cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barbara Petzold
Lake Placidin 1980 olympiakisoissa Petzold sijoittui naisten avauskilpailussa 5 kilometrillä neljänneksi hävittyään pronssimitalin Tšekkoslovakian Květa Jerioválle vain 0,18 sekunnilla. Seuraavaan, 10 kilometrin kilpailuun osallistui 38 naista, joista Petzold lähti matkaan kilpailunumerolla 33, puoli minuuttia ennen Suomen Hilkka Riihivuorta. Petzold johti kilpailua alusta saakka ja oli puolimatkassa 14 sekuntia Riihivuorta edellä. Maalissa ero oli enää 3,51 sekuntia, mutta Petzold voitti kultaa ja Riihivuori jäi hopealle. Kolmantena kilpailuna oli 4 × 5 kilometrin viesti, jossa Petzold hiihti keski-iältään 22,5-vuotiaan Itä-Saksan joukkueen ankkurina. Hän pääsi osuudelleen 58 sekuntia ennen keski-iältään lähes kymmenen vuotta vanhempaa Neuvostoliiton joukkuetta, kasvatti eron minuuttiin ja seitsemään sekuntiin ja voitti toisen kultamitalinsa.
Vuonna 1981 Petzold voitti Salpausselän Kisoissa sekä viiden että kymmenen kilometrin kilpailun. Samana vuonna hän saavutti Holmenkollenilla uransa parhaan sijoituksen ollessaan viidellä kilometrillä toinen. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän hiihti vain viestin ja saavutti siinä pronssia.
Barbara Petzold opiskeli lääketiedettä ja hänestä tuli jo urheilu-uransa aikana kansanedustaja.
Termobaarinen pommi
pienoiskuva|[[Yhdysvaltain laivaston vuonna 1972 tekemä koe termobaarisen pommin vaikutuksista käytöstä poistettuun USS McNulty -hävittäjään.]] Termobaarinen pommi tuottaa voimakkaan lämpö- ja paineiskun suljetussa tilassa, minkä takia se on tuhoisa elävää voimaa ja palavia materiaaleja vastaan. Sillä on korvattu aiemmin vastaavaan tarkoitukseen käytetty liekinheitin. Sitä voidaan käyttää myös vahvasti linnoitettuja kohteita vastaan.
Kehittyneet termobaariset kranaatit voidaan varustaa myös rakennusten ja bunkkerien seiniä läpäiseviksi yhdistelmäammuksiksi. Läpäisevään vaikutukseen voidaan pyrkiä liike-energian tai ontelopanoksen turvin. Useimmat asevoimat kuitenkin pääasiallisesti turvautuvat reikien puhkaisemisessa erillisiin aseisiin.
Termobaarinen vaikutus aikaansaadaan useimmiten aerosoliräjähteellä, jossa aloitepanos levittää nopeasti palavaa aerosolia (esimerkiksi bensiiniä ja tämän höyryjä) ympärilleen, ja sytytyspanos sytyttää ilma-aerosoliseoksen sekunnin murto-osien kuluttua tästä. Varsinaisessa termobaarisessa pommissa kuitenkin levitys ja sytytys toimivat yhdellä panoksella (yksivaiheisesti). Myös aerosolipommin nestemäinen polttoaine on voitu korvata kiinteällä polttoaineena toimivalla räjähdysaineella, jolla on negatiivinen happitasapaino. Koska räjähdys etenee aaltona ja aiheuttaa runsasta kaasunmuodostusta, on tällaisella tilavuudeltaan suurella palavan aineen ja ilman seoksella suuri painevaikutus. Samasta syystä se leviää nopeasti. Syttyessään seos synnyttää myös lämpöä, mikä vahvistaa painevaikutusta lämpölaajenemisen vuoksi. Kyseessä ei ole varsinainen räjähdys (detonaatio) vaan hitaampi nopean palamisen muoto, humahdus (deflagraatio). Yleensä tällaisella pommilla ei ole sirpalekuorta, koska sellainen rajoittaisi tavoitteena olevaa painevaikutusta huomattavasti eikä deflagraatio myöskään anna sirpaleille kovin suurta liike-energiaa.
Kiiltolahna
Kiiltolahna (Lampris guttatus) on kiiltolahnojen heimoon kuuluva tasalämpöinen kala, jonka levinneisyys trooppisissa vesissä on maailmanlaajuinen. Kiiltolahna on suurikokoinen kala, jonka pituuskasvu rajoittuu normaalisti noin 120 senttimetriin. Lajia pidetään hyvänä ruokakalana, ja sitä saadaankin toisinaan tonnikalapyydyksistä sivusaaliina. Kiiltolahnan uhanalaisuusluokitus on IUCN:n mukaan elinvoimainen.
Termobaarinen pommi
Historia
Zippermayria kuulusteli sodan jälkeen American Forces Austria Counter-Intelligence Corps ja Chemical Warfare Service. Myös Neuvostoliitto hyötyi Zippermayrin ryhmän tutkimuksesta ja amerikkalaisen raportin mukaan entinen Wienin teknillisen yliopiston professori Heinrich Mache suoritti syksyllä 1945 kokeita hiilipölypommilla neuvostoliittolaisten alaisuudessa.
Yhdysvallat otti ”paineaaltoaseet” käyttöön Vietnamissa ja Neuvostoliitto 1969 Kiinaa vastaan Ussuri-joella. Aseiden tehoa parannettiin huomattavasti 1980-luvulla, kun reaktiolämpötilaa kasvatettiin lisäämällä reaktioon alumiini-, zirkonium- tai titaani partikkeleita ja uudenlaisia hapettimia.
Yhdysvallat
Yhdysvaltain ensimmäinen aerosolipommi oli CBU-55, jota käytettiin Vietnamin sodassa. Pommi on kasettipommi-tyyppinen ja sisältää kolme BLU-73/B FAE tytärpommia, jotka sisältävät 33 kg etyleenioksidia. Tytärpommissa on 1,2 metrin kärki, joka räjäytti ilmassa olevan aerosolin osuttuaan maahan.
Uudistettu 250 kg CBU-72 otettiin käyttöön 1966. CBU-72 koostuu kolmesta tytärpommista, joka levittävät etyleenioksidi-aerosolipilven. Pommi on ohjelmoitu syttymään 10 metrin korkeudella. Persianlahden sodan aikana Yhdysvaltain merijalkaväki käytti 254 CBU-72-pommia, jotka pudotettiin lähinnä A-6E-koneista, miinakenttien raivaukseen ja juoksuhautoihin linnouttautuneita vihollisia vastaan. Pommi poistettiin käytöstä sodan jälkeen ja CBU-55:t ja CBU-72:t siirrettiin tuhottavaksi 1996.
GBU-43 "MOAB" esiteltiin 2003. Pommi painaa 9800 kg ja on tarkoitettu pudotettavaksi C-130 Hercules -koneesta (MC-130H Combat Talon -muunnokset). Pommia käytettiin ensimmäisen kerran Afganistanissa 2017, jolloin se sai huomattavaa julkisuutta.
Kadonnut laakso
Kadonnut laakso on Leevi and the Leavings -yhtyeen kolmas albumi, joka ilmestyi kesällä 1982. Samana vuonna rumpali Jarmo Leivo lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli Markku Mattila.
Kokoonpano
Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
Meri Rantanen
Meri Maaria Rantanen (s. 19. lokakuuta 1993 Nummi-Pusula) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja häntä valmentaa Rami Virlander.
