cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilmastonmuutos
Pakotteiden keskinäiset vuorovaikutukset
Muita positiivisia takaisinkytkentöjä ovat ikiroudan sulamisen aikaansaamat hiilidioksidi- ja metaanipäästöt sekä mannerjalusta-alueiden kaasuhydraattien sitoman metaanin vapautuminen ilmakehään, kun merivedet lämpenevät. Näitä kasvihuonekaasujen lähteitä ei ole huomioitu CMIP5-ilmastomallissa, johon IPCC:n uusin arviointiraportti (numero 5) nojaa, koska niiden mallintamiseen liittyy merkittävää epävarmuutta.
Lämpenemisen aikaansaama merenpinnan nousu voi lisätä myös tulivuorenpurkauksia, joiden yhteydessä ilmakehään pääsee lisää metaania ja hiilidioksidia.
Trooppisten kosteikkojen kuivuminen vähentää niiden metaanipäästöjä lisäten kuitenkin samalla niiden palamisriskiä. Kuivuneiden kosteikkojen palot vapauttavat hiiltä ilmakehään.
Myös merivirtojen ja ilmakehän virtausten keskinäiset vuorovaikutukset muodostavat monimutkaisia palautejärjestelmiä. Kaikkia vuorovaikutuksia ei ymmärretä vielä kovin hyvin.
Menneiden ilmaston muutosten tutkiminen
Aiemmin vallinneiden ilmasto-olosuhteiden päättelemistä varten kerätään laajapohjaisesti aineistoa, jonka pohjalta ilmastoja voidaan rakentaa uudelleen esimerkiksi ilmastomallein. Suurin osa todistusaineistosta on epäsuoraa: esimerkiksi kasvillisuudesta, puiden vuosirenkaista, jääkairausnäytteistä, merenpinnan muutoksista sekä jäätiköiden liikkeistä voidaan kerätä tietoa aiemmin vallinneista ilmastoista. Myös järvien ja soiden sedimenttikerroksiin tallentuneet siitepölyn ja kovakuoriaisten jäänteitä on käytetty tähän tarkoitukseen.
Hyvinvointivaikutukset
IPCC:n tuoreimman raportin (AR5) mukaan eri menetelmin ja eri oletuksin tehdyt tutkimukset ovat päätyneet samaan johtopäätökseen: ilmastonmuutoksen kokonaisvaikutus ihmisen kokonaishyvinvointiin on "pientä verrattuna talouskasvuun". Melkein kaikki estimaatit olivat haarukassa 0 % ... -3 %, joskin 5,5 asteen haitaksi estimoitiin -6 %. Näin suurta tulonmenetystä haitat vastaavat. Päästöjen yhteiskunnalliseksi kustannukseksi on arvioitu keskimäärin 40 tai 585 dollaria hiilitonnilta (3,7 hiilidioksiditonnia) riippuen siitä, käytetäänkö kolmen vai nollan prosentin diskonttausta. Seuraava raportti ilmestyy vuonna 2022. Maailman ilmatieteen järjestön pääsihteeri Petteri Taalaksen mukaan on silti halvempaa torjua ilmastonmuutosta kuin sietää se. Tärkeintä on päästä eroon fossiilisista polttoaineista: kun voimala tai auto vanhenee, se voidaan korvata päästöttömällä.
Hoikka-albatrossi
Hoikka-albatrossi (Thalassarche chlororhynchos) on Etelä-Atlantilla pesivä pienehkö albatrossi. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 74–86 cm, paino noin 2,5 kg ja siipien kärkiväli noin 2 m. Selkäpuoli, pyrstön yläpuoli ja siipien yläpinta ovat mustanharmaat, alapuoli ja päälaki valkoiset ja pää muuten vaaleanharmaa. Siipien alapinta on valkoinen lukuun ottamatta kapeita tummia reunuksia. Tumman nokan yläharja on keltainen ja nokan kärki vaaleanpunainen. Sukupuolet ovat saman näköisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta pyrstö on musta ja pää kokonaan valkoinen.
Laji on jaettu (splitattu) vuonna 2004 kahteen lajiin: T. chlororhynchos ja T. carteri.
Esiintyminen
Hoikka-albatrossi pesii eteläisellä Atlantilla Tristan da Cunhalla, Gough Islandilla ja Saint Helenalla. Pesivän kannan koko on noin 30 000–40 000 paria. Parimäärä on ollut laskemassa ja laji on uhanalainen. Kokonaispopulaatio on 50 000–100 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee eteläisellä Atlantilla Etelä-Amerikkaa ja Afrikan lounaisrannikkoa myöten.
Suurin uhka lajille on kalastus. Vuosittain arvioidaan Brasilian edustalla kuolevan noin 900 hoikka-albatrossia pitkäsiimakalastuksessa.
Elinympäristö
Pesimäsaaret ovat kallioisia, osin saniaisten peittämiä. Pesimäajan ulkopuolella vaeltelee avomerellä.
Lisääntyminen
Pesii vuosittain. Pesä on rakennettu mudasta maahan, usein saniaisten suojaan. Munia on vain yksi.
Ravinto
Syö kalaa, mustekaloja ja äyriäisiä.
Daniil Markov
Daniil ”Danny” Jevgenjevitš Markov (, s. 30. heinäkuuta 1976 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka siirtyi tammikuussa 2013 KHL-joukkue TsSKA Moskovaan. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Markov tunnetaan erittäin fyysisenä ja uhrautuvana pelaajana, joka ei pelkää kovia taklauksia eikä heittäytymistä kiekon eteen.
Markov aloitti ammattilaisuransa Spartak Moskovassa vuonna 1993. NHL-seura Toronto Maple Leafs varasi hänet vuoden 1995 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 223, ja kesken kauden 1996–1997 Markov siirtyi Pohjois-Amerikkaan pelaamaan AHL-seura St. John's Maple Leafsiin. NHL:ään hän nousi kauden lopulla. Neljän Torontossa viettämänsä kauden jälkeen Markov siirtyi Phoenix Coyotesiin vaihdossa Travis Greeniin, Robert Reicheliin ja Craig Millsiin.
Kansainvälisellä tasolla Markov edusti Venäjää ensimmäisen kerran MM-kilpailuissa 1998. Vuoden 2002 talviolympialaisissa Markov oli mukana pronssia voittaneessa joukkueessa. Toistamiseen Markov pelasi olympialaisissa neljä vuotta myöhemmin Torinon kisoissa. Toisen arvokisamitalinsa Markov sai toisista MM-kilpailuistaan. Hän edusti Venäjää maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa vuonna 2008.
Paranthropus boisei
Paranthropus boisei (aikaisemmin Zinjanthropus boisei ja Australopithecus boisei) eli vankka-apinaihminen oli varhainen homini, jota on kuvailtu suurimmaksi lajiksi Paranthropus-suvussa. Laji eli 2,6–1,2 miljoonaa vuotta sitten plioseeni- ja pleistoseenikausien aikana Itä-Afrikassa.
Löydöt
Antropologi Mary Leakey löysi ensimmäiset todisteet lajista vuonna 1959 Tansaniasta. Kallo lempinimeltään ”Nutcracker Man” on noin 1,75 miljoonaa vuotta vanha ja siinä on luonteenomaisia piirteitä Australopithecus-suvusta. Mary ja hänen aviomiehensä Louis Leakey nimesivät lajin Zinjanthropus boiseiksi, joka juontuu tutkijaryhmän rahoittajan, Charles Boisen, nimestä. P. Boisei näytti olevan todellinen aarre, varsinkin kun tutkijaryhmän poika, Richard Leakey arveli sen olevan ensimmäinen laji, joka käytti alkeellisia kivityökaluja. Toinen kallo löydettiin Turkana-järven lähettyviltä vuonna 1969.
