cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paula Hitler
Paula Hitler ei ollut poliittisesti aktiivinen eikä koskaan liittynyt NS-Frauenschaftiin. Hän kertoi, ettei voinut uskoa veljensä olevan vastuussa holokaustista. Hän oli tavannut Eva Braunin omien sanojensa mukaan vain kerran. Paula eli sodan jälkeen Wienissä, jossa hän työskenteli taide- ja käsityökaupassa. Vuonna 1952 hän muutti Saksan puolelle Berchtesgadeniin.
Your Betrayal
Your Betrayal on brittiläisen metalcore-yhtyeen Bullet for My Valentinen kappale, joka on albumilta Fever (2010). Yhtye aloittaa yleensä keikkansa sillä. Provinssirockissa Seinäjoella Bullet for My Valentine lopetti setin Your Betrayal -kappaleeseen.
Johannes Leppänen (yritysjohtaja)
Johannes Leppänen on suomalainen yritysjohtaja. Hän aloitti MTV Oy:n toimitusjohtajana joulukuussa 2019. Nykyiseen tehtävään hän siirtyi operatiivisen johtajan paikalta.
Kouvolan Sanomat
Kouvolan Sanomat on Kouvolan seudulla ilmestyvä sitoutumaton seitsenpäiväinen sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1909. Lehden julkaisija on ollut Kaakon Viestintä Oy vuoden 2015 alusta alkaen. Kouvolan Sanomien kokonaislevikki vuonna 2014 oli noin 22 600 kappaletta ja lukijoita lehdellä oli noin 56 000. Kouvolan Sanomat siirtyi tabloid-kokoon yhdessä Sanoma Lehtimedian maakuntalehtien Etelä-Saimaan ja Kymen Sanomien kanssa 9. huhtikuuta 2013.
Kouvolan Sanomat siirtyi huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle.
Kouvolan Sanomien päätoimittaja on Petri Karjalainen. Edellinen päätoimittaja oli Pekka Lakka, häntä edelsi Erja Yläjärvi.
Vuoteen 2009 asti Kouvolan Sanomat julkaisi tiistaisin yhdessä Etelä-Saimaan ja Kymen Sanomien kanssa Seepra-viikkoliitettä, joka keskittyi viihteeseen ja muun muassa esitteli viikon televisio-ohjelmat.
Naumburg
pienoiskuva|Naumburgin panorama. pienoiskuva|Naumburg vuoden 1900 tienoilla. Naumburg on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltion eteläosassa Saksassa. Se sijaitsee Elben sivujoen Saalen laaksossa 39 kilometriä Hallesta etelään ja 30 kilometriä Jenasta pohjoiseen. Kaupunkia ympäröi Saksan pohjoisimman viininviljelyalueen Saale-Unstrutin kumpuileva maasto. Siellä järjestetään vuosittain lukuisia viinijuhlia.
Historia
Varhaisin kirjallinen maininta Naumburgista on vuodelta 1012. Vuonna 1028 paavi Johannes XIX siirrätti piispanistuimen Zeitzista Naumburgiin, joka toimi piispankaupunkina vuoteen 1568. Naumburgin viimeinen piispa oli Julius von Pflug. Vuonna 1030 perustettiin oppilaitos Domgymnasium Naumburg (Domschule). Virallisesti Naumburgista tuli kaupunki vuonna 1144. Keskiajalla se oli merkittävä kauppapaikka Via Regian varrella. Leipzigin nousu 1500-luvulla ja kolmikymmenvuotinen sota seuraavalla vuosisadalla lopettivat Naumburgin taloudellisen kukoistuksen. Vuonna 1657 kaupunki liittyi Sachsen-Zeitzin sekundogenituuriin, jonka peri Juhana Yrjö I:n neljästä pojasta nuorin, Moritz. Sukuhaaran viimeisen protestanttisen edustajan kuoltua 1718 Naumburgin alueen hallinto siirtyi Dresdeniin. Käytännössä valtaa pitivät Wettinien sukuun kuuluneet Albertiinit.
Naumburgin väkiluku oli 1300-luvulla noin 3 000 ja vuonna 1755 vastaavasti 6 987. Väkiluku kasvoi 1900-luvun puolivälissä yli 40 000:een, jonka jälkeen se on laskenut.
Talous ja liikenne
Naumburgissa on useita liiketoiminta-alueita (Gewerbegebiet), kuten Franz-Julius-Höltz-Straßen ja Steinkreuzwegin liikepuistot. Valtatie 180:n varrella kaupungin reunamilla sijaitsee Schönburgin liiketoiminta-alue. Lisäksi Flemmingenin kaupunginosalla on oma liikealueensa.
Vilunki 3000
Mikko Viljakainen (s. 1973 Kouvola ) taiteilijanimi Vilunki 3000, on helsinkiläinen muusikko, graafikko ja radiotoimittaja. Hän on soittanut tai soittaa yhtyeissä The Barefoot Brothers, Larry and the Lefthanded, The Four Sea-Sons, The Flaming Sideburns, Op:l Bastards, Uusi Fantasia ja Tähtiportti sekä norjalaisten Annien ja Erlend Øyen sooloyhtyeissä. 2021 Viljakainen soittaa yhtyeessä Tixa ja Tikkupyllyt, yhtyeessä rumpuja soittaa Arwi Lind ja laulaa Tixa. Hänen taustojaan voi kuulla esimerkiksi rap-artisti Asan albumeilla Terveisiä kaaoksesta ja Foetida-Pro Promo. Häneltä ilmestyi vuonna 2018 sooloalbumi The Life Of Elsa Liimanainen ja hän on lisäksi julkaissut singlen Valkoinen Poika sekä Discoteca Fatale -remiksauksen Dancing with Broken Hearts - Dancing with PRKL Remix, jotka molemmat on julkaistu vuonna 2021 helsinkiläisellä Ala­kulttuuri­talo-levymerkillä. Vilunki 3000:lla on ollut oma Supersunnuntai-ohjelma Radio Helsingissä.
Grafia ry valitsi Viljakaisen vuoden 2017 graafikoksi.
Legio IIII Flavia Felix
right|thumb|300px|Keisari [[Carausius|Carausiuksen kolikko, jonka takapuolella on Legio IIII Flavia Felixin leijonatunnus ja teksti "LEG IIII FL"]] Legio IIII Flavia Felix, joskus myös Legio IV Flavia Felix oli Vespasianuksen perustama roomalainen legioona. Vitelliusta kannattanut Legio IIII Macedonica lakkautettiin ja Legio IIII Flavia Felix perustettiin sen tilalle.
Legioonan ensimmäinen tukikohta oli Burnum Dalmatiassa, mutta se siirrettiin myöhemmin Singidunumiin. Vuonna 88 Legio IIII Flavia Felix osallistui Domitianuksen Daakian sotaan, jossa se taisteli ainakin Tapaen taistelussa. Se osallistui myös Trajanuksen Daakian sotaan ja jäi sen jälkeen Daakiaan varuskunnaksi, kunnes keisari Hadrianus komensi legioonan takaisin Singidunumiin. Vuoden 193 sisällissodassa legioona kannatti Septimius Severusta. Legio IIII, tai sen alaosastoja taisteli useissa sodissa vielä 200-luvulla pääasiallisesti Tonavan rannoilla, mutta osallistui hautalöytöjen perusteella ainakin myös Sassanideja vastaan käytyyn sotaretkeen nykyisen Syyrian alueella. Legioona oli vielä 300-luvun alkupuolella toiminnassa Moesia Superiorissa, mutta maininnat siitä historiallisista lähteistä loppuvat ennen vuotta 400.
