cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frozen II
Suomi
Yli kahden viikon aikana elokuva sai liki 400 000 katsojaa, jolloin se ohitti Jokerin ja nousi kokonaiskatsojamäärässä katsotuimmaksi vuonna 2019 ensi-iltansa saaneeksi elokuvaksi Suomessa. Frozen II oli neljänä viikonloppuna elokuvateattereiden katsotuin elokuva Suomessa. Frozen II:sta tuli myös kaikkien aikojen katsotuin animaatioelokuva Suomessa: tammikuun 2020 loppuun mennessä se keräsi 490 000 katsojaa ja ohitti Disneyn Leijonakuninkaan, joka sai 485 000 katsojaa elokuvateattereissa vuosina 1994–95 ja 2012, jolloin se julkaistiin uudelleen 3D-versiona.
Sydneyn panttivankikriisi
Tilanne loppui poliisin tehdessä rynnäkön kahvilaan. Kolme ihmistä kuoli, mukaan lukien tekijä, ja neljä haavoittui rynnäkön seurauksena.
Frozen II
Suomi
Frozen II keräsi lopulta Suomessa 533 610 katsojaa, joista 277 600 vuoden 2020 puolella. Tuloksellaan se oli vuoden 2020 katsotuin elokuva suomalaisissa elokuvateattereissa.
Arvioita
Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivun mukaan 77 % kriitikoista kehuu elokuvaa, ja vastaava luku katsojien keskuudessa on 92 %. Elokuva on saanut vaihtelevia arvioita: Vanity Fair -lehden kriitikon mukaan elokuva toimii varmasti hyvin lapsiyleisölle, mutta jatko-osa tuntuu aikuisen näkökulmasta täysin turhalta. Elokuvalehti Varietyn toimittaja suhtautuu elokuvaan myönteisemmin ja toteaa, että jos Frozen-fanit odottavat ensimmäisen kaltaista elokuvaa, eivät he sellaista saa. Elokuvasivusto Indiewire kirjoittaa, että Frozen 2:ssa on hetkiä, jotka nousevat klassikon asemaan ja jatko-osa perustelee itsensä sillä, että tarina näyttää, miten ensimmäisen elokuvan loppu ei ollut tarinan oikea loppu.
Oscar-gaalassa 2020 elokuva sai yhden ehdokkuuden: ”Into the Unknown” kilpaili parhaasta laulusta, mutta palkinnon sai Elton Johnin ”I’m Gonna Love Me Again”. Gaalassa Idina Menzel myös esitti kappaleen yhdeksän muun Elsan ääninäyttelijän kanssa. Elokuva sai kuitenkin kaksi animaatioalan Annie-palkintoa, kun se palkittiin parhaista animaatiotehosteista (Animated Effects in an Animated Feature Production) ja Josh Gad (Olafin ääninäyttelijä) palkittiin ääninäyttelystä.
Videojulkaisut
Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa digitaalisesti 11. helmikuuta 2020 ja Ultra HD Blu-raynä, Blu-raynä ja DVD:nä 25. helmikuuta 2020. Julkaisu sisältää muun muassa elokuvan sing-along-version ja elokuvasta poistettuja lauluja. Isossa-Britanniassa Ultra HD Blu-ray, Blu-ray 3D, Blu-ray ja DVD julkaistiin 31. maaliskuuta 2020.
Elokuvan Blu-ray ja DVD-versio julkaistiin Suomessa 22. toukokuuta 2020. Julkaisut sisältävät samat lisämateriaalit kuin Yhdysvalloissa. Elokuvaa ei julkaistu Suomessa Ultra HD Blu-raynä eikä Blu-ray 3D:nä.
Martin Brunnerus
Martin Brunnerus (27. syyskuuta 1627 – 22. elokuuta 1679) oli ruotsalainen teologian professori. Hän oli Uppsalan tuomiokapitulin jäsen.
Suurten noitavainojen aikaan hän joutui tuomiokapitulin jäsenenä esittämään näkemyksensä kapituliin tuotuihin noituuskomiteoiden päätöksiin. Hän laati selontekoja, jotka hän tiivisti kirjoituksessa ''Betänkande ang. trolldomsväsenet och dess avdömande''. Kolmilukuisen kirjoituksen ensimmäinen luku käsittelee "Tämän synnin luonnetta itsessään", toisessa hän kirjoittaa edellytyksistä, joiden perusteella tutkinta ja tuomiot suoritettiin. Kolmas kuvaa, miten Saatanan raviosta voi selvitä ja palata normaaliin elämään.
Stephensonin Rocket-veturi
thumb|Rocketin piirustus thumb|right|Rocket [[Lontoon Tieteen museossa (Science Museum). Huomaa, että tässä mallissa on pyöriä vetävä sylinteri lähempänä vaakatasoa, johon se muutettiin 1830.]]
Stephensonin Rocket-veturi tai The Rocket ("Raketti") oli 1829 rakennettu höyryveturi, joka voitti veturien Rainhill-kilpailussa. Kilpailun tarkoitus oli valita veturi ensimmäiselle kaupunkien väliselle rautatielle, joka rakennettiin Manchesterin ja Liverpoolin välille 1830 niin henkilö- kuin tavaraliikennettä varten. Tästä kilpailusta alkoi rautateiden valtava kasvu 1800-luvulla.
Isä George Stephenson ja poika Robert Stephenson tekivät elämässään useita vetureita ja rautateitä. Aikaisemmin 1825 he olivat rakentaneet maailman ensimmäisen julkisen rautatien Stocktonin ja Darlingtonin välille (Stockton and Darlington Railway) paikallisen sijoittajan rahoittamana. Ensimmäisen höyrykonevetoisen tavararadan oli rakentanut Richard Trevithick 1804 (kts. Pen-y-Darren (veturi)).
Rainhill-kilpailun taustalla oli kaupungin johtajien epäluulo silloin tarjolla olleita vetureita kohtaan, koska nämä olivat hitaita ja kuluttivat paljon puuta. Kilpailu herätti paljon julkisuutta. Palkintona oli 500 puntaa ja sopimus veturien toimituksesta. Kilpailun säännöissä oli määritelty veturin enimmäispaino ja pääominaisuudet. Veturit ajoivat 56 kilometrin matkan kuormattuna ja ilman kuormaa. Samalla mitattiin käytetty aika ja polttoaineen kulutus. Rocket ei ollut kilpailun nopein veturi, mutta selvisi ehjänä perille. Rocketin keskinopeus kolme kertaa veturia suuremman painon kanssa oli 20 km/h ja yhdellä matkustajavaunulla matkustajineen 38,5 km/h.
Rocket oli teknisiltä ominaisuuksiltaan paljon edellä aikaisempia vetureita ja muodosti höyryveturin perusmallin. Sen kattila oli moniputkinen, jolloin lämmönsiirron pinta-ala oli suurempi. Painoa säästävä ratkaisu oli suoraan vetävään pyörään kytketty sylinteri. Veturiin oli liitetty erillinen tenderi eli vaunu vedelle ja polttoaineelle. Lisäksi siinä oli käytössä putki, joka puhalsi höyryä savupiipun juuresta, jolloin venturi-ilmiön avulla saatiin aikaiseksi alipaine ja parempi veto tulipesään. Veturien koko ja teho kasvoivat ajan mittaan, mutta perusratkaisut pysyivät liki samoina koko höyryveturikauden ajan.
