cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tunisian juutalaiset
Maailmansodasta nykypäivään
220px|thumb|Uskonnollisia menoja [[El Ghriban synagogalla Djerbassa.]] Toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 Natsi-Saksa miehitti Tunisiaa. Tuolloin juutalaisia pakotettiin työleireille, joiden lisäksi heitä karkotettiin ja teloitettiin. Juutalaisten määrä oli kuitenkin joka tapauksessa huipussaan juuri ennen Tunisian itsenäisyyttä 1940-luvun lopulla. Tuolloin Tunisian juutalaisia oli 80 000-105 000, eli noin 2 % koko maan väestöstä. Osa juutalaisista, kuten Albert Memmi, tukivat maan itsenäisyyttä, mutta suurin osa suhtautui siihen varauksellisesti. Tunisian itsenäistyessä maa suhtautui kuitenkin juutalaisväestöön huomattavasti paremmin kuin muu arabimaailma. Juutalaiset saivat laillisesti muuttaa Israeliin, mutta muuttoliikettä ei kannustettu. Vuonna 1961 Bizerten kriisi Ranskan ja Tunisian välillä kuitenkin laukaisi suuremman muuttoliikkeen. Vuonna 1967 juutalaisia oli enää 20 000, suurimman osan muuttaessa Israeliin, Ranskaan ja Kanadan Quebeciin. Tunisin pääsynagoga tuhoutui osin tuhopoltossa kuuden päivän sodan aikana, mutta Tunisian valtio kustansi sen jälleenrakennuksen. El Ghriban synagoga tuhoutui puolestaan Al Qaedan pommi-iskussa vuonna 2002, mutta Tunisian valtio korvasi jälleen vahingot.
Kulttuuri
Tunisian ollessa Ranskan siirtomaa suuri osa juutalaisista omaksui ranskalaisen kulttuurin. Tähän vaikutti osaltaan mahdollisuus käydä ranskan kielistä Alliance Israélite Universellen järjestämää koulua vuodesta 1878 eteenpäin. Eurooppalaistumisen myötä myös erot maan alkuperäisen juutalaisyhteisön ja uudemman yhteisön välillillä olivat miltei katoamassa. Eurooppalaistumista ja sekularisoitumista vastustaneet alkuperäisten juutalaisten rabbit kuitenkin lopulta estivät tämän ja erot näkyvät edelleen alkuperäisen yhteisön harjoittaessa vanhoillisempaa juutalaisuutta. Tunisiassa toimii nykyisin 11 synagogaa.
Elis Selin
Elis Alban Immanuel Selin (26. maaliskuuta 1891 Helsinki – 6. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Selin toimi kappalaisena Snappertunassa 1918–1923 ja kirkkoherrana Hiittisissä 1929–1953. Hän sai rovastin arvon 1947.
Selin kirjoitti ulkosaaristoon sijoittuvia novellikokoelmia ja romaaneja sekä myös radiokuunnelmia.
Maaskola
Maaskola oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se sijaitsi parin kilometrin päästä kaupungin keskustasta Pietarin radan pohjoispuolella. Maaskola kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan, josta se liitettiin kaupunkiin vuonna 1928.
Maaskola oli maaseutua, jonne vuonna 1924 siirrettiin Imatran kaupunginosassa toiminut Papulan kunnalliskoti. Sitä laajennettiin vuosina 1929 ja 1932, niin että 1930-luvun lopulla vanhainkodissa oli 272 hoitopaikkaa. Vuonna 1939 Maaskolaan valmistui Viipurin Golfin rakentama golfkenttä.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Maaskolassa oli 188 asukasta, joista 186 oli suomenkielisiä, 1 ruotsinkielinen ja 1 muunkielinen.
Nykyään entinen Maaskola kuuluu Lazarevkaan eli Liimattaan ja siellä sijaitsee suuri teollisuusalue.
Bas Eickhout
Bas Eickhout (s. 8. lokakuuta 1976 Groesbeek) on hollantilainen vihreä poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 eurovaaleissa ja uudelleen vuoden 2014 vaaleissa.
Europarlamentissa Eickhout on Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän taloudenhoitaja vuodesta 2012. Hän kuuluu ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokuntaan ja suhteista Yhdysvaltoihin vastaavaan valtuuskuntaan.
Sōsei no Aquarion
Sōsei no Aquarion on Satelight-studion tuottama japanilainen 26-osainen sci-fi-animesarja, jota esitettiin alun perin vuonna 2005.
Juoni
Kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on jälleen kerran kohtaamassa "Varjoenkeleiden" uhan. Taianomaiset olennot jotka ovat palanneet 12 000 vuoden jälkeen, hyökkäävät ihmisten kaupunkeihin ja sieppaavat asunnottomat imetäkseen heidän energiansa. Taistellakseen olentoja vastaan ihmiset kokoavat ryhmän nuorikaisia, joilla on erikoiskykyjä ja opettavat heitä lentämään vektori-koneilla. Kolmella muinaisella aluksella, jotka yhdistettynä muodostavat ihmiskunnan äärimmäisen aseen "Aquarionin". Sarjan tarina keskittyy pääasiassa päähahmoon Apolloon, jonka huhutaan olevan uudesti syntynyt Apolonius; entinen varjoenkeli, joka taisteli omia vastaan suojellakseen ihmiskuntaa.
Last Day Under the Sun
Last Day Under the Sun on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen seitsemänneltä studioalbumilta Rewind, Replay, Rebound. Kappale julkaistiin musiikkivideon kanssa 13. heinäkuuta 2019.
Poulsen kertoi Johnny Cashista kertovan kirjan inspiroineen häntä kappaletta kirjoittaessaan.
Michael Cramer
Michael Cramer (s. 16. kesäkuuta 1949 Gevelsberg) on saksalainen vihreä poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004.
Euroopan parlamentissa Cramer kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Hän on ollut liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäsen vuodesta 2004 ja puheenjohtaja vuodesta 2014. Vuosina 2004–2014 hän oli myös suhteista Australiaan ja Uuteen-Seelantiin vastaavan valtuuskunnan jäsen ja vuosina 2009–2014 valtuuskunnan jäsen EU:n ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian parlamentaarisessa sekavaliokunnassa.
Vuosina 1989–2004 Cramer oli Berliinin osavaltion parlamentin jäsen ja vaikutti erityisesti liikennepolitiikassa.
DeAndre Jordan
Hyland DeAndre Jordan jr. (s. 21. heinäkuuta 1988 Houston, Texas ) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa NBA-joukkue Philadelphia 76ersiä.
Ennen ammattilaisuraansa Jordan pelasi yliopistokoripalloa Texas A&M:n joukkueessa.
Jordan edusti pitkään Los Angeles Clippersiä. Hän siirtyi vuonna 2018 Dallas Mavericksiin, tammikuussa 2019 New York Knicksiin ja kesällä 2019 Brooklyn Netsiin. Kesällä 2021 Jordan teki sopimuksen Los Angeles Lakersin kanssa, mutta maaliskuussa 2022 sopimus purettiin ja Jordan teki sopimuksen Philadelphia 76ersin kanssa.
Kesäkuussa 2016 Jordan valittiin Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Rio de Janeiroon. Yhdysvallat voitti Riossa olympiakultaa.
Jordan on erinomainen levypallopelaaja, ja hän on ollut useasti NBA:n kauden tarkin pelitilanneheittojen heittäjä. Nurinkurisesti Jordan on kuitenkin poikkeuksellisen huono vapaaheitoissa: häntä on rikottu useasti tahallaan ohi menevien vapaaheittojen toivossa.
