cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tampere Supercross
Historiaa
2013
Suurin uudistus toisena toimintavuotena oli järjestää yhteisnäyttely X-Treme Car Show:n kanssa, jolloin Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksen viidestä näyttelyhallista oli käytössä neljä suurinta. Lisäksi Tampere Supercross muuttui kolmepäiväiseksi, perinteisen SM-supercoss-kauden päätöskisan ollessa perjantaina ja lauantaina. Sunnuntai oli kilpailivat MXJ-luokan juniorikuljettajat.
Itse kisa sai kiitosta kuljettajilta kokonaisuuden, maa-aineksen sekä show’n ja järjestelyiden parantuessa edellisvuodelta. Kilpailu kisan voitosta käytiin Suomen Harri Kullaksen, Ranskan Boris Maillardin ja Thomas Rametten sekä Tšekin Filip Neugebauerin kesken. Kullas kuitenkin voitti Tampere Dominator -tittelin ollen molempien iltojen yhteistuloksissa viikonlopun paras. Lisäksi Kullaksen voitto huomioitiin kansainvälisissä alan medioissa. Suomen Toni Eriksson varmisti itselleen Supercrossin Suomenmestaruuden jo perjantaina sijoittuen finaalin kuudenneksi. Eriksson loukkasi kätensä lauantaina vapaissa harjoituksissa eikä osallistunut illan kisaan.
Tapahtuman väliajoilla nähtiin mm. 50cc minicross -kuljettajat sekä ATV eli mönkijäcrossin näytöslähtöjä.
Messutapahtumaa oli laajennettu mönkijöillä ja moottorikelkoilla. Näytteilleasettajia messutapahtumassa oli 48.
Sunnuntaina päivällä ja helpotetulla radalla ajetun MXJ-luokan supercross-kilpailun kaksi parasta olivat Jere Haavisto ja Miro Sihvonen
2014
Voima Ventures
Voima Ventures on vuonna 2019 perustettu syväteknologiaan sijoittava riskisijoitusyhtiö, jonka ensimmäinen rahasto on 50 miljoonan euron kokoinen. Voiman perusti startup-vaikuttaja Inka Mero, ja ensimmäisen vuoden 2019 rahaston ankkurisijoittajana oli VTT (Valtion Teknologian Tutkimuskeskus). Perustamishetkellä Voiman portfoliossa oli valmiiksi 20 VTT:stä irtautunutta spin-off -yritystä.
Tampere Supercross
Historiaa
Talvella 2014 järjestävä seura Tammc ry ilmoitti jättävänsä kisan pois SM-sarjasta, joten kilpailu järjestettäisin KV eli kansainvälisenä kilpailuna. Tapahtuman järjestelyistä aiemmin vastannut yhtiö vetäytyi hankkeesta ja järjestelyorganisaatio vaihtui täysin yhtä henkilöä lukuun ottamatta. KV-kilpailu järjestettiin jälleen kaksipäiväisenä ja uusitulla kilpailukaaviolla, joka käsitti mm. kaksi finaalistarttia illassa. Muita uudistuksia tapahtumaan olivat mm. "Xracing on air" -livelähetykset tapahtumapaikalta kisaviikolla, lauantaina järjestetty MX-liigan gaalatapahtuma ja Freestyle Motocross -näytökset väliajalla. Mukana olivat FMX-kuskeista Ilkka Salo, Sebastian Westberg ja Joni Hynell Suomesta sekä Fredrik "Frog" Berggren Ruotsista.
Supercross-kilpailu oli kovatasoinen Harri Kullaksen ja Ranskan Boris Maillardin kesken. Perjantain toisessa finaalissa saatiin nähdä draamaa, kun Harri Kullaksen epäiltiin oikaisseen pääsuoralle lähtevässä mutkassa. Protestia ei kuitenkaan tehty, ja Kullas voitti perjantain finaalit.
Lauantaina nähtiin toisinto perjantailta, lopulta Kullas kuitenkin vei molemmat finaalit näytöstyyliin. Toisen finaalin yllätyksestä vastasi Ylöjärven Jere Haavisto neljännellä sijallaan.
Xracing-nettijulkaisun "Huomioita Tampereelta" -palstalla tapahtuma keräsi kiitosta. Kiitosta saivat tapahtuman juontaja kaksikko Alex Way ja Rene Rannikko sekä kilpailun järjestelyt. Moitteita tuli mm. löyhästä aikataulutuksesta ja etenkin OffroadExpo-näyttelystä, jossa oli vähän näytteilleasettajia. Samaan aikaan Tampereella järjestetty KelkkaExpo eli Etelä-Suomen moottorikelkkamessut aiheuttivat näytteilleasettajien vähenemistä.
Kolmas Tampere Supercross sai laajasti huomiota myös kansainvälisissä medioissa. Maailman suuri alan lehti amerikkalainen RacerX teki seitsemänsivuisen jutun Supercross legenda Jason Thomasin ja toimittaja Steve Matthesin retkestä Tampereelle. Eri nettijulkaisut kirjoittivat aiheesta.
Tampere Supercross Girlsit esiintyivät näyttävässä kokoonpanossa. Mukana olivat Miss Suomi -perintöprinsessa Maija Kerisalmi, Katariina Suunniitty, Anni Griinari, Neea Poutanen, Carola Isabella Miller, Valerie Veresiuc, Suvi Heino ja ruotsalainen Jennie Hallestam.
2019
Tampere Supercross oli jälleen edelläkävijä moottoriurheilun ympäristöasioissa, kun kilpailussa nähtiin KTM & Husqvarna minisähköpyöräkisa! Kyseessä oli maailman ensimmäinen moottoriurheilutapahtuma, jossa yhdessä luokassa ajettiin ainoastaan sähkökäyttöisillä motocrosspyörillä.
Kernos
pienoiskuva|upright=0.95|[[Kykladinen kulttuuri|Varhais- tai keskikykladinen kernos (EC III/MC I) Fylakopísta, n. 2000 eaa.]] Kernos on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Tampere Supercross
Historiaa
Tulevaisuus
Kernos
Kernos on hyvin vanha tyyppi, joka tunnetaan jo pronssikautisista kykladisesta ja minolaisesta kulttuurista 2000–1000-luvuilta eaa. Se oli käytössä edelleen antiikin aikana. Tuolloin kernos liittyi erityisesti Eleusiin mysteereihin. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Tampere Supercross
Historiaa
Tapahtumasta on tullut vuosittainen, offroad-moottoripyöräilijöiden kauden päätöstapahtuma. Samassa yhteydessä järjestetään myös suomalaisen motocrossliigan Gaalatapahtuma. Kansainvälinen Tampere Supercross -kilpailu ja OffroadExpo-messutapahtuma järjestetään jälleen 6.–7. marraskuuta 2020.
Kernos
Kernoksen tunnusmerkki on se, että sen suun ympärillä on useita pieniä astioita. Perustyypin kernos on muodoltaan avarasuinen ja matala, ja siinä on usein kaksi kädensijaa ja korkea jalka. Kernoksia tehtiin savesta ja kivestä.
Minolaisessa kontekstissa nimitystä kernos on käytetty myös pyöreistä kivilevyistä, joita reunustavat pienet kuopat, ja joita pidetään usein käyttätarkoitukseltaan uskonnollisina. Erästä tällaista on ehdotettu varhaiseksi kompassiksi ja tähtitieteelliseksi laitteeksi.
