cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl Grahn
Grahn asui nuoruusvuosinaan ensin Yhdysvalloissa ja sitten jonkin aikaa Venäjällä. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1917 yhdessä konsuli Alexander Gabriel Zachariassenin (1870–1937) kanssa Tampereen Epilänharjun kaupunginosaan heloitustarvikkeita valmistaneen Oy Excelsior Ab:n. Vuonna 1924 Grahn oli Zachariassenien kanssa perustamassa Laatokan Puu Oy:tä ja Heinolan Faneritehdasta. Hän oli myös molempien yhtiöiden toimitusjohtajana. Laatokan Puu Oy:llä oli vaneritehdas Lahdenpohjan kauppalassa Laatokan rannalla.
Vuonna 1935 Grahn hankki omistukseensa Oy Siikakoski Ab:n ja rakennutti 1934 Kalso Oy:n nimellä toimineen sahan ja vaneritehtaan Valkealan Vuohijärvelle. Vuonna 1938 Grahn osti Mikkelin Puutavara Oy:n (sittemmin Mikkeli Oy) jolla oli sahalaitos Mikkelin Tuppuralassa. Hän perusti 1938 Grahn & Kumppanit yhtiön (myöhemmin Oy Grahn Ltd) ja Lastubetoni Oy:n joka toimi Järvenpäässä. Grahn Ltd -yhtiölle siirtyi Mikkelin Tuppuralassa sijainnut entinen Mikkeli Oy:n saha ja tämän sahan yhteyteen rakennettiin myös vaneritehdas ja puutalotehdas sekä myöhemmin autokoritehdas. Grahn Ltd -yhtiöllä oli myös yhteinen metsäosasto Kalso Oy:n kanssa. Tuppuralan tehtaiden toiminta oli laajimmillaan 1960-luvun alussa jolloin työntekijöitä oli 550 ja sahatavaran vuosituotanto oli 23 360 m3 sekä vanerin ja rimalevyjen vuosituotanto 25 000 m3.
Karl Grahnin jälkeen Grahn Ltd -yhtiön toimitusjohtajana oli Helmer Grahn. Hänet erotettiin 1965 luvattomien tappiollisten osakekauppojen vuoksi ja hän myi 1966 osuutensa Grahn-yhtiöstä. Grahnin suvun omistus jatkui yhtiössä aina vuoteen 1971 saakka jolloin Boris Grahn myi omat ja sukunsa osakkeet yhtiössä. Grahn Ltd -yhtiön toimitusjohtajana oli 1965–1986 Heikki Kivijärvi. Grahn Ltd -yhtiöön sulautettiin 1966 Lastubetoni Oy ja 1977 Oy Siikakoski Ab.
Vuonna 1977 Grahn-yhtymä osti jurvalaisen huonekalutehdas Jouko Mäkinen Oy:n. Samana vuonna Jouko Mäkinen Oy:öön fuusioitiin Grahn-yhtymään kuulunut Kyyvesi Oy ja vuonna 1978 osia Lepokalusto Oy:n konkurssipesästä. Tämän myötä Grahn-yhtymästä tuli 1980-luvun alkuvuosien mittaan yksi Suomen kolmesta suurimmasta huonekaluviejästä Askon ja Iskun rinnalla. Grahn-yhtymä erikoistui Neuvostoliiton markkinoihin, joihin Jouko Mäkinen Oy oli päässyt kiinni jo 1970-luvun alussa voitettuaan tarjouskilpailun Viru-hotellin kalustamisesta. Grahn-konsernin yritykset toimittivat sisustuksen myös moniin Suomessa rakennettuihin matkustaja-aluksiin; näitä olivat Finnjet, Song of America, Viking Song ja ''Viking Saga.
Grahn Ltd teki konkurssin keväällä 1986. Samalla päättyi myös Grahn-konsernin toiminta.
Konsernin yhtiöistä Kalso Oy:n osake-enemmistön osti pian konkurssin jälkeen ruotsalainen Albine Plywood AB. Vuohijärvellä toiminut entinen Kalso Oy:n vaneritehdas on ollut vuodesta 1996 UPM-Kymmenen omistuksessa ja toimii nykyisin nimellä UPM Kalson viilutehdas valmistaen sorvattua kuusiviilua lähinnä parkettiteollisuudelle parketin taustaviiluksi.
Jouko Mäkinen Oy:n kirjahyllytuotantoa jatkoi MackFinn Teollisuus Oy vuoteen 2013 asti, jolloin se meni konkurssiin.
Yasuto Honda
(s. 25. kesäkuuta 1969 Fukuoka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Yasuto Honda edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1995–1997. Hän on osallistunut muun muassa Aasian mestaruuskilpailuihin 1996.
Chris Wood (rockmuusikko)
thumb|Chris Wood, Traffic, 1974. Chris Wood (24. kesäkuuta 1944 – 12. heinäkuuta 1983) oli englantilainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten arvostetun Traffic-yhtyeen saksofonistina ja huilistina. Hän oli yhtyeen perustajajäseniä vuonna 1967 ja mukana yhtyeen kaikilla kymmenellä albumilla.
Ennen Trafficia hän oli ollut keskienglantilaisessa Locomotive-yhtyeessä.
Hän on työskennellyt myös Ginger Bakerin Airforce-yhtyeessä sekä Jimi Hendrixin, Dr. Johnin ja Jim Capaldin kanssa. Chris Wood kuoli 39-vuotiaana Birminghamissa Queen Elizabeth Hospitalissa tiistaina 12. heinäkuuta 1983. Hän oli kärsinyt jo jonkin aikaa maksan toimintahäiriöistä. Hän oli suunnitellut kaksi vuotta sooloalbumin tekoa.
The Hills
The Hills on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka käsittelee kalifornialaisten nuorten elämää. Sarjaa tehtiin kuusi tuotantokautta vuosina 2006–2010, sekä vuonna 2016 yhden jakson mittainen "The Hills: That Was Then, This Is Now" -spesiaali. Sarja on jatkoa Laguna Beach: The Real Orange Countylle. The Hills on myös saanut kaksi omaa jatkosarjaa: The City ja Audrina.
Päähenkilöt
Musta = vakituinen
Harmaa = vieraileva
Valkoinen = ei esiinny
Sivuhenkilöt
Musta = vakituinen
Harmaa = vieraileva
Valkoinen = ei esiinny
Kalevi Rassa
Kalevi Toimi Juhani Rassa (3. helmikuuta 1936 Loimaa – 24. lokakuuta 1963 Ruotsi) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edusti Tampereen Ilvestä vuosina 1953–1962 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta. ”Kille” pelasi kahdeksan A-, kaksi B-, ja neljä nuorten maaottelua sekä oli mukana Squaw Valleyn olympialaisissa 1960.
Rassa muutti kaudeksi 1963–1964 Ruotsiin Kiirunaan. Siellä hänen oli tarkoitus toimia Kiruna IFK:n pelaajavalmentajana. Rassa kuoli 24. lokakuuta 1963 Jällivaaran sairaalassa. Hän oli saanut kallonmurtuman muutama päivä aikaisemmin auto-onnettomuudessa. Kauden 1962–1963 Rassa oli pelannut RU-38:n riveissä Suomensarjaa tehden kymmenessä ottelussa 21 maalia voittaen joukkueen pistepörssin.
