cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
EHC Winterthur
EHC Winterthur on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka on perustettu vuonna 1963. Se pelaa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssa. Joukkue pelasi pitkään maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta kauden 2014-2015 jälkeen sen onnistui nousta toiseksi korkeimmalle sarjaportaalle.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Joachim Zitting
Joachim (Joakim) Zitting (11. kesäkuuta 1806 Hankasalmi – 5. kesäkuuta 1876 Kuopio ) oli suomalainen opettaja ja sanomalehden toimittaja.
Zittingin vanhemmat olivat Karttulan kappalainen Petter Joakim Zitting ja tämän ensimmäinen vaimo Brita Lagus. Hän opiskeli Kuopion triviaalikoulussa ja Porvoon lukiossa ja valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1826. Zitting opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja oli Savokarjalaisen osakunnan perustajajäsen. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1840 ja hänet vihittiin papiksi Kuopiossa vuonna 1852.
Zitting työskenteli opettajana Porvoon pedagogiossa, Loviisan triviaalikoulussa ja Porvoon yläalkeiskoulussa ja sai vakinaisen viran jälkimmäisestä vuonna 1842. Vuosina 1844–1872 hän oli Kuopion lukion kreikkalaisen kirjallisuuden lehtori. Zitting toimi Kuopion tuomiokapitulin jäsenenä vuodesta 1851 ja sai rovastin arvon vuonna 1864. Hän työskenteli Maamiehen Ystävän toimittajana vuosina 1844–1850 ja 1852–1853.
Kihlakunnantuomari ja senaattori August Johannes Zitting oli Joachim Zittingin poika.
Kansankeittiö
Kansankeittiöiksi (myös kunnankeittiö) kutsuttiin 1800-luvun puolivälistä lähtien Suomeen perustettuja ravintoloita, joiden alkuperäisenä tarkoituksena oli tarjota kohtuuhintaista tai jopa ilmaista ruokaa vähävaraisille. Aluksi niitä ylläpitivät ylempien sosiaaliluokkien hyväntekeväisyysjärjestöt, kuten rouvasväenyhdistykset. Ruokaloiden esikuvana oli muualla Euroopassa 1800-luvun kuluessa aloitettu vastaavanlainen köyhien vapaaehtoinen ruokahuolto. Myöhemmin kansankeittiöitä alkoivat perustamaan esimerkiksi työväenyhdistykset ja 1900-luvun alussa kansankeittiöiksi saatettiin nimittää myös ensimmäisiä teollisuuslaitosten yhteyteen perustettuja työmaaruokaloita.
Yhteistä niille kaikille oli, että ruokalat oli tarkoitettu nimenomaan työläisille ja muille alemmille sosiaaliluokille erotuksena tavallisista ravintoloista, joiden asiakaskunta koostui varakkaammasta väestöstä. 1800–1900-lukujen vaihteessa perustetut kansankeittiöt erosivat muista ravintoloista paitsi asiakaskuntansa vuoksi, myös ulkoasultaan. Ne olivat sisustukseltaan pelkistetympiä, esimerkiksi pöytäliinat puuttuivat usein kokonaan ja myös astiastot olivat yksinkertaisimpia. Lisäksi kansankeittiöiden aukioloajat ja anniskeluoikeudet olivat rajoitetumpia kuin vallasväelle tarkoitetuilla ensimmäisen luokan ravintoloilla. Kansankeittiöissä oli usein myös lukunurkkauksia, joiden kirjoja asiakkaiden oli mahdollisuus lainata kotiinsa.
Nykyään Suomessa käyttävät kansankeittiö-nimitystä monet erilaisten vaihtoehtoliikkeiden ylläpitämät edulliset ruokapaikat, joissa on tarjolla esimerkiksi vegaanista ruokaa. Sellainen toimii muun muassa Tampereella Hirvitalossa.
Ensimmäiset köyhien ruokalat
1800-luvun puolivälissä rouvasväenyhdistykset alkoivat perustamaan köyhille lapsille ja työttömille tarkoitettuja keittoloita eri puolille Suomea. Niissä oli tarjolla nimensä mukaisesti keittoa, jota oli mahdollisuus ostaa myös kotiin vietäväksi.
Työväenyhdistysten kansankeittiöt
Työväenyhdistykset perustivat ensimmäisiä kansankeittiöitään 1880-luvulta lähtien. Niiden tarkoituksena oli tarjota edullista ruokaa yhdistysten jäsenille. Esimerkiksi Helsingin työväenyhdistys perusti oman ravintolan Kaivokadulle 1884, josta se siirtyi vuonna 1908 vastavalmistuneelle Helsingin työväentalolle. Työväenyhdistysten kansankeittiöissä oli ruoan lisäksi tarjolla muun muassa kahvia, olutta ja muita virvokkeita. Ne toimivat myös yleisinä kokoontumispaikkoina sekä poliittisten tilaisuuksien pitopaikkoina. 1800–1900-lukujen vaihteessa omia kansankeittiöitään avasivat työväenyhdistysten lisäksi useat muut yhdistykset ja järjestöt sekä muun muassa osuuskauppa Elanto. Myös useat työväenliikkeen aktiivit toimivat kansankeittiöiden pitäjinä, kuten Eetu Salin, jolla oli oma ruokala Hyvinkäällä ja myöhemmin Porissa, sekä Taavi Tainio, joka omisti kansankeittiön Turussa vuosina 1909–1914. Alkoholia anniskelevien kapakoiden kilpailijoiksi kansankeittiöitä puolestaan perustivat raittiusliikkeen aktiivit, kuten esimerkiksi Alli Trygg-Helenius, joka avasi oman kansankeittiön Helsingin Sörnäisiin vuonna 1889.
Kunnankeittiöt
Ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman elintarvikepulan johdosta ruoan hinta nousi ja lähinnä työväenliikkeen ehdotuksesta Suomeen perustettiin ensimmäiset kunnalliset kansankeittiöt. Esimerkiksi Helsingin kaupunginvaltuusto asetti asiaa hoitamaan erityisen Kansanravitsemushallituksen, joka perusti ainakin seitsemän kunnankeittiötä eri puolille kaupunkia. Niitä perustettiin sodan aikana myös ainakin Turkuun. Kunnankeittiöiden toiminnasta vastasivat kunnat yhdessä tarkoitusta varten perustetun Valtion kotitaloustoimikunnan kanssa. Vastaavia kansankeittiöitä perustettiin ensimmäisen maailmansodan aikana lähes kaikkiin Euroopan maihin.
Jafar Panahi
Jafar Panahi (, s. 11. heinäkuuta 1960) on iranilainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa ovat käsitelleet yhteiskunnallisia aiheita kuten naisen asemaa Iranissa. Panahi on saanut useita palkintoja ulkomailla. Hänen elokuvansa Loputon kierre (Dayereh) sai Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan vuonna 2000, ja esikoiselokuva Valkoinen ilmapallo palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla 1995. Panahi on toinen kahdesta vuoden 2012 Saharov-palkinnon saajasta.
Panahi kannattaa avoimesti oppositiota, ja hänet on pidätetty syyskuussa 2009 ja maaliskuun alussa 2010. Hänet oli kutsuttu Cannesin elokuvajuhlien tuomaristoon 2010, mutta vankeuden vuoksi hän ei päässyt tapahtumaan. Hän kuitenkin lähetti vankilasta kirjeen, josta Ranskan kulttuuriministeri Frédéric Mitterrand luki Cannesissa otteita. Hänet vapautettiin toukokuussa 200 000 dollarin lunnaita vastaan.
