cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaiser
thumb|300px|Vuosimallin 1953 Kaiser.thumb|right|300px|1954 Kaiser Darrin (malli DKF-161). Kaiser-autoja valmistettiin Yhdysvalloissa vuosina 1947–1955. Autoyhtiön nimi oli Kaiser-Frazer Corporation vuosina 1945–1953. Sen perustivat Henry J. Kaiser ja Graham-Paige -yhtiön johtaja Joseph W. Frazer, autoalan konkari joka oli ollut jäsen ensimmäisen Chrysler-auton luoneessa tiimissä, ja joka oli myös luonut Plymouth-automerkin. Graham-Paige -yhtiö sulautui Kaiser-Frazer Corporation:iin vuonna 1947. Frazerin vetäydyttyä yrityksestä vuonna 1953 nimeksi vaihdettiin Kaiser Motors. Tehdas sijaitsi Michiganin Willow Runissa. Autonvalmistus muihin kuin sotilaallisiin tarpeisiin oli keskeytetty talvella 1942 Yhdysvaltojen jouduttua mukaan vedetyksi toiseen maailmansotaan joulukuussa 1941: kun Yhdysvalloissa oli vielä vuonna 1941 valmistettu yli 3 miljoonaa autoa, niitä valmistettiin vuonna 1942 enää 139 kappaletta siviilikäyttöön.
Kaiser Shipbuilding Company
Vuosimallista 1949 päätettäessä Kaiser-Frazer teki kohtalokkaan virheen: autoalan konkari Joseph Frazer suositti tuotannon supistamista enteillen suurten valmistajien uutuusmalleja, joihin Kaiser-Frazerin oli vastata vain päivitetyllä mallistollaan, mutta Henry Kaiser päätti lisätä tuotantokapasiteettia. Ratkaisu oli väärä – 200 000 autolle mitoitetun tuotannon sijaan todellinen menekki oli vain 58 000 autoa – mikä aiheutti paitsi 39 miljoonan dollarin murskatappion, myös Frazerin vetäytymisen yhtiön päätöksenteosta. Hänen vetäytymisensä jälkeen hyvämaineinen Frazer-merkki jäi pois, ja myös yhtiön nimi piti muuttaa. Kireä taloustilanne ei sallinut lisätä mallistoon suosioon noussutta pitkäkattoista farmariauton koria, vaan Kaiser tarjosi samankaltaisiin tarkoituksiin malleja laajalla takaluukulla Vagabond-versioina. Vielä vuonna 1951 Kaiser-malleja myytiin noin 145 000 yksilöä, mutta sodan jälkeisen kysynnän tultua tyydytetyksi suuren volyymin valmistajien resurssit ja hinnoitteluvoima ajoivat Yhdysvaltain pienemmät autonvalmistajat ensin ahdinkoon, ja sitten yhdistämään voimansa, erikoistumaan, tai poistumaan markkinoilta.
Henry_J (automalli) 1950-1954
Henry J. Kaiser päätti kilpailutilanteen vuoksi luoda edullisen Henry J -automallin niille ostajille, jotka "suuryhtiöt olivat unohtaneet". Malli olikin aluksi menestys, mutta pian sen myynti alkoi laskea. Tämä oli kohtalokasta, sillä Henry J. Kaiser oli sijoittanut aiemmin keräämänsä ylijäämät pienen mallin kehittelyyn. Varojen huvettua mallistoa ei voitu enää uudistaa perusteellisesti, vaan ne olivat edellisten vuosien kaltaisia. Myös Henry J. Kaiserin ja hänen Edgar-poikansa anteliaiset tavat johtivat kireästi kilpaillulla autojen valmistuksen alalla liian suuriin kuluihin: malleja varustettiin asiakkaiden toivomusten mukaisiksi, vaikka sellainen häiritsi autojen tuotantoa ja nosti kuluja merkittävästi. Kaiser erehtyi myös siirtämään rakennusalan yritystensä henkilöstöä autotehtaalle, vaikka näillä ei ollut riittävää alan tuntemusta. Vuoden 1949 suuren tappion jättämää lovea yhtiön talouteen ei siten enää pystytty kuromaan umpeen. Alan suuryritysten ylivertainen tehokkuus ajoi Kaiserin ja monet muut itsenäiset autonvalmistajat erikoistumaan, ja moni niistä lopetti toimintansa. Kaiser-henkilöautojen valmistus päättyi vuonna 1955, jolloin sen markkinaosuus Yhdysvaltain automarkkinoilla oli enää 0,1 prosenttia. Suurimmillaan Kaiserin markkinaosuus oli ollut 5,4 % vuonna 1948.
Kaiser-Darrin DKF-161 (1953-1954)
Esimerkki erikoistumisesta on vuonna 1953 esitelty urheiluauto Kaiser Darrin (malli DKF-161 ). Kaiser-Darrin oli toisena sarjatuotantoautona maailmassa varustettu lasikuitukorilla. Sen edelle ehti 1950-luvun monien huipputähtien elokuvissa esiintynyt, lasikuitukorilla ollut Woodill Motor Company, Inc.:n "Wildfire"-automalli (1952-1956). Kaiser-Darrin DKF-161 -mallissa Kaiserin "Henry J"-mallin tekniikka oli puettu Howard "Dutch" Darrinin muotoilemaan, Kalifornian Santa Anassa toimineen The Glasspar Boat Building Company-yhtiön valmistamaan lasikuitukoriin. Samainen Glasspar-yhtiö valmisti veneiden lasikuiturunkojen ohella myös muiden muassa Volvo P1900 Sport-avoauton 1954-1957 lasikuitukorit. Kaiser-Darrin ei kuitenkaan saavuttanut odotettua menestystä: toisaalta lasikuitukori oli uusi aluevaltaus (Chevrolet Corvette C1 lasikuitukorilla tuli tarjolle vasta myöhemmin vuonna 1954), ja Darrin-mallin etulokasuojiin liukuvat ovet olivat arkisessa käytössä epäkäytännöllisiä. Kaiser-Darrin oli myös kallis, siinä esiintyi laatuongelmia, ja myös Darrin-mallin pohjana oleva "Henry J"-malli poistui tuotannosta. Niinpä Kaiser valmisti Darrin-urheiluautoa vain vuoden 1954 ajan, valmistusmäärän jäädessä vain 435 kappaleeseen. Vuonna 1954 Kaiser Motors päätti keskittyä maastoautojen valmistukseen, mutta jo suunnitellut mallivuoden 1955 Kaiserit kuitenkin valmistettiin.
Willys Motors, Industrias Kaiser Argentina / Renault
Vuonna 1953 Kaiser yhdistyi Willys-Overlandin kanssa Willys Motors Incorporatediksi ja siirsi sen tuotantotoimintansa Willysin tehtaalle Toledoon Ohioon. Vuonna 1954 Kaiser Motors perusti Argentiinan valtiollisen IAME-yhtiön ja yksityisten sijoittajien yhteisyrityksenä Industrias Kaiser Argentina-yhtiön, minkä tuotanto käynnistyi 27.4.1956 ensimmäisen Jeep-maastoauton rullatessa tuotantolinjalta. IKA sopi vuonna 1959 Renault-mallien lisenssivalmistuksesta: Kaiser-mallien valmistus päättyi IKA:ssa vuonna 1960, ja vuodesta 1962 edellisvuonna sovitun järjestelyn pohjalta alkanut American Motors-yhtiön mallien valmistus päättyi 1967, kun Renault hankki määräysvallan IKA:sta - vuonna 1975 IKA muuttuisi Renaultin kokonaan omistamaksi tytäryhtiöksi Argentiinassa. Vuonna 1963 Yhdysvaltain emoyhtiö muutti nimensä Kaiser Jeep Corporationiksi.