Lapinjärven kunnanvaltuusto
pienoiskuva|Lapinjärven kunnantalo Lapinjärven kunnanvaltuusto on Lapinjärven korkein päättävä elin. Lapinjärven kunnanvaltuustoon valitaan 21 valtuutettua. Kunnanvaltuuston puheenjohtajana toimii Päivi Lempiö.
Paikkajako 1968–2021
pienoiskuva|Kuvaaja valtuuston paikkajakojen kehityksestä vuosina 1968–2021.
Valtuutetut kaudella 2021–2025
Lähde:
Thomas de Keyser
Thomas de Keyser (1596 Amsterdam – 16. kesäkuuta 1667 Amsterdam) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. Hänet tunnetaan erityisesti pienikokoisista muotokuvistaan, joissa henkilöt kuvataan ajalle tyypillisissä sisätiloissa. De Keyser oli Alankomaiden johtava muotokuvamaalari kunnes Rembrandt van Rijn (1606–1669) syrjäytti hänet 1630-luvulla. De Keyserin muotokuvilla oli merkittävä vaikutus Alankomaiden myöhempään muotokuvamaalauksen ja sisätiloja kuvaavaan laatumaalaukseen.
Elämä ja ura
vasen|pienoiskuva|”Oppineen muotokuva”, 1631, 82,5 × 61 cm, Mauritshuis, Haag. Thomas de Keyserin isä oli tunnettu arkkitehti, kuvanveistäjä ja kivimestari Hendrick de Keyser (1565–1621). Hänen kahdesta veljestään tuli arkkitehtejä ja kivimestareja. Thomas opiskeli nuorena maalausta tuntemattoman mestarin, mahdollisesti Cornelis van der Voortin (1576–1624) opastuksella. De Keyser opiskeli myös kivimestariksi ja arkkitehdiksi isänsä johdolla. Hänestä tuli Pyhän Luukkaan killan jäsen kivimestarina ja kuvanveistäjänä 1622. Kun de Keyserin isä kuoli, hänen veljensä Pieter jatkoi perheen liiketoimintaa kivimestarina. Thomas de Keyseristä tuli taidemaalari.
Thomas de Keyser tunnetaan innovatiivisena muotokuvamaalarina. Ennen de Keyseriä ainoastaan aatelisista ja kuninkaallisista oli maalattu muotokuvia, joissa kuvattava henkilö oli kokokuvassa. Ylimystöä kuvaavat muotokuvat olivat yleensä olleet erittäin suurikokoisia. De Keyser maalasi pieniä kokovartalomuotokuvia, jotka mahtuivat syntymässä olleen uuden asiakaskunnan koteihin. Hänestä tuli 1600-luvun alun Alankomaiden vaurastuvan uuden kauppiasluokan suosikkimaalari.
Monien muiden aikakauden maalarien tavoin de Keyser oli ennen muuta liikemies. 1630-luvulla de Keyser vaihtoi alaa. Hän kävi veljensä Pieterin kanssa tuottoisaa kivikauppaa kansainvälisillä markkinoilla. Amsterdamin muotokuvamaalauksen uusiksi mestareiksi tulivat Rembrandt van Rijn (1606–1669), Govaert Flinck (1615–1660) ja Bartholomeus van der Helst (1613–1670). De Keyserin veljekset ostivat ja toivat maahan rakentamisessa käytettyä kiveä ja marmoria, eikä Thomas de Keyser enää maalannut aiempaan tahtiin. Vuonna 1652 hän maalasi kuitenkin historiallisen maalauksen veljensä suunnittelemaan rakennukseen. De Keyser seurasi myöhemmin isänsä esimerkkiä ja toimi Amsterdamin kaupungin kivimestarina vuosina 1662–1667.
Tyyli ja teokset
De Keyserilta tunnetaan noin sata maalausta, joista suurin osa on maalattu vuosien 1624–1639 väliltä. De Keyser löysi nopeasti oman tyylinsä, joka säilyi lähes muuttumattomana koko hänen uransa ajan. Hän kuvasi maalaustensa henkilöt usein heidän omassa ympäristössään. De Keyserin maalauksista tuli tärkeä vaikuttaja myöhemmän laatukuvamaalauksen kehityksen taustalla. De Keyser maalasi kovalle kuparitaustalle ja hänen maalaustensa pinta on täysin sileä. Rento sivellintyö erottaa maalaukset kuitenkin Leidenin fijnschilders-koulukunnan maalareiden, esimerkiksi Gerard Doun ja Frans van Mieris vanhemman töistä. De Keyserin kyvyssä kuvata sisätiloja rennolla ja varmalla otteella näkyy todennäköisesti hänen taustansa ja koulutuksensa arkkitehtina ja rakennussuunnittelijana.
Mutkattomat
Mutkattomat -yhtye syntyi vuonna 1975. Perustajina olivat kaverukset Pekka Melander (harmonikka), Hannu Tuominen (rummut) ja Erkki Jantunen (basso /laulu). Sen vakio-ohjelmistoon sijoitetut omat kappaleet, kuten Jätkän humppa alkoivat kiinnostaa sen ajan humppakansaa. Yleisradio ryhtyi soittamaan vuonna 1976 levytettyä Jätkän humppaa ahkerasti. Varsinkin Metsäradion toivottujen listalla kappale oli mukana vuosikausia.
Eki Jantunen & Mutkattomat
Eki Jantunen & Mutkattomat on esiintynyt vuodesta 1987 eri puolilla Suomen tanssitaloilla, -lavoilla ja laivoilla. Vierailuja on tehty yhtyeenä tai solistina vuosien varrella myös ulkomaille muun muassa Ruotsiin, Neuvostoliittoon, Marokkoon, Turkkiin, Espanjaan, Kreikkaan ja Viroon. Ensilevytys Jätkän humppa on kulkenut yhtyeen käyntikorttina, ja se on ollut maamme soitetuimpien kappaleiden kärkiviisikossa (Teosto). Yhtye on palkittu valtakunnallisella Kullervo Linna -palkinnolla (1993).
Mutkattomien solisti Jantunen laajensi alaansa juontotehtäviin radiossa ja televisiossa. Televisiossa niitä ovat olleet Toivotaan – toivotaan 1986–1990 (MTV3, tuottajana Irja-Liisa Ailio), Tanssit Stadissa 1994–1996 (TV1, tuottajana Heikki Kahila), Kultainen ja Hopeinen Harmonikka, Valkea Ruusu (tuottajana Matti Ristimäki) ja Resiinaralli (MTV3). Radiossa (Radio Suomi) juonto-ohjelmia ovat 1980–1992 olleet Puhelinlangat, Toivekonsertit, Radioiltamat, Tanssiorkestereiden Suomenmestaruuskilpailut (SMORK, tuottajana Veijo Miettinen) sekä Juhlanpaikka-radiosarja (Suomen Sävelradio 2001–2002). Pitkäaikaisia juontokohteita ovat olleet Ylläs Soikoon ja SMORK (1990–2002) sekä Olavi Virta -laulukilpailu eri vuosina 1990, 2000- ja 2010-luvuilla.