Panahi tuomittiin joulukuussa 2010 kuudeksi vuodeksi vankilaan hallituksen vastaisesta propagandasta. Häneltä kiellettiin myös elokuvien ja käsikirjoitusten teko-oikeus 20 vuodeksi. Tuomiosta tehtiin valitus, mutta se kuitenkin vahvistettiin lokakuussa 2011 teheranilaisessa tuomioistuimessa.
Tuomion täytäntöönpanoa odoteltaessa tehtiin elokuva In Film Nist ('Tämä ei ole elokuva'), joka kertoo Panahista. Se esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla 2011. Elokuvan lehdistötilaisuudessa kerrottiin, että Panahin on tilaisuudessa läsnä Skypen välityksellä mutta ei voi puhua. Elokuvan salakuljetti Pariisin ja sieltä Cannesiin muuan nainen muistitikussa, joka oli leivottu täytekakkuun. Panahi esiintyy elokuvassa, ja kuvaajana on dokumentaristi Mojtaba Mirtahmasb. Käsikirjoituksen on Panahi tehnyt aiemmin. Lopputeksteissä on nimien sijasta viivoja. Elokuvassa hän keskustelee asianajajansa kanssa puhelimessa, kiertää kieltoja ja etsii porsanreikiä saamastaan tuomiosta.
Panahin elokuva Taxi Teheran palkittiin Kultainen karhu -palkinnolla Berliinin elokuvajuhlilla 2015.
Panahin ja Nader Saeivarin käsikirjoitus elokuvaan Kolmet kasvot (Se rokh) palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla 2018. Yle Teema & Fem esitti Panahin elokuvan 2.2.2022 nimellä Kolme naista.
Filmografia
Osan elokuvistaan Panahi on ohjauksen lisäksi myös leikannut, tuottanut ja käsikirjoittanut (pääosin ).
Gia Darling
thumb|250px|Gia Darling Gia Darling (s. 30. heinäkuuta 1977) on yhdysvaltalainen transsukupuolinen shemale-pornonäyttelijä, eli hän on korjannut sukupuolensa miespuolisesta naispuoliseksi, ja hänellä on penis. Lisäksi hän ohjaa ja tuottaa elokuvia.
Darling syntyi Guatemalassa. Hän muutti kolmen vanhana Valenciaan, Kaliforniaan. 15-vuotiaasta lähtien hän on elänyt naisena. Nykyään hän asuu Malibussa.
Richard Mulcahy
thumb|Richard Mulcahy ja hänen vaimonsa Josephine Irlannin sisällissodan aikana syyskuussa 1922. Richard James Mulcahy (10. toukokuuta 1886 Waterford – 16. joulukuuta 1971 Dublin) oli irlantilainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) esikuntapäällikkönä Irlannin itsenäisyyssodan aikana (1919–1921) sekä hallituksen joukkojen ylipäällikkönä Irlannin sisällissodassa (1922–1923) Michael Collinsin kuoltua. Myöhemmin hän oli aktiivinen politiikassa ja toimi 1944–1959 Fine Gael -puolueen puheenjohtajana sekä ministerinä useissa hallituksissa.
Ura
Mulcahy oli Michael Collinsin tavoin alkuperäiseltä ammatiltaan postivirkailija, kuten myös hänen isänsä oli ollut. Vuodesta 1902 hän työskenteli postilaitoksen insinööriosastolla eri puolilla Irlantia, viimeksi Dublinissa. Mulcahy liittyi nuorena Gaelic League -järjestöön ja Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin (Irish Volunteers) pian niiden perustamisen jälkeen vuonna 1913. Hän kuului myös maanalaiseen Irlannin tasavaltalaisveljeskuntaan (IRB). Vuoden 1916 pääsiäiskapinan aikana Mulcahy toimi Thomas Ashen apulaiskomentajana tämän hyökätessä poliisivoimia vastaan Meathin Ashbournessa. Kapinan jälkeen Mulcahy oli monien muiden kapinallisten tavoin Frongochin vankileirillä Walesissa, kunnes hän vapautui yleisessä armahduksessa jouluna 1916. Vapauduttuaan Mulcahy ilmoittautui lääketieteen opiskelijaksi yliopistolle, mutta ryhtyi tosiasiassa valmistelemaan uutta aseellista kansannousua. Hänestä tuli uudelleenperustettujen Irlannin vapaaehtoisjoukkojen Dublinin prikaatin komentaja.
Mulcahy valittiin Britannian parlamenttiin joulukuun 1918 vaaleissa Dublinin Clontarfista Sinn Féinin edustajana. Muiden puolueensa edustajien tavoin hän kieltäytyi ottamasta vastaan paikkaansa parlamentissa ja liittyi sen sijaan Dubliniin perustettuun Irlannin kansalliskokoukseen, Dáil Éireanniin. Uudessa Irlannin tasavaltalaishallituksessa hän toimi alkuun puolustusministerinä ja huhtikuusta 1919 alkaen apulaispuolustusministerinä. Lisäksi hän oli IRA:n esikuntapäällikkö maaliskuusta 1919 tammikuuhun 1922 eli koko itsenäisyyssodan ajan. Sissisodan aikana Mulcahy joutui piileskelemään brittiviranomaisilta. Aselevon astuessa voimaan heinäkuussa 1921 hän katsoi sotilaallisen tilanteen olevan lähes toivoton, joten hän asettui kannattamaan joulukuussa 1921 allekirjoitettua kiisteltyä Ison-Britannian ja Irlannin sopimusta. Hän puolusti sopimusta äänekkäästi Dáil Éireannin käsittelyn aikana. Tammikuusta 1922 alkaen hän toimi jälleen puolustusministerinä. Mulcahy tuli sisällissodan aikana ylipäälliköksi Collinsin saatua surmansa elokuussa 1922, ja sen jälkeen hän kantoi päävastuun sodan viemisestä hallituksen joukkojen voittoon. Hänen sotilasarvonsa oli armeijakenraali. Mulcahy erosi puolustusministerin paikalta niin sanotun armeijakriisin aikana maaliskuussa 1924.
Mulcahy oli Dáil Éireannin jäsenenä vuosina 1919–1937, 1938–1943 ja 1944–1961. Hän toimi kunnallishallintoministerinä W. T. Cosgraven hallituksessa 1927–1932 ja tammikuussa 1944 hänet valittiin Fine Gael -puolueen puheenjohtajaksi Cosgraven seuraajana. Suurimman osan Mulcahyn puheenjohtajakaudesta Fine Gael oli oppositiossa pääministeri Eamon de Valeraa vastaan. Vuosina 1948–1951 ja 1954–1957 puolue oli johtavana puolueena laajassa koalitiohallituksessa, mutta Mulcahya pidettiin sopimattomana henkilönä pääministeriksi, koska hänen sisällissodan aikainen roolinsa herätti kiistoja. Fine Gaelin pääministerinä toimi kummallakin kerralla John A. Costello ja Mulcahy oli opetusministerinä hänen hallituksissaan. Lisäksi hän oli syksyllä 1956 muutaman kuukauden ajan Gaeltachtista vastannut ministeri. Mulcahy jätti puolueensa johdon lokakuussa 1959 ja hänen seuraajakseen valittiin James Dillon. Kaksi vuotta myöhemmin Mulcahy jäi pois myös parlamentista.
William Feinberg
William Feinberg (21. huhtikuuta 1952 – 24. lokakuuta 1997 ) oli tunnettu yhdysvaltalainen aivohalvausten tutkija. Hänen mukaansa on nimetty William Feinberg -tunnustuspalkinto (The Feinberg Award), jonka vuonna 2010 sai suomalainen professori emeritus Markku Kaste.
