cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul (Jugoslavian sijaishallitsija)
Elämäkerta
Prinssi Paul kävi nuoruudessaan koulua ensin Belgradissa ja Sveitsin Genevessä. Vuonna 1910 hän Britanniaan ja opiskeli Oxfordin yliopistossa. 1910-luvulla hän oli asepalveluksessa Serbiassa ja osallistui ensimmäiseen ja toiseen Balkanin sotaan sekä ensimmäiseen maailmansotaan. Sotien jälkeen hän sai tutkintonsa Oxfordista vuonna 1921.
Prinssin Paulin asema muuttui ratkaisevasti, kun hänen serkkunsa Jugoslavian kuningas Aleksanteri salamurhattiin Marseillessa yhdessä Ranskan silloisen ulkoministeri Louis Barthouin kanssa Aleksanterin saapuessa valtiovierailulle Ranskaan. Aleksanterin poika Pietari (Petar) oli vielä 11-vuotias. Sen vuoksi Aleksanterin serkusta, prinssi Paulista tuli sijaishallitsija, kunnes Pietari täyttäisi 18 vuotta. Prinssihallitsijana Paul joutui ottamaan kantaa Jugoslaviaa repineeseen kansallisuuksien ristiriitoihin.
Erityisesti hallitsevien serbien ja itsensä alistetuiksi kokeneitten kroaattien välillä oli jännitettä, jota salamurhatun kuningas Aleksanterin vuonna 1929 tapahtunut diktaattoriksi julistaminen ei ollut vähentänyt. Paulin asenne oli suvaitsevaisempi kuin edeltäjänsä Aleksanterin. Hän pelkäsi Kroatian tilaisuuden tullen eroavan Jugoslaviasta, jonka vuoksi hän antoi pääministeri Dragiša Cvetkovićin neuvotella kroaattien kanssa uuden, liittovaltion luoneen perustuslain, jossa Kroatian provinssi sai autonomisen aseman. Tämä ns. Cvetković–Maček -sopimuksen pohjalta syntynyt perustuslaki astui voimaan elokuussa 1939. , Prinssihallitsija Paul ja hänen hallituksensa pyrkivät parantamaan 1930-luvun lopulla suhteita akselivaltoihin eli Saksaan ja Italiaan. Jugoslavia oli ensimmäisen maailmansodan seurauksena kuulunut ns. pikku entente - liittoumaan, jonka taustavoimana oli maailmansodan voittanut Ranska. Saksa ja Unkari erityisesti olivat olleet tässä liittoumarakenteessa pikku ententen vastapuolella.
Maaliskuussa 1937 Jugoslavia ja Italia tekivät sopimuksen, jonka mukaan maat neuvottelisivat keskenään ulkopoliittisten vaikeuksien tullessa esiin. Tilanne kehittyi Jugoslavian ja Paulin kannalta entistä tukalammaksi, kun Italia valloitti huhtikuussa 1939 Jugoslavian naapurivaltio Albanian. Saksan johtaja Adolf Hitler kutsui prinssi Paulin puolisoineen kesäkuussa 1939 virallisella valtiovierailulla Saksaan, joka kesti peräti yhdeksän päivää. Saksan vaikutusvallan lisääntyessä erityisesti keskisessä Euroopassa prinssihallitsija Paulin oli harjoitettava entistä myötämielisempää politiikkaa akselivaltojen suhteen. , ,
Jugoslaviassa oli vaihtunut helmikuussa 1939 hallitus. Uusi pääministeri Dragiša Cvetković verrattuna edeltäjäänsä Milan Stojadinovićiin oli pidättyvämpi suhteissaan akselivaltoihin. Samanaikaisesti akselivallat painostivat Jugoslaviaa liittymään Kolmen vallan sopimukseen. Toisen maailmansodan syttyminen syyskuussa 1939 teki tilanteesta entistä jännittyneemmän. Pääministeri Cvetković allekirjoitti Kolmen vallan sopimuksen akselivaltojen kanssa Wienissä 25. maaliskuuta 1941 saatuaan vakuutuksen, ettei Jugoslavian tarvitsisi osallistua sotaan eikä myöntää kauttakulkuoikeutta vieraille joukoille.
Jo ennen kuin pääministeri palasi Belgradiin, puhkesi Jugoslaviassa mellakoita. Kansannousun tukema sotilaskaappaus syrjäytti 27. maaliskuuta 1941 akselille ystävällisen Cvetkovićin hallituksen ja prinssihallitsija Paulin vallasta. Pietari II julistettiin täysi-ikäiseksi, ja hän osallistui brittien tukemaan kaappaukseen sopimuksen solminutta hallitusta vastaan. Kenraali Dušan Simović nimitettiin pääministeriksi. Akselivaltojen kanssa tehty sopimus mitätöitiin.
Jugoslavian vallankaappaus johti siihen, että Operaatio Barbarossaan valmistautumassa ollut Saksa hyökkäsi samanaikaisesti Jugoslaviaan ja Kreikkaan. Viikoissa Saksa, Bulgaria, Unkari ja Italia valtasivat maan, ja se antautui 17. huhtikuuta. Jugoslavia jaettiin hyökkääjien kesken, ja osasta muodostettiin Saksan ja Italian tukema Kroatian kuningaskunta. Kuningas ja prinssi Paul pakenivat hallituksen kanssa maasta maanpakoon Kreikkaan. Sodan aikana britit pitivät Paulia ja tämän perhettä kotiarestissa Keniassa ja myöhemmin Etelä-Afrikassa. Prinssi Paulin käly Kentin herttuatar Marina ja hänen puolisonsa Kentin herttua yrittävät saada sukulaisiaan prinssi Paulia ja prinsessa Olgaa Britanniaan, mutta pääministeri Winston Churchill piti Paulia sotarikollisena ja päästi lopulta vain puoliso Olgan Britanniaan. Titon johtama kommunistinen Jugoslavia tuomitsi prinssi Paulin poissaolevana sotarikolliseksi. Prinssi Paul muutti Pariisiin vuonna 1949, jossa hän asui loppuelämänsä. Hän kuoli 14. syyskuuta 1976 Pariisissa, eikä enää koskaan palannut Jugoslaviaan. Pietari II:n poika Aleksandar Karađorđević vaatii edelleen Serbian kruunua. Pietari II:n edesmennyt veli ruhtinas Tomislav Karađorđević oli edellinen kruununperijä.
Bougainvillenmonarkki
Bougainvillenmonarkki (Monarcha erythrostictus) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Superettan
Superettan on ruotsalaisen miesten jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Sarjassa on 16 joukkuetta ja jokainen niistä pelaa kahdesti jokaista vastaan. Joukkueille kertyy siis kauden aikana 30 peliä. Sarjan päätteeksi kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan Allsvenskaniin. Superettanin kolmonen pääsee yrittämään nousua kaksiosaisessa karsintaottelussa Allsvenskanin kolmanneksi huonointa joukkuetta vastaan. Sarjan kaksi viimeistä joukkuetta putoaa suoraan Ettaniin ja kolmanneksi ja neljänneksi huonoimmat joutuvat karsimaan sarjapaikastaan Ettanin lohkojen kakkosia vastaan.
Bougainvillenmonarkki
Levinneisyys
Bougainvillenmonarkkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Piero Dusio
Piero Dusio (13. lokakuuta 1899 Scurzolengo, Astin maakunta – 7. marraskuuta 1975 Buenos Aires, Argentiina) oli italialainen F1-kuljettaja, jalkapalloilija ja liikemies.
