cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yngvarr Kaukomatkaajan saaga
Yngvarr
Yngvarr ryhtyy kuninkaan palvelukseen ja kerää tälle veroja ja hankkii itselleen mainetta ja kunniaa. Kuningas Óláfr ei kuitenkaan suostu antamaan Yngvarrille kuninkaallista arvonimeä, jolloin tämä päättää koota suuren sotajoukon ja lähtee sen kanssa viikinkiretkelle kohti itää. Saaga kertoo, miten Yngvarr matkaa Venäjänmaalle (isl. Garðaríki) ja viipyy jonkin aikaa Novgorodin ruhtinas ja Kiovan suuriruhtinas Jaroslav I Viisaaksi tulkitun kuningas Jarisleifrin luona, minkä jälkeen Yngvarr lähtee etsimään Venäjänmaan suurimman joen alkulähdettä. Matkallaan Yngvarr Kaukomatkaaja ja hänen miehistönsä joutuvat taisteluihin ja kohtaavat erilaisia outoja olentoja, kuten kulta-aarretta vartioivan Jacúlus-nimisen lohikäärmeen, joka herää unestaan ja tuhoaa yhden Yngvarrin saattueessa mukana olleista laivoista sylkemälle sen ylle myrkkyä.
Hieman myöhemmin Yngvarr saapuu Citopolis-nimiseen kaupunkiin, missä tapaa kuningatar Silkisifin ja lupaa ottaa tämän vaimokseen palattuaan takaisin matkaltaan maailman ääriin. Jatkaessaan matkaansa Yngvarr kohtaa joen alkulähteillä vielä toisenkin lohikäärmeen. Sen alkuperästä kerrotaan saagassa kaksi versiota: joko lohikäärme on syönyt seudulla aiemmin eläneen ahneen miehen ja tämän ahneet tyttäret, tai sitten nämä ovat muuttuneet lohikäärmeiksi. Yngvarr miehineen onnistuu anastamaan pienen palan lohikäärmeen vartioimasta kullasta ennen kuin lähtee takaisin. Ollessaan paluumatkalla Yngvarr miehistöineen sairastuu pahaan tautiin. Monet Yngvarrin miehistä kuolevat ja myös Yngvarr itse menehtyy. Ennen kuolemaansa Yngvarr esittää toivomuksen, että hänen ruumiinsa vietäisiin Sveanmaalle ja haudattaisiin siellä kristillisin menoin. Kun jäljelle jääneet miehet saapuvat Silkisifin valtakuntaan, Silkisif vaatii kuitenkin, että Yngvarrin ruumis tulee jättää hänen luokseen ja hänen haudattavakseen. Hän pyytää Yngvarrin miehiä palaamaan takaisin Sveanmaalle ja lähettämään sieltä jonkun kristillistämään Silkisifin maata.
Sveinn
Myöhemmin Yngvarrin poika Sveinn seuraa isänsä jälkiä mukanaan useita kirkonmiehiä. Hän kohtaa myös lohikäärme Jacúluksen, jonka surmaa ampumalla sen sydämeen siunatulla tulella varustetun nuolen. Sveinn saapuu lopulta kuningatar Silkisifin valtakuntaan, missä kirkonmiehet saarnaavat paikallisille kristinuskoa. Kuningatar Silkisif ja hänen kansansa kääntyvät kaikki kristinuskoon, ja Sveinn nai kuningatar Silkisifin. Kaupunkiin rakennetaan Yngvarrille omistettu kirkko. Hieman myöhemmin Sveinn käy vielä Sveanmaalla, mutta palaa sen jälkeen kertojan mukaan takaisin itään.
Saagan yhteys historiallisiin tapahtumiin
Yngvarrin historiallisuuteen viittaavat myös ne noin 30 Ruotsista nykyisten Upplannin, Södermanlandin ja Itä-Göötanmaan maakuntien alueelta löytynyttä riimukiveä, jotka tunnetaan ”Yngvarrinkivinä” (ruots. Ingvarsstenarna). Ne on pystytetty sellaisten miesten muistoksi, jotka riimukivien tekstin mukaan olivat kuolleet idässä erään Yngvarr-nimisen miehen joukoissa sotaretkellä idässä. Kivissä mainitaan joskus paikkoja kuten Kiovan Venäjään viittaava Garðaríki tai Serkland eli ”Serklanti” tai ”saraseenien maa”. Viimeksi mainittu termi on poliittinen pikemmin kuin kulttuurinen käsite ja viittasi lähteestä riippuen esimerkiksi Vähä-Aasiaan, Palestiinaan, Pohjois-Afrikkaan, Mesopotamiaan tai maurien Espanjaan. Se on yhdistetty myös niihin Kaspianmeren ympäristön alueisiin, missä valmistettiin ja myytiin silkkiä. Mats G. Larssonin esittämän tulkinnan mukaan Yngvarrin sotaretki on voinut liittyä itäskandinaavien ja Kiovan suuriruhtinaan Jaroslav I Viisaan väliseen yhteistyöhön ja pyrkimykseen tukea viimeksi mainitun valtaa alueella. Larsson on arvioinut, että matkalle lähteneissä joukoissa on voinut olla mukana noin 500–1000 miestä.
Yngvarrin saaga historianlähteenä
Yngvarr Kaukomatkaajan saagaa ei ole autenttinen ja tarkka historiallinen kuvaus nykyisen Ruotsin alueelta itäänpäin suuntautuneista matkoista, sillä se on kirjoitettu yli 150 vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen Islannissa. Saagan lähteenä ovat sen mukaan olleet suullisesti kuullut tarinat:
Osa tutkijoista pitää kyseistä mainintaa lähteistä aitona. Jotkut taas ovat katsoneet, että maininta on myöhempi lisäys. Heidän mukaansa saaga on saatettu laatia vasta 1300-luvulla, mutta sen kirjoittaja on käyttänyt lähteitä, esimerkiksi kirjeitä ja aineistoa, jotka ovat olleet yhdistettävissä munkki Oddr Snorrasoniin.
Osa Yngvarr Kaukomatkaajan saagassa mainituista maantieteellisistä paikoista on pystytty tunnistamaan, mutta niiden pohjalta on vaikea määritellä tarkemmin Yngvarrin mahdollista reittiä. Saagan kirjoittajalla ei ole ollut tarkkaa tietoa siitä, mitä kautta Yngvarr oli kulkenut, eikä hänellä ollut ensi käden tietämystä idässä sijaitsevista alueista. Todennäköisesti hänellä kuitenkin oli jonkinlaista suullisesta perinteestä peräisin olevaa tietoa ainakin niistä paikoista, joissa skandinaavit olivat aiemmin liikkuneet. Muiden skandinaavien ohella myös islantilaisilla oli ollut kaupankäyntiin liittyviä yhteyksiä nykyisen Venäjän alueelle, erityisesti Hólmgarðrina tunnetun Novgorodin alueelle, mistä kertovat esimerkiksi ihmisten lisänimet (esim. Hólmgarðsfari eli ”Hólmgarðrinkävijä”). Venäjän hallisijoista Vladimir Suuri ja tämän poika Jaroslav I Viisas mainitaan myös muissa saaga-ajan lähteissä, ja on mahdollista, että näiden hallitsijoiden palveluksessa oli ollut myös islantilaista alkuperää olleita miehiä. Kristinuskon myötä itään päin tehtiin joskus myös pyhiinvaellusmatkoja. Yngvarrin saagassa on voitu kuvata se reitti, jota kirjoittaja piti todennäköisenä omien tietojensa valossa. Kyseinen reitti ei välttämättä ollut sama, jonka ”Yngvarrinkivissä” mainitut miehet tai jotkut muut skandinaavit olivat itään päin suuntautuneella sotaretkellä kivissä nimetyn Yngvarrin johdolla valinneet. Reitin kuvaus kertoo pikemminkin siitä, millainen tietämys ja käsitys keskiajan islantilaisilla kyseisten alueiden paikoista ja kansoista oli.
