cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jokerien KHL-kausi 2015–2016
Jokerien KHL-kausi 2015–2016 oli jääkiekkoseura Helsingin Jokerien historian 49:s kausi, ja toinen, jonka se pelasi KHL:ssä. Joukkue pelasi läntisen konferenssin Bobrov-divisioonassa, johon kuuluivat Jokerien lisäksi Dinamo Minsk, Dinamo Riika, Medvešcak Zagreb, SKA Pietari, Slovan Bratislava sekä paluun sarjaan tehnyt Spartak Moskova.
Jokerit voitti ensimmäisenä Venäjän ulkopuolisena joukkueena divisioonan läntisessä konferenssissa, jossa se sijoittui toiseksi. Koko sarjassa Jokerit keräsi kolmanneksi eniten pisteitä. Pudotuspeleissä joukkue kuitenkin hävisi heti konferenssin puolivälierissä Torpedo Nižni Novgorodille voitoin 2–4.
Runkosarja
thumb|right|250px|Jokerit – [[Metallurg Magnitogorsk Hartwall Arenalla 14. lokakuuta 2015. Jokerit voitti ottelun 4–2.]] Sarjakauden aloitus oli eräs Jokerien historian parhaista – ensimmäisestä yhdeksästä ottelustaan Jokerit voitti kahdeksan varsinaisella peliajalla. Se oikeutti KHL:n kärkipaikkaan. Jokerit voitti muun muassa kaikki neljä ottelua Siperiaan ja Kaukoitään suuntautuneella vieraskiertueellaan. Syys–lokakuun vaihteessa Jokerit kohtasi kahdesti sekä SKA Pietarin että TsSKA Moskovan. Jokerit voitti otteluista yhden ja hävisi loput. Viimeisen TsSKAlle hävityn ottelun jälkeen Jokerien päävalmentaja Erkka Westerlund sekä general manager Jari Kurri kritisoivat KHL:n tuomarituomintaa väittäen sen suosivan liigan suurseuroja. Jokerit teki asiasta valituksen, jonka KHL hylkäsi. Sen sijaan se määräsi Jokereille 5 000 euron sakon. Perustelun mukaan Jokerit rikkoi KHL:n viestintäsääntöjä ja Westerlund aiheutti mainehaittaa KHL:n tuomareille.
Lokakuussa Jokerit saavutti vain kuusi voittoa kolmestatoista ottelusta. 31. lokakuuta Jokerit menetti kotiottelussa Dinamo Riikaa vastaan 5–0-johdon päätöserän aikana, ja hävisi lopulta voittolaukauskilpailun jälkeen 5–6. Kyseessä oli Jokerien historian isoimmasta johtoasemasta koettu tappio.
Jokerit ilmoitti 3. marraskuuta, että Ossi Väänänen on loppukauden sivussa leikkaushoitoa vaativan vamman vuoksi. Puolustaja oli ehtinyt pelata kauden aikana loukkaantumisten vuoksi vain kuusi ottelua. Hyökkääjä Tommi Huhtalan kausi puolestaan päättyi 8. marraskuuta pelatussa Karjala-turnauksen ottelussa Suomi–Ruotsi. Kyseessä oli taklaustilanteessa syntynyt polvivamma, joka vaati leikkauksen.
Chilen kommunistinen puolue
Puolue julkaisee El Siglo-lehteä. Puolueen nuorisojärjestö on Juventudes Comunistas. Puolue osallistui vuoden 2005 parlamenttivaaleihin (5.13 %), mutta ei saanut yhtään edustajaa parlamenttiin.
Jokerien KHL-kausi 2015–2016
Runkosarja
Joulun aikoihin Jokerit johti omaa divisioonaansa yhdeksän pisteen erolla SKA Pietariin, ja oli kerännyt kolmanneksi eniten pisteitä koko sarjassa. Kauden alkua lukuun ottamatta joukkuetta vaivasivat kuitenkin pelillisen tason vaihtelut jopa erien sisällä.
Aivan vuoden lopussa Jokerit otti osaa Sveitsin Davosissa järjestettyyn Spengler Cupiin. Siinä joukkue hävisi puolivälierissä isäntäjoukkue HC Davosille jatkoajan jälkeen maalein 4–5.
Jokerit voitti ensimmäisenä Venäjän ulkopuolisena joukkueena divisioonan läntisessä konferenssissa, jossa se sijoittui toiseksi. Koko sarjassa Jokerit keräsi kolmanneksi eniten pisteitä.
Pudotuspelit
Pudotuspeleissä Jokerit hävisi heti konferenssin puolivälierissä Torpedo Nižni Novgorodille voitoin 2–4. General manager Jari Kurri totesi kauden päätyttyä, että erityisesti erikoistilannepelaaminen käänsi sarjan Torpedon eduksi. Lisäksi lukuisat loukkaantumiset muuttivat joukkuetta jo runkosarjassa paljon kauden alkuun verrattuna, mikä vaikeutti joukkueen urakkaa. Kurrin mukaan pelaajista 18 oli loukkaantuneena kauden loppuvaiheessa. Heistä yksitoista puuttui kokoonpanosta viimeisestä pelistä ja seitsemän pelasi loukkaantuneena. Kurri kuitenkin korosti, että kaikesta huolimatta Jokereilla oli kaikki mahdollisuudet mennä jatkoon.
Suosio
Jokerit keräsi runkosarjassa kotiotteluihinsa keskimäärin 10 468 katsojaa, joka oli Pohjoismaiden suurin määrä. KHL:ssä se riitti kolmanteen sijaan SKA Pietarin ja Dinamo Minskin jälkeen. Suomessa Jokerit oli ylivoimaisesti eniten yleisöä haalinut jääkiekkojoukkue – toiseksi sijoittunut HIFK keräsi keskimäärin 6 937 katsojaa ottelua kohden, joka oli Euroopan listan 23:nneksi suurin lukema.
Pudotuspelit
Konferenssin puolivälierät
Petro Pantš
Petro Pantš (, oik. Petro Josypovytš Pantšenko, ; 4. heinäkuuta 1891 Valky, Harkovan kuvernementti – 1. joulukuuta 1978 Kiova, Ukrainan SNT) oli ukrainalainen kirjailija. Hän oli sotilaana ensimmäisessä maailmansodassa ja Ukrainan itsenäisyyssodassa (1917–1920), ensin Ukrainan kansantasavallan ja sitten bolsevikkien joukoissa. Hän kuului 1920-luvulla kirjallisiin järjestöihin Pluhiin, Vapliteen ja Ukrainan työläiskirjailijoiden liittoon. Vuodesta 1923 hän työskenteli toimittajana Harkovassa (1923–1932 aikakauslehdessä Tšervonyi šljah’) ja vuodesta 1934 Kiovassa. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli Ukrainan SNT:n tiedeakatemiassa (nykyisin NANU) ja radioasemalla Radjanska Ukrajina.
Pantšin ensimmäiset novelli- ja kertomuskokoelmat Tam, de verby nad stavom (1923, 'Missä pajuja lammella'), Solomjanyi dym (1925) ja Myšatši nory (1926, 'Hiirenkoloja') käsittelivät sisällissodan tapahtumia ja uuden talouspolitiikan (NEP) alkuvuosia Ukrainassa. Pienoisromaanisarja Z morja ('Mereltä'), Bez kozyrja ('Ilman valttikorttia'), Holubi ešelony (1926, 'Taivaansiniset portaat') ja Povist našyh’ dniv (1927, 'Tarina nykyajalta') kuvaa tapahtumia Ukrainassa vuoden 1905 vallankumouksesta ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen talouden elvytykseen ja vuoden 1917 vallankumoukseen. Povist našyh’ dniv oli ensimmäisiä teollisia aiheita käsitteleviä ukrainalaisen neuvostokirjallisuuden edustajia. Vuodesta 1930 alkaen hänen teostensa pääaiheena oli kollektivisointi, esimerkiksi sarjassa Muh’a Makar (1930–1934). Hän kirjoitti myös romaaneja esimerkiksi vallankumousvaiheen historiasta, muistelmat ja lastenkirjallisuutta.
