cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jumalanpalvelus
Juutalaisuus
Kun Jerusalemin temppeli hävitettiin vuonna 70, päättyi myös kaikenlainen uhritoiminta ja itse temppeli korvattiin synagoogalla, jossa sallittiin vain rukoileminen ja pyhien tekstien lukeminen ääneen.
Kristinusko
Kristinuskossa jumalanpalvelus on seurakunnan kokoontuminen. Kristinuskossa ymmärretään, että jumalanpalveluksessa kokoonnutaan olemaan Jumalan palveltavina. Sanaa jumalanpalvelus käytetään joskus muidenkin kuin kristillisen uskontojen yhteenkokoontumisista ja palvontamenoista.
Andi Grünenfelder
Grünenfelder sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 neljänneksi 50 kilometrillä jääden pronssista runsaan puoli minuutin päähän. Calgaryn talviolympialaisissa 1988 hän voitti 50 kilometrillä pronssia Gunde Svanin ja Maurilio de Zoltin jälkeen. Viestissä hän hiihti avausosuuden neljänneksi sijoittuneessa Sveitsin joukkueessa.
Maailmancupin osakilpailuissa Grünenfelder oli parhaimmillaan toinen Fairbanksin 15 kilometrillä kaudella 1983–1984. Toinen palkintokorokesijoitus tuli Calgaryn olympiapronssihiihdossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs kaudella 1983–1984 ja kymmenes kaudella 1982–1983.
Jumalanpalvelus
Kristinusko
Tavallisesti kristinuskossa jumalanpalvelus järjestetään sunnuntaina ja kirkollisina juhlapäivinä aamupäivällä seurakunnan pyhäkössä eli kirkossa. Jumalanpalveluksessa lauletaan uskonnollisia lauluja, ja yleensä seurakunnan pappi lukee määrättyjä raamatunlukkappaleita ja selittää niitä puheessaan, jota kutsutaan saarnaksi. Jumalanpalveluksessa esitetään myös pyyntöjä Jumalalle. Tällaisia pyyntöjä kutsutaan rukouksiksi.
Puheen ja musiikin tarkoituksena on muun muassa vahvistaa seurakunnan jäsenten uskoa. Seurakunnan jäsenet uskovat Jumalan olevan näkymättömänä läsnä jumalanpalveluksessa.
Sisältö
Suomen evankelis-lueterilaisen kirkon keskeisin toimintamuoto ovat erilaiset jumalanpalvelukset. Niihin lasketaan kuuluvan messu, sanajumalanpalvelus, kirkolliset toimitukset (esim. kaste, hautaaminen) ja rukoushetket, hetkipalvelukset.
Jumalanpalvelus jakaantuu neljään perusosaanː Johdanto, Sana, Ehtoollinen ja Päätös. Luterilainen kirkko on kauan painottanut Raamatun sanaa ja opetusta eli saarnaa. Musiikkina käytetään yleensä virsiä sekä urkumusiikkia, mutta viime aikoina myös muunlainen musiikki on nostanut päätään, erityisesti nuorten esittämänä.
Johdanto-osa
Liturgi, eli johtava pappi, on puettu valkoiseen albaan ja usein myös messukasukkaan. Johdanto-osa alkaa alkusiunauksella, jossa liturgi laulaa Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Hän myös siunaa seurakunnan ristinmerkillä. Tähän seurakunta vastaa kolminkertaisella aamenella. Liturgi laulaa: Herra olkoon teidän kanssanne, ja seurakunta vastaa Niin myös sinun henkesi kanssa.
Tämän jälkeen liturgi sanoo johdantosanat, jonka jälkeen on vuorossa synnintunnustus ja synninpäästö. Synninpäästön jälkeen pappi johtaa kiitosrukouksen, jonka jälkeen lauletaan yhdessä Kyrie-hymni. Hymnin jälkeen lauletaan Gloria eli Kunnia: Kunnia Jumalalle korkeuksissa. Seurakunta nousee ja vastaa yhdessä: Maan päällä rauha ihmisillä, joita Hän rakastaa. Tämän jälkeen lauletaan kiitosvirsi pyhälle Kolminaisuudelle ja luetaan lyhyt päivän rukous.
Sanaosa
Sanaosassa luetaan alussa kaksi raamatuntekstiä, lukukappaletta: yksi Vanhasta testamentista ja yksi Uudesta testamentista (epistola). Tämän jälkeen luetaan evankeliumi, jonka molemmin puolin voidaan laulaa Halleluja-hymni. Evankeliumi on jumalanpalveluksen keskeinen raamatunkohta ja se kuunnellaan seisten. Sitä seuraa yleensä saarna, jonka voi pitää pappi, seurakuntalehtori tai muu luvan saanut henkilö. Saarnan jälkeen seurakunta nousee yhdessä tunnustamaan yhteisen uskon, yleensä Apostolisen uskontunnustuksen ja joskus Nikean-Konstantinopolin uskontunnustuksen mukaan, seurakunnasta tai jumalanpalveluksen luonteesta riippuen. Ehtoollisjumalanpalveluksessa eli messussa sanaosan päättää rukous yhteisten asioiden puolesta, ja sitä kutsutaan esirukoukseksi.
Ehtoollisosa
Ehtoollisosa alkaa uhrivirrellä sekä kolehdilla, joka kerätään virren aikana.
Uhrivirsi muistuttaa siitä uhrista, jonka Jeesus teki ristinkuolemalla sekä siitä uhrilahjasta, jonka seurakuntalaiset antavat palvelemalla lähimmäistä. Uhrivirren teemoja voivat olla esimerkiksi Jeesuksen ristinkuolema, kristittyjen yhteys, lähimmäisen rakkaus ja palveleminen. Uhrivirren aikana ehtoollisvälineet, ehtoollisviinimalja eli kalkki sekä ehtoollisleipälautanen eli pateeni siirretään alttarille tai nostetaan esiin ja ehtoollispöytä katetaan.
Uhrivirren jälkeen alkaa ehtoollisrukous, joka sisältää ehtoollisvuorolaulun, prefaation, Pyhä-hymnin, anamneesirukouksen, ehtoollisen asetussanat ja Jumalan Karitsa -hymnin.
Ehtoollisvuorolaulu on vuorolaulu parin ja seurakunnan välillä:
Prefaatio on Pyhä-hymniin johdatteleva rukous, jossa kiitetään Jumalan pelastusteoista kautta aikojen. Pyhä-hymnin sanat ovat on peräisin Jesajan kirjan kuudennesta luvusta. Siinä seurakunta yhdessä taivaan joukkojen kanssa ylistää Jumalan valtaa ja pyhyyttä, joka ulottuu taivaaseen asti. Anamneesirukous muistelee Jumalan pelastustekoja, jotka huipentuvat Jeesuksen ristinuhriin, johon ehtoollinen liittyy.
Ehtoollisen asetussanat on keskeisin kohta ehtoollisrukouksessa, eukariatisessa rukouksessa. Niissä toistetaan Raamatun kertomus, jossa Jeesus kiirastorstaina siunasi leivän ja viinin ja sanoi niiden olevan hänen ruumiinsa ja verensä. Jeesuksen oma kehotus viettää ehtoollista hänen muistokseen on peruste sille, että ehtoollinen on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sakramentti.
Ehtoollisrukouksen jälkeen on yhteen ääneen lausuttu Herran rukous eli Isä meidän -rukous. Sen jälkeen seuraa rauhan tervehdys (Pax), jossa liturgi toivottaa Jumalan rauhaa ja seurakunta vastaa. Sen jälkeen voivat seurakuntalaiset tervehtiä toisiaan joko kädestä pitäen tai muulla tavalla ja toivottaa "Jumalan rauhaa". Rauhan tervehdykseen kehottaminen on perinteisesti ollut messun vietossa avustavan diakonin tehtävä.