Yngvarr Kaukomatkaajan saagassa mainitaan historiallisesti tunnettujen alueiden lisäksi myös tarunomaisia paikkoja ja olentoja sekä muinaissaagoille tyypillisiä kansansatumaisia ja epärealistisia elementtejä, joihin on ajoittain yhdistetty myös kristillistä symboliikkaa. Muiden keskiaikaisten, tuntemattomaan itään suuntautuneita matkoja kuvaavien matkakirjojen tavoin Yngvarr ja hänen poikansa Sveinn miehineen tapaavat matkallaan monenlaisia olioita, esimerkiksi jättiläisiä, lohikäärmeitä, linnunnokkaisia ihmisiä ja kyklooppeja. Maailman ääressä Siggeumissa yksi Yngvarrin miehistä kohtaa yöllä paholaisen. Saagassa tehdään kuitenkin raja sen ihmisten maailman välillä, johon myös saagan yleisö kuului, ja siitä poikkeavan maailman välillä, jossa Yngvarr liikkui matkallaan tuntemattomassa idässä jatkaessaan matkaansa eteenpäin kuningas Jarisleifrin luota.
Yngvarr Kaukomatkaajan saaga on sävyltään monia muita muinaissaagoja kristillisempi, mikä on saattanut vaikuttaa siihen, ettei saagaa ole alkujaan kategorisoitu muinaissaagaksi. Lisäksi saaga on saanut vaikutteita keskiajan oppineiden tuntemasta kirjallisuudesta. Saagan kirjoittaja on todennäköisesti tuntenut (vaikkakaan ei välttämättä suoraan lainannut) esimerkiksi keskiaikaisia ensyklopedisia teoksia, kuten Isidorus Sevillalaisen teoksen Etymologiae. Viimeksi mainitun katsotaan inspiroineen kirjoittajaa tämän valitessa Yngvarrin matkan etapiksi muinaisegyptiläisen kaupungin nimeltä Heliópólis ja maailman ääressä sijaitsevalle paikalle nimen Siggeum, joka viittaa Dardanellien salmen Aasian puoleisella rannalla sijainneeseen Sigeioniin. Isidoren teoksesta on peräisin myös lohikäärme Jacúluksen nimi, vaikka lentävät ja kulta-aarretta vartioivat lohikäärmeet ovat sinänsä olleet osa myös germaanista kertomusperinnettä.
Ulkomaanvelka
pienoiskuva|Ulkomaanvelan osuus BKT:sta Ulkomaanvelka on kokonaisvelka, jonka maan asukkaat ovat velkaa ulkomaisille velkojille. Velallisia voivat olla kyseisen maan hallitus, yritykset tai kansalaiset. Velka sisältää velat yksityisille liikepankeille, ulkomaisille hallituksille tai kansainvälisille rahoituslaitoksille, kuten Kansainväliselle valuuttarahastolle (IMF) ja Maailmanpankille.
S. P. Kesti
Samuel Petter Kesti (20. maaliskuuta 1856 Teuva – 29. marraskuuta 1909 Ylivieska) oli suomalainen kansankirjailija.
Työtoksikologia
Työtoksikologia on toksikologian haara, joka tutkii työympäristöstä aiheutuneita terveyshaittoja työntekijöille. Tutkimuksen kohteena ovat kemialliset, fysikaaliset ja biologiset altisteet. Kokeellinen työtoksikologia tutkii työperäisten altisteiden vaikutuksia ja vaikutusmekanismeja koe-eläinmallien avulla ja ennustaa ihmiselle koituvia haittoja.
Työtoksikologian ja muun toksikologian välillä ei ole periaatteellista eroa. Työtoksikologian erityispiirre kuitenkin on, että työntekijät, työympäristö, työaika ja altisteet voidaan rajata. Täten haittoja voidaan torjua vaikuttamalla yhteen tai useampaan tekijään. On kuitenkin huomattava, että työympäristössä esiintyy useimmiten samanaikaisesti useita haitallisia kemikaaleja tai energiamuotoja. Työperäiset altisteet tyypillisesti aiheuttavat pysyviä vaurioita elimistössä. Koska haitallisten aineiden pitoisuudet työympäristössä ovat yleensä suurempia kuin muualla elinympäristössä, vaikutukset ilmenevät altistuvissa työntekijöissä yleensä aikaisemmin kuin muussa väestössä. Tämän takia työtoksikologian tuloksilla on tärkeä ennustemerkitys, vaikka vastaavan suuruista altistumista ei koskaan todettaisikaan työympäristön ulkopuolella.
Työtoksikologian kehityshistoriaa
Työperäisiin myrkytyksiin kiinnitettiin huomiota jo antiikin aikana, mutta merkittävästi vasta 1800-luvulla. Kemianteollisuus kehittyi Saksassa 1800-luvulla, ja siellä todettiin monet yhdisteiden aiheuttamat sairaudet. Ensimmäinen laajaa huomiota herättänyt kemikaali oli valkoinen fosfori, jota käytettiin tulitikkujen valmistukseen: tehtaissa työskennelleille lapsille kehittyi leukaluun kuolio. Tulitikkutehtaiden epäterveelliset höyryt johtivat ensimmäisiin ympäristömääräyksiin. Saksassa Nürnbergin maistraatti määräsi tehtaiden ikkunat pidettäväksi kiinni vuonna 1845. Suomi kielsi valkoisen fosforin käytön 1872, mutta Yhdysvallat vasta vuonna 1931. Aniliinin tuotannossa työskentely johti suhteellisen nopeasti virtsarakon syöpiin, jotka tunnistettiin jo vuonna 1895. Englannissa selvitettiin Sheffieldin seudulla kvartsipölylle altistuneiden hiojien kuolleisuutta ja todettiin, että vuosina 1925–1940 yli puolet heistä kuoli alle 30-vuotiaina ja peräti 90 % alle 40-vuotiaina.
Tilastojen mukaan kemikaalit ovat edelleen suurin haaste työympäristötutkimuksessa. Ammattitautirekisteriin ilmoitetuista tapauksista 40 % (2 200 vuonna 1998) on kemikaalien aiheuttamia. Suomessa arvioidaan lähes miljoonan työntekijän altistuvan päivittäisessä työssään kemiallisille yhdisteille ainakin jossakin määrin. Työntekijämäärä on vähentynyt (vuosina 1970–2000) varsinaisessa teollisuustyössä 520 000:sta 370 000:een ja maa- ja metsätaloudessa peräti 410 000:sta 100 000:een. Altistuminen ei ole kuitenkaan vähentynyt, vaan pitoisuudet ovat yhä terveyden kannalta liian suuria. Toisaalta tuotannossa käytettävät kemikaalit ovat merkittävästi muuttuneet reaktiivisemmiksi.
