cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pakkopaita
Suomessa käytetään edelleen potilaan liikkumista rajoittavia vaatteita, esimerkiksi lyöjän liivejä, sekä haalareita, jotka estävät lyömisen lisäksi myös potkimisen. Rajoitevaatteen käytöstä määrää lääkäri. Rajoitevaatteita käytetään pääasiassa valtion mielisairaaloissa Niuvaniemen ja Vanhan Vaasan sairaaloissa. .
Vertauskuvallisesti pakkopaidaksi voidaan kutsua mitä tahansa, mikä rajoittaa ihmisen toiminnan vapautta.
How High the Moon
How High the Moon on jazzstandardi vuodelta 1940, jonka sanoitus on Nancy Hamiltonin ja sävellys Morgan Lewisin. Kappale on alun perin Broadway-musikaalista "Two For The Show", joka sai ensi-iltansa Booth Theatressa 8.2.1940.
Charlie Parkerin vuoden 1946 jazzklassikko ”Ornithology” perustuu kappaleen ”How High the Moon” sointuihin. Monet jazzmuusikot, kuten Ella Fitzgerald ja Lionel Hampton, liittivät ”Ornithologyn” usein saumattomasti mukaan ”How High the Moonia” esittäessään. Miles Davisin ”Solar” vuodelta 1954 perustuu myös osittain samaan sointurakenteeseen. John Coltrane sävelsi vuonna 1960 ”How High the Moonin” pohjalta kappaleen ”Satellite”.
Kullervo on tekstittänyt kappaleen suomeksi nimellä ”Kuun lumoissa”. Sen levytti Donna Arima vuonna 1959.
Anne Fletcher
Anne Fletcher (s. 1. toukokuuta 1966) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Detroitissa, Michiganissa, ja aloitti uransa elokuvien parissa 1990-luvulla. Hänet tunnettiin alun perin tanssijana ja elokuvakoreografina, joka toimi myös ajoittaisena näyttelijänä.
Vuonna 2006 Anne Fletcherin ohjaus Step Up oli suuri kansainvälinen menestys.
Disc Golf Pro Tour
Disc Golf Pro Tour on vuonna 2016 perustettu frisbeegolfin merkittävin kiertue. Disc Golf Pro Tour koostuu Elite series sekä Silver series -sarjoista, josta saa vaihtelevat määrät pisteitä kokonaispisteisiin. Kiertue huipentuu syksyllä pudotuspelimuodossa pelattavaan finaaliin, johon pääsevät eniten osakilpailuista pisteitä saaneet.
Kaukolan kirkko
Kaukolan kirkko on luterilainen kirkko Kirkkojärven Munkkisalmen rannalla entisessä Kaukolan kunnassa luovutetussa Karjalassa.
Kaukolan edellisen kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1932, tilattiin uuden kirkon piirustukset rakennusmestari Paavo Björkiltä. Uusi kirkko rakennettiin punatiilestä vuosina 1932-1933 entisen kirkon paikalle.
Kirkon ulkoasu
Kaukolan kirkko on tornillinen pitkäkirkko. Munkkisalmen rannan puoleisessa päässä sijaitsee kuoriosa ja sen päällä kellotorni. Kuoriosassa oli puolipyöreä apsis ja kuorin kummallakin puolella on muuta kirkkoa matalammat poikkivarret, joihin oli sijoitettu muun muassa sakaristo sekä muita tiloja. Kuoriosan päällä on korkea nelikulmainen kellotorni, jonka ylin osa oli muuta tornia kapeampi. Kirkon toisessa päässä sijaitsee kolmiovinen pääsisäänkäynti, jonka yläpuolella on suurehko pyöröikkuna. Kirkkosalin seiniä kiertävät pareittain sijoitetut kapeat ja korkeat ikkunat, jollaiset on myös kellotornissa. Apsista kiertävät ikkunat ovat kirkon muita ikkunoita pienemmät.
Sisätilat
Kirkkosali oli valkoiseksi kalkittu ja ainoa lehteri sijaitsi pääsisäänkäynnin yläpuolella. Se oli tarkoitettu urkuparveksi, mutta urkuja ei ehditty ennen talvisotaa asentaa, mutta ne oli kylläkin jo hankittu. Alttaritaulua kirkossa ei ollut, vaan sen tilalla alttarin takana oli saarnastuoli. Kellotornissa oli kaksi kelloa, jotka oli saatu pelastettua edellisen kirkon tulipalosta.
Sota-aika
Kaukolan kirkko ei kärsinyt tuhoja talvisodan ilmapommituksissa. Sodan jälkeen kirkko siirtyi Neuvostoliitolle. Kirkon kellot ja irtaimisto evakuoitiin supistuneen Suomen alueelle. Venäläiset purkivat sodan jälkeen tornin ylimmän osan, kuorin, alttarin, penkit ja lattian. Jatkosodan takaisinvaltauksen yhteydessä vuonna 1941 suomalaiset tuhosivat suorasuuntaustykillä kirkon tornissa olleen venäläisten tykistön tulenjohtoaseman. Kellotorni ei kuitenkaan kärsinyt suuria vahinkoja. Jatkosodan aikana kirkossa tehtiin korjaustöitä. Vuonna 1944 kirkko siirtyi taas Neuvostoliitolle.
Nykytila
Sodan jälkeen venäläiset käyttivät kirkkoa karjasuojana ja varastona. Kirkko kärsi hoidon puutteesta ja niinpä 1980-luvulle tultaessa oli vesikatto osittain romahtanut ja kaikki puurakenteet olivat rikkoutuneet. Kirkon katto ja ikkunat uusittiin vuonna 1988, jolloin kirkosta alettiin kunnostaa nuorisotilaa. Vuonna 1992 entiset kaukolalaiset pitivät kirkossa jumalanpalveluksen. Sittemmin kirkko on kärsinyt ilkivallasta, ikkunoita on rikottu ja muun muassa ovet on varastettu. Nykyisin Kaukolassa toimii Inkerin luterilaisen kirkon alainen seurakunta. Seurakunnan 20 -vuotisjuhlaa vietettiin kirkossa syyskuussa 2016. Huhtikuussa 2018 kirkko siirtyi Inkerin kirkon omistukseen.
Kirkon esineistön kohtalo
Kirkon esineistö saatiin evakuoitua melko hyvin. Kaukolan kirkon suurempi kello sijaitsee nykyisin Parkanon Harjun hautausmaalla olevassa kappelissa ja pienempi Ylöjärvellä, Pengon­pohjan kirkossa. Parkano ja Harju ovat molemmat kaukolalaisten sijoituskuntia. Kaukolan ehtoolliskalusto puolestaan lahjoitettiin Siilinjärven seurakunnalle vuonna 1950.
Aikaisempia kirkkoja
Vaikka Kaukolan luterilainen seurakunta itsenäistyikin lopullisesti vasta 1896, on paikkakunnalla ollut luterilaisia kirkkoja jo 1600-luvulta lähtien. Kaukolan ensimmäinen kirkko rakennettiin puusta 1640-luvulla. Se oli 1600-luvun lopulla ränsistynyt ja sen korjaus valmistui 1692. Isonvihan aikana kirkko kärsi vaurioita ja uusi puukirkko valmistui vuonna 1751. Tämän kirkon kohtalosta ei ole tietoa, mutta joka tapauksessa jo 1770-luvulla ryhdyttiin rakentamaan uutta kirkkoa.
