cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Säätyvaltiopäivät 1904
Porvarissääty
Porvarissäädyn puhemies oli Hugo Lilius ja sihteeri Axel Valdemar Lindberg. Säädyn jäsenet olivat puhemies mukaan luettuna seuraavat:
Talonpoikaissääty
Talonpoikaissäädyssä valtiopäiville osallistuivat, puhemies Kaarle Ojanen mukaan luettuna, seuraavat edustajat, tulkkina Emil Almberg ja sihteerinä Juho Kusti Paasikivi:
Sampo (lehti)
Sampo on Saarijärvellä ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa torstaisin. Sampo-lehden levikki oli 4 872 vuonna 2016 ja sen levikkialue käsittää Saarijärven lisäksi Kannonkosken kunnan.
Sampoa julkaisee Keski-Suomen Media Oy, ja sen vastaava päätoimittaja on Marja Tarvainen. Lehti on poliittisesti sitoutumaton.
Sampo alkoi ilmestyä vuonna 1943. Kustantajina olivat Lanneveden Sampo-Nuorisoseura ja Lanneveden Työväen yhdistys.
Perustamisen puuhamiehenä ja lehden vastaavana toimittajana oli Eeti Hänninen. Lehteä painettiin 350 kappaletta ja se jaettiin ilmaiseksi 8-sivuisena.
Poraus
thumb|Työmies poraa käsiporalla. Poraus voi tarkoittaa paitsi työstömenetelmää (poraaminen) myös poraamalla valmistettua muotoa. Poraaminen on lastuava työstömenetelmä, jossa tehdään reikä johonkin materiaaliin pyörittämällä joko työkalua tai työkappaletta valmistettavan reiän akselin ympäri. Poraamiseen käytettävää työkalua kutsutaan joko poraksi tai puhekielessä myös poranteräksi. Poraa pyöritetään porakoneella.
Tarkan reiän poraaminen edellyttää aina terävää poraa, mutta poran terävyydellä on sitä suurempi merkitys, mitä pehmeämpää materiaalia porataan.
Metallien poraaminen
Porausmenetelmän valintaan vaikuttavia tekijöitä ovat halutun reiän syvyys ja halkaisija sekä porattava materiaali. Työstöparametrit, syöttö sekä kierrosnopeus, valitaan työkappaleen ja poran materiaalien perusteella. Poraaminen voidaan tehdä joko kuivana tai lastuamisnestettä käyttäen. Joissakin porausmenetelmissä lastuamisnesteen syöttäminen sekä lastun poisto tapahtuu poran sisälle tehtyjen kanavien avulla.
Poratun reiän halkaisijan tarkentamiseksi ja pinnankarheuden parantamiseksi voidaan käyttää väljentämistä, kalvintaa tai avartamista. Tarkkojen toleranssireikien valmistaminen edellyttää yleensä jonkun viimeistelymenetelmän käyttöä. Poraamisen yhteydessä valmistetaan monesti erilaisia muotoupotuksia (esimerkiksi senkkaus) ja tasauksia, joko erillisellä tai poraan integroidulla työkalulla.
Puun poraaminen
Puuta voidaan porata myös metallien poraamiseen tarkoitetuilla pikateräsporilla, mutta puun syyrakenteesta ja pehmeydestä johtuen metalliporalla ei saavuteta kovin siistiä reikää. Varsinaisessa puuporassa on yleensä keskipiikki joka estää terän "vaeltamisen" ja ulkokehällä leikkuusärmä joka katkaisee puun kuidut ennen varsinaista lastuamista. Koska puu on pehmeämpää ja huokoisempaa kuin metallit, sen poraamiseen tarvitaan huomattavasti pienempiä työstövoimia. Liian suuren kierrosnopeuden käyttö suhteessa syöttöön ja etenkin tylsän terän käyttäminen voi aiheuttaa puun palamista kitkalämmön vaikutuksesta.
Muovien poraaminen
Muoveja porataan yleensä pikateräksisillä metalliporilla. Muovit sulavat tai palavat usein helposti joten muoveja porattaessa kitkalämpö on minimoitava käyttämällä riittävän suurta syöttöä ja teräviä työkaluja. Toisaalta jotkut muovit ovat hauraita (akryyli, polystyreeni) ja murtuvat helposti liian suurta työstövoimaa käytettäessä. Näin saattaa käydä, kun tylsää työkalua käytettäessä syötön pieneneminen ja muovin sulaminen yritetään estää työstövoimaa lisäämällä. Porattaessa muoveja tavallisella metalliporalla, poran lastukanavien reunat saattavat tarttua muoviin tehokkaasti ja "imeä" poraa ruuvimaisesti haluttua syöttöä suuremmalla nopeudella. Näin voi käydä etenkin sitkeitä muoveja sähkökäyttöisellä käsiporakoneella porattaessa. Tästä aiheutuvat suuret lastuamisvoimat voivat irrottaa työkappaleen kiinnikkeestään tai reiästä voi tulla haluttua syvempi tai sen laatu voi muuten kärsiä.
Mikroporaus
Mikroporaus tarkoittaa poraamista, jossa reiät ovat alle 0,5 mm. Näin pienen reiän poraaminen on vaikeaa, koska ohuen poran sisälle ei voida valmistaa poran jäähdyttämiseksi tarvittavia jäähdytysnestekanavia ja poran kierrosnopeuden on oltava suuri. Ohut pora katkeaa helposti ja lastujen poisto pienestä reiästä on myös ongelma.
Porakoneet
Porakoneita on hyvin erilaisia ja erikokoisia. Tavalliselle kuluttajalle tutuin lienee sähkökäyttöinen käsiporakone, jossa on käytännössä vain moottori sekä alennusvaihde. Tällaisella porakoneella sekä syöttö, että paikoitus tehdään käsillä tukemalla. Yksinkertaisimmissa pylväsporakoneissa syöttöliike saadaan käsivivun avulla, mutta liike on tuettu sivusuunnissa. Suurimmissa koneissa voidaan porata joko käsisyötöllä tai konesyötöllä. Kovametallisten työkalujen yleistyessä massatuotannossa vanhat porakoneet ovat osoittautuneet tehottomiksi. Niissä ei ole mahdollisuutta suuriin pyörimisnopeuksiin, koneissa ei ole portaattomia syöttöjä eikä pyörimisnopeuksia ja koneet ovat rakenteellisesti liian heikkoja, jolloin värähtelyt ja muodonmuutokset aiheuttavat vaikeuksia lastuamisessa. NC- ohjaus porakoneilla tekee reikien piirrottamisen ennen työstöä osin tarpeettomaksi.
Harz
thumb|230px|Järvi Harz-vuoristossa thumb|230px|Kartta Harz-vuoristosta Harz on horstivuoristo Pohjois-Saksassa. Se muodostaa luonnollisen rajan Ala-Saksin, Saksi-Anhaltin ja Thüringenin osavaltioiden välille.
Harz on kaakko-lounassuunnassa 92 kilometriä pitkä ja 32 kilometriä leveä. Harzin korkein vuori on 1 141 metriin kohoava Brocken. Yhteensä vuoristo peittää alleen noin 2 000 neliökilometrin alan. Harzin alueella asuu noin 600 000 ihmistä.
Harz jakautuu Ylä- (Oberharz) ja Ala-Harziin (Unterharz), joka sijaitsee kaakossa. Ylä-Harz on muodoiltaan korkeampi, ja siellä kasvaa kuusimetsiä. Ala-Harz laskeutuu ympäröivän maan tasolle asteittain. Siellä on lehtimetsiä, ja seassa on myös niittyjä.
