cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keski-Pohjanmaan konservatorio
Keski-Pohjanmaan konservatorio on musiikkioppilaitos, joka sijaitsee Kokkolan kaupungissa. Konservatoriossa on kolme salia: iso sali, jossa on noin 250 paikkaa, ja kaksi pikkusalia, joissa molemmissa on 30-50 paikkaa. Samoissa tiloissa konservatorion kanssa toimii myös osa Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulun taiteen yksikön musiikin koulutusohjelmasta. Yhteistyötä oppilaitosten välillä tehdään tiiviisti. Opiskelijoita konservatoriolla on n. 1200 eri tasoilla, ammattiin opiskelevia 2. asteen koulutuksen opiskelijoita on 50, musiikin perusopetuksessa henkilökohtaisessa soitonopetuksessa oppilaita on n. 650, opettajia on sivutoimiset tuntiopettajat mukaan lukien n. 100.
Historia
Konservatorio on perustettu vuonna 1966 maakunnallisena musiikkiopistona. Keski-Pohjanmaan konsevatoriossa on järjestetty musiikkialan ammatillista koulutusta vuodesta 1983. Konservatorioiden nykyisen ammatillisen koulutustehtävän mukainen 2. asteen ammatillinen peruskoulutus (musiikkialan perustutkinto) käynnistyi vuonna 1995 ensimmäisten konservatorioiden joukossa. Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakouluun konservatorion opistoasteen koulutus siirtyi vuonna 1999.
Muurmannin legioona
thumb|250x250px|Muurmannin legioonalaisia.|alt= Muurmannin legioona oli brittien värväämä joukko-osasto, joka muodostui Suomen sisällissodan aikana Neuvosto-Venäjän puolelle paenneista punakaartilaisista. Se taisteli yhdessä brittien kanssa muun muassa Suomen hallituksen lähettämää Vienan retkikuntaa vastaan Petsamossa ja pohjoisessa Itä-Karjalassa vuonna 1918. Nimitys ”Holstin jääkärit” esiintyi lehdistössä, tuolloin pilkan kärki suuntautui aseellisella toiminnalla haltuun otettujen alueiden palautussopimuksen allekirjoittaneen ulkoministeri Rudolf Holstin suuntaan valkoiselta puolelta.
Tapahtumien kulku
thumb|240px|Muurmanskin satama 1918.|alt=|vasenBrittijoukot olivat nousseet maihin pohjoisessa miehittämään Arkangelia ja Muurmannin rataa Venäjän sisällissodan aikana estääkseen satamiin ensimmäisen maailmansodan aikana laivattujen tarvikkeiden joutumisen saksalaisten ja heidän kanssaan Brest-Litovskin rauhansopimuksen tehneiden bolševikkien puna-armeijan käsiin.
Muurmannin legioonan poliittinen neuvonantaja oli brittiarmeijan everstiluutnantin arvoiseksi nimitetty entinen senaatin puhemies ja Suomen sisällissodan punaisten johtohahmo, maanpetossyytettä Venäjälle paennut Oskari Tokoi. Hän – kuten muutkin legioonalaiset – ajautui Muurmannin legioonaan jouduttuaan huonoihin väleihin sekä Moskovan että Pietarin alueen suomalaiskommunistien, esimerkiksi Rahjan veljeksien ryhmittymän kanssa. Legioonan johtajaksi kohosi entinen punakaartin Tampereen rintaman ylipäällikkö Verner Lehtimäki, joka sai brittiarmeijan everstin arvon.
Peski (Demjanskin piiri)
Peski on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Demjanskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Javonjoen varrella 9 kilometriä Demjanskista itään. Kylässä on 250 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2010).
Muurmannin legioona
Tapahtumien kulku
Pääpaikkaansa Knäsöissä pitäneeseen legioonaan ilmoittautui kesäkuussa 1918 1 500 suomalaista, joista ensi vaiheessa vain kenttäkelpoisin kolmasosa hyväksyttiin palvelukseen. Suurimmillaan Muurmannin legioona oli helmikuussa 1919, jolloin legioonan miesvahvuus oli 1 200 ja taisteluvahvuus 900 miestä. Legioonalaiset saivat brittiläisen asepuvun, varustuksen ja sotilaskoulutuksen. thumb|200px|[[Iivo Ahava, punaisen retkikunnan johtaja.]]Brittien vetäytyessä Muurmannin legioona laivattiin Britanniaan, josta suurin osa miehistä palasi Suomeen. Suomen valtionrikosoikeuden tutkittua asian suurin osa legioonan jäsenistä vapautettiin Britannian vaatimuksesta. Alussa oikeisto koki kotiin palanneet brittiläisen sotilaskoulutuksen saaneet legioonan miehet turvallisuusriskiksi. Kotiutuneiden poliittinen aktiivisuus jäi yleisesti ottaen alhaiseksi. Nuorimpiin ikäluokkiin kuuluneita taisteli Suomen armeijassa vielä jatkosodassakin.thumb|240px|Muurmannin rataa Ladvan rautatieaseman kohdalla 1915. Varhainen venäläinen värivalokuva.|alt=|vasenLegioonan suomalaisia johtomiehiä ei haluttu päästää Suomeen, etenkään ilman, että heidät tuomittaisiin sisällissodan aikaisista toimistaan. Suomen sisällissodassa punaisten kansanvaltuuskunnassa toiminut Tokoi ja muutamat muut johtomiehistä eivät palanneet tällöin Suomeen. Oskari Tokoi oli toiminut 1918 Punaisten kansanvaltuuskunnan elintarvikeasioista vastaavana komissaarina, ja hän siirtyi Muurmannin legioonasta vapauduttuaan ensin Kanadaan ja vuonna 1921 Yhdysvaltoihin. Tokoin Suomessa käynnin mahdollistava Lex Tokoina tunnettu maanpetossyytteistä vapauttava armahduslaki säädettiin vasta vuonna 1944.
Peski (Demjanskin piiri)
Kuntaan kuuluu 47 kylää: Bereznik, Bolšije Luki, Bolšoje Opujevo, Borovitsy, Burakovo, Dubki, Dunajevštšina, Filippova Gora, Gibno, Glebovštšina, Goristitsy, Isakovo, Istošno, Jesipovo, Kamenka, Klin, Korzovo, Krasnaja Gorka, Krivkino, Lipitsa, Lukino, Malinovka, Maloje Opujevo, Malyje Luki, Mamajevštšina, Mitrošino, Nikolskoje, Novoje Podsosonje, Novosel, Osinuška, Paberežje, Peski, Pestovo, Podbereza, Podgorje, Pokrovka, Sbylnitsy, Slavitsy, Sofronkovo, Suhaja Vetoš, Šulgina Gora, Usadba, Velje-Stany, Zalesje, Zalužje, Zaozerje ja Zarapatševo. Keskuskylän lisäksi suurempia asutuskeskuksia ovat sadan–kahdensadan asukkaan Bolšije Luki, Filippova Gora ja Nikolskoje. Kuudessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Bolšije Lukin, Filippova Goran ja Nikolskojen kunnat liitettiin Peskiin vuonna 2010.
Muurmannin legioona
Dokumenttielokuva
Legioonasta on tehnyt dokumenttielokuvan Kuninkaan punikit useita sisällissotaan liittyviä dokumentteja tehnyt Seppo Rustanius. Elokuva esitettiin Ylen Dokumenttiprojekti-sarjassa 7.10.2013.
Peski (Demjanskin piiri)
Työvoimasta 73 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat julkiset palvelut ja maatalous. Kunnan alueella toimii kaksi karjatilaa, kalanviljelylaitoksia ja kaksi sahalaitosta.