Taisto Lalli
Taisto Henrik Lalli (s. 3. helmikuuta 1989 Raisio) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Kolmevuotiaana painimisen aloittanut Lalli edustaa Turun Voimamiehiä, joihin hän siirtyi vuonna 2001 Raision Voimamiehistä. Lallia valmentaa Ari Heikiö.
96 kilogramman sarjasta 120 kg:n painoluokkaan vuonna 2009 siirtyneen Lallin paras kansainvälinen arvokisasaavutus on vuoden 2007 EM-kilpailujen kymmenes sija. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 16:nneksi vuonna 2010. Lalli on voittanut Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2011 ja PM-hopeaa vuonna 2010. Vuonna 2009 hän saavutti pronssia sekä juniorien EM- että juniorien MM-kilpailuista. Lisäksi Lallilla on kolme nuorten sarjojen PM-mitalia.
Nuorten arvokisamitaleja ja aikuisten -edustuksia
Lalli syntyi Raisiossa 3. helmikuuta 1989. Lalli aloitti kolmevuotiaana Raision Voimamiesten painikoulun. Isosta koostaan johtuen Lalli paini kymmenisen vuotta vanhempia poikia vastaan melko huonoin tuloksin, mutta iän karttuessa hän alkoi menestyä lajissa. Muita Lallin lapsuudessa harrastamia lajeja olivat yleisurheilu ja maastohiihto. 12-vuotiaana hän päätti valita lajikseen painin. Vuonna 2001 Lalli vaihtoi seuraa Turun Voimamiehiin. Ensimmäisessä kansainvälisessä arvoturnauksessaan, vuoden 2005 kadettien (alle 17-vuotiaiden) Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti sarjan 85 kg. Seuraavana vuonna hän voitti toisen kadettien PM-kultansa, tällä kertaa 100 kg:n painoluokassa. Juniorien (alle 20-vuotiaiden) PM-kilpailuissa Lalli saavutti sarjan 96 kg hopeaa, ja kadettien EM-kilpailuissa hän hävisi sarjan 100 kg pronssiottelussa saavuttaen viidennen sijan.
Vuonna 2007 Lalli kilpaili ensimmäisen kerran yleisessä sarjassa osallistuttuaan Sofian EM-kilpailuihin 96 kg:n painoluokassa. Ensimmäisellä kierroksella hän selätti albanialaisen Elis Gurin, mutta toisella kierroksella hän kärsi selätystappion ukrainalaisvastustajalle. Lopputuloksissa Lalli sijoittui kymmenenneksi. Hän kilpaili samana vuonna myös juniorien EM- ja MM-kilpailuissa sijoittuen 96 kg:n painoluokassa kymmenenneksi ja yhdeksänneksi. MM-turnauksessa hän voitti ensimmäisellä kierroksella slovenialaisvastustajansa jaksoin 2–0, mutta hävisi toisella kierroksella pronssille yltäneelle kazakstanilaiselle Nurmahan Tinaljeville. Vuonna 2008 Lalli osallistui toisiin aikuisten EM-kilpailuihinsa loukkaantuneen Rami Hietaniemen sijasta. Hän hävisi avausottelunsa sarjassa 96 kg ukrainalaisvastustajalle jaksoin 0–2 ja sijoittui lopputuloksissa 27:nneksi. Saman vuoden juniorien EM-kilpailuissa Lalli oli sarjan 96 kg 13:s. Heinäkuun juniorien MM-kilpailuissa 96 kg:n sarjassa toiselta kierrokselta aloittanut Lalli paini pistevoitot yhdysvaltalais- ja unkarilaisvastustajistaan. Seuraavalla kierroksella hän hävisi pisteillä hopeaan yltäneelle iranilaispainijalle, ja joutui pronssiotteluun. Pronssiottelu oli melko tasainen, mutta vastassa ollut saksalainen voitti ottelun jaksoin 1–2, ja Lalli sijoittui viidenneksi.
Yleinen sarja 2010–
Vuonna 2010 Lalli paini huhtikuussa Bakun EM-kilpailuissa, joissa hänet arvottiin suoraan toiselle kierrokselle. Hän hävisi avausottelunsa israelilaispainijalle jaksoin 1–2 ja sijoittui lopputuloksissa 12:nneksi. Kesäkuussa Saksan Grand Prix'ssä Lalli oli kahdeksas, ja elokuussa hän voitti ensimmäisen yleisen sarjan Pohjoismaiden mestaruutensa. Syyskuussa Lalli kilpaili ensimmäisissä MM-kilpailuissaan Moskovassa, missä hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa virolaiselle Heiki Nabille jaksoin 1–2.
Vuonna 2011 Lalli paini Cristo Lutte –turnauksessa kolmanneksi. EM-kilpailuissa Dortmundissa hän hävisi avausottelunsa Viron Nabille puhtaasti jaksoin 2–0. Lallin lopullinen sijoitus oli 22:s. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän hävisi jälleen Nabille ja saavutti hopeaa. Elokuussa hän sijoittui Wladyslaw Pytlasinski –turnauksessa 11:nneksi, ja kuukautta myöhemmin Istanbulin MM-kilpailuissa hän hävisi ensimmäisen ottelunsa azerbaidžanilaisvastustajalle jaksoin 2–0 ja sijoittui lopputuloksissa 27:nneksi.
Yksityiselämä
Lalli valmistui ylioppilaaksi Raision lukiosta vuonna 2007. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Lahden urheilukoulussa vuosina 2007–2008. Vuonna 2008 hän aloitti opinnot Tampereen teknillisen yliopiston rakennustekniikan linjalla.
Kansainväliset turnaukset
Sarja 120 kg, ellei toisin mainittu.
Aikuisten SM-mitalit
Lähde: Painiliitto
Culex aenescens
Culex aenescens on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Edwards vuonna 1941. Lajia tavataan Ugandassa. Sillä ei ole alalajeja.
Japaninmustamänty
Japaninmustamänty (Pinus thunbergii) on mäntylaji, joka kasvaa alkuperäisenä Japanin ja Etelä-Korean rannikkoseuduilla. Se on nimetty tieteellisesti ruotsalaisen Carl Peter Thunbergin (1743–1828) mukaan.
Japaninmustamäntyä kasvatetaan bonsaina.
Joonas Pentti
Joonas Pentti (s. 22. elokuuta 1996 Tampere ) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa I-divisioona A:ssa pelaavaa Tampereen Pyrintö II:sta ja seuran edustusjoukkuetta Korisliigassa. Pääasiassa heittävänä takamiehenä pelaava Kotkan Työväen Palloilijoiden kasvatti Pentti pelasi seuran miesten edustusjoukkueessa Korisliigaa kahden kauden ajan ja saavutti SM-hopeaa vuonna 2013.
Seurajoukkueet
Pentti pelasi junioriuransa KTP-Basketin organisaatiossa. Kaudella 2011–2012 hän pelasi B-nuorten SM-sarjaa keräten runkosarjassa 19,9 pistettä, 7,1 levypalloa ja muun muassa 2,7 riistoa 33 ja puolessa minuutissa ottelua kohden. Hän pelasi samalla kaudella myös kolme ottelua A-nuorten SM-sarjaa mutta sai joukkueessa enemmän vastuuta seuraavalla kaudella, jolloin hän muun muassa onnistui kolmen pisteen heitoissaan noin 56-prosenttisesti ja voitti kauden päätteeksi ikäluokan SM-pronssia. 13. helmikuuta 2013 Pentti debytoi myös Korisliigassa, jossa hän pelasi runkosarjassa neljä ottelua tehden parhaimmillaan ennäyksekseen viisi pistettä. Hän pelasi myös kahdessa pudotuspeliottelussa onnistuen kerran vapaaheitossa. KTP eteni loppuotteluihin, joissa se hävisi Loimaan Korikonkareille, ja Pentti sai SM-hopeamitalin.
