cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bumiputra
Historia
1960-luvulle tultaessa Malesian nuoren maan monirotuisen yhteiskunnan harmonia alkoi säröillä, kun malaijiväestö oli yhä katkerampi kiinalaisen väestönosan vauraudesta. Vastakkainasettelu kärjistyi verisiin mellakoihin Kuala Lumpurissa vuonna 1969, kun kiinalaisväestö ja malaijit ottivat yhteen. Mellakka muutti maan politiikkaa suvaitsemattomampaan suuntaan, ja se aloitti myös bumiputraväestöä suosivan politiikan. Moniin johtaviin virkoihin ja oppilaitoksiin asetettiin bumiputrakiintiöt, joilla yritettiin taata malaijien ja muiden alkuperäiskansojen asema maan talouselämässä ja kaventaa elintasokuilua kiinalaisten ja bumiputraväestön välillä. Tavoitteena oli luoda malaijikauppiaiden keskiluokka kiinalaisten rinnalle. Tämä asetti kiinalaiset heikompaan asemaan ja 1970-luvulla monet heistä muuttivat pois Malesiasta.
Malesian politiikkaa on leimannut bumiputraväestön suosiminen, joskin alkuperäiskansat eivät ole päässeet bumiputrien etuoikeuksista nauttimaan, vaan käytännössä etuoikeutettuja ovat olleet malaijit. Käytännössä politiikka on ollut positiivista syrjintää. Malaijeja suosiva politiikka lopetettiin virallisesti vuonna 1990 ja siitä on pyritty pääsemään eroon kilpailukyvyn vahvistamiseksi, mutta käytännössä politiikkaa noudatetaan edelleen.
Mikael Psellos
pienoiskuva|Mikael Psellos (vasemmalla) oppilaansa keisari [[Mikael VII Dukas|Mikael VII Dukaksen kanssa.]] Mikael Psellos oli eräs Bysantin keisarikunnan merkittävimmistä filosofeista, syntyi vuonna 1018 vauraaseen keskiluokan perheeseen Nikomedeiassa. Hän kuoli luultavasti vuonna 1078.
Konstantinos IX:n kausi
Psellos opiskeli Ateenassa ja Konstantinopolissa, missä hänelle opetti lainoppia Johannes Ksifilinos, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. Konstantinos IX Monomakhoksen valtakaudella 1042–1054 hänestä tuli yksi Bysantin keisarikunnan vaikutusvaltaisimmista kansalaisista. Toimiessaan Konstantinopolin yliopiston filosofian professorina, hänen panoksensa platonilaisuuden uuteen herättämiseen oli merkittävä, sillä hänen aikanaan Aristotelesta arvostettiin yleisesti ottaen enemmän filosofian saralla. Yhdistettynä hänen viehtymykseensä pakana-ajan Kreikkaan, tämä oli omiaan luomaan epäilyksiä hänen omistautumisestaan ortodoksiselle kirkolle. Suosionsa huipulla hänet kuitenkin kutsuttiin hoviin, toimimaan valtakunnansihteerinä (protosekretis) ja hänelle annettiin kunnianosoituksena arvonimi filosofien prinssi (Hypatos ton filosofon). Konstantinos IX:n valtakauden loppupuolella Psellos joutui vaikeuksiin oikeudessa ja katsoi parhaaksi vetäytyä syrjään julkisesta elämästä joksikin aikaa. Seuraten ystävänsä Johannes Ksifilinoksen esimerkkiä, hän lähti Olympoksen luostariin, Bithynian maakuntaan. Siellä hän otti käyttöön nimen Mikael, aiemmin hän oli käyttänyt pääasiassa nimeä Konstantinos. Hyvin pian osoittautui, että hänen kirjalliset työnsä eivät sopineet yhteen luostarielämän kanssa ja seurasi yhteenottoja munkkien kanssa. Pian Psellos palasikin takaisin Konstantinopoliin. Siellä hän jatkoi julkista uraansa.
Vallankäyttäjänä
Psellos oli yksi niistä lähettiläistä, joita lähetettiin Konstantinos IX Monomakhoksen puolesta vastaamaan kapinoivalle Isaak I Komnenokselle. Kuitenkin, pian jälkeen Komnenoksen triumfinomaisen saapumisen Konstantinopoliin, Mikael vannoi Isaakille uskollisuutta. Isaak Komnenoksen (1057–1059) ja Konstantinos X Dukaksen (1059–1068) valtakaudella hän käytti suurta vaikutusvaltaa. Hän muun muassa laati syytteen vuonna 1059 silloista Konstantinopolin patriarkkaa Mikael Kerullariosta vastaan, osana keisari Komnenoksen suunnitelmaa takavarikoida entistä suurempi osa vauraan kirkon rahavaroista valtakunnan käyttöön. Suunnitelma kuitenkin petti, sillä Kerullarios kuoli matkalla vankeuteensa. Psellos kirjoitti Kerullarioksen hautajaisoratorion, jossa ylisti tämän saavutuksia. Hän nousi pääministeriksi Eudokia Makrembolitissaa valtaistuimelle seuranneen oppilaansa Mikael VII Dukaksen valtakaudella (1071–1078). Hän kuoli luultavasti pian Dukaksen valtakauden päättymisen jälkeen.
Teokset
pienoiskuva|upright|Mikael Pselloksen teoksen Compendium mathematicum kansilehti vuoden 1647 painoksesta.
Pitkän ja tuotteliaan uransa aikana Psellos käsitteli töissään politiikkaa, astronomiaa, lääketiedettä, musiikkiteoriaa, teologiaa, oikeustiedettä, fysiikkaa, kielioppia ja historiaa. Hänen lukuisista töistään suurta osaa ei ole vielä julkaistu. Julkaisemattomien töiden joukossa on Chronographia (kirj. 976–1077), joka huolimatta selvästä puolueellisuudestaan Dukaksia kohtaan on arvokas historiakuvaus Pselloksen aikaisen Bysantin sisäisestä politiikasta. Psellokselta on aikaamme säilynyt kolme Epitafia (Epitafoi, muistokirjoitus) edesmenneille patriarkoille Kerullariokselle, Likhudekselle ja Ksifilinokselle. Myös demonologiaa käsitteleviä teoksia on säilynyt aikaamme, niiden joukossa Pselloksen luokittelu erilaisista demoneista. Hänen kirjeitään on säilynyt lähes 500. Johann Albert Fabricius on listannut teoksessaan "Bibliotheca graeca" kaikki säilyneet Pselloksen teokset.
Pselloksen huomattavimpia teoksia:
Lähteet
Tärkeimpiä Psellosta käsitteleviä lähteitä ovat Leo Allatiuksen De Psellis et eorum scriptis (f 634); E. Eggerin Dictionnaire des sciences philosophiques (1875); A Rambaudin Revue historique (1877); PV Bezobrazovin Michel Psellos (1890); C Neumannin Die Weitsiellung des byzantinischen Reiches vor den Kreuzzugen (i 894); Karl Krumbacherin Geschichte der byzantinischen Literatur (1897); JE Sandyn, ''Hist. of Classical Scholarship'' (1906), i. 411.
Ohtajoki
Joen nimi on itämerensuomalaista perua (ohto 'karhu'). Ohta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1300, jolloin ruotsalaiset rakensivat sen suulle Maankruunun linnoituksen. Novgorodilaiset hävittivät linnan jo seuraavana vuonna. 1600-luvulla Ruotsi perusti paikalle Nevanlinnan kaupungin, jonka venäläiset valtasivat ja hävittivät vuonna 1703. Tällä hetkellä jokisuuhun suunnitellaan suurta Ohta-keskuksen pilvenpiirtäjää.