Vuonna 1993 Etiopiasta löydettiin lajin suurin kallo, joka ajoitettiin 1,4 miljoonaa vuotta vanhaksi. Löytö on ainut Itä-Afrikan ulkopuolelta.
Muoto-oppi ja lajin sijoitus
Suoria todisteita siitä, että laji olisi käyttänyt kivityökaluja, ei ole löydetty. Homo habilis on edelleen ensimmäinen laji, joka todistetusti on käyttänyt työkaluja. Aiemmin Richard Leakey uskoi lajin olleen välitön ihmissuvun edeltäjä, mutta nykytutkimus asettaa sen omaan sukulinjaansa eroon ihmisten kehityslinjasta. Nykytutkimuksen valossa lajin ei uskota olleen ilmiömäisen älykäs verrattuna nykyaikaisempiin ihmisapinoihin.
Balkaninakantti
Balkaninakantti (Acanthus hungaricus, syn. Acanthus balcanicus) on akanttikasvien heimoon kuuluva kasvi. Se on kotoisin Balkanin niemimaalta, jossa se kasvaa endeemisenä. Balkaninakanttia viljellään monissa puutarhoissa Euroopassa ja Amerikassa. Balkaninakantti kasvaa yleensä 80 senttimetriä korkeaksi. Kasvi kukkii heinäkuusta elokuuhun. Kukat ovat väriltään purppuraisia.
Kurimus (albumi)
Kurimus on Mokoman kolmas albumi sekä Mokoman oman levy-yhtiön Sakara Recordsin ensimmäinen julkaisu. Albumin kansitaiteen ideoi yhtyeen laulaja Marko Annala, mutta itse kuvan teki Ville Pirinen. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Albumista julkaistiin vuonna 2005 vinyyliversio, joka sisältää kaksi bonuskappaletta. Vinyyliversion 500 ensimmäisellä painoksella on mukana juliste yhtyeen nimikirjoitusten kera.
Kappaleesta "Takatalvi" julkaistiin single digitaalisessa muodossa yhtyeen internet-sivulla. Siitä tehtiin myös musiikkivideo.
Kappaleet
Sävellys: Marko Annala, Kuisma Aalto ja Tuomo Saikkonen. Sanoitus: Annala. Sovitus: Mokoma, paitsi kappaleessa ”Takatalvi” Mokoma ja Henri Kuittinen.
Fanum Fortunae
Fanum Fortunae (lat.;, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki Umbriassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Fanon kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Maantiede
Fanum Fortunae sijaitsi Umbriassa Adrianmeren rannalla pohjoiseen Metaurus-joen (nyk. Metauro) suusta, Pisaurumin ja Sena Gallican välissä. Sen kautta kulki Roomasta tullut Via Flaminia, joka saapui lounaasta Forum Semproniista ja laskeutui Apenniinit ylitettyään Metauruksen laaksoon ja Adrianmeren rantaan kaupungin kohdalla. Fanum Fortunaesta tie jatkui rannikkoa pitkin luoteeseen Pisaurumiin ja Ariminumiin. Toinen rannikkoa pitkin kulkenut tie johti Fanum Fortunaesta kaakkoon Sena Gallicaan ja Anconaan.
pienoiskuva|vasen|Fanum Fortunaen kaupunginmuureja.
Historia
Fanum Fortunaen nimen alkuperää ei tunneta varmuudella, mutta sen uskotaan saaneen nimensä siellä olleesta Fortunan temppelistä. Temppelistä itsestään ei kuitenkaan tiedetä antiikin lähteistä mitään, eikä ole tietoa siitäkään, oliko se olemassa jo ennen kuin alue tuli osaksi Roomaa.
pienoiskuva|vasen|vasen|Augusteumia. Via Flaminian valmistuttua paikalle kasvoi huomattava kaupunki. Julius Caesar mainitsee sen tarpeeksi tärkeänä paikkana kansalaissotansa yhteydessä vuonna 49 eaa., jotta kiirehti miehittämään sen yhdellä kohortilla heti ylitettyään Rubiconin ja edettyään Ariminumiin. Samasta syystä Vespasianuksen sotapäälliköt tekivät siitä tukikohtansa joksikin aikaa vuonna 69 jaa., ennen kuin yrittivät Apenniinien ylitystä ja etenemistä Roomaan.
Augustus teki Fanum Fortunaesta colonian eli sotilassiirtokunnan, ja se luettiin Pollian tribukseen. Siitä vaikuttaa tulleen tämän jälkeen yksi seudun kukoistavimmista ja huomattavimmista kaupungeista. Fanum Fortunaen asema coloniana tulee ilmi piirtokirjoituksista, jossa sen nimenä esiintyy Colonia Julia Fanestris tai Colonia Julia Fanum Fortunae. Sen mainitsevat coloniana myös Pomponius Mela ja Plinius vanhempi. 300-luvun lopulla kaupunki tunnettiin nimellä Colonia Flavia Fanestris. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Fanestris.
Vuonna 271 Fanum Fortunaen läheisyydessä käytiin Fanum Fortunaen taistelu eli Fanon taistelu roomalaisten ja juthungien välillä. Se päättyi roomalaisten voittoon. Muutoin kaupunkia ei juurikaan mainita antiikin lähteissä historiallisten tapahtumien yhteydessä. On luultavaa, että se menestyi muiden Via Flaminian ja Via Aemilian varrella sijainneiden paikkojen tavoin vielä pitkään senkin jälkeen, kun muut provinssin kaupungit olivat taantuneet. Kaupunki kärsi huomattavasti goottisodista, ja Vitiges tuhosi sen muurit.
Henri Delcellier
Joseph Henri Jean Delcellier (21. syyskuuta 1872 Béziers – 27. joulukuuta 1967 Montreal) oli ranskalaissyntyinen, kanadalaistunut klarinetisti, viulisti ja kapellimestari. Hän aloitti klarinetinsoiton isänsä johdolla. Hän myös opiskeli viulunsoittoa ja musiikin teoriaa Pariisin École Niedermeyerissä, josta sai diplomin. Orkesterinjohtoa hänelle opettivat Alexandre Luigini ja Léon Jehin.
Fanum Fortunae
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|pysty=0.9|Augustuksen kaari.
Fanum Fortunaessa oli roomalaisille kaupungeille tyypillinen ruutuasemakaava, jossa yhtenä pääkatuna toimi Via Flaminia. Kaupunki oli ympäröity muureilla, jotka olivat erään piirtokirjoituksen mukaan Augustuksen rakennuttamat. Niitä on säilynyt parhaiten kaupungin luoteissivulla. Muureissa oli pyöreitä torneja.
Henri Delcellier
Delcellier toimi muun muassa konserttimestarina Pariisin oopperassa ennen muuttoaan Kanadaan vuonna 1911. Uudessa asuinmaassaan hän toimi oopperan kuoronjohtajana. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja palasi Montrealiin vuonna 1917. Hänen johtamiensa teosten joukossa ovat Faust ja Mignon. Hän myös sävelsi joitain teoksia orkesterille ja konserttiyhtyeelle. Hänen veljensä oli klarinetisti Joseph Delcellier. Hänen poikansa oli klarinetisti Henri-Aimé Delcelliers ja tyttärensä sellisti Marthe Delcelliers.