Jääkiekkoilun ohella Rassa voitti pyöräilyssä nuorten SM-hopeaa Tampereen Pyöräpojissa neljän kilometrin joukkueajossa ja pelasi jalkapalloa Ilves-Kissojen juniorijoukkueessa.
Patrik Drake
Patrik Staffan Bernhard Drake (s. 15. heinäkuuta 1954 Hämeenlinna) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Elokuusta 2007 lähtien hän on toiminut Porin Teatterin johtajana.
Drake on aikaisemmin työskennellyt johtajana Teatteri Hevosenkengässä sekä Turun ruotsalaisessa teatterissa, jota hän johti vuosina 2000–2007. Hänen ohjaustöitään on nähty lisäksi muun muassa Wasa Teaterissa.
Aroniádika
Aroniádika on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 77 (vuonna 2011).
Aroniádika muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρωνιαδίκων, Topikí Koinótita Aroniadíkon), johon kuuluu varsinaisen Aroniádikan kylän lisäksi Pitsinádes. Koko yhdyskunnan väkiluku on 98. Kylä sijaitsee merkittävässä risteyskohdassa Kytheran saaren keskellä, ja sen lähellä sijaitsevat Pitsinádeksen lisäksi Vamvakarádikan, Kastrisiánikan, Aloïziánikan ja Friligkiánikan kylät. Aroniádikassa on kahviloita ja ravintoloita.
Stéphane Veilleux
Stéphane Veilleux (16. marraskuuta 1981 Saint-Georges, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänen nykyinen seuransa on Asia League Ice Hockeyssa pelaava japanilaisseura Oji Eagles.
Ura
Veilleux pelasi juniorina QMJHL-sarjan Victoriaville Tigresissa, jossa hän viipyi kaksi kautta. Tämän jälkeen hän siirtyi saman sarjan Val-d'Or Foreursiin, jossa hän teki kaudella 2000–2001 68 ottelussa tehot 48+67=115. Minnesota Wild varasi Veilleuxin kolmannella kierroksella 93. pelaajana vuoden 2001 NHL:n varaustilaisuudessa.
Kaudeksi 2001–2002 Veilleux siirtyi Wildin organisaatioon, mutta hän joutui pelaamaan ensimmäisen kauden AHL-farmisarjassa Houston Aerosissa. Hän pelasi kaudella 2002–2003 38 ottelua NHL:ssä tehoin 3+2=5. Työsulkukauden 2004–2005 Veilleux vietti Aerosissa tehden 59 ottelussa tehot 15+24=39. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi Wildissä tehden kummallakin 18 tehopistettä.
Kausi 2008–2009 jäi Veilleux’n viimeiseksi kaudeksi Minnesota Wildissä, vaikka hän teki piste-ennätyksensä 13+10=23 tehopistettä. Heinäkuussa 2009 Veilleux teki yhden vuoden sopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Hän teki Tampassa pelimääräänsä suhteutettuna huonoimmat tehonsa (3+6=9) koko urallaan.
Lokakuussa 2010 Veilleux siirtyi yksivuotisella sopimuksella SM-liigassa pelaavaan Espoon Bluesiin. Veilleux debytoi SM-liigassa HPK:ta vastaan lokakuussa ja sai tililleen yhden syöttöpisteen ja valinnan tähdistökentälliseen. Veilleuxin sopimus Bluesin kanssa kuitenkin purettiin 21. tammikuuta 2011. Veilleux kerkesi pelata 25 ottelua tehoin 1+6=7. Mutta melkein heti Bluesista lähtemisen jälkeen Veilleux siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelaavaan HC Ambrì-Piottaan, jossa pelasi kauden loppuun ja edusti joukkuetta myös Sveitsin pääsarjan karsinnoissa.
Helmikuussa 2012 Veilleux siirtyi suuressa pelaajakaupassa New Jersey Devilsistä takaisin Minnesota Wildiin. Samalla Devilsistä Wildiin matkasivat Nick Palmieri sekä Kurtis Foster, joka Veilleux’n tavoin on pelannut aiemminkin Wildin organisaatiossa. Vaihdossa Devils sai Wildista Marek Židlickýn.
Pelityyli
Veilleux on puolustava pelaaja, jolta löytyy fyysisyyttä. Hän pystyy pelaamaan keskellä tai laidassa. Veilleux pelasi NHL-urallaan kolmos- neloskentässä kahden suunnan pelaajana.
Marcin Urbaś
Marcin Urbaś (s. 17. syyskuuta 1976) on puolalainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 200 metrille.
Vuonna 1999 hän karsiutui välierävaiheessa Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Sevillan MM-kilpailuissa. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 (alkuerät) ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 (välierät). Vuonna 2002 hän voitti kultaa Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa, mutta karsiutui välierävaiheessa Münchenin EM-kilpailuissa. Hän sai kuitenkin hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui puolivälierissä. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa, mutta karsiutui jo alkuerissä Ateenan olympialaisissa. Hän voitti pronssia Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui puolivälierissä.
Hänen 200 metrin ennätyksensä on 19,98 s, jonka hän juoksi Sevillassa 25. elokuuta 1999. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Wienissä 1. maaliskuuta 2002 juostu 20,55 s. Kummatkin ajat ovat myös Puolan ennätyksiä. 60 metriä hän on juossut aikaan 6,70 s, 100 metriä 10,30 s, 150 metriä 15,16 s ja 400 metriä 47,08 s.
Musiikki
Urbas on toiminut myös death metal -yhtyeessä Sceptic.
Laihian rautatieasema
Historia
Laihian asemarakennus rakennettiin vuosina 1881–1883 Vaasan radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan. Liikennepaikka otettiin käyttöön 22.11.1882 väliaikaiselle matkustaja- ja tavaraliikenteelle. Virallisesti asema avattiin pysäkkinä syyskuussa 1883 samaan aikaan Vaasan radan vihkimisen kanssa, ja vuonna 1888 se kohotettiin asemaksi. Vuonna 1905 sitä laajennettiin molemmin puolin Bruno Granholmin Ylistaron rautatieasemaa varten suunnittelemilla poikkipäädyillä. Asemarakennuksen lisäksi asema-alueella on samaan aikaan rakennettu makasiinirakennus. Vähitellen aseman ympäristöön syntyi pienteollisuutta ja asutus levisi kirkonkylältä kohti asemanseutua. Vuonna 2007 asemarakennukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöjen omistukseen ja ne myytiin edelleen maaliskuussa 2008.
Henkilöliikenteen pysähdykset Laihialla lopetettiin 20. kesäkuuta 2016. Vuosina 2004–2009 aseman kautta kulki noin 23 000 – 27 000 matkustajaa vuodessa (lähtevät ja saapuvat yhteensä).
Laihialta on kuitenkin kesästä alkaen kulkenut VR:n liityntäbussiyhteys. Bussi lähtee Laihian matkahuollon pihasta.
Lentopallon miesten mestaruussarjakausi 1952
Lentopallon TUL:n miesten mestaruudesta kaudella 1952 pelattiin viidessä lohkossa kaikkiaan 24 joukkueen voimin. Lohkovoittajat pelasivat yksinkertaisen loppusarjan.
Lentopallo kuului myös Suomen Koripalloliiton ohjelmaan ja liitto ottikin käyttöön nimen Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitto vuonna 1952. Liitto ei vielä järjestänyt valtakunnallista kilpailutoimintaa. Helsingin piirin sisäsarjamestaruuden voitti Helsingin Lentopalloilijat.