Jumalan Karitsa -hymnin sanat ovat peräisin Raamatun kohdasta Joh. 1:29. Hymni lauletaan Kristukselle, joka on läsnä ehtoollisen viinissä ja leivässä.
Jumalan Karitsa -hymnin jälkeen pappi esittää seurakunnalle kutsun tulla alttarille ottamaan ehtoollinen vastaan.Kun pappi tai muu ehtoollisen jakaja ojentaa ehtoollisvieraalle ehtoollisleivän eli öylätin, hän sanoo: ”Herramme Jeesuksen Kristuksen ruumis, sinun puolestasi annettu.” Kun hän ojentaa viinipikarin, hän sanoo: ”Herramme Jeesuksen Kristuksen veri, sinun puolestasi vuodatettu.” Ehtoollisvieras voi vastata saatuaan niin leivän kuin viinin sanomalla "Aamen". Ehtoollisviini voidaan jakaa ns yhteismaljasta, erillispikareita käytten tai ns intiktiona, jolloin ehtoollisleivän reuna kastataan viiniin. Ehtoollisen jaon päätyttyä seuraa kiitosrukous ehtoollisesta. Ehtoollinen voidaan jakaa joko siten, että ehtoollisvieraat polvistuvat alttarikaiteen ääreen tai ns ehtoolliskulkueena, jolloin ehtoollisvieraan tulevat kulkueena ehtoollisen jakajien luo, jolloin ehtoollisen jako-asemia voi kirkossa olla useita.
Päätösosa
Päätösosan aloittaa seurakunnan laulama yliestysvirsi tai vuoroylistys (Benedicamus). Tämän jälkeen pappi siunaa seurakunnan lausumalla Herran siunauksen, jonka sanat ovat peräisin Raamatun kohdasta 4. Moos. 6:24–26. Yleensä messun lopuksi lauletaan päätösvirsi tai kuullaan päätösmusiikki.Lituirgi, avustava pappi tai diakoni voi sanoa tämän jälkeen lähettämissanat: "Lähtekää rauhassa ja palvelkaa Herraa iloiten". Koko messun nimitys tulee näiden sanojen latinankielisestä vastineesta: "Ite, missa est."
Erityisjumalanpalvelukset
Tavanomaisten jumalanpalvelusten lisäksi Suomen evankelis-luterilainen kirkko on järjestänyt myös tietyille kohderyhmille suunnattuna erityisjumalanpalveluksia, joiden liturgia ei välttämättä noudata tavanomaista jumalanpalvelusten kirjan järjestystä. Näihin kuuluvat muun muassa sateenkaarimessut, rock-messut, gospel-messut sekä pop-messut.
Muut jumalanpalvelukset
Messun ohella luterilaisessa kirkossa vietetään muitakin jumalanpalveluksia. Messun asemasta voidaan seurakunnan pääjumalanpalveluksena viettää sanajumalanpalvelusta. Arkipäivänä vietettävä messu on nimeltään Viikkomessu. Erilaiset rukoushetket, hetkipalvelukset (laudes, vesper, kompletorio) ovat liturgisia rukoushetkiä. Myös kirkolliset toimitukset, kuten kaste, avioliittoon vihkiminen ja hautaus ovat jumalanpalveluksia.
Ortodoksinen kirkko
Suomen ortodoksisessa kirkossa jumalanpalveluksista käytetään muun muassa nimityksiä liturgia ja vigilia. Liturgia on päiväjumalanpalvelus, jossa on Herran Pyhä Ehtoollinen eli eukaristia. Vigilia on iltajumalanpalvelus, joka koostuu ehtoopalveluksesta ja aamupalveluksesta, eikä siinä siten vietetä ehtoollista. Ortodoksisessa kirkossa on myös useita muita pienempiä tai lyhyempiä jumalanpalveluksia ja rukoushetkiä.
Ajankohta
Suurin osa kristikunnasta kokoontuu jumalanpalvelukseen sunnuntaisin, mutta esimerkiksi Seitsemännen päivän adventistit kokoontuvat lauantaisin. Sunnuntai on kristinuskossa Jeesuksen ylösnousemuksen päivä, viikon ensimmäinen päivä ja sapatin jälkeinen päivä. Nykyään käytössä olevan viikkojärjestyksen mukaan maanantai on viikon ensimmäinen päivä, mutta tämä muutos on tehty varsin myöhään, vuonna 1973. Aikaisemmin sunnuntai oli viikon ensimmäinen päivä ja tämä käytäntö on ollut voimassa koko ajan Suomen ortodoksisessa kirkossa. Suomessa Evankelis-luterilainen kirkko ja ortodoksinen kirkko järjestävät seurakunnissaan pääjumalanpalveluksen jossain seurakunnan kirkossa sunnuntaina yleensä kello 10. Seurakunnan pääjumalanpalvelus, josta kirkkojärjestys käyttää nimeä päiväjumalanpalvelus (KJ 2:2), voidaan pitää messun, sanajumalanpalveluksen, perhemessun, perhejumalanpalveluksen, konfirmaatiomessun tai kirkkovuoden juhla-ajan erityisjumalanpalveluksen kaavan mukaan. Päiväjumalanpalvelus pidetään seurakunnan kirkossa sunnuntaisin ja kirkollisina juhlapäivinä. Jos kirkkoja on useita, kirkkoneuvosto tai seurakuntaneuvosto päättää, missä kirkossa tai kirkoissa jumalanpalvelus kulloinkin pidetään. Jumalanpalvelus voidaan pitää myös muualla kuin kirkossa. Perustellusta syystä jumalanpalvelusaika voidaan muuttaa kirkkovaltuuston tai seurakuntaneuvoston päätöksellä, jonka tuomiokapituli vahvistaa. (KJ 3:2)
Jumalanpalveluksia voidaan viettää myös muuloinkin kuin sunnuntaisin.
Osa kristikunnasta, ns vapaakirkot, kutsuu messua tai sanajumalpalvelusta vastaavaa tilaisuutta pelkistetymmin aamu- tai päiväkokoukseksi. Esimerkiksi helluntailaisuudessa on ollut näin, vaikkakin nykyään virallisesti useimmat seurakunnat käyttävät jumalanpalvelus-nimitystä. Useissa ns vapaakirkkojen jumalanpalveluksissa on sananjulistuksella ja musiikilla keskeinen asema, eivätkä ne ole ns. liturgisia jumalanpalveuksia. Niillä on kuitenkin kussakin kirkkokunnassa suhteellisen vakiintunut muoto.
Historia
Jumalanpalveluskäytäntö juontaa juurensa juutalaisesta kulttuurista, jolloin juutalaiset kokoontuivat sapattina synagoogaan lukemaan Tooraa ja keskustelemaan "päivän tekstistä". Oppineiden Talmudin opetuksilla oli myös sijansa. Kristillinen jumalanpalvelus on muotoutunut ehtoollisen ympärille, jota alkukirkossa vietettiin sunnuntai-aamuna. Alkuseurakunta vietti Herransa käskyn mukaista yhteyden ja muiston ateriaa, usein kodeissaan, mutta vainojen aikana myös muualla. Eri puolilla jumalanpalvelus sai alueellisesti yhteinäisiä muotoja. Merkittävimmät erot olivat ns läntisen kirkon ja itäisen kirkon (Roomalaiskatolisen ja Ortodoksisen kirkon) välillä. Läntisessä Euroopassa vallitsevaksi muodoksi tuli ns roomalainen ritus, joka on edelleen pohjana mm. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon messulle.