Evangelisch-Lutherische Gebetsbruderschaft
Evangelisch-Lutherische Gebetsbruderschaft on saksalainen luterilainen veljestö miehille ja naisille. Se jakautuu Pohjois- Keski- ja Etelä-Saksan konventteihin, joilla jokaisella on oma historia. Keski-Saksan konventti on perustettu 1954 Leipzigissa.
Evangelisch-Lutherische Gebetsbruderschaftin identiteetti on tunnustuksellinen luterilainen. Veljestön elämään kuuluvat hetkirukoukset, joita varten sillä on oma saksankielinen breviario, Breviarium Lipsiensae. Veljestön liturginen vaikutus ulottuu myös Pohjois-Amerikkaan, jossa tunnustuksellinen luterilainen Lutheran Liturgical Prayer Brotherhood on syntynyt sen inspiroimana ja käyttää englanninkielistä breviaaria, jonka pääasiallisena lähteenä on Breviarium Lipsiensae.
Dieter Thoma
Dieter Thoma (s. 19. lokakuuta 1969 Hinterzarten, Länsi-Saksa) on saksalainen mäkihyppääjä. Koko uransa ajan hän edusti Saksan liittotasavaltaa.
Kaudella 1988–1989 Thoma otti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Thunder Bayn normaalimäessä 19-vuotiaana joulukuussa 1988 ja toisen osakilpailuvoittonsa hän otti Keski-Euroopan mäkiviikolla Oberstdorfin mäestä, sijoittuen loppupisteissä neljänneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi.
Kaudella 1989–1990 Thoma voitti sekä Keski-Euroopan mäkiviikon, jossa jälleen voitto Oberstdorfissa, että lentomäen maailmanmestaruuden Vikersundissa.
Kaudella 1990–1991 Thoma oli kolmas niin maailmancupissa kuin Keski-Euroopan mäkiviikolla.
Kaudeksi 1993–1994 Thoma vaihtoi V-tyyliin ja voitti Lillehammerin olympialaisista normaalimäen pronssia sekä joukkuekilpailun kultaa.
Kauden 1996–1997 Keski-Euroopan mäkiviikolla Thoma sijoittui kolmanneksi, hän voitti avauskilpailun Oberstdorfissa, jossa voitto oli jo kolmas, sekä päätösosakilpailun Bischofshofenissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen nuoren slovenialaisen Primoz Peterkan jälkeen.
Kaudella 1997–1998 Thoma oli mukana Naganon olympialaisissa Saksan hopeamiehistössä joukkuekilpailussa, samalla kaudella hän hyppäsi lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa pronssia.
Hän lopetti aktiiviuransa kauteen 1998–1999. Thoma voitti urallaan viisi MM-mitalia: yhden kullan (joukkuekilpailu 1999), kaksi hopeaa (joukkuekilpailu 1995, suurmäki 1997) ja kaksi pronssia (joukkuekilpailu 1991 ja 1997).
Dieter Thoman setä Georg Thoma oli maailmanmestari ja olympiavoittaja yhdistetyssä.
Rautasoini
Rautasoini Oy on yksi Suomen vanhimmista romuliikkeistä. Yritys on säilynyt koko historiansa ajan saman suvun omistuksessa ja rautakauppaa tehdään jo neljännessä polvessa.
Timo Kiviniemi
Timo Iisakki Kiviniemi (s. 20. marraskuuta 1961 Kurikka) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pikajuoksija. Hänen seuranaan oli koko hänen uransa ajan Kurikan Ryhti. Kalevan kisoista Kiviniemi saavutti pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1987. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa kolmea mitalia 4 x 400 metrin viestijuoksusta; kultaa vuonna 1986 sekä kahta hopeaa vuosina 1987 ja 1988. Sisäratojen SM-kisoista Kiviniemi voitti kaikkiaan viisi mitalia; 400 metrin juoksussa kaksi hopeaa vuonna 1986 ja 1987 sekä kaksi pronssia vuosina 1988 ja 1991 ja pronssia 4 x 300 metrin viestijuoksussa vuonna 1991.
Rautasoini
Huhtikuussa 2008 rakennus-, konepaja ym. teollisuusjätteiden kuljetus- sekä lajittelutoimintaan erikoistuneen Kuljetusliike Helander Oy:n koko osakekanta siirtyi Rautasoini Oy:n omistukseen.
Timo Kiviniemi
Arvokisoissa Kiviniemi on edustanut Suomea yhden kerran. Hän oli mukana sisäratojen EM-kilpailuissa Madridissa vuonna 1986, joissa hän osallistui 400 metrin juoksuun. Kiviniemi ei kuitenkaan selviytynyt alkukilpailuista jatkoon.
Virallisissa kilpailuissa Kiviniemi ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen.
Julayi
Julayi on dubattu malajalamiksi nimellä Gajapokkiri ja hindiksi nimellä Dangerous Khiladi. Lisäksi elokuva uudelleenfilmatisoidaan tamiliksi nimellä Saahasam.
Vastaanotto
Julayi voitti kaksi Etelä-Intian kansainvälistä elokuvapalkintoa vuoden 2012 telugunkielisten elokuvien sarjassa: Rajendra Prasad sai parhaan sivuosan ja Sekhar parhaan tanssikoreografin palkinnon.
Anders Wejryd
pienoiskuva|Upsalan arkkipiispan vaakuna Anders Wejryd (s. 8. elokuuta 1948 Falköping, Ruotsi ) on entinen Uppsalan arkkipiispa.
Wejryd on suorittanut lukion Yhdysvalloissa Spartassa Michiganin osavaltiossa ja ylioppilastutkinnon Västeråsissa 1968. Hän valmistui teologian kandidaatiksi ja vihittiin papiksi Västeråsin hiippakunnassa 1972 ja oli pappina Västeråsissa, Munktorpissa ja Arbogassa
Työnsä ohella hän suoritti tohtorintutkintoon tähtääviä opintoja aiheenaan arkkipiispa Nathan Söderblom lähetystelogina ja läheysjohtajana. Vuodesta 1987 hän toimi Erstan diakonialaitoksen johtajana Tukholmassa, ennen kuin hänet valittiin 1995 Växjön piispaksi. 30. maaliskuuta 2006 hänet valittiin Ruotsin 69. arkkipiispaksi ensimmäisessä arkkipiispanvaalissa vuoden 2000 valtion ja kirkon suhteiden uudelleen järjesteyn jälkeen. Wejryd sai ensimmäisellä vaalikierroksella 44 % äänistä.Toisen vaalikierroksen äänestyksessä Wejryd sai 176 ääntä, kun Ragnar Persenius sai 127 ääntä. Wejryd otettiin vastaan arkkipiispan virkaan 2. syyskuuta 2006 Uppsalan tuomiokirkossa. Hän jäi eläkkeelle 2014 ja hänen seuraajakseen valittiin Lundin hiippakunnan piispa Antje Jackelén.
Wejrydin aloitteesta järjestettiin Uppsalassa kansainvälinen uskontojen välinen ilmastokokous "Interfaith Climate Summit" marraskuussa 2008.
Wejrydin ollessa arkkipiispana Ruotsin kirkolliskokous hyväksyi syksyllä 2009 Ruotsin valtiopäivien säätämän avioliittolain muutoksen jonka mukaan myös samaa sukupuolta olevat parit voivat solmia avioliitton. Samalla kertaa kirkolliskokous hyväkyi avioliittoon vihkimsjärjestyksen samaa sukupuolta olevia pareja varten..