George Russell
pienoiskuva|Russell vuonna 1967 George Allen Russell (23. kesäkuuta 1923 – 27. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -rumpali sekä pedagogi, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän syntyi Cincinnatissa, Ohiossa ja sairasti nuorena tuberkuloosin.
Russell kiersi ja levytti esiintyvänä artistina laajasti. Hän ei säveltäjänä keskittynyt ainoastaan perinteiseen jazziin, vaan loi myös klassista musiikkia. Monet teokset ovat olleet tilaustöitä.
Russell on vaikuttanut merkittävästi myös musiikin teoriaan, ja hän julkaisi teoriansa teoksessa The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization (1953). Hänen ajatuksensa olivat vaikuttamassa modaalisen jazzin syntyyn. Muun muassa Miles Davisin ja John Coltranen sanotaan saaneen vaikutteita teoksesta. Davisin albumia Kind of Blue pidetään Russellin vaikutteiden malliesimerkkinä. Russell opetti pitkään New England Conservatory of Musicissa Bostonissa.
Heinälampi (Soini)
Heinälampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Kukonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Leväjoen valuma-alueeseen (35.437) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 175,2 metriä mpy.
Folk och Rackare
Folk och Rackare oli ruotsalais-norjalainen folk rock -yhtye, joka toimi pääosin vuosina 1972-1986. Heitä pidetään joskus osana monipuolista Progg-liikettä. Aikana, jolloin ruotsalaista kansanmusiikkia hallitsi instrumentaalinen spelmansmusik, Folk och Rackare erottui yhdistämällä lauluperinteitä, erityisesti keskiaikaisia balladeja, jotka saivat vihjeitä pääasiassa brittiläisestä folk rock -skenestä.
Historia
Carin Kjellman (s. 1950) ja Ulf Gruvberg (s. 1946) perustivat yhtyeen vuonna 1972 opiskellessaan musiikkitiedettä Göteborgin yliopistossa. He esiintyivät ensimmäisen kerran yhdessä 1970 Västervikin kansanmusiikkifestivaalilla. Vuonna 1974 he julkaisivat albumin "Med rötter i medeltiden" ("Juurilla keskiajalla", nimellä Carin Kjellman & Ulf Gruvberg). Folk och Rackare (1976) sisälsi vierailevia muusikoita Kalle Almlöfin, Jonny Solingin ja Jørn Jensen. Jensen ja Trond Villa, molemmat norjalaisen Folque-yhtyeen jäsenet, tulivat pian kokopäiväisiksi jäseniksi, mikä loi ryhmän ytimen. Tätä kansainvälistä jäsenyhdistelmää pidettiin tuolloin jonkin verran sensaatiomaisena.
Aavikkotokko
Aavikkotokko (Chlamydogobius eremius) on tokkojen heimoon kuuluva makeanveden pohjakala, joka elää lähes yksinomaan Australiassa. Aavikkotokko elää usein ympäristöissä, joille on ominaista nopeat lämpötilan ja suolapitoisuuden muutokset. Aavikkotokot viihtyvät vesissä, joissa lämpötila pysyttelee 40 asteen alapuolella ja pH-arvo on 7–11. Aavikkotokot yltävät korkeintaan 6 senttimetrin pituuteen.
Folk och Rackare
Historia
Albumi Stjärnhästen ("Tähtihevonen", 1981) koostui perinteisistä joulu- ja Pyhä Stefanin päivä -lauluista (kuten ruotsalaisista muunnelmista kappaleesta "Pyhä Stephen ja Herodes"). Rackbagissa (1985) ryhmään liittyi kolme uutta jäsentä, Affe (Alf) Byberg (rummut), Olle Westbergh (koskettimet) ja Micke Jahn (sähkökitara) sekä vieraileva muusikko Richard Thompson. Uusien jäsenten liittyminen aiheutti jännitystä ryhmän sisällä ja lisäntyneitä kustannuksia, jotka saivat konsertinjärjestäjät epäröimään bändin varaamista, ja heidän tiensä päätyivät eroon.
Perintö
Pian yhtyeen hajoamisen jälkeen Kjellman nauhoitti sooloalbumin Amalthea -yhtyeelle. Kjellman, Jensen ja Gruvberg liittyivät kaikki radioon. Gruvberg tuotti Hedningarnain läpimurtoalbumin Kaksi!.
Vuonna 1996 yhtye kokoontui jälleen esiintymään Tanskan ja Ruotsin festivaaleilla ja vuonna 2017 jälleen Norrbostämmanissa. Muita esityksiä suunniteltiin vuodelle 2020, mutta niitä jouduttiin siirtämään pandemian vuoksi. Huhtikuussa 2022 kiertue vihdoin eteni.
Folk och Rackare on säilyttänyt merkittävän vaikutuksen ruotsalaiseen nykykansanmusiikkiin, inspiroinut bändejä, kuten Garmarna ja Ranarim, sekä kansanlaulaja ja -muusikko Lena Willemark.
Marie-Alphonse Ratisbonne
Marie-Alphonse Ratisbonne N.D.S. (1. toukokuuta 1814 Strasbourg, Ranska – 6. toukokuuta 1884 Ain Karim) oli juutalainen käännynnäinen, pappi, sääntökunnan Sisterhood of Our Lady of Sion kanssaperustaja sekä väliaikainen jesuiitta. Kerrotaan, että Neitsyt Maria ilmestyi hänelle 20. tammikuuta 1842 kirkossa Sant’ Andrea della Fratte Roomassa, jonka jälkeen hän kääntyi kristityksi. Kääntymyksensä jälkeen hän auttoi veljeään Thedor Ratisbonnea perustamaan sääntökunnan Sisterhood of Our Lady of Sion vuonna 1843, vihittiin papiksi 1847 ja liittyi jesuiittoihin. Nykyään heidän perustamansa sääntökunta toimii ainakin 22 maassa ja se on jaettu apostolisiin ja kontemplatiivisiin sisariin. Hän lähti jesuiitoista paavi Pius IX:n luvalla ja pystytti 1860 luostarin Convent of St. John Ain Karimiin ja teki siellä työtä juutalaisten ja muslimien käännyttämiseksi kuolemaansa asti. Mies eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Pius VII (1800-1823), Leo XII (1823-1829), Pius VIII (1829-1830), Gregorius XVI (1831-1846), autuas Pius IX (1846-1878) ja Leo XIII (1878-1903).
Sosiaaliporno
Sosiaaliporno on arkikielinen nimitys, joka viittaa köyhiä ja muita heikommissa asemissa olevia ihmisiä koskeviin skandaalihakuisiin kuvauksiin tiedotusvälineissä.
Sosiaalipornossa yksittäisten ihmisten kärsimyksiä esitellään hyväksikäyttävään sävyyn. Porno viittaa tässä yhteydessä pornografiateollisuudessa ilmenneisiin hyväksikäyttötapauksiin. Tyyliin kuuluu, että käsiteltävä aihe herättää yleistä moraalista närkästystä.
Anglismi
Anglismi (joskus myös anglisismi < ) tarkoittaa englannin kielestä lainattua sanaa, sanontaa, muuta kielellistä rakennetta tai koko lainautumisprosessia. Usein termin käyttöön liittyy myös ajatus siitä, että kyseinen rakenne on lainaajakielelle vieras ja jollakin tavalla epäsopiva. Monet anglismit kuitenkin päätyvät yleiseen käyttöön.
