cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Dig
Kehitystyö ja julkaisut
Alan Dean Foster kirjoitti peliin perustuvan romaanin The Dig. Romaanissa painottuu myös planeetan entisten asukkien näkökulma. Peliä pakattiin myöhemmin romaanin kanssa.
Spielberg ilmoitti vuonna 1996, että peliin pohjautuen saatetaan tehdä elokuva, mutta sen ei tiedetä edistyneen ilmoitusta pidemmälle.
Banamba
Banamba on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Koulikoron alueen Banamban piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen länsipuolisella tasangolla 85 kilometriä Koulikorosta maanteitse pohjoiseen. Kunnassa on 30 200 asukasta (vuonna 2009).
Banamban kunta rajoittuu lännessä Banamban piirin Benkadin, pohjoisessa Madina Sackon, idässä Toukoroban, Kibanin ja Duguwolowulan sekä etelässä Koulikoron piirin Sirakorolan kuntiin. Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, fulbeja ja maureja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Banambassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Banamban kautta kulkee Koulikorosta Nionoon johtava maantie RN27. Palveluihin kuuluu joukko alakouluja, kolme yläkoulua, yhdeksän koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä piirin terveyskeskus.
Friedrich Koncilia
Friedrich Koncilia (s. 25. helmikuuta 1948 Klagenfurt) on itävaltalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Koncilia debytoi Itävallan maajoukkueessa 1970. Hän kuului Itävallan joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1978 ja 1982. Hän on pelannut 85 maaottelua.
Oliivivahanokka
Oliivivahanokka (Coccopygia quartinia) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään usein samana lajina vihervahanokan kanssa.
Akira Toriyama
Akira Toriyama (, s. 5. huhtikuuta 1955 ) on japanilainen mangataiteilija. Hän aloitti uransa 23-vuotiaana. Toriyama on luonut sarjat Dragon Ball, Dr. Slump, mutta eniten hän on luonut lyhytsarjoja, kuten mm. Kajika ja Sandland. Hän on tehnyt kuvitustaiteen peliin Dragon Quest. Lisäksi hän on suunnitellut hahmot mm. peleihin Dragon Quest VIII: The Journey of the Cursed King, Chrono Trigger, Tobal No. 1 ja Tobal 2.
Akira Toriyama harrastaa pienoismallien kokoamista, videopelien pelaamista ja moottoripyörällään ajoa. Dr. Slump oli ensimmäinen Toriyaman hittimanga, mutta vasta Dragon Ball toi hänelle maailmanlaajuisen menestyksen. Dragon Ball on Toriyaman päätuote, jota hän piirsi yli kymmenen vuoden ajan. Hän oli itsekin yllättynyt Dragon Ballin saamasta suosiosta. Jatkoa Toriyaman kehittämiin mangoihin ovat mm. Wonder Island, Cowa! ja Neko Majin Z.
Toyota Proace
Toyota Proace on Toyotan vuodesta 2012 lähtien valmistama pakettiautomalli, joka korvasi Euroopan markkinoilla Toyota Hiacen. Auto on suunniteltu yhteistyössä PSA-konsernin kanssa, ja sitä valmistetaan Ranskan Valenciennesissa Sevel Nordin tehtaalla. Proacesta on pakettiauton lisäksi saatavana myös tila-autoversio.
Toyota Proace I (2012–2016)
Ensimmäisen sukupolven Proace esiteltiin vuonna 2012 sisarmallina Peugeot Expertille, Citroën Jumpylle ja Fiat Scudolle. Autoa valmistettiin kahdella koripituudella ja -korkeudella. Tavaratilaa on korimallista riippuen 5–7 kuutiometriä.
Vuonna 2012 testattu Fiat Scudo sai Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Moottoreina olivat PSA:n valmistamat 1,6- (90 hv) ja 2,0-litraiset (128/163 hv) dieselmoottorit. 1,6-litraisen yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, 2,0-litraisessa kuusivaihteinen. 163-hevosvoimaiseen versioon sai myös halutessaan kuusiportaisen automaatin.
Perusmalli Lifen varusteluun kuului kaksi turvatyynyä, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, ESP, kauko-ohjattu keskuslukitus, LED-päiväajovalot, manuaali-ilmastointi, sumuvalot sekä ääni- ja lämpöeristetty ikkunallinen väliseinä.
Activessa oli lisäksi ikkunalliset takapariovet, Bluetooth-järjestelmä, USB-liitäntä ja mäkilähtöavustin (vain 2,0-litrainen manuaalivaihteisena).
Pikkubussimallin vakiovarustukseen kuului Activen lisäksi sivuturvatyynyt (yht. neljä turvatyynyä), ajovalojen hämärätunnistin, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin ja 1+1-erillisistuimet edessä.
Toyota Proace II (2016–)
Toisen sukupolven Proace julkistettiin joulukuun alussa 2015 yhdessä sisarmalliensa Citroën Spacetourerin ja Peugeot Travellerin kanssa. Mallin ensiesittely tapahtui keväällä 2016 Geneven autonäyttelyssä. Proacea valmistetaan kolmella eri koripituudella ja kahdella akselivälillä.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Proace sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Toyota Proace Verso Proace on saatavana joko 1,6- (95 hv) tai 2,0-litraisella (122/150/180 hv) dieselmoottorilla varustettuna. Suuritehoisimman moottorin yhteydessä on aina kuusiportainen automaattivaihteisto, muut on varustettu kuusivaihteisella manuaalilla.
Nikolai Jarošenko
thumb|250px|Omakuva, 1895 Nikolai Aleksandrovitš Jarošenko (13. joulukuuta (J: 1. joulukuuta) 1846 Pultava - 7. heinäkuuta (J: 25. kesäkuuta) 1898 Kislovodsk) oli venäläinen taidemaalari.
Elämäkerta
Nikolai Aleksandrovitš Jarošenko syntyi 13. joulukuuta (1. joulukuuta juliaanista kalenteria) 1846 Pultavassa, Venäjän keisarikunnassa (nykyisessä Ukrainassa) Venäjän keisarillisen armeijan upseerin pojaksi. Hän valitsi sotilasuran opiskellen Pultavan Kadettiakatemiassa ja myöhemmin Mihailovskin sotilastykistöakatemiassa Pietarissa, mutta hän opiskeli myös taidetta Ivan Kramskoin piirustuskoulussa ja Pietarin Keisarillisessa taideakatemiassa.
Vuonna 1876 hänestä tuli venäläisen taiteilijaryhmän Vaeltajien johtava jäsen. Hän sai lisänimen “vaeltajien omatunto“ hänen rehellisyydestään ja kiinnittymisestään ryhmän periaatteisiin. Jarošenko eläköityi armeijan palveluksesta kenraalimajurina vuonna 1892. Hän vietti joitain vuosia Pultavan ja Tšernihivin alueilla nykyisessä Ukrainassa ja myöhäiset vuotensa Kislovodskissa Kaukasus-vuorilla nykyisellä Venäjällä, jonne hän muutti huonon terveytensä vuoksi. Hän kuoli tuberkuloosiin 7. heinäkuuta (25. kesäkuuta juliaanista kalenteria) 1898 ja hänet haudattiin Kislovodskiin.
Jarošenko maalasi monia muotokuvia, laatukuvia ja teki piirustuksia. Hänen laatukuvansa kuvaavat kidutusta, taisteluja, hedelmiä, kylpykohtauksia ja monia muita Venäjän keisarikunnan kohtaamia vaikeuksia. 1800-luvun kahtena viimeisenä vuosikymmenenä hän oli venäläisen realismin johtavia maalareita.