Tsna
Tsna eli Tsnajoki Venäjällä Tverin alueen Vyšni Volotšokin piirissa virtaava 160 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Olhavanjoen valuma-alueen 848 kilometriä pitkän pääuoman latvaosuuden.
Historia
Viikinkien idäntie kulki Laatokasta Olhavanjoea Ilmajärvelle ja siitä eteenpäin ylävirtaan Mustajokea ja Tsnajokea pitkin Valdain ylängölle. Ylängöllä sijaitsi kuivanmaan vetotaival Tvertsajoelle, josta matka jatkui alavirtaan Volgalle. Vesitie tunnetaan jo varjagiajoilta asti. Tästä on todisteena huomattavat arkeologiset löydöt näiden jokien varsilta.
Tsnan valuma-alue
pienoiskuva|Olhavanjoen valuma-alue. Tsnajoki on kartassa oikealla Mstinojärveen laskeva sivujoki.
Yleistä
Tsnajoki kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Olhavanjoen valuma-alueeseen, jonka Mstan valuma-alueessa se sijaitsee. Msta, joka alkaa Mstinojärvestä, muodostaa Olhavanjoen valuma-alueen pääuoman keskiosuuden ja Mstinoon laskeva Tsna sen pääuoman latvaosuuden. Pääuomaa on yhteensä 848 kilometriä. Olhavanjoki laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen. Tsnan valuma-alueen pinta-ala on 4 140 neliökilometriä (tai 4 420 km²) ja se onkin suurin Mstinoon laskevista joista. Tsnan keskivirtaamaksi on määritetty 12,3 m³/s mittausasemalla, joka sijaitsee 38 km ylävirtaan aivan toiseksi suurimman sivujoen Belajan alapuolella.
Sivu-uomia
Ennen Vyšni Volotšokin tekojärven rakentamista oli Tsna joki, jolla oli kaksi yhtäsuurta latvahaaraa. Šlinan asema Tsnaan nähden on sivujoki, vaikka tämän valuma-alue on yhtä suuri. Muista sivujoista ovat maininnan arvoisia Belaja ja Krasenka. Alla olevaan taulukkoon on koottu Tsnan suurimpia sivu-uomia. Joenuoman alajuoksun ja yläjuoksun välinen raja sijaitsee kohdassa, jossa joki kääntyy lounaisesta suunnasta kohti pohjoista. Taulukon tiedot on lueteltu taulukon alla ja niitä on eritelty kullekin joelle taulukon oikeassa sarakkeessa. Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = luettu kunkin sivu-uoman lähteestä, 3 = luettu venäjänkielisestä Wikipediasta, 4 = katsottu tai mitattu Internetin karttapalvelusta kuten esimerkiksi Google Maps tai ACME
Järviä
Tsnan valuma-alueella on tekojärven lisäksi vähän järviä. Sonkajoen uomassa sijaitsee suurehko järvi Sonino (Сонино ). Šlinajoen laajalla valuma-alueella on järviä enemmän. Niistä voidaan mainita esimerkiksi Šlino (Шлино), Glybi (Глыби), Belje, Tihmen (Тихмень), Kamennoje (Каменное), Granitšnoje (Граничное), Seremo (Серемо), Martjušino (Мартюшино), Starožil (Старожил) ja Šlintso (Шлинцо). Tsnan suurin järvi on Vyšni Volotšokin tekojärvi, jonka vedenpintaa on aikoinaan nostettu vesitien laivaliikenteen mahdollistamiseksi.
Tuopin jäljet
Tuopin jäljet on yksi tunnetuimpia Tapio Rautavaaran kappaleita. Sen on säveltänyt ja sovittanut Toivo Kärki ja sanoittaneet Reino Helismaa ja Lullan Helo (jälkimmäinen käytti salanimeään Kari Wilkman). Joulukuussa 1963 julkaistun singlelevyn kääntöpuolella on Rafael Ramstedtin balladi Rosvo-Roope, ja molemmat kappaleet on julkaistu Rautavaaran albumilla Tapio Rautavaaran uusimpia laulelmia sekä myöhemmin monilla kokoelmalevyillä.
Laulua on arvosteltu aikanaan alkoholinkäytön ylistyksenä, mutta sanoituksessa on havaittu myöhemmin syvällisempääkin symboliikkaa.
Kappaleen ovat levyttäneet myös Topi Sorsakoski vuonna 2011 viimeiseksi jääneelle albumilleen Tummansininen sävel sekä Vesku Jokinen & Sundin pojat albumilleen Juuret vuonna 2012. Cornelis Vreeswijk levytti kappaleen vuonna 1980 ruotsiksi nimellä Stopets spår.
R. W. Ekmanin muotokuvahermi
thumb|Veistos sijaitsee puiden katveessa taidemuseon portaikon vasemmalla puolella. R.W. Ekmanin muotokuvahermi on Wäinö Aaltosen valmistama, Robert Wilhelm Ekmania esittävä veistos. Veistos valmistui vuosina 1924–1926, ja se paljastettiin 4. tammikuuta 1927. Se sijaitsee Turun keskustassa, Turun taidemuseon edustalla.
Teos on korkeudeltaan 4,1 metriä. Sen materiaali on punagraniitti, ja se on hakattu yhdestä monoliitista ja on hermi.
Teos kuuluu Turun kaupungin kokoelmiin, ja se hankittiin G. A. Petreliuksen lahjoitusvaroin.
Hermi muodostaa antiteettisen ryhmän sitä kasvokkain olevan V. Westerholmin muotokuvahermin kanssa.
Lockdown
Lockdown on fiktiivinen palkkiometsästäjä Transformers-universumissa. Omien sanojensa mukaan hän ei kuulu Decepticoneihin, mutta tekee enimmäkseen töitä heille. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran sarjassa Transformers: Animated.
Transformers: Animated
Transformers: Animatedissa Lockdown oli vuosia sitten kaapannut kenttälääkäri Ratchetin sekä tiedustelija Arceen. Hänellä oli tapana keräillä kaappaamiltaan Autoboteilta näiden aseita ja päivityksiä sekä ottaa ne ns. "palkkioikseen". Hän vei myös Ratchetin EMP-generaattorin. Mutta ennen kuin Lockdown ehti toimittaa Ratchetin ja Arceen Megatronille, EMP-generaattori ylikuormittui. Ratchet ja Arcee pääsivät pakoon, vaikka Arcee menetti muistinsa. Hänen hallussaan olleet koodit Projekti Omegaan siirtyivät myöhemmin Ratchetille.
Vuosien kuluttua Ratchet ja Lockdown kohtasivat jälleen, kun Lockdown lähetettiin Detroitiin etsimään Optimus Primea. Silloin Ratchet onnistui saamaan EMP-generaattorinsa takaisin.
Lockdown käytti hetkellisesti hyväksi Sentinel Primea. Hän aluksi luovutti tälle muutamia Decepticoneja, jotta Sentinelin maine säilyisi, mutta yritti lopulta vangita hänet. Prowl saapui kuitenkin estämään sen ja sai selville Lockdownin olleen entinen kyber-ninja ja myös vastuussa heidän opettajansa, Yoketronin, kuolemasta sekä hänen dojossaan säilytettyjen protoformien ryöstämisestä. Prowl sai haltuunsa Yoketronin kypärän, mutta Lockdown pakeni.
Lockdown muuntautuu suureksi muskeliautoksi ja hänen äänenään on Lance Henriksen.
Transformers: Kaatuneiden kosto
Lockdown ei esiintynyt elokuvassa Transformers: Kaatuneiden kosto, mutta hänestä julkaistiin leluversio, joka muistuttaa Transformers: Animatedin versiota.