Tämä Kaukolan kolmas kirkko valmistui 1779 ja sen rakennustöitä johti kirkkorakentaja Eskil Collenius. Kirkko oli malliltaan kapenevavartinen ristikirkko, jonka korkean katon päällä ristikeskuksessa oli kattoratsastaja. Kirkon ristivarsilla oli lehterit. Sakaristo oli sijoitettu itäisen ja pohjoisen ristivarren väliin. Kirkon vieressä oli erillinen kaksinivelinen ja alaosaltaan kahdeksankulmainen kellotorni. Kirkkoa korjattiin vuonna 1909 lääninarkkitehti Ivar Aminoffin suunnitelmien mukaan. Korjaus- ja muutostöiden myötä kirkon ulkoasu muuttui, mutta ei niin jyrkästi kuin esimerkiksi Sortavalan luterilaisessa kirkossa. Muun muassa kirkon ikkunoita suurennettiin, vuorilaudoitusta uusittiin, eteisten kattoja nostettiin ja kattoratsastaja korvattiin terävähuippuisella pikkutornilla. Tämä kirkko tuhoutui mielisairaan sytyttämässä tulipalossa juhannusaattona vuonna 1932.
Satakieli
Satakieli (Luscinia luscinia) on Euroopassa ja Aasiassa elävä varpuslintulaji, joka on tunnettu laulustaan. Satakieli on Etelä-Karjalan maakuntalintu.
Koko ja ulkonäkö
Satakielen pituus on noin 17 senttimetriä ja paino 23–30 grammaa. Satakieli on selkäpuolelta tasaisen harmaanruskea ja alhaalta harmaasta vaaleaan. Rinnassa on selvää tummaa täplitystä. Pyrstö on punaruskea ja silmä suuri ja tumma. Sukupuolten välillä ei ole ulkonäköeroa.
Varoitusääniä ovat voimakkaat ”jiiih” ja kaliseva ratina. on erittäin voimakas säkeistö, joka tyynellä säällä voi vesistön ylitse kuulua jopa kilometrien päähän (äänenvoimakkuus parhaimmillaan jopa 100 desibeliä). Lintu laulaa enimmäkseen öisin. Laulu on aktiivisinta toukokuussa ja kesäkuun alussa. Pesimättömät koiraat laulavat aktiivisesti juhannukseen asti.
Vanhin suomalainen rengastettu satakieli on ollut 7 vuotta 1 kuukautta vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 8 vuoden 10 kuukauden ikäinen saksalainen yksilö.
Levinneisyys
Satakieli on levinnyt suureen osaan Eurooppaa ja Aasiaa. Talvehtimisalueena sillä on Itä- ja Kaakkois-Afrikka. Viimeisin jääkausi erotti satakielet kahdeksi erillispopulaatioksi, jotka kehittyivät eri lajeiksi. Satakieli on näistä pohjoisempi, etelänsatakieli eteläisempi.
Suomessa satakieli levisi voimakkaasti 1900-luvulla. Nykyisellään lajin asuinalue käsittää lähes koko Etelä- ja Keski-Suomen aina Oulun korkeudella asti, kun 1800-luvulla satakieli pesi vain Kaakkois-Suomessa. Suomessa pesii noin 20 000 paria, Euroopassa 830 000 – 1 000 000 paria.
Elinympäristö
Satakieli elää tiheissä tuomi-, leppä- ja pajupöheiköissä, joissa se myös pesii. Vesistön läheisyys on perusedellytys.
Lisääntyminen
Naaras munii maassa olevaan pesään 4–6 munaa, joita naaras hautoo touko- tai kesäkuussa noin 14 vuorokautta. Emot ruokkivat poikasiaan jopa 2–3 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä alle kahden viikon ikäisinä.
Ravinto
Satakielen ravintoa ovat erilaiset selkärangattomat eläimet kuten hyönteiset toukkineen ja madot.
Waldemar Baszanowski
200px|right|thumb|Waldemar Baszanowski Waldemar Romuald Baszanowski (15. elokuuta 1935 – 29. huhtikuuta 2011 ) oli puolalainen urheilujohtaja ja painonnoston olympiavoittaja.
Baszanowski voitti olympiakultaa painonnoston kevyessä sarjassa (alle 67,5 kg) Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Tokiossa sekä Baszanowski että Neuvostoliiton Vladimir Kaplunov tekivät maailmanennätyksen 432,5 kg mutta puolalainen oli kevyempi ja voitti siten kultaa. Punnerruksessa Baszanowski nosti 132,5 kg häviten Kaplunoville 7,5 kiloa mutta tempauksessa hän tasoitti tilanteen nostamalla olympiaennätyksen 135 kg. Työnnössä molemmat saivat ylös olympiaennätyspainot 165 kg. Méxicossa Baszanowski teki 15 kiloa paremman tuloksen kuin hopeamitalisti, Iranin Parviz Jalayer. Baszanowskin sekä punnerrus- että tempaustulos oli 135 kg ja työnnössä hän teki uuden olympiaennätyksen 167,5 kg. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi ja Münchenissä 1972 neljänneksi hävittyään 2,5 kiloa maanmiehelleen Zbigniew Kaczmarekille.
Baszanowski voitti maailmanmestaruuden kolmasti ja Euroopan mestaruuden viidesti.
Vuodesta 1999 vuoteen 2008 Baszanowski toimi Euroopan Painonnostoliiton puheenjohtajana.
Emme suostu pelkäämään
Emme suostu pelkäämään (Loldiers Anthem) on rap-artisti Karri "Paleface" Miettisen vuonna 2016 tekemä kappale. Kappale on voimakasta Soldiers of Odinin kritiikkiä ja nostaa esiin pelleaktivismia (Loldiers of Odin). Videolla on mukana monia julkisuuden henkilöitä kuten Riku Rantala, Tunna Milonoff, Teivo Teivainen, Aleksi Pahkala, Paavo Arhinmäki ja Renaz Ebrahimi sekä räppäreitä kuten Toinen Kadunpoika, Solonen ja Xmies. Youtube-julkaisun lisäksi kappale on julkaistu vinyylisinglenä.
Rajakankaan kivi
Rajakankaan kivi on Kuhmossa Saunajärven itäpuolella sijaitseva rajakivi. Se on ollut Suomen ja Venäjän rajakivenä Täyssinän rauhan jälkeen 1596 solmitusta Rajakankaan sopimuksesta lähtien. Rajapyykki koostuu kahdesta suuresta kivestä ja niiden välissä olevasta pienemmästä kivestä. Läntiseen kiveen on hakattu vuosiluku 1596 ja Ruotsin kolme kruunua. Itäisessä kivessä on hakattuna Venäjän risti. Kiviin on tehty lisää merkintöjä 1800-luvun alussa ja 1934 tehdyissä rajankäynneissä.
Middelburg (Etelä-Afrikka)
Middelburg on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 18 700 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Ilmasto
Middelburgissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan keskileveysasteiden aroilmasto. Kesäisin on sateista ja lämmintä, talvisin kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 370 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 8 °C. Sateisin kuukausi on maaliskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 60 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 11 millimetriä.
Mäyrälampi (Jyväskylä)
Mäyrälampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Vertaalan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Vasarajoen valuma-alueeseen (14.294) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 171,5 metriä mpy.