Taiteilijan lesken Maria Pavlivna Jarošenkon testamentin tahdon mukaisesti taiteilijan taidekokoelma testamentattiin Pultavan kunnalliselle taidegallerialle vuonna 1917. Kokoelma sisältää yli 100 taiteilijan maalausta ja 23 hänen luonnoslehtiötään kuten myös monia muita teoksia muilta Vaeltajien taiteilijoilta; ja se muodostaa Pultavan taidemuseon perustan.
Örnulf Tigerstedt
Axel Örnulf Tigerstedt (29. syyskuuta 1900 Helsinki – 6. marraskuuta 1962 Strängnäs, Ruotsi) oli suomenruotsalainen runoilija ja kirjailija.
Elämä
Tigerstedtin vanhemmat olivat vuorihallituksen ylijohtajana ja valtiongeologina toiminut geologi ja dendrologi Axel Fredrik Tigerstedt ja Mary Helena Florence von Schulz. Keksijä Eric Tigerstedt oli hänen vanhempi veljensä. Örnulf Tigerstedt pääsi ylioppilaaksi 1919 ja työskenteli sitten 1920- ja 1930-luvuilla mainosalalla. Hän sai vaikutteita erityisesti saksalaisen Oswald Spenglerin ja amerikkalaisen Lothrop Stoddardin historianfilosofiasta. Tigerstedt julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Vågor vuonna 1918. Tigerstedtin oli kulttuuripessimisti, kaipasi vahvaa johtajaa ja pelkäsi Neuvostoliittoa.
Tigerstdtin runokokoelmat Vid gränsen (1928) ja Block och öde (1931) edustivat vielä modernismista vaikutteita saanutta lyriikkaa. Hän toi julki äärioikeistolaisen vakaumuksensa esseekokoelmissaan Skott i överkant (1934) ja Utan örnar (1935) sekä runokokoelmassa De heliga vägarna (1933). 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa Tigerstedt toimi Det svarta gardet -nimellä tunnetun suomenruotsalaisten nuorten äärioikeistolaisten kirjailijoiden ryhmän henkisenä johtajana. Tähän ryhmään kuuluivat muun muassa Tito Colliander, Göran Stenius ja E. R. Gummerus.
Örnulf Tigerstedt oli Suomen Pen-klubin johtokunnan puheenjohtajana 1933–1934 sekä Dante Alighieri -seuran varapuheenjohtaja. Tigerstedtiä luonnehdittiin tuolloin muun muassa ”fasismin ja natsismin lyyriseksi lipunkantajaksi ruotsalaisella kielialueella”. 1930-luvun alussa Tigerstedt kuului kansallissosialistiseen Isänmaalliseen Kansanpuolueeseen. Tigerstedt oli mukana Suomen edustajana vuonna 1942 Saksan aloitteesta perustetussa Euroopan Kirjailijaliitossa – muita tämän liiton suomalaisjäseniä olivat muun muassa Maila Talvio, Yrjö Soini, Mika Waltari, Viljo Kajava, Bertel Gripenberg ja Tito Colliander.
Sotavuosina Tigerstedt oli Valtion tiedoituslaitoksen palveluksessa ja hän julkaisi kirjoja muun muassa neuvostovakoilusta Suomessa. Sodan jälkeen Tigerstedt pakeni Ruotsiin ja monet hänen kirjoistaan joutuivat kiellettyjen kirjojen listalle.
Örnulf Tigerstedt oli naimisissa vuodesta 1934 Giulia Anita Catanin kanssa. Heillä oli yksi tytär.
Teokset
thumb|right|[[Eerikinretki|Eriksgataa kuvaava Örnulf Tigerstedtin runo patsaassa Strängnäsissä.]]
Polaskia
Polaskia on meksikolainen kaktuskasvisuku, joka on saanut nimensä yhdysvaltalaisen kaktusharrastajan, Charles Polaskin mukaan.
Tuntomerkit
Polaskia-kaktukset ovat puumaisia, 4–5 metriä korkeita, runsashaaraisia ja tiheän latvuksen muodostavia lajeja. Varret ovat kirkkaan vihreitä ja haarautuvat toistuvasti. Niissä on 7–12 uurretta, joiden reunat ovat aaltoilevia. Areolit eli kääpiöversot ovat kilpimäisiä ja sijaitsevat lähekkäin uurteiden reunoilla. Keskipiikit voivat puuttua, säteittäispiikkejä on kolmesta kahdeksaan, ja ne ovat harmahtavia tai mustahkoja. Kukat ovat pieniä, avoinna yötä päivää, ruukkumaisia tai kellomaisia ja valkoisia, kermanvalkeita tai kellertävänvihreitä. Hedelmä on pallomainen, punainen, mehukas ja syötävä. Siemenet ovat pieniä, päärynän tai munan muotoisia ja mustia.
Levinneisyys
Suvun kaksi lajia, Polaskia chende ja Polaskia chichipe, kasvaa Etelä-Meksikossa Oaxacan ja Pueblan osavaltioiden alueella.
Lammi (Somero)
Lammi on kylä Somerolla, Paimionjoen vesireittiin kuuluvan, Hirsjärveä ja Kirkkojärveä yhdistävän Someronjoen eteläpuolella. Kylä on osa Someron keskustaajamaa, ja sen naapurikyliä ovat Joensuu pohjoisessa ja Harju etelässä. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 441, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron neljänneksi suurimman kylän heti Joensuun, Jaatilan ja Pappilan jälkeen.
Historiallisesti Lammi on ollut samaa isonjaon jakokuntaa viereisen Harjun kylän kanssa ja kylään 1800-1900-luvuilla muodostunut taajama-asutus liittyy Someron keskustaajaman eteläosan Someronjoen eteläpuolella Kirkonmäkeen Harjun ja Lammin kylissä. Lammin historiallinen kylätontti, jolla vieläkin on Lammin kylän Laurilan kantatalo, on sijainnut nykyisten Härkäläntien ja Hirveläntien risteyksessä, ja sitä vastapäätä Hirveläntien varrella on myös Someron vanha paloasema, jonka yläkerrassa toimi vuoteen 1976 Someron kunnantoimisto. Vieressä ovat uusi paloasema ja Seurakuntakeskus.
Uudempaa taajama-asutusta Lammin kylässä edustaa Lamminniemen asuinalue Someronjoen varressa Helsingintien pohjoispuolella. Lamminniemessä toimii alkujaan sotaveteraanien kuntoutuspalveluita tarjoamaan perustettu Lamminniemi-koti ja nykyään kesäteatterikäytössä oleva Havuharjun tanssilava. Kylän halki kulkee Helsingintie (kantatie 52), jossa kylän kohdalla sijaitseva Lammin mäki mainitaan Rauli Badding Somerjoen kappaleessa "Bussi Somerolle".