Lopputurnaus
Uusintaottelussa Järvensivun Kisa voitti Eiran Riennon 3–1.
Anastasianismi
pienoiskuva|Liikkeen asutusta. Anastasianismi (Helisevät sembramännyt) on usein new age -tyylisenä uskontona pidetty liike, joka perustettiin Venäjällä 1997 ja on levinnyt muualle maailmaankin. Liike pohjautuu Vladimir Megren kirjoittamiin teoksiin. Monet liikkeen kannattajat ovat myös slaavilaisen muinaisuskon kannattajia, mutta liike ei edusta tätä uskoa. Liike on luonnonuskoa, jossa pyritään harmoniseen vuorovaikutukseen luonnon kanssa. Se korostaa moraalista vastuuta, koska ihmiset kytkeytyvät kaikkeen ympärillä olevaan: luontoon, toisiin ihmisiin.
Liikkeen perusarvoja ovat perhe, perinne ja ympäristöaate. Venäjän ortodoksikirkko suhtautuu kielteisesti anastasianismiin.
Ken’ichi Shimokawa
(s. 14. toukokuuta 1970 Gifu, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1995-1997. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 1996.
Lucas Woudenberg
Lucas Woudenberg (s. 25. huhtikuuta 1994 Woerden) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden pääsarjassa pelaavaa Heerenveeniä. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja.
Woudenberg nostettiin Feyenoordin junioreista edustusjoukkueeseen kesällä 2013. Kaudeksi 2013–2014 hänet lainattiin Excelsioriin. Woudenberg pelasi Excelsiorissa 31 toiseksi korkeimman sarjatason ottelua. Ensiesiintymisensä Eredivisiessä hän teki 1. maaliskuuta 2015, kun Feyenoord pelasi vierasottelussa maalittoman tasapelin Utrechtia vastaan. Woudenberg pelasi kaudella 2014–2015 kaksi pääsarjaottelua.
Pisteellinen ympyrä
Pisteellinen ympyrä on symboli, joka voi merkitä seuraavia asioita:
Aurinkokunnassa:
Uskonnoissa ja filosofiassa:
Kielissä ja kielitieteessä
Muuta:
Eruption
”Eruption” on Van Halenin kappale, joka käytännössä on Edward Van Halenin soittama kitarasoolo. Kappale on alun perin julkaistu Van Halenin ensimmäisellä albumilla Van Halen vuodelta 1978. Alun perin kyseessä oli harjoitus tai lämmittelyotos, eikä Eddie edes yrittänyt tehdä mitenkään mullistavaa kitarataiteilua. Kyseessä on kuitenkin yksi kaikkien aikojen mullistavimmista kitarasooloista – lähinnä siksi, ettei aiemmin ollut kuultu yhtä nopeaa kitaransoittoa, joka sisältää muun muassa niin kutsuttua tapping- sekä tremolopikkaustekniikkaa. Eddie itse totesi tehneensä soittaessaan jopa muutaman virheen. Kappaleen alussa rumpali Alex Van Halen ja basisti Michael Anthony ”antavat lisää vauhtia” Eddielle, kuten yleensä live-esiintymissä.
Eddie Van Halen teki kappaleesta kaksi versiota studiossa. Kitaran ääni tulee 8-raitaisella nauhurilla tehdyistä kaiuista.
Robinho (täsmennyssivu)
Robinho on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Eruption
Kappale on julkaistu myös ”Runnin’ with the Devilin” singlen b-puolena.
Lintujen talviruokinta
thumb|Lintujen ruokinta-automaatti thumb|Lintuja syömässä auringonkukan siemeniä: talitiainen, punatulkku ja viherpeippoja
Lintujen talviruokinta on lisäravinnon tarjoamista vapaana eläville linnuille kylmänä vuodenaikana. Ruokinnan tarkoitus on turvata lintulajien selviytymistä ja pysymistä alueella talven yli.
Ruokintatavat
Nykyään ruokintaa varten on saatavilla paitsi lintulautoja, myös ruokinta-automaatteja. Ruokintapullot olivat automaattien edeltäjiä, lintulautojen edeltäjiä taas ruokintaseimet ja -säiliöt. Ruokintakatoksia esiteltiin lintuja varten 1900-luvun alussa. Ruokintapalikka taas valmistettiin puusta, johon kairattiin reikiä allekkain siemeniä varten. Ruokapuu on luonnonmukaisin mutta harvoin käytetty lintujen ruokintatapa: sula ruokaseos kaadetaan puun oksille, josta linnut sen nokkivat.
Automaatit antavat linnuille siemeniä sitä mukaa kun linnut niitä kuluttavat. Ne ehkäisevät sairauksien (kuten salmonellan) leviämistä, koska linnut eivät pääse ulostamaan ravinnon päälle.
Yleisimmät linnunruoat
Ruokintapaikalla voidaan tarjota talipalloja (muoviverkko irrotettuna), sianihraa eli läskiä, erilaisia siemeniä (kuten kauraa, auringonkukansiemeniä, murskattua maapähkinää, hampunsiemeniä tai rypsinsiemeniä), omenoita, rusinoita tai marjoja. Linnuille ei pidä tarjota pilaantunutta, erityisen suolaista, vettynyttä tai jauhemaista ruokaa.
Pihapiirin talvilinnut voivat runsaana esiintyessään syödä yhdessä talvessa talipallojen ja läskin lisäksi jopa useita kymmeniä kiloja auringonkukansiemeniä. Auringonkukansiemenet ovat monien lintujen suosikkiruokalaji, jota voi tarjota sellaisenaan, myös kuorittuna, tai rasvaan sekoitettuna. Sadassa grammassa auringonkukansiemeniä on energiaa noin 2500 kJ eli ne ovat hyvin ravitsevia. Maapähkinässä on energiaa noin 2400 kJ/100 g. Vieläkin energiapitoisempia ovat kuitenkin rasvat, sianihrassa energiaa on lähes 4000 kJ/100 g. Kauran energiapitoisuus on pieni, noin 1600 kJ/100g.
Kaura ei siksi yksinään ole paras mahdollinen pikkulintujen talviruoka. Tiaiset eivät myöskään yleensä koske kauraan. Eräät lajit kuten keltasirkut suosivat kuitenkin kauranjyviä.
Suola eli natriumkloridi ei ole vaarallista linnuille pieninä määrinä. Lintujen kudosten ja veren suolapitoisuus on suurin piirtein sama kuin ihmisillä. Lintujen munuaiset pystyvät erittämään suolan varsin tehokkaasti. Normaalisuolaisen ruoan, kuten leivänmurujen tarjoilu linnuille ei ole vaarallista, mutta leivän energiasisältö on vähäinen. Sen sijaan esimerkiksi tönkkösuolattua läskiä ei linnuille tule tarjota.
Pihapiirin ruokintapaikoilla käyviä lintuja
Suomessa runsaslukuisimpia ruokintapaikkojen lintuvieraita ovat talitiainen, hömötiainen, sinitiainen, töyhtötiainen sekä punatulkku ja viherpeippo. Kaupunkien ruokintapaikoilla on taas varpunen tavallisin vierailija. Myös monet muut lajit voivat käydä talven aikana ruokintapaikalla. Käpytikka ja tilhi ovat tavallisimmat isokokoiset linnut ruokintapaikalla, samoin kuin harakka.