Koivurousku
Koivurousku (Lactarius resimus) on Suomessa melko harvalukuinen rousku, joka on myös ruokasieni.
Koko ja ulkonäkö
Koivurousku on haurasmaltoinen ja juustomaisesti lohkeava. Sen suppilomainen, valkea lakki on kooltaan 8-15 senttiä. Lakki on pinnaltaan tahmea ja vyöhykkeetön, mutta vanhemmiten siihen muodostuu kellertäviä laikkuja. Lakin reuna kiertyy sisäänpäin ja siinä on nukkainen pinta. Vanhemmiten reuna ohenee ja nukkaisuus häviää. Sienen johteiset heltat ovat tiheässä ja ne ovat väriltään valkoiset. Myös lajin ontto jalka on valkoinen. Maitiaisneste on aluksi väriltään valkoista, mutta joutuessaan ilman kanssa tekemisiin se muuttuu rikinkeltaiseksi.
Samankaltaiset lajit
Useat melko suurikokoiset rouskulajit ovat väriltään ja maitiaisnesteeltään samankaltaisia. Ne ovat kuitenkin kaikki syötäviä esikäsittelyn jälkeen.
Kasvuaika ja -paikka
Koivurouskua tavataan koivusekametsissä, Suomessa aina Napapiirille asti. Sieni on useimmiten harvalukuinen, mutta kanta voi olla tiettyinä vuosina runsaskin.
Käyttö ravinnoksi
Koivurousku pitää esikäsitellä keittämällä runsaassa vedessä. Käsittelyn jälkeen koivurousku ja sen edellä mainitut lähilajit voidaan käyttää suolasieninä.
Norjanmeri
thumb|290px|Norjanmeri (punaisella viivalla rajattu merialue). thumb|290px|Norjanmeri ja [[Grönlanninmeri satelliittikuvassa. Meristä esitetään syvyystieto: tummimman sininen on syvintä vettä. ]]
Norjanmeri on Atlantin valtameren sivumeri Norjan länsipuolella ja Grönlanninmeren itäpuolella,  rajoittuen pohjoisessa Barentsinmereen ja etelässä Pohjanmereen, Shetlandin- ja Färsaariin sekä Atlanttiin (ydinosa).
Aiemmin merialueen nimi on kirjoitettu suomeksi myös muodossa Rudian meri (1764), Rutjanmeri (1844), Norjan-meri (1914) ja Norjan meri (1937, 1963, 1964, 1965). Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määrittelee Norjanmeren rajat seuraavasti (1953):
Ilmapyyry
Ilmapyyry on Keski-Suomessa Jämsässä Heinäkulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Arvajanjoen valuma-alueella (14.26), jonka Isojärven valuma-alueeseen (14.263) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,2 metriä mpy.
Bella Cortez
Bella Cortez (oikealta nimeltään Alicia Paneque, s. 30. marraskuuta 1943 Oriente) on kuubalaissyntyinen tanssija ja elokuvanäyttelijä.
Tanssijana toiminut Cortez saapui 1960-luvun alussa Italiaan, jossa hänestä tuli tuottaja Emimmo Salvin suojatti. Hän näytteli naispääosia noin kymmenessä elokuvassa, joista tunnetuin on Vulcano, figlio di Giove (1962). Vuosikymmenen puolessavälissä Cortez vetäytyi valkokankaalta, meni naimisiin ja perusti perheen. Hän asuu nykyään Floridassa.
Johanna Anttila
Johanna Anttila (s. 3. huhtikuuta 1985) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt enimmäkseen Yhdysvalloissa erilaisissa mainoksissa, elokuvissa ja lyhytelokuvissa. Suomessa Anttila tunnetaan parhaiten Joanna Lumijoen roolista MTV3:n Salatut elämät -saippuasarjassa. Lisäksi Anttila näyttelee pääosaa vuonna 2021 julkaistavassa suomalaisessa elokuvassa nimeltä Kuriiri.
Anttila on koulutukseltaan sosionomi ja työskenteli lastensuojelussa Suomessa, mutta päätti 2010-luvulla lähteä opiskelemaan näyttelemistä New Yorkiin Yhdysvaltoihin. Siellä hän opiskeli myös viittomakielen.
Johanna Anttila asui Yhdysvalloissa yli 7 vuotta, mutta maailmanlaajuisesta koronaviruspandemiasta johtuvan matkustuskiellon takia hän päätti jäädä asumaan Suomeen vuodesta 2020 asti.
Anttila avioitui vuoden 2023 helmikuussa Juha-nimisen miehen kanssa, jonka oli tavannut vuoden 2021 alussa.
Khufun aurinkolaiva
pienoiskuva|Aurinkolaivan tila löydettäessä pienoiskuva|Khufun aurinkolaivan kaivanto löytöajankohtana Khufun aurinkolaiva on faarao Khufun (tunnetaan myös kreikkalaisella nimellä Kheops) pyramidin vierestä löydetty alus, joka oli tarkoitettu faaraon kuoleman jälkeisiin matkoihin auringon jumala Ran kanssa. Löydettäessä alus oli osina ja se oli purettu mahdollisesti faaraon viimeisen ja aurinkolaivan ainoan matkan jälkeen, jolla faaraon ruumis oli tuotu pyramidille. Laiva löydettiin 1950-luvun alussa kallion hakatusta kaivannosta, joka oli peitetty suurilla kivipaaseilla. Alus on koottu ja asetettu näytteille vuonna 1982 avattuun Gizan aurinkolaivamuseoon. pienoiskuva|left|Rekonstruoitu faarao Khufun aurinkolaiva Gizan aurinkolaivamuseossa.
Faarao Khufun hallitsijakauden mukaan ajoitettuna hänelle rakennetulla aurinkolaivalla on ikää noin 4 500 vuotta. Pyramidin vierestä löytyi myös toinen laiva, jonka annettiin olla kaivannossaan pidempään, mutta se on myöhemmin nostettu ja on vielä konservoitavana. Sen iäksi on radiohiilimenetelmällä saatu 4 500 vuotta.
Aurinkolaivan löytäminen
pienoiskuva|Laivan löytöpaikkaa peittäneet kivet aurinkolaivamuseossa Aluksen löysi arkeologi Kamal el-Mallakh, joka alkoi ihmetellä Kheopsin pyramidin ympäristöä puhdistettaessa löytynyttä muuria. Hänellä heräsi epäily, että epätavallisen lähellä pyramidia olevalla muurilla haluttiin piilotella jotakin. Aikaisemmin vastaavista paikoista oli löytynyt kuiluja, jotka todennäköisesti oli tarkoitettu faaraon tuonpuoleisen elämän tavaroille, kuten laivoille, mutta haudanryöstäjät olivat nämä ehtineet aikaisemmin tyhjentää. Kamal el-Mallakh arveli muurin olevan kuilun katto, ja hän porautti kattoon reiän. Siitä näkyi airo. Kun kaivanto avattiin, löydettiin mattojen ja köysien alta laiva, joka oli 1 224 osassa. Osien nostaminen kesti kaksi vuotta ja niiden konservointi ja laivan kokoaminen kymmenen vuotta.
