cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M4 Sherman
Jälkiarviot Shermanista
Yksi usein mainittu Shermannin huono puoli on sen korkea profiili. Shermannin useimmat mallit ovat kuitenkin vain kuusi senttimetriä korkeampia kuin Panzer IV. Märällä ammusvarastolla varustetut Shermannit ovat huomattavasti tätä korkeampia mutta edelleen kaksi senttiä matalampia kuin Panther.
Toisen maailmansodan jälkeen
Ranska sai sodan jälkeen vielä 1200 76 mm M4A1-vaunua. Viimeiset Shermanit jäivät Ranskasta palveluksesta 1967, mutta nämä olivat 105 mm haupitseilla varustettuja tulitukimalleja.
Japanille toimitettiin 264 M4A3E8-vaunua, jotka muodostivat Itsepuolustusvoimien selkärangan pitkälle 1970-luvulle.
Korean sodan puhjetessa Yhdysvallat huomasi että sillä oli kova puute panssarivaunuista. Niinpä Yhdysvallat päätti vielä päivittää noin tuhat vanhaa M4A1 ja M4A3-vaunua 76 tykillä ja muilla parannuksilla. Näitä toimitettiin lähinnä liittolaisille. Suurimman osan näistä vaunuista sai Pakistan, mutta niitä toimitettiin lisäksi mm. Jugoslaviaan, Tanskaan ja Portugaliin. Pakistan käytti vaunuja sodissaan Intiaa vastaan, etenkin 1965.
1950-luvulla Shermaneita myytiin muun muassa Irakille.
Israel
Satoja Sherman-vaunuja oli lisäksi jäänyt Eurooppaan, jossa ne oli tuomittu romutettaviksi. Etenkin Israel osti näitä mustanpörssin vaunuja ja päivitti niitä Ranskan tuella. Israel käytti vaunuja 1990-luvulle ja lisäksi myi niitä eteenpäin Etelä-Amerikkaan ja Afrikkaan.
Ensimmäiset 35 Shermania ostettiin Israeliin italialaisesta romuvarastosta, mutta vain 14 saatiin toimintakuntoon vuonna 1948 alkaneeseen Israelin itsenäisyyssotaan. Koska romuvaunujen tykit oli deaktivoitu, kuusi aseistettiin 75 mm:n Krupp-tykeillä. Myöhemmin nämä vaunut varustettiin 105 haupitsein. 1950-luvun alkupuolella Israel hankki lisää M4-vaunuja eri lähteistä, ja Shermanista tuli Israelin panssarijoukkojen pääase.
Ranska pyrki myymään Israelilla kevyttä AMX-13-vaunua. Israelilaiset pitivät vaunua liian kevyesti panssaroituna, mutta tykin suorituskykyä hyvänä. AMX-13-vaunun tykistä lyhennetty malli 75 mm CN 75-50 saatiin asennettua Shermanin torniin, ja tästä mallista käytettiin Israelissa nimeä Sherman M-50 ja lempinimeä Super Sherman. Vaunut tulivat palvelukseen 1956 ja niitä päivitettiin vielä myöhemmin Continental R-975 ja Cummins-dieselmoottorein ja HVSS-jousituksella.
Myöhemmin Shermanin T23-torniin saatiin asennettua vielä AMX-30-vaunun tykistä lyhennetty 105 mm Modèle F1 -tykki. Tällä tykillä varustettu vaunu tunnettiin nimellä M-51 Super Sherman. Nämä vaunut olivat Israelin käytössä kunnes ne 1970-luvun lopulla myytiin Chileen, jossa niitä päivitettiin vielä uudella moottorilla ja voimansiirrolla, kunnes käytettynä Alankomaista ostetut Leopard 1:t korvasivat ne 1990-luvun lopulla.
Shermaneita käytettiin vuonna 1956 ”Kadesh”-operaatiossa Siinailla Egyptin armeijaa vastaan, jolla oli oma, ranskalaisilla AMX-13-torneilla varustettu versionsa M-4:stä. Kuuden päivän sodassa 1967 Shermanit muodostivat Israelin panssarivoimien rungon, ja Jom kippur -sodassa 1973 ne olivat vieläkin eturintamakäytössä.
Korean sodassa
Sherman ja T-34-85 selvittelivät välejään Korean sodassa. Yhdysvaltalaisen 76 mm:n panssarikanuunan ja venäläisen 85 mm:n kanuunan suorituskyky oli suunnilleen sama, mutta yhdysvaltalaisten etuna oli Easy Eightin gyroskooppivakautettu ase. M4 Shermanin pienemmän kaliiperin tykkiä kompensoivat volframiytimiset M93-HVAP-alikaliiperiammukset, joita oli nyt saatavilla runsain mitoin. T-34-85:n etuna puolestaan oli matalampi profiili ja viistot sivupanssarit ja kyky liikkua pahoissakin maasto-olosuhteissa, mikä oli pitkään läntisten panssarivaunujen ongelma. Amerikkalaisten vaunujen paremmat radiot sekä miehistöjen parempi koulutus käänsivät lopulta vaa’an yhdysvaltalaisten eduksi.
Vuoden 1950 loppuun Yhdysvaltain panssarijoukot Koreassa olivat saaneet 1326 Sherman-vaunua, joista 679 oli 76 mm M4A3E8-mallia. Raskaimmat panssaritaistelut Koreassa käytiin elo–lokakuussa 1950. Marraskuun 1950 jälkeen pohjoiskorealaisilla ei juuri ollut panssareita ja amerikkalaisvaunuja käytettiin lähinnä jalkaväen tukena.
90 mm:n kanuunalla varustettu M26 Pershing tarjosi vastusta venäläisvaunuille, mutta panssaritaistelujen päätyttyä amerikkalaiset eivät pitäneet vaunusta sen heikon liikkuvuuden vuoksi. M26 oli 10 tonnia painavampi kuin Sherman, mutta käytti samaa moottoria ja sen liikkuvuus vuoristoisessa Koreassa oli heikko. Shermanin alustalle rakennettu M36 Jackson, jossa oli sama 90 mm kanuuna kuin Pershingissä, osoittautui Koreassa kaikkein tehokkaimmaksi aseeksi neuvostovaunuja vastaan. Myöhemmin amerikkalaisten sotilaiden suosikkivaunuksi tuli M24 Chaffee hyvän liikkuvuutensa ansiosta.
Korean sodan jälkeen M4 Sherman vedettiin Yhdysvalloissa pois etulinjan käytöstä ja korvattiin mm. M47 Pattonilla. Kansalliskaartissa vaunu oli käytössä vielä 1950-luvun lopulle.
Muunnelmat
Vaunusta oli 105 mm muunnos, 76 mm tykillä varustettu malli ei tullut tuotantoon ennen sodan päättymistä.
105 mm haupitsilla varustettua vaunua valmistettiin 1641 Chryslerin Detroit Tank Arsenalilla.
Ainoa valetulla rungolla valmistettu Sherman. Mallin tunnistaa suhteellisen pyöreäreunaisesta valetusta rungosta. Tämä oli ensimmäinen Shermanin tuotantomalli jota Lima Locomotive Works alkoi valmistaa helmikuussa 1942 brittejä varten.