Jalkapallo
Dusio pelasi Juventuksen jalkapallojoukkueessa kolme peliä, kunnes joutui lopettamaan polvivamman takia 23-vuotiaana.
Liike-elämä
Dusio aloitti jalkapallon jälkeen työt tekstiiliyrityksessä, joka valmisti urheiluvaatteita ja sotilasunivormuja. Hän siirtyi 1920-luvulla kilpa-ajajaksi ja kilpa-autotallien, mm. Cisitalian perustajaksi 1930-luvun alusta lähtien. Dusio muutti 1940-luvun lopussa Argentiinaan ja perusti Autoar-yrityksen vuonna 1949. Hänen poikansa Carlo Dusio johti Cisitaliaa vuosina 1948–1964. 1950-luvulla Dusio perusti Argentiinaan Cisitalian tehtaan nimeltään Cisitalia Argentina Industrial y Comercial SA, jossa hän suunnitteli mm. Cisitalia 750 -auton.
Pienet autosarjat
Dusio kilpaili Mille Migliassa vuosina 1929–1938 ollen parhaimmillaan kuudes vuoden 1936 Italian GP:ssä. Hän voitti luokkansa Siatan 500-kuutioisella Mille Migliassa vuonna 1937 ja perusti Scuderia Torinon 1939. Dusio palkkasi vuonna 1944 Fiatin suunnittelijan Dante Giacosan suunnittelemaan kilpa-auton uudelle Cisitalia-tallilleen. Hän voitti auton ensimmäisen kilpailun, Coppa Brezzin Torinossa 1946.
Formula 1
Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1952, Italian GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui moottoriongelmien vuoksi eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän kilpaili myös sarjan ulkopuolisessa Buenos Airesin GP:ssä 1954.
Eugen Bolz
thumb|250px|Eugen Bolz oikeudenkäynnissä Eugen Anton Bolz (15. joulukuuta 1881 Rottenburg am Neckar – 23. tammikuuta 1945 Berliini) oli saksalainen poliitikko ja yksi epäonnistuneen heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsenistä. Salaliittolaiset yrittivät murhata Adolf Hitlerin ja kukistaa siten Natsi-Saksan hallinnon 20. heinäkuuta 1944. Bolz tuomittiin osallisuudestaan hankkeeseen ja mestattiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.
Ennen kansallissosialistien valtaannousua Bolz oli toiminut Württembergin osavaltion pääministerinä, mutta avoimen natsivastaisena hän joutui jättämään viran jo alkuvuodesta 1933.
Surveillance
Surveillance on Triumphin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se on Triumphin viimeinen albumi jolla Rik Emmett on kitaristina.
Sydneyn rauhanpalkinto
Sydneyn rauhanpalkinto (engl. Sydney Peace Prize) on australialainen rauhanpalkinto, jonka jakaa Sydneyn rauhansäätiö, joka on Sydneyn yliopiston alainen voittoa tavoittelematon järjestö.
Sydneyn rauhanpalkinto on ainoa Australiassa jaettava rauhanpalkinto. Sydneyn kaupungin pormestari on palkinnon suojelija. Palkinnon jakaa jury, joka koostuu eri alojen asiantuntijoista, liike-elämästä, mediasta, akatemiasta ja julkisesta sektorista.
Palkinnon arvo on 50 000 Australian dollaria ja lasinen pokaali.
Rauhanpalkinnon yhteydessä jaetaan toisinaan erikoispalkinto rauhan kultamitali.
Tauno Karila
Tauno Karila (22. syyskuuta 1908 Hausjärvi – 21. elokuuta 1986 ) oli suomalainen musiikintutkija ja musiikkiarvostelija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1955. Hän toimi Helsingin Sanomien musiikkiarvostelijana ja musiikkiosaston toimittajana 1941–1955, musiikin estetiikan dosentti hän oli Helsingin yliopistossa 1957 –1972. Lisäksi hän on toiminut kuoronjohtajana. Tauno Karilan nimeä kantava stipendirahasto perustettiin vuonna 1990 Riihimäen Kesäkonsertit -tapahtumasarjan tukemiseksi.
Rusovatsamonarkki
Rusovatsamonarkki (Monarcha castaneiventris) eli aiemmalta nimeltään guadalcanalinmonarkki on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Rusovatsamonarkkia tavataan Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Manfred Reyes Villa
pienoiskuva|Manfred Reyes Villa vuonna 2009.Manfred Reyes Villa Bacigalupo (s. 19. huhtikuuta 1955) on bolivialainen sotilas ja poliitikko. Hän oli Cochabamban pormestari 1993–2000, departementin prefekti 2006–2008 ja presidenttiehdokas vuosien 2002 ja 2009 vaaleissa.
Manfred Reyes Villa on kenraali Armando Reyes Villan poika. Hän valmistui 1982 Colegio Militar de Ejércitosta vänrikiksi 1982 ja sai komentoonsa sotilaspoliisin pataljoonan La Pazissa. Myöhemmällä urallaan hän opetti sotilaskoulussa, opiskeli Escuela de las Américasissa Panamassa ja oli sotilasdiktaattori Luis García Meza Tejadan adjutantti ja turvallisuuspäällikkö. Hän jätti armeijauran 1986 kapteenina ja muutti Yhdysvaltoihin.
Palattuaan Boliviaan 1990-luvun alussa hän lähti politiikkaan Hugo Banzerin perustaman Acción Democrática Nacionalistan (ADN) riveissä. Hänet valittiinkin maan kolmanneksi suurimman kaupungin pormestariksi. Hän jätti myöhemmin ADN:n ja perusti uuden Nueva Fuerza Repúblicanan ja piti pormestarin paikkaan hallussaan neljä kautta peräkkäin. Vuonna 2000 hän joutui osalliseksi ns. vesisotaan, jossa vastustettiin vesihuollon yksityistämistä.
Hän pyrki presidentiksi Gonzalo Sánchez de Lozadaa vastaan 2002. Vuoden 2005 vaalit Reyes Villa jätti väliin tukeakseen PODEMOSin Jorge Quirogaa Evo Moralesia vastaan ja pyrki Cochabamban departementin prefektiksi. Tästä asemasta hänestä tuli yksi Moralesin vahvimmista vastustajista. Hänet erotettiin 10. elokuuta 2008 järjestetyssä kansanäänestyksessä presidentin ja prefektien jatkosta.
Vuonna 2009 Manfred Reyes Villa valitsi varapresidenttiehdokkaakseen entisen Pandon kuvernöörin Leopoldo Fernándezin, joka oli ollut jo vuoden vankilassa verilöylystä syytettynä, vaikka todisteita häntä vastaan ei oltu saatu.
Charles Montagu Doughty
thumb|Charles Montagu Doughty Charles Montagu Doughty (19. elokuuta 1843 Thaberton, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. tammikuuta 1926 Sissinghurst, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen runoilija ja matkailija.
Doughty opiskeli geologiaa Cambridgen yliopistossa. Hän oli kiinnostunut tutkimaan muinaisia kirjoituksia alkuperäisessä ympäristössä Arabiassa. Vuosien 1876–1878 Doughty matkusti beduiinien keskuudessa Arabian keski- ja länsiosassa. Hän ei missään vaiheessa naamioitunut paikalliseksi, eikä kieltänyt kristinuskoaan.
