cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Talvivinokas
Talvivinokas (Sarcomyxa serotina, syn. Panellus serotinus) on kohtalaisen yleinen Suomessakin kasvava helttasieni. Se on huomattavan epäkeskeinen, jalka saattaa puuttua tai on lyhyt. Sitä esiintyy lahopuilla, erityisesti koivuilla ja lepillä. Heltat ovat varsin tiheässä, vanhemmiten kellertyvät tai oranssit eivätkä johdu jalkaan. Lakin pinta on sangen limainen, halkaistuna hyytelömäinen.
Sienen haju on heikko, maku ei järin voimakas, mutta pitkään karvaanlainen. Suomessa talvivinokasta ei pidetä ruokasienenä, joskaan myrkkysieni se ei ole. Japanissa lähisukuista Sarcomyxa edulis -talvivinokasta kutsutaan nimellä mukitake, ja sitä pidetään yhtenä herkullisimmista ruokasienistä. Aiemmin sitä pidettiin samana lajina suomalaisen talvivinokkaan kanssa. thumb|left|250px|Poimittuja talvivinokkaita
Dance the Night Away (Creamin kappale)
Dance The Night Away on brittiläisen Cream-yhtyeen kappale toisella albumilla Disraeli Gears (1967).
Sen on säveltänyt basisti/laulaja Jack Bruce ja sanoittanut runoilija Peter Brown.
Kappale on erityisesti sanoitukseltaan esimerkki vuoden 1967 psykedeelisestä tyylistä. Toisaalta Peter Brown on todennut sanoituksen kuvaavan hänen elämäntapaansa ja -tilannettaan tuohon aikaan. Hän koki irrallisuutta ja asiat, jotka pitivät hänet todellisuudessa olivat seksi ja tanssiminen.
Kappaleen kitarointi osaksi 12 - kielisellä kitaralla ja lauluharmoniat ovat saaneet vahvoja vaikutteita The Byrds ja Buffalo Springfield - yhtyeiltä. Clapton on maininnut erityisesti Byrdsin "Eight Miles High" - kappaleen. Byrds pyrki tähän aikaan luomaan uudenlaista "spacerockiksi" kutsumaansa musiikkia pyrkiessään pois varhaisesta folkrock-tyylistä.
Kappale koostuu kolmesta rakenteeltaan yhtenevästä säkeistöstä. Jack Bruce ja Eric Clapton laulavat kappaleen harmoniassa duettona.
Arne Cederholm ja malli
Arne Cederholm ja malli on suomalaisen taiteilijan Magnus Enckellin guassi- ja mustaliitutyö paperille vuodelta 1905. Kooltaan tämä työ on 93,5 × 68 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan. Teoksessa esiintyvät alastonmalli sekä juristi Arne Cederholm.
Muhammad I (Córdoba)
Muhammad I oli viides Umaijadi-dynastiaan kuulunut Cordoban kalifaatin emiiri vuosina 852–886 isänsä Abd ar-Rahman II:n jälkeen.
Muhamed oli isänsä suosikki vallanperimyksessä ja tulikin valituksi emiiriksi, vaikka hänen äitipuolensa sulttaanitar Tarub yritti saada oman poikansa valtaan ja yritti jopa myrkyttää miehensä. Muhammedia on kuvailtu itsekkääksi, kylmäveriseksi ja tyhmäksi, mistä huolimatta al-Andalusin kukoistuskausi jatkui hänen aikanaan. Samoin jatkui myös kapinointi: Toledon asukkaat karkottivat Muhammedin joukot vuonna 852, ja kaupunki pysyi itsenäisenä seuraavat 80 vuotta. Vuonna 859 viikingit hätyyttelivät jälleen Espanjaa ja ryöstivät muu Lissabonin, Sevillan, Cadizin ja Cartagenan.
Muhammad I kuoltua häntä seurasi emiirinä hänen poikansa Mundhir (886–888) ja tämän kuoltua veljensä Abdallah ibn Muhammad (888–912).
Integraalifunktio
Funktion f integraalifunktio on funktio F, jonka derivaatta on f. Integraalifunktiota kutsutaan myös nimillä määräämätön integraali, primitiivi sekä antiderivaatta, ja sille käytetään merkintää Integraalifunktion määrittämistä eli derivoinnin käänteistoimitusta kutsutaan integroinniksi. Integraalifunktio ei ole yksikäsitteinen, vaan siihen voi lisätä vakion, ja näin saadaan toinen saman funktion integraalifunktio.
Integraalifunktioiden ratkaisemiseksi voidaan käyttää erilaisia integroimissääntöjä, kuten muuttujanvaihtoa ja osittaisintegrointia. Integraalifunktioita on myös taulukoitu runsaasti, ja symbolisen matematiikan ohjelmistot kykenevät ratkaisemaan monia integraaleja. Toisin kuin derivointiin, integrointiin ei ole yleispätevää menetelmää, eikä kaikille funktioille edes ole olemassa alkeisfunktioiden avulla esitettävissä olevaa integraalifunktiota.
Funktion määrätty integraali pisteestä a pisteeseen b saadaan analyysin peruslauseen perusteella integraalifunktioiden erotuksena Epäjatkuville funktioille ei välttämättä ole olemassa integraalifunktiota, joka olisi määritelty koko integroimisvälillä, joten aina analyysin peruslausetta ei voi käyttää integraalin määräämiseen.
Ensimmäinen ehdotus integraalifunktion määritelmäksi
Olkoon Riemann-integroituva. Funktio F on funktion f eräs integraalifunktio, mikäli on olemassa siten, että
Lisäksi myös funktio on funktion f integraalifunktio, mikäli G = F + C jollain.
Kopernikium
Kopernikium (aiemmin väliaikaisnimellä ununbium, Uub) on jaksollisen järjestelmän 112. alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Cn. Kopernikium on äärimmäisen radioaktiivinen synteettinen alkuaine ja sen pysyvimmän isotoopin kopernikium-285:n puoliintumisaika on noin 32 sekuntia.
Historia
Kopernikium löydettiin 9. helmikuuta vuonna 1996 kello 22.37 Darmstadtissa Saksassa, jossa sen onnistui valmistamaan kansainvälinen tutkimusryhmä, jota johtivat Peter Armbruster ja Sigurd Hofmann Institute for Heavy Ion Researchistä. Löytöhetkellä kopernikium oli painavin ihmisen valmistamista alkuaineista. Vielä ei ole onnistuttu valmistamaan sellaisia määriä kopernikiumia, että laajempia tutkimuksia olisi voitu tehdä, eikä sellaisia määriä uskota koskaan pystyttävänkään valmistamaan.
Integraalifunktio
Toinen ehdotus integraalifunktion määritelmäksi (primitiivin määritelmä)
Alempi määritelmä vaatii, että integraalifunktio on derivoituva, ylempi määritelmä taas ei. Primitiiviltä eli antiderivaatalta vaaditaan siis aina derivoituvuusominaisuus, mutta ylemmän määritelmän mukaiselta integraalifunktiolta ei välttämättä. Määritelmät ovat kuitenkin jatkuville funktiolle samat. Alempi määritelmä on käsitteelliseltä kannalta ongelmallinen: kaikilla integroituvilla funktioilla ei sen mukaan ole integraalifunktiota.
Kopernikium
Ominaisuudet
Kopernikiumin väriä ei tiedetä, mutta sen arvellaan olevan hopeisen valkoinen tai metallisen harmaa. Kopernikium on metalli, jolla ei ole toistaiseksi mitään kaupallista käyttöä.