Laphroaig
thumb|Laphroaigin tislaamon savupiippu thumb|Pullo Laphroaigin 15-vuotista viskiä.|alt=
Morsiuslunnaat
Morsiuslunnaat ovat sulhasen tai tämän perheen maksamat rahat tai esineet, jotka peritään miehen saamasta morsiamesta. Yleisemmin mieheltä peritään morsiuslunnaat, jotka useimmiten maksetaan morsiamen isälle ennen häiden järjestämistä.
Laphroaig
Laphroaigin tislaamon alusta ja historiasta ei ole varmuutta, mutta tiedossa on, että Johnstonin perhe aloitti maanviljelyn alueella 1800-luvun alkupuolella. Kuten alueella yleensä, tislaus tapahtui veroviranomaisilta salaa farmin tislaamossa. Johnston & Johnston perusti tislaamon virallisesti vuonna 1815. Nykyisin Laphroaig on Islayn viskeistä myydyin. Tislaamolla on oma perinteinen lattiamallastamo, joka tuottaa noin viidenneksen sen käyttämästä maltaasta.
Morsiuslunnaat
Morsiuslunnaiden maksaminen on yleistä muun muassa Afrikan maissa.
Laphroaig
Laphroaigin läheisyydessä Islayn etelärannalla sijaitsevat myös kahden muun maineikkaan viskin, Lagavulinin ja Ardbegin tislaamot.
Rouva Ministeri
Rouva Ministeri/Presidentti (engl. Madam Secretary) on yhdysvaltalainen draamasarja, jossa keskitytään Yhdysvaltain ulkoministeri ja myöhemmin presidentti Elizabeth McCordin elämään ja Yhdysvaltojen hallituksen ongelmiin.
CBS-kanava aloitti sarjan esittämisen Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2014. MTV3 aloitti sarjan esittämisen Suomessa 1. tammikuuta 2015. Sarjan avausjakso keräsi Suomessa keskimäärin 429 000 katsojaa ja tavoitti 667 000 suomalaista. Rouva Ministerin toinen tuotantokausi alkoi MTV3:lla vuoden 2015 lokakuussa. CBS ilmoitti kesällä 2016, että sarja jatkuu kolmannella kaudella Yhdysvalloissa lokakuussa 2016. Viimeinen eli kuudes tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 2019 ja Suomessa 2020.
Viimeisellä tuotantokaudella alkutunnuksen sanan Ministeri kirjaimet kääntyivät ympäri ja muuttuivat sanaksi Presidentti, koska tarinassa Elizabeth McCord valitaan Yhdysvaltojen presidentiksi.
Suomessa sarja on katsottavissa kahdessa suoratoistopalvelussa, Elisa Viihde Viaplayssä ja SkyShowtimessä (entinen Paramount+).
Juoni
Sarja alkaa siitä, kun Yhdysvaltojen presidentti pyytää entistä CIA-agenttia ulkoministerin virkaan edellisen kuoltua mystisessä lentoturmassa. Pian selviääkin, että ulkoministeri Marsh saatettiin salamurhata.
Ulkoministeri McCord (Téa Leoni) ratkoo haastavassa työssään kansainvälisiä poliittisia kriisejä tehden kaikkensa taatakseen maansa turvallisuuden. Ongelmia hänelle tuottavat presidentin kansliapäällikkö, alaiset sekä oma perhe.
Hard-Luck Diggings
Hard-Luck Diggings: The Early Jack Vance on vuonna 2010 ilmestynyt Jack Vancen novellikokoelma, joka sisältää 14 tarinaa vuosien 1948 ja 1959 väliltä. Teoksen toimittivat Subterranean Pressille Terry Dowling ja Jonathan Strahan.
Felis (tähtikuvio)
Kissa on tähtikuvio, joka ei ole enää käytössä. Vuonna 1799 Joseph Jérôme de Lalande sijoitti sen taivaalle Ilmapumpun ja Vesikäärmeen väliin. Kissa näkyi Boden Uranographiassa 1801. Lalande halusi todennäköisesti kissan taivaalle siksi, että hän piti kissoista.
Missa Papae Marcelli
pienoiskuva| Palestrinan Missa Papae Marcellin [[Kyrie-osan ensimmäiset tahdit, jossa esiintyy monia Palestrina-tyylille ominaisia piirteitä.]]
Missa Papae Marcelli (eli paavi Marcelluksen messu) on Giovanni Pierluigi da Palestrinan säveltämä, kuusiääninen (cum sex vocibus: sopraano, altto, kaksi tenoriääntä ja kaksi bassoa), messu, jonka hän omisti vain kolme viikkoa paavina olleelle Marcellus II:lle. Teos julkaistiin vuonna 1567 ja se on luultavasti sävelletty vuonna 1562. Missa Papae Marcelli on ollut Palestrinan sävellyksistä tunnetuin ja esitetyin tähän päivään asti.
Teokseen on liitetty legenda, jonka mukaan teos teki niin suuren vaikutuksen Trenton kirkolliskokoukseen, että se hautasi aikeensa kieltää polyfonisen musiikin käyttö katolisessa kirkossa. Kiihkeimmät vastauskonpuhdistajat katsoivat, että polyfonisessa musiikissa liturgisten tekstien selkeys kärsii liikaa ja vaativat sen sijaan yksiääniseen musiikkiin paluuta gregoriaanisen kirkkolaulun tapaan. Kirkolliskokouksen lopullisessa pöytäkirjassa tyydyttiin kuitenkin vain varoittamaan kaikista ”epäpuhtaista ja riettaista” elementeistä kirkkomusiikissa. Palestrinan 1800-luvulla elänyt elämäkerran kirjoittaja Giuseppe Baini sanoi tämän johtuneen Missa Papae Marcellista, jonka Gloria ja Credo osat erityisesti ovat selkeitä ja julistavia paksun polyfonisen kudelman sijaan. Nykytutkimuksen näkemys on, että vaikka kyseistä väitettä ei voida pitää puhtaasti epätotena, on se kuitenkin suuresti liioiteltu.
Palestrinan aikaan oli jo vuosisatoja ollut tavallista, että messuihin ja muuhun liturgiseen musiikkiin lainattiin melodioita, eli imitoitiin, esimerkiksi moteteista, mutta myös maallisista lauluista. Uudistusmielisten mielestä kirkkomusiikissa ei kuitenkaan tullut käyttää maallisen musiikin melodioita. Muun muassa Missa Papae Marcellissa Palestrina poisti lähes kaikki viittaukset maalliseen musiikkiin ja käytti pääasiassa yksiäänisestä kirkkomusiikista lainattuja teemoja.
Ankaran pommi-isku 2015
Ankaran pommi-isku 2015 tapahtui Ankaran päärautatieaseman läheisyydessä Ankarassa, Turkin pääkaupungissa 10. lokakuuta 2015. Kahden pommin räjähdyksessä kuoli 103 ihmistä ja haavoittui 500. Terrori-isku sattui vasemmiston ja opposition rauhanmarssilla noin kolme viikkoa ennen marraskuun parlamenttivaaleja. Isku on tuhoisin Turkin tasavallan historiassa.
Suurin osa kuolleista oli kurdimyönteisen HDP-puolueen kannattajia. HDP-puolueen puheenjohtaja Selahattin Demirtaş on syyttänyt hallitusta iskusta.
