cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonathan Sigalet
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Sigalet on luisteluvoimainen puolustaja, jolla on hyvä pelikäsitys ja kahden suunnan vaistot. Hän ei ole luontainen pisteidentekijä, mutta hän avaa peliä hyvin, eikä kaihda fyysisiä vääntöjä.
Hakkeri
Hakkerien aktiviteetteihin kuuluu ohjelmien ja käyttöjärjestelmien ohjelmointi – usein pyrkien mahdollisimman laadukkaaseen koodiin –, erilaiset hardware-projektit eli koodin sijaan enemmän laitteistolähtöinen rakentelu (jota saatetaan tehdä niin sanotuissa hacklabeissa) ja yhtenä osa-alueena myös tietoverkkojen ja niiden turvallisuuden tutkiminen.
Jonathan Sigalet
Seuraura
WHL-joukkue Portland Winterhawks varasi Sigaletin 51. pelaajana vuonna 2001, mutta hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Sigalet pelasi kauden 2002–2003 BCHL-joukkue Salmon Arm SilverBacksissa. Hänet valittiin liigan tähdistökentälliseen, tulokkaiden tähdistökentälliseen ja Interior-divisioonan parhaaksi puolustajaksi. Vuosina 2003–2005 Sigalet kävi Bowling Greenin osavaltionyliopistoa. Hänet valittiin kauden 2003–2004 päätteeksi CCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja 14. joulukuuta 2003 liigan viikon tulokkaaksi. Kauden 2004–2005 päätteeksi Sigalet valittiin CCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen.
Hakkeri
Hakkeri-sana
Alkujaan ”hack” tarkoitti MIT:ssä (Massachusettsin teknillinen korkeakoulu) opiskelijoiden tekemää kepposta, mutta The Tech Model Railroad Club (TMRC) -pienoisrautatiekerhon, jonka pohjalta hakkerikulttuuri alkoi kehittyä 1950-luvun lopussa, jäsenten puheissa se tarkoitti kekseliästä tai tyylikästä projektia, joka osoitti tekijänsä osaamista teknologian alalla. TMRC:n teknisen jaoston (Signals and Power Subcommittee) jäsenet alkoivat kutsua itseään ylpeinä hakkereiksi.
Jonathan Sigalet
Seuraura
Boston Bruins varasi Sigaletin neljännellä kierroksella 100. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Hän teki jo saman vuoden elokuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa ja siirtyi Bruinsin organisaatioon kaudeksi 2005–2006. Sigalet pelasi ensimmäisen sopimuskautensa kuitenkin kokonaan AHL-joukkue Providence Bruinsissa tehden 75 runkosarjaottelussa tehot 9+27=36 sekä kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Hän oli runkosarjassa joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 2006–2007 Sigalet pelasi ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan NHL-ottelunsa 9. tammikuuta 2007 Ottawa Senatorsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 14.41 minuuttia. Sigalet keräsi ottelussa myös neljä jäähyminuuttia ja hänelle merkittiin teholukema –2. Kausi 2007–2008 hänellä taas eteni kokonaan farmissa.
Hakkeri
Hakkeri-sana
TMRC-kerhon päästyä käsiksi vuodesta 1959 alkaen tietokoneohjelmoinnin pariin, he sovelsivat terminologiaansa tietokoneiden kontekstissa. "Hakkeri" alkoi tarkoittaa sellaista henkilöä, joka kykeni saavuttamaan tavoitteensa olemassa olevien tietokonejärjestelmien rajoituksista huolimatta. Ratkaisut olivat toisinaan nopeasti tehtyjä ja hieman arveluttavia, mutta joskus myös nerokkaita.
Jonathan Sigalet
Seuraura
Toukokuussa 2008 Bruins kauppasi Sigaletin oikeudet Columbus Blue Jacketsille vaihdossa Matt Marquardtiin. Hän siirtyi Blue Jacketsin organisaatioon kaudeksi 2008–2009, jonka Sigalet vietti seuran farmijoukkue Syracuse Crunchissa. Hän pelasi olkapäävamman takia vain 19 ottelua, mutta Sigaletin teholukema +13 oli tästä huolimatta kuitenkin joukkueen paras. Heinäkuussa 2009 hän teki kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa. Myös kaksi seuraavaa kautta eteni kokonaan farmissa. Jälkimmäiseksi kaudeksi 2010–2011 Blue Jacketsin farmijoukkueeksi vaihtui Springfield Falcons, jonka sisäisen tehotilaston voiton Sigalet jakoi Ben Guitén kanssa lukemalla +12.
Hakkeri
Hakkeri-sana
Yhden määritelmän mukaan hakkerilla tarkoitetaan taitavaa tietokoneenkäyttäjää, joka tuntee tietokonejärjestelmien toiminnan syvällisesti ja hallitsee käyttämänsä työkalut ja laitteet hyvin. Käsitteellä on kuitenkin nykyään myös useita kielteisiä merkityksiä, jotka johtuvat termin sekoittumisesta krakkeriin. Esimerkiksi mediassa tietoturvarikollisia kutsutaan hakkereiksi.
Jonathan Sigalet
Seuraura
Kaudeksi 2011–2012 Sigalet siirtyi KHL:n slovakialaiseen laajennusjoukkue Lev Popradiin. Kaudella 2012–2013 hän jatkoi KHL-uraansa taas uudessa slovakialaisessa laajennusjoukkue HC Slovan Bratislavassa. Sigalet oli työsulkuvahvistukset Ľubomír Višňovský ja Andrej Sekera pois lukien eli joukkueen lopullisesta miehistöstä Slovanin tehokkain puolustaja tehoilla 3+9=12. Kesken kolmannen Bratislavan-kautensa 2014–2015, joulukuussa 2014 hän siirtyi kevääseen 2016 asti ulottuvalla sopimuksella Ruotsin SHL:n Luleå HF:ään. Kaudeksi 2016–2017 Sigalet siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Frölunda HC:hen. Hän voitti kauden aikana Mestarien liigan mestaruuden. Kaudella 2018–2019 Sigalet voitti sekä Ruotsin-mestaruuden että Mestarien liigan mestaruuden.
Hakkeri
Digitalin PDP-tietokoneet, LISP-kieli
Hakkerikulttuurin on katsottu syntyneen 1961 alkaen MIT:n AI Lab -tekoälylaboratoriossa, jolloin sinne hankittiin Digitalin PDP-1-minitietokone. Stanfordin yliopiston ja Carnegie Mellon -yliopiston tekoälyn tutkimuskeskukset muodostivat kaksi muuta tärkeää paikkaa varhaiselle hakkerikulttuurille. Näiden porukoiden piirissä alkoi muodostua omanlaistaan jargonia ja muuta traditiota tietokoneiden käytön ympärille. MIT:ssä tehtiin PDP-koneille oma ITS-käyttöjärjestelmä. Hakkerikulttuurin teknologisena edellytyksenä näyttivät olevan osituskäytössä olevat, nykymittakaavassa varsin suurikokoiset minitietokoneet, jotka jakoivat prosessoriaikaansa useamman samanaikaisen käyttäjän tarpeisiin. Samoin tärkeää siinä oli tekoälysovelluksissa tuolloin käytetty LISP-ohjelmointikieli, joka oli ajan mittapuulla joustava ja ruokki oleellisesti hakkerien mielikuvitusta. Vuonna 1967 julkaistu PDP-10-tietokone muodostui tärkeimmäksi laitteeksi. PDP-hakkerit kehittivät 1970-luvulla Emacs-tekstieditorin, joka on edelleen laajassa käytössä.
