cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erik Malmberg
pienoiskuva|upright|Erik Leo Johannes Malmberg. Erik Leo Johannes Malmberg (23. huhtikuuta 1892 Helsinki – 13. elokuuta 1934) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti ja palveli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakunnan esikunnassa sekä Itäarmeijan esikunnassa Viipurin valtauksen aikana Valkoisten päämajan yhdysupseeri ja tiedotusosaston päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän johti Suomen yleisesikunnan tiedustelutoimistoa vuosina 1921–1925 ja 1927–1934. Malmberg tunnettiin myös taitavana shakin pelaajana ja hän edustikin Suomea Pariisissa vuonna 1924 pidetyssä kansainvälisessä Shakkiturnauksessa.
Perhetaustat
Malmbergin vanhemmat olivat lehtori Emil Othniel Malmberg ja Aino Emma Wilhelmina Perenius. Hänen veljensä oli sittemmin suojeluskuntajärjestön komentajana pitkään toiminut jääkärikenraaliluutnantti Lauri Malmberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anne Gustafssonin kanssa.
Opinnot
Malmberg kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi vuosina 1912–1915 Helsingin yliopistossa ja suoritti lääketieteen alkututkinnon vuonna 1914 ja hoiti opintojensa ohella lukuvuonna 1913–1914 eläin- ja kasviopin opettajan viransijaisuutta Helsingin reaalilyseossa.
Hän suoritti aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1920 ja sotakorkeakoulun erikoiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1925 ja kävi Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1926–1927 sekä suoritti yleisesikunnan upseereille järjestetyn tähystäjäkurssin Ilmavoimissa vuonna 1929.
Jääkäriaktivisti
Malmberg otti osaa vuoden 1914 syksystä alkaen jääkäriliikkeen alkuvalmisteluihin ja oli mukana Eteläsuomalaisen osakunnan edustajana ylioppilasaktivistien ensimmäisissä kokouksissa. Hän oli myös perustamassa Helsinkiin niin sanottua Liisankadun toimistoa, joka keräsi Suomesta tiedustelutietoja Saksalle. Kyseisessä toimistossa hän toimi toimihenkilönä aina vuoden 1915 lopulle saakka. Kesällä 1915 hän matkusti Tukholmaan, missä hän otti yhteyttä Saksan meriesikuntaan, jolta hän sai toimeksiannon järjestää Helsinkiin jääkäriaktivistien tiedustelu- ja vakoilutoiminnan. Myöhemmin Liisankadun toimiston toiminnan paljastuttua hän matkusti uutena vuonna 1916 Ruotsiin Tukholmaan, missä hän liittyi aktivistien tiedustelutoimistoon, jolla oli läheiset suhteet Saksan yleisesikunnan tiedustelutoimistoon. Tiedustelutoimistossa työskentelivät muun muassa Isak Alfthan ja J. W. Snellman. Hän työskenteli tiedusteluun kytkeytyvissä toiminnoissa Tukholmassa ja Haaparannalla aina Suomen sisällissodan puhkeamiseen saakka.
Tukholmasta Malmberg komennettiin marraskuussa 1916 Charlottenburgiin, missä hän kävi pioneeri- ja sabotaasikurssin. Tätä edeltävänä aikana hän oli myös kirjoilla kesäkuun ja marraskuun välisen ajan vuonna 1916 Saksassa toimivan 27. Jääkäripataljoonan täydennysjoukossa.
Suomen sisällissota
Malmberg saapui Ruotsista Suomeen Tornioon 4. helmikuuta 1918 ja otti osaa sisällissodan puhjettua Tornion taisteluun, missä hän toimi pikakivääriosaston johtajana. Tornion valtauksen jälkeen Malmberg liittyi jääkäriluutnantti Vilho Suvirinteen johtamaan Kilpisjärven retkikuntaan. Kilpisjärven retkeltä palattuaan hänet komennettiin Päämajan yhdysupseeriksi ja tiedusteluosaston päälliköksi Karjalan armeijakunnan esikuntaan. Sotatoimien edistyttyä hänen sijoituspaikkanaan oli Viipurin operaation aikana Itäarmeijan esikunnassa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Malmberg siirrettiin sisällissodan jälkeen 24. heinäkuuta 1918 alkaen toimistoupseeriksi Yleisesikunnan tiedustelutoimistoon. Hänestä tuli heinäkuussa 1918 yleisesikunnan tiedusteluosastoon perustetun ”Sektion Politik” -nimisen alaosaston päällikkö. Viron vapaussodan aikana hänet komennettiin yhdysupseeriksi Viron yleisesikuntaan 3. huhtikuuta – 18. joulukuuta 1919 väliseksi ajaksi. Sen jälkeen hän palasi Suomen yleisesikunnan tiedustelutoimiston eli toimisto V:n käyttöön, tehtävänään raporttien laatiminen tiedusteluaineiston pohjalta. Toimiston peitenimeksi vaihtui myöhemmin yleisesikunnan tilastotoimisto. Ensimmäisen tiedustelujohtajan Ragnar Heikelin saatua siirron rajakomendatiksi Petsamoon Malmberg ylennettiin hänen tilalleen 21. tammikuuta 1921. Hän johti tiedustelutoimistoa syyskuuhun 1925 saakka, jolloin Heikel palasi virkaan. Malmberg nimitettiin uudelleen toimiston johtoon Heikelin kuoltua marraskuussa 1927 lento-onnettomuudessa, ja hän jatkoi tehtävässä vuonna 1934 tapahtuneeseen omaan kuolemaansa asti. Toimisto V oli osa yleisesikunnan II osaston alaista tiedusteluorganisaatiota, mutta 1920-luvun aikana Neuvostoliittoon kohdistunut sotilastiedustelu keskitettiin kokonaan toimisto V:lle. Malmberg pyrki laajentamaan yleisesikunnan tiedustelun yhteistyötä ja tietojenvaihtoa muiden reunavaltioiden yleisesikuntien kanssa.
Malmbergin kuoltua hänen seuraajakseen tiedustelujohtajana tuli Erkki Puomi. Malmberg haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Luottamustoimet
Malmberg toimi Yleisesikunnan kunnianeuvoston jäsenenä vuosina 1925 ja 1932 ja oli Suomen Shakkiaikakauslehden toimittajana vuosina 1924–1934.
Kreikantulppaani
Kreikantulppaani (Tulipa orphanidea) on Kreikassa, Kreetalla, Egeanmeren saarilla, Länsi-Turkissa ja Bulgariassa esiintyvä tulppaanilaji.
Kreikantulppaaniin sisältyy aiemmin omana lajina pidetty Tulipa goulimyi-tulppaani, joka elää Kytheran saarella villinä. Lisäksi kasvia tavataan muun muassa Kreikan Peloponnesoksen eteläosassa, Antikytheran saarella ja Kreetan saaren Gramvoúsan niemimaalla. Se kasvaa kivikkoisilla alueilla. Kasvi kukkii helmikuun puolivälistä toukokuun alkuun. Sen kukat ovat oranssit tai tiilenpunaiset. Lajia viljellään myös puutarhoissa. Se kestää hyvin kylmää.
Max Hainle
Max Hainle (3. helmikuuta 1882 Dortmund – 19. huhtikuuta 1961) oli saksalainen uimari ja vesipalloilija. Hän voitti 200 metrin joukkueviestissä kultaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sijoittui lisäksi 1 000 metrin vapaauinnissa neljänneksi. Hän kilpaili samoissa kisoissa myös vesipallossa.