Toksisten kemikaalien käyttö teollisuudessa
Nykyaikaisessa prosessiteollisuudessa, rakennustuotannossa sekä useilla metalliteollisuuden aloilla käytetään lukuisia raskasmetalleja ja orgaanisia yhdisteitä raaka-aineina, katalyytteinä ja reaktantteina. Teollisuuden tuotekehittelystä huolimatta uusimmatkin yhdisteet ovat osoittautuneet toksikologisissa tutkimuksissa terveydelle haitallisiksi. Rakennus- ja laivanrakennusteollisuudessa on käytetty runsaasti terveydelle haitallisia eristekuituja, ennen muuta asbestia. Monien asbestilaatujen tiedetään aiheuttavan keuhkoputkien ja keuhkopussin syöpää (mesotelioomaa). Asbestille altistuminen jatkuu edelleen korjausrakentamisen ja asbestin purkutöiden yhteydessä. Valimoissa ja kaivoksissa altistutaan suurille kvartsipitoisuuksille, jotka voivat myös aiheuttaa keuhkojen toimintahäiriöitä pitkäaikaisen altistumisen seurauksena. Maa- ja metsätaloudessa käytetään lannoitteita ja torjunta-aineita. Monia orgaanisia yhdisteitä on otettu käyttöön parin viime vuosikymmenen aikana. Erityisesti muovikemikaalit, kumin ja bensiinin lisäaineet, uudet torjunta-aineet, maaliseokset ja eräät tekoaineisiin lisätyt palonestoaineet ovat yleistyneet, ja tämä on aiheuttanut huolta niiden mahdollisista terveyshaitoista.
Ranskan 3. armeija
'''Ranskan 3. armeija''' oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan.
Toinen maailmansota
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, se alistettiin Ranskan 2. armeijaryhmään.
Komentajat
Armeijankomentajina olivat :
Ranskan 2. armeija
'''Ranskan 2. armeija''' oli Ranskan maavoimien yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Se tuli tunnetuksi Verdunin taistelussa vuonna 1916, jolloin sen komentajana oli Philippe Pétain.
Toinen maailmansota
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, jolloin se alistettiin suoraan yleisesikunnalle. Armeija liitettiin 1. lokakuuta Ranskan 1. armeijaryhmään. Se liitettiin 14. toukokuuta 1940 koillisen rintaman yliesikunnalle ja edelleen 17. toukokuuta Ranskan 2. armeijaryhmään. Armeija liitettiin 6. kesäkuuta 4. armeijaryhmään, mistä se palasi 15. kesäkuuta 2. armeijaryhmään.
Komentajat
Armeijankomentajina olivat :
Oripään kirkko
Oripään kirkko on Pöytyän seurakunnan kirkko Oripäässä Varsinais-Suomessa. Vuoden 2016 loppuun asti kirkko oli Oripään seurakunnan kirkko. Vuonna 1821 rakennettu kirkko on muodoltaan erivartinen, tornillinen ristikirkko. Intendentinkonttorissa Charles Bassin johdolla suunniteltu puurakenteinen, pyörökaarisilla ikkunoilla varustettu kirkko on tyyliltään uusklassistinen ja melko vaatimaton, mutta säilynyt rakentamisaikansa asussa. Kirkko on seurakunnan kolmas, ja saarnatuoli vuodelta 1675 on edellisestä kirkosta samoin kuin vanhin kirkonkello, joka on vuodelta 1750. Alttaritaulun on maalannut Emil Rautala vuonna 1929. Kirkkoa ja hautausmaata kiertää kivinen aita, jonka pyramidikattoinen puinen porttihuone lienee samanikäinen kirkon kanssa. Sankarihautojen muistomerkin on suunnitellut kuvanveistäjä Viljo Syrjämä.
Kirkko sijaitsee Oripään keskustasta Yläneelle menevän maantien (seututie 210) varrella kantatie 41:n risteyksen tuntumassa.
Museovirasto on määritellyt kirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Oripään kirkossa on Hans Heinrichin rakentamat 12-äänikertaiset urut vuodelta 1973. Niiden julkisivu on vanhoista, Jens Zachariassenin vuonna 1894 rakentamista uruista.
Hyppynaru
thumb|Nyrkkeilijöiden harjoittelussaan käyttämä hyppynaru thumb|Lapsia hyppäämässä narua [[Buenos Airesissa]] Hyppynaru on naruhyppelyn väline, jota käytetään leikkimiseen, kuntoiluun tai kilpailemiseen. Naruhyppelyä pidetään hyödyllisenä ja monipuolisena liikuntamuotona, ja se on aina ollut suosittu lasten leikki.
Naruhyppelyn harrastusmuodot
Nyrkkeilijät ovat perinteisesti käyttäneet hyppynarua paljon harjoittelussaan niin lämmittelyyn kuin rytmitajun kehittämiseksikin. Myös lapset ovat aina harrastaneet naruhyppelyä eri tavoin leikeissään. Naruhyppelyssä järjestetään myös kansainvälisiä mestaruuskilpailuja, kuten maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuja.
Terveysvaikutukset
Naruhyppely voi parantaa yleiskuntoa, motoriikkaa, rytmitajua, alaselän lihasten kuntoa ja jalkojen kimmoisuutta, sekä tehostaa imunestekiertoa jaloista. Tehokas naruhyppely kohentaa myös aerobista kuntoa. Naruhyppelyllä voidaan lisäksi auttaa naisten lantiolihasten heikkoudesta johtuvia oireita.
Tekniikat
Naruhyppelytekniikoita on useita erilaisia, esimerkiksi tasajalkaa, yhdellä jalalla tai vuorojaloin hyppiminen, erilaiset narun pyöritystavat, sekä narun kanssa eri tavoin liikkuminen. Lasten naruhyppelyleikkien variaatioita ovat muun muassa kissanviikset, koulu tai ruotsalainen hyppely.
Slovenian jalkapalloliiga
Slovenian jalkapalloliiga, tunnettu myös nimellä '''1. SNL''', on Slovenian jalkapallon korkein sarjataso. Tällä hetkellä liiga on viralliselta nimeltään PrvaLiga Telekom Slovenije pääsponsorina toimivan puhelinyhtiön mukaan. Liiga perustettiin Slovenian itsenäistyttyä Jugoslaviasta vuonna 1991. Tätä ennen, vuosina 1920–1991 Slovenian liigaa pelattiin Jugoslavian alasarjana.
Rusnė
Rusnė (saksaksi Ruß) on kauppala Länsi-Liettuassa, Klaipėdan läänissä, Šilutėn kunnallispiirissä, lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 1642 asukasta. Rusnė sijaitsee 9 kilometriä lounaaseen Šilutėn kaupungista.
Rusnė mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä 1300-luvulla. Vuonna 1419 alueelle rakennettiin ensimmäinen kirkko ja kirkon ylläpitämä koulu vuonna 1553.
Ranskan 4. armeija
Toinen maailmansota
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, jolloin se alistettiin Ranskan 2. armeijaryhmälle ja 6. kesäkuuta armeija siirrettiin osaksi 4. armeijaryhmää.
Komentajat
Armeijankomentajina olivat :
Jeff Rosenstock
Jeff Rosenstock (s. 7. syyskuuta 1982) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on kotoisin Long Islandista. Hän on toiminut vokalistina yhtyeissä The Arrogant Sons of Bitches, Bomb the Music Industry! ja Kudrow. Hän aloitti soolouran Bomb the Music Industry! -yhtyeen eroamisen jälkeen.