Asutus levittäytyi alueelle vasta noin tuhat vuotta sitten. Antiikin aikaan alue oli tiheän metsän vuoksi luoksepääsemätön. Vuonna 968 läheltä Goslarin kaupunkia löydettiin hopeaa, ja vuoristoon perustettiin useita kaivoksia seuraavien vuosisatojen aikana. Kaivosten ehdyttyä 1800-luvulla alue koki rappion ja ihmiset hylkäsivät kaupunkeja, mutta matkailu on eheyttänyt jälleen Harzin taloutta. Nykyään vuoristo on merkittävä matkailukohde, jossa merkittäviä keskuksia ovat Harzburg ja Lauterberg. Siellä lomailee kesällä retkeilijöitä ja talvella urheilunharrastajia.
Vuodesta 1945 vuoteen 1990 Länsi- ja Itä-Saksan raja kulki Harzin läpi.
Vuoristossa on laaja suojelualue, Harzin kansallispuisto, jossa sen korkein vuori Brocken sijaitsee.
Tietokirjallisuus
thumb|Tietokirjallisuutta. Tietokirjallisuus (asiateksti, asiaproosa) tarjoaa lukijalle eri alojen tietoa, informaatiota tai ohjeita. Sen sisältö voi olla laaja-alaista, kuten tietosanakirjoissa, erikoistietoa, mielipiteitä tai ohjeita lukijalle pieniltäkin erikoisaloilta.
Määritelmä ja alalajit
Tietokirjoiksi kutsutaan kirjoja, joissa esitettyjen asioiden katsotaan perustuvan tutkittuun tietoon, verrattuna esimerkiksi fiktioon. Tietokirjallisuus jaotellaan useaan alalajiin. Suomen tietokirjailijat ry on jakanut tietokirjallisuuden seitsemään pääluokkaan, tutkimuskirjallisuuteen, hakuteoksiin, oppaisiin, oppimateriaaleihin, yleiseen tietokirjallisuuteen, lasten ja nuorten tietokirjallisuuten ja mielipidekirjallisuuteen.
Tutkimuskirjallisuuteen kuuluvat esimerkiksi väitöskirjat, monografiat ja tutkimusraportit. Hakuteoksia ovat muun muassa tietosanakirjat, sanakirjat, matrikkelit, kalenterit ja kartastot. Oppimateriaaleja ovat oppikirjat ja harjoituskirjat. Oppaisiin kuuluu teoksia erilaisista harrasteista ja keittokirjat. Mielipidekirjallisuuteen luokitellaan esseet, muistelmat ja elämänviisauskirjat. Yleiseen tietokirjallisuuteen kuuluvat puolestaan tietokirjat, historiateokset, luontokirjat ja elämäkerrat. Lasten ja nuorten tietokirjallisuuteen luokitellaan kirjoja periaatteessa kaikista muista alaluokista, jos ne ovat lapsille suunnattuja.
Erilaiset ammatilliset, kaupalliset ja teknilliset oppaat sekä poliittiseen tai uskonnolliseen vaikuttamiseen pyrkivät julkaisut saatetaan erottaa niistä kirjoista, joiden katsotaan tarjoavan pysyvämpää tietoa. Tietokirjallisuus voidaankin luokitella käyttötarkoituksen mukaan perustietokirjallisuuteen, opaskirjallisuuteen ja mielipidekirjallisuuteen. Tässä jaottelussa opaskirjoihin luetaan tekninen, lääketieteellinen, taloutta käsittelevä ja hengellinen kirjallisuus. Jako ei kuitenkaan ole yksiselitteinen, sillä monissa teoksissa on piirteitä useammasta tyypistä.
Tietokirjallisuudella on monia muotoja. Lyhyimpiä ovat artikkelit. Sitä laajempia ovat tutkielmat ja katsaukset. Kun tällaisen tekstin tyyliin ja muuhun esteettiseen puoleen kiinnitetään erityistä huomiota, sitä nimitetään esseeksi. Mediassa julkaistaan usein kulttuurielämää käsitteleviä artikkeleita, joita voi kutsua arvosteluiksi eli kritiikeiksi. Vahvasti kohdettaan kohti hyökkäävä teksti on pamfletti.
Barry Trotter
Barry Trotterit ovat yhdysvaltalaisen Michael Gerberin kirjoittamia parodioita J. K. Rowlingin kirjoittamista suosituista Harry Potter -kirjoista. Kirjoja on kolme ja ne on kaikki suomennettu. Gerberin kirjat sijoittuvat Pötymähkän velhokouluun, jonka oppilaasta Barry Trotterista kirjat kertovat.
Tietokirjallisuus
Määritelmä ja alalajit
Tietokirjan yleistajuisuus vaihtelee. Popularisoidut teokset on tarkoitettu suurelle yleisölle ja ne pyrkivät esittämään asian ymmärrettävästi: välttämään tarpeetonta ammattisanastoa ja havainnollistamaan asiaa esimerkiksi kuvituksella. Toinen ääripää ovat tieteelliset tutkimukset, jotka on tarkoitettu alan erikoiskoulutuksen saaneille lukijoille.
Barry Trotter
Sarjan kirjat:
Tietokirjallisuus
Kirjoittaminen
Tietokirjan kirjoittamisen vaiheita voivat olla muun muassa :
Barry Trotter
Barry Trotter ja häpeämätön parodia
Parodian ensimmäisessä osassa velhokoulu Pötymähkän pihan on vallannut joukko tuhojaan tekeviä mäskejä. Koulun rehtori Alpo Bumblemore uskoo, että koulun kuuluisimmasta oppilaasta Barry Trotterista tekeillä oleva elokuva vain pahentaisi tilannetta. Niinpä hän lähettää Barryn estämään elokuvan valmistumisen ystäviensä Lon Measleyn ja Ermine Cringerin kanssa, tai vaihtoehtona on erotus koulusta ja Barry joutuminen oikeaan työhön.
Tietokirjallisuus
Kirjoittaminen
Viihdyttävän tietokirjan piirteitä ovat esim. tarinallisuus, mysteeri, ennakoimattomuus, yllätyksellisyys, relevanssi, samaistuttavuus, huumori, tunteikkuus, visuaalisuus, metaforat, konkreettisuus, ymmärrettävyys, yksinkertaisuus ja provokatiivisuus. Tietokirjan voi kirjoittaa aluksi kokoelmana lyhyitä tarinoita, esseitä. Usein persoonallinen, henkilökohtainen, yhdelle henkilölle kohdistuva kirjoitustyyli on viihdyttävin.
Barry Trotter
Barry Trotter ja tarpeeton jatko-osa
Nyt 38-vuotias Barry palaa Ermine-vaimonsa kanssa Pötymähkään, jonne on menossa myös heidän poikansa, ensimmäistä vuotta koulussa aloitteleva Nigel. Rehtorille sattuvan oudon tapauksen johdosta Barrystä ja Erminestä tehdään koulun tilapäiset rehtorit. Vain hetken rehtorin virasta nautittuaan Barry huomaa saaneensa oudon nuorentumistaudin. Aluksi asia vaikuttaa loistavalta, mutta pian selviää karmea fakta: ennen pitkää Barry saavuttaa nollan vuoden iän ja kuolee. Yhdessä Erminen kanssa he ryhtyvät keksimään parannuskeinoa. Ja kuka on salaperäinen kommandopipoon pukeutuva professori Mumbelmumbel?
Tietokirjallisuus
Tietokirjallisuus Suomessa
Suomessa julkaistuista kirjoista 80 prosenttia on tietokirjallisuutta. Kotimaisten kirjoittajien julkaisuista 90 prosenttia on tietokirjallisuutta.