Armen Vardanjan
Armen Frunzikovitš Vardanjan (s. 30. lokakuuta 1982 Leninakan) on ukrainalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on 170 senttimetriä pitkä ja kilpailee 66 kilogramman painoluokassa.
Kansallisuudeltaan armenialainen syntyi Armenian neuvostotasavallassa ja aloitti painiuransa Murat Sargasjanin valmennuksessa. Vuonna 1999 hän muutti nykyiseen kotimaahansa Ukrainaan taloudellisten syiden ja parempien harjoitusolosuhteiden perässä. Vardanjan on urallaan voittanut Euroopan-mestaruuden kahdesti: 2004 Haaparannalla ja 2008 Tampereella. MM-kisoista hän on saavuttanut hopeaa Créteil'ssä 2003, Moskovassa 2010 ja Las Vegasissa 2015 sekä olympiakisoista pronssia 2008 Pekingissä.
Vardanjanin seura on kiovalainen SK. Aiemmin hän edusti Zaporižžjan Dynamoa. Hänen valmentajanaan toimii Vadim Kisil.
Van Halen II
Albumi
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Singlet
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Juho Heiskanen
Juho Henrik Heiskanen (käytti Saksassa peitenimeä Heissman), (18. joulukuuta 1889 Pielisensuu – 11. joulukuuta 1950) oli suomalainen jääkärikenraalimajuri. Hänen vanhempansa olivat pienviljelijä Paavo Heiskanen ja Katri Väänänen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Kyllikki Hissan kanssa.
Opinnot
Heiskanen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun klassillisesta lyseosta vuonna 1911 ja liittyi Karjalaiseen Osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1911–1914 ja suoritti alkututkinnot oikeustutkintoa varten vuonna 1912. Sotakorkeakoulun komentajakurssin hän suoritti vuosina 1925–1926 ja Ruotsin sotakorkeakoulun toisen vuosikurssin vuosina 1930–1931.
Jääkärikausi
Tämä Säämingin piirin virkaatekevä nimismies liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 2. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 31. elokuuta 1915, josta hänet komennettiin 6. huhtikuuta 1916 Ruotsiin ottamaan selvää Ruotsin ja Suomen rajalla vallitsevista olosuhteista. Hän palasi huhtikuun lopulla pataljoonan yhteyteen, mutta komennettiin jo 2. toukokuuta 1916 räjäytyskursseille Berliiniin ja Kieliin ja sen jälkeen erikoistehtäviin Suomeen. thumb|300px|Polangenin kurssilaisia räjäytysharjotuksessa. Etuoikealla saksalainen kouluttaja luutnantti Albert Mellis
Heiskanen kuului siihen nelimiehiseen jääkärikomennuskuntaan, joka 7. kesäkuuta 1916 Kilpisjärven Siilastuvalla räjäytti venäläisten suuret sotatarvikevarastot. Takaisin Saksaan ja pataljoonan täydennysjoukkoon hän palasi 18. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1916 takaisin pioneerikomppaniaan.
Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin takaisin pataljoonan täydennysjoukkoon 17. elokuuta 1916 ja komennettiin erikoistehtäviin Suomeen.
Suomen sisällissota
Heiskanen lähti Saksasta Danzigista aselaiva S/S Equityllä kahdeksanhenkisen komennuskunnan (1. komennuskunta) johtajana ja saapui Tolvmansgrundetin saarelle Luodon pitäjään 1. marraskuuta 1917 tuoden ensimmäisen suuren aselastin mukanaan. Equityn ensimmäisen matkan piti olla koeluontoinen, mutta se jäi ainoaksi merkittäväksi aselähetykseksi, jonka Valkoinen Armeija sai ennen kuin sotatoimet Pohjanmaalla alkoivat. Maihinnousun jälkeen Equityn jääkärit organisoivat aseiden jakelun eteläisen Pohjanmaan suojeluskunnille. Ensimmäiseen komennuskuntaan kuuluivat johtajina Juho Heiskanen ja Lauri Tiainen ja muut jäsenet olivat Arvid Kokko, Juho Komonen, Kalle Kuokkanen, Viljo Laakso, Einar Mäkinen ja Reino Vuolle. 250px|thumb|left|Aselaiva S/S Equity Hänet määrättiin Etelä-Pohjanmaan suojeluskunta-alueen päälliköksi ja komennettiin joulukuussa muutamiksi päiviksi järjestämään Vaasan suojeluskuntaa ja sen koulutusta, jonka tuloksena syntyi ns. Heiskasen staabi. Heiskasen toimien seurauksena Etelä-Pohjanmaalla oli jo vuoden 1918 alkaessa 2 500–3 000 jääkäreiden peruskouluttamaa miestä. Tämä toimintavalmis suojeluskuntalaisista koottu iskujoukko antoi kenraali Mannerheimille etulyöntiaseman, jonka turvin valkoinen armeija sai keväällä aikaan nopean sotilaallisen ratkaisun Pohjanmaalla riisuttaessa punaisia ja venäläisiä aseista.
Hän toimi Vimpelin kurssien 2. komppanian päällikkönä 27. joulukuuta 1917 – 28. tammikuuta 1918 välisen ajan. Hän johti sisällissodan alkuvaiheiden Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntajoukkojen keskitystä Lapualle 27.–28. tammikuuta 1918 ja otti osaa venäläisten aseistariisuntaan Lapualla ja Seinäjoella. Seinäjoelta hänet lähetettiin Kristiinankaupunkiin apuretkikunnan johtajana ja valtausjoukkojen komentajana. Heiskanen toimi 2. helmikuuta – 5. helmikuuta 1918 välisen ajan Ruoveden–Vilppulan–Mäntän rintaman komentajana sekä 5. helmikuuta – 17. helmikuuta 1918 välisen ajan Vilppulan rintamalohkon komentajana.
Rintamalta Heiskanen määrättiin Vöyrin sotakoulun päälliköksi 18. helmikuuta 1918 ja siirtyi koululaisista muodostetun Vöyrin pataljoonan komentajana kohti Tamperetta, missä hänet alistettiin ensin eversti Hjalmarsonin osaston alaisuuteen tehtävänään eteneminen Vaskiveden–Kurun–Muroleen kautta Teiskoon. Myöhemmin hänen komentamansa pataljoona alistettiin eversti Wetzerin ryhmään ja majuri Malmbergin osastoon kuuluvana aina Tampereen kaupungin valtaukseen asti.