Shermanin M4A1-mallin valmistus alkoi brittejä varten helmikuussa 1942 Lima Locomotive Worksilla ja kuukautta myöhemmin Pressed Steel Car Companyllä. Toukokuussa myös Pacific Car and Foundry Company alkoi valmistaa vaunuja. Näiden tilausten perusteella valmistui 6281 vaunua vuoden 1943 loppuun mennessä. Kanadassa Montreal Locomotive Works rakensi 188 M1A1 mallia nimellä Grizzy I
76 mm tykillä varustettua mallia valmistettiin 3426 Pressed Steel Car Companylla.
M4 Composite, "komposiitti-Sherman", oli vaunuversio, jossa oli M4A1:n valettu keula ja M4:n takarunko, moottori ja voimansiirto. Chryshler valmisti 1676 komposiittirunkoista Shermania vuosina 1941-1944. Ne palvelivat pääasiassa Britannian armeijan riveissä sekä Tyynellämerellä. Osa brittien komposiitti-Shermaneista moodifioitiin Firefly-muunnoksiksi, jotka saivat tyyppimerkinnaän Sherman IC Firefly.
M4A2 oli varustettu U-tyyppisellä General Motors 6046 -dieselmoottorilla, jossa oli yhdistetty kaksi kuusisylinteristä moottoria. Voimansiirto otettiin M3A3/M3A5 Lee -vaunuista jossa oli käytetty samaa moottoria. Vaunu ensimmäinen hitsatulla rungolla varustettu tuotantoon otettu malli, jossa oli aluksi seitsemästä palasta hitsattu, teräväreunainen runko. Valmistus alkoi toukokuussa 1942 Bullman Standard Car Companyllä ja Fisher Tank Arsenalilla. Dieselmoottori oli luotettava, käytti vähän polttoainetta ja hyvä vääntö paransi maasto-ominaisuuksia. Kuitenkin ilmanpuhdistimissa, jäähdytyksessä ja kytkimissä oli ongelmia, ja suurempi massa rasitti jousitusta.
Vaunua alkoivat valmistaa myös syyskuussa 1942 American Locomotive, Baldwin Locomotive ja joulukuussa Federal Machine and Welder Company. Kokonaisuudessaan 8053 valmistettiin.
76 mm tykillä varustettua mallia valmistettiin 2915.
Myöhemmissä vuoden 1944 malleissa otettiin käyttöön yhdestä palasta koostuva etupanssari, joka paransi suojaa. Panssarin kulma muutettiin 47 asteeseen varhaisesta 56 asteesta. Ulkonaisesti tämän mallin runko muistutti M4A3:n runkoa.
Mallia käyttivät vain britit ja neuvostoliittolaiset, koska Yhdysvaltain armeija vaati bensiinikäyttöisiä moottoreita.
Moottorina nestejäähdytteinen V-8 Ford GAA, jota Yhdysvaltain armeija piti parhaana ja tämän vuoksi malli oli laajimman jatkokehityksen kohteena. Hitsattu komposiittirunko.
Ford Motor Company aloitti vaunun valmistuksen kesäkuussa 1943 ja valmisti sitä 1690. Uudempaa mallia Wet Stowagella ja 75 mm tykillä valmistettiin 3071 helmikuusta 1944 lähtien. Wet Stowagella ja 76 mm tykillä varustettua mallia valmistettiin 4542. 105 mm haupitsilla varustettua mallia valmistettiin 3039.
Alkupään tuotantosarjan M4A3:ssa olivat samanlaiset ajajan ja ampujan "erkkerit" kuin M4:ssä. Varsin pian etupanssari muutettiin yhdestä palasta koostuvaksi 47 asteen kulmassa olevaksi suoraksi viistoksi panssarilevyksi, ja ajajan ja ampujan kansiluukkujen kokoa suurennettiin niin, että vaunusta oli helppoa pelastautua.
Lisäpanssaroitu malli. Kaikki 254 Jumbo-vaunua rakennettiin Fisher Tank Arsenalilla toukokuusta 1944 lähtien (vanha VVSS-jousitus). Osassa vaunuista oli 105 mm haupitsi. Osa vaunuista varustettiin 76 mm kanuunalla varustetulla tornilla.
Koesarja, jossa testattiin uutta HVSS-jousitusta. Tämä tuli käyttöön kaikissa myöhään valmistetuissa vaunuissa ja sitä valmistettiin myös kenttämuutossarjana. Kaikissa "Easy Eighteissä" oli 76 mm kanuuna.
M4A4 oli Chrysler Multibank -moottoriin perustuva vaunu, jossa hitsattu runko. Näitä rakennettiin 7499, kaikki Detroit Tank Arsenalilla heinäkuusta 1943 lähtien syyskuuhun mennessä. Vaunu oli raskaampi kuin muut mallit ja käytti pitempiä telaketjuja ja takarunkoa oli jatkettu. Suurin osa vaunuista toimitettiin briteille ja osaa käytettiin USA:ssa koulutuksessa.
Vaunun valmistus päätettiin lopettaa kesän 1943 uudistusohjelman puitteissa. Tämän vuoksi tätä mallia ei ikinä varustettu 76 mm tai 105 mm tykeillä.
M4A6 käytti Catepillar D200A -moottoria, joka oli dieselkäyttöinen, turboahdettu, ilmajäähdytteinen ja suorasuihkutusta käyttävä Wright G200 -tähtimoottorista muunnettu. Moottori pystyi käyttämään eri polttoaineita raakaöljystä 100-oktaaniseen bensiiniin. M4A4:n runkoa käytettiin moottorin viemän tilan vuoksi, ja moottoritilan kannelle ja miehistötilan lattiaan jouduttiin tekemään tilaa. Vaunuja valmistettiin vain 75.
Vaunun tyyppimerkintään saatettiin lisätä W = Wet Stowage, A tai (76) = 76 mm kanuuna, B tai (105) = 105 mm haupitsi tai C = 17-naulainen 76,2 mm kanuuna, HVSS = uudempi Horizontal Volute Spring Suspension -jousitus. Niinpä esimerkiksi M4A1(76)W tarkoittaa valurunkoista M4A1-vaunua, jossa on R-975-tähtimoottori, vesi-glyserolivaippa ammusvarastolle ja jälkiasennuksena 76 mm tykki.
Pilsner Urquell
thumb|right|Pilsner Urquell -pullo ja -lasi
Olut tunnetaan kansainvälisesti saksankielisellä nimellään Pilsner Urquell, jonka merkitys on suunnilleen "pilsnerin alkulähde" tai "Pilsenin (=Plzeňin) alkulähde".
Arne Grönberg
Arne Julius Grönberg (16. lokakuuta 1889 Iitti – 2. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija. Hän toimi myös ruotsinkielisten rautatieläisten Signalen-lehden päätoimittajana.
Kaaperi Kivialho
Alli Gabriel (Kaaperi, A. K.) Kivialho, sukunimi vuoteen 1904 Alander (17. heinäkuuta 1884 Kisko – 28. huhtikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen opettaja, pankinjohtaja, kansanedustaja ja tietokirjailija.
Kivialhon vanhemmat olivat puuseppä Gabriel Alander ja Matilda Fredrika Hammar. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1925.
Kivialho työskenteli pankkialalla Suomen käsityöläis-osakepankin Kallion konttorin johtajana 1920–1935. Hän oli Suomen Pankin ylikamreeri 1935–1938 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsen 1938–1954.