Esimerkkejä suomen anglismeista ovat muiden muassa printteri (printer eli tulostin) ja pitkässä juoksussa (in the long run eli ajan mittaan). Myös niin kutsuttu sinä-passiivi edustaa englantilaista vaikutusta: sinä voitat, jos juokset nopeimmin (you win if you run the fastest = voittaa, jos juoksee nopeimmin), joskin toinen persoona on suomessa ollut vanhastaan käytössä kaakkois- ja savolaismurteissa mutta siihen ei ole liittynyt sinä-pronominia.
Näennäisanglismi eli pseudoanglismi tarkoittaa sanaa, joka näyttää tulevan englannista mutta joka onkin englannin kielen puhujille vieras tai merkitykseltään toinen. Esimerkiksi saksan Handy (joka yritetään ääntää englannin kielen mukaisesti [] (IPA) eli suunnilleen "händi", jonka lopputuloksena on [] (IPA) eli suunnilleen "hendi") tarkoittaa matkapuhelinta, vaikka sanalla ei ole tavanomaisessa englannin kielessä tätä merkitystä. Näennäisanglismeja on paljon esimerkiksi saksan ja japanin kielessä mutta ei juuri suomessa. Esimerkki suomalaisesta näennäisanglismista on sana farmarihousut (> farkut), joka ei pohjaudu englannin vastaavaan sanaan (jeans) vaikka viittaakin Yhdysvaltoihin. Muita ovat ruotsista lainatut after ski ja after work sekä saksasta lainattu flipperi.
Suomessa Kielitoimisto antaa suosituksia englantilaisten lainasanojen käytöstä kuten yleensäkin kielenhuoltoon liittyvistä asioista. Suomessa ei ole virallisia ulkomaalaisperäisten ilmaisujen käyttökieltoja kuten esimerkiksi Ranskassa. Eduskunnan oikeusasiamies antoi kuitenkin 2010 päätöksen, jonka mukaan Tampereen yliopistollisen sairaalan käyttämä englanninkielinen nimitys "Stroke Unit" ei ole viranomaisen toimintayksikön nimityksenä kielellisiä oikeuksia eikä hyvää hallintoa koskevan sääntelyn mukainen.
Luettelo animesarjoista
Tämä on luettelo anime-sarjoista.
I
Eng: Alice In Borderland
Kōyavuori
pienoiskuva|Munkkeja Oku no inin hautausmaalla pienoiskuva|Kongōbu-jin temppeli
Kōyavuori on vuoristoalue ja buddhalainen luostarikompleksi Japanin Honshūn saarella Wakayaman prefektuurin pohjoisosassa. Se sijaitsee Iton piirikuntaan kuuluvassa Kōyan maaseutukaupungissa. Alue kuuluu Kiivuoriin. Noin kilometrin korkuisia vuorenhuippuja ympäröi pieni ylänköalue, jonne on rakennettu munkki Kūkain 800-luvun alussa perustama shingon-buddhalaisuuden päätemppeli Kongōbu-ji.
Maantiede
Kōyan eteläosa on Aridajoen valuma-aluetta, pohjoisosan vedet virtaavat Kinokawaan ja itäosan vedet Totsujokeen. Vuori kuuluu Kōyan–Ryūjinin puolikansallispuistoon. Sitä peittävien metsien tärkeimpiä puulajeja ovat sugi, varjostinkuusi ja japaninsypressi.
Historia
Kōyavuoren luostarit perusti munkki Kūkai, historialliselta nimeltään Kōbō Daishi, 800-luvun alussa opiskeltuaan Kiinassa. Hän toi Japaniin shingon-buddhalaisuuden, esoteerisen eli tantrisen buddhalaisuuden suuntauksen. Luostarit perustettiin munkkien harjoitus- ja asuinsijaksi syrjäiselle alueelle, joka sijaitsi kuitenkin lähellä jo pyhänä pidettyä Yoshinovuorta ja Kumanon seutua. Lupa luostarin rakentamiselle heltisi keisari Sagalta kesällä 816. Kūkai saapui itse vuorelle vuonna 818 ja ensimmäisen temppelin, jolle annettiin nimi Kongōbu-ji, rakennustyöt aloitettiin vuonna 819.
Luostarin perustamiseen liitetään monia legendoja. Sana kongō (金剛) merkitsee vajraa ja voidaan kääntää ukonvaajaksi tai timantiksi, bu tarkoittaa huippua. Eräässä runollisessa kielikuvassa Kōyavuorta on verrattu lootuksen kukkaan, sillä Kōyan laaksoa ympäröivät kahdeksan vuorta ovat kuin lootuksen kahdeksan terälehteä. Buddhalaisessa symboliikassa samean veden pinnalla kasvava lootus vertautuu ”valaistuksen tyyntä läsnäoloa ja ymmärrystä kohti kurkottavaan mieleen. Luostari oli siis kuin timantti lootuksessa.” Toisen legendan mukaan Kūkai heitti vajran ilmaan palatessaan laivalla Kiinasta, ja se löytyi myöhemmin Kōyavuorelta.
Kūkai kuoli Kōyavuorella vuonna 835. Hänen hautansa sijaitsee Oku no inin hautausmaalla, mutta perimätiedon mukaan hän ei ole kuollut, vaan jatkaa ikuista meditaatiota (samādhi). Siksi Kōyavuoren munkit tuovat edelleen hänen haudalleen aterian kahdesti päivässä. Tämä usko sai alkunsa 1000-luvulla, kun vuoren temppeleitä tuki vaikutusvaltainen Fujiwara-klaani. Vuorta alettiin pitää puhtaana maana (浄土, jōdo) maan päällä.
Kamakura-kaudella vuorelle alkoi asettua niin sanottuja Kōya-hijiri-munkkeja (高野聖), puoliksi munkkeja ja puoliksi maallikoita, jotka ryhtyivät kiertämään maata saarnatakseen ja saadakseen lahjoituksia (kanjin). Vuoresta tuli myös tärkeä hautapaikka. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kōyavuoren maine ja suosio kasvoivat myös tavallisen kansan keskuudessa, mutta naisten pääsy vuorelle sallittiin vasta Meiji-restauraation jälkeen vuonna 1872. Sitä aikaisemmin heidän oli majoituttava alueen reunalla sijaitseviin Nyoindō-rakennuksiin. Huippukaudellaan Kōyavuorelle johti seitsemän kulkutietä, joista jokaisen varrella oli oma Nyoindō. Nykyisin jäljellä on vain yksi tie. Vuorelle johtava funikulaari valmistui vuonna 1929.
Kōyavuori temppeleineen valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit” vuonna 2004.
Rakennukset
Kōyavuoren länsireunalla on alueen pääportti Daimon (大門). Itäreunalla sijaitsee sen sijaan Oku no inin hautausmaa, jossa on myös Kūkain hautamausoleumi. Hautausmaalla on noin 250 000 hautakiveä, ja sen läpi johtaa noin kahden kilometrin pituinen kulkureitti.
Kongō Sanmai-inin temppelin rakennukset ovat Kamakura-kauden alkupuolelta. Tahōtō-pagodi (多宝塔) on valittu kansallisaarteeksi. Tentoku-inin temppeli tunnetaan sen sijaan Kobori Enshūn suunnittelemasta puutarhasta.
Kōyavuoren temppeleissä säilytetään tuhansia arvokkaita veistoksia, kuvakääröjä ja muita dokumentteja, joista monet on valittu kansallisaarteiksi tai tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Osa niistä on näytteillä Reihōkan-museossa.