Integraalifunktio
Integraalifunktiot eroavat toisistaan vakiolla
Integraalifunktio on summattavaa vakiota lukuun ottamatta yksikäsitteinen. Toisin sanoen, jos F on funktion f jokin integraalifunktio, niin kaikki sen integraalifunktiot ovat muotoa F+C, missä integroimisvakio on mielivaltainen. Integraalifunktiolle käytetään merkintää , missä integroimisvakiota ei ole kiinnitetty. Tätä merkintätapaa kutsutaan funktion f määräämättömäksi integraaliksi. Merkintätapa tarkoittaa joko sitä, että F on f:n antiderivaatta, tai että F on f:n integraalifunktio. Jatkuville funktiolle nämä ovat sama asia.
Integraalifunktioiden määrittäminen
Integraalifunktioiden määrittämistä kutsutaan integroinniksi. Integrointi on derivoinnin käänteistoimenpide, jolla on tärkeä sovellus määrätyn Riemannin integraalin arvon laskemisessa.
Kopernikium
Ominaisuudet
Kopernikiumia voidaan valmistaa fuusiomenetelmällä pommittamalla sinkkiatomeja lyijyyn korkeaenergiaisella hiukkaskiihdyttimellä:
Isotoopit
Kopernikiumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki kopernikiumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Ensimmäisenä valmistetun isotoopin 277Cn puoliintumisaika on vain 850 millisekuntia. Alkuaineen pysyvin isotooppi on 285Cn, jonka puoliintumisaika on noin 32 sekuntia, ja sen ydinisomeerin puoliintumisaika on noin 15 sekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden darmstadtium-281:ksi. Seuraavaksi pysyvin isotooppi on 283Cn jonka puoliintumisajaksi on mitattu noin 4,1 sekuntia. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat merkittävästi alle yhden sekunnin.
Alkuaineelle tunnetaan ainakin 9 radioaktiivista isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 277–285. Kopernikiumilla on ainakin yksi meta­stabiili ydinisomeeri, 285mCn.
Strykniini
pienoiskuva|Puhdasta strykniininitraattia Strykniini (C21H22N2O2) on Etu- ja Taka-Intiassa kasvavan strykniinipuun (Strychnos nux-vomica) siemenistä saatu kuolettavan myrkyllinen alkaloidi. Yksi gramma ainetta riittää tappamaan noin kymmenen ihmistä. Strykniini kiihottaa hermoston toimintaa vaimentamalla ehkäisevien synapsien vaikutusta hermosolujen välisessä viestinnässä. Vastamyrkkynä käytetään muun muassa laksatiiveja ja kloraalihydraattia (C2H3Cl3O2 / Cl3CCH(OH)2).
Kopernikium
Isotoopit
Kopernikiumin isotoopit hajoavat lähes pelkästään alfahajoamisella, poikkeuksena 282Cn ja 284Cn jotka hajoavat yksinomaan spontaanilla fissiolla. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Integraalifunktio
Integraalifunktioiden määrittäminen
Kaikkien alkeisfunktioiden integraalifunktioita ei voi esittää alkeisfunktioiden avulla. Tunnettuja esimerkkejä ovat:
Strykniini
Strykniini on väritön, kitkerä, kiteinen, pooliton eli veteen vaikeasti, mutta alkoholiin helposti liukeneva aine. Strykniini hajoaa alle kiehumislämpötilansa. Sitä käytetään muun muassa doping-aineena.
Integraalifunktio
Integraalifunktioiden määrittäminen
Määräämätön integraali on lineaarinen, eli jos funktioilla f ja g on integraalifunktiot ja, niin . Tässä kaavassa on oletettu, että yhtälön vasemmalla ja oikealla puolella integroimisvakiot on sopivasti valittu.
Strykniini
Strykniini mainitaan myös joissain kaunokirjallisuuden teoksissa kuten esimerkiksi Alexandre Dumasin kirjassa Monte-Criston kreivi ja Agatha Christien kirjassa Stylesin tapaus, joissa sitä käytetään tehokkaana myrkkynä. Strykniiniä käytetään myrkkynä myös Minna Canthin Sylvi-näytelmässä.
Integraalifunktio
Integraalifunktion yhteys määrättyyn integraaliin
Analyysin toisesta peruslauseesta seuraa, että jos funktio on jatkuva, voidaan kirjoittaa
Integroimiskaavoja
Alla olevissa kaavoissa f ja g ovat x:stä riippuvia Riemann-integroituvia funktioita, k reaaliluku ja a positiivinen reaaliluku. Integroimisvakiota ei ole merkitty näkyviin.
Kirjallisuusvuosi 1980
Kirjallisuusvuosi 1980 käsittelee vuoden 1980 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Korpikoto
Korpikoto	on Alvar Aallon suunnittelema metsastysmaja tai kesähuvila Koskion rannalla Pertunmaalla, Etelä-Savossa. Sen rakennutti Inkeroisten tehtaan johtaja Jörgen Schauman vuonna 1946. Nykyisin huvila on yksityiskäytössä.
Euroopan kisat 2019
Euroopan kisat 2019 olivat järjestyksessään toiset Euroopan kisat. Ne järjestettiin 21. – 30. kesäkuuta 2019 Minskissä, Valko-Venäjällä. Menestynein maa oli Venäjä, joka voitti 109 mitalia, joista 44 oli kultaisia. Suomi saavutti kaksi kultaa ja yhden pronssin.
Valinta
Alun perin ainoan hakemuksen lähetti Alankomaat. Kesäkuussa 2015 Alankomaat kuitenkin kieltäytyi järjestämästä kisoja rahoitusongelmien takia. Lokakuussa 2016 päätettiin, että kisat järjestetään Minskissä.
Lajit
Euroopan kisoissa 2019 kilpailtiin 15 lajissa. Verrattuna vuoteen 2015 useita lajeja pudotettiin pois lajivalikoimasta.
Henrik Schütt
Henrik Schütt (s. 29. joulukuuta 1948 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja, joka tunnetaan mainos- ja muotikuvistaan sekä rockmuusikoiden muotokuvista ja levynkansistaan. 1970-luvun alussa hän teki Suomen romaneista valokuvakokoelman, joka vuonna 2008 julkaistiin kirjana Mustalaiset. Schütt jatkaa yhä 1960-luvulla alkanutta uraansa studiollaan Helsingin Kaapelitehtaalla.
Lähes kahden Lontoon-vuoden jälkeen Schütt palasi Suomeen muttei löytänyt heti töitä. Hän lyöttäytyi suomalaisten romanien seuraan ja kuvasi heitä eri puolilla Suomea. Helsingissä hän työskenteli ensin samassa studiossa Johannes Runebergin ja Douglas Sivenin kanssa, sitten Max Petreliuksen omistamassa studiossa itsenäisenä yrittäjänä. Vähitellen hän pääsi Suomessakin muoti-, aikakauslehti- ja mainoskuvausten tekijäksi, suurimpana asiakkaanaan Hopeapeili-naistenlehti. Sen lakkautuksen jälkeen Schütt kuvasi Eevaan ja Gloriaan ja alkoi saada asiakkaikseen vaatevalmistajia. Niistä tärkeimmäksi muodostui kuopiolainen Piretta-P.T.A.
Suomen 1990-luvun alun lama ja Neuvostoliittoon suuntautuneen bilateraalikaupan loppuminen romahdutti suomalaisen vaatetustuotannon, ja muotikuvaustoimeksiannot vähenivät. Sen jälkeen Henrik Schütt siirtyi kuvaamaan enemmän muun muassa levynkansia ja levy-yhtiöiden PR-kuvia, sisustuksia ja matkaesitteitä.