Popista humppaan
Ensimmäinen Eki Jantusen ja Hanski Tuomisen perustama yhtye oli nimeltään The Spellingers. Myöhemmin muun muassa kokoonpanolla Arto ja Ari Näveri, Jorma Haakana, Hannu Tuominen ja Erkki Jantunen esiinnyttiin yhtyenimillä The Face, The Free ja The Freeband. Poppia soitettiin eri kokoonpanoilla kymmenisen vuotta teinikonvissa, klubeissa ja erilaisissa tapahtumissa. Pop-yhtyeenä saavutettiin pronssia popyhtyeiden SM-kisoissa 1968.
Mutkattomasti 45 vuotta
Eki Jantunen & Mutkattomat on julkaissut yhteensä 21 albumia, joista viimeisimmät ovat nimeltään suoraan tansseista taltioitu kokonaisuus Tanssilavakeikka (Radio Suomi / Lavalauantai -taltiointi, Orimattilan Kehräämö 2005). Uutuusalbumi Rakkaus ravistaa - Eki Jantunen & Mutkattomat 45 vuotta ilmestyi ilmestyä juhlavuonna 2020. Juhlavuonna 2020 Eki Jantunen & Mutkattomat esiintyy kokoonpanolla Eki Jantunen (solisti/kitara), Jani Böhm (harmonikka), Jani Varpujärvi (koskettimet/basso), Jari Makkonen (rummut).
Solisti on palkittu muun muassa Vuoden kaupunkilaisena (Orimattila 2003) ja Vuoden taiteilijana (Lahden Piirin Karjalaiset 2004). Levytettyjä lauluja on noin 300. Eki Jantusen kynänjälki musiikin säveltäjänä, sanoittajana tai sovittajana on yli sadassa levytetyssä laulussa.
Helsingin lääninvankila
pienoiskuva|Vankila ilmasta Helsingin lääninvankila (vuodesta 2001 Helsingin tutkintavankila ) oli vuosina 1837–2002 Helsingissä Katajanokan kaupunginosassa toiminut vankila. Vankila valmistui keisari Nikolai I:n hyväksymien piirustusten mukaisesti vuonna 1837. Katajanokalla oli toiminut jo vuodesta 1749 lähtien Helsingin kruununvankila, jonka viereen Helsingin tutkintavankila rakennettiin. Valmistuessaan vankilassa oli 12 vankihuonetta, kaksi vartijoiden huonetta ja jumalanpalvelushuone. Vankila-aluetta ympäröi korkea punatiilimuuri. Vankilaa laajennettiin punatiilisillä, ristinmuotoisella selliosastoilla vuonna 1888, jolloin vankilan vanhasta osasta tehtiin hallintorakennus. Vankilan kappeli valmistui 1830-luvulla.
Ensimmäisen asteen murha
Ensimmäisen asteen murha (Murder in the First) on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka ovat luonneet Steven Bochco ja Eric Lodal. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, jotka esitettiin Yhdysvalloissa TNT-kanavalla 2014–2016.
Helsingin lääninvankila
Suomen itsenäistymisen jälkeen Helsingin lääninvankila jatkoi toimintaansa entiseen tapaan. Toisessa maailmansodassa vuonna 1944 vankila sai osuman ilmahyökkäyksessä. Lentopommi räjähti vankilan leipomon lähellä surmaten vartijan ja sytyttäen tulipalon. Viisi vankia käytti tilannetta hyväkseen ja karkasi. Sodan päätyttyä vankila oli tunnettu siitä, että siellä säilytettiin osaa sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittuja henkilöitä.
Ensimmäisen asteen murha
Suomessa MTV3 aloitti Ensimmäisen asteen murhan esittämisen 2. kesäkuuta 2015. Toinen kausi alkoi kanavalla 26. tammikuuta 2016 ja kolmas kausi 10. elokuuta 2016.
Helsingin lääninvankila
Viimeiset vuodet Helsingin lääninvankila toimi tutkintavankilana, eli siellä säilytettiin oikeuskäsittelyä odottavia, rikoksesta epäiltyjä henkilöitä. Tätä kuvaamaan vankilan nimi vaihdettiin Helsingin tutkintavankilaksi vuonna 2001. Lisäksi vankilassa oli vankeja, joiden maksamattomat sakot oli muunnettu vankeusrangaistukseksi. Vankilatoiminta Katajanokalla loppui vuonna 2002 Vantaan vankilan valmistuttua. pienoiskuva|Hotel Katajanokka Vankilatoiminnan lakattua vankilan tiloissa aloitti toimintansa toukokuussa 2007 Hotel Katajanokka, aluksi osana Best Western -hotelliketjua. Toukokuussa 2018 Helsingin kaupunki esitteli suunnitelmaan rakentaa rakennuksen yhteyteen lisärakennus, jonka tilalta purettaisiin vankilan valkoinen lisärakennus.
Ensimmäisen asteen murha
Juoni
Sarjassa seurataan San Franciscon poliisin rikostutkijoiden Terry Englishin (Taye Diggs) ja Hildy Mulliganin (Kathleen Robertson) murhatutkimuksia aina oikeudenkäyntiin saakka.
Ensimmäinen kausi
Rikostutkijat Terry English ja Hildy Mulligan selvittävät kahta toisiinsa linkittyvää murhaa, joilla ei ensisilmäyksellä näyttäisi olevan mitään tekemistä toistensa kanssa. Etsivät huomaavat kuitenkin yllätyksekseen, että kumpikin uhreista tunsi Piilaakson huippulahjakkuuden, menestyvän elektroniikka- ja tietotekniikkayrityksen omistavan miljardöörin Erich Bluntin (Tom Felton).
Toinen kausi
Terry ja Hildy joutuvat todistamaan veristä iskua, kun kaksi nuorta alkaa ammuskella konekivääreillä koulubussissa keskellä kaupunkia. Samaan aikaan Hildy painii henkilökohtaisten ongelmien kanssa.
Kolmas kausi
Terry ja Hildy hälytetään tutkimaan tapausta, jossa kuuluisa urheilija on ammuttu yökerhossa satojen ihmisten silmien edessä. Hildy kuulee lääkäriltään, että hänellä on rintasyöpä. Piirisyyttäjä Silettin merkkipäivän juhlinta päättyy dramaattisesti, kun hän ajaa vahingossa kadulla naisen päälle aiheuttaen tämän kuoleman.
Kaulushaikara
Kaulushaikara (Botaurus stellaris) on harmaahaikaran ohella ainoa Suomessa vakituisesti pesivä haikara. Se piileksii ruovikossa, mutta soidinaikana sen pulloon puhaltamista muistuttava huuto kuuluu kauas. Vuonna 2005 kaulushaikara oli BirdLife Suomen vuoden laji, jonka pesimäkannan suuruus pyrittiin selvittämään lintuharrastajien ja yleisön avulla.
Koko ja ulkonäkö
Pituus on 70–80 cm ja siipien kärkiväli 1–1,3 metriä.
Vanhin suomalainen rengastettu kaulushaikara on ollut vähintään 4 vuotta 9 kuukautta 18 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 11 vuotta 4 kuukautta, rengastettu Hollannissa.