Tampereen valtauksen jälkeen hänet määrättiin 5. huhtikuuta 1918 itäarmeijan Pohjois-Savon rykmenttin komentajaksi ja johti sitä Viipurin ja Haminan valtauksissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Heiskanen toimi sisällissodan jälkeen edelleen Pohjois-Savon rykmentin ja myöhemmin siitä muodostetun Helsingin vartiopataljoonan komentajana. Pataljoonan komentajan tehtävistä hänet määrättiin 15. lokakuuta 1918 Sortavalan rajavartioryhmän 2. pataljoonan komentajaksi ja edelleen 2. huhtikuuta 1919 Pohjois-Savon rykmentin komentajan apulaiseksi ja talouspäälliköksi.
pienoiskuva|Heiskanen tutkii karttoja esikunta- päällikkönsä everstiluutnantti Kinnusen kanssa. II Polkupyöräpataljoonan komentajaksi hänet nimitettiin 29. joulukuuta 1920 ja I Polkupyöräpataljoonan komentajaksi 20. huhtikuuta 1921 sekä Tampereen rykmentin komentajaksi 12. helmikuuta 1924. Jääkäriprikaatin komentajaksi hänet nimitettiin 15. kesäkuuta 1928, josta hänet siirrettiin 2. Divisioonan komentajaksi 1. tammikuuta 1934 ja 31. elokuuta 1934 alkaen 3. Divisioonan komentajaksi, missä tehtävässä olikin aina Ylimääräisiin harjoituksiin (YH) saakka. Hän hoiti myös 3. Divisioonan komentajan tehtäviä 21. elokuuta 1927 – 27. elokuuta 1928 välisen ajan ja Viipurin varuskunnan päällikkönä hän toimi 15. tammikuuta – 31. elokuuta 1934 välisen ajan.
Talvi- ja jatkosota
Heiskanen määrättiin Ylimääräisiin harjoituksiin 4. Armeijakunnan komentajaksi ja johdatti Armeijakunnan itse talvisodan taisteluihin. Välirauhan aikana hän toimi puolustusvoimain ylitarkastajan apulaisena toimien linnoitustöiden johtajana sotatoimialueella.
Jatkosodan syttyessä hänet komennettiin Viipurin komendantiksi ja toimi samalla Sotakoulutuksen ylitarkastajan erikoistehtävissä aina sodan päättymiseen saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Hänet haudattiin Lapualle.
Luottamustoimet
Hän toimi Polkupyöräjoukkojen määrävahvuuskomitean jäsenenä vuonna 1923 ja Sotatalouden tarkastuslautakunnan jäsenenä sekä toimi Kalterijääkäriyhdistyksessä aktiivisesti.
1323
Vuosi 1323 oli normaalivuosi, joka alkoi lauantaista.
Meidän tulevat päivät
Meidän tulevat päivät on suomalaisen muusikko ja lauluntekijä Lauri Tähkän neljäs sooloalbumi. Albumi julkaistiin 1. maaliskuuta 2019, ja sen tuotti Jukka Immonen. Meidän tulevat päivät sisältää kymmenen kappaletta. Albumilta julkaistiin vuonna 2018 kaksi singleä, ”Mä en pelkää” ja ”Palavaa vettä”.
Albumi nousi listaykköseksi sekä Suomen virallisella albumilistalla että fyysisellä albumilistalla. Emma-gaalassa 2020 albumi palkittiin vuoden iskelmäalbumina.
Virtual Sailor
Virtual Sailor, lyhenteenä VS, on Ilan Papinin tekemä meripurjehdus- ja laivasimulaattori. Ohjelma esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1999 ja nykyisin siitä on tehty 12 erilaista versiota. Uusin versio 7 on räätälöity käyttäjien palautteen mukaan. Virtual Sailor on kehitetty täsmällisen tarkasti, ja vesi sekä alukset ovat realistisen näköisiä. Internetistä pystyy myös lataamaan peliin lisää materiaalia.
Pelaaminen
thumb|250px|Komentosiltanäkymä Virtual Sailor -pelistä. Pelissä on valmiiksi muutamia erilaisia aluksia sekä ympäristöjä. Pelaaja voi valita näistä itse mieleisensä, joita voi muuttaa vielä myöhemmin. Säätilan muutoksilla pystyy määräämään tuulen suunnan ja nopeuden, aallonkorkeuden, nousuveden, ajan, päiväyksen ja aaltojen suunnan. Voit myös määrätä sääennusteet haluamallesi ajalle. Peliin pystyy myös lisäämään erilaisia eläimiä kuten lokkeja, delfiinejä, meduusoja ja kaloja.
Alusten ohjauspaneelit
Jokaisella aluksella on oma ohjauspaneeli, josta pystyy hiirellä tai näppäimistöllä kääntämään alusta, säätämään konetehon, säätämään automaattiohjauksen päälle tai pois, ankkuroimaan ja kiinnittämään aluksen laituriin sekä säätelemään perä- ja keulaohjauspotkureita. Purjeveneiden purjeille on myös oma erillinen paneeli, kuten myös sukellusveneelle.
Navigointi
Navigointilaitteina on elektroninen karttanäyttö, tutka, GPS sekä kaikuluotain.
Omien satamien teko
VS Scenery Editor on ohjelma, jolla VS-käyttäjät voivat tehdä myös omia satamia.
Omien laivojen teko
Alusten mallinnukseen käytetään yleensä Google Sketchupia. Alus pitää saada ensin x-tiedostomuotoon, jotta sillä voidaan ajaa. Lisää ohjeita Hangsimin sivuilla.
Sudan yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Sudan on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäisistä kisoista eli vuodesta 1983 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhden mitalin ja kaksi pistesijaa. Omer Khalifa sijoittui 1 500 metrin juoksussa viidenneksi Roomassa 1987. Kuuban edustajana MM-hopeaa Sevillassa 1999 saavuttanut Yamilé Aldama sijoittui kolmiloikassa neljänneksi Helsingissä 2005. Abubaker Kaki Khamis saavutti 800 metrin juoksussa hopeaa Daegussa 2011.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Yamilé Aldama sijoittui naisten kolmiloikan karsinnassa 13:nneksi ja jäi vain kahden senttimetrin päähän loppukilpailupaikasta. Miesten 800 metrin juoksussa sekä Abubaker Kaki Khamis että Ismail Ahmed Ismail keskeyttivät välierissä, edellinen kaatumisen vuoksi parisataa metriä ennen maalia ja jälkimmäinen omasta tahdostaan puolimatkassa.
Pink
Alecia Beth Moore, (s. 8. syyskuuta 1979 Doylestown, Pennsylvania) taiteilijanimeltään Pink (tyyliteltynä P!nk), on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän aloitti uransa R&B-laulajana, minkä jälkeen hän vaihtoi tyylinsä poprockiin. Pinkin parhaiten tunnettuja hittejä ovat olleet muun muassa "Lady Marmalade" (Christina Aguileran, Mýan ja Lil' Kimin kanssa), "Just Like a Pill", "Don't Let Me Get Me", "Get the Party Started", "Trouble", "Stupid Girls", "So What", "Sober", "Raise Your Glass", "Fuckin' Perfect", "Blow Me (One Last Kiss)", "Try" ja "Just Give Me a Reason". Häneltä on ilmestynyt yhteensä kuusi studioalbumia ja niitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 40 miljoonaa kappaletta. Marraskuussa 2010 Pink julkaisi ensimmäisen kokoelma-albuminsa. Hän on myös voittanut kolme Grammy-palkintoa ja kuusi MTV Video Music Awardsia.
Ura laulajana
Pink kuunteli lapsena paljon muun muassa Madonnan, Whitney Houstonin ja Mary J. Bligen musiikkia. Hänen lauluaan on verrattu Janis Jopliniin, joka on myös yksi Pinkin idoleista. Hän on myös maininnut muun muassa Elvis Presleyn, Bette Midlerin, Aerosmithin, Bob Dylanin, Linda Perryn ja Indigo Girlsin olevan suurimpia vaikuttajiaan.