Kivialho oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana 1923–1924 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan Rudolf Holstin tilalle. Kivialho toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna ja hän oli Viennin suhdannerahaston johtokunnan puheenjohtaja sekä Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunnan ja Yksityiskoulujen eläkekassan johtokunnan puheenjohtaja. Kivialo kuului lisäksi muun muassa Tervakoski Oy:n ja Strömberg Oy:n johtokuntiin ja Suomen Sokeri Oy:n ja Imatran Voima Oy:n hallintoneuvostoihin.
Kivialho oli naimisissa 1911–1952 Marja Edith Charlotta Laakson kanssa ja vuodesta 1954 Vilma Ester Paanasen (ent. Liljander) kanssa.
Kannaksen ammattikoulukoti
Kannaksen ammattikoulukoti oli aiemmin Suomessa Kannaksella toiminut sisäoppilaitos.
Säännökset
Kannaksen ammattikoulukodista annettiin laki vuonna 1935.
Yleistä koulusta
Kannaksen ammattikoulukoti toimi sosiaaliministeriön hallinnon ja valvonnan alaisena. Sen tarkoituksena oli sisäoppilaitoksena antaa sekä tietopuolista että käytännöllistä ammattiopetusta etupäässä Viipurin läänistä kotoisin oleville, yläkansakoulun suorittaneille, neljätoista vuotta täyttäneille mutta kahtakymmentä vuotta nuoremmille vähävaraisille henkilöille. Ammattikoulukotiin voitiin ottaa sekä miespuolisia että naispuolisia oppilaita.
Ammattikoulukodin luokat
Ammattikoulussa oli kaksi osastoa, poikaosasto ja tyttöosasto. Molemmille osastoille yhteisiä oppiaineita olivat kansakoulujen jatko-opetusta vastaavat oppiaineet.
Ammattikoulukodissa oli kaksi vuosiluokkaa. Oppilas, joka hyvin arvosanoin oli päästetty toiselta luokalta, voitiin siirtää kolmanneksi vuodeksi jatkoluokalle, jotta hän pystyi edelleen kehittymään erityisellä ammattialalla. Ensimmäisellä lukukaudella oppilas oli koeoppilaana, ja hänet voitiin lukukauden aikana tai sen päättyessä poistaa laitoksesta, jos havaittiin, että häneltä käytöksensä tai kehityksensä puolesta puuttuivat edellytykset menestykselliseen opiskeluun ammattikoulukodissa.
Poikaosasto toimi kolmella oppijaksolla, jotka olivat maatalouden, puutöiden ja metallitöiden oppijaksot. Tyttöosasto toimi kahdella oppijaksolla, jotka olivat kotitalouden ja käsitöiden oppijaksot. Kotitalouteen luettiin myös kotieläinten ja kotipuutarhan hoito.
Lakiviitteet
<references group=L />
94 (luku)
94 (yhdeksänkymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 93 ja seuraa luku 95.
Tryptofaani
Tryptofaani (C11H12N2O2) on yksi luonnon 20 yleisimmästä aminohaposta. Sen sivuketjussa on indoliryhmä. Se on yksi yhdeksästä ihmiselle välttämättömästä aminohaposta. Se on tärkein proteiinisynteesiin osallistuva aminohappo. Tryptofaani on neuroregulaattori serotoniinin ja melatoniinin esiaste. Tryptofaani nostaa mielialaa ja auttaa nukahtamaan. Lähde? thumb|left|250px|3D-malli tryptofaanimolekyylistä
ʟ-tryptofaani (= tryptofaani), aromaattinen, indolirunkoinen aminohappo löydettiin vuonna 1901. Nisäkkäiden aivoissa tryptofaanista muodostuu serotoniinia, joka säätelee muun muassa mielialaa, unta ja syömistä. Sen uskotaan vaikuttavan myös seksuaaliseen käyttäytymiseen.
Käpyrauhasessa tryptofaanista muodostuu melatoniinia, joka säätelee ihmisen vuorokausirytmiä. Maksassa tryptofaanista muodostuu nikotiiniamidia ja muita aineenvaihduntatuotteita, joiden uskotaan olevan biologisesti aktiivisia.
Tryptofaania on erityisen paljon soijassa, juustoissa, lihassa, kalassa ja vehnänalkioissa sekä monissa pähkinöissä ja siemenissä.
WHO:n minimisuositus tryptofaanin päiväannokseksi on 3,5 mg/kg eli 70 kg painavalle henkilölle 240 mg päivässä. Suomalainen saa ruoasta keskimäärin 900 mg tryptofaania päivässä. Eniten tryptofaania kertyy maidosta ja muista maitotuotteista (235 mg) sekä lihasta ja makkarasta (151 mg), mutta sitä saadaan myös juustosta (74 mg), kalasta (57 mg), vaaleasta leivästä (47 mg), kananmunista (43 mg) ja perunasta (38 mg). Näistä kertyy yhteensä noin 700 mg, loput 200 mg saadaan muista elintarvikkeista. Lihaa välttävää erikoisruokavaliota noudattavien tryptofaanin saanti voi olla hyvin puutteellista.
Tryptofaanin saanti ei saisi nousta yli grammaan päivässä. Tryptofaanin päivittäinen saanti voi kasvaa melko suureksi hyvin valkuaisainepitoisella dieetillä olevilla henkilöillä. Tryptofaani läpäisee veri-aivoesteen mm. glutamiinin, insuliinin, glukoosin ja tyrosiinin auttamana.
Colchester
Colchester on noin asukkaan kaupunki ja  asukkaan hallintopiiri (borough) Essexin kreivikunnassa Itä-Englannissa. Se on kreivikunnan suurin kaupunki ja sijaitsee 83 kilometriä Lontoosta koilliseen. Sieltä kulkee pääkaupunkiin A12-tie ja Great Eastern Main Line -rautatielinja.
Historiaa
Colchesteria on pidetty vanhimpana Rooman valtakunnan kaupunkina Britanniassa. Sen kelttinimi oli Camulodunon, joka tarkoittaa ’Camuloksen [kelttiläinen sodanjumala] linnoitusta’. Roomalaisten vuonna 43 tapahtuneen Britannian-valloituksen jälkeen paikalle rakennettiin legioonalaislinnoitus ja paikkakunnan nimi roomalaistettiin muotoon Camulodunum. Camulodunum toimi roomalaisten ensimmäisenä pääkaupunkina Britanniassa, mutta se tuhottiin Boudiccan johtamassa kansannousussa vuonna 61. Jonkin aikaa hävityksen jälkeen Lontoosta tuli uusi Britannian provinssin pääkaupunki. Rooman valtakunnan rajan siirryttyä pohjoisemmaksi Camulodunumista tuli colonia nimeltään Colonia Claudia Victricensis.
Itä-Anglian viikingit valloittivat Colchesterin ja suurimman osan Essexin kuningaskuntaa 800-luvun loppupuolella. Kaupunki pysyi viikinkien hallussa aina vuoteen 920, jolloin Edvard Vanhempi voitti sen haltuunsa.
Keskiaikaisen Colchesterin tärkein maamerkki on Colchesterin linna, jonka normannit rakensivat 1000-luvulla vanhan roomalaisen temppelin paikalle.
Urheilu
Kaupungin menestynein jalkapalloseura on Colchester United.