Fanum Fortunae
Rakennukset ja löydökset
Kaupungin pääporttina Via Flaminialla toimi valkoisesta marmorista tehty triumfikaari, joka pystytettiin Augustuksen kunniaksi. Se on kaupungin parhaiten säilyneitä antiikin aikaisia rakennelmia, ja tunnetaan nykyisin nimellä Augustuksen kaari (Arco di Augusto). Portissa on yksi pääkaari ja kummallakin sivuilla pienemmät kaaret jalankulkuliikenteelle. Pääkaaren yläpuolella on pseudoepistyyli, jossa on Augustusta muistava piirtokirjoitus. Kaaren päällä toisena kerroksena oli korinttilaista tyyliä edustanut seitsemän kaari-ikkunaa käsittänyt loggia. Portin kummallakin puolella on pyöreä kaupunginmuurin torni.
pienoiskuva|oikea|pysty=0.9|[[Fanumin basilika, ennallistuspiirros vuodelta 1914.]] Kaupungissa oli myös Augustuksen aikana rakennettu basilika, niin kutsuttu Fanumin basilika, jonka suunnitteli Vitruvius. Se on ainoa häneltä tunnettu rakennus. Hän kuvaa sitä teoksessaan Arkkitehtuurista (De architectura). Basilika edusti korinttilaista tyyliä ja sen ydinosan koko oli noin 160 × 100 jalkaa eli noin 47,4 × 29,6 metriä. Ydinosaa kiersi sisäpuolella pylväikkö. Pylväiden korkeus oli 50 jalkaa eli noin 14,8 metriä.
Nykyisen Fanon Sant'Agostinon (Pyhän Augustinuksen) kirkon ja luostarin alta on löydetty raunioita, joita on ehdotettu joko Fanumin basilikan tai Fanumin kaupungille nimensä antaneen Fanum Fortunaen temppelin raunioiksi. Löydöksiin lukeutuu muun muassa pitkä osuus seinästä sekä osa apsiksesta, pylväistä ja pilastereista sekä viemäröintejä. Sen lisäksi Fanosta on löydetty muiden antiikin aikaisten rakennusten jäänteitä sekä piirtokirjoituksia ja veistoksia.
Ryysyranta (kappale)
”Ryysyranta” on Irwin Goodmanin kappale, joka ilmestyi singlenä vuonna 1967 sekä Reteesti vaan -albumilla vuonna 1968. Kappaleen sävelsi Goodman ja sanoitti Vexi Salmi nimimerkillä Emil Retee.
Synty
Kappale on saanut nimensä Ilmari Kiannon Ryysyrannan Jooseppi -romaanin mukaan. Kappale sai alkunsa siitä, että tuntematon henkilö pyysi Irwiniä tekemään Ryysyrannasta kappaleen. Irwin kysyi Vexi Salmelta, voisiko Ryysyrannasta tehdä laulun. Salmi luki Kiannon kirjan uudelleen ja teki kappaleen, jonka tekemiseen hän kysyi neuvoa myös Toivo Kärjeltä. Ryysyranta on myös Goodmanin vuonna 1969 rakennuttaman omakotitalon nimi.
Yhteiskunnallinen tausta
Ryysyranta-kappale julkaistiin ajankohtana, jolloin suomalainen yhteiskunta oli historiallisen rakennemuutoksen kourissa. Maa- ja metsätalouden työllistävä vaikutus väheni 1960-luvun aikana voimakkaasti koneellistumisen myötä. Maaseudun muinainen pulma liikaväestöstä oli palannut, vaikka siitä oli välillä jo näytetty päästyn. 1800-luvun lopun Savon loiset olivat saaneet seuraajansa Itä- ja Pohjois-Suomen metsäseuduille. Vaikka 1960-luvun maalaisköyhälistön olot eivät olleet läheskään yhtä kurjat kuin Ilmari Kiannon romaanin syntyaikoihin 1920-luvulla, muihin sosiaaliryhmiin nähden syrjäseutujen eläjät olivat yhä peränpitäjiä elintasokakun jaossa.
Yleisen elintason noustessa katsottiin olojen ns. kehitysalueilla suhteellisesti kurjistuvan, ja puhuttiin ”paluusta Ryysyrantaan”. Kansainvälisen kehitysmaatietoisuuden lisääntyessä alettiin Suomen sisäinenkin kehitys nähdä osana maailmanlaajuista kurjistumista. Monet yhteiskuntatutkijat, kuten Lars Wahlbeck, Auvo Kiiskinen ja Olavi Riihinen osoittivat alueellisten erojen muodostuneen jo 1960-luvun alkupuolella suuriksi. Kehittyneitä Etelä- ja Länsi-Suomea alettiin kutsua teollisuus-Suomeksi tai hyvinvointi-Suomeksi, alikehittyneitä Itä- ja Pohjois-Suomea taas siirtomaa-, reuna- tai luonnon-Suomeksi; tarkkaa rajaa näiden välille oli kuitenkin vaikea vetää.
Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentti Pekka Haatanen piirsi teoksessaan Suomen maalaisköyhälistö (WSOY, 1968) uuden maalaisköyhälistön edustajan muotokuvan:
Haatanen jatkoi, että tämä menestymättömien pienviljelijöiden viimeinen sukupolvi eli syrjäseuduilla vuosikymmeniä muusta maaseudusta jälkeenjääneenä ja että yhä uudelleen ”on tavallista suuremmassa määrin kohtalo” syntyä syrjäsuomalaisen pientilallisen poikana. Passiivisuus, köyhyys ja syrjäinen kotiseutu kietoutuivat edelleen yhteen.
Kappaleen rakenne
Laulun alkusäkeen sanat (”Olet maamme armahin Suomenmaa”) ja sävel on lainattu sarkastisessa mielessä suoraan J. H. Erkon tunnetusta Kansalaislaulusta, jota se kuitenkaan ei muilta osiltaan, sisällöltään tai tyyliltään lainkaan muistuta. Jaakko Borgin sovitus rakentuu vastakkainasetteluille: kappaleessa on sekä isänmaallista laulua juhlavalla rintaäänellä, Irwinin venyttelevää kerrontaa vähäosaisten arjesta, fanfaarinomaisia trumpettivälikkeitä että orkesterin riehakasta soitantaa. Melodiansa puolesta Ryysyranta voisi olla jenkka, mutta rumpukompin nopeamman poljennon ja vahvojen takapotkuiskujen ansiosta se kuulostaa enemmän 1960-luvun rockmusiikilta kuin perinteiseltä jenkalta. Melodian hidasliikkeisyys antaa laulusolistille mahdollisuudet hyödyntää nasaalista lauluääntään täydellä teholla.
Kappaleen vastaanotto ja menestys
Ryysyranta-laulun sanat koettiin kainuulaisten keskuudessa loukkaavana. M. A. Numminen luonnehti Suosikki-lehdessä vuonna 1968 Ryysyranta-kappaletta ”yhteiskunnallisesti merkittäväksi teokseksi”. Ryysyranta-single pysyi myyntilistan kärkipaikalla neljä kuukautta lokakuusta 1967 tammikuuhun 1968, sitä myytiin yli 25 000 kappaletta, ja Irwin Goodman sai siitä uransa ensimmäisen kultalevyn.
Kokoonpano
Lähde:
Luettelo diplomaattisista edustustoista Itävallassa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Itävallassa. Tällä hetkellä Wienissä on 120 suurlähetystöä. Useiden maiden suurlähettiläät ovat akkreditoitu Berliinistä.