16-vuotiaana Pink liittyi naisten muodostamaan R&B-musiikkiyhtyeeseen nimeltä Choice. Koska Choice ei menestynyt tarpeeksi hyvin, Pink aloitti soolouransa LaFace Recordsin luotsaamana vuonna 2000. Hänen ensimmäinen singlensä oli "There You Go" Can't Take Me Home -nimiseltä albumilta. Toinen single oli nimeltään "Most Girls". Levy yllätti monet myymällä odotettua paremmin ja myi maailmanlaajuisesti 5 miljoonaa kappaletta.
Ollessaan tyytymätön musiikkityyliinsä, Pink muutti tyylilajiaan ja hänen maailmanlaajuisesti menestyksekkäin albuminsa tähän mennessä, Missundaztood, julkaistiin vuonna 2001. Albumin ensimmäinen single, "Get the Party Started", menestyi hyvin, samoin kuin sitä seuraavat "Don't Let Me Get Me", "Just Like a Pill" ja "Family Portrait". Samaisena vuonna Pink teki cover-version Labellen kappaleesta "Lady Marmalade" Moulin Rouge! -elokuvaan Christina Aguileran, Mýan ja Lil' Kimin kanssa. Kappale voitti Grammy-palkinnon kategoriassa Best Pop Collaboration with Vocals. Vuonna 2002 Pink teki ensimmäisen konserttikiertueensa.
Pinkin kolmas albumi, Try This, julkaistiin vuonna 2003. Se menestyi heikommin kuin edeltäjänsä saaden välttäviä arvosteluja, mutta albumin kappale "Trouble" soi Pinkille hänen toisen Grammy-palkintonsa kategoriassa Best Female Rock Vocal Performance. Seuraavana vuonna Pink aloitti Try This -kiertueensa Euroopassa ja Australiassa, missä albumi sai paremman vastaanoton kuin kotimaassaan.
P1 Motorsport
P1 Motorsport on brittiläinen pikkuformulatalli, joka kilpailee Formula Renault 3.5 -sarjassa. Tallin perusti Brabham- ja Lotus-talleissa aiemmin työskennellyt Roly Vincini vuonna 1990. Talli kilpaili Britannian F3-sarjassa vuosina 1992–1993 ja uudestaan 2003–2005. Vuodesta 2007 P1 Motorsport on kilpaillut World Series by Renault -sarjoissa. Vuonna 2008 tallin kuljettaja Giedo van der Garde voitti Formula Renault 3.5 -sarjan kuljettajien mestaruuden. Vuosina 2011–2013 talli kilpaili hollantilaisella lisenssillä FR 3.5 -sarjassa. Tallin päämaja sijaitsee Norfolkissa.
Pink
Ura laulajana
Pinkin viidennen albumin single "So What" julkaistiin 18. elokuuta 2008 Yhdysvalloissa ja se soi Pinkille hänen ensimmäisen Billboard Hot 100 -ykkössijansa. Kyseinen kappale käsittelee Pinkin eroa miehestään Carey Hartista, ja ero onkin osallisena teemana levyllä. Itse albumi, Funhouse, julkaistiin vuoden 2008 lokakuussa ja siltä julkaistiin myöhemmin singlet "Sober" ja "Please Don't Leave Me". Vuonna 2009 Pink aloitti Funhouse-kiertueensa, joka oli kyseisen vuoden menestyksekkäimpiä kiertueita tuottaen yli 100 miljoonaa dollaria ja ollen Australian historian suurin musiikkitapahtuma.
Kesällä 2010 Pink esiintyi Euroopassa Funhouse Summer Carnival -kiertueellaan. Pink julkaisi Greatest Hits... So Far!!! -nimisen kokoelmalevyn marraskuussa 2010. Kokoelman ensimmäinen uusi single, "Raise Your Glass", julkaistiin lokakuussa 2010 ja toinen single, "Fuckin' Perfect", tammikuussa 2011. Vuonna 2011 Pink esiintyi myös John Lennonin kappaleen "Imagine" cover-versiossa, mikä voitti Grammy-palkinnon kategoriassa Best Pop Collaboration with Vocals.
Alkuvuodesta 2012 Pink ilmoitti valmistelevansa kuudetta studioalbumiaan. Heinäkuussa julkaistiin albumin ensimmäinen single, "Blow Me (One Last Kiss)". Itse albumi, The Truth About Love, julkaistiin syyskuussa 2012. Helmikuussa 2013 Pink aloitti uuden albuminsa nimeä kantavan kiertueen, joka rikkoi edellisen kiertueen tapaan ennätyksiä Australiassa.
Yksityiselämä
Pink tukee ympäristöjärjestöjä ja onkin kertonut pitävänsä paljon eläimistä ja luonnosta. Hän kuuluu muun muassa PETAan ja tukee myös avustusjärjestöjä, joilla tuetaan onnettomuuksien uhreja.
Vuodesta 2001 Pink seurusteli motocross-ajaja Carey Hartin kanssa ja heidät vihittiin 7. tammikuuta 2006. He erosivat helmikuussa 2008, mutta pysyivät läheisinä ystävinä. He palasivat takaisin yhteen vuonna 2009. Pink on kertonut, etteivät he koskaan laillisesti eronneet. Hart esiintyy Pinkin kappaleiden "Just Like a Pill", "So What", "Raise Your Glass", "Just Give Me A Reason" ja "True Love" musiikkivideoilla.
Turkkilaisia makeisia
Turkkilaisia makeisia (Turks fruit) on Paul Verhoevenin ohjaama elokuva vuodelta 1973. Elokuva on rakkaustarina ja äänestetty kaikkien aikojen parhaaksi hollantilaiselokuvaksi.
Pink
Yksityiselämä
Pariskunnalla on kaksi lasta: vuonna 2011 syntynyt tytär ja vuonna 2016 syntynyt poika.
Turkkilaisia makeisia
Elokuvan ansiosta Hollywood kiinnitti huomionsa sekä ohjaaja Verhoeveniin että pääosan näyttelijään Rutger Hauerin.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa villiksi, tuoreen tuntuiseksi ja rohkeaksi ihmissuhteiden kuvaukseksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jakob Wegelius
Jakob Wegelius (1779–1861 ) oli suomalainen lääkäri ja pappi. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1802 ja lääketieteen tohtoriksi 1817. Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1857. Vuoden 1808–1809 sodassa hän toimi sotilaslääkärinä. Sen jälkeen hän toimi pappina useissa seurakunnissa ja oli vuodesta 1832 Maalahden seurakunnan kirkkoherra. Lankonsa Jonas Laguksen vaikutuksesta hän päätyi herännäisyys-herätysliikkeen piiriin ja toimi Pohjanmaan ruotsinkielisten herännäisten johdossa.
Anna-Leena Uotila
Yksityiselämä
Hän oli käsikirjoittaja Johanna Hartikaisen ja elokuvaaja Pekka Uotilan tytär. Uotila kuoli aivokasvaimeen 20-vuotiaana 15. elokuuta 2019.
Tšagatai
pienoiskuva|Tšagatai-kaani Tšagatai-kaani (1183 tai 1185 – 1241 tai 1242) myös Chagatai, Tsagadai, Jagatai tai Chaghatai oli Tsingis-kaanin ja hänen päävaimonsa keisarinna Börten toinen neljästä pojasta, mongolihallitsija ja Tšagatain kaanikunnan perustaja sekä sen ensimmäinen kaani.