Ali Hassan Salameh
Ali Hassan Salameh (1. huhtikuuta 1941 – 22. tammikuuta 1979) oli palestiinalainen terroristi, jota Mossad piti Musta syyskuu -terroristijärjestön aivoina ja vastuussa Münchenin verilöylystä vuoden 1972 kesäolympialaisissa. Palestiinalaiset eivät myöntäneet virallisesti Salamehin jäsenyyttä Mustassa syyskuussa, koska Salameh oli eräs Jasser Arafatin luottomiehistä eikä PLO:ta haluttu liittää kansainvälisestä terrorismista tunnettuun Mustaan syyskuuhun.
Elämäkerta
Salameh syntyi palestiinalaisessa Qulanin kaupungissa rikkaaseen perheeseen. Hänen isänsä Shaykh Hassan Salameh kuoli vuoden 1948 sodassa Israelia vastaan Jaffassa. Salameh opiskeli Itä-Saksassa ja sai luultavasti sotilaallisen koulutuksensa Kairossa ja Moskovassa.
Ali Hassan oli hyvin kiistanalainen henkilö palestiinalaisten keskuudessa. Hän sai lempinimen Punainen prinssi, koska hän eli hyvin vaurasta "playboy"-elämää. Hänen elämäänsä kuuluivat naiset, urheiluautot, diskot, yökerhot sekä baarit. Hassan oli tuttu näky Beirutin hiekkarannoilla ja hotellien uima-altaissa monien naisten kanssa. Vuonna 1978 hän nai Georgina Rizkin, vuoden 1971 Miss Libanonin. Salamehia kritisoitiin ylellisestä elämäntavastaan samalla kun sadat palestiinalaiset pakolaiset kärsivät elintarvike- ja terveydenhuollon surkeasta tilasta. Vaikka Salamehin hautajaisissa oli satoja ihmisiä, monet pitivät häntä liian länsimaalaisena etenkin elämäntavaltaan. Monet palestiinalaiset järjestöt eivät katsoneet Salamehia hyvällä ja pitivät häntä liian modernina ihmisenä.
Münchenin verilöylyn jälkeen vuonna 1972, jossa kuoli 11 israelilaista siviiliurheilijaa Mossad alkoi jahdata Salamehia iskujen pääarkkitehtina.
Salamehin löytämistä vaikeutti hänen jatkuva liikkumisensa sekä tiheä väärien passien vaihto ja niiden käyttö. Mossad löysi Salamehin vihdoin Beirutista ja järjesti tämän kuoleman 22. tammikuuta vuonna 1979. Salameh oli myös CIA:n ja PLO:n salainen kontakti kuolemaansa asti. Hän lupasi olla surmaamatta amerikkalaisia jos nämä tukevat häntä taloudellisesti ja poliittisesti. Salameh lupasi myös suojella Yhdysvaltain kansalaisia Beirutissa.
Snake Johnson
Snake Johnson on trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1981 julkaistu albumi.
Ali Hassan Salameh
Kuolema
Salameh kuoli 22. tammikuuta vuonna 1979 Beirutissa autopommi-iskussa, jonka takana oli Israelin tiedustelupalvelu Mossad. Mossad luultavasti palkkasi englantilaisen Erika Chambersin, jonka tuli seurustella Salamehin kanssa ja järjestää tämän kuolema. Chambers esiintyi olevansa erään säätiön edustaja, joka tukee pakolaisleirien asukkaita humanitaarisesti. Salameh ja Chambers tapasivat Beirutin satamassa. Chambers oppi Salamehin päivittäisen rutiinin  ja järjesti autopommi-iskun Salamehin saattueen käyttämän kadun varrelle. Salameh ja neljä henkivartijaa saivat iskussa surmansa.
Snake Johnson
Kappaleet
Kaikki kappaleet Ted Curson.
Learning to Rock
Learning to Rock on vaasalaisen Sturm und Drang -yhtyeen vuonna 2007 julkaisema esikoisalbumi. Levystä on tehty myös erikoispainos Learning to Rock (International Edition). Yhtye sai albumista kultalevyn marraskuussa 2007 ja platinalevyn tammikuussa 2008. Levyä on myyty 31051 kappaletta.
Nipper
pienoiskuva|Valokuva alkuperäisestä maalauksesta.
Nipper (1884 Bristol – syyskuu 1895) oli koira, joka oli mallina Francis Barraudin maalauksessa His Master’s Voice (”Isäntänsä ääni”). Maalauksessa Nipper kuuntelee fonografia, joka luultavasti on diktafoni mallia ”Ediphone”, koska sillä pystyi äänittämään koiran isännän ääntä. Nipper oli sekarotuinen, osittain bullterrieri ja osittain kettuterrieri. Joidenkin lähteiden mukaan se oli kettuterrieri, rottaterrieri tai amerikanpitbullterrieri. Koira sai nimensä siitä, että sillä oli tapana purra vierailijoita jalkaan (to nip, ”puraista”).
Gramophone Company osti Barraudin työn vuonna 1899 ja siitä tuli myöhemmin eräs maailman tunnetuimmista logoista, jota käyttivät tai käyttävät muun muassa Victor Talking Machine Company, HMV:n tavaratalot ja levy-yhtiö sekä RCA Records.
Kävelyn maailmancup
Kävelyn maailmancup (IAAF World Race Walking Cup) on kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n järjestämä kävelytapahtuma. Se järjestettiin ensi kerran vuonna 1961 ja järjestetään nykyisin joka toinen vuosi. Naiset kilpailivat ensi kertaa vuonna 1979. Aiemmin kilpailut tunnettiin nimellä Lugano cup ensimmäisen järjestäjäkaupungin mukaan. Vuonna 2004 tapahtumaohjelmaan otettiin mukaan junioreiden sarjat M19 ja N19. Sarjoihin voivat osallistua kilpailuvuonna 19 vuotta täyttävät tai sitä nuoremmat.
Steal the Light
Steal the Light on suomalaisen melodisen death metalin yhtye Omnium Gatherumin EP-levy. Se julkaistiin lokakuussa 2002 levymerkillä Rage of Achilles.
Mauri Kittelä
Mauri Kittelä (13. joulukuuta 1898 Nurmijärvi – 20. lokakuuta 1958) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja suomentaja.
Steal the Light
EP sisältää uudelleen nauhoitettuja kappaleita yhtyeen vuoden 2001 demoäänitteeltä "Wastrel". Nuclear Blast julkaisi albumista uusintapainoksen vuonna 2004.
OBO
OBO on laiva, joka voi kuljettaa sekä öljyä (englanniksi oil), irtotavaraa (bulk) että malmia (ore), siitä nimi. Ajatuksena on, että laiva voi toimia säiliöaluksena, kun säiliöalusmarkkinat ovat hyvät, sekä irtotavaran ja malmin kuljettajana, kun nämä markkinat ovat hyvät. Laiva voi myös ottaa nestelastin (öljyä) yhdelle matkalle ja kuivan lastin (irtotavaraa tai malmia) toiselle matkalle, ja näin se voi vähentää aikaa, jona se kulkee painolastissa (siis tyhjänä).
Ensimmäinen OBO-laiva oli M/S Naess Norseman, jonka A.G. Weser rakensi Norness Shipping -yhtiölle, jota hallitsi norjalainen laivanvarustaja Erling Dekke Næss. Hän oli taitava suunnittelemaan uudentyyppisiä laivoja yhdessä pääsuunnittelijansa T. M. Karlsenin kanssa. Naess Norseman luovutettiin marraskuussa 1965, ja sen pituus oli 250 metriä, leveys 31,6 metriä ja syväys 13,5 metriä.