Turismi
Kōyavuorelle johtaa Osakasta Nankai-rautateiden Kōya-linja, joka päättyy Gokurakubashin rautatieasemalle vuoren pohjoispuolella. Sieltä on vaihtoyhteys Nankai-funikulaariin, jonka pääteasemalta on edelleen noin kymmenen minuutin linja-automatka Kōyan keskustaan. Vuorelle voi myös patikoida.
Kōyavuorella on yli 50 temppeliä, jotka tarjoavat mahdollisuuden temppelimajoitukseen (宿坊, shukubō). Siihen kuuluvat tyypillisesti myös buddhalainen kasvisateria (精進料理, shōjin ryōri) ja osallistuminen temppelin aamuseremoniaan.
José Câmnate na Bissign
pienoiskuva|José Câmnate na Bissign José Câmnate na Bissign (s. 28. toukokuuta 1953 Mansôa) on guineabissaulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. joulukuuta 1982 ja nimitettiin Bissaun hiippakunnan piispaksi 15. lokakuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. helmikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Paul Aimé Gobel, jota avustivat Paulino do Livramento Évora ja Pierre Sagna.
Vaasan rykmentti 3. pataljoona
'''Vaasan rykmentin 3. pataljoona''' oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri G. A. Bäckman.
Joukko-osastot
Päällikkö: K. Hietala. Päällikkö: Sigfrid V. Paaer. Päällikkö: kersantti Elias Paalanen. Päällikkö: kersantti Onni Valdemar Aulo.
Elsa Frilander
Elsa Impi Frilander (14. joulukuuta 1894 Helsinki – 10. lokakuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (altto).
Elsa Frilanderin vanhemmat olivat Wilhelm Frilander ja Hilma Tamminen. Hänen sisarensa oli oopperalaulaja Helmi Frilander-Salonius ja hän oli näyttelijä Helena Saloniuksen täti. Frilander esiintyi 1920-luvulla konserttilaulajana Suomessa ja Yleisradiossa hän esiintyi säännöllisesti 1920- ja 1930-luvuilla. Hän oli mukana huhtikuussa 1929 kun Klivi-kuoro teki konserttimatkan Tukholmaan. Samana vuonna Frilander teki viisi levytystä pianosäestyksellä His Master's Voice -levymerkille. Levytetyt kappaleet olivat Herra ja rouva sieninen, Säilytä kruunusi, Tipu tipu kuulepas, Kyyhkynen kylpee ja Soutajapojalleni.
Lizards
Lizards (aiemmin Liz & Lizards) oli suomalainen Virroilla keväällä 1979 perustettu rockyhtye, joka julkaisi vuonna 1980 albumin Herätkää! Vartiotorni kaatuu. Pitkäsoitto sisälsi lähinnä yhtyeen omaa tuotantoa, mutta mukana oli myös muutama vantaalaisen Jyrki Salmisen säveltämä ja sanoittama kappale. Yhtyeen musiikkityyliin vaikutti 1970-luvun lopulla maailmanmaineeseen noussut Blondie-yhtye. Lizards hajosi vuonna 1982.
Aitakilli
Aitakilli (Fundulus lineolatus) on pieni amerikankillien heimoon kuuluva kala, joka elää Virginiassa Okeechobeejärven suistossa. Aitakilli voi parhaimmillaankin yltää vain noin 8 senttimetrin pituuteen. Lajin edustajat käyttävät monesti ravinnokseen kasvillisuutta, äyriäisiä ja toukkia. Laji on elinympäristöissään melko yleinen.
Arkiliikunta
Arkiliikunta tarkoittaa arjessa tapahtuvaa liikkumista. Arkiliikunta sisältää kaiken fyysisen aktiivisuuden ja liikkumisen arjessa, työssä ja vapaa-ajalla sekä lihasvoimin suoritetut työ- ja asiointimatkat. Keskeisiä arkiliikunnan osa-alueita ovat asumisen ja arkisen toiminnan liikunnallisuus sekä arkisen liikkumisen mahdollistavat liikuntaympäristöt ja -olosuhteet. Arkiliikunnan käsitteeseen kuuluvat alueiden lähiliikuntapaikat, ulkoilu- ja luontoliikuntaolosuhteet ja -palvelut. Arkiliikunta käsittää myös oppilaitosten välituntien, työpaikkojen sekä laitosten arjessa harjoitettavan liikunnan.
Ryhmälähetys
right|250px|Ryhmälähetys
Ryhmälähetys (multicast) tarkoittaa tietoliikenteessä joukko-, moni- tai ryhmälähetystä. Siinä multicast-kehys lähetetään yhdeltä monelle. Kohdejoukko on tietty erikseen määritelty ryhmä, johon vastaanottajat voivat halutessaan liittyä. Multicastia käytetään erityisesti videoneuvotteluissa, työryhmäohjelmissa ja IPTV-sovelluksissa, koska se on tehokkaampi kuin useat singlecast-lähetykset (unicast).
IP-verkkojen ryhmälähetys
Ryhmälähetyksellä voidaan välittää yksittäinen tietovirtaa kerralla monelle, jopa usealle tuhannelle vastaanottajalle ja näin vähentää IP-verkkojen liikennettä. Ryhmälähetystä käytetään mm. videoneuvottelu- ja etäopetusyhteyksissä sekä ohjelmistojen ja uutisten jakelussa.
Verkossa olevat laitteet voivat liittyä ryhmälähetysryhmiin, jolloin kyseisiin ryhmiin osoitettu liikenne välittyy ryhmään liittyneille laitteille. Ryhmälähetys reitittimen yli aliverkkoihin vaatii, että reitittimessä on ryhmälähetyksen reititykseen tarkoitetun protokollan tuki.
Alt-J
Alt-J (tyyliteltynä alt-J, tunnetaan myös symbolilla ∆) on vuonna 2007 perustettu brittiläinen indie rock -yhtye Leedsistä, Englannista. Yhtyeeseen kuuluvat Joe Newman (kitara/laulu), Gus Unger-Hamilton (koskettimet/laulu) ja Thom Green (rummut). Yhtyeen debyyttialbumi An Awesome Wave julkaistiin toukokuussa 2012, ja se voitti Barclaycard Mercury -palkinnon vuonna. Yhtyeen toinen levy This Is All Yours julkaistiin syyskuussa 2014 ja se nousi Britannian albumilistan kärkeen.
Spanish Wells
Spanish Wells on pieni kaupunki St. George's Cayn ja Russellin saarilla Bahamalla. Se sijaitsee Eleutheran saaren edustalla. Kaupungin asukasluku on 1 551. Kaupungin saaret on yhdistetty toisiinsa sillalla.
Spanish Wellsin talous perustuu pitkälti kalastukseen. Saarien pienen koon vuoksi asukkaat eivät käytä autoja, vaan matkustavat joko kävellen tai golfkärryillä. Kaupungin nimi tulee kahdesta kaivosta, jotka espanjalaiset kaivoivat saarelle kauppalaivastoaan varten. Vuonna 1648 Bermudalta lähtöisin olevat siirtolaiset ajoivat karille Eleutheran lähellä. He asuttivat Eleutheran, mutta pian heidän yhteisö jakautui ja osa muutti St. George's Caylle.
Kerkinlampi
Kerkinlampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Kukonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Korpisenpuron valuma-alueeseen (35.438) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 163,4 metriä mpy.