Plátanos (Léros)
Plátanos eli Chóra  on Kreikan kylä, joka sijaitsee Léroksen saarella ja kuuluu Léroksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se on Léroksen saaren perinteinen pääkylä eli chóra. Nykyisin se on käytännössä sulautunut täysin yhteen Léroksen nykyisen pääkaupungin Agía Marínan kanssa, eikä sitä tilastoida erikseen Kreikan väestötilastoissa.
Plátanos sijaitsee Léroksen itäisissä keskiosissa Agía Marínan ja Pantélin kylän puolessa välissä. Kylän keskus on Plateía Roússou -aukio, jonka keskellä on kylälle nimen antanut plataanipuu. Léroksen kunnantalo sijaitsee edelleen Plátanoksessa.
Kylän lähellä sijaitsevat Léroksen linna eli Kástro (myös Kástro Panagías, ”Neitsyt Marian linna”), joka on rakennettu 1100-luvulla, sekä sen Panagiakirkko, jota pidetään koko saaren symbolina.
Takamaa (Pirkkala)
thumb|Pirkkalan Takamaa. Näkymä kylän pellolta Takamaan rivitaloihin. Takamaa on Pirkkalan 11. kunnanosa ja kylä. Takamaalla on jäähalli, tankkausasema ja kauppa. Uimaranta on Vähäjärvellä, jonne on noin kilometri. Takamaalta lähtee polkuja luontoon, esimerkiksi kohti järviä. Seutu on rauhallista.
Germaani (yhdiste)
Germaani (GeH4) on germaniumin ja vedyn muodostama, rakenteellisesti metaania muistuttava yhdiste. Germaanin moolimassa on 76,672 g/mol ja CAS-numero 7782-65-2. Se muodostaa samankaltaisen tetraedrinmuotoisen metaaninkaltaisen molekyylin kuin fosfiini tai silaani. Germaani on erittäin tulenarkaa ja muodostaa palaessaan germaniumdioksidia ja vettä.
Takamaa (Pirkkala)
Alueen kautta kulkee Vaitin teollisuusalueelta lähtevä bussiyhteys 1B Tampereelle.
Germaani (yhdiste)
Esiintyminen maailmankaikkeudessa
Germaania on löydetty Jupiterin kaasukehästä, maapallolla sitä ei esiinny vapaana.
Takamaa (Pirkkala)
Asutus on omakotitalo- ja rivitalopainotteista, ja eniten on rivitaloja. Pirkkalan kuntakeskukseen Takamaalta on sijainnista ja reitistä riippuen 1-3 kilometriä. Takamaan rakentaminen alkoi 1980-luvulla ja jatkui 1990-luvulle. Kylässä asuu noin 400 asukasta.
Germaani (yhdiste)
Kemiallinen synteesi
Germaanin valmistamiseen teollisesti on monia tapoja. Nämä prosessit voidaan jakaa kemiallisiin reaktioihin, elektrokemiallisiin reaktioihin tai plasmaan perustuviin reaktioihin.
Takamaa (Pirkkala)
Takamaalla on Keisarinviitan läheisyydessä leikkipuisto.
Germaani (yhdiste)
Kemiallinen synteesi
Germaanin valmistaminen kemiallisen reaktion kautta tapahtuu joko puhtaan germaniumin tai germaniumyhdisteen ja natriumborohydridin, kaliumborohydridin, litiumborohydridin, natriumalumiinihydridin, litiumhydridin, natriumhydridin tai magnesiumhydridin reagoidessa keskenään vedessä tai orgaanisessa liuottimessa.
Laboratorio-olosuhteissa germaania voidaan valmistaa neljänarvoisesta germaaniyhdisteestä ja hydridireagensseista, tyypillisesti natriumgermanaatista Na2GeO3:sta ja natriumborohydridista.
Elektrokemiallinen synteesi
Elektrokemiallisessa reaktiossa annetaan sähkön hajottaa vesi hapeksi ja vedyksi. Germaniumkatodilla muodostuu vetyä, anodina käytetään molybdeenia tai kadmiumia. Tätä tapaa käytettäessä vety reagoi katodilla germaniumin kanssa ja muodostaa germaania, ja anodilla happi muodostaa kiinteää molybdeeni- tai kadmiumoksidia.
Pentti Sarpaneva
thumb|right|Pentti (vas.) ja [[Timo Sarpaneva äitinsä kanssa vuonna 1944.]] Pentti Akseli Sarpaneva (4. kesäkuuta 1925 Tampere – 10. heinäkuuta 1978 Turku) oli suomalainen korusuunnittelija ja muotoilija. Hän erikoistui 1950-luvulta alkaen koruihin, joihin kansalla oli varaa. Sarpaneva suunnitteli myös koriste- ja käyttöesineitä.
Germaani (yhdiste)
Käyttö puolijohdeteollisuudessa
Germaani hajoaa vedyksi ja germaniumiksi 600 K:n lämpötilassa, ja sitä käytetään ohutkalvon kasvatuksessa.
Pentti Sarpaneva
Sarpenevan korut olivat aluksi kotona käsin tehtyjä emalipintaisia ja kierrätysmateriaaleista valmistettuja. Myöhemmin koruja alettiin valmistaa valamalla teollisesti tuotettuina korusarjoina ja valmistusmateriaaleina käytettiin kultaa, hopeaa ja pronssia.
Hänestä ei ole juuri tehty lehtiartikkeleita, ja vuonna 1978 kuolemansa jälkeen hän on jäänyt henkilönä ja muotoilijana julkisuudelta sivuun ja kuuluisamman pikkuveljen Timo Sarpanevan varjoon, poikkeuksena vuonna 2013 WSOY:n julkaisema kirja Koko kansan korut ja näyttely Pronssitulet – metalli- ja korutaidetta, jotka esittelivät Sarpanevan tuotantoa.
Sarpaneva oli varsinaiselta ammatiltaan graafikko ja hän toimi jonkin aikaa graafikkona ja mainossomistajana.
Sarpanevan ensimmäinen vaimo oli lavastaja ja pukusuunnittelija Anneli Qveflander-Sarpaneva; hänen toinen puolisonsa oli Pirkko-Liisa Sarpaneva (nyk. Bertin); poika kelloseppä Stepan Sarpaneva syntyi toisesta avioliitosta. Pentti Sarpanevan veli oli taiteilija ja professori Timo Sarpaneva.
Preussin Kultarannikko
Preussin Kultarannikko, joka tunnettiin ensiksi nimeltä Brandenburgin Kultarannikko, oli siirtomaa, joka oli osa Kultarannikon aluetta. Brandenburgin siirtomaa oli olemassa vuodesta 1682 vuoteen 1721, jolloin kuningas Fredrik Vilhelm I myi sen 7 200 dukaatista Alankomaiden tasavallalle.
Sito
Sito Oy oli suomalainen suunnittelu- ja konsultointitoimisto infrastruktuuri-, liikenne-, maankäyttö- ja ympäristösuunnittelun sekä digitaalisten palveluiden aloilla. Sillä oli Suomessa yli 400 työntekijää kymmenellä paikkakunnalla. Siton palvelut kattoivat suunnittelun kaikki vaiheet ja osatehtävät sekä asiakasprosessien konsultoinnin ja tietopalvelut.