Smalltalk
Smalltalk on oliopohjainen ohjelmointikieli ja -ympäristö, jonka ensimmäiset versiot julkaistiin 1970-luvulla. Ohjelmat on koottu itsenäisistä, ei-läpinäkyvistä olioista, jotka edustavat jotakin luokkaa. Oliot ovat yhteydessä toisiinsa Smalltalkin virtuaalikone-ympäristön välittämillä viesteillä. Vapaasti muokattavien ja muutettavien olioiden lisäksi on olemassa primitiivi-olioita, joita ei voi muokata enää ohjelman ajon aikana. Toisinaan primitiivit on määritelty Smalltalk ympäristöstä riippumattomina, erillisinä olioina.
Smalltalk on ajan myötä kehittynyt vastaamaan tarpeisiin monissa käyttötarkoituksissa, kuten talouselämässä ja tietokannoissa. Näillä aloilla se on käytössä edelleen. Ensijulkaisussaan Smalltalk-80 toi orastavalle olio-ohjelmoinnin alalle uusia sekä uraauurtavia ajatuksia ja käytänteitä.
Smalltalkia lähellä olevilla kielillä tehdään edelleen aktiivista kehitystyötä ja sillä on monia aktiivisia puolestapuhujia. ANSI-standardi Smalltalkille julkasitiin vuonna 1998 ja se edustaa kielen perusversiota.
Historia
Smalltalk on 1970-luvulla kehitetty ohjelmointikieli, joka on kehitetty Xerox-yhtiön tutkimuskeskus PARC:issa Yhdysvalloissa.
Kielen konseptin kehitti Alan Kay, joka kehitti Dynabook-prototyyppiä ja graafista käyttöliittymää joka sopisi myös lapsille. Dan Ingalls vaikutti Smalltalkin toteuttamiseen.
Kehittäjiin kuuluivat lisäksi Dave Robson, Adele Goldberg, Peter Deutsch, Ted Kaehler ja Scott Wallace. Smalltalk sai runsaasti vaikutteita Norjassa kehitetystä Simula-kielestä, jota pidetään kaikkien olio-ohjelmointikielten kantamuotona.
Ruusufinni
thumb|right|Ruusufinnit ovat punaisia näppylöitä, joita esiintyy useimmiten nenässä, otsassa ja leuassa. pienoiskuva|Acne rosacea kasvoissa. Ruusufinni (Acne rosacea) on ihosairaus, joka aiheuttaa vaihtelevia oireita aina lievästä punoituksesta voimakkaaseen punoitukseen ja märkänäppylöihin. Tauti voi muistuttaa pahimmillaan nuoruusiän aknea. Ruusufinnit voivat olla kirkkaanpunaisia läikkiä tai koholleen nousevia näppylöitä, joiden keskellä on joskus märkää. Niitä tulee tyypillisesti kasvoihin etenkin nenään, otsaan ja leukaan. Ruusufinnin harvinainen muoto on rinofyyma eli muhkuranenä eli möhkönenä, jota esiintyy lähinnä vain miehillä.
Sairaus on selvästi yleisempi naisilla kuin miehillä. Alkoholi ja mausteinen ruoka pahentavat sitä.
Smalltalk
Historia
Xerox julkaisi Smalltalk-kielen nimellä Smalltalk-80. Sen jälkeen Hewlett-Packard tuotti ensimmäisen kaupallisen version. Vuonna 1986 Digitalk-yhtiö julkaisi Smalltalk/V:n, joka oli ensimmäinen laajasti saatavilla ollut versio henkilökohtaisille tietokoneille. Digitalk päätyi myöhemmin ParcPlacen omistukseen.
Ruusufinni
Ruusufinniä hoidetaan antibiooteilla ja valohoidolla (ultraviolettisäteily).
Couperosa on kosmetiikassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan pienten ihon hiussuonten laajentumisia ja veltostumisia sekä "verisuonten katkeamia" poskissa. Ne saavat posket näyttämään punakoilta. Couperosaa on vain valkoihoisilla, ja siihen on perinnöllinen taipumus. Alkoholi, viima, kylmyys ja kuumuus pahentavat sitä. Monet voiteet ja kasvojenhoitotuotteet voivat ärsyttää couperosa-ihoa. Lääketieteen näkökulmasta kysymyksessä on lieväasteinen ruusufinni ja sitä voidaan hoitaa mm. luonnon arbutiini -pohjaisilla ihonhoitotuotteilla.
Smalltalk
Historia
Vuonna 1996 muun muassa Apple-yhtiöllä Alan Kay kehitti Smalltalkin pohjalta Squeakin. Squeakiä seurasi vuonna 2008 tiiviimpi versio Pharon.
Smalltalkin ANSI-standardi valmistui vuonna 1998.
Olioperustaisuus
Smalltalkilla kirjoitetut ohjelmat ovat olioperustaisia ja Smalltalkia pidetään puhtaana olio-ohjelmointikielenä. Muiden ohjelmointikielten tapaan Smalltalk on syntaktiselta ytimeltään hyvin pieni ja koko kielen voima perustuu varsin laajaan luokkakirjastoon.
Useimmat olio-ohjelmointikielet, esimerkiksi Java ja COBOLin olioversio, ovat ottaneet mallia Smalltalkista. Java onkin rakenteeltaan hyvin lähellä Smalltalkia. Kummassakin kieltä ajetaan tulkkaavasti virtuaalikoneessa, mikä tekee niistä suhteellisen hitaita.
Dynaaminen tyypitys
Smalltalkissa muuttujat on tyypitetty dynaamisesti, eli käännösajan sijaan ajoaikana. Smalltalk ei vaadi muuttujien ja argumenttien tietotyyppien määrittelyä. Joidenkin mukaan tyypitys tekisi ohjelmista luotettavampia, mutta Smalltalkin käyttäjien mukaan tyypin määrittely vain sotkee ohjelmia ja hidastaa työtä.
Smalltalkissa on graafinen ohjelmointiympäristö.
Nykyinen käyttö
Smalltalkia käyttävät verkkotietokantaohjelma DabbleDB sekä CMS-järjestelmät Cmsbox ja Pier.
Syntaksi
Syntaksi on hyvin minimaalinen ja käytössä on vain kuusi keyword merkkijonoa:,  ,  ,  ,   ja.
,  ja   ovat singleton oliota,   ja   taas viittaavat niiden yhteydessä annettuun viestiin (message) eli tiettyyn olioon ja suorittavat tästä viestistä riippuvaisen aliohjelman. sanan yhteydessä suoritettavaa aliohjelmaa etsitään ylemmän tason oliosta (huomaa yhetys javaan). viittaa käytössä olevaan suoritteeseen.
Toteutukset
Smalltalkin eri toteutuksia ovat: Smalltalk MT; Dolphin Smalltalk; Cincom Smalltalk; Instantiations VA Smalltalk (uudelleenbrändätty IBM VisualAgeSmalltalk ); GNU Smalltalk; Squeak on Smalltalk-80-versioon perustuva avoimen lähdekoodin toteutus eri käyttöjärjestelmille. SmallScript toimii osana Microsoftin NET-alustaa.
Bodenjärvi
thumb|300px|Saksankielinen kartta. Bodenjärvi on Sveitsin, Saksan ja Itävallan rajalla sijaitseva järvi, jonka kautta virtaa Rein. Se on Keski-Euroopan kolmanneksi suurin järvi Balatonin ja Genevenjärven jälkeen. Järvi on 63 kilometriä pitkä ja leveimmillään melkein 14 kilometriä leveä. Järven syvin kohta on 254 metriä. Bodenjärvi koostuu kahdesta järvestä ja niiden välisestä lyhyestä joesta.