Barry Trotter
Barry Trotter ja kuollut hevonen
Barryn nuorentumistauti saatiin pysäytettyä, mutta valitettavasti hän jäi yhdeksänvuotiaan näköiseksi. Niinpä Ermine passittaa miehensä tohtori Ritalin istunnoille. Hypnoosia käyttäen palataan Barryn menneisyyteen ja yritetään selvittää nuoruuden aikaisia traumoja, jotka mahdollisesti estäisivät vanhenemisen.
Tietokirjallisuus
Tietokirjallisuus Suomessa
Suomessa ehkä suosituin tietokirjallisuuden laji on historia. Vuonna 2007 ilmestyneessä Suomennoskirjallisuuden historiassa todetaan, että tietokirjallisuuden suomentamisessa kielivalikoima on paljon yksipuolisempi kuin kaunokirjallisuudessa. Tietokirjoja suomennetaan siis lähinnä vain muutamista kielistä.
Barry Trotter
Nimiluettelo
Muutamia kirjassa esiintyviä nimiä (alkuperäinen vasemmalla):
Tietokirjallisuus
Tietokirjallisuus Suomessa
Pirjo Hiidenmaa aloitti Suomen ensimmäisessä tietokirjallisuuden ja -kirjoittamisen professuurissa Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa syksyllä 2014.
Suomen tietokirjallisuuden vaiheita
Suomessa tehdyt tietokirjat olivat menneinä vuosisatoina latinan- tai ruotsinkielisiä. Suomeksi kirjoitettiin aluksi vain hengellistä kirjallisuutta. Niiden kirjoittajista merkittävimpiä olivat piispat Mikael Agricola, Ericus Erici Sorolainen ja Johannes Gezelius vanhempi. Turun akatemian perustaminen vuonna 1640 lisäsi Suomessa tehtyjä tietokirjoja lähinnä latinankielisten väitöskirjojen muodossa. Niillä oli hallitseva asema 1700-luvun puoliväliin asti. Sen jälkeen maallista tietokirjallisuutta alkoi ilmestyä myös ruotsiksi ja suomeksi. Esimerkiksi merkittävät luonnontieteilijät Pehr Kalm ja Pehr Adrian Gadd julkaisivat väitöskirjojaan ruotsiksi. Sen sijaan historioitsijat Algoth Scarin ja Henrik Gabriel Porthan käyttivät latinaa, kuten myös oikeustieteilijä Matthias Calonius.
Tieteellinen julkaisutoiminta muuttui vähitellen 1800-luvulla entistä kansankielisemmäksi ja populaarimmaksi. Merkittäviä tietokirjailijoita olivat Y. S. Yrjö-Koskinen, Zachris Topelius, Elias Lönnrot ja August Ahlqvist. Kansa- ja oppikoulujen yleistyminen kasvatti tietokirjallisuuden myyntiä. Julkaisutoiminnan pääpaino siirtyi vuosisadan vaihteessa suomenkieliseen kirjallisuuteen. Tällöin syntyivät ensimmäiset suomenkieliset tietosanakirjatyyliset suurteokset: Yleinen ihmiskunnan historia, XIX vuosisata, Tietosanakirja, Oma maa, Maantiede ja löytöretket, Maapallon eläimistö.
Myös 1900-luvulla suurin osa tietokirjallisuudesta syntyi akateemisen alan piirissä. Selvä poikkeus tästä on kansatieteilijä Samuli Paulaharju, joka teki julkaisutyötä opettajantyön sivussa. Lisäksi muutamat kaunokirjailijat tuottivat merkittäviä tietokirjoja: Volter Kilpi, Aaro Hellaakoski, Eila Pennanen, Veijo Meri, Yrjö Hirn, Sigurd Frosterus, Rolf Lagerborg. Akateemisista tutkijoista monetkin ovat eteviä tietokirjailijoita: kansatieteilijä Kustaa Vilkuna, historioitsijat Eino Jutikkala, Matti Klinge ja Mauno Jokipii, sosiologit Matti Kuusi ja Elina Haavio-Mannila, filosofit Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka sekä biologit Anto Leikola ja Arvi Ulvinen. Tietokirjojen myyntiä vauhdittivat 1970-luvulla peruskoulujen runsas oppikirjojen käyttö ja Suomen koteihin myydyt eri alojen suurteokset. Vuonna 1981 suurteosten osuus oli 55 prosenttia Suomen Kustannusyhdistyksen jäsenyritysten tietokirjamyynnin arvosta, 35 prosenttia yleisen kirjallisuuden myynnin arvosta ja 24 prosenttia koko kirjamyynnin arvosta.
Lipetsk
pienoiskuva|left|Lipetskin rautatieasema.
Lipetsk on 508 887 asukkaan (2010) venäläinen kaupunki, joka sijaitsee Moskovasta 508 kilometriä kaakkoon Voronež-joen varrella. Kaupunki on 1,17 miljoonan asukkaan Lipetskin alueen hallintokeskus.
Ensimmäinen maininta Lipetskistä on 1200-luvulta. Vuonna 1284 mongolit tuhosivat kaupungin. Vuonna 1702 Pietari Suuri rakennutti kaupunkiin rautaruukin, jossa läheisten rautamalmiesiintymien malmista valmistettiin valurautaa tykinammuksia varten.
pienoiskuva|left|Luftwaffen salainen lentotukikohta sijaitsi Lipetskissä. Vuosina 1926-1933 kaupungissa sijaitsi salainen saksalainen hävittäjälentäjäkoulu tulevia Saksan ilmavoimia varten. Nykyisin hävittäjälentäjien koulutusta annetaan Lipetskin lentotukikohdassa, joka sijaitsee kaupungin luoteispuolella. Siviililentoliikenteen käyttämä Lipetskin lentoasema sijaitsee puolestaan kaupungin pohjoispuolella. Kaupungissa on myös rautatieasema.
Lipetsk tarkoittaa lehmusten kaupunkia: kaupungin vaakunassa ja lipussa esiintyy lehmus.
Eduskuntavaalit 1951
'''Suomen 20. eduskuntavaalit''' järjestettiin 2.–3. heinäkuuta 1951.
Vaaleihin valmistauduttaessa päähallituspuolueet Maalaisliitto ja SDP kävivät maataloustuottajien ja kaupunkilaiskuluttajien välistä tulonjakotaistelua. Vaalikamppailun tärkein vedenjakaja kulki kuitenkin SDP:n sisällä ja yksittäisistä ehdokkaista vaalien päätähdeksi nousi Väinö Tanner. Ulkoministeri Åke Gartz vaati keväällä 1951 SDP:n puheenjohtajaa Emil Skogia estämään Tannerin paluun eduskuntaan. Tähän Skog vastasi tylysti, että jos nyt estetään Tannerin ehdokkuus ulkopoliittisista syistä, seuraavissa vaaleissa voitaisiin estää kenen muun ehdokkuus tahansa. Vaalien voittaja oli SKDL, jonka äänimäärä lisääntyi lähes 16 000:lla ja eduskuntapaikkojen määrä viidellä. Politiikan tarkkailijoiden mukaan nyt maksettiin Fagerholmin ensimmäisen hallituksen, Arabian mellakoiden ja Kemin kapinan sekä vuoden 1950 presidentinvaalin jälkilaskut. Äänestysaktiivisuus jäi yli kolme prosenttiyksikköä heikommaksi kuin vuonna 1948.
Uusina kansanedustajina tulivat eduskuntaan mm. Arvo Ahonen, Eero Antikainen, Kalervo Haapasalo, Veikko Helle, Veikko Kokkola, Impi Lukkarinen, Aarre Simonen ja Viljo Virtanen (SDP), Toivo Antila, Eeli Erkkilä, Leo Häppölä, Mauno Jussila ja Nestori Kaasalainen (ML), Paavo Aitio, Kaino Haapanen, Antti Kinnunen, Matti Koivunen ja Anna-Liisa Tiekso (SKDL), Raino Hallberg, Tuure Junnila ja Niilo Kosola (Kok.), Grels Teir (RKP) sekä Esa Kaitila ja Juho Tenhiälä (KP).