Koprofilia
Koprofilia ( 'uloste' + φιλία 'rakkaus') on parafilia eli sukupuolinen kohdehäiriö, joka kohdistuu ulosteisiin. Koprofiilit saavat seksuaalista nautintoa ulosteilla leikkimisestä. Koprofagia puolestaan tarkoittaa ulosteiden syömistä. Koprofiliaan liittyy usein ulosteiden sisällyttäminen normaaleihin seksuaalisiin toimintoihin, kuten ulosteiden hierominen itseen tai kumppaniin tai sen käyttö sukupuolielinten välittömässä läheisyydessä.
Koprofagia on vaarallinen harraste, koska siihen sisältyy esimerkiksi hepatiitin tartuntavaara. Myös oman ulosteensa syöminen voi olla haitallista, koska ulosteessa on paljon bakteereja.
Syyt
Koprofilian syitä on vaikea määritellä sen parafilisen luonteen vuoksi. Ulosteiden yhdistäminen seksuaalisiin toimintoihin saattaa juontaa juurensa myös lapsuuteen, jossa on saatettu nähdä eläinten koprofagiaa tai jopa ihmisten koprofilisia piirteitä, kuten suurpiirteinen ulosteista puhuminen tai niillä leikittely.
Riverdance
thumb|right|[[irlantilainen tanssi|irlantilaista tanssia]] Riverdance on irlantilainen tanssiryhmä, jonka teatterimainen show pohjautuu perinteiseen irlantilaiseen tanssiin. Siihen kuuluu nopeita jalkaliikkeitä, joita tehdessä vartalo ja kädet pysyvät liikkumatta.
Riverdancen läpimurto oli seitsemän minuutin väliaikashow vuoden 1994 Euroviisuissa Dublinissa, jonka jälkeen Riverdance aloitti menestyksekkäät kiertueensa ryhmän alkuvaiheen vetäjän Michael Flatleyn johdolla. Vaikka Riverdancen juuret ovat irlantilaisesta tanssissa, ryhmä on yhdistänyt siihen muun muassa espanjalaista flamencoa, steppausta ja venäläistä kansantanssia. Ryhmässä on ollut tanssijoita monista englanninkielisistä maista sekä muun muassa Espanjasta. He ovat julkaisseet puolen tusinaa dvd-tallennetta ja alkuperäisen shown soundtrack-albumin, joka sai Grammy-palkinnon 1997. Musiikin on säveltänyt Bill Whelan. Riverdance on esiintynyt muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa ja Kiinassa sekä eri puolilla Eurooppaa.
Kevät / Värimyrsky
Kevät / Värimyrsky on Oranssin Pazuzun EP-levy, joka julkaistiin 14. huhtikuuta 2017. Yhdysvalloissa albumin julkaisi 20 Buck Spin. EP ilmestyi ennakkokuunteluun 10. huhtikuuta 2017 yksinoikeudella Loudwiren sivuille. Albumin kansikuvan on toteuttanut yhtyeen basisti Ontto.
Hyvin synkkä ja surumielinen ”Kevät” kertoo henkilökohtaisen painolastin järveen hukuttamasta henkilöstä, ja ”Värimyrsky” pettymyksen tuomasta halusta palata takaisin luonnon kiertokulkuun.
Arkaik
Arkaik on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye. Se perustettiin Riversiden piirikunnassa, Kaliforniassa vuonna 2004.
Julkaistuaan omakustanne EP:n vuonna 2006, yhtyeen esikoisalbumi Existentian Chaos julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Pending Records. Huhtikuussa 2009 Arkaik solmi kaksi albumia käsittävän levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa, ja yhtye aloitti toisen studioalbuminsa nauhoitukset saman vuoden kesällä. Toinen studioalbumi Reflections Within Dissonance julkaistiin tammikuussa 2010.
Tuorein studioalbumi, Metamorphignition, julkaistiin lokakuussa 2012.
Olli Hämäläinen
Olli Hämäläinen (19. toukokuuta 1924 Helsinki – 11. kesäkuuta 1984 Tampere) oli suomalainen jazzmuusikko, kontrabasisti, orkesterinjohtaja, musiikkikriitikko ja myöhemmin television ammattilainen. Taiteilijanimellä Olli Häme hän johti jazzyhtyettään 1940-luvulta 1950-luvun lopulle asti. Kriitikkona hän toimi Rytmi-lehdessä.
Hämäläinen suoritti Sibelius-akatemiassa kapellimestarin tutkinnon 1953 ja toimi Suomen Muusikkojen Liiton järjestösihteerinä (1952–1957) ja Musiikki-Fazerin osastopäällikkönä. 1950-luvun loppupuolella Olli Hämeen yhtye säesti muun muassa Brita Koivusta, Laila Kinnusta ja Seija Lampilaa. Ammattimainen muusikkokausi kesti vuoteen 1960. Vuonna 1962 Hämäläinen kutsuttiin Tesvision tuotantopäälliköksi, josta siirtyi TV2:n tuotantopäälliköksi 1964 ja edelleen ohjelmapäälliköksi 1967.
Olli Hämäläisen isä oli taidemaalari Väinö Hämäläinen ja isoisä urkuri Lauri Hämäläinen. Olli Hämäläisen tytär on cembalisti Kati Hämäläinen.
Olli Hämeen yhtye
thumb|Olli Hämeen yhtye vuonna 1956 Vuoden 1956 kokoonpano
Waldemar Sorychta
Waldemar Sorychta (s. 1967 Zabrze, Puola) on puolalainen muusikko joka on asunut Saksassa jo 1980 -luvulta. Hän on soittanut kitaraa muun muassa Slayer -rumpali Dave Lombardon sivuprojektissa Grip Inc.:ssä.
Hän on toiminut myös tuottajana, tuottaen esimerkiksi Sentencedin läpimurtolevyn Down sekä Lacuna Coilia, Tiamatia ja Moonspelliä.
Discogs:in haulla löytää hänet tuottajana 106 albumilta.
Hänen tuorein kokoonpanonsa on laulaja Cornelia Schmittin ja rumpali Vic Chainsin kanssa perustettu Mandrah -niminen kokoonpano
Oksaalihappo
thumb|Oksaalihappo
Oksaalihappo, (COOH)2, systemaattiselta nimeltään etaanidihappo, on yksinkertaisin kaksi happoryhmää sisältävä karboksyylihappo eli dikarboksyylihappo. Oksaalihapon CAS-numero on 144-62-7. Se on eräs voimakkaimmista orgaanisista hapoista. Sen anionit, suolat ja esterit ovat nimeltään oksalaatteja. Oksaalihappo on nimetty Oxalis-kasvisuvun mukaan.
Jimmie Wilson
Jimmie Wilson on yhdysvaltalainen laulaja ja musikaalinäyttelijä. Hän edusti San Marinoa yhdessä sanmarinolaisen laulajan Valentina Monettan kanssa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa, Ukrainassa. Heidän edustuskappaleensa oli nimeltään "Spirit of the Night".
Oksaalihappo
Elimistöön joutunut glykoli muuttuu vähitellen oksaalihapoksi. Oksaalihappo sitoo kalsiumia kalsiumoksalaatiksi, mikä rasittaa munuaisia ja voi aiheuttaa virtsakivitaudin. Oksaalihappo on myös lievästi myrkyllistä, minkä vuoksi se ärsyttää suolen seinämiä.