OBO-laivoista tuli pian suosittuja maailman laivanvarustajien joukossa, ja tähän mennessä tällaisia laivoja on rakennettu useita satoja. Laivatyypin loistoaikaa oli 1970-luvun alkupuoli. Seuraavalla vuosikymmenellä selvisi, että laivatyyppi tarvitsee enemmän huoltoa kuin muut laivat. Lisäksi oli kallista vaihtaa märästä lastista kuivaan lastiin, ja se vei myös paljon arvokasta aikaa. Öljyn kuljetuksen jälkeen on helppo vaihtaa malmiin tai muuhun likaiseen irtotavaraan, mutta ei viljaan tai muuhun puhtaaseen irtolastiin. Kun 1970-luvulla rakennetut OBO-laivat ovat tulleet vanhemmiksi, useimpia niistä on käytetty pelkkinä säiliöaluksina tai pelkkinä malmilaivoina. Vielä 1990-luvulla rakennettiin pieni joukko 70 000–100 000 tonnin OBO-laivoja tanskalaisille ja norjalaisille laivanvarustajille.
Kotalampi (Jyväskylä, Varrasperä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 138 metriä mpy.
Marita Duncker
Marita Wilhelmina Honkanen, o.s. Duncker, (26. toukokuuta 1903 Ähtäri – 16. elokuuta 1988 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija. Hän julkaisi kirjansa Marita Dunckerin nimellä.
Marita Dunckerin vanhemmat olivat Tikkurilan asemapäällikkö Henrik Gustaf Duncker ja Martha Charlotta Karolina Widbom. Hän oli naimisissa vuodesta 1947 August Honkasen kanssa.
Brian Murphy
Brian Murphy (s. 25. syyskuuta 1932) on brittiläinen näyttelijä. Hänellä on ollut tunnettuja rooleja muiden muassa tilannekomediasarjoissa Man About the House, George and Mildred ja Vielä virtaa.
Gertrude Mongella
Gertrude Ibengwé Mongella (s. 13. syyskuuta 1945 Ukerewe, Tanganjika) on tansanialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi 2004–2009 Afrikan unionin panafrikkalaisen parlamentin ensimmäisenä puheenjohtajana. Lisäksi Mongellalla on ollut useita ministerin tehtäviä, ja hän istui Tansanian parlamentissa 1980–1993. YK:ssa Mongella on edistänyt naisten asemaa useissa eri tehtävissä. Hän on toiminut muun muassa YK:n kansainvälisen tutkimus- ja koulutusinstituutin naisten aseman parantemiseksi johtokunnassa ja vuonna 1995 järjestetyn neljännen Naisten maailmankonferenssin puheenjohtajana.
Nuoruus, opiskelu ja opetustehtävät
Gertrude Mongella syntyi vuonna 1945 Victorianjärven saarella Britannian Tanganjikan mandaattialueella. Hänen isänsä rikkoi vanhoja perinteitä ja lähetti kaikki lapsensa kouluun ja kannusti näitä myös koulunkäynnissä. Gertrude lähti saarelta 12-vuotiaana satojen kilometrien päähän Morogoroon. Siellä hän kävi nunnien pitämää toisen asteen oppikoulua.
Mongella valmistui vuonna 1970 Dar es Salaamissa Itä-Afrikan yliopistosta. Valmistuttuaan hän toimi neljän vuoden ajan tutorina Dar es Salaamin opettajainkoulutuslaitoksessa. Koulutusinstituutin opetussuunnitelman kehittäjä hän oli 1974–1978 ja koulutarkastaja vuosina 1978–1982.
Poliittinen ura
Mongella liittyi 1970-luvulla Tansanian valtapuolueeseen, Chama Cha Mapinduziin (CCM). Hän oli yksi puolueen harvoista naisjäsenistä. Mongellan poliittinen ura alkoi varsinaisesti vuonna 1975, kun hänet nimettiin Itä-Afrikan yhteisö lakiasäätävään elimeen. CCM:n keskuskomiteaan Mongella valittiin vuonna 1977 ja Tansanian parlamenttiin vuonna 1980. Keskuskomiteassa hän toimi vuoteen 1992 ja parlamentissa vuoteen 1993.
Mongellasta tuli vuonna 1982 apulaisministeri, jonka vastuulla oli muun muassa naisasiat. Maan, luonnonvarojen ja matkailun ministeri hän oli vuodet 1985–1987. Hän oli salkuton ministeri vuosina 1987–1990. Hän edusti 1980-luvulla Tansaniaa useissa kansainvälisissä konferensseissa, joista monet käsitteleivät naisten oikeuksia. Hän oli vuoden 1985 YK:n naisten vuosikymmenen saavutuksia arvioineen maailmankonferensin varapuheenjohtaja.
Mongella nimettiin vuonna 1991 Tansanian Intian-edustajaksi. Hän toimi 1990-luvulla YK:ssa muutamissa diplomaattisissa tehtävissä. Hän oli YK:n kansainvälisen tutkimus- ja koulutusinstituutin naisten aseman parantemiseksi johtokunnassa, ja vuonna 1992 hänet valittiin johtamaa vuonna 1995 järjestettyä neljättä Naisten maailmankonferenssia. Pekingissä järjestetyn konferenssin ansiosta Mongella on sittemmin kutsuttu myös nimellä ”Mama Beijing”. Hän oli vuosina 1996–1997 YK:n pääsihteerin naisten asioiden erityislähettiläs.
Afrikan unionin panafrikkalaisen parlamentin ensimmäisessä kokouksessa maaliskuussa 2004 Mongella valittiin parlamentin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hän sai 166 ääntä 202:sta, ja toimi puheenjohtajana viisvuotisen kauden.
Second Sighting
Second Sighting on Frehley's Comet-yhtyeen toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1988. Kuten edeltäjänsä, myös tämä yhtyeen studioalbumi menestyi erittäin hyvin. Albumin remasteroitu versio julkaistiin vuonna 1998. Julkaisua on nykypäivänä saatavana vinyylinä, kasettina ja cd-levynä. Albumi kuitenkin menestyi listoilla kehnosti, ja sen korkein sijoitus oli vuonna 1988 The Billboard 200-listan sijalla 81. Albumin klassikkokappaleet ovat "Insane" ja "Time Ain't Runnin' Out".
Rivaldo
Vitor Borba Ferreira eli Rivaldo (s. 19. huhtikuuta 1972 Paulista, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelaa hyökkääjänä ja hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Rivaldo ehti lopettaa uransa maaliskuussa 2014, mutta teki paluun pelikentille heinäkuussa 2015 Brasilian Serie B:ssä Mogi Mirimin riveissä. Rivaldo toimii myös ko. seuran puheenjohtajana.
Seurajoukkueura
Rivaldo teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa vuonna 1989 Paulistanon kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Brasilian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen Santa Cruziin ja vuonna 1992 Mogi Mirimiin.
Rivaldo siirtyi vuonna 1993 pääsarjaseura Corinthiansiin ja teki maajoukkuedebyyttinsä saman vuoden joulukuussa; hän teki ystävyysottelussa Meksikoa vastaan 1–0 päättyneen ottelun ainoan maalin. Seuraavana vuonna Rivaldo siirtyi Palmeirasiin ja oli voittamassa Brasilian mestaruutta. Vuonna 1996 hän voitti Palmeirasissa São Paulon osavaltiomestaruuden, minkä jälkeen hän siirtyi espanjalaisseura Deportivo de La Coruñaan, josta matka jatkui Barcelonaan elokuussa 1997. Pelatessaan Barcelonassa hän oli uransa huipulla.