Presidentit Niinistö ja Erdoğan puolisoineen laskivat tapahtumapaikalle kukkia uhrien muistoksi neljä päivää tapahtumien jälkeen.
Suonio
Suonio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Suonio on myös kirjailija ja runoilija Julius Krohnin (1835–1888) käyttämä taiteilijanimi.
Osastonsihteeri
Osastonsihteeri on toimistotyöntekijä, joka työskentelee sosiaali- ja terveydenhuollossa. Työtehtävät vaihtelevat organisaation ja työyhteisön mukaan sisältäen asiakaspalvelua sekä kasvokkain että puhelimitse. Potilaskertomustekstien, lausuntojen ja lähetteiden puhtaaksikirjoittaminen sanelun mukaan ovat usein osastonsihteerin työtä. Lisäksi työhön kuuluu laaja-alaisesti potilashallintoon liittyviä toimistotehtäviä, esim. ajanvaraukset, laskutukseen vaikuttavat kirjaamiset, kokousmuistioiden laatiminen ja oman osaamisalan asiantuntijana toimiminen työryhmissä. Osastonsihteerin työ on vaativaa työtä jossa osastonsihteerillä on iso rooli potilaan hoidossa mm. jatkohoitojen järjestämisessä. Monipuolisessa ja vaihtelevassa työssä hyvät vuorovaikutustaidot, tekstinkäsittelytaidot, organisointikyky ja stressinsieto ovat tärkeitä ominaisuuksia.
Koulutusvaatimuksena erityisosaamista vaativaan osastonsihteerin työhön on tavallisesti toisen asteen tutkinto, esimerkiksi liiketalouden koulutusohjelmasta. Perehdyttäminen tapahtuu työpaikalla. Lähihoitajakoulutuksessa on asiakaspalveluun ja tietohallintoon suuntaava vaihtoehto. Lisäksi yksityiset toimijat järjestävät terveydenhuollon työtehtäviin suuntaavaa koulutusta. Valtakunnallista yhtenäisyyttä osastonsihteerin koulutuksessa ja koulutusvaatimuksissa ei ole.
Terveydenhuollon Sihteerit ry on osastonsihteerien etuja valvova ammatillinen yhdistys, jonka yksi tärkeimmistä tavoitteista on valtakunnallisesti yhtenäisen koulutuksen saavuttaminen. Terveydenhuollon Sihteerit ry toimii yhteistyössä Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliiton Jytyn kanssa, mutta yhdistyksen jäsenyys ei edellytä tai poissulje minkään ammattiliiton jäsenyyttä.
Sosiaali- ja terveydenhuollon palvelurakenneuudistusta suunnitellaan parhaillaan, mikä saattaa vaikuttaa myös osastonsihteerin työtehtäviin ja asemaan tulevaisuudessa.
Philly Joe Jones
Joseph Rudolf ”Philly Joe” Jones (15. heinäkuuta 1923 Philadelphia, Pennsylvania – 30. elokuuta 1985 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jazzrumpali, joka tunnetaan yhtenä hard bop -tyylisuunnan kehittäjistä. Jones nousi kuuluisuuteen Miles Davisin 1950-luvun kvintetissä ja soitti myös muun muassa John Coltranen, Sonny Rollinsin, Lee Morganin ja Bill Evansin levyillä. Suosittuna sessiomuusikkona toimineen Jonesin rumputyöskentelyä kuullaan yli 500 äänilevyllä.
Joe Jones sai uransa alussa lisänimensä Philly Joe, jotta häntä ei sekoitettaisi Count Basien yhtyeessä soittaneeseen lähes samannimiseen rumpaliin ”Papa Jo” (oik. Jonathan) Jonesiin. Muusikkosukuun syntyneen pojan lähipiirissä kaikki soittivat pianoa, mutta Joe itse kiinnostui jo pienenä rummuista. Pianotunteja hän ehti kuitenkin ottaa sen verran, että koki niistä myöhemmin olleen paljon hyötyä musiikin ymmärtämisessä ja nuotintamisessa. Noin 10 vuoden iässä hän alkoi ottaa rumputunteja James Harrisilta, mutta osti ensimmäiset rumpunsa vasta asevelvollisuuden suoritettuaan. Raitiovaunua tuolloin työkseen ajanut Jones saattoi tarinan mukaan pysäyttää vaununsa Downbeat-jazzklubin eteen käydäkseen soittamassa hetken rumpuja.
Jones pääsi rumpaliksi Benny Golsonin yhtyeeseen ja uskalsi puolen vuoden jälkeen sanoutua irti kuljettajan työstään. Vuonna 1947 hän muutti New Yorkiin ja alkoi ottaa rumputunteja Cozy Colelta ja Charles Wilcoxonilta. Hänen esikuviaan olivat erityisesti Max Roach, Art Blakey ja Kenny Clarke. Hän soitti bebopia huippumuusikoiden kanssa New Yorkin klubeilla, mutta leipätyökseen kiersi maata Joe Morrisin rhythm & blues -tyylisessä yhtyeessä. Jones soitti sittemmin jonkin aikaa Duke Ellingtonin yhtyeessä kunnes pääsi Buddy Richin kokoonpanon kakkosrumpaliksi 1951, Richin keskittyessä yhtyeen johtoon, muutamiin rumpusooloihin ja jopa lauluun.
Jatkuvaan matkusteluun kyllästyneenä Jones hakeutui 1950-luvun alkuvuosina yhä enemmän sessiomuusikoksi. Hänestä tuli Blue Note- ja Riverside-levymerkkien vakiorumpali, joka työskenteli muun muassa pianistien Tadd Dameron ja Kenny Drew, saksofonistien Sonny Rollins, Hank Mobley, Art Pepper ja monien muiden 1950-luvun huippumuusikoiden kanssa.
Jones pitää uransa kiinnostavimpana kautena Miles Davisin yhtyessä soittamista vuosina 1954–1959, vaikka erosikin yhtyeestä moneen otteeseen koska ei olisi halunnut matkustaa niin paljon kuin yhtyeellä oli kysyntää. Huumeongelmien takia Jones erotettiin Davisin yhtyeestä 1959. Davisin lisäksi soittokumppaneita olivat noina vuosina saksofonistit John Coltrane ja Cannonball Adderley, pianisti Red Garland ja basisti Paul Chambers.
Sessiomuusikkona
Evans Bradshaw
Clifford Brown
Kenny Burrell
Robert Betts Laughlin
Robert Betts Laughlin (s. 1. marraskuuta 1950) on yhdysvaltalainen fyysikko. Laughlinille, Horst Störmerille ja Daniel Tsuille myönnettiin vuonna 1998 Nobelin fysiikanpalkinto murtokvantittuneen Hallin ilmiön löytämisestä.
Laughlinilla ja George Chaplinella on samankaltainen näkemys mustista aukoista.
Philly Joe Jones
Sessiomuusikkona
Joe Castro
Serge Chaloff
Sonny Clark
John Coltrane
Miles Davis
Kenny Drew
Bill Evans
Art Farmer
Red Garland
Dexter Gordon
Heikki Riihiranta
Heikki Lauri Olavi Riihiranta (s. 4. lokakuuta 1948 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. SM-tasolla "Hexi" Riihiranta voitti viisi mestaruutta ja yhteensä yhdeksän mitalia. Riihiranta oli ensimmäisiä suomalaisia jääkiekkoammattilaisia Pohjois-Amerikassa. Hän toimi myös pitkään Suomen jääkiekkomaajoukkueen johtajana saavuttaen vuoden 1995 MM-kisoissa kultamitalin.