Doughty kirjoitti matkoistaan kirjan Travels in Arabia Deserta, joka julkaistiin vuonna 1888. Se ei saavuttanut suosiota ilmestyessään, mutta sitä pidetään nykyään matkakirjallisuuden merkkiteoksena. Doughtyn kirja sai mainetta vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun T. E. Lawrence oli mukana tekemässä kirjasta toista painosta. Lawrence kirjoitti myös uuteen painokseen kymmensivuisen johdannon.
Sosiaalihallitus
Sosiaalihallitus oli Suomen valtion keskusvirasto, joka vastasi sosiaaliasioista. Se toimi kahdessa eri vaiheessa, vuosina 1918–1922 sosiaaliministeriön alaisuudessa ja vuosina 1968–1991 sosiaali- ja terveysministeriön alaisuudessa. Alkuperäisen Sosiaalihallituksen alaisuudessa toimivat ammattien- ja köyhäinhoidontarkastajat. Vuonna 1968 perustetun uuden Sosiaalihallituksen tehtäviin kuuluivat muiden muassa sosiaalihuollon edistäminen, huoltolaitosten valvonta, lastensuojelu ja lapsiperheiden tukeminen sekä erinäisiä vanhusten ja vammaisten hoitoon, sosiaalityöhön, perusturvaan, päihdehuoltoon sekä pakolaisasioihin liittyviä tehtäviä. Sosiaalihallituksen tehtäviä kuuluu nykyään Terveyden ja hyvinvoinnin laitokselle.
Historiaa
Sosiaalihallitusta edelsi autonomian ajan Suomessa vaivaishoidon tarkastajan virka. Se perustettiin keisarillisella julistuksella, joka annettiin 2. lokakuuta 1888 ja astui voimaan seuraavana vuonna. Tarkastajan tehtävä oli valvoa vaivaishoidon järjestämistä ja koota siitä virallista tilastoa senaatin käyttöön. Sosiaalihallitus perustettiin ensimmäisen kerran vuoden 1918 alusta, pian sosiaaliministeriön perustamisen jälkeen. Tämä ”vanha” Sosiaalihallitus vastasi sosiaali-, työ-, vakuutus-, köyhäinhoito- ja raittiusasioista. Virasto lakkautettiin vuonna 1922, jolloin sen tehtävät siirrettiin ministeriölle, mutta se perustettiin uudestaan vuonna 1968 samassa yhteydessä kun sosiaaliministeriöstä tuli sosiaali- ja terveysministeriö. Sosiaalihallitus yhdistettiin Lääkintöhallituksen kanssa uudeksi Sosiaali- ja terveyshallitukseksi 1. maaliskuuta 1991.
Pääjohtajat
Vaivaishoidon tarkastajat
Ylijohtajat
Pääjohtajat
Kyösti Lehtonen
Kyösti Eemil Lehtonen (13. maaliskuuta 1931 Jämsä – 15. marraskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiavoittaja.
”Köpi” Lehtonen voitti olympiakultaa Melbournen 1956 olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin kevyessä sarjassa (alle 67 kg). Hän saavutti voittonsa 6. joulukuuta, Suomen itsenäisyyspäivänä. Urheilutoimittajat valitsivat hänet vuonna 1956 Suomen toiseksi parhaaksi urheilijaksi.
Rooman 1960 kesäolympialaisissa Lehtonen paini ratkaisemattoman kevyen sarjan sittemmin voittaneen Avtandil Koridzen kanssa, mutta sijoittui vasta viidenneksi. Tokion 1964 kisoissa hän voitti kaksi ottelua, mutta ei päässyt jatkoon oltuaan punnituksessa ylipainoinen.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Lehtonen saavutti kahdesti hopeaa. Napolissa 1953 vain Ruotsin Gustav Freij oli häntä parempi. Karlsruhessa 1955 voiton vei Neuvostoliiton Grigori Garmanik.
Lehtonen selätti 6. tammikuuta 1954 Malmön kansainvälisissä painikilpailuissa hallitsevan maailmanmestarin Gustav Freijin.
Aktiiviuransa lopulla Lehtonen siirtyi valmennustehtäviin. Vuonna 1963 hän oli valmentajana puoli vuotta Norjassa ja kuukauden verran Tanskassa. Helsingin Painimiesten valmentajana hän toimi vuosina 1965–1967. Heinäkuussa 1971 hän siirtyi Suomen Painiliiton päävalmentajaksi. Tässä tehtävässä hän kiinnitti huomiota painijoiden peruskunnon luomiseen: harjoituksen pituus ei ole määräävä vaan laatu. Tämän Suomen edustuspainijat saivat tuntea nahoissaan, kun Lehtonen aloitti kovan rääkkinsä leireillä. Painiliiton valmennusvaliokunnan jäsen Lehtonen oli vuodesta 1972 lähtien. Päävalmentajana hän toimi vuoteen 1974 saakka.
Your Hit Parade
Your Hit Parade on yhdysvaltalainen vuodesta 1935 vuoteen 1959 esitetty radion musiikkiohjelma. Ohjelmaa esitettiin samanaikaisesti myös televisiossa 1950–1959. Sarjan sponsorina toimi Lucky Strike.
Your Hit Paraden ohjelmisto koostui kunkin hetken suosituimmista kappaleista, joista ohjelman laulajakaarti esitti oman cover-versionsa. Se oli ensimmäisiä musiikkiohjelmia, jotka perustuivat nykyään paljon käytettyyn listaformaattiin. Suosituimmat kappaleet kerrottiin valittavan nuottimyynnin ja jukebox-soiton perusteella, mutta todellisuudessa valintaperusteet olivat paljon satunnaisemmat ja ne perustuivat keskusteluihin tiskijukkien, orkesterinjohtajien ja levykauppojen myyjien kanssa.
Tunnetuin ohjelman vakioartisteista oli vuosina 1943–1945 ja 1947–1949 esiintynyt Frank Sinatra. Ohjelma teki jo entuudestaan kuuluisasta Sinatrasta supertähden ja esiintymispaikan yleisön ikäraja jouduttiin nostamaan 21 vuoteen radiokuuntelijoiden ärsyynnyttyä teinityttöjen kirkumiseen.
Muita ohjelmassa esiintyneitä artisteja olivat muun muassa Bea Wain, Buddy Clark, Ginny Sims, Dinah Shore, Martha Tilton, Dick Haymes, Johnny Mercer, Eileen Wilson, Barry Wood, Georgia Gibbs, Laddy Ross, Doris Day ja Andy Russell.
Your Hit Parade pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Mike Jeffery
Michael Jeffery (maaliskuu 1933 - 5. maaliskuuta 1973) oli englantilainen liikemies, joka jäi rockhistoriaan kitaristi Jimi Hendrixin ja rockyhtye Animalsin kiisteltynä managerina.
Jeffery oli nuoruudessaan ollut Britannian armeijan palveluksessa Suezin kriisin aikana. Samalla hänen kerrotaan ansainneen rahaa harjoittamalla mustan pörssin kauppaa sotatoimialueella. Jefferyllä oli omien kertomustensa mukaan yhteyksiä tiedustelupalveluun. Erottuaan palveluksesta Jeffery jatkoi erilaisia liiketoimia ja siirtyi lopulta musiikkialalle. Vuonna 1966 hänestä tuli Jimi Hendrixin manageri. Tiettävästi yhtyeen nimi The Jimi Hendrix Experience oli alkujaan Jefferyn ajatus.
Markkinataloushenkisyydestään huolimatta Jeffery liikkui Yhdysvaltojen vasemmistoradikaaleissa piireissä ja jopa lahjoitti rahaa White Panther -järjestölle. Syyt tähän ovat hämärän peitossa.