Hän on perustanut oman levy-yhtiön Quote Unquote Recordsin ja on esiintynyt monien ska punk- ja folkpunk-yhtyeiden kanssa kuten Andrew Jackson Jihad tai The Smith Street Band.
Hedi Baccouche
Hédi Baccouche ( 15. tammikuuta 1930 Hammam Sousse, Ranskan Tunisia – 21. tammikuuta 2020 ) oli tunisialainen poliitikko ja suurlähettiläs. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1987–1989.
Baccouche opiskeli 1950-luvulla valtiotiedettä Pariisin yliopistossa. Vuosina 1960–1966 Baccouche toimi Hammam Soussen pormestarina. Sittemmin hän toimi muun muassa suurlähettiläänä vuosina 1981–1982 Vatikaanissa ja Algeriassa ja johti nationalistista Neo-Destour-puoluetta 1980-luvulla.
Valtio ja vallankumous
pienoiskuva|306x306px|Valtio ja vallankumous -teoksen ranskalainen painos vuodelta 1970. Valtio ja vallankumous (ven. Государство и революция) eli Marxismin oppi valtiosta ja proletariaatin tehtävät vallankumouksessa on yksi vallankumousjohtaja Vladimir Iljitš Leninin pääteoksia. Hän kirjoitti teosta piileskellessään Venäjän viranomaisia Jalkalan kylässä Kivennavan maalaiskunnassa elokuussa 1917 ja viimeisteli sen veturinkuljettaja Arthur Blomqvistin luona Helsingissä. Suomalainen kommunistijohtaja O. W. Kuusinen ylisti sittemmin Leninin teosta hyvin merkittäväksi ja selkeyttäväksi.
Valtio ja vallankumous esittelee Leninin idean ja bolševikkien pyrkimykset. Porvarillinen valtio voi vaihtua proletaariseen valtioon ainoastaan väkivaltaisen vallankumouksen kautta, väkivaltainen vallankumous on kiertämätön. Sosialismi, tuotantovälineiden ottaminen valtion haltuun, on vasta kommunistisen yhteiskunnan ensimmäinen, alempi vaihe. Siirtymäkaudella sosialismista kommunismiin tarvitaan proletariaatin diktatuuria, jossa enemmistö joutuu lannistamaan vähemmistön eli sorrettu kukistaa sortajansa. Pyrkimyksenä on mahdollisimman laaja demokratia, mutta se on vain eräs välimuoto ja valtiomuoto. "Demokratia ei kuitenkaan ole minkään raja, jota ei tulisi ylittää, demokratian sisältö koskee yhdenvertaisuutta luokkien hävittämisen mielessä". Itse asiassa parlamentarismi on hävitettävä Marxin kirjoitusten mukaisesti. Kommunismi kuitenkin tähtää ”pidemmälle” eli koko valtion hävittämiseen.
Näkemys kansantalouden järjestämisestä
Lenin kirjoitti kansantalouden järjestämisperiaatteista seuraavasti:"Lähin päämäärämme on järjestää koko kansantalous postin tapaan, siten, etteivät teknikot, työnjohtajat ja kirjanpitäjät, samoin kuin kaikki toimenhaltijat, saisi enempää kuin 'työläisen palkan'. aseistetun proletariaatin valvonnan ja johdon alaisena. Sellainen valtio ja sellaisella taloudellisella pohjalla on meille välttämätön. Se on tulos parlamentarismin hävittämisestä ja edustuslaitosten säilyttämisestä, se pelastaa työtätekevät luokat näiden laitosten porvarillisesta prostituoinnista."
Sosialismi ja kommunismi
Sosialismissa kukin yhteiskunnan jäsen saa yhteiskunnalta yhtä paljon kuin on sille antanut. Tämä yhdenvertaisuus näyttää jo tasa-arvolta, mutta on itse asiassa vielä epäoikeudenmukaisuutta, koska ihmiset ovat erilaisia: toinen on heikko ja tekee vähemmän työtä, toinen on voimakkaampi ja tekee enemmän ja saa silti saman verran, toisella on perhe, toisella ei, ja niin edelleen – ja silti kaikki saavat saman.
Kommunistisen yhteiskunnan korkeammassa vaiheessa valtio(koneisto) kuoleentuu. Valtion sijaan on kommuuni, yhteisö, jossa saattaa olla vielä jäljellä joitakin valtiokoneistolle ominaisia piirteitä, kuitenkin ilman porvareita, sortoa tai luokkavastakohtia. Kommunismin voi tiivistää sanoihin: "Jokaiselta kykyjensä mukaan, jokaiselle tarpeittensa mukaan ." Vapaus on valtion vastakohta.
Kuinka kuolleita käsitellään
Kuinka kuolleita käsitellään (Hanteringen av odöda) on John Ajvide Lindqvistin vuonna 2005 julkaistu toinen romaani. Sen on suomentanut Jaana Nikula, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2010 Gummerus.
Juoni
Eläkkeellä oleva toimittaja, Gustav Mahler saa puhelun sairaalasta, hänelle kerrotaan, että kuolleet ovat heränneet. Gustav suuntaa sairaalan ruumishuoneelle. Samanaikaisesti, Davidin vaimo kuolee auto-onnettomuudessa ja hän rukoilee Jumalalta, että saa vaimonsa takaisin. Lopputulos ei ole se mitä hän toivoo. Myös Davidin vaimo, joka on kuollut hirvittäviin vammoihin palaa kuolleista ja kertoo, että jokin toisella puolella on mennyt hirvittävän pahasti pieleen. Hän puhuu muun muassa "kalastajasta", joka on kadonnut.
Kuolleista ei aiheudu suurta vaivaa, monet kuolleet palaavat perheidensä luokse ja ovat hiljaa juurikaan puhumatta mitään. Ongelmana on että niitä on yksinkertaisesti liikaa. Eri alojen tiedemiehet yrittävät tutkia ilmiötä, joka leviää maailmalla mutta jotakin yliluonnollista on vaikeaa selittää.
Vastaanotto
Tähtivaeltaja-lehden Heikki Nevalan mukaan teoksen kauhuainekset toimivat, mutta fantastiset kohdat ovat heikkoja. Niissä kirjailija sortuu kliseisiin.
Lama (yhtye)
Lama on punk rock -yhtye, joka perustettiin Helsingin Puotilassa vuonna 1977 ja toimi aktiivisesti aina vuoteen 1983. Alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Jari ”Epe” Kronholm, Timo ”Eno” Eno, Timo ”Charlie” Peräniitty ja Jarkko ”Jere” Hämäläinen. Jere Hämäläisen korvasi kuitenkin pian Jusa Ranta. Loppuvaiheessa mukana oli myös Rane Raitsikka. Yhtyeen harjoitustilat olivat Helsingin Lepakossa. Laman levyt 1980-luvulla julkaisi Johanna-yhtiö.
Lama ehti julkaista 1980-luvulla neljä seitsemäntuumaista levyä ja kaksi pitkäsoittoa, joista jälkimmäinen, Ja mikään ei muuttunut vuodelta 1983, oli kokoelma ensimmäisestä neljästä EP:stä ja singlestä. Laman tunnetuin kappale on vuonna 1980 singlenäkin julkaistu ”Totuus löytyy kaurapuurosta”. Kappale päätyi erään kaurahiutalemerkin televisiomainokseen, mutta mainoksessa biisin esittää joku muu kuin Lama.