Preussin Kultarannikko
Brandenburgin Kultarannikko
Toukokuussa 1682 vasta perustettu Brandenburgisch-Afrikanische Compagnie -kauppakomppania perusti pienen siirtomaan Länsi-Afrikkaan, käsittäen kaksi siirtokuntaa Kultarannikolla Guineanlahdella, nykyisen Ghanan Cape Three Pointsin ympärillä:
Preussin Kultarannikko
15. tammikuuta 1701 pieni siirtomaa nimettiin Preussin Kultarannikoksi, yhdessä Preussin kuningaskunnan perustamisen kanssa, joka tapahtui virallisesti kolme päivää myöhemmin kun Fredrik I, Brandenburgin vaaliruhtinas ja Preussin suurherttua, kruunasi itsensä Preussin kuninkaaksi.
Sito
Vuonna 2014 yrityksellä oli 421 työntekijää. Sen liikevaihto oli 44,2 miljoonaa euroa.
Yritys yhdistyi Wise Groupin kanssa Sitowiseksi.
Johan Mattsinpoika Nylander
Johan (John) Mattsinpoika Nylander (14. toukokuuta 1742 Oulu – 27. kesäkuuta 1810 Tukholma) oli suomalainen ruukinpatruuna, kauppias, laivanvarustaja ja hovineuvos.
Nylander oli oululaisen porvarissuvun jäsen, joka perusti Nybyn lasitehtaan Olhavaan, mutta toimi samalla kauppiaana ja laivanvarustajana. Hänen vanhempansa olivat kauppias Mattias Nylander ja Margareta Lang. Nylanderin liikemiesuralle antoi vahvan sysäyksen Oulun vuonna 1765 saama tapulikaupunkioikeus.
Lasitehtaan yhteyteen Nylander perusti kaksiraamisen sahan, myllyn ja laivaveistämön sekä raivautti 100 tynnyrinalaa peltoa 600 tynnyrinalaa niittyä, eli rakennutti kokonaisen ruukkiyhdyskunnan. Se oli tunnettu sosiaalisista uudistuksistaan. Ansioistaan Nylander saikin vuonna 1788 hovineuvoksen arvonimen kuningas Kustaa III:lta.
Nylander varusti lähinnä tervakaupan tarpeisiin yksinään kolme laivaa, oli osakkaana seitsemässätoista muussa laivassa ja rakennutti samalla laivoja veistämöllään. Hänen suunnitelmansa oman tervahovin perustamisesta kariutui, vaikka hän saikin siihen luvan kuninkaalta.
Lasinvalmistuksen Nylander aloitti Olhavan lasiruukissa vuonna 1784, kun oli saanut sille privilegion edellisenä vuonna. Nylander oli itse tehtaan johdossa kymmenen vuotta, vuoteen 1794, jolloin luopui tehtävästä vävynsä Adolf Fahlanderin hyväksi. Nybyn tehdas oli tuolloin Suomen huomattavin lasiruukki, ja siellä työskenteli 91 henkilöä.
Jouduttuaan vuosisadan vaihteessa taloudellisiin vaikeuksiin Nylander muutti Tukholmaan, missä hän tutki laivanrakennuksen tekniikkaa ja julkaisi vuonna 1804 kirjan Skeppsredaren och köparen uti Norrbotniska viken sekä vielä seuraavana vuonna asiaa koskevan kirjoituksen Åbo Tidningar -lehdessä.
Nylanderin puoliso vuodesta 1767 oli Margaretha Christina Nessler (1748–1807).
Goleniów
Goleniów [ɡɔˈlɛɲuf] on kaupunki Länsi-Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 22 216. Goleniów sijaitsee noin 35 kilometriä koilliseen Szczecinistä.
Aerola
Aerola on osa Veromiehen kaupunginosaa Vantaalla. Se on saanut nimensä Finnairin edeltäjästä, Aero Oy:stä. Alvar Aalto suunnitteli Aeron työsuhdeasunnoksi rivitaloja, jotka valmistuivat Veromiehen Pyhtäänkorventielle 1953–1955. Alue kuuluu nykyisin Aviapoliksen suuralueeseen. Rivitalojen 20 asuntoa muodostavat kaksi kaksikerroksista rakennusta. Niiden välissä sijaitsee sauna-pesutuparakennus, jossa on myös lämpökeskus.
Goleniów
Liikenne
Kaupunki sijaitsee kansallisella tiellä DK 3 Tšekin rajalta Świnoujścieen. Se on osa kansainvälistä E28-tietä. Goleniówin rautatieasema sijaitsee Szczecin - Świnoujścien reitillä, ja sitä palvelevat alueelliset junat ja satunnaiset kaukoliikenteen junat. Szczecinin lentokenttä sijaitsee 7 kilometrin päässä kaupungista.
Aerola
Rivitalot kuuluivat 2010-luvulla VVO:lle, joka myi ne 2016 rakennusyhtiölle. Samaan aikaan se rakennutti Aerolan rivitalojen ympärille asuinkerrostaloja, joiden ympäriltä purettiin viisi 1970-luvulla valmistunutta elementtikerrostaloa.
Mundhir
Al-Mundhir (arab. المنذر) oli kuudes umaijadi-dynastiaan kuulunut Cordoban kalifaatin emiiri vuosina 886–888 isänsä Muhammad I:n jälkeen. Hän joutui kohtaamaan jatkuvia kapinoita ja maan ollessa hajoamisen partaalla hän kuoli hallittuaan vain kaksi vuotta. Hän jatkoi koko hallintokautensa ajan isänsä aloittamaa sotaa Umar ibn Hafsunia vastaan, ja kuolikin ibn Hafsunin tukikohdan piirityksessä Bobastrossa. Jotkin arabilähteet viittaavat siihen, että hän olisi kuollut luonnollisesti, kun taas toiset viittaavat siihen, että hänet murhasi lopulta hänen oma veljensä ja seuraaja Abdallah ibn Muhammad (888–912).
Kettu (Kajaani)
Kettu on Kajaanin kaupunginosa, joka sijaitsee noin 2,5 kilometriä Kajaanin keskustasta. Ketussa sijaitsee kauppa sekä päiväkoti.
Karjalan Kopla
Karjalan Kopla oli joensuulainen jääkiekkojoukkue, joka pelasi vuoteen 2020 asti II-divisioonassa. Joukkue perustettiin vuonna 2011 nimellä Kiekkokopla ja 2018 se vaihtoi nimensä Karjalan Koplaksi. Kiekkokopla pelasi Suomi-sarjassa kausilla 2015–2016 ja 2016–2017.
thumb|150px|Kiekkokoplan logo 2011–2018
Neandertalinihminen – kadonnut lajitoveri
Valste murskaa kirjassaan aluksi neandertalinihmisestä vallalla olevia perinteisiä mielikuvia, joita tiedon puutteesta on syntynyt 1800-luvulta alkaen, sen jälkeen kun ensimmäinen fossiili löydettiin. Jo 1950- ja 1960-luvulla tutkimus oikoi monia väärinkäsityksiä tämän nykyihmisen sisarlajin rakenteesta, asennosta ja henkisistä kyvyistä, mutta erityisesti 2000-luvulla on tullut uutta tietoa kaivausten, rakennetutkimusten ja varsinkin uusien tutkimusmenetelmien ansiosta. Valste itse on saanut vuosittain muuttaa tietoja kirjoittaessaan artikkeleita ja pitäessään luentoja. Suuri edistysaskel oli DNA:n rakenteen selvittäminen vuonna 2009. Ihmislajin kehityksessä vallalla olleen "alkukoti Afrikassa" -hypoteesin rinnalle on tullut "monialuemalli"-hypoteesi. Valste ennustaa, että edessä on vielä suuria muutoksia käsityksissä maapallon väestöjen alkuperästä.