Rantanen voitti Kalevan kisoissa pronssia vuonna 2017 Seinäjoella 10 000 metrillä ajalla 35.23,35. Vuoden 2017 SM-maastoissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja voitti joukkuekilpailussa hopeaa.
Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 Tallinnassa Rantanen sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi ja 5 000 metrillä viidenneksi. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 Tallinnassa hän sijoittui 10 000 metrillä 14:nneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset
Lähde
Peuralampi (Soini)
Peuralampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Löytöperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Nikolai Vavilov
Nikolai Ivanovitš Vavilov (25. marraskuuta (J: 13. marraskuuta) 1885 Moskova – 26. tammikuuta 1943 Saratov ) oli merkittävä venäläinen kasvitieteilijä ja geneetikko. Hänet tunnetaan parhaiten tunnistamistaan viljelykasvien alkuperäisistä geenikeskuksista, joita on ryhdytty kutsumaan Vavilovin geenikeskuksiksi. Vavilov muotoili myös teoreettisen säännön samasyntyisyyden sarjoista geneettisessä muuntelussa. Vavilov omistautui elämänsä aikana ennen kaikkea viljelykasvien geneettisten ominaisuuksien tutkimiseen ja niiden jalostamiseen. Hän oli myös Neuvostoliiton Korkeimman Neuvoston jäsen, yleisliittolaisen Maantieteellisen Yhdistyksen puheenjohtaja ja arvostetun Leninin palkinnon saaja.
Lapsuus ja opiskelu
Vavilov syntyi Moskovassa kauppiasperheen toisena lapsena. Hänen nuorempi veljensä oli maineikas fyysikko Sergei Ivanovitš Vavilov. Valmistuttuaan Moskovan Maatalousinstituutista hän työskenteli Petrogradin sovelletun kasvitieteen laitoksessa sekä sienien ja kasvitautien laitoksessa.
Työt
Vuosina 1913–1914 hän matkusteli Euroopassa perehtyen kasvien immunologiaan. Yhteistyöverkostoon kuului muun muassa brittiläinen biologi William Bateson, jota pidetään genetiikan perustajana.
Viljelykasvien geneettisiä alkuperäkeskuksia koskevaa teoriaa kehittäessään Vavilov järjesti sarjan kasvitieteellisiä tutkimusretkiä, joiden aikana hän keräsi siemennäytteitä eri maanosista. Laajoja keräysmatkoja tehtiin erityisesti Vavilovin tunnistamiin geenikeskuksiin, muun muassa Kiinaan ja muualle Itä-Aasiaan, Amerikan mantereen eri osiin, eri puolille Afrikkaa, Lähi-itään ja Välimeren maihin. Näytteistä muodostui pian huomattava kokoelma, josta pääosa säilytettiin Leningradin sovelletun kasvitieteen laitoksessa, mutta josta osia analysoitiin myös muissa Neuvostoliiton maataloustutkimuslaitoksissa. Kokoelmasta tuli ennen pitkää maailman suurin kasvien siemenpankki, jota säilytettiin myöhemmin Leningradin yli kaksivuotisen piirityksen ja ruokapulan aikanakin tunnollisesti. Aineisto oli jo Vavilovin aikana intensiivisessä tutkimuskäytössä.
Epäsuosio
Vavilov joutui 1930-luvun lopulla Stalinin ja kommunistipuolueen epäsuosioon, kun hänen vastustajakseen noussut Trofim Lysenko onnistui saamaan omille, pseudotieteellisille opeilleen puolueen jakamattoman hyväksynnän. Vavilov vangittiin 1940 ja tuomittiin lähimpien tutkijakollegojensa kanssa isänmaanpetturuudesta ja tuholaistoiminnasta, aluksi jopa kuolemaan. Vaikka tuomio muutettiin 20 vuoden vankeudeksi, Vavilov kuoli kuitenkin jo 1943 aliravitsemuksen johtamaan halvaukseen Saratovin vankilassa.
Suuri osa Vavilovin ainutlaatuisen arvokkaasta kasviaineistosta joutui Vavilovin kuolinvuonna 1943 saksalaisten käsiin, kun Saksasta lähetetty SS:n erikoisryhmä otti haltuunsa Vavilovin keräämää aineistoa natsi-Saksan miehittämillä alueilla sijanneista maatalouden tutkimuskeskuksista. Leningradin pääsiemenpankkiin saksalaisryhmä ei toki päässyt käsiksi. Saaliiksi saatu aineisto vietiin Itävaltaan SS-järjestön perustamaan kasvigenetiikan laitokseen. Erikoista tehtävää suorittanutta kommandoryhmää johti Heinz Brücher, joka oli sekä SS-upseeri että kasvien genetiikan tutkija. Brücher loi myöhemmin merkittävän tieteellisen uran Etelä-Amerikassa.
Työuupumus
thumb|Työuupumusta esittävä pilapiirros: (Lääkäri) Öh... Taidatte olla loppuunpalanut. (Potilas) Köh köh. Työuupumus eli loppuunpalaminen on työhön liittyvä stressioireyhtymä, joka häiritsee täysipainoista työstä suoriutumista. Työuupumuksen oireita ovat voimakas yleistynyt väsymys (ekshaustio), kyynistynyt asenne työtä kohtaan ja alentunut aikaansaamisen tunne. Muita yleisiä oireita ovat stressioireet, kuten vatsaoireet, päänsärky ja unettomuus. Työuupumus syntyy pitkään jatkuneesta altistumisesta työperäiselle stressille. Sen kehittymiseen vaikuttavat työntekijän tavoitteet, työpaikan työolosuhteet sekä molempien stressinhallintakeinot. Työssä erityisesti työn vaatimusten ja resurssitekijöiden epäsuhta altistaa uupumiselle.
Nikolai Vavilov
Geenipankki
Pietarissa nykyisin toimiva Vailov-instituutti ylläpitää edelleen maailman suurimpiin kuuluvaa kasvien geenipankkia, joka pohjautuu Vavilovin 1920-luvulla keräämään laajaan perusaineistoon. Hän keräsi siihen 200 000 kasvin siemenet. Instituutti on Vavilovin johtamien yleisliittolaisen soveltavan kasvitieteen laitoksen ja sen toimintaa jatkaneen kasvinjalostuksen tutkimuslaitoksen suora seuraaja. Tutkimuslaitos sai nykyisen nimensä vuonna 1968 sekä Vavilovin että laitoksen tulevan 75-juhlavuoden kunniaksi.
Työuupumus
Työuupumus on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkijoiden mukaan mielenterveysongelma. Työuupumusta ei pidetä kuitenkaan Suomessa itsenäisenä sairautena vaan pelkkänä oireena, minkä vuoksi vakuutusoikeuden alainen Kansaneläkelaitos ei hyväksy työuupumusta sairausloman syyksi. Työtuomioistuin on tästä huolimatta velvoittanut työnantajan maksamaan työntekijälle sairausajan palkkaa myös pelkän työuupumusdiagnoosin perusteella.
Nikolai Vavilov
Geenipankki
Pietarin geenivarastoon kuuluvaa 500 hehtaarin Pavlovskin geenipankkia uhkaa lopettaminen vuonna 2010. Tässä Euroopan laajimmassa geenipankissa kasvaa muun muassa 12 000 eri lajia omenoita, vadelmia ja viinimarjoja. Mansikkalajejakin on yli tuhat 40:stä eri maasta. Alueesta on jo myyty sata hehtaaria ja loppuakin uhkaa myyminen pietarilaisten kesämökkitonteiksi.