Muutamat petolinnut voivat käydä saalistamassa ruokintapaikoilla, esimerkiksi varpushaukka, kanahaukka ja varpuspöllö.
Nisäkäsvieraista tavallisimpia ovat jäniseläimet, orava, myyrät, hiiret, rotta ja kissat. Jälkimmäisiä varten ruokapisteelle voidaan tehdä alassuin oleva kartiomainen kiipeilyeste pellistä tai muovista. Jos halutaan säästää ruoat vain pikkulinnuille, ruokintapisteen voi myös ympäröidä verkkoaidalla.
Pikkulintujen talviruokinnan seurauksia
Jos lintujen talviruokintaan ryhdytään, ruokintaa tulisi jatkaa koko talven. Linnut tottuvat löytämään syötävää ja jos ruokintapaikan ravinto loppuu kesken talven, linnut eivät ehkä löydä enää tarpeellista ravintoa muualta. Lintujen talviruokinta parantaa lintujen mahdollisuuksia selvitä hengissä talven yli. Ruokinnan ansiosta monien lintujen talvi- ja pesimäkannat ovat kasvaneet Suomessa huomattavasti. Eniten ovat lisääntyneet viherpeippo ja sinitiainen, myös monet siemensyöjälinnut ovat runsastuneet. Merkittävä osa näistä linnuista on talvisin riippuvaisia ihmisen tarjoamasta ravinnosta.
Ruokinnan ansiosta osittaismuuttavista linnuista entistä suurempi osa jää viettämään talvea Suomeen ja keskittyy ruokintapaikkojen läheisyyteen. Ruokinnalla myös saadaan pikkulintuja piristämään pihapiiriä. Kuitenkin kerrostalojen asukkaat riitelevät joskus ruokinnasta, varsinkin jos se tapahtuu ikkunalaudalta tai parvekkeelta, koska lintujen ulosteet voivat sotkea seiniä ja parvekkeita. Lintujen talviruokinnan kieltämisestä on keväällä 2006 ollut keskustelua Suomessa, koska sen väitetään edistävän lintuinfluenssan leviämistä. Lintujen talviruokintaa voi kuitenkin harrastaa kuten ennenkin, kunhan ruokintapaikan hygieniasta huolehditaan. thumb|220px|Riistalintujen ruokintaa [[Utajärvi|Utajärvellä]] thumb|220px|Vesilintujen ruokintapiste keinotekoisen lammikon laidalla
Derbi Senda X-Treme
Derbi Senda X-Treme on Derbin valmistama enduro/supermototyyppinen mopo. Mopoa valmistettiin vuosina 2003–2010, ennen kuin Derbi DRD X-Treme korvasi sen vuonna 2011.
Live at the Roundhouse/Previously Unreleased/Do It ’77
Live at the Roundhouse/Previously Unreleased/Do It '77 on Pink Fairiesin kokoelma, joka sisältää albumit Live at the Roundhouse 1975 ja Previously Unreleased sekä bonuksena Twink and The Fairies-nimikkeellä julkaistun singlen "Do It '77" (kpl. 12-14).
Novosokolnikin piiri
thumb|200px|Novosokolnikin piirin sijainti Pihkovan alueen kartalla. Novosokolnikin piiri on paikallinen itsehallintoalue Pihkovan alueella Venäjällä. Alueen kaakkoisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 1 616 neliökilometriä. Asukkaita on 17 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1927 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Novosokolnikin kaupunki, jonka lisäksi siihen kuuluu 9 maalaiskuntaa.
Piirin kautta kulkevat Pietarista etelään ja Moskovasta Riikaan johtavat rautatiet, jotka risteävät Novosokolnikin kaupungissa. Piirin ja kaupungin kautta kulkee itä-länsisuunnassa myös Moskovasta Latvian rajalle johtava M9-valtatie.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon. Teollisuutta edustavat leipätehdas, ompelimo, pellavanjalostuslaitos sekä tien- ja talonrakennusta harjoittava yritys. Tärkeä merkitys on myös rautatieliikenteellä, jonka palveluksessa on 15 % työvoimasta.
Nähtävyyksiä ovat 1100–1200-luvun maalinnoituksen jäänteet Novojen kylässä, vuonna 1884 rakennettu Pokrovan kirkko Runovossa sekä Novosokolnikin kotiseutumuseo.
Kosmiset surffitytöt
Kosmiset surffitytöt (Lightning Point tai Alien Surf Girls) on australialainen nykyaikaan sijoittuva fantasiaelementtejä sisältävä teinidraamasarja. Jonathan M. Shiff tuotti sen Australian Network Ten -televisiokanavalle yhdessä Australian Nickelodeonin ja Saksan yleisradioyhtiön ZDF:n kanssa. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ja Britanniassa nimellä Alien Surf Girls.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa TeenNick-kanavalla 29. toukokuuta 2012, Britanniassa Nickelodeon-kanavalla 23. heinäkuuta 2012, Australiassa Network Ten -kanavalla 22. kesäkuuta 2012 ja Suomessa Kakkosella Summeri-nuortenohjelman sisällä 3. kesäkuuta 2013.
Näyttelijä Jessica Green vahvisti tammikuussa 2013 Twitterin kautta ettei sarjaan tehdä toista tuotantokautta.
Juoni
Avaruustytöt Kiki ja Zoey saapuvat toiselta planeetalta pieneen Lightning Pointin kylään surffaamaan. Matka ei suju suunnitelmien mukaan, kun avaruusaluksen kanssa tulee ongelmia estäen kotiin matkustamisen. Tämä takia tytöt jäävät asumaan uuden ystävän, Amberin, luokse. Kun kylän puheenaiheeksi nousee UFO-havainnot, tytöt ymmärtävät pian, että he eivät ole ainoat Maassa vierailleet avaruusolennot. Kylä muuttuu seikkailujen ja romanssien näyttämöksi. Kun tulee lähdön aika, voivatko he heittää hyvästit maapallolle vai lähteä kotiplaneetalleen Luminalle?
Tuotanto
Sarjaa kuvattiin Australian Gold Coastilla vuonna 2011.
Mare Fecunditatis
200px|thumb|right|Mare Fecunditatis Mare Fecunditatis (Hedelmällisyyden meri) on halkaisijaltaan 840-kilometrinen Kuun meri. Se sijaitsee itäpuolella sitä kuun puolikasta, joka näkyy Maahan päin.
Jaakko Jaskari
pienoiskuva|Ilveksen pelaajia Cortinan jäähallissa kesällä 1963. Vasemmalta Jaakko Jaskari, [[Reijo Hakanen ja Matti Harju.]] Jaakko Jaskari (s. 16. huhtikuuta 1943 Karstula) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1960–1968 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Jaskari edusti SM-sarjaurallaan kuuden kauden ajan Tampereen Ilvestä, sekä yhden kauden Porin Karhuja ja Porin Ässiä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 142 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 37 + 35 = 72 ja jäähymääränsä 80 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksen joukkueessa vuosina 1962 ja 1966 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.
Patrick Thaler
250px|pienoiskuva|oikea|Patrick Thaler Patrick Thaler (s. 23. maaliskuuta 1978) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka kilpaili enimmäkseen pujottelussa.