Makrillihauet
Makrillihauet (Scomberesocidae) on nokkakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Levinneisyys
Makrillihaukilajeja tavataan Atlantista, osasta Intian valtamerta ja Tyynestämerestä. Niitä elää sekä trooppisissa että lauhkeissa vesissä. Eräät heimon lajit ovat kaupallisestikin merkittäviä ruokakaloja. Näitä ovat makrillihauki ja saira (Cololabis saira)
Lähteet
საირა Сайра
Ernest Guiraud
Elämäkerta
Guiraud aloitti koulunkäyntinsä Louisianassa Yhdysvalloissa isänsä Jean-Baptiste-Louis Guiraudin johdolla. Tämä oli voittanut Prix de Rome -palkinnon vuonna 1827. Guiraud sävelsi 15-vuotiaana kolminäytöksisen oopperan David, jonka kuningas Daavidista kertovan libreton hän ja hänen isänsä olivat löytäneet Pariisista. Ooppera esitettiin menestyksekkäästi New Orleansin Théâtre d’Orléansissa vuonna 1853. Saman vuoden joulukuussa Guiraud purjehti takaisin Ranskaan jatkamaan musiikkikoulutusta. Hän opiskeli pianonsoittoa Antoine-François Marmontelin johdolla ja sävellystä Jacques Fromental Halévyn johdolla Pariisin konservatoriossa. Lahjakkaana opiskelijana hän sai ensimmäisen palkinnon pianonsoitosta vuonna 1858. Hän voitti seuraavana vuonna Prix De Romen, mikä on ainoa kerta kun sekä isä että poika ovat saaneet tämän palkinnon. Guiraud ystävystyi Camille Saint-Saënsin, Émile Paladilhen, Théodore Dubois’n ja erityisesti Georges Bizet’n kanssa.
Guiraud sävelsi aluksi yksinäytöksisiä näyttämöteoksia, joita esitettiin teatteriesitysten yhteydessä. Hänen ensimmäinen tärkeä näyttämöteoksensa oli Opéra-Comiquessa vuonna 1864 kantaesitetty Sylvie, joka oli yleisön suosikki ja vakiinnutti hänen maineensa Pariisissa. Ranskan–Preussin sodan aikana kaikki Pariisin teatterit suljettiin, joten Guiraud värväytyi vapaaehtoisena Ranskan jalkaväkeen.
Guiraud’n oopperoista Madame Turlupin (1872) sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton, mutta sitä haittasi vanhanaikainen libretto. Guiraud’n uran huippua edusti kolminäytöksinen opéra comique Piccolino (1876), jota ei kuitenkaan koskaan esitetty uudelleen.
Maksim Mihailovski
Maksim Mihailovski (s. 24. heinäkuuta 1969 Moskova) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993.
4. Ukrainan rintama
4. Ukrainan rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 20. lokakuuta 1943 Etelän rintamasta. Se hajotettiin 15. toukokuuta 1944. Rintaman komentajana toimi armeijankenraali Fjodor Tolbuhin.
Kurskin taistelun jälkeisessä puna-armeijan offensiivissa 1. lokakuuta 3. Ukrainan rintama aloitti hyökkäyksen kohti saksalaisia joukkoja Zaporižžjan lähellä. Saksalaisten siirtäessä reservejä torjumaan hyökkäystä iskeytyi 4. Ukrainan rintama samanaikaisesti Saksan 6. armeijaa vastaan ja murtautui sen linjan läpi. 1943–44 talvioffensiivin aikana 3. ja 4. Ukrainan rintama vapautti suuren osan Ukrainaa mukaan lukien Harkovan ja Odessan kaupungit.
Jekaterina Makarova
Jekaterina Valerjevna Makarova (, s. 7. kesäkuuta 1988) on venäläinen tennispelaaja. Hänen korkein rankingsijoituksensa kaksinpelissä on kahdeksas sija huhtikuulta 2015. Nelinpelissä hän nousi rankingykköseksi kesäkuussa 2018.
Hannu Reime
thumb|Hannu Reime marraskuussa 2011. Hannu Reime (s. 1944) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradion ulkomaantoimituksessa vuodesta 1966 vuoteen 2007 asti. Hän on julkaissut kirjan Israelin ja Palestiinan kysymyksestä.
Jekaterina Makarova
Makarova aloitti tenniksen pelaamisen kuusivuotiaana. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta kaksinpelissä ja 13 turnausta nelinpelissä. Grand Slam -turnauksissa hän on voittanut naisten nelinpelin Ranskan avoimissa 2013, Yhdysvaltain avoimissa 2014 ja Wimbledonissa 2017 sekä sekanelinpelin Yhdysvaltain avoimissa 2012. Naisten nelinpelissä hän voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016.
Hannu Reime
Ura
Reime on opiskellut kielitiedettä ja filosofiaa Helsingin yliopistossa. Reime aloitti uransa ”printtipoikana”, mutta eteni uutissähkeiden kirjoittajaksi ja uutisten lukijaksi ja siirtyi myöhemmin ulkomaantoimittajaksi. Toimittajana hän nosti Suomessa yleiseen tietoisuuteen muun muassa Itä-Timorin ongelman. Reimeen toimittajantyölle on ollut ominaista käsitellä ja esitellä uutiset tapahtumien yhteiskunnallista ja historiallista taustaa vasten. Myöhemmin urallaan hän kiinnostui maailman kielistä ja työsti niistä useita radiosarjoja ja kirjan. Reime sai vuonna 1998 Valtion tiedonjulkistamispalkinnon ja 2007 Kansanvalistusseuran palkinnon. Nykyään Reime on yksi kirjoittaja YLE:n viikoittaisissa kolumneissa.
Nigerianvahanokka
Nigerianvahanokka (Estrilda poliopareia) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Nigerianvahanokkaa tavataan Etelä-Nigeriassa ja Beninissä. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi. Sen populaation arvellaan olevan melko pieni, mutta nigerianvahanokalle sopivat elinympäristöt eivät kuitenkaan ole vaarassa, eikä sen kannan koko ole laskussa. Lajin harvinaisuuden syyt eivät ole tiedossa.
Soutu kesäolympialaisissa 1980
Vuoden 1980 kesäolympialaisten soutu järjestettiin 20. – 27. heinäkuuta 1980 Krylatskoje Sports Complex'ssa Venäjällä. Tämä oli 18. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 463 osanottajaa 25 eri maasta. Tapahtumia oli 14.
María Élena Kyriákou
thumb|María Élena Kyriákou vuonna 2015. María Élena Kyriákou (, s. 11. tammikuuta 1984, Lárnaka, Kypros) on kyproksenkreikkalainen laulaja. Hänen uransa alkoi, kun hän voitti vuonna 2014 kreikkalisen The Voice of Greece -kykykilpailun. Voiton myötä Kyriákou sai levytyssopimuksen Universal Music Group -levy-yhtiön kanssa. Hän edusti Kreikkaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”One Last Breath” ja sijoittui 19. sijalle. Hänellä on kolme lasta.
Thomas Wulff
Thomas Wulff (s. 24. elokuuta 1953 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija.
Henkilöhistoria
Filosofian maisteri Wulff työskenteli Fågel Fenix -lehden päätoimittajana 1975-1976. Hän oli Finlands Svenska Författareföreningenin puheenjohtaja 1998-2007.
Luhtavahanokka
Luhtavahanokka (Estrilda paludicola) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Luhtavahanokkaa tavataan Keski- ja Itä-Afrikassa sekä Eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tiikeriahven
Tiikeriahven (Terapon jarbua) on noin 30 cm pitkä merikala, joka ruumiinmuodoltaan muistuttaa melkoisesti ahventa, mutta kuuluu tiikeriahventen heimoon (Terapontidae). Tällä lajilla on kyljissään tummia kaarevia poikkijuovia. Sillä on pienet terävät hampaat, jotka paljastavat sen syövän muita kaloja.
