelsi valsseja, minkä lisäksi tuotantoon tulivat myös polkat, masurkat ja galopit.
Lumbyen orkesteri sai 1843 kiinnityksen vasta avattuun Kööpenhaminan Tivoliin. Tivolin konserteissa soitettiin paljon hänen omia sävellyksiään, ja ajan mittaan sekä orkesterista että sen säveltävästä kapellimestarista tuli eräänlainen instituutio Tanskan musiikkielämässä. Viihdemusiikin ohella orkesteri soitti myös sinfoniamusiikkia ja oli näin luomassa Tivolin musiikkiperinteitä. Talvikausina orkesteri esiintyi eri paikoissa Kööpenhaminassa (muun muassa Casinolla) ja teki konserttimatkoja sekä Tanskassa että ulkomailla. Esiintymismatkat ulottuivat muun muassa Pariisiin, Wieniin, Berliiniin ja Pietariin. Konsertit olivat yleisömenestyksiä, ja Lumbyen sävellyksistä tuli suosittuja.
Hän johti musiikkia Tivolissa 30 vuoden ajan. Rankka työtahti johti lopulta hänen terveytensä heikkenemiseen. Tivolissa oli esiintymisiä joka ilta, minkä lisäksi tuottelias sävellystyö kulutti hänen voimiaan. Lisäksi hänen kuulonsa oli huonontunut lapsena sairastetun korvatulehduksen seurauksena, ja hän oli 60-vuotiaana lähes umpikuuro. Hän luopui kapellimestarin tehtävistä 1872 ja johti orkesteria viimeisen kerran vierailevana kapellimestarina kesällä 1873, terveydentilansa vuoksi istualtaan. Silloin kuultiin Samppanjagaloppi viimeisen kerran säveltäjänsä johtamana. Hän kuoli seuraavana keväänä 63-vuotiaana. Hänen molemmat poikansa jatkoivat orkesterin johdossa isänsä luomaa musiikkiperinnettä.
Henkilökuva ja perhe
Lumbye sai musiikkiinsa vaikutteita Johann Straussilta ja Joseph Lannerilta, mutta hänen musiikkinsa on perusolemukseltaan tanskalaista. Siinä missä Strauss ja Lanner tunnetaan valsseista, Lumbye on tullut tunnetuksi galoppien säveltäjänä. Hänen tuotantonsa käsittää runsaat 700 sävellystä.
Hänen poikansa Carl Lumbye (1841–1910) ja Georg Lumbye (1843–1922) olivat kapellimestareita ja sävelsivät tanssimusiikkia. Kolme tytärtä Caroline (1833–1901), Julie (1835–1895) ja Amalie (1845–1923) olivat musikaalisesti lahjakkaita näyttelijöitä, ja heistä Caroline oli myös runoilija ja säveltäjä.
Hänen lastenlapsistaan mainittakoon Georgin poika Theodor (Tippe) Lumbye (1879–1959), joka toimi isoisänsä tavoin Tivolin kapellimestarina. Amalie-tyttärellä oli kolme musikaalisesti lahjakasta poikaa, joista Ernst Høeberg (1871–1926) oli sellotaiteilija, Georg Høeberg (1872–1950) kapellimestari ja Albert Høeberg (1879–1949) oopperalaulaja.
Iksion
Iksion on kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien, Thessalian vanhimman heimon, kuningas, ja joko Areen, Antionin tai huonomaineisen pahantekijä Flegyaan poika. Peirithoos oli hänen poikansa – tai poikapuolensa, jos Zeus oli hänen isänsä kuten tämä itse Heralle väittää. Iksion meni naimisiin Dian, Deioneuksen tyttären kanssa, ja lupasi apelleen arvokkaan lahjan. Hän ei kuitenkaan maksanut myötäjäisiä, joten Deioneus varasti joitakin Iksionin hevosista kostoksi. Iksion kätki närkästyksensä ja kutsui appensa juhlimaan kanssaan Larissaan. Kun Deioneus saapui paikalle, Iksion sysäsi hänet kuoppaan täynnä palavia hiiliä. Iksion tuli hulluksi tekonsa turmelemana. Lähiseutujen prinssit olivat niin loukkaantuneita tästä petoksesta ja vieraanvaraisuuden osoittamattomuudesta, että he kieltäytyivät suorittamasta rituaalia, joka puhdistaisi Iksionin syyllisyydestään (katso katharsis). Siitä lähtien Iksion eli lainsuojattomana ja kaikkien karsastamana. Tappamalla appensa Iksionista tuli ensimmäinen ihminen, joka oli syyllistynyt oman sukunsa murhaamiseen kreikkalaisessa mytologiassa. Jo tämä yksin takasi hänelle hirvittävän rangaistuksen.
Zeuksen tuli kuitenkin sääli Iksionia, ja hän toi tämän Olympos-vuorelle esitelläkseen hänet muille jumalille. Sen sijaan, että Iksion olisi ollut kiitollinen, hän alkoi himota Heraa, Zeuksen puolisoa. Tämä oli jatkoa aiemmalle vierasvaran rikkomukselle. Zeus huomasi hänen aikeensa ja valmisti Heran muotoisen pilven, joka tuli tunnetuksi Nefelenä, ja huijasi Iksionin makaamaan tämän kanssa. Iksionin ja vale-Heran suhteesta syntyi Kentauros, joka Pelion-vuorella loi kentaurien lajin astumalla Magnesian tammoja.