Työuupumus
Suomessa sairauslomatodistukseen merkitään yleensä työuupumuksen sijaan diagnoosiksi masennus eli depressio, jonka Kela hyväksyy sairausloman perusteeksi. Työuupumus kuitenkin ilmoitetaan diagnoosin yhteydessä lisäkoodilla (ICD-10: Z73.0), joka kertoo, että henkilöllä on elämäntilanteen hallintaan liittyvä ongelma.
Nikolai Vavilov
Elämä
Neuvostoliiton tiedeakatemia perusti 1965 Vavilov-palkinnon ja alkoi 1968 myöntää Vavilov-mitaleja.
Työuupumus
Työuupumuksen yhtenä merkittävänä syynä pidetään työtuntien liiallista määrää. Suomen Lääkärilehden entinen päätoimittaja Ilkka Vartiainen esitteli työuupumuksen käsitteen suomalaisille vuonna 1984.
Työuupumuksen esiintyvyys
Työterveyslaitoksen mukaan 9 prosenttia suomalaisista työntekijöistä kärsii todennäköisesti työuupumuksesta. Yliopistotutkinnon suorittaneiden keskuudessa työuupumuksesta kärsivien osuus on alle puolet verrattuna muihin koulutusryhmiln.
THL:n vuonna 2011 julkaiseman tutkimuksen perusteella naisista 24 prosentilla esiintyy lievää ja kolmella prosentilla vakavaa työuupumusta ja miehistä 23 prosentilla lievää ja kahdella prosentilla vakavaa työuupumusta. Työntekijät kärsivät toimihenkilöitä useammin työuupumuksesta. Seitsemän prosenttia työntekijöistä kärsii vakavasta työuupumuksesta ja kaksikymmentä prosenttia lievästä työuupumuksesta. Ylemmistä toimihenkilöistä viisi prosenttia kärsi vakavasta työuupumuksesta ja yhdeksäntoista lievästä. Alemmilla toimihenkilöillä vastaavat luvut olivat viisi ja neljätoista prosenttia.
Ruotsissa sairaslomalle työuupumuksen vuoksi jääneitä tilastoidaan toisin kuin Suomessa, koska sairautta pidetään siellä pätevänä sairausloman perusteena. Diagnoosinimikkeenä käytetään akuuttia stressireaktiota, ja se oli vuonna 2017 Ruotsin yleisin sairauspoissaolon syy. Työuupuneiksi diagnosoitujen määrä kasvoi Ruotsissa 73 prosenttia vuosina 2014–2015. Alle 30-vuotiaat naiset muodostavat suurimman potilasryhmän.
Työuupumuksen oireet
Työuupumuksen oireita ovat uupumusasteinen väsymys, kyynistynyt asenne työtä kohtaan ja heikentynyt ammatillinen itsetunto. Oireet voidaan jakaa tunneperäisiin (mm. ahdistus), ajatusperäisiin (mm. avuttomuus), sekä fyysisiin (mm. vatsaoireet, päänsärky ja unettomuus), käyttäytymisperäisiin (mm. impulsiivisuus) ja motivaatioperäisiin oireisiin (mm. ihanteiden menettäminen). Maslach (ym. 2001) korostaa neljää tunnusmerkkiä, jotka ovat emotionaalinen uupumus, depersonalisaatio (etäisyyden otto muiden esineellistämisellä), heikentynyt ammatillinen itsetunto ja kyynistyminen. Frustraatio-aggressio-hypoteesin mukaan (vrt. Berkowitz 1989) tilanteen hallinnan puutteen vuoksi henkilö alkaa ahdistua ja muuttuu turhautuneena epävakaaksi. Lisäksi tilanne heijastuu ympäristöön ja aiheuttaa vuorovaikutusongelmia.
Työuupumuksen fysiologiset syyt
Krooninen työperäinen stressi saattaa johtaa kudostuhoon etuotsalohkoissa eli harmaan tai valkean aivosolukon tilavuuden pienenemiseen. Vuonna 2016 julkaistun tutkimuksen mukaan työuupumuksesta kärsivien ihmisten aivojen tarkkaavaisuuteen ja muistiprosessointiin liittyvä aktivaatio on epänormaalia.
Pitkittynyt työperäinen stressi johtaa myös muun elimistön ennenaikaiseen kulumiseen. Se saattaa johtaa myös biologisen vanhenemisen kiihtymiseen, mikä saattaa johtua muun muassa solujen ennenaikaisesta vanhenemisesta telomeerien lyhenemisen vuoksi. Uupumukseen johtavan kroonisen työperäisen stressin on todettu korreloivan voimakkaasti veressä olevien elimistön immuunipuolustusta hoitavien valkosolujen telomeerien lyhentymisen kanssa myös niillä potilailla, jotka eivät kärsi masennuksesta, ahdistushäiriöistä tai alkoholin liikakäytöstä.
Joidenkin teorioiden mukaan ikä voi vaikuttaa siihen, mitkä tekijät työssä koetaan uuvuttavina. Esimerkiksi vanhemmille työntekijöille liika vaihtelu tai nuoremmille liian kova vaatimustaso voi altistaa uupumukselle.
Pyhä klaani
Pyhä Klaani on Dingon vuonna 1986 julkaisema studioalbumi. Albumia on myyty 77 400 kappaletta. Pyhä klaani on teemaltaan ja musiikiltaan Dingon raskain albumi.
Albumi julkaistiin CD-muodossa vuonna 1994 ja vuonna 2006 osana Kunnian päivät 1983–1986-kokoelmalevyä.
Kappaleet
Kappaleet:
Alf Danning
Alf Danning (6. marraskuuta 1893 Kööpenhamina – 8. syyskuuta 1953 Käpylä, Helsinki) oli tanskalais-suomalainen graafikko ja taiteilija. Hän oli koulutukseltaan apteekkari mutta keskittyi vuoden 1927 jälkeen mainosgraafiseen työhön.
Danning muutti Suomeen lapsena. Hän kävi Hämeenlinnan ruotsalaista yhteiskoulua ja meni sitten apteekkioppilaaksi Hämeenlinnan Kanta-apteekkiin. Hän muutti 1913 Helsinkiin ja suoritti vuonna 1915 farmaseuttitutkinnon. Danning opiskeli työn ohella myös Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa professori Eero Järnefeltin johdolla. Ennen apteekkialalta lähtöään vuonna 1927 hän ehti pitää kolme omaa taidenäyttelyä.
Danning oli työssä vuodesta 1924 graafikkona Uuden Suomen Reklaamitoimistossa. Hän teki 1920-luvulla kaksi opintomatkaa Italiaan. Vuodesta 1934 alkaen Danning oli mainostoimisto Suomen Ilmoituskeskuksen (myöhempi Ilmo) palveluksessa ja teki kuvituksia useille kustantamoille. Viimeksi Danning oli kuvittajana Yhtyneiden Kuvalehtien palveluksessa.
Danning teki ainakin yhden sotilasaiheisen postikorttisarjan 1940-luvulla. Hän kuvitti useita kirjoja, muun muassa Schildtin, Kuvataiteen ja WSOY:n kustantamoille. Hän teki myös exlibriksiä. Danningin grafiikkaa on muun muassa Serlachiuksen kokoelmissa.
Suolahden kirkossa on Danningin tekemä alttarimaalaus.