Tuntomerkit
Suuri, lennossa pöllömäiseltä vaikuttava haikara. Höyhenys kellan-ruskeankirjava, siipisulat tummaraitaiset. Hyvin piilotteleva ja jäykistyy pystyasentoon seipään näköiseksi suoja-asennossa. Lennossa näkyy pitkä nokka, kyyry kaula ja suuret kuuppamaiset leveät siivet. Jalat sojottavat lennossa pyrstön takana. Lentää nopein siiveniskuin, keveämmin kuin harmaahaikara. Lentotyyli ja silhuetti erona sorsiin hämärässä; tämä pätee muihinkin haikaroihin. Pesintäaikana kaulushaikaran ääni on sumutorvimainen puhallus. Pesii Etelä-Suomen ruovikkoa kasvavilla järvillä ja merenlahdilla.
Levinneisyys
Kaulushaikara pesii Euroopan ja Aasian lauhkeilla alueilla. Pohjoisimmat yksilöt muuttavat vesien jäätyessä etelämmäksi. Vuonna 2005 Suomessa laskettiin 986 kaulushaikarakoirasta, mutta koska laji on polygyninen, kokonaismäärä saattaa ylittää 1000 paria. Kanta on kasvanut tasaisesti 1980-luvun lopulta lähtien, ja eniten lintuja tavataan nykyään Pohjois-Savossa, Päijät-Hämeessä, Kymenlaaksossa ja Pohjois-Karjalassa. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 10 000–12 000 paria. Venäjällä on 10 000–30 000 ja Turkissa 30–500 paria.
Elinympäristö
Kosteikot, jossa on järviruokokasvustoa. Sekä merenlahdissa että järvillä.
Lisääntyminen
Ainakin kaulushaikarakoiraat ovat paikkauskollisia ja palaavat samoille pesimäpaikoille. Nuoret kaulushaikarat pyrkivät levittäytymään kauemmaksi synnyinruovikoista. Kaulushaikara on moninaarainen eli polygyninen – yhdellä koiraalla voi olla 1–5 naarasta. Pesinnästä huolehtivat yleensä naaraat yksinään (pesän rakentaminen, hautominen, poikasten ruokinta), mutta yksiavioisten koiraiden arvellaan auttavan ainoata naarastaan haudonnassa ja poikasten ruokinnassa (Cramp ym. 1998).
Pesä sijaitsee tiheässä ja märässä ruovikossa. Pesyeessä on keskimäärin 5–6 munaa, muninta alkaa huhti-toukokuun vaihteessa. Poikaspesiä on havaittu kesäkuusta alkaen. Haudonta kestää 25–26 vrk. Poikaset voivat kiivetä pesästä jo 10 vuorokauden ikäisinä, yleensä viimeistään 15–20 vuorokauden ikäisinä. Poikaset saavuttavat lentokyvyn 50–55 vuorokaudessa ja itsenäistyvät sen jälkeen nopeasti (Cramp ym. 1998; von Haartman ym. 1963).
Ravinto
Kaulushaikara syö sammakoita ja kaloja.
Nimi
Botaurus on keskiajan latinaa ja tarkoittaa kaulushaikaraa. Stellaris on latinaa ja tarkoittaa "tähtimäinen". K.E. Kivirikon mukaan linnulla oli 1900-luvun alussa ainakin seuraavia kansanomaisia nimiä: pirunlintu, vurruttaja, päristäjähaikara ja uuhka
Nokia N96
Nokia N96 on Nokian N-sarjan matkapuhelin. Puhelimessa on 16 gigatavua sisäistä flash-muistia ja sitä voidaan laajentaa "lennosta" vaihdettavalla MicroSDHC-muistikortilla. Valmistaja ilmoittaa laitteen tukevan kortteja 8 gigatavuun asti, mutta suuremmatkin toimivat.
Puhelin julkaistiin ensimmäisen kerran julkisesti Mobile World Congress -nimisessä tapahtumassa Barcelonassa helmikuussa 2008. Toimitukset aloitettiin syyskuussa 2008.
Lähteet
Nokia Nseries
Rusotäplärisakas
Rusotäplärisakas (Inocybe armeniaca) on myrkyllinen risakaslaji. Se muistuttaa valkorisakasta, mutta eroaa siitä terävän keskuskohouman sekä lakissa esiintyvien tiilenpunaisten laikkujen avulla.
The Kinks’ Greatest – Celluloid Heroes
The Kinks' Greatest – Celluloid Heroes on The Kinksin vuonna 1976 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1971–75. Osa kappaleista on live-versioita ja monet studioversiot eroavat hienokseltaan alkuperäisistä äänityksistä miksauksen osalta. Syyskuussa 2001 julkaistiin CD-versio, johon sisältyi ylimääräisiä kappaleita samalta aikakaudelta.
A. F. Roos
Alexander Fredrik Roos (3. tammikuuta 1822 Kristiinankaupunki – 8. joulukuuta 1893 Vaasa) oli suomalainen pappi, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Roosin vanhemmat olivat Kristiinankaupungin kappalainen Johan Henrik Roos ja hänen ensimmäinen vaimonsa Maria Lovisa Wenman. Roos oli naimisissa vuodesta 1851 Johanna Elisabet Wikstedtin kanssa. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1842. Roos valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850 ja hänet vihittiin papiksi 1869.
Roos toimi Helsingin yläalkeiskoulun laulunopettajana vuodesta 1851, ja hän perusti yksityisopiston Helsinkiin 1853. Hän oli sitten Vaasan ruotsalaisen tyttökoulun (Vasa fruntimmersskola) määräaikainen opettaja vuodesta 1857 ja vakinainen opettaja 1858–1887. Roos toimi myös sanomalehtimiehenä ja Mustasaaren määräaikaisena kappalaisena 1871–1875.
Inner City
thumb|Kevin Saunderson Inner City on Detroitissa, Yhdysvalloissa vuonna 1987 perustettu elektronisen tanssimusiikin yhtye, jonka jäseniä ovat Paris Grey (laulaja) ja Kevin Saunderson (tuottaja, ohjelmoija, säveltäjä). Yhtyeen musiikki on sekoitus Detroit-teknoa ja housemusiikkia – sen tunnetuimpia hittejä ovat ”Big Fun” ja ”Good Life”, joista jälkimmäinen oli listaykkösenä Suomen virallisella listalla tammikuussa 1989.
Mother (japanilainen televisiosarja)
Mother on televisioyhtiö Nippon TV:n esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yasuko Matsuyuki.
Iso-Visuri
Iso-Visuri on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Iso-Visuri on osa Riuttasjärven-Linnanjärven aluetta.
Maantietoa
Järvi on 600 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee Mustanevan eteläpäässä ja sen rannat ovat suota. Etelärannalla on leveämpi avosuoalue. Järveen on kaivettu seitsemän ojaa, joista pohjoispäässä olevat tuovat siihen Mustanevan vettä. Kaakoiskärjestä lähtee laskuoja, joka laskee Visurinlampeen ja jatkaa siitä Riuttasjärveen. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet valtatieltä 3 Parkanon keskustan suunnalta.
Historiaa
Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa lammen nimi oli kirjoitettu "Visurilampi" ja se oli piirretty samaan karttaan toisen "Visurilampi" kanssa. Kartturi ei tuolloin erotellut niitän mitenkään. Iso-Vihurista oli piirretty laskuoja, joka laski nykyiseen Visurilampeen.