Vuonna 1993 Lama esiintyi Helsingin Tavastialla. Keikalta äänittetty levy Tavastia julkaistiin vuonna 2007. Vuonna 2005 Laman alkuperäiset jäsenet kokosivat yhtyeen uudestaan ja tekivät muutamia keikkoja muun muassa Tavastialla, Seinäjoen Provinssirockissa, Tampereen Tulliklubilla ja Puntala-rockissa.
Vuonna 2011 heinäkuussa Lama esiintyi Ruisrockissa. Aikaisemmin kyseisenä vuonna Lama teki kiertueen, jonka viimeinen konsertti oli Tavastialla toukokuun lopussa. Maaliskuussa 2013 yhtye julkaisi neljän kappaleen Apuri-EP:n Huhtikuussa 2013 Lama teki neljä keikkaa Brasiliassa. Heinäkuussa 2023 yhtye esiintyi Jytäkesä Go-Go -festivaalilla Helsingissä.
Pépé le Moko
Pépé le Moko on ranskalainen, Julien Duvivierin ohjaama elokuva vuodelta 1937. Pääosissa ovat Jean Gabin ja Mireille Balin. Gabin näyttelee elokuvan nimihenkilöä, joka pakenee poliisia piileskelemällä Algerin kaupungin Kasbahissa. Elokuva perustuu Henri La Barthen samannimiseen romaaniin.
Healing Is Difficult
Healing is Difficult on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi vuodelta 2001.
Elsa Koponen
Elsa Rauha Koponen (1. toukokuuta 1885 Leppävirta – 12. helmikuuta 1977 Siilinjärvi ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja joululaulun Tuikkikaa, oi joulun tähtöset sanoittaja.
Leppävirtalaisen sahanhoitajan tytär Elsa Koponen valmistui opettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista vuonna 1907. Hän meni kihloihin tulevan Helsingin yliopiston musiikkitieteen professorin A. O. Väisäsen kanssa ja toimi aluksi tuberkuloosia sairastaneiden lasten koulun opettajana Lohjalla. Elsa Koponen sai myös itse tuberkuloositartunnan ja tästä kuultuaan Väisänen purki kihlauksen. Elsa Koponen ei mennyt enää naimisiin elämänsä aikana ja kihlauksen purku sai hänet jouluaattona 1917 (toisen tiedon mukaan joulun alla 1913) kirjoittamaan runonsa joka myöhemmin sävellettiin joululauluksi. Elsa Koposen ystävä Tilda Löthman-Koponen julkaisi runon joululehdessä ja runon sävelsivät Armas Maasalo ja P. J. Hannikainen. Laulu julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1918 Kansanopiston laulukirjassa.
Elsa Koponen toimi sitten yli 20 vuoden ajan Siilinjärven Kasurilan koulun opettajana. Kotiseudullaan Koponen tunnettiin aktiivisena yhteiskunnallisena toimihenkilönä ja taitavana puhujana. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat muiden muassa nuorisoseuratoiminta ja vapaaehtoinen maanpuolustustyö.
Vainutas
Vainutas on kauppala Länsi-Liettuassa, Klaipėdan läänissä, Šilutėn kunnallispiirissä, lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 993 asukasta.
Lilli Markkanen
Lilli Kaarina Margareta Markkanen (oik. Väyrynen; 9. toukokuuta 1920 Lappeenranta – 14. marraskuuta 2003 Helsinki ) oli suomalainen teatterinaamioitsija ja TV-työn pioneeri. Markkanen aloitti uransa teatterinäyttelijänä 1947. Porin, Kuopion, Vaasan, Hämeenlinnan, Tampereen ja Joensuun teattereiden näyttämöt tulivat hänelle tutuiksi niin näyttelijänä kuin ohjaajanakin.
Markkanen opiskeli ulkomailla ja piti alan kursseja Suomessa ammatti- ja harrastajateattereissa.
Markkanen aloitti päänaamioitsijana Suomen Televisiossa vuonna 1960 ja jatkoi Yleisradiossa vuoteen 1985 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Nazem Kadri
Nazem Kadri (s. 6. lokakuuta 1990 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Calgary Flamesissa. Kadri on Toronto Maple Leafsin ykkösvaraus vuodelta 2009 ja oli koko varaustilaisuuden seitsemäs. Hänellä on libanonilaiset sukujuuret.
Ura
Kadri pelasi OHL:ssä edelliset vuodet 2006–2010 edustaen Kitchener Rangersia ja London Knightsia. Hän voitti liigan mestaruuden Kitchenerin riveissä vuonna 2008.
Kadri teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Maple Leafsin kanssa 6. heinäkuuta 2009. Hän pelasi kauden 2009–2010 vielä lähinnä London Knightsissa, mutta pääsi myös debytoimaan Maple Leafsissa 8. helmikuuta San Jose Sharksia vastaan pikakomennuksella, kun Christian Hanson ja Fredrik Sjöström loukkaantuivat. Kadri valittiin kauden päätteeksi OHL:n toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudella 2010–2011 Kadri pelasi 29 NHL-ottelua tehoin 3+9=12. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Toronto Marliesissa.
Kadri kaupattiin kesällä 2019 Calle Rosenin kanssa Colorado Avalancheen, josta Toronto sai vaihdossa Alexander Kerfootin ja Tyson Barrien.
Elokuussa 2022 Kadri teki vapaana agenttina sopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Seitsemän vuoden mittaisen sopimuksen kokonaisarvo on 49 miljoonaa dollaria.
Hannah Kearney
Hannah Kearney (s. 26. helmikuuta 1986) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa.
Nazem Kadri
Maajoukkue
Kadri pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010 ja saavutti hopeaa.
Yksityiselämä
Kadri on muslimi ja hän on kaikkien aikojen toinen NHL:ään varattu muslimi Ramzi Abidin jälkeen. Kadri on kaikkien aikojen neljäs libanonilaisjuuret omaava NHL-pelaaja. Häntä ennen NHL:ssä ovat pelanneet myös John Hanna, Alain Nasreddine ja Ed Hatoum.
Hannah Kearney
Maailmancupissa Kearney kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2003. Hän on voittanut 46 maailmancupin osakilpailua ja ollut palkintokorokkeella 71 kertaa (13.12.2015 mennessä). Kausilla 2010–2011, 2011–2012, 2013–2014 sekä 2014–2015 hän on voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun. Kumparelaskun maailmancupin hän on voittanut kausina 2008–2009, 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014 sekä 2014–2015.
Ernst Larsen
Ernst Willy Larsen (18. heinäkuuta 1926 Ranheim – 2. joulukuuta 2015) oli norjalainen estejuoksija ja olympiamitalisti.
Larsen kuoli sairastettuaan pitkään 89-vuotiaana 2. joulukuuta 2015.
Vívó és Atlétikai Club
Vívó és Atlétikai Club eli VAC Budapest tai pelkkä VAC oli budapestilainen jalkapalloseura. Seura perustettiin 1888 ja lakkautettiin 1940. Seura oli tarkoitettu vain juutalaisille. Toiminta aloitettiin uudelleen 1945. Seura pelasi Unkarin pääsarjassa vuosina 1921–26. Parhaimmillaan se sijoittui viidenneksi kaudella 1923–24. Seurassa pelasi kaksi maajoukkuepelaajaa: Lajos Fischer (9 maaottelua Unkarin maajoukkueessa) ja Dezső Grósz (2 maaottelua).
Ranskan 5. armeija
Toinen maailmansota
Armeija perustettiin 27. elokuuta 1939, jolloin se alistettiin Ranskan 2. armeijaryhmälle.