Kesäkuussa 2002 Barcelona purki Rivaldon sopimuksen vuosi ennen sen päättymistä. Hän solmi pian kolmen vuoden sopimuksen AC Milanin kanssa. Rivaldo jätti Milanin kuitenkin vain yhden kauden jälkeen saatuaan tähtiä vilisevässä joukkueessa vain vähän peliaikaa. Milan oli kuitenkin se seura, jossa Rivaldo saavutti Mestarien liigan voiton keväällä 2003, Barcelonassa hän ei siihen pystynyt. Rivaldo palasi vuonna 2004 lyhyeksi aikaa Brasilian liigaan, jossa pelasi Cruzeirossa, minkä jälkeen teki saman vuoden heinäkuussa sopimuksen kreikkalaisen Olympiakosin kanssa. Hän voitti Olympiakosin riveissä kolmesti Kreikan liigamestaruuden ja kahdesti Kreikan cupin.
Kaudeksi 2007–2008 Rivaldo siirtyi Olympiakosista paikalliskilpailija AEK Ateenaan. Hän pelasi joukkueessa seuraavaan kesään asti, jonka jälkeen hän siirtyi uzbekistanilaiseen Bunyodkoriin. Rivaldo pelasi joukkueessa kolmen kauden aikana 53 ottelua ja teki niissä 33 maalia.
11. elokuuta 2010 hän ilmoitti purkaneensa sopimuksen Bunyodkorin kanssa, ja oli täten vapaa pelaaja. Lehtitietojen mukaan hän neuvotteli ainakin espanjalaisseura Mallorcan kanssa. Rivaldo siirtyi loppuvuodeksi brasilialaiseen Mogi Mirimiin, jossa hän on toiminut puheenjohtajana vuodesta 2008 asti. Tammikuussa 2011 hän siirtyi São Pauloon lainalle, missä pelasi hienosti.
Tämän jälkeen Rivaldo piipahti Angolan liigassa, mistä palasi takaisin Brasilian liigaan, vuonna 2013. Hän lopetti uransa maaliskuussa 2014, mutta teki paluun heinäkuussa 2015. Paluu jäi kuitenkin vain noin kuukauden mittaiseksi, sillä jo elokuussa 2015 Rivaldo ilmoitti lopettavansa pelaamisen vanhojen vammojen haitattua pelaamista liikaa.
Maajoukkueura
Rivaldo pelasi Brasilian maajoukkueessa vuosien 1993–2003 välillä 74 ottelua ja teki niissä 34 maalia. Hän osallistui lajin maailmanmestaruuskilpailuihin kahdesti, 1998 ja 2002, minkä lisäksi hän pelasi olympialaisissa vuonna 1996, kun Brasilia sijoittui toiseksi. Ranskan kisoissa 1998 Rivaldo teki kolme maalia, joista kaksi puolivälieräottelussa Tanskaa vastaan. Hän oli osaltaan auttamassa maataan etenemään aina turnauksen loppuotteluun saakka, mutta Brasilia hävisi ottelun Ranskalle. Vuoden 2002 kisoissa hän oli voittamassa maailmanmestaruutta Brasilian lyötyä loppuottelussa Saksan maalein 2–0. Rivaldo teki kisoissa yhteensä viisi maalia jakaen näin turnauksen maalintekijätilaston toisen sijan Miroslav Klosen kanssa.
Hänet muistetaan vuoden 2002 kisoista paitsi hyvistä peliotteistaan, myös epäurheilijamaisesta käytöksestään alkulohko-ottelussa Turkkia vastaan. Kun Turkin Hakan Ünsal potkaisi pallon Rivaldoa kohti tuomarin huomion kohdistuessa toisaalle, Rivaldo piteli käsiä kasvoillaan, aivan kuin pallo olisi osunut niihin. Tuomari ajoi Ünsalin punaisella kortilla ulos kentältä. Televisiouusinnat osoittivat Rivaldon liioitelleen tilanteessa, sillä pallo osui kyllä Rivaldon vartaloon, muttei lähellekään hänen kasvojaan. Rivaldo sai myöhemmin Fifalta sakot "filmaamisesta".
Norjan Fed Cup -joukkue
Norjan Fed Cup -joukkue edustaa Norjaa Fed Cupissa. Se toimii Norjan Tennisliiton alaisuudessa. Norja osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Norja on pelannut 136 maaottelua, joista voittanut 58 ja hävinnyt 78. Paras saavutus maalta on vuosilta 1972 ja 1974, jolloin se ylsi 16 parhaan joukkoon.
Country – katkera sadonkorjuu
Country – katkera sadonkorjuu (myös pelkästään Katkera sadonkorjuu; ) on Richard Pearcen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Katkeran sadonkorjuun pääosissa ovat Jessica Lange ja Sam Shepard. Lange myös tuotti elokuvan William D. Wittliffin kanssa. Wittliff laati elokuvan käsikirjoituksen. Country – katkera sadonkorjuu sijoittuu 1980-luvun alkuun, jolloin Yhdysvaltain sydänmailla alkoi kaatua maatiloja. Silloinen Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan totesi henkilökohtaisessa päiväkirjassaan, että Country – katkera sadonkorjuu "on räikeä propagandaviesti maatalousohjelmiamme vastaan".
Juoni
Country – katkera sadonkorjuu sijoittuu 1980-luvun alun Iowaan, jonka sydänmaalla Ivyn perheen maatila on vaarassa. Perheenäiti Jewell Ivy (Jessica Lange) käy katkeraa kamppailua perheensä tulevaisuudesta ja maatilastaan, joka on romahtamaisillaan. Iowan maaseudun viljelijöillä on raskaat ajat, joita seuraavat pankkien konkurssit ja pakkohuutokaupat. Jewellin aviomies Gil (Sam Shepard) on luopunut jo toivosta, mutta Jewell on vahvana naisena päättänyt pitää päänsä pystyssä ja jatkaa sinnikkäästi taistelua, vaikka murtuneen aviomiehen lisäksi perhe on hajoamaisillaan.
Tuotanto
Country – katkera sadonkorjuu kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä. Elokuva kuvattiin Iowan Waterloossa, Readlynissä ja Black Hawkin piirikunnassa sekä Kalifornian Burbankissa sijaitsevalla Walt Disney Studiosilla. Katkeran sadonkorjuun tuotantoyhtiöinä toimivat Far West, Panagea ja Touchstone Pictures.
Julkaisu ja vastaanotto
Country – katkera sadonkorjuu sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 28. syyskuuta vuonna 1984 New Yorkin elokuvajuhlilla, jonka jälkeen elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta oli 29. syyskuuta. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 22. maaliskuuta vuonna 1985. Elokuvan levittäjinä toimivat Walt Disney Studios Motion Pictures ja Paramount Pictures. Country – katkera sadonkorjuu tuotti Yhdysvalloissa yhteensä 9 640 000 dollaria. Itse Country – katkera sadonkorjuu ja sen näyttelijäkokoonpano saivat kriitikoilta ylistävät arvostelut. Chicago Sun-Timesin elokuvakriitikko Roger Ebert antoi elokuvalle neljä ja puoli tähteä viidestä.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 100 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu kahdeksaan arvosteluun.
DVD-julkaisut
Country – katkera sadonkorjuu on julkaistu DVD:lle Yhdysvalloissa vuosina 2003 ja 2013.