Pukanlampi
Pukanlampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Kesiön kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,9 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 102 metriä mpy.
Maailmankisat 1971
Seitsemännet Maailmankisat järjestettiin vuonna 1971 Helsingissä 30. kesäkuuta–1. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät. Kisat olivat monelle urheilijalle samalla kokeilu tulevalla EM-kisa-areenalla, jossa EM-kisat järjestettiin puolitoista kuukautta myöhemmin.
Naiset
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai 400 metrin aitajuoksija Ralph Mann, joka teki lajissa maailman vuoden kärkituloksen. Hän sai itselleen palkinnosta 30 cm:n suuruisen pienoisveistoksen näköiskappaleen.
Sukulaisvalinta
Sukulaisvalinta on luonnonvalinnan tyyppi, jossa huomioidaan myös sukulaisten vaikutus laskiessa yksilön kelpoisuutta. Valinta perustuu niin sanotun kattavan kelpoisuuden käsitteeseen. Sukulaisvalinta voidaan esittää yksinkertaisesti Hamiltonin säännön avulla, jolloin sukulaiselle aiheutetun edun kerrottuna sukulaisuuden asteella pitää olla yksilön omaa haittaa suurempi, jotta yksilön kannattaisi toimia sukulaisen eduksi.
Sukulaisvalinnan ajatuksen esitti vuonna 1963 brittiläinen evoluutiobiologi William D. Hamilton. Hän myös huomasi, että sukulaisvalinta on merkitsevä altruismin, yhteistyön ja sosiaalisuuden evoluutiossa. Termin sukulaisvalinta esitti kuitenkin ensimmäisenä vuonna 1964 evoluutiobiologi John Maynard Smith.
Perusteet
Voidaan olettaa geeni, joka aiheuttaa kantajansa toimimaan altruistisesti toisia organismeja kohtaan, kuten jakamalla ruokaa heidän kanssaan. Jos muut yksilöt ovat itsekkäitä eivätkä toimi samoin, geenin kantajat menettävät edun, mistä seuraa geenin häviäminen populaatiosta. Jos taas kantajat osaavat syrjiä ja jakavat ruokaa vain sukulaisilleen, muuttuu tilanne heti. Kun yksilö jakaa ruokaa sukulaiselleen, on tietty mahdollisuus, että myös sukulaisella on sama geeni. Tällöin vaikka yksilö laskisi hieman omaa kelpoisuuttaan, hän nostaa samalla sukulaisensa kelpoisuutta enemmän. Tämä tarkoittaa, että sukulaisia auttava geeni voi periaatteessa levitä luonnonvalinnan avulla.
Edellistä argumenttia aavisteli jo evoluutiobiologi J. B. S. Haldane 1930-luvulla, mutta kunnolla sitä tutki ensimmäisenä niin ikään evoluutiobiologi William D. Hamilton vuonna 1964. Hamilton esitteli samalla myös mukaansa nimetyn Hamiltonin säännön. Hamilton itse ei käyttänyt termiä sukulaisvalinta, vaan sen teki Maynard Smith. Ajatus tuli nopeasti tunnetuksi tällä nimellä.
Sukulaisvalinnan teoria ennustaa, että eläimet ovat todennäköisemmin altruistisia läheisiä sukulaisiaan kohtaan verrattuna yksilöihin, joille ne eivät ole sukua. Teoria on vuosien saatossa vahvistettu myös empiirisen tutkimuksen menetelmin. On huomattu esimerkiksi, että niin kutsutut ”auttajalinnut” ovat paljon herkempiä auttamaan sukulaisiaan kasvattamaan jälkikasvuaan kuin sellaisia lintuja, joille eivät ole suoraa sukua. Myös japaninmakakien on huomattu olevan selvästi altruistisempia sukulaisiaan kohtaan. Yksi merkittävä sukulaisvalinnan kohde ovat sosiaaliset hyönteiset, jotka elävät yhdyskunnissa.
Sukulaisvalinta selittää esimerkiksi sen, että vanhempi huolehtii jälkikasvustaan erinoimaisesti. Vanhempi jakaa puolet geeneistään poikastensa kanssa, joten lastenhoitoa edistävä geeni menestyy populaatiossa, jos jälkikasvusta huolehtimisen hyöty lapselle on yli kaksinkertainen verrattuna sen haittaan vanhemmalle. Vanhempi huolehtiikin tällöin vain omista geeneistään jälkikasvussaan, eikä niinkään jälkikasvustaan.
Sukulaisvalinta esitetään usein geenikeskeisen evoluutionäkemyksen riemuvoittona. Näkemyksen mukaan evoluutio on kilpailu geenien välillä ja huomioi yksittäiset organismit vain geenien rakentamina kulkuvälineinä. Geenikeskeinen käsitys onkin selkeästi helpoin tapa ymmärtää sukulaisvalinta. Yksilön näkökulmasta altruismi vaikuttaa hölmöltä, mutta geenille se vaikuttaa järkevältä: geeni haluaa vain maksimoida kopioidensa lukumäärän seuraavassa sukupolvessa, ja yksi mahdollinen keino on saada geeniä kantava yksilö toimimaan altruistisesti toisia geeniä kantavia yksilöitä kohtaan, kunhan Hamiltonin yhtälö pätee.
Hamilton näytti myös, kuinka sukulaisvalinnan voi ymmärtää yksilön näkökulmasta. Vaikka sukulaisvalinnan kautta leviävä altruistinen käytös vähentää yksilön kelpoisuutta, se kannustaa mitä Hamilton kutsui kattavaksi kelpoisuudeksi. Kattava kelpoisuus lasketaan yksilön oman kelpoisuuden ja sen muiden kelpoisuuteen vaikuttavan määrän avulla. Tämän määritelmän mukaan luonnonvalinta toimii maksimoidakseen yksilön kattavan kelpoisuuden populaatiossa. Geenien itsekkyyden sijasta voidaan ajatella yksilöiden toimivan maksimoidakseen kattavan kelpoisuutensa.
Hamiltonin sääntö
Epäyhtälössä
Sukulaisuuden aste
Sukulaisuuden aste voidaan laskea laskemalla yhteen molempien yksilöiden askeleet yksilöiden lähimpään yhteiseen esivanhempaan ja korottamalla luvun ½ tähän potenssiin. Jos yhteisiä esivanhempia on useita, lasketaan sukulaisuus kaikista ja nämä luvut lasketaan yhteen. Esimerkiksi sisaruksilla on kahden askeleen matka kahden vanhemman kautta, jolloin saadaan tulokseksi. Kaavalla saadaan seuraavat sukulaisuussuhteen arvot:
Myös yksiavioinen äiti voi saada teoriassa sukulaisuussuhteekseen arvon yksi, sillä molemmat tuottavat jälkeläisiä, joiden sukulaisuussuhde yksilöön on 0,5. Äidin sukulaisuussuhde laskee kuitenkin heti, mikäli on mahdollista, että tämä vaihtaa puolisoa tai että puoliso lakkaa tuottamasta äidille jälkeläisiä.