Fyysinen maantiede ja geologia
Bodenjärvi sijaitsee Alppien pohjoispuolella 395 metrin korkeudessa. Sillä on rantaviivaa Sveitsin, Saksan ja Itävallan puolella. Järvi on muodostunut kahdesta erillisestä altaasta, joita erottaa toisistaan lyhyt joki. Yläjärvi on paljon suurempi ja syvempi kuin pieni ja matala alajärvi. Bodenjärven pinta-ala on 536 neliökilometriä, ja siitä yläjärvi 473 neliökilometriä.
Bodenjärven valuma-alue 11 500 neliökilometriä, ja Saksan, Itävallan ja Sveitsin lisäksi se ulottuu Liechtensteiniin. Pääosan vedestä järvi saa Alpeilta, ja suurin siihen virtaavista joista on Rein, josta järvi saa 61,8 prosenttia vesistään. Seuraavaksi suurimmat Bodenjärveen virtaavista joista ovat Bregenzer Ach, Argen, Alter Rhein ja Schussen.
Kulttuurimaantiede
Valtioiden rajoja Bodenjärvellä ei ole määritelty tarkasti.
Järven rannalla on useita kylpylöitä. Saksan puolella järven rannalla on Friedrichshafenin kaupunki, jossa on sijainnut muun muassa kreivi Zeppelinin ilmalaivatehdas ja jossa sijaitsee EADS Astriumin satelliittitehdas (entinen Dornierin lentokonetehdas).
Suurimmat kaupungit järven ympärillä ja vierellä ovat:
Makkarakalat
Makkarakalat (Badidae) on labyrinttikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan Kaakkois-Aasian makeista vesistä.
Taksonomia
Makkarakaloihin luetaan nykyisin kuuluvaksi 15 lajia kahdessa suvussa. Lajeja ovat muun muassa makkarakala (Badis badis) ja tulimakkarakala (Dario dario). Aikaisemmin makkarakalalajien katsottiin olevan osa lehväkalojen heimoa (Nandidae), josta se erotettiin omaksi heimokseen vuonna 1968. Suku Dario siirrettiin tähän heimoon vuonna 2002. Eräät kalatieteilijät, muun muassa Joseph S. Nelson, luokittelevat makkarakalat edelleen osaksi lehväkaloja alaheimona Badinae.
Anatomia
Makkarakalat ovat ulkonäöltään pitkulaisia kaloja. Ne ovat varsin pienikokoisia, noin 2,0–8 cm pitkiä. Makkarakalat ovat värikkäitä ja pystyvät myös vaihtamaan väriään suhteellisen nopeasti. Makkarakaloilla ei ole lainkaan hampaita, vaan niiden tilalla on erityinen luu. Makkarakalalajien poikasilla on erityinen tarttumaelin ja munat ovat tuppimaisessa suojuksessa, joka on kuitumaista erittäin tarttuvaa ainetta.
Levinneisyys
Makkarakaloja tavataan hitaahkosti virtaavista puroista ja pienistä lammista. Ne ovat yleisiä Nepalissa, Intiassa ja Bangladeshissa Ganges-, Brahmaputra- ja Mahanadijokien valuma-alueilla ja Dario-suvun lajit elävät Iravadijoessa Myanmarissa ja Kiinassa. Kalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Eräitä lajeja, kuten makkarakalaa ja tulimakkarakalaa, pidetään myös akvaariokaloina.
Rafael Saifulin
Rafael Saifulin (s. 1952 Samaran tasavalta, Neuvostoliitto) on venäläis-suomalainen kuvanveistäjä. Hän asuu Salon Kiskossa.
Saifulin on opiskellut Pietarin taideteollisessa akatemiassa, josta hän valmistui 1979. Hän on asunut Suomessa vuodesta 1992 alkaen. Hän on Suomen kuvanveistäjäliiton jäsen. Hänen teoksiaan on muun muassa Kiskossa (Lintu, 2009), Hangossa (Tuuli mereltä, 2005) ja Turussa (Onnenhevonen, 2005).
Hypnoosi
Hypnoosi on sosiaalinen vuorovaikutustilanne, jonka yhteydessä hypnotisoitavalle annetaan suggestio, jonka päämääränä on tuottaa muutoksia subjektiivisissa kokemuksissa, havainnoissa, aistimuksissa, tunteissa ja/tai käyttäytymisessä.
Hypnoosi-induktio
Hypnoositilanne ("hypnotisointi") luodaan yleensä käyttämällä tietyntyyppisiä tekniikoita, joita kutsutaan induktioiksi (latinan verbistä inducere = johdattaa). Induktion yhteydessä pyritään luomaan tilanne, jossa normaali, useiden aistikanavien kautta tuleva vaihteleva informaatiotulva pyritään minimoimaan, jolloin hypnotisoitavan henkilön tajunnan sisältö muodostuu mahdollisimman pitkälle hypnoosi-induktion kuulemisesta.
Panteleimon (metropoliitta)
Panteleimon, siviilinimeltään Petri Sarho (s. 17. toukokuuta 1949 Vieremä) on suomalainen ortodoksinen piispa ja kirjailija. Hän on entinen Oulun metropoliitta. Hän jäi eläkkeelle kesäkuussa 2013.
Hypnoosi
Hypnoosi-induktio
Tutkimuksissa käytettävässä induktiossa koehenkilöä pyydetään aluksi kiinnittämään katseensa johonkin pisteeseen tai esineeseen ja keskittymään vain hypnotisoijan sanoihin. Tämän jälkeen annetaan mielikuvia yhä syvenevästä rentoutumisesta samalla kun lasketaan lukuja esim. yhdestä kymmeneen (esim. "..samalla kun luettelen lukuja yhdestä eteenpäin tunnet kuinka olosi muuttuu yhä rennommaksi ja raukeammaksi… jokainen luku saa sinut tuntemaan itsesi yhä rennommaksi ja rennommaksi…). induktiossa käytetään myös univertausta esim. "…samalla kun olosi muuttuu rennoksi, huomaat väsymyksen tunteen valtaavan koko kehosi alat vähitellen kokea kasvavaa raukeuden tunnetta… aivan kuin vaipuisit uneen…). Induktioon liitetään myös lihasten rentouttaminen pyytämällä hypnotisoitavaa keskittymään eri lihaksiin tai lihasryhmiin ja rentouttamaan nämä kunkin vuorollaan (… keskity nyt jalkojesi lihaksiin ja anna niiden rentoutua täysin ja muuttua painaviksi ja veltoiksi…).
Edellä kuvattu induktio on ns. standardi-induktio, jota käytetään tutkimuksessa. Kliinisessä yhteydessä induktio voidaan sovittaa kunkin potilaan tarpeiden mukaan hyvinkin yksilöllisesti. Hypnoosiin liittyy usein rentoutumiseen liittyviä suggestioita mutta tämä ei ole mitenkään välttämätöntä. Ääriesimerkki on ns. aktiivi-vireä (active-alert) hypnoosi, jossa koehenkilöt polkevat kuntopyörää induktion ja hypnoosin aikana.
Panteleimon (metropoliitta)
Nuoruus
Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1969 ja aloitti opinnot Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa, josta hän valmistui vuonna 1972. Jatko-opintoja hän suoritti Neuvostoliitossa Leningradin hengellisessä akatemiassa, josta hän valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1977.