Levinneisyys
Tiikeriahventa tavataan Intian- ja Tyynessämeressä Etelä-Afrikan, Indonesian ja Pohjois-Australian rannikolla sekä Punaisessameressä. Yleensä se elää rannikkovesissä ja jokisuilla, mutta voi myös nousta jokia ylös.
Robert Chambers
thumb|Robert Chambers Robert Chambers (10. kesäkuuta 1802 – 17. maaliskuuta 1871) oli skotlantilainen kirjailija ja julkaisija. Hänen ehkä tunnetuin julkaisunsa on anonyyminä julkaistu Vestiges of the Natural History of Creation. Hänet valittiin Geological Society of Londonin jäseneksi vuonna 1844.
Vuoden 1918 riisimellakat
thumb|250px|Vuoden 1918 riismellakoissa poltettu Suzuki Shoten, [[Kobessa.]] Vuoden 1918 riismellakoiksi kutsutaan Japanissa heinä-syyskuussa vuonna 1918 tapahtuneita mellakoita, jotka johtivat Terauchi Masataken hallinnon kaatumiseen.
Syyt
Riisin hinnan jyrkkä nousu aiheutti taloudellisia vaikeuksia erityisesti maaseudulla. Riisinviljelijöiden riisistä saama hinta ei noussut riisin jälleenmyyntihinnan noususta huolimatta, joten viljelijät kokivat vihaa riisin jälleenmyyjiä ja valtion virkamiehiä kohtaan. Riisin hinnan nousu liittyi ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen inflaatiokierteeseen, jonka myötä useimpien kulutustavaroiden hinnat nousivat. Siperian intervention myötä Venäjä otti takaisin haltuunsa Siperian, mikä entisestään nosti riisin hintaa kun Japanin hallitus osti riisinviljelijöiden varastot Siperiassa olevien joukkojen käyttöön. Hallitus epäonnistui taloudenhoidossa ja levottomuudet levisivät maaseudulta kaupunkeihin.
Mellakat
Mellakat olivat ennennäkemättömiä sekä laajuudeltaan että väkivaltaisuudeltaan. Levottomuudet alkoivat Toyaman prefektuurissa sijaitsevasta Uozun kaupungista 23. heinäkuuta 1918. Mielenosoitus alkoi rauhallisena vetoomuksena, mutta muuttui nopeasti mellakoiksi, ryöstelyksi ja lakoiksi. Syyskuun puoliväliin mennessä oli tapahtunut 623 mellakkaa joihin oli osallistunut yli 2 miljoonaa henkilöä. Noin 25 000 mielenosoittajaa vangittiin ja heistä 8 200 tuomittiin rikoksista eri asteisiin rangaistuksiin lievistä sakoista kuolemaantuomioon saakka.
Julkisen järjestyksen romahduksen myötä pääministeri Terauchi jätti hallituksensa eronpyynnön 29. syyskuuta 1918.
Näköaisti
Näköaisti on aisti, jonka avulla eliö saa informaatiota ympäröivästä maailmasta aistinelimeensä eli silmäänsä saapuvan valon perusteella. Ihmisen näkemän valon aallonpituus on 400–700 nanometriä. Eri aallonpituudet tuottavat aistimuksen eri väreistä.
Aistinelin
thumb|350px|Ihmisen silmän rakenne. Silmä on näkevien olentojen aistinelin. Ihmissilmä muodostuu pääosin silmämunasta, joka sijaitsee kallossa luiden reunustamassa silmäkuopassa. Edestäpäin silmää suojaavat silmäluomet ja kyynelrauhaset, joiden tuottama kyynelneste puhdistaa ja kosteuttaa silmän ulkopintaa. Silmämunaa liikuttavat silmänliikuttajalihakset.
Silmässä on useita kalvoja. Silmän etuosassa on värikalvo eli iiris ja sen keskellä aukko, jota kutsutaan pupilliksi. Sen kautta valo pääsee silmän verkkokalvolle, joka sisältää näköreseptorisoluja.
Näköreseptorisolut
Silmään tuleva valo taittuu aluksi sarveiskalvon rajalla ja sen jälkeen linssissä eli mykiössä, joka sijaitsee iiriksen takana. Sen seurauksena verkkokalvolle muodostuu ylösalaisin oleva mutta tarkka kuva, jonka aivot kääntävät myöhemmin oikeinpäin. Verkkokalvossa sijaitsevia valoon reagoivia näköreseptorisoluja on kahta tyyppiä, tappeja ja sauvoja. Tappisoluja on ihmisellä noin kuusi miljoonaa ja sauvasoluja sata miljoonaa. Tappisolut ovat erikoistuneet värien näkemiseen. Sauvasolut eivät erota värejä mutta ovat erittäin herkkiä ja toimivat myös hämärässä. Näköreseptorisoluissa valoon reagoivat näköpigmentit. Verkkokalvossa on muitakin näkörataan kuuluvia hermosoluja, joihin näköreseptorisolut ovat yhteyksissä.
Tappisoluilla on kolmea erilaista näköpigmenttiä: siniherkkää, viherherkkää ja punaherkkää. Jokainen niistä imee itseensä tiettyjä aallonpituuksia, joiden yhdistelmistä seuraa aivoissa aistimus tietystä väristä tai värisävystä. Värisokean henkilön silmät eivät kykene erottamaan värejä normaalisti, sillä heillä ei ole vihreän tai punaisen näköpigmentin geeniä.
Näkökyvyn sopeutuminen
Näkökyky sopeutuu valaistukseen. Kun valaistus vaihtuu nopeasti kirkkaasta hämärään, näkeminen on aluksi vaikeaa, ja sopeutuminen hämärään kestää ihmisellä noin 20 minuuttia. Monilla yöaktiiveilla eläimillä verkkokalvolla on heijastava pinta, tapetum lucidum, jonka ansiosta silmään tullut valo heijastuu uudelleen reseptorisoluihin ja eläin pystyy näkemään paremmin hämärässä. Tämä kalvo heijastaa sopivassa kulmassa valoa takaisin niin, että tällaiset silmät näyttävät loistavan esimerkiksi autonvaloissa.
Hermoimpulssin matka aivoihin
thumb|Näköinformaatio (punaisella) tulee aivojen etuosissa sijaitsevaan näköhermoristiin, josta näkörata jatkuu takaraivolohkon näköaivokuorelle. Valon saapuessa näköreseptorisoluun se aiheuttaa solukalvolla reaktion, jossa G-proteiini aktivoituu. Reaktioiden seurauksena jännitemuutos siirtyy synapsien kautta bipolaarisoluun ja siitä gangliosoluun. Siellä se muuttuu toimintapotentiaaliksi, joka etenee hermoimpulssina näköhermoa pitkin kohti aivoja.
Näköhermot yhtyvät aivolisäkkeen etupuolella ja muodostavat näköhermoristin. Näköinformaatio menee ristikkäin siten, että vasemmasta silmästä peräisin oleva informaatio kulkeutuu oikeaan aivonpuoliskoon, ja päinvastoin. Myös oikean silmän vasen näkökenttä (nenälinjasta vasempaan) kulkeutuu oikeaan aivopuoliskoon ja vasemman silmän oikea näkökenttä (nenälinjasta oikeaan) kulkeutuu vasempaan aivopuoliskoon.
Näkörata jatkuu talamuksen lateraalisiin polvekenystyihin ja sieltä takaraivolohkossa sijaitsevalle näköaivokuorelle. Aivoihin saapuva näköinformaatio on jo suuressa määrin muokkautunut ja valikoitunut verkkokalvolla ja näköradan synapseissa.