Aurinkolaivan rakenne
pienoiskuva|Airoja lähikuvassa Khufun aurinkolaiva on yksi suurimmista ja parhaiten säilyneistä muinaisaluksista. Sen pituus on 43,6 metriä ja leveys 5,9 metriä. Alusta pidetään puuveneveistämisen mestariteoksena, ja se on niin hyvin säilynyt, että se voisi tilkittynä pysyä yhä pinnalla. Laiva on rakennettu lähes kokonaan setripuusta. Libanoninsetriä ei kasva Egyptissä, ja puutavara laivan rakentamiseen on tuotu itäiseltä Välimereltä. Pisimmät lankut ovat 7,23 metriä pitkiä. Laivan laipiot on rakennettu ensin, ja sitten on tehty pohjakaaret ja sivutuet. Tätä laivanrakennustapaa käytettiin Välimeren alueella tuhansia vuosia. Tappiliitoksissa on käytetty kärsimyskruunupuuta (Paliurus spina-christi). Laivan puusta veistetyt keula ja perä muistuttavat kaislaveneitä, joita Niilin varrella oli tehty aikaisemmin papyruskaislasta. Aluksen keskellä on 9 metriä pitkä ikkunaton hytti, jossa on kaksi huonetta. Näistä pienempi sopii ihmisruumiille. Köliä aluksessa ei ollut. Kölit tulivat egyptiläisiin aluksiin tuhat vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|Laivan mukana löydettyä alkuperäistä köyttä pienoiskuva|left|Aurinkolaivan ikkunaton hytti pienoiskuva|center|Aurinkolaivan kansi ja laipiolaudat on liitetty puutappiliitoksilla ja sidottu toisiinsa köysillä. Rauta ja naulat olivat vielä tuntemattomia.
Valentino Rossi: The Game
Pelattavuus
Pelissä on mahdollista ajaa edellisen pelin tavoin neljä erilaista pelitilaa, yksittäisiä kilpailuja, maailmanmestaruuskausi, uratila ja aikaa vastaan. Näiden lisäksi se sisältää historiallisia hetkiä Valentino Rossin uralta, joita voi kokea uudestaan erinäisin haastetehtävin. Lisäksi pelissä voi myös yrittää ajaa Rossin rataennätyksiä rikki eri aikakausilta vaadituilla pyörillä. Pelissä on myös ennätysmäärä eri luokkien pyöriä. Peruspelin eli MotoGP 16 kauden pyörien lisäksi se sisältää historiallisia pyöriä 125-kuutioisissa, kuten Rossin Aprilia RS125 pyörät kausilta 1996 ja 1997; 250-kuutioiset, jossa Rossi ajoi Aprilia RS250 pyörällä; lopuksi vielä edellisissäkin peleissä ollut 500-kuutioisten sarja eri legenda kuljettajineen, sekä nelitahti nimellä tunnetut pyörät MotoGP:n alkamisvuodelta 2002 aina vuoteen 2014, jossa on mukana kaikki Rossin käyttämät pyörät, sekä muita kuljettajia, kuten Max Biaggi, Sete Gibernau, Nicky Hayden, Casey Stoner ja Jorge Lorenzo.
Ratamoottoripyörien lisäksi pelissä on mukana Autodromo Nazionale Monza radalla ajettava Monza ralli show, joka sisältää yhdeksän eri ajettavaa rataa monzan radalla. Lisäksi Monza Masters Show, jossa ajetaan rallia asvaltilla lyhyellä radalla yksi vastaan yksi ja pudotuspelimäisesti voittaja etenee jatkoon kohti loppuajoa. Rallin lisäksi mukana on driftausta Ford Mustangilla, jossa tarkoituksena on kerätä eniten pisteitä tiettyyn aikaan mennessä driftaamalla rataa ympäri. Autojen lisäksi voi ajaa motocrossmaisilla pyörillä flat track ajoja enduranch ja americana radoilla. Pelissä voi ajaa myös Yamahan YZF-R1M pyörällä, joka on rata- ja kilpakäyttöön tarkoitettu, jossa on käytetty YZF-R1-supersportin ja YZR-M1-MotoGP-kilpapyörän tekniikkaan.
Uratilassa tällä kertaa pelaaja on osa Rossin Sky Racing Team by VR46 -tallia ja harjoittelee ajamista Rossin moottoripyörätilalla, Rossi Ranchilla, jossa ajetaan flat track kilpailuja eri kilpailujen välissä ja driftausta, sekä rallia. Tällä kertaa pelaajalla on laajempi valikoima valita ajovarusteensa erilaisista kypäristä, ajohanskoista, saappaista ja haalareista.
Lisäosat
Pelin saa compact versiona, joka sisältää pelkästään MotoGP kuljettajat ja pyörät kaudelta 2016. Kokonaiseen peliin saa lisäosaksi ladattua kahtena erillisenä pakettina kauden 2016 historiallisia hetkiä ja myös yhden paketin 2015 kauden jännittävimmät hetken, joita voi pelata tehtäväkohtaisesti uudelleen. Lisäksi Rossin historiallisiin hetkiin saa ladattua kymmenen uutta haastetta. Legendapyöräpaketti sisältää yhteensä 29 uutta pyörää kuljettajineen, jotka ovat sekä 500-kuutioisten, että nelitahtiset menestyneet kuljettajat. Myös Rossin 2009 ralliauton saa ladattua, jonka mukana tulee yksitoista uutta maalipintaa ralliautoihin. Radio-ohjattava autopaketti on saatavilla, jossa kilpaa ajetaan Rossin tilalla kolmella eri radalla.
Zákynthos
Zákynthos (transl. myös Zákinthos; ) on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 406 neliökilometriä ja asukasluku 40 758 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Zákynthos kuuluu Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Zákynthoksen kaupunki.
Maantiede
Zákynthos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Peloponnesoksen niemimaan länsirannikon edustalla. Se on Jooniansaarten eteläisin saari. Sitä lähin suurempi saari on Kefaloniá noin 8 meripeninkulmaa (noin 15 kilometriä) pohjoiseen. Etäisyys mantereeseen on noin 10 meripeninkulmaa (noin 19 kilometriä).
pienoiskuva|vasen|[[Zákynthos (kaupunki)|Zákynthoksen kaupunki.]] Kooltaan Zákynthos on Jooniansaarista kolmanneksi suurin ja kaikista Kreikan saarista 11. suurin. Suurin osa saaresta on kalkkikalliota. Saaren korkein kohta on Vrachíonas (756 metriä). Saaren etelärannikolla on puolikaarenmuotoinen Laganáksenlahti.
Hallinto, kaupungit ja kylät
Zákynthos kuuluu hallinnollisesti Zákynthoksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Vuoteen 2011 saakka saari jakautui kuuteen kuntaan. Kunta kuuluu ainoana Zákynthoksen alueyksikköön.
Saaren suurimmat asutukset ovat Zákynthoksen kaupunki (9 772 asukasta), joka sijaitsee saaren itärannikolla, sekä Gaïtáni (1 899 asukasta), Mouzáki (1 702), Ampelókipoi (1 606), Katastári (1 378), Lithakiá (1 307) ja Vanáto (1 045). (Katso myös: Luettelo Zákynthoksen kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Esihistoria ja antiikki
Zákynthos on ollut asuttu neoliittiselta kaudelta lähtien. Antiikin aikana saaren poliksen eli kaupunkivaltion Zakynthoksen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Zákynthoksen kaupungin paikalla. Persialaissodissa Zakynthos oli puolueeton ja peloponnesolaissodassa Ateenan puolella. Ateenan kärsittyä tappion Sisilian sotaretkellä saari päätyi Spartan valtapiiriin. Myöhemmin Zákynthos päätyi ensin Makedonian ja sitten Rooman vallan alle. Rooman valtakunnan jakauduttua siitä tuli muun Kreikan tavoin osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa.
Keskiajalta nykyaikaan
pienoiskuva|[[Navágio|Navágion ranta eli ”Salakuljettajien poukama”.]] Saari kärsi paljon tuhoja suuressa Joonianmeren maanjäristyksessä vuonna 1953. Monet rakennukset pyrittiin kuitenkin rakentamaan ennalleen.