Hypnoosi
Hypnoosiherkkyyden arviointi
Yksi hypnoosiin liittyvistä selkeimmistä tutkimustuloksista on se, että eri ihmiset reagoivat hypnoosi-induktion jälkeen esitettyihin suggestioihin tai mielikuviin hyvin eri tavoin. Tätä yksilöllistä reagointitaipumusta nimitetään suggestio-/hypnoosiherkkyydeksi ja sen mittaamista varten on käytössä erilaisia testejä. Tutkimuksissa tätä herkkyyttä mielikuvien kokemiseen arvioidaan mittareilla, jossa induktion (hypnoosiin johdatus) jälkeen annetaan useita erityyppisiä suggestioita. Niitä tarkastelemalla saa melko hyvän käsityksen siitä mitä ilmiöitä hypnoosin piiriin katsotaan kuuluvaksi. Nämä testeissä käytetyt suggestiot jaetaan tyypillisesti kolmeen luokkaan seuraavasti (ks. Hilgard 1965):
Panteleimon (metropoliitta)
Työ ja kirkolliset vihkimykset
Panteleimon toimi vuosina 1973 ja 1975 matkakanttorina Ilomantsin piirissä. Hänet vihittiin munkiksi, munkkidiakoniksi ja pappismunkiksi vuonna 1977, jolloin hänestä myös tuli Valamon luostarin veljestön jäsen. Uudessa Valamossa hän toimi luostarin johtajana, igumeenina, vuosina 1979–1997. Arkkimandriitan arvo hänelle myönnettiin vuonna 1986.
Vuonna 1997 hänet valittiin nimikkeellä ”Joensuun piispa” Suomen ortodoksisen kirkkokunnan apulaispiispaksi. Piispaksi vihkiminen tapahtui Kuopiossa maaliskuussa 1997. Hän hoiti virkaatekevänä Helsingin hiippakunnan piispan virkaa kaksi kuukautta vuoden vaihteessa 2001–2002. Huhtikuussa 2002 hänet valittiin Oulun hiippakunnan piispaksi nimikkeenään Oulun metropoliitta.
Hypnoosi
Hypnoosiherkkyyden arviointi
Haastesuggestiot. Tähän luokkaan kuuluvat suggestiot eroavat jo jossain määrin perinteisestä mielikuviin eläytymisestä, sillä niihin liittyy myös aktiivista vuorovaikutusta. Koehenkilöä pyydetään usein ensin kuvittelemaan jokin hänen kehoonsa liittyvä asiantila (jonkin kehon osan painavuus tms.). Tämän jälkeen koehenkilölle sanotaan, että kokemus on niin voimakas, että hän ei kykene ”murtamaan” mielikuvan voimaa vaikka haluaisi. Lopuksi hänet haastetaan kuitenkin yrittämään (esim: "...silmäluomesi tuntuvat nyt niin raskailta, että ne ovat kuin kiinnittyneet toisiinsa ja sinun on mahdotonta aukaista silmiäsi, vaikka kuinka yrität… ole hyvä ja yritä nyt aukaista silmäsi niin huomaat kuinka vaikeaa, jopa mahdotonta, se on").
Kognitiiviset suggestiot. Näillä pyritään vaikuttamaan koettuihin aistimuksiin, havaintoihin, ajattelun ja muistiin. Kognitiiviset suggestiot voivat saada aikaan hallusinaatioita ja muistimuutoksia. Hallusinaatiot voivat kohdistua mihin tahansa aistinpiiriin (näkö, kuulo, haju, maku jne.) ja ne voivat olla luonteeltaan negatiivisia (annetaan suggestio, että jotain todellista ärsykettä ei olekaan eli sitä ei aistita tai havaita) tai positiivisia (suggestio, että havaitaan tai aistitaan jotain, mitä todellisuudessa ei ole). Negatiivisesta hallusinaatiosta hyvä esimerkki on kiputuntemuksen lieveneminen tai häviäminen - ilmiö, jota hypnoosin historian alkuvaiheessa paljon hyödynnettiin jopa kirurgisten operaatioiden yhteydessä ennen kemiallisten anestesiamenetelmien keksimistä. Positiiviset hallusinaatiot, joita tutkimuksessa paljon käytetään, kohdistuvat usein näkö- tai kuuloaistiin. Esimerkiksi, ”…kun avaat silmäsi, niin näet pöydällä edessäsi punaisen pallon…” (jota ei todellisuudessa ole) tai sanotaan koehenkilölle, että hän saa kuulla jonkun tutun laulun (mitä todellisuudessa ei soiteta). Muistiin liittyviä suggestioita voidaan antaa samalla tavoin joko siten, että sanotaan koehenkilön unohtavan jonkin tapahtuman tai asian (vaikkapa oman nimensä) tai vastaavasti ”muistamaan” tapahtumia tai asioita, joita hänelle hypnoositilanteessa kerrotaan.
Panteleimon (metropoliitta)
Julkaisut
Metropoliitta Panteleimon on kirjoittanut lukuisia artikkeleita ja Valamo- tai ortodoksia-aiheisia kirjoja ja historiallisia romaaneja, muun muassa Timanttiristi, Unen laiva, Karjalan maa, Venäläistä teetä, Pojan tie. Hän on myös kirjoittanut tietokirjan Luostari Jäämeren rannalla: Petsamon luostarin historiaa.
Hypnoosi
Hypnoosiherkkyyden arviointi
Eräs mielenkiintoisimmista kognitiivisista suggestioista on ns. posthypnoottinen suggestio mikä tarkoittaa, että koehenkilölle voidaan antaa suggestio, jonka tarkoitus on toteutua tietyn merkin laukaisemana sen jälkeen kun koehenkilö on jälleen normaalissa valvetilassa. Tällöin koehenkilölle voidaan hypnoosin aikana sanoa, että kun olet jälleen normaalissa valvetilassa tämän istunnon jälkeen, tunnet voimakasta halua laittaa hatun päähäsi silloin kun otan silmälasini pois. Tähän voidaan lisätä vielä suggestio siitä, että koehenkilö ei muista, että hänelle on sanottu näin. Posthypnoottinen suggestio voi koskea myös itse hypnoosin siirtymistä tai siitä ”heräämistä”. Esimerkiksi seuraavasti: ”…kun otan silmälasit päästäni, niin siirryt välittömästi takaisin tähän hypnoositilaan, missä olet nyt, ja kun laitan lasit takaisin päähäni, niin heräät…”.
Hypnoosiherkkyyden arviointiin tarkoitetut mittarit
Hypnoosiherkkyyttä arvioivat mittarit on suunniteltu pääsääntöisesti siten, että alussa annetaan helposti onnistuvia ideomotorisia suggestioita ja lopussa kognitiivisia suggestioita, jotka onnistuvat vain pienellä osalla ihmisistä. Herkkyysmittareiden normitiedoista (esim. Kallio & Ihamuotila, 1999) voi karkeasti todeta, että ideomotoriset suggestiot toimivat lähes 90 %:lla, vasteen inhibitio- tyyppiset suggestiot noin 30–50 %:lla ja kognitiiviset suggestiot noin 15–30 %:lla koehenkilöistä. Luvut vaihtelevat eri tutkimuksissa ja siksi tarkkojen prosenttilukujen antaminen on mahdotonta. Myös esimerkiksi visuaalisen hallusinaation voimakkuus vaihtelee eri ihmisten välillä siten, että osa näkee esimerkiksi "hallusinaatiokissan" ja todellisen kissan yhtä selvinä eikä aina kykene erottamaan niitä toisistaan kun taas toiset näkevät hallusinaation jossain määrin himmeänä tai epätarkkana. Hypnoosiherkkyys muodostaa suunnilleen normaalijakauman samalla lailla kuin esimerkiksi älykkyys eli suurin osa ihmisistä sijoittuu asteikon keskelle ja molempiin ääripäihin sijoittuu vain pieni osa ihmisistä.