Kaudella 2013–2014 Pentti pelasi KTP:n A-poikajoukkueessa 17,5 pisteen ja 3,1 riiston keskiarvoilla. Hän oli sarjan koko kauden riistokuningas ja toiseksi tarkin kolmen pisteen heittojen ja vapaaheittojen heittäjä. Korisliigassa Pentti pelasi runkosarjassa seitsemässä ottelussa joitakin minuutteja ja onnistui myös muutaman kerran korinteossa. KTP:n EuroChallenge-otteluissa Pentti ei saanut peliaikaa. Toukokuussa 2014 Pentti teki kaksivuotisen jatkosopimuksen KTP:n Korisliigajoukkueen kanssa. Hän kärsi kuitenkin jo sopimuksen tekohetkellä ristisidevammasta eikä lopulta pelannut kauden aikana kuin kolme A-nuorten ottelua.
Syksyllä 2015 Pentti siirtyi miesten I-divisioona A:ssa pelanneeseen Tampereen Pyrinnön kakkosjoukkueeseen. Pyrintö II säilytti sarjapaikkansa karsinnan kautta, ja Pentti teki M1DA:ssa hieman yli yhdeksän minuutin per ottelu peliajalla kauden keskiarvoikseen 2,0 pistettä ja 1,7 levypalloa. Kaudeksi 2016–2017 Pentti nousi mukaan myös Pyrinnön Korisliigaa pelanneeseen edustusjoukkueeseen.
Maajoukkue
Pentti pelasi 17 B-nuorten maaottelua 2,8 pisteen ja kolme A-nuorten maaottelua 1,7 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. B-nuorissa hän voitti vuonna 2012 ikäluokan Pohjoismaiden mestaruuden.
Liimatta (Viipuri)
Liimatta oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut alue sijaitsi noin neljä kilometriä keskustan itäpuolella ja se liitettiin kaupunkiin vuonna 1928 yhdessä Kelkkalan ja Maaskolan kanssa.
Historia
Liimatta oli maaseutua, jossa sijaitsivat muun muassa Liimatan kartano sekä Liimatan rautatieasema. Alueen läpi kulki Pietarin rata, josta Liimatassa erkaantuivat Liimatta–Valkjärvi-rata sekä nykyäänkin käytössä oleva Liimatta–Tyrisevä-rata.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Liimatassa oli 148 asukasta, jotka kaikki olivat suomenkielisiä.
Lazarevka
Liimatta tunnetaan nykyään nimellä Lazarevka (ven. Лазаревка) ja siihen luetaan kuuluvaksi myös entinen Maaskola, jossa sijaitsee suuri teollisuusalue. Lazarevka on nimetty Viipurin taistelussa kaatuneen neuvostoliittolaisen sotilaan V. P. Lazarevin mukaan. Paikalla on myös hänen kunniakseen pystytetty muistomerkki. Liimatan rautatieasema tunnetaan nykyään Riihimäki–Pietari-radan Lazarevkan seisakkeena.
Neljä savupiippua
Neljä savupiippua on mustavalkoinen japanilainen elokuva vuodelta 1953. Ohjaaja Heinosuke Gosho kuvaa siinä kotikaupunkinsa Tokion inhimillistä puolta. Elokuva sai Berliinin elokuvajuhlilla erikoispalkinnon.
Damien Renard
Damien Renard (s. 20. helmikuuta 1980) on ranskalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa norjalaista Kristiansand OK:ta. Vuoteen 2007 saakka hän edusti ruotsalaista OK Denselniä.
Renard voitti Park World Tourin osakilpailun vuonna 2002 Materassa Italiassa. Samana vuonna hän voitti maailmancupin osakilpailun sprintissä. Aichin MM-kilpailuissa 2005 Renard voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan François Gonon ja Thierry Gueorgiou. Otepään EM-kilpailuissa 2006 hän voitti hopeaa viestissä.
Renard voitti Jukolan viestin vuonna 2009 Kristiansand OK:n joukkueessa. Tiomilan hän voitti vuonna 2008.
Tragedian synty
Tragedian synty on Friedrich Nietzschen vuonna 1872 ilmestynyt esikoisteos. Siinä hän käsittelee antiikin kreikkalaisuuden olemusta. Tragedian syntyä kritisoitiin senaikaisessa tiedemaailmassa voimakkaasti, sillä sen tulkinta kreikkalaisesta filosofiasta oli verrattain radikaali. Myöhemmin sitä on kutsuttu mestariteokseksi.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2002
'''Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2002''' pelattiin Etelä-Afrikassa (lohko A) ja Jugoslaviassa (lohko B).
Aatos Maunula
Aatos Aarne Maunula (23. helmikuuta 1906 Tyrvää – 30. elokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella lähettinä. Maunula valmistui kadettikoulusta 1931, taistelukoulusta 1934 sekä Sotakorkeakoulusta 1939. Hän palveli nuorempana upseerina sekä komppanianpäällikkönä Viipurin rykmentissä 1928–1932, kouluttajana Kadettikoulussa 1932–1933 ja Taistelukoulussa 1934–1938. Talvisodan aikana Maunula oli toimistopäällikkönä IV. armeijakunnan esikunnassa. Jatkosodassa 1941–1942 hän oli toimistopäällikkönä VII. armeijakunnan esikunnassa. Vuoden 1942 aikana hän komensi myös III/JR 2 pataljoonaa. Tämän jälkeen hän toimi Aunuksen ryhmän esikunnan toimistopäällikkönä vuoteen 1944 asti.
Sodan jälkeen Maunula työskenteli pääesikunnassa 1944–1946 sekä opetti Sotakorkeakoulussa 1946–1950. Jälleen toimistopäällikkönä hän työskenteli pääesikunnassa 1950–1953 ja komensi Jääkäripataljoona 2:a 1953–1954. Seuraavaksi 5. prikaatin komentajana hän oli 1954–1955. Pääesikunnassa operatiivisen osaston päällikkönä Maunula toimi 1955–1957 sekä päämajoitusmestarina 1957–1959. 1.divisioonan komentajaksi hänet sijoitettiin 1960–1961. Yleisesikunnan päällikkönä Maunula toimi vuodet 1961–1966 eläkoitymiseensä asti. Hänen mainitaan edistäneen materiaali- ja kalustohankintoja noottikriisin kiristettyä maanpuolustuksellista ilmapiiriä.
Ylennykset: Reservivänrikki 1927, vänrikki 1931, luutnantti 1932, kapteeni 1940, majuri 1941, everstiluutnantti 1948, eversti 1954, kenraalimajuri 1957, kenraaliluutnantti 1960.
Harry Lester
Justin "Harry" Lester (s. 30. syyskuuta 1983 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen kreikkalais-roomalainen painija.
Strömsborg
thumb|300px|Strömsborg [[Tukholman kaupungintalosta nähtynä.]] Strömsborg on pieni saari Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskusta-alueella. Sen naapurisaaret ovat Stadsholmen sekä Helgeandsholmen. Saari on osa Tukholman vanhaakaupunkia, Gamla stania.
