cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Subantarktiset saaret
Subantarktiset saaret ovat 60° S leveysasteen pohjoispuolella sijaitsevia saaria. Koska ne ovat antarktisten alueiden pohjoispuolella, niitä ei pidä varsinaisina Etelämantereeseen kuuluvina saarina. Subantarktisilla saarilla on vierailtu harvoin, ja tieto niistä ja erityisesti niiden geologiasta on erittäin vähäistä. Subantarktisten saarien lämpötilat vaihtelevat noin 0–10°C asteen välillä. Valtaosalla subantarktisista saarista ei ole pysyvästi lunta, ja sade tippuu yleensä vetenä tai räntänä. Subantarktisia saaria ovat :
Eija Karipää
Karipää käytti elokuvauransa alussa nimeä Eija Londén. Hän debytoi statistina elokuvassa Herra Lahtinen lähtee lipettiin ollessaan 19-vuotias. Sen jälkeen seurasivat näkyvämmät sivuroolit komedioissa Rikas tyttö ja Kyökin puolella. Ohjaaja Theodor Luts kiinnitti Karipään jännityselokuvan Salainen ase naispääosaan vuonna 1943. Elokuva oli uuden Fenno-Filmi -yhtiön ensimmäinen ja sai hyvät arvostelut. Seuraavaksi Karipää näytteli naispääosat elokuvissa Erehtyneet sydämet, Tähtireportterit tulevat ja Kohtalo johtaa meitä. Vuonna 1954 hän esiintyi viimeistä kertaa pääroolissa miehensä Veikko Itkosen ohjaamassa elokuvassa Rakastin sinua, Hilde, joka sai varsin nuivan vastaanoton. Kaikkiaan Karipää näytteli neljästi Itkosen ohjauksessa, muun muassa päähenkilön ystävää elokuvassa Maailman kaunein tyttö (1953).
Karipää oli näyttelijä Regina Linnanheimon läheinen ystävä ja he näyttelivät yhdessä Teuvo Tulion elokuvassa Rikollinen nainen vuonna 1952.
Karipää oli naimisissa Kunto Karapään kanssa vuosina 1940–1943. Toisen miehensä Veikko Itkosen kanssa hän avioitui vuonna 1944, ja he pysyivät naimisissa Itkosen kuolemaan 1990 asti. Itkonen myi tuotantoyhtiönsä 1960-luvulla, jonka jälkeen pari asui 20 vuotta Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Jäätyään leskeksi Karipää muutti takaisin Suomeen. Hän kuoli 84-vuotiaana vuonna 2004 ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Karipään ja Itkosen poika Jussi Itkonen on itsekin elokuva-alan vaikuttaja ja ohjasi ja tuotti elokuvan Kuumat kundit (1976).
Coulombi
Coulombi (tunnus C, äännetään [kulombi] ) on varaus, jonka yhden ampeerin sähkövirta kuljettaa sekunnin aikana. Coulombi on SI-järjestelmän sähkövarauksen yksikkö. Sähkövuon yksikkö on myös coulombi. Coulombi on noin 6,241 · 1018 kertaa elektronin varauksen eli alkeisvarauksen suuruinen, tarkemmin sanottuna alkeisvaraus on 1,602 176 634 · 10-19 coulombia. Coulombi on yhtä suuri kuin ampeerisekunti:
Suuremmissa varauksissa (esimerkiksi sähköakkujen kapasiteeteissa) käytetään usein yksikkönä ampeerituntia (tunnus A·h).
Coulombi per kilogramma (C/kg) on SI-yksikkö, jolla mitataan ionisoivalle säteilylle altistumista. Yksikkö mittaa sen säteilyn määrää, joka aiheuttaa yhden coulombin varauksen yhdessä kilogrammassa materiaa.
VF Corporation
VF Corporation on yhdysvaltalainen vaatealan yritys, joka valmistaa, valmistuttaa ja myy urheilu- ja ulkoiluvaatteita, farkkuja, alusvaatteita, laukkuja, jalkineita ja työvaatteita. Syksyllä 2018 VF kertoi jakautuvansa kahdeksi erilliseksi pörssiyhtiöksi, joista uusi Kontoor Brands, Inc. huolehtii farkkubisneksestä. Samassa yhteydessä VF:n pääkonttori siirretään Pohjois-Carolinan Greensborosta Coloradon Denveriin, mutta Kontoorin pääkonttori perustetaan Greensboroon.
Yrityksen vaatemerkkejä ovat For All Mankind, Ella Moss, Bulwark, Lee, Rustler, Majestic Athletic, Nautica, JanSport, Wrangler, Rock & Republic, Eagle Creek, The North Face, SmartWool, Riders by Lee, Reef, Kipling, Red Kap, Horace Small, Splendid, Seven for All Mankind, Lucy Activewear, Timberland, Napapijri, Eastpak ja Vans.
VF Corporation teetti tuotteensa vuonna 2014 etupäässä Kiinassa (26 %), Yhdysvalloissa (21 %), Intiassa (7 %), Vietnamissa (5 %), Bangladeshissä (4 %), Meksikossa (4 %), Turkissa (2 %) ja Pakistanissa (2 %).
Historiaa
Yritys perustettiin Pennsylvanian osavaltiossa vuonna 1899 nimellä Reading Glove and Mitten Manufacturing Company. Perustajia olivat John Barbey ja joukko sijoittajia. Vuonna 1919 yritys ryhtyi valmistamaan alusvaatteita ja muutti nimensä muotoon Vanity Fair Mills. Se osti Lee-farkkuja valmistavan H.D. Lee Companyn vuonna 1969 ja muutti nimensä VF Corporationiksi. Wrangler-farkkujen valmistajan Blue Bellin VF osti 1986; toinen kaupassa saatu tuotemerkki oli JanSport. Tämä yrityskauppa kaksinkertaisti VF:n koon ja teki siitä maailman suurimman vaatealalla toimivan pörssiyhtiön.
Vuonna 2007 VF myi alusvaatebisneksensä Fruit of the Loomille 350 miljoonalla dollarilla ja osti Majestic Athleticin, Seven for All Mankind -farkkumerkin ja Lucy Activewearin. Vuonna 2011 VF osti Timberland-kenkäyrityksen.
Retinoblastooma
thumb|right|230px|Retinoblastooma silmänpohjassa
Retinoblastooma on silmän verkkokalvon syöpä. Siihen sairastuvat pienet lapset, yleensä alle kolmen vuoden iässä.
Retinoblastoomaa epäillään tavallisesti tyypillisten oireiden eli mustuaisessa näkyvän valkean heijasteen tai harvemmin karsastuksen perusteella. Retinoblastooma todetaan silmänpohjatutkimuksella.
Suurin osa potilaista paranee, koska tauti ei toteamisvaiheessa ole yleensä ehtinyt levitä silmän ulkopuolelle.
Retinoblastooma on lasten yleisin silmäsyöpä. Heistä jopa yli 95 % paranee taudistaan. Jos kasvain esiintyy vain yhdessä silmässä, se on useimmiten kuitenkin kasvanut suureksi ennen havaitsemista ja sokeutuneen silmän poistoleikkaus saattaa olla välttämätön. Jos kasvain esiintyy molemmissa silmissä, hoitona käytetään kasvaimen koosta riippuen mm. laserhoitoa, jäädytyshoitoa, sädehoitoa ja solunsalpaajahoitoa.
Hoitamaton retinoblastooma voi aiheuttaa sokeuden ja nykyisin lähinnä kehitysmaissa kuolemankin. Tauti on melko usein periytyvä, ja kymmenellä prosentilla todetuista potilaista on suvussa retinoblastoomaa jo aiemmin.