Teos jakautuu kymmeneen lukuun, joista eniten tilaa saa luku, jossa kerrotaan, miten neandertalinihminen eli. Kirjassa on nelivärinen kuvaliite, mustavalkoisia arkistokuvia eri lähteistä sekä Kimmo Koiviston piirroskuvia. Lisäksi liitteenä on luku fossiilien iän määrittämisestä, ja lopussa on käsitteitä selventävä sanasto, kirjallisuusluettelo ja hakemisto.
Arviot
Jukka Ruukki toteaa esitellessään kirjaa Helsingin Sanomissa, että sen voi lukea nykyihmisen sisarlajin kunnianpalautuksena.
Patricio
Etymologia
Nimi Patricio tulee roomalaisesta nimestä Patricius, joka on latinaa ja tarkoittaa aatelismiestä. Rooman valtakunnan alkuaikoina patriisit muodostivat erioikeuksia nauttineen säädyn.
Ho-3
Ho-1 tykkiä käytettiin Nakajima Ki-49 Donryu - pommittajassa käsikäyttöisenä. Ho-3 kehitettiin siitä suunnittelemalla aseeseen 50. patruunan lipas. Ho- tykkien toimintaperiaate oli kaasutoiminen mäntä-lyhyt rekyyli yhdistelmä. Tykit suunnitteli Kawamura. Kaliperi oli 20 x 125 mm. Patruuna periytyi panssarintorjuntakivääristä, joten ase oli voimakas lähtönopeuden ollessa 820 m/s. Tulinopeus oli toisaalta vaatimaton 400 ls/min. Tykki painoi 45 kg. Ho-3:a käytettiin mm. Kawasaki Ki-45 - kaksimoottorisessa hävittäjässä.
Yhdysvaltain hätätilavirasto
Yhdysvaltain hätätilavirasto (, lyh. FEMA) on Yhdysvaltojen hallituksen nopean toiminnan virasto ihmisten tai luonnon aikaansaamien tuhojen varalle. Se on osa kotimaan turvallisuusvirastoa ja toimii turvallisuudesta vastaavan ministerin alaisuudessa.
FEMA koordinoi liittovaltion, osavaltion ja paikallistason viraston toimintaa vastaten tulvan, hirmumyrskyn, maanjäristyksen ja muihin luonnontuhoihin liittyvästä toiminnasta. Se tarjoaa taloudellista apua yksittäisille ihmisille ja rakentaa asuntoja, taloutta sekä julkista infrastruktuuria.
FEMAn vastuut on määritelty neljään pääasialliseen hätätehtävään:
Historia
FEMA perustettiin vuonna 1979 presidentti Jimmy Carterin kaudella. Maaliskuussa 2013 siitä tuli osa kotimaan turvallisuusvirastoa.
Kättö (Kajaani)
Kättö on Kajaanin kaupunginosa, joka sijaitsee noin kolme kilometriä Kajaanin keskustasta koilliseen. Se kuuluu laajempaan Kuurnan alueeseen. Kättöä rajaa pohjoisessa Heinisuontie, idässä Kätönkuja, etelässä Korpikuja ja lännessä Linnantaustie. Vuoden 2014 lopussa Kätössä oli 985 asukasta.
Korsnäsin kaivos
pienoiskuva|Korsnäsin suljettu lyijykaivos vuonna 2021 Korsnäsin lyijykaivos sijaitsi Korsnäsissä Pohjanmaalla noin 40 kilometrin päässä Vaasasta ja se oli toiminnassa 1958–1972. Kaivos tuotti lyijyn ohella myös aparitiittirikastetta, joka sisälsi runsaasti harvinaisia maametalleja. Malmia louhittiin toiminta-aikana 0,87 miljoonaa tonnia. Malmin pitoisuudet olivat 3,56 % lyijyä ja 0,83 % La2O3.
Korsnäsin lyijyhohde-esiintymä löydettiin 1955. Kaivoksen tuotanto alkoi 1958 mutta se oli keskeytyksissä 1962–1964 alhaisen lyijyn hinnan vuoksi.
Korsnäsin kaivos oli Suomen ainoa varsinainen lyijykaivos. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy.
Kaivoksen 45 metriä korkea kaivostorni on säilynyt.
Maametallien kysynnän lisäännyttyä kanadalaisen kaivoskonsernin Tasman Metalsin tytäryhtiö Tasmet on hakenut 2010 valtauslupaa 268 hehtaarin alueelle Korsnäsissa. Entinen lyijykaivos kuuluu tähän alueeseen.
Lähteet
62.81344°N, 21.23958°W
Etelä-Kiinan meren aluekiista
250px|thumb|Kiinan vaatima yhdeksän katkoviivan linja, sekä muiden valtioiden vaatimukset Etelä-Kiinan merellä kartalla. Etelä-Kiinan meren aluekiista on merialuetta Etelä-Kiinan merellä, sekä Paracelsaaria ja Spratlysaaria koskeva aluekiista, jonka osapuolina on useita eri Aasian valtioita. Vaikka alueen saaret ovatkin pääosin asumattomia, alueella uskotaan olevan suuria luonnonvaraesiintymiä. Alue on myös tärkeä kauppareitti ja kalastusalue.
Haagin kansainvälisen tuomioistuimen mukaan Kiinan vaatimukset rikkovat merirajat määrittelevää YK-sopimusta ja Kiina on rikkonut Filippiinien alueellista koskemattomuutta. Kiina vaatii 90 prosenttia Etelä-Kiinan merestä, mutta Filippiinit, Vietnam, Malesia, Brunei ja Taiwan ovat kiistäneet vaatimusten oikeutuksen.
Kiistan osapuolet
Suurinta aluetta kiistellyllä alueella on vaatinut itselleen Kiina. Kiinan vaatima alue tai niin sanottu yhdeksän katkoviivan U-linjaus ulottuu satojen kilometrien päähän Kiinan eteläosan Hainanin saaresta. Kiinan mukaan sen oikeus alueeseen ulottuu satojen vuosien päähän. Vuonna 1947 se teetätti kartan, jossa sen aluevaatimukset kuvailtiin tarkemmin. Samoja alueita väittää Kiinan tapaan omakseen myös Taiwan.
Vietnamin mukaan Kiina ei ole hallinnut tai vaatinut alueita itselleen ennen 1940-lukua, kun taas Vietnam itse sanoo hallinneensa alueita jo 1600-luvulta lähtien.
Filippiinit on vaatinut itselleen Spratlysaaria ja sen tukena on pääasiassa saarien maantieteellinen läheisyys.
Osia alueesta ovat vaatineet myös Brunei ja Malesia, joiden mukaan alue kuuluu niiden niin sanottuun yksinomaiseen talousvyöhykkeeseen YK:n merioikeusyleissopimuksen nojalla. Brunei ei vaadi yhtäkään varsinaisista saarista, mutta Malesia vaatii osaa Spratlysaarista.
Kiistan historiaa
Vakavimmat yhteenotot aluekiistan taholta on käyty Vietnamin ja Kiinan välillä. Se on johtanut myös sotilaallisiin jännitteisiin Filippiinien ja Kiinan välillä. Kiina valtasi Paracelsaaret Vietnamilta vuonna 1974 ja tuolloin yhteenotoissa kuoli 70 vietnamilaissotilasta. Maat ottivat yhteen myös Spratlysaarilla vuonna 1988 ja tuolloin 60 vietnamilaismerimiestä sai surmansa.