Peter Yariyok Jatau
Peter Yariyok Jatau (5. elokuuta 1931 – 16. joulukuuta 2020) oli nigerialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Kadunan arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Velebusdusin titulaaripiispaksi 26. kesäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amelio Poggi, jota avustivat Alexius Obabu Makozi ja Patrick Ebosele Ekpu.
10. huhtikuuta 1975 Jatau sai nimityksen Kadunan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 16. marraskuuta 2007.
Väinö Ignatius
Väinö Johannes Ignatius (13. syyskuuta 1874 Iisalmi − 15. tammikuuta 1931 Algeria) oli suomalainen apteekkari, apteekkineuvos ja Runnin terveyskylpylän omistaja.
Väinö Ignatiuksen vanhemmat olivat asessori Gustaf Fredrik Ignatius ja Selma Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1894 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1899 ja filosofian maisteriksi 1900. Hän valmistui farmaseutiksi 1900 ja proviisoriksi 1902.
Ignatius toimi apteekkarina Iisalmessa 1903−1919. Hän oli lääkintöhallituksen asessorina ja apteekkineuvoksena 1922−1929. Tämän jälkeen Ignatius oli apteekkarina Helsingissä vuodesta 1929 alkaen. Hän kuoli tammikuussa 1931 Algeriassa ollessaan siellä terveysmatkalla.
Ignatiuksen johtama Iisalmen Runninlähde Osakeyhtiö osti Runnin terveyslähteen lähialueineen vuonna 1904. Yhtiö rakensi Runnille vuosina 1904−1912 Wanha Hotellin nimellä tunnetun rakennuksen, kahvilarakennuksen, saunan ja hieromon, lääkärinasunnon sekä uudisti juomahallin. Saarikosken kanavan valmistuttua Runnille saatiin laivayhteys ja rakennettiin laivalaituri 1907. Kesällä 1914 Runnilla kävi yli 1 200 vierailijaa ja terveyslähteen toiminta jatkui myös ensimmäisen maailmansodan vuosina sen saadessa uusia asiakkaita Etelä-Suomesta. Iisalmen-Kiuruveden rautatien valmistuttua 1923 Runnille pääsi myös junalla mutta samaan aikaan kylpylöiden valtionavun menetys ja kylmät kesät aiheuttivat talousongelmia ja vähensivät kävijöitä. Väinö Ignatiuksen kuoltua 1931 terveyslähdettä johti ensin hänen leskensä Erna Ignatius ja sen jälkeen heidän poikansa Pentti Ignatius 1934−1937. Erna Ignatius myi Runnin yli 500 hehtaarin kokoisen tilan valtiolle 1937. Tilasta lohkottiin 19 maatilaa ja varsinainen terveyskylpylä maa-alueineen ja rakennuksineen myytiin edelleen 1937 toimitusjohtaja W. K. Latvalalle, joka lahjoitti kylpylän 1938 Vapaussodan Invaliidien Liitolle.
Väinö Ignatius oli naimisissa 1899−1923 Aino Kyllikki Aspelinin kanssa ja vuodesta 1924 Erna Armida Pastisen, o.s. Lagus kanssa.
Juha Koponen
Juha Koponen (s. 27. kesäkuuta 1966 Turku) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut vuodesta 2020 lähtien LähiTapiolan pääjohtajana. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.
Ura
Koponen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Åbo Akademista vuonna 1990 pääaineenaan yritystalous. Koulu- ja opiskeluaikanaan Koponen toimi Turun oppilaskunnat ry:n puheenjohtajana ja Suomen lukiolaisten liiton varapuheenjohtajana.
Vuosina 1990–2002 hän toimi eri yrityksissä johtotehtävissä Suomessa, Britanniassa ja Belgiassa.
Tamron jälkeen hän toimi Veikkauksen toimitusjohtajana vuodet 2012–2016 siihen saakka, kun Veikkaus, Raha-automaattiyhdistys ja Finntoto yhdistyivät. Tammikuussa 2017 hän ryhtyi yrittäjäksi ja osti isänsä vuonna 1990 perustaman Build Care Oy:n, jonka Elaproof-tuote on vesipohjainen, myrkytön ja hengittävä vesieriste.
Koponen toimi myös LähiTapiolan Pääkaupunkiseudun yhtiön hallituksessa.
Huhtikuussa 2019 hänet valittiin LähiTapiolan pääjohtajaksi, jossa tehtävässä hänen piti aloittaa alkuvuonna 2020. Finanssivalvonnan (Fiva) mukaan Koposella ei kuitenkaan ollut riittävästi tehtävässä vaadittua osaamista vakuutusalalta, ja hänen virallinen aloituksensa lykkääntyi. LähiTapiola hankki hänelle räätälöityjä opintoja muun muassa Tampereen yliopistosta. Fiva hyväksyi Koposen pääjohtajuuden kesäkuussa 2020. Fivan vaatima lisäkokemus oli kerätty muun muassa LähiTapiolan vahinko- ja henkiyhtiöiden hallitusten puheenjohtajana.
Luottamustehtäviä
Koposen entisiä tai nykyisiä luottamustehtäviä :
Yksityiselämä
Koponen on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Hän harrastaa shakkia ja on toiminut Lounais-Suomen shakkiliiton puheenjohtajana 1990-luvulla.
Turo’s Hevi Gee (albumi)
Turo’s Hevi Gee on samannimisen huumoriorkesterin vuonna 2007 julkaistu yhdeksäs studioalbumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on sovittanut Turo's Hevi Gee.
Louis Zamperini
thumb|Louis Zamperini vuonna 2014. Louis Zamperini (26. tammikuuta 1917 Olean, New York – 2. heinäkuuta 2014 ) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija, joka nousi kuuluisuuteen selvittyään lukuisista koettelemuksistaan toisen maailmansodan loppupuolella.
Ura ennen sotaa
Louis Zamperini osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin kaikkien aikojen nuorimpana yhdysvaltalaisena olympiatason kestävyysjuoksijana. Hän oli tuolloin vain 19 vuoden ikäinen. Berliinissä hän vastaanotti henkilökohtaiset onnittelut Adolf Hitleriltä, koska hän juoksi 5 000 metrin juoksussa nopeimman ratakierroksen aikaan 56 sekuntia. Lopputuloksissa hän oli kahdeksas. Hänen Berliinin olympialaisten juoksuaikansa oli Yhdysvaltojen yliopistourheilun ennätys 14 vuoden ajan. – Vuoden 1940 Helsingin olympialaisten peruuntuminen sodan vuoksi oli kova takaisku Zamperinin uralle.
Tapahtumat sota-aikana
Tyynenmeren sodassa Zamperini, Francis ”Mac” McNamara, Russel ”Phil” Phillips ja kahdeksan muuta miehistön jäsentä olivat 27. toukokuuta 1943 etsimässä kadonneeksi ilmoitettua lentokonetta, kun heidän oma B-24 Liberator -pommikoneensa syöksyi teknisen vian vuoksi Tyyneenmereen. Vain edellä mainitut kolme miehistön jäsentä selvisivät hengissä pakkolaskusta. Lievästi loukkaantunut kolmikko pelastautui löytämilleen kahdelle pelastuslautalle. Lautoilta käsin he kykenivät onkimaan jonkin verran kalaa, kunnes hait veivät viimeisenkin heidän koukuistaan syötteineen.