Transformers: Cyber Missions
Lockdown esiintyy Kaatuneiden koston jälkeen sijoittuvan Internet-sarjan Transformers: Cyber Missions jaksoissa 3, 7 ja 11. Ulkonäkönsä lisäksi hän muistuttaa kovasti Transformers: Animatedin versiota myös elämäntarinaltaan.
Transformers – Tuhon aikakausi
Lockdown esiintyy päävihollisena elokuvassa Transformers – Tuhon aikakausi. Hän on galaksienvälinen palkkionmetsästäjä, joka on saanut Luojilta, transformereiden olemassaolosta vastuussa olevien avaruusolioilta, tehtäväkseen etsiä Optimus Prime ja tuoda tämä heille. Lockdownilla on apunaan joukko osittain samankaltaisen robottikehon omaavia Shadow Raider -palkkasotureita sekä tekno-orgaanisia Steeljaw-susia. Lockdownilla on arvet rinnassaan sekä kasvojensa vasemmalla puolella. Hän kykenee myös muuntamaan omat kasvonsa kaukoputkeksi tai tykiksi, ja hän muuntautuu Lamborghini Aventadoriksi. Hän käyttää aseinaan kranaatteja, jotka cybermuuntavat (eli muuttavat metalliksi, josta transformeritkin koostuvat) lyhyen kantaman verran maaperää. Hänellä on keräämiensä aseiden sekä muukalaislajiyksilöiden ja muiden vankien säilyttämiseksi valtava alus, jonka hän kaappasi kuului alun perin miljoonia vuosia sitten maailmankaikkeutta tutkineilta muinaisilta transformeriritareilta. Lockdownin äänenä elokuvassa on Mark Ryan.
Transformereiden täydelliseen hävitykseen maapallolta pyrkivä CIA:n agentti Harold Attinger teki sopimuksen Lockdownin kanssa. Jos Attinger ja hänen käskyläisensä toimittaisivat Optimuksen, Lockdown antaisi heille yhden "Siemenistä", pommeista, jotka Luojat olivat miljoonia vuosia sitten kehittäneet. Siemenet ovat kuin Lockdownin kranaatit, mutta toimivat paljon suuremmalta kantamalla kyeten cyberformaamaan kokonaisia kaupunkeja. Attinger käyttäisi sitä auttaakseen yhtiötä nimeltä KSI luomaan lisää keinotekoisia transformereita, joista muodostettaisiin armeija suojelemaan ihmiskuntaa.
Autobottien paetessa KSI:n tehtaalta Chicagosta Lockdown saapui ja onnistui vangitsemaan Optimuksen, mutta kaappasi vahingossa myös Tessa Yeagerin. Pian tämän jälkeen hän luovutti Siemenen Attingerin miehille ja valmisteli lähtöä. Cade Yeager (Tessan isä), Shane Dyson ja Autobotit kuitenkin tunkeutuivat alukseen, vapauttivat Optimuksen sekä irrottivat osan aluksesta paeten sen kyydissä. Lockdown huomasi pian vankinsa paon ja seurasi heitä Kiinaan. Autobottien kukistettua suurin osa Galvatronin alistamasta keinotekoisten transformereiden joukoista, hän alkoi aluksensa magneettista vetosädettään käyttäen alkoi repiä Hongkongia palasiksi. Optimus tuhosi mekanismin, jolloin Lockdown tuli itse alas taistelemaan Optimusta vastaan. Kesken taistelun Optimus tappoi Attingerin estääkseen tätä tappamasta Cadea, jolloin Lockdown sai etulyöntiaseman. Hän otti Optimukselta tämän miekan ja lävisti hänet sillä kiinni kivisenään. Mutta Cade ja Bumblebee häiritsivät Lockdownia tarpeeksi kauan antaakseen Shanelle ja Tessalle tilaisuuden vetää miekka irti Optimuksesta, joka iski sen Lockdownin selän läpi ja sivalsi hänen robottikehonsa kahtia.
Suomi talviolympialaisissa 1998
Suomi saavutti Naganon talviolympialaisista 1998 12 mitalia, joista kaksi oli kultaa, neljä hopeaa ja kuusi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui 11:nneksi.
Edellisen kerran Suomi sai enemmän mitaleita talviolympialaisista Sarajevosta 1984. Mika Myllylä voitti maastohiihdon olympiakultaa ensimmäisenä suomalaismiehenä 22 vuoteen. Suomalaisurheilijat voittivat maalleen olympiahistorian ensimmäiset mitalit freestylehiihdossa ja naisten jääkiekossa, jotka kumpikin olivat ensimmäistä kertaa olympialajeina.
Joukkueeseen kuului 85 urheilijaa. Heistä 55 eli noin 65% joukkueesta sai mitalin. Tämä lienee ennätys mitalilla palkittujen osuudesta Suomen joukkueessa.
Tear Me Down Tonight
Kappaleen sävellykselle erityistä on, että se perustuu vain yhteen neljän tahdin mittaiseen kitaran ja basson yhdessä soittamaan riffiin, ja säkeistön ja kertosäkeen erottavat toisistaan ainoastaan kappaleen lauluosuudet. Tällainen asetelma on tyypillinen hip hop -musiikissa, mutta epätyypillinen rock-kappaleessa. Kappaleen sovitus on myös askeettinen, sillä rumpukomppi pysyy miltei samana eikä kappaleessa käytetä hi-hatia lukuun ottamatta lainkaan symbaaleja.
Kappale on Superchristin tunnetuimpia kappaleista. Sen musiikkivideo on ainoa MTV-musiikkikanavan päiväsoittoon päässyt yhtyeen kappale. Singlestä tehtiin CD-painos vain promootiokäyttöön.
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut ja leikannut yhtyeen laulaja-kitaristi Mikko Lohenoja.
Video kuvattiin17. syyskuuta 2005 Helsingin Kaapelitehtaalla yhtyeen silloisella treenikämpällä jonka seinät oli vuorattu sanomalehdillä. Yhtyeestä otettiin myös Colorgun -albumin kanteen valokuvat samana päivänä heti videon kuvausten jälkeen. Rumpali Lassi Jokisen rumpusetissä ei ole hi-hatin lisäksi lainkaan symbaaleja, sillä kappaleen äänityksissä ei niitä käytetty.
Musiikkivideo kuvattiin puolinopeudella ja muutettiin jälkikäsittelyssä tuplanopeudelle, jolloin soittajien liikkeet näyttävät nopeatempoisilta ja nykiviltä. Videossa on käytetty huomattavan paljon split screen -tekniikkaa. Siinä realistiselta vaikuttavan saman kuvan sisällä voidaan yhdistellä näyttelijöiden eri kuvausottoja keskenään, ja välillä sama soittaja näkyy kahteen kertaan huoneessa.
Myös videon tekemisestä julkaistiin yhtyeen kotisivuilla Colorgun -albumin julkaisun 5-vuotispäivän kunniaksi 2. marraskuuta 2010 lyhyt videokooste.
Singlen kotisivu ja sarjakuva
Kappaleen ja tulevan Colorgun -albumin markkinointia varten yhtye hankki oman domain-osoitteen, jossa kappale oli kuultavana ja Kati Vihermäen tekemä sarjakuva kertosäkeen sanoituksista kahden piirroshahmon vuoropuheluna.