Philly Joe Jones
Sessiomuusikkona
Johnny Griffin
Heikki Riihiranta
Jääkiekkovaikuttaja Frank Moberg nimesi Riihirannan vuonna 2011 HIFK:n historian kolmanneksi suurimmaksi legendaksi Matti Hagmanin ja Juha Rantasilan jälkeen. Moberg luonnehti häntä johtajaksi, joka oli HIFK:n pelityylin ruumiillistuma. Taidon puutteen hän korvasi mahtavalla taistelulla ja sytytti Mobergin mukaan niin katsojat kuin oman joukkueenkin. HIFK on jäädyttänyt Riihirannan pelinumeron.
Philly Joe Jones
Sessiomuusikkona
Ernie Henry
Elmo Hope
Freddie Hubbard
Milt Jackson and Wes Montgomery
Abbey Lincoln
Heikki Riihiranta
Toimitsijana
Riihiranta oli Suomen jääkiekkomaajoukkueen mukana uudestaan vuodet 1993–2003, jolloin hän toimi Suomen joukkueenjohtajana. Riihiranta oli toimessa sekä Curt Lindströmin että Hannu Aravirran päävalmentajuuskauden.
Philly Joe Jones
Sessiomuusikkona
Blue Mitchell
Hank Mobley
J.R. Monterose
Art Pepper
Bud Powell
Sonny Rollins
Sonny Stitt
Clark Terry
Ben Webster
Phil Woods
Howard McGhee
Kento Masuda
thumb|right|Kento Masuda
Kento Masuda (s. 29. kesäkuuta 1973 Katori, Chiba, Japani) on säveltäjä, muusikko ja taiteilija. Masuda on Grammy-palkinnot jakavan National Academy of Recording Arts and Sciences -organisaation jäsen.
Mb
Mb tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Kuvaskankaan lasitehdas
Kuvaskankaan lasitehdas toimi Merikarvialla vuosina 1860–1884. Tehdas valmisti ikkunalasia, pulloja sekä yksinkertaista talouslasia (viilivateja, lasipurkkeja, oluttuoppeja ym.).
Kuvaskankaan tehdas lopetti toimintansa kannattamattomana vuonna 1884 pääomien ja investointien puutteeseen. Tehtaan vaikeudet olivat alkaneet jo 1860-luvun katovuosina. Merikarvialla toimi samaan aikaan myös Harjun lasitehdas joka lopetti toimintansa jo 1874.
Aleksandr Kononov
Aleksandr Terentjevitš Kononov (, 25. maaliskuuta 1895 Daugavpils – 28. lokakuuta 1957 Moskova) oli venäläinen lasten- ja nuortenkirjailija.
Victoria (Labuan)
Victoria (Bandar Labuan) on Malesian liittovaltion territorion Labuanin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Labuanin saaren kaakkoiskulmassa. Kaupungista on pyritty tekemään Labuanin erikoistalousalueen keskus, josta Malesia pyrki luomaan verovapaan pankki- ja investointikeskuksen ennen vuoden 1997 Aasian talouskriisiä.
Aleksandr Kononov
Aleksandr Kononov syntyi venäläiseen vanhauskoisperheeseen. Hän opiskeli Daugavpilsin reaalikoulussa ja valmistui Pietarin yliopiston juridisesta tiedekunnasta vuonna 1918. Sen jälkeen hän toimi opettajana, johti poliittisen valistustyön osastoa, toimitti pedagogisia julkaisuja ja työskenteli tutkijana.
Vuodesta 1930 lähtien Kononov julkaisi lasten ja nuorten kasvatusta käsitteleviä artikkeleita. Hänen ensimmäinen romaaninsa Uprazdnenije Mefistofelja (”Mefistofeleen lakkautus”, 1934) kuvaa ihmisluonnon muutosta Neuvostoliiton ensimmäisen viisivuotissuunnitelman aikana. 1930-luvun lopulta lähtien Kononov toimi etupäässä lastenkirjailijana. Suuri osa hänen teoksistaan kertoo Leninistä. Kirjailijan pääteos on Latgalen työväenliikkeen syntyä kuvaava trilogia Povest o vernom serdtse (”Kertomus uskollisesta sydämestä”, 1949–1957).
Victoria (Labuan)
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Kuchingissa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 25 °C–32 °C. Sademäärät vaihtelevat melko paljon vuodenajan mukaan, syys-joulukuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 200 millimetriä ja maaliskuussa alle 100 millimetriä kuukaudessa.
Sneakin’ Suspicion
Sneakin' Suspicion on brittiyhtye Dr. Feelgoodin kolmas studioalbumi vuodelta 1977. Levy on ilmestynyt United Artists Recordsin kustantamana ja sen on tuottanut Bert de Coteaux Monmouthissa Rockfield-studioilla. De Coteaux on yhdysvaltalainen ja toiminut aiemmin soulin parissa.
Yhtyeen kitaristi Wilko Johnson jätti yhtyeen tämän albumin jälkeen. Nimellisenä syynä tähän esitettiin hänen tyytymättömyytensä kappaleen "Lucky Seven" sisällyttämisestä levylle. Wilkon tilalle tuli John Mayo.
Äänittäjänä on ollut Pat Moran ja miksaus on tehty New Yorkissa Media Sound -studioilla. Masteroinnin on tehnyt John Dent Trident-studiolla.
Levykannen suunnittelusta on vastannut Paul Henry ja valokuvat on ottanut Gered Mankowitz. Kansikuvassa on yhtyeen keulahahmo Lee Brilleaux. Naismallin vaatetuksesta on vastannut Liberated Ladies. Kannen on valmistanut Englannissa Robert Stace.
Kappaleet
1. Sneakin' Suspicion (Wilko Johnson) – 3:51 2. Paradise (Wilko Johnson) – 4:06 3. Nothin' Shakin' (But the Leaves on the Trees) – 3:28 4. Time and the Devil (Wilko Johnson) – 3:01 5. Lights Out (S. David / M. Rebennack) – 1:55
1. Lucky Seven (Lew Lewis) – 2:45 2. All My Love (Wilko Johnson) – 3:47 3. You'll Be Mine (Willie Dixon) – 3:14 4. Walking on the Edge (Wilko Johnson) – 3:36 5. Hey Mama, Keep Your Big Mouth Shut (E. McDaniel) – 3:56
Single
"Lights Out" on versio Jerry Byrnen New Orleans -hitistä.
Muusikot
Dr. Feelgood:
Lisäksi Tim Hinkley soittaa kosketinsoittimia.
18. toukokuuta
18. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 138. päivä (139. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 227 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 17. toukokuuta, 19. toukokuuta
Arabikapina
Arabikapina oli ensimmäisen maailmansodan aikainen arabinationalistien kapina brittien ja ranskalaisten tuella suurta osaa Lähi-idästä hallitsevaa Osmanien valtakuntaa vastaan. Kapinallisten tavoitteena oli luoda arabien yhtenäinen kansallisvaltio. Kapinaa johti Mekan šarif Husain ibn Ali.
Taustaa
Vuoden 1908 nuorturkkilaisten vallankaappaus johti Turkin sulttaanin vallan vähenemiseen ja vuoden 1876 perustuslain ottamiseen jälleen käyttöön. Vasta- ja vastavastavallankaappauksen jälkeen koottiin parlamentti, johon koko imperiumin kansallisuudet saivat edustuksensa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Osmanien valtakunta osallistui sotaan keskusvaltojen puolella osmanien ja Saksan välisen sopimuksen mukaisesti.