Kuukauden päästä he olivat yhä merellä, kun horisonttiin ilmestyi lentokone. Heidän epäonnekseen kyseessä oli japanilaisten pommikone, joka alkoi tulittaa miehiä. Kone tulitti miehiä yhteensä seitsemällä ohilennolla. Zamperini sukelsi mereen aina koneen lentäessä yli, mutta haiden vuoksi hänen oli noustava pikaisesti merestä joka kerta koneen ohitettua heidät. Lautat saivat yhteensä 48 luodinreikää, joiden paikkailu vei koko seuraavan yön. McNamaran voimat heikkenivät ja hän kuoli 29. kesäkuuta. Lopulta 46. päivänä he näkivät maata. Saari oli japanilaisten hallussa ja miehet vangittiin seuraavana päivänä. Saarella heidän haavansa hoidettiin ja he saivat runsain mitoin ruokaa ja juomaa.
Vain muutaman päivän päästä saapui käsky siirtää vangit ”teloitussaarena” tunnettuun Kwajaleiniin. Ruoaksi tarjottiin laihaa teetä ja korppuja. Saarella alkoivat myös kuulustelut. Kolmen viikon kuluttua Zamperini joutui lääketieteellisen kokeen uhriksi, kun häneen ruiskutettiin usean päivän ajan tuntematonta ainetta.
Miehet siirrettiin 26. elokuuta Tokion lähellä sijaitsevalle Ofunan sotavankileirille. Ruokaa oli tarjolla enää niukalti ja se oli pilaantunutta tai likaista. Myöhemmin edessä oli siirto Omorin työleirille ja sieltä edelleen Naoetsun leiriin. Sota ja Zamperinin vankeus päättyivät Yhdysvaltojen pudotettua ydinpommit Hiroshimaan ja Nagasakiin.
Aika sodan jälkeen
Koettelemukset olivat jättäneet jälkensä Zamperiniin, joka ei Naoetsun leirillä vammautuneen jalan vuoksi kyennyt enää jatkamaan urheilu-uraansa. Hän meni naimisiin Cynthia Applewhiten kanssa vuonna 1946, mutta kärsi posttraumaattisesta stressihäiriöstä, näki jatkuvia painajaisia vankeusajasta ja alkoi juoda.
Kohtaaminen saarnaaja Billy Grahamin kanssa vuonna 1949 muutti lopulta Zamperinin elämän suunnan. Raitistunut Zamperini kiersi luennoimassa muun muassa anteeksiannon merkityksestä. Hänen mukaansa on nimetty lukuisia paikkoja ja tapahtumia, kuten hänen kotikaupunkinsa lentokenttä.
Miesten koettelemuksista on tehty vuonna 2012 televisioelokuva Adrift: 47 Days with Sharks (suom. 6D: Haiden armoilla), jonka on esittänyt televisiokanava Kutonen.
Saatana (vuoden 1912 elokuva)
Saatana (, alaotsikoltaan Il dramma dell'umanità, ”Ihmiskunnan draama”) on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Luigi Maggin ohjaaman elokuvan päähenkilöä Saatanaa esittää Mario Bonnard.
Louis Zamperini
Aika sodan jälkeen
Zamperinista kertova Murtumaton-elokuva sai Yhdysvaltojen ensi-iltansa joulukuussa 2014. Coenin veljesten käsikirjoittaman elokuvan ohjasi Angelina Jolie ja Zamperinia näyttelee Jack O’Connell.
Saatana (vuoden 1912 elokuva)
Juoni
Elokuva sisältää neljä kertomusta. Niistä ensimmäinen perustuu John Miltonin runoelmaan Kadotettu paratiisi ja toinen Friedrich Gottlieb Klopstockin runoelmaan Messias.
Ensimmäisessä tarinassa Saatana kapinoi Jumalaa vastaan, viettelee käärmeenä ensimmäiset ihmiset ja kylvää heidän joukkoonsa väkivallan ja vallanhimon siemenet. Toisessa kertomuksessa Saatana koettelee Jeesusta ja yrittää estää hänen ylösnousemuksensa.
Elokuvan toisen osan ensimmäisessä kertomuksessa keskiaikaisen luostarin alkemisti keksii Saatanan avulla absintiksi kutsutun juoman, joka koituu munkkiveljien ja koko ihmiskunnan tuhoksi. Viimeisessä ja kestoltaan pisimmässä tarinassa Saatana auttaa terästehtaan omistajaa viettelemään tehtaan työläisen Furion rakastetun Marian. Saatanan yllyttämät työläiset nousevat kapinaan, Furio murhaa teollisuusmiehen ja räjäyttää lopuksi itsensä, Marian ja häntä pidättämään tulleet poliisit. Savuavilla raunioilla seisova Saatana sytyttää savukkeen ja pui irvistäen nyrkkiään kohti taivasta.
Tuotanto, vastaanotto ja merkitys
Saatana oli yksi torinolaisen Ambrosio Filmin suurtuotannoista. Sen käsikirjoituksen on laatinut runoilija Guido Volante. Ohjaajaksi mainitaan eräissä lähteissä Luigi Maggin ohella myös Arturo Ambrosio.
Elokuvaa levitettiin aluksi kahdessa osassa, joista toinen sai ensi-iltansa tammikuussa 1913. Mahdollisia sensuuriongelmia peläten yhtiö pyrki esittämään sen yhteiskunnallisena moraalitarinana, jonka tarkoituksena on vedota katsojien omaantuntoon. Yhdysvalloissa elokuvaa näytettiin ilman toista kertomusta.
Saatana oli suuri menestys sekä Italiassa että ulkomailla. Kriitikot ylistivät sen vaikuttavaa teemaa, Mario Bonnardin vahvaa näyttelijänsuoritusta sekä taidokasta lavastusta ja kuvausta. Ranskalaisen elokuvahistorioitsijan Georges Sadoulin mukaan elokuvan käsikirjoitus kärsii naivista kirkonvastaisuudesta ja demagogisesta politikoinnista, mutta sen ansiona on kokonaan uudenlaisen kerrontatavan luominen. Saatanan on nähty vaikuttaneen D. W. Griffithin Suvaitsemattomuuteen (1916) sekä eräisiin Thomas H. Incen, Maurice Tourneurin ja Carl Theodor Dreyerin elokuviin. Sitä voidaan pitää myös myöhemmän episodielokuvan edeltäjänä. Elokuvasta on säilynyt vain kahdeksan minuutin katkelma.
Saatanaa esitettiin Suomessa keväällä 1914. Lehtimainosten mukaan kyseessä oli ”kinematografin suurin ihmetyö”, ”kallein filmi joka tähän saakka on ilmestynyt”. Elokuva sai kiittäviä arvosteluja lehdistössä    ja se oli Hufvudstadsbladetin mukaan myös suuri yleisömenestys.
Henrik Reilin
Henrik Reilin (25. kesäkuuta 1769 Lohja – 19. kesäkuuta 1849 Ilmajoki) oli suomalainen kirkkoherra ja rovasti. Reilin valmistui ylioppilaaksi Turussa vuonna 1785 ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1792. Reilin toimi vuonna 1792 Kemiön kirkkoherran apulaisena ja vuodesta 1793 Uudenmaan jalkaväkirykmentin saarnaajana ja pastorina. Reilin nimitettiin Längelmäen kirkkoherraksi 1809, Marttilan kirkkoherraksi 1819 ja Ilmajoen kirkkoherraksi 1830. Reilinille myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1820.
Reilin toimi puhujana pappeinkokeuksessa Turussa 1807 ja saarnaaja 1825. Reilinin vanhemmat olivat Lohjan kappalainen Johan Reilin ja Margareta Juliaana Nikander.