Kyrölän pesäpallokenttä
Kyrölän pesäpallokenttä sijaitsee Vaasan Vähässäkyrössä Kyrölän urheilualueella. Stadionilla on pieni katettu katsomo ja hiekkatekonurmi. Vuonna 2013 Kyrölään asennettiin hiekkatekonurmi.
Vähänkyrön Viestin pesäpallojoukkueet ovat kentän pääasiallisia käyttäjiä. Miesten Ykköspesis-joukkue pelaa Kyrölässä kotiottelunsa.
Teväntö
Teväntö on kylä Lopen kunnassa. Kylässä on muun muassa Teväntöjärvi, joka on hyvä uimapaikka kesäisin. Kylässä on toiminut kaksi kauppaa, jotka on lopetettu. Tevännöllä toimi aiemmin Rantasen saha, jonka kuivaamo paloi tulipalossa mutta rakennettiin talkoovoimin uudestaan. Saha kuitenkin lopetti toimintansa muutamaa vuotta myöhemmin.
Teväntö sekä naapurikylät Pilpala ja Hunsala ovat Lopen vanhimpia kyliä.
Robert Sabatier
Robert Sabatier (17. elokuuta 1923 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2012 Boulogne-Billancourt, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, kriitikko ja journalisti. Hän oli Académie Goncourtin jäsen.
Sabatier syntyi Pariisissa ja alkoi 1950-luvulla suuntautua kirjallisuuteen työskennellessään yliopistopaino Presses Universitaires de Francessa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli vuonna 1953 ilmestynyt Alain et le negre, jota on kutsuttu ensimmäiseksi antirasistiseksi ranskalaiseksi romaaniksi. Sabatier sai kansainvälistä mainetta erityisesti omaelämäkerrallisesta romaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa Les Allumettes suédoises ilmestyi 1969.
Sabatier valittiin 1971 ranskalaiseen kirjallisuusjärjestöön Académie Goncourtiin. Hän kirjoitti romaanien ja runojen lisäksi yhdeksänosaisen ranskalaisen runouden historiikin, Histoire de la poésie françaisen. Sabatier väitti lukeneensa historiikkia varten neljän vuosikymmenen aikana 25 miljoonaa runoa.
Sabatier kuoli sairaalassa Pariisin esikaupunkialueella kesäkuussa 2012.
Villa Ryselin
Historia ja arkkitehtuuri
Villa Ryselin valmistui vuonna 1899 ja se on nimetty insinööri Werner Ryselinin ja tämän vaimon Emma Ryselinin mukaan. Rakennus on hirsirakenteinen ja rakennuksen ehkä tunnistettavimmat piirteet ovat sen jugend-tyyliset koristelut hyppyrileikkaukset ulkonurkissa, sekä samaan tyylisuuntaan kuuluvat ikkunat. Villa Ryselin on kooltaan 569 neliömetriä.
Villa Ryselinissä on sijainnut 13 vanhaa tulisijaa, jotka tosin on myöhemmissä remonteissa purettu. Rakennuksen sisällä on kuitenkin säilynyt muun muassa vanhoja peiliovia, sekä palvelusväen kutsunapit huvilan vanhassa keittiössä. Rakennuksen puutarhassa kasvaa vanhoja syreenejä ja sieltä aukeaa maisema Näsijärvelle.
Henry Tikkanen (kokki)
Henry Tikkanen (s. 1971 Varkaus) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2001. Hän työskenteli tuolloin helsinkiläisessä G. W. Sundmans -ravintolassa. Tikkanen edusti Suomea vuoden 2003 Bocuse d’Or –kilpailussa sijoittuen kymmeneksi.
Tikkanen toimii keittiömestarina ja yhtenä ravintoloitsijana vuonna 2013 perustetussa Gösta-ravintolassa, joka toimii Serlachius-museo Göstan yhteydessä Mäntässä. Muina ravintoloitsijoina ovat Michelin-palkitun Olo-ravintolan ravintoloitsija Pekka Terävä ja Pasi Heinonen. Gösta-ravintolan tavoitteena on kehittyä Euroopan parhaaksi museoravintolaksi. Puhtaita ja tuoreita paikallisia kotimaisia raaka-aineita annoksissaan hyödyntävä ravintola onkin saanut jo suitsutusta kävijöiltään. Vierailijoiksi kutsutaan vuosittain useita koti- ja ulkomaisia huippukokkeja, joiden luomia annoksia tarjoillaan Ruoka on taidematka -tapahtumissa. Ravintolan ja taidemuseon tiloissa vuosittain järjestettävästä Mänttä Food & Art -tapahtuma on noussut Suomen arvostetuimpien fine dining -ruokatapahtumien joukkoon. Tapahtuman pitkät ateriat ovat arvokkaita (voivat maksaa useita satoja euroja). Vuoden 2017 tapahtumassa ruokaa loihti muun muassa vuonna 2015 maailman parhaaksi keittiömestariksi valittu ranskalainen Michel Bras, jonka ravintola sai ensimmäiset kolme Michelin-tähteä jo 1990-luvulla.
Keittiömestari Tikkanen on työskennellyt aiemmin esimerkiksi myös ravintola Haviksessa, hotelli Kämpissä (ravintola est 1887) ja Villa Störsvikissä (Siuntio).
1980–82
1980–82 on Hassisen koneen vuonna 1982 ilmestynyt kokoelma-albumi. Kyseessä on tupla-albumi, jonka toinen levy sisältää yhtyeen materiaalia vuosilta 1980–1982 ja toinen Harsoinen teräs -albumin englanninkielisen promootioversion High Tension Wire, jota ei virallisesti ole julkaistu missään muualla.
Aikaisemmin vain singlenä ilmestyneitä kappaleita levyllä ovat Kolumbia orkesteri, Läskit lompakot, Hiljaa virtaa veri sekä On jouluyö nyt laulaa saa. Kokonaan ennenjulkaisemattomia ovat Fraigadi fromba ja Koulut kii, joka on versio Alice Cooperin hitistä School’s Out. Niitä on myöhemmin julkaistu bonusraitoina Hassisen koneen studioalbumien remasteroiduilla CD-versioilla.
Mrunal Thakur
Mrunal Thakur (s. 1. elokuuta 1992 Dhule, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa sekä joissakin telugun- ja marathinkielisissä elokuvissa. Hän aloitti näyttelijänuransa television saippuaoopperoissa Mujhse Kuchh Kehti… Yeh Khamoshiyaan (2012) ja Kumkum Bhagya (2014–2016). Jälkimmäisestä hän voitti Indian Telly Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta vuonna 2015.
Vincent Coulibaly
pienoiskuva|Vincent Coulibaly vuonna 2014. Vincent Coulibaly (s. 16. maaliskuuta 1953) on guinealainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 9. toukokuuta 1981 ja nimitettiin Kankanin hiippakunnan piispaksi 17. marraskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. helmikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Robert Sarah, jota avustivat Mori Julien-Marie Sidibé ja Philippe Kourouma.
Henry Tikkanen
Henry Tikkanen tarkoittaa voi seuraavia henkilöitä:
Lehtimangoldi
Lehtimangoldi (Beta vulgaris var. cicla), jota kutsutaan myös nimellä lehtijuurikas, on juurikkaan (Beta vulgaris) muunnos.