Hamiltonin sääntö monimutkaistuu vielä, kun otetaan huomioon eri yksilöiden todennäköisyys pysyä hengissä ja levittää geenejään. Esimerkiksi lapsenlapsen ja isovanhemman sukulaisuussuhde on 0,25, mutta isovanhemmalla saattaa olla parempi syy auttaa lastenlapsiaan, koska on tämä on itse voinut ohittaa lisääntymisiän tai olla herkempi kuolemalle.
Sukulaisuuden asteeseen vaikuttaa myös lajin geneettinen järjestelmä. Ampiaisten, mehiläisten ja muurahaisten korkea altruismitaso johtuu juuri niiden geneettisen järjestelmän tuottamasta normaalia suuremmasta sisarusten välisestä sukulaisuusasteesta.
Ampiaiset, mehiläiset ja muurahaiset ovat kaikki pistiäisiä, joiden geneettinen järjestelmä on nimeltään haplodiploidia. Tämä tarkoittaa sitä, että lajin jäsenistä naispuoliset ovat diploidisia ja miespuoliset haploidisia. Tämä tapahtuu siten, että naaraiden munat kehittyvät eri sukupuolisiksi sen perusteella, hedelmöitetäänkö ne. Hedelmöitetyistä munista syntyy naaraita, ja siten diploidisia yksilöitä, ja hedelmöittämättä jääneistä syntyy haploidisia koiraita.
Kaiken kaikkiaan täyssiskosten sukulaisuuden aste haplodiploidisissa lajeissa on korkeampi kuin normaalisti. Tämä auttaa selittämään, miksi altruismin laji, jossa steriilit naarastyöläiset auttavat kuningatartaan, on syntynyt niin usein muurahaisten, mehiläisten ja ampiaisten kohdalla.
Sukulaisuuden asteeseen liittyy myös epävarmuus. Yksilö ei voi olla aina varma sukulaisuussuhteestaan toisiin yksilöihin. Sisarukset voivat todellisuudessa ollakin sisaruspuolia ja toisinpäin. Yksilö ei myöskään voi olla yhtä varma identtisen kaksosensa todellisesta sukulaisuussuhteesta itsensä, mikä on yksi syy sille, miksi yksilöt eivät pidä identtisiä kaksosia täysin samanarvoisina kuin itseään. Sukulaisuussuhteita pitääkin aina arvioida ottaen huomioon se, miten varma yksilö voi olla siitä, mitä sukua sukulaiset hänelle oikeasti ovat.
Kattava kelpoisuus
Kattava kelpoisuus tarkoittaa sellaista tapaa laskea yksilön kelpoisuus, jossa ei oteta huomioon kaikkien vaikutusta yksilön omaan jälkeläismäärään, vaan tämän vaikutusta kaikkien jälkeläismäärään. Vaikutus muiden jälkeläismäärään painotetaan vielä sukulaisuusasteen kertovalla kertoimella, samalla tavoin kuin Hamiltonin säännössä. Hamilton keksi kattavan kelpoisuuden ja sen määritteli matemaattisesti vuoden 1964 artikkelissaan.
Kattava kelpoisuus määritellään usein virheellisesti esimerkiksi seuraavanlaisesti:
Molemmissa määritelmissä sukulaisten kelpoisuus kerrotaan sukulaisuuden asteella. Määritelmä 1 on virheellinen, koska kattavassa kelpoisuudessa ei oteta huomioon yksilön sukulaisten kaikkea kelpoisuutta, ainoastaan yksilön itsensä sukulaisilleen aiheuttama kelpoisuus. Määritelmät 1 ja 2 taas ottavat huomioon kaikki yksilön itsensä jälkeläiset, kun kattava kelpoisuus taas ei huomioi muiden yksilölle saattamia jälkeläisiä.
Sukulaisvalinta haplodiploidisissa yhdyskunnissa
Ryhmävalinnan seurauksena on syntynyt sosiaalisia hyönteisiä, joista osa kehittyy steriileiksi työläisiksi ja antaa sisarensa, kuningattaren, suorittaa kaiken lisääntymisen. Ilmiötä esiintyy sosiaalisissa pistiäisissä: ampiaisissa, mehiläisissä ja muurahaisissa. Tällainen sosiaalisuus on biologi ja etologi E. O. Wilsonin mukaan syntynyt ainakin 11 kertaa pelkästään pistiäisten lahkon sisällä. Toisaalta kuitenkin vain muutama esimerkki samanlaisesta sosiaalisuudesta on löydetty pistiäisten lahkon ulkopuolelta. Tätä sosiaalisuuden muotoa kutsutaan aitososiaalisuudeksi. Aitososiaalisuus eläinkunnan rajuin esimerkki tilanteesta, jossa yksilöt uhraavat jopa oman henkensä ”yhdyskunnan yhteisen hyvän vuoksi”. Aitososiaalinen käytös on tyypillistä haplodiploidisille lajeille, mutta sitä esiintyy myös joillakin muilla lajeilla, kuten termiiteillä.
Haplodiploidisissa yhdyskunnissa naaraspuolinen kuningatar tuottaa jälkeläiset, ja lajin jäsenistä naispuoliset ovat diploidisia ja miespuoliset haploidisia. Naaraiden munat kehittyvät eri sukupuolisiksi sen perusteella, hedelmöitetäänkö ne. Hedelmöitetyistä munista syntyy naaraita, ja siten diploidisia yksilöitä, ja hedelmöittämättä jääneistä syntyy haploidisia koiraita. Steriilien naaraiden suhde kuningattareen on 0,5 ja koiraiden 1.
Jos yhdyskunnan kuningattaren tyttäristä yksi alkaa myös kuningattareksi, sen jälkeläisten sukulaisuus vanhaan kuningattareen on 0,25 ja 0,5. Vanhan kuningattaren jälkeläisten sukulaisuus vanhoihin työläisiin on 0,75 ja 0,5. Sekä vanha kuningatar että hänen tyttärensä menettävät 50 % sukulaisuudestaan suhteessa uuden kuningattaren tuottamiin tyttäriin. Vanha kuningatar menettää 50 % sukulaisuudestaan myös suhteessa uusiin uroksiin, kun taas työläisten sukulaisuus kasvaa 50 %:lla. Tämä tarkoittaa sitä, että työläisten on helpompaa hyväksyä uusia kuningatar kuin entisen kuningattaren. Työläistenkin tulee vaikeammaksi hyväksyä uusi kuningatar, jos aiempi kuningatar on paritellut useamman kerran.
On kuitenkin huomattu, että usein yhdyskuntiin tulee myös toisista yhdyskunnista kuningattaria, eivätkä työläisnaaraat siltikään suosi omaa kuningatartaan vieraan yli. Onkin todettu, että yhdyskuntamuotoista elintapaa suosivat geenit eivät ole valikoituneet välttämättä sukulaisvalinnan, vaan yhdyskuntien tasolla vallitsevan valinnan perusteella. Yksilöt eivät siis toisin sanottuna asuisi yhdyskunnissa, koska ovat läheistä sukua, vaan ovat läheistä sukua, koska asuvat yhdyskunnissa.