Martin Igwe Uzoukwu
Martin Igwe Uzoukwu (s. 9. syyskuuta 1950) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ilorinin hiippakuntaan 27. syyskuuta 1981 ja nimitettiin Minnan hiippakunnan piispaksi 5. heinäkuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Viganò, jota avustivat Peter Yariyok Jatau ja Ayo-Maria Atoyebi.
Karjalankosken voimalaitos
Juankosken voimalaitos sijaitsee Juankoskella Kuopiossa Pohjois-Savossa. Voimalaitoksen omistaa Savon Voima. Karjalankosken altaan (tunnetaan paikallisesti nimellä "Välivesi") säännöstely aloitettiin vuonna 1961.
Savon Voima rakennutti voimalaitokselle kalaportaan 2020.
Via Finlandia
Via Finlandia on Dingon vuonna 1994 julkaisema albumi, joka myi 13 000 kappaletta. Myyntimäärä oli vaatimaton verrattaessa suosiota aiempiin Dingon levyihin. Via Finlandia julkaistiin 30. huhtikuuta 1994. Sen jälkeen yhtye vaipui hiljaiseloon, jota kesti vuoteen 1998 asti. Koskettimia levyllä soittaa Pave Maijanen.
Päivi Simukka
Maastohiihdon tuloksia
Kaikki tulokset ovat peräisin Kansainväliseltä hiihtoliitolta (FIS).
Kirkkonummen Sanomat
Kirkkonummen Sanomat on ilmaisjakelulehti, jota jaetaan Kirkkonummen, Siuntion ja Inkoon alueelle. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa, keskiviikkoisin ja lauantaisin. Painos on 28 000 kpl. Lehti on perustettu 1967. Lehden vastaava päätoimittaja ja toimitusjohtaja on Jussi Salo.
Lehti on tunnettu värikkäistä kannanotoistaan ja räväkästä kielenkäytöstään. Se julkaisee suurimman osan sinne ilmaiseksi lähetetyistä jutuista. Joka lehdessä on myös ruotsinkielisiä juttuja.
Kirkkonummen Sanomat julkaisee nimimerkki Tapion (kuvataiteilija, graafikko Tapio Soivio) pilapiirroksia. Tapio käsittelee piirroksissaan monia tämän päivän polttavia kysymyksiä, jotka koskevat kasvavan pääkaupunkiseudun kehyskuntien, kuten Kirkkonummenkin, asukkaita.
Antero Tuomisto
Paavo Antero Tuomisto (4. helmikuuta 1930 Helsinki – 13. tammikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka sai matkailuneuvoksen arvon.
Henkilöhistoria
Tuomisto valmistui sosionomiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja toimi valmistuttuaan sosiaalihuollon tehtävissä 1953–1955. Päätyönsä hän teki kuitenkin Suomen Matkailuliiton palveluksessa, ensin retkeilyosaston osastopäällikkönä vuodesta 1955 ja sitten liiton apulaisjohtajana vuodesta 1975 ja toimitusjohtajana 1984–1995. Retkeily-yhdistyksissä jo 1940-luvulta toiminut Tuomisto vaikutti matkailuliitossa muun muassa Suomen leirintäalueiden kehittämiseen sekä matkailualan lainsäädäntöön ja kansainväliseen yhteistyöhön, mutta myös valtakunnallisten ulkoilu- ja vaellusreittiverkostojen ja autio- ja varaustupien rakentamiseen. Hän toimitti useita matkailualan opasteoksia ja toimi Suomen Kulkuneuvojen ja Matkailu-lehden päätoimittajana. Hänellä oli matkailualan luottamustehtäviä Suomessa ja ulkomailla. Tuomisto osallistui sotaveteraanien järjestötyöhön, mukaan lukien virolaiset Suomen-pojat, ja keräsi ja julkaisi kirjoiksi tiedot Suomen sotamuistomerkeistä ja sankarihauta-alueista. Hän julkaisi myös retkeilykerho Helsingin Samoilijoiden toiminnasta kaksi historiikkia, toimittuaan yhdistyksessä yli 50 vuotta. Tuomisto sai matkailuneuvoksen arvon vuonna 1994.
Olli Lyytikäinen, Pakeneva Hamlet
Olli Lyytikäinen, Pakeneva Hamlet on Salon taidemuseon julkaisema teos kuvataiteilija Olli Lyytikäisestä ja hänen tuotannostaan. Teos on julkaistu taidemuseon Veturitallissa 7. kesäkuuta – 28. syyskuuta 2014 järjestetyn näyttelyn yhteydessä. Teos sisältää kuvia Lyytikäisen teoksista sekä artikkelit:
Näyttelyssä on esillä 137 Lyytikäisen teosta ja lisäksi Elonkorjaajat-ryhmän muiden taiteilijoiden teoksia. Näyttely oli laajempana esillä alkuvuodesta Ruotsissa Skärhamnissa Nordiska Akvarellmuseetissa, joka tuotti näyttelyn.
Veikko Halmetoja kiittää Helsingin Sanomiin kirjoittamassaan artikkelissa kirjaa ja toteaa: "Salosen tekstin kaltaista arjen taidehistoriaa olisi kiinnostava lukea enemmän ja pidemminkin. Se tarjoaa mukavan tavan sukeltaa kiinnostavan taiteilijan elämään muutoinkin kuin teosten kautta."
Tumajyvänen
thumb|210px|[[Tuma mikroskooppikuvassa, tumajyvänen näkyy tummempana alueena]] Tumajyvänen eli nukleoli on tuman ribosomeja tuottava osa, joka muodostuu solunjakautumisen välivaiheen aikana. Tumajyväsiä on tuolloin vähintään yksi kappale ja ne erottuvat muuta tumaa tummempina alueina.
Tumajyvänen sisältää ribosomien rakenneosana toimivan RNA:n geenit. Tuma voi sisältää 1–5 tumajyvästä. Suurimmassa osassa tumista on vähintään yksi tumajyvänen, jolla ei ole kalvoa. Tumajyvänen sisältää proteiineja, DNA:ta ja RNA:ta. Lisäksi siinä kootaan yhteen ribosomien eri aineosat. Suurin osa solun ribosomaalisesta RNA:sta valmistuu tumajyväsessä ja osa siitä liittyy valkuaisaineisiin. Tämän jälkeen niiden eri aineosat siirtyvät tumakotelon huokosten kautta solulimaan, missä niistä muodostuu ribosomeja. Tumajyvänen erottuu mikroskopiassa suuren RNA-pitoisuutensa takia.
Bad Oeynhausen
pienoiskuva|250px|Bad Oeynhausenin sijainti Minden-Lübbecken piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Bad Oeynhausen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksan länsiosassa. Sen historia kylpyläkaupunkina alkaa 1800-luvulta. Weser virtaa aivan kaupungin itäpuolitse.
Maantiede
Bad Oeynhausen rajoittuu idässä Weseriin, jonka 72-kilometrinen sivujoki Werre virtaa kaupungin halki lännestä itään. Kaupungin korkein kohta on Wiehenin vuoriston kupeessa 269 metriä merenpinnan yläpuolella ja matalin Weserin rannalla 45 metriä mpy.