Lehtimangoldi on kaksivuotinen kasvi, joka kasvattaa ensimmäisenä vuotena paksumaltoisista ja leveäruotisista lehdistä muodostuvan lehtiruusukkeen. Lehtimangoldin juuret ovat haaroittuneet eivätkä erityisen paksuuntuneita, päinvastoin kuin toisella muunnoksella, punajuurikkaalla (Beta vulgaris var. conditiva).
Lehtiruodiltaan leveitä ja pitkiä lajikkeita nimitetään ruotimangoldeiksi (Beta vulgaris var. flavescens). Näillä lehtiruoti voi olla jopa 20 cm leveä ja puoli metriä pitkä. Siinä missä tavallista lehtimangoldia käytetään pinaatin tavoin, ruotimangoldia käytetään parsan tavoin.
Ravintoarvo
Raaka mangoldi on erinomainen biotiinin, C- ja A-vitamiinin, magnesiumin ja kaliumin lähde.
Pinaatin tavoin se kerää nitraattia, joten sitä ei pidä antaa pikkulapsille, eikä aikuisenkaan pidä syödä kuin enintään kaksi kertaa viikossa.
Kasvatus
Kylvetään heti maan lämmettyä (9-10 astetta), 2-3 cm syvyyteen. Itämisaika on 17-25 vrk 17-20 asteessa. Mullan on hyvä olla runsasravinteista ja pH:n neutraali. Taimiväli 15-20 cm, riviväli 40 cm. Korjuukelpoinen 8-10 viikossa. Jos satoa halutaan pitkälle syksyyn, kannattaa tehdä toinen kylvö kesäkuun lopulla. Kastellaan runsaasti kuivina jaksoina.
Duncan Edwards
Duncan Edwards (1. lokakuuta 1936 – 21. helmikuuta 1958) oli englantilainen jalkapalloilija. Dudleyssa syntynyt Edwards liittyi amatöörinä Manchester Unitedin kesäkuussa 1952 ja ammattilaisjalkapalloilijaksi hän ryhtyi 1. lokakuuta 1953. Hän kuului 1950-luvulla "Busbyn pienokaisiksi" kutsuttuun Matt Busbyn valmentamaan Manchester Unitedin nuoreen joukkueeseen. Edwards loukkaantui Münchenin lento-onnettomuudessa helmikuussa 1958 niin pahoin että kuoli kymmenen päivän kuluttua onnettomuudesta sairaalassa.
4. huhtikuuta 1953 Edwardsista tuli nuorin pelaaja, joka on pelannut Englannin 1. divisioonassa, kun hän esiintyi ensi kerran ManU:n paidassa ottelussa Cardiff Citya vastaan. Ensiesityksensä Englannin maajoukkueessa hän teki 2. huhtikuuta 1955 ottelussa Skotlantia vastaan, ollen nuorin Englannin paidassa pelannut pelaaja. Edwards ehti pelata yhteensä 175 ottelua ja tehdä 21 maalia Unitedissa, maajoukkueessa hän teki 5 maalia 18 ottelussa.
Atomiemissiospektroskopia
thumb|250px|ICP-AES-laiteisto Atomiemissiospektroskopia (AES) on spektroskopiamenetelmä, jonka käyttö analyyttisen kemian tutkimuksissa perustuu virittyneen atomin emittoiman sähkömagneettisen säteilyn havaitsemiseen. Virittämiseen käytetään useimmiten korkeaa lämpötilaa. Atomiemissiospektroskopiaa käytetään niin kvantitatiiviseen kuin kvalitatiiviseen tutkimukseen, ja se on yksi laboratorioiden tärkeimmistä perusmenetelmistä. Atomiemissiospektroskopiassa käytettävä laite on atomiemissiospektrometri.
Periaate
Atomiemissiospektroskopia perustuu siihen, että korkeissa, useiden tuhansien asteiden, lämpötiloissa atomien elektronit virittyvät perustilalta korkeammille energiatiloille. Viritystilan palautuessa atomi emittoi fotonin. Emittoituvan säteilyn aallonpituus on kullekin alkuaineelle ominainen ja voidaan tunnistaa sen osuttua ilmaisimelle. Aallonpituus on ultraviolettisäteilyn tai näkyvän valon alueella. Emittoidun säteilyn intensiteetti on verrannollinen näytteen konsentraatioon sekä perustilassa ja virittyneessä tilassa olevien atomien suhteeseen. Kvantitatiivisissa mittauksissa näytteen aiheuttamaa intensiteettiä verrataan tunnetuista pitoisuuksista tehtyyn standardisuoraan.
Atomiemissiospektroskopiaa käytetään erityisesti metallipitoisuuksien määrittämiseen. Se on herkkä menetelmä ja soveltuu pienimmillään noin miljardisosapitoisuuksien (ppb) määrittämiseen. Koska emittoituvan säteilyn aallonpituus riippuu alkuaineesta, on atomiemissiospektroskopian selektiivisyys hyvä. Esimerkiksi atomiabsorptiospektroskopiaan verrattuna atomiemissiospektroskopian etuna on mahdollisuus mitata useita alkuaineita samanaikaisesti.
Liekki
Varhaisimmissa atomiemissiospektrometreissä näyte viritettiin ilma-eteeniliekillä. Liekin lämpötila riittää virittämään lähinnä alkalimetallit, joten liekkispektrometrien käyttö on vähäistä.
Kipinä tai valokaari
Seuraava vaihe atomiemissiospektrometrien kehityksessä oli korkeajännitteisen kipinän tai valokaaren käyttö näytteen virittämiseen. Näillä menetelmillä saadaan aikaiseksi plasmaa, jonka lämpötila on 3 700–4 700 °C. Tämä riittää useimpien alkuaineiden mittaamiseen. Kipinäatomiemissiospektrometrejä käytetään erityisesti teollisuudessa.
Induktiivisesti kytketty plasma
Käämien avulla tuotetaan induktiivisesti plasmaa, jonka lämpötila voi olla lähes 8 000 °C. Nämä ICP-AES-laitteistot ovat yleisin nykyaikainen atomiemissiospektrometrityyppi. Näyte voidaan kohdistaa plasmasuuttimeen joko sen suuntaisesti eli aksiaalisesti tai poikittain eli radiaalisesti.
Laser tai mikroaallot
Korkeaenergisen laserin avulla näyte voidaan höyrystää plasmana. Plasman tuottamiseen voidaan käyttää myös korkeataajuuksisia mikroaaltoja.
Detektointi
Emittoituneet fotonit johdetaan monokromaattoriin, jonka avulla valitaan ilmaisimelle johdettavat aallonpituudet. Monokromaattori on tyypillisesti hila. Aina 1990-ilmaisimina käytettiin valomonistinputkea. Puolijohdetekniikan kehittyessä ilmaisimiksi vaihtuivat CCD- tai CID-kennot.
Cannesin elokuvajuhlat
Cannesia pidetään maailman arvostetuimpana elokuvafestivaalina. Festivaali on käynnistänyt monien merkittävien elokuvantekijöiden, kuten Quentin Tarantinon ja Steven Soderberghin, uran.
Cannesin elokuvanäytösten liput eivät ole yleisessä myynnissä, vaan sisään päästetään ensisijaisesti vain valikoitu joukko elokuva-alan ammattilaisia. Joitakin julkisiakin näytöksiä järjestetään iltaisin ja toisinaan sisään saattavat päästä esimerkiksi kärsivällisesti lippua jonottaneet ulkopuoliset tai häikäilemättömät kuokkavieraat.