Iksion karkotettiin Olympokselta salaman saattelemana. Zeus käski Hermeen köyttää Iksionin tuliseen rattaaseen, jonka mukana Iksion pyörii ikuisesti raajat haralleen kiinnisidottuina; ainoastaan Orfeuksen soitettua lyyraansa se pysähtyi hetkeksi. Niinpä Iksion oli sidottu palavaan auringonkehrään ikuisesti, pyörien aluksi taivaankannen halki, mutta myöhemmin myytti siirsi paikan Tartarokseen.
Kaga
Kaga on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Ishikawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Japaninmeren rannikolla Kanazawan lounais- ja Fukuin koillispuolella. Sisämaassa kaupungin alue kohoaa Dainichivuorelle. Kagassa on 68 336 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 305,87 neliökilometriä.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kaga kehittyi Maeda-klaanin hallitseman Daishōjin daimiokunnan keskuksena osana Kagan provinssia. Nykymuotoinen Kagan kaupunki perustettiin vuonna 1958 yhdeksän kunnan kuntaliitoksen myötä. Kaupungin hallinto järjestettiin uudelleen vuonna 2005, kun Yamanakan kunta liittyi siihen. Kagassa toimii kolme kuumaa lähdettä (onsen): Yamanaka-onsen, Yamashiro-onsen ja Katayamazu-onsen. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja.
Omaguan kieli
Omagua on lähes sammunut tupi-kieli, jota puhuu noin 10–100 omaguaintiaania, jotka asuvat Iquitosin tienoilla Perussa. Aikoinaan sitä puhuttiin myös suuressa osassa Länsi-Brasiliaa, mutta nyt sen epäillään sammuneen siellä.
Jarno Kallijärvi
Jarno Kallijärvi (s. 31. toukokuuta 1978 Sundsvall, Ruotsi) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitalinkki tai laitapuolustaja.
Kallijärvi on alkujaan on Karihaaran Tenhon kasvatteja. Hän on pelannut myös Kemin Pallotovereissa, Rovaniemen Palloseurassa ja FC Viikingeissä.
Hän on pelannut urallaan yhteensä 54 ottelua Veikkausliigassa Rovaniemen Palloseuran ja FC Viikinkien riveissä. Ykkösessä Kalljärvi on pelannut lähes 200 ottelua ja Kakkosessa 40 ottelua.
Kallijärvi on pelannut myös futsalia voittaen Suomen mestaruuden FT Kemi-Tornion kaudella 2000–2001.
Brondankulma
Historia
Rakennus on saanut nimensä samalla paikalla aikaisemmin sijainneesta talosta, jonka toisessa kerroksessa toimi kulttuuriväen suosima kuuluisa Brondinin kahvila eli Bronda. Alkuperäinen Brondan talo purettiin vuonna 1972, kun sen silloinen omistaja Kansallis-Osake-Pankki halusi tontille suuremman vuokratuoton omaavan rakennuksen. Uusi, arkkitehti Keijo Petäjän suunnitelma rakennus valmistui vuonna 1975.
Pankkifuusion seurauksena talon omistajaksi tuli 1995 Merita. 2000­-luvun alkupuolella omistus vaihtui useita kertoja. Vuonna 2007 rakennus siirtyi Bronda Properties -nimisen ­yhtiön omistukseen, vuonna 2010 sen osti ING Real Estate Invstment Management. Yhdysvaltalaistaustainen CBRE Global Investors ­rahasto osti vuonna 2011 ING Real Estate Investment Managementin Euroopan ja Aasian toiminnot, jolloin rakennuksen omistaja vaihtui taas. . Vuonna 2014 omistajaksi tuli sveitsiläisten eläkeyhtiöiden rahasto, AFIAA Finland Bronda Holding Oy.
Rakennus
Eteläesplanadi 20:n rakennus on tarkoituksellinen ”sekä että” -ratkaisu, jossa on tavoiteltu rakennuksen ja ympäristön samanhenkisyyttä. Vain ajankohdille tyypilliset asenteet ja ajatustottumukset rajoittivat suunnittelijoiden valinnan vapautta. Esplanadin taloille tunnusomainen visuaalinen pehmeys johtuu katusivujen syvästä reliefivaikutuksesta, usein esiintyvistä kaariaiheista, yksityiskohtien pyöristyksistä ja pintakäsittelyn laadusta. Graniittiin verhottu kantava runko erottuu sellaisenaan lasiseinistä.
Kiinteistö käsittää kellarikerroksen, 2 liiketilakerrosta, 5 toimistokerrosta ja ullakkokerroksen.
Toimitilat ovat nykyisin muun muassa asianajotoimisto Hannes Snellmanin, Matti Wikbergin ja Tomi Björckin ravintola Brondan, Alkon ja päivittäistavarakauppa Siwan käytössä.
