cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asekätkentä
Pidätetyt, vangitut ja tuomitut henkilöt
Rangaistuksia sai kaikkiaan 1 488 henkilöä ja vankeustuomioiden yhteenlaskettu pituus oli lähes 400 vuotta. Nuorin syytteeseen asetetuista ja tuomituista oli ollut toiminnan alkaessa 16-vuotias, vanhin 78-vuotias. Tiedossa olevien kuulusteltujen ikäjakauma oli vieläkin laajempi, 12–87 vuotta. Tuomitut olivat pääosin miehiä, mutta joukossa oli myös yhdeksän naista. Suurin osa vankeustuomioista oli ehdollisia kolmen vuoden koetusajalla. Ankarimman tuomion, kuusi vuotta kuritushuonetta, sai everstiluutnantti Usko Haahti. Ainoa vankeuteen tuomittu kenraalikuntaan kuulunut oli kenraalimajuri Erkki Raappana, joka sai kuuden kuukauden tuomion avunannosta asekätkentään. Hänelläkään ei ollut virallista asemaa hajavarastointiorganisaatiossa, vaan hän joutui mukaan toimintaan velvollisuudentuntonsa ajamana halutessaan auttaa alaisiaan. Kenraalimajuri Pietari Autti joutui olemaan pidätettynä kuukauden ajan, kunnes hänestä tehty ilmianto osoittautui perättömäksi.
X-Files – taistelu tulevaisuudesta
Juoni
Kurtzweil pakoilee jotakuta baarin takana olevilla kujilla. Hän luulee päässeensä turvaan, mutta törmääkin Manikyyrimieheen. Mulder menee tällä välin baariin etsimään Kurtzweilia. Hän ei tietenkään löydä häntä, joten hän menee ulos baarin takaovesta. Siellä hän näkee Manikyyrimiehen autonkuljettajan sulkevan auton takapaksia. Manikyyrimies pyytää Mulderia autoon. Mulder kysyy häneltä Kurtzweilin olinpaikkaa. Hän antaa ymmärtää Kurtzweilin olevan takakontissa ja tietäen aikansa olevan lopussa, antaa Mulderille kirjekuoren, jossa on Scullyn olinpaikan koordinaatit ja heikon rokotteen, jonka tulisi pelastaa tämän henki. Manikyyrimies vetää esiin aseensa ja osoittaa sillä Mulderia. Sitten hän kääntää sen kohti kuljettajaa ja ampuu. Hän sanoo ”Älkää luottako kenenkään” ja pakottaa Mulderin autosta osoittaen tätä aseellaan. Mulderin ollessa tarpeeksi kaukana autosta, Manikyyrimies menee sen sisälle. Silloin koko auto räjähtää kappaleiksi tappaen sekä Manikyyrimiehen että Kurtzweilin. Päivä myöhemmin Mulder on Antarktiksella. Sinne Manikyyrimiehen koordinaatit osoittivat. Mulder löytää sieltä lisää kupolin muotoisia rakennuksia ja näkee Tupakkamiehen lähtevän yhdestä niistä.
Asekätkentä
Pidätetyt, vangitut ja tuomitut henkilöt
Tutkinnan yhteydessä pidätetyistä henkilöistä oli Lukkarin (1984, 82) mukaan hajavarastoinnin alkaessa:
X-Files – taistelu tulevaisuudesta
Juoni
Mulder pääsee sisälle rakennuksiin ulkokautta, kun hän putoaa erääseen onkaloon. Onkalo osoittautuu jättimäiseksi luolaksi, joka on ilmiselvästi peräisin avaruudesta. Mulder löytää suuren rivin jättimäisiä pakastelaatikoita, jotka on täytetty vedellä. Yhdessä niistä on Scully. Mulder ruiskuttaa Scullyyn rokotteen. Silloin koko paikka alkaa täristä – virus on selvästi tunkeutunut koko ylläpitolaitteistoon. Mulder ja Scully pääsevät juuri ja juuri pakenemaan luolasta ja pelastumaan avaruusolennoilta, joita alkaa purkautua pakastelokeroissa kauemmin olleiden sisältä. He pääsevät ulkoilmaan.
Asekätkentä
Pidätetyt, vangitut ja tuomitut henkilöt
Yllä olevissa luvuissa on kätkennästä epäillyt, ei ainoastaan kätkennästä tuomitut henkilöt.
Sisäministeriön tutkintaelin (SMTE) lakkautettiin vuoden 1948 lopussa yhdessä Valtiollisen poliisin kanssa.
X-Files – taistelu tulevaisuudesta
Juoni
He luulevat jo olevansa turvassa, mutta huomaavatkin sitten, että jää alkaa vajota maan sisälle kovaa vauhtia. He alkavat juosta kauemmas jään koko ajan vajoten heidän takanaan. He putoavat jään mukana alas, mutta vain muutaman metrin, tömähtäen jättimäisen UFOn päälle, joka nousee ylös jään alta. He valuvat UFO:n päältä maahan ja Mulder katsoo sitä nähden sen leijailevan hetken aikaa jään yllä ja lähtevän sitten matkoihinsa kaukana siintävien vuorien yli.
Asekätkentä
Asekätköjen purkaminen ja paljastuminen
Löytyneet asekätköt paljastuivat pääosin kätkijöiden päätettyä itse purkaa omat piilopaikkansa, vain pieneltä osin niitä löysivät jutun tutkijat ja heidän ilmiantajansa. Eräs Saimaan suojeluskuntapiirin asekätkö, joka oli jäänyt vuonna 1945 purkamatta joko vahingossa tai tarkoituksellisesti, paljastui marraskuussa 1949 dramaattisella tavalla. Puumalassa tapahtui tuolloin ryöstömurha, jossa paikallinen kalastaja ammuttiin konepistoolilla. Teosta epäilty, samalta paikkakunnalta kotoisin ollut työmies, tunnusti syyllisyytensä ja kertoi löytäneensä aseen Ruokotaipaleen tanssilavan alta. Kätköstä löytyi kaikkiaan yhden joukkueen taisteluvälineet.
X-Files – taistelu tulevaisuudesta
Juoni
Päiviä myöhemmin Washingtonissa Mulderin ja Scullyn tarinaa ei uskota. Mulder on murtunut ja on varma siitä, että Scully aikoo edelleenkin erota. Hän odottaa tätä puistonpenkillä, jonne hän saapuukin. Scully kertoi haluavansa jatkaa Mulderin parina. Asuinpaikassaan Tunisiassa Smoking-Man tulee Strugholdin luokse ja antaa tälle sähkeen, jossa lukee ”X-ARKISTO AVATTU. STOP. LÄHETÄ NEUVOJA. STOP.” Strughold puristaa sähkeen kasaan ja heittää sen maahan. Sitten hän ja Smoking-Man lähtevät kävelevään kohti hulmuavalla maissipellolla olevia valkoisia, kupolimaisia rakennuksia.
Asekätkentä
Asekätköjen purkaminen ja paljastuminen
Asekätköjä on tullut julkisuuteen vielä vuosikymmeniä jälkeenpäin; esimerkiksi kesällä 1969 löydettiin Tammelan Suujärvestä laatikoittain kranaatinheittimen ammuksia. Kätkennän oli aikanaan tehnyt paikallisten kätkijöiden johtaja, Mustialan maatalousopiston rehtori Paavo Kajanoja. Vuonna 1994 Puolustusvoimat vetosi asekätkijöihin, jotta viimeiset vielä purkamatta olevat asekätköt paljastettaisiin ja tehtäisiin vaarattomiksi. Heinäkuussa 2022 Juuassa Pohjois-Karjalassa paljastui todennäköisesti kesällä 1945 tehty kätkö, jossa oli 32 varsikäsikranaattia.