Vuodelta 1733 peräisin olevassa Tillaeuksen kartassa Strömsberg tunnetaan nimellä Stenskär, ja se esitetään asuttamattomana. Vuonna 1740 saaren osti kauppias Berge Olofson Ström, joka historiallisten lähteiden mukaan rakennutti saarelle noin kymmenen vuotta myöhemmin lehmuksilla ympäröidyn kivitalon.
Saarella on nykyään yksi rakennus, arkkitehti Claes Grundströmin piirustusten mukaan 1895–1897 rakennettu ja 1929–1930 muutettu ravintola, jossa on kattoterassi.
Nietzschen jälkeen
Nietzschen jälkeen: Miten tullaan filosofiksi on Giorgio Collin vuonna 1996 ilmestynyt kirja Friedrich Nietzschen ajattelusta.
Egyptian Expeditionary Force
Egyptian Expeditionary Force (EEF) oli Britannian armeijan muodostelma ensimmäisessä maailmansodassa. Se perustettiin 1916 yhdistämällä Britannian joukot Egyptissä (Force in Egypt) ja Mediterranean Expeditionary Force ja asetettiin kenraali Archibald Murrayn komentoon. Myöhemmin sen komentoon tuli kenraali Edmund Allenby.
K. P. Kalliovaara
Kustaa Paavali Kalliovaara (sukunimi vuoteen 1906 Finby; 5. kesäkuuta 1885 Piikkiö – 14. heinäkuuta 1981 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja suomentaja.
Kalliovaaran vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Finby ja Anna Aleksandra Fransintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Turun klassillisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1914. Hän teki opintomatkan Bonniin 1913.
Kalliovaara toimi latinan ja kreikan kielen opettajana Oulussa, Viipurissa ja Turussa. Hän oli Viipurin klassillisen lyseon latinan vt. vanhempi lehtori 1910–1911, Tampereen lyseon latinan ja kreikan opettaja 1915–1919, latinan ja suomen vt. ylimääräinen nuorempi lehtori 1919–1920, vakinainen 1920–1922, nuorempi lehtori 1922–1937, Turun lyseon latinan ja suomen nuorempi lehtori 1937–1954, Turun yliopiston latinan vt. lehtori 1938–1955. SL R I 1950.
Oppi kirkosta (mormonismi)
Myöhempien aikojen pyhien liikkeen teologian mukaan Jeesus Kristus perusti maan päällä ollessaan kirkon, jonka johtoon hän asetti kaksitoista apostolia ja uskoi sille evankeliumin täyteyden. Mormoniteologian käsityksen mukaan Kristuksen perustama kirkko kuitenkin luopui sen haltuun uskotusta totuudesta. Kirkon johtoon nousi palkattu pappisluokka, jolla ei kuitenkaan ollut niitä pappeuden valtuuksia, jotka Kristus oli kirkon johtamiseksi antanut. Kirkko sumensi Jumalan sanan ottamalla Raamatusta pois tärkeitä osia ja opetuksia. Se omaksui evankeliumin kanssa ristiriidassa olevia oppeja, kuten kolminaisuusopin, ja luopui alkukristillisyyteen kuuluneista opetuksista, kuten sijaistoimituksista kuolleiden puolesta. Tätä Kristuksen perustaman kirkon luopumista totuudesta kutsutaan mormoniteologiassa "suureksi luopumukseksi".
Mormonismin käsityksen mukaan Kristuksen kirkko palautettiin maan päälle 1820- ja 1830-luvulla. Kirkko palautettiin joukolla ilmestyksiä, joista ensimmäinen, nk. Ensimmäinen näky annettiin Joseph Smithille 1820. Siinä Jumala kertoi nuorelle Josephille, että kaikki maan päällä olevat kirkot olivat väärässä ja kauhistus Jumalan silmien edessä. Seuraavina vuosina Smith ja osa hänen läheisistään, kuten Oliver Cowdery, näkivät kertomansa mukaan useita näkyjä, joissa Jeesus Kristus, Elia, Johannes kastaja, Pietari, Johannes ja Jaakob ilmestyivät heille ja palauttivat heille maan päältä kadonneet pappeuden valtuudet sekä opettivat useita uskonnollisia totuuksia. Palautuksen keskeinen tapahtuma oli Kristuksen kirkon perustaminen 6. huhtikuuta 1830. Palautus jatkui temppelitoimitusten ilmoittamisella ja kirkon täydellisempänä järjestämisenä organisaatioineen ja ohjelmineen. Luvatun palautuksen ja ns. aikojen täyttymisen armotalouden voidaan katsoa täysin tapahtuneen kun Kristuksen toinen tuleminen aloittaa tuhatvuotisen rauhan ajan.
Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko samoin kuin muutkin mormonistiset ryhmittymät katsovat olevansa tuolloin perustetun kirkon legitiimejä seuraajia ja näin ollen edustavansa Jumalan kirkkoa maan päällä. MAP-kirkon käsityksen mukaan se on Kristuksen oikea kirkko, koska sillä on sama järjestys, sama pappeuden valtuus ja sama evankeliumi kuin Kristuksen aikoinaan perustamalla kirkolla. Sen mukaan kirkon tunnusmerkki on ennen muuta kirkon järjestys, joka on Uuden testamentin mallin mukainen. Kirkon johdossa on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti, ensimmäinen presidenttikunta ja kahdentoista apostolin koorum. Kirkolla on myös palautettu pappeus, sekä alempi Aaronin pappeus että ylempi Melkisedekin pappeus että niiden mukaiset valtuudet, esimerkiksi valtuus kastaa. Tärkeänä kirkon tunnusmerkkinä pidetään myös sitä, että Jumala johtaa kirkkoa elävän profeetan eli kirkon presidentin kautta.
Johanna Raunio (albumi)
Johanna Raunio on mallina, juontajana ja televisionäyttelijänä tunnetun Johanna Raunion studioalbumi vuodelta 1994. Albumin julkaisi CD:nä MTV-Musiikki. Albumilla on seitsemän suomalaisperäistä sävellystä ja neljä käännösiskelmää, mukaan luettuna Jussi Erikssonin sovittama versio ABBA-yhtyeen menestyssävellyksestä ”Honey, Honey”.
Tematiikka
Johanna Raunio -albumin tematiikka käsittelee iskelmägenrelle tyypillistä miehen ja naisen välistä romanttista rakkautta hienovaraisella eroottisella vihjailulla sävytettynä. Toisenlaisesta näkökulmasta aihetta lähestyy vampyyrimytologiasta ammentava käännössävelmä ”Dracula”, jossa vampyyrin osat laulaa Finlandersista tuttu basisti-laulaja Aarne Hartelin. Suomalaista klassikkoiskelmää edustaa Raunion tulkinta Jorma Panulan sävellyksestä ”Mä oon mikä oon”, joka on tunnettu lähinnä Tamara Lundin esittämänä.
Muuta
Johanna Raunion esittäminä musiikkikappaleina on lisäksi julkaistu Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama ”Nuoruuden rakkaus” (1996), ”Onnen siivet sydämessä” (1995) ja ”Sydän” (1995). Ne julkaistiin erinäisillä kokoelma-albumeilla.
Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi. Samana vuonna hän oli kansikuvamallina kokoelmalevyssä Suomi Top 12. Levyn musiikilliseen puoleen hän ei osallistunut.