Andrei Željabov
thumb|175px|Andrei Željabov Andrei Ivanovitš Željabov (29. elokuuta (J: 17. elokuuta) 1851 Feodosijan läänin Nikolajevkan kylä – 15. huhtikuuta (J: 3. huhtikuuta) 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Andrei Željabov syntyi palvelusväkenä työskennelleeseen maaorjaperheeseen. Valmistuttuaan Kertšin lukiosta hän opiskeli Novorossijskin yliopistossa Odessassa, josta hänet erotettiin vuonna 1871 opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Vuonna 1773 hän asui Kiovan läänin Gorodištšessa, jossa hän ylläpiti suhteita ukrainalaisiin vallankumouksellisiin. Palattuaan Odessaan Željabov liittyi Feliks Volhovskin johtamaan narodnikkiryhmään. Vuoden 1874 lopussa hänet pidätettiin, mutta vapautettiin takuita vastaan. Pietarin suuressa narodnikkioikeudenkäynnissä vuonna 1878 hän sai vapauttavan tuomion.
Vuonna 1879 Željabov liittyi Zemlja i volja -järjestöön, jossa hänestä tuli yksi terroripolitiikan näkyvimmistä kannattajista. Zemlja i voljan hajottua hän oli perustamassa Narodnaja voljaa ja toimi sen toimeenpanevan komitean jäsenenä. Željabov osallistui Narodnaja voljan tärkeimpien ohjelma-asiakirjojen laatimiseen ja valmisteli Aleksanteri II:n murhayrityksiä. Ennen keisarin murhaa Željabov joutui pidätetyksi, mutta vaati myöhemmin, että hänet tuomitaan yhdessä muiden murhasta syytettyjen kanssa. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Pietarin Semjonovin kentällä neljän muun vallankumouksellisen kanssa.
Željabovin mukaan on nimetty Vologdan alueen Ustjužnan piirissä sijaitseva taajama. Pietarin Suuri Tallikatu (Bolšaja Konjušennaja) kantoi hänen nimeään vuosina 1918–1991.
Oskar Krabbe
Oskar Krabbe-Rosqvist (5. marraskuuta 1871 Hämeenlinna – 11. joulukuuta 1951) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi sekä suomen- että ruotsinkielisissä teattereissa. Lisäksi hän kirjoitti ja käänsi lukuisiä näytelmiä ja työskenteli sanomalehtitoimittajana.
Elämä ja ura
Oskar Krabbe-Rosqvistin vanhemmat olivat oluenpanija Anders Krabbe-Rosqvist ja Hilda Albertina Granbohm. Turussa suorittamansa Leistenin yhteiskoulun jälkeen Krabbe kävi Dramaattisen Oppilaskoulun kurssin Helsingissä. Krabbella oli lukuisia näyttämökiinnityksiä: Ida Aalberg-Teatteri 1893–1894, Svenska Inhemska Teatern 1894–1899, kiertueita Ruotsissa ja Suomessa 1899–1903, Svenska Inhemska Teatern 1903–1904, Helsingin Ruotsalainen Teatteri ja Folkteatern 1904–1906, Tampereen Teatteri 1906–1908, oma kiertue 1908–1912, Suomalainen Maaseututeatteri (ohjaaja) 1912–1913, Svenska Inhemska Teatern 1913–1916 ja Kansan Näyttämö 1916–1920.
Krabben ruotsinkielisiä näyttämötehtäviä olivat muun muassa Niilo (näytelmässä Murtovarkaus) ja Göran Persson (Kaarina Maununtytär). Suomeksi hän näytteli muun muassa pääroolin kappaleessa Kauppaparooni.
Oskar Krabbella oli roolitehtäviä kolmessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka kaikki ovat kadonneet: Nuori luotsi (1913), Verettömät (1913) ja Kesä (1915).
Oskar Krabben nuorempi veli, Albin Krabbe, oli niin ikään näyttelijä.
Track and Field Espoo
Track and Field Espoo (TF Espoo) ry on vuonna 2011 perustettu Espoossa toimiva yleisurheilun erikoisseura. Seuran perustehtävänä on tarjota monipuolista liikuntaa kaikille ikäryhmille.
TF Espoon kilparyhmässä urheilevat juniorit kuuluvat Suomen ehdottomaan kärkeen, varsinkin heittolajeissa; Antti Pränni (kultaa) ja Eero Ilomäki (hopeaa) ottivat kaksoisvoiton P14-sarjan kiekonheitossa Oulussa 23.8.2015 järjestetyissä SM-kilpailuissa. Lisäksi Antti otti hopeaa kuulassa. Seurassa toimii kilparyhmän lisäksi myös harrasteryhmät. Muiden lajien edustajille on oma harjoitusryhmä. Harjoitusten pääpaino on motoriikan-, koordinaation- ja omankehon hallinnassa, joita harjoitetaan askeltikkailla, hyppynarulla, sekä erilaisilla aitadrilleillä, että telinevoimistelusta tutuilla harjoitteilla. Varsinainen lajiharjoittelu tulee mukaan 9-10 vuoden iästä alkaen. Lopullinen lajivalinta tehdään vasta 15-17 vuoden iässä.
Atos Wirtanen
Atos Kasimir Wirtanen (27. tammikuuta 1906 Saltvik – 10. maaliskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko, joka toimi SDP:n ja SKDL:n kansanedustajana vuosina 1936–1954. Wirtanen oli aikakautensa johtavia suomalaisia vasemmistointellektuelleja. Hänet tunnettiin filosofina, vapaa-ajattelijana ja demokraattisena sosialistina. Wirtanen oli myös yksi merkittävimmistä työväenliikkeen yhteinäisyyden puolestapuhujista, joka kannatti avoimesti sosialidemokraattien ja kommunistien yhteistyötä. Jatkosodan aikana hän kuului niin sanottuun rauhanoppositioon. Sosialidemokraatteja edustanut Wirtanen siirtyi sodan jälkeen SKDL:n riveihin, mutta jätti 1950-luvulla myös kansandemokraattisen liikkeen.