Hypnoosista puhuttaessa tulee kuitenkin harvemmin esille se tosiasia, että näihin kaikkiin edellä esitettyihin suggestioihin reagointi onnistuu joiltakin varsin hyvin myös ilman mitään edeltävää hypnoosi-induktiota. Barberin (1969) mukaan yleensä ainoastaan hypnoosiin liitettyjä ilmiötä voidaan monilla saada aikaiseksi myös koetilanteessa, jossa ohjeena on eläytyä vain annettuihin mielikuviin mahdollisimman hyvin. Kirjallisuudessa tästä käytetään termiä "valve-suggestioherkkyys", joka käsitteenä on siinä mielessä heikko, ettei lukuisista yrityksistä huolimatta ole löydetty yleistä hypnoositilan kriteeriä. Hypnoosi-induktion on todettu (esim. Hilgard & Tart 1966) kuitenkin lisäävän suggestioherkkyyttä mutta valve-suggestioherkkyyden ja hypnoosi-induktiota seuraavan suggestioherkkyyden korrelaatio on hyvin korkea (= 0,86). Onkin varsin perusteltua siis olettaa, että näissä yleensä on kysymys samoihin mekanismeihin liittyvästä mielikuviin eläytymisestä.
Jean Cocteau
Elämä ja ura
thumb|250 px|Parade-baletin ohjelma, 1920. Cocteau syntyi varakkaaseen perheeseen. Hänen isänsä teki itsemurhan pojan ollessa yhdeksänvuotias. Jean Cocteau muutti kotoa viisitoistavuotiaana. Hän ei ollut koulussa kovin hyvä oppilas, ja reputti päättökokeessa useita kertoja. 19-vuotiaana hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa. Hän tuli tunnetuksi boheemien piirissä ja ystävystyi monien kulttuurihenkilöiden kanssa.
Hypnoosi
Onko hypnoosilla ja normaalilla mielikuviin eläytymisellä jotain eroa?
Suurin osa suggestioista, joita hypnoosiherkkyyden arvioinnissa käytetään, ovat pyyntöjä eläytyä johonkin annettuun mielikuvaan (esim. kuvittele, että käteesi on sidottu heliumilla täytetty ilmapallo, joka nostaa kättäsi ylöspäin). Tällöin koehenkilön tehtävä on pyrkiä elämään tämä mielikuva mahdollisimman elävästi, mutta samalla hän tietää kokemuksensa olevan vain mielikuvaan eläytymistä. Hypnoositutkimuksen eräs kiistanalainen kysymys on kuitenkin se, että tietävätkö hypnotisoidut koehenkilöt AINA, että he eläytyvät vain omiin mielikuviinsa kuten esim. Kirscah & Braffman (2002) esittävät. Tämä kysymys vaatii edelleen lisää tutkimusta, mutta erityisesti kognitiivisten suggestioiden yhteydessä osa koehenkilöistä raportoi, että he eivät kykene sanomaan joistakin aistihavainnoista ovatko ne todellisia, ulkoisen ärsykkeen aikaansaamia kokemuksia vai heidän oman mielikuvansa tuottamia aistimuksia. Tällaiset kognitiiviset suggestiot toteutuvat vain melko pienellä osalla koehenkilöitä mutta tutkimuksen kannalta ne ovat hyvin mielenkiintoisia. Mikäli sellaisia outoja ilmiöitä kuten hallusinaatiot ja muistimuutokset ei hypnoosiin liittyisi, olisi se käsitteenä jo luultavasti unohdettu kauan sitten. Hypnoosin historian aikana on kuitenkin toistuvasti tullut esille epäilyjä siitä, että mitään dramaattisia mielenilmiöitä kuten eläväntuntuisia hallusinaatioita ei todellisuudessa tapahdu vaan hypnotisoidun henkilön käyttäytyminen voidaan selittää huomattavasti yksinkertaisemmin. Se, että useat koehenkilöt ovat kertoneet kokevansa hallusinaatioita, on useissa tutkimuksissa esille tullut selkeä tulos. Epäilyjä onkin ollut sen suhteen, voiko näihin puhtaasti subjektiivisiin kuvauksin todella luottaa. Monet tutkimukset ovat nimittäin osoittaneet, että koehenkilöillä on voimakas taipumus pyrkiä toimimaan niin kuin he olettavat lääkärin, tutkijan tai muun auktoriteetin toivovan. Tällöin on hyvinkin ymmärrettävää, että koehenkilöt kuvaavat sellaisia kokemuksia, joita heiltä selvästi odotetaan eikä niitä mitä he oikeasti kokevat. Tämän sosiaalisen paineen voimakkaana kokeva koehenkilö helposti kuvaa vaikkapa pöydällä edessään kuvittelemaansa palloa hyvin eläväksi ja todelliseksi, mikäli hän olettaa tämän olevan ”oikea” vastaus koetilanteessa.
Jean Cocteau
Elämä ja ura
Sergei Djagilev pyysi Cocteauta kirjoittamaan baletin. Näin syntyi Parade vuonna 1917. Djagilev toimi sen tuottajana, Erik Satie sävelsi musiikin, Pablo Picasso suunnitteli puvut ja lavasteet. Guillaume Apollinaire kirjoitti käsiohjelman ja keksi siinä sanan surrealismi.
Hypnoosi
Onko hypnoosilla ja normaalilla mielikuviin eläytymisellä jotain eroa?
Aivojen kuvantamismenetelmät ovat kuitenkin tulleet ratkaisevaksi avuksi selvitettäessä, mitä koehenkilön mielessä ja aivoissa todella tapahtuu hypnoosin aikana. Näin voidaan saada objektiivista tietoa aivotoiminnasta erilaisten kokemuksien aikana eikä tällöin tarvitse luottaa yksinomaan koehenkilöiden kuvaamiin subjektiivisiin kokemuksiin. Tuoreimmat tutkimukset (esim. Kosslyn et al., 2000) ovatkin tuoneet lisävalaistusta näihin ongelmiin ja selviä viitteitä on saatu mm. siitä, että koehenkilöiden raportoimat näköhallusinaatiot aiheuttavat aivoissa hyvin samantyyppistä aktivaatiota kuin todellisten ärsykkeiden tuottamat. Myös erilaisten kipuärsykkeiden (kipu tuotetaan usein antamalla heikkoja sähköärsykkeitä sormeen tai pitämällä kättä kylmässä vedessä) aiheuttaman aivoaktivaation tutkimus on antanut tukea sille, että hypnoosin aikana annetut suggestiot kipukokemuksen lievenemisestä tai häviämisestä vaikuttavat jollakin koehenkilöillä selkeästi kipukokemuksen voimakkuuteen (Rainville et al., 1997).
Jean Cocteau
Elämä ja ura
Cocteaun maineen kirjailijana vahvisti proosateos Le Potomak (1919). Se on fantasia akvaariossa elävästä oliosta.
Hypnoosi
Onko hypnoosi muuntunut tajunnantila?
Keskeiseksi ongelmaksi hypnoosia ja muuntunutta tajunnantilaa (hypnoositilaa) koskevassa kiistassa on osoittautunut käsitteelliset epäselvyydet ja puutteelliset määritelmät. Tämä koskee yhtä hyvin käsitettä ”muuntunut tajunnantila” kuin sitä mitä on hypnoosi. Kun hypnoosi määritellään sosiaaliseksi vuorovaikutustilanteeksi, vältytään kaikenlaiselta kiistelyltä sen olemassaolosta. Sen etuna on, että hypnoosia voidaan edelleen käyttää kliinisissä yhteyksissä, vaikka ei ymmärretäkään sen vaikutusmekanismeja. Toisaalta tällaisen määritelmän suuri heikkous on se, että hypnoosilla on alun perin tarkoitettu unta muistuttavaa tilaa ja loogista olisi säilyttää ”hypnoosi” – käsitteen sisältö sellaisena. Mikäli minkään tämäntyyppisen tilan olemassaolosta ei koskaan saada vakuuttavaa näyttöä, niin ehkä koko ”hypnoosi”-käsitteen tulisi siirtyä tieteen historiaan, virheellisenä käsityksenä ilmiön luonteesta. Suggestioiden avulla aikaansaatuja ilmiöitä tulisi sitten kuvata muilla käsitteillä, puhumalla vain esim. ohjatuista mielikuvista, koehenkilöissä viriävistä odotuksista ja tilanteeseen liittyvistä sosiaalisista rooleista.