Historia
Bad Oeynhausenin osa-alueista Rehme mainitaan asiakirjoissa vuosilta 753 ja 785. Keskiaikana asutustihentymiä oli myös osa-alueilla Werste, Eidinghausen, Volmerdingsen ja Wulferdingsen. Seutukunnan kehitystä haittasi sijainti Mindenin ja Ravensbergin valtapiirien rajaseudulla, eikä Weseristäkään saatu logistista hyötyä, koska satama puuttui. Hallinnollinen hajanaisuus päättyi 1719, jolloin perustettiin preussilainen aluekokonaisuus Minden-Ravensberg. Napoleonin sotien aikana Bad Oeynhausen kuului lyhyen aikaa Weserin departementtiin, joka oli osa Westfalenin kuningaskuntaa. Wienin kongressissa 1815 alueet liitettiin Preussiin.
1700-luvun puolivälissä avattiin suolakaivos, ja seuraavalla vuosisadalla etsittiin uusia suolaesiintymiä, joiden oli määrä tehdä Preussi riippumattomaksi suolantuonnista. Löytyikin kuumia lähteitä, joiden ansiosta paikkakunnasta kasvoi nopeasti kylpyläkaupunki. Kuningas Fredrik Vilhelm IV antoi 1848 paikkakunnalle nimen "Königliches Bad Oeynhausen" ja 1860 se kohotettiin kaupungiksi. Bad Oeynhauseniin rakennettiin 1800-luvulla niin paljon aikakautta edustavia taloja, että kaupunkia alettiin kutsua 19. vuosisadan arkkitehtuurin museoksi, "Architekturmuseum des 19. Jahrhunderts".
Kylpyläkaupungit eivät olleet toisessa maailmansodassa ensisijaisia pommituskohteita. Sodan jälkeen britit miehittivät Bad Oeynhausenia, ja vuodesta 1954 kaupunkia päästiin jälleen kehittämään. Sinne rakennettiin hoitolaitoksia, kuten Gollwitzer-Meier-Klinik ja Auguste-Viktoria-Klinik. 2000-luvulle tultaessa Bad Oeynhausenin profiilia kylpylä- ja matkailukaupunkina kohotettiin edelleen. Samaan aikaan kaupungin väkiluku ylitti 50 000 asukkaan rajan, minkä jälkeen se on hieman laskenut.
Bad Oeynhausenin maamerkki on Jordansprudel, suihkulähde, joka avattiin 1920-luvulla. Suihkulähde on aktiivinen pääsiäisestä lokakuuhun ja sen suihku yltää noin 20 metrin korkeuteen. Kaupungin sydän on noin 26-hehtaarinen puisto Kurpark Bad Oeynhausen.
Talous ja liikenne
Bad Oeynhausenin mainetta kylpyläkaupunkina on hyödynnetty rakentamalla sinne terveydenhuollon klusteri. Klinikoiden ja sairaaloiden ohella kaupungissa on erityyppisiä hoitokoteja. Bad Oeynhausenin teollisuus koostuu keskisuurista yrityksistä. Puunjalostus, muoviteollisuus ja koneenrakennus ovat merkittäviä toimialoja.
Tommi Hoikkala
thumb|upright|Tommi Hoikkala [[Suomi-areena-tapahtumassa heinäkuussa 2011.]] Tommi Hoikkala (s. 10. huhtikuuta 1953 Espoo ) on suomalainen sosiologi. Hoikkalan tutkimustapa on luonteeltaan osallistuva, hän tarkkailee usein pitkiäkin aikoja tutkimuskohteitansa. Hän on valtiotieteen tohtori ja sosiologian dosentti. Nuorisotutkimusverkoston tutkimusjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1999. Hänet kutsuttiin verkoston tutkimusprofessoriksi vuonna 2009.
Hoikkalan isä oli karjalaisevakko Koivistolta, rakennusmestari ja jatkosodan veteraani. Suomenruotsalainen äiti oli kotoisin Tenholasta. Espoon Mankkaalla varttunut Hoikkala kiinnostui ajan tavan mukaan nuorisopoliitikasta, kokeili Kokoomusta mutta eteni sitten taistolaispiireissä Sosialistisen opiskelijaliiton järjestösihteeriksi 1977. Nykyisin hän katsoo olleensa tuolloin väärässä.
Altainseipi
Altainseipi (Oreoleuciscus potanini) on keskiaasialainen särkien heimoon kuuluva pohjakala.
Ulkonäkö ja koko
Altainseipi on suurikokoinen kalalaji, yleensä noin 75 senttimetriä pitkä. Suurimmillaan se voi kasvaa metrin mittaan ja kymmenkiloiseksi ja saavuttaa 40 vuoden iän.
Läskilampi (Soini)
Läskilampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Löytöperän kylän lähellä sijaitseva lampi. Monissa kartoissa käytetään monikollista nimitystä Läskilammet, koska aivan vieressä on kaksi pikkulampea.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Alajoen valuma-alueeseen (35.464) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 192,5 metriä mpy.
Kauko Pekuri
Kauko Eljas Pekuri (16. joulukuuta 1912 Kuortane – 5. kesäkuuta 1998) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti EM-pronssia 5 000 metrillä Pariisin EM-kisoissa 1938 ajalla 14.29,2.
GP2 Euroopan Grand Prix 2011
GP2 Euroopan Grand Prix 2011 oli GP2-kauden 2011 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 25.–26. kesäkuuta Valencian katuradalla Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Euroopan GP:n ohessa.
Kauko Pekuri
Pekuri oli myös hyvä estejuoksija: hän juoksi talvisodan kynnyksellä 17. syyskuuta 1939 3 000 metrin esteet aikaan 9.07,4 (maailmanennätys oli tuolloin 9.03,8). Pekuri voitti esteiden Suomen mestaruuden vuonna 1940.
Maastojuoksun pitkän matkan Suomen mestaruuden Pekuri voitti kolme kertaa: 1939–1941.
Seuratasolla Pekuri edusti vuoteen 1935 asti Kuortaneen Kuntoa ja sen jälkeen Helsingin Poliisi-Voimailijoita.
GP2 Euroopan Grand Prix 2011
Lauantain kilpailun voittoon ajoi DAMS -tallin kuljettaja Romain Grosjean. Sunnuntain kilpailun voitti Lotus ART -tallin Esteban Gutiérrez.
Valkosipuliyö
Valkosipuliyö oli vuosina 1990–2007 Oulussa Rotuaarilla ja kauppatorilla vuosittain heinäkuussa järjestetty valkosipulin ystävien ja valkosipuliruokien tapahtuma. Tapahtumaa olivat järjestämässä Oulun kaupungin lisäksi muun muassa Oulun liikekeskustan ravintolat ja kauppiaat. Valkosipuliruokien lisäksi tapahtumassa oli musiikkiesityksiä ja tansseja. Valkosipuliyön järjestivät ensimmäisen kerran vuonna 1990 Hemmo Kuuranhalla ja Oulun Valakolöökiseura ry. Tapahtumassa valittiin vuosittain myös valkosipulikonossööri eli valkosipulivaikuttaja. Vuosittain tapahtumassa vieraili noin 50 000 kävijää.
Valkosipuliyön sijasta järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009 Roviantti, jossa oululainen ruokakulttuuri esittäytyy monenlaisten esitysten lomassa.
Ilmari Florell von Delwig
Oskar Ilmari "Pussi" Florell von Delwig, sukunimi vuoteen 1924 Florell (16. elokuuta 1880 Hamina – 19. marraskuuta 1945 Tukholma) oli suomalais-ruotsalainen paroni, oopperalaulaja ja laulupedagogi.