Varsinkin sodan aikana arabianationalisteja vangittiin Damaskoksessa ja Beirutissa. Turkkilaisten otetta valtakunnasta edisti rakenteilla ollut Hijazin rautatie Damaskoksesta Medinaan, joka salli nopeat joukkojen siirrot kapinoiden kukistamiseksi.
Britannia suostui Henry McMahonin ja Husainin käymässä kirjeenvaihdossa tukemaan arabien itsenäisyyttä vastineeksi kapinasta osmaneja vastaan. Kuitenkin Britannia, Ranska ja Venäjä jakoivat entiset osmanien alueet arabien kannalta epäedullisella tavalla Sykes-Picot-sopimuksessa 16. toukokuuta 1916. Tilannetta monimutkaisti edelleen vuoden 1917 Balfourin julistus, jossa luvattiin juutalaisille "kansallinen kotimaa" Palestiinaan. Hijaz jäi Husainin kuningaskunnaksi, mutta Ibn Saud valloitti sen 1924 ja liitti Saudi-Arabiaan.
HMHS Britannic
HMHS Britannic oli White Star Line -varustamon RMS Olympicin ja RMS Titanicin sisaralus, joka laskettiin vesille vuonna 1914. Laivan nimen on sanottu pitäneen olla alun perin Gigantic, mutta Titanicin onnettomuuden jälkeen nimi vaihdettiin, sillä varustamon arvellaan pitäneen aiottua nimeä liian uhmakkaana. Britannic valittiin laivan nimeksi oletettavasti ensimmäisen maailmansodan edellä vallinneen isänmaallisuuden vuoksi. Laiva upposi ajettuaan merimiinaan vuonna 1916 Kreikan rannikolla toimiessaan sairaalalaivana.
Rakentaminen
Britannic oli hyvin samantyylinen kuin sisaraluksensa Olympic ja Titanic. White Star Line tilasi aluksen Harland and Wolffilta Belfastista. Laivan köli laskettiin 30. marraskuuta 1911 samassa altaassa kuin Olympic telakkanumerolla 433, ja alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1914.
Britannicilla oli 29 kivihiilikattilaa, jotka tuottivat höyryä kahdelle nelisylinteriselle mäntähöyrykoneelle ja yhdelle matalapaineiselle Parsons-turbiinille. Aluksella oli neljä savupiippua, joista yksi oli ilmastointihormi, joka ulkonäkösyistä rakennettiin savupiipun näköiseksi. Britannicin oli tarkoitus kuljettaa noin 3 200 matkustajaa ja miehistön jäsentä. Sillä oli kolme eri luokkaa. Lisäksi kuusi Britannicin seitsemästätoista vesitiiviistä laipioista korotettiin B-kannelle asti, jotta ne voisivat estää veden virtaamisen koko alukseen. Se oli hieman pidempi kuin sisaraluksensa Olympic ja Titanic. pienoiskuva|RMS Britannic rakenteilla. Ennen valmistumistaan valtamerialukseksi se pakko-otettiin 13. marraskuuta 1915 ensimmäiseen maailmansotaan, jossa se toimi sairaalalaivana (HMHS eli His Majesty’s Hospital Ship) Välimerellä. Tällöin aluksen sisustus purettiin kaikessa kiireessä, joskin esimerkiksi ensimmäisen luokan pääportaikon lasikupoli ja porraskaiteet jätettiin paikoilleen, mutta seinäpanelointi purettiin ja myytiin huutokaupassa aluksen upottua.
Titanicin uppoamisen jälkeiset muutokset
pienoiskuva|Britannicin piirustukset. Titanicin upottua ja ennen Britannicin vesillelaskua alukseen tehtiin muutoksia, joihin kuului sen rungon tekeminen 29 metriä leveäksi, joka oli kaksi jalkaa eli noin 60 senttimetriä leveämpi kuin sisaraluksilla. Lisäksi laivaan lisättiin yksi turbiini lisää, jonka takia aluksen koneteho oli noin 13 000 kW korkeampi. Aluksen rungon muotoilu muuttui siten, että se ei olisi niin herkkä muun muassa jäävuorille. Alukseen asennettiin enemmän pelastusveneitä, niitä oli yhteensä noin 48.
Ensimmäinen palvelus
Kun Gallipolin taistelun uhreja alkoi tulla enemmän, tuli tarve muuttaa suurin osa linjalaivoista sairaalalaivoiksi. Hallitus päätti pakko-ottaa Britannicin sairaalalaivaksi 15. marraskuuta 1915, koska aluksessa oli sopivia tiloja haavoittuneille. Alus maalattiin valkoiseksi, lisäksi sen kylkeen maalattiin vihreä raita ja suuret punaiset ristit. White Starin pääkonttorissa Liverpoolissa päätettiin 12. joulukuuta, että aluksen kapteeniksi tulisi varustamon kokeneimpiin kapteeneihin kuulunut Charles A. Bartlett, joka oli toiminut myös aluksen rakennustöiden valvojana. pienoiskuva|HMHS Britannic pienemmän sairaalalaivan [[SS Galeka|SS Galekan vieressä]] Alus muutettiin siten, että se kykeni kuljettamaan 3 300 haavoittunutta ja lääkintähenkilökunnan, johon kuului 52 lääkäriä, 101 sairaanhoitajaa ja 336 apuhoitajaa, sekä 675 hengen miehistön. Hyttejä aluksella oli haavoittuneille 2 034. Ensimmäisen palveluksen päätyttyä 6. kesäkuuta 1916 Britannic palasi Belfastiin, jossa sitä alettiin muuttamaan takaisin matkustajalaivaksi. Britannian hallitus maksoi White Star Line yhtiölle 75 000 puntaa korvaamaan muutoksen takaisin matkustajalaivaksi. Muutos kesti useita kuukausia, ennen kuin se keskeytettiin, kun alus kutsuttiin takaisin palvelukseen sairaalalaivana.
Toinen palvelus
Britannian amiraliteetti kutsui Britannicin takaisin palvelukseen sairaalalaivana 26. elokuuta 1916, ja alus palasi Välimerelle neljättä matkaa varten 24. syyskuuta samana vuonna. 29. syyskuuta matkalla Napoliin Britannic joutui voimakkaaseen myrskyyn, josta Britannic pääsi läpi ilman vahinkoja. Britannic lähti takaisin Southamptoniin 9. lokakuuta. Tämän jälkeen Britannic teki viidennen matkansa, ja saapui Mudrosiin miehistön keskuudessa levinneen elintarvikeperäisen sairauden takia. Britannicilla seurattiin tiettyä rutiinia. Kello kuudelta aamulla potilaat herätettiin ja tilat siivottiin. Aamiainen tarjoiltiin klo 6.30, sitten kapteeni tarkasti koko aluksen. Lounas tarjoillaan klo 12.30 ja tee klo 16.30. Potilaita hoidettiin aterioiden välillä ja ne, jotka halusivat mennä kävelylle pystyivät tekemään niin. Klo 20.30 potilaat menivät nukkumaan ja kapteeni teki vielä yhden tarkastuskäynnin.