Suurlähetystöt
Wienissä
Pääkonsulaatit
Bregenzissa thumb|right|Venäjän pääkonsulaatti [[Salzburgissa.]] Innsbruckissa
Klagenfurtissa
Salzburgissa
Akkreditoidut suurlähetystöt
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Berliinissä ellei toisin mainita
Renderöinti
thumb|right|300px|Tietokoneella luotu fotorealistinen kuva, joka on luotu käyttämällä [[POV-Ray 3.6 -ohjelmaa. Lasit, tuhkakuppi ja kannu on mallinnettu Rhinoceros 3D:llä ja nopat Cinema 4D:llä.]] Renderöinti (sanotaan myös renderointi) tai hahmonnus tarkoittaa tiettyjen kappaleiden tai kuvien esittämistä näytöllä. Termi tulee alun perin latinan verbistä reddo (myöhemmin rendo), joka tarkoitti 'antaa takaisin'.
Renderöinnillä voidaan viitata tekstin esittämiseen näytöllä tai esimerkiksi animaation tekemiseen tietokoneella kuten tunnetuissa Pixarin animaatioissa. Renderointia käytetään tietokone- ja videopeleissä, simuloinnissa, elokuvien ja television erikoistehosteissa ja muotoilun apuna. Renderointia käytetään myös videoeditoinnissa, kun halutaan tuottaa efektejä videokuvaan. Renderöinti voi pyrkiä fotorealismiin tai ei-fotorealistiseen tulokseen.
Tietokoneavusteissa suunnittelussa (CAD) renderöinti on tietty näkymä kolmiulotteiseen malliin, joka on muutettu realistiseksi kuvaksi. CAD-renderöinti käyttää yksinkertaista valaistusta ja varjostusta sekä edistyneempiä efektejä. Myös verkkoselainten tekemää HTML:n käsittelyä voidaan kutsua renderöinniksi.
Renderöinti voi käyttää esimerkiksi kolmiulotteisella mallinnuksella tai proseduraalisella generoinnilla muodostettua tietoa, joka renderöidään esitettäväksi.
Renderointiohjelmat voidaan jakaa myös reaaliaikaisiin (mm. tietokone- ja videopelit) ja ei-reaaliaikaisiin (elokuvateollisuus).
Kolmiulotteisessa grafiikassa
Polygonimalli on datasta muodostuva ohjelmallinen kuvaus usein kolmiulotteisesta objektista. Se voi sisältää tiedot geometriasta ja sen yhteydessä käytetään tietoja mm. katselukulmasta, tekstuurista sekä valaistuksesta. Tuloksena oleva renderoitu kuva on bittikarttagrafiikkaa. Reaaliaikaisessa grafiikassa kuvataajuus on useita kymmeniä kuvia sekunnissa, elokuvateollisuudessa ja muussa ei-reaaliaikaisessa renderöinnissä yhden kuvan renderöintiin voidaan käyttää huomattavasti enemmän aikaa.
Elokuvateollisuudessa (kuten elokuvassa Foodfight) yksittäisen kuvan renderöinti voi vaatia 48:sta 72:een tuntiin aikaa valmistuakseen. Elokuvissa käytetään 24 kuvaa sekunnissa yhden kuvan ollessa kertaa  pikseliä 32- tai 64-bittisellä värisyvyydellä.
Renderöintimenetelmiin kuuluvat muun muassa rasterointi, säteensuuntaus ja säteenseuranta. Myös pyyhkäisyviivarenderöintiä on käytetty. Polunseuranta on eräs kehittynyt menetelmä.
Cel-shading pyrkii tuottaamaan piirrosanimaation näköistä jälkeä 3D-grafiikan avulla. Fysiikkaperusteinen renderöinti (PBR) on kehitysaskel, joka eroaa perinteisistä renderöintitekniikoista.
KSR2 (geeni)
KSR2 on nisäkkäiden geeni, joka ohjaa KSR2-proteiinin tuotantoa. Mutaatio geenissä aiheuttaa ylipainoisuutta, koska se vähentää ERK reseptorin signalisointia muihin reseptoreihin ja se aiheuttaa glukoosin ja rasvahappojen hapettumisen vähenemisen.
Iiro Tarkki
Iiro Johannes Tarkki (s. 1. heinäkuuta 1985 Rauma) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa Rauman Lukossa ja edusti myös Saimaan Palloa, Espoo Bluesia ja Oulun Kärppiä. Hän pelasi kauteen 2015–2016 päättyneellä urallaan myös Ruotsin liigassa ja KHL:ssä sekä yhden ottelun NHL:ssä. Maaotteluita hänelle kertyi 29.
Renderöinti
Kolmiulotteisessa grafiikassa
Kolmiulotteinen renderöinti on kehittynyt useiden vuosikymmenien aikana ohjelmistojen ja laitteiden kehittyessä kattamaan sekä reaaliaikaisen että offline-renderöinnin.
Iiro Tarkki
Seurajoukkueissa
Tarkki on Rauman Lukon kasvatti. Kaudeksi 2004–2005 Tarkki siirtyi Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Tarkki jäi Kokkolassa kakkosmaalivahdiksi Kimmo Vesan taakse ja siirtyi loppukaudesta toiseen Mestis-joukkueeseen, Haukkoihin. Kauden 2005-2006 Tarkki pelasi Rauman Lukon SM-Liiga- ja A-juniorijoukkueissa, kaudeksi 2006–2007 Tarkki sai hyvien harjoitusotteluiden jälkeen paikan Savonlinnan Pallokerhosta. Joulukuussa 2006 Tarkki kävi myös SM-liigassa pelaamassa Saimaan Pallossa, jonka maalivahdit kärsivät loukkaantumisista. Ensimmäisessä kokonaisessa liigaottelussaan Tarkki kohtasi isoveljensä Tuomas Tarkin, joka pelasi Oulun Kärppien maalilla. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun veljekset kohtasivat maalivahteina toisensa SM-liigassa.
Renderöinti
Kolmiulotteisessa grafiikassa
Grafiikkaliukuhihnassa kolmiulotteisen grafiikan renderöinnissä useimmat toiminnot suoritetaan ennen rasterointia. Liukuhinan vaiheisiin kuuluvat geometrisen mallin muuttaminen kolmiulotteisen maailman koordinaattijärjestelmään, valaistusyhtälöt vertekseissä, muuttaminen näköavaruuteen, perspektiivin muunnos, leikkaus, muunnos näyttöavaruuteen, rasterointi ja näkyvyyden ratkaisu. Syötteitä ovat kolmiulotteisen mallin ja sen ympäristön lisäksi virtuaalisen kameran näyttöalueen parametrit. Vain suoraan näytöllä esitettävät primitiivit tarvitsee välittää rasteroinnille ja leikkausvaihe karsii piiloon jäävät pois.
Iiro Tarkki
Seurajoukkueissa
Tarkki sai kahden vuoden sopimuksen SaiPaan ennen kautta. Tarkki pelasi SaiPassa kahden kauden ajan ja nousi liigan parhaimmistoon. Hän siirtyi keväällä 2009 kaksivuotisella sopimuksella Bluesiin. Kaudeksi 2011-2012 Tarkin oli tarkoitus siirtyä Kärppiin, mutta päättikin lähteä Anaheim Ducksin organisaatioon.
Renderöinti
Kolmiulotteisessa grafiikassa
Erilaisia liukuhihnoja on kehitetty useita ja muun muassa elokuvateollisuudessa käytetään yleisimmin mikropolygoneihin perustuvaa ratkaisua. Akateemisessa tutkimuksessa käytetään usein säteenseurantaan perustuvaa liukuhihnaa. Ohjelmoitavat liukuhihnat grafiikkasuorittimissa ovat korvanneet kiinteätoimiset liukuhihnat ja viimeinen kiinteätoiminen oli luultavasti Nintendo Wiissä. Erilaiset shader-ohjelmat ovat pääasiallinen tapa ohjata grafiikkasuoritinta: osa toiminnoista on konfiguroitavia (ei ohjelmoitavia) suorituskykysyistä, mutta trendi on kohti ohjelmoitavuutta.