Kunnan läpi kulkee Demjanskin ja Valdain välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Demjanskiin. Palveluihin kuuluvat Peskin, Filippova Goran ja Nikolskojen lastentarhat, kulttuuritalot, kirjastot, lääkintäasemat ja postit. Bolšije Lukissa on kulttuuritalo, lääkintäasema ja posti.
Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Peskin lähellä Javonjoen rannalla sijaitsee 700–1400-luvuilta peräisin oleva Knjažaja Goran muinaislinna. Toinen vanhempi muinaislinna on Veljojärven rannalla Podberezan kylän koillispuolella. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Nikolskojen kartanoalue ja Dubkin tsasouna.
Erik Justander
Erik Justander eli Eerik Juust (noin 1623 Turku – 10. marraskuuta 1678 Mynämäki) oli kirkkoherra ja Turun akatemian runousopin professori.
Katja Gauriloff
Katja Marika Gauriloff (s. 6. joulukuuta 1972 Inari) on suomalais-kolttasaamelainen dokumenttiohjaaja ja elokuvaohjaaja.
Gauriloff on äitinsä puolelta kolttasaamelainen, mutta hän ei ole koskaan asunut koltta-alueella eikä oppinut koltansaamea. Lapsuutensa hän vietti Rovaniemellä. Gauriloffilla on kuitenkin vahva saamelainen identiteetti, ja hän on käsitellyt sukujuuriaan dokumenteissaan.
Gauriloffin kaksi dokumenttia, Huuto tuuleen ja Säilöttyjä unelmia, on palkittu valtion laatutuella. Lyhytdokumentti Huuto tuuleen kertoo kolttasaamelaisesta yhteisöstä ja sen perinteiden säilyttämisestä. Säilöttyjä unelmia on kansainvälistä tuotantoa, ja sitä rahoitti muun muassa televisioyhtiö Al Jazeera. Dokumentti esitettiin elokuvateattereissa ainakin Suomessa ja Tanskassa. Lisäksi se esitettiin DocPoint-dokumenttielokuvajuhlilla ja valittiin esitettäväksi vuonna 2012 Berliinin elokuvajuhlilla Culinary Cinema -sarjassa.
Vuonna 2013 Gauriloff teki yhdessä Joonas Berghällin kanssa rintasyövästä kertovan Voimanlähde-dokumenttielokuvan Syöpäsäätiön Roosa nauha -kampanjalle. Sodankylän elokuvajuhlilla vuonna 2016 sai ensi-iltansa Gauriloffin dokumentti Kuun metsän Kaisa, joka kertoo hänen kolttasaamelaisesta isoisoäidistään Kaisa Gauriloffista ja tämän ystävyyssuhteesta sveitsiläiskirjailija Robert Crottet’n kanssa. Gauriloff valittiin Vuoden koltaksi 2016. Kuun metsän Kaisa palkittiin vuoden 2016 parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnolla, ja 2017 se sai Murmanskissa Northern Character -elokuvafestivaalien grand prix -pääpalkinnon.
Magnus Johansson
Magnus Johansson (s. 4. syyskuuta 1973 Linköping, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Ruotsissa SHL-joukkue Linköpings HC:ssa.
Uran alku Ruotsissa (1990–1997)
Johansson aloitti uransa kaudella 1990–1991 Linköpings HC:n joukkueessa, joka pelasi Ruotsin I-divisioonassa. Seuraavalla kaudella Linköpings putosi II-divisioonaan, jossa se pelasi kaksi kautta ennen palaamista I-divisioonaan. Hän jatkoi seurassa tämän jälkeen neljä kautta.
Läpimurto Elitserienissä (1997–2007)
Kaudeksi 1997–1998 Johansson siirtyi ensimmäisen kerran Elitserieniin Frölunda HC:n joukkueeseen. Hän pelasi seurassa seitsemän kautta. Johansson teki seurassa läpimurtonsa kaudella 1999–2000, jolloin hän nousi Ruotsin maajoukkuerinkiin. Johansson keräsi kausilla 1999–2000 ja 2000–2001 34 tehopistettä. Jälkimmäisellä kaudella hän voitti Elitserienin puolustajien pistepörssin. Kaudella 2001–2002 hän voitti toisen kerran puolustajien pistepörssin, tällä kertaa 35 pisteellä. Seuraavalla kaudella hän voitti Ruotsin mestaruuden Frölundassa. Hänestä tuli näiden vuosien aikana sarjan tähtipuolustajia.
Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi SCL Tigersiin, joka pelasi Sveitsin National League A:ssa. Kaudeksi 2004–2005 Johansson palasi kasvattajaseuraansa Elitserienissä pelaavaan Linköpings HC:hen neljän vuoden sopimuksella. Hän pelasi 47 ottelua joukkueen kapteenina ja teki tehopisteet 9+25=34. Johansson valittiin kauden ruotsalaiseen tähdistökentälliseen ja hän voitti Elitserienin plus-miinus-tilaston ja puolustajien pistepörssin. Seuraavalla kaudella Johansson jatkoi joukkueen kapteenina ja teki 50 ottelussa tehopisteet 11+11=22 ja hänet valittiin toistamiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2006–2007 hän paransi aikaisempien kausien tehopisteitä tekemällä pisteet 8+28=36. Seura voitti kaudella hopeaa.
Kausi NHL:ssä ja siirto Venäjälle (2007–2009)
Kaudeksi 2007–2008 Johansson siirtyi vapaana agenttina NHL-seura Chicago Blackhawksiin. Hän pelasi Blackhawksissa 18 ottelua, joissa hän teki tehopisteet 0+0=4. Hänet kaupattiin kesken kauden Florida Panthersiin vaihdossa vuoden 2009 NHL:n varaustilaisuuden varausvuoroon. Hän pelasi Panthersissa 27 ottelua tehopistein 0+10=10.
Johansson siirtyi lainasopimuksella kaudeksi 2008–2009 KHL:n HK Atlantiin. Hänet valittiin myös vuosittaiseen KHL:n tähdistöotteluun. Hän teki kaudella 53 ottelussa tehopisteet 7+27=34.
Maajoukkueura
Johansson on edustanut Ruotsin A-maajoukkuetta lukuisissa miesten arvoturnauksissa ja maaotteluissa. Johansson edusti Ruotsia vuosien 2002 ja 2003 MM-kilpailuissa voittaen pronssia ja hopeaa. Vuoden 2005 MM-kilpailuissa hän teki tehopisteet 1+4=5. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Johansson oli Ruotsin varakapteeni ja teki pisteet 2+3=5 joukkueen voittaessa kultaa. Johansson pelasi vuosien 2007 ja 2008 MM-kilpailuissa toimien jälkimmäisellä varakapteenina.
Johansson oli Ruotsin varakapteeni myös vuoden 2009 MM-kilpailuissa, kun Ruotsi voitti pronssia. Hän oli tehopisteillä 3+5=8 turnauksen puolustajien toiseksi paras pistemies. Vuonna 2010 hän oli mukana Vancouverin talviolympialaisten lisäksi kevään MM-kisoissa, jossa hän voitti joukkueen kapteenina pronssia.
Matti Kamppinen
Matti Kamppinen (s. 16. heinäkuuta 1961) on suomalainen filosofi ja uskontotieteilijä. Hän on Turun yliopiston dosentti ja uskontotieteen yliopistonlehtori.