Jimmie Wilson
Ura
Wilson osallistui kahdesti Puolan Must Be The Music -kykykilpailun versiossa vuodessa 2012 ja 2015. Hän putosi semifinaalissa kahdesti. Wilson opiskeli näyttelemistä Hollywoodissa, ja näytteli sitten Michael Jacksonin tuottamassa Sisterella-musikaalissa. Hän muutti myöhemmin Saksaan esittäkseen Barack Obamaa ''Hope! – Das Obama Musical'' -nimisessä musikaalissa.
Oksaalihappo
Elimistö ei kykene hajoittamaan oksalaattia, joten se voi poistua ainoastaan virtsan mukana. Joissain tapauksissa erittäin oksaalihappopitoisen ravinnon pitkäaikainen nauttiminen vaurioittaa munuaisia, jolloin oireita aiheuttavia teräviä oksalaattikiteitä alkaa kertyä luihin, niveliin, sydämeen, silmiin tai ihoon. Tämä voi aiheuttaa esimerkiksi nivelreumaa.
Oksaalihappoa käytetään muun muassa ruosteen poistamisessa ja valkaisuaineena sekä valokuvauksessa sävytykseen mm. platina- ja palladiumsävytyksessä. Lisäksi sitä voidaan käyttää puretusaineena värjättäessä tekstiilejä kasviväreillä. Veneilijät käyttävät oksaalihappoa geelipinnoitteen puhdistamiseen.
Jimmie Wilson
Ura
12. maaliskuuta 2017 ilmoitettiin, että hän ja Valentina Monetta edustavat San Marinoa vuoden 2017 Euroviisuissa kappaleella ”Spirit of the Night”. He jäivät kappaleella toisessa semifinaalissa viimeiseksi saatuaan vain yhden pisteen.
Oksaalihappo
Vesiliuoksesta kiteytetyssä oksaalihapossa on kaksi kidevesimolekyyliä kaavayksikköä kohden: (COOH)2 · 2H2O. Tämän yhdisteen sulamispiste on noin 102 °C.
Laboratoriossa oksaalihapon määrä voidaan selvittää titraamalla kaliumpermanganaatilla, joka hapettaa oksaalihapon ja oksalaatti-ionit vedeksi ja hiilidioksidiksi. Toisaalta näin voidaan selvittää kaliumpermanganaattiliuoksen pitoisuus.
Oksaalihappoa tuotetaan teollisesti natriumformiaatista. Natriumformiaatti taas valmistetaan natriumhydroksidin ja hiilimonoksidin välisessä reaktiossa:
Anneli Kivitie-Koskinen
Eeva Anneli Kivitie-Koskinen (o.s. Paronen, vuoteen 1962 Vuorinen) (6. tammikuuta 1934 Pori – 1. huhtikuuta 2004 Pori) oli suomalainen Liberaalisen kansanpuolueen kansanedustaja vuosina 1975–1983 ja LKP:n eduskuntayhmän puheenjohtaja vuosina 1979–1982.
Kivitie valmistui ylioppilaaksi vuonna 1955 ja merkonomiksi vuonna 1957 sekä opiskeli oikeustiedettä Helsingin ja Turun yliopistoissa. Hän työskenteli Rosenlew Oy:n sairausavustuskassan hoitajana vuosina 1964–1966 sekä kanslistina Asianajotoimisto Kivitiessä vuosina 1970–1975. Kivitie oli myös pitkäaikainen Porin kaupunginvaltuuston jäsen (1973–1987) ja ensimmäinen nainen Porin kaupunginhallituksessa, jonka varsinaisena jäsenenä hän oli vuonna 1975 ja varajäsenenä vuosina 1981–1984. Kivitie oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaalissa. Kivitie toimi myös Liberaalisen kansanpuolueen Satakunnan piirin puheenjohtajana.
Kivitie herätti keväällä 1979 huomiota saapuessaan Forssan Koijärvelle yhdessä LKP:n toisen kansanedustajan Terhi Niemisen ja järven suojelua vaatineiden mielenosoittajien kanssa. Turun Sanomille paikan päällä antamassaan haastattelussa Kivitie myönsi tapahtuman herättäneen hänessä ristiriitaisia tunteita: ”Tiedämme, ettei tämä ole laillista emmekä näin voi sitä hyväksyä. Ymmärrämme kuitenkin erittäin hyvin sen perustan, jolta tämä protestitoimi on lähtenyt.” Kivitien mukaan luonnonsuojelijoiden toimet olivat ”hätähuuto lainsäädännön muuttamisen puolesta ja tarpeellinen teko, koska puheet eivät tunnu luonnonsuojelijoita auttavan”.
Kivitien kantavia teemoja politiikassa olivat vastuullisuus, tasa-arvo, yrittäjyys, vihreät arvot.
Live at Budokan (Dream Theaterin albumi)
Live at Budokan on Dream Theaterin Japanissa vuonna 2004 äänitetty live-julkaisu, joka julkaistiin CD- ja DVD-formaateissa.
DVD
Julkaisun DVD-versio kuvattiin niin ikään Tokion Budokanissa. Settilista pyörii enimmäkseen Train of Thought -albumin ympärillä, mutta konsertissa esitettiin myös kappale(ita) yhtyeen ensimmäiseltä levyltä (osa Ytse Jam -kappaleesta Instrumedleyn aikana ja Only a Matter of Time). Ainoastaan Awake-albumilta ei kuulla yhtään kokonaista kappaletta (osa Erotomaniasta Instrumedleyn aikana).
Aviisi
Aviisi oli vuosina 1960-2018 ilmestynyt Tampereen ylioppilaslehti. Tampereen yliopiston opiskelijoille suunnattu lehti ilmestyi 9 kertaa vuodessa ja sitä julkaisi Tampereen yliopiston ylioppilaskunta (Tamy). Ensimmäinen Aviisi-nimellä julkaistu lehti ilmestyi 23. syyskuuta 1966, mutta lehden historia ulottuu kauemmas. Kun Yhteiskuntatieteellinen korkeakoulu muutti Helsingistä Tampereelle, paikkakuntaa vaihtoi myös toimittajaopiskelijoiden Neekerit-yhdistyksen lehti Teisku. Teiskusta tehtiin vuonna 1960 ylioppilaskunnan lehti, jolloin sen nimeksi tuli Yykoo.
Veljko Kadijević
Veljko Kadijević (21. marraskuuta 1925 Glavina Donja, Imotski, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 2. marraskuuta 2014 Moskova, Venäjä) toimi Jugoslavian puolustusministerinä 1988–1992.
Kadijević oli kenraali ja käytännössä Jugoslavian liittoarmeijan JNA:n komentaja. Kadijević taisteli partisaanina ja kävi vuoden 1963 aikoihin USA:ssa korkean sotilaskoulutuksen. Maaliskuussa 1991 Kadijevic antoi lausunnon, jonka mukaan Jugoslavian hajoaminen voitaisiin estää asevoimin, koska rauhanomaisin keinoin tässä ei onnistuttu. Kadijevićia syytettiin entisen Jugoslavian sotarikoksia tutkivassa tuomioistuimessa ICTY:ssä ihmisoikeusrikoksista Kroatian sodassa. Kadijević onnistui pakoilemaan viranomaisia Venäjällä.
Vuonna 2008 ilmoitettiin että Kadijević oli saanut Venäjän kansalaisuuden. Hän kuoli Moskovassa 2. marraskuuta 2014.