Livny
thumb|270px|Sosnajokea ja Livnyn kaupunkia. Livny on kaupunki Orjolin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin sivujoen Sosnan varrella 154 kilometriä Orjolista kaakkoon. Kaupunki on Livnyn piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Livnyn kautta kulkee Verhovjen ja Marmyžin välinen rautatielinja sekä Orjolin ja Jeletsin välinen maantie. Asukkaita on 51 900 henkeä (vuonna 2005).
Nähtävyyksiä ovat Sosnajoen yläpuolella kohoava vuonna 1592 perustettu Sergein luostari sekä keskustan klassistiset rakennukset.
Tikru
Tikru on pehmolelutiikeri, joka voi pomppia hännässään olevalla vieterillä. Tikru on iloinen ja rakastaa pomppimista yli kaiken. Tikru on saanut inspiraation A. A. Milen pojan, Christopher Robin Milnen pehmolelusta. Tikrun esitellessään itseään, hän kertoo useimmiten tavan, jolla hänen nimensä kirjoitetaan.
Tikru tavataan ensimmäistä kertaa kirjassa Nalle Puh rakentaa talon (engl. The House at Pooh corner).
Disney on myös käyttänyt hahmoa omissa Nalle Puh -piirroselokuvissaan ja niiden oheistuotteissa. Disney on myös tehnyt Tiikeristä kokoillan piirroselokuvan Tiikerin oma elokuva vuonna 2000 ja lyhytelokuvan Nalle Puh ja Tiikeri kans! (engl. Winnie The Pooh and Tigger too) vuonna 1974.
Carl Gustav Mortimer von Kraemer
Von Kraemerin vanhemmat olivat eversti Carl Johan von Kraemer (1782–1834) ja Ulrika Charlotta von Platen (1794–1864). Hän oli naimisissa Anna Toropovin (1830–1882) kanssa. Heidän poikansa oli eversti Carl Johan Alexander von Kraemer (1854–1920).
Von Kraemer kävi Haminan kadettikoulun 1832–1837. Hän palveli 1837–1845 Henkikaartin Preobraženskin rykmentissä vänrikkinä, aliluutnanttina ja luutnanttina. Von Kraemer oli vuodesta 1845 krenatöörikaartin esikunnassa vanhempana adjutanttina ja hän yleni kapteeniksi 1846. Viimeksi hän oli divisioonan majoitusmestarina 4. jalkaväen reservidivisioonassa vuodesta 1848 alkaen. Von Kraemer ylennettiin everstiluutnantiksi 1851 ja hän erosi armeijasta 1852 everstin arvoisena.
Von Kraemer oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891 ja 1894.
William Henry Waddington
Waddingtonin isä oli englantilainen tehtailija, joka oli muuttanut Ranskaan vuonna 1780. Waddington kävi koulunsa Ranskassa ja Englannissa, opiskellen viimeksi Cambridgen Trinity Collegessa. Hän matkusti itäisen Välimeren alueella, julkaisi tutkimuksia antiikin Roomasta sekä muinaisesta Lähi-idästä ja hänet valittiin Académie des Inscriptions et Belles-Lettres -akatemiaan vuonna 1865. Waddingon valittiin kolmannella yrittämällä Ranskan edustajainkamariin vuonna 1871 ja senaattiin 1876. Hän toimi lyhytaikaisesti opetusministerinä toukokuussa 1873 sekä maaliskuusta 1876 toukokuuhun 1877. Joulukuussa 1877 hänet nimitettiin ulkoministeriksi ja hän edusti Ranskaa Berliinin kongressissa 1878.
Maltilliset tasavaltalaiset vahvistivat Ranskassa asemiaan tammikuun 1879 parlamenttivaaleissa ja uudeksi presidentiksi valittu Jules Grévy nimitti Waddingtonin pääministeriksi seuraavassa kuussa. Waddington valikoitui ilmeisesti varovaisuutensa ja värittömyytensä vuoksi. Hän säilytti myös ulkoministerin paikkansa ja keskittyi enemmän Ranskan ulkosuhteisiin kuin hallituksen johtamiseen. Opetusministeri Jules Ferryn pyrkimykset vähentää katolisen kirkon vaikutusvaltaa kouluissa johtivat Waddingtonin hallituksen kaatumiseen joulukuussa 1879. Waddington oli myöhemmin Ranskan lähettiläänä Lontoossa 1883–1893 ja hoiti vuonna 1884 Egyptin asemasta maiden välillä käytyjä neuvotteluita. Hän putosi senaatista vuoden 1893 vaaleissa.
Pyhä keihäs
Pyhä keihäs voi tarkoittaa seuraavia:
Z-Z-Zorro!
Z-Z-Zorro! (Zorro: The Gay Blade) on vuonna 1981 ensi-illan saanut yhdysvaltalainen Zorro kirjahahmoon perustuva komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Peter Medak ja pääosassa näyttelivät George Hamilton, Lauren Hutton, Ron Leibman ja Brenda Vaccaro.
Populaarikulttuurissa
Elokuvassa Joker, Zorro elokuvan nimi näkyy elokuvateatterin ulkokyltissä, joka on viittaus Bruce Wayneen.
Lệ Thủy
Piirikunnan pinta-ala on 1 411 neliökilometriä ja asukasluku 143 663 (vuonna 2003). Piirikunnan väestötiheys on siten 101,8 asukasta neliökilometrillä.
Ex List
Ex List (The Ex List) on yhdysvaltalainen draama-/komediasarja vuodelta 2008. Sen kehitti Diane Ruggiero israelilaisen televisiosarjan Mythological X pohjalta. Sarjan tuotti Fox Television Studios. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa CBS-televisiokanavalla 3. lokakuuta 2008. Se keskeytettiin vain neljän jakson jälkeen huonon vastaanoton takia. Suomessa sarjaa on esittänyt MTV3 25. kesäkuuta 2009 alkaen.
Lähtökohta
Bella Bloom (Elizabeth Reaser) vierailee meediolla ja saa kuulla, että on jo tapaillut tulevaa aviomiestään. Ennustuksen mukaan Bella jää sinkuksi loppuelämäkseen ellei löydä tulevaa aviomiestään vuoden kuluessa. Bella alkaa tutkia vanhoja suhteitaan ja poikaystäviään löytääkseen tulevan aviomiehensä heidän joukostaan.
Tuotanto
Sarjaa kuvattiin Ocean Beachillä ja Corondon seudulla San Diegossa, Kaliforniassa, kuten myös Seacost Drivella Imperial Beachissa, Kaliforniassa.
12. syyskuuta 2008 sarjan luoja ja tuottaja Diane Ruggiero jätti sarjan, koska ei päässyt yhteisymmärrykseen sarjan suunnasta sitä esittäneen televisiokanava CBS:n kanssa. Ennen Ruggieron lähtöä sarjasta oli ehditty kuvata kuusi jaksoa. Tuottaja Rick Eid otti sarjan vetäjän show runnerin vastuun ja viimeisteli kolmetoista tilattua jaksoa, mutta sarja lopetettiin kun vain neljä jaksoa oli esitetty.