Eduskunnan jättivät mm. SDP:n 33:t valtiopäivät istunut Hilma Koivulahti-Lehto ja 36 valtiopäivät istunut Jussi Tolonen, Maalaisliiton Janne Koivuranta ja vuonna 1907 valittuun ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan kuulunut Juhani Leppälä, joka istui 33:t valtiopäivät, SKDL:n Yrjö Leino, Kokoomuksen Erkki Paavolainen ja Ernsti Turja, sekä Kansanpuolueen Rolf B. Berner ja Kalle Kauppi. Eduskunnasta putosivat SDP:n Toivo Pyörtänö ja Jussi Raatikainen, sekä Maalaisliiton Juho Koivisto ja Vihtori Vesterinen.
Eduskuntaan palasivat mm. SDP:n Väinö Leskinen ja jo ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan kuulunut Väinö Tanner. Myös Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustajina aikanaan toimineet, joiden ehdokkuus vuoden 1945 vaaleissa oli kielletty, saivat nyt palata politiikkaan. Heistä palasi näissä vaaleissa eduskuntaan Iisakki Nikkola, nyt Kokoomuksen riveissä.
Vuoden 1951 vaaleissa valituista kansanedustajista viimeisenä elossa oli maaliskuussa 2016 kuollut Nestori Kaasalainen. Meeri Kalavainen, Anna-Liisa Korpinen ja Impi Lukkarinen kuolivat vuonna 2010.
Francis Bouillon
Francis Bouillon (s. 17. lokakuuta 1975) on ammattilaisuransa päättänyt yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Bouillon pelasi 15 kautta NHL-liigassa edustaen Montreal Canadiensia ja Nashville Predatorsia. Urallaan hän pelasi 776 NHL runkosarjaottelua, ja teki niissä 32 maalia ja antoi 117 maaliin johtanutta syöttöä.
Ura
Bouillon teki ammattilaisdebyyttinsä kaudella 1996–1997 ECHL-joukkue Wheeling Nailersissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi IHL-joukkue Quebec Rafalesissa ennen kuin siirtyi vapaana pelaajana Montreal Canadiensiin vuonna 1998.
Seuraavien 11 kauden ajan Bouillon pelasi Canadiensin organisaatiossa lukuun ottamatta Nashville Predatorsissa pelattua kautta 2002–2003. Pienestä koostaan huolimatta Bouillonilla ei ole ollut ongelmaa fyysisessä pelissä NHL:ssä. Pierre Houden mukaan Bouillon on yksi NHL:n vahvimmista pelaajista.
30. syyskuuta 2009 Ennen kauden 2009–2010 alkua Bouillon teki yhden vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa pelattuaan ennen sitä try out -sopimuksella harjoitusleirillä. Edellisellä kerralla hän pelasi Nashvillessä vain neljä ottelua 2002. Bouillon jätti kauden aikana väliin vain yhden ottelun. 81 pelaamassaan pelissä hän teki kolme maalia ja yhteensä 11 pistettä. 18. kesäkuuta 2010 Bouillon teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Nashvillen kanssa.
1. heinäkuuta 2012 Bouillon palasi Montrealiin yhden vuoden ja 1,5 miljoonan dollarin sopimuksella. Kauden aikana hän ansaitsi pelaamisellaan yhden vuoden jatkosopimuksen. Kauden 2013–2014 jälkeen Montreal ei tehnyt Bouillonin kanssa sopimusta ja hänestä tuli 1. heinäkuuta vapaa pelaaja. Hän kuitenkin pelaa Montrealin harjoitusleirillä try out -sopimuksella.
Halloween II – tappajan paluu
Halloween II – tappajan paluu (engl. Halloween II) on vuonna 1981 tehty yhdysvaltalainen kauhuelokuva ja ensimmäinen jatko-osa elokuvalle Halloween - naamioiden yö. Juonellisesti se jatkaa suoraan edeltäjänsä tapahtumien jälkeen, Michael Myersin jatkaessa murhasarjaansa pyhäinpäivän yönä. Elokuvan on ohjannut Rick Rosenthal, ja sen pääosissa jatkavat Donald Pleasence ja Jamie Lee Curtis.
Halloween 2 on alkuperäiselokuvan jatko-osista ainoa John Carpenterin ja Debra Hillin käsikirjoittama; jälkeenpäin Carpenter on kertonut laatiessa käsikirjoitusta lähinnä vastahakoisesti ja vähäisellä mielenkiinnolla. Carpenterille tarjottiin myös mahdollisuutta ohjata jatko-osa, mutta Carpenter ei halunnut olla käsikirjoittamista ja säveltämistä enempää liiaksi osallisena jatko-osan työstämisessä, joten kun hän ja ensimmäisessä elokuvassa hänen kanssaan työskennellyt Tommy Lee Wallace kieltäytyivät ohjausvastuusta, Rosenthal palkattiin ohjaajaksi.
Juoni
Elokuva alkaa siitä mihin ensimmäinen osa päättyi. Sarjamurhaaja Michael Myersia on ammuttu kuusi kertaa, mutta hän on yhä elossa ja vapaalla jalalla. Laurie Strode kiidätetään loukkaantuneena sairaalaan, ja samaan aikaan tohtori Loomis yrittää löytää kadonnutta Myersia. Tämä on kuitenkin päättänyt saada Laurien hengiltä ja suuntaa kulkunsa Haddonfieldin sairaalaan.
Myersin tappaessa sairaalan henkilökuntaa tohtori Loomis saa selville, että Laurie on Myersin sisko. Loomis saapuu Haddonfieldin sairaalaan ja löytää sieltä Myersin ja Laurien. Myersia ammutaan taas useamman kerran, mutta mies ei pysähdy vaan puukottaa Loomisia. Laurie ampuu Myersia silmiin kaksi kertaa ja saa tämän sokeutumaan. Myersin huitoessa veitsellä Loomis täyttää huoneen kaasulla ja käskee Laurien paeta. Hän sytyttää tupakansytyttimen, ja huoneessa oleva kaasu räjähtää. Vähän matkan päässä suojassa oleva Laurie katsoo palavaan käytävään, jossa ilmiliekeissä oleva Myers kävelee häntä kohti, mutta lopulta tuupertuu maahan. Viranomaiset saapuvat paikalle ja Laurie lähtee ambulanssin kyydissä toiseen sairaalaan.
Vastaanotto
Valtion elokuvatarkastamo määräsi elokuvalle ennakkotarkastuksessa 18.2.1982 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten sitä ei ollut laillista Suomessa esittää eikä levittää. Syyskuussa 1982 tarkastamo kuitenkin salli elokuvasta noin 50 sekuntia lyhennetyn version ikärajalla K18. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen arvioi elokuvan Suomen markkinoille sensuroitua VHS-versiota ja pitää sen ikävimpänä piirteenä koomista psykologisointia, kuten ”me kaikki pelkäämme pahaa sisimmässämme”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Ronald Fangen
Ronald Fangen (1895 Kragerø, Norja – 1946 Fornebu, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja.
Saksalaiset miehittäjät vangitsivat Fangenin ensimmäisenä norjalaisena kirjailijana. Hän kuoli 1946 lento-onnettomuudessa.