Suosio Suomessa
Vielä 1980-luvun puolivälissä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sunnuntaiaamujen jumalanpalveluksissa kävi noin 6 miljoonaa henkeä vuodessa. Vuoteen 2016 mennessä sunnuntaiaamun jumalanpalveluksissa kävijöiden määrä oli pudonnut 3,2 miljoonaan kävijään. Muissa jumalanpalveluksissa kävijöitä oli 2,4 miljoonaa ihmistä vuonna 2016. Gallup Ecclesiastica 2011 -kyselyn mukaan 6 % suomalaisista kävi vähintään kerran kuukaudessa jumalanpalveluksessa, jonka lisäksi 29 % suomalaisista kävi vähintään kerran vuodessa jumalanpalveluksessa. 27 % suomalaisista kävi harvemmin kuin kerran vuodessa ja 39 % ei ollut käynyt ollenkaan jumalanpalveluksessa viime vuosina. Suosituin jumalanpalveluspäivä Suomessa on jouluaatto. Jouluaaton jumalanpalveluksen suosio on viime vuosina kuitenkin ollut laskeva. Vuonna 2007 jouluaaton jumalanpalveluksessa kävijöitä oli 411 300, vuonna 2011 puolestaan 345 000. Vuonna 2015 kävijämäärä oli 320 845.
Mormonismi
Jumalanpalvelus on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkossa viikon tärkein tapahtuma yksityiselle jäsenelle tai perheelle. Jumalanpalvelus, jota kutsutaan myös nimellä sakramenttikokous, pidetään sunnuntaisin kappelissa, ja sen kesto on 60 minuuttia. Ulkopuoliset voivat osallistua siihen. Sakramenttikokous kuuluu koko perheelle, joten lapsetkin pääsevät sinne. Seurakunnan jäseniltä odotetaan osallistumista kokouksiin.
Sakramenttikokous aloitetaan laululla, johon koko seurakunta osallistuu, ja alkurukouksella, jonka pitää joku seurakunnan jäsenistä. Tämän jälkeen seurakunnan piispa tai muu sakramenttikokouksen johtaja toivottaa jumalanpalvelusvieraat tervetulleiksi ja antaa seurakunnalle ajankohtaisia ilmoituksia. Tavallista on, että seurakunnan organisaatiossa tapahtuneet muutokset, kuten virasta vapauttamiset tai virkaan nimittämiset, ilmoitetaan tässä kohtaa. Samalla seurakuntalaisilla on mahdollisuus hyväksyä tehdyt ehdotukset kättä nostamalla. Myös vastaan äänestäminen on mahdollista, jos kohta hyvin harvinaista. Muita seurakunnalle annettavia ilmoitusasioita voivat olla esimerkiksi ilmoitukset kastetuista, seurakuntaan muuttaneista ja pois lähteneistä sekä erilaiset toimintaa koskevat tiedotteet.
Tämän jälkeen seurakunta laulaa yleensä Jeesuksen Kristuksen kuolemaa ja kärsimystä muistelevan sakramenttilaulun, minkä jälkeen toimitetaan sakramentti eli leivän ja veden siunaaminen ja jakaminen. Sakramentti jaetaan seurakunnan jäsenille, mutta myös paikalla olevat ei-jäsenet saavat ottaa sakramentin vastaan. Kirkon jäseniä kehotetaan nauttimaan sakramentti särjetyin sydämin ja murtunein mielin, omaa heikkouttaan ja Kristuksen uhrikuolemaa muistaen. Täten sakramentti voi puhdistaa heidät synnistä ja uudistaa heidän kasteen liittonsa.
Tämän jälkeen sakramenttikokouksessa pidetään puheita. Puheita on yleensä kaksi tai kolme, ja ne liittyvät pyhiin kirjoituksiin, kirkon opettamaan evankeliumiin ja sen soveltamiseen elämässä. Puheita kokouksessa pitävät sekä miehet että naiset. Piispakunta kutsuu kokoukseen puhujat, suurissa seurakunnissa puhevuoro tulee jäsenelle noin kerran vuodessa, pienissä useammin. Usein puheissa on vahva henkilökohtaisen todistuksen sävy.
Ennen viimeistä puhetta kokouksessa lauletaan välilaulu, ja kokouksen päätteeksi lauletaan loppulaulu ja joku seurakuntalaisista päättää jumalanpalveluksen loppurukoukseen. Useista kirkoista poiketen ei jumalanpalveluksessa kerätä kolehtia, vaan kirkko kerää kymmenykset ja rahauhrit suoraan jäseniltä.
Joissain tilanteissa jokin sakramenttikokouksen neljästä laulusta voidaan korvata musiikkiesityksellä. On myös mahdollista, että musiikkia esitetään esimerkiksi jonkin puheen sijasta tai osana puhetta. Joissain tapauksissa on mahdollista, että jumalanpalvelus rakentuu jonkin tietyn teeman ympärille, ja jumalanpalvelus voi olla esimerkiksi seurakunnan lasten valmistama. Tapana on, että seurakunnan lasten alkeisyhdistys valmistaa sakramenttikokouksen kerran vuodessa, yleensä isänpäivän aikaan syksyllä.
Joka kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina on normaalin sakramenttikokouksen tilalla n.k. todistuskokous. Siinä ei ole valmiiksi sovittuja ja valmisteltuja puheita, vaan sakramentin jakamisen jälkeen kuka tahansa kirkon jäsenistä saa astua esiin ja lausua oman henkilökohtaisen todistuksensa. Myös kirkkoon kuulumattomat voivat lausua todistuksensa, mutta korrektina pidetään, että he keskustelevat asiasta seurakunnan johtajien kanssa ennen kokouksen alkua.
Sakramenttikokouksen yhteydessä (yleensä jälkeen, mutta joskus myös ennen) seurakunnassa pidetään vuorosunnuntaisin pyhäkoulu ja pappeuskokous (naisille Apuyhdistys). Pyhäkoulussa opiskelevat periaatteessa kaikki kirkon jäsenet. Aikuiset opiskelevat omassa pyhäkoulussaan MAP-kirkon pyhiä kirjoituksia ja teologiaa. Opetuksen apuna käytetään kirkon julkaisemia kirjoja ja muuta materiaalia, mutta keskustelut käydään yleensä vapaasti, ja niissä saa esittää erilaisia mielipiteitä.
Lapset ovat jakautuneina pyhäkoululuokkiin ikäryhmittäin. 3–12-vuotiaat lapset opiskelevat alkeisyhdistyksessä ja 13–17-vuotiaat sukupuolten mukaan jakautuneina Nuorten miesten ja Nuorten naisten toimintaan. Alkeisyhdistyksessä pojat ja tytöt ovat yhdessä, paitsi 11-vuotiaat, jolloin pojat opiskelevat pappeuden perusteita ja tytöt naisen asemaa. Alkeisyhdistys aloitetaan rukouksella ja lyhyellä oppituokiolla, minkä jälkeen lauletaan 20 minuuttia. Lyhyen siirtymäajan jälkeen on 20 minuuttia opetusta ikäluokittain. Alkeisyhdistyksessä opiskellaan kirkon historiaa ja oppeja lasten kehitystasolle sopivalla tavalla. Keskeisiä teemoja pienten lasten opetuksessa on taivaallisen Isän rakkaus ja Jeesuksen elämä.