Muuntuneen tajunnantilan määritelmä on myös hyvin erilainen tutkijasta riippuen. Osa tutkijoista katsoo, että henkilön tajunnantila on muuttunut, mikäli hän kokee hyvin elävästi jonkin mielikuvan. Olettakaamme, että henkilö eläytyy voimakkaasti suggestioon, että hänen sylissään lepäävään käteensä on sidottu jättimäinen vappuilmapallo, joka nostaa kättä hiljalleen ilmaan. Tämä mielikuva on hyvin helppo luoda ja monet kokevat tällöin, että heidän kätensä alkaa vähitellen muuttua kevyeksi, ja toiset niin, että se nousee hiljalleen ilmaan. Koehenkilöiden kuvaukset tähän ilmiöön liittyvästä kokemuksesta vaihtelevat siten, että toisilla siihen liittyy tunne, että on itse osaltaan auttamassa käden nousua, mutta osa kuvaa tapahtumaa täysin automaattiseksi. Tämä käden nousu automaattisesti täyttää joidenkin tutkijoiden mielestä jo muuntuneen tajunnantilan kriteerit: mitään kättä nostavaa ilmapalloa ei ole olemassa ja kuitenkin koehenkilö kokee ikään kuin näin olisi. Tämä näkemys muuntuneesta tajunnantilasta on ongelmallinen, koska tällainen mielikuva toteutuu melko helposti (ainakin jossain määrin) hyvin monella ilman mitään edeltäviä hypnoosi-induktioita tai muita proseduureja. Näin väljän määritelmän seuraus on, että hypnoosiin liittyvät kokemukset voidaan melkein kaikkien kohdalla luokitella muuntuneeksi tajunnantilaksi, ja että muuntuneita tajunnantiloja saadaan usein ja helposti aikaan vain lausumalla jokin suggestio ääneen. Muuntuneen tajunnantilan kriteerinä olisi vain elävän mielikuvan synty mielessä. Tällaisten väljien kriteerien käyttö johtaisi siihen, että aivan jokapäiväinen mielikuviin eläytyminenkin määrittyisi automaattisesti sekä hypnoosiksi että muuntuneeksi tajunnantilaksi.
Aivan tuoreet tutkimukset ovat antaneet jopa viitteitä, että aivojen tapa käsitellä informaatiota saattaa muuttua jopa sekunneissa hypnoosi-induktion seurauksena (Fingelkurts Al. et al., 2007; Fingelkurts An. et al., 2007). Tämä tarkoittaisi sitä, että joitakin ihmisiä todellakin olisi mahdollista saattaa jonkinlaiseen hypnoositilaan joka on myös aivokuvantamismenetelmillä todennettavissa. Tämäntyyppisiä kokeita on tehty kuitenkin vain muutamia ja huomattavasti lisää tutkimusta tarvitaan, ennen kuin saadaan vakuuttavia näyttöjä siitä, että tällainen mahdollista ja kuinka yleistä tällainen on. Tutkimukset osoittavat kuitenkin selkeästi, että näitä ilmiöitä saadaan aikaan vain hyvin harvoilla koehenkilöillä. Hypnoosikirjallisuudessa viitataan usein termillä "hypnoosivirtuoosi" sellaisiin harvoihin henkilöihin, jotka kykenevät kokemaan hypnoosi-ilmiöiden koko kirjon hallusinaatiosta posthypnoottisiin suggestioihin.
Sovellutukset
Hypnoosia ja suggestiota käytetään hyvin monenlaisten hoitojen yhteydessä. Niitä käytetään muun muassa psykoterapiassa, kivun hoidossa, anestesiologiassa sekä hammaslääketieteessä kivun hoitomuotona
Vaivoja, joiden hoitoon hypnoosia sovelletaan lääketieteessä, ovat esimerkiksi:
Hypnoosia sovelletaan myös esimerkiksi pseudoepilepsian diagnostiikassa sekä urheilu- ja esiintymisvalmennuksessa. Lisäksi hypnoosia pidetään yhtenä lievien depressiomuotojen mahdollisena hoitomuotona. Psykoottisia tai psykoosiin taipuvaisia potilaita ei hypnoosilla yleensä hoideta.
Hypnoosia on käytetty myös rikostutkinnassa ja oikeudessa keinona palauttaa muistikuvia.
Hypnoosia on poikkeuksellisissa olosuhteissa ja suggestioherkkien henkilöiden kohdalla mahdollista käyttää epäeettisiin tai rikollisiin tarkoituksiin.
thumb|Lavahypnotisoija Kevin Hurley antamassa näytöstä Nazareth Collegessa New Yorkissa. Hypnoosin menetelmiä käytetään viihdemuotona niin sanotussa lavahypnoosissa. Lavahypnotisoija esiintyy taikurin kaltaisena hahmona, joka panee vapaaehtoiset koehenkilöt transsiin ja saa heidät suggestioiden kautta toimimaan yllättävillä ja koomisilla tavoilla.
Hypnoosi fiktiossa
Hypnoosi on kirjallisuudessa suosittu aihe, esimerkkinä mm. Lee Falkin luoma Taika-Jim, joka saa hypnotisoitua ihmiset kädenheilautuksella. Suomalaisista mainittava on nimimerkki Outsiderin Karma-sarjan kirja Etiopialainen perintö.
Kirjailija Seppo Tuisku kirjoitti hypnoosista muutamia tarinoita, kuten Jerry Cotton -sarjan alkupäähän kuuluva tarina Minä ja aseeton murhaaja, jossa päähenkilö selvittelee salaperäistä itsemurhien sarjaa, jonka takaa paljastuu häikäilemätön korkeimman lajin hypnoosia käyttävä murhaaja.
Myös tämän kirjailijaparin yhteisesti tuottamissa Pekka Lipponen ja Kalle-Kustaa Korkki -tarinoissa hypnoosilla oli toisinaan olennainen osa, mm. kaksoistarinassa West-bankin ryöstäjien jäljillä - Nora Millerin salaisuus ratkeaa.
Ruotsalainen kirjailijanimimerkki Lars Kepler on kirjoittanut rikosromaanin Hypnotisoija (2009), jossa hypnoosi on keskeisessä osassa.
Tupsupöllönen
Tupsupöllönen (Megascops sanctaecatarinae aiemmin Otus sanctaecatarinae) on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentiinassa ja Brasiliassa, missä sen esiintymisalue on laaja ja se on yleinen.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, pensastot ja arot sekä laidunmaat, puutarhat ja hävitetyt entiset metsät.
PermaCredits
PermaCredits on tuleva virallisella valuutalla taattu kryptovaluutta, jonka tarkoituksena on toimia erilaisten permakulttuuri- ja kestävän kehityksen mukaisten hankkeiden toiminta- ja rahoitusväylänä. Se käyttää Bitcoinin blockchainia, ja perustuu Bitcoin 2.0:aan.
Heikki Enko
Heikki Enko (synt. Enqvist, 21. tammikuuta 1894 Hattula – 1974 Eurajoki) oli suomalainen rakennusmestari. Hän valmistui Turun teknillisestä koulusta vuonna 1930. Enko valittiin Laitilan kunnan rakennusmestariksi vuonna 1923. Enko asui Laitilassa vuoteen 1954 asti, ja suunnitteli sinä aikana eri puolille pitäjää satoja rakennuksia eri käyttötarkoituksiin.