Kamppinen kävi Kangasalan lukiota, minkä jälkeen hän opiskeli uskontotiedettä ja filosofiaa Turun yliopistossa ja valmistui valtiotieteen maisteriksi. Kamppisen lisensiaatintyön aiheena oli intentionaalisuuden eli tajunnan suuntautuneisuuden roolit kognitiotieteessä. Hän väitteli filosofian tohtoriksi uskontotieteestä vuonna 1989. Väitöskirjassaan hän tarkasteli Perun sademetsässä elävien heimojen käsityksiä sairaudesta ja kansanlääkinnästä.
Kamppinen on kirjoittanut urallaan yli sata artikkelia ja toimittanut useita kirjoja, jotka sivuavat aiheita uskontotieteestä filosofiaan ja neuropsykologiaan. Lisäksi Kamppinen on johtanut kahdeksaa Suomen Akatemian rahoittamaa tutkimushanketta. Kamppinen ja professori Seppo Sajama tarkastelivat fenomenologiaa anylyyttisen filosofian näkökulmasta teoksessa A Historical Introduction to Phenomenology.
Näkemyksiä
Kamppisen mukaan nykyaikaisen kuvailevan uskontotieteen sekä uskontokritiikin taustalla ovat samat käsitykset. Hänen mukaansa kriittisen uskontotieteen keinoin voidaan arvostella kahta uskonnoille tyypillistä ilmiötä: yliluonnollisten toimijoiden kuten jumalien olettamista todellisuuteen sekä vanhentuneiden ajattelutapojen tuomista nykyaikaan. Kamppisen mielestä ei ole olennaista, onko tutkija itse uskonnoton vai uskonnollinen. Sen sijaan se on tärkeää, että uskonnollisia väitteitä ei yhdistetä tieteeseen. Kamppinen sanoo olevansa itse ateisti ja sekulaari humanisti.
Giancarlo Antognoni
Giancarlo Antognoni (s. 1. huhtikuuta 1954 Marsciano, Italia) on italialainen jalkapalloilija.
Antognoni oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yleensä hyökkäävässä roolissa.
Antognoni voitti Italian riveissä maailmanmestaruuden vuonna 1982. Seuratasolta hänet muistetaan parhaiten Fiorentinasta.
Ura
Antognoni pelasi Fiorentinan riveissä Serie A:ssa vuosina 1972–1987. Hän toimi myös pitkään seuran kapteenina. Antognonia pidetään yhtenä Fiorentinan historian parhaista pelaajista. Hän voitti seuran riveissä Italian cupin vuonna 1975.
Vuosina 1970–1972 Antognoni edusti Serie D:ssä Astia. Vuosina 1987–1989 hän edusti Sveitsin pääsarjassa Lausanne-Sportia.
Italian maajoukkueessa Antognoni pelasi 73 ottelua ja teki niissä kaksi maalia vuosina 1974–1983. Hän toimi myös Italian kapteenina. Antognoni edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1978 ja 1982 sekä EM-kilpailuissa vuonna 1980. Hän ei pelannut vuoden 1982 MM-loppuottelussa loukkaannuttuaan välieräottelussa Puolaa vastaan.
MotorStorm: Arctic Edge
Pelissä on salaisia saavutuksia ja PsP(PlayStationPortable) Versiossa 1 salainen auto jonka saa vain lataamalla sen PlayStation GO:sta
Liperin kirkonkylä
Liperin kirkonkylä on Liperin kunnan keskustaajama ja kirkonkylä. Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Liperin keskustaajaman pinta-ala oli 3,66 neliökilometriä ja väkiluku 1 410 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Liperin kaksi muuta taajamaa ovat Viinijärvi ja Ylämylly.
Justine Dufour-Lapointe
Justine Dufour-Lapointe (s. 25. maaliskuuta 1994 Montreal, Quebec) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa.
Dufour-Lapointe voitti Sotšin talviolympialaisissa 2014 kultaa kumparelaskussa siskonsa Chloén sijoittuessa hopealle. Hän voitti kumparelaskun maailmanmestaruuden Kreischbergissä 2015 ja sai samoissa kilpailuissa hopeaa parikumpareissa. MM-kilpailuissa Vossissa vuonna 2013 Dufour-Lapointe saavutti pronssia kumparelaskussa. Parikumparelaskussa hän sijoittui 15:nneksi. Vuonna 2017 Sierra Nevadassa hän saavutti kumpareissa pronssia.
Freestylehiihdon maailmancupissa Dufour-Lapointe kilpaili ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2010 sijoittuen kumparelaskussa viidenneksi. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran seuraavassa osakilpailussaan Meribelissa joulukuussa 2010 oltuaan parikumparelaskussa kolmas. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa hän saavutti tammikuussa 2011 Mont Gabrielin parikumpareissa. Yhteensä hän on voittanut urallaan yhdeksän maailmancupin osakilpailua, kuusi kumparelaskussa ja kolme parikumparelaskussa.
Hänen siskonsa Maxime ja Chloé ovat myös kumparelaskijoita.
Säilöttyjä unelmia
Säilöttyjä unelmia on tammikuussa 2012 ensi-iltansa saanut Katja Gauriloffin ohjaama pitkä dokumenttielokuva.
Elokuva kertoo säilykepurkin tarinan ihmisten kautta, heidän elämästään ja unelmistaan. Siinä kierretään kymmenessä maassa kuten brasilialaisella kaivoksella, josta tulee purkin metalli, sikatilalla Tanskassa ja teurastamolla Puolassa. Purkin valmistanut yritys ei suostunut yhteistyöhön, mutta nimetön avustaja selvitti purkin taustoja. Saksassa tekijät eivät päässeet edes lähelle piikkilanka-aidoin ympäröityjä sikatiloja.
Tunnustukset
Elokuvan musiikin tekijä Karsten Fundal voitti parhaan musiikin Jussin 2013. Elokuva palkittiin Nordic Film Days -festivaaleilla Lyypekissä Saksassa marraskuussa 2012.
Johan Brunell
Johan Brunell (s. 29. toukokuuta 1991 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FF Jaroa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Brunell on FF Jaron kasvatti. Hän pelasi vuoden Turun Palloseuran A-junioreissa 2009, josta palasi takaisin kaudeksi 2010. Brunell teki liigadebyyttinsä kaudella 2011 ja pelasi kauden aikana neljässä ottelussa. Enimmäkseen hän edusti Jaron yhteistyöseuraa Jakobstads Bollklubbia. Vuonna 2012 Brunell pelasi Veikkausliigassa yksitoista ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavalla kaudella Brunell murtautui lopullisesti Jaron avauskokoonpanoon.
Tammikuussa 2014 Saksan 3. Ligassa pelannut Chemnitzer FC tarjosi Brunellille puolentoista vuoden sopimusta, mutta seura ja pelaaja eivät päässeet yhteisymmärrykseen sopimusehdoista. Huhtikuussa hän solmi jatkosopimuksen Jaron kanssa. Loppukesästä 2014 aiheutunut akillesjänteen repeämä piti Brunellin poissa kentiltä kauden loppuun asti.
Maaliskuussa 2017 Brunell allekirjoitti sopimuksen MLS-seura Toronto FC:n kanssa. Toronto-kausi päättyi kuitenkin huhtikuussa 2017 MLS:n erikoisten pelaajasäännösten vuoksi, ja tämä lopulta koitui Brunellin kohtaloksi hänen ulkomaalaisstatuksen vuoksi. Hän palasi toukokuussa Suomeen ja teki sopimuksen Pietarsaaren JBK:n kanssa. Kaudesta 2018 lähtien hän on edustanut jälleen kasvattajaseuraansa Jaroa, joka pelaa Ykkösessä.