Sairastumisikä
Retinoblastooma, verkkokalvon varhaissolusyöpä, on harvinainen silmän sisäinen lapsuusiän pahanlaatuinen kasvain. Siihen sairastuu vuosittain Suomessa kolmesta viiteen lasta, yksi kahdeksaatoistatuhatta elävänä syntynyttä kohti. Syntyvyyteen suhteutettuna retinoblastooman ilmaantuvuus on kaikkialla maailmassa lähes yhtä suuri. Nimensä mukaisesti se on kehittyvän verkkokalvon kasvain, joka voi joskus olla olemassa jo syntyessä. Sairastuneista kolme neljäsosaa on alle kolmivuotiaita, ja viidennen ikävuoden jälkeen retinoblastooma ei juuri tavata.
Ensioireet
Toiseksi yleisin oire on karsastus, joka aiheutuu näköakselille työntyvästä tarkan näkemisen estävästä kasvaimesta. Suomessa retinoblastooma ei juuri koskaan aiheuta silmän kipeytymistä tai punoitusta, mutta kehitysmaissa silmän ulkopuolelle levinneet retinoblastoomatkaan eivät ole harvinaisia.
Varmistavat löydökset
Retinoblastooma rajoittuu varsin pitkään silmän sisään. Se voi levitä näköhermoa myöten lukinkalvon alaiseen tilaan ja edelleen aivojen alueelle. Kasvainsolut saattavat levitä verenkierron mukana pääasiassa luustoon ja aivoihin. Tällöin kyseessä on lähes aina joko suonikalvoon tai näköhermoon kasvanut retinoblastooma. Retinoblastoomasolut voivat joskus harvoin päästä kammioveden mukana laskimoverenkiertoon tai silmän ulkopuolelta kaulan imusolmukkeisiin.
Periytyvyys ja genetiikka
Retinoblastooma jakautuu kliinisesti kahteen pääryhmään, periytymättömään hajatapauksina esiintyvään muotoon ja periytyvään muotoon, joka saattaa esiintyä suvuittäin. Useimmiten peritytyvä retyinoblastooma johtuu uudesta ituradan mutaatiosta ja on ensimmäinen tapaus suvussä. Molemmissa tapauksissa sen aiheuttaa verkkokalvon normaalille kehitykselle tarpeellisen ja siten retinoblastoomalta suojaavan vallitsevan geenin vaurio. Periytyvää retinoblastoomaa sairastavilla mahdollinen tautikirjo on huomattavasti itse silmäkasvainta laajempi.
Periytymätön retinoblastooma
Runsas puolet retinoblastoomista aiheutuu kehittyvässä verkkokalvon solussa tapahtuneesta kahdesta peräkkäisestä mutaatiosta. Ensimmäinen inaktivoi retinoblastoomageenin yhden kopion. Jäljellä olevan kopion avulla verkkokalvon solut kasvavat ja erilaistuvat normaalisti. Jos toinenkin kopio inaktivoituu ennen solun lopullista erilaistumista, lapsi sairastuu retinoblastoomaan. Yleensä vain yksi solu ehtii läpikäydä molemmat mutaatiot. Lapsella todetaan yksi kasvainpesäke yhdessä silmässä, keskimäärin hieman alle 2 vuoden iässä.
Kehittyvässä verkkokalvossa tapahtuneiden mutaatioiden vuoksi syntynyt retinoblastooma ei periydy seuraaville sukupolville, eikä siihen liity erityistä riskiä muihin kasvaimiin.
Periytyvä retinoblastooma
Vajaat puolet retinoblastoomapotilaista on perinyt ensimmäisen mutaation vanhemmiltaan. Kaikki verkkokalvon solut ovat tällöin alttiita kehittämään retinoblastooman. Toinen mutaatio ehtii yleensä tapahtua molemmissa silmissä ja useassa kohdassa verkkokalvoa ennen solujen kypsymistä. Periytyvä retinoblastooma syntyy tyypillisesti molempiin silmiin, ja yhdessä silmässä esiintyessään se aiheuttaa useampia kasvaimia.
Peiytyvä retinoblastooma todetaan aikaisemmin kuin periytymätön, tavallisesti alle yhden vuoden iässä. Periytyvää retinoblastoomaa sairastavalla on kaikissa soluissa yksi normaali ja yksi viallinen retinoblastoomageenin kopio. Kasvain näyttää periytyvän ikään kuin geenivirhe kulkisi suvussa autosomissa dominantisti. Todellisuudessa kyse on normaalin vallitsevan geenin viimeisenkin kopion inaktivoitumisesta.
Suurin osa periytyvää retinoblastoomaa sairastavien lasten vanhemmista ei ole itse sairastanut retinoblastoomaa, vaan ensimmäinen mutaatio on tapahtunut yksittäisessä sukusolussa. Heidän myöhemmin syntyvillä lapsillaan ei ole erityistä riskiä saada retinoblastoomaa. Vain yhdessä kymmenesosassa tapauksista toinen vanhemmista on geenivirheen oireeton kantaja, jolloin puolet hänen lapsistaan perii poikkeavan geenin ja silloin yleensä myös sairastuu retinoblastoomaan.
Yhden silmän kasvain
Yksittäiset kasvainpesäkkeet ovat ulkonäköltään samanlaisia retinoblastooman periytyvässä ja periytymättömässä muodossa. Jos tauti on vain potilaan toisessa silmässä, se on periytyvä aina, kun verkkokalvossa on vähintään kaksi kasvainpesäkettä. Jos pesäkkeitä on vain yksi ja lapsi on jo vähintään vuoden ikäinen, todennäköisyys puhuu periytymättömän retinoblastooman puolesta.
Kahden silmän kasvain
Molemmissa silmissä esiintyvä retinoblastooma on aina periytyvä. Sitä sairastavilla lapsilla todetaan keskimäärin viisi kasvainpesäkettä, ja niitä voi taudin havaitsemisen jälkeen tulla lisää.
"Kolmen silmän" kasvain
Periytyvään retinoblastoomaan voi liittyä silmäkasvainta muistuttava aivokasvain, joka tavallisimmin syntyy käpylisäkkeeseen. Koska käpylisäke eräillä eläinlajeilla toimii valoa aistivana elimenä, tätä taudinkuvaa on ryhdytty kutsumaan trilateraaliseksi eli "kolmen silmän" retinoblastoomaksi. Osa näistä kallonsisäisistä retinoblastoomista sijaitsee käpylisäkkeestä erillään turkinsatulan seudussa. Näillä kasvaimilla on taipumus levitä aivo-selkäydinnesteen mukana muualle keskushermoston alueelle.
Surkastunut kasvain
Retinoblastooma voi joskus tuhoutua itsestään ja jättää jälkeensä vain kalkkiutuneen haamun kasvaimesta. Kyseessä on harvinainen ilmiö, ja useimmat itsestään parantuneeksi luullut retinoblastoomat ovat hyvänlaatuisia retinosytoomia.
13q- kromosominpuutosoireyhtymä
Noin 1 %:lla periytyvää retinoblastoomaa sairastavista lapsista voidaan kromosomitutkimuksissa todeta poikkeava kromosomi 13. Retinoblastooman lisäksi tavataan hidastunutta henkistä ja liikunnallista kehitystä sekä kasvojen ja eri elinten rakenteellisia poikkeavuuksia, joiden syynä ovat retinoblastoomageenin läheisyydessä sijaitsevien geenien vauriot.