Nähtävyydet
pienoiskuva|Gérakaksen niemi ja ranta saaren kaakkoispäässä.
Zákynthoksen pohjoisrannikolla sijaitsevat Sinisiksi luoliksi kutsutut meriluolat. Laganáksenlahti tunnetaan ”Kilpikonnalahtena” sen rannalla pesivien merikilpikonnien, valekarettikilpikonnien, ansiosta. Lahti ja sen eteläpuolinen merialue pienine saarineen muodostavat Zákynthoksen merikansallispuiston. Saaren luoteisrannikolla sijaitseva Navágion ranta eli ”Salakuljettajien poukama” on suosittu ja laivanhylkyineen usein kuvattu retkikohde.
Liikenne
Saaren pääsatama on Zákynthoksen kaupunki. Zákynthoksen kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungista etelään.
Blu-ray
thumb|Blu-ray-soitin.
Blu-ray on Philipsin ja Sonyn UDO- (Ultra Density Optical) ja Pioneerin DVDR Blue -tutkimushankkeiden yhteistyössä syntynyt levyformaatti. Nimi tulee levyjen luentaan käytettävästä aallonpituudeltaan lyhyestä, violetin värisestä, ”sinisestä laserista”. Tämän myötä levylle voidaan tallentaa enemmän dataa kuin esimerkiksi DVD- ja CD-levyille.
Tekniikka
Blu-ray on optinen levy, joka on ulkoisesti DVD-levyn kaltainen. Sen halkaisija on 12 senttimetriä ja paksuus 1,2 millimetriä. Blu-ray-tekniikassa käytetään kuitenkin huomattavasti pienempää lasersädepistettä kuin DVD-tekniikassa. Piste on noin viidesosan DVD:n laserpisteestä, ja se saadaan aikaan yhdistämällä 405 nanometrin sinivioletti lasertekniikka ja suuritiheyksinen datalinssi, jonka numeerinen aukko on 0,85. Tekniikan ansiosta Blu-ray-levylle mahtuu viiden DVD-levyn verran dataa.
Yksikerroksiselle Blu-ray-levylle mahtuu dataa noin 25 gigatavua ja kaksikerroksiselle 50 gigatavua. Monikerroksisten levyjen kapasiteetti voi yltää jopa 200 gigatavuun asti. Blu-ray-levyillä käytetään MPEG-2-, MPEG-4-, H.264/AVC- tai VC-1-koodekkia. Blu-rayn kirjoitusnopeus 1x:llä on 36 megabittiä sekunnissa (4,5 Mt/s) ja 2x:llä 72 megabittiä sekunnissa (9 Mt/s). Blu-ray-elokuvien suurin datavirta on 54 megabittiä sekunnissa (1,5x), josta korkeintaan 40 Mb/s on varattu kuvalle tai vastaavasti 48 Mb/s kuvalle ja äänelle yhteensä. Blu-ray-levyn kapasiteetti on 66 prosenttia suurempi kuin HD DVD:n per kerros.
Videomateriaalin tarkkuus on korkeintaan 1080p (1920x1080 pikseliä) ja esitystaajuus 60 ruutua sekunnissa.
Valmistajat
Suomen markkinoille ensimmäiset Blu-ray-soittimet ilmaantuivat vuoden 2006 lopulla. Blu-rayta käyttävä PlayStation 3 -pelikonsoli tuli Suomen markkinoille maaliskuussa 2007.
Blu-ray vs. HD DVD
Blu-ray kilpaili HD-soittimien markkinoilla HD DVD:n kanssa. Blu-rayn eduksi nähtiin HD DVD:tä suurempi tallennuskapasiteetti, mutta haittana pidettiin kalliimpaa hintaa, aluekoodijärjestelmää sekä tuotantokustannuksia.
Yhdysvalloissa Blu-ray-tallennemyynti ohitti HD DVD:n maaliskuussa 2007. Blu-ray-levyjen kauppaa edesauttoi PlayStation 3 -pelikonsoli.
Helmikuussa 2008 Toshiba ilmoitti lopettavansa HD DVD -laitteiden valmistamisen, myymisen ja markkinoinnin, mikä käytännössä tarkoitti, että Blu-ray voitti näiden kahden formaatin välisen niin kutsutun formaattisodan.
Blu-ray on vakiintunut teräväpiirto-ohjelmien tallennusformaatiksi. Samsungin Britannian johtaja Andy Griffiths ennusti vuonna 2008, että verkkojen kautta ladattavien IPTV-palvelujen voi odottaa korvaavan fyysisen levyn. Ensimmäinen yhtiö, joka ilmoitti lopettamisesta oli Oppo, vuonna 2018. Sen jälkeen myös Samsung ilmoitti lopettavansa Blu-ray-soittimien valmistuksen.
Suojaus
Blu-ray käyttää HD DVD:n tapaan AACS- eli Advanced Access Content System -salausta levyn sisällön suojaamiseen. Jokaisella lisensoidulla mediasoittimella on omat salausavaimensa (player key). Levyn sisältö avataan title keyllä, lasketaan media keystä ja levyn Volume ID:stä, joka on levylle tallennettu sarjanumero. Näiden yhdistelmä avattuna on Volume Unique Key (Kvu). Volume ID:n lukemiseen tarvitaan Blu-ray-asemassa AACS LA:n allekirjoittama sertifikaatti, Private Host Key. Luvulla avataan title key, jota käytetään salatun sisällön avaamiseen. Title key on tallennettu levylle muutamaan sataan kertaan käyttäen eri soittimien media keyitä. Näin levyvalmistajat voivat ”peruuttaa” tietyn soittimen lisenssin, jos sen salausavain paljastuu, ja jättää uusilta levyiltä pois kyseisen soitinmallin avaimella avautuvan salausavaimen.
AACS:n lisäksi Blu-ray tukee varakeinona BD+-suojausta, jolla oli tarkoitus korvata ajan mittaan murtuva AACS. AnyDVD HD -ohjelmaa kehittävä SlySoft ilmoitti marraskuussa 2007 ohjelman pystyvän ohittamaan myös BD+:n.
Suojausavainten päivitysten takia Blu-ray-soittimien ohjelmisto ja sen sisältämät avaimet on päivitettävä silloin tällöin, jotta uutta sisältöä voidaan toistaa.
Murtaminen
Krakkerit löysivät joidenkin HD DVD- ja Blu-ray-nimikkeiden salausavaimia mediasoitinten jäljiltä tietokoneen muistista, jolloin levyjen sisältö on pystytty kopioimaan. Tämä osoittaa kuitenkin PC:n suojaukseen kiinteästi liittyvän puutteen – mediasoittimen on pidettävä salausavainta jossakin kohdassa RAM-muistia, jolloin se voidaan aina löytää, viimeistään virtuaalikoneen avulla. Tämän estämiseksi koko PC:n arkkitehtuuri pitäisi muuttaa, tai sitten levyn toistaminen PC:llä pitäisi estää kokonaan jättämällä avaimet myöntämättä yhdellekään mediasoittimelle. Sisällön avaaminen ei sinänsä tarkoita, että kopioituja levyjä voisi toistaa esimerkiksi PlayStation 3:ssa tai erillisessä Blu-ray-soittimessa.
Huhtikuussa 2007 AACS LA lähetti useille verkkosivuilla vaatimuksia, joissa vaadittiin Yhdysvaltain Digital Millennium Copyright Actin perusteella poistamaan niillä esiintyvä 128-bittinen luku, joka oli ensimmäinen paljastunut processing key. AACS LA ilmoitti myös 16. huhtikuuta, että eräiden mediasoittimien avaimet on peruutettu, ja niillä ei voi toistaa 23. huhtikuuta jälkeen masteroituja levyjä. 17. huhtikuuta Internetissä julkaistiin kuitenkin uusi The Matrix Trilogy -levyn arvosteluversiosta saatu avain. Kaikki käyttöön tulleet uudet avaimet ovat paljastuneet muutaman päivän viiveellä.