Sukulaisten tunnistaminen
Yksilöiden ei tarvitse laskea Hamiltonin säännön mukaisia laskutoimituksia aina tehdessään sukulaisia koskevia päätöksiä. Vielä vähemmän yksilöiden tarvitsee osata laskea sukulaisuusasteensa muiden kanssa. Monet eläimet osaavat kyllä tunnistaa sukulaisiaan, usein hajun perusteella, mutta sukulaisvalinta voi toimia ilmankin tunnistuskykyä. Eläin voi toteuttaa toimillaan Hamiltonin yhtälön, vaikkei osaisikaan tunnistaa sukulaisiaan. Eläin voi esimerkiksi olla altruistinen lähellä asuvia lajitovereitaan kohtaan, sillä lähellä asuvat ovat muita todennäköisemmin tämän sukulaisia. Toisaalta jos eläin ei kykene tunnistamaan sukulaisiaan, tätä voidaan käyttää hyväksi. Hyväksikäytöstä on kyse esimerkiksi käen pesinnässä toisten lintulajien pesiin, kun emot pitävät huolta käen munista luullen niitä omikseen. Yksinkertaisimmillaan asiaa voidaan tarkastella geenitasolta: mikäli yksilön toimet toteuttavat Hamiltonin säännön, tämän geenit tapaavat rikastua populaatiossa, koska ne menestyvät sääntöä rikkovia geenejä paremmin.
Huijarit
Sukulaisiaan kohti altruistiset yksilöt voivat joutua "huijaamisen" kohteeksi. Tällä tarkoitetaan sitä, että jotkut yksilöt hyväksyvät itseensä kohdistuvan sukulaisaltruismin, mutteivät itse toimi samalla tavoin. Tällaiset huijarit voivat periaatteessa estää sukulaisiin kohdistuvaa altruismia olemasta evolutiivisesti stabiili strategia. Avidan avulla suorittujen tutkimusten mukaan sukulaisiin kohdistuvat altruistit menestyvät hyvin, mikäli huijareita ei ole. Huijareiden paikalla ollessa altruistit häviävät usein populaatiosta. Tutkimuksen mukaan altruistit selviävät kuitenkin, jos syrjivät huijareita. Tämä on mahdollista, jos huijareiden perimä eroaa tarpeeksi altruisteista. Tällöin altruistit eivät pidä huijareita sukulaisinaan.
Kilpailu
Huijaamisen lisäksi myös muut tekijät voivat estää sukulaisiin kohdistuvan altruismin syntyä. Sukulaisten välinen kilpailu voi heikentää tai kokonaan poistaa sukulaisvalinnan seuraukset.
Vastavuoroisuus
Steven Rothstein esitti vuonna 1980, että sukulaisvalinta ei ole täysin erillinen ilmiö vastavuoroisesta altruismista, sillä sukulaiset asuvat ja toimivat usein yhdessä.
Esimerkkejä sukulaisiin kohdistuvasta altruismista
Suuri osa eläinkunnasta olevasta altruismista kohdistuu yksilön sukulaisiin
Jälkikasvusta huolehtiminen on yleisin tapaus sukulaisiin kohdistuvasta altruismista. Vanhemmat eivät kuitenkaan aina ole ainoat yksilöt, jotka auttavat nuoria yksilöitä. Useissa lintulajeissa linnut ruokkivat myös toistensa jälkikasvua. Esimerkiksi meksikonpensasnärhi elää viidestä viiteentoista yksilön ryhmissä. Ryhmä puolustaa aluettaan yhdessä ja ruokkivat yhdessä nuoret linnut. Noin puolet poikasten ruoasta tulee tavallisesti muilta kuin sen omilta vanhemmilta. Samanlaisia tapoja on muissakin linnuissa, jotka pesivät yhteisöissä. Tällaisia lajeja ovat esimerkiksi australian sinikurkkumaluri ja mutavaris. Naarasleijonat imettävät myös muita kuin omia pentujaan. Joidenkin mukaan tätä tapahtuu kuitenkin vain silloin kun naarasleijona on unessa.
Selkärankaisissa passiivisemmat yksilöt hoitavat usein dominoivien yksilöiden jälkeläisiä. Tämän on useimmiten katsottu olevan sukulaisvalinnan seurausta. On tosin myös tutkimuksia, joiden mukaan suorat edut auttajalle saattavat olla aliarvioituja ja että suorat auttajelle koituvat hyödyt saattavat olla riittäviä pitämään yllä tällaisia rakenteita.
Sukulaisvalintaa on arveltu vastavuoroisen altruismin ohella yhdeksi lintujen V-kirjaimen muotoisen lentomuodostelman selittäjäksi. Muodostelmassa ensimmäisenä lentävä lintu säästää tavallisesti vähemmän energiaa kuin muodostelmassa taaempana lentävät. Kärkilintukin voi silti voittaa muodostelman avulla, jos tilannetta mitataan kattavan kelpoisuuden avulla, kun muodostelmassa on myös kärkilinnun sukulaisia.
Muita esimerkkejä todetuista ilmiöistä ovat seuraavat:
Kaseifu no Mita
Kaseifu no Mita on televisioyhtiö Nippon TV:n esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Nanako Matsushima ja Yumi Shirakawa.
Marja Krons
Marja Krons on helsinkiläinen vapaa kirjoittaja ja tuottaja. Hän on toiminut Suomen Lehtiyhtymän Aromi-lehden päätoimittajana ja kirjoittanut artikkeleita, reportaaseja ja kolumneja sanoma- ja aikakauslehtiin sekä tehnyt radio- ja tv-työtä vuodesta 1967 alkaen. TS-talousliitteen kolumnistina ja alihankkijana hän toimi 2002–2011.
Kronsin puoliso on professori emeritus Veijo Kauppinen. Yksi heidän tyttäristään on oopperalaulaja, laulunopettaja, kuoronjohtaja [Sofia Kallio]].
Krons on saavuttanut Savonlinnan halkiuinnin voitot sarjoissa naiset 40 v vuonna 2002, naiset vesijuoksu 2010, naiset 60 v. vuonna 2011. Krons on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen vuodesta 1992.
Paistjärvi (järvi Heinolassa)
Paistjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vanhakylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,0 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Ylä-Rievelin–Enonveden alueeseen (14.172) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,3 metriä mpy.
Jukka Lipponen
Jukka Lipponen (VTT) toimii sosiaalipsykologian yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa. Lipposen asiantuntemusaluetta on organisaatiopsykologia.
Tutkimus
Tutkimuksessaan Lipponen on keskittynyt muun muassa organisaatioiden oikeudenmukaisuuden ja muutosten sekä fuusioiden tutkimiseen. Hän on tutkinut esimerkiksi organisaatioon identifioitumista ja menettelytapojen oikeudenmukaisuutta. Lipposen tutkimukset ovat käsitelleet myös sosiaalista identiteettiä, luottamusta sekä johtajuutta.
Julkaisut ja lisätietoja
https://tuhat.halvi.helsinki.fi/portal/fi/persons/jukka-lipponen(ed4cc741-be39-4540-8b6f-1f0970f830a7).html
BG 74 Göttingen
BG 74 Göttingen on saksalainen koripalloseura Göttingenistä.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1974 Göttingenissä. Seuran edustusjoukkue voitti 2. Basketball-Bundesligan kaudella 2006–2007 ja nousi Bundesliigaan. Kaudella 2008–2009 joukkue ylsi historiansa parhaaseen saavutukseen oltuaan runkosarjan toinen. Pudotuspelit Göttingen kuitenkin hävisi ensimmäisellä kierroksella Brose Basketsille. Ensimmäistä kertaa joukkue oli mukana eurocupeissa kaudella 2009–2010, jolloin se osallistui EuroChallengeen. Kauden päätteeksi seura voitti sarjan loppuottelussa BC Krasnye Krylya Samaran, ja voitti näin seurahistorian ensimmäisen mestaruuden.