Jonathan Sigalet
Seuraura
Sigalet siirtyi kaudeksi 2019–2020 jatkamaan SHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Brynäs IF:n riveihin.
Hakkeri
Siirtymä C-kieleen ja UNIX-käyttöjärjestelmään
Internetiä edeltäneen ARPAnetin synty 1969 levitti hakkerikulttuuria laajemmalle alueelle ja mahdollisti yhteydenpitoa hakkerien kesken. 1970-luvun aikana UNIX-käyttöjärjestelmästä (1969) ja siihen liittyneestä Usenet-verkostosta tuli toinen hakkerikulttuurin haara. Unix-käyttöjärjestelmä ja siihen läheisesti liittynyt C-ohjelmointikieli oli tehty oman aikansa mittapuulla käteväksi käyttää ja ne herättivät aluksi nuivan reaktion PDP-leirin hakkereissa, jotka pitivät monimutkaisesta ITS:stä ja LISP-kielestään. Unix oli tehty käytettäväksi yhden tietokonemallin sijaan erilaisilla tietokoneilla, mikä edesauttoi sen leviämistä. Kolmas tietokonekäyttäjien ryhmä olivat kotitietokoneiden ("mikrotietokoneet") käyttäjät, jotka käyttivät usein yksinkertaista BASIC-kieltä, josta hakkerikulttuurin edustajat eivät innostuneet. PDP-hakkerit eivät kuitenkaan voineet sille mitään, että PDP-koneet jäivät 1980-luvun alkupuolelta lähtien historiaan. Viimeinen ITS:ää käyttävä kone sammutettiin tiettävästi 1990 ja oleellisin isku oli MITin päätös luopua PDP-koneista jo seitsemän vuotta aiemmin. Hakkerikulttuurin keskeisiin vaikuttajiin kuulunut Richard Stallman on kertonut aluksi itkeneensä MITin käytöstä poistetun PDP-10-koneen äärellä. Stallman perusti vuonna 1983 GNU-projektin vapaan Unix-tyyppisen käyttöjärjestelmän luomiseksi. Hänen siirtymänsä kuvasi laajemmin PDP-leirin hakkereiden suuntautumista muihin laitteisiin.
Jonathan Sigalet
Maajoukkueura
Sigalet pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004, jolloin Sigalet voitti kultaa.
Hakkeri
Siirtymä C-kieleen ja UNIX-käyttöjärjestelmään
1980-luvun alussa tietomurrot alkoivat saada ensimmäistä kertaa laajempaa huomiota mediassa, mistä juontaa suuren yleisön tapa samaistaa hakkerit ja tietomurtojen tekijät. Vuonna 1983 ilmestyi tähän teemaan liittyvä elokuva Sotaleikit.
Jonathan Sigalet
Maajoukkueura
Sigalet edusti myös Kanadan A-maajoukkuetta Deutschland Cupissa vuonna 2016, jolloin hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Kevin Clarkin ja Nick Petersenin kanssa lukemalla +3. Yhteensä Sigalet on pelannut kuusi A-maaottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
Hakkeri
Työasema-koneet saapuvat 1980-luvulla
Unix-hakkerit olivat aiemmin käyttäneet esimerkiksi VAX-minitietokoneita, mutta vuodesta 1983 alkaen tulivat hakkereiden perustaman Sun Microsystemsin johdolla Unix-käyttöiset työasema-koneet, jotka olivat usein fyysiseltä kooltaan mikrotietokoneiden luokassa, mutta hintansa ja suorituskykynsä puolesta yliopistojen ja muiden tutkimusinstituutioiden laitteistoa. Niissä oli aiempaa paremmat graafiset ominaisuudet ja sisäänrakennettu valmius tietoverkoille. 1980-luvulla syntyi vastakkainasettelua AT&T-tyyppisten ja Berkeley-tyyppisten Unixien välillä. Tämä vastakkainasettelu lientyi 1990-luvulle tultaessa, kun molemmat järjestelmät olivat sulauttaneet toistensa innovaatioita, eivätkä enää eronneet niin suuresti keskenään.
Jonathan Sigalet
Muuta
Sigaletin isoveli Jordan on entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi myös yhden NHL-ottelun Boston Bruinsissa kaudella 2005–2006. Nykyään hän toimii NHL-joukkue Calgary Flamesin maalivahtivalmentajana.
Hakkeri
Vapaan ohjelmiston UNIXit
Eric S. Raymond on katsonut Torvaldsin kehittäneen kehitysmallin, johon kuului intensiivinen projektin päivitysten jakaminen ja laajemman yleisön hyödyntäminen bugien etsinnässä ja niiden korjaamisessa (Linux-ydintä tehdessään Torvalds saattoi julkaista useamman version projektistaan jopa saman päivän aikana). Linuxin onnistumisen myötä kehittyi laajempi vapaiden ohjelmistojen ja avoimen lähdekoodin suuntaus, jonka tiimoilta myös yritysmaailma kiinnostui vapaan/avoimen koodin projekteista, etunenässä Firefox -selainta (tuolloin Netscape) kehittänyt Mozilla.
Jotkut hakkerit seurasivat Stallmanin GNU-projektin tiukkaa eettistä käsitystä, jonka mukaan suljetun koodin ohjelmista pitäisi päästä kokonaan eroon. Torvalds ja monet muut taas suhtautuivat asiaan hieman joustavammin, eivätkä alkaneet saarnata suljettua koodia vastaan. Termi "avoin lähdekoodi" kehitettiin 1990-luvun puolivälissä yritysystävällisemmäksi termiksi "vapaalle ohjelmistolle". Sen määritelmä oli alun perin sama (eli viittasi käyttäjälle annettavaan vapauteen koodin käytön, kopioinnin ja muokkauksen suhteen), mutta kriitikoiden mielestä termi menettää liian helposti merkityksensä ja molemmat termit ovat jääneet käyttöön.
Hakkeriasenne
Hakkerikulttuurin edustajien (esimerkiksi Richard Stallman) ja tutkijoiden (esimerkiksi Eric S. Raymond, Pekka Himanen) mukaan hakkeri-nimityksen ansaitsemiseen ei riitä pelkkä tekninen osaaminen, vaan hakkerilta vaaditaan myös oikeanlaista asennetta. Tämän kannan mukaan kukaan todellinen hakkeri ei murtaudu tietojärjestelmiin tai muutenkaan sorru rikollisiin puuhiin, ellei kyseessä ole hyvä tarkoitus. Esimerkiksi tietojärjestelmään voidaan murtautua, jos tarkoituksena on osoittaa haavoittuvuuden olemassaolo. Näin vikaantunut järjestelmä tulee yleiseen tietoon ja se voidaan korjata.
Poko Rekords
Poko Rekords oli vuosina 1977–2009 toiminut tamperelainen levy-yhtiö, jonka perusti Epe Helenius. Vuodesta 2013 Poko Rekords on ollut Universal Music Finlandin levymerkki.
Alkuvuosina Poko keskittyi pääasiassa punk- ja rockabillymusiikkiin ja laajensi artistivalikoimaa myöhemmin rock- ja heavymusiikkiin. Poko Rekords julkaisi monien menestyneiden suomalaisten artistien ja yhtyeiden levyjä. Muun muassa Teddy & The Tigers, Eppu Normaali, Popeda, Tarharyhmä, Hassisen Kone, Sielun Veljet, J. Karjalainen, Kari Peitsamo Revival, Yö, Ismo Alanko, Petri Nygård, The 69 Eyes ja Diablo olivat Poko Rekordsilla.