Näyttelijät
Exät
DeFord Bailey
pienoiskuva|DeFord Bailey 1970-luvulla. DeFord Bailey (14. joulukuuta 1899 – 2. heinäkuuta 1982 ) oli yhdysvaltalainen country- ja bluesmuusikko. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen esiintyjä Grand Ole Opry -musiikkiohjelmassa. Hänen tärkein instrumenttinsa oli huuliharppu, mutta hän osasi soittaa muitakin soittimia. Baileyn levyttämä ”Pan American Blues” vuodelta 1927 on maailman ensimmäinen blueslevy, jossa kuullaan huuliharppusoolo. Kappale kertoo samannimisestä junasta, tai tarkemmin sanottuna Bailey imitoi huuliharpulla junan ääniä. ”Pan American Blues” soitettiin useiden vuosien ajan lauantai-iltaisin Grand Ole Opryn avauskappaleena.
Bailey esiintyi kiertueilla aikansa kuuluisien tähtien kuten Roy Acuffin, Bill Monroen ja Uncle Dave Maconin kanssa. Yhdysvaltain etelävaltioissa voimassa olleiden Jim Crow -lakien vuoksi Baileyllä oli toistuvasti vaikeuksia löytää majoitusta ja jopa ruokaa kiertueiden aikana. Baileyn isovanhemmat olivat olleet nuoruudessaan orjia.
Bailey joutui lähtemään WSM-radiokanavalta vuonna 1941 esitysoikeuksia koskeneen kiistan vuoksi. Hän ei tämän jälkeen esiintynyt enää montaa kertaa julkisesti vaan hankki elantonsa muun muassa kengänkiillottajana ja majoittamalla ihmisiä kotonaan. Muutaman kerran hän kuitenkin palasi vielä Grand Ole Opryn lavalle vanhalla iällä.
Vuonna 2005 Bailey nimitettiin Country Music Hall of Fameen. Hänestä on tehty dokumenttiohjelma, joka esitettiin PBS-kanavalla vuonna 2019.
Hòa Bình (maakunta)
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla. Hòa Bình on maakunta Vietnamin luoteisosassa, Tây Bắcin alueella. Sen pinta-ala on 4 684 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 787 tuhatta asukasta. Sen pääkaupunki on nimeltään Hòa Bình.
Maakunta on köyhä, ja työttömyys on siellä yleistä, varsinkin naisten keskuudessa. Monet asukkaista kuuluvat Vietnamin etnisiin vähemmistöihin. Näitä vähemmistöjä ovat mườngit, tàyt, thait, daot ja hmongit.
Tyypillistä maastoa Hòa Bìnhissä ovat vuoret ja niiden väliin jäävät kapeat laaksot. Maakunnan alueelta on löydetty asbestia, hiiltä ja kalkkikiveä. Siellä toimii kuusi pientä hiilikaivosta.
Greg Rusedski
Greg Rusedski (s. 6. syyskuuta 1973 Montreal, Kanada) on brittiläinen tennispelaaja, joka lopetti uransa vuonna 2007. Hän selviytyi Yhdysvaltain avoimien kaksinpelin finaaliin vuonna 1997. Hän voitti urallaan viisitoista ATP-kaksinpeliturnausta. Parhaimmillaan hän oli tenniksen maailmanlistalla sijalla neljä.
Luettelo Filippiinien presidenteistä
Tämä on luettelo Filippiinien presidenteistä
Osip Bodjanski
Osip Maksimovitš Bodjanski (1808−1877) oli ukrainalaissyntyinen historian ja kirjallisuuden tutkija. Oltuaan pitkällä opintomatkalla slaavilaisissa maissa hän tuli 1842 slaavilaisten kansojen historian ja slaavilaisten kielten professoriksi Moskovan yliopistoon. Moskovan kirjallisuus- ja muinaismuistoseuran sihteerinä hän julkaisi sen vuosikirjassa Tštenija lukuisia Venäjän ja muiden slaavilaisten maiden historialle tärkeitä asiakirjoja ja tutkimuksia. Kun hän näiden joukossa julkaisi myöskin englantilaisen Giles Fletcherin 1500-luvulla tekemän kuvauksen matkastaan Moskovan valtakuntaan, hänet erotettiin 1848 hallinnollista tietä mainitun seuran sihteerin toimesta ja hänelle tarjottiin professorin paikka Kazanin yliopistossa. Kun Bodjanski kieltäytyi siirtymästä sinne, hänet erotettiin virastaan kokonaan. Vuoden päästä hän kuitenkin sai takaisin paikkansa Moskovassa.
Carl Haglund
Carl Christoffer Haglund (s. 29. maaliskuuta 1979 Espoo) on Veritas Eläkevakuutuksen toimitusjohtaja ja entinen poliitikko.
Vuonna 2018 Haglund nousi Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen (Etlan) puheenjohtajaksi Jorma Ollilan jälkeen. Haglund toimii myös Aktia Pankin ja Enersense Internationalin hallituksessa. Aikaisemmin hän on myös toiminut muun muassa EQ:n, Milttonin ja PAF:in hallituksessa. Vuosina 2019-2023 hän toimi Helsingin Pörssiklubin puheenjohtajana.
Haglund oli aktiivinen poliittinen toimija vuoteen 2016. Hän toimi RKP:n puheenjohtajana vuosina 2012–2016. Hän oli Suomen puolustusministeri Kataisen hallituksessa sekä Stubbin hallituksessa vuosina 2012–2015. Ennen ministerin tehtäviä Haglund toimi Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 2009. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 2015, mutta hän pyysi vapautuksen siirtyäkseen bioenergiatoimija Sunshine Kaidi New Energy Groupin varatoimitusjohtajaksi 1. elokuuta 2016. Vuosina 2018– 2021 Haglund toimi kansainvälisessä konsulttiyhtiössä Accenturessa johtajana.
Haglund on toiminut Espoon kaupunginvaltuustossa vuosina 2005–2011 ja uudelleen vuodesta 2013 vuoteen 2015.
Tausta
Haglund kävi koulua Espoon Matinkylässä ja valmistui ylioppilaaksi IB-linjalta Mattlidens gymnasiumista. Lukioaikanaan hän oli vaihto-oppilaana Yhdysvalloissa Marylandissa.
Lukion jälkeen Haglund työskenteli Yrkeshögskolan Sydvästin (nykyinen Novia) opiskelijayhdistyksen pääsihteerinä ja opiskeli työn ohella Svenska handelshögskolanissa. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2007. Haglund on opiskellut myös julkishallintoa Åbo Akademissa.
Poliittinen ura
Haglund aloitti toimintansa RKP:ssa vuonna 1997. Vuosina 2002–2005 hän toimi RKP:n nuorisojärjestö Svensk Ungdomin (SU) liittosihteerinä. Espoon kaupunginvaltuustoon Haglund oli ensimmäistä kertaa ehdolla vuoden 2000 kuntavaaleissa, muttei tullut valituksi. Hänet valittiin valtuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2004 vaaleissa ja uudelleen vuosina 2008 ja 2012. Vuonna 2009 hän toimi RKP:n valtuustoryhmän puheenjohtajana.
Vuosina 2007–2008 Haglund toimi ruotsalaisen ministeriryhmän erityisavustajana. Syksyllä 2008 hän siirtyi RKP:n kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallinin poliittiseksi valtiosihteeriksi Stefan Johanssonin erottua tehtävästä.
Vuoden 2009 eurovaaleissa Haglund valittiin Euroopan parlamenttiin. Hän sai 16 887 ääntä ja nousi parlamenttiin puolueensa listan kärkinimenä.