Asekätkennän jälkiarvioita
Asevarastointioperaatio oli poliittisesti erittäin vaarallinen, minkä sen toimeenpanijat itse ymmärsivät. Jos Neuvostoliitto olisi aikonut miehittää Suomen ja vain odottanut, että siihen ilmaantuisi jokin sopiva muodollinen syy, asekätkentä olisi epäilemättä ollut sellainen. Toisaalta on kuitenkin arveltu, että osittain juuri asekätkennän ansiosta Suomi välttyi miehitykseltä, mutta tämän tarkoituksensa se saavutti vain, koska se paljastui: se nimittäin osoitti, että suomalaisilla oli edelleen valmius puolustautua epätoivoisissakin oloissa.
Vuonna 1992 puolustusministeri Elisabeth Rehn antoikin valtakunnallisen maanpuolustuskurssin avajaispuheessaan tunnustuksen asekätkijöiden työlle, mikä oli ensimmäinen huomionosoitus valtiovallan taholta. Rehnin puhe herätti suuren huomion ja siitä seurasi vilkas mielipiteiden vaihto sanomalehtien palstoilla. Asia johti myös eduskuntakyselyyn asekätkijöiden saamien tuomioiden purkamiseksi, minkä seurauksena Ahon hallitus asetti työryhmän selvittämään asekätkentälain säätämiseen johtaneita oikeudellisia tapahtumia.
Matti Lukkari on korostanut asekätkennän sisäpoliittisesta roolia varoituksena vasemmiston ”barrikadilinjalle”. Hänen lainaamansa Arvo Tuomisen mukaan asekätkentä oli yksi ratkaisevista tekijöistä, jotka johtivat ”ministerilinjan” voittoon kommunistien sisäisessä kamppailussa 1945. Asekätkentä, varsinkin, kun sen todellista laajuutta ei varmasti tiedetty, mahdollisesti hillitsi kommunistien vallankaappaushankkeita Suomessa vuonna 1948 ja vaikutti estävästi myös Andrei Ždanovin pyrkimyksiin osoittamalla maailmalle, että suomalaisten puolustustahto oli hävityn sodan jälkeenkin otettava vakavasti. Suomessa tiedettiin Stalinin ”kruununprinssinä” pidetyn Ždanovin johtaneen Viron liittämistä Neuvostoliittoon vuonna 1940 ja uskottiin, ettei niin nimekästä poliitikkoa ollut lähetetty Suomeen vain hallinnollista tehtävää varten.
Asevarastointiin mukaan kutsutut pitivät saamaansa tehtävää isänmaallisena velvollisuutena ja yksimielisyyden vallitessa käytyjen sotien suoranaisena jatkona. He olivat vielä vuosikymmeniä myöhemmin ylpeitä omasta osuudestaan eikä kukaan tuomituista pahoittanut mieltään siitä, että hänen muutoin nuhteetonta elämäänsä varjosti asekätkennästä saatu vankeustuomio. Taustalla vallitsi ajatus, jonka mukaan suomalaisen sotilaan on pystyttävä jatkamaan taistelua kaikissa olosuhteissa. Jutun tutkinnan aikainen pidätysten toistuminen ja pidätysaikojen pituus sekä täysin syyttömien henkilöiden kiinniottaminen loivat käsityksen, jonka mukaan tarkoituksena oli saada mahdollisimman paljon poliittisesti hankalia henkilöitä telkien taakse.
Noin puolet tuomituista upseeri-asekätkijöistä pysyi armeijan palveluksessa, ja ajan myötä kahdeksan heistä nousi kenraalikuntaan. Hyvin monet muutkin asekätkentään osallistuneet toimivat myöhemmin huomattavissa julkisissa tehtävissä useilla siviilielämän eri aloilla. Muiden muassa Jukka Malmivaara toimi Kuopion hiippakunnan piispana ja Arvo Pentti puolustusministerinä ja Suojelupoliisin päällikkönä. Vuonna 1966 koko puolustushallinnon korkein johto muodostui asekätkennästä vankeuteen tuomituista upseereista, kun Arvo Pentti toimi puolustusministerinä, kenraalimajuri Yrjö Keinonen puolustusvoimain komentajana ja kenraalimajuri Reino Arimo yleisesikunnan päällikkönä. Tästä asiasta äärivasemmisto ei joko huomannut tai halunnut nostaa melua. Yli 30 asekätkennässä mukana ollutta toimi kansanedustajina sotien jälkeisillä vuosikymmenillä. Näistä ensimmäisenä nousi eduskuntaan miltei suoraan vankilasta sosiaalijohtaja Eero Kivelä (kok.) Suomen Washingtonin-suurlähettilääksi elokuussa 1945 nimitetyn Kalle Jutilan varamiehenä.
Maanpakolaiset
Osa asekätkijäupseereista poistui Ruotsiin turvapaikan toivossa. Heitä leiritettiin ja haluttiin palauttaa Suomeen. Työnteko muun muassa metsätöissä sallittiin. Paenneiden apuna toimi vapaaherratar, linnanrouva Wera von Essen. Mukana ollut eversti Alpo Marttinen muodosti parinkymmenen miehen kanssa pakoryhmän, joka aikoi Yhdysvaltoihin. Viisumivaikeuksien vuoksi ryhmä meni New Yorkiin hakemaan oleskelulupaa Venezuelan viisumilla. Ryhmänä heitä on kutsuttu johtajansa mukaan ”Marttisen miehiksi”.
”Marttisen miehistä” viimeinen, Antero Aakkula, kuoli Colorado Springsissä Yhdysvalloissa 9. joulukuuta 2006.
Yksityisiä asekätköjä
thumb|250px|Törnin–Männistön asekätkön muistotaulu.
Varsinaisen hajavarastoinnin lisäksi monet pääoperaatiosta irrallaan toimineet sotilaat järjestivät omia kätköjään, jotka paljastuivat vasta hyvin paljon myöhemmin – kaikki eivät ole paljastuneet vieläkään. Eräs tällainen on sittemmin Törnin–Männistön asekätköksi nimetty ja nähtävyydeksi muodostunut kätkö, joka sijaitsee Joensuu–Lieksa-tien varressa. Tässä kätkössä oli muun muassa nykyisin Sotamuseossa oleva presidentti Mauno Koiviston käytössä sota-aikana ollut venäläinen Degtjarjov DP-27 -pikakivääri, jonka presidentti tunnisti perän sisällä olleen, hänelle kuuluneen nenäliinan avulla.
Asekätkentäpatsas
Oulujokilaakson Reserviupseerikerho ry ja Muhoksen Reserviläiset ry paljastivat 15. lokakuuta 2009 Muhoksen Korivaaran kansalaisjuhlassa asekätkennän muistoksi ja kunniaksi Jemma-patsaan, joka on ensimmäinen valtakunnallinen asekätkentämuistomerkki Suomessa.
Aataminomena
Aataminomena tai kurkunkehrä (prominentia laryngea) on kilpiruston yläreunan aiheuttama ulkonema keskellä kaulaa, joka saattaa näkyä etenkin miehillä.