Fangen aloitti ekspressionistina mutta omaksui 1920-luvulla konservatiivisen humanismin, vastusti kulttuuriradikalismia ja liittyi Oxford-liikkeeseen (myöhemmin Moraalinen varustautuminen, MRA). Hän käsittelee moraalisia ja uskonnollisia ongelmia muissakin teoksissaan kuin romaaneissa. Fangen käänsi norjaksi Frans Emil Sillanpään Nuorena nukkuneen.
Carroll O’Connor
John Carroll O’Connor (2. elokuuta 1924 Manhattan, New York – 21. kesäkuuta 2001 Culver City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten roolistaan Perhe on pahin -televisiosarjan Archie Bunkerina. O’Connor näytteli Bunkeria 12 vuotta yhteensä 307 jaksossa.
O’Connor oli opiskellut englannin kielen opettajaksi, hänellä oli maisterin tutkinto sekä draamasta että englannin kielestä, ja hän oli poliittisesti liberaali. Läskipäätä näytellyt ja myöhemmin menestyväksi ohjaajaksi siirtynyt Rob Reiner mainitsi O’Connorin olleen poliittisesti vasemmistolaisempi kuin hänen oma roolihahmonsa Perhe on pahin -sarjassa.
Suomessa O’Connor nähtiin 1980-luvulla myös televisiosarjassa Yön kuumuudessa, jonka jaksoista neljä hän myös ohjasi. Hänen viimeiseksi roolisuorituksekseen jäi Marty O’Reillyn rooli Bonnie Huntin ohjaamassa romanttisessa komediassa Return to Me.
O’Connor menehtyi 21. kesäkuuta 2001 diabeteksen komplikaatioiden aiheuttamaan sydänkohtaukseen. Hautajaisiin osallistuivat myös Perhe on pahin -näyttelijät, ja hautajaispuheen piti Larry Hagman, joka oli ollut Carroll O’Connorin läheinen ystävä vuodesta 1959.
Gianfranco Fini
thumb|Gianfranco Fini vuonna 2004. Gianfranco Fini (s. 3. tammikuuta 1952 Bologna) on italialainen poliitikko. Hän on Futuro e Libertà per l'Italia -puolueen puheenjohtaja.
Fini johti konservatiivista Alleanza Nazionalea koko sen olemassaolon ajan 1995–2009. Hän kuului Silvio Berlusconin hallituksiin varapääministerinä 2001–2006 ja ulkoministerinä 2004–2006. Vuosina 2008–2013 Fini oli edustajainhuoneen puhemies.
Fini on opiskellut Rooman Sapienza-yliopistossa ja ollut ammatiltaan toimittaja. Opiskelija-aikoinaan hän oli Fronte della Gioventù -nuorisojärjestön johdossa. Hänet valittiin parlamenttiin 1983 uusfasistisen Movimento Sociale Italiano – Destra Nazionale -puolueen listalta ja hän oli myöhemmin sen kansallisena sihteerinä 1987–1990 ja 1991–1995.
Vielä 1994 Fini kuvasi Benito Mussolinia ”1900-luvun suurimmaksi valtiomieheksi”, mutta on sittemmin sanoutunut irti fasismista.
Tammikuussa 1995 Fini valittiin uuden Alleanza Nazionalen johtajaksi, mitä paikkaa hän piti siitä lähtien. Fini oli puolueineen vuonna 1994 ja 2001 vaalit voittaneen Berlusconin Casa delle Libertàn jäsenenä. Alleanza Nazionale hajotettiin maaliskuussa 2009 ja se liittiin se Berlusconin puolueen kanssa muodostettavaan Popolo della Libertà -puolueeseen.
Tulvageologia
Kreationistien mukaan erityisesti suuri vedenpaisumus ja sen jälkiseuraamukset ovat syy muun muassa maapallon geologisiin muodostumiin, fossiileihin, fossiilisiin polttoaineisiin, suuriin kanjoneihin ja jäätyneisiin mammutteihin. Kreatonistien mukaan nämä maapallon tapahtumat mahtuvat alle 10 000 vuoden ajanjaksoon.
Syvyyksien vedet
Walt Brown esitti hydroplate-teorian, jossa vedenpaisumuksen tulvavedet olivat peräisin maan alla olevista säiliöistä, jotka avautuivat katastrofin aikana ja joista vedet suihkusivat suuren paineen vuoksi korkealle atmosfääriin ja satoivat maan pinnalle.
John Baumgardner kehitteli ajatusta eteenpäin ja julkaisi vuonna 1990 Changes accompanying Noah's Flood -teoksessa mallin, jolle hän antoi nimen runaway subduction. Siinä maan kuori oli aluksi vesikerroksen päällä ja alkoi upota joiltain kohdin. Kuumuus teki maankuoren tästä kohdasta pehmeäksi, ja maankuoren alla oleva vesi päätyi vähemmän tiheänä pinnalle, minkä seurauksena koko maankuori alkoi upota. Koska pulppuava vesi oli kuumaa, höyrystyi sitä paljon ilmakehäänkin, mikä selittää Raamatun mainitsemat tulvasateet.
Kritisoijien mukaan energian säilymislaki johtaisi siihen, että nesteeksi muuttuessaan vesi palauttaisi sisältämäänsä lämpöenergiaa ilmakehään, ja vapautunut energiamäärä olisi niin suuri, että sen olisi pitänyt keittää kaikki valtameret.
Taivaanvahvuus
Kreationistien höyrykatosmallissa (en. vapor canopy) vesi oli alun perin taivaalla eräänlaisena otsonikerroksen tapaisena vaippana. Huippuunsa vesikehämallin vei Walt Brown vuonna 1995 ilmestyneessä kirjassaan In the Beginning: Compelling evidence for creation and the Flood.
Vesikehämallissa ajatuksena on, että vesikehä olisi nostanut ilmakehän lämpötilaa paratiisimaisiin olosuhteisiin. Vesikehä olisi myös tuottanut hiilen radioaktiivista isotooppia (C-14). Kun vesikehä satoi alas maan päälle, se sai aikaan tulvan ja sateen mukana satanut C-14 olisi tehnyt radiohiiliajoitusmenetelmän epäpäteväksi. Kreationisteista myös sateenkaari oli vesikehän alla mahdoton ja siksi Nooa kykeni näkemään sateenkaaren vasta tulvan jälkeen. Samantapaisia teorioita maapalloa ympäröineestä vesikehästä ja sen romahtamisesta on esittänyt myös Keijo Parkkunen.
Kriitikoiden mukaan vesikehä olisi nostanut paineen ja myös lämpötilan ennen tulvaa niin korkeaksi, että elämä olisi ollut erittäin vaikeaa ellei mahdotonta – ainakin hapen ja typen osapaineet olisivat nousseet nykypäivän eliöille myrkylliselle tasolle. Ultraviolettisäteilyn olisi myös pitänyt muuttaa vesikehä vedyksi ja hapeksi.
Kaasumuodossa olleen valtaisan vesihöyrymäärän nesteytyminen vapauttaisi valtavan määrän lämpöä. Myös C-14 -ajoitusmenetelmän pitäisi joko antaa erilaisia tuloksia kuin mitä on havaittu tai pitäisi löytää kerros, jossa selkeä ajoitushyppy vanhasta nuorempaan.
Hovindin teoria
Kent Hovind kokosi erilaisista tulvateorioista oman tulvamallinsa, jonka nimitti Hovind Theoryksi. Hovind myönsi samalla mahdollisuuden virheeseen teoriassaan, mutta väitti, että jos sen esittää vääräksi, hän itse henkilökohtaisesti ottaa syyn niskoilleen. Nooan tulva pysyisi silti totena tapahtumana, ainoastaan sen selittäminen olisi epäonnistunut.