Elämä ja ura
Atos Wirtanen varttui Saltvikin Långbergsödan kylässä suomenkielisessä talonpoikaisperheessä. Yhdeksänlapsisen perheen vanhemmat olivat Kemiön Helgebodassa syntynyt maanviljelijä Karl Robert Wirtanen (s. 1869) ja Maarian Hirvensalosta kotoisin ollut Eva Amanda Lundelin (s. 1874), jotka olivat muuttaneet Ahvenanmaalle vuonna 1900. Wirtanen kävi kansakoulua ainoastaan neljä vuotta, kunnes joutui isän kuoleman myötä siirtymään työelämään 13-vuotiaana. Hän oli Åland-lehdessä latojaoppilaana ja kirjaltajana vuosina 1919–1924 liittyen samalla työväenliikkeeseen. Sisällissodan aikana Wirtanen oli valkoisten kannattaja, mutta kuunneltuaan punaisia sympatisoineen setänsä kertomuksia vankileirien kauhuista hän kääntyi ajattelussaan vasemmalle.
Muutettuaan Helsinkiin 1925 Wirtanen toimi kirjaltajan työnsä ohella Arbetarbladetin avustajana nimimerkillä ”Sawyer”. Hän vaikutti suomenruotsalaisessa työväenliitossa FSA:ssa sekä Suomen Kirjatyöntekijäin Liitossa. Vuonna 1936 Wirtanen palkattiin vakinaiseksi toimittajaksi ja valittiin eduskuntaan SDP:n listoilta. Vuonna 1940 Wirtanen nimitettiin lehden päätoimittajaksi, mutta hänet erotettiin jo vuoden kuluttua SDP:n johdon kanssa syntyneiden erimielisyyksien seurauksena. Wirtanen oli Väinö Tannerin ihailija, joka vielä talvisodan jälkeen oli kovasanaisesti tuominnut puolueesta erotetut niin sanotut kuutoset. Tinkimättömänä kansallissosialismin vastustajana hän muutti suhtautumistaan, kun Tanner jatkosodan sytyttyä uskoi Natsi-Saksan voittoon. Wirtasesta tuli puoluejohdon kärkäs arvostelija ja yksi aktiivisimmista rauhanopposition jäsenistä. Hän muun muassa julkaisi Selvät sanat -nimistä sodanvastaista lehteä ja oli juutalaispakolaisten avustamiseksi perustetun kansalaiskomitean näkyvimpiä hahmoja.
Sodan jälkeen Wirtanen kuului K.-A. Fagerholmin johtamaan SDP:n sisäiseen oppositioon, mutta tämän palattua ruotuun, Wirtanen ja Sylvi-Kyllikki Kilpi siirtyivät SKDL:n eduskuntaryhmään vuonna 1947. Kaksikon loikkaus teki kansandemokraateista eduskunnan suurimman puolueen. Asevelisosialistien kanssa syntyneen riidan seurauksena Wirtanen jätti myös FSA:n ja katkaisi näin lopullisesti suhteensa sosialidemokraatteihin. Wirtanen liittyi SKDL:n sisällä toimineen Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen jäseneksi ja vuoden kuluttua hänet valittiin myös sen puheenjohtajaksi.
Keväällä 1947 Wirtanen oli perustamassa uutta sanomalehteä Ny Tidiä, josta tuli SKDL:n ruotsinkielinen äänenkannattaja. Eduskuntatyönsä ohessa Wirtanen oli lehden päätoimittajana vuosina 1947–1953. Hänen johdollaan siitä kehittyi arvostettu kulttuurilehti, jonka avustajiin lukeutui useita merkittäviä suomenruotsalaisia kirjailijoita. 1950-luvun alussa Wirtanen ajautui riitoihin SKDL:n kommunistien kanssa, kun Vapaan Sanan päätoimittaja Raoul Palmgren irtisanottiin. Lopullinen ero tuli vuonna 1955 Wirtasen vaadittua sosialisteille itsenäisempää asemaa puolueen sisällä. Samalla ovenavauksella myös hänen johtamansa SYP jätti kansandemokraattisen liikkeen.
Tuotanto
Itseoppineen Wirtasen merkittävimmät vaikuttajat olivat Charles Darwinin ja Friedrich Nietzschen kaltaiset ajattelijat. Wirtasen muistelmien mukaan pitkäaikaisella ystävällä ja työtoverilla Ragni Karlssonilla oli merkittävä vaikutus hänen filosofisen ajattelunsa kehityksessä. Wirtanen oli erityisen kiinnostunut Nietzschestä, josta hän laati pienimuotoisen tutkielman. Wirtanen suunnitteli teoksensa julkaisemista myös saksaksi ja saikin käsikirjoituksestaan myönteisen arvion Thomas Mannilta. Nietzschen lisäksi hän julkaisi vastaavat tutkielmat August Strindbergstä ja V. I. Leninistä. Presidentti Urho Kekkosen kerrotaan arvostaneen Wirtasen näkemyksiä Leninistä ja käyttäneen niitä puheissaan.