Uschakoffin talo
Uschakoffin talo on Helsingissä Pohjoisesplanadi 19:ssä sijaitseva kolmikerroksinen empiretyylinen toimisto- ja liiketalo jonka rakennutti venäläinen Suomeen vuonna 1808 muuttanut kauppias Jegor Uschakoff vuosina 1815–1816 Pehr Granstedtin toimiessa suunnittelijana. Talossa oli alun perin tavaramakasiineja ja kauppapuoteja alakerrassa ja yläkerroksissa asuntoja. Talon piharakennuksessa oli vielä renkitupa, sauna, talli ja navetta. Uschakoffin talon Unioninkadun puoleisen siiven pohjoisosa valmistui hiukan myöhemmin 1827–1828. 1800-luvun kuluessa taloon tehtiin vielä ikkunajakomuutoksia sekä rakennettiin näyteikkunat vuonna 1876 arkkitehti Theodor Höijerin suunnitelman mukaan.
Vuonna 1885 Uschakoffin perilliset myivät talon kirjakauppias Gustaf Wilhelm Edlundille. Edlund oli ostanut Uschakoffin talossa jo vuodesta 1848 toimineen J. C. Frenckellin kirjakaupan vuonna 1864 ja kirjakauppa toimi talossa G. W. Edlundin kirjakaupan nimellä vuodesta 1879 aina 1920-luvun alkuun. Edlund myi kuitenkin Uschakoffin talon jo vuonna 1896 Privatbankenille.
1900-luvulla taloon rakennettiin Jugendsalina tunnettu Privatbankenin pankkisali sisäänkäynteineen ja portaikkoineen sekä uudet näyteikkunat vuosina 1903–1904 arkkitehti Lars Sonckin suunnitelmien mukaan. Pankkisalin sisustuksen suunnitteli Valter Jung. Lars Sonck suunnitteli myös vuonna 1915 valmistuneen Privatbankenin pankkisalin laajennuksen. Privatbankenin toiminta päättyi fuusioon vuonna 1922 pankin jouduttua taloudellisiin vaikeuksiin.
Helsingin kaupunki osti Uschakoffin talon vuonna 1961. Uschakoffin talon sisäosat purettiin julkisivuja ja Jugendsalia lukuun ottamatta vuosina 1965–1968 tehdyissä muutostöissä jotka suunnitteli arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Jugendsali muutettiin Helsingin kaupungin tiedotustilaksi vuonna 1983 ja nykyisin salissa toimii kahvila-ravintola. Uschakoffin talossa sijaitsee myös heinäkuussa 2018 avattu Market Helsinki, joka on kolmen suomalaisen brändin (R/H Studio, Papu, Frantsila) yhteismyymälä.
Luettelo Yhdysvaltain demokraattisen puolueen puoluekokouksista
Tämä on luettelo Yhdysvaltain demokraattisen puolueen puoluekokouksista. Puoluekokous valitsee puolueen presidenttiehdokkaan neljän vuoden välein.
Huom.
Marcus Calpurnius Bibulus
Bibulus oli Cato nuoremman vävy ja optimaattien kannattaja. Hänet valittiin konsuliksi Caesarin kanssa vuonna 59 eaa. Kun Bibulus yritti vastustaa Caesarin lakiehdotuksia, kävivät ihmiset häneen käsiksi ja hänen oli paettava kotiinsa. Lopun ajan konsulikaudestaan Bibulus piileskeli kotonaan. Caesarin kannattajat vitsailivatkin, että konsuleina olivatkin oikeasti "Julius ja Caesar".
Kun Caesar oli prokonsulina Galliassa, Bibulus kannatti Pompeiusta josta oli myös tullut Caesarin vihollinen. Pompeius sai hallita yksin konsulina Publius Clodius Pulcherin murhan jälkeen. Vuonna 48 eaa. Bibulus johti Pompeiuksen laivastoa Adrianmerellä. Hän sai tuhottua Caesarin laivasto, minkä takia Caesar jäi eristetyksi Epeirokseen. Caesar oli vähällä jäädä loukkuun, mutta sai Pompeiuksen kukistettua Farsaloksen taistelussa. Bibulus kuoli vuonna 48 eaa.
Pirjo Nuotio
Ura MTV:llä
Nuotio aloitti työt MTV:llä vuonna 1974. Tuolloin hän teki töitä televisiokuuluttajana. Vuonna 1983 hän siirtyi uutistoimitukseen.
Pidot (Epikuros)
Pidot oli Epikuroksen kirjoittama pidot-lajityyppiin lukeutuva filosofinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia muilta antiikin aikaisilta kirjailijoilta.
Pirjo Nuotio
Ura MTV:llä
Hän toimi MTV3:n uutisankkurina vuodesta 1983 vuoden 2016 jouluun asti. Vakituisena MTV3:n uutisankkurina hän oli vuodesta 1990 aina vuoteen 2016 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle joulupäivänä 25. joulukuuta. Nuotio on koulutukseltaan puheterapeutti.
Pidot (Epikuros)
Historia
Teoksen mainitsee Epikuroksen kirjoitusten joukossa Diogenes Laertios. Merkittävimmät katkelmat teoksesta ovat peräisin Athenaioksen teoksesta Deipnosofistai sekä Plutarkhoksen teoksista Pöytäpuheita ja Kolotesta vastaan. Näistä kaksi ensin mainittua käsittelivät nekin pitoja.
Pirjo Nuotio
Opinnot
Nuotion pro gradu -työ valmistui vuonna 1975, ja sen otsikko on Eräiden toiminnallisten äänihäiriöiden kokeellisfoneettinen analyysi. Se on samalla hänen lisensiaatintyönsä.
Pidot (Epikuros)
Sisältö
Athenaioksen mukaan teoksessa ei ollut muiden pidot-lajityyppiin kuuluvien teosten tavoin minkäänlaista kuvausta itse pitojen ajasta, paikasta ja tilanneyhteydestä. Sen sijaan siinä puhuttiin filosofiasta kuin oltaisiin luennolla. Pidoissa oli läsnä pelkästään filosofeja.
Pirjo Nuotio
Palkinnot
Nuotio palkittiin vuonna 2012 Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton jakamalla Olli-palkinnolla.
Muuta
Teini-ikäisenä Nuotio esiintyi laulusolistina Heimo Mäntysen yhtyeessä taiteilijanimellä Britte. Nuotio esiintyy omana itsenään elokuvassa Pahat pojat (2003) ja televisiokuuluttajana elokuvassa Lottovoittaja UKK Turhapuro (1976).
Nuotio oli myös Mannerheimin Lastensuojeluliiton palveluksessa 1980-luvulta alkaen vuoteen 1990. Hän on edelleen mukana lastensuojelutyössä.
Yksityiselämä
Nuotio on eronnut vuonna 1992, hänellä on kaksi aikuista lasta ja hän harrastaa golfia. Hän on seurustellut vuodesta 2004 teollisen muotoilijan Reijo Markun kanssa.
Cliff Allison
Clifford Allison (8. helmikuuta 1932 Brough, Englanti, Iso-Britannia – 7. huhtikuuta 2005 Brough, Englanti, Iso-Britannia ) oli brittiläinen kilpa-autoilija, joka osallistui Formula 1 -sarjaan kaudesta 1958 kauteen 1961. Hän kilpaili Lotus, Scuderia Centro Sud, Ferrari ja UDT Laystall -talleissa.