Aluekoodit
Blu-rayn aluekoodaus on toteutettu samaan tapaan kuin DVD-aluekoodaus. Maapallo on jaettu kolmeen alueeseen. Tarkoituksena on antaa sisällöntuottajille, kuten elokuvia julkaiseville yhtiöille, mahdollisuus julkaista eri alueilla eri aikaan ja eri hinnoilla. Blu-ray-levy-yhdistyksen mukaan ”kaikkien Blu-ray soitinten...(ja) Blu-ray levyjä lukevien tietokoneiden on tuettava aluekoodausta.” Kuitenkin ”Aluekoodin käyttö on sisällöntuottajille vapaaehtoista...” Joidenkin nykyisten arvioiden mukaan 70 prosenttia saatavilla olevista suurimpien studioiden Blu-ray-elokuvista on aluekoodivapaita, ja ne toimivat kaikissa Blu-ray soittimissa kaikilla alueilla.
Elokuvastudioilla on aluekoodauksessa toisistaan poikkeavia käytäntöjä. Suurista yhdysvaltalaisista elokuvastudioista Warner Bros., Paramount Pictures, Universal Studios, Sony Pictures ja Walt Disney Pictures ovat julkaisseet suurimman osan elokuvistaan aluekoodivapaina. MGM ja Lions Gate Entertainment ovat julkaisseet osan elokuvistaan aluekoodattuina ja osan aluekoodivapaina. 20th Century Fox on julkaissut suurimman osan elokuvistaan aluekoodattuina.
Blu-ray 3D
Blu-ray 3D julkaistiin vuonna 2009. Tekniikka perustuu stereoskooppiseen kuvatekniikkaan, jossa molemmille silmille näytetään hieman erilainen kuva. Tekniikka vaatii tuen sekä Blu-ray soittimelta että televisiolta, jonka lisäksi videomateriaalin pitää olla 3D-muodossa. Suurin osa Blu-ray 3D-materiaalista on pakattu 1080p/24 tasolla ja molemmille silmille tuotetaan oma 1920x1080 pikselin kuva. Erilliset kuvat liitetään videovirtaan päällekkäin ja väliin jätetään 45 pikselin tyhjä alue, jolloin syntyy yksi 1920x2205 pikselin kuva. Materiaali puretaan TV:ssä tai videoprojektissa takaisin kahdeksi eri kuvaksi, joita näytetään vuorotellen yhteensä 48fps kuvataajuudella. Syy 30fps valtavirrasta poikkeavaan 24fps johtuu 45 pikselin tyhjästä alueesta, joka aiheuttaa lopullisen kuvan suurenemisen yli standardin 1080p/30. Tällöin osa etenkin vanhemmista Blu-ray soittimista ei pysty toistamaan materiaalia, kun lopullinen datavirta ylittää 1080p/60.
Ultra HD Blu-ray
Ultra HD -resoluutiota tukeva versio on julkaistu vuonna 2015.
Suurin ero normaaliin Blu-ray levyyn nähden on tuki 4K-videomateriaalille (Ultra-HD), jonka tarkkuus on korkeintaan 3840x2160 pikseliä ja 60 ruutua sekunnissa. Tarkkuus on tällöin neljä kertaan suurempi kuin perinteisellä Blu-ray levyllä. Lisäksi tekniikka tukee korkeintaan 32 äänikanavaa aiemman 8 sijaan. Formaatti käyttää H.265-pakkausta, eikä se ei ole yhteensopiva edeltäneiden laitteiden kanssa.
Angola
Angola eli Angolan tasavalta  on noin 35 miljoonan asukkaan portugalinkielinen valtio Atlantin valtameren rannalla eteläisessä Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Namibia, Kongon tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta ja Sambia. Maan talous ja infrastruktuuri ovat sekaisin neljännesvuosisadan kestäneen lähes jatkuvan sotatilan jäljiltä. Timantit ja öljy tuovat maalle vaurautta, mutta monilla elintasoa kuvaavilla mittareilla Angola kuuluu maailman kurjimpiin maihin: esimerkiksi vastasyntyneen elinajanodote on 61,2 vuotta (vuonna 2019). Elävänä syntyneistä lapsista 7,2 prosenttia menehtyi ennen viidettä ikävuottaan (2020), mutta luku on laskenut 2000-luvulla.
Maantiede
thumb|left|Angolan satelliittikuva
Fyysinen maantiede
Angola on 1 246 700 neliökilometrin suuruinen valtio Afrikan lounaisosassa eteläisen Atlantin valtameren rannikolla. Sen naapurimaat ovat Namibia, Kongon tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta ja Sambia. Muusta Angolasta erillään sijaitsee Cabindan eksklaavi. Angolalla on maarajaa yhteensä 5 198 kilometriä ja rantaviivaa 1 600 kilometriä.
Angola voidaan jakaa maantieteellisesti kolmeen osaan, rannikkotasankoon, asteittain nousevaan ja vuoristoiseen alueeseen ja sisämaan ylätasankoon. Rannikkotasanko käsittää 5 prosenttia Angolan pinta-alasta, sieltä kohoava alue 23 prosenttia ja ylätasanko 65 prosenttia. Rannikkotasanko on kapea. Benguelan kohdalla se on vain noin 25 kilometriä leveä, kun pääkaupungin Luandan eteläpuolella se levittäytyy noin 200 kilometrin matkalle.
Rannikon suuntaisesti kulkevan vuoristoisen alueen jakaa kahteen osaan Cuanzajoki. Sen pohjoispuolella maasto kohoaa vähitellen noin 500 metriin. Huiput saattavat kohota jopa 1 800 metriin saakka. Joen eteläpuolella maasto on selvästi jyrkempää, ja jyrkimmillään se on etelässä Chelavuoristossa. Sumben kaupungin kaakkoispuolella korkeimmat huiput ovat 2 400 metriä korkeita. Suurin osa Angolasta on tasaista tai kumpuilevaa ylätasankoa. Se viettää itärajaa kohti 500–1000 metriin. Ylätasangosta puolestaan kohoaa joitakin vuoristoalueita. Keskisessä osassa maata on Bién ylänkö, jonka korkein kohta on 2 600 metrissä. Maan korkein kohta on Morro de Moco, joka on 2 620 metriä korkea.
Angolan tärkeimmät joet ovat Kunene, Cuanza, Kongo ja Cuando. Ne tarjoavat vesivoimaa ja kasteluvettä kuiville alueille. Useimmat joet alkavat maan keskiosasta. Monet niistä virtaavat melko suoraan länteen kohti Atlanttia. Kaksi suurta jokea, Cuanza ja Kunene, mutkittelevat kuitenkin enemmän: Cuanza virtaa pohjoiseen ja Kunene etelään ennen kuin ne kääntyvät länteen. Cuanza on ainoa Angolan sisävesistöistä, jossa voi liikkua merkittävän kokoisilla aluksilla. Lisäksi Kongojoella, joka muodostaa osan Kongon demokraattisen tasavallan vastaisesta rajasta, voi purjehtia. Lundan vedenjakajan pohjoispuolella virtaa Kongon sivujokia. Sen eteläpuolen joista jotkut yhtyvät Sambesiin ja niiden vedet virtaavat sitä kautta Intian valtamereen. Toiset laskevat Okavangoon ja päätyvät sieltä Okavangon suistoon Botswanaan. Monet Okavangon sivujoista ja muista Angolan eteläosien joista kuivuvat osaksi vuotta kokonaan.