Yhteiskunnallisten ja poliittisten teosten ohella Wirtasen tuotanto käsittää runoja, kaunokirjallisuutta ja filosofisia aforismikokoelmia. Hänen omat muistelmansa ilmestyivät vuosina 1964 ja 1972. Wirtasen julkaisemattomaksi jäänut pääteos oli Naturen kontra historien, jota hän valmisteli ennen kuolemaansa yli kymmenen vuoden ajan. Esseekokoelma oli tarkoitettu jatkoksi 1959 ilmestyneelle teokselle Tekniken, människan, kulturen. Osa käsikirjoitukseen sisältyneistä esseistä julkaistiin vuonna 1984 Claes Anderssonin toimittamana nimellä Och så vidare?. Vuonna 2012 ilmestyi Christina Anderssonin ja Claes Anderssonin toimittama antologia Atos, en vänbok, jossa Wirtasen ystävät muistelevat häntä. Teokseen ovat Anderssonien ohella kirjoittaneet muun muassa Bengt Ahlfors, Elisabet Hermodsson, Claes Hylinger, Per Olov Jansson, Yrsa Stenius ja Birgitta Ulfsson. Lisäksi Svante Lundgren käsittelee artikkelissaan Wirtasen toimintaa juutalaispakolaisten avustamiseksi. Sotavuosien tapahtumista Wirtanen kertoo myös Yleisradion draamadokumentissa Sodan ja rauhan miehet (1978).
Belgian Grand Prix 1987
Belgian Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. toukokuuta 1987 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailu oli kauden toinen, ja sen voitti McLarenin Alain Prost. Voitto oli hänelle kauden toinen.
Atos Wirtanen
Yksityiselämä
Wirtasen ensimmäinen puoliso oli kirjailija Maj-Lis von Wachenfeldt, jonka kanssa hän oli avioliitossa 1942–1943. Vuonna 1954 Wirtanen avioitui tanssitaiteilija Irja Hagforsin kanssa. Wirtanen oli vapaaehtoisesti lapseton. 1940-luvulla Wirtanen oli pitkään Tove Janssonin rakastettu ja avopuoliso. Kyseessä oli Janssonin elämän vakavin miessuhde. Hänen mukaansa pari seurusteli seitsemän vuoden ajan suunnitellen avioliittoa ja jopa perheen perustamista, mutta aikeet kariutuivat Wirtasen päättämättömyyteen.
Muuta
Wirtanen on Lars Janssonin ohella Tove Janssonin luoman Nuuskamuikkusen esikuva ja hahmon vihreä hattu on lainattu häneltä. Wirtasen ideasta Jansson ryhtyi piirtämään Muumipeikko-sarjakuvia, joista ensimmäiset julkaistiin Ny Tidissä lokakuussa 1947. Janssonin piirtämän Nuuskamuikkusen on myös sanottu muistuttavan ulkonäöltään Wirtasta. Lisäksi Wirtanen oli esikuvana Viking Sundin hahmolle Jörn Donnerin romaanissa Isä ja poika (1985).
Mika Peltonen
Ura
Peltonen valmistui ylioppilaaksi Harjun yhteiskoulusta vuonna 1976 ja suoritti reserviupseerikoulun vuonna 1977 ja Kadettikoulukurssin 1977–1980. Hän työskenteli opetusupseerina Uudenmaan Jääkäripataljoonassa 1980–1982. Peltonen oli Kadettikoulussa 1982–1987 ja Sotakorkeakoulussa 1987–1989, minkä jälkeen hän työskenteli toimistoupseerina Helsingin sotilasläänin esikunnassa 1989–1991, Sotakorkeakoulun toimistopäällikkönä 1991–1992 ja koulutuspäällikkönä Maanpuolustuskorkeakoulussa 1993.
Peltonen toimi vuosina 2006–2007 Maavoimien ja Maavoimien esikunnan suunnittelutehtävissä ja oli vuonna 2008 Maavoimien esikuntapäällikkö ja vuosina 2008–2010 suunnittelupäällikkö.
Jakob Bure
Jakob Bure (1649 Skellefteå – 1709) oli ruotsalainen aatelinen ja virkamies, joka toimi Turun ja Porin läänin maaherrana. Hän kuului pohjoisruotsalaiseen Bure-sukuun.
Aulus Gellius
Gellius oli todennäköisimmin syntynyt Roomassa. Hän opiskeli Roomassa kielioppia ja retoriikkaa, ja Ateenassa filosofiaa. Tämän jälkeen hän palasi Roomaan, ja tarjosi siellä oikeuspalveluksia. Hänen opettajiinsa ja ystäviinsä kuuluivat muun muassa Sulpicius Apollinaris, Herodes Atticus ja Marcus Cornelius Fronto.
Hänen ainoa teoksensa Attikan öitä (Noctes Atticae) on saanut nimensä pitkistä talviöistä, jotka hän vietti Attikassa, jolloin teos sai alkunsa. Hän jatkoi sitä myöhemmin Roomassa. Se oli muodoltaan adversaria, muistikirja, johon hän oli nopeasti kirjoittanut muistiin kaikenlaisia vähänkin erikoisempia asioita, joita hän oli kuullut keskusteluissa tai lukenut kirjoista. Se sisältää muun muassa kieliopillisia huomautuksia, filosofiaa, geometriaa, historiaa ja lähes kaikkia muita tietämyksen aloja.