Arab Bureau
pienoiskuva|175px|Everstiluutnantti [[T. E. Lawrence, D. G. Hogarth ja everstiluutnantti Alan Dawnay, Kairo 1918.]] Arab Bureau oli Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön (Foreign and Commonwealth Office) alaisen Cairo Intelligence Departement -tiedusteluosaston alaisen osasto ensimmäisen maailmansodan aikana. Se perustettiin tammikuussa 1916 tarkoituksena yhdenmukaistaa Iso-Britannian politiikkaa Lähi-idässä sekä pitämään maan hallinnon eri osat tiedotettuina alueen tapahtumista.
Sen henkilökuntaan kuului sodan aikana henkilöitä kuten Gilbert Clayton, D. G. Hogarth, Gertrude Bell, T. E. Lawrence, Aubrey Herbert ja George Lloyd.
Clive Sinclair
Sinclair perusti Sinclair Radionics -yhtiönsä vuonna 1961. Hän tuotti piirilevyjä ja pienen transistoriradion, mutta ei ollut menestyksekäs. Sinclair Radionics julkaisi Sinclairin kehittämän Sinclair Executive -taskulaskimen vuonna 1972. Sitä on kutsuttu ensimmäiseksi varsinaiseksi taskulaskimeksi. Laskin ei ollut teknisesti erityisen edistyksellinen, mutta se oli hyvin edullinen. Sinclair julkaisi myös kvartsikiteellä toimineen rannekellon, joita palautettiin paljon epäluotettavuuden takia. Sinclair TV80 oli taskukokoinen matkatelevisio joka ei menestynyt kaupallisesti.
Kun Sinclair Radionics joutui talousvaikeuksiin, se ajautui valtion omistaman National Enterprise Boardin hallintaan. Vuonna 1976 Sinclair perusti työntekijänsä Chris Curryn kanssa uuden Science of Cambridge -nimisen yrityksen voidaakseen toimia taas vapaasti. Yrityksen ensimmäinen tuote oli MK14-tietokone, jota myytiin rakennussarjana. Curry lähti pian sen julkaisun jälkeen erimielisyyksien takia ja perusti oman yrityksensä, Acorn Computersin. Science of Cambridgestä tuli myöhemmin Sinclair Research, joka julkaisi ZX80-tietokoneen vuonna 1980 ja seuraajan ZX81:n seuraavana vuonna. ZX80 ja ZX81 myivät hyvin; kahden tai kolmen vuoden aikana Sinclair teki voittoa 14 miljoonaa puntaa vuodessa. Curryn ja Sinclairin välit viilenivät, kun BBC valitsi tietokoneita koskevaan opetusohjelmaan Acornin koneen Sinclairin koneiden sijasta. Vuonna 1982 Sinclair julkaisi ZX Spectrumin, jota myytiin yli viisi miljoonaa kappaletta. Sinclair sai ritarinarvon vuonna 1983.
Tammikuussa 1985 Sinclair esitteli sähkökäyttöisen kolmipyörän, Sinclair C5:n. C5:llä oli kuitenkin rajoittunut toimintasäde sekä hidas nopeus, eikä se kyennyt kipuamaan mäkiä. Lisäksi sitä arvosteltiin turvattomaksi, minkä Sinclair kiisti. C5:n kaupallinen epäonnistuminen ajoi Sinclairin taloudellisiin vaikeuksiin yhdessä uuden Sinclair QL -tietokoneen huonon menestyksen kanssa. Vuonna 1986 Sinclair myi tietokoneisiin liittyvän liiketoiminnan Alan Sugarin omistamalle Amstradille.
Sinclair kuoli pitkäaikaisen sairauden murtamana kotonaan 16.9.2021.
BBC on tehnyt Sinclairista dokumentin Clive Sinclair: The Pace Setters.
Ismo Lehkonen
Ismo "Ika" Lehkonen (s. 1. helmikuuta 1962 Helsinki ) on suomalainen entinen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija, nykyinen lajin asiantuntija.
Lehkonen tunnetaan suorapuheisena ja jääkiekolle omistautuneena valmentajana, jonka antamat lausunnot eivät useinkaan ole miellyttäneet jääkiekon johtoporrasta. Kaudella 2000–2001 hän sai kymmenen ottelun toimitsijakiellon huudettuaan aitiosta "Pesoselle tulee noutaja seuraavassa vaihdossa" ja jatkoi huutelua vielä pelin jälkeenkin. Lokakuussa 2007 Lehkonen sai kahden ottelun toimitsijakiellon arvosteltuaan jälleen kerran tuomarityöskentelyä. Tammikuussa 2011 hän sai jälleen toimitsijakiellon luonnehdittuaan Mestiksen vastaavia päättäjiä kukkahattutädeiksi.
Lehkosta pidetään erityisesti nuorten jääkiekkoilijoiden kasvattajana ja kehittäjänä, joka on usein koulinut nuorista lupauksista edustusjoukkueiden runkopelaajia.
Lehkonen toimii nykyään V Sportin jääkiekkoasiantuntijana ja on aiemmin toiminut myös asiantuntijana Telian ja C Moren Liiga-lähetyksissä.
Pelaajana
Ismo Lehkonen oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Suomessa Jokereissa, HPK:ssa, Ahmoissa, Vantaa HT:ssa sekä Englannissa Deaside Dragons-joukkueessa. SM-liigassa Lehkonen pelasi 111 runkosarjaottelua, joissa hän teki tehot 21+13=34 ja otti 80 jäähyminuuttia. Lehkonen pelasi SM-liigan pudotuspeleissä neljä ottelua, joissa hän jäi tehopisteittä. Lisäksi Lehkonen pelasi urallaan viisi poikien maaottelua. Hän voitti pelaajaurallaan yhden SM-hopean.
Valmentajana
SM-liigan joukkueista Lehkonen on toiminut HPK:n kakkosvalmentajana kaudella 1998–1999 sekä toiminut päävalmentajana HIFK:ssa vuosina 1999–2001 ja Lukossa kausina 2001–2003. Mestiksessä/divarissa Lehkonen on valmentanut TuTon lisäksi Hermestä kaudella 1997–1998. Lisäksi Lehkonen on valmentanut PaKaa kakkosdivisioonassa vuosina 1990–1992, toiminut TuTon valmennuspäällikkönä sekä A- ja B-nuorten valmentajana vuosina 1992–1994 sekä TPS:n C- ja B-nuorten valmentajana vuosina 1994–1997.
Lehkonen valmensi Mestis-joukkue TuToa vuodesta 2004 kevääseen 2008. Lehkonen solmi keväällä 2007 kahden vuoden jatkosopimuksen, mutta ilmoitti lopettavansa seurassa jo kauden 2007–2008 jälkeen.
Lehkonen siirtyi kaudeksi 2008–2009 Jokerien valmennustiimiin yhdessä päävalmentaja Glen Hanlonin kanssa. Lehkonen nimitettiin myös Viron jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi elokuussa 2009. 2.11.2009 KooKoo ilmoitti tehneensä Lehkosen kanssa sopimuksen ja hän toimii joukkueen päävalmentajana. Lehkosen sopimus KooKoon kanssa kesti vuoteen 2012.
KooKoon jälkeen Lehkonen toimi kaksi ja puoli kautta TUTO:n mestis-joukkueen päävalmentajana. Sopimus irtisanottiin yhteisymmärryksessä kesken kauden 2015–2016. Seuraavan kauden Lehkonen toimi TUTO:n juniorivalmennuspäällikkönä ja on sen jälkeen keskittynyt TV-kommentaattorin tehtäviin.