Simmie Knox
Simmie Lee Knox (s. 18. elokuuta 1935 Aliceville, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on maalannut muun muassa viralliset Valkoinen talo -maalaukset Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonista ja tämän vaimosta Hillary Clintonista.
Knox on afroamerikkalainen.
Todd Brunson
Todd Alijondro Brunson (s. 7. elokuuta 1969) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen ja pokerilegenda Doyle Brunsonin poika.
Benjamin Huggel
Benjamin Huggel (s. 7. heinäkuuta 1977) on sveitsiläinen pelaajauransa jo lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Huggel edusti suurimman osan urastaan Raiffeisen Super Leaguessa pelaavaa FC Baselia, mutta vuosina 2005-2007 hän pelasi Bundesliigan Eintracht Frankfurtissa. Huggel pelasi Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa vuosina 2003-2010.
Todd Brunson
Todd Brunson ei kuuluisasta isästään huolimatta opetellut pokerinpeluuta ennen kuin collegessa. Hän jätti koulunsa kesken ja ryhtyi ammattilaiseksi. Suurimman osan pokeriurastaan hän on pelannut käteispelejä, usein yhdessä isänsä kanssa Bellagion kasinon suurimmissa käteispöydissä. Viime vuosina Brunson on kuitenkin alkanut pelata enemmän myös turnauksia.
Benjamin Huggel
Seurajoukkueura
FC Baselissa ammattilaisuransa vuonna 1998 aloittanut Huggel voitti ensimmäisen Basel-jaksonsa aikana kaksi kertaa Sveitsin cupin, kolme kertaa Sveitsin liigan sekä kerran Uhren Cupin. Vuonna 2005 hän siirtyi Bundesliiga-seura Eintracht Frankfurtin riveihin. Hän teki kahden Saksan-kauden aikana vain yhden maalin. Vuonna 2007 Huggel palasi Baseliin, jonka riveissä hän voitti vielä Sveitsin cupin kolme kertaa, Sveitsin liigan neljä kertaa ja Uhren Cupin kaksi kertaa. Hän lopetti uransa kauden 2011-12 päätteeksi.
Maajoukkueura
Huggel pelasi Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa vuosina 2003-2010 41 ottelua ja teki kaksi maalia. Hän kuului joukkueeseen vuosien 2004 ja 2008 EM-kisoissa sekä MM-kisoissa 2010. Hän pelasi Sveitsin kaikki ottelut vuosina 2004 ja 2010, kun taas 2008 hän ei päässyt kentälle lainkaan. Vuonna 2005 hän sai kuuden ottelun pannan potkaistuaan Turkin valmentajaa, eikä näin päässyt osallistumaan MM-kisoihin 2006.
Todd Brunson
Brunson on voittanut urallaan yhden World Series of Poker -turnauksen: vuonna 2005 hän oli ykkönen $ 2,500 Omaha Hi/Lo -turnauksessa. Näin Doyle ja Todd Brunsonista tuli ensimmäiset isä ja poika, jotka ovat molemmat voittaneet WSOP-rannekkeen. Todd Brunson kirjoitti isänsä Super System 2 -kirjaan Seven Card Stud High Low Eight or Better -osion.Todd sijoittui vuoden 2007 world series of pokerin main eventissä sijalle 459 ansaiten 29,883$.
Xinhua
Historia
Xinhua perustettiin alun perin nimellä Punaisen Kiinan uutistoimisto vuonna 1931 ja se uudelleennimettiin Xinhuaksi vuonna 1937. Kiinan kommunistien voitettua sisällissodan vuonna 1949 Xinhua on kasvattanut kokoaan tasaisesti. Kasvuun vaikutti myös vuonna 1978 alkanut talouden ja poliittisen elämän vapautuminen. Vuosituhannen alussa Xinhualla oli yli 7 000 työntekijää.
Vuonna 2019 uutistoimistolla on aidonnäköiset ja -kuuloiset tietokoneella generoidut uutisankkurit. Naispuolista kutsutaan Xin Xiaomengiksi ja miespuolista Xin Xiaohaoksi. Digitaalisia uutisankkureita uutistoimisto on kehittänyt yhteistyössä hakukoneyhtiö Sogoun kanssa.
Todd Brunson
Poker Superstars -kutsuturnauksen toisella kaudella vuonna 2005 Brunson tuli toiseksi Johnny Chanin jälkeen. Seuraavana vuonna hän oli jälleen finaalissa, mutta oli tällä kertaa ykkönen voittaen Antonio Esfandiarin ja ansaiten 400 000 dollaria. Poker Superstarsin neljäsfinalistien ilmaiskutsuturnauksessa helmikuussa 2006 Brunson otti voiton ja puolen miljoonan dollarin ykköspalkinnon.
Xinhua
Toiminta
Xinhuan pääkonttori on Pekingissä. Tietotoimistolla on toimipisteitä 32:ssa maakunnassa sekä Hongkongin ja Macaon itsehallintoalueilla. Tietotoimisto toimii myös yli sadassa muussa maassa. Viisi Xinhuan alueellista toimistoa ovat valtuutettuja julkaisemaan uutisia. Ne ovat Aasian-Tyynenmeren aluetoimisto Hongkongissa, Latinalaisen Amerikan aluetoimisto Méxicossä, Afrikan aluetoimisto Nairobissa, Lähi-idän aluetoimisto Kairossa ja Ranskan aluetoimisto Pariisissa.
Kiinassa Xinhua julkaisee päivittäin uutisia sanomalehtien, sekä radio- ja televisiokanavien käyttöön. Xinhua Publishing House julkaisee vuosittain noin neljäsataa kirjaa ajankohtaisista asioista ja politiikasta. Xinhua julkaisee myös itse lähes neljääkymmentä sanomalehteä ja tavallista lehteä, joihin lukeutuvat esimerkiksi:
Todd Brunson
Brunson on ollut mukana myös televisioidussa Ultimate Poker Challenge -turnaussarjassa ja pelannut GSN:n High Stakes Pokerin kolmella ensimmäisellä tuotantokaudella.
Elokuussa 2007 Brunsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,0 miljoonaa dollaria.
Denialismi
Denialismiksi on kutsuttu tilannetta, jossa väitteen mukaan henkilö kieltää asian, jonka tiedeyhteisö kykenee todistamaan mm. toistettavin ja tilastollisesti merkitsevin mittaustuloksin. Käsitteen käyttäjien mukaan denialisti kieltää tosiasiat välttääkseen epämiellyttävän totuuden. Denialismissa retorisia väitteitä käyttämällä annetaan vaikutelma kiistasta asiassa, jossa ristiriitaa todellisuudessa ei ole. Päämääränä on naamioitua osaksi kriittistä tiedekeskustelua.
Esimerkkeinä on käytetty seuraavia: rokotteiden hyötyjen kyseenalaistaminen, HIV-infektion ja AIDSin yhteyden kiistäminen, tupakan vaarallisuuden kyseenalaistaminen ja kolesteroliskeptikot. Kreationismissa kiistetään evoluutio ja iänmääritykset. Ilmastoskeptikot eli ilmastodenialistit kiistävät ilmastonmuutoksen tai ihmisen sen syynä. Historialliset denialistit voivat kiistää esimerkiksi holokaustin, keskiajan, kuulennot tai syyskuun 11. päivän iskujen valtamedian käsityksen.
The Guardian -lehdessä amerikkalainen kirurgi Mark Hoofnagle luetteli ilmastodenialismin yhteydessä seuraavia denialistien käyttämiä tunnusmerkkejä:
Tieteen vapauteen kuuluu jatkuva tiedon etsiminen, uudelleenarviointi, teorioiden kehittäminen ja väitteleminen, joita ei lasketa denialismiksi.