Komentajat
Armeijankomentajina olivat :
Hallitseva senaatti
thumb|upright=1.3|Vuonna 1834 valmistunut hallitsevan senaatin ja [[Pyhä synodi|pyhän synodin yhteinen rakennus Pietarin Senaatinaukiolla.]] Hallitseva senaatti (, Pravitelstvujuštši senat) oli Venäjän keisarikunnassa vuosina 1711–1917 toiminut keskushallinnon elin. Sillä oli useita rooleja ja sen valtaoikeudet vaihtelivat eri aikoina, mutta ennen kaikkea se oli valtakunnan hallinnon ylin porras ja korkein oikeusaste. Sen johtaja oli nimikkeeltään pääprokuraattori (генерал-прокурор, general-prokuror). Virka oli vuodesta 1802 yhdistetty valtakunnan oikeusministerin tehtävään.
Hallitseva senaatti ei työskennellyt yhtenäisenä kollegiona, vaan se jakautui erillisiin osastoihin, jotka antoivat päätöksiä senaatin nimissä.
Kehitys
thumb|upright=1.15|Senaatin istunto Pietari Suuren aikana, [[Dmitri Kardovskin historiamaalaus vuodelta 1908.]] Hallitsevan senaatin perusti Pietari Suuri 5. maaliskuuta ( J: 22. helmikuuta ) 1711 antamallaan käskykirjeellä johtamaan Venäjän hallintoa hänen poissa ollessaan. Se korvasi vanhan pajariduuman, joka samalla lakkautettiin. Hallitsevaan senaattiin kuului alkujaan yhdeksän jäsentä ja ylisihteeri, jotka edustivat vanhaa ja uutta aatelia. Senaatti siirtyi vuonna 1714 Moskovasta Pietariin. Alkujaan hallitsevalle senaatille oli keskitetty koko Venäjän keskushallinto ja se toimi myös ylimpänä oikeusasteena. Sen valtaoikeudet laajenivat nopeasti käsittämään lakien toimeenpanon, kaupan ja sotilasasioiden valvonnan sekä eräitä paikallishallintoon liittyneitä kysymyksiä. Pääprokuraattorin virka perustettiin Pietari Suuren määräyksellä vuonna 1722, ja siihen nimitettiin ensimmäisenä Pavel Jagužinski. Hän toimi virassa vuosina 1722–1726 ja 1730–1735.
Hallitsevan senaatin valtaa typistettiin Katariina I:n ja Pietari II:n hallitsijakausina, jolloin johtava asema siirtyi ylimmälle salaneuvostolle (Verhovnyi tainyi sovet). Pääprokuraattorin virka lakkautettiin vuonna 1725, mutta keisarinna Anna Ivanovnan tultua valtaan vuonna 1730 ylin salaneuvosto lakkautettiin, senaatti palautettiin entiselleen ja virka perustettiin uudelleen. Jo seuraavana vuonna senaatti menetti valtaansa uudelle hallituselimelle, ministerikabinetille (Kabinet ministrov), mutta keisarinna Elisabet lakkautti kabinetin vuonna 1741, palautti jälleen senaatin aseman ja vahvisti sitä entuudestaan.
Elisabetin valtakaudella hallitseva senaatti johti lähes suvereenisti Venäjän sisäisten asioiden hallintoa ja käytti joissain tapauksissa myös lainsäädäntövaltaa. Se saattoi kehittää lainsäädäntöä ennakkopäätöksillä sellaisissa tapauksissa, joissa ei entuudestaan ollut selvää lakia, johon vedota. Vuonna 1744 se määräsi, ettei teloituksia saanut panna toimeen ilman sen omaa vahvistusta, ja vuosina 1751 ja 1753 se määräsi niiden toimeenpanon toistaiseksi kokonaan keskeytettäväksi. Katariina Suuren ajoista lähtien hallitsevan senaatin tehtäviä siirrettiin vähitellen uusille elimille ja se jaettiin vuonna 1763 kuuteen osastoon. Myöhemmin kaksi osastoa siirrettiin Moskovaan ja sijoitettiin Kremliin rakennettuun Senaatin palatsiin.
Aleksanteri I suunnitteli jälleen hallitsevan senaatin vallan vahvistamista osana Venäjän hallinnon uudistamista. Kun Venäjän ministeriöt perustettiin vuonna 1802, ministerit määrättiin alistettaviksi senaatille, mutta tätä ei juuri käytännössä toteutettu, sillä ministerien haluttiin kuitenkin pysyvän keisarin henkilökohtaisessa ohjauksessa. Samana vuonna pääprokuraattorin virka yhdistettiin oikeusministerin tehtävään. Käytännössä uudet ministeriöt ja vuonna 1810 perustettu valtakunnanneuvosto heikensivät senaatin asemaa. Aleksanteri II:n toteuttamat uudistukset vahvistivat jälleen senaattia, ja siihen perustettiin lisää tuomioistuimina toimineita osastoja. Hallitseva senaatti menetti 1800-luvun aikana vähitellen hallintoa koskeneen valtansa ja painottui lähinnä toimimaan ylimpänä oikeusistuimena sekä valvomaan laillisuutta.
Hallitseva senaatti keisarinvallan loppuaikoina
Pääprokuraattorin virka lakkautettiin vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Koko hallitseva senaatti lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen 5. joulukuuta (22. marraskuuta) 1917 yhdessä muun vanhan oikeuslaitoksen kanssa yhdellä kansankomissaarien neuvoston ensimmäisistä määräyksistä.
Jaun vankila
Jaun vankila (virallisesti Jaun uudistus- ja kuntoutuskeskus, aiemmin Rangaistus- ja kuntoutuskeskus ) on Bahrainissa Manaman eteläpuolella Jaun (Jaww/Jaw/Jua/Djaww) kylän lähellä sijaitseva vankila. Se on Bahrainin suurin vankila. Jaun vankila koostuu seitsemästä rakennuksesta. Vankilassa on 1 201 vankipaikkaa. Syyskuussa 2013 sinne oli viranomaisten mukaan kuitenkin sijoitettu 1 608 vankia eli liikaa. Heistä 62 oli alaikäisiä eli 15–18-vuotiaita. Jaun vankilassa pidetään myös ihmisiä, jotka on tuomittu poliittisista syistä. Bahrainin valtion perustaman Vankien ja pidätettyjen ihmisoikeuskomission (PDRC) mukaan noin puolet Jaun vangeista oli joutunut vankilaan "mellakoinnin" vuoksi.
Vangittujen huono kohtelu, kidutus ja surmat
Syyskuussa 2013 oikeusasiamies oli huolissaan siitä, ettei vankilassa kirjattu minnekään muistiin voimankäytön määrää ja muotoja, jotka kohdistettiin yksittäisiin ihmisiin ennen kuin tilanne paheni. Kymmenet vankilan huonoista oloista valittaneet vangit saivat vammoja, kun turvallisuusjoukot vuonna 2013 pahoinpitelivät heitä kyynelkaasulla japampuin.
Virkailijat surmasivat lokakuussa 2014 pahoinpitelemällä 36-vuotiaan vankina olleen Hasan al-Shaikhin.