Iiro Tarkki
Seurajoukkueissa
Tarkki pelasi yhden kauden Pohjois-Amerikassa. Hän pääsi pelaamaan Ducksissa yhden ottelun, kun joukkueessa oli maalivahtien loukkaantumisia. Pääosa kaudesta meni kuitenkin AHL:ssa, Ducksin farmijoukkueessa Syracuse Crunchissa. Tarkki siirtyi kauden jälkeen KHL-seura Salavat Julajev Ufaan.
Renderöinti
Ohjelmistot
Renderöinti on tyypillisesti osa joko grafiikkaa esittävää ohjelmaa tai sen käyttämää kirjastoa tai käyttöjärjestelmän ominaisuus.
Iiro Tarkki
Uran lopettaminen
Tarkki ilmoitti yllättäen 31.12.2015 lopettavansa uransa. Tarkki sanoi tiedotteessaan: "Jääkiekko on ollut iso osa elämääni, mutta se on myös vaatinut tiettyä uhrautumista. Ammattiurheilu edellyttää sisäistä paloa. Pitkään harkittuani olen päättänyt siirtyä uusien haasteiden pariin. Jatkossa pystyn antamaan myös perheelleni enemmän aikaa."
Renderöinti
Ohjelmistot
Renderöintiin kuten kuvien tai animaatioiden tekemiseen on lukuisia tarkoitukseen kehitettyjä ohjelmia. Jotkut ohjelmat on integroitu osaksi laajempia mallinnus- ja animaatio-ohjelmia ja jotkut ovat itsenäisiä ohjelmia. Osa ohjelmista on kaupallisia ja osa avoimen lähdekoodin ohjelmistoja.
Iiro Tarkki
Maajoukkueessa
Tarkki on ollut Suomen maajoukkueessa 29 A-maaottelussa. Ensimmäisen maaottelunsa Tarkki pelasi Latviaa vastaan Riiassa huhtikuussa 2008. Tarkki valittiin maailmanmestaruuskilpailuihin 2010 Suomen kolmanneksi maalivahdiksi.
Renderöinti
Ohjelmistot
Animaatioita varten Lucasfilmillä kehitettiin Reyes-ohjelmisto, jonka seuraaja on Pixarin RenderMan. Reyesissä laskenta suoritetaan tarkoitukseen luonnollisesti sopivassa koordinaattijärjestelmässä kuten paikallisessa koordinaattijärjestelmässä polygoneja luotaessa ja teksturoitaessa sekä näyttökoordinaateissa näkyvyyden laskennassa.
Gnocchi
Gnocchi (/njokki/ monikollinen, yksikössä italiaksi gnocco) on alun perin italialaiseen keittiöön kuuluva myky. Gnocchi-mykyjä voidaan valmistaa jauhoista tai perunasta tehdystä taikinasta. Mykyjen sekaan voi olla leivottuna juustoa, lihaa tai mausteita. Nimitystä gnocchi käytetään myös mykyjä kooltaan ja muodoltaan muistuttavasta kuorimaisesta pastamuodosta.
Fanumin basilika
Historia
Fanumin basilikan rakennutti keisari Augustus, joka teki Fanumista colonian eli sotilassiirtokunnan nimellä Colonia Julia Fanestris ja laajensi kaupunkia. Basilika on ainoa Vitruviukselta tunnettu rakennus ja oletettavasti ainoa merkittävämpi rakennus, jonka hän koskaan suunnitteli, sillä se on ainoa, jonka hän itse mainitsee. Se ajoitetaan noin vuoteen 19 eaa. Rakennus oli tarkoitettu paitsi kaupankäyntiin myös virkamiesten luona asiointiin.
Vitruvius kuvaa basilikaa teoksensa viidennessä kirjassa. Ennen sitä hän antaa esityksen ”tavallisesta” basilikasta, ja siirtyy sitten kuvaamaan omaa basilikaansa paljon pidemmin. Tästä voidaan päätellä, että basilika oli arkkitehtonisesti poikkeava. Voidaan ajatella, että Vitruvius halusi rakennuksen kuvauksellaan osoittaa, etteivät lukuisat teoreettiset periaatteet, jotka teoksessa muutoin esitetään, ole ristiriidassa luovuuden kanssa.
pienoiskuva|vasen|pysty|Fanumin basilika, ennallistuspiirros vuodelta 1914. Basilika tuhoutui myöhäisantiikin ajan barbaarien hyökkäyksissä. Siitä on tehty useita ennallistusyrityksiä Vitruviuksen kuvauksen perusteella 1500-luvulta lähtien, ja ennallistuspiirroksia on liitetty Arkkitehtuurista-teoksen tekstilaitoksiin ja käännöksiin. Ennallistamista ovat hankaloittaneet Vitruviuksen kuvauksessa olevat epäselvyydet.
Rakennus
Basilikan pylväiden korkeus oli 50 jalkaa eli noin 14,8 metriä, ja niiden halkaisija juuressa oli 5 jalkaa eli noin 1,48 metriä. Seinissä oli valoaukot pylväsväleissä korkealla kapiteelien tasolla. Arkkitraavi ja koko entablatuuri oli tehty puusta. Arkkitraavin korkeus oli kaksi jalkaa ja friisin korkeus kolme jalkaa. Koko entablatuurin korkeudeksi on ennallistettu noin 8 jalkaa 6 tuumaa. Vitruvius ei sano mitään rakennuksen katosta.
Arkeologiset löydökset
Nykyisen Fanon Sant'Agostinon (Pyhän Augustinuksen) kirkon ja luostarin alta on löydetty raunioita, joita on ehdotettu joko Fanumin basilikan tai Fanumin kaupungille nimensä antaneen Fanum Fortunaen temppelin raunioiksi. Löydöksiin lukeutuu muun muassa pitkä osuus seinästä sekä osa apsiksesta, pylväistä ja pilastereista sekä viemäröintejä.
Tapio Kouki
Pekka Tapio Kouki (s. 30. kesäkuuta 1947 Pori ) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa.
Rariteettikomitea
Rariteettikomitea on suomalainen ornitologian asiantuntijoiden muodostama ryhmä, joka tarkastaa valtakunnallisesti tärkeät ja harvinaiset lintuhavainnot. Se on yksi BirdLife Suomen toimikunnista.
Tapio Kouki
Näyttelijä Mikko Kouki on hänen poikansa, näyttelijä Marja-Leena Kouki on hänen sisarensa ja näyttelijä Samuli Edelmann on hänen sisarenpoikansa.
Rariteettikomitea
Rariteettikomitea eli RK perustettiin vuonna 1975 BirdLifen edeltäjän Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen alaisuuteen. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Olavi Hildén, sihteerinä Karno Mikkola, jäseninä Kalevi Malmström, Rauno Tenovuo ja Kari Vepsäläinen. Ensimmäinen katsaus julkaistiin Lintumiehen numerossa 2/1978. Siinä käsiteltiin vuoden 1976 havainnot.
Komitean puheenjohtaja on Petri Lampila ja sihteeri Tero Toivanen.
Valtakunnallisen RK:n lisäksi lintuharrastajilla on aluerariteettikomiteoita (ARK), jotka tarkastavat alueellisesti tärkeät lintuhavainnot.