Ilmasto
Angolassa vallitsee trooppinen ilmasto, joka jakautuu kuivaan kauteen ja sadekauteen. Ilmastoon vaikuttavat erityisesti pasaatituulten kohtaamisvyöhyke, kylmä Benguelan merivirta ja maaston korkeus. Sadanta vaihtelee selvästi maan eri osissa. Eniten sataa Cabindan eksklaavissa Maiomben metsäalueella. Siellä sadanta on 1 800 millimetriä vuodessa. Bién ylängöllä sataa noin 1 450 millimetriä vuodessa, mutta Luandassa kuivalla rannikolla 330 millimetriä ja eteläisimmällä rannikkoalueella vain noin 50 millimetriä. Sadekausi on pohjoisessa syyskuulta toukokuulle ja etelässä joulukuulta maaliskuulle.
Lämpötila vaihtelee huomattavasti vähemmän kuin sadanta, mutta pääsääntöisesti lämpötila on matalampi kauempana päiväntasaajalta, rannikon läheisyydessä ja korkeammalla. Rannikon säätä viilentää kylmä merivirta. Kylmän meren päälle virtaava lämmin ilma synnyttää sumua ja sumupilviä, ja lämpötilaero aiheuttaa myös merituuli-ilmiön. Vuoden keskilämpötila Soyossa Kongojoen suulla on 26 astetta, kun se Bién ylängollä sijaitsevassa Huambossa on 19 astetta.
Luonto
Angola sijaitsee kahden eliömaantieteellisen alueen rajalla: pohjoisessa levittäytyvät Kongon alueen kosteat metsät ja savannit, etelässä taas Sambesin alueen metsät, savannit ja tulvatasangot. Keskistä Angolaa hallitsevat miombometsät, joissa kasvaa erityisesti leimupuita ja mnondopuita. Se vaihtuu etelämpänä savanniin ja metsään, jossa kasvaa mukuseja, kopaalipuita ja seringapuita. Lounaassa on kuivaa savannia ja pensaikkoa, jonka valtakasveja ovat akaasiat, mirhapuut ja mopanepuu. Lounaisrannikolle levittäytyy puolestaan Namibin aavikko.
Angolan eläimistö on tyypillistä Afrikan savanneille. Siellä tavataan muun muassa leopardeja, leijonia, hyeenoja, norsuja, virtahepoja, kirahveja, seeproja, kafferipuhveleita, gnuita ja monia antilooppeja ja apinoita. Angolan harvinaisuuksiin kuuluvat muun muassa jättiläismustahevosantilooppi sekä Cabindan gorillat ja simpanssit.
Historia
Nykyisen Angolan alueen varhaisimmat asukkaat olivat khoisan-kielisiä metsästäjä- ja keräilijäkansoja. Myöhemmin sen asuttivat bantukansat osana bantuekspansiota. He asettuivat alueelle 1300–1600-lukujen välisenä aikana, mahdollisesti aikaisemminkin. Kongon kuningaskunta oli alueen voimakkain valtio, ja se oli syntynyt 1300-luvulla, kun kongot olivat tulleet Kongojokea pitkin etelään. He perustivat pääkaupunkinsa Mbanza Kongon nykyisen Angolan alueelle.
Portugalilaiset saapuivat Kongojoen suulle vuonna 1483 ja muodostivat tämän jälkeen diplomaattiset suhteet Kongoon. Orjakaupasta syntyi pian erimielisyyksiä, ja portugalilaiset liittoutuivat muiden kuningaskuntien kanssa. Portugalilaiset valtasivat lisää alueita vuoden 1617 jälkeen, vaikka Ndongon kuningatar Nzinga vastustikin voimakkaasti. Orjat olivat Angolan tärkeä kauppatavara, ja väestötappiot olivat mittavia. Orjakaupan lisäksi alueen valtioiden väliset kiistat aiheutti monien valtakuntien kaatumisen.
Portugali lakkautti vuonna 1875 orjuuden, mutta orjakauppa oli Angolassa menettänyt asemansa jo 1850-luvulla, kun paikallista kauppaa alkoi hallita afrikkalaisten keräämät tuotteet. Ensin tärkein tuote oli norsunluu ja myöhemmin luonnonkumi. Uusia tuotteita varten sadattuhannet paikalliset osallistuivat niiden kuljettamiseen ja keräämiseen. Portugalilaiset alkoivat hiljalleen levittäytyä myös sisämaahan, mikä tarkoitti sitä, että maaomistus siirtyi uudisasukkaille. Angolan rajat määriteltiin Euroopassa vuonna 1891.
Portugalin siirtomaaisännyys muuttui, kun emämaassa siirrettiin vuonna 1910 tasavaltaan ja 1930-luvulla autoritaariseen Estado Novoon. Jo vuonna 1920 lähes koko siirtomaa oli täysin Portugalin hallinnassa. Kaikki paikalliset kuningaskunnat lakkautettiin ja paikallisia alettiin verottaa ja pakottaa pakkotyöhön. Portugalilaiset ottivat myös entistä selkeämmin haltuunsa paikallishallinnon, ja kreolit joutuivat tyytymään matalapalkkatöihin. Angolan taloutta modernisoitiin, ja se sidottiin portugalilaiseen suojatullijärjestelmään.
Portugalilaisten lähdettyä MPLA julisti maan itsenäiseksi 11. marraskuuta 1975, ja YK tunnusti sen hallituksen 1976. UNITA ja FNLA perustivat omat kilpailevat hallituksensa sisämaahan. Ensimmäiseksi presidentiksi nousi Agostinho Neto, jota tämän kuoleman jälkeen seurasi vuonna 1979 José Eduardo dos Santos. UNITA jatkoi kuitenkin taistelua Etelä-Afrikan ja Yhdysvaltain tuella, kuubalaisten joukkojen tukiessa Angolan hallitusta vuoteen 1989 asti. Sisällissota pyrittiin lopettamaan rauhansopimuksilla vuosina 1991 ja 1994, mutta kummallakin kerralla taistelut käynnistyivät uudestaan. Vuonna 1992 pidettiin ensimmäiset monipuoluevaalit. Aselepo allekirjoitettiin UNITA:n johtajan Jonas Savimbin kuoltua taistelussa 22. helmikuuta 2002. Vuonna 2003 UNITA lakkautti aseistetun siipensä ja otti tärkeimmän oppositiopuolueen osan. Elokuussa 2006 hallitus allekirjoitti erillisen rauhansopimuksen yhden Cabindan itsenäisyydestä taistelevan ryhmittymän kanssa.
Yli 90 prosenttia Angolan vientituloista ja 80 prosenttia verotuloista on tullut öljystä. Maan öljy-yhtiö Sonangol on talouden moottori ja ydin. Korruptio on laajaa ja syvälle levinnyttä ja on yksi keskeisiä kehityksen hidastajia. Transparency Internationalin korruptioindeksillä mitattuna Angola sijoittuu sijalle 168 yhteensä 186 maasta.
Angolan ensimmäiset monipuoluevaalit järjestettiin vuonna 2008. MPLA sai selvän enemmistön vaaleissa ja myös sitä seuranneissa vaaleissa vuonna 2012. Angola on saanut 2010-luvulla entistä enemmän kansainvälistä huomiota korruptiosta ja ihmisoikeusrikkomuksista. Dos Santosin hallinto otti samalla entistä tiukemman otteen toisinajattelijoista, joita on usein ahdisteltu ja peloteltu. Dos Santos ilmoitti vuonna 2016 jäävänsä eläkkeelle, ja hän valitsi seuraajakseen João Lourençon, joka valittiinkin presidentiksi vuonna 2017. Dos Santos oli toiminut Angolan presidenttinä yhtäjaksoisesti 38 vuotta vuodesta 1979 vuoteen 2017. Lourenço on valintansa jälkeen pyrkinyt puhdistamaan hallintoa korruptiosta ja nepotismista. Hän on erottanut muun muassa edeltäjänsä tyttären Isabel dos Santosin valtion omistamasta Sonangolista ja edeltäjänsä pojan José Filomeno dos Santosin valtiollisen sijoitusrahaston johdosta.