Ingrid
Ingrid on alkuperältään skandinaavinen naisen etunimi. Nimen alkuosa viittaa skandinaaviseen Yngve-jumalaan ja loppuosa tulee sanasta frid ’rauha’ (Ingifridh). Ingridin nimipäivä on nykyään suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa 5. lokakuuta, samana päivänä, jolla se oli suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1883–1889. Ruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa sekä Luulajan suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1901–1918 Ingridin päivä on 9. lokakuuta. Ingrid-nimisiä naisia tiedetään eläneen Suomessa jo keskiajalla.
Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan Ingrid-nimen on saanut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä noin 7 100 henkilöä, joista 7 088 on ollut naispuolisia.
Suomenkielisen väestön keskuudessa suosittuja muunnoksia Ingridistä ovat Inkeri ja Inka.
Gringo
Gringo on lähinnä Latinalaisessa Amerikassa käytettävä espanjan ja portugalin kielen sana, jolla tarkoitetaan ulkomaalaista. Meksikossa sillä viitataan tavallisimmin Yhdysvaltain kansalaiseen, muualla myös muuhun vieraskieliseen ulkomaalaiseen tai maahanmuuttajaan.
Sanaa pidetään normaalisti sävyltään halventavana. Se on kuitenkin yleisessä käytössä esimerkiksi ravintoloiden nimissä.
Väinö Lehtonen (teosofi)
Väinö Valdemar Lehtonen (24. syyskuuta 1902 Suoniemi – 7. huhtikuuta 1973 Tampere) oli suomalainen teosofi, kristosofi ja kirjailija.
Väinö Lehtonen oli kantavana voimana 1940 perustetun P. E:n Kannatusliiton toiminnassa. Tuolloin aatteen nimenä käytettiin termiä teosofis-kristosofia. Myöhemmin alettiin käyttää nimeä kristosofia. Kristosofia on vapaa aatteellinen yhtymä, jossa ei ole esim. jäsenluetteloita.
Lehtonen julkaisi yli 40 teosta. Teosofisten teosten lisäksi hän kirjoitti romaaneja, näytelmiä ja runoja. Kirjailityön ohella Lehtonen työskenteli laitosmiehenä Hatanpään sairaalassa.
Aleks Revel
Aleks Revel on Ilpo Koskelan luoma sarjakuvahahmo, joka edustaa Suomessa melko harvinaiseksi jäänyttä historiallista gangsteri- ja seikkailusarjakuvaa. Sarjakuvassa on esiintynyt myös kauhukirjallisuuden aineksia. Päähenkilö Aleks Revel on vuonna 1906 syntynyt virolainen seikkailija ja karismaattinen ammattirikollinen. Revel on melko hyväsydäminen, mutta saa toistuvasti huomata, että järjestäytyneen rikollisuuden maailmassa ei ole helppo säilyttää kunniaa tai ystäviä. Revelin elämäntarina kietoutuu 1900-luvun levottomuuksien ja jännitteiden ympärille. Aleks Revel esiintyi ensi kertaa vuonna 1985 Kemin sarjakuvakilpailuissa, jotka Ilpo Koskela voitti.
Aleks Revel -sarjakuvien tapahtumia
Aleks Revel on hyvän perheen poika, jonka yliopisto-opinnot keskeytyvät 1930-luvun alussa okkultistisen skandaalin johdosta. Tämän jälkeen hän päätyy Viron alamaailmaan ja ryhtyy pirtutrokariksi. Alkoholin salakuljettaminen kieltolain aikaiseen Suomeen tarjoaa rohkeille ja neuvokkaille miehille rikastumisen mahdollisuuksia. Aleks Revel menestyy trokausoperaatioissa hyvin ja nousee pirtukeisari Uuge Reisin luottomieheksi. Hänen kumppanikseen vakiintuu Kotkan Kalleksi kutsuttu lupsakka karjalaismies. Myöhemmin Revelin onni kääntyy. Hän menettää Uuge Reisin suosion ja saa kintereilleen sekä Suomen poliisin että suomalaisia rikollisia. Näitä tapahtumia kuvaillaan sarjakuvanovelleissa, jotka on alun perin julkaistu eri yhteyksissä 1980-luvun jälkipuolella. Vuonna 1997 ne julkaistiin yksin kansiin koottuna Aleks Revel -sarjakuva-albumina. Tapahtumat saivat jatkoa Irlantilainen-sarjakuvaromaanissa, joka ilmestyi vuonna 1991. Vuonna 1992 ilmestyi Sarjakuvakeittokirja, joka kertoi Aleks Revelin myöhemmistä vaiheista Espanjan sisällissodassa ja sen jälkeen Pariisissa. Teokseen sisältyi myös Aleks Revelin vaiheisiin liittyviä ruokareseptejä.
Pitkän tauon jälkeen Aleks Revel palasi vuonna 2009 sarjakuvaromaanissa Paholaisen kuiskaus. Tarina sijoittuu 1960-luvun alun Kuubaan. Aleks Revel on ikääntynyt 55-vuotiaaksi, mutta elää yhä seikkailijan ja hämärämiehen elämää.
Sie7e
David Rodríguez Labault tunnetaan paremmin nimellä Sie7e (s. 7. heinäkuuta 1977) on puertoricolainen laulaja-lauluntekijä, joka voitti Latin Grammy-palkinnon vuonna 2011. Hän on julkaissut kolme albumia. Sie7en tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa Tengo Tu Love ja Mucha Cosa Buena. Hänellä on vaimo ja yksi lapsi. Sie7e (siete: espanjaksi seitsemän) on kertonut ottaneensa taiteilijanimen Sie7e, koska hän on syntynyt 7.7.1977.
Maracanaço
Maracanaço on nimitys, jota käytetään vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen voiton ratkaisseesta, 16. heinäkuuta 1950 käydystä ottelusta Brasilian ja Uruguayn välillä. Sana Maracanaço on portugalia ja tarkoittaa ”Maracanãn iskua”; Maracanazo  on sama espanjaksi) Nimensä ottelu sai Maracanãn mukaan. Tämä on maailmanmestaruuskilpailuja varten Rio de Janeiroon rakennettu jalkapallostadion, jolla ottelu käytiin.
Ottelun katsotaan olleen käytännössä Brasilian MM-kilpailujen loppuottelu, vaikka turnauksen voittaja ratkaistiin sarjamuotoisesti. Ottelu oli myös koko turnauksen viimeinen. Tulosta pidetään suurimpana sensaationa ja ottelua yhtenä legendaarisimmista jalkapallon historiassa: Uruguay oli ennakolta mitä suurimmassa määrin altavastaaja ja Brasilia pelasi kotikentällään noin 200 000 katsojan edessä. Uruguay voitti ottelun 2–1 ja saavutti näin toisen maailmanmestaruutensa.
Uruguayn tie otteluun
Uruguay pelasi alkulohkossa D yhdessä Bolivian kanssa. Ranska oli vetäytynyt turnauksesta aikaisemmin, joten lohkossa oli vain kaksi joukkuetta. Uruguay voitti Bolivian ylivoimaisesti 8–0 Oscar Míguezin tehtyä kolme ja Juan Alberto Schiaffinon kaksi maalia.
Loppusarjassa Uruguaylla oli ongelmia ensin Espanjaa ja myöhemmin Ruotsia vastaan. Uruguay pelasi Espanjaa vastaan 2–2 tasapelin. Ruotsia vastaan Uruguay käänsi 1–2 tappioaseman lopulta 3–2 voitoksi Oscar Míguezin kahdella maalilla. Kummassakin ottelussa Uruguay oli vielä noin vartin ennen pelin loppumista tappioasemassa.