Olavi Malmberg
Olavi Enzio Wilhelm Malmberg (19. kesäkuuta 1893 Helsinki – 31. heinäkuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka käytti kirjailijanimiä Olli Malmberg ja Olli Mala.
Olavi Malmbergin vanhemmat olivat lehtori Emil Othniel Malmberg (1863–1952) ja tämän ensimmäinen puoliso kirjailija Aino Malmberg o.s. Perenius. Hänen vanhempi veljensä oli kenraaliluutnantti Lauri Malmberg.
Malmberg pääsi ylioppilaaksi 1912 ja aloitti sitten kirjailijan uransa. Hän teki useita matkoja Englantiin ja lähetti sieltä kirjoituksia useille sanomalehdille Suomessa ja Amerikassa. Malmberg osallistui 1915 jääkäriliikkeen toimintaan ja joutui sitten piileskelemään väärällä nimellä Suomessa aina maaliskuun vallankumoukseen 1917 saakka. Malmberg sairasti kahdeksan vuoden ajan keuhkotautia ja kuoli heinäkuun lopulla 1920 27-vuotiaana.
Malmbergin esikoisteos, lapsikuvaus Katupoikia käännettiin myös englannin ja venäjän kielille. Kirjassa Väärällä passilla Malmberg kertoi matkoistaan Suomessa ja Ruotsissa ensimmäisen maailmansodan aikana jääkäriliikkeen tehtävissä. Malmbergin viimeiseksi jäänyt kirja oli humoristinen romaani Dilta Hiltunen antautuu elämänpyörteeseen, joka ilmestyi jouluksi 1919.
Hoher Dachstein
Hoher Dachstein on Dachsteinin massiivin korkein huippu 2 995 metrin korkeudessa. Se on yksi Pohjoisten kalkki-Alppien korkeimmista vuorista. Se sijaitsee Ylä-Itävallan ja Steiermarkin rajalla ja on kummankin osavaltion korkein kohta.
Dachstein on listattu yhdessä Hallstattin kylän kanssa UNESCOn maailmanperintölistalle.
Peter Gappmayr valloitti vuoren vuonna 1832.
thumb|left|[[Ferdinand Georg Waldmüllerin maalaus vuodelta 1835]]
Letícia Spiller
Letícia Pena Spiller (s. 19. kesäkuuta 1973 Rio de Janeiro) on brasilialainen näyttelijä.
Rolando Bianchi
Rolando Bianchi (s. 15. helmikuuta 1983 Albano Sant'Alessandro, Bergamo, Italia) on italialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä Torino:ssa.
Lahjakkaana hyökkääjänä pidetty Bianchi aloitti uransa vuonna 2000 Atalantassa pelaten ensimmäisellä kaudellaan yhden ottelun. Kaudella 2002/2003 Bianchi pelasi yhteensä 16 ottelua, mutta ei tehnyt ainuttakaan maalia. Seuraavana oli vuorossa lainasopimus kaudeksi 2003/2004 Serie B:hen Cagliariin, jossa hän teki 2 maalia 14 ottelussa. Bianchi palasi takaisin Atalantaan, mutta pelasi vain yhden ottelun ja näin ollen lähti uudestaan kohti Cagliaria, joka tällä kertaa pelasi Serie A:ssa. Tälläkään kertaa Bianchi ei onnistunut tekemään 2 maalia enempää. Reggina kuitenkin osti tulevaisuuden lupauksen vuonna 2005. Ensimmäinen kausi ei mennyt mitenkään loisteliaasti, kun hän loukkasi polvensa Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkue harjoituksissa. Bianchi onnistuikin tekemään vain yhden maalin 9 ottelussa. Vasta kaudella 2006/2007 hän on vastannut kaikkien odotuksiin olemalla Seria A:n maalipörssin neljäs, tekemällä 18 maalia 37 ottelussa.
Villach
Villach sijaitsee Itävallan eteläosassa lähellä Italian ja Slovenian vastaisia rajoja. Kaupunki on tärkeä rautatie- ja autoliikenteen solmukohta.
Seija Teittinen
Seija Teittinen (s. 1947) on Evijärven entinen kunnanjohtaja (2007–2013). Ennen valintaansa Evijärven kunnanjohtajaksi Teittinen toimi kunnanjohtajana Ilomantsissa ja Rautavaaralla ja sekä hallintojohtajana Loimaalla.
Kodukaitse
Kodukaitse oli virolainen maanpuolustusjärjestö, joka perustettiin Neuvostoliitosta vapautumisen aikoihin. Nimi tarkoittaa kodinturvaa. Kodukaitse yhdistettiin myöhemmin Kaitseliitiin.
Polynesianrotta
Polynesianrotta (Rattus exulans) on rottien sukuun kuuluva jyrsijälaji. Se on kolmanneksi yleisin rottalaji isorotan ja mustarotan jälkeen.
Polynesianrotta on ulkoisesti samankaltainen kuin mustarotta, mutta pienempi. Sen ruumis on keskimäärin 12 senttimetriä pitkä ja hännän pituus on keskimäärin 13 senttimetriä. Turkki on tummanruskea ja vatsa harmaa. Polynesianrotta on kaikkiruokainen yöeläin, ja se syö pääosin siemeniä, hedelmiä, kaarnaa, hyönteisiä, liskoja ja lintujen munia. Se on ketterä kiipeilemään ja tekee joskus pesänsä puuhun.