Laajentaakseen valikoimaa Epe Helenius perusti Poko Internationalin 1980-luvun alussa, jolloin Poko pystyi aloittamaan ulkomaisten artistien levyjen jakelun Suomessa. Esimerkiksi Metallican kolme ensimmäistä levyä 1980-luvulla olivat Poko Internationalin jakelussa. Yhtiön alamerkkejä olivat muiden muassa Northern Swing, Gaga Goodies ja Seal on Velvet. Vuonna 2001 Epe Helenius myi Poko Rekordsin monikansalliselle EMI-levy-yhtiölle. Poko Rekordsin toiminta jatkui kuitenkin itsenäisenä yksikkönä ja yhtiöllä oli edelleen toimipaikka Tampereella. Keväällä 2009 Poko Rekords sulautettiin EMI Finlandiin. Epe Helenius perusti samaan aikaan uuden Sound Of Finland -yhtiön, jolle siirtyi osa Pokon nuoremmista artisteista ja suuri osa Poko Rekordsin henkilökunnasta. Tämän jälkeen Poko Rekordsiin ei enää otettu uusia artisteja. Vuodesta 2013 yhtiön katalogi on ollut Universal Music Finlandin omistuksessa.
Yhtiön 30-vuotissyntymäpäiviin mennessä Poko oli julkaissut noin yhteensä 300 artistin tekemänä 520 albumia ja 770 singleä. Pokon albumeista 90 on yltänyt kultalevyyn ja 43 ylittänyt platinalevyn rajan, joista osa triplaplatinaa. Menestynein julkaisu on ollut Eppu Normaalin kokoelma Repullinen hittejä, jota on myyty yli 250 000 kappaletta.
Ensimmäiset julkaisut
Ensimmäinen Poko Rekords -single oli Microvox-studioilla lokakuussa 1977 äänitetty Teddy & The Tigersin "Dancing Shoes" (B-puolella "Balls" ja "Rock around with Ollie Vee"). Se ilmestyi joulukuussa 1977 ja nousi myyntilistoilla sijalle 16. Alkuvuodesta 1978 äänitettiin Pokon seuraavat singlet: Eppu Normaalin "Poliisi pamputtaa taas" / "Elviksen kuolema", Triesin "Thunderball" / "I Want Her", Kolla kestää -yhtyeen "Musti Sotakoira" / "Tähtien rauha", Jam Rock Bandin "Come on baby rock" / "Devil" ja Popedan "Hei mies" / "Mönkiäislaulu". Uuden yhtiön ensimmäiset albumijulkaisut olivat toukokuussa 1978 ilmestyneet Teddy & The Tigersin Boppin' ja Eppu Normaalin Aknepop. Vaikka levy-yhtiön ensimmäinen albumikoodi olikin varattu Teddy & The Tigersille, julkaistiin Eppu Normaalin levy viikkoa tätä aiemmin. Epe Heleniuksen mukaan tämä johtui siitä, että Eppu Normaalin albumin myyntiodotusten katsottiin olevan vaatimattomammat ja sen ei haluttu jäävän toisen uutuusjulkaisun varjoon. Teddy & The Tigersin albumi menestyikin ilmestyessään selvästi paremmin. Vuosien myötä voimasuhteet kuitenkin muuttuivat ja tasaisen myynnin tuloksena Eppu Normaalin esikoisalbumille myönnettiin vuonna 1994 kultalevy myynnin ylitettyä 25 000 myydyn levyn rajan. Poko Rekordsin ensimmäinen julkaisu ulkomailla oli Rattus yhtyeen "Rajoitettu ydinsota" -EP, joka julkaistiin Brasiliassa 1983 Punk Rock Discos -levymerkin kautta.
Päivä päivältä vähemmän
Päivän päivältä vähemmän on Litku Klemetti & Tuntematon numero -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2017 levymerkillä Luova Records. Albumi julkaistiin digitaalisen formaatin lisäksi ainoastaan kasettina.
Kappaleesta ”Litku-show” kuvattiin musiikkivideo. Kappale ”Danny & Kirka” on julkaistu alun perin jo heinäkuussa 2016.
Jukka Rislakki
thumb|upright|Jukka Rislakki [[Helsingin kirjamessut|Helsingin kirjamessuilla 2013.]] Jukka Rislakki (s. 23. maaliskuuta 1945 Kuusankoski) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka on julkaissut Suomessa, Yhdysvalloissa, Ukrainassa ja Baltiassa useita lähinnä Suomen lähihistoriaa, Baltian maita ja tiedustelutoimintaa käsitteleviä kirjoja.
Jämsänkoskella lapsuus- ja nuoruusvuotensa viettänyt Rislakki valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta ja toimittajaksi Sanomien toimittajakoulusta. Hän oli Suomen sarjakuvaseuran ensimmäinen puheenjohtaja (1972). Rislakki on työskennellyt vuosina 1968–2001 toimittajana Helsingin Sanomien ulkomaantoimituksessa ja sunnuntaitoimituksessa, viimeksi Baltian-kirjeenvaihtajana. Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystö suhtautui Rislakin kirjoituksiin 1980-luvulla usein kielteisesti.
Vuoden 2002 alusta Rislakki on asunut Latvian Jūrmalassa. Hän työskentelee vapaana toimittajana ja tietokirjailijana ja on naimisissa latvialaisen kirjailijan, entisen Latvian Suomen ja Viron-suurlähettilään Anna Žīguren kanssa. Jämsänkoskella hän on vetänyt kirjallisia Jukka Virtas -kävelyitä. Vuoden 2008 alusta Rislakilla oli oma, poliittisia pilapiirroksia sisältävä blogi päivälehti Dienan nettisivuilla. Hän kuului myös lehden pääkirjoitussivun piirtäjiin lokakuuhun 2009 asti, jolloin lehden omistaja vaihtui. Rislakin pilapiirrosten näyttely avattiin Jelgavan kaupungin galleriassa syyskuussa 2014. Samanlainen näyttely järjestettiin Helsingissä talvella 2015. Otava julkaisi Rislakin muistelmat 2018. Hän on kirjoittanut myös kaksi vakoliluromaania. Tietokirja Saatan kuolla jo rajalla - Suomen ja Neuvostoliiton vakoilusodan hahmoja ilmestyi keväällä 2021.
Mirka Soinikoski
Mirka Johanna Soinikoski (s. 16. joulukuuta 1975 Helsinki ) on suomalainen anestesialääkäri ja poliitikko. Hänet valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Vihreän liiton kansanedustajaksi Hämeen vaalipiiristä. Vaalikampanjassaan hän korosti ilmastotyötä, lastenoikeuksia ja sote-asioita.
Soinikoski on syntynyt Helsingissä, opiskellut Turun yliopistossa ja asuu nyt Hämeenlinnassa. Soinikoski työskenteli erikoislääkärinä Kanta-Hämeen keskussairaalassa ennen valintaansa kansanedustajaksi. Mukaan politiikkaan hänet innoitti Pekka Haaviston kampanja presidentinvaaleissa vuonna 2012.
Eduskunta
Mirka Soinikoski oli ensimmäistä kertaa ehdolla eduskuntaan vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai 825 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Soinikoski nousi eduskuntaan 2 320 äänellä.
Vuonna 2019 Soinikoski valittiin viestintä- ja liikennevaliokunnan ja lakivaliokunnan jäseneksi sekä puolustusvaliokunnan varajäseneksi. Lisäksi Soinikoski nimettiin vuoden 2020 huhtikuussa sosiaali- ja terveysvaliokunnan varajäseneksi koronakriisin ajaksi.