Michael Jeffery sai surmansa lento-onnettomuudessa Hendrixin kuoleman jälkeen. Hendrixin roudari väitti 2009 kirjassaan, että Jeffery oli tunnustanut murhanneensa Hendrixin.
Lassi Vierikko
Lassi Vesa Johannes Vierikko (s. 17. syyskuuta 1983) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on työskennellyt myös näyttelijänä. Tyylilajiltaan Vierikon käsikirjoitukset ovat lähinnä komediaa.
Ura
Vierikko valmistui medianomiksi 2011. Hän on käsikirjoittanut muun muassa MTV3:n komediasarjan Brändärit ja komediasarjan Erinomanlaiset, joka on alkuaan Facebookissa julkaistu tuotanto. Televisiosarjojen lisäksi Vierikko on käsikirjoittanut erinäisiä lyhyitä fiktioelokuvia.
Käsikirjoittajan työnsä ohella Vierikko on näytellyt sivurooleja muutamissa televisio- ja elokuvatuotannoissa varhaisimpana Laurin rooli Yle TV1:n viisiosaisessa fiktiosarjassa Hunajan maku vuonna 1993.
Vierikko on kiinnostunut uskonnoista sekä niiden synnystä ja kehityksestä. Hän on tutkinut erityisesti gnostilaisuuden ilmenemismuotoja elokuvataiteessa.
Asmo Hurula
Asmo Kalle Juhani Hurula (s. 1952 Helsinki) tunnettiin 1970-1980-luvulla rockpiireissä nimellä Appo. Hän toimi muun muassa Hectorin ja Juice Leskisen yhtyeiden roudarina ja yleismiehenä.
Hurula ei varsinaisesti tehnyt roudarin työnkuvaan kuuluvia tehtäviä, kuten laitteiston siirtelyä, asennusta ja kytkemistä taikka esiintymisen aikana tapahtuvaa soittimien ja laitteiston säätelyä ja viritystä. Sen sijaan Hurula keskittyi olemaan seuramies ja hauskuuttaja. Hänet muistetaan ystävällisenä ja harmittomana persoonana.
Vaikka Hurula ei varsinaisesti ole näyttelijä, hän esiintyi 1980-luvulla useissa Aki Kaurismäen ja Mika Kaurismäen elokuvissa.
Hurula ei varsinaisesti ole laulaja, mutta hän laulaa Juice Leskisen Taivaan kappaleita -albumin kappaleen ”Action!!!”. Juicen ”Bluesia Pieksämäen asemalla” -kappaleen sanoituksessa mainitaan Hurula nimeltä.
Rauno Mäkinen
Rauno Leonard Mäkinen (22. tammikuuta 1931 Pori – 9. syyskuuta 2010 Jyväskylä ) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja. Seuratasolla hän edusti aluksi Lielahden Urheilijoita, huippuvuosinaan Tampereen Paini-Miehiä, Tampereen Kisa-Veikkoja ja Tampereen Poliisi-Urheilijoita sekä parhaiden vuosiensa jälkeen Jyväskylän Poliisi-Urheilijoita. Siviiliammatiltaan hän oli poliisi.
Lapsuus ja nuoruus
Porin Reposaaressa syntynyt Mäkinen muutti vanhempiensa ja isosiskonsa mukana Tampereelle Pispalaan yksivuotiaana. Hänen Väinö-isänsä saavutti painijana SM-pronssia ja osallistui pariin maaotteluun. Rauno Mäkinen osallistui ensimmäisiin painikilpailuihinsa 14-vuotiaana ja sai ensimmäiseksi vastustajakseen isänsä. Mäkinen valehteli ikänsä päästäkseen kilpailuun, koska alle 15-vuotiaat eivät olisi saaneet osallistua aikuisten kilpailuihin. Tuolloin 42-kiloinen poika vielä hävisi 56 kilon sarjan ottelussa isälleen, mutta he kohtasivat monta kertaa myöhemminkin ja aikanaan Rauno poistui kohtaamisista säännöllisesti voittajana.
Melbournen olympiavoitto
Seuraavina vuosina Rauno Mäkinen tähtäsi menestykseen kreikkalais-roomalaisessa painimuodossa ja kilpaili vapaapainissa vain SM-kilpailuissa voittaen Suomen-mestaruudet ensimmäisen jatkoksi myös vuosina 1953, 1954 ja 1955. Vuoden 1955 MM-kilpailuissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisessa painissa neljänneksi 62-kiloisten sarjassa. Ensimmäisen kreikkalais-roomalaisen painin Suomen-mestaruutensa Mäkinen voitti vuonna 1956. Samana vuonna joukkueiden epävirallisissa MM-kilpailuissa hän voitti kovan turkkilaisvastustajan Kamburin mutta hävisi pistein 1–2 sekä unkarilaiselle Imre Polyákille että Neuvostoliiton Statškevitšille ja sijoittui mainittujen jälkeen sarjassaan neljänneksi.
Painiliitto järjesti Melbournen 1956 olympialaisiin valmistautuville painijoille Kuortaneella runsaasti harjoitusleirejä, joilla painimisen lisäksi hakattiin halkomotteja metsässä. Mäkinen valittiin kisoihin kreikkalais-roomalaisen painin 62-kiloisten sarjaan. Painijoilla ei ollut omaa hierojaa, mutta Mäkinen ja 67-kiloisiin valittu Kyösti Lehtonen olivat Kuortaneella tarkkailleet urheiluhierojien kurssitusta niin, että pystyivät Melbournessa hieromaan toisiaan. Ensimmäisessä ottelussaan Mäkinen voitti australialaisen Norman Ickeringillin selättämällä tämän takavyöheitolla ajassa 4.12. Toisella kierroksella Mäkinen voitti ranskalaisen Roger Biellen pistein 2–1. Kolmannelle kierrokselle Mäkinen sai lepovuoron ja voitto turkkilaisesta Müzahir Sillesta varmisti Mäkiselle mitalin. Neuvostoliiton Roman Dzneladzelle Mäkinen hävisi pistein 1–2 vaikka sai vastustajansa kahdesti mattoonkin.
Viimeisessä ottelussaan Mäkinen sai vastaansa unkarilaisen Imre Polyákin. Ottelun alkupuolella Mäkinen sai käsivarsiheitolla vastustajansa käymään sillassa, sitten hän puolusti unkarilaisen mattovuorolla hyvin ja sai omalla mattovuorollaan tehtyä onnistuneen takavyöheiton. Lopun passiivisessa pystypainissa Mäkinen sai yhden varoituksen mutta laski kahteenkin olevan varaa, joten suomalainen voitti ottelun pistein 2–1. Jäljellä oli vielä Polyákin ja Dzneladzen kohtaaminen, jonka voittamalla Dzneladze voittaisi kultaa, kun taas Polyák tarvitsisi kultamitaliin selkävoiton. Ottelu päättyi Polyákin pistevoittoon, minkä seurauksena Mäkinen voitti kultaa. Mäkinen arveli Unkarin kansannousun kukistamisen vaikuttaneen osaltaan siihen, että unkarilaisella ja neuvostoliittolaisella ei ollut halua painia sopuottelua pudottaakseen suomalaisen kultamitalilta. Tuo päivä, 6. joulukuuta, oli paitsi Suomen itsenäisyyspäivä, myös Rauno Mäkisen pojan kaksivuotissyntymäpäivä. Myöhemmin samana päivänä Kyösti Lehtonen paini Suomelle toisen kultamitalin.