Nuorten MM-kilpailuissa Thaler saavutti hopeaa suurpujottelussa vuonna 1997. Aikuisten arvokisoissa hänen paras sijoituksensa on pujottelun seitsemäs sija Val d Iseren MM-kilpailuista 2009. Maailmancupissa Thaler kilpaili ensimmäisen kerran maaliskuussa 1997. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kranjska Gorassa helmikuussa 2005 oltuaan kahdeksas pujottelussa. Palkintokorokkeelle hän nousi ensimmäisen kerran Kitzbühelissä tammikuussa 2009 oltuaan kolmas. Joulukuussa 2013 hän oli kolmas Val d’Isèren pujottelussa. Tammikuussa 2014 hän laski kolmanneksi Kitzbühelin pujottelussa. Hän sijoittui kauden 2013–2014 pujottelucupissa neljänneksi. Thaler on maailmancupin vanhin palkintokorokkeelle noussut pujottelija (kaudella 2014) sekä niin ikään vanhin kymmenen parhaan joukkoon päässyt pujottelija (kaudella 2017). Thaler lopetti uransa 23. tammikuuta 2018 kilpailtuaan ennätykselliset 22 kautta (1997–2018) maailmancupissa.
Kásos
Kásos (myös Kássos) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Se on yksi saariryhmän kahdestatoista pääsaaresta. Saaren pinta-ala on 66,419 neliökilometriä ja asukasluku 1 224 (vuonna 2021). Hallinnollisesti Kásos kuuluu Kásoksen kuntaan, Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Fry.
Kásos on Dodekanesian eteläisin saari ja sijaitsee Kreetan ja Kárpathoksen saarten välissä. Kásoksen väestö elättää itsensä enimmäkseen eläinten kasvatuksella, maanviljelyllä ja kalastuksella.
Varhaisimmat merkit saaren asutuksesta ovat myöhäisneoliittiselta kaudelta ja varhaiselta pronssikaudelta. Ensimmäisenä Kásosta asuttivat foinikialaiset, jonka jälkeen saarta hallitsivat vuoroin muun muassa mykeneläiset, rhodoslaiset, makedonialaiset, roomalaiset, bysanttilaiset, venetsialaiset, genovalaiset, Johanniittain ritarikunta, osmanit, Venäjän keisarikunta, italialaiset ja britit, ennen kuin se vuonna 1948 liitettiin Kreikkaan. Egyptiläisten ja osmanien yhdistynyt laivasto rantautui vuonna 1824 Kásokselle polttaen saaren ja surmaten noin 7 000 saarelaista.
Maantiede
Kásos sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren kaakkoisosassa Kárpathoksen lounaispuolella sen ja Kreetan välissä. Etäisyys Kárpathokselle on noin kymmenen kilometriä, Chálkin saarelle 100 km, Ródokselle 110 km ja Kreetan Siteíaan 80 km. Pääkaupunki Ateenan kupeessa sijaitsevaan satamakaupunki Pireukseen on matkaa puolestaan 410 kilometriä.
Kásos on vuoristoinen ja jyrkkärantainen. Pinta-alaa saarella on 66 neliökilometriä ja rantaviivan pituus on 59 kilometriä. Saaren korkein kohta on 601 metriä merenpinnan yläpuolella oleva Príonas eli Aktí. Toisen lähteen mukaan korkein kohta on 597 metriä merenpinnan yläpuolella. Keskimäärin saari on 205 metriä korkea. Kásos on Dodekanesian eteläisin saari, ja se sijaitsee Kreetan ja Kárpathoksen saarten välissä. Kásoksen läheisyydessä sijaitsee 14 pienempää saarta, kuten saarista suurin Armáthia sekä pienemmät Makronísi, Kariofíla, Porióni, Lýtra, Mikró Pontikonísi ja Megálo Pontikonísi.
Hallinto ja kylät
Kásos kuuluu hallinnollisesti Kásoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Kunta kuuluu Kárpathoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
pienoiskuva|Kásoksen pääkylän [[Fry (kylä)|Fryn vanha satama]] Saaren pääkylä on Fry (vuoden 2011 väestönlaskennassa 357 asukasta), joka sijaitsee saaren pohjoisrannikolla. Suurin asutuskeskus on Agía Marína (444 asukasta), joka sijaitsee kilometrin päässä Frystä lounaaseen. Kolmanneksi suurin asutuskeskus on Arvanitochóri (169 asukasta), joka sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Frystä etelään. Kásoksen entinen pääkylä Póli (80 asukasta) sijaitsee kolmen kilometrin päässä Frystä kaakkoon. Fryn ja Pólin välissä sijaitsee pieni Panagían kylä (34 asukasta). (Katso myös: Luettelo Kásoksen kunnan kylistä.)
Rannat ja luonnonsuojelualueet
Uimarantoja saarella on ainoastaan muutama. Lähinnä Fryn kylää sijaitseva uimaranta on alle kilometrin päässä Empóreiossa. Frystä lounaaseen, saaren pohjoisrannikolla, lähellä Ágios Konstantínoksen kirkkoa sijaitsee Ammoúndan uimaranta. Ammoúndasta lounaaseen, niin ikään pohjoisrannikolla sijaitsee Antiperátoksen uimaranta. Kásoksen lounaiskärjessä, noin kymmenen kilometrin päässä Frystä lounaaseen sijaitsevat Avlákin ja Chelátroksen rannat.
Kásos lähisaarineen muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan luonnonsuojelualueen, jolla on kokoa 134,537 neliökilometriä. Alueesta kaksi prosenttia on merta. Lisäksi Kásoksen saari kuuluu 80 neliökilometrin laajuiseen kansainvälisesti tärkeään lintualueeseen (IBA).
Eläimistö
Äärimmäisen uhanalaista munkkihyljettä tavataan Kásoksen ja lähisaarten muodostamalla Natura 2000 -alueella. Euroopan unionin alueella munkkihyljettä tavataan noin sadassa paikassa. Saaren nisäkkäisiin kuuluvat myös vuohet ja lampaat, joiden määrä on kasvanut hallitsemattomasti vuodesta 1980 lähtien. Lisäksi saarella tavataan kaniineita, metsähiiriä, viiksimetsähiiriä, pikkumetsähiiriä, mustarottaa, kotihiiriä ja vuonna 2020 löydettyä puutarhasupiaista.
Kásoksella pesiviä lintuja ovat esimerkiksi välimerenhaukka ja välimerenlokki. Matelijoista saarella tavataan Cyrtopodion kotschyi -gekkoa ja Telescopus fallax pallidus -käärmettä, jotka kummatkin on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella. Myös Ablepharus kitaibelii fabichi -liskolaji kuuluu Kásoksen lajistoon. Saarella tavataan myös Lyciasalamandra luschani -salamanteria.
Kásokselta on löydetty selkärangattomien eläinten, kuten maalla eläneiden nilviäisten, subfossiileja.
Kasvisto
Kásoksen kasvillisuus on pääasiassa frýganaa, joka on intensiivisen laidunnuksen vuoksi huonossa kunnossa. Frýganan hallitsevia kasvilajeja ovat piikkiluppio ja sykerötimjami. Pienellä alueella saaren lounaisosassa Avlákin rannalla kasvaa foinikiankatajaa. Avlákikin tosin on ylilaidunnettu. Vuohien ja lampaiden määrän hallitsemattoman kasvun ansiosta Kásoksen kasvillisuus ja maaperä on kärsinyt. Esimerkiksi saaren alkuperäinen macchia-pensaikko on vaihtumassa frýganaksi. Myös vuorenrinteiden kasvillisuus on vähentynyt ja maaperä kulunut. Frýgana on lisäksi valloittanut hylättyjä viljelysmaita. Kásoksen rantajyrkänteet sen sijaan ovat erinomaisessa kunnossa.