Soinikoski toimii Itsenäisyyden juhlavuoden lastensäätiön (Itla) valtuuskunnan puheenjohtajana toimikaudella 2019−2023. Itlan tarkoituksena on edistää Suomessa asuvien lasten ja lapsiperheiden hyvinvointia ja yhdenvertaisuutta. Säätiö tähtää lapsimyönteiseen yhteiskuntaan tiedon, innovaatioiden ja koulutuksen avulla. Soinikoski nimettiin myös lapsistrategiakomitean varajäseneksi toimikaudelle 1.3.2020−31.12.2020.
Marraskuusta 2019 alkaen Soinikoski on toiminut eduskunnan Monimuotoiset perheet -ryhmän puheenjohtajana. Ryhmän tarkoituksena on ajaa erilaisten perhemuotojen yhdenvertaista huomioimista päätöksenteossa. Ryhmä perustettiin yhteistyössä Monimuotoiset perheet -verkoston kanssa, joka puolestaan sai alkunsa Kaikkien perheiden Suomi -hankkeesta (2013−2019).
Soinikoski toimi vihreiden edustajana valtakunnallisen liikennejärjestelmäsuunnitelman (Liikenne12) parlamentaarisessa ohajusryhmässä toimikaudella 2019−2021. Ohjausryhmän tavoitteena oli luoda 12-vuotinen toimenpideohjelma, joka sisältää valtion ja kuntien toimenpiteitä sekä liikennejärjestelmää koskevan valtion rahoitusohjelman.
Vihreät
Soinikoski toimi vuosina 2016–2017 vihreän sote-asiantuntijaryhmän jäsenenä ja oli mukana rakentamassa vihreiden sote-mallia. Hän oli vihreiden Hämeen piirihallituksen jäsen vuosina 2016–2019 ja vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen vuosina 2017–2019.
Soinikoski oli ehdolla myös eurovaaleissa 2019, joissa hän sai 2 534 ääntä eikä tullut valituksi. Soinikoski oli yksi vihreiden neljästä eurovaaliehdokkaasta, jotka olivat tulleet aiemmin keväällä valituiksi eduskuntaan.
Poliittisia näkemyksiä
Soinikoskelle tärkeitä poliittisia teemoja ovat lasten oikeudet, resurssiviisaus ja sosiaali- ja terveydenhullon uudistaminen. Alun perin hän sisuuntui lastensuojelun ahdingosta, kun koko Suomea järkyttänyt 8-vuotiaan Eerikan surma tuli julkiseen tietoisuuteen. Soinikoskelle tärkeitä poliittisia tavoitteita ovatkin lapsen osallisuuden ja oikeuksien parantaminen lastensuojelussa. Soinikoski on toiminut lastensuojelun tuki- ja sijaisperheenä. Tämän kautta hän on erikoistunut myös perheiden monimuotoisuuteen ja tasa-arvoiseen vanhemmuuteen liittyviin kysymyksiin, joita hän on edistänyt muun muassa Itlan valtuuskunnan ja eduskunnan Monimuotoiset perheet -ryhmän puheenjohtajana.
Soinikoski ei kannata kannabiksen vapauttamista, mutta kannattaa kannabiksen käytön dekriminalisointia. Hänen mukaansa dekriminalisaatio helpottaisi hoitoon hakeutumista, jos hallussapidosta ei rangaistaisi.
Rooman sotahistoria
Rooman sotahistoria koostuu voimakkaasta laajenemisvaiheesta koko Välimeren alueelle ajanlaskun alkupuolelle mennessä, rajojen säilyttämiseen tähtäävästä toiminnasta seuraavina vuosisatoina ja lopulta asteittaisesta vetäytymisestä ulkoisten uhkien kasvaessa ja valtakunnan painopisteen siirtyessä. Rooma oli militaristinen kulttuuri, jossa armeija näytteli aina keskeistä osaa kaikilla yhteiskunnan alueilla.
thumb|upright|Roomalaisen sotilaan asuun pukeutuneella miehellä yllään [[lorica segmentata -rautavyö-rintapanssarin jäljennös]] Rooman vallan näkyvin merkki provinsseissa oli usein sen armeija. Se oli Rooman politiikan toteuttaja, mutta myös politiikan luoja ja keisarintekijä. Se toimi tärkeänä sosiaalisen nousun väylänä ja roomalaistamisen työkaluna. Armeija kehittyi vähitellen Välimeren alueen mahtavimmaksi sotilasmahdiksi, kun tarpeen vaatiessa kootuista sotajoukoista siirryttiin ammattiarmeijaan Gaius Mariuksen uudistusten yhteydessä n. 100 eaa. Lopulta syntyi legioona, n. 6 000 miehen hyvin järjestäytynyt yksikkö.
Maria Teresia
Arkkiherttuatar Maria Teresia (13. toukokuuta 1717 Wien – 29. marraskuuta 1780 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna vuosina 1745–1780 sekä Itävallan, Unkarin ja Böömin hallitsija vuosina 1740–1780.
Kemerovo
Kemerovo (venäjäksi Ке́мерово) on Kemerovon alueen pääkaupunki Tomin ja Iskitimin yhtymäkohdassa Keski-Siperiassa Venäjällä. Matkaa Venäjän pääkaupunkiin kertyy 3 482 kilometriä.
thumb|252px|Kemerovon alueen hallintorakennus
Maria Teresia
Elämäkertaa
thumb|right|Maria Teresian [[taaleri]]
Lapsuus ja nuoruus
Maria Teresian äitiä Elisabet Kristinaa, joka oli vanhan Welfien aatelissuvun haaran jäsen, kutsuttiin "maailman kauneimmaksi ruhtinattareksi". Tytär peri paljon äitinsä ulkoista viehättävyyttä, mutta ulkoasuunsa hän ei kiinnittänyt paljonkaan huomiota. Isänsä puolelta hän oli perinyt musikaalisuutta, jota hän toteutti laulamalla yksityistilaisuuksissa. Hän oli myös ulkoilmaihminen ja vietti paljon aikaa hevostalleilla. Hänellä oli myös hovielämässä tarpeellinen taito teeskennellä.
Kemerovo
Historia
Rautatieyhteyden valmistumisella oli suuri merkitys alueen teollisuuden kehittymiselle. Štšeglovosta tuli kaupunki 1918, johon myös Kemerovon kylä liitettiin. Vuonna 1932 Štšeglovo nimettiin Kemerovoksi. Kemerovon alueen pääkaupunki siitä tuli 1943.
Maria Teresia
Lapsuus ja nuoruus
Avioliiton Maria Teresia solmi 19-vuotiaana itseään yhdeksän vuotta vanhemman Lothringenin herttuan Frans Stefanin kanssa. Vaikka avioliitto oli poliittisesti järjestetty, siitä tuli hyvin onnellinen. He ryhtyivät uudistamaan hovia eläväisemmäksi lyhentämällä mahtipontisia seremonioita ja vähentämällä muodollisuuksia. Järjestettiin teatterinäytäntöjä ja korttipeli-iltoja, ja Hofburgissa pidettiin laskiaiskarnevaaleja. Aluksi niihin kutsuttiin vain ylhäisaatelia, myöhemmin myös alempien säätyjen edustajia. Tätä pidettiin vanhoillisissa piireissä keisarin arvon halveksuntana.
Kemerovo
Maantiede
Kemerovossa vallitsee mannerilmasto. Tammikuun keskilämpötila on - 18 °C ja heinäkuun + 20 °C. Vuotuinen sademäärä on vähäinen, noin 420 mm.