Luusyöpä ja muut kasvaimet
Periytyvää tautimuotoa sairastavat ovat vaarassa sairastua myöhemmin muihin syöpäkasvaimiin. Tyypillisin sekundaarinen kasvain on useimmiten murrosiässä ilmaantuva osteosarkooma, luusyöpä, jonka suhteellinen sairastumisriski periytyvää retinoblastoomaa sairastavilla on jopa 500 kertaa normaalia suurempi. Tavallista yleisempiä ovat myös muun muassa pehmytosasyövät ja ihomelanooma. Näiden kasvainten yleisyydestä on esitetty vaihtelevia arvioita; suurin osa ei sellaista saa.
Toteaminen ja tutkimukset
Retinoblastooma todetaan huolellisen silmänpohjatutkimuksen perusteella. Kaikututkimuksella ja magneettikuvauksella suljetaan pois silmän ulkopuolella oleva kasvu. Niistä on myös apua, jos kasvain jää piiloon irronneen verkkokalvon taakse. Näytepalan ottaminen ei ole käytössä sen aiheuttaman leviämisvaaran vuoksi.
Keskosten verkkokalvosairairaus ja synnynnäiset kehityshäiriöt voidaan erottaa retinoblastoomasta yllä mainituilla tutkimuksilla. Coatsin tauti, jossa poikkeavat tihkuvat verisuonet voivat aiheuttaa kasvainta muistuttavia verkkokalvon alaisia vaaleita rasvakertymiä ja verkkokalvon irtauman, voi joskus herättää epäilyn retinoblastoomasta. Myös hyvänlaatuinen verkkokalvon tukisolukasvain, astrosytooma, voi joskus muistuttaa retinoblastoomaa.
Etäpesäkkeet ovat erittäin poikkeuksellisia kasvaimen toteamisen yhteydessä, joten rutiininomaisesta luuydinnäytteen otosta ja muista vastaavista tutkimuksista on pääsääntöisesti luovuttu. Ne ovat aiheelliset, jos erityisesti epäillään levinnyttä tautia.
Kasvaimen mahdollisen periytyvyyden vuoksi vanhempien ja sisarusten silmänpohjat tutkitaan aina.
Hoitovaihtoehdot
Retinoblastooman hoito on Suomessa keskitetty Helsingin yliopistollisen keskussairaalan silmätautien klinikkaan Meilahdessa.
Retinoblastooman hoidossa on pyrkimyksenä säilyttää käyttökelpoinen näkökyky, tuhota kasvain, estää sen leviäminen ja mahdollisuuksien mukaan välttää lisäämästä periytyvää tautimuotoa sairastavien riskiä saada muita pahanlaatuisia kasvaimia. Perinnöllisyysneuvonta on myös tärkeää. Geenitutkimukset, joilla virheellisen retinoblastoomageenin periytyminen voidaan osoittaa suoraan tai ennustaa kytkentäanalyysien perusteella, ovat tärkeitä perinnöllisyysneuvonnassa.
Jäädytys ja laserhoito
Hyvin pienikokoiset, silmän takaosissa sijaitsevat kasvainpesäkkeet voidaan tuhota infrapunalaserilla kuumentamalla. Vastaavasti verkkokalvon etuosissa sijaitsevat pienet kasvaimet voidaan jäädyttää silmän kovakalvon läpi.
Solunsalpaajat
Solunsalpaajia käytetään nykyisin yleisesti suurempien retinoblastoomien kutistamiseen ennen kuin ne tuhotaan lopullisesti laser-, jäädytys- tai sädehoidolla. Tätä hoitomuotoa käytetään pääasiassa, kun kyse on periytyvästä tautimuodosta. Periytymätöntä retinoblastoomaa sairastavan lapsen tauti on tavallisesti edennyt niin pitkälle ennen kuin se havaitaan, että silmän poisto on usein järkevämpi vaihtoehto kuin koko elimistöön vaikuttava solunsalpaajahoito. Viime vuosina hankalampia tautitapauksia hoidettaessa on ryhdytty käyttämään myös paikallisia, esimerkiksi lasiaiseen ruiskutettavia solunsalpaajia lisähoitoina.
Levysädehoito
Jos kasvainpesäkkeet ovat pieniä, sijaitsevat lähellä toisiaan eikä niihin liity merkittävää kylvöä lasiaiseen, on mahdollista hoitaa silmä kiinnittämällä sen ulkopintaan kasvaimen kohdalle määräajaksi sädehoitolevy. Tällöin kasvaimeen voidaan antaa sädeannos ympäröivien kudosten kärsimättä paljoa. Käytössä on nykyisin beetasäteilyä tuottavia ruteniumlevyjä ja gammasäteilyä tuottavia jodilevyjä, jotka eivät vaikuta lainkaan silmäkuopan suuntaan. Tämä hoito ei lisää periytyvää retinoblastoomaa sairastavien riskiä saada myöhemmin sädehoitoalueen kasvaimia. Levysädehoitoa käytetään myös solunsalpaajahoidon jälkeen liitännäishoitona.
Ulkoinen sädehoito
Mikäli potilaalla todetaan kasvainkylvöä lasiaiseen tai kasvain uusii ja muut hoidot eivät ole olleet tehokkaita, on käytettävä perinteistä sädehoitolaitteella annettavaa ulkoista sädehoitoa. Se on tehokas hoitomuoto, mutta ympäröivien kudosten saama sädeannos altistaa etentkin periytyvää tautia sairastavia muille pahanlaatuisille kasvaimille.
Silmän poisto
Silmän poistaminen on edelleen järkevä hoitomuoto niissä tapauksissa, joissa käyttökelpoinen näkö silmästä on pysyvästi menetetty, etenkin jos kyse on periytymättömästä taudista, jolloin toinen silmä ei ole vaarassa sairastua.
Kallonsisäisen kasvaimen hoito
Kallonsisäistä käpylisäkkeen tai turkinsatulan seudun retinoblastooma on vaikea parantaa. Leikkaus ei yleensä auta. Voimakas solunsalpaajahoito yhdistettynä luuytimensiirtoon, sädehoitoon tai molempiin saattaa tuhota tämänkin kasvaimen.
Ennuste
Periytyvää retinoblastoomaa sairastavien ennustetta huonontavat käpylisäkken kasvaimet, osteosarkoomat ja muut pahanlaatuiset kasvaimet, joille he geenivirheensä vuoksi ovat tavallista alttiimpia.
Mika Lehto
Mika Jorma Lehto (s. 12. huhtikuuta 1979 Vammala) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Lehto aloitti pelaamisen Vammalan Palloseurassa, mutta siirtyi jo C-juniorina Porin Ässiin. Lehto pelasi useiden eri ikäluokkien maajoukkueissa, mutta ei onnistunut nousemaan ykkösmaalivahdiksi Ässissä. Hän siirtyikin Ässistä kaudeksi 2000–2001 Jyväskylän JYPiin. Jyväskylästä hän siirtyi Tampereen Tapparaan ja saavutti siellä Suomen-mestaruuden kaudella 2002–2003.
Lehto lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen. Hänellä oli lopettaessaan Tapparan historian eniten otteluita pelannut maalivahti 436 ottelullaan. Yhteensä Lehto pelasi 641 runkosarjaottelua. Vain Pasi Kuivalaisella on enemmän otteluita (653). Lehto siirtyi uransa jälkeen Tapparan toimiston tehtäviin.
Costinha
Francisco José Rodrigues da Costa eli Costinha (s. 1. joulukuuta 1974 Lissabon, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka on viimeksi edustanut Italian Serie A:ssa pelaavaa bergamolaista Atalantaa. 180-senttinen Costinha on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Portossa pelatessaan Costinha oli mukana voittamassa Mestarien liigaa (2004) ja UEFA Cupia (2003). Vuonna 2005 Costinha siirtyi Dinamo Moskvaan Manichen ja Giourkas Seitaridisin kanssa, kun seuran omistaja venäläinen liikemies Aleksei Fedorytšev osti heidät joukkueeseen. Kymmenen Dinamo-ottelun jälkeen Costinha siirtyi espanjalaiseen Atlético Madridiin. Yhden Espanjassa vietetyn vuoden jälkeen Costinha jatkoi uraansa Atalantassa. Helmikuussa 2010 hän purki sopimuksensa italialaisseuran kanssa ja siirtohuhujen mukaan hän olisi siitymässä Sporting Lissabonin urheilutoimenjohtajaksi.