Brasilian tie otteluun
Brasilia pelasi alkulohkossa A yhdessä Jugoslavian, Meksikon ja Sveitsin kanssa.
Brasilia voitti aloitusottelussaan, joka oli myös turnauksen avausottelu, Meksikon 4–0. Sveitsiä vastaan Brasilia pelasi 2–2 tasapelin. Ottelu oli ainoa, jota Brasilia ei pelannut Maracanãlla, vaan São Paulossa Estádio do Pacaembulla. Brasilian valmentaja Flávio Costa peluuttikin keskikentällä kolmea sãopaulolaista pelaajaa. Tasapeli merkitsi, että päätöspelissä Brasilian oli voitettava Jugoslavia päästäkseen loppusarjaan. Lohkon päätösottelussa Jugoslavia kaatui 2–0, mikä toi Brasilialle lohkovoiton ja pääsyn loppusarjaan. Brasiliaa auttoi, että Jugoslavian yksi tärkeimmistä pelaajista Rajko Mitić loukkasi itsensä juuri ennen ottelua.
Loppusarjassa Brasilia voitti ensin Ruotsin 7–1 ja neljä päivää myöhemmin Espanjan 6–1. Turnauksen paras maalintekijä Ademir teki näissä kahdessa ottelussa kuusi maalia ja Chico neljä. Brasilia pelasi näissä kahdessa ottelussa iloista jalkapalloa ja kannattajat lauloivat erilaisia kannatuslauluja.
Ennen ottelua
Brasilialaiset olivat varmoja voitostaan ja pitivät ottelua vain muodollisuutena. Mestareille oli sävelletty oma samba, Rio de Janeiro oli valmisteltu juhlimaan maan suurimpia karnevaaleja, lehtien etusivut oli kirjoitettu valmiiksi ja Brasilian pelaajille oli annettu kultakellot, joihin oli kaiverrettu teksti "maailmanmestareille".
Uruguaylaiset saapuivat Maracanãlle jo kymmeneltä, vaikka ottelu alkoi neljältä. Näin he välttivät ruuhkan. Valmentaja Juan López ei pitänyt taktiikkapalaveria, vaan sanoi: "Pojat, tämä peli on omissa kengissämme". Uruguayn jalkapalloliiton presidentti Jacobo sanoi ennen ottelua pelaajille: "Tärkeintä on, että he eivät tee kuutta maalia. Jos he tekevät vain neljä, tehtävämme on onnistunut".
Ottelu
Maracanãlle oli saapunut eri lähteiden mukaan 174 000 – 200 000 ihmistä. Tämä vastasi noin kahtakymmentä prosenttia Rio de Janeiron aikuisväestöstä, ja on historian suurin yleisö jalkapallo-ottelussa. Uruguaylaiset eivät halunneet joutua brasilialaiskannattajien vihellyksen kohteeksi, joten he tulivat kentälle samaan aikaan kotijoukkueen kanssa.
Ottelun ensimmäinen puoliaika oli maaliton, eikä kumpikaan joukkue saanut kovinkaan hyviä maalipaikkoja. Toisella puoliajalla Brasilia aloitti hurjan painostuksen, ja Friaça teki ottelun avausmaalin 47 minuutin kohdalla. Uruguayn kapteeni Obdulio Varela otti maalin jälkeen pallon kainaalonsa ja meni kiistelemään rajatuomarin kanssa siitä, oliko maali paitsio vai ei. Myöhemmin on esitetty, että Varela teki sen psykologisena temppuna, jotta brasilialaisten alun painostus laantuisi. Kun ottelua oli pelattu 66 minuuttia, Varela syötti oikeaan laitaan Alcides Ghiggialle, joka harhautti brasilialaisen puolustajan Bigoden. Ghiggia syötti keskelle Schiaffinolle, joka tasoitti ottelun.
Kun ottelua oli pelattu 79 minuuttia, Varela syötti oikeaan laitaan Ghiggialle, joka harhautti jälleen Bigoden. Brasilian maalivahti Barbosa aavisti Ghiggian syöttävän keskelle Schiaffinolle, mutta Ghiggia laukoikin pallon maaliin tolpan vierestä ja siirsi Uruguayn 2–1 -johtoon. Viimeiset yhdeksän minuuttia brasilialaiset painostivat hurjasti, mutta tuloksetta. Pelin lopussa Uruguayn Schubert Gambetta otti brasilialaisten kulmapotkun käsillään kiinni erotuomari George Readerin lopetettua ottelun.
Ottelun jälkeen
Ottelun jälkeen Maracanãlla oli kaaos: Jules Rimet antoi lähes huomaamatta Jules Rimet -pokaalin Uruguayn joukkueen kapteenille Varelalle. Rimet’llä oli taskussaan valmiiksi kirjoitettu puhe, joka oli osoitettu Brasilian mestaruudelle. Brasilian lehdistö kuvaili ottelua maan urheilun historian suurimmaksi katastrofiksi. Varela lähti kuitenkin kiertämään kenttää esitellen pokaalia ja Uruguayn taivaansinistä pelipaitaa 200 000 brasilialaiselle. Uruguayn pelaajat lähtivät ottelua seuranneena päivänä Rion kaduille tekemään ostoksia, mutta brasilialaiset kauppiaat eivät antaneet heidän maksaa mistään, vaan antoivat kaiken heidän haluamansa ilmaiseksi. Muutamat brasilialaiset tekivät itsemurhan. Joukkue palasi Uruguayhin 18. heinäkuuta, joka on maan itsenäisyyspäivä. Ottelu oli myös viimeinen, jossa brasilialaiset pelasivat valkoisessa peliasussa. Brasilialaiset eivät myöskään pelanneet yhtään kansainvälistä ottelua kahteen vuoteen ja seuraava ottelu Maracanãlla pelattiin vuoden 1954 maaliskuussa.
Brooks Laich
Brooks Laich (s. 23. kesäkuuta 1983 Wawota, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Laich edusti viimeisellä kaudellaan Los Angeles Kingsiä. Hän osaa pelata sekä keskellä että laidassa. Laichin vahvuuksiin kuuluu hyvin monipuolinen pelaaminen.
Ura
Laich siirtyi Saskatchewanin paikallisesta juniorisarjasta WHL-joukkue Moose Jaw Warriorsiin kaudeksi 2000–2001. Tulokaskauden jälkeen Ottawa Senators varasi hänet kesällä 2001 varaustilaisuuden 193:ntena pelaajana. Kolmannella WHL-kaudellaan Seattle Thunderbirdsissä Laich valittiin WHL:n läntisen konferenssin tähdistökentälliseen. Hän oli tehoilla 41+53=94 WHL:n pistepörssin viides.
Kaudeksi 2003–2004 Laich siirtyi Ottawa Senatorsin organisaatioon. Hän pelasi Senatorsissa vain yhden ottelun, kunnes Laich kaupattiin kesken kauden Washington Capitalsiin vaihdossa Peter Bondraan. Capitalsissa hän pelasi kauden aikana neljä ottelua, ja sai niissä yhden syöttöpisteen.
Maajoukkue
Laich edusti Kanadaa vuoden 2010 MM-kilpailuissa. Hän on aiemmin pelannut myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin Laich voitti hopeaa.
Cyrinda Foxe
Cyrinda Foxe (22. helmikuuta 1952 – 7. syyskuuta 2002 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja tiedottaja, joka tunnettiin parhaiten roolistaan elokuvassa Andy Warhol's Bad. Hänet tunnetaan myös suhteistaan ja avioliitoistaan merkittäviin rockmuusikoihin.