Talous
Kemerovo sijaitsee Kuznetskin teollisuusalueella ja on merkittävä teollisuuskeskus. Kaupungin teollistuminen tapahtui neuvostoaikana. Kaupungissa on laajamittaista kemianteollisuutta ja kaupungin ympäristöstä louhitaan kivihiiltä. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen kaupungin teollisuus on taantunut ja työttömyys kasvanut. Kaupungista johtaa rautatie Siperian radalle ja Novokuznetskiin.
Maria Teresia
Lapsuus ja nuoruus
Isän ja tyttären välit huononivat, kun toivottua poikaa ja valtakunnan perijää ei perheeseen syntynyt. Kaarlen toiveena oli loppuun asti perintöprinssin syntyminen. Hänen politiikkansa keskittyi sen jälkeen monimutkaisen rakennelman luomiseen: tarkoitus oli jättää Habsburgien perintö Maria Teresian miehelle ja mahdollisille miespuolisille jälkeläisille. Säilyttääkseen jonkinlaiset välit isäänsä Maria Teresia ei edes yrittänyt kiinnostua valtion asioista.
Valtaannousu
Isänsä kuoltua Maria Teresia vannoi hallitsijan uskollisuudenvalan 22. marraskuuta 1740. Ensimmäisenä hallitustoimenaan hän nimitti miehensä kanssahallitsijakseen. Muuten hän ei juuri aluksi puuttunut valtioneuvoston toimintaan, sillä hän ymmärsi itsekin olevansa kokematon ja tietämätön hallitusasioista. Euroopan suurvaltapoliittinen tilanne muuttui nyt täysin. Monet valtiot halusivat puuttua Itävallan vallanperimykseen. Preussin Fredrik II, jota myöhemmin kutsuttiin Fredrik Suureksi tajusi tilaisuutensa tulleen. Pian syttyi sota, jota kutsuttiin Itävallan perimyssodaksi.
Kemerovo
Oppilaitokset
Kemerovossa on viisi korkean asteen oppilaitosta: Kemerovon yliopisto (perustettu 1973), Kuzbassin teknillinen yliopisto, Kemerovon lääketieteellinen akatemia, Kemerovon taideakatemia ja Kemerovon maatalousinstituutti.
Maria Teresia
Itävallan perimyssota
Lähes heti Kaarle VI:n kuoltua julistautui Baijerin vaaliruhtinas Kaarle Albert Habsburgien perijäksi ja keisari Kaarle VIIksi. Kruununtavoittelijaksi ilmaantui myös Saksin vaaliruhtinas August III ja Espanjan kuningatar Elisabet Farnese. Itävaltalaiset uskoivat, että ainoa todellinen uhka tulisi Ranskasta.
Kemerovo
Urheilu
Jääpallo on Kemerovossa hyvin suosittua. Kemerovolaisseura Kuzbass pelaa Venäjän jääpallon superliigassa ja joukkue kuuluu maan parhaimpiin. Kuzbassin otteluissa on parhaimmillaan yli 25 000 katsojaa. Kemerovossa pelattiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2007.
Maria Teresia
Itävallan perimyssota
Uhka tuli Preussista. Sen lähettiläs tuli Frans Stefanin puheille ja sanoi, että uhkaavassa tilanteessa Preussi tarjoaa Itävallalle tukeaan jos Preussi saa Sleesian. Maria Teresia ei voinut ehdotukseen suostua. Hän piti Preussia vasallivaltiona, ja kaikki hänen edeltäjänsä olivat suurentaneet valtakuntaa. Preussin lähettiläille hän totesi mieluummin näkevän turkkilaisten piirittävän Wieniä kuin antavansa pois osan valtakunnastaan. Preussin joukot ylittivät rajan 14. joulukuuta 1740. Syttyi sota, joka oli osa suurempaa konfliktia, nimeltään ensimmäinen Sleesian sota.
Kemerovo
Urheilu
Suomen lentopallomaajoukkueen valmentaja Tuomas Sammelvuo valmentaa Venäjän Superliigan parhaisiin kuuluvaa Kuzbass Kemerovo -joukkuetta.
Maria Teresia
Itävallan perimyssota
Itävallan armeijalta puuttui sodan alkaessa rahaa, miehiä ja resursseja. Valtiopäivät tuntuivat haluttomilta myöntämään armeijalle varoja. Joulukuussa Maria Teresia otti vastaan Ala-Itävallan säätyjen edustajan ja henkilökohtaisen viehätysvoimansa avulla sai tämän myöntymään armeijan rahoittamiseen. Hallitsijan kansansuosiota lisäsi kruununperillisen syntymä.
Itävalta sai armeijansa kuntoon keväällä 1741. Ratsuväki oli kokenutta, mutta jalkaväki koostui nuorista kokemattomista miehistä joilla kyllä oli isänmaallista intoa. Kansainvälisessä politiikassa Iso-Britannia ehdotti Preussin jakamiseen tähtäävää liittoa Alankomaille, Venäjälle, Saksille ja Itävallalle. Kun sopimus oli allekirjoitusta vaille valmis, Iso-Britannia kieltäytyi lähtemästä liittoon Ranskan uhan vuoksi.
Sota ratkaistiin kahdessa suurtaistelussa. Itävallan joukot olivat huhtikuussa 1740 etenemässä uudelleen Sleesiaan. Preussin ja Itävallan joukot kohtasivat Mollwitzin taistelussa, jossa Preussi sai suurvoiton Itävallan alkumenestyksen jälkeen. Tieto Itävallan tappiosta kiiri ympäri Eurooppaa, ja Ranska ja Itävalta liittyivät Preussin puolelle päämääränään Itävallan jako. Myös Ruotsi saatiin taivuteltua mukaan.
Pian tuli lisää vastoinkäymisiä. Ranskan ja Baijerin yhdistyneet armeijat miehittivät Ylä-Itävallan ja Böömiin. Prahassa kuninkaaksi julistettiin Kaarle Albert. Maria Teresia vetosi nyt unkarilaisiin. Bratislavassa pidettiin Unkarin valtiopäivät, joilla henkilökohtaisella esiintymisellään vaikuttanut hallitsijatar sai Unkarin aateliston Habsburgien puolelle. Pyhän Tapanin kruunu päässään esiintynyt Maria Teresia sai myrskyisät suosionosoitukset, saaden puolelleen unkarilaisia joukkoja. Myös Habsburgien italialaisilta ja kroatialaisilta alueilta astui miehiä palvelukseen.
Vuonna 1744 käytiin toinen Sleesian sota. Siinä Preussin joukot kärsivät tappioita ja Ranska vetäytyi Itävallan vastaisesta liitosta, jättäen Baijerin hallitsijan oman onnensa nojaan. Baijerin uusi hallitsija luopui vaatimuksista keisarin arvoon ja ilmoitti tukevansa Maria Teresiaa. Venäjä ilmaisi kiinnostuksensa hyökätä Preussiin.
Vuonna 1745 Frankfurtissa pidetyillä Saksan valtiopäivillä oli moniin pikkuvaltioihin hajonneen Saksan hallitsijoiden mielipide muuttunut Maria Teresialle suopeaksi. Häntä pidettiin nyt Saksan ainoana puolustajana Ranskan pyrkimyksiä vastaan. Maria Teresian puoliso valittiin Saksan keisariksi. Fredrik Suuri ivasi Maria Teresian olevan pelkästään Unkarin kuningatar, sillä häntä ei ollut nimitetty Saksan keisarinnaksi. Sota Preussia vastaan jatkui, päättyen Dresdenin rauhansopimukseen 25. joulukuuta 1745. Näiden sotien vuoksi Maria Teresia inhosi Fredrik Suurta loppuelämänsä, odottaen tilaisuutta kostaa.