RKP:n puoluekokouksessa 10. kesäkuuta 2012 Haglund valittiin RKP:n uudeksi puheenjohtajaksi Stefan Wallinin seuraajaksi. Hän voitti vastaehdokkaansa oikeusministeri Anna-Maja Henrikssonin äänin 144–106. Valintansa myötä Haglund luopui paikastaan europarlamentissa ja otti Wallinin paikan puolustusministerinä vannottuaan ministerinvalan 5. heinäkuuta. Vihreiden jätettyä hallituksen 26. syyskuuta 2014, urheiluministerin salkku siirtyi Haglundille puolustusministerin salkun oheen.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Haglund oli ehdolla Uudenmaan vaalipiiristä keräten yhteensä 21 468 ääntä. Hän nousi kansanedustajaksi maan neljänneksi suurimmalla äänimäärällä. Haglund oli myös eniten ulkopuolista vaalitukea saanut henkilö. Haglundin kampanja maksoi lähes 130 000 euroa, josta hän maksoi itse 1 070 euroa.
Maaliskuussa 2016 Haglund ilmoitti, ettei pyri RKP:n puheenjohtajaksi enää kesäkuun puoluekokouksessa ja ettei aio myöskään asettua ehdolle kuntavaaleissa 2017. Hän perusteli päätöstään muun muassa turhautumisella politiikkaan ja perhesyillä. Kesäkuussa 2016 Haglund kertoi jättävänsä kansanedustajan tehtävät ja siirtyvänsä yrityselämän palvelukseen. Haglundin tilalle eduskuntaan nousi Veronica Rehn-Kivi.
Näkemykset ja arvot
Arvomaailmaltaan Haglundia on luonnehdittu oikeistoliberaaliksi. Haglund on kuvannut itseään tasa-arvon aktiiviseksi edistäjäksi, ja hänen mielestään feminismin tulisi olla itsestään selvä tavoite. Feministin sijaan Haglund on sanonut samaistuvansa paremmin käsitteeseen ”tasa-arvon edistäjä”.
Soap Opera
Soap Opera tai The Kinks Present a Soap Opera on brittiläisen The Kinks -yhtyeen keväällä 1975 julkaistu studioalbumi ja rock-ooppera. Teos on kokonaan Ray Daviesin käsialaa, ja se kertoo tarinan tavallisesta miehestä nimeltä Norman, joka vaihtelee elämässään osia Starmaker-nimisen rocktähden kanssa. Soap Opera perustuu Daviesin käsikirjoittamaan Starmaker-musikaaliin, jossa Davies itse esitti pääosaa Normanina ja Starmakerina.
Carl Haglund
Yksityiselämä
Haglundilla on entisen puolisonsa kanssa vuosina 2009 ja 2012 syntyneet lapset. Haglundin isä on Helsingin yliopiston kirurgian professori ja äiti diplomikirjeenvaihtaja.
Soap Opera
Vuonna 1994 Moog Konttinen julkaisi albumista suomenkielisen version Saippuaooppera.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Susie Abromeit
Susie Abromeit (s. 15. marraskuuta 1982 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Katina Upranovan roolista 16-love-elokuvassa ja Pamin roolista Jessica Jones -televisiosarjassa.
Abromeit oli 16-vuotiaana Yhdysvaltojen tenniksen ranking-listalla kuudentena, minkä ansiosta hän sai tennisstipendin Duken yliopistoon. Opiskeluaikanaan hän keskittyi enemmän näyttelijän opintoihin. Ensimmäisen pääroolinsa Abromeit sai vuonna 2009 Lionsgaten Know Thy Enemy -elokuvassa.
Maxim-lehti listasi Abromeitin Hot 10 -listalleen vuonna 2015.
Phillips Brooks
pienoiskuva|Phillips Brooks Phillips Brooks (13. joulukuuta 1835 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 23. tammikuuta 1893 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen episkopaalisen kirkon pappi ja piispa sekä virsirunoilija.
Brooks valmistui Harvard Collegesta 1855, ja hänet vihittiin papiksi 1859. Hän toimi Bostonin Trinity Churchin pappina ja vuosina 1891–1892 Massachusettsin piispana.
O Little Town of Betlehem
Hänet tunnetaan erityisesti joululaulun "O Little Town of Betlehem" kirjoittajana. Hän kirjoitti laulun pyhäkoulua varten. Innoituksen virteen hän sai käynnistään Betlehemissä jouluna 1865. Virressä oli alkuaan viisi säkeistöä, ja siitä on olemassa säkeistömäärältään erimittaisia versioita. Amerikassa tekstiin oli liitetty Brooksin seurakunnan urkuri Lewis H. Rednerin tekemä sävelmä. Kun se liitettiin 1906 The English Hymnal-kokoelmaan, sen toimittaja, säveltäjä Ralph Waughan Williams halusi siihen toisen sävelmän, joka pohjautuu englantilaiseen balladiperinteeseen. Sävelmä on vanha englantilainen kansanlaulu, joka tunnetaan nimellä "Forest Green".
Brooksin virrestä on eri kirjoissa useita erilaisia suomennoksia, ja niissä esiintyvät molemmat yllä mainitut sävelmät. Eri yhteyksissä se on julkaistu seuraavina suomennoksina:
Säläisjärvi
Säläisjärvi on pieni ja matala järvi Kurikan Jurvassa Etelä-Pohjanmaalla. Järven valuma-alueella on kokoa 40 neliökilometriä. Järvellä on tärkeä virkistyksellinen merkitys. Järvelle myydään vuorokausikalastuskortteja. Säläisjärven rannalla on leirintäalue ja uimaranta. Närpiönjoen vesistöjärjestelyjen aikana vuonna 1979 järven pintaa nostettiin, jolloin järven enimmäissyvyydeksi tuli 3,3 metriä. Samana vuonna alkoi myös järven säännöstely. Säännöstelyväli on kaksi metriä pinta-alan ylärajan ollessa 0,63 neliökilometriä ja alarajan puolestaan 0,36 neliökilometriä. Pinnannostolla pyrittiin turvaamaan Närpiönjoen alajuoksulla sijaitsevan teollisuuden vaatiman veden saanti sekä kohentamaan Säläisjärven virkistyskäyttöä.
Järven vesi on väriltään tummaa, mikä johtuu humuksesta. Vesi on lievästi hapanta ja itse järvi on päässyt rehevöitymään lievästi. Vedenlaatu kelpaa kalastamiseen ja uimiseen. Pintaveden pH-arvojen keskiarvo oli 5,8 vuosina 1999–2002. pH laskee toisinaan keväisin alhaiseksi eli vesi happamoituu. Järvellä on tehty kalkituksia, joilla on torjuttu liiallista happamoitumista.
Vuoden 2002 koekalastuksen mukaan Säläisjärven kalalajit olivat kirjolohi, kiiski, ahven ja hauki. Vuonna 2003 järvestä pyydettiin ahvenia, joista jo osassa alle 100 gramman yksilöissä oli elohopeaa enemmän, kuin mitä maa- ja metsätalousministeriö edellyttää. Enimmäisraja on 0,5 hg mg/kg. Samassa yhteydessä myös 1 300 grammaa ja enemmän painavissa hauissa todettiin olevan enemmän elohopeaa, kuin 1,0 mg/kg, joka on myös maa- ja metsätalousministeriön asetus. Ihmisten ravintona Säläisjärvestä pyydettyjä suurikokoisia haukia ja ahvenia tuleekin välttää. Järveen istutetaan joka vuosi noin 3 800 kilogrammaa ongella kalastettavaa taimenta ja kirjolohta. Kirjolohien käyttöä ravintona elohopea ei haittaa, sillä kalat kalastetaan järvestä melko nopeasti. Myös siikaa on istutettu Säläisjärveen vuosittain suunnilleen 3 500 kappaletta.