Saavutukset valmentajana
Lehkonen on voittanut valmentajana TuTossa kaksi Mestis-pronssia kausina 2004–2005 sekä 2005–2006. Kaudella 2004–2005 Lehkonen valittiin Mestiksen fair play -valmentajaksi.
Kauden 2007–2008 päätteeksi Lehkonen valmensi TuTon seuran ensimmäiseen Mestis-mestaruuteen. Lehkonen valittiin myös Mestiksen vuoden valmentajaksi.
"Noutaja" ja "Lehkos-lisä"
Lehkonen muistetaan SM-liigavalmentajakausiltaan lentävästä lauseestaan "nyt tuli Pesoselle noutaja, ja lujaa hei, vittu!", jonka hän lausui 30.11.2000 pelatussa ottelussa HIFK–JYP, kun Jussi Pesonen taklasi HIFK:n Martin Štěpánekia päähän. HIFK:n Veli-Pekka Kautonen aloitti tappelun muutamaa minuuttia myöhemmin, ja Lehkonen sai 10 ottelun toimitsijakiellon "käskyttämisestä", vaikka taklauksella ja tappelulla olikin muutama minuutti väliä. Lause on poikinut myös urheiluseuran Itä-Helsingin Noutajat, joka otti nimensä Lehkosen lauseesta.
Lehkosen saama tuomio on heijastunut myös myöhempiin vuosiin. TuTon puolustaja Iiro Junnila sai Jääkiekkoliitolta kolmen ottelun pelikiellon 5.10.2007 nujakoituaan Jukurit-pelissä hyökkääjä Timo Kuuluvaisen kanssa. Tuomio oli erittäin kova verrattuna muihin tappeluista annettuihin rangaistuksiin, ja Lehkonen kritisoikin päätöstä jyrkästi. Lehkonen epäili, että hänen joukkueelleen olisi annettu tuomiossa ns. "Lehkos-lisää". Tuloksena protestoinnista oli 10.10.2007 langetettu kahden ottelun toimitsijakielto sekä seuralle annettu 500 euron sakko.
Mainituista tapauksista huolimatta on huomioitava, että TuTo pelasi Lehkosen aikana erittäin puhtaasti. TuTo otti Mestis-joukkueista vähiten jäähyjä kaudella 2006–2007, ja kaudella 2005–2006 joukkueen jäähymäärä oli kolmanneksi pienin. Lehkonen on voittanut myös fair play -valmentajapalkinnon 2004–2005.
Yksityiselämä
Lehkonen on naimisissa Riitta Lehkosen kanssa ja heillä on viisi lasta. Lapsista Artturi Lehkonen on NHL-tason jääkiekkoilija, Iina Lehkonen SM-tason pesäpalloilija, Iines Lehkonen SM-tason jalkapalloilija ja Ilmari Lehkonen EM-tason e-urheilija NHL-videopelissä.
Lehkonen perheineen asuu Turussa. Lehkosen veli Timo Lehkonen on entinen SM-liigatason maalivahti ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.
Hellerin tauti
Hellerin tauti eli disintegratiivinen kehityshäiriö (ent. lapsuuden dementia) on autismin kirjoon kuuluva neurologinen oireyhtymä, jonka esiintyvyys on vain 0,3 promillea. Taudin tutkimus on ollut niin vähäistä, ettei sen syitä ole kyetty selvittämään. Taudin on epäilty johtuvan muun muassa aivojen kroonisesta tulehduksesta, liiallisesta rasvojen kertymisestä keskushermostoon, tuberosis sclerosicsesta tai epileptisten kohtausten seurauksista.
Hellerin tauti puhkeaa keskimäärin 2–4-vuotiaana ja etenee nopeasti. Sairastuneella lapsella ei ole välttämättä aiemmin ollut autismiin viittaavia piirteitä, vaan lapsen kielellinen ja sosiaalinen kehitys on ollut tavallisuudesta poikkeamatonta. Oireyhtymään kuuluu myös epileptisyyttä ja vaikeaa kehitysvammaisuutta.
Hellerin taudin kuvasi vuonna 1908 itävaltalainen Theodor Heller. Tauti sulautettiin yhdysvaltalaiseen DSM-5-tautiluokitukseen vuonna 2013 uudistetussa versiossa uuteen autismikirjon häiriö -kattodiagnoosiin yhdessä muiden autismin kirjon oireyhtymien kanssa.
Kivikkokipittäjä
Taksonomia
Kivikkokipittäjän luokittelu on heimojen osalta horjuvaa. Laji luokiteltiin pitkään kuuluvaksi rastaisiin. Sittemmin Laji luetaan useimmiten kuuluvaksi timaleihin, kaljukkaisiin tai omaan heimoonsa Chaetopidae.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan kivikkokipittäjä on 23–25 cm. Selästään ja siivistään kapinrastaskoiras on väritykseltään tumman harmaa. Pää on harmaa ja päässä on selkeä valkoinen viiksijuova. Vatsa ja perä ovat väriltään kastanjanruskeat ja pitkä pyrstö on musta. Naaraat ja nuoret linnut ovat väriltään koirasta vaaleampia eikä viiksijuova ole niillä yhtä selkeä.
Elintavat
Kivikkokipittäjää tavataan ainoastaan Etelä-Afrikan eteläkärjestä. Lajin elinympäristöä ovat kivikkoiset vuortenrinteet ja kukkulat. Kivikkokipittäjät liikkuvat yleensä pienissä ryhmissä, joissa on yksi hallitseva pari ja muut linnut ovat yleensä niiden jälkeläisiä. Nuoret, pesimättömät, kapinrastaat osallistuvat kuoriutuneiden poikasten ruokintaan ja naaraat myös munien hautomiseen ja pesän rakentamiseen. Lajin pesä sijaitsee maahan ruohoista, oksanpätkistä ja lehdistä. Naaras munii kaksi valkoista munaa. Kapinrastaan ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat, joita se etsii maasta.
Hauen laulu
Hauen laulu on Aaro Hellaakosken runo, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1928 runokokoelmassa Jääpeili. Runon aiheena on hauki, joka ihmeenomaisesti nousee järvestä kuusen latvaan laulamaan virttä ja puremaan ”punaista käpyä”. Arvoituksellisen ja monitulkintaisen runon on sanottu olevan Suomen 1900-luvun runouden pohdituimpia. Runo on vapaamittainen ja sijoittuu siten perinteisen mitallisen runouden ja täysin vapaarytmisen modernin runouden välimaastoon.
Hellaakoski on kertonut ”Hauen laulun” syntyneen eräänä elokuisena yönä Sääksmäellä hänen noustuaan ”puoliunen horteessa” kirjoittamaan ylös mieleensä tulleita säkeitä. Laulava hauki oli Hellaakosken keksimä uusi kielikuva, mutta sen innoittajana lienee ollut myös Kalevalan iso hauki, jonka leukaluusta Väinämöinen teki kanteleensa ja lumosi soitollaan eläimet. ”Hauen laulun” neljännessä säkeistössä runon rytmi hidastuu ja poljento muuttuu kalevalaiseksi.