Uudistuksia
Sota oli osoittanut Itävallan armeijan jääneen ajastaan jälkeen. Maahan perustettiin nyt pysyvä armeija, jonka tehtävänä olisi torjua Turkin uhka, ja nyt myös uudeksi uhaksi muodostunut Preussi. Lopullisena tavoitteena oli saada Sleesia takaisin. Pysyvä ja uudenaikaistettu armeija kysyi rahaa, jota ei Itävallassa ollut.
Ensiksi uudistettiin verotus. Uuden ministerin Friedrich Wilhelm Haugwitzin johdolla valtio alkoi periä veronsa itse entisten välittäjien sijaan. Aateli yritti vedota vanhoihin etuoikeuksiinsa, mutta lakiteksti mainitsi että vääryydellä hankitut oikeudet piti poistaa. Mitä oli vääryydellä hankitut oikeudet olivat, ei laki maininnut, vaan ne jäivät hallitsijan tapauskohtaiseen harkintaan. Verotus ulotettiin myös kirkkoon ja ylhäisaateliin ja se oli progressiivista. Tavoitteena oli tehdä Itävallasta velaton valtio.
Myös virkakoneistoa uudistettiin. Valtiosta tuli yhtenäisvaltio joka irtaantui muodollisesti Saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallinnosta. Oikeudenkäyttöä uudistettiin, jolloin talonpojat saivat oikeuden valittaa tilanherrojen ja upseerien toimista. Heille annettiin myös oikeus mennä naimisiin ilman tilanomistajan lupaa ja muuttaa paikasta toiseen. Maria Teresia tähdensi, että ei pidä uudistaa vain uudistamisen halusta, vaan käytännönläheisesti siellä, missä se oli mahdollista. Sen vuoksi uudistukset koskivat vain Habsburgien perintömaita, eivät Unkaria. Unkarin ylhäisaatelia ei haluttu suututtaa, ja sen tukea perimyssodassa muistettiin kiitollisuudella. Wienin pörssi perustettiin hänen aikakaudellaan vuonna 1771. Lisäksi taloutta parannettiin poistamalla maan sisäiset tullit ja parantamalla maanteitä ja satamia. Maahan houkuteltiin siirtolaisia lupaamalla näille vapautus sotilaspalveluksesta, veronalennuksia ja ilmaisia rakennustarpeita.
Maria Teresia piti tärkeänä erottaa toisistaan laki ja hallinto. Maahan perustettiin korkein oikeus. Hajanaisena ja vanhentuneena pidettyä lakikokoelmaa ryhdyttiin uudistamaan. Rikoslain "Constitutio criminalis Theresiana" uudistus valmistui vuonna 1768 ja koko mittava lakiuudistus vasta vuonna 1811.
Koska uusi virkakoneisto ja oikeustoimi tarvitsi päteviä virkamiehiä, kiinnitettiin huomiota koulutukseen, erityisesti keski- ja ylimmänasteen koulutukseen. Nykyistä lukiota vastaava koulutus sai uuden opetussuunnitelman vuonna 1752 ja vuonna 1754 perustettiin insinöörejä kouluttava oppilaitos. Wienin yliopiston lääketieteellinen tiedekunta oli ollut pitkään takapajuinen, mutta nyt sitä ryhdyttiin uudistamaan. Se nousi pian alallaan arvostetuksi oppilaitokseksi. Lisäksi uudistettiin arkistolaitos; perustettiin Habsburgien, hovin ja valtionarkistot, joista tuli esikuvia omalla alallaan.
Seitsenvuotinen sota
Ranskan lähettilääkseen Maria Teresia nimitti vuonna 1750 kreivi Wenzel Anton Kaunitzin. Kolme vuotta myöhemmin tämä sai johtaakseen myös ulkoasiat. Kaunitz oli tunnettu älykkyydestään ja hän jakoi hallitsijattaren näkemyksen Preussin uhan vähentämisestä ja sen alueellisesta pienentämisestä. Hänen mukaansa Ranska ei ollut enää Itävallalle uhka, vaan arvokas potentiaalinen liittolainen. Isoa-Britanniaa ei kannattanut ottaa liittolaisena huomioon. Ranska saataisiin liittolaiseksi antamalla sille osia nykyisestä Belgiasta ja Italiasta. Sen jälkeen voitaisiin vallata Sleesia takaisin, mitä tukisivat myös Preussin uhakseen kokeneet pikkuvaltiot.
Tätä mielikuvituksellista ajatusrakennelmaa Maria Teresia ja hänen ministerinsä asettuivat tukemaan. Samaan aikaan tutkittiin huolellisesti mistä tappio Preussille oli johtunut. Armeijaa koulutettiin uusien oppien mukaisesti. Nyt etsittiin vain oikeaa hetkeä sodan aloittamiseen.
Oikea hetki sodalle saatiin vuonna 1755, kun Ranska keskitti joukkojaan Flanderiin ja oli huhuja Preussin ja Ison-Britannian liitosta. Arveltiin, että olisi syttymässä Ranskan ja Ison-Britannian välinen sota. Venäjä saatiin Itävallan liittolaiseksi lahjomalla tsaarin hovin korkeimpia virkamiehiä. Venäjän pitäisi hyökätä Preussiin 80 000 miehen voimalla yhdessä Itävallan kanssa. Ruotsikin houkuteltiin mukaan lupaamalla sille laajoja alueita. Saksi tuli mukaan aluelupauksilla, Preussista jäisi jäljelle alue joka sillä oli ollut 1600-luvun alussa. Kaunitzin tehtäväksi tuli saada Ranska mukaan liittoon.
Ranska saatiin mukaan liittoon lupaamalla Itävallan hallussa ollut nykyinen Belgia hallittavaksi Ranskan kuninkaan Ludvig XV:n vävylle. Itävalta saisi korvauksena alueita Italiasta. Kansainvälinen tilanne kiristyi ja uhatuksi itsensä tuntenut Fredrik Suuri hyökkäsi armeijoineen Saksiin ja Böömiin elokuussa 1756. Huhtikuussa 1757 Preussin joukot löivät itävaltalaiset ja ryhtyivät piirittämään Prahaa. Piiritys päättyi kuitenkin Itävallan voittoon. Samaan aikaan venäläiset voittivat Preussin joukot Itä-Preussissa ja tilaisuutta hyväkseen käyttänyt itävaltalaispartio kävi ryöstelemässä Berliiniä.
Sodan vauhdikkaissa alkuvaiheissa kukaan tuskin osasi aavistaa, että siitä tulisi pitkä, monivaiheinen ja uuvuttava. Se loppui vasta 15. helmikuuta 1763 solmittuun Preussin ja Itävallan rauhansopimukseen. Sitä ennen Itävalta kärsi suurtappion Leuhenin taistelussa, jossa sen 80 000 miehen armeija hävisi vähälukusimmille preussilaisille. Toukokuussa 1758 Preussin armeija uhkasi jo Wieniä, mutta Maria Teresia kieltäytyi poistumasta pääkaupungistaan. Hän torjui myös rauhantunnustelut. Sen sijaan hän tarjoutui kaksintaistelemaan pistooleilla henkilökohtaisesti Fredrikiä vastaan.