Kaudella Allison ajoi F1-uransa parhaan tuloksen sijoittumalla Ferrarillaan toiseksi Argentiinan osakilpailussa, minkä hän teki perinteisellä auton etuosaan asennetulla moottorilla monen muun kuljettajan käyttäessä takamoottorisia autoja. Monacon Grand Prix'ssa hän kolaroi harjoituksissa murtaen kätensä ja vei melkein vuoden ennen kuin hän selvisi vammoistaan. Myös seuraavalla kaudella hän joutui kolariin. Tällä kertaa Belgian Grand Prix'ssa 1961 ajaen Lotusta, jolloin onnettomuuden seurauksena hänen molemmat jalkansa katkesivat. Tämä tarkoitti loppua hänen moottoriurheilu-uralleen ja hän siirtyi moottori- sekä huoltamoliiketoimintaan.
Wagnerin laki
Wagnerin laki (tai "kasvavan julkisen kulutuksen laki") tarkoittaa sitä, että julkisilla menoilla on taipumus kasvaa teollisuusmaissa. Korkmanin (2011) mukaan Wagnerin laki viittaa siihen havaintoon, että julkisten palvelujen kysyntä ja laatuvaatimukset kasvavat tulotason kohotessa. Käsite on nimetty saksalaisen ekonomistin Adolph Wagnerin (1835-1917) mukaan, joka ensimmäisenä havaitsi ilmiön Saksassa.
Naumburg (Hessen)
Naumburg on kaupunki Hessenin osavaltion pohjoisosassa Saksassa 25 kilometriä Kasselista lounaaseen. Se sijaitsee 474 km²:n laajuisen Habichtswaldin luonnonpuiston länsiosassa. Kaupungin halki virtaa 33-kilometrinen Elbe, joka on Ederin sivujoki.
Historia ja nähtävyyksiä
Varhaisin asiakirjamaininta Naumburgista on vuodelta 1170. Se kuului Mainzin hiippakuntaan vuoteen 1802, joten se oli uskonpuhdistuksen jälkeen katolinen erillisalue protestanttisessa Hessenissä. Vuonna 1803 Naumburg liitettiin Fritzlarin, Amöneburgin ja Neustadtin kanssa Fritzlarin ruhtinaskuntaan, joka kuului Hessen-Kasselin maakreivikuntaan. Naumburg liitettiin muun kreivikunnan mukana Preussiin vuonna 1866. Suurin osa naumburgilaisista sai elantonsa maataloudesta 1800-luvun alkuun asti. 1900-luvulla tärkeimmiksi työllistäjiksi tulivat teollisuus- ja palveluelinkeinot, kuten Volkswagenin tehdas viereisessä Baunatalin kaupungissa.
Naumburgin nähtävyyksiä on muun muassa klassistinen Elberbergin linna, Schloss Elberberg, englantilaisine puutarhoineen. Vanhassakaupungissa on säilynyt ristikkotalokokonaisuuksia 1600-luvun lopulta. Katolisen Pyhän Crescentiuksen kirkon historia ulottuu 1300-luvulle. Vuoden 1684 suuren kaupunginpalon jälkeen kirkko rakennettiin laajalti uudelleen. Kirkon eteläistä julkisivua koristaa goottilainen Madonna-patsas vuodelta 1340. Patsaan tekijän henkilöllisyyttä ei tiedetä. Hän on saanut veistämänsä teoksen mukaan nimen Meister der Naumburger Madonna, Naumburgin Madonnan mestari. Kirkon sisällä on muun muassa goottilainen Marianpatsas 1300-luvun lopulta. Naumburgissa sijaitsee Hessencourrier-radan toinen pääteasema. Esihistoriallinen uhripaikka, Heiligenbergin jättiläiskivi, sijaitsee Habichtswaldin luonnonpuistossa. Naumburgin kautta kulkee temaattinen lomareitti Deutsche Fachwerkstraße.
Kempeleen kunnanvaltuusto
Kempeleen kunnanvaltuusto on Kempeleen kunnan ylin päättävä elin. Kunnanvaltuustossa istuu 39 valtuutettua. Vuoden 2021 kuntavaalien tulosten mukaan paikkajakauma on seuraava:
Werner Perathoner
Werner Perathoner (s. 21. syyskuuta 1967 Selva di Val Gardena, Italia) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Perathoner sijoittui Lillehammerin talviolympialaisissa 1994 supersuurpujottelussa viidenneksi ja neljä vuotta myöhemmin Naganon olympialaisissa samassa lajissa viidenneksitoista. Naganossa hän sijoittui lisäksi syöksylaskussa kuudenneksitoista. Maailmanmestaruuskilpailuissa Perathoner sijoittui kerran urallaan kymmenen parhaan joukkoon, Sierra Nevadassa 1996 hän oli syöksylaskussa seitsemäs.
Perathoner voitti urallaan kaksi maailmancupin osakilpailua ja sijoittui palkintokorokkeelle yhteensä yksitoista kertaa. Hän oli kolmas supersuurpujottelun maailmancupissa kaudella 1994–1995 ja samalla kaudella hän sijoittui viidenneksitoista kokonaiskilpailussa.
Totuus kiihottaa
Totuus kiihottaa sai tiedotusvälineissä kielteisen vastaanoton. Erityisesti sen naisvihamielisiksi ja seksuaalisen ahdistelun puolusteluksi tulkitut kannanotot herättivät pahennusta. Muita kritiikin aiheita olivat teoksen väitetyt asiavirheet, epätieteellisyys, rasismi ja ylipituus. Myönteisemmissä arvioissa huomautettiin, että kohutuimmat näkemykset edustavat verrattain pientä osaa koko kirjasta eivätkä varsinaisesti liity sen pääaiheeseen eli tiedotusvälineiden väitettyyn puolueellisuuteen.
Kohun noustua perussuomalaisten puoluejohto irtisanoutui kirjasta, ja puolueen puheenjohtaja Jussi Halla-aho totesi sen julkaisemisen virheeksi. Opetus- ja kulttuuriministeriö ilmoitti lisäksi perivänsä Suomen Perustalta takaisin kirjaan käytetyn valtionavustuksen arvioidun määrän. Kohun vuoksi Suomen perusta keskeytti kirjan julkaisemisen, eikä se enää ole saatavilla ajatuspajan verkkosivuilla.
Hankamäki itse julkaisi vuonna 2022 kirjan saamasta vastaanotosta tutkimuksen Pavlovin koirat, jossa hän vastaa kohtaamaansa kritiikkiin ja kiistää kirjansa olevan naisvihamielinen tai rasistinen. Vastineen mukaan Totuus kiihottaa ei puolusta tai vähättele seksuaalirikoksia vaan arvostelee niistä käytyä julkista keskustelua. Hankamäen mukaan tutkimukseksi tarkoitettua kirjaa käsiteltiin viestimissä puoluepoliittisena kannanottona, mikä oli hänen mukaansa virheellistä.
Lajityyppi ja metodologia
Kirjoittaja Jukka Hankamäki on koulutukseltaan filosofian ja valtiotieteiden tohtori. Hän sanoo teostaan tieteelliseksi mediatutkimukseksi, jonka aineisto koostuu vuosien 2005–2020 välillä valtavirtamediassa ilmestyneestä juttuaineksesta. Menetelmikseen Hankamäki nimeää diskurssianalyysin, sosiaalipsykologisen väitöskirjansa vuorovaikutusteorian ja teoksessaan Dialoginen filosofia kehittelemänsä keskustelumenetelmän.
Aineistona ovat esimerkiksi Turun terrori-iskua, translainsäädännön uudistamista, Suostumus2018-aloitetta, Me Too -kampanjaa ja koululaisten ilmastolakkoilua koskeva lehtikirjoittelu. Kirjassa on 420 sivua ja 821 lähdeviitettä, ja se jakautuu kolmeen osaan: ”Tilanne ja teoria”, ”Todistelu ja tulkinta” sekä ”Merkitys medialle, tieteelle ja informaatioteorialle”. Hankamäen mukaan hänen jäsenyytensä perussuomalaisissa ei ole vaikuttanut teoksen sisältöön.