Näkeminen tarkoittaa aivojen kykyä tulkita ympäristöä näköaistin välittämästä tiedosta. Näin syntyy näköhavainto.
Metaanisulfonihappo
Metaanisulfonihappo on väritön nestemäinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on CH3SO3H. Se on yksinkertaisin sulfonihappo. Sen suolat ja esterit ovat mesylaatteja. Metaanisulfonihappoa käytetään happokatalyyttinä orgaanisissa reaktioissa, koska se on haihtumaton vahva happo ja se liukenee orgaanisiin liuottimiin. Metaanisulfonihappo soveltuu hyvin teollisiin sovellutuksiin, koska se on neste huoneen lämpötilassa, kun taas sen sukulaisyhdiste p-tolueenisulfonihappo (PTSA) on kiinteä. Laboratoriokäytössä kiinteä PTSA on käyttökelpoisempi.
Metaanisulfonihapon voidaan ajatella olevan rikkihapon (H2SO4) ja metyylisulfonyylimetaanin ((CH3)2SO2) välituote, jossa yksi rikkihapon -OH ryhmistä on korvautunut -CH3 ryhmällä. Metaanisulfonihapon CAS-numero on 75-75-2.
Unkarinpernaruoho
Unkarinpernaruoho (Sisymbrium altissimum) on pernaruohojen sukuun kuuluva yksivuotinen ristikukkaiskasvi. Se kasvaa alkuperäisenä Itä-Euroopassa.
Ulkonäkö ja koko
Unkarinpernaruoho on 30–80 senttimetriä korkeaksi kasvava niukkakarvainen, pystyvartinen tai isokokoisena leveä ja runsaasti haarova ruoho. Sen lehdistä alimmat ovat leveästi liuskoittuneita, ylemmät jakautuneet hyvin kapeiksi pareittaisiksi liuskoiksi. Unkarinpernaruohon kukat ovat pieniä, terälehdet ovat 5–8 millimetriä pitkiä. Lidut ovat 5–10 cm pitkiä, sivulle sojottavia ja hieman ylöspäin kaartuneita.
Siementen kypsymisen jälkeen kuollessaan unkarinpernaruoho voi muuttua niin sanotuksi arokierijäksi.
Stadin Slangi (yhdistys)
Stadin Slangi ry on vuonna 1995 perustettu helsinkiläinen kulttuuri- ja kotiseutuyhdistys, jonka tarkoituksena on Helsingin puhekielen eli stadin slangin taltioiminen, tutkiminen ja vaaliminen sekä kaupungin leikki- ja kulttuuriperinteen vaaliminen. Ajatuksen yhdistyksestä keksivät 1990-luvun alussa toimittajat Voitto Sulander ja Klaus Bremer, ja se perustettiin lopulta Helsingin työväentalolla 14. syyskuuta 1995. Yhdistys julkaisee kuusi kertaa vuodessa ilmestyvää Tsilari-lehteä.
Toimintaa
Miltei 4 000 jäsenen yhdistyksen toimintaan kuuluvat muun muassa neljästi vuodessa yhdessä Helsingin eri seurakuntien kanssa järjestettävät kirkkotilaisuudet. Niiden teemoina ovat äitienpäiväjuhla Mutsi on bestis, Aleksis Kiven ja suomalaisen kirjallisuuden päivän Slangitsyrkka sekä kahdet kauneimmat joululaulut eli Snygeimmät joulubiisit. Yhdessä Helsingin eri seurakuntien kanssa toimeenpantavat kirkkotilaisuudet keräävät seurakuntien osallistujalaskentojen mukaan kerrallaan noin tuhat sanan ja sävelen ääreen hiljentyjää. Esiintyjinä on yhdistyksen oman väen lisäksi suomalaisia taiteilijoita sekä vaikuttajia.
Esimerkkeinä muista aktiviteeteista käyvät vuosittain 12. kesäkuuta vietettävä Helsinki-päivä, jolloin julkistetaan Stadin Kundi ja Friidu Esplanadin puiston Espan lavalla sekä viikoittaiset slangitreffit, retket ja tuoreimpina oma kuoro. Yhdistyksen ohjaamat slangikurssit sekä Slangiakatemia huolehtivat perinnetietouden vaalimisesta, kehittämisestä ja tukemisesta. Keväällä 2013 Stadin Slangi ry palkitsi stipendein järjestämänsä slangilaulukilpailun, Slangibiisiskaban, parhaat, joista kootaan musiikkitallenne. Voiton vei Vesa Nuotio kappaleellaan Snellmaninkatu ja Krunika. Musiikki on Stadin Slangi ry:n toiminnassa yksi identiteettiä kantava voima. Sitä vaalii ja kehittää osaltaan yhdistyksen 30 naisen ja miehen vahvuinen Slangikuoro, jota johtaa Matti Reittamo.
Kuudesti vuodessa ilmestyvässä yhdistyksen perinnekulttuurilehdessä Tsilarissa julkaistaan helsinkiläisten muistelmia vanhasta helsinkiläisestä elämänmenosta sekä keskustellaan slangin kehityksestä. Juttuja kirjoitetaan niin stadin slangilla kuin kirjakielelläkin. Lehden nimi tulee sanoista "till säljaren", joka tarkoitti lehteä tai sähkösanomaa, jonka yhden kappaleen myyntitulon myyjä sai pitää itsellään. Tsilari on Aikakauslehtien Liiton jäsenjulkaisu. "Tsilari" tarkoittaa myöhemmässä slangissa myös talonmiestä, jolle on myös paljon muita slanginimityksiä kuten "gosari, talkkari, talari, slitari, tsikke" jne.
Yhdistys järjesti Jugend-salissa talvella 1997–1998 Niin gimis on Stadi -aiheisen näyttelyn, jossa esiteltiin stadin slangia ja helsinkiläistä elämänmenoa eri vuosikymmeninä. Näyttelyssä oli esillä vanhoja valokuvia ja slangilla kirjoitettuja kirjoja. Siellä esitettiin lyhytfilmejä entisajan Helsingistä. Yleisöllä oli tilaisuus testata slangitaitojaan ja saada taidoistaan "slangispettari"-todistus. Helsinkiläisiä muusikoita ja taiteilijoita kävi esiintymässä näyttelyssä. Näyttely oli Jugend-salin kaikkien aikojen yleisömenestys: siellä vieraili kaupungin kävijälaskennan mukaan yli 26 500 katsojaa. Stadin Slangi ry on sittemmin järjestänyt suurnäyttelyt myös toimintansa 10- ja 15-vuotisjuhliensa kunniaksi Helsingin kaupungintalolla. Vuonna 2003 ilmestyi yhdistyksen juhlakirja Niin gimis on Stadi, johon tervehdyssanat laati vuoden 1999 Stadin Friidu, tasavallan presidentti Tarja Halonen.
Yhdistys esitti vuonna 1999 sosiaalineuvoksen arvonimeä sosiaalityöntekijä ja hyväntekijä Veikko Hurstille, jonka Tasavallan presidentti myönsi.