Donald Davidson (filosofi)
Donald Herbert Davidson (6. maaliskuuta 1917 – 30. elokuuta 2003) oli yhdysvaltalainen filosofi sekä Willis S. ja Marion Slusser -oppituolien emeritusprofessori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hänen työnsä on ollut hyvin merkittävää lähes kaikilla filosofian aloilla 1960-luvulta alkaen, mutta erityinen vaikutus sillä on ollut mielenfilosofian ja kielifilosofian alueilla. Davidson julkaisi enimmäkseen lyhyehköjä esseitä eikä luonut kattavaa teoriaa, mutta hänen töissään on näkyvissä voimakkaita yhtenäisiä piirteitä: Hän käyttää samoja metodeja ja käsittelee samoja ideoita näennäisesti erillisissä ongelmissa. Toinen merkittävä piirre Davidsonin töissä ovat monien filosofien tuotannosta tehdyt synteesit ja yhteenvedot. Näistä filosofeista voidaan mainita muun muassa Aristoteles, Immanuel Kant, Ludwig Wittgenstein, Frank P. Ramsey, W. V. O. Quine ja G. E. M. Anscombe.
MO Constantine
Mouloudia Olympique de Constantine on vuonna 1939 perustettu algerialainen Constantinen kaupungista kotoisin oleva jalkapalloseura. Seuran peliasun värit ovat valkoinen ja sininen.
Donald Davidson (filosofi)
Elämä
Donald Davidson syntyi 6. maaliskuuta 1917 Springfieldissä, Massachusettsissa. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa englantia ja kirjallisuustiedettä, ja hänen alempi tutkintonsa valmistui vuonna 1939. Maisterivaiheessa hän vaihtoi pääaineekseen filosofian ja valmistui vuonna 1941. Toisen maailmansodan aikana, vuosina 1942–1945, hän palveli Yhdysvaltain laivastossa Välimerellä. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan ja valmistui tohtoriksi vuonna 1949. Hänen väitöskirjansa koski Platonin Filebos-dialogia. Quinen oppilaana hänen kiinnostuksen kohteensa alkoivat kuitenkin siirtyä kohti analyyttiselle filosofialle tyypillisiä teemoja.
Ensimmäisen virkansa Davidson sai Queens Collegesta New Yorkissa. Sen jälkeen hän työskenteli vuodet 1951–1967 Stanfordin yliopistossa. Vuosina 1967–1970 hän oli virassa Princetonin yliopistossa, vuosina 1970–1976 Rockefeller-yliopistossa ja vuosina 1976–1981 Chicagon yliopistossa. Vuodesta 1981 kuolemaansa vuonna 2003 saakka Davidson työskenteli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hän kuoli Berkeleyssä 30. elokuuta polvileikkausta seuranneeseen sydänkohtaukseen.
Teot, perusteet ja syyt
Ensimmäisessä merkittävässä filosofisessa julkaisussaan, vuonna 1963 julkaistussa artikkelissa ”Actions, Reasons and Causes”, Davidson käsitteli tekojen selittämistä. Hän puolusti näkemystä, jonka mukaan tekojen selittäminen perusteilla on yksi kausaalisen selittämisen muoto. Tämä kanta oli ristiriidassa ajan filosofisen valtavirran wittgensteinilaisen näkemyksen kanssa, jonka mukaan kausaalinen selittäminen merkitsee jonkin tapahtuman ymmärtämistä jonkin kausaalisen lainomaisen säännönmukaisuuden erityistapauksena. Selitettäessä tekoja toimijan perusteisiin viitaten ei vedota mihinkään lainomaiseen säännönmukaisuuteen, joten valtavirran näkemyksen mukaan tällainen selitys ei voi olla kausaalinen.
Davidsonin argumentti perustuu kahdelle ajatukselle. Ensinnäkin hän väittää, että teko voidaan selittää vetoamalla ”ensisijaiseen perusteeseen” (primary reason), joka koostuu (a) ”puoltavasta asenteesta” (pro attitude) tai halusta jotakin tekotyyppiä kohtaan, esimerkiksi lampun sytyttämistä, ja (b) uskomuksesta, että jokin teko on tätä tyyppiä, esimerkiksi katkaisimesta kääntäminen on lampun sytyttämistä. Toiseksi hän toteaa Elizabeth Anscombea seuraten, että yhteen tekoon voidaan liittää aina useita tosia kuvauksia. Teko, joka voidaan kuvata lampun sytyttämiseksi, voidaan kuvata lisäksi esimerkiksi käden liikuttamiseksi, huoneen valaisemiseksi ja murtomiehen säikyttämiseksi. Tekoa voidaan pitää tarkoituksellisena tai tahattomana kuvauksesta riippuen: kun sytytän lampun ja valaisen huoneen tarkoituksellisesti, saatan pelotella samalla tahattomasti murtautujan tiehensä.
Kuten lampun sytyttäminen, teon ja sen syyn suhde on Davidsonin mukaan kuvattavissa monin tavoin: Jos teon tekemisen selitykseksi kuvataan ensisijainen peruste, suhde kuvataan rationaalisena eli perusteisiin vetoavana. Jos taas suhde kuvataan siten, että yksi tapahtuma, eli se, että tekijällä on ensisijainen peruste (halu ja uskomus), aiheuttaa toisen tapahtuman, nimittäin teon, suhde kuvataan kausaalisena. Jos teon ja sen selityksen suhde ymmärretään rationaalisena, se ei ole minkään säännönmukaisuuden mukainen, mutta jos se ymmärretään kausaalisena, täytyy olla olemassa lainomainen säännönmukaisuus, jonka tapaus se on.
Heino Sings for you
Heino Sings for you on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1973.
Huivikehrääjä
Huivikehrääjä (Gactornis enarratus) on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Madagaskarilta.
Levinneisyys ja elintavat
Huivikehrääjä on Madagaskarin itäosien lintu. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat sademetsät, mutta paikoitellen sitä esiintyy myös kuivemmissa metsissä. Lintu on yöaktiivinen ja pyydystää ravinnokseen lentäviä hyönteisiä, erityisesti kovakuoriaisia. Huivikehrääjä pesii syys-joulukuussa. Naaras munii 6–12 munaa.
Gunta Stölzl
Gunta Stölzl (5. maaliskuuta 1897 München, Saksan keisarikunta – 23. huhtikuuta 1983 Zürich, Sveitsi oli saksalais-sveitsiläinen tekstiilitaiteilija, joka oli 1926–1931 Bauhausin kudontatyöpajan johtaja.
Nuoruus ja opiskelu
Münchenissä 1897 syntynyt Stölzl opiskeli 1914–1916 kotikaupunkinsa Kunstgewerbeschulessa maalaustaidetta, lasimaalausta, keramiikkaa ja taidehistoriaa. Hän toimi ensimmäisen maailmansodan aikana 1916–1918 Punaisen Ristin hoitajana. Sodan jälkeen Stölzl palasi Kunstgewerbeschuleen, mutta vaihtoi pian Bauhausiin.