Kásoksella tavattavista kasvilajeista IUCN:n uhanalaisten lajien punaiseen listaan (1993) kuuluvat ja Kreikan presidentin asetuksella suojeltuja ovat muun muassa kotoperäiset paloyrttien sukuun kuuluva Phlomis pichleri, neilikkojen sukuun kuuluva Dianthus fruticosus ssp. carpathus, asterikasvien heimoon kuuluva Staehelina fruticosa, otakilokkien sukuun kuuluva Salsola carpatha ja neitojen sukuun kuuluva Nigella carpatha. Uhanalaisten lajien punaiseen listaan kuuluvat ja Kreikan presidentin asetuksella suojeltuja lajeja ovat myös esimerkiksi kellojen sukuun kuuluva Campanula delicatula, kaunokkien sukuun kuuluva Centaurea aegialophila, savikkakasvien alaheimoon kuuluva Noaea mucronata, neilikkojen sukuun kuuluva Dianthus cinnamomeus, neitojen sukuun kuuluva Nigella fumariifolia ja kurhojen sukuun kuuluva Carlina sitiensis. Muita saaren kasveja ovat muun muassa Egeanmeren itäisillä saarilla, Kreetalla ja Länsi-Turkissa kotoperäinen lemmikkikasvien heimoon kuuluva Lithodora hispidula ssp. hispidula, Kreikassa ja Lounais-Aasiassa tavattava nurmikkojen sukuun kuuluva Poa pelasgis sekä itäisen Välimeren alueen kotoperäinen sarviapiloiden sukuun kuuluva Trigonella spinosa. Kásoksella kasvavia CITES-sopimuksen C-liitteessä mainittuja kasvilajeja ovat muun muassa kartiosaalepjuuri sekä orhojen sukuun kuuluvat ampiaisorho ja mettiäisorho.
Esihistoria ja antiikki
Runoilija Homeroksen kirjoittamassa Ilias-eepoksessa Kásos yhdessä muiden Dodekanesian saarten mukana osallistui myyttiseen Troijan sotaan. Homeroksen ajoista lähtien saari on tunnettu nimellä Kásos, tai antiikin kontekstissa Kasos (lat. Casus). Ennen tätä saarta kutsuttiin nimillä Akhne, Amfe ja Astrabe. Kreikkalaisen mytologian mukaan saari sai nimensä Kreetan prinssin Kleomakhoksen pojan Kasoksen mukaan.
Varhaisimmat merkit Kásoksen ihmisasutuksesta ovat myöhäisneoliittiselta kaudelta ja varhaiselta pronssikaudelta. Kásoksen ensimmäiset asukkaat olivat foinikialaisia. Saaren lounaisosasta on löydetty merkkejä pysyvästä asutuskeskuksesta, joka on ajoitettu pronssikaudelle. Asutuskeskus oli saanut voimakkaita vaikutteita minolaisesta kulttuurista. Mykeneläisen kulttuurin aikaan tultaessa asutus oli siirtynyt saaren pohjoisosaan nykyisen Pólin kylän paikalle, jossa sijaitsi saaren akropolis. Antiikin aikana se toimi saaren poliksen eli kaupunkivaltion Kasoksen kaupunkikeskuksena, mistä myös nykyinen kylä on saanut nimensä. Pólin kukkula on ollut jatkuvasti asuttu, mistä merkkinä ovat kukkulan huipulta löydetyt ruukunsirpaleet, jotka on ajoitettu myöhäisneoliittiselta kaudelta ja varhaispronssikaudelta aina kristinuskon saarelle saapumisen alkuaikoihin.
Rhodos valloitti Kasoksen 700-luvulla eaa. Vuosina 490–479 eaa. käytyjen persialaissotien aikana Kasos muiden itäisen Välimeren saarten ohella kuului Deloksen meriliittoon. Kasos joutui vuosittain maksamaan meriliitolle tuhat drakmaa. Myöhemmin Kasos ajautui Makedonian valtakunnan vallan alle. Makedonian kuningas Aleksanteri Suuren sotaretkistä Kasos pysyi ilmeisesti erossa. Rhodoksen valtapiiriin saari päätyi 300-luvun eaa. lopussa, kun Rhodos taisteli itsensä vapaaksi Makedonian valtapiiristä. Vuonna 42 jaa. Kasoksesta ja muista nykyisen Dodekanesian saarista tuli osa Rooman valtakuntaa.
Kasoksen polis-keskus siirtyi roomalaisen ja varhaiskristillisen kauden aikana luultavasti rannikolle, nykyisen Empóreioksenlahden ympäristöön. Sieltä on löydetty muun muassa jäänteitä varhaiskristillisestä basilikasta. Rooman keisari Diocletianuksen valtakaudella vuosina 284–305 Kasoksesta tuli osa XXVIII Provincia -nimistä provinssia. Provinssin kuvernöörin asemapaikka oli Rhodoksella.
Keskiaika
Kun Rooman valtakunta jaettiin itä- ja länsiosaan vuonna 395, Kásoksesta tuli muun Kreikan tavoin osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa. Bysantin vallan alla saari oli ensin osa Kibyrrhaiotoin teemaa. Myöhemmin Kásoksesta tuli osa Kreetan teemaa. Bysantin valtakaudella, 800- ja 900-luvuilla saari joutui useasti merirosvojen häirinnän kohteeksi. Merirosvot olivat muun muassa Pohjois-Afrikasta, Kreetalta, Kefaloniásta ja Peloponnesoksen Mánin niemimaalta kotoisin.
Kreetaa miehittämään tulleet venetsialaiset valloittivat Kásoksen vuonna 1207. Genovan vallan alle saari päätyi vuonna 1287. Johanniittain ritarikunta otti saaren haltuunsa 1200-luvun loppupuolella tai toisen lähteen mukaan vuonna 1311. Paavi puuttui asiaan, ja saari palasi vuonna 1315 takaisin venetsialaisomistukseen. Toisen lähteen mukaan Venetsia olisi ottanut Kásoksen hallintaansa jo vuonna 1306.
Osmanien vallan alta osaksi Italiaa
Sulttaani Suleiman Suuren valtakaudella osmanien valtakunta valloitti Kásoksen vuonna 1537. Suleiman Suuri antoi Kásokselle itsehallinnon, mutta saarelaiset joutuivat maksamaan veroja. 1500-luvun matkailijat kuvailivat saarta autioksi, mutta vuodelta 1622 peräisin olevien kirkollisten asiakirjojen mukaan saari oli tuolloin jälleen asutettu. Asiakirjojen mukaan Kásos erotettiin tuolloin Kárpathoksen arkkihiippakunnasta omaksi hiippakunnakseen (eparkia). Samoihin aikoihin Kásoksen sisämaahan perustettiin Arvanitochórin ja Agía Marínan kylät. Sisämaahan päädyttiin merirosvojen pelossa. Kásoksella oli 1600-luvun jälkipuoliskolla 80–100 purjealusta ja väkiluku oli noin 5 000.