Norman Malcolm
Norman Malcolm (11. kesäkuuta 1911 – 4. elokuuta 1990) oli yhdysvaltalainen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut filosofi. Hänen erikoisalansa oli mielenfilosofia. Malcolm väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta, ja toimi myöhemmin Cambridgen yliopistossa, Princetonin yliopistossa ja Cornell-yliopistossa.
Malcolm tutustui Ludwig Wittgensteiniin Cambridgessa vuonna 1938 ja hänestä tuli tämän läheisimpiä ystäviä. Hänen muistelmiaan (1958) on pidetty yhtenä parhaista kuvauksista Wittgensteinin persoonasta. Wittgensteinin lisäksi Malcolm sai vaikutteita Søren Kierkegaardilta ja René Descartesilta, ja hän on itse vaikuttanut muun muassa O. K. Bouwsmaan.
Riddarkilin viikinkivallit
Riddarkilin viikinkivallit on Uudellamaalla Inkoossa sijaitseva muinaislinna.
Matti Schreck
thumb|200px|Matti Schreck Matti Schreck (Georg Mathias Schreck; 19. joulukuuta 1897 Tampere – 19. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, pankkimies ja Suomi-Filmin toimitusjohtaja. Hän oli tuottajana kaikkiaan 50 elokuvassa vuosina 1935–1945, mukaan luettuna klassikot Juurakon Hulda, Niskavuoren naiset ja Linnaisten vihreä kamari.
Varhaiset vaiheet
Schreck kävi Tampereen suomalaisen yhteiskoulun ja pääsi ylioppilaaksi keväällä 1916. Seuraavana vuonna hän liittyi suojeluskunnan Tampereen Teknillisen opiston komppaniaan. Tammikuussa 1918 punakaarti pidätti hänet. Schreck oli pidätettynä kuukauden, kunnes vallankumousoikeus vapautti hänet 28. helmikuuta 1918. Pidätys saattoi pelastaa hänen henkensä, sillä samaan aikaan tapahtuneessa Suinulan verilöylyssä teloitettiin 15 Tampereen Teknillisen opiston komppanian jäsentä. Vapauduttuaan hän piti antamastaan lupauksesta kiinni, eikä ottanut enää osaa suojeluskuntatoimintaan.
Toiminta elokuvateollisuudessa
Schreck osallistui ensimmäisen kerran Suomi-Filmin toimintaan 25. huhtikuuta 1934 sen varsinaisessa yhtiökokouksessa Kansallis-Osake-Pankin nimeämänä edunvalvojana. 6. kesäkuuta samana vuonna hänet valittiin Suomi-Filmin hallituksen puheenjohtajaksi T. W. Zimmermannin tilalle. Suomi-Filmin toimitusjohtajaksi Schreck nimitettiin joulukuun 1936 alusta lukien. Hänen palkkansa oli 8 000 markkaa kuukaudessa sekä kahden prosentin tantiemi yhtiön nettovoitosta. Schreck oli tuolloin yksi yhtiön pääomistajista Nils Dahlströmin ja Risto Orkon ohella. Jokaisen omistusosuus osakkeista oli 24,53 %. Käytännössä kolmikko päätti Suomi-Filmin asioista koko 1930-luvun jälkipuoliskon ajan. Hän oli osakkaana myös yli 800-paikkaisessa Kino-Savoyssa.
Schreck osallistui myös elokuva-alan järjestötoimintaan. Vuonna 1937 hänet valittiin Suomen Biografiliiton (Suomen Filmikamari) puheenjohtajaksi. Hän siirsi elokuvateatteri Tuulensuun Suomi-Filmille vuonna 1939 yhtiön yhdenneksitoista teatteriksi. Schreck oli aktiivisesti mukana Kolmannen valtakunnan valvoman Kansainvälisen Filmikamarin toiminnassa toisen maailmansodan aikana. Hän osallistui IFK:n kokouksiin Keski- ja Etelä-Eurooppaan.
Toukokuussa 1945 Schreck siirtyi syrjään koko elokuva-alalta. Hän myi kaikki Suomi-Filmin osakkeensa ja keskittyi pankkimiehen tehtäviin. Hän kuoli lokakuussa 1946 pitkälliseen sairauteen.
Perhe
Hänen vaimonsa oli Aino Tellervo Huttunen, Matti Schreckillä oli kolme tytärtä Tuulikki, Ilona ja Marjatta sekä poika Jyri. Tuulikki Schreck oli lapsinäyttelijänä kolmessa isänsä tuottamassa elokuvassa. Hänen puolisonsa Aino Schreck oli aikansa kuuluisa laulajatar ja poikansa Jyri Schreck runoilija ja dramaturgi. Kirjallinen toiminta jatkuu Tuulikki Schreckin tyttärissä Päivi Tapola ja Katri Tapola ja elokuva-ala tämän pojanpojassa Aarne Tapolassa.
Camões-palkinto
Camões-palkinto on tärkein portugalinkielisen kirjallisuuden palkinto. Se on myönnetty vuosittain vuodesta 1989 lähtien. Palkinnon jakavat Portugalin Fundação Biblioteca Nacional ja brasilialainen Departamento Nacional do Livro.
Palkinto on nimetty Portugalin kansalliseepoksen Os Lusíadasin 1500-luvulla kirjoittaneen Luís de Camõesin mukaan.
Les Ferdinand
Leslie "Les" Ferdinand (s. 18. joulukuuta 1966 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija. Hän oli voimakas keskushyökkääjä, joka tunnettiin loistavasta pääpeli- ja viimeistelytaidostaan. Lempinimellä "Sir Les" tunnettu Ferdinand edusti uransa aikana Valioliigassa muun muassa Tottenhamia, Newcastle Unitedia ja Queens Park Rangersia. Hän pelasi myös Englannin maajoukkueessa 17 maaottelua.
Peliuransa jälkeen Ferdinand on valmentanut hyökkääjiä Tottenhamissa.
Les Ferdinand on Valioliigassa pelanneiden Rio ja Anton Ferdinandin serkku.
Seurajoukkueissa
Uransa alkuvaiheessa Ferdinand pelasi Englannin alasarjoissa Southall FC:ssä ja Hayes FC:ssä. Pääsarjatasolla pelannut Queens Park Rangers löysi hänet Hayesistä ja osti hänet 15 000 punnalla maaliskuussa 1987. Aluksi Ferdinand ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa ja hänet lainattiin ensin Brentfordin ja sitten Turkin pääsarjaan Beşiktaşiin. Beşiktaşissa Ferdinand teki 24 ottelussa 14 maalia ja voitti Turkin cupin. Hyvien peliesitysten jälkeen Beşiktaş halusi ostaa Ferdinandin, mutta seurat eivät päässeet sopuun hinnasta. Paluunsa jälkeen hän alkoi saamaan säännöllistä peliaikaa myös QPR:ssa.
Ferdinand vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanon pelaajana Queens Park Rangersissa vuosina 1989–1992 ja Valioliigan ensimmäisellä kaudella 1992–1993 Ferdinand teki jo 20 maalia. Sitä seuranneet 16 ja 24 maalin kaudet herättivät Newcastle Unitedin kiinnostuksen. Kauden 1994–1995 päätteeksi seura osti Ferdinandin 6 miljoonalla punnalla. Newcastlessa Ferdinand jatkoi maalien tehtailua. Ensimmäisellä kaudellaan hän viimeisteli 25 liigamaalia ja kauden päätteeksi hänet valittiin PFA:n vuoden pelaajaksi. Newcastle sijoittui kaudella liigassa toiseksi vaikka johti sarjaa parhaimmillaan jo 12 pisteellä. Seuraavana vuonna Ferdinand joutui jälleen tyytymään toiseen sijaan.