Sotaa käytiin vuonna 1758 ja vaikka se sujui Maria Teresian kannalta huonosti, oli aika hänen puolellaan. Ison-Britannian mielipide alkoi kääntyä vähitellen Preussia vastaan, koska siellä alettiin pitää uhkana sen johdolla yhdistynyttä Keski-Eurooppaa. Vuonna 1759 Venäjän ja Itävallan joukot löivät Preussin. Seuraavana vuonna Iso-Britannia oli vallannut Ranskalta nykyisen Kanadan osia ja sen kaikki omistukset Intiassa. Ilmassa alkoi olla yleistä sotaväsymystä. Lisäksi Ranskaa huolestutti, että Itä-Preussiin leiriytynyt Venäjän armeija saisi sieltä sillanpään Länsi-Euroopan valtaukseen. Myös Itävallan hallituksen mahtimies Kaunitz alkoi kallistua pikaisen rauhan kannalle.
Sodan loppu oli täydellinen yllätys. Venäjällä kuoli vanha hallitsija Elisabet ja uusi tsaari Pietari III oli innokas Fredrik Suuren ihailija. Hän teki rauhan Preussin kanssa ja antoi jopa joukkoja sen armeijalle. Ranska oli jo sodasta luopunut ja nyt sen teki myös Ruotsi. Saksin hallitsija välitti rauhan. 15. helmikuuta 1763 solmitussa rauhassa ei tehty aluemuutoksia. Maria Teresia luopui nyt Sleesian takaisin saamisesta. Sodalla, joka vaati kymmenien tuhansien ihmisten hengen ei saavutettu mitään.
Uudelleen rauhan toimissa
Vanheneva keisarinna halusi olla hyvien tapojen ja kansalaistensa siveyden vaalija. Hän perusti siveyskomission, jolla oli valtuudet tehdä kotietsintöjä ja siveystarkastuksia joka talossa. Ainoastaan ministereiden virka-asunnot ja ulkomaiden lähetystöt rajattiin ulkopuolelle. Jos virkamies yllätettiin prostituoidun seurasta, oli seurauksena viran menetys ja kielto muuttaa enää koskaan Wieniin. Prostituoitu karkotettiin Unkariin tai teljettiin luostariin. Komissio joutui itävaltalaisen pilkan kohteeksi ja sille naurettiin avoimesti myös ulkomailla.
Vuonna 1765 Maria Teresian aviomies Frans Stefan kuoli. Avioliiton loppupuolta oli vaivannut Maria Teresian miestään kohtaan tuntema mustasukkaisuus. Frans Stefan oli vanhoilla päivillään ryhtynyt ylläpitämään ajan ylhäisön tapojen mukaista virallista rakastajatarta. Muuten puolisoiden yhteistyö toimi saumattomasti. Maria Teresia hoiti Habsburgien perintömaiden hallinnon yksin, mutta perheasioissa hallitsi mies. Frans Stefan hoiti myös perheen raha-asiat ja hyvänä liikemiehenä hän teki Habsburgien hallitushuoneesta erittäin rikkaan. Hän sijoitti rahaa alankomaalaisiin ja brittiläisiin kauppahuoneisiin ja investoi tuolloin nupullaan olleeseen teollisuuteen. Hallinnassaan olleen Toscanan suurherttuakunnan hallinnon hän ajanmukaisti. Frans Stefanin jälkeen Maria Teresia otti kanssahallitsijakseen poikansa Joosefin, joka otti hallitsijanimen Joosef II.
Arborea
Arborea on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 3 910 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 94,96 neliökilometriä. Se sijaitsee 7 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Maria Teresia
Uudelleen rauhan toimissa
Paavi Klemens XIII suhtautui kielteisesti jesuiittoihin ja päätti vuonna 1773 lakkauttaa järjestön. Maria Teresia ei reagoinut paavin määräykseen, koska hän arvosti jesuiittojen kansan parissa tekemää opetustyötä. Jesuiittojen omaisuus otettiin kuitenkin valtiolle. Protestantteihin Maria Teresia suhtautui epäillen. Hän antoi heille kuitenkin tiettyjä oikeuksia myöntymättä uskonnonvapauteen. Juutalaisiin Maria Teresia suhtautui hallituskautensa hyvin kielteisesti. Hän halusi suosia epäilyttävinä pitämiään protestanttiliikemiehiä, jotta juutalaisten asiakaskunta pienenisi. Hänen suhtautumisensa muuttui elämän loppupuolella ja hänen juutalaistaustainen hovimiehensä Abraham Mendel Theben sai hänet takaamaan juutalaisille tiettyjä oikeuksia.
Baijerin hallitsija Maksimilian III Joosef kuoli yllättäen ilman perillistä vuonna 1777. Maria Teresian mielestä Baijeri ei ollut sodan arvoinen, mutta hänen poikansa ja kanssahallitsijansa Joosef II ajatteli toisin. Tilanne kärjistyi vähitellen sodaksi ja Joosef II näki siinä tilaisuuden liittää osia Baijerista Itävaltaan. Syttynyttä sotaa nimitetään Baijerin perimyssodaksi. Kansan suussa se sai nimen perunasota. Se alkoi heinäkuussa 1778 ja päättyi elokuussa 1778.
Sotaa käytiin pääasiassa Itävaltaan kuuluneen Böömin alueella. Itävalta menetti sodassa noin 10 000 miestä, pääasiassa sairauksiin. Sodalla ei saavutettu juuri mitään, Itävalta sai itselleen vain pienen Innviertelin alueen. Lisäksi sota maksoi enemmän kuin maan vuotuiset verotulot.
Viimeisinä vuosinaan Maria Teresia oli enemmän kiinnostunut uskonnosta kuin hallitsemisesta. Hänen poikansa Joosef II oli suuri valistusaatteiden kannattaja ja Fredrik Suuren ihailija, joka aidosti halusi auttaa kansaa uudistuksillaan. Hän arvosteli monia poikansa uudistuksia, sillä ne rikkoivat toimivia käytänteitä eivätkä olleet aina kovin suosittuja kansankaan parissa.
Puola oli 1770-luvulla vajonnut sisällissodan kaltaiseen tilanteeseen ja sen puolustuskyky oli heikko. Tässä tilanteessa Preussi, Venäjä ja Itävalta näkivät tilaisuutensa koittaneen. Maria Teresia suostui poikansa ideoimaan Puolan ensimmäiseen jakoon vuonna 1772. Hän tosin epäili sen järkevyyttä jo sitä tehtäessä ja ilmoitti sen loukkaavan puolalaisten oikeuksia. Tätä pidettiin hurskasteluna ja Maria Teresian sanotaan "ottaneen ja itkeneen". Itävaltaan liitettiin Galitsia. Myöhemmin hän sanoi toimineensa painostuksesta.
Arvioita elämäntyöstä
Maria Teresia oli 1700-luvun Euroopan voimapolitiikan avainhahmoja ja yksi Habsburgien monarkian etevimmistä hallitsijoista. Häntä pidetään myös Habsburgien monarkian pelastajana ja säilyttäjänä.
Vaikka Maria Teresia oli uudistaja ja kiinnostunut aikansa aatevirtauksista, oli hän kuitenkin pohjimmiltaan 1700-luvun alun itsevaltiuden sisäistänyt monarkki. Hänen mukaansa valtio ei ollut ihmisten keksintö juoksevien asioiden hoitamiseen, vaan Jumalan luoma. Tämä oli asettanut hallitsijat paikalleen ja näillä oli tilivelvollisuus vain Jumalalle siitä, miten olivat hallitsemisensa hoitaneet. Hän oli vakuuttunut, että hallitsijat olivat saaneet Jumalalta myös tavallista enemmän lahjakkuutta hallitusasioiden hoitamiseen.
Kuultuaan Maria Teresian edesmenneen, antoi Fredrik Suuri hänestä arvionsa. Hänen mukaansa tämä oli ollut "kunniaksi sukupuolelleen ja valtaistuimelleen". Lisäksi hän totesi että "vaikka hän kävi sotaa tätä vastaan, ei koskaan tätä vihannut."