”Hauen laulusta” on tehty paljon erilaisia tulkintoja. Suositun tulkinnan mukaan hauki edustaa runoilijaa ja runo kuvaa siten taiteellista luomistyötä. Kirjallisuudentutkijoista Tatu Vaaskivi on arvellut sitä Hellaakosken humoristiseksi henkilökohtaiseksi tilitykseksi runoilijuudesta, Unto Kupiaisen mukaan runossa huipentuu Hellaakosken omakuva ja ”miehuuden kutsumuslaulu”. Kupiaisen toisen tulkinnan mukaan runo olisikin eroottinen. Pirjo Lyytikäinen on nostanut esiin mahdollisuuden, että ”Hauen laulu” olisi tarkoitettu uuden modernin runouden ohjelmanjulistukseksi. Hauen virsi vaientaa linnut, mikä voi viitata vanhan runouden korvautumiseen uudella. ”Hauen laulua” on tarkasteltu myös realismia ja surrealismia sekoittavana luonnonkuvauksena. Punaisessa kävyssä on myös nähty erilaisia vertauskuvallisia merkityksiä.
Honolulu
Honolulu on Havaijin osavaltion pääkaupunki Havaijisaarten kolmanneksi suurimmalla saarella Oahulla. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 337 256. Honolulusta tuli Havaijin kuningaskunnan pääkaupunki vuonna 1850 ja Havaiji liitettiin Yhdysvaltoihin vuonna 1898.
Vuoden 2021 alusta lähtien kaupungin pormestarina on toiminut Rick Blangiardi.
Maantiede
Honolulu sijaitsee Havaijisaarten kolmanneksi suurimmalla saarella Oahulla. Kaupunki kattaa pienen tasankoalueen Koolauvuorten ja rannikon välissä. Kaupungin alue kattaa noin 16 kilometriä rannikkoa Oahun kaakkoisosassa ja noin 6 kilometriä sisämaahan päin. Kaupungin pinta-ala on noin 156,7 km2. Kaupunki kuuluu Honolulun piirikuntaan, joka käsittää puolestaan koko Oahun saaren ja joitakin lähistön särkkiä.
Historia
thumb|vasen|Honolulun satamaa vuonna 1816. Maalannut [[Louis Choris.]] Havaijilaisen perimätiedon mukaan nykyinen Honolulu asutettiin vuoden 1100 paikkeilla. Brittikapteeni James Cook havaitsi Oahun tutkimusmatkallaan vuonna 1778 ja hän antoi Havaijisaarille nimen Sandwich Islands Sandwichin jaarlin mukaan. Ensimmäinen Honolulussa maihin noussut eurooppalainen oli kuitenkin William Brown vuonna 1794. Seuraavana vuonna havaijilainen päällikkö Kamehameha I yhdisti Havaijin saaret hänen vallattuaan Oahun paikalliselta päälliköltä. Honolulusta tuli Havaijin kuningaskunnan länsimaiden kanssa käydyn kaupan keskus. thumb|vasen|Valokuva [[Japanin hyökkäyksestä Pearl Harbouriin vuonna 1941.]] Honolulu alkoi kiinnostaa ulkomaita jo varhain. Vuonna 1816 sitä miehitti jonkin aikaa Venäjä, Britannia vuonna 1843 ja Ranska vuonna 1849. Lähetyssaarnaajia alkoi saapua vuodesta 1820 eteenpäin. Osa heidän rakentamistaan taloista on edelleen olemassa museotiloina. Merkittävin rooli paikallisessa taloudessa oli pitkään valaanpyynnillä, mutta 1800-luvun puolivälissä sokeriruoko muodosti talouden kulmakiven. Maanviljely edellytti työvoimaa, joka aiheutti suuren muuttoaallon Honoluluun. Kuningas Kamehameha III teki Honolulusta kuningaskuntansa pääkaupungin vuonna 1850. Kuningaskunta päätyi kuitenkin enenevissä määrin sokerintuottajien vallan alaiseksi, minkä lisäksi noin 80 % Havaijin alkuperäisasukkaista kuoli tauteihin, joille heillä ei ollut vastustuskykyä. Vuonna 1893 Havaijin viimeinen hallitsija kuningatar Liliuokalani syrjäytettiin amerikkalaisten sijoittajien ja merijalkaväen toteuttamassa vallankaappauksessa ja vuonna 1898 Havaijisaaret liitettiin Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1907 Honolulusta tehtiin kaupunki ja piirikunta. Pearl Harborissa tehtiin mittavia laajennustöitä vuosien 1902 ja 1922 välillä, mikä teki siitä merkittävän tukikohdan Tyynellämerellä. Toisen maailmansodan aikana 7. joulukuuta 1941 Japani teki hyökkäyksen Pearl Harboriin ja se oli Tyynenmeren sodan aikana huomattava amerikkalaisten keskus. Honolululla oli samaan tapaan merkitystä tukialueena Korean sodassa ja Vietnamin sodassa. Kaupungin ympärillä on edelleen tärkeitä sotilastukikohtia. Vuonna 1959 Havaijista tuli Yhdysvaltojen 50. osavaltio.
Liikenne
Honoluluun saavutaan mannermaalta käsin pääasiassa Honolulun kansainvälisen lentoaseman kautta. Lentoasemalta liikennöi amerikkalaisia ja ulkomaalaisia lentoyhtiöitä ja siltä lähtee lentoja myös muille Havaijisaarille. Honoluluun saapuu myös matkustajaliikennettä laivoilla etenkin Kalifornian kaupungeista.
Talous
thumb|Näkymä Honoluluun. Honolulu on Havaijin talouden ja kaupan keskus, sekä huomattava Tyynenmeren liikenteen solmukohta. Suuri osa Honolulun alueesta on edelleen maatalouskäytössä, mutta kaupunki on viime aikoina laajentunut käsittämään monia aikaisempia viljelyalueita. Honolulun sataman kautta kulkee useiden kansainvälisten liikennöitsijöiden rahtia. Satamassa on myös useita tuotantolaitoksia, joilla käsitellään esimerkiksi ananaksia, valmistetaan sokeria, vaatteita, alumiinia, öljyä ja sementtiä. Yhdysvaltain asevoimat muodostavat tukikohtineen huomattavan tulonlähteen. Myös turismilla on suuri merkitys. Honolulussa käy miljoonia matkailijoita vuosittain ja kaupunkiin heitä houkuttelevat esimerkiksi paikalliset hiekkarannat ja lämmin sää.
Väestö
Honolulun asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan oli 337 256 ja vuoden 2017 arvion mukaan 251 792. Aasialaistaustaiset muodostivat yli puolet kaupungin asukkaista, eli 53,8 %. Valkoiset muodostivat 18 %, kahteen tai useampaan rotuun kuuluvat 17 %, havaijilaiset tai muut Tyynenmeren saarten asukkaat 8,5 % ja afroamerikkalaiset 1,7 %. Latinot mistä tahansa rodusta muodostivat 16,4 % väestöstä. 37 % paikallisista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia.
Koulutus
Havaijin yliopistojärjestelmän pääkampus sijaitsee Honolulun Manoassa. Yliopisto avattiin vuonna 1907 Havaijin collegena ja se muutti nykyiselle paikalleen vuonna 1912. Yliopisto siitä tuli vuonna 1920 ja Manoan kampuksella on nykyisin noin 20 000 opiskelijaa. Honolulun Chaminade-yliopisto on pienempi yksityinen yliopisto ja Havaijin Tyynenmeren yliopisto on suurempi yksityinen yliopisto.
Ruusu Heininen
Heinisen vanhemmat olivat ratamestari Moses Heininen ja Karoliina Lindstedt. Hän pääsi tyttökoulusta 1893, jatko-opistosta 1897 ja valmistui diakonissaksi 1916. Heininen oli Tampereen tyttökoulun opettajana 1897–1915.