pienoiskuva|Ranskalaisen Louis-Charles-Auguste Couderin maalaus käskynhaltija Muhammad Alista vuodelta 1841. Kásoksella on harjoitettu merenkulkua vuosituhansien ajan, ja sen kauppalaivaston koko oli 1800-luvun alussa noin 700 ja asukkaita oli lähteestä riippuen noin 8 000–11 000. Kásoksen laivasto osallistui menestyksekkäästi vuoden 1821 itsenäisyystaisteluun. Kásoslaisilla aluksilla tehtiin hyökkäyksiä läheisille saarille sekä Syyriaan ja Egyptiin saakka. Heinäkuussa 1821 Kásoksen laivasto taisteli Kreetan vapauden puolesta ja useita kreetalaisia saapui Kásokselle pakolaisiksi. Kásoslaisten toiminta ärsytti osmanien Egyptin käskynhaltijaa Muhammad Alia, jonka tavoitteena oli perustaa Kreetalle tukikohta ennen Peloponnesokselle hyökkäystä. Egyptiläisten ja osmanien yhdistynyt 45 aluksen laivasto entisen merirosvon Ismail Gibraltarin johdolla saapui 27. toukokuuta 1824 saaren edustalle. Alkoi muutaman päivän kestänyt taistelu. Lopulta 7. kesäkuuta vihollisjoukot rantautuivat Kásokselle sytyttäen koko saaren tuleen ja tappaen kaikki aseenkantoiässä olleet miehet. Kaikkiaan kásoslaisia tapettiin verilöylyssä noin 7 000. Selviytyneet naiset ja lapset vietiin Egyptiin orjiksi. Tätä verilöylyä muistetaan vuosittain 7. kesäkuuta järjestettävässä juhlassa Fryssä.
Vuosina 1821–1829 Kreikassa käytiin vapaussota, jonka seurauksena Kreikka irtautui osmanien valtakunnasta. Kásoskin päätyi vuonna 1829 hetkellisesti Kreikan vallan alle, mutta jo seuraavana vuonna saari palautui osmanien hallintaan. Verilöylystä selvinneet kásoslaiset alkoivat samoihin aikoihin palata saarelle. He saivat elantonsa niiden muutaman aluksen avulla, mitä egyptiläisten aiheuttamasta tuhosta oli säilynyt. Kásoksen kauppalaivaston koko oli vuoteen 1843 mennessä kasvanut 75 alukseen. Monet kásoslaiset muuttivat vuonna 1859 siirtolaisiksi Egyptiin, jossa he osallistuivat Suezin kanavan rakennustöihin. Toinen kásoslaisten muuttoaalto Egyptiin tapahtui vuonna 1866. Siirtolaisuus jatkui voimakkaana 1900-luvun alussa, jolloin kásoslaisia muutti edelleen aluksi Egyptiin, jonka jälkeen siirtolaisuus suuntautui Istanbuliin, muualle Kreikkaan, Yhdysvaltoihin ja Etelä-Afrikkaan. Saarella oli 1920-luvulla kaikkiaan noin 2 300 taloa, joissa asui noin 400 pysyvää asukasta.
Italialaismiehityksestä nykypäivään
Italia valloitti Kásoksen ja muun Dodekanesian Kastelórizoa lukuun ottamatta vuonna 1912. Italian ulkoministeri Tommaso Tittoni ja Kreikan pääministeri Elefthérios Venizélos allekirjoittivat 27. heinäkuuta 1919 sopimuksen, jossa Italia luopuisi omistuksistaan Dodekanesiassa Ródosta lukuun ottamatta. Seuraavan vuoden heinäkuussa Italian uusi pääministeri Giovanni Giolitti irtisanoutui sopimuksesta ja 10. elokuuta solmitussa Sèvresin rauhansopimuksessa Kásos jäi osaksi Italiaa.
Dodekanesia päätyi 7. toukokuuta 1945 ja 15. syyskuuta 1947 väliseksi ajaksi väliaikaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan hallintaan. Kreikan hallinnon alle saari tuli 15. syyskuuta 1947 ja 7. maaliskuuta seuraavana vuonna Kásos liitettiin virallisesti osaksi Kreikkaa.
Saarella oli vuonna 1991 yhteensä 1 088 asukasta ja vuoden 2011 väestönlaskennassa puolestaan 1 084.
Talous
Paikalliset ihmiset elättävät itsensä nykyisin pääasiassa eläinten kasvatuksella, maanviljelyllä ja kalastuksella. Saaren karussa maassa viljellään viljaa. Lisäksi saarella kasvaa pienikokoisia oliivipuita. Saarella käyvät muutamat matkailijat tuovat myös elannon osalle saarelaisista. Kásos on riippuvainen Yhdysvalloissa asuvan kásoslaisyhteisön lähettämistä rahoista.
Palvelut
Kásoksen pääkaupungissa Fryssä toimivat terveyskeskus, poliisiasema, postitoimisto, apteekki, nettikahvila, hotelleja ja ravintoloita. Sataman läheisyydessä ja paikkakunnan pääaukiolla, Plateia Iroön Kasoulla, on pankkiautomaatit. Fryn satamapoliisin toimisto sijaitsee Pyhän Spyridonin kirkon takana.
Kásoksella toimivat myös sairaala ja radioasema Akrítas FM Stereo.
Liikenne
Kásoksen Frystä liikennöi laivoja säännöllisesti Kárpathoksen Foiníkiin, Kreetan Siteíaan, Ródokselle ja Pireukseen. Kásoksen lentoasema sijaitsee saaren pohjoisrannikolla noin kilometrin Frystä länteen. Olympic Air -lentoyhtiö lentää kentältä Kárpathokselle, Kreetalle ja Ródokselle.
Kásoksen kylien välillä liikennöi paikallisbussi. Lisäksi saarella on kaksi taksia sekä autoja ja skoottereita vuokraava yritys.
Kesäaikaan Kásoksen Fryn satamasta tehdään päivittäin veneretkiä läheiselle asumattomalle Armáthian saarelle.
Nähtävyydet
Kásoksen nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Sellén ja Ellinokamáran tippukiviluolat. Entisessä pääkaupungissa, Pólissa, sijaitsevat Pyhän Kolminaisuuden kirkko ja linnoituksen rauniot. Fryssä on pieni, ainoastaan kesäisin avoinna oleva, arkeologinen museo, jossa on esillä muun muassa antiikinaikainen öljylamppukokoelma, hellenistisiä kivilaattoja ja antiikinaikaisista hylyistä nostettuja esineitä.
Kásoksen saarella on kaksi luostaria, joissa tosin ei ole munkkeja. Saaren lounaisosassa sijaitsee Moni Agiou Giorgiou Hadionin luostari, jossa asuu talonmies suurimman osan vuodesta. Pääsiäisen jälkeisellä viikolla luostarissa järjestetään juhla. Kásoksen toinen luostari on etelärannikon tuntumassa, kahdeksan kilometrin päässä Frystä sijaitseva Moni Agiou Mamma, jossa järjestetään juhla 2. syyskuuta. Kirkkoja saarella on noin sata.
Juhlat
Kásoksen tärkeimmät juhlat ovat Agía Marínan kylän sinivalkoisessa kirkossa vuosittain 17. heinäkuuta järjestettävä juhla Pyhän Margareetan (Marinan) kunniaksi sekä Fryssä järjestettävä juhla saaren suojeluspyhimys Pyhän Spyridonin kunniaksi.