Cannesin tapakulttuuriin kuuluvat sekä seisten annetut suosionosoitukset että buuaaminen, joskin buuausten syytä tai merkitystä ei ole aina helppoa ymmärtää. Buuauksien kohteeksi Cannesissa joutui mm. Scorsesen Taksikuski.
Monet elokuvatähdet ottavat osaa Cannesin juhlaan sen saaman valtavan julkisuuden vuoksi. Cannes on myös elokuvatuottajien suosiossa ensi-iltapaikkana, koska elokuvajuhlat tarjoavat hyvät puitteet myydä elokuvia eri maista tuleville levittäjille.
Yksi Cannesin tärkeimmistä tapahtumista on Marché du Film, joka on maailman vilkkain elokuvien myyntitapahtuma.
Cannesin tärkein palkinto on Kultainen palmu (Palme d'or), joka annetaan parhaalle elokuvalle. Tuomaristo jakaa elokuvajuhlilla muitakin palkintoja, joista Grand Prix on Kultaisen palmun jälkeen arvokkain. Tuomariston palkintoa voidaan pitää kilpailun pronssisijana.
Elokuvajuhlien tuomaristo koostuu valikoiduista kansainvälisistä elokuva-alan ammattilaisista. Suomalainen Peter von Bagh kuului kilpailun pääsarjan tuomaristoon vuonna 2004.
Kukaan suomalainen ei ole koskaan voittanut Kultaista palmua. Sen sijaan Aki Kaurismäen elokuva Mies vailla menneisyyttä sai Grand Prix -palkinnon vuonna 2002 ja Juho Kuosmasen Hytti nro 6 sai Grand Prix'n vuonna 2021. Kaurismäen Kuolleet lehdet sai Tuomariston palkinnon vuonna 2023.
Kilpasarjat
Cannesin elokuvajuhlien ytimessä on parinkymmenen elokuvan joukko, jota kutsutaan viralliseksi valikoimaksi. Kilpasarjan elokuvien sanotaan edustavan “taide-elokuvaa, joka houkuttele laajaa yleisöä”. Nämä elokuvat kilpailevat Kultaisesta palmusta, joka jaetaan juhlien viimeisenä päivänä. Voittajan valitsee tuomaristo, joka koostuu elokuva-alan ammattilaisista. Virallisen valikoiman elokuvien näytännöt järjestetään Grand Théâtre Lumièressä, jossa on tiukka pukukoodi.
Virallisen valikoiman ohessa esitetään muita elokuvasarjoja: näihin kuuluvat Keskiyön näytännöt, Erikoisnäytännöt, Cannesin klassikot ja Cannesin ensi-illat.
Kilpasarjan ulkopuolella esitetään elokuvia, jotka valintalautakunta haluaa huomioida, mutta jotka eivät jostakin syystä täytä valintakriteerejä. Joukkoon kuuluu usein myös suuren budjetin elokuvia.
Un Certain Regard on erillinen kilpailu, joka on tarkoitettu vähemmän tunnetuille ja mahdollisesti uskaliaammille elokuvantekijöille kuin ne suuret nimet, jotka kilpailevat Kultaisesta palmusta. Un certain regard on virallisen valikoiman ulkopuolisista sarjoista suurin. Sillä on oma tuomaristonsa. Tähän kilpailuun otetaan usein mukaan näyttelijöitä, jotka siirtyvät ohjaajan paikalle ja toisinaan myös ohjaajia, jotka ovat jo aiemmin kilpailleet Kultaisesta palmusta. Un Certain Regardin näytännöt järjestetään Salle Claude Debussyssä, jonka pukukoodi on vapaampi kuin Grand Théâtre Lumièressä.
Cinéfondation, La Cinef : esityssarja elokuvakoulujen opiskelijoille; pituus ei saa ylittää yhtä tuntia.
Palkinnot
Kokoillan elokuvat
Lyhytelokuvat
Muut
Epäviralliset palkinnot
Suomalaiset Cannesissa
Cannesin elokuvajuhlien kilpasarjaan valittuja suomalaisia elokuvia ovat olleet mm. Erik Blombergin Valkoinen peura (1953), Matti Kassilan Elokuu (1956) sekä Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama Tulipää (1980).
Aki Kaurismäen elokuvat ovat olleet usein festivaalin kilpasarjassa. Kultaista palmua ovat tavoitelleet elokuvat Kauas pilvet karkaavat (1996), Mies vailla menneisyyttä (2002), Laitakaupungin valot (2006), Le Havre (2011) ja Kuolleet lehdet (2023). Grand Prix -palkinnon Kaurismäki voitti elokuvasta Mies vailla menneisyyttä ja ekumeenisen juryn palkinnon elokuvasta Kauas pilvet karkaavat. Kuolleet lehdet palkittiin Tuomariston palkinnolla 2023.
Kaarlo Nuorvalan lyhytelokuva Hermoprässi sai vuonna 1963 Grand Prix -palkinnon.
Erik Blombergin ohjaama Valkoinen peura valittiin vuonna 1953 kilpasarjan parhaaksi taruaiheiseksi elokuvaksi.
Juho Kuosmasen elokuva Hymyilevä mies valittiin keväällä 2016 parhaaksi Un certain regard -sarjassa.
Kari Juusosen ohjaama Pizza Passionata voitti vuonna 2001 lyhytelokuvien kilpasarjan kolmannen palkinnon.
Teppo Airaksisen ohjaama ja Melli Maikkulan käsikirjoittama Katto valittiin vuonna 2017 lyhytelokuvien kilpasarjaan 4843 ehdokkaan joukosta ja voitti kakkospalkinnon.
J-P Valkeapään elokuva Koirat eivät käytä housuja sai maailmanensi-iltansa Director's Fortnight -sarjassa toukokuussa 2019.
Mikko Myllylahden lyhytelokuva Tiikeri sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlien Kriitikoiden viikolla vuonna 2018. Myllylahden käsikirjoitus elokuvaan Metsurin tarina palkittiin Kriitikoiden viikon Next Step -palkinnolla vuonna 2019. Käsikirjoitukseen pohjautuva elokuva Metsurin tarina sai maailmanensi-iltansa vuonna 2022 Kriitikoiden viikko -sarjassa, johon se valittiin historian toisena suomalaiselokuvana Guled & Nasran jälkeen.
Khadar Ahmedin Guled & Nasra valittiin Kriitikoiden viikko (Semaine de la Critique) -esityssarjaan vuonna 2021.
Aiheesta muualla
43.55086°N, 7.01725°W
Banská Bystrica (piiri)
Banská Bystrican piirin väestöstä vuoden 2011 väestönlaskennassa 14 202 (noin 12,8 %) oli 0–14-vuotiaita, 70 151 (n. 63,1 %) työikäisiä ja 26 827 (n. 24,1 %) eläkeikäisiä.
Kunnat
Banská Bystrican piirin 42 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Elektroninen häirintä
Elektroninen häirintä on osa elektronista vaikuttamista ja siis osa elektronista sodankäyntiä. Elektronisella häirinnällä estetään tai vaikeutetaan vastustajan sähkömagneettisen spektrin käyttöä omalla elektronisella lähetyksellä, häirintälähettimellä. Kun häirintä päättyy, kohdelaitteen toiminta palautuu normaaliksi, toisin kuin elektronisessa tuhoamisessa.