Stadin Friidu, Stadin Kundi ja slangipalkinto
Yhdistys on vuodesta 1996 alkaen nimennyt ansioituneiden helsinkiläisten keskuudesta "Stadin Friidun" ja "Stadin Kundin", vuosina 2010–2012 myös "Stadin junnut" ja vuodesta 2016 lähtien antanut myös slangipalkinnon. Nimitykset julkistetaan vuosittain Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta Espan lavalla Esplanadin puistossa. Tittelit ovat saaneet seuraavat helsinkiläiset: Vuodesta 2016 lähtien on jaettu myös slangipalkinto. Ensimmäisenä sen sai Emmi Sulander.
Käyrä
Matematiikassa käyrä on halutulla välillä jatkuva pisteiden joukko avaruudessa. Käyrän ei välttämättä tarvitse noudattaa mitään matemaattista mallia. Yksinkertaisimmillaan käyrä on suora viiva.
Topologinen määritelmä
Olkoon X topologinen avaruus ja I reaaliakselin jokin väli. Tällöin käyrä on jatkuva kuvaus. Käyrää sanotaan yksinkertaiseksi, jos \gamma on injektiivinen. Jos I on suljettu ja rajoitettu väli, I=[a,b], sanotaan käyrää yksinkertaiseksi siinäkin tapauksessa, että ja \gamma on välin sisäpisteissä injektiivinen.
Topologisessa tarkastelussa on huomattava, että käyrä ja sen kuvaaja ovat kaksi eri asiaa. Kahden eri käyrän kuvaajat voivat olla samat. Esimerkiksi fysikaalisesti tulkittuna käyrää pitkin voidaan kulkea eri nopeuksilla tai Jordan-käyrää voidaan kiertää useita kertoja.
thumb|vasen|200px|[[Paraabeli on yksinkertainen käyrä.]]
Huygens (luotain)
pienoiskuva pienoiskuva|Huygens-luotain Huygens oli avaruusluotain, joka laskeutui onnistuneesti Saturnuksen Titan-kuun pinnalle vuonna 2005. Sen rakennutti ja ohjasi Euroopan avaruusjärjestö, se oli osa Cassini-Huygens -avaruuslentoa ja oli ensimmäinen luotain joka laskeutui muun planeetan kuun pinnalle. Se nimettiin Titanin vuonna 1655 löytäneen Christiaan Huygensin mukaan.
Yhdistynyt Cassini-Huygens avaruuslento laukaistiin lokakuussa vuonna 1997. Huygens erotettiin Cassinista joulukuussa 2004, ja laskeutui Titaniin tammikuussa 2005 lähelle Titanin Xanadu-aluetta. Tämä oli ainut onnistunut laskeutuminen ulkoisessa aurinkokunnassa. Huygens lähetti dataa 90 minuuttia laskeutumisensa jälkeen.
Mantellidae
Mantellidae on sammakoiden lahkoon kuuluva heimo.
Levinneisyys ja elinympäristö
Heimoa tavataan vain Madagaskarilla ja Comoron saarilla.
Luokitus
Alaheimo Boophinae
Alaheimo Mantellinae
Alessandro Birindelli
250px|thumb|Alessandro Birindelli Alessandro Birindelli (s. 12. marraskuuta 1974 Pisa) on italialainen jalkapalloilija. Hän edusti Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta vuodesta 1997 vuoteen 2008, vaikka oli enemmän tai vähemmän vaihtopelaajan roolissa. Vuonna 2008 hän siirtyi Serie B:n Pisa Calcion riveihin. Birindelli edusti ennen Juventusta Empolia.
Thomas Bickel
Thomas Bickel (s. 6. lokakuuta 1963 Aarberg) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Bickel debytoi Sveitsin maajoukkueessa 1986. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1994. Hän on pelannut 52 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Suomen metsät
thumb|250px|Mäntyvaltaista kangasmetsää kesällä Satakunnassa. thumb|250px|Lahopuu luonnontilaisessa metsässä. thumb|250px|Siemenpuita talousmetsässä.
Suomen metsät kuuluvat pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen, joka levittäytyy pohjoisella pallonpuoliskolla Alaskasta Siperian kautta Kamtšatkan niemimaalle Kaukoidässä. Havumetsävyöhyke käsittää 40 prosenttia maailman metsistä. Vyöhykkeellä kasvaa vain muutamia puulajeja. Pohjoisessa Utsjoella ja Enontekiöllä kulkee metsäraja, jonka pohjoispuolella avautuu puuton tundra.
Suomi on maailman metsäisimpiä maita: maapinta-alasta 75 prosenttia on metsää. Seuraavina ovat Japani (61,8 %) ja Ruotsi (56 %). Pohjoismaista Suomessa on kaikkein eniten metsää asukasta kohden eli 4,6 hehtaaria. Ruotsissa vastaava luku on 2,9, Norjassa 1,6 ja Tanskassa ainoastaan 0,08 hehtaaria.
Suomen metsien kokonaispinta-ala on 26,3 miljoonaa hehtaaria, josta metsätaloudellisesti hyvää metsämaata on 20,3 miljoonaa hehtaaria (lisäkasvu yli 1 m³/ha vuodessa). Metsien kokonaispinta-alasta soita on 9,1 miljoonaa hehtaaria (34 %), joista ojitettu 4,9 miljoonaan hehtaaria. Puuston tilavuus on 2,1 miljardia kuutiometriä. Metsien hiilensidontavarasto on 960 miljoonaa tonnia. Tiukasti suojeltuja metsiä on koko maassa 924 000 hehtaaria (4,5 %). Uhanalaisia lajeja Suomessa on kaikkiaan 1 505 kappaletta, joista 564:lle metsä on ensisijainen elinympäristö ja suo 67 lajille.
Yksityinen sektori omistaa metsien pinta-alasta 52 prosenttia, valtio 35 prosenttia ja metsäteollisuus kahdeksan prosenttia. Loput viisi prosenttia jakautuu kuntien, seurakuntien, yhteismetsien ja muiden yhteisöjen kesken.
Metsien käyttö
Metsä, vesi ja puuttomat suot muodostivat alkuperäisen luonnon perustekijän, joka erosi huomattavasti nykyisestä talousmaisemasta. Maanviljelyn kehittyessä parhaat metsät raivattiin pelloiksi. Liikenteen ja asumisen toimintojen kasvaessa metsä sai väistyä etäämmälle.
Metsänhoitotiede ja metsänhoito on keskittynyt voimakkaasti puunkasvatuksen tehostamiseen, jolloin metsien muu käyttö on jäänyt vähemmälle huomiolle. Metsä on kuitenkin kokonaisuus, joka muodostaa elinympäristön kasveille, eläimille ja puille. Eläinten elinympäristöjä alettiin merkitä metsätaloussuunnitelmiin vasta 1990-luvulla. Puuntuotannossa oli 1900-luvun alussa tarkoituksena kehittää metsän uudistamiseen ja kasvattamiseen menetelmiä, joilla tuotannolliset tavoitteet voitiin saavuttaa mahdollisimman pienin kustannuksin. Näiden tutkimusten perusteella luovuttiin 1940-50-luvuilla harsintametsätaloudesta. Metsänhoidon tutkimuksen suuntautuminen pelkästään puuntuotantoon katkaisi lähes 30 vuodeksi tutkimuksen metsien luontaiseen kehitykseen ja vaihtoehtoisiin metsänhoidon muotoihin.
Metsämaa jaetaan nykyisin lisäkasvun perusteella useampaan luokkaan, jossa varsinainen metsämaa tarkoittaa puuston 1 m³/ha vähimmäislisäkasvua kuorineen vuodessa. Kitumaalla vastaava lisäkasvu on 1,0–0,1 m³/ha ja joutomaalla alle 0,1 kuutiometriä hehtaarilla.