Simba (albumi)
Simba on suomalaisen rap-artistin Lukas Leonin debyyttialbumi, joka julkaistiin Liiga Musicin kautta 14. kesäkuuta 2018.
Albumilta ei julkaistu lainkaan ennakkosinglejä. Levyn julkaisun yhteydessä kaikki sen yhdeksän kappaletta nousivat Spotify-suoratoistopalvelun Suomen 60 soitetuimman kappaleen listalle. Kappale ”XTC” nousi myös Suomen single- ja striimauslistan kärkeen. Kappale on ylittänyt triplaplatinarajan.
Revalvaatio
Revalvaatio on valuutan ulkoisen arvon korotus suhteessa muihin valuuttoihin. Termiä revalvaatio käytetään, kun valuutan arvo on kiinnitetty. Jos arvo määräytyy vapaasti markkinoilla, puhutaan valuutan vahvistumisesta. Revalvaation vastakohta on devalvaatio.
Esimerkiksi Kiinan valuutta renminbi oli vuodesta 1994 vuoteen 2005 asti kiinnitetty Yhdysvaltain dollariin. Erityisesti Yhdysvallat vaati Kiinaa revalvoimaan, koska katsoi valuutan arvon olevan liian alhainen. Vuonna 2005 Kiina revalvoi renminbin 2,1 prosenttia Yhdysvaltain dollariin nähden ja sitoi yuanin myös muita valuuttoja sisältävään valuuttakoriin. Revalvaation katsottiin yleisesti olleen liian vähäinen.
Céline Sciamma
Céline Sciamma (s. 12. marraskuuta 1978) on ranskalainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Sciamma opiskeli kirjallisuuden maisteriksi Paris Nanterren yliopistossa ennen elokuvaopintojaan. Elokuvaa hän opiskeli vuosina 2001-2005 La Fémis -filmikoulussa. Siellä syntyi myös hänen ensimmäisen elokuvansa Water Lilliesin (2007) käsikirjoitus. Water Lilies tapahtuu kuviouinnin maailmassa, ja yhtenä sen aiheista on seksuaalinen herääminen.
Sciamma on feministi. Hänen elokuvansa yleisiä teemoja ovat sukupuolen virtaavuus ja seksuaalinen identiteetti tyttöissä ja naisissa. Sciamma keskittyy elokuvallisiin tapoihin rakentaa naiskatsetta ja tutkijat ovat sitä mieltä, että hän on ollut luomassa uutta tapaa siinä miten naisia katsotaan mediassa. Yksi Sciamman vakioteemoista on lasten ja teini-ikäisten itsenäisyys ja sen muodostuminen.
Girlhood (2014), jengiläiseksi liittyvän nuoren naisen kasvutarina sai hyvän vastaanoton ja oli esillä Cannesin filmifestivaaleilla, ollen mukana sen Directors' Fortnight -osuudessa. Elokuva sai myös kritiikkiä siitä, että vaikka sen näyttelijät olivat tummaihoisia ihmisiä, sen oli silti ohjannut suurimmaksi osaksi valkoihoinen työryhmä.
Sciamman 1700-luvulle sijoittuva Nuoren naisen muotokuva (2019) voitti julkaisuvuonnaan Cannesissa Queer Palm -palkinnon ja parhaan käsikirjoituksen palkinnon.
Julkinen sektori
Julkinen sektori tarkoittaa kansantalouden osaa, joka on valtion tai kuntien omistuksessa.
Julkiseen sektoriin lasketaan valtion ja kuntien varsinaisen toiminnan lisäksi muun muassa julkiset sosiaaliturvarahastot (esimerkiksi Kansaneläkelaitos), kuntayhtymät, liikelaitokset ja valtionyhtiöt. Käsitteen alakäsite on julkisyhteisö, joka tarkoittaa julkisessa omistuksessa olevaa toimijaa, joka ei toimi markkinoilla. Julkisyhteisöihin eivät siis kuuluu valtion tai kuntien omistamat markkinoilla toimivat yritykset.
Julkinen sektori on 20 % Suomen kansantaloudesta ja se jäsentyy vertaisena yksityisen sektorin kanssa, kansantalouden osaksi. Julkinen sektori ei jäsenny yksityisen sektorin osaksi.
Julkisen sektorin koko
Yleinen tapa mitata julkisen sektorin kokoa on verrata julkisen sektorin kokonaismenoja bruttokansantuotteeseen. Suomessa julkisyhteisöjen menot ovat suuret verrattuna muihin maihin, julkisten menojen suhde BKT:seen oli vuonna 2014 korkein EU-maista: Suomi 58,7 %, Ranska 57,2 %, Tanska 57,0 %, Belgia 54,3 % ja Ruotsi 53,0 %. EU-maista julkisyhteisöjen osuus oli pienin Irlannissa 39,0 %, Virossa 38,8 %, Latviassa 36,9 %, Liettuassa 34,9 % ja Romaniassa 34,9 %. EU-maiden keskiarvo oli 48,1 %.
Ylen uutisten mukaan julkisen sektorin kokoa silloin tällöin dramatisoidaan tahallaan tai tahattomasti epäselvillä luvuilla.
Koon mittaamisesta
Julkisten menojen suhde brutto­kansan­tuotteeseen ei ole vertailukelpoinen eri maiden kesken useista syistä: eri maiden verojärjestelmät poikkeavat toisistaan, verovähennykset vaikuttavat julkisiin menoihin ja eläke- ja sosiaali­turva­järjestelmät ovat erilaisia eri maissa.
Tilastokeskuksen pääjohtajan Marjo Bruunin mukaan ehkä vertailukelpoisin julkisen talouden koon mittari on julkisen talouden tuottaman arvon­lisäyksen osuus koko kansantalouden arvon­lisäyksestä. Toinen mittari voisi olla julkisen talouden työntekijöiden osuus kaikista työntekijöistä.
Suomessa vuonna 2012 julkisen talouden osuus koko kansantalouden arvonlisäyksestä oli 20% ja julkisen työntekijöiden osuus kaikista työntekijöistä oli 24%.
Syksyllä 2014 Julkisen sanan neuvosto antoi langettavan päätöksen virheellisen tiedon levittämisestä koskien julkisen sektorin kokoa. Kolumnisti oli esittänyt virheellisesti että julkinen sektori olisi lähes 60% bruttokansantuotteesta. Virhe perustuu siihen, että käsitteet on tulkittu väärin. Bruttokansantuote ei rakennu siten, että julkiset ja yksityiset menot lasketaan yhteen. Kantelu kohdistui Helsingin Uutisissa 9.8.2014 julkaistuun kolumniin "Hallitsematon itsepetos" Kolumnin oli kirjoittanut Johannes Koroma.
Julkisen sanan neuvosto oli antanut Turun Sanomille 13.11.2014 vastaavanlaisen langettavan päätöksen asiassa, jossa väitettiin julkisten menojen osuuden olevan bruttokansantuotteesta on 58%.
Kritiikkiä JSN:n päätökseen
Ekonomistit ovat kritisoineet JSN:n päätöstä. Esimerkiksi Roger Wessman totesi tarjotun korvikkeen "suhteessa BKT:hen" kielenkäyttöä hankaloittavaksi hyperkorrektismiksi, joka ei estä väärintulkintoja, ja VTT Heikki Pursiainen rinnasti sen väitteeseen "Suomen BKT on noin 50 % Ruotsin BKT:sta", koska joku voisi luulla Suomen BKT:n olevan Ruotsin BKT:n osa.