Vuonna 1927 Enko meni Laitilassa naimisiin talollisen tytär Vilja Emilia Isotuvan kanssa.
Jacarenkaimaani
Jacarenkaimaani (Caiman yacare) on eteläamerikkalainen alligaattorilaji. Lajin nimi tulee sen paikallisesta nimityksestä Jacaré, joka on paikallinen nimitys alligaattorille.
Koko ja ulkonäkö
Jacarenkaimaani on suunnilleen samankokoinen kuin silmälasikaimaani ja muistuttaa sitä paljon ulkonäöltään ja elintavoiltaan. Lajin pituus on noin 2,5–3 metriä. Suomut ovat hyvin luutuneita. Suomut ovat vähemmän luutuneita sivuilta. Kuono on hieman lyhyempi kuin suvun muilla lajeilla. Jacarenkaimaania kutsutaan toisinaan 'piraijakaimaaniksi' sen huomiota herättävien hampaiden ansiosta. Epätavallinen piirre johtuu alaleuan suurista hampaista, jotka työntyvät esiin ylöspäin ja saa hampaat näyttämään siltä kuin ne olisivat sekaisin. Villien kaimaanien hampaat ovat yleensä lyhyemmät. Hampaiden sojottaminen on erityisen yleistä vankeudessa ja se aiheuttaa joskus yläleuan vahingoittumisen kun hampaat puhkaisevat sen. Hampaita on yhteensä 72–82. Jacarenkaimaanin asema omana lajinaan on vielä epävarma ja se saattaa olla vain silmälasikaimaanin alalaji, joksi se aiemmin luokiteltiin vaikka kuvattiin aluksi omana lajinaan.
Levinneisyys ja elinympäristö
Jacarenkaimaanin levinneisyys melko eteläinen. Sitä tavataan Pohjois-Argentiinassa, Lounais-Brasiliassa, Etelä-Boliviassa ja Paraguayssa. Levinneisyys menee osittain päällekkäin leveäkuonokaimaanin kanssa. Levinneisyys on kaikista kaimaaneista eteläisin. Jacarenkaimaani elää vaihtelevissa ympäristötyypeissä. Se viihtyy joissa ja järvissä joissa usein on kelluvaa kasvisainesta. Lajia tavataan muun muassa Pantanalin kosteikkoalueelta.
Elintavat
Jacarenkaimaanin pääasiallista ravintoa ovat vedessä elävät selkärangattomat, erityisesti etanat ja kalat, myös piraijat. Lisäksi se syö toisinaan käärmeitä. Lisääntymiskautena naaraat rakentavat pesäkeon johon ne munivat yleensä 21–38 munaa. Muninta tapahtuu sadekauden alussa tai keskellä. Naaras vartioi pesää munien hautumisen aikana. Vartioinnin määrään kuitenkin näyttää vaikuttavan suuresti se kuinka uhattu pesä on. Poikaset kuoriutuvat maaliskuussa. pienoiskuva|left|180px|Jacarenkaimaani Argentiinassa.
Uhat ja suojelu
Jacarenkaimaaneja arvioidaan elävän luonnossa 100 000–200 000 yksilöä eikä laji ole uhanalainen. Sen on kuitenkin todettu vähentyneen Pantanalissa. Lajia pyydettiin laittomasti paljon 1970-luvulta 1980-luvulle asti, mikä on pääsyy alhaiseen lukumäärään. Järjestäytyneen salametsästyksen lisäksi ongelmana on jacarenkaimaanin elinalueiden supistuminen. Sen etuna on kuitenkin muihin krokotiilieläimiin verrattuna melko nopea lisääntyminen, mikä on auttanut kestämään metsästyspainetta paremmin ja toipumaan liiallisesta metsästyksestä. Kaimaanikantojen kestävän käyttöä on alettu kehittää on jo Argentiinassa, Brasiliassa ja Boliviassa. Myös Paraguayssa on alettu toimia. Villejä jacarenkaimaanikantoja osataan nykyään hoitaa kestävästi ja lajin tarhausohjelma on meneillään Brasiliassa ja Argentiinassa. Tarhaus vähentää luonnonkantoihin kohdistuvaa painetta ja krokotiilifarmeilta saadaan nahkoja. Nykyään Brasiliassa kaikkien kaimaaninnahkojen täytyy olla peräisin tarhatuilta eläimiltä. Jacarenkaimaani kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Ekskursio
Ekskursio (lat. excursio, huvi- tai partioretki; hyökkäys) tarkoittaa erityisesti opiskelijapiireissä yritysvierailua, opintomatkaa tai tutkimusretkeä. Ekskursiolla voi olla erikseen virallinen ja vapaamuotoinen osuus, esimerkiksi yritysvierailun jälkeen on tapana viettää iltaa osallistujien kesken. Ekskursio voi olla myös täysin virkistystarkoituksessa järjestetty. Tavallisesti ekskursio kestää yhden tai useamman yön yli.
Sanaa ekskursio käytetään myös vertauskuvallisesti tutustumisesta johonkin asiaan tai aihepiiriin.
Erityisen pitkät ekskursiot kestävät yleensä kauemmin kuin kolme yötä ja suuntautuvat jollekin toiselle opiskelijapaikkakunnalle, jossa jokin opiskelijajärjestö toimii isäntänä ekskursiovierailleen. Killat ja ainejärjestöt järjestävät ekskursioita mielellään ja ovat yleensä hyvin vieraanvaraisia saman alan opiskelijoille.
Myös ulkomaanekskursiot ovat suosittuja. Opiskelijat ovat perustaneet myös erityisiä ekskursioryhmiä, jotka keräävät rahaa päästäkseen ekskursiolle yleensä jonnekin ulkomaille. On olemassa myös joitakin kerhoja, joiden pääasiallinen tarkoitus on järjestää jäsenilleen ekskursioita.
Igli Tare
thumb|Igli Tare Igli Tare (s. 25. heinäkuuta 1973 Vlorë, Albania) on albanialainen entinen jalkapalloilija. Taren pelipaikka oli hyökkääjä.
Ura
Taren ammattilaisura alkoi vuonna 1993 KF Partizanissa. Jo yhden kotimaassa pelatun ammattilaiskauden jälkeen hän siirtyi Saksaan, jossa hän pelasi seitsemän kauden ajan, vuodet 1994-2001, edustaen SV Waldhof Mannheimia, SV Südwest Ludwigshafenia, Karlsruhea, Fortuna Düsseldorfia ja 1.FC Kaiserslauternia. Vuonna 2001 Tare muutti Italiaan, jossa kaksi ensimmäistä kautta kuluivat Brescia Calcion riveissä ja kaksi seuraavaa Bolognassa. Laziota hän on edusti vuosina 2005–2008.
Singer (automerkki)
thumb|280px|Singer Chamois thumb|280px|Singer 8 Singer-merkkisiä autoja valmistettiin Englannissa vuosina 1901–1970. George Singer perusti vuonna 1874 polkupyörätehtaan Coventryyn Englantiin. Autojen tuotannon yhtiö aloitti vuonna 1901. Rootes Group hankki tehtaan omistukseensa vuonna 1956, jonka jälkeen Singer-autot olivat hienommin varusteltuja yhtymän autoja.
Singer 10 HP -malli vuodelta 1912 oli tehtaan ensimmäinen pienimoottorinen auto. Siinä oli 1096 cm³ nelisylinterinen moottori, jossa oli termosifonijäähdytys. Lisävarusteena oli saatavana sähkövalot.
Taloudelliset vaikeudet kuitenkin pakottivat Rootes-yhtymän karsimaan automerkkejä. Viimeinen Singer-auto valmistui huhtikuussa 1970. Se oli Singer Chamois (1964–1970), yleisen Hillman Impin varustellumpi ja hienompi versio. Singer Chamoisissa oli Impiä paremmat istuimet ja runsaampi varustelu.