Portugalin maajoukkueessa Costinha debytoi 14. lokakuuta 1998 ottelussa Slovakiaa vastaan. Hän on edustanut maataan EM-kilpailuissa 2000 ja 2004 sekä MM-kilpailuissa 2006.
Kulli
Kulli voi tarkoittaa:
Ann Griffiths
Ann Griffiths (o.s Thomas) (1776–1805) oli walesilainen runoilija, joka tunnetaan etenkin uskonnollisista kymrinkielisistä hymneistään.
Elämäkerta
thumb|vasen|Dolwar Fach valokuvassa vuodelta 1885. Ann Griffiths (omaa sukua Thomas) syntyi Dolwar Fach -nimisellä maatilalla Llanfihangel-yng-Ngwynfan pitäjässä silloisessa Montgomeryshiren kreivikunnassa vuonna 1776. Ann ja suurin osa hänen melko hyvätuloisesta suvustaan kääntyivät Walesissa vaikuttaneeseen kirkolliseen toisinajattelijaliikkeeseen 1790-luvulla. Dolwar Fachista tuli paikallisten kalvinististen metodistien kokoontumispaikka ja se rekisteröitiin sellaiseksi virallisesti vuonna 1803. Ann Griffiths oli kääntynyt vuonna 1796 ja hän alkoi todennäköisesti pian tämän jälkeen kirjoittaa hymnejä. Hymnit oli tarkoitettu lähinnä henkilökohtaiseen uskon harjoittamiseen, eikä Griffiths itse kirjoittanut niitä ylös. Ann meni naimisiin maanviljelijä Thomas Griffithsin kanssa vuonna 1804, mutta Ann kuoli vain vuotta myöhemmin synnytyksen yhteydessä.
Samoan maanjäristys 2009
Alle vuorokautta myöhemmin maa järisi Sumatran lähistöllä.
Qazi Muhammad
pienoiskuva|Qazi Muhammad Qazi Muhammad (, persiaksi قاضی محمد) (s. 1893 - 30. maaliskuuta 1947) oli Kurdistanin demokraattisen puolueen johtaja ja Neuvostoliiton tuella 22. tammikuuta 1946 perustetun Kurdistanin tasavallan presidentti.
Toisen maailmansodan aikana brittiläiset joukot miehittivät Iranin eteläosan ja neuvostojoukot Iranin pohjoisosan. Mahabadin kaupunki, joka on kurdialue, jäi valloittamatta. Alueen kurdit perustivat vapautusliikkeen ja puolueen, joka tavoitteli autonomista aluetta. Qazi Muhammadin Iranin kurdien puolue perusti Kurdistanin tasavallan ja hänestä tuli ensimmäinen Kurdistanin presidentti. Muut valtiot eivät koskaan tunnustaneet tasavallan itsenäisyyttä.
Tämä tasavalta kesti n. vuoden. Neuvostojoukkojen vetäydyttyä Iranin armeija otti alueen haltuunsa ja marssi Mahabadin kaupunkiin joulukuussa 1946. Qazi Muhammad hirtettiin Mahabadin keskustassa 27. maaliskuuta 1947.
Jevhen Konovalets
thumb|Jevhen Konovalets 1920-luvulla. Jevhen Myh’ailovytš Konovalets (14. kesäkuuta 1891 Zaškiv, Galitsia, Itävalta-Unkari – 23. toukokuuta 1938 Rotterdam, Alankomaat) oli ukrainalainen sotilas ja nationalistijohtaja. Hän oli vuonna 1929 perustetun Ukrainalaisten nationalistien järjestön (OUN) ensimmäinen johtaja. Hän kuoli vuonna 1938 maanpaossa Neuvostoliiton agentin salamurhaamana.
Elämä
Konovalets opiskeli lakimieheksi Lvivin yliopistossa ja osallistui ennen ensimmäistä maailmansotaa ukrainalaisten nationalistien ja Ukrainan kansallisdemokraattisen puolueen toimintaan Itävallalle kuuluneessa Galitsiassa. Hän oli mukana myös Prosvita-kulttuurijärjestön toiminnassa ja sai vaikutteita Dmytro Dontsovin ajattelusta. Konovalets palveli maailmansodassa Itävallan armeijan aliluutnanttina mutta jäi vuonna 1915 venäläisten sotavangiksi. Hän kuului galitsialaisten upseerien ryhmään, joka pakeni sotavankileiriltä ja perusti marraskuussa 1917 Kiovassa separatistisen Sitš-tarkk’ampujapataljoonan, jonka komentajaksi Konovalets valittiin tammikuussa 1918. Konovaletsin joukot osallistuivat tammikuun 1918 lopussa puhjenneen Kiovan arsenaalin kansannousun kukistamiseen. Ne taistelivat sekä ukrainalaisia että venäläisiä bolševikkeja vastaan ja valtasivat maaliskuussa 1918 Kiovan takaisin Mihail Muravjovin armeijalta.
Saksalaismiehityksen aikana Ukrainan itsenäisyyttä kannattaneet Sitš-joukot olivat tilapäisesti lakkautettuina, mutta Konovalets perusti hetmani Pavlo Skoropadskin luvalla erillisosastonsa uudelleen Bila Tserkvassa. Konovaletsilla oli keskeinen rooli Skoropadskin hetmanaatin syrjäyttämisessä marraskuussa 1918 ja sitä seuranneessa Ukrainan kansantasavallan uudelleenperustamisessa. Sisällissodan aikana Konovalets yleni kansantasavallan armeijan everstiksi ja laajensi Sitš-joukkonsa kokonaiseksi armeijaryhmäksi, mutta se joutui hajaantumaan joulukuussa 1919, jolloin hän jäi Puolan armeijan sotavangiksi. Hän tuki sodan aikana Simon Petljuran ja Volodymyr Vynnytšenkon direktoriohallitusta mutta ei Länsi-Ukrainan kansantasavaltaa, joka liittoutui venäläisen valkoisen kenraalin Anton Denikinin kanssa.
Lopun elämänsä ajan Konovalets johti Puolaan liitetyssä Galitsiassa toimineita ukrainalaisten separatistien maanalaisia sotilasorganisaatioita. Hän päätteli Ukrainan kansantasavallan romahtaneen omaan heikkouteensa ja halusi luoda järjestön, joka nojaisi tiukempaan sotilaalliseen kuriin ja kansakunnan asettamiseen yksilöiden yläpuolelle. Hänen johdollaan perustettiin vuonna 1920 Ukrainan sotilasjärjestö (UVO). Konovalets johti UVO:n salaista toimintaa kesästä 1921 joulukuuhun 1922 Lvivissä (Lwów). Jouduttuaan siirtymään maanpakoon hän jatkoi UVO:n johtamista ensin Berliinistä Saksasta ja vuodesta 1929 alkaen Genevestä Sveitsistä käsin. Konovaletsin johdolla UVO ja joukko muita nationalistijärjestöjä yhdistyi vuonna 1929 Ukrainalaisten nationalistien järjestöksi (OUN), jota hän johti kuolemaansa asti. Autoritaarinen maanalainen järjestö tunnettiin muun muassa sabotaasi-iskuista ja puolalaisten viranomaisten salamurhista. Ukrainan demokraattiset puolueet vastustivat sen toimintaa, mutta sillä oli huomattava kannatus Galitsian nuorison keskuudessa.