Ura
thumb|vasen|upright|Stölzlin suunnittelema tekstiili [[Marcel Breuerin huonekalussa.]] Stölzl kävi Bauhausissa talvella 1919–1920 peruskurssia sekä lasimaalauksen ja seinämaalauksen kursseja. Hän ehdotti Walter Gropiukselle oman naisten osaston perustamista. Tämä kävi Gropiukselle, joka halusi estää naisten pääsyn muihin työpajoihin. Stölzl opiskelikin vuoden 1920–1921 Johannes Ittenin ja Helene Börnerin opettamalla naisten kurssilla. Stölzl opiskeli 1921–1925 Georg Muchen johtamassa kudontatyöpajassa sekä kävi Ittenin ja Paul Kleen tunneilla.
Naisten kurssi ja kudontatyöpaja yhdistettiin, ja Stölzlilta tuli työpajan johtohahmoja. Stölzl sai 1924 tehtäväkseen perustaa Herrlibergiin kudontatyöpajan. Hän oli 1925–1926 Bauhausin kudontatyöpajan mestari ja 1926–1931 sen johtaja. Tuona aikana hän suunnitteli muun muassa tekstiilejä Marcel Breuerin huonekaluihin. Stölzt osallistui 1928 muiden Bauhausin jäsenten kanssa Neuvostoliiton Vhutemas-taidekoulun opetukseen.
Stölzl jätti Bauhausin keväällä 1931 ja muutti Sveitsiin. Hän perusti Zürichissä Gertrund Preiswerkin ja Heinrich-Otto Hürlimannin kanssa tekstiiliyritys S-P-H-Stoffen, joka kuitenkin kaatui taloudellisten syiden takia jo 1933. Stölzl ja Hürlimann alkoi vetää yrityksen jatkoa nimellä S-H-Stoffe, ja vuodesta 1937 yritys oli yksin Stölzlin omistuksessa nimellä Sh-Stoffe.
Stölzl lopetti 1967 yritystoiminnan ja alkoi keskittyä gobeliineihin ja omien mallien kudontaan. Hän toimi aktiivisesti tekstiilitaiteessa aina kuolemaansa 1983 asti. Hänen maineensa kasvoi myös paljon jo hänen elinaikanaan, ja hän osallistui vuonna 1968 ”50 Jahre Bauhaus” -näyttelyyn.
Yksityiselämä
Stölzl meni vuonna 1927 naimisiin israelilaisen Arieh Sharonin kanssa, josta tuli myöhemmin tunnettu arkkitehti. He saivat vuonna 1929 Yael-nimen saaneen tyttären. Stölzl menetti liiton takia Saksan kansalaisuutensa, koska Sharon oli juutalainen. Stölzl ei saanut tukea Bauhausin silloiselta johtajalta Ludwig Mies van der Rohelta ja pakeni miehensä kanssa Sveitsiin. Stölzl ja Sharon erosivat 1936. Stölzl meni 1942 naimisiin sveitsiläisen kirjailijan Willy Stadlerin kanssa ja sai samana vuonna sveitsin kansalaisuuden. Stölzlin ja Stadlerin tytär Monika syntyi 1943.
Flame is Burning
Flame is Burning on venäläisen laulajan Julija Samoilovan esittämä kappale, jolla hänen oli tarkoitus edustaa Venäjää vuoden 2017 Euroviisuissa.
Mthatha
Mthatha on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 137 600 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Valoja ja varjoja
Valoja ja varjoja on vuonna 2003 julkaistu Annika Eklundin toinen pitkäsoitto. Levyn nimikappale "Valoja ja varjoja" oli levyn tunnetuin hitti.
Gräddö
Gräddö on pientaajama (ruots. småort) Norrtäljen kunnassa Ruotsissa. Gräddö sijaitsee entisen Rådmansön pitäjän ja maalaiskunnan alueella Itämeren rannikolla. Vuoden 2010 lopussa pientaajamassa oli 250 asukasta.
Autolauttaliikenne Ruotsista lounaiseen Suomeen alkoi vuonna 1959 Rederi AB Vikinglinjenin aloittaessa reitillä Gräddö – Maarianhamina – Galtby (Korppoo). Vuonna 1960 liikenne siirtyi Kapellskärin satamaan noin viisi kilometriä Gräddöstä etelään. Siljavarustamon autolautta M/S Holmia liikennöi lyhyen aikaa 16. marraskuuta 1966 alkaen Naantali–Gräddö-reittiä. Gräddössä on nykyään venesatama.
Vilhelm Helander
Arne Anders Vilhelm Helander (s. 8. helmikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja professori, joka tunnetaan vanhojen rakennusten restaurointitöistä.
Ura
Helander tuli jo 1970-luvulla tunnetuksi yhdessä arkkitehti Mikael Sundmanin kanssa kirjoittamallaan poleemisella teoksella Kenen Helsinki, jossa tekijät tarkastelivat kiinteistönjalostuksen tuhoisia vaikutuksia historiallisen kaupunkimiljöön kehitykseen. Kirja sai vuonna 1971 arvostetun Eino Leinon palkinnon.
Helander on tunnustettu merkittävistä ansioistaan pohjoismaisen rakennussuojelun teorian kehittäjänä. Myös arkkitehdin työssään Helander on erikoistunut restaurointitehtäviin rakennusten alkuperäistä henkeä kunnioittaen.
Hänen päätöitään restauroinnin alalla ovat vuonna 1993 valmistunut Helsingin Säätytalon restaurointi, vuonna 1999 valmistunut Helsingin tuomiokirkon restaurointi ja vuonna 2000 valmistunut Kansallismuseon peruskorjaus. Hän on myös toiminut monissa luottamustehtävissä, kuten Alvar Aalto -säätiön hallituksen jäsenenä.
Helanderin aviopuoliso on Elisabeth Helander. Helanderin isä oli arkkitehti Arne Helander.
Ndevana
Ndevana on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 15 200 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Biologia
thumb|300px|Eläimiä tutkiva tiede on [[Eläintiede|zoologia, eläinten käyttäytymistä tutkii etologia ja rakennetta anatomia. Kuvassa naarasleijona.]] thumb|300px|[[Soluja tutkiva tiede on solubiologia, kasveja tutkii kasvitiede ja kasvipatologia. Kuvassa kasvisolu.]]
Biologia on elollisen luonnon ilmiöitä ja lainalaisuuksia tutkiva luonnontiede. Biologian tutkimuskohteet rajoittuvat yksinomaan maapallolle siitä syystä, että ulkoavaruudesta ei ole löydetty elämää, mutta astrobiologia pyrkii löytämään elämää ulkoavaruudesta. Maantiede on biologian läheinen tiede, koska se ikään kuin antaa pohjan elämän esiintymiselle maalla, vedessä ja ilmassa. Lisäksi kaikki biologiassa on fysiikan laeille ja kemiallisille reaktioille alisteista.
Tieteen menetelmin maailmaa tutkivana tieteenhaarana sen tutkimuskohteet vaihtelevat mikrotason ilmiöiden kuten molekyylibiologian ja solujen tutkimuksesta aina kokonaisten eläinten, lajien tai populaatioiden tutkimukseen. Se on eliöiden ominaisuuksia, yhteisöjä, elintoimintoja, rakenteita, alkuperää, kehitystä, leviämistä ja taksonomiaa tutkiva luonnontiede.
Historia ja etymologia
Jean-Baptiste Lamarck ja Gottfried Reinhold Treviranus ottivat Biologie-sanan käyttöön toisistaan riippumatta vuonna 1802. Sana biologia on johdettu kreikan sanoista βίος (bios: elämä) ja λόγος (logos: sana, aihe, järkeily jne.).