Puuston määrä: Inventointi kulloisissakin valtion rajoissa
Metsien puuston lisäkasvu vuodessa on vuosien 1971–1976 inventoinnin mukaan:
Puuston lisäkasvuksi on 2000-luvulla arvioitu 86,7 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Tästä määrästä poistuu hakkuina ja kuolleina puina 69,9 miljoonaa kuutiometriä.
Metsätyypit
Metsämaa voidaan jakaa kankaisiin ja turvemaihin eli soihin. Kangasmailla on yleensä ohuen humuskerroksen alla kova, peruskalliosta rapautumalla muodostunut mineraalimaa. Suot ovat luonnontilassaan usein vetisiä ja kasvavat huonosti metsää. Suomessa on paljon soita ja kolmannes metsämaasta on turvepohjaista.
Metsät jaetaan metsätyyppeihin, joita ovat lehtometsät, tuoreet kangasmetsät ja kuivat kangasmetsät. Turvepohjaiset metsät jakautuvat vastaavasti korpiin ja rämeisiin. Metsätyypit perustuvat kasvitieteelle, joka ei huomioi pinnan alla olevaa maaperää ja maan päällä liikkuvia eläimiä, paitsi tuhohyönteisiä.
Metsien omistus
thumb|right|Mänty- ja koivumetsää Lappajärvellä. Metsien omistussuhteet ovat Suomessa kehittyneet pitkäaikaisen kehityksen tuloksena. Erämaiden asuttamisen yhteydessä syntyi yksittäistaloja, jotka kasvoivat vähitellen kyliksi. Aurinko- eli sarkajaossa metsät katsottiin yhteisiksi ja jätettiin jakamatta. Kylien ulkopuolella sijainneet suuret metsät ja erämaat katsottiin kenellekään kuulumattomiksi yleismaiksi, joihin uudisasukkaat saattoivat vapaasti asettua asumaan. Kustaa Vaasa julisti vuonna 1542 nämä yleismaat valtion maiksi, josta katsotaan valtion metsänomistuksen alkaneen. Vuonna 1775 alettiin toteuttaa isojakoa, jossa kylien yhteiset metsät jaettiin talojen kesken ja liikamaat jäivät valtion omistukseen.
Kuntien metsänomistus on syntynyt ostojen kautta, mutta kaupungit saivat suuriakin metsälahjoituksia valtiolta. Seurakuntien omistus on hyvin vanhaa, ja se on syntynyt yksityisten ja valtion lahjoituksista. Yhtiöiden metsänomistus on alkanut ostoilla yksityisiltä. Valtion harjoittama asutustoiminta on kaikkein voimakkaimmin vaikuttanut viime vuosikymmeninä metsien omistussuhteisiin. Suomen itsenäisyyden aikana runsaat 4,5 miljoonaa hehtaaria metsää on siirtynyt yksityiseen omistukseen.
Puuston kokonaisosuudet omistajaryhmittäin:
Metsänhoidollisista kustannuksista metsänomistajien omarahoitus ja omantyönhinta on 103 miljoonaa euroa. Valtio tukee yksityisten metsien hoitoa 64,7 miljoonalla eurolla, josta 43 prosenttia kului taimikoiden hoitoon ja nuorten metsien kunnostukseen. Loppu jakautuu kunnostusojituksiin, metsänuudistamiseen ja metsäteiden rakentamiseen ja ylläpitoon.
Alevtina Oljunina
Alevtina Sergejevna Oljunina (, o.s. Smirnova, s. 15. elokuuta 1942) on entinen neuvostoliittolainen hiihtäjä.
Vysoké Tatryn MM-hiihdoissa 1970 Oljunina voitti kultaa 10 kilometrillä sekä viestissä, jossa hän hiihti ankkuriosuuden. Kaksi vuotta myöhemmin Sapporon olympialaisissa hän voitti viestikultaa ja saavutti hopeaa 10 kilometrillä. Viiden kilometrin kilpailussa hän jäi neljänneksi 0,08 sekunnin erolla pronssille hiihtäneestä Helena Šikolovásta. Hän kilpaili myös Grenoblen olympialaisissa 1968 ja Falunin MM-kisoissa 1974 mutta ei hiihtänyt viestiä eikä sijoittunut henkilökohtaisilla matkoilla kymmenen parhaan joukkoon.
Oljunina voitti 10 kilometrin kilpailun Ruotsin hiihtokisoissa vuonna 1972.
Folke Birgerinpoika
Gestrilenin taistelussa Folke mainitaan Folkungien päällikkönä.
Folkella oli kaksi poikaa, Sune ja Holmger. Sune tunnetaan keskiajalla suositusta laulusta "Vreta klosterrov". Sunen tytär Katarina meni naimisiin kuningas Eerik Eerikinpojan kanssa. Holmger puolestaan on Ama-suvun kantaisä.
Tatjana Konstantinovna Romanova
Tatjana Konstantinovna avioitui Konstantin Bagration-Muhranskin kanssa 6. syyskuuta 1911 Tatjanan isän palatsissa Pavlovskissa Pietarin lähistöllä. Perheeseen synty kaksi lasta:
Konstantin Bagration-Muhranski kaatui 1. kesäkuuta 1915 ensimmäisessä maailmansodassa Jaroslavlissa.
Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Tatjana lapsineen pakeni Venäjältä Romaniaan ja myöhemmin Sveitsiin yhdessä setänsä Dmitri Konstantinovitšin adjutantin Aleksandr Korotšenzovin kanssa. Marraskuussa 1921 Tatjana ja Aleksandr Korotšenzov avioituivat, mutta mies kuoli kolme vuotta myöhemmin Lausannessa. Tatjana kasvatti lapset yksin, ja heidän aikuistuttuaan hän ryhtyi nunnaksi.
Tatjana kuoli abbedissa Äiti Tatjanana Öljymäen luostarissa Jerusalemissa 28. elokuuta 1970.
San Cristóbal (tulivuori)
San Cristóbal on Nicaraguan korkein tulivuori. Kerrostulivuoren korkeus on 1 745 metriä. Tulivuori on aktiivinen.
J. J. F. Perander
Johan Julius Frithiof Perander (15. marraskuuta 1838 Lohtaja – 28. joulukuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen filosofi, professori ja kirjailija.
Henkilöhistoria
Peranderin vanhemmat olivat kappalainen Johan Perander ja Charlotta Haraldsdotter Nauklér. Hän pääsi ylioppilaaksi 1858 Kuopiosta ja valmistui filosofian maisteriksi 1864, lisensiaatiksi 1878 ja tohtoriksi 1879. Peranderin ensimmäinen väitöskirja vuodelta 1870 käsitteli Hegelin valtiokäsitettä. Hän teki vielä 1878 väitöskirjan Aristoteleen ihannevaltiosta ja 1883 kolmannen väitöskirjan Johann Friedrich Herbartin kasvatusfilosofiasta.
Perander toimi Helsingin yliopistossa 1870–1879 filosofian dosenttina, 1880–1884 käytännöllisen filosofian ylimääräisenä professorina ja 1884–1885 pedagogiikan ja didaktiikan professorina. Hän opetti myös Helsingin normaalikoulussa ja suomalaisessa alkeisopistossa latinaa, kreikkaa, suomea, filosofiaa ja psykologiaa. Perander käsitteli kirjoituksissaan anarkistifilosofi Pierre-Joseph Proudhonia (Yhteiskunta uutena aikana, 1866), Adam Smithin yhteiskuntateorioita sekä John Stuart Millin yhteiskunnallista filosofiaa (J. S. Millin yhteiskunnallinen filosofia, 1879).