Polynesianrotta on tärkeä todiste ihmisten muutosta Tyynenmeren saarilla. Se ei pysty uimaan pitkiä matkoja, joten se on levinnyt eri saarille ihmisten mukana. Se on alun perin kotoisin Kaakkois-Aasiasta, mutta on levinnyt veneiden kyydissä muun muassa Havaijille ja Pääsiäissaarelle.
thumb|vasen|Polynesianrotta Havaijilla.
Notarikon
Notarikon on salakirjoitusmenetelmä, jossa jonkin sanan jokainen kirjain vastaa uuden sanan alkukirjainta. Toisessa versiossa käytetään sanan ensimmäistä ja viimeistä kirjainta, tai kahta keskimmäistä kirjainta. Näistä kirjaimista voidaan muodostaa uusia sanoja, joiden ajatellaan olevan kätkettyinä tekstiin.
Varkauden terveyskeskus ja sairaala
Varkauden terveyskeskus tai Varkauden terveyskeskus ja sairaala on Varkauden kaupungissa toimiva kunnallinen, 24-tuntista perusterveydenhuollon päivystystä tarjoava terveyskeskus. Sen yhteydessä sijaitsee myös erikoissairaanhoidon palveluja tarjoava sairaala.
Notarikon
Esimerkiksi Jeesuksen ristille oli Johanneksen evankeliumin mukaan kirjoitettu hepreaksi : YSWa HNXRY WMLk HYHWDYm, eli 'Jeesus Nasaretilainen Juutalaisten Kuningas'. Sanojen ensimmäisistä kirjaimista muodostuu jumalan nimi: YHWH, Yahweh eli Jahve.
Varkauden terveyskeskus ja sairaala
Kun Joroisten terveysasema on suljettuna eli iltaisin, öisin ja viikonloppuisin, Varkauden sairaala vastaa myös Joroisten kunnan terveyskeskuspäivystyksestä. Lisäksi paikallisten terveysasemien kiinnollessa Varkauden sairaalan päivystys palvelee myös läheisten Leppävirran ja Heinäveden kuntien asukkaita.
Terveyskeskuksen laboratoriotoiminnoista vastaa Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä (ISLAB).
2000-luvulla Varkauden terveyskeskuksen ja sairaalan terveyspalvelujen tuottamisvastuussa on ollut kunnan ohella myös yksityisiä terveysalan yrityksiä kuten Attendo MedOne ja Terveystalo.
Galathean kansallispuisto
Galathean kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intian Andamaanien ja Nikobaarien territoriossa. Se on osa Suuren Nicobarin biosfäärialuetta. Puisto perustettiin 1992. Se pinta-ala on 110 km2.
Ungheni
Ungheni on Moldovan seitsemänneksi suurin kaupunki ja Unghenin piirin keskus. Se sijaitsee Prutjoen itärannalla Romanian vastaisella rajalla ja on osa Keski-Moldovaa. Ungheniin on maanteitse 126 kilometriä pääkaupunki Chișinăusta länteen.
Galathean kansallispuisto
Puistossa tavataan kookosrapuja.
Ungheni
Vuoden 2014 alussa Unghenin kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 38 400 ja koko Unghenin piirin 117 400 henkeä. Vuosikymmen aiemmin (2004) toteutetussa väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 32 530.
Noin 20 kilometriä kaupungin luoteispuolella on kansainvälinen maantien raja-asema ja siltayhteys Prutjoen vastarannalle Romaniaan, jossa Iașin kaupunki sijaitsee 29 kilometrin päässä rajasta. Unghenin on merkittävä rautateiden kauttakulku- ja risteyspaikkakunta. Kaupungin kautta kulkee Moldovan rautateiden (Calea Ferată din Moldova, CFM) pääratayhteys, joka saapuu lännessä Romanian Iasista ja jatkaa Unghenin pääkaupunki Chișinăuhin, Transnistrian Benderin ja Tiraspol kautta Ukrainan Odessan alueelle. Myös sivuratayhteys Moldovan pohjoisosiin (mm. Bălți) ja sitä kautta Ukrainaan, liittyy päärataverkkoon Unghenissa.
Weyhe
Weyhe on vuonna 1974 perustettu kunta Saksassa Ala-Saksin osavaltion Diepholzin piirikunnassa. Asukkaita Weyhessä oli 31. joulukuuta 2006 30 325 ja väestötiheys oli 503 as/km². Kunnan pinta-ala on 60,25 km². Weyhen pormestari on Frank Lemmermann.
Kunta sijaitsee Bundesautobahn 1 -tien (A1) varrella, 12 kilometrin päässä Bremenistä. Weyhen naapurikunnat- ja kaupungit ovat Bremen pohjoisessa, Stuhr lännessä, Achim ja Thedinghausen idässä ja Syke etelässä.
Parasta aikaa (televisiosarja)
Parasta aikaa on suomalainen komediallinen draamasarja, jonka esittäminen alkoi Yle TV2 -kanavalla 26. joulukuuta 2009. Sarjassa on yhteensä kymmenen osaa.
Sarja kertoo Heinosen opettajaperheestä, johon kuuluu äiti Satu, isä Erkki sekä lapset Eve, Otto ja Tiuku.
Weyhe
Weyhen yhteistyökaupungit ovat Coulaines Ranskassa (vuodesta 1972) ja Madona Latviassa (vuodesta 1990).