Kiitos ja kunnia live – Hartwall Areena 10.12.2011
DVD nousi heti ilmestyttyään Suomen virallisen DVD-listan kärkeen ja pysyi listalla kaikkiaan 24 viikon ajan.
Auterive (Haute-Garonne)
thumb|250px|Auteriven kunnantalo Auterive on kunta Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2007 oli 8 435. Auteriven pinta-ala on 37 km².
Thomas Bodley
thumb|upright|Thomas Bodley Thomas Bodley (1545−1613) oli englantilainen valtiomies ja oppinut. Hän laajensi tuntuvasti kuuluisaa Oxfordin yliopiston kirjastoa, joka hänen mukaansa sai nimen Bodleiana.
Yasuyuki Konno
Yasuyuki Konno (s. 25. tammikuuta 1983 Sendai, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa J. Leaguen Gamba Osakaa.
Vuodesta 2004 Tokyota edustanut Konno edusti Japania vuoden 2004 kesäolympialaisissa, jossa Japani jäi alkulohkoon. Puolustajan paikalla viihtyvä Konno kuului myös Japanin alle 20-vuotiaiden joukkueeseen nuorten MM-kisoissa 2003.
Konno valittiin Japanin joukkueeseen vuoden 2010 MM-kisoihin.
Esko Kaarakka
Esko Juhani Kaarakka (1929 – 28. lokakuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1950–51 sekä Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1952–56 ja 1959–60. Ulkomailla hän suoritti opintoja Karlsruhessa, Kööpenhaminassa ja Pariisissa. Kaarakka osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1962 ja oli edustettuna Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyssä vuonna 1965.
Intian kansalaisuusmielenosoitukset 2019–2020
pienoiskuva|Kansalaisuuslakia vastustavia mielenosoittajia [[Guwahatissa]] Intian kansalaisuusmielenosoitukset 2019–2020 saivat alkunsa vuoden 1955 kansalaisuuslakiin (, lyh. CAA) tehdyn muutoksen myötä, jonka mielenosoittajat kokevat syrjivän muslimeita sekä uhkaavan Intian koillisten osavaltioiden kulttuuria. Lakimuutos hyväksyttiin ensiksi 10. joulukuuta 2019 Lok Sabhassa äänin 311–80 ja Rajya Sabhassa seuraavana päivänä 125–99. Lakimuutoksen tarkoitus on helpottaa kansalaisuuden myöntämistä luvattomille siirtolaisille, jotka saapuivat Afganistanista, Bangladeshista tai Pakistanista ennen vuotta 2015. Sen myötä kansalaisuuden voi myöntää hinduille, sikheille, buddhalaisille, jainalaisille, parseille ja kristityille, jotka pakenivat Intiaan uskonnollisia vainoja muslimienemmistöisissä kotimaissaan. Muslimit on jätetty lakimuutoksen ulkopuolelle vaikka esimerkiksi šiialaiset ja ahmadiyya-muslimitkin kohtaavat uskonnollisia vainoja. Lakimuutoksen myötä Intian kansalaisuus voidaan myöntää kuusi vuotta maassa oleskelleille, jotka saapuivat ennen vuotta 2015.
Taustaa
Modin ensimmäinen hallitus yritti saattaa lakimuutosta voimaan jo vuonna 2016, mutta tuolloin se epäonnistui Rajya Sabhan vastustukseen. Vuoden 2019 heinäkuussa Modin toisen hallituksen sisäministeri Amit Shah ilmoitti hallituksen pyrkivän tunnistamaan ja karkottamaan luvattomat siirtolaiset koko maasta. Hallitusta arvostelevat syyttivät karkotusten kohdistuvan vain muslimeihin. Elokuussa Assamin osavaltiossa julkaistiin kansalaisrekisteri (NRC), jonka myötä noin 1,9 miljoonaa ihmistä jäi ilman oleskelulupaa. Kansalaisrekisterin ulkopuolelle jääviä uhkaa eristysleirille päätyminen ja karkotus maasta. Rekisteri on kerännyt kritiikkiä siitä, että sen myötä myös sotaveteraaneja, poliitikkoja sekä entisen presidentin perheenjäseniä on joutunut todistamaan intialaisuutensa. Muutamissa tapauksissa nimilistalta löytyneen lähisukulainen kuten sisarus, lapsi tai vanhempi on jäänyt nimilistan ulkopuolelle.
Muutos Intian kansalaisuuslakiin hyväksyttiin Lok Sabhassa 10. joulukuuta 2019, 12 tuntia kestäneen keskustelun jälkeen. Se sai taakseen ylivoimaisen enemmistön äänin 311–80. Seuraavana päivänä Rajya Sabha hyväksyi lakimuutoksen äänin 125–99 kuusi tuntia kestäneen keskustelun jälkeen.
Mielenosoitukset
Kaikkein varhaisimmat mellakat syttyivät 4. joulukuuta Assamissa, jossa mielenosoittajat pelkäsivät suunnitellun lakimuutoksen tekevän bengalinkielisistä hinduista kansalaisia, mikä uhkaisi assamilaisten enemmistöasemaa. Mielenosoittajien mukaan kansalaisuuden myöntäminen bangladeshilaisille siirtolaisille uhkaa paikallista kieltä ja kulttuuria vaikka siirtolaiset olisivatkin hinduja. Mellakoiden levitessä pääministeri Narendra Modi pyrki rauhoittelemaan kansalaisia ilmoittamalla, että Intian muslimeita pidetään yhä intialaisina. Hän syytti oppositiota levottomuuksien lietsonnasta valheilla, kuten sillä että syntyperäisiä muslimeita oltaisiin viemässä vankileireille. Marxilaisen puolueen johtama Keralan osavaltiohallitus järjesti 600 kilometrin matkalle ulottuvan ihmisketjun, johon arvellaan osallistuneen 7 miljoonaa henkeä, vastustaakseen lakimuutosta 26. tammikuuta.
6. tammikuuta 2020 mennessä uuden kansalaisuuslain vastaisia mielenosoituksia on tapahtunut 14 osavaltiossa ja 94 piirikunnassa. Ainakin noin 31 henkeä on kuollut mielenosoitusten yhteydessä. Kuolemantapauksista 70 prosenttia tapahtui Uttar Pradeshissa ja 20 prosenttia Assamissa.
Ensimmäinen suuri mielenosoitus kansalaisuuslainmuutoksen puolesta, minkä järjestäjä ei ollut Intian kansanpuolue, tapahtui Mumbaissa 9. helmikuuta 2020. Tuolloin Maharashtran osavaltiossa vaikuttava alueellinen puolue Maharashtra Navnirman Sena järjesti tukimielenosoituksen kannattaakseen muutosta. Puolueen puheenjohtaja Raj Thackeray ilmoitti, että mielenosoituksiin tulee vastata mielenosoituksella kuten miekkaan miekalla. Intian hallitus on järjestänyt useita kampanjoita kerätäkseen tukea kansalaisuuslaille ja rauhoittaakseen mielenosoituksia. Intian kansallinen vähemmistökomissio on pyrkinyt saamaan kristittyjä tukemaan lainmuutosta. Kansanpuolueen sisällä väestörekisteri ja lainmuutos ovat paikoitellen aiheuttaneet protestieroja. Madhya Pradeshin osavaltiossa noin 700 henkeä erosi puolueesta vastalauseena kansalaisrekisterille ja lainmuutokselle.