Kolmannet olympialaiset
Olympiavoittonsa jälkeen Mäkinen otti seuraavat vuodet painin suhteen löysemmin vaikka kilpaili maaotteluissakin. Vapaapainin hän jätti ohjelmastaan kokonaan. Puoli vuotta ennen Rooman 1960 olympialaisia hän löi harjoitusleirin mottitalkoissa kirveellä jalkaansa, mikä haittasi kisoihin valmistautumista. Roomassa Mäkisen urakka jäi kahden ottelun mittaiseksi, sillä toisessa ottelussaan sveitsiläistä Joseph Schmidiä vastaan hänen takavyönostonsa jäi vajaaksi siten, että sveitsiläinen putosi Mäkisen rinnan päälle ja tältä katkesi kaksi kylkiluuta. Vuonna 1960 Mäkinen voitti viimeisen, kaikkiaan kuudennen Suomen-mestaruutensa.
Kilpauran jälkeen
”Rane” Mäkinen toimi 1960-luvulla painin matto- ja arvostelutuomarina. Tässä tehtävässä hänet nähtiin Méxicon 1968 olympialaisissa sekä vuosien 1962 ja 1965 MM-kilpailuissa. Jalkapalloa Mäkinen pelasi Tampereen Ilves-Kissojen reservijoukkueessa ja pääsi pari kertaa myös seuran SM-sarjajoukkueen mukaan. Jyväskylään muutettuaan hän ohjasi Jyväskylän Työväen Painiseuran salilla junioreita ja valmensi Jyväskylän Palloilijoiden jalkapallojoukkueen aluesarjasta suomensarjaan. Tampereella hän toimi isänsä perustaman seuran, Tampereen Paini-Miesten puheenjohtajana.
Mäkinen kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 9. syyskuuta 2010.
Yksityiselämä
Rauno Mäkinen avioitui lokakuussa 1950 Raili Kymäläisen kanssa. Heillä on viisi lasta: Arja (s. 1951), Pirjo (s. 1952), Reijo (s. 1954), Marjo (s. 1960) ja Merja (s. 1961). Lapsista Reijo Mäkinen pelasi Jyväskylässä jääkiekkoa I-divisioonassa. Rauno Mäkinen työskenteli vielä 1950-luvun alussa rakennuksilla mutta pääsi poliisiksi Tampereelle. Poliisina hän jatkoi vuodesta 1967 Jyväskylässä ja sittemmin Vaajakoskella, kunnes hän 43-vuotiaana jäi sairauseläkkeelle.
Rauno Mäkiselle on myönnetty Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkki solkineen sekä Pro Finlandia -mitali. Vuonna 2000 hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon sen ensimmäisessä jakotilaisuudessa.
Walesin arkkipiispa
Toisin kuin Canterburyn ja Yorkin arkkipiispat, jotka nimittää kuningatar pääministerin suosituksesta, Walesin arkkipiispan valitsevat Walesin piispat keskuudestaan hoitamaan tehtävää oman hiippakuntansa lisäksi. Arkkipiispa toimii Walesin kirkon johtavana paimenena johtaen ja valvoen sitä. Hän kutsuu koolle piispainkokouksen ja toimii kirkon hallinnon puheenjohtajana. Jonkun piispoista jäädessä eläkkeelle arkkipiispa huolehtii tämän hiippakunnan valvonnasta oman hiippakuntansa ohella siihen asti, että uusi piispa on valittu. Arkkipiispa on kuitenkin ainoastaan ensimmäinen vertaistensa joukossa eikä hänen tule sekaantua muiden hiippakuntien asioihin, ellei kyseisen hiippakunnan piispa sitä itse pyydä.
Grand Theft Auto: The Trilogy
Grand Theft Auto: The Trilogy on Grand Theft Auto -kokoelmapaketti, joka sisältää pelit Grand Theft Auto III, Vice City ja San Andreas. Paketti on julkaistu Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, PlayStation 4:lle, Xboxille ja Mac OS X:lle.
Vuonna 2021 Grand Theft Auto: The Trilogysta julkaistiin uusi versio, Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition, joka on remasteroitu visuaalisilla parannuksilla sekä päivitetyllä pelattavuudella. The Definitive Edition julkaistiin Microsoft Windowsille, Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, [PlayStation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle sekä myöhemmin myös Androidille ja iOSlle. Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Editionin julkaisija on sama kuin Grand Theft Auto: The Trilogylla, mutta The Definitive Editionin kehittäjä on Grove Street Games ja jakelijat PlayStation Store, Microsoft Store, Nintendo eShop, Google Play, App Store ja Rockstar Games Launcher.
Sam Huntington
Sam Huntington (s. 1. huhtikuuta 1982 Peterborough, New Hampshire) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Peterboroughissa, New Hampshiressa, 1. huhtikuuta vuonna 1982. Hänen äitinsä Christine Stabile omisti The Black Box -teatterin, missä poika aloitti näyttelemisen. Vuonna 1997 Sam, palkittiin Showbiz Kids'in uudeksi nuoreksi tähdeksi.
Sam meni naimisiin tyttöystävänsä Rachel Kleinin kanssa syyskuussa 2006.
Andris Dzenītis
pienoiskuva|Andris Dzenītis vuonna 2012. Andris Dzenītis (s. 23. tammikuuta 1978 Riika) on latvialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Pēteris Vasksin johdolla Dārziņš-musiikkikoulussa vuosina 1993–96. Tänä aikana Latvian säveltäjäliitto myönsi hänelle kamarimusiikkipalkinnon Pamestie-sonaatista viululle ja pianolle (1994). Myöhemmin Dzenītis opiskeli Kurt Swertsikin johdolla Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa Herder-stipendillä (1996, 1997), Latvian musiikkiakatemiassa Pēteris Plakidisin johdolla ja Liettuan musiikkiakatemiassa Osvaldas Balakauskasin johdolla. Maisterin arvonsa hän sai vuonna 2003.
Dzenītis osallistui nuorten säveltäjien seminaareihin Venäjällä ja Sveitsissä sekä osallistui Magnus Lindbergin, Pär Lindgernin ja Bent Sørensenin mestarikursseille. Hänen musiikkiaan on esitetty laajalti eri maissa, muun muassa sellaisissa tapahtumissa kuin Varsovan syksyssä ja Bergenin festivaalilla. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Latvian suuri musiikkipalkinto sinfonisesta vokaaliteoksesta ''Fides. Spes. Caritas.''. Lisäksi Dzenītis on toiminut musiikkikriitikkona, journalistina ja luennoitsijana. Hän on pitänyt luentoja Guildhall School of Music and Dramassa ja Latvian kulttuuriakatemiassa. Hän aloitti vuonna 2003 Mūzikas Saule -lehden toimittamisen ja vuonna 2005 sävellyksen opettamisen Jāzeps Mediņš -musiikkiopistossa.
Braun
Braun on vuonna 1921 Max Braunin Frankfurtiin perustama saksalainen yhtiö. Vuosina 1984–2005 Braun oli Gilletten omistama. Vuonna 2005 Procter & Gamble osti Gilletten, ja nyt Braun on sen omistuksessa.
Braun tekee nykyään:
Rapsodia (albumi)
Rapsodia on rap-artisti Asan 13. joulukuuta 2013 julkaistu pitkäsoitto. Albumin kappaleista "Don Opas" ja "Juon bisseä ja räppäilen" on julkaistu musiikkivideot. Rapsodia nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 16. sijalle.