Politiikka
Angola on presidentillinen tasavalta, jossa presidentillä on suurin osa vallasta. Presidentillä on valta nimittää ja erottaa ministerit, valtiosihteerit, tuomarit ja provinssien kuvernöörit. Presidentti on myös hallitsevan puolueen puoluejohtaja, ja hänellä on näin valta vaikuttaa parlamenttiehdokkaiden listaan ja käytännössä siis parlamentin kokoonpanoon. Angolan perustuslaki vahvistettiin vuonna 2010. Se lisäsi presidentin valtaoikeuksia sekä lakkautti pääministerin ja lisäsi varapresidentin viran.
Angolan presidentiksi nousi vuoden 2017 vaalien jälkeen João Lourenço, kun valtiota 38 vuoden ajan hallinnut José Eduardo dos Santos oli ilmoittanut vetäytyvänsä tehtävästä. Vaikka vuonna 1992 Angola muutettiin MPLA:n johtamasta yksipuoluejärjestelmästä monipuolueiseksi, MPLA on kuitenkin pysynyt jatkuvasti kiinni vallankahvassa. Vuoden 2017 vaaleissa MPLA sai 150 paikkaa 220-paikkaiseen parlamenttiin. Vaikka se säilytti ehdottoman enemmistönsä, se menetti 25 paikkaa. Oppositiopuolueista UNITA kasvatti osuuttansa 32 paikasta 51 paikkaan ja CASA-CE sai 16 paikkaa.
Angola on Eteläisen Afrikan Kehitysyhteisön ja OPECin jäsen.
Vapauksien kehitys
Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Angola ei ole vapaa maa. Angolaa on hallinnut sama puolue itsenäistymisestä lähtien, ja viranomaiset ovat järjestelmällisesti tukahduttaneet poliittista erimielisyyttä. Korruptio, oikeudenmukaisten menettelyjen rikkomukset ja turvallisuusjoukkojen väärinkäytökset ovat edelleen yleisiä. Joidenkin lehdistöä ja kansalaisyhteiskuntaa koskevien rajoitusten lieventäminen presidentti João Lourençon valinnan jälkeen vuonna 2017 on peruttu ja haasteita on edelleen.
Paikallishallinto
Angola on jaettu 18 provinssiin, jotka jaetaan edelleen pienempiin yksiköihin. Provinssien johdossa on keskushallinnon nimittämä kuvernööri.
Talous
thumb|Angolan pääkaupunki Luanda vuonna 2015. thumb|Öljynporauslautta Luandan edustalla.
2000-luvun talouskasvu
Talouskasvun ansiosta angolalaiset sijoittajat, kuten Afrikan rikkain nainen Isabel dos Santos, ovat nousseet entisen emämaansa Portugalin tärkeimpien pörssiyhtiöiden suurimmiksi omistajiksi. Talousvaikeuksista kärsivästä Portugalista puolestaan on vuodesta 2012 lähtien muuttanut yli 50 000 ihmistä Angolaan työpaikkojen perässä.
Angolalla on rikkaat luonnonvarat, joihin kuuluu muun muassa öljyä, timantteja, rautamalmia, fosfaattia, kuparia, maasälpää, kultaa, bauksiittia ja uraania. Öljyteollisuus on tärkeä maan taloudelle luoden noin 85 % maan bruttokansantuotteesta ja käsittää 95 % sen viennistä. Angola on Afrikan toiseksi suurin öljyntuottajamaa ja sen tuotanto on noin 1 840 000 barrelia päivässä. Maan bruttokansantuote on ollut huimassa nousussa – vuoden 2008 arvio oli 13,4 %. Kansainvälisen talouslaman vuonna 2009 talouskasvu kuitenkin pysähtyi. Ensimmäiset arviot vuodelle 2010 ennustavat paluuta yli kymmenen prosentin kasvuun. Vuoden 2012 talouskasvun arvio oli 8,4 %.
Vuoden 2014 BKT oli CIA:n tilastojen mukaan 7 200 dollaria per asukas. Tällä maa on maailman noin 185 valtiosta sijalla 141. YK:n kehitysohjelma UNDP:n laskeman Inhimillisen kehityksen indeksiksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Angola on sijalla 143 yhteensä 185 arvioidusta maasta. Osatekijöistä huonoin on vastasyntyneiden elinajanodote: se on Angolassa vain 46,5 vuotta (maailmassa sijalla 172 vuonna 2009). Tämä on kuitenkin noussut vuonna 2013 54,95 vuoteen. Lapsikuolleisuus oli vuonna 2015 yhä maailman korkein: 15,7 prosenttia lapsista menehtyi alle 5-vuotiaana. Kolmannes väestöstä elää omavaraisviljelyllä.
Vuoden 2011 tilastojen valossa Kiinan keskeisin partneri Afrikassa on Angola, jonka kanssa kauppavaihto oli 27,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD). Sudanin, Nigerian ja Egyptin kanssa Kiinan kauppavaihto oli 10 miljardin USD:n luokkaa.
Angolan prinsessa
Medialle vuotaneet asiakirjat paljastivat, että Afrikan rikkain nainen, Angolan entisen presidentin José Eduardo dos Santosin tytär Isabel dos Santos oli kerännyt kahden miljardin dollarin omaisuutensa tekemällä tuottavia kauppoja epäilyttävissä olosuhteissa. Angolaa 38 vuotta, vuoteen 2017 asti hallinneen Dos Santosin vanhinta tytärtä Isabel dos Santosia kutsuttiin mediassa lempinimellä Angolan prinsessa. Syytteet Isabel dos Santosia vastaan liittyivät muun muassa maakauppoihin, timanttibisnekseen sekä öljykauppoihin, joita hän teki isänsä ollessa presidenttinä. Häntä epäiltiin lahjonnasta ja hänen varojaan jäädytettiin. Isabel dos Santos asuu Lontoossa, jossa hän omistaa useita kalliita kiinteistöjä. Dos Santosin mukaan häntä vastaan ​​esitetyt väitteet olivat tekaistuja ja Angolan hallitus oli aloittanut noitavainon häntä kohtaan.
Vienti
Angolan vienti Aasiaan, etenkin Kiinaan on kasvanut suuresti 2000-luvulla. Kiinalainen öljy-yhtiö on toiminut maassa vuodesta 2004. Angolan suurimpia vientikumppaneita vuonna 2012 olivat Kiina 45,8 % osuudella viennistä, USA (13,7 %), Intia (11 %) ja Etelä-Afrikka (4,1 %). Kiina oli vuonna 2012 myös Angolan suurin tuontikumppani (20,8 % osuus). Muita tärkeitä tuontikumppaneita olivat Portugali (19,5 %), USA (7,7 %), Etelä-Afrikka (7,1 %) ja Brasilia (5,8 %).
Öljyn lisäksi timantit ovat tärkeä vientituote. Myös timanttien hinnat kärsivät lamasta vuonna 2009. Timanttituotanto on pienten, usein laittomien yritysten käsissä. Timanttien lisäksi maassa aloitellaan kaivostoimintaa marmorin ja graniitin louhimiseksi. Kultavaroja on löydetty, mutta niitä ei juurikaan hyödynnetä vielä.
Tunnuslukuja
Eräitä kansantalouteen liittyviä tunnuslukuja:
Liikenne
thumb|Angolan kartta Angolassa on kolme merkittävää satamaa: Luanda, Lobito ja Namibe. Niihin kaikkiin johtaa rautatie sisämaasta suunnilleen itä-länsi -suuntaisena. Rautatieverkon laajennus- ja kunnostustyöt ovat käynnissä.