Antiikki
Koko oppialan perustajana voidaan pitää Aristotelesta, jonka säilyneisiin biologisiin tutkielmiin lukeutuvat Eläinoppi, Eläinten syntymisestä, Eläinten osista, Eläinten liikkeestä ja Eläinten kehittymisestä. Aristoteleen oppilasta ja seuraajaa Theofrastosta puolestaan pidetään kasvitieteen isänä. Hänen teoksensa Kasvitieteellisistä tutkimuksista (Peri fytōn historiōn) ja Kasveja koskevia syitä (Peri fytōn aitiōn) ovat säilyneet osittain. Myöhemmin Plinius vanhempi kirjoitti tietosanakirjan Naturalis historia, joka oli koottu monesta eritasoisesta lähteestä. Tiedot oli hankittu ennemmin kirjallisista lähteistä eikä suoraan luonnosta, mutta se tarjosi kaikenkattavan esityksen aiheesta. Kirja loi yli puolitoista vuosituhatta perustan kulttuurimme luonnontieteelliselle näkemykselle.
Renessanssi
Kesti aina renessanssiin asti ennen kuin antiikin kirjallisuuden kopiointi korvattiin uusilla aineistoilla. Andreas Vesalius kirjoitti vuonna 1543 teoksen "De Humani corporis fabrica", joka oli ensimmäisiä kirjoituksia joka pohjautui täysin omiin havaintoihin. "De motu cordis et sanguinis" (1628) oli William Harveyn kirjoittama verenkierrosta ja sydämen toiminnasta kertova kirja, joka jo pohjautui tieteellisiin kokeiluihin. Vielä Andrea Cesalpino rakensi näkemyksensä Arioleksen teoksiin kirjassaan "De plantis libri XVI" (1640), mutta hän käytti kasvitiedettä omana tieteenalanaan.
Kasvien tutkimus oli pitkälti lääkekasvien tutkimusta. Konrad Gesner, John Ray ja Joseph Pitton de Tournefort olivat ensimmäisiä jotka pääosin kehittivät kasvien mutta myös eläinten luokittelua. Samoihin aikoihin myös Antonie van Leeuwenhoek oli kehittänyt mikroskoopin, joka myöhemmin teki mahdolliseksi solujen löytämisen.
Tieteellinen vallankumous
Biologian kehittäminen tieteellisen vallankumouksen aikana on pääosin Carl von Linnén ansiota. Hän tuli tunnetuksi koko maailmassa yrityksissään luokitella kaikki elollinen, kasvit sekä eläimet. Hänen suurin saavutus oli nykyisen taksonomian ja systematiikan luominen, kun hän antoi jokaiselle eliölle latinankielisen binominimen. Hän esitteli järjestelmän ensi kertaa Linné otti teoksissaan laajalti käyttöön binominimet ("Systema naturae" 1735). Latinankieliset kuvailevat nimet korvattiin lyhyemmällä kaksiosaisilla nimillä. Esimerkiksi marjalyhtykoison kuvaileva nimi; physalis amno ramosissime ramis angulosis glabris foliis dentoserratis korvattiin nimellä Physalis angulata.
Elämän määritelmä
Elämän määritelmä on tärkeää sitä tutkivan tieteen kannalta. Elämän katsotaan koostuvan eliöistä, olioista joilla on tiettyjä yhteisiä piirteitä. Lisääntymiseen, aineenvaihduntaan ja sopeutumiseen kykenevät yksiköt ovat biologian kannalta eliöitä.
Nivernais
thumbnail|Nivernais'n lippu Nivernais on Ranskan historiallinen maakunta, joka sijaitsee Neversin kaupungin ympärillä, Nièvren departementissa.
Ankaran ilmaston ja karun maaperän vuoksi alue on hyvin metsäistä. Aluetta halkoo Nivernais'n kanava.
SRY
SRY (Sex-determining Region Y) on sukupuolen määräävä geeni ihmisen ja muiden kädellisten Y-kromosomin ääriosassa lähellä pseudoautosomaalista aluetta. Ihmisen Sry geeni muodostuu yhdestä eksonista. Eksoni tuottaa 900 emäsparia käsittävän transkriptin. Transkripti puolestaan koodittaa 204 aminohaposta koostuvaa proteiinia.
Suurimmalla osalla muista nisäkkäistä vastaava geeni on UBE1.
Sinipyrstö
Sinipyrstö (Tarsiger cyanurus) on sieppojen heimoon kuuluva vähän punarintaa suurempi euraasialainen lintulaji.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 14 senttimetriä, siipien kärkiväli 21–24,5 senttimetriä ja paino keskimäärin 12–15 grammaa. Pää on iso, muodoltaan lähellä sieppoja. Sinipyrstöllä on kaikissa puvuissa oranssinpunaiset kyljet ja sininen pyrstö. Juhlapukuinen koiras on päältä kokonaan sininen, vatsa ja kurkku ovat valkoiset. Naaras ja nuori ovat yleisväritykseltään ruskeita.
Ääni
Sinipyrstö huomataan usein kirkkaasta ja voimakkaasta laulustaan, joka muistuttaa hieman leppälintua. Laulun säe on tyypillinen, esimerkiksi ”tidy tidy tyty tidydydydy”. Varoitusääni on ”iih”.
Levinneisyys
Sinipyrstö pesii Pohjois-Aasiassa Japania myöten, Siperiassa ja Luoteis-Venäjällä. Erillinen populaatio elää etelämpänä Afganistanista Kiinaan ulottuvalla alueella. Suomessa se pesii melko harvalukuisena, mutta yleistyvänä Itä-Suomessa, Kainuussa ja Etelä-Lapissa. Lajin levinneisyysalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, ja sen eurooppalainen populaatio on 20 000–41 000 yksilöä. Lajin talvehtimisalueet sijaitsevat Kaakkois-Aasiassa. Suomessa laji on pesimäalueiden ulkopuolella harvinainen, etelärannikolta on vain muutamia havaintoja koko historian ajalta.
Elinympäristö
Suomessa sinipyrstöt viihtyvät vanhoissa kuusikoissa ja aarniometsissä. Aasiassa elinympäristö on laveampi ja laji elää myös esimerkiksi puutarhoissa ja metsiköissä. Japanissa lajia tavataan vuoristoissa kolmen kilometrin korkeudelle saakka missä puut, pääasiassa koivut, ovat kitukasvuisia ja vain pari–kolme metriä korkeita. Himalajalla laji voi pesiä jopa neljän kilometrin korkeudella. Muuttoaikana lajia voidaan havaita monenlaisissa ympäristöissä.
Lisääntyminen
Pesä on kannossa, mättäässä tai puunjuurten onkalossa. Naaras munii toukokuun lopulla tai kesäkuussa 5–7 valkeahkoa munaa. Naaras yksin hautoo, haudonta-ajan pituutta ei tunneta. Poikaset jättävät pesän noin kahden viikon ikäisinä. Pesii toisinaan kahdesti kesässä. Pesimäbiologia tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto
Sinipyrstö on hyönteissyöjä, joka pesimäajan ulkopuolella syö lisäksi marjoja ja siemeniä.
Saarijärvi (Jyväskylä, Puuppola)
Saarijärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Puuppolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 20 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 373 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,8 metriä ja suurin syvyys on 5,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,6 metriä mpy.