Kesällä 1997 Ferdinand siirtyi kotikaupunkinsa Tottenhamiin, jota hän oli nuoruudessaan kannattanut. Ensimmäistä kautta haittasivat loukkaantumiset eikä hän onnistunut seurassa vietettyjen kuuden kauden aikana kertaakaan tekemään 10 liigamaalia enempää. Ferdinand voitti Tottenhamissa liigacupin 1999. Loukkaantumisten haittaama ura Tottenhamissa päättyi, kun Ferdinand siirtyi West Hamiin tammikuussa 2003. West Hamissa Ferdinand ei onnistunut ja hän vaihtoi jälleen seuraa. Kaudella 2003–2004 Ferdinand onnistui Leicester Cityssä viimeistelemään 12 maalia vaikka ikää oli kertynyt jo 37 vuotta. Leicester kuitenkin putosi Valioliigasta ja hän siirtyi Boltoniin. Ferdinandin ura Valioliigassa päättyi, kun hän siirtyi Boltonista tammikuussa 2005 Mestaruussarjan Readingiin. Syyskuussa 2005 Reading vaihtui vielä saman sarjatason Watfordiin, jossa Ferdinand ei kauden aikana kuitenkaan pelannut yhtään ottelua.
Uransa aikana Ferdinand teki Valioliigassa 150 maalia, millä hän sijoittuu Valioliigan kaikkien aikojen tilastossa viidennelle sijalle.
Maajoukkueessa
Ferdinand valittiin ensimmäisen kerran Englannin maajoukkueeseen helmikuussa 1993 San Marinoa vastaan pelattuun otteluun. Maajoukkueessa Ferdinand ei kuitenkaan onnistunut nousemaan vakiopelaajaksi Alan Shearerin ja Teddy Sheringhamin ohi. Hän oli kyllä mukana Englannin ryhmässä 1996 EM-kisoissa ja 1998 MM-kisoissa, mutta ei pelannut kummassakaan turnauksessa yhtään ottelua. Kaikkiaan Ferdinand pelasi 17 maaottelua tehden niissä 5 maalia.
Pelaajauran jälkeen
Pelaajauransa jälkeen Ferdinand on toiminut edelleen jalkapallon parissa muun muassa televisio- ja radiokommentaattorina.
Vuonna 2015 hän siirtyi Queens Park Rangersin johtotehtäviin.
Ferdinand nimitettiin Brittiläisen imperiumin jäseneksi (MBE) vuonna 2005.
Måns Groundstroem
Måns Ivar Åkesson ”Måsse” Groundstroem [grʊndström] (s. 23. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen basisti, studioteknikko ja musiikkituottaja. Hän on toiminut äänittäjänä noin 100 musiikkialbumilla ja tuottajana noin 70 albumilla. Valtaosan näistä albumeista on julkaissut Love Records.
Varhaisvaiheet
Groundstroem varttui Töölössä ruotsinkielisessä sivistyneessä porvarisperheessä. Hänet lähetettiin jo ennen kouluikää pianotunneille, mutta hän ei klassisesta pianonsoitosta juuri innostunut. ”Minulla ei ollut minkäänlaista tatsia klassisen musiikin soittamiseen. Itse asiassa vihasin sitä terroria. Silloin.” Isä kuitenkin osti hänelle kitaran, ja Groundstroem pääsi ”kapinoimaan nuorilla villitsevällä rockilla”. Hän soitti varhaisvuosinaan yhtyeissä nimeltä Typhoons, Pems ja Roosters. Jo vuonna 1965 hän soitti puoliammattimaisesti ja pääsi seuraavana vuonna, 16-vuotiaana, levyttämään basistina. Ensilevytys oli Jukka Kuoppamäen albumilla Mitä kansa haluaa.
Ura
Groundstroem soitti peräkkäin kolmessa merkittävässä suomalaisessa rock-yhtyessä, jotka olivat Blues Section sekä progressiivista rockia soittaneet Tasavallan Presidentti ja Wigwam. Näistä Blues Section oli Love Recordsin ensimmäinen yhtye ja Wigwam viimeinen. Wigwamissa hän oli yhtyeen pitkäaikaisin basisti (1974–2003).
Vuodesta 1971 lähtien Groundstroem tuli tunnetuksi myös musiikkituottajana ja äänittäjänä. Hän tuotti albumeja mm. Jukka Toloselle, Jim Pembrokelle, Pekka Pohjolalle, Dave Lindholmille, Juice Leskiselle, Albert Järviselle, Muskalle, Maaritille sekä Hurriganesille ja Kasevalle.
"”Sain tuotettavaksi useimmiten uusia artisteja. Jos onnistuin, seuraavan levyn tekijäksi palkattiin oikea ammattilainen. – – Tuottaminen oli ensin ennen kaikkea käytännöllistä – suunnittelemista, aikatauluttamista, valvomista. Vähitellen yritin ottaa musiikillisen roolin, kannustajan ja jopa makutuomarin.”"
Punkin ja uuden aallon esiinmarssin myötä hän ei enää kuitenkaan ollut rytmimusiikin alalla “kuuminta kamaa”, ja hän vaihtoi alaa 1980-luvulla kouluttautumalla kokiksi, missä työssä hän toimi viiden vuoden ajan.
Kokin työt Groundstroem joutui jättämään 1990-luvun alussa psoriasiksen vuoksi. Taudin vuoksi hänen käsiensä iho hilseilee voimakkaasti. Tuossa vaiheessa hän palasi musiikkituottajaksi sekä soittajaksi, sopivasti kun Tasavallan Presidentti ja Wigwam jälleen aktivoituivat. Hän jatkoi soittamista vuoteen 2004 asti, jolloin jättäytyi sairauseläkkeelle psoriasiksen pahennuttua.
Vuonna 2007 Groundstroemille myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Viime vuosina Groundstroem on ollut mukana entisistä Wigwam-jäsenistä ja muista vierailijoista koostuvassa Wigwam Revisited -kokoonpanossa. Lisäksi hän on edelleen esiintynyt harvakseltaan äänittäjän ja tuottajan roolissa eri artistien julkaisuissa.
Akipekka Alanko esittää Groundstroemia elokuvassa Love Records – Anna mulle Lovee ja Niklas Groundstroem Itkisitkö onnesta? -kuunnelmassa.
Luzon
Luzon on Filippiinien suurin ja tärkein saari. Luzonin pinta-ala on 104 688 km². Asukkaita Luzonilla on yli 40 miljoonaa. Saarella sijaitsee Filippiinien pääkaupunki Manila sekä väkirikkain kaupunki Quezon City. Luzon sijaitsee Filippiinien pohjoisosassa Filippiinienmeren länsipuolella ja Luzoninsalmen eteläpuolella. Saaren länsipuolella sijaitsee Etelä-Kiinan meri ja etelässä Sibuyaninmeri.
Måns Groundstroem
Måns Groundstroemin diskografia
{{Palstat
Luzon
Luzon on maailman 17. suurin ja viidenneksi runsasväkisin saari. Se on todella vuoristoista seutua ja siellä sijaitsevatkin Mount Pulag, Filippiinien toiseksi korkein vuori ja Mayon, valtion kuuluisin tulivuori.