Murha
thumb|Konovaletsin surmanneen räjähdyksen jälkiä. OUN pyrki laajentamaan toimintansa myös Neuvostoliiton puolelle Ukrainan neuvostotasavaltaan, joten Neuvostoliitto järjesti Konovaletsin salamurhan Rotterdamissa Alankomaissa vuonna 1938. OUN:iin peitenimellä Valjuh soluttautunut neuvostoagentti Pavel Sudoplatov antoi Konovaletsille hotelli Atlantan kahvilassa suklaarasian, johon oli kätketty pommi. Räjähdyksessä kuollut Konovalets haudattiin Rotterdamiin. Sudoplatov suunnitteli myöhemmin myös bolševikkijohtaja Lev Trotskin salamurhan ja yleni lopulta KGB:n kenraaliluutnantiksi. Kun Sudoplatovin osuus Konovaletsin murhassa tuli ilmi vuonna 1992, eräät ukrainalaisnationalistit vaativat Ukrainan valtakunnansyyttäjää nostamaan murhasyytteen tätä vastaan.
Konovaletsin kuoltua OUN:n uudeksi johtajaksi valittiin seuraavana vuonna Andri Melnyk.
Yaghanit
pienoiskuva|Kartta Patagonian alkuperäisasukkaiden perinteisistä asuinalueista ennen eurooppalaisten saapumista. Yaghanien asuinalue merkitty violetilla. Yaghanit (myös yamanat, yámanat, yaganit) olivat Chilen eteläisimmässä saaristossa muun muassa Navarinon saarella asuneita intiaaneja. Etnisiä yaghaneja oli vuonna 2000 yhteensä 100. Viimeinen yaghanin kieltä puhunut henkilö kuoli vuonna 2022.
Historia
Yaghanien esi-isät tulivat Tulimaahan Patagoniasta 12 000-10 000 vuotta sitten jäätikön yli. Tulimaahan tultuaan he levittäytyivät edelleen sen rannikon saarille kanooteilla. Navarinon saarella Tulimaan eteläpuolella on poikkeuksellisen paljon merkkejä historiallisesta ihmisasutuksesta. Tämä ei johdu niinkään tiheästä asutuksesta, vaan yaghanien kiertelevästä elämäntavasta ja myöhäisestä kontaktista eurooppalaisiin. Löytöjen perusteella tiedetään yaghanien esi-isien syöneen simpukoita, erilaisia merieläimiä ja kasveja. Sen jälkeen kun eurooppalaiset tulivat alueelle 1800-luvun puolivälissä yaghanien määrä lähti jyrkkään laskuun. Kun 1850-luvulla heitä oli vielä noin 2 900, oli heitä 1925 enää 50 ja vuonna 1955 30. Vaikka nykyisin yaghaneja onkin 100, voidaan heitä pitää kulttuurillisesti hävinneenä kansana. Viimeinen täysverinen yaghan, Cristina Calderón -niminen nainen, kuoli 16. helmikuuta 2022. . Toiseksi viimeinen täysverinen yaghan oli Cristina Calderónin sisko Emelinda Acuña, joka kuoli vuonna 2005.
Heinälaatikko
Heinälaatikko tai keittolaatikko on pitkää kypsymistä vaativan ruoan valmistamiseen tarkoitettu laatikko. Aiemmin se vuorattiin heinillä tai sanomalehdillä. Nykyisin vastaavaan tehtävään käytetään joko itse tehtyjä tai valmiina ostettuja styrokslaatikoita, haudutuslaatikoita.
Ruoka valmistetaan alustavasti liedellä ja annetaan sen kypsyä 10–15 minuuttia. Sen jälkeen se siirretään heinälaatikkoon tai sen nykyaikaiseen vastineeseen, laatikon kansi suljetaan, ja ruoka jätetään hautumaan useaksi tunniksi tai yön yli. Välillä voi katsoa onko ruoka riittävän kypsä, mutta kypsymisajan oppii kokemuksen kautta.
Yaghanit
Asuminen
Yaghanit rakensivat asuinpaikoikseen kennon muotoisia majoja, jossa oli oksista tehty katto joka peitettiin heinillä, pensailla tai puunkuorella. Suojat tarjosivat vain vähän suojaa kylmyydeltä. Silti yaghanien vaatetus oli vähäinen ja naisten käyttämän häpysuojan lisäksi käytössä oli vain pieni selässä pidettävä vuota. Yaghanit asuivat enintään parinkymmenen hengen ryhmissä, jotka leiriytyivät samaan paikkaan korkeintaan vuorokaudeksi. Päälliköitä ei ollut, mutta kokeneimmat miehet olivat päätöksiä tehdessä vaikutusvaltaisempia kuin muut.
Seremoniat
Yaghaneilla oli kaksi tärkeää seremoniaa, joita järjestettiin yleensä silloin kun ryhmät kokoontuivat yhteen, yleensä rannalle ajautuneen valaanruhon läheisyyteen. Pubertiteettiin liittyi initiaatioriittejä, jotka sekä poikien että tyttöjen piti kahdesti käydä läpi ennen kuin he saattoivat avioitua. Toinen seremonia oli kina, jossa kerrottiin ajasta jolloin naiset olivat pitäneet ylivaltaa miehiin nähden. Perimätiedon mukaan miehet olivat sittemmin huomanneet, että naamioituneet naiset eivät olleetkaan henkiä ja olivat ottaneet sitten itse ylivallan naisiin nähden.
Annie-palkinto
Historia
Annie-palkinnon alkuunpanija oli pitkäaikainen ASIFA-Hollywoodin jäsen June Foray, jonka mielestä myös animaatiot ansaitsisivat palkintoja. Max Fleischer oli juuri kuollut syyskuussa Forayn idean syntyessä, ja niin Foray halusi kunnioittaa Fleischeria ja tämän veljeä Dave Fleischeria näiden ohjaamista animaatioista.
ASIFA-Hollywoodin puheenjohtaja Nick Bosustow innostui Forayn ehdotuksesta, ja hän sai järjestääkseen ensimmäisen tilaisuuden. Aluksi tilaisuus tarvitsi nimen, ja se syntyi nopeasti, kun Forayn silloinen aviomies Hobart Donavan keksi nimeksi Annie, joka on eräänlainen lempinimi sanalle animation. Tilaisuuden pitopaikaksi hän hankki urheilijamotellin, joka sijaitsi laaksossa. Forayn mukaan tuolloin suurin osa ihmisistä asui laaksossa. Hän vuokrasi motellin juhlahuoneiston, ja tilaisuuden alkaessa yleisöä oli paikalla yli 400, ja Max ja Dave Fleischer saivat palkinnot. Tilaisuuden isännäksi Foray oli palkannut muun muassa Betty Boopin luoneen Myron Natwickin. Ensimmäinen Annie-gaala oli Forayn mukaan menestyksellinen, ja hän epäili voisiko seuraavasta tulla yhtä menestyksekäs, kun vuoden 1973 Annie-gaalassa palkittiin vain yksi henkilö Nakke Nakuttajan luonut Walter Lantz. Vieraita oli yhtä paljon kuin edelliselläkin kerralla, ja Forayn kehittämä palkintotilaisuus alkoi saada arvostusta ja vakiinnuttaa paikkansa yhtenä arvostetuimmista palkinnoista.
Annie-pokaali oli aluksi valmistettu puusta ja muovista, mutta se ei Forayn mukaan sopinut tilaisuuteen eikä animaatioon. Nykyinen palkinto esiteltiin toisessa Annie-gaalassa, ja se oli suunniteltu vaskipuhaltimen muotoiseksi. Palkinnon suunnitteli Tom Woodward.