Tšagatain kaanikunta Keski-Aasiassa nykyisen Kazakshtanin alueella oli yksi neljästä kaanikunnasta, joihin Mongolivaltakunta jakautui. Tšagatai hallitsi kaanikuntaa kuolemaansa vuoteen 1241 tai 1242 asti. Hänen mukaansa on nimetty tšagatain kieli ja tšagataikansa.
Hän sai isänsä kuoltua Kašgarian (nyk. Xinjiang Uigurian autonomisen alueen eteläosa Kiinassa) ja suurimman osan Transoxaniasta Amudarjan ja Syrdarjan välissä (muinaiset Oxus- ja Jaxartes-joet) vasallivaltakunnakseen. Hänen pääkaupunkinsa oli Almalik (tai Bišbalik, Ili-joen varrella ) lähellä nykyistä Kuldjaa (Yining), Länsi-Xinjiangissa. vasen|pienoiskuva|Tšagatain hautajaiset vuonna 1241/1242 Tšagatai-kaani oleskeli paljon veljensä Ögödei-kaanin hovissa Karakorumissa ja jätti oman kaanikuntansa hallintoasiat sukulaiselleen Karašar-Nojonille, joka oli Sugujinin poika ja Timur Lenkin esi-isä. Karašar-Nojon tuli tunnetuksi kapinallisen Tarabijanov lahkon rauhoittamisesta. Lahkon perustaja Mahmud Tarabi oli kotoisin Tarabin pikkukaupungista noin kahdenkymmenen virstan päässä Buharasta. Kerättyään vahvan kannattajajoukon hän otti Buharan haltuunsa ja aiheutti pelkoa kaanin komentajissa. Karašar otti itse armeijan komentoonsa ja kun Muhammad Tarabi oli kuollut taistelussa hän ajoi kapinalliset pois Buharasta ja pakotti heidät sovintoon. Pian tämän jälkeen Tšagatai-kaani kuoli. On mahdollista että hänet myrkytettiin ja leski Jesülün Khatun määräsi miehensä palvelijan, uiguuri Vijarin mestattavaksi.
Tšagatai-kaani näyttää olleen oikeudenmukainen ja pätevä hallitsija noin 14 vuoden ajan. Muslimien kanssa hänellä oli eripuraa, koska mongolien jasa-lain toimeenpanijana hän ei sallinut kaanikunnassaan islamin šaria-lakia.
Hänellä oli kuusi poikaa kahden päävaimon Jesülün Khatunin ja Tögen Khatunin kanssa sekä usean jalkavaimon kanssa: Mögetüken, Mochi Jaba, Balgaši, Sarban, Jesü-Möngke ja Baidar. Hänen vanhin, suosikkivaimo Jesülünin poika Mögetüken oli kuollut taistelussa vuonna 1221 ja kaaniksi tuli alaikäinen pojanpoika Kara Hülegü (1242-1246), jonka sijaishallitsijana toimi hänen äitinsä Ebuskun. Tšagatai-kaani oli syrjäyttänyt perimysjärjestyksessä oman nuorimman poikansa Jesü Möngken, koska tiesi hänen olevan alkoholisti. Kara Hülegün syrjäytti suurkaani Güyükin tuella Jesü Möngke (1246/1247-1252), joka mestattiin seuraavan suurkaani Möngken käskystä ja Kara Hülegü sai takaisin kaaninarvonsa vuonna 1252, mutta ehti kuolla ennen valtaan palaamistaan. Seuraavaksi kaaniksi tuli hänen alaikäinen poikansa Mubarak Shah (1252-1260), jonka sijaishallitsijana toimi hänen äitinsä Ergene Khatun.
Henrik Wegelius
Henrik Wegelius (3. lokakuuta 1735 Sodankylä – 17. huhtikuuta 1791 Vähäkyrö ) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Wegelius oli Sodankylän kirkkoherrana toimineen isänsä apulaisena 1755, ja hänestä tuli samana vuonna Ylitornion Hietaniemen kappalainen. Wegelius oli Utsjoen ja Inarin kirkkoherrana vuodesta 1758 ja Vähänkyrön kirkkoherrana vuodesta 1765. Hän sai teologian professorin arvonimen ja rovastin arvon 1787. Wegelius oli myös valtiopäivämiehenä 1760–1762, 1771–1772 ja 1789, ehkä myös 1786. Valistusajan tapaan hän toimi taloudellisen edistyksen hyväksi ja harjoitti luonnotieteen tutkimusta ja myös kirjoitti aihepiiristä.
Wegelius oli naimisissa vuodesta 1765 Vähänkyrön kirkkoherran Henrik Wallenborgin (1709–1763) lesken Magdalena Kristina Falanderin kanssa. Wegeliuksen pojista Henrik Wegelius (1766−1839) toimi Oulun kirkkoherrana ja Jakob Wegelius (1768–1804) oli isänsä jälkeen Vähänkyrön kirkkoherrana.
Tukikohta
Tukikohta voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Petra Hammesfahr
Petra Hammesfahr (s. 10. toukokuuta 1951) on saksalainen rikoskirjailija. Hän asuu Kerpenissä Saksassa. Hammesfahrin ensimmäinen trilleri julkaistiin 1991. Hammesfahrin ensimmäinen suomennettu teos Syysuhri julkaistiin 2004.
Hammesfahr on käsikirjoittanut myös lukuisia tv-elokuvia: Heiß und kalt (1997), Post Mortem - Der Nuttenmörder (1997), Der stille Herr Genardy (1997), Die Mutter (2002), Der Puppengräber (2003), Die Lüge (2008), sekä kaksiosaisen tv-sarjan: Die Cleveren.
Tšagatain kaanikunta
Tšagatain kaanikunta oli Tsingis-kaanin pojan Tšagatain perustama kaanikunta, joka sijaitsi Keski-Aasiassa. Tunnetaan myös nimillä Chagatai, Chagata, Chugta, Chagta, Djagatai ja ''Jagatai. '' Se hajaantui Kublai-kaanin mongolivaltakunnasta sen jakaannuttua neljään osaan ja myöhemmin turkkilaistui.
Laajimmillaan valtakunta oli 1300-luvun lopulla, jolloin se ulottui Araljärven eteläosasta Amudarja-joelta Altaivuoristoon nykyisen Kiinan ja Mongolian rajalle. Timur Lenk valtasi suuren osan kaanikunnasta vuonna 1370 ja lopullisesti kaanikunta hajosi 1600-luvun lopulla, jolloin siitä tuli osa Zungarin kaanikuntaa. Kiinan Qing-dynastia otti alueen hallintaansa 1700-luvun puolivälissä.
Carl Wegelius
Carl Vredeby Berger Wegelius (30. heinäkuuta 1905 Nokia – 18. heinäkuuta 1988 Tukholma, Ruotsi ) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Wegeliuksen vanhemmat olivat Carl Jakob Wegelius ja Anna Helena Wrede ja puoliso vuodesta 1939 sairaanhoitaja Anita Arpalahti. Hän tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1923 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1931. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Wegelius väitteli 1934.
Wegelius oli Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan dosentti 1942–1951 ja työskenteli Helsingin yleisen sairaalan röntgenlääkärinä vuoteen 1948, jolloin hän muutti Ruotsiin. Hän toimi Tukholmassa röntgenylilääkärinä Norrtullin sairaalassa, tartuntatautien sairaalassa ja Tukholman Karoliinisen instituutin lastensairaalassa vuodesta 1950 sekä Wenner-Grenin lääketieteellisen tutkimuslaboratorion johtajana.. Samanaikaisesti 1953–1960 hän oli Turun yliopiston röntgenologian professori.