Median kritiikki
Hankamäki väittää ruotsalaiselta viestinnän professorilta Jesper Strömbäckiltä peräisin olevaan medioitumisteoriaan tukeutuen, että poliitikkojen riippuvuus median suosiosta on siirtänyt poliittista valtaa toimittajille. Hänen mukaansa sama ilmiö toistuu tiedepolitiikassa: toimittajat ”orkestroivat” mediajulkisuutta puhuttamalla tieteilijöitä valikoidusti, mistä syntyy puolueellista agendajournalismia. Samalla tieteilijät ovat alkaneet myötäillä tiedotusvälineiden näkemyksiä, mikä synnyttää tarkoitushakuista tutkimusta, hän katsoo.
Teoksen mukaan journalismi on jakaantunut ”vihervasemmistolais-feministiseen ja oikeistoliberaaliin” perinnemediaan sekä ”kansallista etua tavoittelevaan” uusmediaan. Näistä ensin mainittu on hänen mukaansa tunteellinen ja idealistinen, jälkimmäinen realistinen ja rationaalinen, ja taustalla vaikuttaa yhteiskunnan jakaantuminen liberaaliin ja konservatiiviseen väestönosaan. Poliittista valtavirtaa kannattavat tiedotusvälineet eivät Hankamäen mukaan edes voisi olla totuudellisia, koska ”valhe, suodattaminen ja sensuuri” kuuluvat valtaan määritelmällisesti.
Hankamäen mediakritiikki kohdistuu varsinkin Helsingin Sanomiin ja Yleisradioon. Hankamäki katsoo toimittajien roolin muuttuneen tiedon välittäjistä valmiiden tulkintojen esittäjiksi. Objektiivisten tosiasioiden sijaan viestimet kertovat tunteisiin vetoavia tarinoita yksittäisistä henkilöistä ja heidän subjektiivisista kokemuksistaan. Tosiasiat säästetään ”kainalojuttuihin” tai ”faktanurkkiin”. Hankamäen mukaan totuuden jälkeistä aikaa ovat äänekkäimmin kritisoineet sosiaalista konstruktionismia kannattavat jälkimodernistit, jotka ristiriitaisesti itse samalla kiistävät objektiivisen totuuden olemassaolon.
Koska toimittajat ovat Hankamäen mielestä etääntyneet arkitodellisuudesta, ovat kansalaisten mielipiteet päässeet paremmin esiin sosiaalisessa mediassa, jota koskeva sensuroiminen tosin antaa vääristyneen kuvan siitä, mitä todellisuudessa ajatellaan. Lehtien tilaajakato ja talousahdinko eivät Hankamäen mukaan johdu digitalisoitumisesta, vaan ongelmana on viestinnän sisältö, mikä on luonut tilauksen MV-lehden kaltaisille julkaisuille. Valtavirran tiedotusvälineiden ja vaihtoehtoisen kansalaisjournalismin välinen kilpailu on Hankamäen mukaan merkki yhteiskunnan legitimiteetin kriisistä, jonka aiheuttajaksi hän osoittaa maahanmuuton tuottaman eripuran ja EU-jäsenyydestä johtuvan keskittämispolitiikan.
Yliopistolaitoksen kritiikki
Hankamäen mukaan feminismi on politisoinut yliopistolaitosta ja lietsoo ihmisten välisiä ristiriitoja intersektionaalisuuden ja identiteettipolitiikan varjolla. Hankamäki arvioi, että poliittinen korrektius ja ”turvallisten tilojen” politiikka ovat hävittämässä sananvapauden yliopistokampuksilta. Tiedon ja totuuden sijasta yliopistoväki on nykyään kiinnostuneempi poliittisista päämääristä, kuten tasa-arvosta ja oikeudenmukaisuudesta, ja alalle hakeudutaan maailman parantamiseksi. Tämä luo sosiaaliseen paineen liittyä hyvyyden edustajiin ja kieltää omassa toiminnassa mahdollisesti vallitseva pahuus. Hankamäen mielestä oman poliittisuuden avoin tunnustaminen ei vapauta tutkijoita ja toimittajia sitoumuksistaan.
Poliittiset kannanotot
Hankamäen määritelmässä populismin tunnusmerkkejä ovat asiasisällön korvautuminen karismaattisilla auktoriteettihahmoilla sekä valmius sanoa mitä tahansa, mikä tuo kannatusta. Hänen mukaansa perussuomalaiset ei ole populistinen puolue, vaan sillä on selkeä poliittinen linja, josta se ei tingi pelkän suosion tavoittelun vuoksi. Populistiseksi leimattua elitisminvastaisuutta ja suorapuheisuutta Hankamäki pitää demokratian tunnusmerkkeinä. Aidosti populistinen on sen sijaan vasemmalle kallistuva valtavirtamedia.
Hankamäen mukaan vihapuhe ei ole ensisijainen ongelma, vaan tärkeämpää olisi pohtia, miksi ihmiset ovat tulleet vihaisiksi. Hän pitää epätodennäköisenä, että tukahdutetut näkemykset olisivat vähemmän vaarallisia kuin julki lausutut, ja katsoo, ettei yhteiskunnallista totuutta voida tavoitella tilanteissa, joita varjostaa rangaistusten uhka. Hankamäki puolustaa sananvapautta julkisen vallan rajoitustoimilta ja viestimien itsesensuurilta. Uskonrauhan rikkomisen ja kansanryhmää vastaan kiihottamisen kaltaiset lait Hankamäki näkee vastaanottajien yrityksinä päättää viestien merkityksistä tai haluna projisoida oma suuttumus viestin lähettäjän ominaisuudeksi.
Hänen mielestään vihapuhetta ja maalittamista ei pitäisi kriminalisoida, sillä ne ovat epätarkkoja käsitteitä, poliittiset aggressiot voivat olla myös perusteltuja, ja olisi valheellista, jos arvostelun kohteita ei saisi nimetä.
Naiset ja seksuaalisuus
Hankamäki arvostelee feminismiä, jonka hän katsoo tuomitsevan ihmisen luontaisen seksuaalivietin. ”Seksuaaliseksi ahdisteluksi” kutsuttu toiminta on Hankamäen mukaan tosiasiassa luonnollista sovinnaisuusrajojen koettelua, joka ei aiheuta konflikteja vaan laukaisee niitä. Hankamäen mukaan naiset eivät vastaa seksuaalisiin aloitteisiin myöntävästi, koska se siirtäisi vastuun pois mieheltä, jolloin nainen ei voisi jälkeenpäin lavastaa yhteisymmärryksessä tapahtuvaa yhdyntää raiskaukseksi. Avioliiton sisäisen raiskauksen kriminalisointi on Hankamäen mielestä ”vastoin avioliiton ideaa”, eikä ”täysivaltaisten ihmisten seksuaalisesta kanssakäymisestä pitäisi olla valitusoikeutta.”
Hankamäki viittaa muun muassa Henry Laasasen keskustelua herättäneeseen kirjaan Naisten seksuaalinen valta vuodelta 2008. Hankamäen mukaan ”seksiä säännöstelemällä naiset pyrkivät luomaan itselleen valtaa, kun taas miesten kiinnostus heitä kohtaan ei kerro vallasta vaan vallan puutteesta, jota säätelemällä naiset pidättävät vallan itselleen naisten ja miesten välisissä epätasapainoisissa vaihtosuhteissa”.