Wessmanin mukaan julkisen sektorin suhde BKT:hen, 57 %, on vähiten huono julkisen sektorin kokoa kuvaava suhdeluku. Vaikka julkinen kulutus ja investoinnit ovat vain noin 28 %, loput julkiset menot ovat lähinnä tulonsiirtoja, joilla rahoitetaan suuri osa 72 %:n yksityisestä kulutuksesta ja investoinnesta, yhteensä siis lähelle 57 %. Wessmanin mukaan tämäkin osa pitää ottaa huomioon arvioitaessa julkisen sektorin kokoa. Yksityiset menot ovat paljon enemmän kuin 72 % BKT:sta, koska niissä moni erä lasketaan useaan kertaan, mikä laskutapa antaa sattumanvaraisen, epäoleellisen tuloksen.
Julkinen talous
Useimmissa maissa yksi julkisen sektorin tehtävistä on pyrkiä ratkomaan kansantaloudellisia ongelmia, esimerkiksi keynesiläisyyden mukaan suhdannevaihteluita. Julkinen talous muodostaa huomattavan siivun koko kansantaloudesta ja sen toiminta vaikuttaa näin laajalti myös muuhun talouteen.
Julkisen talouden tuottamat palvelut Suomessa
Suomessa julkisiin yhteiskunnan hyvinvointia parantaviin palveluihin kuuluvat esimerkiksi varhaiskasvatus, ala- ja yläkoulu, ammatillinen koulutus, lukiokoulutus, ammattikorkeakoulutus, yliopistokoulutus ja -tutkimus, muu täydentävä koulutus, sosiaalityön palvelut, yhteisöllisyyttä tukevat palvelut, nuoriso- ja liikuntatyön palvelut, kulttuurityön palvelut, rakennettu ympäristö ja sen kunnossapito, hallinto ja päätöksenteko, turvallisuus ja oikeus ja työ- ja elinkeinopalvelut.
Julkisia palveluita tuottavat ja järjestävät valtio, alueet ja kunnat. Tilanteen mukaan voidaan myös tehdä yhteistyötä muiden toimijoiden kanssa.
Julkisen sektorin taloudellisia työkaluja
Tulonsiirrot:
Julkinen valta kerää varat tulonsiirtoihin ja hallinnoi niitä, mutta tulonsiirrot eivät ole julkista kulutusta. Julkishyödykkeseen liittyy ilmaiskyytiläisen, vapaamatkustajan ongelma: hyödykkeestä voi nauttia maksamatta siitä mitään.
Julkishyödykkeet: yhden yksilön kulutus ei vähennä muiden kulutettavissa olevaa määrää (esimerkiksi maanpuolustus tai majakka)
Partamonnit
Partamonnit (Ancistrus) on imumonnien suku, johon kuuluu useita suosittuja akvaariokaloja. Lajien erottaminen toisistaan on vaikeaa, ja monet niistä tunnetaan vain L-numerolla. Nimettyjä lajeja on kaikkiaan 56. Tyypillinen partamonni kasvaa 10–15 senttimetriä pitkäksi ja liikuskelee akvaariossa enimmäkseen öisin. Partamonni-nimitys johtuu koiraan kuonoon kasvavista tuntoelimistä. Partamonnit vaihtavat väritystään ympäristönsä mukaan. Värityksen vaihtaminen suojaa partamonneja saalistajilta. Partamonni lisääntyy puristamalla luolaan mätimunia, joita uros jää vartioimaan.
Partamonnit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonin vesistöstä.
Elintavat ja käyttäytyminen akvaariossa
Partamonnit yleensä syövät myös kurkun tai kesäkurpitsan paloja, mutta niiden ei pidä olla pääasiallinen ravinnon lähde olemattoman ravintosisältönsä takia. Vihannekset saadaan uppoamaan pohjaan lävistämällä ne ruostumattomasta teräksestä valmistetulla teelusikalla. Ruokaillessaan partamonnit saattavat pelotella muita kaloja kauemmaksi ruuastaan. Partamonnilla pitää olla akvaariossa puu tai kanto, jonka pinnalta se järsii levää ja saa samalla kuituja.
Partamonnit liikkuvat päivällä, mutta ne ovat aktiivisempia yöllä. Säikähtäessään ne pakenevat akvaarion kalusteiden ja kasvien suojiin. Partamonnit ovat sitkeitä akvaariokaloja, jotka eivät reagoi kovin helposti akvaarion vedenlaadun häiriöihin tai muihin akvaarion hoitoon liittyviin häiriötekijöihin.
Horst Stein
thumb|Horst Stein Horst Walter Stein (2. toukokuuta 1928 Elberfeld – 27. heinäkuuta 2008) oli saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli pianon- ja oboensoittoa sekä laulua Frankfurtissa. Hän jatkoi opintojaan Kölnissä ja sai myös sävellyksenopetusta Philpp Jarnachilta.
Stein tuli tunnetuksi mm. Max Regerin tulkinnoistaan. Hän toimi vuosina 1980–1985 Orchestre de la Suisse Romanden ja vuosina 1985–1996 Bambergin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Sun Yue
Sun Yue (, s. 6. marraskuuta 1985 Cangzhou) on kiinalainen koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä pelaavan Sunin varasi vuoden 2007 varaustilaisuudessa 40. vuorolla Los Angeles Lakers, jota tämä edusti kymmenessä ottelussa voittaen samalla kaudella NBA:n mestaruuden. Yhtä Yhdysvalloissa pelattua kautta lukuun ottamatta hän on pelannut kiinalaisissa seurajoukkueissa.
Sun on pelannut Kiinan maajoukkueessa muun muassa Pekingin 2008 (sijoitus kahdeksas) ja Lontoon 2012 (12:s) kesäolympialaisissa. Hän on saavuttanut maajoukkueessa useita mitaleja alueellisista mestaruuskilpailuista.
Kurppa (Jyväskylä)
Kurppa on Keski-Suomessa Jyväskylässä Humman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,5 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vuojoen valuma-alueeseen (14.283) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,9 metriä mpy.
John Rhys-Davies
Lapsuus ja opiskelu
John Rhys-Davies vietti lapsuutensa Englannissa ja Afrikassa, mistä hän myöhemmin palasi opiskelemaan Englantiin ja Walesiin. Hän oli nuorena kiinnostunut kirjallisuudesta ja päätti ryhtyä näyttelijäksi. Hän opiskeli Itä-Anglian yliopistossa jossa oli mukana näytelmäkerhossa.
Näyttelijän ura
1970-luvulla hänellä oli satunnaisia rooleja tv-sarjoissa ja hänen ensimmäinen merkittävämpi roolinsa oli Macro BBC:n tuottamassa tv-sarjassa Minä, Claudius joka pohajautui Robert Gravesin romaaniin. 1980-luvulla hän oli mukana amerikkalaisessa minisarjassa Shogun joka perustui James Clavellin saman nimiseen romaaniin. Sarjassa näytteli myös Richard Chamberlain. Vuonna 1981 hän oli mukana Indiana Jones -elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät, johon tehtiin vuonna 1989 jatko-osa Indiana Jones ja viimeinen ristiretki. Vuonna 1985 hän oli Kuningas Salomonin kaivokset -elokuvassa, joka oli parodia Indiana Jones -elokuvista.