Wegelius kehitti röntgenkuvausmenetelmiä ja dokumentoi vastasyntyneen ensimmäisen hengenvedon. Hän kehitti myös selkärangan ja sydän-verisuoni-järjestelmän diagnostiikkaa sekä röntgenkuvausta väestön terveystutkimusmenetelmänä. Hän oli perustamassa Turun yliopiston Sydäntutkimuskeskusta 1956. Hänen mukaansa on nimetty vuosittainen Carl Wegelius -luento, joka pidetään Sädeturvapäivillä. Luennoitsija saa myös Wegeliuksen mukaan nimetyn stipendin ja mitalin.
Wegelius toimi aktiivisesti pohjoismaisen yhteistyön parissa. Hänet valittiin kunniajäseneksi pohjoismaiseen ja eteläamerikkalaiseen röntgenologian järjestöihin. Sotilasarvoltaan Wegelius oli lääkintämajuri (1940).
Carl Wegeliuksen veli oli metsäteknologian professori Theodor Henrik August Wegelius.
X Games
X Games on vuosittainen kaupallinen urheilutapahtuma, joka keskittyy extremelajeihin. Sen järjestää yhdysvaltalainen urheilukanava ESPN. Talvisin, yleensä tammikuussa, järjestetään Winter X Games ja kesäisin, yleensä elokuussa, Summer X Games. Molemmat tapahtumat ovat Yhdysvalloissa. Ensimmäiset kesäkisat järjestettiin 1995 ja talvikisat alkoivat 1997. Kisoissa jaetaan mitalien lisäksi myös palkintorahaa.
Suomalaisista X Games -kultaa on voittanut Toomas Heikkinen rallicrossissa vuonna 2013 sekä Münchenissä että Los Angelesissa.
Lajit kesäkisoissa
Vuoden 2010 kisoissa lajit olivat:
Suomi-sarja (jääpallo)
Suomi-sarja on miesten jääpallon toiseksi korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen Jääpalloliitto. Jääpallon toiseksi korkein sarjataso käynnistyi vuonna 1931 cup-muotoisena B-mestaruuskilpailuna.
X Games
Lajit talvikisoissa
Vuoden 2011 kisoissa kisattavat lajit ovat:
Erland Herkenrath
Erland Franz Herkenrath (24. syyskuuta 1912 Zürich – 17. heinäkuuta 2003 Weggis) oli sveitsiläinen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla zürichiläistä Grasshopper Clubia.
Suomi-sarja (jääpallo)
Historia
Suomi-sarja alkoi vuonna 1931, jolloin Suomen Palloliitto perusti uuden B-mestaruuskilpailun silloisen jääpallon mestaruussarjan alapuolelle. Ensimmäisen B-mestaruuskilpailun vuonna 1931 voitti Turun Palloseura kukistettuaan loppuottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehet 1–0. Näin Turun Palloseura nousi seuraavalle kaudelle mestaruussarjaan, josta B-mestaruuskilpailuun putosi Helsingin Palloseura.
Erland Herkenrath
Herkenrathin isä tuli Kölnistä Saksasta ja äiti Norrköpingistä Ruotsista. He muuttivat Zürichiin 1910 ja asuivat siellä Erlandin syntyessä. Herkenrath opiskeli Zürichissä teknologiaa ja oli Grasshopperin käsipallojaoston perustajajäsen. Hän pelasi seurassa koko uransa ajan aina vuoteen 1956 saakka ja voitti sen kanssa yhteensä kuusi Sveitsin-mestaruutta. Herkenrath edusti myös Sveitsin maajoukkuetta ja oli voittamassa olympiapronssia Berliinistä 1936 sekä hopeaa ulkokäsipallon MM-kisoisoissa 1938.
Suomi-sarja (jääpallo)
Historia
B-mestaruuskilpailua pelattiin aluksi cup-muotoisena. Kaudella 1936 B-mestaruuskilpailua pelattiin seitsemässä alueellisessa alkusarjassa, joiden voittajat jatkoivat kaksilohkoiseen loppusarjaan. Loppusarjan lohkojen voittajat nousivat mestaruussarjaan. Työväen Urheiluliiton seurat tulivat mukaan Suomensarja-nimellä tunnettulle toiselle sarjatasolle kaudella 1956. Suomen Jääpalloliiton alaisuuteen siirryttyään Suomensarja tunnettiin aluksi nimellä II divisioona ja myöhemmin nimellä I divisioona. Nykymuotoisena Suomi-sarja käynnistyi kaudella 2008-2009.
Erland Herkenrath
Herkenrath johti urheilu-uransa jälkeen aiemmin isänsä hallussa ollutta yritystä, joka valmisti sähköteknisiä laitteita ja oli aktiivinen 1980-luvun puoliväliin saakka. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän muutti Luzernjärven lähelle Weggisiin, jossa hän myös kuoli.
Suomi-sarja (jääpallo)
Joukkueet kaudella 2022–2023
Lappeenrannan Veiterä / 2
Porin Narukerä / 2
Kulosaaren Vesta
Helsingin IFK / 2
Mikkelin Kampparit / HKV
JPS / 2
Mestarit
2019-2020: Lappeenrannan Pallo
2020-2021: ei pelattu
2021-2022: HIFK / 2
Lisää aiheesta
Suomi-sarjan tulospalvelu
Cress Williams
pienoiskuva|Cress Williams
Cress Williams (s. 27. heinäkuuta 1968 Heidelberg, Baden-Württemberg Saksa) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta Pako, jossa hän näyttelee salamurhaaja Wyattia. Williams tunnetaan myös sarjoista Greyn anatomia, Teho-osasto, Kodinpuolustaja, Nash Bridges ja Beverly Hills 90210. Vuodesta 2018 alkaen Williams on näytellyt televisiosarjassa Black Lightning Mustaa Salamaa. Hän oli naimisissa näyttelijä Simbi Khalin kanssa.
Kaisla (nimi)
Kaisla esiintyy suomen kielessä sekä etu- että sukunimenä. Nimi on luontoaiheinen ja johtuu vesikasvisuvun nimestä kaislat (Scirpus).
Etunimi
Kaisla on naisen etunimi. Almanakassa nimi on ollut vuodesta 2010 lähtien. Kaislan nimipäivä on 28. marraskuuta, joka on myös Heinin nimipäivä.
Tunnettuja Kaisla-nimisiä
Etunimen Kaisla tunnettuja kantajia ovat:
Sukunimi
Kaisla on myös sukunimi. Nimen kantajia oli Suomessa helmikuussa 2015 yhteensä 236. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Secundus
Secundus (lat.) tai Sekundos (kreik.) on antiikin aikainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Rauta(II)asetaatti
Rauta(II)asetaatti ((CH3COO)2Fe) eli ferroasetaatti on rauta- ja asetaatti-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään tekstiilien värjäyksessä ja katalyyttinä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Puhtaana rauta(II)asetaatti on väritöntä kiteistä ainetta, mutta se on usein kellertävää. Siitä tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti ((CH3COO)2Fe·4H2O), joka on väriltään vihreää. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Rauta(II)asetaatti hapettuu helposti rauta(III)asetaatiksi.