Maaliskuussa 2015 vankilassa oli mellakoita, joka alkoivat henkilökunnan ja vankien välillä vieraiden tapaamishuoneessa. Vangit häätivät henkilökunnan useista rakennuksista. 10. maaliskuuta mellakkapoliisi, johon kuului myös pakistanilaisia ja jordanialaisia vartijoita, pakotti vangit selleihin tyhjentämällä kyynelkaasukanistereita rakennusten sisään. Poliisi pahoinpiteli ihmisiä pampuilla, kypärillä ja pöydänjaloilla. Vangittuna ollut kertoi ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchille, että seuraavien viikkojen ajan vangit pakotettiin pihalle telttoihin, joissa heitä kidutettiin ruumiillisesti ja henkisesti nöyryyttämällä. Vartijat pahoinpitelivät vankeja, pakottivat heidät alushoususilleen, kävelemään siksakkia kasteltuina jääkylmässä vedessä ja toistamaan hallitusta kannattavia iskulauseita. Vartijat pakottivat vankeja laittamaan sukkia suuhun, ajelivat joiltakin hiukset pois ja nimittelivät syrjivästi. Vammoista ja kyynelkaasusta on todisteina luvattomalla kännykällä otettuja valokuvia. HRW:n toukokuussa julkaisema raportti vaati vakavista väärinkäytösepäilyistä välitöntä riippumatonta tutkintaa.
Bahrainin ihmisoikeus- ja demokratiainstituutin (BIRD) vuonna 2015 julkaisema raportti kertoo viranomaisten nöyryyttäneen vankeja, estäneen unensaannin, ruoansaannin, harjoittaneen ruumiillista väkivaltaa ja olevan syyllinen vankien katoamisiin.
Vankilaan hyökkäsi 1. tammikuuta 2017 aseistautunut ryhmä, surmasi heitä estelleen poliisin ja vapautti vankeja. Sisäministeriön mukaan paenneet olivat tuomittuja terroristeja.
Jaun vankilaan joutuminen poliittisista syistä
Bahrainin ihmisoikeuskeskuksen (BCHR) entinen johtaja ja ihmisoikeuksien puolustajia puolustavan Front Line Defendersin Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan entinen koordinaattori Abdulhadi Al-Khawaja on vankina Jaun vankilassa osallistumisesta kansanvaltaa vaatineisiin mielenosoituksiin vuonna 2011. Viranomaiset pidättivät hänet 9. huhtikuuta 2011, ja hänet ja 9 muuta aktivistia tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. al-Khawajan vaimo twiittasi 5. helmikuuta 2018, että al-Khawajaa oli pahoinpidelty vankilassa niin, että hän oli joutunut sairaalaan. Front Line Defendersin jäsenet vaativat hänen vapauttamistaan kuukausittain Bahrainin Lontoon suurlähetystön edessä.
Kunnarlantie
Kunnarlantie on noin 6,5 kilometriä pitkä etelä–pohjoissuuntainen tie Pohjois-Espoossa. Sen numero on 11337. Tien nimi johtuu siitä, että se kulkee Kunnarlan kaupunginosan läpi.
Tie alkaa Bembölestä seututie 110:n risteyksestä, johon päättyy etelästä tuleva Espoontie. Risteyksen itäpuolella seututien 110 nimi on Turuntie ja länsipuolella Nupurintie.
Pian risteyksen jälkeen Kunnarlantie ylittää Kehä III:n ja jatkuu sen jälkeen kohti pohjoista. Tie on mutkainen mutta hyväkuntoinen, koska se on kunnostettu välillä Kalmari–Kunnarla vuosina 2018–2019 ja välillä Bemböle–Kalmari vuonna 2020. Aikaisemmin tie oli huonokuntoinen.
Suurimman osan matkasta tie kulkee Bodominjärven länsireunalla. Tien varrella sijaitsevat muun muassa Oittaan ulkoilualue, Oittaan kartano ja Pirttimäen ulkoilualue. Myös Kellonummen hautausmaa sijaitsee lähellä Kunnarlantietä.
Tie päättyy Kunnarlaan Velskolantien risteykseen, josta eteenpäin jatkuu Bodomintie.
Jääkiekon European Trophy 2012
Jääkiekon European Trophy 2012 oli kolmas järjestetty seurajoukkueiden European Trophy turnaus. Turnauksen lohkovaihe käynnistyi 31. heinäkuuta ja päättyi 28. marraskuuta. Pudotuspelit pelattiin Wienissä ja Bratislavassa 13.–16. joulukuuta. Turnaukseen osallistui 32 joukkuetta.
Isä Ted
Isä Ted (Father Ted) on katolilaisista papeista kertova brittiläinen komediasarja, jota esitettiin huhtikuusta 1995 alkaen Channel 4 -kanavalla. Sarja kertoo kuvitteellisella Craggy Islandilla asuvan kolmen erilaisen papin ja heidän taloudenhoitajansa elämästä. Sarjaa tehtiin 25 jakson verran. Suomessa sarjaa esitettiin MTV3:lla 1990-luvun lopulla. Kolmatta kautta ja jouluspesiaalia ei ole esitetty Suomessa.
180px|thumb|left|Isä Tedin ensimmäisen tuotantokauden DVD-julkaisun kansi
Parhaan draamasarjan Primetime Emmy -palkinto
Paras draamasarja on yksi Primetime Emmy -palkinnon palkintokategorioista.
Denver, viimeinen dinosaurus
Denver, viimeinen dinosaurus (engl. Denver, the Last Dinosaur) on yhdysvaltalais-ranskalainen animaatiosarja, jota tehtiin vuosina 1988-1989.
Juoni
Neljä teini-ikäistä poikaa (Jeremy, Mario, Shades ja Wally) löytävät suuren dinosauruksenmunan rakennustyömaalta. Muna alkaa liikehtiä ja siitä kuoriutuu vihreä dinosaurus, jota pojat alkavat kutsua Denveriksi. Denverin kanssa he kokevat monenlaista, muun muassa matkustavat takaisin ajassa liitukauteen Denverin munankuoren palasen avulla.
Vastaanotto
Sarja sai suosiota ja sai hyvän vastaanoton sekä kriitikoilta että lasten vanhemmilta, koska se ei ollut väkivaltainen eikä ahdistava. Todennäköisesti sarja sai suosionsa osin myös siksi, että Maa aikojen alussa oli ollut suosittu elokuvateattereissa, ja dinosaurukset ylipäätään olivat suosiossa lapsiperheissä. Denveriä tehtiin kuitenkin vain kaksi tuotantokautta, todennäköisesti siksi, että "Dinosauruskuume" oli jo laantunut elokuvien vanavedessä.
Vuoden 1994 dubbaus
Suomenkieliset äänet:
Man in the Mirror
Man in the Mirror on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin neljäs vuoden 1987 albumilta Bad julkaistu single. Se julkaistiin tammikuussa 1988.
Robin Figren
Robin Figren (s. 7. maaliskuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Seuraura
Figren on Hammarby IF:n kasvatti. Hän siirtyi 16-vuotiaana Frölunda HC:n junioreihin kaudeksi 2004–2005, jolloin Figren voitti koko J18 Allsvenskanin maalipörssin ja jakoi pistepörssin voiton AIK IF:n Oskar Arvidssonin kanssa. Hän voitti myös sarjan jäähypörssin 94 minuutillaan. Figren voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden. Kaudella 2005–2006 hän debytoi Frölundan Elitserien-joukkueessa, jossa Figren pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki Elitserien-debyyttinsä 17-vuotiaana 29. joulukuuta 2005 vieraissa Brynäs IF:ää vastaan. Figren pelasi myös Frölundan molemmat ottelut Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin seuran J20-junioreissa, joissa Figren voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa.