Seuran naisten edustusjoukkueella oli kauden 2007–2008 jälkeen talousvaikeuksia, joiden takia joukkueen paikka naisten Bundesliigassa oli epävarma. Seura onnistui kuitenkin hankkimaan tarvittavat varat ennen kauden alkua.
Pienten joutsenten tanssi
Pienten joutsenten tanssi on eräs tunnetuimpia ja pidetyimpiä sävelmiä Pjotr Tšaikovskin baletista Joutsenlampi.
Prinssi Siegfrid kohtaa joutseniksi lumotut neidot yöllä lammen rannalla ja rakastuu näiden johtajaan Odetteen. Vain rakkaus voi kumota lumouksen ja joutsenet ihastuvat mahdollisuuteen.
Prinssi vannoo rakkauttaan Odettelle ja neljä pienintä joutsenta tanssii lumoavan rivitanssin rakkauden kunniaksi.
Shawnee Smith
Shawnee Smith (s. 3. heinäkuuta 1969 Orangeburg, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Urallaan hän on näytellyt muun muassa Saw-elokuvasarjassa. Smith laulaa myös country rockia osana duoa Smith & Pyle.
Jaakko Loikkanen
Ylellä Loikkanen työskenteli muun muassa toimittajana ja toimitussihteerinä Ajankohtaisessa kakkosessa, A-studiossa, Pressiklubissa ja Linnan jatkot -ohjelmassa. Kesästä 2014 alkaen hänen pääasiallinen tehtävänsä oli A-studion lähetysten juontaminen.
MTV:llä hän lukee tätä nykyä uutisia lukijaparinaan muun muassa Maija Lehmusvirta, Ripsa Koskinen-Papunen tai Shahin Doagu. Vuodesta 2019 alkaen Loikkanen on myös juontanut viikoittaista Asian ytimessä -ajankohtaisohjelmaa.
Loikkanen sijoittui kolmanneksi vuoden 2022 marraskuussa päättyneessä Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa, parinaan Ansku Bergström.
Jaakko Loikkanen on opiskellut Tampereen yliopistossa tiedotusoppia ja kansainvälistä politiikkaa.
Khus (keramiikka)
pienoiskuva|upright|[[Attikalainen keramiikka|Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu khus, n. 475 eaa.]] Khus ( tai khous, ) on antiikin aikainen keraaminen viinikannu. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Khus on muodoltaan pulleahko kannu, jossa on kädensija ja kolmikaarinen apilanlehteä muistuttava nokka. Se voidaan lukea erääksi oinokhoen muodoksi. Vaasityypin nimi on peräisin sanasta kheō, ’kaataa’, ’valaa’. Grammaatikko Krates Malloslaisen mukaan khus-kannulla oli alun perin sama muoto kuin Panathenaia-amforoilla, ja se tunnettiin myös nimellä pelike. Myöhemmin se sai oinokhoen tai olpen muodon. Khus-kannuja käytettiin viinikannuina haudoilla sekä Ateenan Anthesteria-juhlassa, jonka yksi päiväkin oli nimeltään Khoes, ’khukset’.
Khus oli myös eräs kreikkalainen tilavuusmitta, nykymitoissa noin 3,27 litraa. Khus-kannut olivat vetoisuudeltaan pienempiä kuin mitä khus oli mittayksikkönä. Tämä selittää tekstikohdat, jotka aiheuttaisivat ihmetystä, jos khus tulkittaisiin tarkoittamaan yli kolmen litran nestemäärää. Esimerkiksi komediakirjailija Eubuloksella eräs mies tilaa kerran khusin viiniä kapēleionista eli tavernasta, ja Milon Krotonlaisen sanotaan kerran juoneen kolme khusta viiniä yhdellä vedolla.
Alexander Ramstedt
Ramstedt kävi yläalkeiskoulun ja oli sitten lyhyen aikaa maanmittarin oppilaana kunnes lähti 1868 opiskelemaan Jyväskylän opettajaseminaariin. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi sieltä vuonna 1872. Ramstedt oli kansakoulunopettajana Mikkelissä 1872–1875 ja toimi samalla myös Mikkelin lyseon laulun- ja voimistelunopettajana. Vuodesta 1875 Ramstedt oli kansakoulunopettajana Savonlinnassa ja hän oli myös kaupungissa ilmestyneen Savonlinna-lehden toimittajana vuodesta 1876.
Ramstedtin ensimmäiset kirjalliset tuotokset ilmestyivät Jyväskylän seminaarin oppilaiden J. H. Erkon, Olli Wuorisen ja Isa Aspin kokoamassa albumissa Suomen saloilta. Hän avusti myöhemmin useita lehtiä muun muassa Suomen Kuvalehteä ja hän julkaisi myös itse lyhyen aikaa Läheltä ja kaukaa-nimistä kirjallisuuslehteä.
Khytra
pienoiskuva|upright|Khytra ja siihen liittyvä tulisija, 500–300-luku eaa. Khytra (, myös, , ) on antiikin aikainen keraaminen pata. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Khytra on keittoastia, joka sopi erityisesti keitoille ja muhennoksille. Se oli kyseisen kaltaisten astioiden yleisin tyyppi ainakin vielä arkaaisella kaudella. Athenaios mainitsee sen samassa yhteydessä kuin kakkaben, joka ilmeisesti muistutti khytraa. Käyttötarkoitukseltaan khytraa muistutti myös lopas.
Khytra on muodoltaan pyöreähkö pata, jossa on leveä suu ja yksi tai kaksi pystysuuntaista hartiasta huuleen ulottuvaa kädensijaa. Khytrassa saattoi olla kansi. Khytran tyypeiksi esitetään muun muassa:
Yangasso
Yangasso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 53 kilometriä Blasta itään. Kunnassa on 21 600 ja keskuskylässä 2 900 asukasta (vuonna 2009).
Kunta rajoittuu lännessä Blan piirin Diaramanan, Kemenin ja Korodougoun, pohjoisessa Fanin ja Koulandougoun ja idässä Sanin piirin Diélin, Niamanan ja Diakourounan kuntiin sekä etelässä Sikasson alueeseen. Seudun läpi virtaa Baniin laskeva Koni.
Yangasso toimi aikaisemmin arrondissementin keskuksena. Nykyään kuntaan kuuluu 29 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, miniankoja, fulbeja ja markoja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Yangasson kautta kulkee Ségoun, Blan ja Sanin yhdistävä maantie RN6. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, pienimuotoinen kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, aasit, siat ja vuohet. Yangassossa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluvat 11 alakoulua, kaksi yläkoulua, kolme terveyskeskusta ja sairastupa.
Riuttasjärvi (Parkano)
Nykyään Riuttasjärveen kuuluvat myös Savajärven ja Kaitaveden järvialtaiden vedet. Näitä osia kutsutaan edelleen näillä nimillä, vaikka ne kuuluvatkin Käenkosken voimalan patoaltaaseen.