Väestö
Angolan väestönkasvu on ollut viime vuosikymmeninä erittäin nopeaa. Vuonna 1950 maan väkiluku oli noin 4 miljoonaa ja vuonna 2000 noin 16 miljoonaa. YK:n mukaan väkiluku oli 29,8 miljoonaa vuonna 2017. CIA arvioi väkiluvuksi 34,8 miljoonaa vuonna 2022. YK:n vuoden 2017 ennusteen mukaan Angolan väkiluku on 76 miljoonaa vuonna 2050.
Vuonna 2017 maan asukkaista 47 prosenttia oli alle 15-vuotiaita, 19 prosenttia 15–24-vuotiaita, 30 prosenttia 25–59-vuotiaita ja 4 prosenttia 60 vuotta täyttäneitä. CIA:n mukaan Angolan kokonaishedelmällisyysluku vuonna 2022 oli 5,83 lasta yhtä naista kohti, mikä oli maailman toiseksi korkein.
Angolan kolme tärkeintä etnistä ryhmää ovat ovimbundut (37 % väestöstä), kimbundut (25 % väestöstä) ja kongot (13 % väestöstä). Muita ryhmiä ovat mm. chokwet (lundat), ganguelat, nhaneca-humbet, ovambot, hererot ja xindungat. Eurooppalaisperäisiä (lähinnä portugalilaisia) on noin prosentti väestöstä ja eurooppalaisten ja afrikkalaisten sekoittumisen tuloksena syntyneitä mestiçoja noin kaksi prosenttia.
Lapsi- ja äitiyskuolleisuus on laskenut Angolassa 2000-luvulla. Vuonna 2000 elävänä syntyneistä lapsista 20,4 prosenttia kuoli ennen viidettä ikävuottaan. Vuonna 2020 vastaava luku oli 7,2 %. Vuonna 2000 Angolassa menehtyi 827 äitiä 100 000 synnytystä kohden. Vuonna 2017 vastaava luku oli 241.
Aasiariffi
pienoiskuva|Riffin melodia nuotteina
Angola
Kulttuuri
thumb|Koulu Huambon maakunnassa.
Aasiariffi
Aasiariffi on lyhyt musiikinpätkä, riffi, joka yhdistetään etenkin länsimaisessa populaarikulttuurissa usein Japaniin, Kiinaan tai yleisemmin Itä-Aasiaan. Riffillä on englanninkielessä useita nimiä, kuten "Oriental riff", "Asian riff", "The Chinese Melody", "The Stereotypical Oriental Tune", "The Asian Jingle". Välillä riffin yhteydessä kuullaan myös gongin kumaus.
Angola
Kulttuuri
Angolalainen kulttuuri on jakautunut monia rajoja pitkin. Jo ennen siirtomaa-aikaa rikkaat kauppiaat syrjivät köyhää rahvasta. Portugalilaiset suosivat sopeutuvaisia afrikkalaisia (assimilados) ja erottivat nämä enemmistönä olleista ”sivistymättömistä alkuasukkaista” (indigenas ). Kolme poliittista liikettä UNITA, FNLA ja MPLA ovat suosittuja eri väestöryhmien keskuudessa.
Aasiariffi
Riffin nuotit noudattelevat pentatonista asteikkoa, joka saa sen muistuttamaan aasialaista musiikkia.
Angola
Kulttuuri
Vuosia jatkunut sota oli ennen kaikkea miesten asia, ja siinä kaatui lähinnä miehiä. Siksi naiset ovat enemmistönä etenkin maaseudulla, missä sotalesket toimivat usein perheenpäinä ja moniavioisuus on edelleen yleistä.
Aasiariffi
Aasiariffi on länsimainen keksintö, jota on käytetty ensimmäisen kerran jo vuonna 1847 Aladdin -nimisen lavashow'n kiina-aiheisessa kohtauksessa. Riffiä on käytetty myös aasialaisten itsensä toimesta ainakin japanilaisessa anime-sarjassa The Super Dimension Fortress Macross sekä japanilaisissa videopeleissä.
Angola
Kulttuuri
Angolan vanhin ja arvostetuin yliopisto on nimetty maan ensimmäisen presidentin mukaan Agostinho Neton yliopistoksi (UAN). Se oli maan ainoa yliopisto vuoteen 2009 saakka, jolloin sen muiden maakuntien keskuskaupungeissa sijaitsevista yliopistokeskuksesta muodostettiin kuusi uutta alueellista yliopistoa.
Angolalaisia kirjailijoita ovat muun muassa José Eduardo Agualusa, Alda Lara ja José Luandino Vieira. Myös maan entinen presidentti Agostinho Neto kirjoitti useita poliittissävyisiä runoja.
Urheilu
Angolan suosituin urheilulaji on jalkapallo, jossa maan miesten maajoukkue on selviytynyt MM-kisoihin kerran, vuonna 2006. Angola myös järjesti lajin Afrikan-mestaruuskilpailut 2010. Angola on osallistunut olympialaisiin yhteensä seitsemän kertaa vuodesta 1980 lähtien, mutta ei ole voittanut yhtäkään mitalia.
Myös koripallo ja yleisurheilu ovat suosittuja lajeja Angolassa. Maan koripallomaajoukkue on pelannut olympialaisissa viidesti ja sen paras sijoitus on kymmenes tila Barcelonan kisoista 1992. Angolan ehkä tunnetuin yleisurheilija on João N'Tyamba, joka on osallistunut kuusiin eri olympialaisiin ja oli maansa lipunkantajana Pekingin kisoissa 2008.
Peppi Puolakka
Peppi Ilona Puolakka (ent. Kuula) on Sara Parikan esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät, jossa hän on ollut mukana vuosina 2008–2014 sekä 2015–2016, mutta palasi vielä vuonna 2017 ja pysyi sarjassa 2019 asti. Peppi esiintyy myös Salattujen elämien spin-off-sarjassa Tuuliranta sekä sarjaan perustuvassa elokuvassa Nightmare – painajainen merellä ja sen jatko-osassa. Hahmo vieraili sarjassa lyhyesti keväällä 2015, mutta palasi takaisin sarjaan marraskuussa 2015. Hahmo poistui sarjasta maaliskuussa 2016 Parikan raskauden vuoksi, mutta vieraili sarjassa jälleen syksyllä 2016. Hahmon uutisoitiin palaavan sarjaan syksyllä 2017 ja hänet nähtiin ruudussa ensimmäistä kertaa yli vuoteen 23. marraskuuta 2017. Peppi poistui sarjasta pysyvästi 1. toukokuuta 2019 esitetyssä jaksossa yhdessä ex-miehensä Sergein, ja heidän tyttären Taigan kanssa.
Perhe
Peppi eli pitkään Lahdessa kaksin äitinsä Veera Puolakan kanssa. Pepin isä oli kuollut sarjan ulkopuolella. Opettajana työskennellyt Veera rakastui luokallaan olleen Sampo Kaukovaaran isään Panuun. Panun ja Sampon lisäksi Peppi sai uudet perheenjäsenet Kaukovaaran kaksossisaruksista Ainosta ja Otosta. Pian perhe muutti Helsinkiin, koska Veera oli saanut työpaikan helsinkiläiseltä yläasteelta ja lentokapteenina työskentelevä Panukin olisi lähempänä Helsinki-Vantaan lentoasemaa. Kaksoset jatkoivat koulua Helsingissä ala-asteella ja Peppi oli samalla yläasteella kuin Veera. Myöhemmin Peppi sai lapsen, Taiga Kuulan, silloisen miehensä Sergei Kuulan kanssa. Sittemmin Sergei ja Peppi erosivat ja Peppi muutti Taigan kanssa Rovaniemelle.