New York Islanders varasi Figrenin kolmannella kierroksella 70. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Samana kesänä myös Calgary Hitmen varasi hänet 17. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Figren siirtyi Hitmeniin kaudeksi 2006–2007 ja kaudeksi 2007–2008 hän vaihtoi toiseen WHL-seuraan, Edmonton Oil Kingsiin, jonka paras maalintekijä Figren oli 18 osumallaan. Toukokuussa 2008 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Islandersin kanssa. Samalla Figrenin kerrottiin pelaavan kausi 2008–2009 lainalla kotimaassaan Djurgårdens IF:n riveissä. Hänen tulokaskautensa Elitserienissä toi 49 runkosarjaottelussa tehot 3+6=9. Elitserien-kauden jälkeen Figren siirtyi loppukevääksi AHL-joukkue Bridgeport Sound Tigersin vahvuuteen. Hän pelasi joukkueessa myös kokonaan kaksi jälkimmäistä sopimuskauttaan.
Kaudeksi 2011–2012 Figren palasi taas kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Linköpings HC:n paitaan. Kaudeksi 2013–2014 hän palasi kaksivuotisella sopimuksella Frölundaan. Kesäkuussa 2014 Figren jatkoi sopimustaan vuodella kevääseen 2016 saakka. Kaudella 2014–2015 Figren oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 16+15=31, jotka ovat hänen Ruotsin pääsarjatason yhden kauden piste-ennätyksensä. Figren voitti kauden aikana Mestarien liigan hopeaa. Kaudella 2015–2016 hän voitti CHL:n mestaruuden. Figren voitti kauden päätteeksi myös Ruotsin-mestaruuden. Maaliskuussa 2016 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Frölundan kanssa. Figren voitti CHL:n mestaruuden myös kaudella 2016–2017.
Figren siirtyi kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisella sopimuksella HV71:n riveihin.
Maajoukkueura
Figren pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti hopeaa. Figren voitti tehoilla 5+2=7 Ruotsin sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Mikael Backlundin ja Patrik Berglundin kanssa. 28. joulukuuta 2007 hän onnistui tekemään ilmaveivimaalin alkulohkon ottelussa Tanskaa vastaan.
Figren pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 sekä U-18 Junior World Cupissa vuonna 2005. Ruotsin A-maajoukkueessa hän on pelannut seitsemän ottelua tehopistein 4+3=7.
Muuta
Figrenin isä Robert on pelannut jääkiekkoa Ruotsin alemmissa sarjoissa.
Murroksia
Murroksia – esseitä, puheita ja kirjoituksia on kirjailija Väinö Linnan vuonna 1990 julkaistu toinen esseekokoelma. Se ilmestyi myös vuonna 2000 Linnan Kootut teokset -sarjan kuudentena osana yhdessä Oheisia-esseekokoelman (1967) kanssa. Täällä Pohjantähden alla -romaanitrilogian sekä Tuntemattoman sotilaan ohella Linnan laajaa esseetuotantoa pidetään hänen kolmantena pääteoksenaan.
Vuoden 2007 uusintapainos
Murroksia ilmestyi uudelleen vuonna 2007 nimellä Esseitä. Uusintapainos sisältää alkuperäisen kokoelman lisäksi myös Linnan ensimmäisen julkaistun kirjoituksen Köyhän työmiehen isänmaa sekä tutkija Tapani Laineen esipuheen Väinö Linna esseistinä.
Cape Canaveral AFS LC-5
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 5 (LC-5) on entinen rakettien laukaisualusta Cape Canaveralin avaruustukikohdassa Floridassa. Alustaa käytettiin Jupiter-A-, Jupiter-C-, PGM-19 Jupiter-, Juno I-, PGM-11 Redstone-, Juno II-, Redstone MRLV -rakettien laukaisuihin.
Historia
LC-5 -laukaisualustan rakennustyöt käynnistyivät vuonna 1954. Alustalta laukaistiin käyttönsä aikana muun muassa Ham-simpanssin avaruuteen vienyt Mercury-Redstone 2-lento, sekä ensimmäisen yhdysvaltalaisen astronautin suborbitaali Mercury-Redstone 3-laukaisu, sekä Gus Grissomin suborbitaali Mercury-Redstone 4-lento. Alustan käyttö päättyi Grissomin Mercury-Redstone 4 -lentoon, ja se museoitiin vuoden 1964 tammikuussa. LC-5:lle pystytettiin muistomerkiksi Redstone-raketti. Alustan betonisessa suojabunkkerissa on edelleen jäljellä Mercury-ohjelmassa käytettyä tekniikkaa.
Uunitoukka
Uunitoukka (Thermobia domestica, joskus myös Thermophila furnorum tai Lepismodes inquilinus ) on pieni toukkasukahäntäisiin kuuluva haittaeläimenä pidetty hyönteinen, jota esiintyy ympäri maailman. Uunitoukan ruumis on noin 8 mm, ja sen kokonaispituus voi olla jopa 20 mm. Se muistuttaa yleisempää sokeritoukkaa, mutta se on sitä hieman suurempi, tummemman värinen ja leveämpi ja sen sivuilla on keltaista karvaa.
Uunitoukat viihtyvät korkeissa lämpötiloissa ja vaativat jonkin verran kosteutta. Siksi ne ovat yleisiä muun muassa leipomoiden lämmityslaitteiden ja uunien läheisyydessä. Ulkosalla uunitoukkia voi löytää lämpimiltä seuduilta kivien, lehtiaineksen ja muun bioaineksen alta. Suomessa uunitoukkaa on tavattu 1930-luvulta lähtien, mutta se on selkeästi sokeritoukkaa harvinaisempi. Asuintaloissa se on suhteellisen harvinainen, koska se tarvitsee lisääntyäkseen korkeita lämpötiloja.
Uunitoukat syövät laajalti erilaisia hiilihydraatteja ja tärkkelyspitoisia aineita, kuten jauhoja ja kirjojen liimaa. Yksilöt kykenevät selviämään vuodenkin ilman ravintoa. Uunitoukat ovat sukulaisensa sokeritoukan tavoin enimmäkseen harmittomia, joskin ne voivat sotkea ruokia, vahingoittaa papereita ja tahria vaatteita. Uunitoukkia on aikoinaan voinut olla suuria populaatioita kartonkitehtaissa, joissa on käytetty tärkkelyspitoisia liima-aineita. Se voi syödä myös puuvillaa, silkkiä ja viskoosia.
Uunitoukkanaaraat alkavat munia 1½−4½ kuukauden ikäisinä, jos lämpötila on noin 32–41 °C. Uunitoukat kuoriutuvat nymfeiksi 12–13 päivän jälkeen ja niiden kehittyminen täysikasvuisiksi voi kestää 4 kuukautta. Uunitoukkia voi siis kehittyä useampia sukupolvia vuoden mittaan ja se muodostaa esiintyessään isoja populaatioita. Uunitoukkaa voidaan torjua pyretriinisumutteilla.
Kellahti
Kellahti on noin 13 kilometriä Porin keskustan pohjoispuolella sijaitseva kylä, joka kuului aikaisemmin Ahlaisten kuntaan. Kylän läpi virtaa Kellahdenjoki, jonka varrella sijaitsee Kellahden kartanon kulttuurimaisema.
Traksėdžiai
thumb|oikea|250px|Traksėdžiaita.
Traksėdžiai on kylä Šilutėn kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 1246 asukasta.
Lähteet
55.36389°N, 21.46111°W