Måns Groundstroem
Singlet, EP:t ja muut pienäänitteet
}}
Kreikkalais-roomalainen paini
Historia
Kreikkalais-roomalaisen painin nimi tulee siitä, että sen uskottiin noudattavan sitä painimisen tyyliä, jota antiikin ajan sotilaat harjoittivat. Todellisuudessa muun muassa Olympian kisoissa käyty paini eli pale oli väkivaltaisempi laji, aivan kuten antiikin Rooman painikouluissa ja myös Colosseumilla käydyissä otteluissa käytetty painin muoto. Nykyajan kreikkalais-roomalaisena painina tunnettu paini on kehitetty 1800-luvun ranskalaisesta sirkuspainista. Alkuperäinen kreikkalainen paini onkin liikkeiltään lähempänä nykyistä vapaapainia kuin kreikkalais-roomalaista versiota. Suurimmat erot vapaapainiin palessa ovat tahallisen kuristamisen ja kivuntuoton salliminen.
Ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa Ateenassa vuonna 1896 painittiin pehmitetyn maan päälle levitetyllä öljykankaalla. Myöskään painoluokkia ei vielä tuolloin ollut. Painin ensimmäinen olympiavoittaja oli saksalainen Carl Schumann. Ensimmäiset MM-kisat järjestettiin vuonna 1905. Kansainvälinen painiliitto UWW perustettiin vuonna 1912, ja siihen kuuluu nykyään 162 jäsenmaata.
Sittemmin painialustana ryhdyttiin käyttämään lujaa puuvillakangasta, josta käytettiin nimitystä molski (engl. "moleskin", myyrännahka). Molskin pintarakenne aiheutti painijoille usein palovammoja ja se oli myös vaikea puhdistaa, minkä vuoksi painijat saivat jalkoihinsa paiseita. 1960-luvulta molskien tilalle tulivat nykyiset PVC-muovista valmistetut matot.
Lajin luonne ja sääntöjä
Painissa tärkein ominaisuus on taito ja oivalluskyky, mutta myös voimaa ja kestävyyttä vaaditaan. Painiminen perustuu nopeisiin tilannearvioihin, vastustajan virheiden hyödyntämiseen ja niiden perusteella tehtyihin omiin ratkaisuihin.
Viime aikoina kansainvälinen liitto on pyrkinyt tekemään lajista yleisöystävällisempää ja muuttanut sääntöjä milloin mihinkin suuntaan.
Vuodesta 2018 alkaen miesten painoluokat ovat seuraavat (vain *-merkityt olympialaisissa):
Painimatto on 12 × 12 metrin kokoinen neliö, jonka keskellä on halkaisijaltaan 9 metriä oleva ympyrän muotoinen painialue. Ottelussa tuomareita ovat mattotuomari, joka johtaa ottelua, arvostelutuomari, joka antaa pisteet, sekä ylituomari, joka valvoo ottelun tasapuolisuutta. Toinen painijoista käyttää punaisia ja toinen sinisiä trikoita.
Ottelun voittaa selätyksellä (selätykseksi katsotaan tilanne, jossa painija onnistuu pitämään vastustajaansa asennossa, jossa vastustajan molemmat hartiat koskettavat matonpintaa eli ns. siltatilanteessa) tai kahdella erävoitolla. Eriä on maksimissaan kolme. Erän voittaa painija, joka on saanut enemmän pisteitä erän päätyttyä tai on saanut kuuden pisteen eron vastustajaansa, jolloin kyseessä on ylivoimainen pistevoitto (ypv). Lisäksi erän voi voittaa yhdellä viiden pisteen suorituksella (ns. laajakaarinen heitto) tai kahdella kolmen pisteen suorituksella. Erää ei painita loppuun, jos painija saa kuuden pisteen eron vastustajaan, heittää laajakaarisen heiton tai tekee kaksi kolmen pisteen heittoa.
Yhden erän pituus on kaksi minuuttia. Ensimmäiset puolitoista minuuttia painitaan pystyasennosta ja viimeinen puoli minuuttia mattoasennosta, joka alkaa parterre-asennosta, ellei jompikumpi ottelijoista ole siltatilanteessa. Alle komennetaan painija, joka on häviöllä, ja johdossa oleva painija saa ottaa otteen. Ellei pisteitä ole tullut, niin ensimmäisessä erässä otteen saa ottaa punainen ja toisessa erässä sininen. Kolmannessa erässä otteen saa ottaa pisteettömässä tilanteessa painija, joka on aikaisemmissa erissä tehnyt enemmän pisteitä. Jos pisteitä ei ole tehty tai pisteet ovat tasan niin, ettei jommallakummalla ole vastustajaansa arvokkaampia suorituksia, suoritetaan arvonta.
Ottelu voi myös päättyä, jos toiselle ottelijalle on merkitty tuomaripöytäkirjaan 3 varoitusta, joita annetaan erilaisista rikkeistä, kuten pakoilusta.
Kilpailuja
Suurimmat kansainväliset kreikkalais-roomalaisen painin kilpailut ovat
Luzon
Hallinnollinen jako
thumb|left|Kartta Luzonin [[Filippiinien alueet|alueista. {{legend|purple|Bicol}} {{legend|navy|Cagayan Valley}} {{legend|yellow|CALABARZON}} {{legend|blue|Central Luzon}} {{legend|green|Cordillera}} {{legend|red|Ilocos}} {{legend|magenta|Metro Manila}} {{legend|orange|MIMAROPA}}]] Hallinnollisesti Luzon käsittää pääsaaren lisäksi useita pienempiä saaria. Kokonaisuus jakautuu kahdeksaan hallinnolliseen alueeseen, jotka jakautuvat edelleen provinsseiksi.
Kahdeksan aluetta ovat:
Pancetta
right|thumb|300px|Siivutettua pancettaa myyntipakkauksessa
Pancetta (italian sanasta pancia, vatsa) on italialainen pekonin kaltainen lihajaloste. Siansivu suolataan ja maustetaan esimerkiksi rosmariinilla, valkosipulilla tai fenkolilla. Usein se kääritään rullalle (ks. valokuva) ja sullotaan makkaran tapaan suoleen. Sen jälkeen sitä ilmakuivataan noin kolme kuukautta. Eri paikkakunnilla Italiassa on erilaisia tapoja valmistaa pancettaa. Yleensä sitä ei savusteta, mutta kevyesti savustettujakin versioita on.
Käyttö
Ruoanlaitossa pancetan voi korvata pekonilla, tosin lopputulos on silloin hieman erilainen.
Katalonian ralli 2010
thumb|Rallin voittaja Sébastien Loeb. Katalonian ralli 2010 (virallisesti 46. RallyRACC Catalunya – Costa Daurada) oli Rallin MM-sarjan kauden 2010 12. osakilpailu, joka ajettiin 22.–24. lokakuuta.
Erikoiskokeet
Kilpailussa oli 16 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 344,88 kilometriä. Siirtymiä oli 956,82 kilometriä ja kokonaispituus oli 1301,70 kilometriä.
Kouki
Kouki on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kaikki sitä tekevät mielellään! – Kantri 2
'''Kaikki sitä tekevät mielellään! – Kantri 2''' on Mikko Alatalon studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 2008. Se on jatkoa vuoden 2001 Kantri -albumille.
Kolmivuorotyö
Kolmivuorotyö tarkoittaa vuorotyötä, jossa työntekijällä on aamu-, ilta- ja yövuoroja. Kolmivuorotyötä on siellä, missä palveluja tai koneita käytetään keskeytyksettä ympärivuorokautisesti. Tällainen työrytmi on yleistä esimerkiksi teollisuustyöntekijän, sairaanhoitajan, poliisin, vartijan tai mielenterveyshoitajan työssä.
Kolmivuorotyön haittoja työntekijälle ovat mm. vuorokausirytmin sekoittuminen ja väsymys. Monissa kolmivuorotöissä työ on jaksotettu siten, että työjakson jälkeen on pidempi vapaa-jakso.