Hankamäki esittää, että osa naisista on pariutunut ulkomaalaisten kanssa kostaakseen suomalaiselle yhteiskunnalle. ”Rajat ylittävillä pariutumisellaan he ovat muokanneet kansamme geeniperintöä tavalla, joka on rikkonut biologisen rodun, etnisesti määriteltävissä olevan kansan, valtio-opillisesti jäsenneltävissä olevan kansakunnan, juridisen kansalaisuuden ja valtiofilosofisesti voimassa olevan kansallisvaltion välisen ekvivalenssin sekä korrelatiivisen ja luottamuksellisen suhteen.”
Hankamäki selittää kahtiajakojen takana olevaa ongelmaa sosiaalisen vaihdon teorioilla ja pitää ristiriitojen esiinnousua seurauksena huonosta maahanmuuttopolitiikasta, joka on johtanut sukupuoliedustuksen epätasapainoon pariutumismarkkinoilla. Tämän seurauksena Suomeen on tullut suuri joukko turhautuneita, aggressiivisia ja huonosti yhteiskuntaan integroituneita nuoria miehiä, jotka ovat ajautuneet konfliktiin työttömyydestä ja toimeentulo-ongelmista kärsivien kantasuomalaisten miesten kanssa.
Hankamäen mukaan feministit pyrkivät esiintymään seksuaalisen vapaamielisyyden nimissä mutta tuottavat tahattomasti myös ahdasmielisyyttä suosimalla maahanmuuttoa, joka on johtanut normien kiristämistä vaativiin seksuaalirikoksiin.
Kirjoitusprosessi ja julkaisu
Perussuomalaista puoluetta lähellä oleva ajatuspaja Suomen Perusta palkkasi Hankamäen mediaprojektiin vuodeksi syyskuusta 2018 alkaen. Hänelle maksettiin 1 800 euroa palkkatukea syys–joulukuulta eli yhteensä 7 200 euroa. Syksyllä 2019 Hankamäki sai ajatuspajan vakituisilta työntekijöiltä palautetta ja häntä neuvottiin poistamaan alatyyliset kohdat, mitä Hankamäki ei Matias Turkkilan mukaan tehnyt. Hankamäki on kuitenkin kertonut noudattaneensa toiveita poistoista ja sisällyttäneensä Totuus kiihottaa -kirjaan enemmän esilukijoiden näkemyksiä kuin olisi ollut tarpeen. Suomen Perustan uudeksi toiminnanjohtajaksi tuli vuoden 2020 alusta Marko Hamilo, joka luki kirjan ennen sen julkaisua.
Totuus kiihottaa julkistettiin perussuomalaisten järjestämässä tiedotustilaisuudessa 8. kesäkuuta 2020. Tilaisuudessa puhuivat Hankamäki, Hamilo sekä puolueen puheenjohtaja Jussi Halla-aho. Teos oli ilmaiseksi ladattavissa ajatuspajan verkkosivuilta. Otteita kirjasta alkoi levitä sosiaalisessa mediassa pian sen julkaisun jälkeen,, minkä jälkeen asiasta uutisoivat myös lehdet. Erityisesti teoksen naisvihamielisiksi tulkitut ja seksuaalisen ahdistelun puolusteluksi tulkitut kohdat herättivät kohua,  jolloin perussuomalaisten puoluejohto irtisanoutui teoksesta.
Suomen Perusta keskeytti kirjan julkaisun 10. kesäkuuta ja otti sen pois verkkosivuiltaan. Kesäkuussa 2020 arkistoitu PDF-tiedosto on kuitenkin saatavilla Internet Archive -verkkosivulla. Julkistamistilaisuudessa Hankamäki esitteli pehmeäkantista painettua kopiota kirjasta. Myynnissä painettu versio ei kuitenkaan ole ollut.
Julkinen keskustelu
Teoksen vastaanotto tiedotusvälineissä oli erittäin kielteinen. Teosta kommentoineiden media- ja politiikkatutkijoiden mukaan kyseessä ei ole tieteellinen tutkimus vaan poliittinen kiistakirjoitus. Heidän mukaansa Hankamäki ei käytä vakiintuneita tieteellisiä menetelmiä eikä pyri kyseenalaistamaan omia ennakko-oletuksiaan. Myöskään lennokas kirjallinen tyyli ei vastaa tieteellistä käytäntöä. Perussuomalaisten Matias Turkkilan mukaan teoksen monet osuudet ovat alatyylisiä ja täysin asiattomia. Sanat ’feminismi’ ja ’feministit’ esiintyvät teoksessa 251 kertaa, sana ’vihervasemmisto’ 233 kertaa ja ’kommunismi’ 80 kertaa.
Kirja-arvioita
Sisällön ohella teosta kritisoitiin liiallisesta pituudesta. Timo Hännikäinen arvioi Sarastus-verkkolehdessä, että puolet lyhyempänä ja kunnollisen kustannustoimittamisen jälkeen ”kirjasta olisi todennäköisesti saanut varsin hyvän”. Nykymuodossaan se on kuitenkin ”sekava henkilökohtainen purkaus”:
Professori Timo Vihavainen suhtautui teokseen myönteisemmin. Hän huomautti, että Hankamäki on filosofian ammattilainen eikä hänen näkemyksiään siksi pitäisi ohittaa pelkällä retoriikalla.
Perussuomalaisten reaktiot
Kohun noustua perussuomalaisten johto irtisanoutui teoksesta ja tuomitsi Hankamäen näkemykset naisista. Puolue ei tarkasta ennakolta Suomen Perustan julkaisuja.
Jussi Halla-aho piti kirjan julkaisua virheenä ja arvioi sen vahingoittavan perussuomalaisten julkisuuskuvaa erityisesti naispuolisten kansalaisten keskuudessa. Halla-ahon mukaan puolueen kannattajilta tuli ”hyvin paljon erittäin huonoa palautetta”. Hankamäen media- ja sensuurikritiikkiä hän piti kuitenkin onnistuneena. Varapuheenjohtaja Riikka Purra luonnehti Hankamäen naisnäkemysten olevan ”silkkaa kuraa”.
Suomen Perustan aiempi toiminnanjohtaja Simo Grönroos huomautti havainneensa jo käsikirjoitusvaiheessa, että Totuus kiihottaa ”vaatisi tosi isoa kursimista”, sillä ”se oli liian kärjekäs” eikä vastannut hänen tutkimukselle asettamiaan odotuksia. Ajatuspajan varapuheenjohtaja Matias Turkkila kertoi ottavansa vastuun laadunvarmistuksen pettämisestä. Hän oli kuitenkin pettynyt siihen, ettei Hankamäki ollut oikolukijoiden suosituksista huolimatta poistanut alatyylisiä ja asiattomia kohtia. Suomen Perustan toiminnanjohtajana julkaisun aikaan toiminut Marko Hamilo sen sijaan puolusti teosta: ”Asiasisältö oli hyvin suuressa osassa kirjaa aivan täyttä timanttia”.
Hankamäki on kiistänyt, että kyse olisi naisvihasta ja on todennut kritisoineensa feminismiä, joka hänen mukaansa on käänteistä sovinismia. Hän on myös todennut argumenttiensa kohdistuneen translainsäädännön uudistuksen, Me too-kampanjan ja Suostumus2018-hankkeen mediakäsittelyihin, joita hän pitää yksipuolisina. Hankamäen mukaan perussuomalaisten kielteiset kannanotot ovat pragmaattista kannatuksen tavoittelua muilta puolueilta, ja todellisuudessa suuri osa puolueen jäsenistä yhtyy hänen näkemyksiinsä.