Lakiin kohdistuvaa kritiikkiä
Lain vastustajat jakautuvat pääosin kahteen ryhmään: toisten mielestä se syrjii muslimeja, toisten mielestä liikaa suosii. Lakimuutosta on syytetty muslimeihin kohdistuvasta syrjinnästä, koska se ei huomioi vainottuja islaminuskoisia vähemmistöjä kuten šiialaisia ja ahmadiyya-muslimeita. Kriitikot ovat myös kysyneet, miksi se ei huomioi Tiibetin, Sri Lankan ja Myanmarin uskonvainoja pakenevia pakolaisia. Mutta toisaalta Intian koillisissa osavaltioissa kuten Assamissa lakimuutos on herättänyt pelkoja paikallisen kulttuurin säilymisestä. Assaminkieliset pelkäävät jäävänsä bengalisiirtolaisten myötä vähemmistöksi omilla maillaan. Intian perustuslakiin perustuvien argumenttien mukaan kansalaisuuslaki on perustuslainvastainen, minkä vuoksi se tulisi hylätä. Esimerkiksi ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on ilmoittanut pitävänsä lakimuutosta sekä Intian perustuslain että ihmisoikeuksienvastaisena, koska se hyväksyy järjestön mukaan uskonnollisen syrjinnän. Lain kumoamista perustuslainvastaisena on vaatinut myös intialainen nobelisti Amartya Sen.
Esprit (yritys)
Esprit on alkujaan yhdysvaltalainen vuonna 1968 San Franciscossa perustettu vaatemerkki ja -yritys. Yrityksen ovat perustaneet Susie ja Douglas Tompkins. Sen nykyinen emoyhtiö Esprit Holdings Limited on ollut vuodesta 1993 lähtien listattuna Hongkongin pörssissä, ja sen osake kuuluu Hang Seng -indeksiin. Esprit'n pääkonttorit sijaitsevat Hongkongissa ja Saksassa.
Esprit toimii yli 40 maassa, joissa sillä on yhteensä yli 900 liikettä. Yrityksellä on lisäksi yli 8 500 jälleenmyyjää. Espritillä on toiminnassa myös verkkokauppa. Esprit’n kanta-asiakasohjelma on nimeltään Esprit Friends.
Esprit’n tuotteet valmistetaan lähinnä Kiinassa (54 %), Bangladeshissä (8 %), Turkissa (8 %), Vietnamissa (6 %) ja muissa Aasian maissa (9 %).
Suomessa Esprit toimii tanskalaisen Esprit de Corp. Danmark A/S:n sivuliikkeen kautta. Tanskalaisyhtiön omistaa Alankomaiden Antilleille rekisteröity Efe (Investments-Ii) N.V.
Esprit’n mainoskasvoina ovat toimineet muiden muassa mallit Gisele Bündchen ja Christy Turlington.
Historiaa
Susie ja Doug Tompkins aloittivat vaatteiden myynnin San Franciscossa pakettiautonsa tavaratilasta.
Esprit alkoi kansainvälistyä, kun Tompkinsit tapasivat Michael Yingin. Hänen avullaan perustettiin Esprit Far East, ja hänestä tuli myöhemmin yrityksen osakas ja lopulta hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1978 yrityksen myynti ylitti 100 miljoonaa dollaria, ja Hongkongin lisäksi laajenettiin toimintaa Saksaan ja muualle Eurooppaan.
1980-luvulla Esprit toteutti menestyksekkään ”Real People” -kampanjan, jonka kuvasi sittemmin Benettonin mainonnalla hätkähdyttänyt italialainen Oliviero Toscani. Esprit Europen pääkonttorin Düsseldorfin lähelle piirsi Memphis-ryhmän arkkitehti Ettore Sottsass, joka suunnitteli myös Esprit’n myymäläsisustuksia.
Vuonna 2002 yrityksen erillisinä toimineet Euroopan ja Pohjois-Amerikan yksiköt sulautettiin Hongkongin pörssissä vuodesta 1993 noteerattuun Esprit Holdings Limitediin.
Vuonna 2012 Esprit ilmoitti sulkevansa kaikki jäljellä olevat 93 vähittäisliikettään Yhdysvalloissa ja Kanadassa, koska ne tuottivat tappioita.
Valikoima
Esprit’n valikoimiin kuuluvat lasten, miesten ja naisten vaatteet ja asusteet sekä erilaiset kodin sisustustuotteet. Esprit’n valikoima jakautuu seuraaviin mallistoihin:
Vallankumouksellinen kommunistinen puolue
Vallankumouksellinen kommunistinen puolue on yhdysvaltalainen maolainen kommunistinen puolue, jota johtaa Bob Avakian. Puolue julkaisee Revolution-lehteä.
Ideologialtaan marxilais-leniniläis-maolainen puolue on perustettu vuonna 1975.
Puolueen aktiivi Damián García kuoli 22. huhtikuuta 1980 henkirikoksen uhrina Los Angelesissa. Hän oli kaksi viikkoa aiemmin nostanut Alamon ylle punaisen lipun Teksasin lipun tilalle. Puolueen mukaan Garcían kuolema oli poliisin toimeenpanema salamurha.
Likino-Duljovo
thumb|85px|Likino-Duljovon vaakuna. thumb|250px|Posliinitehtaan kulttuuritalo Likino-Duljovossa. Likino-Duljovo on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangon reunalla 98 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungin kautta kulkee Orehovo-Zujevon ja Kurovskojen välinen rautatie (Duljovon asema). Asukkaita on 31 321 henkeä (vuonna 2010).
1870-luvulla paikalle perustettiin kutomo, jonka ympärille syntyi työläisasutus. Vuonna 1930 yhdistetyistä Likinon ja Duljovon taajamista tuli kaupunki vuonna 1937. Nykyään siellä on mm. suuri posliinitehdas, tekstiilitehdas ja linja-autotehdas. Nähtävyyksiin kuuluu Konstantin Melnikovin 1930-luvun alussa suunnittelema konstruktivistinen posliinitehtaan kulttuuritalo.
Bagnères-de-Luchon
Bagnères-de-Luchon on kunta Haute-Garonnen departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Kunnan väkiluku vuonna 2006 oli 2 619. Bagnères-de-Luchonin pinta-ala on 53 km².
Pohjan Tähti (Fitchburg)
Alex Heissonin perustaman Pohjan Tähden ensimmäisenä toimittajana työskenteli C. E. Christiansson. Vuonna 1904 tehtävään tuli Työmiehen entinen toimittaja Taavi Tainio, joka ryhtyi käyttämään lehteä sosialististen ajatusten levittämiseen. Tuona aikana Pohjan Tähden tilaajamäärä nousi lähes neljään tuhanteen ja se jopa tunnustettiin amerikansuomalaisten sosialistien puoluelehdeksi. Heisson antoi Tainiolle pian potkut, minkä jälkeen paikalliset sosialistit perustivat oman äänenkannattajan Raivaajan.
Myöhemmin Pohjan Tähdestä tuli kansallismielinen oikeistolehti. Sen ilmestymistiheys kasvoi yhdestä kahteen kertaan viikossa ja 1910-luvun lopussa se ilmestyi muutamien vuosien ajan päivälehtenä. Lehden levikki jäi kuitenkin pieneksi ja oli vuonna 1920 vain vajaat 2 500 kappaletta. Samoihin aikoihin ilmestymistiheyttä vähennettiin neljään kertaan viikossa. Raivaajan kustannusyhtiö osti Pohjan Tähden vuonna 1926, minkä jälkeen Fitchburgissa ilmestyi vielä kaksi porvarilehteä: Amerikan Suomalainen vuosina 1926–1929 ja Fitchburgin Sanomat 1930–1938.