Vuonna 2012 Kiina ja Filippiinit syyttivät toisiaan merialueidensa rikkomisesta. Samana vuonna Kiina suututti Filippiinit luomalla Spratlysaaret käsittävän Sanshan hallinnollisen alueen ja Vietnam syytti Kiinaa sen tutkimusalusten sabotoinnista. Filippiinit haastoi Kiinan vuonna 2013 YK:n välitystuomioistuimeen, mutta Kiinalla ei ole velvollisuutta noudattaa sen tekemiä päätöksiä. Toukokuussa vuonna 2014 vietnamilaiset ja kiinalaiset alukset törmäilivät keskenään Kiinan tuodessa kiistellylle alueelle porauslautan. Vuonna 2015 IHS Jane's julkaisi satelliittikuvia, joiden mukaan Kiina rakentaa lentotukikohtaa Gaven riutalle Spratlysaarille.
Haagin Rauhanpalatsissa kokoontuva, kansainvälisiä kiistoja ratkova Pysyvä välitystuomioistuin otti Filippiinien ja Kiinan välisen oikeustapauksen ratkottavakseen vuonna 2015 ja totesi marraskuussa 2015, että sillä on toimivalta tässä juridisessa kiistassa huolimatta siitä, haluaako Kiina tulla oikeudessa kuulluksi tai ei. Tuomioistuin päätti 12. heinäkuuta 2016, että Kiinan aluevaatimuksille Scarboroughin matalikolla ei ole perusteita. Kiina on ilmoittanut vastustavansa päätöstä ja todennut, ettei se noudata sitä.
Haagin kansainvälisen tuomioistuimen mukaan päätös on lainvoimainen, vaikka Kiina irtisanoutui siitä. Kiinan aluevaatimukset rikkovat merirajat määrittelevää YK-sopimusta ja Kiina on rikkonut Filippiinien alueellista koskemattomuutta. Kiina vaatii 90 prosenttia Etelä-Kiinan merestä, mutta Filippiinit, Vietnam, Malesia, Brunei ja Taiwan ovat kiistäneet vaatimusten oikeutuksen.
Jääpallon Viron-mestaruuskilpailut 1924
Jääpallon Viron-mestaruudestaa 1924 pelasi kolme joukkuetta. Viron jääpallomestaruus ratkaistiin virallisesti 4. kerran. Mestaruusottelussa kohtasivat Tallinna Kalev ja Tallinna Sport. Kolmas joukkue oli Tallinna Hokiklubi.
Mestarijoukkue
Sportin joukkue: Aleksander Gerassimov, Harald Kaare, Heinrich Paal, Aleksander Rubli, Reinhold Saulmann, Karl-Rudolf Silberg, Aleksander Tamm, Vladimir Tell, Evald Tipner, Georg Turgan, Oskar Üpraus.
Airport ’80 – Concorde
Airport '80 - Concorde (The Concorde ... Airport ’79) on David Lowell Richin ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva vuodelta 1979. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Alain Delon, Susan Blakely ja Sylvia Kristel.
Nang sbek
Nang sbek eli sbek thom on Kambodžan khmerien luoma varjoteatteri. Sitä esitetään kaksi metriä korkeilla nahasta leikatuilla nukeilla. Teatterimuoto on kehittynyt jo Angkorin valtakunnan aikana. Esitykset on pyhitetty jumalille ja sidottu tiettyihin juhlapäiviin kuten uuteenvuoteen tai kuninkaan syntymäpäivään.
Airport ’80 – Concorde
Elokuva on neljäs ja viimeinen osa matkustajalentokoneista kertovien katastrofielokuvien sarjassa, jonka aiemmat osat ovat Kiitorata (Airport, 1970), Jättiläinen taivaalla (Airport 1975, 1974) ja Kaappaus Bermudan kolmiossa (Airport ’77, 1977).
Nang sbek
Esityksissä pingoitetaan suuri kangas nuotion (tai nykyisin projektorin) eteen. Kussakin nukessa on kaksi bambukeppiä, joiden avulla nukkea liikuttava tanssija saa sen elämään seuraten tarkkaa koreografiaa. Esitykset liittyvät Reamkeriin, eeppiseen taruun, joka on Ramayanan kambodžalainen muoto. Koko Reamkerin esittäminen kestäisi 27 tuntia, eikä sitä olekaan esitetty kokonaisena vuosikymmeniin.
Airport ’80 – Concorde
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa tv-sarjatasoiseksi sekä juonen että näyttelijöiden suhteen ja antoi sille yhden tähden viidestä.
Nang sbek
Nang sbek on Kambodžan kolmesta nukketeatterityypistä suurellisin, ja sitä kutsutaankin kuninkaalliseksi nukketeatteriksi. Siinä on isommat nuket kuin muissa muodoissa, ja jokainen hahmo leikataan omasta naudantaljastaan. Nukkejen raajat eivät liiku, ja niissä on tyypillisesti aukkokoristelua.
Talisman-luokka
Talisman-luokka oli Turkin laivaston Britanniasta tilaama hävittäjäluokka, jonka Britannian kuninkaallinen laivasto lunasti marraskuussa 1914 itselleen ensimmäisen maailmansodan alkaessa. Alukset viimeisteltiin Amiraliteetin ohjeiden mukaisesti sodan ajan palvelusta varten.
Luokan alukset olivat Hawthorn Leslie and Companyn asiakkaalle suunnittelemia, jolloin ne olivat pidempiä ja leveämpiä kuin Kuninkaalliselle laivastolle rakenteilla olleet alukset. Alusten ollessa suurehkoja ne palvelivat normaalisti laivueenjohtajina. Alusten runkorakenne oli niin onnistunut, että se otettiin 1917 käyttöön V- ja W-luokkien aluksissa.
Ne olivat raskaasti aseistettuja viidellä nelituumaisella QF tykillä, joista kaksi oli asennettu ruorihytin eteen rinnakkain. Loput tykit olivat kahden ensimmäisen savuhormin välissä, valonheitinkorokkeen takana sekä puolikannella. Kaikissa tykeissä oli puolikilpi.
Alukset
Alusten nimiksi varattiin aluksi HMS Napier, HMS Narborough, HMS Offa ja HMS Ogre, mutta nimet muutettiin T:llä alkaviksi helmikuussa 1915.
F-luokka (hävittäjä)
F-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka. Luokan muodostivat vuoden 1932 laivasto-ohjelman hävittäjät ja ne olivat toisinto edeltäneestä E-luokasta. Alusten rakentaminen aloitettiin 1933 ja ne otettiin käyttöön 1935.
Takaisin pintaan
Takaisin pintaan on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Juan Reina.
F-luokka (hävittäjä)
Aseistus
Alusten pääaseistuksena olivat 4,7 tuuman 45 kaliiperin QF Mk IX tykit, joilla kyettiin ampumaan 40 asteen korotuskulmalla. Alusten ilmatorjunta-aseistus oli kuitenkin puutteellinen muodostuen puolen tuuman konekivääreistä. Aluksilla oli kahdeksan kappaletta 21 tuuman torpedoputkea Mk IX torpedoiden laukaisemiseksi.
Takaisin pintaan
Juoni
Takaisin pintaan kertoo vuonna 2014 Norjassa Plurdalenin laaksossa tapahtuneesta luolasukellusonnettomuudesta. Dokumentissa suomalainen luolasukellusryhmä kohtaa pahimman painajaisensa, kun kaksi ryhmän jäsentä menehtyy syvälle luolaan. Onnettomuudesta selvinneet sukeltajat päättävät koota oman pelastusryhmän ja hakea menehtyneet ystävänsä luolasta pois sen jälkeen, kun kansainvälisesti koordinoitu nosto-operaatio todetaan liian vaaralliseksi. Hengenvaarallinen sukellus joudutaan suorittamaan sekä viranomaisilta että uutisvälineiltä salassa.