Pappeuskokouksissa miehet ovat jakautuneina pappeutensa mukaisiin ryhmiin. Näissä keskustellaan seurakunnan käytännön toimista sekä opiskellaan kirkon profeettojen ja opettajien opetuksia. Samaan aikaan naiset ovat kokoontuneina Apuyhdistykseen. Nuoret miehet ja Nuoret naiset ovat kokoontuneina omaan kokouksiinsa, joissa lauletaan pidetään puheita.
Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkon jumalanpalvelukset olivat vuoteen 2019 kolmituntisia (tosin pienemmissä seurakunnissa saattoi olla kaksituntinen kokous). Tuolloin 70 minuutin sakramenttikokousta seurasivat joka sunnuntai pyhäkoulu ja pappeuskokous/Apuyhdistys. Vuoden 2019 alusta siirryttiin käytäntöön, jossa joka toinen sunnuntai on pyhäkoulu ja joka toinen pappeuskokous/Apuyhdistys.
Koska MAP-kirkon käsityksen mukaan sunnuntai on korvannut Vanhan liiton sapatin pyhänä päivänä, pidetään jumalanpalveluksia vain sunnuntaisin. (Israelissa sakramenttikokoukset tosin pidetään lauantaisin eli sapattina.) Kristillisen kirkkovuoden mukaisia juhlia ei vietetä jumalanpalveluksissa, vaan jäsenet viettävät niitä kodeissa. Toisaalta joulunajan jumalanpalvelusten puheissa käsitellään yleisesti joulun sanomaa, samoin pääsiäinen ja helluntai huomioidaan yleensä puheiden aiheissa ja rukouksissa.
Isabella Rossellini
Isabella Fiorella Elettra Giovanna Rossellini (s. 18. kesäkuuta 1952 Rooma, Italia) on amerikanitalialainen näyttelijä ja malli.
Rossellinin äiti oli ruotsalaissyntyinen Ingrid Bergman ja isä oli italialainen Roberto Rossellini.
Elokuvat
thumb|300px|Isabella Rossellini ja [[Anthony Hopkins elokuvan The Innocent kuvauksissa 1992]]
Enzio Forsblom
Gustaf Edvard Enzio Forsblom (14. maaliskuuta 1920 Lohja – 10. helmikuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen urkutaiteilija ja professori.
Henkilöhistoria
Forsblomin vanhemmat olivat konttoripäällikkö Edvard Forsblom ja Gunnel Lundequist ja puoliso vuodesta 1947 Ulpu Tuulikki Laikkala (ent. Lundgren). Forsblomin serkku Martti Ketelä oli nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti. Forsblom opiskeli vuodesta 1938 Elis Mårtensonin johdolla Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti urkujensoiton diplomin 1948, sekä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1949. Hän jatkoi urkuopintojaan mm. Kööpenhaminassa ja Pariisissa ja väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa 1957 tutkielmalla Studier över stiltroheten och subjektivitet i interpretationen av J. S. Bachs orgelkompositioner. Forsblom toimi vuosina 1949–1969 urkurina Helsingin eri seurakunnissa ja hoiti Sibelius-Akatemian urkujensoiton professuuria 1969–1986, samoin kuin Åbo Akademin musiikkitieteen dosentuuria 1967–1985. Forsblom toimi myös alansa luottamustehtävissä sekä suunnitteli yli kahdetkymmenet urut, muun muassa Helsingin Finlandia-talon konserttiurut. 1950-luvulla hän toimi Hufvudstadsbladetin musiikkikriitikkona.
Taiteellinen toiminta
Forsblom piti ensikonserttinsa 1948, minkä jälkeen hän konsertoi Pohjoismaissa ja useissa Euroopan maissa. Hän levytti runsaasti Johann Sebastian Bachin musiikkia, ja hänet tunnettiin kansainvälisesti erinomaisena Bachin teosten tulkitsijana. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi Hannu Taanilan juontamista radio-ohjelmista. Forsblomille myönnettiin Director musices -arvonimi 1959 ja Säveltaiteen valtionpalkinto 1979. Pro Finlandia -mitalin hän sai 1966.
Luettelo In the Grooven kappaleista
Tämä lista sisältää kaikki 75 kappaletta, jotka ilmestyvät In the Groove -tanssipelin kolikkopeli- sekä kotikonsoliversiossa. Kaikkia kappaleita voi pelata In the Groove 2:ssa. Katso myös In the Groove 2 -tanssipelin kappalelistaus.
Tilan säästämiseksi vaikeustasot on lyhennetty seuraavasti:
Oletuksena lukitut kappaleet on merkitty punaisella. Kotiversion esimaistiaiskappaleet In The Groove2:sta on merkitty vihreällä. Näiden kappaleiden pelaaminen vaatii myös lukitusten purkamisen.
Kappaleita voi pelata Novice -tasolla pelin kotiversiossa sekä jatko-osassa. "Why Me" -kappaleen Single -tilan Expert -taso on merkitty tähdellä, ja Double -tilan Expert -taso hatulla. Näitä tasoja ei voi pelata In The Groove:ssa, mutta ne ovat pelattavissa jatko-osassa. "Liquid Moon":ia pystyy pelaamaan vain Energy Marathon -radalla, mutta on vapaasti pelattavissa kotiversiossa sekä jatko-osassa.
Vilho Kokkonen
Vilho Kokkonen (12. toukokuuta 1913 Lappeenranta – 9. lokakuuta 1997 Heinola) oli suomalainen pesäpalloilija.
Kokkonen voitti Lahden Mailaveikkojen joukkueessa neljä Suomen mestaruutta vuosina 1949–1952. Hän voitti myös ikämiesten Suomen mestaruuden vuosina 1949–1951. Hän oli Pesäpalloliiton (PPL) joukkueen vaihtomiehenä Helsingin 1952 olympialaisissa pelatussa pesäpallon näytösottelussa. Pesäpalloliitto palkitsi hänet vuoden lukkarina 1948 ja 1950. Maaottelussa Viroa vastaan hän pelasi vuosina 1934 ja 1935, Itä–Länsi-ottelussa vuonna 1951 ja PPL–TUL-ottelussa neljästi. Hänet tunnettiin lempinimellä "Tolppa-Vili".
Kokkonen menestyi myös shakinpelaajana.
Sammatin seurakunta
Sammatin seurakunta oli evankelis-luterilainen seurakunta Sammatissa, Uudellamaalla. Sammatin seurakunta perustettiin Karjalohjan seurakuntaan kuuluvaksi kappeliksi vuonna 1591. Vuonna 1859 Sammatin seurakunta yhdistettiin Karjalohjan seurakuntaan kokonaan, kunnes se jälleen erotettiin Karjalohjan kappeliksi vuonna 1871. Itsenäiseksi seurakunnaksi Sammatti itsenäistyi vasta vuonna 1951.
Vuonna 2009 Sammatin seurakunta ja Lohjan seurakunta muodostivat Lohjan seurakuntayhtymän. Seurakuntayhtymä purettiin vuonna 2013, jolloin Sammatin seurakunta liitettiin Lohjan seurakuntaan alueseurakunnaksi.
Ado Birk
Elämäkerta
Ado Birk syntyi Tarvastussa 14. marraskuuta 1883. Hän opiskeli ortodoksisessa seminaarissa Riiassa ja sittemmin teologisella akatemialla Pietarissa. Teologian opintojensa jälkeen Birk opiskeli lakia ensin Tarton yliopistossa ja sittemmin vielä Pietarissa ja Leipzigissa.
Sammatin seurakunta
Sammatin seurakunnan pääkirkkona toimi Sammatin kirkko.
Ado Birk
Elämäkerta
Saksan miehityskauden jälkeen vuonna 1918 Birk jatkoi toimintaansa Maanõukogussa osallistuen esimerkiksi Viron perustavan kokouksen vaalien valmisteluun. Vuosien 1919 ja 1920 välillä Birk toimi kahdesti Viron ulkoministerinä ja hetkellisesti 28.–30. heinäkuuta 1920 myös pääministerinä. Lyhyen pääministerivirkansa jälkeen Birk nimitettiin Viron lähettilääksi Moskovaan.
Birk oleskeli Moskovassa vuoteen 1925 saakka, jolloin hänestä tuli jälleen Viron ulkoministeri. Hän alkoi kuitenkin ajautua kiistoihin muiden poliitikkojen kanssa. Jo saman vuoden lopulla Birkin korvasi Ants Piip ja Birk lähetettiin takaisin Moskovaan. Moskovassa keskusteltiin kauppasopimuksista Neuvostoliiton kanssa. Birk ja muut virolaiset poliitikot näkivät sopimusten hyödyt ja haitat hyvin eri tavoin. Birk kutsuttiin takaisin Viroon vuonna 1926, mutta hän päättikin jäädä Neuvostoliittoon. Neuvostoliitossa Birk päätyi GPU:n pidättämäksi. Pidätyksensä jälkeen Birkin onnistui palata Viroon vuonna 1927, jossa häntä vastaan nostettiin syyte vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi. Birkin vastainen oikeudenkäynti sai Virossa paljon julkisuutta. Häntä puolusti esimerkiksi Viron sosiaalidemokraattien johtaja August Rei. Syytöksiä vakoilusta ei kuitenkaan saatu näytettyä toteen, ja Birk vapautettiin marraskuussa 1927.
Birk toimi myöhemmin eri yrityksissä ja sosiaalityön parissa. Neuvostoliiton miehitettyä Viron toisen maailmansodan syttymisen jälkeen neuvostoviranomaiset pidättivät Birkin 14. kesäkuuta 1941. Birk kuljetettiin Sverdlovskin alueen Sosvassa sijainneelle vankileirille, jossa hän sai kuolemantuomion. Birk kuoli leirillä 2. helmikuuta 1942 muutamaa päivää ennen suunniteltua teloitustaan.
Vetluga (kaupunki)
thumb|125px|Vetlugan vaakuna vuodelta 1779. Vetluga on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Vetlugan rannalla 230 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Vetlugan piirin keskus. Asukkaita on 9 400 henkeä (vuonna 2005).
1600-luvun alussa paikalla oli Šulepnikovon kylä, joka kirkon rakentamisen jälkeen sai nimen Verhneje Voskresenje. Vuonna 1778 siitä tuli Vetlugan kaupunki. Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Ard Schenk
Ensimmäisen olympiamitalinsa Schenk voitti Grenoblessa 1968 (hopeaa 1 500 metrillä), ja neljä vuotta myöhemmin Sapporon talviolympialaisissa hän voitti kolme kultamitalia (1 500, 5 000 ja 10 000 metriä). Sapporossa hän kaatui 500 metrillä.
Uransa aikana Schenk luisteli kaikkiaan 18 maailmanennätystä. Ensimmäisenä ihmisenä hän alitti 15 minuutin rajan 10 000 metrillä ja kahden minuutin rajan 1 500 metrillä.
Dietmar Mögenburg
26. toukokuuta 1980 18-vuotiaana Mögenburg hyppäsi 2,35 m ja sivusi silloista korkeushypyn maailmanennätystä, joka oli Puolan Jacek Wszołan hallussa. Samalla Mögenburg teki myös nuorten maailmanennätyksen. Hän otti miesten korkeushypyn maailmanennätyksen haltuunsa tuloksella 2,39 m vuonna 1985 Kölnissä.
ÄlyÄlyä
ÄlyÄlyä oli Yle TV2-kanavan keväällä 1996 esitetty kouluikäisille suunnattu kisailuohjelma. Ohjelmassa olevia kisoja olivat muun muassa sanojen keksiminen, seinäkiipeily sekä radio-ohjattavan auton ohjaaminen. Ohjelmien vetäjinä olivat Riku "Koistinen" Suokas sekä Olli Mononen. Riku Suokkaan hahmo yksityisetsivä Ensio Ripatti koetteli kinkkisillä rikosjutuilla lasten päättelykykyä.
Punakaali
pienoiskuva|Kierteinen lehtiasento vaakasuorassa poikkileikkauksessa thumb|200px|Halkaistu punakaali. Punakaali (Brassica oleracea var. capitata f. rubra) on keräkaalin muoto. Antosyaanit, jotka aiheuttavat punakaalin punertavan värin, vaihtavat väriään maaperän pH:n mukaan. Siksi happamilla mailla kasvavista punakaaleista tulee punertavia, kun taas emäksisillä mailla kasvavista tulee sinertäviä. Punakaali on yleensä valkokaalia pienempi ja kiinteämpi ja sisältää myös enemmän C-vitamiinia.
Käyttö
Punakaalia käytetään kuten valkokaalia, mutta se on maultaan makeampi. Punakaali muuttuu sinertäväksi keitettäessä. Tämän voi estää lisäämällä keitinveteen hapanta esimerkiksi sitruunamehua tai etikkaa.
Färnebofjärdenin kansallispuisto
thumb|Färnebofjärden on kartalla numero 15. thumb|250px|Metsää kansallispuistossa Mattönin saarella thumb|250px|Näkymää kansallispuistoon
Färnebofjärdenin kansallispuisto on kansallispuisto Uppsalan läänin, Gävleborgin läänin ja Taalainmaan läänin alueella Ruotsissa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1998 ja se on pinta-alaltaan 10 100 hehtaaria. Kansallispuiston alueella on yli 200 saarta tai luotoa.
Jonás Gutiérrez
Gutiérrez aloitti uransa kotimaassaan Vélez Sársfieldissä vuonna 2001. Hän voitti joukkueen kanssa Argentiinan pääsarjan kevätmestaruuden (Clausura) vuonna 2005, minkä jälkeen hän siirtyi Espanjaan Mallorcan joukkueeseen. Kesällä 2008 hän siirtyi Newcastleen, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen.
Argentiinan maajoukkueessa Gutiérrez pelasi ensimmäisen ottelunsa Ranskaa vastaan helmikuussa 2007.
Impivaara
Impivaara on keskeinen juonellinen ja maantieteellinen elementti Aleksis Kiven romaanissa Seitsemän veljestä. Se on myös suomalaisen mentaliteetin ymmärtämisessä käytetty vertauskuva.
Seitsemässä veljeksessä Impivaaraksi kutsutaan toisaalta Jukolan tilan takamailla sijaitsevaa vuorta ja toisaalta tilan takamaata, jonne Jukolan veljekset pakenevat uudisviljelijöiksi, koska he kokevat itsensä kyvyttömiksi vastaamaan ympäristönsä vaatimuksiin. Tästä nimen merkitys on laajentunut eräänlaiseksi mielenlaadun kuvaukseksi, ”impivaaralaisuudeksi”.
Impivaara Seitsemässä veljeksessä
Kiven romaanissa ajatuksen Impivaaraan muuttamisesta esittää ensin Lauri veljesten keskustelussa talonpidon yhteisistä säännöistä. Juhani ottaa asian uudelleen esiin lautamies Mäkelän vierailun jälkeen, kun rovasti on uhannut veljeksiä häpeärangaistuksella, jalkapuulla. Impivaara on veljeksille heidän unelmoimansa vapauden ja itsenäisyyden tyyssija, mutta huoleton elämä siellä osoittautuu myös päämäärättömäksi ja kehityksen esteeksi, minkä lisäksi veljekset ajautuvat monta kertaa hengenvaaraan. Kypsyttyään kohtaamaan ympäröivän maailman ja yhteiskunnan he päättävät kymmenen vuoden jälkeen palata Jukolaan. Teoksen lopussa kuitenkin myös Impivaaran eristyneisyys päättyy, kun se jaetaan kahdeksi tilaksi, joista vanhaan päätaloon asettuu Tuomas ja siitä erotettuun uudistaloon Lauri. Tilat saavat nimikseen Yli-Impivaara ja Laurila.
Impivaaran sijaintia kuvaillaan Seitsemän veljeksen viidennen luvun kuvauksessa veljesten muuttomatkasta. Matka etenee huonoa metsätietä alavassa suomaastossa ”halki synkeän salon”, sitten maasto kohoaa tultaessa ”korkealle metsäiselle maalle, jota Teerimäeksi kutsuttiin”. Korkealta mäeltä veljekset katselevat entistä elämänpiiriään. Pohjoisessa näkyy Impivaara. Veljekset ylittävät Viertolan kartanon kirkkotien ja nummen, jolla Aapon kertoman mukaan ”ennen muinoin oli kärmeitten keräjäsali”. Matka jatkuu Seunalan Matin omistaman ahon yli kohti Sompiosuota. Suon jälkeen seuraa 500 askelta pitkä korpitie, jonka päättyessä veljekset ovat määränpäässä, ”komeroisen vuoren alla”.
Tämän kuvauksen perusteella on Impivaaran esikuvaksi arveltu useitakin todellisia paikkoja, erityisesti Paraatikallioita Palojoen Metsäkylässä, Vantaanjoen Myllykosken itäpuolella, noin neljä kilometriä Aleksis Kiven syntymäkodista pohjoiseen ja noin kaksi kilometriä Nurmijärven kirkonkylästä itään. Sen kohdalle nimi Impivaara on merkitty Nurmijärven opaskarttaankin.
Impivaaran nimi selitetään viidennessä luvussa Aapon kertomassa tarinassa Kalveasta immestä, neidosta, jonka nuoren miehen valehahmossa esiintynyt peikko vangitsi tähän vuoreen.
Impivaaralaisuus
Impivaaralaisuudeksi on luonnehdittu suomalaisen kansanluonteen oletettua taipumusta henkiseen eristäytymiseen. Impivaaralaisuus ilmenee jännitteenä ”oman kulmakunnan” ja ”avaran maailman” välillä. Kiven romaanissa eräs impivaaralaisuuden ilmentymä on veljesten kirkkomatka, joka tapahtuu ”Impivaaran oman kalenterin” mukaan ja osuu väärälle päivälle: ”Maanantai ja puhdas arkio oli tämä päivä, jota veljekset olivat pitäneet sunnuntaina…”
Nykypäivän julkisessa keskustelussa syytöstä impivaaralaisuudesta käytetään lähes yksinomaan kielteisenä leimana, jolla viitataan kauhukuvaan Suomen tai suomalaisten eristäytymisestä muusta maailmasta. Se esitetään jonakin vahingollisena, jota tulee välttää kaikin keinoin. Muun muassa kolumnisti Tommi Uschanov on pitänyt Impivaaralle annettua kielteistä merkitystä outona, sillä Seitsemän veljeksen lopussa myös Impivaara saatetaan sivistyksen piiriin. Hän on huomauttanut, että esimerkiksi Pohjois-Amerikan maissa, joissa uudisraivaus on ollut keskeinen osa kansallista historiaa, veljesten siirtyminen Jukolasta Impivaaraan nähtäisiin luultavasti pikemminkin edistysaskeleena ja osoituksena aloitekyvystä eikä takapajuisuudesta.
Valter Keltikangas
Valter (Valde) Emil Keltikangas (17. helmikuuta 1905 Alajärvi – 26. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen metsäntutkija ja Lapin-aiheista kirjoittanut kirjailija.
Henkilöhistoria
Keltikankaan vanhemmat olivat maanviljelijä, liikemies Johan Henrik Keltikangas ja Aleksandra Hallstén ja puoliso vuodesta 1935 Elna Margaretha Sovio. Hän tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1922, suoritti metsänhoitotutkinnon 1928 ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1932 ja lisensiaatiksi 1939.
Keltikangas toimi Helsingin yliopiston metsätalouden liiketieteen professorina vuosina 1949–1972 ja kirjoitti eläkkeellä ollessaan useita Lappia käsitelleitä kirjoja. Kansallisbiografian mukaan Valter Keltikangas oli aikansa metsätalouden liiketieteen johtava tutkija ja hänen metsäarvon laskentaa ja metsäbilanssioppia käsittelevät tutkimuksensa ovat vieläkin huomion arvoisia. Erämaiden kaunokirjallisena kuvaajana hän kuului Suomen parhaimpiin.
Keltikangas on Metsäylioppilaat ry:n (ja Ylioppilasyhdistys metsämiesten) kunniajäsen In Memoriam, hän toimi yhdistyksen esimiehenä vuodesta 1949 vuoteen 1956.
Arvottomat
Arvottomat on Mika Kaurismäen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1982. Se on Kaurismäen ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva. Kaurismäki sai elokuvan ohjauksesta Jussin vuonna 1983. Arvottomien käsikirjoituksen hän teki yhdessä veljensä Akin kanssa, joka toimi myös apulaisohjaajana. Matti Pellonpää näytteli elokuvassa ensimmäisen pääosansa.
New Moon (soundtrack)
The Twilight Saga – New Moon: Original Motion Picture Soundtrack on soundtrack vuoden 2009 yhdysvaltalaiseen elokuvaan Twilight – Uusikuu. Elokuvan sävellyksen on tehnyt Alexandre Desplat. Soundtrackin kappaleet on valinnut musiikkisuunnittelija Alexandra Patsavas. Soundtrackin julkaisi Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 16. lokakuuta 2009.
Alan Pardew
Alan Pardew (s. 18. heinäkuuta 1961 Wimbledon) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Syyskuusta 2022 lähtien hän on toiminut kreikkalaisen Arisin päävalmentajana.
Arvottomat
Elokuvaa pidetään merkkiteoksena, jonka ansiosta suomalaisessa elokuvassa alkoi uusi aikakausi. Kulttielokuvaksi noussut road movie -lajityyppiä edustava elokuva matkaa Suomessa, jota ei enää ole, sillä monet kuvauspaikat hävitettiin pian kuvausten päättymisen jälkeen.
Alan Pardew
Ura pelaajana
Pardew pelasi uransa alkuvaiheilla Yeovil Townissa. Vuonna 1987 Pardew siirtyi 7 500 punnalla Yeovilista Crystal Palaceen. Crystal Palacessa Pardew pelasi uransa parhaat vuodet. Pardew teki maalin vuoden 1990 FA Cupin välieräottelussa Liverpoolia vastaan, kun Crystal Palace voitti ottelun 4–3 ja eteni finaaliin. Finaalissa Crystal Palace pelasi 3–3-tasapelin Manchester Unitedin kanssa, mutta hävisi uusintafinaalin 1–0. Vuonna 1991 Pardew siirtyi Charltoniin ja sieltä 1995 lainalle Tottenhamiin. Vuonna 1995 Pardew siirtyi Barnetiin, jossa hän toimi pelaaja-apuvalmentajana Terry Bullivantin toimiessa päävalmentajana. Vuonna 1997 Bullivantista tuli Readingin päävalmentaja ja hän otti Pardew'n mukaansa. Pardew ei pelannut Readingissa otteluakaan vaan päätti uransa ja ryhtyi valmentajaksi.
New Moon (soundtrack)
Kronologia
Albumia edeltää Twilight-elokuvasarjan ensimmäisen elokuvan Twilight – Houkutus soundtrack-levy Twilight: Original Motion Picture Soundtrack,  ja sen jälkeen ilmestyi elokuvasarjan kolmannen elokuvan Twilight – Epäilyksen soundtrack The Twilight Saga – Eclipse: Original Motion Picture Soundtrack.
Alan Pardew
Ura valmentajana
Pardew'n valmennusura alkoi Terry Bullivantin apuvalmentajana Readingissa. Bullivant sai potkut 1998 ja hänet korvasi Tommy Burns. Skotlantilainen Burns sai kuitenkin lähteä 1999 ja Pardew nostettiin seuran päävalmentajaksi. Pardew nosti Readingin kauden 2001–2002 päätteeksi Englannin 1. divisioonaan. Seuraavalla kaudella, joka jäi Pardew'n viimeiseksi Readingissa, joukkue oli nousta valioliigaan, mutta hävisi karsinnoissa Wolverhamptonille.
New Moon (soundtrack)
Tuotanto
Elokuvan soundtrackin, jonka kappaleet on valinnut musiikkisuunnittelija Alexandra Patsavas, julkaisi Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 16. lokakuuta 2009. Alun perin soundtrack piti julkaista 20. lokakuuta 2009, mutta suuren suosion takia sen julkaisua aikaistettiin neljällä päivällä.
Alan Pardew
Ura valmentajana
Kauden 2003–2004 alussa Pardew jätti ykkösdivisioonassa toisena olleen Readingin ja siirtyi West Hamin päävalmentajaksi. Pardew'n sopimuksessa ollut pykälä mahdollisti siirtymisen ylemmällä sarjatasolla pelaavaan joukkueeseen, mutta West Ham pelasi Readingin kanssa samalla sarjatasolla. Pardew kuitenkin oli tiukka ja jätti Readingin virallisesti syyskuussa 2003. West Ham maksoi Pardew'sta 380 000 puntaa ja sai hänet päävalmentajakseen.
Pardew nosti West Hamin valioliigaan kauden 2004–2005 päätteeksi ja ensimmäisellä kaudella ylimmällä sarjatasolla West Ham pelasi loistavasti ja Pardew nappasi sulan hattuunsa johdattamalla joukkueen FA Cupin finaaliin 2006. Joukkue kuitenkin hävisi tiukan taiston jälkeen finaalin Liverpoolille rangaistuspotkukilpailun jälkeen.
New Moon (soundtrack)
Tuotanto
7. lokakuuta 2009 julkaistiin Death Cab for Cutien singlen "Meet Me On the Equinox" virallinen musiikkivideo. Video sisältää kohtauksia ja kuvia Twilight – Uusikuu -elokuvasta.
Arvottomat
Juoni
Matti Pellonpään esittämä pikkurikollinen Manne riitautuu paikallisen rikollispomon (Esko Nikkari) kanssa ja joutuu lähtemään pakomatkalle ystävänsä Harrin ja mystisen Veeran kanssa, ajellen Volgalla. Manne on saanut haltuunsa arvokkaan taulun, jota myös pahat pojat havittelevat.
New Moon (soundtrack)
Markkinointi
Lokakuussa 2009 julkaistiin pätkiä soundtrackin kappaleista.
Blaze of Glory
Blaze of Glory on Jon Bon Jovin ensimmäinen soololevy. Se julkaistiin vuonna 1990. Albumin musiikkia on käytetty elokuvassa Young Guns II.
New Moon (soundtrack)
Markkinointi
16. lokakuuta 2009 Hot Topic järjesti ympäri Yhdysvaltoja New Moonin kuuntelutilaisuuksia, joissa ihailijat saivat kuunnella soundtrackin. Kuuntelutilaisuuksissa julkaistiin myös viestejä soundtrackin tekoon osallistuneilta artisteilta ja yhtyeiltä.
Albumin päällyskansi sisältää Twilight – Uudenkuun ensimmäisen julkaistun julisteen.
Vastaanotto ja listasijoitukset
New Moon -soundtrack sai kriitikoilta enimmäkseen myönteisiä arvosteluja. Albumi julkaistiin muutamaa päivää aiottua aikaisemmin, ja ensimmäisten päivien aikana se myi 115 000 kappaletta ja debytoi Billboard 200 -listalla kakkosena. Seuraavalla viikolla se myi 153 000 kappaletta ja nousi listan ykköseksi. Suomen virallisella listalla levy sijoittui sijalle 27.
Score
New Moon – The Score sisältää Alexandre Desplatin elokuvaan tekemät sävellykset. Desplat korvasi säveltäjä Carter Burwellin, joka sävelsi musiikin elokuvasarjan ensimmäiseen osaan Twilight – Houkutus. Desplat on ennen Twilight – Uuttakuuta työskennellyt ohjaaja Weitzin kanssa tämän vuoden 2007 elokuvassa Kultainen kompassi. Yhdysvalloissa Score-albumi julkaistiin 24. marraskuuta 2009.
Arvottomat
Arvioita
Iltalehden Jyrki Laelman mukaan rikosfilmiltä näyttävä elokuva on ”myös paljon muuta, sillä se on sekä pako että mollisointuinen balladi kadonneesta maailmasta”.
Alan Pardew
Ura valmentajana
Pardew'n kolmas kausi West Hamin peräsimessä alkoi kurjasti ja joulukuussa 2006 West Ham United erotti Pardew'n päävalmentajan paikalta. Hänet korvasi entinen Charlton-valmentaja Alan Curbishley. Pardew'sta tuli jouluaattona 2006 Charltonin päävalmentaja, kun epäonnistunut Les Reed sai väistyä.
Pardew'n ura Charltonissa ei sujunut hyvin. Seura putosi hänen alaisuudessaan Mestaruussarjaan eikä onnistunut palaamaan Valioliigaan. Kaudella 2008–2009 Charlton vajosi Mestaruussarjan häntäpäähän ja Pardew sai potkut tehtävistään marraskuussa 2008.
Pardew palasi valmennustehtäviin heinäkuussa 2009 siirryttyään Englannin ykkösliigaan pudonneen Southamptonin päävalmentajaksi. Hän sai potkut Southamptonista elokuussa 2010.
Joulukuussa 2010 Pardew allekirjoitti vuoteen 2016 ulottuvan sopimuksen Valioliigassa pelaavan Newcastle Unitedin kanssa. Hän korvasi suositun Chris Hughtonin, joka sai yllättäen potkut. Newcastle sijoittui kaudella keskikastiin. Kaudella 2011–2012 Pardew johdatti Newcastlen peräti viidenneksi ja sekä Valioliiga että valmentajayhdistys palkitsivat hänet vuoden parhaana valmentajana. Kaudella 2012/13 joukkueen sijoitus romahti ja europeleihin oikeuttavat sijoitukset olivat vain edelliskauden muisto. Pelit Eurooppa-liigassa päättyivät karsintoihin ja Valioliigassa Newcastle oli lopulta 16:s. Kaudella 2013/14 Pardew palautti Newcastlen niukasti 10 parhaan joukkoon. Hän jätti Newcastle Unitedin vuodenvaihteessa 2015 ja siirtyi Crystal Palacen päävalmentajaksi. Pardew'n johdolla seura pelasi vahvan kevätkauden ja sijoittui lopulta Valioliigassa kymmenenneksi, mikä oli seuran historian paras saavutus.
Pardew’n ensimmäinen täysi kausi 2015–2016 Crystal Palacen peräsimessä oli kaksijakoinen. Syksyn hyvät peliesitykset ja voitot esimerkiksi Chelseasta ja Liverpoolista nostivat joukkueen taistelemaan jopa europelipaikoista. Kevätkaudella joukkue ajautui 14 ottelun voitottomaan putkeen ja putosi sarjataulukossa alaspäin ollen lopulta sijalla 15, vain viisi pistettä putoamisviivan yläpuolella. FA Cupissa Crystal Palace menestyi paremmin ja Pardew johdatti joukkueensa aina loppuotteluun saakka. Välierissä kukistui Watford maalein 2–1. Loppuottelussa Manchester United oli vahvempi tiukan taistelun ja jatkoajan jälkeen maalein 2–1. Kausi 2016–2017 alkoi Crystal Palacen kannalta huonommin ja Pardew sai potkut 22. joulukuuta 2016, kun Palace ei ollut onnistunut voittamaan kuin yhden 11 ottelusta.
Jouluaattona 2019 Pardew teki loppukauden kattavan sopimuksen Eredivisien ADO Den Haagin kanssa. Pardew'n johdolla ADO Den Haag juuttui Eredivisien putoamiskamppailuun. ADO oli sijalla 17 kauden päätyttyä maaliskuussa 2020 ennenaikaisesti.
Marraskuussa 2020 Pardew siirtyi TsSKA Sofian organisaatioon tekniseksi asiantuntijaksi. Huhtikuussa 2022 hän nousi seuran päävalmentajaksi. Pardew'n johdolla kauden loppu sujui tuloksellisesti heikosti ja TsSKA hävisi Bulgarian cupin loppuottelun. Hän erosi tehtävistään kesäkuun alussa 2022 annattajien heiteltyä TsSKA:n pelaajia banaaneilla.
Haaparannan saariston kansallispuisto
thumb|Haaparannan saariston kansallispuisto on kartalla numero 8. Haaparannan saariston kansallispuisto on kansallispuisto Haaparannan ja Kainuun kuntien alueella Norrbottenin läänissä Ruotsissa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1995 ja se on pinta-alaltaan 6 000 hehtaaria.
Luettelo Siikaisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Siikaisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Siikaisten kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Berliinin päärautatieasema
Berliinin päärautatieasema (, ennen Lehrter Stadtbahnhof) on rautatieliikennepaikka Moabitin kaupunginosassa Berliinissä, Saksassa. Se avattiin liikenteelle kaksi päivää virallisten avajaisten jälkeen 26. toukokuuta 2006.
Alkuperäinen asema
Alkuperäinen tiilestä rakennettu Lehrter Bahnhof (Lehrten asema) valmistui paikalle vuonna 1871 Berliinin ja Hannoverin välisen 239 kilometriä pitkän rautatien pääteasemaksi. Sen arkkitehdit olivat Alfred Lent, Bertold Scholz, ja Gottlieb Henri Lapierre. Vuonna 1882 valmistui neliraiteinen kaupunkirata silloisen aseman pohjoispuolelle yhdistämään esikaupungit keskustaan. Sille rakennettiin neliraiteinen asema Lehrter Stadtbahnhof vaihtoyhteyksille. Tästä tuli myöhemmin osa Berliinin S-Bahnia. 14. lokakuuta 1884 Lehrter Bahnhofista tuli myös Hampurin sekä Skandinavian liikenteen pääteasema Hamburger Bahnhofin sulkeuduttua.
Lehrter Bahnhof suljettiin vuonna 1951 ja purkutyöt päättyivät 1959. Kaupunkiasema jatkoi kuitenkin S-Bahnin pysähtymispaikkana. Se remontoitiin 1987 kaupungin 750-vuotisjuhlaan. Tämäkin asemarakennus purettiin 2002 uuden päärautatieaseman tieltä.
Uusi asema
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen tehtiin päätös parantaa Berliinin rautatieverkostoa rakentamalla uusi pohjois-etelä -suuntainen päärata täydentämään itä-länsi-suuntaista Stadtbahnia. Samalla kaupunkiin päätettiin rakentaa uusi keskusasema, jollaista kaupungissa ei ennen ollut vaikka Ostbahnhofia Itä-Berliinissä kutsuttiin ennen Hauptbahnhofiksi. Lehrter Stadtbahnhof oli taloudellisesti looginen paikka uudelle keskusasemalle. Asiaan vaikutti myös Saksan liittopäivätalon läheinen sijainti.
Asemarakennukseen tuli viisi tasoa. Korkeimmalla sijaitsee päätaso, jossa menevät kaupunkiradan raiteet sillalla 10 metrin korkeudessa, sekä matalimmalla neljä laituria 15 metrin syvyydessä uudessa rautatietunnelissa Potsdamer Platzilta pohjoiseen Spreejoen ja Tiergartenin ali.
Rakennustöitä tehtiin useassa vaiheessa. Vuonna 1995 Tiergartenin tunneleiden työt alkoivat, ja ne valmistuivat 2005. Neljää tunnelia käyttävät pitkänmatkan- ja paikallisjunat sekä kahta tunnelia metrojunat. Aseman viereen valmistui 60 metriä korkea torni 2004. Rakennustöiden aikana Spreejoen reittiä piti muuttaa ja veden vuotaminen tunneleissa aiheutti vuoden viivästyksen rakennustöissä.
Rautatiesiltojen rakentaminen aloitettiin 2001. Ne ovat 450 metriä pitkät ja alkavat aseman länsipäästä ylittäen Humboldthafenin sataman. Koska rivissä olevat raiteet kaartuivat hieman, niin jokaiselle raiteelle täytyi tehdä oma silta. Tämä oli suunnittelijoille erikoislaatuinen haaste.
Aseman laiturihallin katto on kaarevaa lasia, jonka koko on 85 x 120 metriä, joka asennettiin helmikuussa 2002. Lasin pintaan asennettiin myös aurinkokennojärjestelmä. Katoksen rakentaminen oli myös vaativa tehtävä, vaikka sitä lyhennettiin 100 metriä töiden nopeuttamiseksi.
Heinäkuun 2002 ensimmäisen viikonlopun jälkeen sillat ja aseman päähalli tulivat käyttöön, joten liikenne siirtyi uudelle reitille. Vanha rautatieasema suljettiin ja purettiin piakkoin uudisrakennusten tieltä. 9. syyskuuta 2002 asema nimettiin uudelleen Berlin Hauptbahnhof – Lehrter Bahnhofiksi.
Berliinin U-Bahnin Hauptbahnhof-metroasema avattiin vuonna 2009 rautatieaseman alapuolelle. U5-metrolinja yhdistää päärautatieaseman Brandenburger Toriin, Alexanderplatziin, Friedrichshainiin ja edelleen Lichtenbergiin ja muihin itäisiin kaupunginosiin. Rautatieaseman eteen rakennetaan myös uutta raitiotielinjaa länteen Moabitin kaupunginosan läpi Jungfernheideen. Jo aiemmin aseman edestä on ollut raitiotieliikennettä Mitten kaupunginosaan ja edelleen Prenzlauer Bergiin, Friedrichshainiin sekä itäiseen Berliiniin.
Avajaiset
thumb|Avajaiset. Etualalla [[Spreejoki.]]