Eurotopia
Eurotopia on E-Typen albumi vuodelta 2007. Albumin tuottajana on toiminut pitkäaikainen ystävä, tuottajaguru Max Martin (Madonna, Britney Spears, Backstreet Boys, Celine Dion, Bon Jovi). Antiloop-yhtyeestä tuttu Robin Söderman on miksannut levyä, ja sanoitusapuna on toiminut Anna Nordell. Levyllä laulava upeaääninen naisvokalisti on nimeltään Sanne Karlsson ja hänen parinaan on toiminut suomalaissyntyinen Aino.
Taskuvaras (vuoden 1953 elokuva)
Taskuvaras (Pickup on South Street) on Samuel Fullerin käsikirjoittama ja ohjaama film noir -tyylinen mustavalkoinen rikoselokuva vuodelta 1953. Sen pääosia näyttelevät Richard Widmark, Jean Peters, Thelma Ritter ja Murvyn Vye.
Juoni
New Yorkin rantojen rähjäisissä netissä asustava taskuvaras (Widmark) nappaa naiselta (Peters) kukkaron joka sisältää mikrofilmattuja salaisuuksia. Pian häntä jahtaavat sekä poliisit että maata uhkaavat kommunistit.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1990, että pienillä budjeteilla toiminut Fuller on tähän elokuvaan kerrankin saanut tasavahvan näyttelijäkaartin, josta vahvimpana nousee esiin pääosan esittäjä Widmark.
Kirjuri
thumb|Kirjuri teroittamassa sulkakynäänsä kynäveitsellä. Tuntemattoman tekijän maalaus 1800-luvulta. Kirjuri on henkilö, joka hoitaa kirjoitustöitä ja sitä vastaavia töitä. Kirjurin ammatilla viitataan etenkin aikaan ennen kirjapainon keksimistä, jolloin käsikirjoitukset täytyi vielä kopioida käsin. Kirjurin työhön on historian aikana kuulunut käsikirjoitusten kopioimisen lisäksi myös muun muassa erilaisten lakidokumenttien laatimista sekä seinäkaiverrusten ja -maalausten piirtämistä.
Materiaalit
thumb|160px|left|Egyptiläisen kirjurin kirjoitusvälineet Kirjurin kynä saattoi olla materiaaliltaan ruokoa, sulkaa tai metallia. Muste valui onton kynän sisältä sen kärkeen. Metallinen kynä oli kestävä ja tarkka etenkin ohuiden viivojen piirtämisessä, mutta sulkakynä ja ruokokynä voitiin leikata kirjurin toiveiden mukaiseksi. Kynän leikkaamisen lisäksi kirjuri saattoi käyttää kynäveistään raaputtamaan tekemänsä virheet pois. Kirjoitusjäljen laatu riippui paljon pergamentin laadusta.
Babyloniassa
Babyloniassa kirjurin koulutukseen kuului sumerin ja akkadin kielten kirjoittaminen nuolenpääkirjoituksella sekä kirjeiden, sopimusten ja tilikirjojen käytäntöjen opettelu. Kirjureita suojeli jumalatar Nisaba, myöhemmin jumala Nabu, jonka symboli oli ruo’osta leikattu piirrin, jolla nuolenpäämerkkejä kirjoitettiin pehmeisiin savitauluihin.
Muinaisessa Egyptissä
thumb|upright|Egyptiläistä kirjuria esittävä veistos [[Louvressa]] Muinaisessa Egyptissä kirjurin ammatti oli arvostettu ja tarjosi taitavalle kirjurille uralla etenemisen mahdollisuuksia. Kirjuri käytti kivistä tai puista palettia, jolla oli punainen ja musta mustekivi, nahkainen kassi tai astia vedelle, sekä kokoelma ruokokyniä. Väripigmentit saatiin erilaisista mineraaleista, joita sekoitettiin sideaineisiin. Värin kirjuri levitti siveltimillä. Paperi valmistettiin papyruksesta. Jotkut kirjurit erikoistuivat piirtämiseen. Seinäkirjoituksia tehteässä nuorempi piirtäjä teki seinälle luonnoksen punaokralla ja vanhempi piirtäjä viimeisteli sen mustalla värillä. Piirtäjät käyttivät 18 × 18 -ruudukkoa asemoidakseen piirrostensa osat. Lopuksi kuvat veistettiin kohokuviksi ja maalattiin.
Kirjurinuralle lähtivät Egyptissä yleensä vain kirjurien pojat, joskus myös tyttäret. Kirjurit kävivät kirjurikoulun, jossa he opettelivat lukemaan ja kirjoittamaan hieroglyfejä ja hieraattista kirjoitusta. Oppilaat harjoittelivat papyruksilla, vanhoilla astioilla tai kalkkikiven palasilla. Kirjurikoulu kesti neljästä viiteen vuotta.
Muinaisessa Israelissa
Entisaikojen juutalaiset kirjurit kirjoittivat esimerkiksi Toora-kääröjä, tefillin-kirjoituksia, mezuzoja ja avioerosopimuksia. Tooraa kopioivat kirjurit käyttivät oppaanaan kirjaa nimeltä Tikkun Soferim, jossa oli Tooran tekstin lisäksi ohjeet esimerkiksi kirjainten koristeluun ja osioiden välistyksiin. Toora-kirjurin oli otettava rituaalinen kylpy ennen työn aloittamista. Talmudisena aikana kirjureille maksettiin huonosti, jotta he eivät rikastuisi ja lopettaisi tärkeää työtään. Juutalaisen lain mukaan kirjurin palkan maksoi se osapuoli, joka hyötyi kaupasta enemmän.
Keskiajan luostareissa
thumb|Kaksi kirjurimunkkeja esittävää vahanukkea [[Bayeux|Bayeux'n museossa]] Rooman valtakunnan myöhäisaikana ja keskiajan alussa kirjurin työ muuttui maallisesta työstä munkkien työksi. Parhaat kirjurit olivat luultavasti varhaisteini-ikäisiä poikia, sillä työssä vaadittiin erinomaista näköä sekä kykyä kestää hyvin tylsää ja yksitoikkoista uurastamista ilman että kirjoitusjälki heikkeni väsymyksen johdosta.
Luostarien kirjurit työskentelivät koko valoisan ajan aamusta iltaan kopioiden luostarin kirjastonhoitajalta saamiaan tekstejä mekaanisesti ilman omaa älyllistä panosta. Koska kirjurien ei edes tarvinnut ymmärtää kopioimaansa tekstiä tai osata sen kieltä kunnolla, kopioihin tuli paljon virheitä. Joskus kirjurit myös tietoisesti korvasivat itselleen tuntemattoman sanan tutummalla mutta väärällä sanalla. Tauolta palaava kirjuri saattoi jatkaa kopiointia väärästä paikasta, jolloin kokonaisia lauseita tai kappaleita jäi kopioimatta.
Kristiine
Kristiine on yksi Tallinnan kahdeksasta kaupunginosasta. Kristiinen asukasluku on 30 055 (1.1.2012). Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1993, jolloin Tallinna jaettiin kahdeksaan kaupunginosaan.
Kristiine jakautuu 3 asuinalueeseen, jotka ovat Järve, Lilleküla ja Tondi.
Väestö
Asukasluvun kehitys vuosina 2003-2015;
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kristiinessä oli 29 228 asukasta, joista 21 297 (72,9 %) oli virolaisia, 6 387 (21,9 %) venäläisiä ja 1 518 (5,2 %) muita kansallisuuksia.
Filosofia ja tiede
Filosofian ja tieteen suhde on eräs filosofian määritelmään liittyvistä ongelmista.