F-luokka (hävittäjä)
Propulsio
Luokan aluksiin asennettiin kolme Admiralty kolmirumpuista kattilaa, joihin kytkettiin kaksi vaiheiset Parsonsin turbiinit. HMS Fortunessa ja HMS Foxhoundissa oli Brown-Curtisin turbiinit.
Takaisin pintaan
Juoni
Dokumenttielokuvassa sukeltajat joutuvat kohtaamaan menehtyneet ystävänsä äärimmäisissä olosuhteissa, joista ovat itse selvinneet hengissä vain muutamia viikkoja aiemmin. Ryhmä on kuitenkin määrätietoisesti päättänyt tuoda ystävänsä takaisin kotiin. Elokuvassa salaista operaatiota seurataan useiden kameroiden avulla sukeltajien rinnalla sekä veden pinnalla että syvällä pinnan alla.
Nosto-operaatioon osallistunut ryhmä koostui 12 sukeltajasta ja 13 muusta operaatiossa avustaneesta työryhmän jäsenestä. Elokuvassa tapahtumia seurataan kolmen onnettomuudesta selvinneen sukeltajan (Patrik Grönqvist, Kai Känkänen, Vesa Rantanen) sekä sukeltaja Sami Paakkarisen kautta.
F-luokka (hävittäjä)
Muutostyöt
Aluksille asennettiin 3 tuuman ilmatorjuntatykki ja yhdestä neljään kappaletta 20 mm ilmatorjuntatykkejä poistamalla neljä torpedoputkea. Lopulta edelleen palveluksessa olleista aluksista tehtiin saattuehävittäjiä, joiden aseistuksena oli kolme 4,7 tuuman tykkiä, kuusi 20 mm ilmatorjuntatykkiä, neljä 21 tuuman torpedoputkea, Hedgehog-sukellusveneentorjuntajärjestelmä ja 125 kappaletta syvyyspommeja.
Laivueen johtaja
Kuninkaallisen laivaston perinteiden mukaisesti kuhunkin luokkaan rakennettiin myös laivueenjohtaja, joka oli hieman suurempi ja paremmilla viesti- ja johtamisjärjestelmillä varustettu. F-luokan laivueenjohtajana oli HMS Faulknor.
HMS Faulknoriin lisättiin sodan kuluessa 40 tonnia painolastia ja sen miehistön koko kasvoi 201 henkeen.
HMS Faulknorin aseistus oli sodan päättyessä kolme 4,7 tuuman tykkiä, 3 tuuman ilmatorjuntatykki, neliputkinen 2 naulan pompom, kuusi 20 mm ilmatorjuntatykkiä, kahdeksan 21 tuuman torpedoputkea ja 38 syvyyspommia.
Hannoverin evankelisluterilainen maakirkko
Hannoverin evankelisluterilainen maakirkko on yksi Saksan 20 protestanttisesta maakirkosta ja siten Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkko. Sen pääpaikka on Hannoverissa. Kirkon jäsenmäärä on 2 482 015, ja se muodostuu 1 248 seurakunnasta. Kirkko on suurin Saksan luterilaisista maakirkoista ja kymmenenneksi suurin luterilainen kirkko maailmassa. Kirkko on Kirkkojen maailmanneuvoston ja Luterilaisen maailmanliiton jäsen. Kirkko kuuluu myös Ala-Saksin evankelisten kirkkojen konfederaatioon. Kirkkokunnan piispankirkko ja pääkirkko on Marktkirche Hannoverissa. Rehburg-Loccumissa kirkolla on Evankelinen Akatemia ja pappisseminaari, joka sijaitsee Loccumin luostarissa. Kirkon asioita hoitaa maakirkon virasto.
Toimialue
Kirkko toimii alueella, joka oli vuoteen 1945 Preussin Hannoverin maakunta. Toisen maailmansodan jälkeen alue on pienin muutoksin kuulunut Ala-Saksin osavaltioon. Kirkon toimialueen rajat eivät täysin noudata nykyisiä osavaltiorajoja.
Historia
Kirkon toiminta ja kehitys maakirkkona on sen historian ajan ollut riippuvainen Hannoverin valtiollisesta kehityksestä. 1800-luvulla aluekokonaisuuteen kuuluivat Lüneburgin herttuakunta, Calenbergin herttuakunta, Grubenhagenin herttuakunta, Hadeln ja Amt Neuhaus Sachsen-Lauenburgista sekä kreivikunnat Diepholz, Hoya, Lingen, Bentheim, Itä-Friisinmaa ja Hohnstein sekä Spiegelberg, Plesse, Goslarin vapaakaupunki sekä Bremenin, Verdenin, ja Hildesheimin piispankaupungit. Lisäksi luostareiden alueista Hannoveriin ja kirkon toimialueeseen kuuluivat Münster, Osnabrück, Eichsfeld ja Loccum.
Uskonpuhdistuksessa lähes koko alue kääntyi luterilaisuuden kannalle vuonna 1527. Erityisen suuri merkitys oli Johannes Bugenhagenilla, jonka laatima kirkko-ohjesääntö oli ensimmäisiä. Luostareiden alueet Hildesheim, Münster, Osnabrück-Land ja Eichsfeld jäivät katolisiksi. Alueelle syntyi myös joitakin reformoituja seurakuntia.
Vuonna 1692 syntyi Hannoverin vaaliruhtinaskunta, mikä samalla laajensi Hannoverin aluetta. Alue laajeni edelleen, kun Hannoverista vuonna 1815 tuli kuningaskunta ja sen alueeseen liitettiin Itä-Friisinmaa, Lingenin ja Bentheimin kreivikunnat, Plesse, Osnabrück ja Hildesheim. Maakirkon alueella toimi nykyisin luterilaisten lisäksi myös reformoituja seurakuntia, joiden kaikkien päämies (summus episcopus) aikoinaan oli Hannoverin vaaliruhtinas. Maakirkko jakautui viiteen suhteelliseen itsenäiseen piiriin, Hannover, Stade, Aurich, Osnabrück ja Otterndorf. Vuonna 1866 Hannoverista tuli Preussin maakunta, mutta kirkko säilyi itsenäisenä eikä sitä liitetty Preussin evankeliseen kirkkoon. Preussin vallan aikana Preussin kuningas oli kirkon päämies. Hengellistä päämiestä nimitettiin superintendentiksi.
Vuodesta 1922 Hannoverin maakirkko oli vapaavaltion itsenäinen maakirkko, jonka päämiehenä toimi maapiispa. Maakirkkopäivät alkoi käyttää kirkon ylintä valtaa. Konsistorista muodotettiin kirkkohallitus ja kirkon keskusvirasto. Toisen maailmansodan jälkeen kirkko oli Saksan evankelista kirkkoa muodostettaessa sen perustajajäsen samoin kuin muodostamassa Saksan yhdistynyttä luterilaista kirkkoa. Vuonna 1971 muodostettiin toisen Ala-Saksin evankelisen kirkon kanssa Ala-Saksin evankelisten kirkkojen konfederaatio. Vuonna 1977 muodostettaessa Pohjois-Elben evankelisluteriliasta kirkkoa, Harburg (Hampurissa) liittyi uuteen kirkkoon. Samoin Cuxhaven siirtyi Hampurin kirkosta Hannoverin kirkkoon.