Rauta(II)asetaattia valmistetaan liuottamalla rautajauhetta tai -romua etikkahappoon. Hapettumisen ehkäisemiseksi reaktio suoritetaan suojakaasun alla.
Rauta(II)asetaattia ja sen tetrahydraattia käytetään tekstiilien peittana erityisesti värjättäessä sinisiksi, ruskeiksi tai mustiksi. Yhdisteestä valmistetaan myös musteita. Orgaanisen kemian synteeseissä rauta(II)asetaattia käytetään katalyyttinä pelkistyksissä, Kumada-kytkennöissä, heterosyklisten yhdisteiden valmistuksessa ja hydrosilyloinneissa.
Oulunkylän ravirata
Oulunkylän ravirata oli vuosina 1884-1926 Oulunkylässä sijainnut Suomen ensimmäinen ravirata. Se oli nykyisten Käskynhaltijantien ja Siltavoudintien risteyksen kohdalla Käskynhaltijantien pohjoispuolella. Alueella sijaitsee nykyään muun muassa Oulunkylän urheilupuisto. Jäänteitä raviradasta on nykyäänkin nähtävissä Siltavoudintiellä olevan huoltoaseman viereisessä metsikössä.
Joissakin lähteissä radan valmistumisvuodeksi mainitaan virheellisesti 1893. Oikea on kuitenkin 1884, esimerkiksi Oulunkylän raviradan 100-vuotisjuhlakilpailut järjestettiin Vermossa vuoden 1984 kesäkuussa.
Rakennusvaihe ja avajaiskilpailut
Ravikilpailuja Suomessa oli järjestetty jo 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Niitä oli kesäaikaan maanteillä sekä erityisesti talvisin eri vesistöjen jäillä. Vuosisadan loppupuolella syntyi kuitenkin tarve oikeiden kilparatojen saamiseksi maahan. Ensimmäisen päätti rakentaa Uudenmaan läänin Hevosystäväinseura Helsingin maalaiskuntaan Oulunkylän kartanon maille. Oulunkylän jälkeen seuraava ravirata Suomeen valmistui vuonna 1902 Turun Kupittaalle.
Oulunkylän rata oli pituudeltaan yhden virstan eli 1068,80 metrin mittainen. Se oli siis suurin piirtein saman pituinen kuin nykyiset tuhannen metrin radat. Vuonna 1906 sitä lyhennettiin tasan kilometrin mittaiseksi. Kaviouran keskellä sijaitsi tuomaritorni. Lisäksi rakennettiin 900 hengen katsomorakennus, jossa oli erillinen parvi lehdistölle sekä puinen ravintolana toiminut paviljonki kellotorneineen.
Oulunkylän raviradan vihkiäiskilpailut järjestettiin vuoden 1884 juhannuksena. Läheiselle Oulunkylän rautatieasemalle saapui Helsingistä kolme ylimääräistä junaa, jotka kuljettivat yleisöä kilpailupaikalle. Ensimmäisen Oulunkylässä ajetun lähdön voitti eläinlääkäri G.Lundgrenin omistama 10-vuotias ori Ampiainen, joka ravasi kolmen kierroksen eli 3 207 metrin matkan kilometriaikaan 1,53,6. Ensimmäinen Suomen ennätys radalla saavutettiin neljä vuotta myöhemmin, kun kuuluisa hevonen Kirppu juoksi saman matkan kilometriaikaan 1,44,2.
Vuonna 1914 Oulunkylässä pidettiin Suomen ensimmäinen ennekkomaksullinen Derby-kilpailu suomenhevosille.
Muita urheilulajeja ja tapahtumia
Ravikilpailuiden lisäksi Oulunkylän raviradalla järjestettiin koko ajan myös muita urheilukilpailuja ja tapahtumia. Se toimi esimerkiksi Oulunkylän VPK:n harjoituspaikkana. Rataa käyttivät myös yleisurheilijat. Vuonna 1906 siellä järjestettiin Suomen ensimmäinen maratonjuoksu ja kolmea vuotta myöhemmin Helsingin Jyryn kansainväliset yleisurheilukilpailut.
Raviradalla oli lisäksi erilasia kansanjuhlia, pyöräilykilpailuja sekä Suomen ensimmäiset moottoripyöräkilpailut. Helmikuussa 1911 siellä oli tarkoitus pitää suuri lentonäytös, jossa oli mukana muun muassa tanskalaisen ilmailupioneerin Robert Svendsenin Blériot XI-kone. Paikalle saapunut yli 10 000 hengen yleisö joutui kuitenkin pettymään, kun lentokoneet eivät onnistuneetkaan nousemaan ilmaan.
Viimeiset vuodet
Oulunkylän raviradan merkitys yleisurheilukenttänä alkoi hiipumaan 1900- ja 1910-lukujen vaihteessa valmistuneen Eläintarhan kentän myötä. Pääkaupungin hevosharrastajat puolestaan halusivat uuden raviradan lähemmäksi kaupungin keskustaa Helsinkiin, Oulunkylästä oli muodostettu taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1906 ja itsenäinen kunta 1921.
Vuonna 1924 aloitettiin uuden Käpylän raviradan rakennustyöt ja se valmistui kahta vuotta myöhemmin. Samalla toiminta ravikilpailutoiminta Oulunkylässä loppui. Raviradan paikalle rakennettiin kaksi urheilukenttää paikkakunnan urheiluseurojen käyttöön.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – miesten syöksylasku
Miesten syöksylaskun tulokset talviolympialaisissa 2014.
Taistelu Englannista (elokuva)
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi moittii näyttävien taistelukohtausten kutistuvan sen ajan televisioruuduissa ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Hermín Negrón Santana
Hermín Negrón Santana (10. marraskuuta 1937 – 10. maaliskuuta 2012) oli puertoricolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. toukokuuta 1969 ja nimitettiin San Juan de Puerto Ricon vihkipiispaksi sekä Gegin titulaaripiispaksi 30. kesäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luis Aponte Martínez, jota avustivat Enrique Manuel Hernández Rivera ja Rafael Grovas Felix.
Arash Sharifi
Arash Sharifi (s. 1976 ) on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton MM-pronssia 2004. Hän saavutti myös raskaansarjan Euroopan mestaruuden 2001 voitettuaan loppuottelussa Dmitri Shabanovin.
Enron-skandaali
Enron-skandaali on Enron-energiayhtiön ja Arthur Andersenin tilintarkastustoimiston talousskandaali, joka paljastui Yhdysvalloissa vuonna 2001. Enron oli Yhdysvaltain 7. suurin yritys. Aikanaan konkurssi oli Yhdysvaltojen historian suurin. Skandaali johti Enronin konkurssiin 2. joulukuuta 2001, Andersenin tilintarkastustoiminnan loppumiseen ja rikossyytteisiin yhtiöiden johtoa kohtaan. Skandaalin vuoksi tilinpitolakeja muutettiin useissa maissa. Skandaalissa korostui tilintarkastajien osuus ja tilintarkastajien taloudellisen riippumattomuuden merkitys. Yhdysvaltojen senaattori Olympia Snowen mielestä Enron-skandaali osoitti että korruptio voi horjuttaa luottamusta talousjärjestelmän perusteisiin.