Pyhää Yrjöä juhlitaan Moni Agiou Giorgiou Hadionin luostarissa 23. huhtikuuta. Pyhää Konstantinusta ja Pyhää Helenaa juhlitaan 21. toukokuuta. Kesäkuussa Kásoksella juhlitaan Pyhää Kolminaisuutta Pólin kylässä. Juhlan ajankohta vaihtelee. Herramme Jeesuksen Kristuksen kirkastumista juhlitaan 6. elokuuta Agía Marínassa ja Neitseen Marian kuolonuneen nukkumista puolestaan 15. elokuuta Panagían kylässä. Pyhää Fanouriosta juhlitaan 27. elokuuta Agía Marínan kylässä. Moni Agiou Mamman luostarissa vietetään juhlaa 2. syyskuuta Pyhän Mámaksen kunniaksi. Kunniallisen ja eläväksi tekevän ristin ylentämistä eli ristinpäivää vietetään 14. syyskuuta Agía Marínassa. Pyhää Demetrios Mirhanvuodattajaa juhlitaan 26. lokakuuta Arvanitochórin kylässä.
Vuosittain kesäkuussa saarella järjestetään 7. kesäkuuta 1824 tapahtuneen saarelaisten joukkomurhan ja saaren tuhopolton muistoksi kolmipäiväinen juhla.
Ruoka
Kásoksen ruokakulttuuri on saanut vaikutteita esimerkiksi muualta Dodekanesiasta, Kreetalta, Vähästä-Aasiasta, Italiasta, Istanbulista, Egyptistä ja Yhdysvalloista. Myös kásoslaiset merimiehet ovat tuoneet eri puolilta vaikutteita paikalliseen ruokakulttuuriin. Esimerkiksi egyptiläistä perintöä kásoslaisessa keittiössä ovat eksoottiset ruoat, kuten tahinia ja molohia, joita valmistetaan yhä saarella.
Saaren perinteisiä ruokalajeja ovat lisäksi esimerkiksi elaiki eli mizithrasta tehty juusto, dolmádhes eli viininlehtikääryleet, kásoslainen pilahvi eli lihaliemessä keitettyä riisiä sekä suolajuusto. Ofto eli uunissa paistettu täytetty lammas on pääsiäisen ajan ruokaa. Kásoksella täytetään lampaiden lisäksi kalkkunoita ja kanoja. Täytettä kutsutaan nimellä paspara, ja se sisältää esimerkiksi riisiä, tomaattia, mausteita, sipulia ja maksaa. Myös täytetyt vihannekset, lihalla tai ilman, kuuluvat kásoslaiseen keittiöön. Täytettyjä kesäkurpitsan kukkia kutsutaan nimellä kolokithopoulia. Kásoslainen voi tunnetaan nimellä kaouli. Se on paimenten kermasta valmistamaa, ja nykyisin harvinaista. Kásoksella syödään myös mereneläviä, joista erikoisuutena mainittakoon tuoreen mustekalan musteesta valmistettu soupiopilafo.
Makeita ruokia ovat esimerkiksi makea piirakat mizithra-juustolla sekä pienet rahapussin muotoon leivotut ja manteleilla täytetyt makeiset, joissa on myös ruusuvettä ja sokeria.
Rajamäen Kehitys
Rajamäen Kehitys ry, eli RaKe, on perustettu 1924 ja on yksi suurimmista ja vanhimmista Nurmijärvellä toimivista urheiluseuroista. RaKe on yleisseura ja vahvuutenamme on monipuolisuus. Seurassa toimii tällä hetkellä kolme aktiivista jaostoa: Hiihto ja Pyöräily, Jalkapallo sekä Kuntourheilu. Meitä rakelaisia on yli 600. Olemme urheiluseura, joka arvostaa ja kokoaa monipuoliseen toimintaan eri-ikäisiä ihmisiä harrastamaan ja kehittymään liikuntaharrastuksien parissa iloisella mielellä.
RaKen toiminta-ajatus on tarjota Nurmijärvellä monipuolista, iloista harrastus- ja kilpailutoimintaa kaikenikäisille helposti ja kohtuuhintaisesti.
Seuran Arvot
Seurassa on suunnistettu, jalkapalloiltu sekä tehty paljon muuta. Koska vuosia on kertynyt, niin toimintaakin on ollut valtavan paljon: kioskitoimintaa, tanssilavan omistusta ja sen toiminnan pyörittämistä, arpajaisia, patikkatapahtumia, 4-lammen juoksuja sekä hiihtomajan ylläpitoa.
Nykyisin Rajamäen Kehitys ry eli RaKe toimii samassa hengessä kuin lähes sata vuotta on toimittu. Olemme paikallinen liikuttaja kaikenikäisille. RaKe tarjoaa mahdollisuuden harrastaa montaa eri lajia. Meitä on satoja RaKelaisia. Me olemme yleisseura ja kaikkeen toimintaan voi helposti tulla mukaan.
Suomen huumausainelaki
Suomen huumausainelakia sovelletaan huumeiden ja niiden valmistuksessa käytettävien aineiden valvontaan.
Huumausainelaissa myös huumeen puhdistus on huumeen valmistusta. Huumelaissa mainitaan huumeiden yleiskieltäminen. Huumausaineen valmistusta on kaikki muu, millä huumetta saadaan aikaan, paitsi oopiumin, kokanlehtien, kannabiksen tai kannabishartsin erottelu niiden tuottokasveista.
Viranomaiset tai tieteelliset tutkimuslaitokset saavat käsitellä huumeita tutkimuksissa tai huumeiden käytön ehkäisytyössä Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean luvalla.
Kłobuckin piirikunta
Kłobuckin piirikunta on Puolassa yksi Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 84 591. Piirikuntaan kuuluvat kaksi kaupunkia tai kaupunkikuntaa ovat Kłobuck ja Krzepice, yhdeksän muuta kuntaa Kłobuck, Krzepice, Lipie, Miedźno, Opatów, Panki, Popów, Przystajń ja Wręczyca Wielka. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Kłobuckin piirikunnassa arvioitiin olevan 84 591 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 85 714 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 74 833 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioidaan vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1 040 lasta.
Pariisi–Roubaix 2009
oikea|pienoiskuva|260px|Tom Boonen voittajana Roubaix’n velodromilla Pariisi–Roubaix 2009 oli järjestyksessään 107. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 259 kilometrin reitillä Compiègne–Roubaix 12. huhtikuuta 2009. Kilpailureitillä oli 27 mukulakiviosuutta, yhteispituudeltaan 52,9 kilometriä.
Kilpailun kärkeen muodostui noin 50 kilometriä ennen maalia kuuden ajajan ryhmä: Tom Boonen, Juan Antonio Flecha, Leif Hoste, Thor Hushovd, Filippo Pozzato ja Johan Van Summeren. 25 kilometriä ennen maalia Boonen kärsi rengasrikon. Kymmenen kilometriä myöhemmin, Carrefour de l'Arbren mukulakiviosuudella, Flecha kaatui vieden Hosten ja Van Summerenin mukanaan. Hetkeä myöhemmin myös Hushovd kaatui ja Boonen pääsi karkuun. Pozzato ajoi häntä takaa kymmenen sekunnin päässä. Boonen pysyi kärjessä maaliin saakka voittaen Pariisi–Roubaix'n kolmannen kerran. Pozzato oli toinen ja Hushovd kolmas.
Kilpailussa tapahtui myös onnettomuus, kun järjestäjien moottoripyörä ajautui katsojien päälle noin 60 kilometriä ennen maalia. Tilanteessa loukkaantui kymmenen katsojaa, joista kolme vakavasti.