Uppoaminen
Tiistaina 21. marraskuuta 1916 kello 8.12 aamulla Britannicin kulkiessa Kéan ja Makrónisoksen saarten välisessä Kéansalmessa Kreikan vesillä laivaa ravisutti voimakas räjähdys, joka repi sen kylkeen ammottavan aukon. Alus upposi 55 minuutissa. Aluksen päällikkö Charles Alfred Bartlett yritti viimeisenä keinona ajaa laivan matalikolle siinä kuitenkaan onnistumatta. Koneiden pysäyttämättä jättäminen johti ihmishenkien menetyksiin. Britannicilla olleista 1 300 henkilöstä vain 30 sai surmansa, hekin pelastusveneissä, jotka joutuivat laivan potkurin runtelemiksi. Sairaanhoitaja Violet Jessop työskenteli molemmilla laivoilla näiden upotessa ja selvisi hengissä kummallakin kerralla. Hän oli työskennellyt myös Olympicilla tämän törmätessä risteilijä HMS Hawken kanssa vuonna 1911.
Britannicin hylkyä tutkittaessa huomattiin, että aluksen keula oli katkennut. Tämä viittasi siihen, että laivalla oli sattunut toinenkin räjähdys. Miina oli lämmittäjien mukaan räjähtänyt paapuurin puolella. Tutkijat huomasivat myös, että yksi Britannicin repeämän viereisistä höyrykoneista oli räjähtänyt. Tutkijat löysivät hajonneen koneen vierestä paljon hiiltä, joka kokeiden mukaan oli räjähtänyt. Tämä saattaisi viitata siihen, että laivalla oli tapahtunut hiilipölyräjähdys.
Uppoamisen kulku
Kello 9.00 vesi oli melkein venekannella. Bartlett puhalsi kaksi pitkää puhallusta pillillä, käski evakuoida konehuoneen ja lähti uimaan veteen ensimmäisten venetaavettien kohdalta. Tässä vaiheessa vesi oli yltänyt jo venekannelle. Hän ui lähistöllä olevaan veneeseen. Konemiehet pakenivat 24 metrin korkeudesta neljännen savupiipun kohdalta C-kannelta.
Britannic kaatui hitaasti tyyrpuurin puoleiselle kyljelleen ja savupiiput alkoivat romahtaa. Ensin romahti kolmas savupiippu keulasta lukien, sitten ensimmäinen ja toinen ja lopulta neljäs. Kello 9.06 Britannic oli täysin kyljellään ja sen keula osui matalalla olevaan pohjaan. Kello 9.07, 55 minuuttia räjähdyksen jälkeen Britannic upposi. Laivan 48 pelastusveneestä 35 oli laskettu veteen. pienoiskuva|Britannicin eloonjääneitä Hätäsignaalin saaneet HMS Scourge ja HMS Heroic saapuivat pelastamaan kaikki 1 270 eloonjäänyttä.
Uppoamisen syyt
Laivan räjähdyksestä syytettiin aluksi saksalaista torpedoa, mutta myöhemmin todennäköisenä syyllisenä pidettiin saksalaista merimiinaa. Myöhemmin saatiin tietää, että saksalainen sukellusvene U-73 oli muutamaa viikkoa aikaisemmin miinoittanut Britannicin käyttämän kanaalin. Miinan räjähdyttyä se aukaisi 4 Britannicin 17 vesitiiviistä osastoista, mutta sen lisäksi räjähdys oli vääntänyt laivan runkoa siten, että 5 ja 6 kattilahuoneen vesitiivitä ovia ei saatu suljettua. Laiva olisi jäänyt pinnalle vaikka 6 laivan vesitiivistä osastoa olisi menetetty, mutta myös paljon ikkunoita oli jätetty auki paikalla vallinneen helteen vuoksi, joka tuhoon tuomitsi Britannicin.
Hylyn sijainti
pienoiskuva|Britannicin hylyn sijainti X:llä|alt= Britannicin hylky sijaitsee noin 120 metrin syvyydessä Kreikan rannikolla Kéan saaren luoteispuolella (37.70139°N, 24.28389°W). Ensimmäisenä sitä tutki sen löytänyt tutkimusmatkailija Jacques-Yves Cousteau vuonna 1975. Hylky on riittävän matalalla sukeltajien tutkittavaksi, mutta sitä pidetään Ison-Britannian sotahautamuistomerkkinä, ja kaikkiin tutkimuksiin on saatava sekä Ison-Britannian että Kreikan hallitusten hyväksyntä.
Etelänharmaalokki
pienoiskuva|Etelänharmaalokin muna. Etelänharmaalokki (Larus michahellis) on harmaa isokokoinen lokki. Joskus sitä pidetään aroharmaalokin alalajina Larus cachinnans michahellis.
Levinneisyys
Etelänharmaalokki pesii Välimerellä, ja vaeltaa ruoan ja sääolojen perässä talvella. Sitä on harhautunut todella harvoin itäiseen Pohjois-Amerikkaan. Suomesta kahdeksan havaintoa, kaikki 2000-luvulta.
Yoko-Maria Tsukuda
Yoko-Maria Tsukuda on japanilainen  sopraano. Japanissa hänet tunnetaan mm. laajasta suomalaisten laulujen repertuaaristaan. Yoko-Marian repertuaariin kuuluu myös saksalainen lied, lukuisia aarioita ja runsaasti ranskalaisia, italialaisia, venälaisiä sekä japanilaisia lauluja.
Hän on valmistunut Tokion musiikkiyliopistosta laulun maisteriksi vuosikurssinsa priimuksena vuonna 2002, ja hän on ollut palkintosijoilla lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä laulukilpailuissa. Valmistuttuaan Tsukuda opiskeli Suomessa Jorma Hynnisen yksityisoppilaana kolme vuotta. Nykyään hän esiintyy enimmäkseen Tokiossa.
Formose Mendy
Seurajoukkueura
Mendy aloitti ammattilaisuransa ranskalaisessa RC Lensissä, jonka kakkosjoukkuetta hän edusti vuosina 2006–2009 pelaten 13 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Kauden 2008–2009 hän oli lainalla kolmanneksi korkeimman sarjatason Nationalin FC Istresissä.
Heinäkuussa 2009 Mendy siirtyi Espanjan kolmanneksi korkeimman sarjatason Segunda División B:n CD Puertollanoon, jossa hän pelasi kauden 2009–2010 ajan tehden 14 esiintymistä kentällä. Vuoden 2010 heinäkuussa Mendy siirtyi espanjalaisen Sporting Gijónin organisaatioon. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueen paidassa vuosina 2010–2012 42 ottelua viimeistellen niissä neljä maalia. Debyytti seuran ykkösjoukkueen paidassa korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa tapahtui helmikuussa 2012 Racing de Santanderia vastaan. Kauden 2011–2012 jälkeen seura putosi Segunda Divisióniin. Yhteensä Mendylle kertyi gijónilaisseuran ykkösjoukkueessa 35 ottelua.
Syyskuussa 2014 sopimuksensa Gijónin kanssa katkaissut Mendy siirtyi Englantiin, toiseksi korkeimman sarjatason Mestaruussarjan Blackpooliin. Otteluita kertyi syyskauden aikana vain kolme. Huhtikuussa 2015 Mendy teki kauden 2015 loppuun kestävän sopimuksen Suomen Veikkausliigan hallitsevan mestarin Helsingin Jalkapalloklubin kanssa.
Terror Hungry
Terror Hungry on suomalaisen thrash metal -yhtye Lost Societyn toinen studioalbumi. Terror Hungry on julkaistu Pohjois-Amerikassa 1. huhtikuuta 2014 ja Euroopassa 4. huhtikuuta 2014 levymerkillä Nuclear Blast. Edeltäjäänsä Fast Loud Deathiin verrattuna albumi on tyylitään rankempi.
Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Jussi Jalkanen
Jussi Jalkanen (k. 2021 ) oli suomalainen taikuri, joka oli erikoistunut stand up- eli näyttämötaikuuteen. Taikuuden ohella hän myös näytteli muun muassa tv-sarjoissa, esiintynyt yritys- ja koulutusvideoilla, teki tv-mainoksia sekä juonsi erilaisia tilaisuuksia. Taikuri Jussi Jalkanen esiintyi myös Taikuri Klabbiksen ja Mr Bluesin hahmoissa. Hän oli Taiteilijat ry:n sekä Suomen Taikurit ry:n jäsen. Virassa hän oli eduskunnassa virkamiehenä. Jalkanen oli vuonna 2007 Ennätystehtaalla kilpailijana. Jalkanen nieli Ennätystehtaalla n. 140cm ilmapallon 50 sekunnissa.
Amerikansirri
Amerikansirri (Calidris minutilla) on hyvin pieni kahlaajalintu, joka pesii Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Lajin nimesi ranskalainen lintutieteilijä Louis Jean Pierre Vieillot vuonna 1819.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 11–12 cm, siipien kärkiväli 33–35 cm ja paino 16–34 g. Naaras on hieman kookkaampi. Amerikansirri on sirrien suvun pienikokoisin laji. Linnulla on kellertävät jalat sekä lyhyt ja ohut tumma nokka. Höyhenpeite on selkäpuolelta ruskeankirjava, vatsa ja rinta vaaleat. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Levinneisyys
Amerikansirri on muuttolintu, joka pesii Alaskassa ja Kanadan pohjoisosissa ja talvehtii pääasiassa Meksikonlahden rannikoilla, Länsi-Intian saaristossa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Maailman populaation koko on noin 600 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Tuulet saavat sen joskus ajautumaan Eurooppaan, jossa se on erittäin harvinainen vierailija. Suomessa laji on tavattu kerran, vuonna 1847 Helsingissä.
Elinympäristö
Amerikansirri pesii arktisella tundralla puurajan tuntumassa, pääasiassa rannikon mutarannoilla ja soilla mutta myös sisämaan soilla ja lampien rannoilla. Muutto- ja talvehtimisseuduilla laji viihtyy mutaisilla tai lyhytkortista ruohoa kasvavilla märillä rannoilla.
Lisääntyminen
Amerikansirrin pesä on maassa. Naaras munii neljä munaa, joita molemmat emot hautovat. Naaras jättää yleensä poikasten hoidon koiraan huoleksi. Poikaset etsivät itse ruokansa ja oppivat lentämään hieman yli kaksiviikkoisina.
Ravinto
Amerikansirrin ravintoa ovat mudassa elävät hyönteiset, madot ja nilviäiset.
Happivelka
Happivelka on tilanne, jossa elimistö on niin voimakkaassa rasituksessa, että solut eivät saa tarpeeksi happea kuin tarvitsevat kulutukseen. Tällöin sanotaan syntyvän happivelkaa. Solut eivät pysty hapettamaan glukoosin hajotessa syntyviä palorypälehappoja, jonka takia ne muuttavat ne maitohapoiksi. Tämä kangistaa lihaksia. Rasituksen jälkeen solut muuttavat maitohapot takaisin palorypälehapoiksi ja soluhengityksen kautta vedeksi ja hiilidioksidiksi.
Ḫā’
pienoiskuva|Ḫā’-kirjaimen itsenäinen muoto. Ḫā’ eli khā’ on arabialaisen kirjaimiston seitsemäs kirjain. Sen äännearvo on. Kirjain muodostetaan lisäämällä piste ḥā’-kirjaimen ( ح ) päälle.
Ḫā’n itsenäinen muoto on خ, ja sanan lopussa se liittyy viivalla edeltävään kirjaimeen (esim. نخ nḫ). Sanan alussa ja keskellä ḫā’n alapuolinen kaari jätetään pois ja se korvataan seuraavaan kirjaimeen liittyvällä vaakaviivalla (esim. خا ḫā, نخو nḫū).
Ydinaseiden polttovaikutukset
Ydinaseiden polttovaikutukset ovat ydinräjähdyksen kuumuudesta johtuvia kuumuuden aiheuttamia tuhoja, vammautumisia ja kuolemia. Näillä on suuri merkitys varsinkin isoilla räjähdystehoilla.
Polttovaikutus
1 megatonnin räjähdys polttaa suojaamattoman ihon karrelle 12 km päässä, aiheuttaa rakkoja noin 14,5 km päässä ja voi polttaa ihon vielä 18 km päässä räjähdyksestä. Tulipaloja syttyy varmasti 9,3 km päässä maanpintakeksipisteestä, mahdollisesti vielä 12 km päässä. Käytännössä paineaalto sytyttää tulipaloja kauempanakin. Miten pahoja tulipaloja syntyy, riippuu rakennuskannasta ja kasvillisuudesta. Pahimmassa tapauksessa syntyy suuri palo, tulimyrsky, joka saattaa imeä ihmisiä palavaan pätsiin. Tulimyrsky vaatii palavaa ainetta ainakin noin 40 kilogrammaa neliömetriä kohti. Tuulen on oltava alle 3,5 m/s. Hiroshimassa tulimyrsky tuhosi noin 11,5 km2. Metsäpalo saattaa kuivissa oloissa levitä ainakin 10 km päähän. Hiroshimassa 190 J/cm2 aiheutti 1 800 °C lämpötilan, mikä sulatti kattotiiliä. 25 J/cm2 hiillytti puisia pylväitä, jotka eivät vielä syttyneet.
Räjähdystehon aiheuttamat palovammat
Kun räjähdysteho kasvaa, kasvaa myös palovamman syntymisen vaatima lämpösäteily. Räjähdysteho ilmoitettu kilotonneina tai megatonneina. Suluissa etäisyys räjähykspaikasta.
Pirkko Arola
Pirkko Kaarina Arola (o.s. Äikäs, s. 27. kesäkuuta 1946 Luumäki) on suomalainen pappi, opettaja, runoilija ja tietokirjailija.
Ydinaseiden polttovaikutukset
Räjähdystehon aiheuttamat palovammat
Iho palaa karrelle 20–40 J/cm2 eli noin 5–10 cal/cm2 lämmöstä.
Pirkko Arola
Perhe
Arola syntyi puhelinmestari Uuno Äikäksen ja Saimi Äikäksen s. Patrakka perheeseen. Hän avioitui 1972 Pauli Kalevi Arolan kanssa (filosofian tohtori, tietokirjailija). Perheen lapset ovat Tenho, Pauliina, Kristiina, Johanna ja Maria.
Ydinaseiden polttovaikutukset
Räjähdystehon aiheuttamat palovammat
Jos 50% ihosta palaa karrelle tai 100% palaa rakoille, ihminen kuolee. Jos pelkästään 50 % palaa rakoille, kuolee 50% todennäköisyydellä. Jos 10% palaa rakoille tai karrelle, kuolee 5%todennäköisyydellä.
Pirkko Arola
Opinnot
Arola tuli ylioppilaaksi 1966 Mikkelin tyttölyseosta. Opiskelu jatkui Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti ylemmän teologian kandidaatin tutkinnon 1974. Lehtorin oikeudet Arola sai 1974 Tampereella, tutkinto vakinaisen lehtorin virkaa varten oli 1978 sekä papiksi vihkiminen 1993 Tampereella. Sairaalasielunhoidon koulutuksessa hän oli 1991 ja suoritti sielunhoitotyönohjaajatutkinnon 2002.
Ydinaseiden polttovaikutukset
Räjähdystehon aiheuttamat palovammat
Niinpä palovammat aiheuttavat varmoja kuolemia suojattomille 1 Mt ilmassa tapahtuvassa räjähdyksessä yli 17 km päässä maanpintakeskipisteestä.