Niemi (täsmennyssivu)
Niemi voi tarkoittaa seuraavia:
Juho Komu
Johan Alfred (Juho, J. A.) Komu (10. joulukuuta 1877 Haapavesi – 16. joulukuuta 1928 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1918.
Elämä
Komu syntyi suntio ja unilukkari Aleksi Komun ja Anna Sofia Pihlajaniemen perheeseen Haapavedellä 1877. Perheessä oli kahdeksan lasta, joista Juho oli vanhin. Hän kävi kansakoulun 1885–1889, ja Haapaveden kansanopistossa hän opiskeli vuosina 1896–1897. Juho Komu toimi kiertokoulunopettajana, ja 20-vuotiaana hänet valittiin kansakoulunopettajaksi Haapaveden Karsikkaan koululle. Komu toimi opettajana kuuden vuoden ajan. Tämän jälkeen hänestä tuli SDP:n puhuja ja muuttaessaan Ouluun 1906 Komu siirtyi Kansan Tahto -lehden toimittajaksi. Hänen toimituskautensa loi pohjaa sosialismin aatteille Oulun ja Lapin läänien alueilla.
Komu valittiin eduskuntaan Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosiksi 1907–1917 sekä 1917–1918 Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Eduskunnassa Komu kuului pankki-, talous- ja valtiovarainvaliokuntiin.
Sisällissodan jälkeen tapahtumiin aktiivisesti punaisten puolella osallistunut Komu pakeni Venäjälle, jossa hän osallistui pakolaisten yhteistoimintaan. Komu osallistui elokuussa 1918 suomalaisten sosiaalidemokraattien neuvottelukokoukseen Moskovassa, mutta hän ei kannattanut niin sanottujen Rahjan teesien hyväksymistä eikä siten osallistunut Suomen kommunistisen puolueen perustavaan kokoukseen. Komu kuitenkin liittyi puolueeseen myöhemmin, ja hän oli läsnä äänivaltaisena edustajana sen toisessa edustajakokouksessa 1919. Komu työskenteli Venäjällä Vapaus-lehden ja petroskoilaisen Punainen Karjala -lehden toimittajana sekä opetti Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Komu kirjoitti teoksen Kumousvuosi 1905, joka julkaistiin Leningradissa vuonna 1925. Hän kuoli Leningradissa vuonna 1928.
Perhe
Komu oli naimisissa vuodesta 1910 diakonissa Lydia Eliaantytär Sarasen (1879–1966) kanssa.
Visual Studio Code
Visual Studio Code (eli VS Code) on avoimen lähdekoodin monialustainen, ohjelmoijille tarkoitettu tekstieditori. Se on saatavilla Linuxille, MacOS:lle ja Windowsille. Ohjelmassa on tuki virheenkorjaukselle, Git-versionhallinnalle, syntaksin korostukselle, automaattiselle koodin täydennykselle, katkelmille (snippets) ja refaktoroinille. Visual Studio Code on laajalti mukautettavissa käyttäjän tarpeiden mukaan. Lisäksi siihen voi asentaa tai tehdä itse laajennuksia. Laajennukset voivat esimerkiksi olla teemoja tai tukea uutta ohjelmointikieltä.
Microsoft ilmoitti Visual Studio Coden julkaisusta ensimmäisen kerran 29.4.2015 vuoden 2015 Build konferenssissa. Pian ilmoituksen jälkeen julkaistiin esikatseluversio. Ohjelman lähdekoodi julkaistiin 18.11.2015 avoimen MIT-lisenssin alla GitHubissa. Ohjelma julkaistiin 14.4.2016 kun se hyväksyttiin beta-testausvaiheesta. Suurin osa lähdekoodista on julkaistu avoimena, ja Microsoft on julkaissut Visual Studio Coden ilmaisohjelmana.
Visual Studio Code perustuu Electron-ohjelmistokehykseen, jota käytetään Node.js-ohjelmien suoritusympäristönä työpöydällä.
Tuetut ohjelmointikielet
Ilman laajennuksia Visual Studio tukee seuraavia ohjelmointi-, merkintä- ja määrityskieliä:
Toiminnot
Visual Studio Code on lähdekoodieditori jota voidaan käyttää yllä mainituiden ohjelmointikielien kanssa. Se perustuu Electron-kehykseen jota käytetään kehittämään Node.js verkkosovelluksia jotka toimivat Blink asettelumoottorilla. Visual Studio Code käyttää samaa editorikomponenttia Azure DevOps in kanssa.
Visual Studio code sisältää perustuen yleisimmille ohjelmointikielille. Tämä sisällyttää esim. syntaksien korostamisen, sulkeiden vastaavuuden, ja koodin laskostuksen.
Projektijärjestelmän sijaan Visual Studio Code sallii käyttäjän avata yhden taio useamman hakemiston jotka voidaan tallentaa työtilaan myöhempää käyttöä varten. Tämän ansioista se toimii kieliagnostisena koodieditorina mille tahansa kielelle. Se tukee lukuisia ohjelmointikieliä ja niiden ominaisuuksia, jotka vaihtelevat kielten mukaan. Kaikki tiedostot ja kansiot joita ei haluta voidaan sulkea pois projektipuusta asetuksista. Lukuisia Visual Studio Coden ominaisuuksia ei löydä valikkojen tai käyttöliittymän kautta vaan niitä täytyy käyttää komentopaletin kautta.
Visual Studio Codea voidaan laajentaa eri laajennuksilla. Nämä voivat olla esimerkiksi lisäyksiä editoriin tai kielitukea. Yksi huomattava ominaisuus on luoda laajennuksia jotka lisäävät tukea uusille kielille, debuggereille ja suorittaa staattista koodianalyysiä Language Server Protocol-protokollan avulla.
Visual Studio Code sisältää useita FTP-laajennuksia, joiden avulla ohjelmistoa voi käyttää ilmaisena verkkokehitysvaihtoehtona. Tällöin koodin voi synkronoida editorin ja palvelimen välillä ilman ylimääräisiä ohjelmistoja.
Laajennokset
Visual Studio Codeen saa asennettua monia laajennoksia, joilla saa haluamansa ohjelmointikielen ja ominaisuuksien tuen. Erityisen hyödyllisiä ovat testaukseen liittyvät lisäosat esim. selainohjelmien koodaukseen LiveServer ja erilaiset XUnit-perheen yksikkötestaustyökalut.
Junit yksikkötestit Java-projektissa
Lisäosa Test Runner for Java mahdollistaa JUnit testien ajamisen VSCodessa. Oletuksena uuteen Java-projektiin muodostuu AppTest.java kansioon demo\src\test\java\com. Jos käytössä on Maven, niin testi ajetaan vasemman alalaidan valikosta MAVEN, Lifecycle, test, (play-nappi).Terminaaliin tulee tiedot testien ajosta. Vihreällä tekstillä indikoidaan ajetut, kaatuneet, virheelliset ja ohitetut testit. Lisää tietoa yksikkötestien tekemisestä.
Käyttäjädata
Ohjelma kerää taustalla käyttödataa. Visual Studio Coden kotisivujen mukaan tietoja käytetään ohjelman kehittämiseen ja bugien korjaamiseen, mm. jos ohjelma käynnistyy hitaasti, ja mitä uusia ominaisuuksia täytyisi suosia kehityksessä. Kolmen tyylisiä raportteja lähetetään taustalla: kaatumisilmoituksia, virheilmoituksia, ja tilastotietoa käytetyistä ominaisuuksista. Ominaisuuden saa asetettua pois päältä.
Huuska
Huuska on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: