cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tie
Ruotsi
Ruotsin tieverkko on liikennemääriinsä nähden hyväkuntoinen. Tieverkon kehittämiseen myös panostetaan jatkuvasti. Tiet ovat pääasiassa maksuttomia. Tukholmassa on kuitenkin käytössä ruuhkamaksut keskustaan ja sieltä pois suuntautuvalle liikenteelle.
Saksa
thumb|left|A2-moottoritie [[Magdeburgissa.]] Saksan tieverkon rungon muodostaa kattava moottoritieverkko, jonka kokonaispituus vuonna 2005 oli 12 200 kilometriä. Saksan moottoriteistä käytetään usein ulkomaillakin saksankielistä nimeä Autobahn. Moottoritiet on numeroitu numeroilla A1–A999. Itä–länsi-suuntaisten moottoriteiden numerot ovat yleensä parillisia, pohjois–etelä-suuntaisten parittomia. Yksinumeroiset tienumerot (A1–A9) on annettu tärkeimmille, kansainvälisestikin merkittäville teille. Toisaalta kolminumeroiset moottoritiet ovat yleensä lyhyitä, ja niillä on vain paikallinen merkitys. Kaksi- ja kolminumeroisilla teillä ensimmäinen numero kertoo suuntaa antavasti maantieteellisen alueen, jolla tie kulkee. Moottoriteiden numerot merkitään tieopasteisiin ilman A-kirjainta valkoisella tekstillä siniselle pohjalle.
Saksan moottoriteillä ei joitain vilkkaimpia osuuksia lukuun ottamatta edelleenkään ole nopeusrajoituksia. Suurin suositeltu nopeus on kuitenkin 130 kilometriä tunnissa.
Moottoritieverkkoa täydentävät liittovaltion tiet, jotka on numeroitu numeroilla B1–B999, joskaan niilläkään B-kirjainta ei merkitä opasteisiin. Liittovaltion teiden numerot merkitään opasteisiin mustalla tekstillä keltaiselle pohjalle. Lisäksi Saksassa on osavaltioiden ja kaupunkien ylläpitämiä teitä.
Saksassa eurooppateitä ei aina merkitä tieopasteisiin etenkään moottoriteillä.
Saksan moottoritieverkko on Yhdysvaltain ja Kiinan jälkeen maailman kolmanneksi pisin. Liikennemäärätkin ovat kuitenkin valtavat, ja tiet ruuhkautuvatkin pahoin etenkin kesälomaliikenteen aikana.
Suomi
thumb|[[Tähtiniemen silta valtatiellä 4 Heinolassa.]] thumb|Talvinen [[valtatie 20 Kuusamossa.]]
Suomessa tieverkko muodostuu valtion omistamista ja Väyläviraston ylläpitämistä maanteistä, kuntien omistamista ja ylläpitämistä kaduista sekä yksityisten omistamista yksityisteistä. Koko tieverkon pituus on noin 453 000 kilometriä, josta maanteitä rampit ja lauttavälit mukaan lukien 79 251 kilometriä, katuja noin 25 000 kilometriä ja yksityisteitä lähteestä riippuen 330 000–350 000 kilometriä.
Lisäksi maanteihin kuuluu ramppeja ja lauttavälejä. Eurooppatiet on Suomessa merkitty tieopasteisiin, mutta ne eivät ole osa kansallista tieluokitusjärjestelmää vaan lähinnä opastuksellinen lisätieto.
Suurin osa Suomen teistä on kaksikaistaista ja yksiajorataista. Moottoriteitä on 700 kilometriä ja muita kaksiajorataisia maanteitä 271 kilometriä. Moottoriliikenneteitä on 116 kilometriä, minkä lisäksi on jonkin verran ohituskaista- ja leveäkaistateitä.
Tulet aina olemaan
Tulet aina olemaan on Katri Helenan albumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
KF Drita
Klubi Futbollistik Drita on jalkapalloseura Gjilanin kunnasta. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Kosovon superliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Drita voitti kaudella 2017–2018 Kosovon mestaruuden, mikä takasi paikan seuraavan kauden Mestarien liigaan.
Cécile Sorel
Sorel kiinnostui näyttelemisestä jo hyvin nuorena ja oli Louis-Arsène Delaunayn oppilas. Hän teki näyttämödebyyttinsä vuonna 1892 ja vuonna 1899 hän näytteli Odeonissa. Elämäntyönsä hän teki Comédie Françaisessa vuosina 1901- 1935.
Sorel oli pitkään kihloissa yhdysvaltalaisen arkkitehdin, Whitney Warrenin kanssa. Sen jälkeen hän oli naimisissa Ségurin kreivin kanssa, joka käytti näyttelijänimeä Guillaume de Sax. Viidentoista avioliittovuoden jälkeen pari päätyi eroon.
Vanhoilla päivillään Sorel koki uskonnollisen herätyksen. Hän liittyi noviisina fransiskaaninunniin vuonna 1950.
Franchinus Gaffurius
thumb|right|Sivu Franchinus Gaffuriuksen Theorica musicae -kirjasta
Franchinus Gaffurius (14. tammikuuta 1451 Lodi – 25. kesäkuuta 1522) oli italialainen musiikkiteoreetikko ja säveltäjä.
Gaffurius syntyi aatelissukuun. Hän työskenteli monissa kaupungeissa, kuten Mantovassa, Veronassa, Genovassa, Napolissa ja Lodissa. Hänen ystäviinsä kuuluivat Leonardo da Vinci, Johannes Martini ja Gaspar van Weerbeke. Gaffurius kirjoitti teoreettiset teokset Theorica musicae, Practica musicae ja De harmonia musicorum instrumentorum opus, joilla on huomattava historiallinen merkitys. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa messuja, motetteja ja madrigaaleja.
Aaltojuovakirppa
Aaltojuovakirppa (Phyllotreta undulata) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon ja juovakirppojen (Phyllotreta) sukuun kuuluva viljelykasvien tuholaislaji. Aaltojuovakirppa on väriltään musta, 2–2,5 millimetriä pitkä kovakuoriainen, jonka peitinsiivissä olevat keltaiset pitkittäisjuovat ovat keskeltä kaventuneet. Laji on Suomessa yleinen ja vakiintunut. Aaltojuovakirppa on Suomessa luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Kevätöljykasveilla esiintyy kahta lajia kirppoja eli aaltojuovakirppoja ja mutkajuovakirppoja (Phyllotreta striolata), joista kuitenkin aaltojuovakirppa on yleisempi. Nämä vioittavat kasvia lähinnä taimivaiheessa syömällä lehtiin reikiä. Reikäisissä lehdissä yhteyttävä pinta-ala vähenee sekä haihdutus lisääntyy. Sirkkataimivaiheessa kasvit voivat kuolla, jos haihdunta on voimakasta kuumalla ilmalla. Aaltojuovakirppa muistuttaa mutkajuovakirppaa ja niitä on vaikea tunnistaa toisistaan.
Kirppoja voidaan torjua peittaamalla viljeltävän kasvin siemenet. Aaltojuovakirppoja voidaan torjua tarvittaessa myös kemiallisesti ruiskuttamalla, jolloin torjuntaan voidaan käyttää pyretroidipohjaisia tehoaineita kuten esfenvaleraattia, tau-fluvalinaattia tai alfa-sypermetriinia.
Hannu Mäkirinta
Hannu Matias Mäkirinta (30. huhtikuuta 1949 Jurva – 17. helmikuuta 1989 ) oli suomalainen suunnistaja, joka oli vuosina 1974 ja 1976 tuomassa Suomelle MM-mitalia suunnistusviestissä.
Mäkirinta voitti poikien sarjassa Pohjoismaiden mestaruuden 1969 ja nousi seuraavalla vuosikymmenellä miesten maajoukkueeseen. MM-kisoihin hän osallistui ensi kerran Tanskan Viborgissa 1974. Henkilökohtaisessa kisassa saaliina oli vain 19. sija, mutta viestikilpailuun hän pääsi Suomen joukkueen avaajaksi. Ruotsi karkasi kisan aikana lähes 16 minuutin päähän, mutta Mäkirinta, Markku Salminen, Risto Nuuros ja Seppo Väli-Klemelä saivat uurastuksestaan palkinnoksi hopeisen mitalin. Syksyllä 1975 Mäkirinta kamppaili PM-kisoissa jopa henkilökohtaisen kisan voitosta, mutta Ruotsin maailmanmestari Bernt Frilen jätti suomalaisen kuitenkin hopealle. Aviemoren MM-kisoissa Skotlannissa 1976 Mäkirinta joutui tyytymään 15. sijaan. Viestiin hän pääsi taas avausosuudelle ja suunnisti Markku Salmisen, Matti Mäkisen ja Kimmo Rauhamäen kanssa pronssille.
Suomen mestariksi Mäkirinta suunnisti normaalimatkalla 1974 ja yömestaruus tuli 1975. Samana vuonna hän ankkuroi vielä Jukolan viestin voiton. Parhaina menestysvuosinaan (1973–1977) hän edusti Alavuden Urheilijoita. Mäkirinta menehtyi sairaalassa Malagassa vuonna 1989.
Postimpressionismi
350px|thumb|[[Georges Seurat, Eräs sunnuntai-iltapäivä La Grande Jatte saarella, 1884.]]
Siuntion kunnankirjasto
Siuntion kunnankirjasto on Siuntion keskustaajamassa Siuntion asemanseudulla toimiva yleinen kirjasto.
Postimpressionismi
Historia ja tyylipiirteet
Jälki-impressionismin tausta on impressionismissa. Suuntauksen synty ajoitetaan vuoteen 1886, jolloin oli järjestetty viimeinen impressionistien yhteinen ryhmänäyttely Pariisissa. Nimitystä ”jälki-impressionismi” (engl. post-impressionism) alkoi ensimmäisenä käyttää englantilainen taidekriitikko ja taidemaalari Roger Fry vuonna 1910, kun hän oli järjestämässä Manet’n ja jälki-impressionistien näyttelyä Lontoossa. Tuolloin tärkeimmät jälki-impressionistiksi kutsutut taiteilijat olivat jo kuolleet.
Siuntion kunnankirjasto
Siuntion kirjasto palvelee asiakkaitaan erityisesti kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä. Verkkokirjasto on toteutettu osana useiden Uudenmaan kirjastojen muodostamaa seudullista kirjastokimppaa eli Helle-kirjastoja, jonka osa Siuntion kunnankirjasto on ollut vuodesta 2018. Muiden Helle-kirjastojen palvelut ovat myös siuntiolaisten käytettävissä.
Postimpressionismi
Historia ja tyylipiirteet
Georges Seurat analysoi optisia- ja väriteorioita ja maalasi pointillistisesti pienillä täplillä. Seurat’n tyyli nimettiin uusimpressionismiksi eli neoimpressionismiksi. Seurat’n piiriin kuuluivat myös muun muassa Paul Signac, Maximilien Luce ja Henri-Edmond Cross.
Läntinen suuralue (Seinäjoki)
Läntinen on yksi Seinäjoen suuralueista. Se sisältää Alakylän, Joupin, Jouppilan ja Huhtalan kaupunginosat. Joulukuussa 2016 suuralueen väkiluku oli 9 185, josta suurin osa sijoittuu Alakylän ja Joupin kaupunginosiin. Kyrönjoen sivujoki Seinäjoki erottaa Läntisen suuralueen Seinäjoen kantakaupungista. Suuralueella on rivi- ja pientaloalueiden lisäksi kerrostalolähiötäkin.
Postimpressionismi
Historia ja tyylipiirteet
Paul Gauguin korvasi impressionistien väriopin ja kuvituksen tasaisilla väripinnoilla ja selkeästi rajatuilla muodoilla. Hän kuvasi eksoottisia kohteita ja käytti yksityistä ja uskonnollista symboliikkaa.
Läntinen suuralue (Seinäjoki)
Suuralueella sijaitsee muun muassa sairaala, urheilukeskus, poliisiasema, K-Citymarket, Ideapark-kauppakeskus, peruskouluja ja yksi Seinäjoen ammattikorkeakoulun kampusalueista.
Postimpressionismi
Historia ja tyylipiirteet
Vincent van Gogh etsi taiteessaan henkilökohtaista ilmaisua. Arlesissa maalatessaan hänen nopea, paksuja ja kirkkaita värejä käyttänyt tyylinsä ennakoi ekspressionismia.
Suomessa
Useat suomalaiset taiteilijat, kuten Albert Edelfelt tai Pekka Halonen, kokeilivat jälki-impressionismia tai "ranskalaista palettia", kuten puhtaiden värien käyttöä kutsuttiin. Ainoa Suomessa vaikuttanut taidemaalari, jonka taidemaalarin ura perustui jälki-impressionismiin, on belgialais-englantilainen A. W. Finch.
Atlantic Crossing (televisiosarja)
Atlantic Crossing on tositapahtumiin perustuva norjalainen draamasarja vuodelta 2020. Sofia Helin esittää Norjan kruununprinsessa Märthaa, joka lähtee Norjan saksalaismiehitystä pakoon Yhdysvaltoihin presidentti Franklin D. Rooseveltin (Kyle MacLachlan) suojiin.
Sarja seuraa Norjan kohtaloa toisen maailmansodan aikana. Siinä nousevat esille Euroopan kuningasperheiden monimutkaiset sukulaisuussuhteet. Keskeinen aihe on kuitenkin prinsessa Märthan toiminta Yhdysvalloissa aikana, jolloin Yhdysvallat ei ollut vielä liittynyt sotaan.
Équinoxe
Équinoxe on Jean-Michel Jarren toinen julkaisu suuren levy-yhtiön alaisuudessa. Albumi julkaistiin vuonna 1978 Disques Dreyfus -levymerkillä ja on lisensoitu myös Polydorille. Kahdeksaan osaan jaettu Équinoxe kuvastaa päivää ihmisen elämässä, aamusta iltaan. Osat 1–4 (LP-julkaisun A-puoli) ja osat 5–8 (B-puoli) kulkevat saumattomasti yhdestä seuraavaan.
Albumia on myyty julkaisunsa jälkeen yli 10 miljoonaa kappaletta. Sen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 11., ja Yhdysvalloissa se nousi sijalle 126.
Équinoxella Jarre kehitti omaa tyyliään käyttämällä enemmän dynaamisia ja rytmisiä aineksia sekä lisäämällä sekvensoitujen bassokuvioiden käyttöä. Levyn äänimaailmaan vaikutti suuresti Michel Geissin Jarrelle suunnittelema laitteisto.
Albumin julkaisua seurasi konsertti Pariisissa, Place de la Concorde -aukiolla, 14. heinäkuuta 1979. Konserttiin tuli paikalle miljoona ihmistä, minkä ansiosta Jarre sai ensimmäisen merkintänsä Guinnessin ennätysten kirjaan suurimman ulkoilmakonsertin järjestäjänä.
Albumilta julkaistiin kaksi single-julkaisua, ensin "Équinoxe Part 5" ja myöhemmin "Équinoxe Part 4".
Helsingin Roihu
Roihu on vuonna 1957 perustettu itähelsinkiläinen pesäpallon erikoisseura. Roihun naisten edustusjoukkue nousi kaudelle 2013 maan korkeimmalle sarjatasolle Superpesikseen. Ennen kautta 2013 Roihu pelasi pääsarjassa aiemmin 1990-luvun lopulla. Kotiottelunsa Roihu pelaa Roihuvoressa sijaitsevalla Roihuvuoren pesäpallokentällä.
Seuran perustaminen
Helsinkiläinen Roihu ry on perustettu vuonna 1957. Parhaiten Roihu on tunnettu pesäpallosta, sillä 1990-luvulla naisten joukkue pelasi Suomen pääsarjassa, Superpesiksessä. Pudottuaan sarjasta Roihun toiminta haki vauhtia alemmista sarjoista palaten huipun tuntumaan menestyksellään Ykköspesiksessä. Kaudella 2009 Roihu sijoittui lohkossaan kuudenneksi ja seuraavalla kaudella jo neljänneksi.
Junioritoiminta
Roihulla on aktiivista junioritoimintaa aina F-junioreista B-junioreihin. B-tytöissä Roihu sijoittui kauden 2012 päätteeksi neljänneksi pelaten pronssiottelussa Lapuan Virkiää vastaan.
Palkitut
Etenijäkuningatar:
Lyöjäkuningatar:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pelinjohtaja:
Floating
Floating on saksalaisen Eloyn kolmas studioalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Eloy ellei toisin mainita.
Remastered Edition Bonus Tracks
Live osuudet nauhoitettu Krefeldssa syyskuussa 1973
ZNKR iaidō
ZNKR (Zen Nihon kendō renmei, ) iaidō on Japanin kendoliiton alaisuudessa harjoiteltava nykyaikainen budōlaji, jossa harjoitellaan miekan vetoa ja siihen liittyviä tekniikoita.
Historia
ZNKR (Zen Nihon Kendo Renmei) iaidōn (aikaisemmin seitei-gata, seitei iaidō) kehitti tarkoitukseen koottu valiokunta Japanin kendoliitossa (ZNKR) 60- ja 70-luvuilla. Alkuperäisenä tarkoituksena oli tuottaa normisto, jota voitaisiin käyttää sekä kansallisesti että kansainvälisesti graduointeihin. Tavoitteena oli luoda yhtenäinen pohja, joka yhdistäisi perinteisten miekkakoulujen (koryū) harrastajat ja laajentaisi Kendoliiton tarjontaa. Taustastaan huolimatta ZNKR iaidō on avoin kaikille kiinnostuneille. Se tarjoaa mahdollisuuden harjoitella miekan vedon perusteita ja tilaisuuden tavata toisten koulukuntien harrastajia.
Seitei-gata
1969 Esiteltiin järjestelmän seitsemän ensimmäistä muotoa. 1981 lisättiin kolme ja 2000 vielä kaksi uutta kataa, päätyen nykyiseen kahteentoista. Katat ovat kaikki yksin suoritettavia, osa istuma-asennosta ja osa seisaaltaan, ja ne ovat muokattuja versioita vanhojen koulukuntien tekniikoista.
Tärkeää on huomata että ZNKR-iaidō katasarja on Japanin kendoliiton omaisuutta siinä mielessä että edistyneiden ZNKR-iaidō senseiden kollegio voi kehittää ko. katasarjaa esimerkiksi lisäämällä uusia katoja tai muuttamalla jo olemassa olevien katojen muotoa. Tämä koskee luonnollisesti vain ZNKR-sarjassa tehtäviä katoja. Vastaava kata on koryū-harjoittelussa tehtävä alkuperäisessä muodossaan.
! Katan numero ! Katan nimi japanin kielellä ! Suomennettu nimi ! Alkuperä
ZNKR iaidō Suomessa
ZNKR iaidōta on harrastettu Suomessa lähinnä aikido-senseiden leireillä 70-luvulta alkaen. Toshikazu Ichimura (aikido 6.dan shihan, iaido 6.dan renshi) sensei tiettävästi esitti ensimmäisenä Suomessa iaidōa aikidoleirillä Pietarsaaressa toukokuussa 1971. Tällöin hän opetti ZNKR-iaidōa. Aikido ja iaido piireissä harjoiteltu ZNKR-iaidō vaihtui Suomessa 1986 pääasiallisesti Musō Shinden-ryūksi. Tällöin iaidon pääopettajaksi tuli Takada Gakudo-sensei. Vuonna 1999, José Martinez-Abarca (tuolloin 4.dan, nyt 31.10.2007 ZNKR iaidō 5.dan) muutti Suomeen ja liittyi KKTI ry:hyn, jossa hän alkoi vastata iaido-harjoituksista. Vuonna 2000 Suomen kendoseurojen keskusliitto otti iaidōn virallisesti lajivalikoimaansa ja liiton hallitukseen valittiin iaidō-vastaava. Kun kendon kyu-graduointisäännökset uudistettiin, niihin lisättiin myös iaidō-graduointisäännökset. Ensimmäiset graduoinnit pidettiin joulukuussa 2000 Helsingissä.
Arginusai
Arginusai ( tai Arginousai, ) on antiikin aikainen nimitys kolmen saaren saariryhmälle, joka sijaitsi Aioliin rannikolla eli Vähän-Aasian länsirannikolla nykyisen Turkin alueella. Nykyisin saarista on jäljellä kaksi, kun kolmas on tullut osaksi mannermaata.
Maantiede
Arginusain saaret sijaitsivat Lesboksen Mytilenen kaupungin ja Aioliin rannikon välissä nämä kaksi toisistaan erottavan salmen eteläosan itärannalla. Saaret ovat/olivat:
Historia
Historiassa saariryhmä muistetaan erityisesti peloponnesolaissodan aikaisesta Arginusain taistelusta vuonna 406 eaa. Siinä Ateenan kymmenen kenraalia saivat voiton spartalaisista, mutta tuomittiin myöhemmin siitä, etteivät onnistuneet pelastamaan taistelua seuranneen myrskyn vaatimia uhreja.
Sam Vokes
Englantilaissyntyinen Vokes edustaa maajoukkuetasolla Walesiä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä toukokuussa 2008. Hän on pelannut kesäkuun 2021 loppuun mennessä 64 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
Erakkoravut
Erakkoravut (Paguroidea) on kymmenjalkaisten lahkoon (Decapoda) kuuluva äyriäisten yläheimo. Joitakin erakkorapulajeja tavataan merten lisäksi myös kuivalla maalla. Kaiken kaikkiaan luonnossa esiintyy yli 550 erakkorapulajia, enimmäkseen maapallon lämpimillä alueilla.
Erakkorapu käyttää tunnusomaisesti pehmeän takaruumiinsa suojana jonkin toisen eläimen, kuten kotilon, kuorta. Toisinaan erakkorapu saattaa valita takaruumiinsa suojaksi myös jonkin muun kovapintaisen elementin, esimerkiksi tyhjän tölkin. Kasvaessaan rapu vaihtaa kuorta ajoittain isompaan. Jotkut meressä elävät erakkoravut kuten Välimeren Pagurus prideaux keräävät kuorensa päälle lisäsuojaksi merivuokkoja. Nämä kaksi elävät symbioosissa: merivuokko polttiaiselimineen lisää erakkoravun puolustuskykyä, ja toisaalta merivuokko saa osansa äyriäisen aterioista ja onnistuu liikkumaan. Toisten erakkorapulajien kuorta taas peittävät sienieläimet.
Erakkoravuilla on neljä kävelyraajaa, neljä pikkuraajaa, joilla kuori pysyy paikallaan, pieni saksi, iso saksi ja neljä tuntosarvea. Erakkorapujen silmät ovat pienten tappien päässä.
Jos erakkorapu tuntee itsensä uhatuksi, se vetäytyy kuoreensa niin, että kuoren suun sulkee ravun iso saksi.
Erakkorapuja pidetään myös lemmikkeinä. Vedessä elävät lajit pitävät akvaariota puhtaana. Sekä maalla että vedessä elävät lemmikkierakkoravut ovat yleensä pienikokoisia lajeja (2–6 cm).
Jacques Thibaud
thumb|right|Jacques Thibaud Jacques Thibaud (27. syyskuuta 1880 – 1. syyskuuta 1953) oli ranskalainen viulisti.
Thibaud opiskeli Pariisin konservatoriossa Martin Marsickin oppilaana vv. 1893-96. Hän voitti konservatorion viulupalkinnon vuonna 1896 yhdessä sittemmin kapellimestarina kuuluisaksi tulleen Pierre Monteuxin kanssa.
Opiskelun ohessa Thibaud soitti leipätyönään hän soitti viulua pariisilaisen Café Rougen orkesterissa, josta kapellimestari Édouard Colonne löysi ja kiinnitti hänet orkesteriinsa. Sen solistina hän sai vuonna 1898 suuren menestyksen ja lentävän lähdön solistiuralleen. Hän esiintyi Euroopan eri maissa ja Yhdysvalloissa, usein yhdessä veljiensä kanssa muodostamassaan pianotriossa.
Thibaud osallistui 1. maailmansotaan jossa hän haavoittui ja joutui sen tuloksena rakentamaan soittotekniikkansa uudestaan. Toisen kuuluisan pianotrion Thibaud muodosti 1930-luvulla Alfred Cortot'n ja Pablo Casalsin kanssa. Vuonna 1943 Thibaud perusti yhdessä pianisti Marguerite Longin kanssa Long-Thibaud -kilpailun pianisteille ja viulisteille. Eugène Ysaÿe omisti hänelle toisen sooloviulusonaattinsa.
Bjärka-Säbyn linna
thumb|300px|Bjärka-Säbyn linna.
Bjärka-Säbyn linna on linna Linköpingin kunnan eteläosassa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Linnan rakennutti alun perin Germund Ludvig Cederhielm vuosina 1791-1795, ja sen suunnittelusta vastasi tuolloin arkkitehti Fredrik Magnus Piper. Vuosina 1894-1898 linnan silloinen omistaja konsuli Oscar Ekman laittoi linnan ulkonäön kuitenkin uuteen uskoon. Muutostöistä vastasi arkkitehti Agi Lindegren.
Linköpingin helluntailainen Siionseurakunta sai linnan lahjoituksena vuonna 1980. Siellä elää ekumeeninen yhteisö, jota johtaa Peter Halldorf.
Vuoksenniskan koulukeskus
Vuoksenniskan koulukeskus on peruskoulu Imatralla. Koulussa annetaan opetusta luokille 1–9, joustavaa perusopetusta sekä iltapäivätoimintaa luokille 1–2. Koulun yläluokilla (luokat 7–9) on käytössä viisi jaksoa lukuvuoden aikana. Koulussa on noin 350 oppilasta. Koulurakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 2018 ja se otettiin käyttöön syksyllä 2019.
Jääpallon SM-sarja 1933
Jääpallon Suomenmestaruus 1933 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Sarja oli tasainen ja mestaruus ja putoaja ratkesivat vasta viimeisellä kierroksella. Mestaruuden voitti lopulta Viipurin Sudet. Mestaruus oli Susien neljästoista ja maineikkaan seuran viimeiseksi jäänyt mestaruus.
Sarjataulukko
Jukolan Pojat putosi sarjasta. Tilalle nousi Porvoon Akilles.
Mestarijoukkue
Lauri Blomberg (mv), Arvo Närvänen, Yrjö Leppänen, Tapio Hahl, Tuovi Koskinen, Kalle Hahl, Aarne Hahl, Heikki Loikkanen, Väinö Nyyssönen, Mauno Siren, Niilo Jantunen, Pentti Lappalainen
B-sarja
B-kilpailu pelattiin cup-muotoisena, mukana oli 16 joukkuetta. Porvoon Akilles osallistui kilpailuun ensimmäistä kertaa, ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan B-mestaruuden. Porvoossa pelatussa loppuottelussa se voitti Warkauden Urheilijat. Akilles nousi näin Mestaruussarjaan, josta putosi Jukolan Pojat.
Mestarijoukkue
Sulo Alava, Yrjö Immonen, Onni Kinnunen, Pentti Lönngren, Leo Svanbäck, Aarnen Manninen, Sulo Hakkarainen, Mauri Ryömä, Toivo Itkonen, Selim Haavisto, Yrjö Juutilainen
Luettelo Venetsian dogeista
Tämä on lista Venetsian dogeista. Nimen perässä on lueteltuna dogen valtaanastumisvuosi.
Aussois
Aussois on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Saint-Jean-de-Mauriennen kaupungista itään, lähellä Italian vastaista rajaa.
pienoiskuva|vasen|Kunnan voimalaitospatoja Kuningas Kaarle Kaljupää kävi kunnassa vuonna 877 ennen kuolemaansa, kun hän oli ylittämässä Alppeja. Nykyään kunta saa elantonsa matkailusta sekä Ranskan valtion energiayhtiön EDF:n voimalaitospadoista.
Dmitri Vorobjov
Dmitri Sergejevitš Vorobjov (s. 18. lokakuuta 1985 Toljatti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari, joka pelaa KHL-joukkue Lada Toljattissa.
Misty Hyman
Misty Dawn Marie Hyman (s. 23. maaliskuuta 1979 Mesa, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt uimari, joka kilpaili selkä- ja perhosuinnissa. Hän voitti kesäolympialaisissa 2004 naisten 200 metrin perhosuinnin kultaa. Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailuissa 1995 Hyman voitti kultaa naisten 100 metrin selkäuinnissa. Seuraavana vuonna hän kellotti 100 metrin perhosuinnin maailmanennätysajan, 58.29 sekuntia. Japanilainen Ayari Aoyama kuitenkin rikkoi hänen ennätyksensä maaliskuussa 1997.
Hymanilla todettiin astma hänen ollessaan viisivuotias.
Dmitri Vorobjov
Seuraura
Kaudella 2007–2008 Vorobjov oli pelipaikastaan huolimatta Ladan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 16+12=28. Hän voitti koko Superliigan puolustajien maalipörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Traktor Tšeljabinskin Oleg Piganovitšin kanssa. Vorobjov oli myös puolivälieräsarjassa joukkueensa paras maalintekijä kolmella osumallaan. Kaudeksi 2008–2009 Superliigan tilalle perustettiin KHL. Hän oli Ladan tehokkain puolustaja tehoilla 4+14=18 ja voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +11, vaikka Vorobjov kaupattiinkin loppukaudella Salavat Julajev Ufaan. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Dinamo Moskovaan ja kaudeksi 2010–2011 Vorobjov siirtyi sieltä edelleen SKA Pietariin.
Vorobjov siirtyi kaudeksi 2011–2012 jatkamaan KHL-uraansa Torpedo Nižni Novgorodiin. Kesken kauden, tammikuussa 2012 hän palasi SKA Pietariin. Toukokuussa 2013 Vorobjov teki sopimuksen taas Torpedon kanssa, mutta hänet kaupattiin kuitenkin jo ennen kauden 2013–2014 alkua elokuussa Avangard Omskiin. Marraskuussa Avangard kauppasi Vorobjovin KHL:n laajennusjoukkue Admiral Vladivostokiin vaihdossa Anton Polestšukiin.
Kaudeksi 2014–2015 Vorobjov palasi vuoden mittaisella sopimuksella Lada Toljattiin, joka palasi KHL:ään neljän vuoden tauon jälkeen haettuaan taloudellista vauhtia farmiliiga VHL:stä. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kahden Ladassa vietetyn vuoden jälkeen Vorobjov palasi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella Salavat Julajev Ufaan. Hän palasi kuitenkin jo ensimmäisen sopimuskautensa jälkeen vuoden mittaisella sopimuksella Ladaan kaudeksi 2017–2018.
Maajoukkueura
Vorobjov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vorobjov pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005, jolloin hän voitti hopeaa. Vorobjov jakoi Venäjän sisäisen tehotilaston voiton Enver Lisinin ja Dmitri Pestunovin kanssa lukemalla +7.
Ikonografinen eksegeesi
Ikonografinen eksegeesi on eksegetiikan eli raamatuntutkimuksen menetelmä, joka ottaa tekstin tutkimuksessa huomioon muinaisen Lähi-idän arkeologisen kuva-aineiston. Kuvien avulla voidaan saada uutta tietoa arkielämän asioista, kuten pukeutumisesta, asumisesta ja sodankäynnin välineistä. Toisaalta ne voivat antaa tietoa myös symbolisesta ulottuvuudesta, kuten maailmankuvasta, kuninkuuteen liittyvistä käsityksistä ja jumaliin liitettävistä piirteistä.
Ikonografinen tutkimus ei ole eksegetiikan oma menetelmä, vaan se on omaksuttu raamatuntutkimuksen pariin taidehistorian puolelta. Etenkin arkeologia on merkittävä aisapari ikonografiselle eksegeesille, sillä muinaisen Lähi-idän kuvallinen aineisto tunnetaan meidän aikanamme nimenomaan arkeologisten löytöjen kautta. Muinaisia kuvia tutkittaessa onkin tärkeää kiinnittää huomiota kuvien löytökontekstiin, ajoitukseen ja alkuperäiseen käyttötarkoitukseen. Muita ikonografisen eksegetiikan aputieteitä ovat muun muassa kuvataide, hermeneutiikka, kulttuuriantropologia ja historia.
Halytš
Halytš on historiallinen kaupunki Länsi-Ukrainan Ivano-Frankivskin alueen Ivano-Frankivskin piirissä. Halytš sijaitsee 26 kilometriä alue- ja piirikeskus Ivano-Frankivskista pohjoiseen. Halytšissä on rautatieasema, ja sen läpi kulkee kansallisen tason maantie N09.
Ikonografinen eksegeesi
Ikonografisen eksegeesiä ei tule sekoittaa reseptiohistorialliseen lähestymistapaan. Ikonografinen eksegeesi tutkii visuaalista kulttuuria, joka vaikutti ennen tai samanaikaisesti Raamatun tekstien synty- ja kehitysprosessin kanssa. Reseptiohistoriallinen lähestymistapa on sen sijaan kiinnostunut siitä, kuinka Raamatun tekstit ovat vaikuttaneet niitä myöhäisempään kulttuuriin: maalaustaiteeseen, musiikkiin, yhteiskunnallisiin aatteisiin ja niin edelleen.
Halytš
Tammikuun keskilämpötila on −5,3 ja heinäkuun +18,4 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 620 millimetriä.
Ikonografinen eksegeesi
Historiaa
1800-luvun uusien arkeologisten löytöjen myötä eurooppalaiset museot kartuttivat kokoelmiaan, mikä sai sekä tutkijat että alasta kiinnostuneet maallikot innostumaan muinaisen maailman taiteesta. Varhaiset tulkitsijat tosin tekivät merkittävän virheoletuksen muinaisesta kuvamateriaalista. He nimittäin ajattelivat, että muinainen taide kuvasi Raamatun tapahtumia ja henkilöitä samalla tavoin kuin myöhempi raamatullinen taide (esimerkiksi Da Vincin Viimeinen ehtoollinen, Michelangelon maalaukset Sikstiiniläiskappelissa). Kuvallinen kulttuuri nähtiin siis tekstille alisteisena. 1900-luvulle tultaessa tutkijoiden varovaisuus tulkinnoissa alkoi kuitenkin lisääntyä ja kuvia pyrittiin tulkitsemaan niiden omasta kontekstista käsin eikä lähtökohtaisesti Raamatun tekstien perusteella. Muinaisen Lähi-idän visuaalisen kulttuurin tulkinta Raamatun tekstimateriaalin rinnalla lähti selkeään nousuun 1970-luvulla. Merkittävä osuus tässä on ollut Othmar Keelillä, joka nosti ikonografisen eksegeesin raamatuntutkijoiden tietoisuuteen ja sai työlleen useita seuraajia, joista toisinaan käytetään tutkimuskirjallisuudessa nimeä ”Fribourgin koulukunta". Kyseessä ei ole selkeärajainen yhteisö, vaan pikemminkin epävirallinen yläkäsite Keelin ja hänen opiskelijoidensa tekemälle tutkimukselle. Lukuisissa tutkimuksissaan Keel on vertaillut Raamatun tekstiaineistoa ja sitä ympäröivää muinaista maailmaa. Hänen oppilaansa Thomas Staubli, Silvia Schroer, Urs Winter ja Christoph Uehlinger ovat omalta osaltaan jatkaneet Keelin viitoittamalla tiellä ja antaneet siten merkittävän panoksen ikonografisen eksegeesin kehitykselle.
Halytš
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 6 086 asukasta (1.1.2022). Vuonna 2001 asukkaita oli 6 495, ja pääosin he olivat etniseltä taustaltaan ukrainalaisia.
Historiaa
(kesken, keskeistä sisältöä uupuu. Halytš on eräs Ukrainan entisiä pääkaupunkeja!)
Halytš oli Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan keskeisiä kaupunkeja.
Halytš on Ukrainan vuonna 2020 tehdyn aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Ivano-Frankivskin piiriin. Sitä ennen se oli Halytšin piirin piirikeskus.
Salminen
Salminen on suomalainen sukunimi. Se kuuluu ns. Virtanen-tyyppiin, 1800-luvun loppupuolella yleisiksi tulleisiin lähinnä länsisuomalaisiin sukunimiin, jotka on muodostettu liittämällä vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallista saatu johdin -nen- johonkin kansallisromanttista luontosanastoa edustavaan luontoaiheiseen sanaan, joka ei ole eläinlajin nimi. Nimen taustalla on osassa tapauksista jokin salmi-alkuinen talon tai torpan nimi. Harvinaisempana nimi Salminen, kuten osa muistakin Virtanen-tyypin nimistä oli olemassa jo ennen nimien yleisiksi tuloa.
Tunnettuja Salmisia
thumb|250px|Näyttelijä Esko Salminen on tunnetuimpia Salmisia.
Valon maa
Valon maa on Katri Helenan albumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2011.
Hinnerjoen koulu
Hinnerjoen koulu on pieni Euran Hinnerjoella sijaitseva peruskoulu, joka antaa opetusta peruskoulun alaluokille 1–6. Koulussa opiskelee 44 henkeä. Koulussa on kolme opettajaa ja luokat 1–2, 3–4 sekä 5–6. Koulussa toimii myös erityisopettaja. Koulun rehtori on myös koulun luokkien 1–2 opettaja, Johanna Rinteelä. Hinnerjoen koulua on suunniteltu lakkautettavaksi. Lakkautusta vastustava adressi keräsi yli tuhat allekirjoitusta.
Ampumahiihdon maailmancup 2018–2019 – 3. osakilpailu
Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2018–2019 kolmas osakilpailu järjestettiin Nové Město na Moravěssa, Tšekissä 20.–23. joulukuuta 2018.
Luettelo Euroopan yli miljoonan asukkaan kaupungeista kuntien väkiluvun mukaan
Tämä on luettelo maantieteellisen Euroopan suurimmista, yli miljoonan asukkaan kaupungeista. Väkiluvultaan Euroopan kaupungeista suurin on Istanbul jonka lukuihin on otettu Aasian puoleinen osa.
thumb|210px|right|[[Istanbul on rajakaupunki - osaksi Eurooppaa ja osaksi Aasiaa.]]Pääkaupungit ovat lihavoituja. thumb|210px|right|Näkymä [[Moskovasta]] thumb|210px|right|[[Lontoon ydinkeskustaa]] thumb|210px|right| Suomesta katsoen lähin miljoonakaupunki on [[Pietari (kaupunki)|Pietari]] thumb|210px|right|Rakennuksia [[Berliinissä]] thumb|210px|right|[[Kiova Dneprin rannalla]]
Isosulkukotilo
Isosulkukotilo (Macrogastra ventricosa). Tunnettu aiemmin nimillä Clausilia ventricosa ja Iphigena ventricosa. Muotonsa vuoksi niitä kutsuttiin aiemmin sikarikotiloiksi.
Ulkonäkö ja tunnusmerkit
Isosulkukotilo on noin 18 millimetriä pitkä ja noin 4,2 millimetrin levyinen sulkukotilo. Isosulkukotilo on kookkain sulkukotilolaji Suomessa. Isosulkukotilon vasenkierteisessä kuoressa on 11 kierrettä, joista kärkikierteet ovat suhteellisen kapeat ja muut kierteet levenevät nopeasti, jonka takia kotilo vaikuttaa pullealta. Kuoren suu on laaja, ja jossa on lajille tyypilliset kalkkipoimut eli sälöt. Kuoren suun oikealla puolella olevasta kaksihaaraisesta sälöstä isosulkukotilon erottaa sen sukulaisesta harmaasulkukotilosta.
Levinneisyys
Isosulkukotiloa havaitaan ainakin Etelä-Ruotsissa, Etelä-Norjassa, Tanskassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa sekä Suomessa. Isosulkukotilo on rauhoitettu kaikissa näissä maissa. Isosulkukotilo elää kosteilla, jyrkkärinteisillä kalkkialueilla.
Irelande Douze Pointe
Vaikka kappaleen nimi on ranskaa muistuttava, sen sanat ovat silti lähes kokonaan englantia. (Ranskankielinen sana Irlannille on Irlande, ei Irelande sekä 12 pistettä on douze points, ei douze pointe.) Nimi viittaa Eurovision laulukilpailun pistelaskujärjestelmään, jossa 12 pistettä on korkein mahdollinen pistemäärä ja ne lausutaan aina englanniksi ja ranskaksi.
Irelande Douze Pointe sai paljon mediahuomiota maailmalla, erityisesti Espanjassa ja Australiassa. Kappaleelle hurrattiin ja buuattiin maan finaalissa. Se oli ensimmäinen Irlannin edustuskappale, jossa lauletaan englanniksi, espanjaksi, italiaksi, ranskaksi ja saksaksi.
Sarıyahşi
Sarıyahşi on piirikunta Turkin Aksarayn maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Sarıyahşin väkiluku oli 5 658.
Kultasakaali
Kultasakaali (Canis aureus) eli sakaali (pers. šaġāl) on keskikokoinen ja siro koiraeläinlaji. Lajin nimestä on käytetty myös kirjoitusasuja šakaali ja shakaali, mutta näitä pidetään vanhentuneina. Sakaali on kaikkiruokainen, ja sillä on pitkät terävät kulmahampaat.
Kultasakaalin katsottiin aiemmin elävän sekä Euraasiassa että Afrikassa, mutta viimeaikaiset tutkimukset ovat osoittaneet, että afrikkalaiset kultasakaalit ovat tosiasiassa lähempää sukua sudelle (Canis lupus) kuin euraasialaiselle kultasakaalille. Siksi afrikkalaiset kultasakaalit onkin erotettu omaksi lajikseen susisakaali (Canis lupaster).
Ulkonäkö ja koko
Sakaalin korkeus on 40 senttimetriä, ja sen ruumiin pituus on 85–105 senttimetriä. Häntä on 20–24 senttimetrin mittainen. Sakaalit painavat noin 7–13 kilogrammaa. Naaraat ovat pienempiä kuin urokset.
Kuten useimmat koiraeläimet, sakaalit ovat notkealihaksisia juoksijoita, joilla on pitkä häntä. Kultasakaalin turkki on perusväriltään kellertävän punertava. Turkin kuviointi voi vaihdella iän, esiintymisalueen ja vuodenajan mukaan, mutta yleensä turkki on tummempi talvella kuin kesällä. Karvat ovat kärjestä ruskeita.
Kultasakaaleilla on suuret, pystyt korvat ja moni-ilmeinen korva-, häntä- ja kuonoasentojen valikoima. Lisäksi ne voivat äännellä haukahdellen, muristen, kiljuen tai susien tapaan erityisesti ulvoen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Canis-suvun sakaaleista kultasakaalin levinneisyys on laajin, Pohjois- ja Itä-Afrikasta aina Myanmariin asti. Euroopassa kultasakaalia esiintyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen pitkään vain Kreikassa ja muualla Balkanin niemimaalla, mutta se on sittemmin levinnyt tulokaslajina, niin että sitä on 15 Euroopan unionin maassa aina Tanskaan ja Baltiaan saakka. Viroon sakaalit ilmestyivät vuonna 2013. Vuonna 2016 tutkimusprofessori Ilpo Kojola arveli lajin jo levinneen myös Suomeen, mutta ensimmäinen vahvistettu havainto asiasta tehtiin vasta heinäkuussa 2019 Pohjois-Savon Rautavaaralla. Muuallakin Pohjois-Euroopassa kultasakaalia tavataan satunnaisesti: Tanskassa löydettiin kesällä 2015 liikenteessä kuollut yksilö ja elokuussa 2016 Pohjois-Jyllannissa tehtiin ensimmäiset havainnot elävistä kultasakaaleista.
Kultasakaali on EU:ssa riistalaji muualla paitsi Saksassa, Puolassa ja Italiassa.
Suomessa on alkanut kiistely siitä, onko kultasakaali vieraslaji vai tulokaslaji, mikä vaikuttaa sen asemaan lainsäädännön kannalta. Maa- ja metsätalousministeriön ja Luonnonvarakeskuksen kannalta se on tulokaslaji, joka on luonnonsuojelulain perusteella rauhoitettu kuten esimerkiksi jalohaikara. Osa keskeisistä poliitikoista kuten eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtaja Anne Kalmari taas pitää lajia Suomen luontoon kuulumattomana ja poistettavana supikoiran tai minkin tapaan. Sakaali on levittäytynyt Euroopan unionin alueelle luontaisesti, joten tutkijoiden mukaan se on tulokaslaji. Sen leviämiseen on saattanut vaikuttaa ilmastonmuutos tai suden väheneminen.
Elintavat
Kojolan mukaan kultasakaali asettuisi ketun ja suden väliin.
Sekä uros- että naarassakaalit saavuttavat sukukypsyyden 11 kuukauden iässä, mutta eivät välttämättä heti ala lisääntyä. Kultasakaali synnyttää vuosittain yhden poikueen, jossa on 4–6 pentua. Jotkut nuoret jäävät apureiksi auttamaan vanhempiaan seuraavan pesueen hoidossa. Kultasakaali voi elää 12–14-vuotiaaksi. Kultasakaalin ja suden risteytymisestä on olemassa yksittäishavainto, mutta risteytyminen on Kojolan mukaan epätodennäköistä, sillä susi mieluummin tappaa kultasakaalin.
Ravinto
Sakaalit käyttävät hyvin monipuolista ravintoa. Ne syövät hedelmiä, selkärangattomia, matelijoita, lintuja, sammakkoeläimiä, jyrsijöitä sekä haaskoja.
Margaret Thatcher
Margaret Hilda Thatcher (o.s. Roberts; ) oli brittiläinen poliitikko. Hän oli konservatiivipuolueen puheenjohtaja 1975–1990 ja maansa ensimmäinen naispääministeri 1979–1990.
Thatcher valittiin pääministeriksi ensimmäisen vaalivoittonsa 1979 jälkeen uudelleen 1983 ja 1987. Hän oli Britannian ensimmäinen kolmesti vaalit voittanut pääministeri sitten 1820-luvun, ja vuonna 1988 hänestä tuli Britannian pitkäaikaisin pääministeri 1900-luvulla.
Thatcher oli vapaan markkinatalouden ja matalan tuloverotuksen kannattaja. Ulkopolitiikassa Thatcher ylläpiti erityissuhdetta Yhdysvaltoihin, erityisesti ystävänsä Ronald Reaganin toimiessa maan presidenttinä 1981–1989.
Nuoruus
Margaret Roberts syntyi vuonna 1925 Granthamin pikkukaupungissa Lincolnshiressä Alfred Robertsin ja Beatrice Robertsin (o.s. Stephenson) kuopukseksi. Hänellä oli isosisko nimeltä Muriel. Grantham oli kauppakaupunki, jossa Alfred Roberts piti kahta elintarvikekauppaa. Alfred oli myös aktiivinen kaupungin politiikassa ja toimi muun muassa kaupungin pormestarina vuosina 1945–1946. Perhe oli uskonnoltaan metodisteja, ja Alfred toimi maallikkosaarnaajana paikallisessa metodistikirkossa. Vaikka perhe tuli kohtalaisen hyvin toimeen, Alfred kielsi kotona kaikenlaiset ylellisyydet ja opetti tyttärilleen kurinalaisuutta, ahkeruutta, velvollisuudentuntoa ja pikkutarkkuutta. Tyttöjä käytettiin säännöllisesti kirjastossa, ja kun he olivat riittävän vanhoja, he saivat auttaa perheen kaupan tiskin takana.
Opinnot Oxfordissa
Margaret kävi Kestevenin ja Granthamin tyttökoulut. Hän opiskeli ahkerasti ja määrätietoisesti, ja menestyi etenkin luonnontieteissä. Hän ei onnistunut saamaan stipendiä Oxfordin yliopistoon mutta sai Oxfordin Somerville Collegesta tavallisen opiskelupaikan. Hän aloitti opintonsa Oxfordissa syksyllä 1943 isänsä rahoittamana. Roberts valmistui Oxfordista kemistiksi toiseksi korkeimmalla arvosanalla. Noustuaan myöhemmin pääministeriksi hän korosti olevansa Britannian ensimmäinen luonnontieteistä valmistunut pääministeri.
Parlamenttiehdokkaana 1950–1959
Konservatiivipuolue nimitti Robertsin ehdokkaakseen Dartfordin vaalipiirissä Kentissä vuoden 1950 ja 1951 parlamenttivaaleihin. Dartford oli vahvaa työväenpuolueen kannatusaluetta, joten Roberts ei päässyt läpi, vaikka kavensikin eroa työväenpuolueen ehdokkaaseen. Hän meni naimisiin joulukuussa 1951 varakkaan perheyritysjohtajan Denis Thacherin kanssa ja otti tämän sukunimen. Hän olisi voinut halutessaan jäädä kotirouvaksi, mutta hän halusi oman uran ja meni lukemaan lakia. Hän sai tutkinnon joulukuussa 1953 ja erikoistui verolakiin. Vuonna 1953 Thatchereille syntyi kaksoset Carol ja Mark.
Thatcher pyrki 1950-luvun aikana useasti konservatiivien ehdokkaaksi Englannin kaakkoisissa vaalipiireissä, ja konservatiivipuolue otti hänet ehdokkaaksi vuoden 1959 vaaleihin Finchleyssä. Alue oli konservatiivien kannatusaluetta, ja Thatcher valittiin parlamenttiin selvällä ääntenenemmistöllä.
Kansanedustajana 1959–
Thatcher aloitti vuonna 1959 parlamentissa yhtenä kahdestatoista alahuoneen naispuolisesta konservatiiviedustajasta. Hän sai toimia ensi kertaa lakiesityksen esittelijänä jo ensimmäisessä puheessaan helmikuussa 1960. Thatcherin esityksessä haluttiin kieltää kunnanvaltuustoja jättämästä lehdistöä ovien ulkopuolelle kokouksistaan, kuten työväenpuolue oli alkanut tehdä. Pääministeri Macmillan nimitti Thatcherin lokakuussa 1961 eläkeasioiden ministerin parlamenttisihteeriksi, missä tehtävässä Thatcher toimi seuraavan kolmen vuoden ajan. Hän uusi paikkansa parlamentissa helposti vuoden 1964 vaaleissa.
Varjohallituksessa 1964–1970
Konservatiivit olivat oppositiossa vuodet 1964–1970. Tuona aikana Thatcher toimi kuudessa eri tehtävässä konservatiivien varjohallituksessa. Varjohallituksen ministeriksi hänet nostettiin vuonna 1967 vastaamaan ensin polttoaineesta ja energiasta, seuraavana vuonna liikenteestä, ja vuonna 1969 opetuksesta.
Konservatiivien puheenjohtajana 1975–
Thatcher muodosti varjohallituksen, josta hän jätti edeltäjänsä pois. Thatcherin asema oli aluksi heikko, sillä lähes kaikki eturivin konservatiivit olivat tukeneet Heathia, eikä Thatcheria ja hänen linjaansa vielä tunnettu kovin hyvin. Saadakseen lisää vakuuttavuutta Thatcher otti puhetunteja madaltaakseen ääntään ja pehmentääkseen äänensävyään. Hän sai Neuvostoliiton medialta lisänimen ”Rautarouva” puheestaan, jossa hän tuomitsi Neuvostoliiton maailmanhallintapyrkimykset. Hän matkusti laajasti ulkomailla ja tapasi Yhdysvalloissa presidentiksi pyrkivän republikaanipoliitikon Ronald Reaganin, josta tuli hänen pitkäaikainen liittolaisensa.
Ensimmäinen pääministerikausi 1979–1983
thumb|left|upright|Thatcher vuonna 1979 ensimmäisen pääministerikautensa alussa. Uuden hallituksensa sisäministeriksi ja käytännössä varapääministerikseen Thatcher valitsi tukijansa William Whitelaw’n. Valtiovarainministeriksi hän valitsi Geoffrey Howen ja teollisuusministeriksi Keith Josephin. Hän ei ottanut hallitukseensa edeltäjäänsä Edward Heathia, mutta otti silti mukaan useita Heathin tukijoita, mikä teki hallituksesta talousasioissa melko epäyhtenäisen.
Thatcher ja valtiovarainministeri Howe halusivat kääntää Britannian suuntaa alkamalla vähentää valtion menoja ja laskemalla veroja. Hallituksen ensimmäisessä budjetissa tulovero laskettiin 33 prosentista 30 prosenttiin ja ylimmän veroluokan veroaste 83 prosentista 60:een, ja lisäksi valtion menoja leikattiin kolmella prosentilla. Budjetin tasapainottamiseksi arvonlisäveroa nostettiin 8 prosentista 15:een. Lisäksi korkoja nostettiin 14 prosentista 17 prosenttiin. Valtio myös lakkasi tukemasta puntaa ja antoi sen arvon määräytyä kansainvälisten valuuttakurssien mukaan. Thatcher perusteli radikaalia budjettiaan siten, että ”vaihtoehtoa ei ole”. Kevään 1980 budjetti jatkoi valtion menojen vähentämistä ja esitteli uusia leikkauksia.
Arvonlisäveron ja korkojen nosto kiihdytti aluksi inflaatiota entisestään ja heikensi ostovoimaa. Punnan arvo nousi, mikä heikensi Britannian viennin kilpailukykyä ja vahingoitti teollisuustuotantoa. Työttömyys jatkoi nousuaan ja talous supistumistaan. Thatcher kuitenkin piti linjansa, ja Howen kolmannessa budjetissa esiteltiin jälleen uusia leikkauksia ja veroja niin, että 364 taloustieteilijää kirjoitti julkisessa kirjeessä uskovansa hallituksen toimien vain syventävän lamaa ja aiheuttavan epävakautta.
thumb|Thatcher Pohjois-Irlannissa vuonna 1982. Thatcherin ensimmäisiä merkittäviä sisäpoliittisia tekoja oli Housing Act -laki, joka antoi kunnan omistamien vuokratalojen vuokralaisille oikeuden ostaa asunto itselleen. Thatcher otti myös taipumattoman asenteen Irlannin tasavaltalaisarmeijan vaatimusten suhteen, kun sen jäsenet nälkälakkoilivat vankilassa saadakseen itselleen poliittisen statuksen.
Thatcher oli vannoutunut Neuvostoliiton vastustaja ja kylmän sodan soturi, joka ihaili Yhdysvaltoja. Yhdistyneitä kansakuntia hän ei arvostanut, vaan piti järjestöä pelkkänä puhekauppana. Myöskään brittiläinen kansainyhteisö ei merkinnyt hänelle erityisen paljon, ja suhteita Afrikan johtajiin rasitti Thatcherin antama tuki Etelä-Afrikan valkoiselle hallitukselle. Rhodesian vallanvaihdon hän kuitenkin hyväksyi käytännön syistä.
Thatcher huolestui Britannian kasvavista jäsenmaksuista Euroopan yhteisössä ja neuvotteli niihin suuret leikkaukset. Hänelle jäi kuitenkin epäluulo Ranskan ja Saksan vahvaa akselia kohtaan EY:ssä. Thatcher piti Yhdysvaltain demokraattipresidentti Carteria heikkona ja oli yksi ensimmäisistä vierailevista valtionjohtajista Valkoisessa talossa sen jälkeen, kun Ronald Reagan oli valittu presidentiksi. Vaikka Thatcher ja Reagan olivat ihmisinä ja poliitikkoina hyvin erilaisia, heillä oli yhteiset tavoitteet ja samanlaiset keinot niiden saavuttamiseksi.
thumb|Britannian BKT:n kasvukäyrä. Thatcherin pääministeriaika tummanvihreällä. Käyrässä näkyy selvästi Britannian taloustilanteen kääntyminen nousuun keskellä Thatcherin ensimmäistä kautta. Thatcherin ei vielä keväällä 1981 uskottu selviävän kauan pääministerinä, sillä Britannian talous ja työttömyysaste eivät olleet kääntyneet parempaan. Keväällä 1981 Englannin suurimmissa kaupungeissa oli vakavia mellakoita. Thatcher piti kuitenkin linjansa ja vaihtoi häntä vastustaneita tai epäonnistuneita ministereitään uusiin. Käänne parempaan alkoi, kun Britannia alkoi pumpata öljyä Pohjanmerestä ja taantuma alkoi hellittää. Samalla maan oppositio ajautui hajaannukseen ja työväenpuolue siirtyi entistä enemmän vasemmalle.
Kun Argentiina miehitti Britannialle kuuluneet Falklandinsaaret huhtikuussa 1982, Thatcher reagoi nöyryytykseen määrätietoisesti ja lähetti armeijan valtaamaan saaret takaisin. Seuranneessa sodassa Britannia valtasi saaret takaisin itselleen, ja Thatcher nähtiin kotimaassa rohkeana voiton arkkitehtina. Hänen suosiolukunsa kaksinkertaistui yli 50 prosentin, ja hänen asemansa pääministerinä pelastui. Myös Thatcherin toimenpiteet ammattiliittojen erikoisoikeuksien ja vallan vähentämiseksi olivat suosittuja kansan keskuudessa. Inflaatio oli pudonnut viiteen prosenttiin, ja korkotasoa pystyttiin alentamaan. Thatcherin hallitus aloitti vuonna 1982 myös suuren yksityistämisohjelman. Thatcher piti ydinpelotetta tärkeänä, joten hän osti Yhdysvalloilta edulliseen hintaan Trident-ohjuksia ja lupasi Yhdysvalloille vastineeksi oikeuden varustaa omia tukikohtiaan Britanniassa risteilyohjuksilla.
Toinen pääministerikausi 1983–1987
thumb|left|upright|Thatcher ja Reagan Valkoisessa talossa vuonna 1983. Konservatiivit saivat kesäkuussa 1983 pidetyissä vaaleissa 144 edustajan enemmistön parlamenttiin, ja Thatcher sai ensimmäisen jatkokautensa pääministerinä.
Thatcher torjui valtiovarainministerinsä Nigel Lawsonin ehdotuksen siitä, että Britannia liittyisi Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssimekanismiin, sillä hän katsoi liittymisen heikentävän Britannian kansallista suvereniteettia. Lawsonin ehdotuksella oli kuitenkin monen konservatiivin tuki, ja pitkittynyt riita johtikin viiden vuoden kuluttua lopulta kummankin poliittisen uran päättymiseen.
Kansallinen hiilikomitea ilmoitti keväällä 1984 sulkevansa 20 tuottamatonta hiilikaivosta, mikä johti hiilikaivostyöläisten 12 kuukauden mittaiseen lakkoon. Kun Thatcher tuomitsi vallankumouksellisen ay-johtaja Arthur Scargillin johtaman lakon, ja hiiltäkin edelleen riitti, kaivosmiehet alkoivat palailla töihin ja lakko loppui. Näin Thatcher oli lyönyt ”sisäisen vihollisensa”, joka oli aiheuttanut hänelle harmia jo vuodesta 1981 asti.
Thatcher lakkautti vuonna 1965 perustetut maan konurbaatioiden hallintoelimet, sillä hän piti niitä tuhlailevina ja vastuuntunnottomina.