Ortsteilit
Weyhe muodostuu yhdeksästä osasta :
Kuuluisia asukkaita
thumb|230px|Noin vuonna 1510 rakennettu vesimylly Weyhessä.
Jerry Heller
Gerald Elliot "Jerry" Heller (6. lokakuuta 1940 – 2. syyskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen musiikkimanageri ja liikemies. Hän oli West Coast rapin gangsta rap -pioneerien N.W.A:n ja Eazy-E:n manageri. Hän toi 1960- ja 1970-luvuilla Elton Johnin ja Pink Floydin näiden ensimmäisille kiertueille Pohjois-Amerikkaan. Hänen edustamiinsa artisteihin kuuluivat muiden muassa Journey, Marvin Gaye, Van Morrison, War, Eric Burdon, Crosby Stills ja Nash, Ike & Tina Turner, Creedence Clearwater Revival, Otis Redding, The Who, REO Speedwagon, Black Sabbath, Humble Pie, Styx, Grass Roots ja Standells.
Heller työskenteli 1980-luvun puolivälissä R&B:n ja hip hopin parissa edustamalla artisteja, joita olivat esimerkiksi Michel'le, World Class Wreckin 'Cru, J.J. Fad, The D.O.C., Egyptian Lover ja L.A. Dream Team. Hellerilla oli osansa West Coast rap -musiikin syntymisessä, kun hän johti Ruthless Recordsia Eazy-E:n kanssa ja löysi, rekrytoi tai manageroi artisteja kuten N.W.A, ​​The Black Eyed Peas, Above the Law, The D.O.C ja Bone Thugs-N-Harmony. Dr. Dre toi The D.O.C.:n ja Above the Law'n Ruthless Recordsille aikoinaan, ja Eazy-E toi Bone Thugs-N-Harmonyn myöhempinä vuosina.
Heller julkaisi 2006 omaelämäkerran Ruthless: A Memoir.
N.W.A:n tarinan kertovassa elokuvassa Straight Outta Compton (2015) Paul Giamatti esittää Helleriä. Heller syytti elokuvaa hänen mainettaan vahingoittavan virheellisen tiedon levittämisestä ja haastoi sen tuottajat oikeuteen kunnianloukkauksesta.
Vuonna 2016 Heller sai autoa ajaessaan sydänkohtauksen ja ajoi kolarin. Hän kuoli 75-vuotiaana 2. syyskuuta 2016 Thousand Oaksissa Kaliforniassa.
Lev Kassil
Lev Abramovitš Kassil (10. heinäkuuta (J: 27. kesäkuuta) 1905 Samaran läänin Pokrovskaja, nykyinen Engels – 21. kesäkuuta 1970 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija. Suomeksi hänen nimestään on käytetty myös muotoa Leo Kassil.
Lev Kassil syntyi maalaislääkärin perheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa ja työskenteli lehtimiehenä. 1920-luvun lopulla hän alkoi kirjoittaa lasten- ja nuortenkirjoja Vladimir Majakovskin vaikutuksesta. Pienoisromaanit Konduiitti (Konduit, 1929) ja Švambranija (1931) perustuvat kirjailijan omakohtaisiin kokemuksiin Venäjän vallankumouksen ajalta. Sankarin veli (Tšerjomys – brat geroja, 1938) luo ihanteellisen kuvan isovelistä haaveilevasta lastenkodin kasvatista. Minun kalliit poikani (Dorogije moi maltšiški, 1944) on omistettu lastenkirjailija Arkadi Gaidarille. Maks Poljanovskin kanssa kirjoitettu, toisen maailmansodan nuoresta sankarista kertova Nuorimman pojan katu (Ulitsa mladšego syna, 1949) sai Stalin-palkinnon vuonna 1950. Kirjan Pro žizn sovsem horošuju (”Kertomus oikein kunnon elämästä”, 1959) aiheena on tulevaisuuden kommunistinen yhteiskunta. Kassil tunnetaan myös urheiluaiheisista romaaneistaan kuten Vratar respubliki (”Tasavallan maalivahti”, 1937).
Toinen puoli
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Soittajat
A1-4 sekä B1, B2 ja B4 Aarno Ranisen orkesteri
A5 The Boys
B3 ja B5 Sten & Stanley
QRpedia
pienoiskuva|[[QR-koodi, joka vie artikkelin mobiiliversioon.]]
QRpedia on järjestelmä, jonka tuottama QR-koodi avaa tiettyyn aiheeseen liittyvän Wikipedian sivun, kun käyttäjä skannaa koodin kamerakännykällään. Sovellus tunnistaa mobiililaitteen kielivalinnan ja etsii Wikipedia-artikkelin samalla kielellä, jos sellainen on luotu. Artikkeli esitetään kannettaville laitteille optimoidussa muodossa. QRpediaa on käytetty museoissa antamaan näyttelyesineistä taustatietoja monella kielellä, ilman että museon seiniä peittävät suurikokoiset tekstitaulut. Esimerkkejä sitä hyödyntäneistä museoista ovat Derbyn kaupunginmuseo ja Fundació Joan Miró, joka liitti koodit ulkomaille kiertoon lähteneeseen näyttelyynsä. Myös Britannian kansallisarkisto aloitti koodeja käyttävän projektin näyttelytilassaan.