Hovindin teorian mukaan Nooa ja muut eläinlajit astuivat Nooan arkkiin, ja sitten -300-fahrenheitasteinen (-184 °C) jäästä muodostunut meteoriitti lensi maata kohti ulkoavaruudesta. Se hajosi palasiksi ja sen palaset joutuivat maan kiertoradalle. Nämä palaset aikaansaivat myös kuun kraatterit, ja loput joutuivat pohjois- ja etelänavalle aikaansaaden massiivisen törmäyksen, jonka seurauksena "superkylmä lumi" levisi navoilta ja hautasi mammutit seisoviltaan. Napojen jäät mursivat maankuoren, mikä aikaansai Raamatussa mainittujen syvyyden lähteiden purkautumisen maan päälle. Tämä aikaansai myös sen, että Maa tärisi, mikä hajotti Maan ilmakehässä korkealla olleen vesikehän. Ensimmäisten muutamien kuukausien aikana tulvassa hukkuneet ja hautautuneet kasvit muuttuivat kivihiileksi ja eläimet öljyksi. Tulvan viimeisten kuukausien aikana jäämeteorin maan kuoresta murtamat laatat liikkuivat ja osa upposi syvemmälle. Tämä aikaansai mannerten muodot sekä poimuvuoristot. Tulvan laskiessa vesimassat liikkuivat keskitetymmin ja kykenivät tuottamaan eroosiota ja kanjoneita. Ajan kanssa napojen jäät sulivat ja nostivat merenpintaa. Hiilidioksidia vapautui ilmakehään, mikä salli säteilyn pääsyn maahan ja se lyhensi ihmisten elinikää.
Esimerkiksi Hovindin mallissa jäämeteoriitti leviää magneettikentän vuoksi navoille. Kuitenkin jäämeteoriitissa tulisi olla niin paljon kineettistä energiaa, että se muuttuisi nestemäiseksi. Tämä tarkoittaa sitä, että magneettikenttien voima ei olisi mitenkään riittänyt siirtämään iskujen sijaintia navoille. Koska Hovind ajattelee, että maa oli ennen iskua tasaisempi, olisi vähempi määrä vettä riittänyt tulvaan: merenpohjan syvänteet olisivat vieneet vettä ja vuoristot nostaneet maata vedenpinnan yläpuolelle. Ongelmana on se, että meteoriitin väitetään aikaansaaneen nämä maankuoren muutokset, jolloin tulvan vesimäärä on edelleen ongelmallinen. Muutkaan Hovind Teorian analysoijat eivät ole olleet vakuuttuneita.
Dinah Shore
Dinah Shore (synt. Frances Rose Shore ) oli yhdysvaltalainen laulajatar ja näyttelijätär.
Vuonna 1943 Shore avioitui näyttelijä George Montgomeryn kanssa. Samana vuonna hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan Thank Your Lucky Stars, jossa hän esitti itseään. Shoren muita elokuvia olivat muun muassa Olalle vie (1944) ja Härkiä, heiniä ja hakkailua (1951), jonka jälkeen Shore vetäytyi elokuvista. Shore aloitti televisioesiintymiset 1951, ja sai urallaan kaikkiaan kymmenen Emmy-palkintoa. Avioliitto George Montgomeryn kanssa päättyi 1962, johtuen osin Shoren televisiomenestyksen aiheuttamista uraristiriidoista. Shore avioitui uudestaan 1963, mutta tämä avioliitto päätyi eroon jo seuraavana vuonna. Elokuviin hän palasi vuonna 1977 komediaelokuvassa Luoja lippalakissa, jonka pääosassa näytteli George Burns.
Shore on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle.
The 1975
The 1975 on brittiläinen indie rock -yhtye, joka perustettiin Manchesterissä vuonna 2002. Yhtyeen jäseniä ovat Matthew Healy (laulu, kitara), Adam Hann (kitara), George Daniel (rummut) ja Ross MacDonald (basso).
Yhtye on julkaissut neljä EP:tä: Facedown, Sex, Music for Cars ja IV. Yhtyeen debyyttialbumi The 1975 julkaistiin 3. syyskuuta 2013. Se sijoittui listaykköseksi Britannian albumilistalla 8. syyskuuta 2013 ja pysyi listalla kaikkiaan 14 viikkoa.
The 1975 esiintyi Kuala Lumpurissa Malesiassa elokuussa 2023, jolloin laulaja Matty Healy ja basisti Ross MacDonald suutelivat lavalla protestoidakseen maan seksuaalivähemmistöihin liittyviä lakeja. Keikka, ja samoin koko festivaali jolla he esiintyivät, keskeytettiin ja festivaalien järjestäjä vaatii yhtyeeltä kahden miljoonan euron korvauksia esiintymissopimuksen rikkomisesta, jossa yhtye oli suostunut "suostunut esityksensä aikana noudattamaan kaikkia paikallisia ohjeistuksia ja säädöksiä”. Joiden mukaan homoseksuaalisuus on Malesiassa rangaistavaa ja siitä voi joutua jopa 20 vuodeksi vankeuteen.
Greg Pateryn
Gregory Pateryn (s. 20. kesäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on Toronto Maple Leafsin viidennen kierroksen varaus vuoden 2008 varaustilaisuudesta.
Ura
28. maaliskuuta 2012 Montreal Canadiens teki Paterynin kanssa kaksivuotisen tulokassopimuksen.
8. toukokuuta 2014 Canadiens ja Pateryn tekivät kaksivuotiisen jatkosopimuksen.
Tammikuussa 2021 Minnesota Wild kauppasi Paterynin Colorado Avalancheen vaihdossa Ian Coleen.
Huhtikuussa 2021 Avalanche kauppasi Paterynin ja viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2021 varaustilaisuudessa vaihdossa Devan Dubnykiin.
STX
STX viittaa seuraaviin:
Tom Green
Tom Green (s. 30. heinäkuuta 1971 Pembroke, Ontario, Kanada), oikealta nimeltään Michael Thomas Green, on kanadalainen koomikko, näyttelijä, skeittari, hip hop -artisti sekä televisiojuontaja. Tom Green on erityisen tunnettu piilokameramaisista piloistaan ja katuhaastatteluistaan, joita hän usein esitti ohjelmassaan. Tom Green Show oli ensimmäisiä komediasarjoja MTV:llä, edeltäen Jackassin ja Viva La Bamin kaltaisia saman tyylisiä ohjelmia. Muun muassa Steve-O ja suomalaiset Duudsonit ovat usein maininneet esikuvakseen Tom Greenin.
The Tom Green Show alkoi alun perin ottawalaisella kaapelikanavalla 1994. Kanadan Comedy Network alkoi esittää sitä 1997 ja Music Television 1999, jolloin Tom Green nousi suosioon Yhdysvalloissa. The Tom Green Show jouduttiin lopettamaan, kun Greenillä havaittiin maaliskuussa 2000 kivessyöpä. Toukokuussa 2000 MTV:llä näytettiin Tom Green Show'n tunnin mittainen erikoisjakso The Tom Green Cancer Special, jossa seurattiin hoitoa ja näytettiin kokonaisuudessaan Greenin imusolmukkeiden poistoleikkaus.
Suhde Drew Barrymoreen
Tom Green ja Drew Barrymore alkoivat tapailla maaliskuussa 2000 ja he karkasivat tasan vuotta myöhemmin eteläiselle Tyynellemerelle mennäkseen naimisiin. He menivät uudelleen naimisiin Kaliforniassa heinäkuussa. Avioliitto oli Greenin ensimmäinen ja Barrymoren toinen.