Varhainen elämä ja ura
Cyrinda Foxe syntyi Santa Monicassa Kaliforniassa armenialaiseen perheeseen. Hänen syntymänimensä oli Kathleen Victoria Hetzekian, ja hän sai armeijatyylisen kasvatuksen väkivaltaisessa kodissa. Lukiosta valmistumisen jälkeen hän asui väliaikaisesti Texasissa ennen kuin asettui New Yorkiin, missä hän sai työn Greta Garbon assistenttina. Myöhemmin Foxe vaihtoi nimensä, alkoi käydä kuuluisassa yökerhossa nimeltä Max's Kansas City ja ryhtyi näyttelijäksi. Hänen merkittävin roolinsa oli elokuvassa Andy Warhol's Bad vuonna 1977.
Derwentin laakson tehtaat
Derwentin laakson tehtaat ovat vanhoja tekstiilitehtaita Derwentjoen laaksossa Englannin Derbyshiressä. Ne muodostavat vuodesta 2001 alkaen Unescon maailmanperintökohteen. Tehtaat ja niiden työläisille rakennetut asunnot kattavat 24 km jokivartta Derbyn keskustasta pohjoiseen. Laakson kehräämöt kuuluivat maailman ensimmäisiin nykyaikaisiin tehtaisiin, ja niiden rakenteita ja toimintaperiaatteita kopioitiin myöhemmin ympäri Englantia ja koko maailmaa.
Cyrinda Foxe
Varhainen elämä ja ura
Foxella oli suhde David Bowien kanssa hänen työskennellessään tiedottajana yrityksessä MainMan Artistes LTD, joka oli Bowien manageriyhtiö. Hän esiintyi myös Bowien musiikkivideolla Jean Genie vuonna 1972.
Foxe oli nuoruudessaan suuri Rolling Stonesin ihailija. Myöhemmin hän tutustui henkilökohtaisesti yhtyeeseen New York Dolls, jota on usein verrattu Stonesiin. Foxe ryhtyi seurustelemaan yhtyeen keulahahmon David Johansenin kanssa, ja vuonna 1977 - vuosia kestäneen seurustelun jälkeen - he menivät naimisiin. Tuolloin New York Dollseilla oli sama manageri kuin Aerosmithillä, ja ensimmäisen avioliittonsa aikana Foxe tapasikin yhtyeen keulahahmon Steven Tylerin.
Derwentin laakson tehtaat
Historia
Vanhin tehtaista on Derbyn silkkikehräämö, joka rakennettiin vuonna 1721. Richard Arkwright rakennutti vesivoimalla toimivan puuvillakehräämön Cromfordiin vuonna 1771 ja suuremman kehräämön vuosina 1776–1777. Houkutellakseen työvoimaa tehtaisiinsa Arkwright rakennutti Cromfordin kylän ja tarjosi töitä koko perheelle: lapset työskentelivät puuvillakehräämössä, kun taas heidän vanhempansa kutoivat kehrätystä langasta kalikoa.
Cyrinda Foxe
Varhainen elämä ja ura
Alle vuoden kestäneen avioliiton jälkeen Foxe jätti Johansenin Tylerin takia. Foxe ja Tyler menivät naimisiin ja saivat tyttären nimeltä Mia. Liitto kesti kymmenen vuotta, mutta oli vaikea huumeongelmien, avioliiton ulkopuolisten suhteiden ja sekä henkisen että fyysisen väkivallan vuoksi. Pariskunta erosi pian sen jälkeen kun Aerosmith oli tehnyt comebackin 1980-luvun loppupuolella. Foxe kasvatti tyttärensä Sunapeessa New Hampshiressa ja New Yorkissa.
Viimeiset vuodet ja kuolema
Foxen muistelmat Dream On: Livin' on the Edge with Steven Tyler and Aerosmith hän kirjoitti Danny Fieldsin avustuksella, ja ne julkaistiin 1997. Odotusten mukaisesti kirja kirvoitti enimmäkseen negatiivista palautetta Aerosmithin faneilta, ja pian kirjan julkaisun jälkeen Foxe lisäksi ilmoitti, että kirjan pokkariversio sisältäisi alastonkuvia Steven Tylerista. Vuonna 1999 Tyler kuitenkin voitti asiasta aloitetun oikeudenkäynnin ja kuvat jäivät julkaisematta. Vuotta myöhemmin Foxe avasi nettisivuston, jolla hän yritti myydä samaisia alastonkuvia, mutta vuoden lopussa sivusto suljettiin tuntemattomasta syystä.
Derwentin laakson tehtaat
Historia
Arkwright ja hänen kanssaan yhdessä toimineet yrittäjät Jedediah Strutt, Thomas Evans ja Peter Nightingale olivat valistusajan teollisuusmiehiä, jotka kantoivat sosiaalista vastuuta tehtaiden ympärille syntyneistä yhteisöistä. Milford, Darley Abbey ja vuosina 1776–1777 rakennettu Belper kehittyivät vuodesta 1781 lähtien muiden pienten teollisuuspaikkakuntien esikuviksi.
Cyrinda Foxe
Viimeiset vuodet ja kuolema
Vuonna 2001 Foxe sai lievän aivohalvauksen. Hänellä ei ollut tuolloin edes asuntoa, ja hän sai hoitoa vähävaraisten terveydenhoitoa varten perustetulta Medicarelta. Myra Freidman järjesti rahankeruutapahtuman kuuluisalla CBGB's-klubilla tukeakseen Foxea. Hämmästyneenä ex-vaimonsa köyhyydestä Tyler tapasi hänet ja heidän tyttärensä Mian ja myi myöhemmin signeeratun kitaran, jonka tuoton (5 000 dollaria) hän lahjoitti Foxelle. Myös David Bowie keräsi rahaa myymällä kitaransa. Lisäksi Tyler maksoi hotellihuoneen, jossa Foxe meni naimisiin Keith Waan kanssa 28. elokuuta 2002.
Derwentin laakson tehtaat
Historia
Ensimmäiset tehtaat eivät tarvinneet kovin suurta voimanlähdettä, joten Lombe sijoitti Derbyn silkkikehräämön viljamyllyn kanssa samaan kanavaan ja Arkwright ensimmäisen puuvillakehräämön Derwentin sivujoen uomaan. Myöhemmät tehtaat, Belper, Milford ja Darley Abbey sekä Masson Mill saattoivat hyödyntää Derwentin potentiaalia. Miltonin ja Belperin tehtaat on muutettu myöhemmin pieniksi vesivoimaloiksi.
Cyrinda Foxe
Viimeiset vuodet ja kuolema
Foxe kuoli aivokasvaimeen 7. syyskuuta 2002.
Derwentin laakson tehtaat
Keskeiset nähtävyydet
Maailmanperintökohteen keskeisiin osiin kuuluvat Massonin, Cromfordin, Smedleyn, Peckwashin ja Darley Abbeyn tehtaat, Derbyn silkkikehräämö, Cromfordin kanava sekä Belperin ja Milfordin työläisasuntoalueet.