Ilmari Florell von Delwigin vanhemmat olivat Haminan kadettikoulun ranskan kielen opettaja, kollegiasessori Otto Henrik Florell (1842–1902) ja Sofia Emilia Basilier. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1900 ja opiskeli sitten Polyteknillisessä opistossa. Hän opiskeli vuosina 1902-1911 laulua Julius Heyn johdolla Berliinissä, Ernesto Boezin johdolla Roomassa ja Alfred J. Boruttaun johdolla Wienissä ja konsertoi laulajana Suomessa, Ruotsissa, Saksassa ja Itävallassa. Florell von Delwig oli kiinnitettynä sankaritenoriksi 1911–1912 Colmarin valtionteatterissa Saksassa. Hän toimi laulunopettajana Berliinissä vuodesta 1913 alkaen, Lundissa Ruotsissa vuodesta 1914 alkaen sekä vuodesta 1925 alkaen Kööpenhaminassa ja Tukholmassa. Florell von Delwig perusti Lundissa ollessaan Delwigska kören-nimisen kuoron. Hänestä tuli Ruotsin kansalainen vuonna 1919.
Florell von Delwig sävelsi teoksia mieskvarteteille, romansseja ja pianopreludeja, muun muassa Span auf den Wellen (1908), Deux préludes pour piano (1913) ja Vuggevise ved lille Majas Sygeleje (1913).
Oskar Ilmari Florell sai vuonna 1909 vapaaherra Rudolf Fredrik Axel von Dellwigiltä (1851–1916) luvan käyttää von Dellwig sukunimeä ja vuonna 1923 vapaaherran sisarpuoli Marie Eleonore Antonie von Dellwig (s. 1858) adoptoi Oskar Ilmari Florellin. Saksalaisen tuomioistuimen tammikuussa 1924 tekemän ratkaisun nojalla Florell saattoi käyttää paroni von Dellwigin arvonimeä.
Perunnuolimonni
Perunnuolimonni (Otocinclus vestitus) on pikkuimumonneihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Perunnuolimonni kasvaa noin 3,5 cm pitkäksi. Sen ruumiin yläosa on tumma ja alaosa vaaleampi.
Alkuperä
Perunnuolimonni on kotoisin Perusta, Boliviasta ja Paraguaysta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Perunnuolimonni on sävyisä, vilkas ja myös päivällä liikkuva kala. Se on aika hyvin sopeutuvainen erilaisiin olosuhteisiin. Perunnuolimonni on myös hyvä levänpuhdistaja pieniin akvaarioihin. Se kutee kasvien lehdille tai akvaarion laseihin.
Vesiolot ja ravinto
Perunnuolimonnille sopiva pH on 6-7,5 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 25-30 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Kirkon työmarkkinalaitos
Kirkon työmarkkinalaitos on kirkon työnantajaviranomainen, joka neuvottelee ja sopii kirkon viranhaltijoiden ja työntekijöiden palvelussuhteen ehdoista. Työmarkkinalaitos edustaa sopimusneuvotteluissa kirkkoa ja seurakuntia työnantajana, ja se on yksi nykyisen tulopoliittisen sopimuksen allekirjoittaneesta viidestä työnantajakeskusjärjestöstä.
Kirkon työmarkkinalaitokseen kuuluu 11 kirkolliskokouksen neljän vuoden toimikaudeksi kerrallaan valitsemaa jäsentä, jotka edustavat maan eri osia ja kirkon työmarkkinaolojen tuntemusta. Työmarkkinalaitos valitsee keskuudestaan puheenjohtajan. Työmarkkinalaitoksen toimistona on kirkkohallituksen henkilöstöosasto. Toimistoa johtaa sopimusjohtaja.
Kirkon sopimusjärjestelmä perustuu vuoden 1975 alusta voimaan tulleisiin lakeihin kirkon virka- ja työehtosopimuksista sekä työmarkkinalaitoksesta.
Haukilampi (Soini, Raitaperä)
Haukilampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Raitaperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Kolunjoen valuma-alueella (35.46), jonka Alajoen valuma-alueeseen (35.464) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 211,6 metriä mpy.
Renault 4
250px|thumb|Renault 4 250px|thumb|Renault 4 vuodelta 1975 Renault 4 (puhekielessä myös Tipparellu) on hatchback-korinen pikkuauto, jota Renault valmisti vuodesta 1961 vuoteen 1993. Se oli Renault’n ensimmäinen etuvetoinen perheauto.
Renault 4 oli Renault’n vastaus vuonna 1948 esitellylle Citroën 2CV:lle. Renault pystyi tutkimaan 2CV:n suunnittelun hyvät ja huonot puolet ja loi isomman ja paremmin kaupunkiin sopivan auton. Keväällä 1956 Renault’n pääjohtaja Pierre Dreyfus julkisti uuden projektin. Sen tarkoituksena oli suunnitella uusi, takamoottorisen 4CV:n korvaava malli, kaikkien tarpeet täyttävä jokamiehen auto. Siitä tulisi perheauto, naisen auto, maanviljelijän auto ja kaupunkiauto. Se sopisi myös autoilijoille ympäri maailmaa.
Renault 4:n tuotantomalli esiteltiin Pariisin Salon de l’Automobile -autonäyttelyssä vuonna 1961. Sen rinnalla esiteltiin vuonna 1961 vähemmän tunnettu, sylinteritilavuudeltaan 0,6 litran moottorilla varustettu Renault 3, joka oli tuotannossa vain vuoden verran.
Vaikka Renault 4 ei saavuttanutkaan samanlaista kulttistatusta kuin Citroën 2CV, se oli kaikkien aikojen myydyin ranskalainen auto. Sitä valmistettiin yhteensä 8 135 424 kappaletta vuosina 1961–1993. Ranskan lisäksi autoa valmistettiin 27 maassa, muun muassa Australiassa, Etelä-Afrikassa, Chilessä ja Filippiineillä. Oikealta ohjattavien mallien myynti lopetettiin vuonna 1985, mutta vasemmalta ohjattavien tuotanto ja myynti Euroopassa loppui vasta vuonna 1993.
Suomen Palloliiton Joensuun piiri
Suomen Palloliiton Joensuun piiri syntyi joulukuun 18. päivänä 1938 kun Karjalan piiri jakautui kahteen osaan. Jäljelle jäänyt piiri vaihtoi nimensä Sortavalan piiriksi. Ensimmäiset vuotensa piiri toimi neljän seuran voimin, kunnes jäsenmäärä hiljalleen läksi nousuun. 1950-luvulla seuroja oli parhaimmillaan 20, mutta vuosikymmenen lopulla määrä kääntyi laskuun.
Renault 4
Viimeiset tuhat Boulogne-Billancourtin tehtaalla rakennettua yksilöä saivat kojelautaansa laatan, jossa luki ”Bye-Bye”.
Suomalainen lempinimi Tipparellu sai alkunsa maahantuojan Oy Autorex Ab:n automallin mainonnassa käyttämästä iskulauseesta ”Ei vettä, ei rasvaa, vain tippa bensaa”.
Suomen Palloliiton Joensuun piiri
Piirin toiminta lakkasi vuoden 1995 alussa ja sen seurat liittyivät Itä-Suomen piiriin (vuoteen 1994 saakka Savon piiri).
Joensuun piirin jäsenseurat (vuosina 1938–1975 + nykyisin toimivat ennen piirin lakkautusta liittyneet seurat ym. hajatietoja)