Eva Adamson
Nyasha Eva Adora Adamson on suomalainen näyttelijä. Hänellä on ollut roolit muun muassa päivittäissarjoissa Uusi päivä ja Salatut elämät.
Hän valmistui ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukiosta keväällä 2017.
Palonen
Palonen voi tarkoittaa seuraavia:
Otanmäen ratapiha
Otanmäen ratapiha on Otanmäessä Kajaanissa sijaitseva Suomen rataverkkoon kuuluva rautatieliikennepaikka ja rataosan  pääteliikennepaikka. Liikennepaikka on avattu liikenteelle vuonna 1953 Kajaanin Murtomäestä haarautuvan rautatien valmistuttua.
Kaivoksen lakkauttamisen myötä liikenne radalla loppui lähes kokonaan. Nykyisin Otanmäen liikennepaikan tuntumassa toimii Transtech Oy:n Otanmäen vaunutehdas, joka käyttää satunnaisesti rautatiekuljetuksia. Yhtiö toimittaa tehtailla valmistetut VR Groupin tilaamat henkilövaunut rautatiekuljetuksena. Vaunujen kuljetuksesta vastaa VR Transpoint. Liikennepaikalla kuormataan myös raakapuuta.
Liikennepaikalla ei ole nykyisin lainkaan turvalaitteita. Rautatieliikenteen ohjaus Murtomäen ja Otanmäen välillä hoidetaan Iisalmen rautatieasemalta käsin, ja liikkumisluvat asemien välillä annetaan radiopuhelimitse. Liikenne Otanmäen ratapihalla tapahtuu vaihtotyönä.
Audru
Audru on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Pärnumaan maakunnassa, Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Audrun, Paikusen ja Tõstamaan kunnat sekä Pärnun kaupunki yhdistyivät muodostaen uuden Pärnun kaupungin.
Audrun kunnan asukasluku oli vuonna 2010 4 850, pinta-ala 378,84 neliökilometriä ja asukastiheys 12,8 asukasta neliökilometrillä.
Väestö
Vuonna 2011 Audrun kunnassa oli 5 100 asukasta, joista 4 908 (96,2 %) oli virolaisia, 96 (1,9 %) venäläisiä ja 87 (1,7 %) muita kansallisuuksia.
James Vaughan
James Vaughan (s. 14. heinäkuuta 1988 Birmingham, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka aloitti liigauransa 16-vuotiaana valioliigaseura Evertonissa ja on sen jälkeen edustanut yli kymmentä seuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Evertonin oma kasvatti Vaughan teki ensiesityksensä ykkösjoukkueessa 10. huhtikuuta 2005 ottelussa Crystal Palacea vastaan. Hänestä tuli silloin 16 vuoden ja 271 päivän ikäisenä seuran historian nuorin ykkösjoukkueessa pelannut pelaaja. Edellisen ennätyksen haltija Joe Royle oli ensiottelussaan 11 päivää vanhempi. Saman ottelun 84. minuutilla tekemänsä maalin ansiosta hänestä tuli myös Englannin Valioliigan nuorin maalin tehnyt pelaaja.
Varjopuoli
Varjopuoli on Mokoma-yhtyeen albumi, joka ilmestyi 2. marraskuuta 2011. Albumi sisältää uudelleensovitettuja ja -äänitettyjä akustisia versioita yhtyeen vanhoista kappaleista sekä uuden kappaleen ”Sydän paikallaan”.
Yhtye sai idean albumin äänittämiseen esiinnyttyään akustisesti ”erinäisissä kissanristiäisissä jo muutaman vuoden ajan”. Lisäksi kappaleesta ”Sydänjuuret” oli jo vuonna 2010 julkaistu akustinen versio Juurta jaksain -EP:llä. Ensimmäisen akustisen konserttinsa yhtye soitti Helsingin Tavastia-klubilla huhtikuussa 2011, ja se teki albumin ilmestymisen jälkeen kokonaisen kiertueen akustisena.
Albumi äänitettiin analogisesti Tampereen The Sound of JJ -studiolla, ja sen tuotti Jarkko Martikainen. Albumilla vierailevat kosketinsoittaja Laura Dziadulewicz ja viulisti Pekka Kuusisto.
Kappaleet
¹ Digipak-painoksen bonuskappale.
Malaijan kriisi
Kriisin taustat
Japani oli miehittänyt Brittiläisen Malaijan toisessa maailmansodassa. Japani vetäydyttä sodan päätyttyä Kaakkois-Aasiasta, Malaija palasi briteille. Malakan niemimaa oli briteille tärkeä luonnonvarojensa takia. Sodan jälkeen Malaijan tina- ja luonnonkumiteollisuutta ryhdyttiin jälleenrakentamaan, koska niiden kysyntä nousi sodan tuhoja korjattaessa. Sodan jälkeen nationalistit ja Yhdysvallat arvostelivat voimakkaammin Britannian siirtomaavaltaa. Britit pyrkivät luomaan Malaijaan itsehallinnolisen alueen. Malaijalla ei kuitenkaan ollut nationalistista hallintoa.
Britit perustivat 1946 Malaijan liiton, johon kuuluivat Malakan niemimaan yhdeksän sulttaanikuntaa ja Salmisiirtokunnat, johon kuuluivat Singapore, Penang ja Malakka. Liittovaltiota vastustaneet malaijinationalistit perustivat Yhtyneiden malaijien kansallisjärjestön (United Malays National Organization, UMNO), joka pyrki kumoamaan Malaijan liiton ja estämään kiinalaisenemmistöisen Singaporen kuulumisen liittovaltioon. Levottomuuksien pelossa Britannia kumosi Malaijan liiton perustamisen, ja tilalle muodostettiin Malaijan federaatio, johon Singapore ei kuulunut, vaan Singapore jäi brittien kruununsiirtomaaksi.
Malaijiväestö oli tyytyväinen Malaijan federaation perustamiseen, mutta Malaijan kommunistiseen puolueeseen (Kommunis Parti Melayu, KPM) kuuluneet kiinalaiset eivät hyväksyneet federaation perustamista ja Singaporen jättämistä sen ulkopuolelle. KPM aloitti kapinoinnin federaatiota ja brittiläisten siirtomaahallintoa vastaan. Toisen maailmansodan aikana Britannia ja Yhdysvallat olivat vielä tehneet yhteistyötä KPM:n kanssa, sillä KPM:n hallitsema Malaijan antijapanilainen armeija (MPAJA) kapinoi japanilaisten miehitystä vastaan. KPM:n sissijohtajia pidettiin Malaijassa sotasankareina, ja kommunistit odottivat saavansa roolin Malaijan politiikassa. Britannia ei kuitenkaan halunnut tehdä yhteistyötä kommunistisen puolueen kanssa.
Myös Britannian toiminta kärjisti tapahtumia. Sodan jälkeen britit palasivat plantaaseilleen ja kaivoksilleen, jotka oli sodan aikana siirretty kiinalaisten haltuun. Kiinalaiset häädettiin tiluksilta toisinaan väkivaltaisesti, mikä aiheutti syrjäytettyjen kiinalaisten radikalisoitumista. Lisäksi sodan jäljiltä köyhtynyt Malaija kärsi kulutustarvikkeiden puutteista, eikä ruokaa ja vaatteita ollut saatavilla tarpeeksi. Brittihallitus ei ollut halukas avustamaan väestöä, vaikka britit olivatkin halukkaita hyödyntämään alueen luonnonvaroja. KPM katsoi että brittihallitus ja Malaijan yläluokka olivat ajamassa maata takaisin kolonialismin aikakaudelle.