Yritys
Enronin pörssiarvo kohosi. Työntekijätkin, jotka epäilivät yritystä saattoivat luottaa tilintarkastajiin ja investointipankkien analyytikkoihin. Taloudellinen palkitsemisjärjestelmä ja eteneminen työuralla palkitsivat vain niitä, jotka hyväksyivät yrityksen käytännöt. Ne, jotka kyseenalaistivat kirjanpitokäytäntöjä, siirrettiin toisiin tehtäviin. Yritysjohto myi omia osakkeitaan vuosina 2000–2001 miljoonilla dollareilla, mutta kertoi työntekijöille ja yleisölle osakkeen olevan turvallinen sijoitus.
Alina Astafei
Alina Astafei (s. 7. kesäkuuta 1969 Bukarest) on saksalainen entinen korkeushyppääjä, joka edusti Romaniaa vuoteen 1995 saakka. Ennen vuotta 1995 hänet tunnettiin nimellä Galina Astafei. Astafei voitti hopeaa Barcelonan olympialaisissa 1992 hypättyään tasan kaksi metriä. Hän voitti Romanian kansalaisena myös kultaa vuoden 1989 universiadeissa ja sijoittui viidenneksi Soulin olympialaisissa 1988. Saatuaan Saksan kansalaisuuden Astafei voitti kultaa sisäratojen MM-kisoissa 1995 ja hopeaa saman vuoden ulkoratojen MM-kisoissa. Myöhemmin hän myös voitti pronssia EM-kisoista 1998 ja sijoittui viidenneksi Atlantan olympialaisissa 1996 tuloksellaan 196 cm.
Enron-skandaali
Tuloskehitys ja konkurssi
Enronin varojen ja odotettujen voittojen kasvu nosti yrityksen Fortunen top ten -listalle. Enron oli maailman suurimpia yrityksiä. Sen tilinpito oli monimutkaista ja harhaanjohtavaa ja sisälsi useita kirjanpitokäytäntöjen rikkeitä. Liiketulos kasvoi ripeästi: 1997 se oli 515 miljoonaa dollaria, 1998 698 miljoonaa, 1999 957 miljoonaa ja 1 266 miljoonaa vuonna 2000. Osakekurssin huippu 90,56 dollaria saavutettiin 23. elokuuta 2000, jolloin osakkeen arvo oli 70-kertainen osakekohtaiseen tulokseen verrattuna. Kirjanpidon mukaan yhtiön varallisuus kasvoi vuosina 1996–2000 3 500:sta 13 000 miljoonaan dollariin.
Alina Astafei
Ennätykset
Lähde: IAAF
Enron-skandaali
Tuloskehitys ja konkurssi
Dotcom-buumin loppu, eli yliarvostettujen tietotekniikan yritysten arvon lasku laski myös Enronin osakekurssin 40 dollariin elokuussa 2001. Lokakuussa 2001 tappioita kirjattiin 618 miljoonaa dollaria ja marraskuussa 2001 kirjanpidossa yhtiön varallisuutta vähennettiin 1 200 miljoonaa. Joulukuun 2. päivänä vuonna 2001 yritys haettiin konkurssiin. Konkurssihakemukseen oli kirjattu 31,2 miljardin dollarin velat, ja kokonaismääräksi tarkentui myöhemmin 40 miljardia. Konkurssissa yhtiön työntekijät menettivät työpaikkansa sekä eläke- ja sairausvakuutuksensa, ja osakkaat yritykseen sijoittamansa omaisuuden. Enronin 17 johtajasta seitsemän sai syytteen sisäpiirikaupoista.
Tilintarkastus
Arthur Andersen oli Enronin tilintarkastaja, mutta hoiti samalla myös sisäisen tarkastuksen ja konsultoi yritystä. Andersenin kyvyttömyys tilintarkastuksen riippumattomuuteen johti lopulta Enronin tuhoon. Esimerkiksi joulukuussa 1999 Andersenin tarkastaja Carl Bass kyseenalaisti erään kaupankäynnin, jonka johdosta hänet siirrettiin muihin tehtäviin.
Andersenin romahdus oli merkittävä kolaus sillä Arthur Andersenin nimeä kantava tilintarkastusyritystä pidettiin Yhdysvalloissa maineeltaan riippumattomuuden ja oikeudenmukaisuuden takeena. Tosiasiassa Andersenilla oli Enronin toimitalossa oma työkerroksensa jossa se kaunisteli itse Enronin liikevaihtoa ja hävitti systemaattisesti Enronille kiusallista todistusaineistoa.
Andersenin lobbausbudjetti oli huomattava: 1,6 miljoonaa dollaria, ja osittain vahvan lobbauksen ansiosta Yhdysvaltain arvopaperimarkkinoita valvova elin SEC peruutti vuonna 2000 ohjeensa, jotka olisivat estäneet Andersenia toimimasta samanaikaisesti sekä Enronin konsulttina että tilintarkastajana. Enronin konkurssin jälkeen Yhdysvaltain tilintarkastusyritykset ovat eriyttäneet konsultoinnin ja tilintarkastuksen.
Markkina-analyytikot
Enronin toimintaa arvioivat muun muassa Yhdysvaltojen tunnetuimmat markkina-analyytikot, jotka miltei poikkeuksetta tukivat arvioillaan Enronin osaketta. Myöhemmin analyytikkojen riippumattomuus kyseenalaistettiin tuottoisten investointipankkitulojen vuoksi. Enronin konkurssia edeltäneiden arviointien johdosta SEC päätti huhtikuussa 2002 aloittaa tutkimuksen analyytikkojen eturistiriidoista.
Yhteydet Yhdysvaltain hallintoon
Enronin johtajilla oli yhteydet Yhdysvaltojen hallintoon kaikilla tasoilla ja yhtiö tuki molempia pääpuolueita. Enronin liiketoiminnan laajentumista edistivät markkinoiden vapautuminen ja niiden säätelystä annetut poikkeukset, joita muokkasivat sekä kongressi että SEC osittain Enronin toiveiden mukaan. Puolet edustajainhuoneen jäsenistä ja 2/3 senaatista sai vaalirahoitusta Enronilta. Republikaanit saivat puolet enemmän kuin demokraatit. Ykkönen lahjoitusten saajana oli presidentti George W. Bush ainakin 700 000 dollarilla. Varapresidentti Dick Cheney oli ainakin vuonna 2002 kieltäytynyt antamasta tietoja.
Ehkäisy
Tilinpitokäytäntöjen läpinäkyvyys ja riippumattomuus ovat osakekaupan perusta. Liian tiiviit liike-elämän ja maan hallituksen suhteet voivat vaarantaa toiminnan riippumattomuuden.
Viitteet
Enron
Lindsey Stirling 2014/2015 Tour
Lindsey Stirling 2014/2015 Tour on viulisti Lindsey Stirlingin maailmanlaajuinen kiertue hänen toisen, Shatter Me -studioalbumin julkaisun johdosta. Vuoden 2014 puolisko Lindsey Stirlingin kiertueesta kattoi yhteensä 79 esitystä yli viiden kuukauden pituiselta ajanjaksolta.
Love Hate
Love Hate (koko nimeltään Love Me All Summer, Hate Me All Winter) on R&B-artisti The-Dreamin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. joulukuuta 2007. Albumin tuottivat Def Jam Recordings ja Radio Killa.
Lindsey Stirling 2014/2015 Tour
Esityslista
Seuraava lista on koottu 15. toukokuuta 2014 pidetyn esityksen pohjalta. Esityslista ei ole kuitenkaan jokaisessa konsertissa samanlainen kiertueen aikana.