Suomen kielen sana aataminomena on käännöslaina muista kielistä. Ruotsiksi ilmaus on adamsäpple ja englanniksi Adam’s apple. Ilmaus pohjautuu latinan sanontaan pomum Adami, joka puolestaan pohjautuu heprean ilmaukseen tappuach ha adam, jossa ei viitata omenaan vaan kohoumaan. Heprean ilmauksessa adam tarkoittaa miestä ja sanaan perustuu myös nimi Adam, jota suomessa vastaa Aatami. Suomeksi heprean ilmaisu merkitsee näin ollen miehen kohoumaa tai möykkyä.
Kun heprean ilmaus siirtyi latinan kieleen, se yhdistyi Raamatun luomiskertomuksen Aadamiin ja Eevaan. He olivat ihmiskunnan kantaisän ja kantaäidin vertauskuva. Raamatun paratiisikertomuksessa he söivät hyvän ja pahan tiedon puusta kielletyn hedelmän, joka on nimetty omenaksi, vaikka omena Lähi-idässä oli tuntematon. Raamatun kuvausta täydentää tarina, jossa Eevan Aatamille tarjoamasta kielletystä hedelmästä tarttuu pala Aatamin kurkkuun. Näin alkuperäinen heprean ilmaus on latinaan siirtyessään muuntunut Aatamin omenaksi ja hyvä tarina on edistänyt ilmauksen kulkeutumista muihin kieliin.
Aataminomenan pienennys eli kilpiruston höyläys on sukupuoltaan korjaaville transnaisille tehtävä leikkaus, jos tämän kilpirusto on häiritsevän suuri. Se on pieni kirurginen toimi, jossa paikallispuudutuksessa porataan tai leikataan kilpiruston ulkonevin osa pois.
Tampereen hiippakunta
Tampereen hiippakunta on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon yhdeksästä hiippakunnasta. Sen tuomiokirkko on Tampereen tuomiokirkko. Tampereen hiippakunta muodostuu 38 seurakunnasta (2020). Tampereen piispana on toiminut vuodesta 2008 lähtien teologian tohtori Matti Repo.
Toiminta
Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulin palveluksessa työskentelee 13 henkilöä, joiden tehtävät jakautuvat hallinnollisiin sekä seurakuntien työtä tukeviin tehtäviin. Hiippakunnan tuomiokapituli sijaitsee Seurakuntien talossa Tampereella. Kirkon kielisäännösten uudistamisen jälkeen 2006 hiippakunta ei ole enää ruotsinkielinen vaan kaksikielinen.
Rod Serling
thumb|Rod Serling vuonna 1959. Rodman Edward ”Rod” Serling (25. joulukuuta 1924 – 28. kesäkuuta 1975) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiokäsikirjoittaja, joka muistetaan muun muassa vuosina 1959–1964 tuotetun Hämärän rajamailla -sarjan luojana. Toinen Suomessakin nähty Serlingin juontama sarja oli Yöjuttu (1970–1973).
Serling kasvoi juutalaisessa perheessä New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Binghamton High Schoolista. Palvelu ja haavoittuminen toisessa maailmansodassa jätti Serlingiin pysyvät henkiset arvet, ja hänelle myönnettiin purppurasydän ja pronssitähti.
Tampereen hiippakunta
Piispat
thumb|150px
Rod Serling
Serling opiskeli kirjallisuutta Antioch Collegessa Ohiossa ja valmistui vuonna 1950. Hän oli vuodesta 1948 naimisissa puolisonsa Carolin kanssa; pari sai kaksi tytärtä.
Tampereen hiippakunta
Seurakunnat
pienoiskuva|450x450px|Kartta Tampereen hiippakunnan rovasti- ja seurakunnista.
Rod Serling
Serlingin muita televisioansioita oli muun muassa Requiem for a Heavyweight. Yhdysvaltojen radiokuuntelijat muistavat hänet sarjasta Zero Hour. Hän kuoli sydäntautiin kolmen vakavan kohtauksen jälkeen 50-vuotiaana. Hänellä on paikka Hollywood Walk of Famella.
Kayserispor
Kayseri Spor Kulübü on jalkapalloseura Kayserin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Turkin korkeimmalla sarjatasolla Turkin Superliigassa.
Elasmosauridae
Elasmosauridae on joutsenliskojen heimo. Heimon lajeilla oli pitkä kaula, keskiruumiissa neljä evää, sekä melko lyhyt häntä. Niillä oli joutsenliskoista kaikkein pisin kaula, ja ne elivät varhaiselta jurakaudelta liitukauden loppuun.
Varhaisten elasmosaurusten pituus oli 3 metriä, myöhäisten jopa 14 metriä. Lajien paino vaihteli aina muutamiin tonneihin saakka. Elasmosaurukset pyydystivät ravinnokseen kalaa ja kuorettomia pääjalkaisia.
Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys
Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys AMKE ry on ammatillisen koulutuksen järjestäjien edunvalvonta- ja palveluorganisaatio. AMKE osallistuu ammatillisen koulutuksen kehittämiseen OKM:n, OPH:n ja TEM:n työryhmissä. AMKEn tärkein tehtävä on ammatillisen koulutuksen työelämälähtöinen kehittäminen yhdessä yhdistyksen jäsenistön kanssa. AMKEn tavoitteena on vahvistaa koulutuksen järjestäjien roolia ja asemaa yhteiskunnassa. Tavoitteena on, että koulutuksen järjestäjällä on riittävät toimintaedellytykset vastata työelämän tarpeisiin ja yhteiskunnallisiin koulutustavoitteisiin siten, että myös yksilön näkökulma huomioidaan.
Elasmosauridae
Suurimpia Elasmosauridaen lajeista oli vuonna 1867 Kansasista löydetty Elasmosaurus platyurus, joka eli myöhäisellä liitukaudella noin 80,5 miljoonaa vuotta sitten. Lajin kaula on poikkeuksellisen pitkä. Siksi yhdysvaltalainen paleontologi Edward Cope alun perin yhdisti eläimen pään ensiksi sen häntään 1869, mutta korjasi virheensä vuotta myöhemmin huomattuaan erehdyksensä.
Korento (esine)
Korento on yksinkertainen kantoväline. Se on yksinkertaisimmillaan puinen riuku, jonka molempiin päihin asetetaan taakka, esimerkiksi ämpäri. Korennon käyttö tehostaa ja helpottaa kantamistyötä sekä jättää kantajan toisen käden vapaaksi.
Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys
Toiminta
AMKEn toiminnan painopisteet ovat AMKE ry oli keskeinen vaikuttaja ammatillisen koulutuksen reformin valmistelussa vuosina 2015-2017. AMKE ry edustaa jäseniään koulutus- ja työvoimapolitiikan sekä lainsäädännön valmistelussa edistäen ammatillisen koulutuksen järjestämisen edellytyksiä. AMKE vaikuttaa ammatillisen koulutuksen ylläpito- ja rahoitusjärjestelmiin, kehittää koulutuksen järjestäjän johtamis- ja työnantajaosaamista sekä vahvistaa ammatillisen koulutuksen alueellista vaikuttavuutta. AMKE tekee tiivistä yhteistyötä puolueiden, ministeriöiden sekä elinkeino- ja työelämää, kuntia ja opiskelijoita edustavien järjestöjen kanssa. Tavoitteena on, että koulutuksen järjestäjä toteuttaa koulutustehtävää joustavasti ja asiakaslähtöisesti.
AMKE tarjoaa jäsenilleen koulutusta ja tietohallinnon palveluita sekä koordinoi kehittämishankkeita, joissa on mukana ammatillisen koulutuksen järjestäjiä. AMKE toimii valiokuntina, verkostoina ja työryhminä, joihin osallistuvat sen jäsenet ja sidosryhmät. Verkostoissa toimivat henkilöt keräävät ja levittävät hyväksi havaittuja toimintamalleja ja kokemuksia omissa organisaatioissaan. Verkostot käsittelevät myös valtakunnallista kehittämistä vaativia asioita, kuten vertailutiedon keräämistä, koulutuksia ja yhteishankintoja Lisäksi AMKE edistää koulutuksen järjestäjien, sidosryhmien ja valtion hallinnon edustajien verkostoitumista järjestämällä tilaisuuksia, koulutuksia, seminaareja ja työpajoja.
Jäsenet
AMKEn jäseniä ovat ammatillisen koulutuksen järjestäjät. AMKE ry:n jäseneksi voidaan hyväksyä julkis- tai yksityisoikeudelliset oikeuskelpoiset koulutuksen järjestäjät. Jäsenet kouluttavat yli 97 % ammatillisen koulutuksen opiskelijoista.
Organisaatio
AMKEn hallituksen ja toimiston tukena toimivat tulevaisuusvaliokunta sekä koulutuksen johtamisen (KOJO), henkilöstön kehittämisen (HRMD) ja kansainvälistymisen työryhmät ja verkostot sekä oppisopimusjaosto. Lisäksi AMKEn jäsenet muodostavat asianhallinta-, kiinteistö- ja tilapalvelu-, ravitsemuspalvelu- ja turvallisuusverkostot. AMKE ry ja sen tytäryhtiö AMKE Oy muodostavat AMKE-konsernin, jolla on yhteiset hallintopalvelut ja toimitilat.
AMKE-konserniin kuulunut osakeyhtiö AMKE International Oy purettiin vuonna 2015.
Historia
Vuoden 1999 koululainsäädännön uudistus oli selvä merkki, että jatkossa koulutuksen järjestäjäverkkoa kehitetään ikäneutraalimpaan suuntaan: vuosituhannen vaihteesta alkaen AKKL ja silloisessa muodossaan vuonna 2001 perustettu nuorisoasteen ammatillista koulutusta edustava Koulutuksen järjestäjien yhdistys KJY ry tiivistivätkin yhteistyötään.
Useiden yhdistymistunnusteluyritysten jälkeen järjestöt liitettiin yhteen 15.10.2010, jolloin perustettiin uusi järjestö, Ammattiosaamisen kehittämisyhdistys AMKE ry, jonka alta AKKL ja KJY purettiin.
AMKE-konserniin kuulunut osakeyhtiö AMKE International Oy purettiin vuonna 2015.
Ruben
Ruben, Suomessa myös Ruuben, on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka merkitsee "Katsokaa, poika" tai "uudistaja". . Nimi on tullut tunnetuksi Raamatusta, jossa Ruuben on patriarkka Jaakobin vanhin poika sekä hänestä polveutuvaksi kerrottu israelilainen heimo.
Suomessa nimi Ruben on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 762 ja Ruuben noin 170 henkilölle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Rubenin nimipäivä on 14. huhtikuuta.
Muuri (Särkisalo)
Muuri on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Särkisalon pääsaaren Isoluodon keskiosassa.
Muurin kyläalueeseen kuulu kaistale merenrantaa Isoluodon eteläreunalta sekä saareen kiinni kasvanut Rankkarholma. Kylässä on useita metsäisiä mäkiä, joiden väleissä on peltolaaksoja. Kylän asutus on harvaa ja se sijaitsee lähinnä saaren poikki kulkevan Särkisalontien läheisyydessä. Kapealla rantakaistaleella Muskonlahden rannalla on kesäasutusta.
Muurin kantatila lienee sijainnut samalla paikalla 1500-luvulta lähtien. Muuri on ollut yhden talon muodostama kylä eli yksinäistalo. Muurin tilalla oli vuonna 1865 neljä torppaa ja muonatorppa. 1920-luvulla kaksi torpista itsenäistyi ja seuraavina vuosikymmeninä kylään syntyi hieman uutta asutusta. Viime vuosikymmeninä uudisrakentamista ei juurikaan kylässä ole tehty.
Jänni
Jänni (vanha nimi Jänninjärvi ) on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
Arnold (auto)
Arnold oli vuosina 1896–1898 valmistettu englantilainen automerkki.
Jänni
Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Järveen laskee vain oja Sorvijärvestä ja sen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 1,6 kilometriä pitkä Jänninoja, joka yhtyy Saikkalanjokeen Tiislanlammin alapuolella.
Arnold (auto)
Arnold-tehdas keksi vuonna 1896 sattumalta sähkökäynnistyksen valmistamalla 12 autoa, joista yhteen laitettiin polttomoottorin lisäksi sähkömoottori. Vauhtipyörään kytketyn sähkömoottorin tarkoitus oli auttaa bensiinimoottoria ylämäissä ja moottorin rikkouduttua liikuttaa autoa yksinäänkin, mutta akku oli liian heikko auton liikuttamiseen. Sen sijaan sähkömoottori jaksoi pyörittää bensiinimoottorin käyntiin. Tässä yksilössä on maailman ensimmäinen bensiinikäyttöisen auton sähkökäynnistys.
Pohjoinen ulottuvuus
Pohjoinen ulottuvuus oli ensimmäisen kerran EU-laajuisesti esillä joulukuussa 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa, jossa Suomi teki asiaa koskevan aloitteen. Feiran Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa 2000 hyväksyttiin pohjoisen ulottuvuuden ensimmäinen toimintasuunnitelma. Pohjoisen ulottuvuuden politiikka uudistettiin Suomen EU-puheenjohtajuuskaudella 2006. EU:n, Venäjän, Norjan ja Islannin kesken neuvotellut uudet PU-asiakirjat astuivat voimaan vuoden 2007 alussa ja toimivat nykyisen pohjoisen ulottuvuuden yhteistyön perustana.
Pohjoisen ulottuvuuden yhteistyömuotona on kumppanuusmalli. Pohjoisen ulottuvuuden kumppanuudet pohjautuvat avoimelle, tasavertaiselle ja laajapohjaiselle osallistumiselle. Kumppanuudet ovat luonteeltaan erilaisia, mutta niissä kaikissa pyritään yhdistämään poliittinen linjanveto, asiantuntijatyö ja käytännön tason hanketoiminta. Kumppanuuksia on kaikkiaan neljä:
Jänni
Maantiede
Järven rantaviiva on 0,42 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin savipohjaista peltomaata, joka on metsittynyt järven rannasta. Rannalla on yksi loma-asunto, jonne johtaa sama tie kuin Sorviojärvellekin.
Pohjoinen ulottuvuus
Muita toimintamuotoja ovat Pohjoisen ulottuvuuden instituutti ja Pohjoisen ulottuvuuden yritysneuvosto. Pohjoiset alueneuvostot (Itämeren valtioiden neuvosto, Barentsin euroarktinen neuvosto, Arktinen neuvosto sekä Pohjoismaiden ministerineuvosto) osallistuvat pohjoisen ulottuvuuden toimintaan tuomalla omia kehityskohteitaan PU-politiikan piiriin sekä tukemalla PU-hankkeiden toimeenpanoa eri tavoin.
Pohjoisen ulottuvuuden politiikalla on omat toimielimet, jotka kokoontuvat säännöllisesti keskustelemaan pohjoisen ulottuvuuden kehittämisestä. Myös kumppanimaiden parlamentaarikot kokoontuvat joka toinen vuosi Pohjoisen ulottuvuuden parlamentaarikkofoorumiin edistämään toimintaa.
Pohjoinen ulottuvuus saa rahoituksensa yhteisrahoituksen periaatteella. Rahoitus tulee osallistuvien maiden lisäksi EU:n rahoitusinstrumenteista ja -ohjelmista sekä kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta.
Sandra Forgues
Sandra Forgues (Wilfrid Forgues) (s. 22. joulukuuta 1969) on ranskalainen koskipujottelija. Hän voitti yhdessä Frank Adissonin kanssa kultaa C-2 sarjasta Atlantan 1996 olympialaisissa ja pronssia Barcelonasta 1992. Hän sijoittui myös Sydneyssä 2000 Adissonin kanssa seitsemänneksi.
Psammuthis
pienoiskuva|Psammuthisia esittävä patsas Psammuthis eli Pasherienmut ("Jumalatar Mutin poika") oli Egyptin 29. dynastian hallitsija eli faarao 392–-391 eaa.
Faarao Neferites I:n kuoltua Egyptissä puhkesi vallanperimyssota. Vallasta kamppailivat Neferitesin sukulaiset Hakor ja Psammuthis. Ei tiedetä, olivatko he hänen poikiaan, veljiään tai muuta sukua. Hakor kruunattiin, mutta Ylä-Egyptiä hallinnut Psammuthis onnistui syrjäyttämään Hakoriksen. Hakor puolestaan syrjäytti Psammuthisin noin vuoden kuluttua ja yhdisti sen jälkeen koko Egyptin valtansa alle.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Neftjanik-stadion, kutsutaan myös Oilman-stadion ja kirjoitetaan myös Neftyanik-stadion (baškiiriksi: Нефтсе стадионы, Өфө; venäjäksi: Нефтяник -стадион, Уфа) on vuonna 1967 valmistunut jalkapallo- ja yleisurheilukenttä Ufan kaupungissa, Baškortostanissa, Venäjällä.
Ominaisuudet
Neftjanik-stadion on jalkapalloseuran FK Ufa:n kotikenttä, rakennettu vuonna 1967 ja alun perin siinä paikkoja riitti n. 10 tuhannelle katsojalle ja vieraalle. Se on osa NKP:n XXII puoluekokouksen mukaan nimensä saaneen öljynjalostamon (nyk. Bašneft-Ufaneftekhimin) vuonna 1966 sekä tehtaan henkilökunnan että koko kaupungin asukkaiden käyttöön perustamaa ”Neftjanik” OAO ”Ufaneftekhim” (ru:“Нефтяник” ОАО “Уфанефтехим”) nimistä urheilukeskusta. Nykyisin urheilukenttä on kooltaan 105 x 68 metriä, siinä on tekonurmi, automatisoitu lämmitysjärjestelmä ja 22 sektoriin jaettua 4 katsomoa, joista jokainen on nimensä saanut ilmasuunnan mukaan. Pelikentän ja yleisön väliin jää joidenkin lähteiden mukaan kahdeksan- (tai yhdeksän- ) ratainen 400 metrin juoksurata, korkeus-, pituus- ja seiväshyppysektorit, joten ottelun seuraaminen stadionin eri katsomossa tapahtuu eri etäisyydeltä. Lähimpinä ovat suoraan keskikenttää vastapäätä sijaitsevien Länsikatsomon sektorien 17 ja 18 paikat ja toisella puolella olevan Itäkatsomon sektorien 5 ja 6 kunniavieraiden aitiopaikat. Paikat sektoreissa 12-21 ovat katon alla. Lisäksi kompleksiin kuuluvat vielä tekonurmella varajalkapallokenttä 94 x 60 m, neljä minijalkapallokenttää, päällystämättömiä ulkotenniskenttiä 2 kpl. ja taloushallinnollinen rakennus pelaajille ja tuomareille tarkoitettuine pukuhuoneineen ja tiloineen lähetystoiminnalle, operaattoreille, protokollakäsittelyyn, videoiden katseluun ja dopingvalvontaan. Siinä on myös pressi- ja kuntoutuskeskus. Kentällä on digitaalinen tulostaulu ja neljä valaistusmastoa.
Baškirskaja Encyclopedia -tietosanakirjan mukaan Neftjanikin urheilukompleksiin kuuluvat vielä:
• vuonna 1966 rakennettu urheilutalo, jossa on urheilukenttä 36 x 18 m ja 250-paikkainen katsomo, urheiluvoimistelusali 12 x 9 m, nyrkkeilysali 16 x 9 m, koreografiasali 14 x 6 m, kuntosali 7 x 6 m ja 2 saunaa;
• vuonna 1970 rakennettu uimahalli, jossa altaat 50 x 21 m ja 12 x 3 m, urheilusali 23 x 8 m ja kuntosali 11 x 9 m ja 3 saunaa. Tässä toimivat jalkapalloseuran ”Ufa”:n koulu, lasten ja nuorten urheilukoulun uimakouluyksikkö, nykyaikaisen viisiottelun olympiakisojen varajoukkueen urheilukoulu, yleisurheilu-, nyrkkeily-, kilpa-aerobikin, uima- ja tennisosasto.
Sijainti ja kulkuyhteydet
Neftjanik-stadion sijaitsee 15 km Ufa-seuran vuosina 2009-2015 kotikenttänä olleesta Dynamo-stadionista pohjoiseen Ordžonikidze- (venäjän kielestä johdettu muoto Ordžonikidzevski-) alueella Ufan laitamilla. Urheilukeskuksen läheisyyteen jää Voiton puisto (Park Pobedy), jossa ovat sekä 8. toukokuuta 1980 avattu kaksoismuistopatsas Aleksandr Matrosoville ja Minnigali Gubaidullinille, ikuinen tuli ja panssarivaunu T-34 että sotatekniikan museo muistomerkkeinä toisessa maailmansodassa saavutetulle voitolle ja taistelumaineelle. Kauas ei jää vuonna 1989 perustettu Lala Tulpanin eli "tulppaani kukkii" moskeija, joka on tunnettu epätavanomaisesta modernistisesta suunnittelustaan ja siitä, että se on Baškortostaninin tärkein muslimikeskus. Nämä nähtävyydet ovat tärkeä osa kaupunki-infrastruktuuria, joten ei ole yllättävää, että kaupungin julkinen liikenne on lyhyeen kävelymatkan päässä.
Stadionin alueelle pääsy ja pysäköinti henkilöautoilla onnistuu erikoisluvalla ja sen vuoksi suositellaan julkista liikennettä. Perille pääsee :
Tampereen Kiertäjät
Tampereen Kiertäjät oli tamperelainen koripalloseura. Se pelasi yhteensä kolme kautta miesten pääsarjassa.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Sijainti ja kulkuyhteydet
• kaupungin linja-autoilla nro 27, 51, 290, 51а, 104с;
• johdinautoilla nro 1, 4, 8, 15, 22;
Tampereen Kiertäjät
Historia
Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan 1957 Kiertäjät voitti 22 pelaamastaan ottelusta vain neljä ja putosi viimeiseksi jäätyään sarjasta. Kaudella 1961 Kiertäjät sijoittui pääsarjassa 11:nneksi 12 joukkueesta vain kahdella voitolla 22 ottelusta. Viimeisellä pääsarjakaudellaan 1963–1964 Kiertäjät jäi jälleen pääsarjassa viimeiseksi kahdella voitolla 22 ottelusta. Tunnetuin Kiertäjissä pelanneista pääsarjapelaajista lienee joukkueelle eniten SM-sarjapisteitä tehnyt maajoukkuepelaaja Pentti Palkoaho.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Sijainti ja kulkuyhteydet
• ja pika-reittitakseilla nro 25с, 51, 211, 233, 244, 249, 270, 272.
Tampereen Kiertäjät
Historia
Patentti- ja rekisterihallitus ilmoitti poistavansa tammikuussa 2017 rekisteristään 40 000 toimimatonta yhdistystä. Julkaistussa luettelossa oli mukana tamperelainen Koripallo- ja luisteluseura Kiertäjät r.y.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Sijainti ja kulkuyhteydet
ja pois pitää jäädä pysäkillä ”Stadion Neftjanik”.
Tampereen Kiertäjät
Luettelo pelaajista
Taulukossa on lueteltu Suomen Koripalloliiton tilastopalvelun mukaan Tampereen Kiertäjissä Suomen miesten pääsarjaa pelanneet ja pisteitä tehneet pelaajat.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Liput
Stadionin kaksi lipunmyyntipistettä sijaitsevat Pohjois- ja Eteläkatsomon sisäänpääsyillä. Lippukassat ovat auki 10:00-20:00 välisenä aikana keskeytyksettä ja lipunmyynti päättyy tuntia ennen ottelun alkua.
Ahmed Akkari
Ahmed Akkari (s. 1978) on Tanskassa asuva syntyjään libanonilainen entinen islamisti.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Peruskorjaus
pienoiskuva|vasen|Neftjanik ennen peruskorjausta, kesällä vuonna 2005 Tilanne kaupungissa muuttui, kun jalkapalloseura "Ufa" vuoden verran suunniteltua aikaisemmin ja yllättäen nousi Venäjän valioliigaan. Tasavallan jalkapallon lippulaivan nykyinen kotikenttä on rakennettu 60-luvun lopulla viime vuosisadalla ja kymmenen vuotta myöhemmin siinä järjestettiin ensimmäiset Neuvostoliiton mestaruusottelut. Uudella vuosisadalla Neftjanik koki "Stroitel" joukkueen uuden nousun, jalkapalloveteraanin, olympiamitalistin Fjodor Tšerenkovin vierailun ja nuoren, v. 2009 perustetun ja v. 2011 ensimmäistä kerta kisanneen "Ufa" -seurueen muutaman ottelun. Sen jälkeen kun FK Ufa pääsi valioliigaan, tarvittiin kompakti monikäyttökenttä, jossa noin 15-17000 katsojaa olisivat suojassa tuulelta, lumelta ja kylmältä. Joidenkin lähteiden mukaan FK Ufa aikansa yritti menestyä FK Amkar Permin Zvezda-stadionilla, sen jälkeen suunnitelmana oli siirtyä FK Rubin Kazanin keskusstadionille.
Ahmed Akkari
Akkari oli yksi poliittisista aktivisteista, jotka kampanjoivat tanskalaista Jyllands-Postenia vastaan vuoden 2005 pilapiirrosjupakassa. Hän osallistui islamilaisiin maihin tehtyihin matkoihin, minkä seurauksena oli mielenosoituksia tanskalaisia vastaan. Hän on myöhemmin pyytänyt toimiaan anteeksi.
Neftjanik-stadion (Ufa)
Peruskorjaus
Alun perin Baškortostanin tasavallan johto suunnitteli rakentaa uuden 50 000-paikkaisen jalkapallostadionin Ufan keskustasta noin 13 km lounaaseen jäävään kylään Tsvety Baškirji. Rakentaminen olisi maksanut kuusi miljardia ruplaa. Tämä olisi ollut v. 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen varapelikenttä. Kohteen suunnittelu sekä liikenneinfrastruktuurin, pysäköinnin ja julkisen liikenteen että kohteen myöhäisemmän käytön ja ylläpidon näkökulmasta osoitti, että joskus otteluihin vain 5-6 tuhattakin lippua myynyt Neftjanikin peruskorjaus on kannattavampi. Ensin tarkoituksena oli rekonstruoida vain länsikatsomo ja hallintorakennus ja rakentaa pelikenttä soveltuvaksi joka säähän eli vastaavaksi Venäjän jalkapalloliiton asettamiin miniminormeihin. Myöhemmin jo rakentamisen aikana päätettiin Neftjanikin kattavammasta uusimisesta tehokasta käyttöä varten myös tulevina vuosikymmeninä, joten ratkaisut muuttuivat täysin. Vanhat maavallille sijoitetut katsomot puretaan ja samaan paikkaan perustuksen päälle rakennetaan alusta asti uudet yleisöpermannot, jossa n. 8 tuhatta taittuvaa muovituolia pysyisivät suojassa sateelta ja auringonvalolta 18 metriä leveän katoksen alla. Itäkatsomon yhteyteen perustetaan noin 6 000 neliön tilat pesuloineen, kahviloineen, puku- ja luokkahuoneineen, valmennus- ja virkistyskeskuksineen lasten ja nuorten jalkapallokoulua sekä yleisurheilua varten. Tätä suunnitelmaa pidettiin ratkaisevana askeleena saada urheilukeskuksen rajoitettu alue tehokkaampaan käyttöön. Stadionin entisaikoja muistuttaisi enää vuonna 1967 rakennettu kuntokeskus, ns. arkkitehtoninen muistomerkki, jonka julkisivua uudistetaan ja katolle asennetaan sähköinen tulostaulu 6 x 10 metriä välittämään ajankohtaista tietoa pelin kulusta. Ufan kaupunginhallituksen rakennusosaston viranomaisten helmikuussa 2012 tekemän ilmoituksen mukaan Neftjanik-stadionin uusimiseen käytetään julkisista varoista 300 milj. ruplaa. Hankkeen dokumentaation mukaan jälleenrakentamisen tuloksena jalkapallokenttä varustetaan automatisoidulla lämmitysjärjestelmällä ja tekonurmella, katsomoissa paikkojen määrää nostetaan 10:stä (10,2 ) tuhannesta lähes 16 tuhanteen, lähistölle rakennetaan 50-paikkainen hotelli ja 932-paikkainen pysäköintialue. Tämän ilmoituksen mukaan stadionin jälleenrakentamistöiden piti valmistua lokakuuhun 2013 mennessä.
Areenan peruskorjaus eteni vaiheittain, jolloin kesäkuussa v. 2012 alkoivat stadionin vanhan avokatsomon ja hallintorakennuksen purkamistyöt. Marraskuussa 2013 aloitettiin uuden katsomon, valaistuksen ja lämmityksen rakennustyöt ja kilparatojen peruskorjaus ja uusiminen. Helmikuun loppuun mennessä v. 2015 suoritettiin sisään- ja uloskäyntien automaatioratkaisujen, sähköisen tulostaulun ja länsikatsomon suojakatoksen lopputyöt. Kustannuksien määrä oli noussut 1,5 miljardiin ruplaan, jolloin summa sisälsi mm. kulunvalvonta-, seuranta- ja videojärjestelmiä katsojille, ajoalueita ja monia muita kuluja.
Neftjanik peruskorjauksen jälkeen
• Nykyinen Neftjanik kuvassa ja kartalla
• Kuva Neftjanikista peruskorjauksen jälkeen
• Neftjanik peruskorjauksen jälkeen
Uusittu stadion otettiin käyttöön testitilassa 12. kesäkuuta 2015. Koska kapasiteettia areenalla riittää nykyisin yli 15 tuhannelle katsojalle, uusittu pelikenttä kastelu-, kuivaus- ja viemärijärjestelmineen mahdollistaa järjestää vaativampiakin kisoja. Areenalla pidettiin 9. elokuuta 2015 ottelu Venäjän jalkapallon MM joukkueiden ”Ufan” ja ”Zenitin” (Pietaristä) välillä. Euroopan jalkapalloliiton edustajien vierailun jälkeen v. 2015 Ufan areena sai tunnustuksen soveltuvuudestaan Eurooppa-liigan jalkapallokilpailuihin. Vuonna 2017 Neftjanik -stadionin peruskorjaushanke pääsi Venäjän neljän parhaiten toteutuneen urheiluhankkeen joukkoon. Kautena 2017/18 Venäjän valioliigassa kuudenneksi tullut Fk Ufa sai ensimmäistä kertaa oikeuden pelata Eurooppa-liigassa. Tuloksena toukokuussa 2018 UEFA tarkisti Neftjanikin, jolloin 2 päivän aikana testattiin sekä urheilukentän fyysiset ja mekaaniset kilpakäyttöominaisuudet, tutkittiin sen valmistusmateriaalit, infrastruktuuri ja ympäröivä alue että ilmoitettiin vaatimuksista stadioneilla, jotka aikovat järjestää Euroopan mestarien liigan otteluja, ja keskusteltiin kesällä 2018 Ufassa toteuttavista Euroopan jalkapallopeleistä. Seuraavaa kautta 2018/19 povattiin Fk UFA: n lyhyen historian kovimmaksi, jolloin joukkue meni mukaan heidän ensimmäiseen Euroopan laajuiseen kampanjaan selvittäessä kesäkuisella karsintakierroksella ensimmäisen vastustajansa.
Joidenkin mielestä kolmevuotisen uudistuksen jälkeen Neftjanik näyttää silti neuvostoliittolaiselta avoimelta kulholta, jossa osalla katsomolla on kuin viime hetkinä suunniteltu puolikas katto ja holvikäytävillä neoklassiset pylväät.
Luciano Galletti
Luciano Martín Galletti (s. 9. huhtikuuta 1980 Mar del Plata, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Gallettin pelipaikka oli keskikentän tai hyökkäyksen vasemmalla laidalla.
Gallettin pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa oli 1997–1998 argentiinalaisen Estudiantesin riveissä. Vuonna 1999 hän siirtyi Italiaan, Parman joukkueeseen. Otteluita Parmassa ei kuitenkaan tullut ainuttakaan, ja edessä oli jo samana vuonna siirto alemmalle sarjatasolle Serie B:n Napoliin. Koska läpimurtoa Italiassa ei tullut, Galletti palasi takaisin kotimaahansa, seura oli vanha tuttu Estudiantes. Seuraavaksi kaudeksi 2001–2002 Galletti siirtyi takaisin Eurooppaan, tällä kertaa Espanjassa. Seura oli Real Zaragoza, jota Galletti edusti neljän kauden ajan ja kuului jokaisen aikana joukkueen runkopelaajiin. Vuonna 2005 hän siirtyi Atlético Madridiin. Ensimmäisellä Atlético-kaudellaan Galletti oli maanmiehensä Maxi Rodríguezin varamies ja peliaika jäi suhteellisen vähäiseksi. Syksyllä 2006 Maxin loukkaannuttua vakavasti Galletti sai tilaisuutensa ja nousi yhdeksi Atléticon runkopelaajista. Kesäkuussa 2007 Galletti myytiin kreikkalaiseen Olympiakosin joukkueeseen. Galletti oli pakotettu päättämään pelaajauransa tammikuussa 2010, kun hänellä todettiin munuaisten vajaatoiminta.
Argentiinan maajoukkueessa Galletti pelasi 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Maajoukkuedebyyttinsä helmikuussa 2002 tehnyt Galletti oli mukana vuoden 2005 Maanosaliittojen cupissa, jossa hän pelasi täydet minuutit Tunisiaa vastaan ja tuli vaihdosta kentälle otteluissa Meksikoa ja Brasiliaa vastaan.
Myös Gallettin isä Rubén Horacio Galletti oli tunnettu jalkapalloilija.
Susan Nattrass
Susan Nattrass O.C. (s. 5. marraskuuta 1950 Alberta) on kanadalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Susan Nattrass on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa seitsemän maailmanmestaruutta (1974, 1975, 1977, 1978, 1979, 1981 ja 2006), neljä hopeaa (1971, 1982, 1991 ja 2001), kaksi henkilökohtaista pronssia (1983 ja 1986) ja yhden joukkuepronssin (1985).
Lauri Vuolasvirta
Lauri Emil (Lalle) Vuolasvirta (21. syyskuuta 1904 Helsinki – 5. syyskuuta 1967) oli suomalainen partiojohtaja ja koira-alan vaikuttaja. Hän oli Suomalaisen Partiopoikaliiton ja Suomen Partiopoikajärjestön toiminnanjohtaja. Hän oli Hopeasusi no:12.
Vuolasvirta oli luomassa suomalaista partioliikettä, ja hänen mukaansa:
Vuolasvirran mukaan on nimetty ansioituneille koirankasvattajille myönnettävä Vuolasvirta-palkinto. Vuosittain jaettava palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1979.
Vuolasvirran natsisuhteet ja partion yhteydet Hitler-Jugendiin herättivät sotien jälkeen keskustelua, ja hänet siirrettiin syrjään partioliikkeen johtotehtävistä. Hänen seuraajakseen tuli Osmo Vesikansa.
Pliosaurukset
Pliosaurukset olivat dinosaurusten aikoihin merissä eläneitä lyhytkaulaisia, nelieväisiä liskoja. Se oli yksi plesiosaurusten alalahkoista. Pliosaurukset elivät jura- ja liitukausilla.
Luokittelu
Eräs pliosaurusten luokittelu menee näin.
pienoiskuva|oikea|200px|[[Thalassiodracon]]
Saint-Bonnet-en-Champsaur
Saint-Bonnet-en-Champsaur on kunta Hautes-Alpesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 2 047 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 35,85 neliökilometriä.
Saint-Bonnet-en-Champsaur sijaitsee Dracin laaksossa Gapista Grenobleen johtavan tien varrella, lähellä Écrinsin kansallispuistoa. Matkaa Gapiin on 15 ja Grenobleen 90 kilometriä. Alueen maasto on etupäässä vuoristoista laidunniittyä.
Kunta on tullut tunnetuksi vuonna 2009 kuolleen ja vasta kuolemansa jälkeen löydetyn yhdysvaltalaisen valokuvaajan Vivian Maierin äidin kotikylänä, jossa myös Vivian nuorena eli ja valokuvasi.
Sakari Paasonen
Paasonen sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 ilmapistoolikilpailussa 18:nneksi ja vapaapistoolikilpailussa 19:nneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän oli ilmapistoolilla viides ja vapaapistoolilla yhdestoista. MM-kilpailuissa hän oli 22:s vapaapistoolilla ja 58:s ilmapistoolilla vuonna 1983, 28:s vapaapistoolilla ja 43:s ilmapistoolilla vuonna 1986, yhdeksäs ilmapistoolilla vuonna 1987, yhdeksäs ilmapistoolilla ja 30:s vapaapistoolilla vuonna 1990 sekä 26:s vapaapistoolilla vuonna 1994. EM-kilpailuissa hän saavutti ilmapistoolin joukkuekilpailussa pronssia vuonna 1989 ja oli ilmapistoolin henkilökohtaisessa kilpailussa parhaimmillaan viides vuonna 1986, kymmenes vuonna 1990, yhdestoista vuonna 1992 sekä kolmastoista vuonna 1982.