Elektroninen häirintä kohdistuu vastaanottimeen. Tästä syystä tutkien ja radioiden häirinnässä on merkittävä ero: tutkassa vastaanotin on (useimmiten) lähettimen yhteydessä. Radion lähettäessä ei aina varmasti tiedetä, missä häirittävä lähetin oikeasti on.
Eve Queler
thumb|right|Eve Queler (2015)
Eve Queler (s. 11. tammikuuta 1931 New York) on yhdysvaltalainen kapellimestari.
Queler aloitti pianotunneilla käymisen 5-vuotiaana, ja hänen high schoolinsa oli New Yorkin Fiorello H. LaGuardia High School. Vuonna 1956 hän pääsi Mannes School of Musiciin, jossa aloitti orkesterinjohdon opiskelun Carl Bambergerin johdolla. Martha Baird Rockefeller -säätiön stipendi mahdollisti orkesterinjohdon lisäopinnot Joseph Rosenstockin sekä säestyksen opinnot Paul Ulanowskyn ja Paul Berlin johdolla. Vielä tämän jälkeen Queler täydensi orkesterinjohdon opintojaan Walter Susskindin ja Leonard Slatkinin johdolla St. Louisissa sekä Igor Markevitchin ja Herbert Blomstedtin johdolla Euroopassa.
Vuosina 1965–1970 Queler työskenteli New York City Operassa Julius Rudelin avustavana kapellimestarina. Hän työskenteli samassa paikassa myös lauluvalmentajana ja harjoitussäestäjänä. Vuonna 1968 hän perusti New York Opera Workshopin, josta sittemmin tuli Opera Orchestra of New York. Se on esittänyt enimmäkseen harvinaisia oopperoita konserttiversioina Carnegie Hallissa. Joitain näistä esityksistä on äänitetty livenä (kuten Massenet'n Le Cid, Donizettin Gemma di Vergy, Verdin Aroldo ja Puccinin Edgar). Merkittäviin Quelerin johtamiin levytyksiin kuuluu Leoš Janáčekin Jenůfan tulkinta, jossa solisteina laulavat Gabriela Beňačková ja Leonie Rysanek. Queler on johtanut myös harvinaisten oopperoiden, kuten Richard Straussin Guntramin ja Arrigo Boiton Neronen levytyksiä.
Queler antoi tärkeää varhaista näkyvyyttä sellaisille nouseville tähdille kuin Renée Fleming, Dmitri Hvorostovski, James Morris, Lauren Flanigan, Stephanie Blythe ja Deborah Voigt. Ensimmäiset esiintymisensä Yhdysvalloissa tekivät Quelerin johdolla muiden muassa José Carreras, Aprile Millo, Ghena Dimitrova, Richard Leech ja Jennifer Larmore. Vierailevana kapellimestarina Queler on esiintynyt esimerkiksi Opéra de Nicessä, Barcelonan Gran Teatre del Liceussa, Pietarin Mariinski-teatterissa, Pariisin Salle Pleyelissä ja Lontoon Royal Festival Hallissa. Hän on johtanut myös sinfonista ohjelmistoa esimerkiksi Philadelphian orkesterin, Clevelandin orkesterin ja Edmontonin sinfoniaorkesterin kanssa.
Queler sai Ordre des Arts et des Lettres'n Chevalier-arvon vuonna 2002. Vuonna 2010 hänelle myönnettiin National Endowment for the Arts, ja lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa Yalen yliopiston Sanford Medal. Queler on saanut kaksi kunniatohtorin arvoa.
Astrapotheria
Astrapotheria oli istukkanisäkkäisiin kuuluva lahko, joka eli Paleoseenikaudelta Mioseenikaudelle. Lahkon lajeja oli enimmäkseen Etelä-Amerikassa, mutta joitakin merkkejä niistä on löydetty myös Antarktiksen alueelta. Lahkon lajit olivat kasvinsyöjiä. Jotkut niistä muistuttivat sarvikuonoja. Lahkoon kuuluvia heimoja olivat Astrapotheriidae ja Trigonostylopidae.
Victor Conte
Victor Conte on kielletyn THG-steroidin kehittäneen BALCO-urheilulaboratorion perustaja ja johtaja ja entinen muusikko.
Muusikonuransa Conte aloitti 1960-luvulla serkkunsa Bruce Conten kanssa itse perustamassaan Common Ground -yhtyeessä. Vuonna 1973 Bruce liittyi Tower of Power -funkyhtyeeseen, ja myöhemmin, vuonna 1978 Victor Conte korvasi yhtyeessä basisti Francis Rocco Prestian. Conte oli mukana yhtyeen levyllä We Came to Play. Seuraavana vuonna Conte lähti serkkunsa kanssa yhtyeestä. Hetken aikaa hän soitti jazzpianisti Herbie Hancockin yhtyeessä.
1980-luvun puolivälissä Conte perusti Balco-laboratorion, joka testaa urheilijoita ja määrää näille lisäravinteita. Contella itsellään ei ole minkäänlaista lääketieteellistä taustaa, mutta hän toimi pitkän aikaa yhteistyössä Brian Goldmanin kanssa, joka on koulutukseltaan lastenpsykiatri. Sittemmin Balcosta tuli urheilijoiden keskuudessa erittäin suosittu. Tunnetuin tuote on magnesium-sinkki -valmiste ZMA.
Sittemmin Balcon epäiltiin kehittäneen ensimmäisen ns. design-steroidin tetrahydrogestrinonin eli THG:n ja välittäneen sitä urheilijoille. Heinäkuussa 2005 Conte todettiin syylliseksi kiellettyjen steroidien välittämiseen ja vuonna 2006 hän istui neljän kuukauden tuomionsa kalifornialaisessa Taftin vankilassa.
Pallo-Iirot
Pallo-Iirot ry (lyhennetään usein P-Iirot, aikaisemmin myös RaPI) on vuonna 1930 perustettu jalkapalloseura Raumalta Suomesta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023 Kakkosessa. Kotiottelunsa Pallo-Iirot pelaa Äijänsuon stadionilla. Seuran hallituksen puheenjohtajana toimii Jarmo Savikurki ja toiminnanjohtajana Janne Koivisto. Aikaisemmin seura on toiminut myös nimellä Hakrit. 1990-luvun alussa Rauman johtavat jalkapalloseurat Rauman Pallo ja Pallo-Iirot yhdistyivät Rauman Pallo-Iiroiksi, joka myöhemmin lyheni nykyiseen muotoonsa.
Historia
Seura aloitti toimintansa vuonna 1930 jalkapallossa ja jääurheilussa nimellä Iirot. Vuonna 1934 seura saavutti jääpallon B-junioreiden piirimestaruuden.
1960-luvulla Iirot ja Rauman Lukko pelasivat molemmat sekä jääkiekkoa että jalkapalloa. Tämä söi molempien taloudellisia resursseja, joten vuonna 1969 Iirot päätti yhdistää toimintansa Lukon jalkapallojaoston kanssa. Uuden fuusioseuran nimeksi tuli raumalaisperäinen sana Hakrit. 1970-luvulla Hakreilla oli sekä lasku- että nousukausia, joihin lukeutui muun muassa edustusjoukkueen nousu IV-divisioonasta III-divisioonaan.
1980-luvun alussa seura palasi lähemmäs juuriaan vaihtamalla nimekseen Pallo-Iirot. Samalla vuosikymmenellä edustusjoukkue nousi III-divisioonasta aina I-divisioonaan asti. Aikakauteen mahtui kuitenkin myös sarjaputoamisia.