Myrkkyliljat
Myrkkyliljat (Colchicum) on kasvisuku myrkkyliljakasvien heimossa ja sen suurin suku. Myrkkyliljoja on noin sata lajia, kehdokit (Androcymbium) mukaan lukien 150. Suvun lajit ovat monivuotisia, myrkyllisiä ruohokasveja, ja niitä tavataan runsaimmin Välimeren seudulla.
Eräs myrkkyliljojen tunnetuista lajeista on syksyisin kukkiva syysmyrkkylilja (Colchicum autumnale), joka on myös koristekasvi. Se sisältää kolkisiinia, joka on solunjakautumisessa tumasukkulan muodostumisen estävä alkaloidi.
Lajeja ja lajikkeita
Viljeltyjä myrkkyliljoja:
Muita lajeja:
Dead Space 3
Dead Space 3 on Visceral Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli, joka on jatko-osa Dead Space 2:lle.
Pelin tarina on ensisijaisesti asetettu jäätyneelle Tau Volantis -nimiselle planeetalle, jossa päähenkilöt Isaac Clarke ja John Carver pyrkivät laittamaan lopun Merkeille ja Necromorpheille.
Vastaanotto
Peli on saanut arvosanan 8/10 Pelaaja-lehden arvostelussa.
Salomoninmonarkki
Salomoninmonarkki (Monarcha richardsii) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Salomoninmonarkkia tavataan Salomonsaarilla. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
The Leo Bugariloves
The Leo Bugariloves on suomalainen yhtye. Sen perustivat 500 kg lihaa -yhtyeen jäsenet Pupu Lihavisto ja RukiVehr A. Kivi vuoden 1981 jouluna. Yhtye aloitti joikaavana rockabillyduona toimien beatnik-henkisesti ruohonjuuritasolla vuoteen 1988. Jatkoi miehistökriisin jälkeen kolmimiehisenä Terveet Kädet -vokalisti Veli-Matti ”Läjä” Äijälän kanssa. Myös levytysura alkoi tuolloin BassMania-yhtiön julkaistua Tsaeh-EP:n. Tämän jälkeen orkesteri siirtyi Bad Vugum -levy-yhtiölle julkaisten singlejä ja CD-EP-levyjä. Vuonna 2004 ilmestyi Molly-Mood-levymerkillä yhtyeen Help!-pitkäsoitto ja samana vuonna orkesteri esiintyi Avanto-festivaalin kotimaisena pääesiintyjänä Läjä Äijälän pioneerityön myötä.
Yhtyeen artistit osallistuivat myös kuvataidenäyttelyihin ja tekivät avantgardistisia lyhytelokuvia ja rockvideoita, joita on sittemmin esitetty muun muassa Oulun musiikkivideofestivaaleilla ja Avanto-mediataidefestivaaleilla.
The Leo Bugariloves on tehnyt yhteistyötä oululaisen Tanssiteatteri Jumbon kanssa vuodesta 2004. Vuonna 2008 solisti Läjä Äijälä esitti Jumbon kanssa karaokena The Leo Bugarilovesin tuotantoa Riemu on Läsnä -kiertueella. Pupu Lihaviston sanoitus "Viiden tuulen lakki" huomioitiin Pohjois-Suomen kirjallisuushistoria -teoksessa.
Vuonna 2011 Longplay Music julkaisi yhtyeen tuoretta tuotantoa sisältävän vinyylisinglen. Syksyllä 2011 arthouserock-levymerkki Karkia Mistika julkaisi yhtyeen täyspitkän Feelings-albumin. Molemmilla julkaisuilla on mukana oululaislähtöisiä yhteistyökumppaneita, Maritta Kuula ja Jolly Jumpersin johtohahmo Petri Hannus. Feelings huomioitiin Helsingin Sanomissa Vuoden levyt -artikkelissa, jossa musiikkikriitikot nostivat esiin yhden merkittävän kuluvana vuonna ilmestyneen albumin. Kuriositeettina mainittakoon, että Feelingsin arvioinnin yhteydessä Ydin -lehden musiikkikriitikko kertoi pitävänsä orkesteria mieleltään terveimpänä suomalaisena yhtyeenä.
Karkia Mistika julkaisi vuonna 2013 Hits & Misses tupla-CD:n, joka sisälsi The Leo Bugarilovesin 1990-luvulla julkaistun tuotannon sekä erikoisuuksia, treeni-, live-, ja demonauhoituksia sekä erikoismiksauksia vuosilta 1989–2002. Julkaisu sai erityisen paljon huomiota radiosoittona Rolling Stone -lehden arvostamalla New Yorkilaisella WFMU -radioasemalla.
Qujing
Qujing (, pinyin: Qǔjìng) on prefektuuritason kaupunki Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan itäosassa. Prefektuurin pinta-ala on 29 855 neliökilometriä ja väkiluku 5,9 miljoonaa (2010). Prefektuurin hallintokeskus on noin 740 000 asukkaan Qujingin kaupunki (2010).
thumb|left|230px|Qujingin prefektuurin Haifeng kosteikkoaluetta. Prefektuuri rajoittuu etelässä Wenshanin, lounaassa Honghen, lännessä Kunmingin ja pohjoisessa Zhaotongin prefektuuriin sekä idässä Guizhoun maakuntaan. Yunnanin maakunnan pääkaupunki Kunming sijaitsee 130 kilometriä Qujingistä länteen.
Moto Guzzi Nevada
Moto Guzzi Nevada on italialainen moottoripyörämerkki ja mallisarja. Sitä valmistetaan Italiassa Mandello Del Lariossa Moto Guzzin tehtaassa. Nevada on tyypillinen jokaisen custom moottoripyörä, joka on keskikokoinen (tyhjäpainoltaan n 184 kg), pelkistetty, pesoonallinen, helposti hallittava ja myös aloittelijoille sopiva.
Mallit ja rakenne
Nevada 750 Classic noudattaa tekniikalta, rakenteelta ja ulkonäöltä Moto Guzzin perinteitä. Siinä on sovitettu suorituskyky ja kustannukset, tavoitteena kilpailla moottoripyörien laajoilla markkinoilla tekniikaltaan ja imagoltaan paljon kalliimpien pyörien rinnalla.
Nevada 750 Aquila Nera on sisarusmallinsa kaltainen, mutta hinnaston edullisin. Erot ovat maalaukssessa ja muussa ulkonäössä.
Nevada 750 Club on ollut tuotannossa 1998–2007. Se on hyvin samanlainen nykyisten kanssa. Suurin ero lienee polttoaineen syöttö, joka silloin vielä oli tehty kaasuttimella. 2005 mennessä oli jo otettu käyttöön elektronisesti ohjattu polttoaineen ruiskutus. Siihen asti oli rinnakkain myös kaasutinmalleja. Nevada 750, Club lisänimellä tai ilman alueesta riippuen, kehittyi vuosi vuodelta ja sai kasvavaa suosiota. Myöhempi kehitys toi parannusta rakenteen geometriaan ja ajoasentoon, jota hiukan moitittiin.