Massonin tehdas
Massonin tehdas perustettiin vuonna 1783, ja se toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 1993 asti. Se on tehtaista pohjoisin. Viisikerroksinen tiilirakennus oli aluksi 440 m pitkä, ja sitä laajennettiin 1800-luvulla. Toisin kuin varhaisemmilla Cromforsin tehtailla, Massonin tehtaiden voimanlähteenä oli Derwentin pääuoma, joka antoi vesivoimaa kymmenkertaisesti Cromfordiin verrattuna. Tehtaassa oli aluksi yksi vesiratas joka korvattiin kahdella vuonna 1801. Sen yhteyteen rakennettiin pato säännöstelemään veden virtausta mutta ei varsinaisia työläisten asuntoja. Massonin työntekijät asuivat joko Cromfordissa tai Matlock Bathissa. Nykyisin Massonissa on tekstiilimuseo, kahviloita, myymälöitä ja toimistoja, eli yhteensä 300 yritystä.
Sotkajärvi (Hattula)
Sotkajärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa ja Hattulassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Maantiede
Järven pinta-ala on 211 hehtaaria ja sen pituus on 3,0 kilometriä ja leveys 1,4 kilometriä. Siihen laskee 18 metsä- tai suo-ojaa. Lännestä laskee Salkoniemen pohjoispuolelle Ojajärven laskuoja ja pohjoispäähän Taipaleenlahteen laskee Pukarojärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven eteläpäässä, josta saa alkunsa kilometrin pitkä Kuorijoki, joka laskee Päällisen ja Alasen läpi Rautijärveen.
Järven rantaviiva on 23 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa, joka on vain paikoin soistunutta. Järven rantavesissä on runsaasti kiviä ja pieniä luotoja, joita on yli 50. Suurempia saaria on melkein 40, joista nimettyjä ovat Selkäsaaret ja Koivusaaret. Rannoille on rakennettu kohtuullisesti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Kuuslammin kylältä. Hämeenlinnan ja Tammelan välinen raja kulkee järven länsipuolelta ohi noin 100−500 metrin päästä. Sen sijaan Hattulan ja Hämeenlinnan välinen raja oikaisee järven yli.
Derwentin laakson tehtaat
Cromfordin kanava
thumb|Makasiineja kanavan päässä Cromfordin kanava rakennettiin 1790-luvulla. Se on 23 km pitkä ja yhdistää Cromfordin Erewashin kanavaan, jota pitkin pääsee Manchesteriin asti. Se suunniteltiin ennen kaikkea mineraalien kuten kalkkikiven kuljetusta varten.
Lea Bridge (Smedleyn kehräämö)
John Smedleyn tuotantolaitoksilla Lea Bridgessä on tuotettu tekstiileitä yli 200 vuoden ajan, ja toiminta jatkuu edelleen. Vuonna 1818 kehräämö siirtyi Smedleyn perheelle, joka kehräsi siellä villalankaa sekä puuvillan ja merinovillan sekoitusta ja teetti siitä neuleita myyntiin. Smedleyt tuottivat sukkia aluksi tunnetuille merkeille, kuten Brettles ja Morleys, mutta John Smedleyn kuoleman jälkeen Smedleysistä tuli oma tuotemerkkinsä. Tehdas on ainoa alkuperäisistä Derwentin laakson tekstiilitehtaista, joka on edelleen käytössä.
Sotkajärvi (Hattula)
Luonnontila
Sotkajärvi on humuspitoinen ja karu järvi, jonka vedenlaatu on tyydyttävä tai hyvä. Veden näkösyvyys vaihtelee 1,6−2,25 metriä eli se on lievästi sameaa. Vesi on myös lievästi hapanta. Fosforin määrä vedessä on hyvin alhainen, mutta typen määrät keskimääräistä suuremmat. Yleensä järvessä on talvella tyydyttävä happitilanne, mutta happi saattaa paikoin loppuakin. Veden viipymä järvessä on keskimäärin yksi kuukausi. Järveen on istutettu lahnoja.
Derwentin laakson tehtaat
Belper
thumb|Itä-Belperin tehdas Belper sijaitsee Cromfordin ja Derbyn puolivälissä. Jedediah Strutt rakennutti ensimmäisen tehtaansa Belperiin vuonna 1776. Alkuperäinen tehdas paloi, ja sen tilalle tehtiin vuonna 1803 yksi maailman ensimmäisistä teräsrunkoisista rakennuksista.
Sotkajärvi (Hattula)
Historia
Sotkajärven vedenpinnan laskemisesta on tehtu anomus vuonna 1857. Järvenlasku on heikosti dokumentoitu, mutta vertaamalla nykykarttoja esimerkiksi vuoden 1884 Senaatin kartastoon, voidaan nähdä järvenlaskun aiheuttamia eroja rantaviivaan. Järven luoteiskulman rannan viereiset saaret ovat nykyään niemiä. Samoin nähdään Hevonniemen saaristossa, järven eteläosan saarissa ja niemissä ja eteläkärjen saarissa muutoksia. Karttojen perusteella tiedetään, että järven vedenpintaa on alennettu ennen 1880-lukua. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liiallisen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski myös sitä.
Derwentin laakson tehtaat
Milford
Strutt rakensi Milfordiin kaksi tehdasta tontille, jonka hän osti vuonna 1781. Niiden voimanlähteenä olivat halkaisijoiltaan 5,50 m ja 3,70 m vesirattaat. Strutt rakennutti alueelle myös sillan vanhan, tulvan tuhoaman sillan tilalle. Milfordin tehdasrakennuksista suurin osa on jo purettu. Sen sijaan asuinrakennuksia on säilynyt hyvin. Osa työläisasunnoista on tehty muuttamalla alueella olleiden maalaistalojen rakennuksia huoneistoiksi. Strutt rakennutti kylään myös kouluja, kirkkoja ja pubeja.
Dagny Gräsbeck
Dagny Emilia Gräsbeck (26. huhtikuuta 1898 Bromarv – 27. elokuuta 1976 Houtskär) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Derwentin laakson tehtaat
Peckwashin paperitehdas
Derwentin laaksossa puuvillakehräämöt ja paperitehtaat toimivat tiiviissä yhteistyössä: puuvillaa käytettiin hienojen paperilaatujen valmistuksessa, ja taas toisaalta puuvillatehtaiden tuotteita pakattiin paperiin. Peckwashiin valmistui vesivoimalla toimiva paperitehdas noin vuonna 1800, ja se muutettiin käyttämään höyrykonetta noin vuonna 1890. Alkuperäinen tehdas muistutti rakenteeltaan ja voimansiirroltaan Arkwrightin puuvillakehräämöitä. Tehdassalissa oli sarja vesirattaita, joihin vesi johdettiin Derwent-joesta vesirännejä pitkin.
Darley Abbeyn tehtaat
Darley Abbey on teollisuuspaikka pari kilometriä Derbyn keskustasta pohjoiseen. Jo 1600-luvulla siellä oli viljamyllyjä ja paja, ja 1770-luvulla sinne rakennettiin monia vesivoimalla toimivia laitoksia, kuten paperitehdas, uusi viljamylly, kaksi posliinin raaka-aineita tuottavaa verstasta ja nahkaverstas. Evansit rakennuttivat Darley Abbeyyn myös työväenasuntoja, kirkon ja koulun. Darley Abbeyn tekstiilitehdas on Cromfordin ohella Derwentin laakson parhaiten säilynyt kokonaisuus.
Derbyn silkkikehräämö
thumb|Derbyn silkkikehräämö Derbyn silkkikehräämö on alueen tehtaista vanhin: se perustettiin vuonna 1721. Rakennuspiirustukset ja osaaminen haettiin Italiasta. Kehräämö on nykyisin museo.
Taghaza
Taghaza on entinen suolakaivospaikkakunta Malin pohjoisosassa keskellä Saharaa. Se oli Länsi-Afrikan tärkeimpiä kivisuolan tuotannon keskuksia 1500-luvun puoliväliin saakka.