Pirkko Arola
Työ
Arola toimi Kalevan yhteiskoulun uskonnon opettajana 1972-74, Riihimäen ylimääräisenä lehtorina 1974-82, lehtorina 1982-87, sairaalateologina 1987-93 sekä Riihimäen 4. kappalaisena 1993-2010, josta virasta jäi eläkkeelle 2010.
Ydinaseiden polttovaikutukset
Tulipalot
Niinpä 1 Mt räjähde sytyttää metsän palamaan pintaräjähdyksessä vielä 14,3 km päässä. Useimmat muut palavat aineet synnyttvjät laajan yleispalon 12,5 km päässä ja monia erillispaloja syttyy 25 km päässä.
Riippuvuus räjähdystehosta
Polttovaikutus noudattaa räjähdystehon suhteen suunnilleen eksponenttia 2/5.
Maanpintaräjähdykselle on arvioitu seuraavia polttovaikutuksen yhtälöitä.
Palovammat:
Tulipalot:
Säteilyn polttovaikutus
Eri aineiden syttymiskynnykset riippuvat räjähdystehosta. Jos räjähteen voima on suurempi, aineiden syttyminen vaatii isompaa tehoa.
Herkästi syttyvien kuivan lahon puun ja pudonneiden lehtien syttymiskynnys riippuu lämpötilasta näin
Hienon heinän syttymislämpö riippuu räjähdystehosta näin
missä J on lämpöenergia J/cm2, Y räjähdysenergia kilotonneja.
Telttakankaan syttymislämpö näin:
Kuusen neulasten syttymislämpö näin:
8 J/cm2 lämpöetäisyys suoraan räjähdyspisteestä noudattaa seuraavaa kaavaa, noin 0,6 km tarkkuudella:
20 J/cm2 lämpöetäisyys suoraan räjähdyspisteestä noudattaa seuraavaa kaavaa, noin 0,6 km tarkkuudella:
Pirkko Arola
Arvonimi
Pirkko Arolalle on myönnetty rovastin arvo.
Galați
Galați [] on satamakaupunki Itä-Romaniassa Tonavan varrella. Kaupungin lounaispuolella sivujoki Siret liittyy Tonavaan pääuomaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungissa asui 249 432 asukasta.
Se on kauppa- ja teollisuuskeskus (tekstiili-, säilyke-, puu-, rauta- ja metalliteollisuutta). Lisäksi kaupungissa on telakoita.
Ydinaseiden polttovaikutukset
Säteilyn polttovaikutus
40 J/cm2 lämpöetäisyys noudattaa karkeasti kaavaa
Pirkko Arola
Kirjat ja kirjoittaminen
Jo varhain Arolalle kirjat ja kirjoittaminen olivat osana häntä itseään. Runsaassa tuotannossa ovat olleet laulujen sanat, joita on säveltänyt 25 säveltäjää. Mukaan mahtuu oppikirjatuotantoa ja pienoismusikaaleja lähinnä koulunäyttämöille. Varsinkin eläkeaikana runot ja aforismit ovat päässet julkisuuteen. ”Rytmistähän on kysymys niissäkin, kuten laulunsanoituksissa. Sanat ovat kuin aaltoja, jotka pyrkivät rantaan päivittäin. Haluan olla edelleen mukana tuossa virtauksessa”, toteaa Pirkko Arola.
Ydinaseiden polttovaikutukset
Säteilyn polttovaikutus
85 J/cm2 lämpöetäisyys noudattaa karkeasti kaavaa
105 J/cm2 lämpöetäisyys noudattaa karkeasti kaavaa
Näkyvyyden vaikutus
Suurkaupungeissa on ilmassa pölyä ja muuta saastetta. Tämä vähentää näkyvyyttä. Niinpä suurkaupungin esikaupunkialueella on näkyvyys 30–40 km ja kaupungin keskustassa 10–20 km. Niinpä esikaupunkialueella tulee kertoa ilmaräjähdyksen tietyn lämpömäärän vastaanottava säde kertoimella 0,9 ja kaupungin keskustassa kertoimella 0,75. Niinpä sininen puuvillainen työpukukangas syttyy megatonnin pommilla 113 J/cm2 lämpömäärällä. Tämä on hyvällä näkyvyydellä suunnilleen etäisyydellä 8,4 km. Esikaupunkialueella sama kangas syttyy on 7,6 km etäisyydellä itse räjähdyspisteestä ja kaupungin keskustassa 6,3 km.
500 kilotonnin räjähdys 1,77 km korkeudessa:
Palovammat 50%:n todennäköisyydellä.
Tämän mukaan udussa 4 km näkyvyydellä 4,8 km päässä räjähdyspaikasta tulee III asteen palovammoja.
Yhdystie 2640
thumb|right|250px|Yhdystie 2640 Luvian Kuussaarikossa. Yhdystie 2640 on tie, joka kulkee Porin Luvialla Kuussaarikosta Väipäremäkeen. Tien pituus on 4 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Kuussaarikosta Niementien risteykseen saakka Yhdystie ja lopun matkan ajan Kirkkotie.
Kamigamo-jinja
pienoiskuva|Pyhäkölle johtava kulkutie Kamigamo-jinja (, ’Kamon ylempi pyhäkkö’) on šintolainen pyhäkkö Kioton kaupungissa Japanissa. Se sijaitsee Kioton pohjoisosassa Kita-kun suuralueella Kamojoen vasemmalla rannalla. Pyhäkön palvonnan kohde on kami Kamo Wakeikazuchi no mikoto, ja sen virallinen nimi onkin Kamo Wakeikazuchi-jinja.
Kamigamo-jinja ja läheinen Shimogamo-jinja kuuluvat Japanin vanhimpiin šintolaisiin pyhäköihin. Niillä on yhteinen historia, ja ne tunnetaankin myös yhteisellä nimellä Kamo-jinja. Molempien pyhäkköjen yhdessä järjestämä festivaali Aoi-matsuri on yksi Kioton kolmesta suuresta festivaalista.
Historia
Kamigamo-jinja toimi alun perin voimakkaan Kamo-klaanin suojeluspyhäkkönä. Legendan mukaan ukkosen kami Kamo Wakeikazuchi no mikoto ilmestyi läheisen vuoren juurelle, kun klaanin suojeluskamin tytär Tamayorihime no mikoto oli suorittamassa siellä puhdistautumisrituaaleja. Tämä olisi tapahtunut keisari Jinmun aikaan. Ensiksi pyhitettiin vuoren huippu, ja myöhemmin keisari Tenmun hallintokaudella 600-luvun lopulla rakennettiin pyhäkkö vuoren lounaispuolelle.
Kun Japanin pääkaupunki siirrettiin Kiotoon eli Heian-kyōhon 700-luvun lopussa, pyhäkön kamista tuli koko kaupungin ja Japanin keisarihuoneen suojelija, minkä myötä pyhäkkö sai paljon vaikutusvaltaa. Vuonna 810 siellä alkoi työskennellä keisarihovista valittu papitar (saiin), joka oli saanut koulutuksensa Isen pyhäkössä (saigū). Tämä perinne jatkui 400 vuoden ajan. Keisarit palvoivat pyhäköllä säännöllisesti. Shimogamo-jinjan tavoin siitä tehtiin myös Yamashiron provinssin pääpyhäkkö (ichinomiya). Lisäksi siitä tuli yksi historiallisesti tärkeistä 22 pyhäköstä.