Alppisinappiperhonen
Alppisinappiperhonen (Pieris callidice) on kaaliperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Lajista on kuvattu useita alalajeja. Pohjois-Amerikassa esiintyvää lajia Pontia occidentalis on pidetty myös alppisinappiperhosen alalajina.
Levinneisyys
Alppisinappiperhonen esiintyy vuoristoissa Alpeilla, Pyreneillä, Vähässä-Aasiassa, Uralilla, Himalajalla, Tiibetissä ja Mongoliassa. Suomessa laji on tavattu yhden kerran vaeltaneena yksilönä Utsjoen Karigasniemeltä.
Koko ja ulkonäkö
Alppisinappiperhosen etusiiven pituus on 21–26 mm. Siipien yläpuolen pohjaväri on valkoinen. Nimialalajilla koiraan etusiiven yläpuolen mustat kirjaukset ovat niukkoja ja takasiiven yläpuolella ei ole kirjauksia. Naaraalla on siipien yläpuolella laajempia mustia kirjauksia kuin koiraalla. Takasiiven alapuolen pohjaväri on yleensä keltainen ja siipisuonet voimakkaasti vihertävänharmaan kehnän peitossa.
Elinympäristö
180px|pienoiskuva|left|Alalajin Pontia callidice kalora siipien alapuolta. Alppisinappiperhosen elinympäristöä ovat kivikkoiset vuoristoniityt yli 1 500 metrin korkeudessa.
Lentoaika ja elintavat
Lentoaika on Euroopassa kesäkuun lopulta elokuuhun yhtenä sukupolvena. Laji talvehtii kotelona.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat ukonnauriit (Erysimum), esimerkiksi Erysimum pumilum, litukat (Cardamine), pernaruohot (Sisymbrium) ja resedat (Reseda), esimerkiksi Reseda glauca.
Etapit 12–21 Espanjan ympäriajossa 2011
Espanjan ympäriajon 2011 etappien 12–21 tulokset:
1. syyskuuta 2011, Ponteareas–Pontevedra, 160 km
Lähde: Cyclingnews
2. syyskuuta 2011, Sarria–Ponferrada, 150 km
Lähde: Cyclingnews
3. syyskuuta 2011, Astorga – La Farrapona, Lagos de Somiedo, 173,2 km
Lähde: Cyclingnews
6. syyskuuta 2011, Villa Romana La Olmeda – Haro, 180 km
Lähde: Cyclingnews
7. syyskuuta 2011, Faustino V – Peña Cabarga, 212,5 km
Lähde: Cyclingnews
8. syyskuuta 2011, Solares–Noja, 169,7 km
Lähde: Cyclingnews
9. syyskuuta 2011, Noja–Bilbao, 157,9 km
Lähde: Cyclingnews
10. syyskuuta 2011, Bilbao–Vitoria-Gasteiz, 187 km
Lähde: Cyclingnews
11. syyskuuta 2011, Circuito del Jarama – Madrid, 84 km
Lähde: Cyclingnews
Mustaleppälintu
thumb|Mustaleppälintu. Mustaleppälintu (Phoenicurus ochruros) on leppälintujen sukuun kuuluva tumma varpuslintulaji, jota tavataan Euraasiassa ja Afrikassa. Suomessa se on harvinainen pesimälaji.
Koko ja ulkonäkö
Mustaleppälinnulla on harmahtava vartalo ja tiilenpunainen pyrstö. Vartalonmuoto ja liikehdintä muistuttaa punarintaa.
Pituus on 14 cm, siipien kärkiväli 23–26 cm ja paino noin 14–18 g.
Mustaleppälintukoiras laulaa alkukesän öisin. Varoitushuuto on lyhyt ”tik”, terävä ”tshak” ja korkea ”hi”.
Euroopan vanhin rengastettu mustaleppälintu oli hollantilainen vähintään 10 vuotta 2 kuukautta vanha yksilö.
Mustaleppälinnun kuvaili ja nimesi Samuel Gottlieb Gmelin 1774. Lajista tunnetaan 7 alalajia.
Levinneisyys
Mustaleppälintu pesii yleisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa, sekä Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa, ja Keski-Aasiassa Kiinaan saakka. Euroopan populaation koko on 7,9–18 miljoonaa yksilöä. Suomessa mustaleppälintu on hyvin vähälukuinen pesimälaji pääosin etelärannikolla. Saapuu huhtikuussa, poistuu syys–lokakuussa. Karaistunut, on yrittänyt mm. talvehtia Suomessa.
Elinympäristö
Alun perin vuoristojen laji, joka on urbanisoitunut ja viihtyy nykyisin satamissa, teollisuusalueilla ja rakennustyömailla.
Lisääntyminen
Mustaleppälintu tekee pesänsä koloon tai onkaloon. Munia on 4–6. Haudonta kestää noin 13 päivää, vain naaras hautoo. Poikaset jättävät pesän 12–20 päivän ikäisinä.
Ravinto
Pääravintoa ovat hyönteiset ja hämähäkit, mutta marjoja ja siemeniäkin se syö.
Red Bull Stratos
Red Bull Stratos oli laskuvarjohyppyprojekti, jossa itävaltalainen Felix Baumgartner hyppäsi heliumpallosta stratosfääristä rikkoen useita ennätyksiä. Baumgartner nousi 14. lokakuuta 2012 heliumpallon kyydissä noin 39 kilometrin  korkeuteen stratosfääriin New Mexicossa Yhdysvalloissa ennen vapaapudotuksen alkua. Koko hyppy kapselista maanpinnalle kesti noin kymmenen minuuttia. Vapaapudotuksen arvioitiin aluksi kestävän viidestä kuuteen minuuttia, mutta Baumgartner avasi laskuvarjonsa jo 4 minuutin ja 19 sekunnin pudotuksen jälkeen.
Baumgartner rikkoi äänivallin saavuttamallaan 1357,64 km/h (Mach 1.25) nopeudella, ja hänestä tuli näin ensimmäinen ihminen, joka oli liikkunut yliääninopeudella ilman moottorivoimaa. Alustavien mittauksien perusteella Baumgartner rikkoi myös kaksi muuta ennätystä. Baumgartnerin saavuttama 38 969 metrin lentokorkeus rikkoi edellisen, mutta epävirallisen Nicholas Piantanidan tekemän ilmapallon korkeusennätyksen (37640 m). Baumgartner rikkoi myös korkeimmalta tehdyn laskuvarjohypyn ennätyksen, jonka oli tehnyt eläkkeelle jäänyt USAFin eversti Joseph Kittinger, joka toimi myöhemmin myös Baumgartnerin avustajana ja kapselikommunikaattorina itse ennätyshypyn aikana. Fédération Aéronautique Internationale (FAI) virallisti Baumgarnerin ennätykset jonkin aikaa hypyn jälkeen.
Baumgartnerin hyppy tapahtui samana päivänä, jona Chuck Yeager aikanaan rikkoi äänivallin ensimmäistä kertaa miehitetyllä ilma-aluksella.
Kaleton (Jyväskylä)
Kaleton on Keski-Suomessa Jyväskylässä Puuppolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 179 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 9,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,1 metriä mpy.
IMC
IMC voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Evening Chronicle
Evening Chronicle on Newcastle upon Tynessä ilmestyvä alueellinen sanomalehti, jonka alueeseen kuuluu Tyne and Wear, Northumberland ja County Durhamin pohjoisosa. Lehden päätoimittaja on Darren Thwaites.