Peranderin vuonna 1866 Kirjallisessa kuukausilehdessä julkaisema artikkeli Yhteis-kunta uutena aikana oli ensimmäinen merkittävä suomenkielinen filosofinen kirjoitus. Otteina tästä kirjoituksesta kaksi näytettä: "Ihmisen elämän pyrkimys jakaantuu moniin kohtiin, joissa on jokaisessa erityiset voimansa ja asetuksensa. Yhteis-kunnan elämä on laadultaan toinen, kuin perheen, valtion ja kirkon elämä. Valtiossa kansa havaitsee asemansa maailman historiassa toisia kansoja kohden. Valtiossa siis emme taistele toinen toisemme rinnalla, vaan olemme yhtyneet samaan olentoon, jonka syvissä helmoissa nautitsemme maailmallisen elämän suurimpia ihastuksia. Yhteiselämässä sitä vastoin juuri tämä taisteleminen on näkyvin kohta. Sillä tämän elämän ainehina on omaisuus, työ ja hankinto."
"Franskan vallan-kumouksen jälkeen yhteiskunnallinen olento on, erkanemalla kansojen muista oloista, ahkerasti pyrkinyt näyttämään erityistä luontoansa ja voimaansa. Että tämä olento etenkin tällä ajalla paljasti itsensä, siihen on syynä se että kumouksen kautta oikeuden tunnot tempaisivat itsensä erilleen kansain tapojen tunnoista. Tätä oikeuden-istuntoa on yhteiselämä varsin lähellä. Perhe-elämä ihanuus sitä vastoin vaatii alallansa juuri tämän oikeuden-tunnon peittymisen luonnollisen innon hartauteen."
Perander edusti Kuopion hiippakunnan opettajia valtiopäivillä 1885.
Hertha Töpper
Hertha Töpper (19. huhtikuuta 1924 Graz, Itävalta – 28. maaliskuuta 2020 ) oli itävaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän esiintyi kuitenkin myös kontra-alttona. Hän suoritti opintonsa Grazissa, jossa hän opiskeli viulunsoittoa isänsä ja laulamista Franz Mixan johdolla. Oopperadebyyttinsä Töpper teki Graz Landestheaterissa vuonna 1945; hän lauloi Landestheaterissa vuoteen 1952 saakka. Vuonna 1951 Töpper esiintyi Bayreuthin oopperajuhlilla.
Töpper työskenteli Baijerin valtionoopperassa Münchenissä ja esiintyi myös muun muassa Covent Gardenissa, San Franciscon oopperassa ja Metropolitan-oopperassa. Vuosina 1971–81 Töpper toimi professorina Münchenin musiikkikorkeakoulussa.
Töpperin ohjelmistoon kuului lukuisia Richard Wagnerin, Giuseppe Verdin ja Richard Straussin rooleja. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1980. Konserttiartistina hän saavutti huomiota etenkin Johann Sebastian Bachin teosten tulkinnoillaan. Yhdessä Marga Höffgenin kanssa Töpper oli yksi johtavista Bachia tulkinneista kontra-altoista 1950- ja 1960-luvuilla, ja hän levytti monia Bachin teoksista, pääasiassa Karl Richterin ja Fritz Wernerin johdolla.
Lady in Satin
Lady In Satin on jazz-laulaja Billie Holidayn vuonna 1958 levyttämä albumi. Albumilla esiintyy myös bändinjohtaja Ray Ellis.
Albumi oli viimeinen Holidayn eläessä julkaistu, sillä hän kuoli seuraavana vuonna 1959. Albumilla laulajan ääni alkaa olla vuosia jatkuneen heroiininkäytön karkeuttama. Vaikutelmaa korostaa Ray Ellisin ”satiininpehmeä” sovitustyyli.
Lady in Satin valittiin vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen 1001 Albums You Must Hear Before You Die.
James Riordan
James Riordan (10. lokakuuta 1936 – 10. helmikuuta 2012 ) oli brittiläinen kirjailija, radioselostaja, jalkapalloilija ja Venäjän-tutkija.
Riordanin akateeminen tutkimus Sport in Soviet Society on ensimmäinen alallaan. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja.
Hän pelasi jalkapalloa Moskovan Spartakissa vuonna 1963.
Noora Peltokukka
Noora Peltokukka (s. 1978) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2002. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista Kirje isältä, Osasto 5 ja Uutishuone sekä elokuvista FC Venus ja Tähtitaivas talon yllä.
Teatteripuolella hän on esiintynyt muun muassa Turun, Lahden ja Oulun kaupunginteattereissa sekä KOM-teatterissa ja Musiikkiteatteri Kapsäkissä.
Bifenyyli
Bifenyyli on kiinteä aromaattinen yhdiste, jota kutsutaan myös nimillä difenyyli, fenyylibentseeni tai dibentseeni. Se sisältää kaksi toisiinsa liittynyttä aromaattista rengasta. Bifenyylin kemiallinen bruttokaava on C12H10 ja rakennekaava C6H5C6H5. Se esiintyy valkoisina tai kellertävinä kiteinä tai hiutaleina, joilla on tunnusomainen haju. Bifenyylin moolimassa on 154,2 g/mol eikä se liukene veteen. Sen sulamispiste on 70 °C, kiehumispiste 256 °C, tiheys 1,04 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 113 °C c.c., itsesyttymislämpötila 540 °C ja CAS-numero 92-52-4.
Bifenyyliä saadaan tislaamalla raakaöljystä ja maakaasusta. Sitä sai käyttää elintarvikeissa 27.11.2006 saakka ainoastaan sitrushedelmien pintakäsittelyssä. Aine estää homeen ja sienien kasvamista. Bifenyylin E-koodi on E 230. Aine on myrkyllistä.
Yash Chopra
Yash Raj Chopra (27. syyskuuta 1932 Lahore, Brittiläinen Intia – 21. lokakuuta 2012 Mumbai, Intia) oli intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja, joka työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän oli Yash Raj Films -elokuvatuotantoyhtiön perustaja.
Chopra sai urallaan monia arvostettuja palkintoja ja kunnianosoituksia. Hän voitti muun muassa kuusi National Film Awards -palkintoa ja kaksitoista Filmfare Awards -palkintoa, joista neljä parhaasta ohjauksesta ja toiset neljä parhaasta elokuvasta. Intian valtio palkitsi hänet Dadasaheb Phalke -palkinnolla vuonna 2001 ja Padma Bhushan -palkinnolla vuonna 2005. Chopra ilmoitti jäävänsä eläkkeelle elokuvien ohjaamisesta ja pian tämän jälkeen kuoli denguekuumeeseen vuonna 2012.
Bifenyyli
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Bi- ja difenyyli voi kulkeutua elimistöön joko hengitysteitse tai nielemällä. Sen vaikutuksia ovat mm. punoitus ja kipu silmissä sekä ärsytys hengitysteissä. Se voi pitkäaikaisen altistumisen seurauksena vaikuttaa maksaan ja hermostoon johtaen niiden toimintavajeeseen ja henkilön kuolemaan. Suomessa bifenyylialtistuksesta johtuvia kuolemantapauksia oli 1970-luvulla erityisesti Nokian Paperitehtaalla. Aineella käsiteltiin hedelmien suojapapereita.