Suomen sisällissodan jälkeen Heininen perusti Sortavalaan kolme lastenkotia ja Suomen Kirkon Sisälähetysseuran Kasvattajaopiston lasten kasvattajien kouluttamista varten. Heininen toimi Sortavalan diakonissalaitoksen johtajana 1916–1932 ja Kasvattajaopiston johtajana 1918–1932. Vuodesta 1932 hän hoiti omistamaansa maatilaa Harlussa.
Heininen oli Tampereen seurakuntavanhimpana 1906–1915, köyhäinhoitolautakunnan jäsenenä 1909-1915, Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1919-1930, Sortavalan NNKY:n puheenjohtajana vuodesta 1919 ja Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton Sortavalan osaston puheenjohtajana vuodesta 1920.
Wadi Sirhan
pienoiskuva|Wadi Sirhan. Wadi Sirhan on Saudi-Arabian ja Jordanian alueella kulkeva vadi eli kuivunut joenuoma. Se kulkee luoteis-kaakkoissuuntaisesti noin 320 kilometrin pituisella matkalla.
Alueella ensimmäisen maailmansodan aikana käydyn arabikapinan aikana toiminut brittiläinen yhteysupseeri T. E. Lawrence kuvaa alueen ankaraa ympäristöä sotamuistelmissaan Seven Pillars of Wisdom (1922).
Millikanin koe
right|thumb|310px|Millikanin koejärjestely. Millikanin kokeen suorittivat Robert Millikan ja Harvey Fletcher vuonna 1909. He mittasivat sen avulla elektronin varauksen ja todistivat alkeisvarauksen olemassaolon. Kokeessa varattuja öljypisaroita suihkutetaan homogeeniseen sähkökenttään. Pisaran varaus voidaan mitata, kun sähkökentän suuruus tunnetaan. Kun koe toistetaan useamman kerran, havaitaan, että pisaralle saadut varaukset ovat saman alkeisvarauksen monikertoja. Millikan ja Fletcher päättelivät tämän alkeisvarauksen olevan elektronin varaus.
Historia
Millikanin ja Fletcherin kokeen suorittamisen aikoina oli jo varmistumassa tieto siitä, että atomiakin pienempiä hiukkasia oli olemassa. Jo tutkiessaan katodisäteitä vuonna 1897 J.J. Thomson oli löytänyt negatiivisesti varautuneita hiukkasia, joiden massa oli noin tuhat kertaa pienempi kuin vetyatomilla. Samankaltaisia tuloksia olivat saaneet myös George FitzGerald ja Walter Kaufmann. Kuitenkin suurin osa tunnetuista sähkön ja magnetismin ominaisuuksista voitiin selittää esittämällä varaus jatkuvana määreenä.
Kokeen merkitys
Millikanin koe oli onnistunut siinä mielessä, että sen avulla pystyttiin määrittämään alkeisvaraus melko tarkasti ja lisäksi myös osoittamaan varauksen kvantittuminen yksinkertaisesti ja havainnollisesti.
Millikanin kokeen avulla saatiin ensimmäiset kohtalaisen tarkat arvot, paitsi alkeisvaraukselle, myös muille atomifysiikan vakioille. Sitä ennen atomien absoluuttisille massoille oli tunnettu vain hyvin karkeita, lähinnä termodynamiikkaan perustuvia, likiarvoja. Eri alkuaineiden atomien massojen suhteet sen sijaan oli kemiallisten reaktioiden avulla määritetty varsin tarkoin ja määritelty atomimassayksikkö alkujaan vetyatomin massaksi. Gramman ja atomimassayksikön suhteen ilmoittaa Avogadron vakio, mutta sen arvoa ei siis tunnettu. Elektrolyysin avulla oli lisäksi Faradayn vakio saatu varsin tarkoin määritetyksi. Kun alkeisvaraus voitiin Millikanin kokeen avulla varsin tarkoin mitata, voitiin Avogadron vakio laskea yksinkertaisesti jakamalla Faradayn vakio alkeisvarauksella, ja täten saatiin ensimmäisen kerran kohtalaisen tarkasti määritetyiksi myös atomien absoluuttiset massat.
Laitteisto
Millikanin suunnittelema laitteisto on käytännössä homogeeninen sähkökenttä, joka syntyy kahden vaakatasossa olevan levyn välille, joilla on suuri potentiaaliero. Öljypisarat, jotka tiputetaan leijumaan levyjen väliin, saadaan nousemaan ja laskemaan vaihtelemalla levyjen välistä jännitettä. Levyt on tuettu paikalleen eristerenkaalla, ja niihin on porattu neljä reikää: kolme valoa ja yksi mikroskooppia varten.
Öljy on tavallisesti tyhjiökäyttöön soveltuvaa laatua, sillä tällaisilla on erittäin alhainen höyrynpaine. Tavallinen öljy haihtuisi ilmaan valonlähteen lämpövaikutuksesta, eikä pisaroiden massa näin ollen säilyisi kokeen aikana vakiona. Osa pisaroista varautuu suihkutuksen aikana hankauksesta suuttimen nokassa, mutta pisaroita voidaan varata myös ionisoivalla säteilyllä.
Koe
Aluksi öljypisaroiden annetaan pudota levyjen väliin sähkökentän ollessa kytkettynä pois päältä. Ne saavuttavat ilmanvastuksesta johtuvan loppunopeuden nopeasti. Kun sähkökenttä kytketään päälle ja se on tarpeeksi vahva, osa pisaroista alkaa nousta. Näistä yksi otetaan tarkastelun kohteeksi, ja muut pyyhkäistään sivuun kytkemällä jännitettä vuoron perään päälle ja pois.
Pisaran annetaan pudota vapaasti sähkökentän ollessa pois päältä, ja sen loppunopeus v1 lasketaan. Pisaraan vaikuttava ilmanvastus voidaan laskea Stokesin lain avulla:
jossa v1 on pisaran loppunopeus sähkökentän ollessa pois päältä, η on ilman viskositeetti, ja r pisaran säde.
Paino G on tilavuus V kerrottuna öljyn tiheydellä ρ ja putoamiskiihtyvyydellä g. Laskuihin tarvitaan kuitenkin kappaleen paino ilmassa, joka on kappaleen todellinen paino vähennettynä ilman nosteella. Tämä voidaan täydellisen pyöreän pisaran tapauksessa kirjoittaa:
Koska pisara on vapaassa pudotuksessa ja sen nopeus on tasaista, siihen vaikuttavien voimien summan täytyy olla nolla. Siispä voimien F ja G täytyy kumota toistensa vaikutukset.
Koska F = G nopeuden ollessa tasaista, siitä seuraa
Kun r on ratkaistu, myös G voidaan ratkaista helposti.
Tämän jälkeen sähkökenttä kytketään jälleen päälle, jolloin pisaraan vaikuttavan sähköisen voiman suuruus on
jossa q on öljypisaran varaus ja E levyjen välisen sähkökentän suuruus. Vierekkäisille levyille pätee
Yksi ratkaisu on säätää potentiaalieroa V kunnes pisara pysyy paikallaan, jolloin FE ja G voidaan kirjoittaa yhtä suuriksi. Käytännössä tämä on kuitenkin hyvin vaikeaa tehdä tarkasti. Myös FE:n määrittely on vaikeaa turvautumatta Stokesin lain käyttöön. Käytännöllisempi lähestymistapa on nostaa potentiaalieroa V hieman, jolloin pisara nousee uudella loppunopeudella v2. Silloin
Einar Relander
Einar Felix Relander (8. heinäkuuta 1876 Muolaa – 11. kesäkuuta 1964 Lahti) oli suomalainen hammaslääkäri, musiikkimies ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.