Moto Guzzi 750 Nevada oli tuotannossa 1989–1997. Se oli ensimmäinen Nevada malli ja onkin oikeastaan malliston historian kuva. Se suunniteltiin tarpeeseen saada suuremman Moto Guzzi California mallin rinnalle pienempi malli. Esikuvina olivat Moto Guzzi V-65 Florida ja Moto Guzzi V-65 Targa. Ensimmäiset versiot olivat hiukan nykyisiä korkeampia, ja niiden ajoasento oli hiukan etukumarampi. 1991 julkaistiin ensimmäinen versio, josta alettiin käyttää nimeä custom. 750 Nevadan saaman suosion vuoksi kehitettiin uusia malleja. Nevada onkin ollut yksi Moto Guzzin suosituimpia mallisarjoja.
Tekniikka
Pikkulohko moottorin kehitys alkoi jo 1977 ja sitä on pidetty luotettavana. Se on 4-tahtinen ja ilmajäähdytteinen. Sylinterit ja männät ovat alumiinia. Sylinterien yhteinen iskuntilavuus on 744 kuutiosenttimetriä. Molemmissa sylinterikansissa on kaksi alapuolisella nokka-akselilla, työntötangoilla ja keinuvivuilla ohjattua venttiiliä. Nokka akseli on yhteinen kummallekin venttiilikoneistolle ja sitä pyörittää jakopään ketju. Polttoaineen syöttö tapahtuu kumpaankin sylinteriin erikseen elektronisesti ohjatulla ruiskutuksella. Ensimmäinen elektronisesti ohjattu ruiskutus oli pikkulohkossa prototyyppiasteella 2002. Moottorin paras vääntömomentti on 58,2 Nm kierrosnopeudella 3600 rpm. Maksimi teho on n. 35,5 kW (48,3 hp) kierrosnopeudella 6800 rpm. Huippunopeus on n. 150 km/h, jopa 170 km/h
Kytkin on mekaanisesti kaapelilla ohjattava yksilevyinen kuivakytkin.
Vaihteisto on 5-nopeuksinen. Ensiövaihde ennen kytkintä on vältyssuhteeltaan 1:1,3125. Vaihdelaatikon välityssuhteet: 1 = 1:2,3636, 2 = 1:1,6429, 3 = 1:1,2778, 4 = 1:1,0556, 5 = 1:0,9000.
Jousitus ja iskunvaimennus on edessä ja takana kahdella teleskooppisella heilahduksenvaimentimella ja kierrejousilla toteutettu. Etuteleskoopit ovat, Carlo Guzzin alkuperäisen suunnittelun mukaisesti, "nurinpäin käännetty", eli teleskooppien paksummat päät alaspäin. Ratkaisua oli suunniteltu 1950 alkaen ja monet 1960 luvun mallit, kuten Lodola, jo saivat sen.
Jarrut ovat erilliset (eivät integraaliset). Edessä on yksi 320 mm:n kelluva levyjarru neljämäntäisellä puristimella. Takana yksi 260 mm:n levyjarru kaksimäntäisellä puristimella.
Pinnapyörät ovat aina kuuluneet Nevadan tyyliin. Ne ovat edessä 18 tuumaa ja takana 17 tuumaa. Niihin on tarkoitettu korkeaprofiiliset renkaat.
Äänenvaimennus on hyvä. Pakoputkistoja on kaksi, yksi kummallakin puolella, ja ne on yhdistetty toisiinsa ns. H-putkella, jossa on lambda-anturi. Molemmissa äänenvaimentimissa on katalysaattori. Putket ovat kohtalaisen korkealla ja antavat hyvän maavaran kallistukseenkin.
Lisälaitteet. Nevada on mahdollista varustaa matkavarustuksella ja monin lisälaittein. Tavallisimpia ovat kaatumasuojaraudat, tuulenohjain/tuulilasi, sivulaukut ja takalaukku (kaikki kolme laukkua yhteensä n. 100 litraa tavaratilaa) sekä matkustajan selkänoja/tavarateline. Ajo-opettelua varten on saatavana myös tehonalennussarja.
Suvaitsemattomuus
Suvaitsemattomuus (Intolerance) on vuonna 1916 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi D. W. Griffith. Elokuva oli vastaisku kriitikoille, jotka moittivat Griffithin edellistä elokuvaa, Kansakunnan syntyä, sen rasistisesta sisällöstä.
Tapahtumat
Elokuva koostuu neljästä toinen toiseensa kiedotusta tarinasta, joissa suvaitsemattomuusteema toistuu antiikista nykypäivään.
Juudea
Raamatullinen jakson tapahtumat sijoittuvat Juudeaan noin vuoteen 30. Tarinassa käsitellään kuinka farisealaisten suvaitsemattomuus koitui lopulta Jeesuksen ristikuolemaan.
Ranska
Renessanssiaikainen tarina sijoittuu vuoteen 1572. Katariina de' Medici painostaa Ranskan kuningasta Kaarle IX:tä antamaan käskyn, että kaikki vääräuskoiset hugenotit on surmattava. Tästä seuraa Pärttylinyön verilöyly.
Yhdysvallat
Nykyaikaan sijoittuva tarina tapahtuu Yhdysvaltain länsiosassa vuonna 1914. Rikollisliigan jäsenet eivät suvaitse entisen jäsenensä eroa ryhmästä vaan he lavastavat hänet syylliseksi murhaan. Entinen jäsen tuomitaan kuolemaan hirttämällä.
NBA Elite 11
NBA Elite 11 on EA Canadan kehittämä koripalloaiheinen videopeli ja se julkaistiin elokuussa 2010. Pelin kansikuvassa esiintyy Oklahoma City Thunderin pelaaja Kevin Durant. Peli piti alun perin julkaista myös Xbox 360- ja PlayStation 3 -konsoleille.
Linophryne arborifera
Linophryne arborifera on noin seitsemän senttimetrin pituinen syvänmeren kala, jota tavataan yli 200 metrin syvyydessä Atlantilla ja Tyynenmeren länsiosassa. Nimensä se on saanut alaleuassaan olevasta lisäkkeestä, joka muistuttaa merilevätupsua. Lisäksi sillä on kuonossaan valoelin kuten useimmilla muillakin syvänmeren krottikaloilla.
Ravinto
Laji syö kaikkia eläimiä, jotka vain mahtuvat suuhun.
Lisääntyminen
Kalalla on varsin erikoinen tapa lisääntyä: Koiras, joka on paljon naarasta pienempi tarraa loisena naaraan kylkeen ja kasvaa kiinni tähän. Koiras saa kaiken ravintonsa naaraalta ja muuttuu pelkäksi sokeaksi ja hajuaistittomaksi siittiövarastoksi.
Malin kielet
thumb|Kouluopetuksen kieli on Malissa ranska. thumb|Tuaregien tifinaghia [[Kidaliin saavuttaessa.]] thumb|Timbuktulaisia [[Ansar al-Dinin vastaisessa mielenosoituksessa.]] Malin kielet kuuluvat etupäässä nigeriläis-kongolaiseen, nilosaharalaiseen ja afroaasialaiseen kielikuntaan. Virallinen kieli on ranska, yleisimmin käytetty kieli bambara ja väestön enemmistön uskonnon kieli arabia. Kansallisen kielen statuksen omaavat bambara, bobo, bozo, dogon, fulani, khasonka, maninka, minianka, senufo, songhai, soninke ja tuaregikieli tamašek.
Mandelaiset kielet
Nigeriläis-kongolaiseen kielikuntaan kuuluvat mandelaiset ja gurilaiset kielet, fulani ja dogonikielet. Mandekieli bambaraa puhuu äidinkielenään 26 % Malin väestöstä ja toisena kielenään yli 50 %. Bambaran puhuma-alue on laajentunut maan itsenäisyyden aikana, ja sitä pitävät äidinkielenään bambaroiden ohella monet mandinkat ja djulat. Yleiskieli perustuu Bamakon murteeseen, jota puhutaan myös muissa kaupungeissa. Maaseudun murteet molemmin puolin Nigerjokea poikkeavat huomattavasti yleiskielestä.