Tapahtumien kulku
KPM ei saanut levitettyä kommunismia Malaijassa eikä Singaporessa rauhanomaisesti, joten kommunistisissit turvautuivat terrorismiin ja sissisotaan. KPM järjesti kumipuuplantaasien ja tinakaivosten intialais- ja kiinalaistaustaustaista väestöä ammattiyhdistyksiksi ja järjesti useita lakkoja. Se pyrki näin vahingoittamaan maan taloutta ajaakseen taloudellista vahinkoa kärsineet britit pois Malakan niemimaalta. Lakot kärjistyivät usein väkivaltaisiksi.
Kriisi alkoi virallisesti 16. kesäkuuta 1948, kun KPM:n sissit murhasivat brittiläisellä kumiplantaasilla Perakissa kolme brittien työnjohtajaa. Tapauksen jälkeen Britannia julisti Malaijaan poikkeustilan. Sissien tavoitteena oli keskeyttää kumin ja tinan tuotanto terrorisoimalla plantaaseja ja kaivoksia. Kriisin alkuaikoina britit eivät saaneet tilannetta hallintaansa. Tuotantoalueet sijaitsivat viidakon keskellä, ja brittien oli hyvin vaikeaa suojella tiluksiaan terroristeilta, jotka tuhosivat kaivosten infrastruktuuria ja puuviljelmiä. Terroristit surmasivat kaivosten avainhenkilöinä toimineita eurooppalaisia ja paikallisväestöä. Sissejä oli hyvin vaikea tavoittaa, ja heitä oli viidakon kätköissä arviolta noin 10 000. Lisäksi sisseillä oli paikallisissa kylissä laaja vakoojaverkosto.
Kommunistisissit pystyivät kuitenkin vielä jatkamaan toimintaansa, ja vuonna 1950 kriisin uhrimäärä saavutti huippunsa. Kriisin kärjistyessä brittiläiset saivat sotilasapua Kansainyhteisön maista, kuten Australiasta ja Uudesta-Seelannista. Lokakuussa vuonna 1951 kommunistisissit murhasivat brittihallituksen edustajan Henry Gurneyn, mikä nostatti brittijoukkojen taistelutahtoa.
Helmikuussa vuonna 1952 britit nimittivät Gerald Templerin armeijan johtoon. Templer otti käyttöön hyvin kovat otteet ja hän oli armoton niitä kohtaan, jotka eivät suostuneet yhteistyöhön. Kommunistisissien murhattua ihmisiä Templer asetti ulkonaliikkumiskieltoja ja pienensi ihmisten riisiannoksia, kunnes syylliset oli ilmiannettu. Templerin sivistymättömiä menetelmiä arvosteltiin myös Britanniassa. Templer kuitenkin myös palkitsi heidät, jotka suostuivat yhteistyöhön. Hänen tilannettaan paransi se, että Malaijan taloudellinen tilanne parani Korean sodan alettua, koska Malaijan tinan ja kumin kysyntä kasvoi. Saaduilla tuloilla oli mahdollista laajentaa poliisi- ja sotilasvoimia ja Briggsin aloittamaa pakkoasutusohjelmaa voitiin laajentaa. Lisäksi maan infrastruktuuria oli mahdollista parantaa, mikä osaltaan lisäsi väestön tyytyväisyyttä.
Pakkoasutusohjelman edetessä sissit saatiin eristettyä viidakkoon muusta maailmasta ja sissijoukot vähitellen antautuivat. Vuoteen 1953 mennessä kommunistisissit olivat menettäneet etulyöntiasemansa. Myös Britannian ja Australian ilmavoimien tekemät ilmaiskut pakottivat sissejä vetäytymään yhä syvemmälle viidakkoon ja sissien olo kävi yhä vaikeammaksi. Loput sissijoukot vetäytyivät lopulta rajan yli Thaimaan puolelle.
KPM:n tappio johtui myös sen omista heikkouksista, sillä se ei onnistunut saamaan Malaijan malaijiväestön keskuudessa suosiota. Myöskään KPM ei saanut Kiinan tai Neuvostoliiton suunnalta tukea, kuten Vietnamin sodan sissijoukot. Lisäksi kansan elinoloja parantanut vastavallankumouksellinen politiikka nostatti kansan tyytyväisyyttä, mikä kääntyi kommunistisissejä vastaan.
Vuoden 1954 jälkeen yksittäiset sissijoukot piileskelivät vielä sisämaassa ja Thaimaan puolella, mutta kriisi oli jo kääntynyt brittien ja UMNO:n voitoksi. Brittiläisille ja UMNO:lle KPM:n kukistuminen oli suuri voitto kommunismin vastaisessa taistelussa. Malaijan federaatio itsenäistyi vuonna 1957, mutta poikkeustilamääräykset olivat voimassa vuoteen 1960 asti. Viimeisten Thaimaahan paenneiden sissijoukkojen kanssa saatiin aselepo vasta 1989.
Playhouse Disney
Playhouse Disney oli televisiokanava, jonka ohjelmisto oli suunnattu lapsille. Se aloitti toimintansa Suomessa 1. lokakuuta 2006. Playhouse Disneyllä jotkin ohjelmat oli dubattu tai tekstitetty suomeksi ja loput olivat englanniksi. Playhouse Disneyllä ei esitetty mainoksia eikä väkivaltaa. Kanavan lähetysaika oli Suomessa klo 7–20.
Kanavan korvasi syyskuussa 2011 Disney Junior -niminen lastenkanava.
Apokatastasis
Apokatastasis (kreik. ἀποκατάστασις, apokatástasis), ennalleenpalauttamisoppi eli oppi universaalista, yleisestä pelastuksesta. Toisin kuin ikuisen rangaistuksen oppi sekä ehdollisen kuolemattomuuden ja syntisten tuhon oppi (lat. annihilaatio), apokatastaasi lupaa kaikille lopullisen pelastuksen.
Varhainen kristinusko
Apokatastaasioppi tuomittiin origenelaisriitojen päätteeksi vuonna 553 Konstantinopolin toisessa kirkolliskokouksessa. Tätä ennen Origenes oli useaan otteeseen tuomittu mm. Konstantinopolin paikallisessa kirkolliskokouksessa vuonna 543.
Nykyisin
Suomessa apokatastaasiopin edustajana tunnetaan esim. luterilainen pappi Antti Kylliäinen, joka on julkaissut teologisen pamfletin nimeltä Kaikki pääsevät taivaaseen: Välttämättömiä tarkistuksia kristillisiin opinkohtiin (1997).
1900-luvulla syntynyt oppi universalismista on samankaltainen, kuin apokatastasis-oppi.
Kalevi Ylisirniö
Kalevi Ylisirniö on Mäntsälän entinen kunnanjohtaja. Hän toimi kunnanjohtajana 1980-luvun lopulta alkaen, mutta vuonna 1993 kunnanvaltuusto erotti hänet yksimielisesti. Ylisirniö valittiin Mäntsälän kunnanvaltuustoon ensimmäisen kerran 1990-luvun puolessavälisä. Hän on toiminut myös varavaltuutettuna. Ylisirniö oli aiemmin sosiaalidemokraatti, mutta loikkasi vuonna 2012 keskustaan. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Ylisirniö sai 17 ääntä eikä tullut valituksi Mäntsälän kunnanvaltuustoon.
Ylisirniö on vaatinut useasti seuraajansa, kunnanjohtaja Esko Kairesalon erottamista.
Luoviminen
Luoviminen eli kryssäys on purjehtimista purjealuksella hankatuuleen vastatuuleen pyrittäessä. Purjehtiminen suoraan vastatuuleen ei ole mahdollista, joten alusta on ajettava 30-60 asteen kulmassa sivuvastaiseen (1) ja käännyttävä toiselle halssille (2)(3)(4), ja jatkettava taas sivuvastaiseen (5).