Vain vajaan vuoden kestäneen avioliiton jälkeen Tom Green haki avioeroa Barrymoresta. "Drew on ihana nainen. Rakastan häntä todella paljon. Olisin toivonut, että avioliittomme olisi toiminut. Haluan Drew'n olevan onnellinen," Green totesi lausunnossaan. Avioerohakemukseen Green kirjoitti eron syyksi sovittamattomat ristiriidat.
Michael Weikath
Michael Ingo Joackim ”Weiki” Weikath (s. 7. elokuuta 1962 Hampuri, Länsi-Saksa) on saksalainen kitaristi. Hän oli vuonna 1984 yksi power metal -yhtye Helloweenin perustajista. Weikath on soittanut Helloweenissä kitaraa koko yhtyeen historian ajan. Hän aloitti kitaran soittamisen 12-vuotiaana.
Hän on myös kirjoittanut suuren osan Helloweenin kappaleista. Tunnetuimpia hänen tekemiään kappaleita ovat muun muassa ”Dr. Stein”, ”Keeper of the Seven Keys”, ”A Tale That Wasn’t Right”, ”How Many Tears”, ”Eagle Fly Free”, vWindmill”, ”Heavy Metal Hamsters”, ”Secret Alibi”, ”Power”, ”Kings Will Be Kings”, ”I Can”, ”Salvation”, ”Do You Feel Good”, ”Get It Up”, ”Born on Judgment Day” ja ”Battle’s Won”.
Finnairin Palloilijat
Seuran kotikenttiä olivat Töölön pallokenttä ja Helsingin olympiastadion.
Historia
Lentoyhtiö Aero Oy:n työntekijöiden urheiluseura Aeron Pallo perustettiin vuonna 1965. Yhtiön muutettua nimensä Finnairiksi vuonna 1968, myös Aeron Pallosta tuli Finnairin Palloilijat. Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa FinnPa esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1977, mutta seura putosi heti takaisin II-divisioonaan. Takaisin I-divisioonaan seura nousi kaudeksi 1981 ja se pelasi I-divisioonassa vuoden 1988 putoamiseen asti. Pienen notkahduksen jälkeen joukkue palasi Ykköseen päävalmentaja Reima Kokon johdolla kaudella 1990. Kaudella 1991 FinnPa oli lähellä nousua pääsarjaan, mutta OTP oli karsintaotteluissa parempi. Nousu tapahtui lopulta vuonna 1992, kun FinnPa kaatoi liigakarsinnassa FC Oulun.
Veikkausliiga-vuodet
FinnPalla oli divisioonavuosinaan maine HJK:n pelaajien ”jäähdyttelyjenginä”. Liiganousija teki siitä itselleen voimavaran, ja ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella 1993 joukkuetta edustivat entiset Klubin maajoukkuepelaajat Markku Kanerva, Pasi Rasimus, Kari Rissanen, Tommi Paavola ja Jari Rantanen. Ensimmäisessä paikalliskamppailussa FinnPa löi HJK:n 2–0 siirtyen samalla sarjakärkeen. Joukkue sijoittui tasaisessa runkosarjassa neljänneksi ja taisteli mitalisarjan alussa jopa Suomen mestaruudesta. Viimeisessä neljässä ottelussa FinnPa saavutti kuitenkin vain yhden pisteen, joten joukkue jäi viidenneksi.
Kaudeksi 1994 Markku Kanerva palasi HJK:hon, mutta Erik Holmgren ja Petri Järvinen olivat maajoukkuetason vahvistuksia. FinnPa pysyi kärjen vauhdissa aina heinäkuuhun asti. Kauden jälkipuoliskolla joukkue saavutti kuitenkin vain kaksi voittoa, jolloin lopullinen sijoitus oli kymmenes.
thumb|200px|FinnPan logo [[Veikkausliiga-kaudella 1995.]] FinnPan joukkue nuorentui kaudelle 1995. Joukkueesta lähtivät Rasimus, Järvinen ja Paavola, tilalle tulivat Simo Valakari ja Kimmo Tarkkio. Valmentajaksi Reima Kokon tilalle tuli Heikki Suhonen. Myös kotikenttä vaihtui Töölön pallokentästä Helsingin olympiastadioniksi. FinnPa haaveili mitalista, mutta joutuikin taistelemaan sarjapaikkansa puolesta. Valmentaja Suhosen korvasi sarjan puolivälissä kokenut Keijo Voutilainen, ja maalivahdiksi hankittiin maajoukkuevahti Kari Laukkanen. Joukkue säilytti lopulta sarjapaikkansa sijoittuen kahdeksanneksi. Kauden aikana FinnPa hävisi myös ensimmäisen kerran paikallisvastustaja HJK:lle – kahdesti.
Joukkueen nuorentaminen jatkui kaudella 1996. Seuran jättivät Holmgren, Tarkkio ja Rantanen, mutta Tommi Paavola palasi FinnPaan Ponnistuksesta. Valmentajaa vaihdettiin jälleen huonon alkukauden jälkeen, kun Keijo Voutilainen sai kesäkuussa tehdä tilaa Pasi Rasimukselle. Hänen johdollaan FinnPa pelasi seuraavat viisitoista ottelua ilman tappioita nousten toiseksi viimeiseltä sijalta sarjakärkeen vain kaksi kierrosta ennen loppua. Mestaruuden vei kuitenkin kotitappio kunnostetulla Pallokentällä MyPalle 0–1 ja mitalin vierastappio TPS:lle 0–3. FinnPa sijoittui siten neljänneksi.
Kauden 1997 menetyksiä olivat Skotlantiin siirtyneet Simo Valakari ja Janne Mäkelä. Sen sijaan joukkueeseen liittyivät Jari Vanhala, Niclas Grönholm ja Anders Roth. Kun joukkue oli sarjassa seitsemäntenä, valmentaja Pasi Rasimus sai lähteä, ja tilalle otettiin kaksikko Martti Kuusela–Jari-Pekka Keurulainen. Kuuselan mukana joukkueeseen palasi myös Jari Rantanen. Loppukauden kahdekasta pelistään FinnPa hävisi vain yhden. Toiseksi viimeisellä kierroksella se nousi TPS:n ohi kolmanneksi ja piti sijoituksensa keskinäisellä tasapelillä Turussa. Seura saavutti siten historian ainoan mitalinsa, pronssin.
Kaudella 1998 FinnPan oli tarkoitus vakiinnuttaa asemansa kärkijoukkueena, sillä seuralla oli Metsäliiton avustuksen myötä liigan suurin budjetti. FinnPa suunnitteli myös HJK:n ja Hjallis Harkimon kanssa Töölöön uutta jalkapallostadionia. Valmentajana toimi Kuuselan lähdettyä yksin Jari-Pekka Keurulainen. Kausi alkoi kuitenkin heikosti, ja kun joukkue oli heinäkuussa sarjan viimeisenä, vaihdettiin valmentajaa. Keurulaisen paikan otti Jari Rantanen, jonka luotsaamana FinnPa ohitti Jaron ja välttyi suoralta putoamiselta. Liigakarsinnassa vastaan asettunut TPV kuitenkin pudotti FinnPan liigasta vierasmaalisäännön turvin.
Toiminnan päättyminen
FinnPa pelasi vielä kauden 1999 Ykkösessä. FinnPan uudeksi omistajaksi oli tullut Hjallis Harkimo, joka muutti seuran FC Jokerien farmijoukkueeksi, joka pelasi kaudet 2000 ja 2001 Ykkösessä nimellä FC Jokrut. Jokrujen toiminta päättyi vuonna 2001, kun Ykköseen pudonnut FC Jokerit otti sen paikan sarjassa. Helmikuussa 2021 Finnairin Palloilijat r.y. oli kuitenkin edelleen yhdistysrekisterissä.