Mandekieli maninka muodostaa murrejatkumon maan länsiosassa. Kaakossa puhutut murteet ovat lähellä bambaraa ja luoteismurteet khasonkaa. Jälkimmäistä pidetään erillisenä kielenä khasonkojen voimakkaan kansallistunteen takia. Kagoro on lähellä Kitan seudulla puhuttua maninkan keskimurretta, mutta suuri osa Kaartasta Ségouun ulottuvalla vyöhykkeellä asuvista kagoroista puhuu nykyään äidinkielenään bambaraa tai soninkea. Markojen kielimuodot poikkeavat huomattavasti tärkeimmistä mandekielistä.
Mandekieli soninkea puhutaan lähellä Mauritanian rajaa sekä kaupunkien soninkeyhteisöissä. Tämä muinaisen Ghanan valtakieli on vaikuttanut moniin länsi-Sudanin kieliin. Bozokieliä puhuvat Nigerin keskijuoksun ja sen sivujokien varrella asuvat kalastajat. Lännessä bozot osaavat myös bambaraa ja alueen keskiosassa ja idässä fulania. Mandekieliä puhuvat bobot ja samot asuvat pääosin Burkina Fasossa. Faléan seudulla puhuttu jalunka on lähellä Guinean susua.
Gurilaiset kielet
Malin tärkein gurilainen kieliryhmä on senufo maan eteläosassa. Se jakautuu kolmeen erilliseen kieleen, jotka ovat mamara eli minianka, supyire ja syenara. Suurin osa senufoista osaa myös bambaraa. Muita gurilaisia kieliä ovat bore eli bomu, pana eli sama ja samoma eli kalamse Burkina Fason rajalla.
Fulani
Maan ainoa atlanttinen kieli on fulani. Sen suurin yhtenäinen alue on Nigerin sisämaasuistossa, jossa puhutaan fulanin keskimurteita. Malin luoteisosassa lähellä Mauritanian ja Senegalin rajaa sijaitsee länsimurteiden eli pulaarin puhuma-alue. Karjanhoitoa harjoittavia fulbeja asuu hajallaan myös maan kaikissa muissa osissa. Voimakkaan kansallistunnon omaavat fulbet ovat olleet haluttomia oppimaan bambaraa, mikä liittyy myös heidän islamilaiseen identiteettiinsä.
Dogon
Dogonia pidettiin aikaisemmin gurilaisena kielenä, mutta nykyään se katsotaan erilliseksi nigeriläis-kongolaisten kielten ryhmäksi. Yli kahdestakymmenestä dogonikielestä tai -murteesta monet eroavat huomattavasti toisistaan. Yleiskielen perustaksi on valittu toro-so. Monet dogonit osaavat myös bambaraa tai fulania.
Nilosaharalaiset kielet
Songhaikieliä puhutaan Malin itäosassa Nigerjoen laaksossa sekä Timbuktun seudulla. Niiden kuuluminen nilosaharalaiseen kielikuntaan, kuten myös koko kielikunnan olemassaolo, on hyvin kyseenalaista. Bambaraa puhutaan songhaiden keskuudessa vähän. Tadaksahakin puhujat ovat identiteetiltään lähellä tuaregeja.
Kirjakielet
Kouluopetuksen ja hallinnon kielenä toimii Malissa ranska. Sitä puhuu äidinkielenään 15 000 henkeä, mutta toisena kielenään 2,9 miljoonaa. Arabiaa käytetään koraanikouluissa ja madrasoissa. Kansallisia kieliä opetetaan lisääntyvässä määrin kouluissa ja aikuisten lukutaito-ohjelmissa, mutta opetuksen laatu on usein heikkoa. Bambaraa ja maninkaa kirjoitetaan jonkin verran n’ko-kirjaimistolla, fulania arabialaisperäisellä kirjaimistolla ja tuaregia tifinaghilla. Yleensä käytetään kuitenkin latinalaista kirjaimistoa.
Fredrik Saarela
Fredrik Villiam Saarela (25. marraskuuta 1888 Alatornio – 5. heinäkuuta 1955) oli suomalainen jääkärikapteeni ja lääninhallituksen virkailija. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erkki August Saarela ja Brita Kristiina Amanda Räihä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Hilda Lyydia Vuolon kanssa.
Opinnot
Saarela suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Hän suoritti Taktiikan soveltamiskurssin vuosina 1925 ja 1927 ja komppanianpäälliköiden talvitoimintakurssin Sotkamossa ja kesätoimintajakson Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1933.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania Tämä Alatorniolainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. lokakuuta 1915 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Saarela osallistui Libaussa järjestetyille lääkintäkursseille.
Suomen sisällissota
Saarela saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana Varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918  ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan lääkintäaliupseeriksi ylennettynä 8. jääkäripataljoonaan, mistä hänet siirrettiin  6. huhtikuuta 1918  alkaen joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa Suomen sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaassa sekä etenemiseen Viipurin - Pietarin radalle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Saarela palveli sisällissodan jälkeen 3. komppanian nuorempana upseerina edellämainitusta joukko-osastosta muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jolla myöhemmin on ollut nimet Jääkäripataljoona n:o 3, Kajaanin sissipataljoona ja Pohjanmaan jääkäripataljoona. Armeijasta hän erosi 24. syyskuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja toimi paikallispäällikkönä Sievillä 1. helmikuuta -  31. maaliskuuta 1920 välisen ajan ja Karttulassa 1. huhtikuuta 1920 - 1. helmikuuta  1922 välisen ajan sekä Leppävirralla 1. helmikuuta  1922 - 1. tammikuuta  1925 välisen ajan. Hänet määrättiin 1. helmikuuta 1925 Kuopion suojeluskuntapiirin 3. alueen ja 1. huhtikuuta 1932 Pohjolan suojeluskuntapiirin 5. alueen päälliköksi, missä tehtävässä hän palveli vuoteen 1938 saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta.
Sotien jälkeinen aika
Saarela toimi sotien jälkeen Lapin lääninhallituksen hintaosaston virkailijana vuoteen 1955 saakka. Hän oli myös sodan jälkeen syytettynä ns. asekätkentäjutussa.
Luottamustoimet
Saarela toimi Vapaussodan Rintamamiesliiton alueasiamiehenä ja liittohallituksen jäsenenä vuosina 1939 – 1944.
Kempeleen Lentopallo
Kempeleen Lentopallo (KempeLe) on vuonna 2005 Kempeleen Pyrinnöstä eriytynyt lentopallon erikoisseura Kempeleestä. Seura peri Kempeleen Pyrinnöltä lentopallon 1-sarjapaikan. Kempeleen lentopallo pelasi kaudella 2005–2006 lentopallon 1-sarjassa ilman tappioita edeten SM-liigakarsintoihin, joissa se hävisi vain yhden ottelun ennätyspitkän kamppailun päätteeksi. Seura aloitti lentopallon SM-liigassa syksyllä 2006 voittaen ensimmäisen ottelunsa Vaasan Kiistoa vastaan. Kaudeksi 2009–2010 seuran miesten edustusjoukkue siirtyi Ouluun ja pelaa liigassa nimellä Sun Volley