Kirkon johto ja hallinto
Synodissa on edustettuina eri lailla ajattelevia edustajia. Maltilliset konservatiivit edustavat kansankirkollista suuntausta. Liberaaliryhmittymä edustaa 'avoimen kirkon' linjaa, joka muotoiltiin vuonna 1969. Nämä kirkkopuolueet pitävät kokouksia useita kertoja vuodessa ja valmistautuvat synodin kokouksiin.
Maakirkonvirasto ja piispanistuin sijaitse Hannoverissa. Virastoa johtaa presidentti, virastokollegion puheenjohtaja on maapiispa. Kirkolla on myös senaatti, johon kuuluvat johtavat viranhaltijat ja luottamusmiehet. Piispainneuvosto kokoaa yhteen maapiispan ja aluepiispat
Alueellisesti kirkko rakentuu seurakunnista ja kirkkopiireistä, joita johtaa superintendentti. Kirkkopiirejä on 57. Kirkkopiirejä laajempia alueyksiköitä ovat Sprengelit. Välitason hallintoa on kuitenkin pyritty vähentämään ja siirtämään tehtäviä kirkon keskushallinnolle.
Virsikirja
Kirkossa veisataan Saksan evankelisen kirkon virsikirjan Ala-Saksin ja Bremenin aluepainoksesta, 1994.
Lähetystyö ja kansainväliset yhteydet
Hannoverin, Braunschweigin ja Schaumburg-Lippen maakirkoilla on yhteinen vuonna 1977 perustettu lähetysseura 'Evangelisch-lutherische Missionswerk in Niedersachsen', ELM. Kirkolla on viralliset yhteistyösuhteet muiden muassa Etelä-Afrikan evankelisluterilaiseen kirkkoon, Etiopian Mekane Yesus-kirkkoon, Tamilin evankelisluterilaiseen kirkkoon Intiassa, Siperian Uralin ja Kauko-Idän evankelisluterilaiseen kirkkoon Venäjällä sekä luterilaisiin kirkkoihin Ranskassa ja Isossa-Britanniassa.
Tiago (futsalpelaaja)
Tiago de Melo Marinho (eli Tiago; s. 9. maaliskuuta 1981 São Paulo) on brasilialainen futsalmaalivahti. Hän edustaa Krona Futsalia ja Brasilian futsalmaajoukkue.
Tiago on kaksinkertainen maailmanmestari vuosien 2008 ja 2012 MM-kilpailuista. Vuoden 2008 MM-kisoissa, jotka olivat myös Tiagon uran ensimmäiset, hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi eli palkittiin Golden Glovella. Vuonna 2007 Tiago voitti Brasilian kanssa kultaa Pan-Amerikan kisoista Rio de Janeirosta.
Koko seurajoukkueuransa kotimaassaan pelannut Tiago pelaa nykyisin kotimaansa pääsarjan Krona Futsalissa. Hän on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin.
Kiveskukkaro
Kiveskukkaro on pehmeä pallonmuotoinen väline, joka sulkee peniksen ja kivespussit sisäänsä.
Bondage-käyttöön suunnitellut kiveskukkarot tehdään yleensä nahasta, PVCstä tai kumista. Kukkaron suulla on hihna, jolla se voidaan kiristää kivesten juuren ympärille. Tämä hihna saattaa olla lukittavissa. Useimmat kiveskukkarot ovat juuri ja juuri kyllin suuria, jotta lepotilassa oleva penis mahtuu sisään ja ne on suunniteltu tekemään erektiosta epämukava. Jotkin mallit sisältävät sukuelimiä venyttäviä painoja.
Vaalivalvojaiset
Vaalivalvojaiset tarkoittavat vaalien ääntenlaskennan valmistumisen ja tulosten julkistamisen odottelua sekä erityisesti jonkin ehdokkaita asettaneen ryhmän tätä varten järjestämää tilaisuutta. Valvojaisissa jännitetään mahdollisesti oman ehdokkaan läpipääsyä tai sitä, kuinka monta paikkaa oman ehdokkaan puolue saa.
Nykyisin useimmissa maissa alustava vaalitulos saadaan selville jo vaalipäivän iltana tai sitä seuraavana yönä, mikä tekee yhtäjaksoisten valvojaisten järjestämisen mielekkääksi. Suomessa ennen 1990-luvun loppupuolta valvojaiset olivat todellisia yöhön asti jatkuvia odotteluja. Tasaväkisissä vaalitaistoissa jännitys saattaa jatkua viime hetkiin asti. Yleensä vaalivalvojaisten pääohjelmana on tulosiltalähetyksen seuraaminen televisiosta. Joissakin valvojaisissa voi ehdokas tai puolueen johtaja pitää lyhyen puheen kannattajilleen tulosten selvittyä.
Suomen eduskuntavaaleihin liittyen puolueet pitävät vaalivalvojaiset tavallisesti omalla puoluetoimistollaan tai jossain Helsingin ravintoloista.
Natalie Portman
Natalie Portman (oik. Natalie Hershlag, hepreaksi נָטַלִי הֶרְשְלַג, s. 9. kesäkuuta 1981 Jerusalem) on israelilais-yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Leon (1994), Iholla (2004) ja V niin kuin verikosto (2005). Hän tunnetaan myös Padmé Amidalan roolistaan Tähtien sota -esiosatrilogiassa (1999–2005).
Portman on palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla roolistaan elokuvassa Black Swan (2010).
Ura
Portmanin tunnetuimpia rooleja ovat muun muassa päärooli elokuvassa Black Swan, Padmé Amidala Tähtien sota -elokuvasarjan episodeissa I–III, naispääosa elokuvassa V niin kuin verikosto, sekä strippari elokuvassa Iholla, josta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Portman on ohjannut lyhytelokuvan Eve, joka esitettiin Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2008. Elokuvassa näyttelevät Lauren Bacall ja Ben Gazzara. Portman on toiminut myös muutaman pitkän elokuvan tuottajana, kuten Näin ystävien kesken, jossa hän myös näyttelee pääosaa. Portmanin ensimmäinen oma ohjaus, vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Tarina rakkaudesta ja pimeydestä, perustuu Amos Ozin omaelämäkerralliseen romaaniin. Portman näyttelee elokuvassa Ozin äitiä.
Portman on myös tehnyt Darcyn äänen Simpsonit-televisiosarjassa.
Vuonna 2016 Portman näytteli Jacqueline ”Jackie” Kennedyä elokuvassa Jackie. Portman sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe- ja Oscar-ehdokkuudet.
Yksityiselämä
Portman syntyi Jerusalemissa perheeseen, joka polveutuu Keski- ja Itä-Euroopassa asuneista juutalaisista. Perhe muutti Israelista Yhdysvaltoihin Washingtoniin Portmanin ollessa kolmevuotias. Myöhemmin perhe muutti Connecticutiin ja sieltä edelleen Syossetiin New Yorkin osavaltioon. Portman käyttää julkisuudessa sukunimenään isoäitinsä tyttönimeä suojellakseen perhettään julkisuudelta.
Portman on ollut kasvissyöjä kahdeksanvuotiaasta asti. Hän valmistui vuonna 2003 Harvardin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Hän puhuu sujuvasti englantia, hepreaa, ranskaa sekä japania, jota hän on opiskellut koulussa.
HK MVD
HK MVD oli venäläinen ammattilaisjääkiekkojoukkue Balašihasta Moskovan alueelta. Joukkue pelasi KHL-liigassa. Seuran nimilyhenne MVD tulee sanoista Ministerstvo vnutrennih del, joka tarkoittaa sisäasiainministeriötä.