Hirvi, älä tule tielle
Hirvi, älä tule tielle on suomalaisen laulajan Jussi Raittisen vuonna 1984 ilmestynyt kuudes sooloalbumi.
Vihellys
Vihellys tai viheltäminen on äänen muodostamista hengittämällä ilmaa sisään tai puhaltamalla ilmaa ulos suusta. Ilmaa muokataan kielellä, huulilla, hampailla tai sormilla, jotta saadaan aikaan turbulenssi. Suu muodostaa äänelle kaikukammion. Viheltämiseksi kutsutaan myös sellaista apuvälinein tehtyä äänen tuottamista, jossa ääni muodostuu samalla periaatteella, esimerkiksi pilliin puhaltaminen tai höyrypillin vihellys. Myös jotkut eläimet voivat viheltää ja voimakasta tuulta voidaan kuvata viheltäväksi.
Viheltäminen musiikissa
Viheltämistä voidaan käyttää musiikin tuottamiseen. Tunnettu levyttävä viheltäjä on esimerkiksi Roger Whittaker. Suomalaisista muusikoista viheltämisestään tunnetaan Kai Lind sekä etenkin Erkki Junkkarinen esimerkiksi Olavi Virran rumbakappaleessa ”Sydänsuruja” (1960) ja Junkkarisen omassa levytyksessä ”Kappale kauneinta Suomea” (1977). Myöhempiä vihellystä sisältäviä suomalaiskappaleita ovat muun muassa Pate Mustajärven soolotuotannon hitti ”Jukeboxin luona” ja Stigin ”Viheltelen”.
Yksittäisistä musiikkikappaleista viheltämisestä tunnetuimpia ovat elokuvan Kwai-joen silta tunnussävelmänä tunnettu marssilaulu ”Colonel Bogey March”, Pat Boonen ”Love Letters in the Sand”, Bobby McFerrinin ”Don't Worry, Be Happy” ja Otis Reddingin ”(Sittin’ On) The Dock of the Bay”. Suomalaisen kokkiohjelman Patakakkosen tunnussävelmä oli Roger Whittakerin viheltämä ”Finnish Whistler”. Alivaltiosihteeri-radio-ohjelman viikkovisan tunnus- ja taustamusiikkina soi Whittakerin ”Swaggy (Whistling Swagman)”. Kuuluisien pop- ja rockyhtyeiden biiseissä vihellystä kuullaan muun muassa Scorpionsin kappaleessa ”Wind of Change” ja Guns N' Rosesin vuonna 1988 julkaistun GN’R Lies -albumin kappaleissa ”Patience” ja ”One in a Million” ja yhtyeen Use Your Illusion II -albumin avaavassa kappaleessa ”Civil War”, The Lovin’ Spoonfulin kappaleessa ”Daydream” , Kentin kappaleessa ”Dom Andra” ja Roxetten kappaleessa Joyride.
Luettelo pikkuplaneetoista: 144001–145000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 144001:stä ja päättyen 145000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Jani Sointula
Jani Sointula on suomalainen pokeriammattilainen.
Sointula voitti Monte Carlo Millions -turnauksen vuonna 2004 voitettuaan ystävänsä Juha Helpin lopun kaksinpelissä. Kolmanneksi sijoittui Phil Ivey. Sointula ansaitsi voitostaan 400 000 dollaria.
World Poker Tourin Pariisin osakilpailussa kesäkuussa 2006 Sointula oli toinen tanskalaisen Christian Grundtvigin voittaessa, kolmanneksi sijoittui Suomen Thomas Wahlroos. Kakkostilastaan Sointula sai 356 250 euroa eli 452 438 dollaria. European Poker Tourilla Sointula on ollut parhaimmillaan neljäs elokuussa 2011 Tallinnassa.
Joulukuussa 2014 Sointula voitti Prahassa Prague Poker Festivalilla "€ 10,000 + 600 King's Casino Pot Limit Omaha - High Roller"-turnauksen voittaen 132 300 euroa.
Internetissä Sointula on pelannut nimimerkillä Hellraiser.
Pico de Orizaba
thumb|Citlaltépetl thumb|left|300px|Kartta Meksikon tulivuorista
Pico de Orizaba (tai Citlaltépetl) on Meksikon korkein ja Pohjois-Amerikassa kolmanneksi korkein vuori.
Tulivuori on tällä hetkellä horrostilassa, muttei lopullisesti sammunut; viimeinen purkaus tapahtui vuonna 1846, sitä aiemmin vuosina 1687, 1613, 1569, 1566 ja 1545.
F. Maynard ja William F. Raynolds valloittivat vuoren vuonna 1848.
Imettäjä
Imettäjä on nainen, joka imettää vauvaa tämän äidin puolesta.
Syitä imettäjän käytölle
Imettäjä täydentää tai korvaa vauvan oman äidin suorittamaa imettämistä vauvan rintaruokinnan aikana. Syitä tähän voi olla vähäinen rintamaidon eritys, äidin sairaus tai haluttomuus imettää - toisinaan jopa imetyspelko. Äidin päihdeongelmat saattavat myös olla este imetykselle.
Äidin synnyttäessä useamman lapsen kerralla voi imettäjän käyttö olla perusteltua riittävän maitomäärän takaamiseksi kaikille lapsille.
Imettäjän rooli
Imettäjän käyttö on nykyään harvinaista teollisuusmaissa. Suomessa on lisäksi kattava sairaaloiden ja sairaanhoitopiirien äidinmaitokeskusten verkosto. Imettäjiä esiintyy sitä vastoin edelleen kehitysmaissa. Kätilön avustaessa kotisynnytyksessä, hän voi toimia samalla myös imettäjänä.
Yleinen käsitys on, ettei nainen pysty imettämään ilman raskauden läpikäyntiä. Naisella maidon eritys on toisinaan mahdollista käynnistää säännöllisellä nännipihan ja nännin hierontakäsittelyllä. Samalla periaatteella aikaisemmin synnyttänyt nainen saattaa pystyä aktivoimaan maidon erityksen.
Historia
Imettäjinä toimineita naisia mainitaan jo muinaisissa egyptiläisissä ja heprealaisissa kirjallisissa lähteissä, kuten myös Raamatussa. Aikojen saatossa imettäjän käyttöön on usein liittynyt käsitys imettämisen sopimattomuudesta henkilön arvolle. Imettäjän käyttö on saattanut toimia osoituksena perheen vauraudesta. Myös tietoisuus imetyksen raskautta ehkäisevästä vaikutuksesta on saattanut olla syy imettäjän käyttöön.
Ushki
Ushki eli Uški-järvi sijaitsee Kamtšatkan niemimaalla. Sieltä on löydetty kivikautista jääkauden lopun aikaista metsästäjien asutusta, joka on kiinnostanut tutkijoita siksi, että näiden löytöjen ajatellaan kertovan jotain intiaanien muutosta Amerikkaan.
Kohtalokas nainen
Kohtalokas nainen tarkoittaa seuraavia:
Ushki
Uški-järveltä on löydetty nuolenkärkiä, jotka ovat 11 500 vuoden (noin 13 400 v) ikäisiä. Ne muistuttavat Alaskan ruotokärkiä ajalta noin 11 000 vuotta sitten eikä niitä ole tunnustettu nuolenkärjiksi. Ushkin missään kerrostumassa ei näy merkkejä routimisen aiheuttamasta kryoturbaatiosta. Siellä on säletyökaluja, veitsiä ja pieniä kannallisia kärkiä, jotka muistuttavat jossain määrin paleointiaanien tekemiä. Veitset ovat ellipsin muotoisia. Kärjet ovat pitkiä, kolmiomaisia tai lehtimäisiä ja niissä on takana kaulamainen kanta.