Maria Teresia sai kaikkiaan 16 lasta, joihin lukeutuvat Marie Antoinette ja keisari Leopold II. Hän naitti lapsiaan muihin eurooppalaisiin suursukuihin luodakseen liittoutumia ja hyödyntääkseen maataan taloudellisesti ja sotilaallisesti.
Maria Teresia oli viimeinen alkuperäistä Habsburg-sukua edustanut hallitsija. Hänen jälkeensä valtaan tuli periaatteessa hänen miehensä Frans I:n edustama Lothringen-suku, mutta heidän jälkeläisensä käyttivät nimeä Habsburg-Lothringen korostaakseen dynastian jatkumista.
Vrooom!!!
'''Vrooom!!! – ohjelma miehille''' on Nelosella alkuaikana 1997–1998 esitetty miesten makasiiniohjelma. Ohjelmaa tehtiin yhden tuotantokauden verran. Ohjelman tuotti, käsikirjoitti ja juonsi Lasse Lehtinen. Marraskuussa 1997 sillä oli 90 000 katsojaa, joista 44 % oli 25-34-vuotiaita ja miehiä katsojista oli hieman yli puolet.
Puna-akat/Rödkärringarna
Puna-akat/Rödkäringarna oli vuonna 1973 perustettu ryhmittymä, joka oli kiinnostunut marxismista ja feminismistä. Ryhmittymän yhtenä johtohahmona oli Mariella Lindén. Myös Margherita (Lolo) Zilliacus oli aktiivisesti mukana toiminnassa. Puna-akat/Rödkäringarna sulautui myöhemmin Marxist-Feministerna -järjestöön.
Venezuelan luterilainen kirkko
Venezuelan luterilainen kirkko (Iglesia Luterana de Venezuela (ILV)) on luterilainen kirkko, joka toimii Venezuelassa Etelä-Amerikassa. Kirkon jäsenmäärä on 1 607.
Nykytilanne
Kirkolla on 15 seurakuntaa ja 1607 jäsentä. Kirkko kuuluu tunnustukselliseen luterilaiseen Kansainväliseen luterilaiseen neuvostoon. Kirkolla on oma teologinen oppilaitos, “Juan de Frías” Theological Institute.
Ágios Geórgios (Korfu)
Ágios Geórgios on Kreikan kylä sekä samanniminen Pohjois-Korfun kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αγίου Γεωργίου, Dimotikí Enótita Agíou Georgíou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Korfun saarella Korfun alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 431.
Varsinaisia Ágios Geórgios -nimisiä kyliä on oikeastaan kaksi: ne ovat Ágios Geórgios Armenádon, jonka väkiluku on 60, ja Ágios Geórgios Págon, jonka väkiluku on 68 (vuonna 2011). Kylät sijaitsevat vierekkäin Korfun luoteisrannikolla noin 35 kilometriä Korfun kaupungista luoteeseen. Ne on nimetty Pyhän Georgioksen mukaan ja ovat muodostuneet pienimuotoiseksi turistikohteeksi. Ágios Geórgioksen kunnallisyksikkö käsittää alueen saaren luoteisosassa.
Helge Ranin
Helge Vilhelm Ranin (18. helmikuuta 1897 Kuopio – 15. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Teatteriuransa lisäksi hän esiintyi kaiken kaikkiaan parissa­kymmenessä elokuvassa.
Ágios Geórgios (Korfu)
Ágios Geórgios oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Korfun kunnaksi yhdessä Achílleion, Ereikoússan, Esperíeen, Faíakeen, Kassopaían, Korfun kaupungin, Korissían, Lefkímmin, Mathrákin, Meliteieíin, Othonoín, Palaiokastrítsan, Parélioin ja Thinálin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Pohjois-Korfun kuntaa.
Helge Ranin
Ura
Ranin aloitti näyttelijänä Viipurin Työväen Teatterissa, jossa oli näyttelijän vakanssilla vuosina 1922–1923. Hän toimi näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa (1926–1928), Viipurin Kaupunginteatterissa (1944–1945) ja myös johtajana Suomen Työväen Teatterissa vuodesta 1948. Ranin näytteli ja ohjasi Suomen Kansallisteatterissa (1945–1948).
Hän esiintyi monissa elokuvissa, muun muassa Katupeilin takana, jossa oli vastanäyttelijänä hänen poikansa Matti Ranin, ja Ruusu ja kulkuri.
Yksityiselämä
Raninin vaimo oli vuosina 1926–1952 näyttelijä Saara Ranin (o.s. Muinonen), poika oli näyttelijä Matti Ranin ja pojanpoika on näyttelijä Matti Olavi Ranin.
Allan Chamgwera
Allan Chamgwera (s. 30. huhtikuuta 1928) on malawilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Zomban hiippakunnan piispaksi 12. helmikuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Matthias A. Chimole, jota avustivat James Chiona ja Felix Eugenio Mkhori.
Chamgwera jäi eläkkeelle 17. tammikuuta 2004.
Stellaris
Stellaris voi tarkoittaa:
Baião (musiikki)
Baião on koillisbrasilialainen rytmikuvio, jonka pohjalta on kehittynyt monimuotoista musiikkia. Sen pääinstrumentti on zabumba-niminen kaksipäinen bassorumpu, jota soitetaan nuija toisessa kädessä, kapula toisessa, kumpikin lyöden rummun eri päihin. Jokaiseen baiaon tahtiin kuuluu kolme nuijan iskua, joista keskimmäinen on voimakkain. Jos merkitään heikkoa ja voimakasta nuijan iskua tum ja TUM, ja kapulan iskuja tik, on baiao-rytmi "tumtik-TUMtik-tumtik, tumtik-TUMtik-tumtik".
Baião perustuu Koillis-Brasilian alkuperäiskansojen musiikkiin, mutta se on saanut vaikutteita maahanmuuttajilta. Afrikasta tuli vuorolaulun (kysymys-vastaus; esilaulaja-kuoro) perinne ja Euroopasta perinteisiä tansseja (polkka, masurkka).
Baiaon kanta-aluetta on Pernambucon osavaltio, mutta se on levinnyt laajemmalle Brasiliaan ja antanut vaikutteita jopa São Paulon ja Rio de Janeiron musiikkiin. Baiaolla on maalaismainen maine, ja kaupunkilaiset ovat halveksineet sitä vuosikymmenten ajan.
Heta (joki)
Heta on pohjoissiperialainen joki Krasnojarskin aluepiirin alueella. Se on Hatangan vasemmanpuoleinen, lounaasta virtaava latvajoki. 604 kilometrin pituinen Heta saa alkunsa Putoranan laakiolta ja virtaa sitten Taimyrin niemimaan kaakkoisreunalla ja yhtyy Kotuihin. Yhtymäkohdasta alkaa 227 kilometrin mittainen Hatanga.
Joki on jäässä syys-lokakuun vaihteesta touko-kesäkuun vaihteeseen, mutta on kesäisin navigoitavissa.
Ardauli
Ardauli on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 873 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 20,53 neliökilometriä. Se sijaitsee 421 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Žitomirin päähallintopiiri
Žitomirin päähallintopiiri oli Ukrainan valtakunnankomissariaatin hallinnollinen osa. Sen johtajina toimivat kenraalikomissaari Kurt Klemm 1941–1942 ja Waldemar Magunia 1941–1944. Idän yleissuunnitelman mukaisesti alueelle olisi siirretty saksalaisperäistä väestöä, jos Saksa olisi voittanut toisen maailmansodan.