Seuratasolla Paasonen edusti Lahden Ampumaseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden henkilökohtaisissa lajeissa 12 kertaa, ilmapistoolilla vuosina 1979-1980, ilmapistoolin sisäratakilpailussa 1980, 1982-1983 ja 1986 sekä vapaapistoolilla vuosina 1980, 1983, 1986, 1988, 1993 ja 1995. Joukkuekilpailuissa hän voitti yhdeksän Suomen-mestaruutta.
Paasosen henkilökohtainen ennätystulos oli vapaapistoolilla 572 ja ilmapistoolilla Suomen-ennätys 585, molemmat vuodelta 1991.
Meksikon maantiede
Maastonmuodot ja vesistöt
Suuri osa maan pinta-alasta on vuoristoja ja ylänköalueita. Maan keskiosassa on laaja ylänköalue, jonka pohjoisosa on keskimäärin noin 1200 metriä korkea ja pääkaupunki Mexico Cityn seudulla se on noin 2200 metriä korkea. Maan länsiosassa on vuoristo nimeltä Sierra Madre Occidental ja maan itäosassa on vuoristo nimeltä Sierra Madre Oriental. Molempien vuoristojen välissä on syviä kanjoneita. Idän ja lännen vuoristot yhtyvät maan eteläosassa Cordilla Volcánican vuoristoon, missä on tulivuoria ja maan korkeimmat vuorenhuiput. Aluella sijaitsevia vuorenhuippuja ovat 5700 metriä korkea Pico de Orizaba ja 5452 metriä korkea Popocatépeti. Maan eteläosassa virtaa joki Rio Balsas Gran Valle del Surin laaksossa. Maan eteläosassa on myös Chiapasin ylänkö.
Ilmasto
Meksiko sijaitsee subtrooppisen ja trooppisen vyöhykkeen välimaastossa, mikä vaikuttaa ilmastoon. Pasaatituulten vuoksi maan Atlantin rannikolla on sateinen ympäri vuoden. Tyynenmeren rannikolla on sadekausi kesäkuusta lokakuuhun. Chiapasin ylänkö on maan sateisinta aluetta, missä vuotuinen sademäärä on noin 2500 mm. Maan kuivin alue on maan kekiosan ylängön pohjoisosassa, missä vuotuinen sademäärä on alle 100 mm.
Luonto
Kasvillisuus on yleensä rehevää ja kuumalla tierra caliente-vyöhykkeellä on alueittain sademetsää. Vuoristojen ja ylänköalueiden rinteillä kasvaa sekametsää ja vielä korkeammilla alueilla on tundraa. Maan keskiosan ylängön pohjoisosan yleisiä kasveja ovat mehikasvit ja piikkipensaat. Rannikkoalueilla on kosteaa savannia.
Markus Virtanen (säveltäjä)
Markus Virtanen (s. 1984) on suomalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä.
Ura
Virtanen on säveltänyt niin soitinmusiikkia, kirkkomusiikkia kuin musiikkiteatteriakin. Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Helsingin Urkukesässä ja useiden teatterien tuotannoissa.
Virtanen on työskennellyt myös musiikkitoimittajana: hän toimitti 2005–2013 Martti Laitisen kanssa radio-ohjelmasarjan Klassinen ilta, joka esittelee suomalaisia klassisen musiikin säveltäjiä.
Sävellystyönsä lisäksi Virtanen on tutkinut unholaan painuneita säveltäjiä. Hänen kiinnostuksensa kohteita on myös suomalaisen ja espanjalaisen klassisen musiikin historia.
Virtasella on oma levymerkki, Sievä Levy, jonka kautta hän on tuottanut suomalaisia klassista musiikkia sisältäviä äänitteitä.
Andrée Lachapelle
pienoiskuva|Lachapelle vuonna 2013 Andrée Lachapelle OC, CQ (13. marraskuuta 1931 – 21. marraskuuta 2019 ) oli kanadalainen ranskankielinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Don't Let the Angels Fall (1969) ja Léolo (1992). Hänestä tehtiin vuonna 1985 Kanadan ritarikunnan upseeri ja vuonna 1997 Québecin kansallisen ritarikunnan ritari.
Lloyd Austin
Lloyd James Austin III (s. 8. elokuuta 1953) on yhdysvaltalainen kenraali, jonka Joe Biden nimitti Yhdysvaltain puolustusministeriksi kautensa alkaessa tammikuussa 2021. Austinin nimitys vaati poikkeusluvan, sillä hän oli sotilasvirassa vuoteen 2016 asti. Myös hänen yhteytensä aseteollisuuteen ovat huolestuttaneet joitakin demokraattipoliitikkoja.
Tausta ja yksityiselämä
Austin syntyi vuonna 1953 Mobilessa, Alabamassa. Hänen isänsä, Lloyd James Austin Jr., oli postinjakaja ja äiti, Aletia Taylor Austin, kotiäiti. Perheessä oli yhteensä kuusi lasta, joista Lloyd oli toiseksi nuorin. Austin valmistui Thomasville High Schoolista, jossa hän pelasi koripalloa. Lukion jälkeen hän harkitsi muutamia korkeakouluja, mutta päätyi isänsä taivuttelemana West Pointiin, sillä perheessä oli sotilastaustaa ja mm. Austinin setä palveli Vietnamissa.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Austin on katolinen ja hän myös harjoittaa uskontoaan.
1980-luvun alussa Austin meni naimisiin Charlene Bannerin kanssa. Vaimolla on aikaisemmasta liitosta kaksi poikaa.
Sotilasura
Austin valmistui kandidaatiksi West Pointista vuonna 1975. Lisäksi hän on opiskellut Auburnin yliopistossa opinto-ohjausta ja Websterin yliopistossa hallintoa ja johtamista. Hänellä on maisterin tutkinto kummastakin.
Austin osallistui sotatoimiin Irakissa 2003 ja sen jälkeen Afganistanissa. Hän toimi USCENTCOMin komentajana 2013–2016, ja palasi tässä tehtävässä Irakiin johtamaan ISISin vastaisia toimia.
Vuodesta 2016 lähtien Austin toimi Raytheon Technologies-, Nucor- ja Tenet Healthcare -nimisten yritysten johtokunnissa.
Yhdysvaltain puolustusministerinä
Senaatti vahvisti Austinin nimityksen 22. tammikuuta 2021 äänin 93–2. Hänestä tuli Yhdysvaltain ensimmäinen afroamerikkalainen puolustusministeri.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Austin on sanonut, ettei usko Venäjän käyttävän ydinasetta.
Marco Casagrande (jalkapalloilija)
Marco Casagrande (s. 4. huhtikuuta 1972 Turku) on Suomen Palloliiton pääsihteeri, sekä entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Peliuransa yhteydessä Casagrande opiskeli diplomi-insinööriksi biofysiikassa ja jatkaa opiskelujaan Turun yliopistossa oikeustieteen parissa. Peliuransa aikana Casagrande toimi myös Jalkapallon Pelaajayhdistyksen puheenjohtajana.
Casagrande valittiin 36 hakijan joukosta Suomen Palloliiton pääsihteeriksi vuonna 2013.
Erich Ludendorff
Erich Friedrich Wilhelm Ludendorff (joskus mainitaan virheellisesti nimellä Erich von Ludendorff) (9. huhtikuuta 1865 – 20. joulukuuta 1937 Tutzing, Baijeri, Saksa) oli ensimmäisessä maailmansodassa huomattava Saksan keisarikunnan kenraali, joka asemallaan ja toimillaan vaikutti olennaisesti Saksan menestykseen sodassa. Myöhemmin hän toimi politiikassa Saksan kansallissosialistinen työväenpuolueen edustajana Saksan valtiopäivillä.