Joyce Carol Oates
Joyce Carol Oates, kirjailijaniminä myös Lauren Kelly ja Rosamond Smith, (s. 16. kesäkuuta 1938 Lockport, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja humanististen tieteiden professori. Hän oli 1960–1970-luvuilla yhdysvaltalaisen kirjallisuuden suunnannäyttäjä, sillä hän toi hyvinvointiyhteiskunnan kriisit kaunokirjallisuuteen. Hän julkaisee miehensä Raymond J. Smithin kanssa lehteä nimeltä The Ontario Review. Osan kirjoistaan hän on julkaissut nimellä Rosamond Smith. Hän opettaa kirjallisuutta ja luovaa kirjoitusta New Jerseyn Princetonin yliopistossa.
Luoviminen
Avomerellä teoriassa yksi käännös riittäisi. Väylän leveys ja muut esteet sekä tuulen suunnan vaihtelu aiheuttavat sen, että käännöksiä tehdään useita kumpaankin suuntaan.
Joyce Carol Oates
Elämänvaiheet
Joyce Carol Oatesin lapsuudenperhe oli melko köyhä. Hän kasvoi Lockportin lähellä maaseudulla. Joyce Carol Oatesin vanhemmat olivat Frederic ja Carolina Oates. He olivat katolisia ja Joyce Carol sai katolisen kasvatuksen, mikä heijastuu edelleen hänen kirjoittamistapaansa. Hänellä on veli Fred (s. 1943) ja autistinen sisar Lynn (s. 1956).
Jo pienenä lapsena Joyce Carol Oatesilla oli taito kertoa tarinoita. Hän alkoi kirjoittaa varsin varhain, ja collegessa hän voitti arvostetun Mademoiselle-kirjoituskilpailun. Siitä voitosta varsinaisesti alkoi hänen kirjailijanuransa. Oates opiskeli Syracusen yliopistossa ja suoritti BA-tutkinnon vuonna 1960. Myöhemmin hän valmistui Wisconsinin yliopistosta MA:ksi sekä taiteiden maisteriksi vuonna 1961. Joyce Carol on myös humanististen tieteiden ja luovan kirjoittamisen opettaja.
Luoviminen
Myös aurinkopurjeella voi luovia.
Joyce Carol Oates
Elämänvaiheet
Oates avioitui vuonna 1961 Raymond J. Smithin kanssa. He muuttivat seuraavana vuonna Detroitiin, josta Oates sai töitä Detroitin yliopistosta. Hän opetti siellä englantia vuoteen 1968, jolloin he muuttivat Kanadaan Ontarioon, jossa Joyce Carol työskenteli Windsorin yliopistossa 1968–1978. Ontarion jälkeen he muuttivat Princetoniin New Jerseyhin, ja heti muuttovuodesta alkaen Oates on opettanut siellä luovaa kirjoittamista. Hän julkaisee miehensä kanssa lehteä nimeltä The Ontario Review. Oates ei erityisemmin pidä julkisuudesta, vaan kieltäytyy usein esiintymästä julkisissa tilaisuuksissa.
Kirjailija
Kirjailijana Joyce Carol Oates on harvinaisen tuottelias – hänen kirjoitustahtinsa on tavannut olla noin 1–2 romaania vuodessa. Oates on vaikuttanut pitkän kirjallisen uransa aikana harvinaisen monella kirjallisuuden alalla: hän on kirjoittanut koko joukon romaaneja (historiallisista psykologisiin ja sukuromaaneihin), novelleja, näytelmiä, runoja, lasten- ja nuortenkirjoja, satuja, kirjallisuuskritiikkiä, kolumneja sekä tietokirjoja ja tietopohjaisia esseitä. Niiden lisäksi häneltä on ilmestynyt myös kauhukirjoja nimellä Rosamond Smith.
Oates on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, esimerkiksi National Book Awardin ja kahdesti Pulitzerin. Hän on ollut myös kahdesti ehdokkaana kirjallisuuden Nobel-palkinnon saajaksi.
Elokuva Smooth Talk perustuu hänen kirjaansa Where Are You Going, Where Have You Been (1993), hänen kirjastaan Foxfire (1993) on tehty samanniminen elokuva ja Blondin pohjalta (2000) on filmattu lyhytelokuva.
Oatesin kirjailijantuotannon johtava teema on naisena oleminen amerikkalaisessa kulttuurissa. Hän kuvailee naiseuden iloja ja murheita sekä naisen asemaa yhteiskunnassa ja perheessä. Toisaalta hänen romaaninsa käsittelevät myös rakkautta ja väkivaltaa. Romaaneissaan hän asettaa nämä kaksi asiaa usein vastakkain.
Oates on pitkän kerronnan mestari. Hänen käsialansa tunnistaa erikoisista ja runsaista adjektiivivalinnoista ja unenomaisuudesta. Oatesia on kiitetty hänen naisellisen iskevästä kirjoittamistyylistään. Hänen valttejaan ovat laaja sanavarasto ja sen kokonaisvaltainen hyödyntäminen, hänen tapansa kuvata monin tavoin tunteita, tuoda esiin elämän erilaisia puolia. Hänen kirjailijanominaislaatunsa on realismi, eikä hän kaunistele asioita vaan kertoo niistä sellaisina kuin ne ovat. Oates on tullut tunnetuksi kirjoittajana varsin monenlaisista aiheista.
Aiheeltaan yllättävä on Oatesin teos On Boxing (1987, suom. Nyrkkeilystä 2009), mutta jo ennen häntä ovat nyrkkeilystä kirjoittaneet monet kirjailijat, kuten Jack London, Ernest Hemingway ja Norman Mailer. Lisäksi Oates itse tutustui nyrkkeilyyn jo lapsena isänsä harrastuksen kautta. Pitkässä esseessään Oates yrittää ymmärtää naisena tätä perimiehistä lajia. Alkuteoksessa on John Ranardin taidokkaita valokuvia. Alkuteoksesta on 1994 ilmestynyt laajennettu laitos, jossa on lisänä essee Mike Tysonista. Suomennoksen kriitikko on teilannut lukukelvottomaksi.
Tuotanto
{{Palstat
Lastenkirjat
}}
Kaksisuuntainen mielialahäiriö
Kaksisuuntainen eli bipolaarinen mielialahäiriö (aikaisemmin myös maanis-depressiivisyys) on tyypillisesti kroonisena esiintyvä, elinikäinen ja helposti uusiutuva mielenterveyden häiriö, jossa mieliala vaihtelee huomattavasti tavallista voimakkaammin. Suomalaisessa psykiatriassa on vakiintunut käytännöksi jakaa sairaus kahteen päätyyppiin, tyypin I ja tyypin II kaksisuuntaiseksi mielialahäiriöksi. Sairauden ICD-10:n mukainen luokituskoodi on F31.
Sairauden pääpiirre on toisiaan vaihtelevin välein seuraavat masennusjaksot ja joko hypomania- tai maniajaksot sekä (tyyppi I) niiden erilaiset yhdistelmät, joiden välillä potilas voi olla täysin terve tai kärsii vain lievistä oireista. Alttius sairaudelle on vahvasti periytyvä. Tyypillisesti sairaus puhkeaa varhaisessa aikuisiässä noin 15–35-vuotiaana, ja tunnistettuna se on monesti hoidettavissa siten, että suhteellisen normaali elämä on mahdollista.
Kaksisuuntainen mielialahäiriö on geneettiseltä syntymekanismiltaan lähempänä skitsofreniaa kuin masennusta. Diagnoosina tunnetaan myös skitsoaffektiivinen häiriö eri muodoissaan sekä mielialan nopea aaltoiluhäiriö syklotymia.