cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Västervikin kunta
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Barsebäckin ydinvoimalaitos
Katso myös
55.74444°N, 12.92083°W
Västervikin kunta
Taajamat
Kunnassa on 10 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 80,5 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 7 078 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista Jenny on sittemmin kasvanut yhteen Västervikin taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Kunnallisvaaleissa Västervikin kunta on jaettu seuraaviin vaalipiireihin: Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Västervikin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Västervikin kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Fernando Meirelles
Fernando Meirelles (s. 9. marraskuuta 1955 São Paulo, Brasilia ) on brasilialainen elokuvaohjaaja, jonka töitä ovat Jumalan kaupunki (2002) ja Uskollinen puutarhuri (2005).
Meirelles oli vuonna 2004 ehdolla Oscar-palkinnon ja vuonna 2006 Golden Globen saajaksi.
Everstienkivi
Everstienkivi on Virolahden kirkonkylässä noin 870 metriä Virolahden kirkosta pohjoiseen sijaitseva vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajakivi.
Kivi on kooltaan 1x2x2 metriä. Sen eteläsivulla ovat venäläisten tekemät hakkausmerkinnät: kaksi ristiä, joissa on vuosiluvut 1723 ja 1727. Jälkimmäinen vuosiluku viitannee kyseisenä vuonna pidettyyn maantarkastukseen eli revisioon. Ruotsalaiset hakkausmerkinnät kruunu ja F-kirjain ovat kiven länsisivulla.
Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on Virolahdella säilynyt Everstienkiven lisäksi yhdeksän muuta rajakiveä: Hurppu, Itäkivi, Heijarinkivi, Kirkkotien kivi, Alapihlajan kivi, Sahantauksen kivi, Lepkankaan kivi, Kallionpellon kivi ja Käyhkäntien kivi.
Lähteet
60.51694°N, 27.68806°W
Aravane Rezaï
Aravane Rezaï (s. 14. maaliskuuta 1987 Saint-Étienne) on ranskalainen tennispelaaja.
Rezaï teki varsinaisen WTA Tour -debyyttinsä vuonna 2005 villinä korttina Ranskan avoimissa ja selviytyi toiselle kierrokselle, jolla hän hävisi Marija Šarapovalle luvuin 6-3, 6-2. Vuonna 2006 hän selviytyi Ranskan avoimissa kolmannelle kierrokselle sekä Yhdysvaltain avoimissa neljännelle kierrokselle. Jälkimmäisessä hän voitti ensimmäisellä kierroksella 15:nneksi sijoitetun Anna-Lena Grönefeldin, toisella kierroksella sijoittamattoman Lucie Šafářován ja kolmannella kierroksella 20:nneksi sijoitetun Marija Kirilenkon mutta hävisi sitten neljänneksi sijoitetulle Jelena Dementjevalle lukemin 5–7, 4–6. Grand Slam -turnausten kolmannelle kierrokselle Rezaï on yltänyt myös Wimbledonissa 2007 ja Australian avoimissa 2008.
Uransa ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Rezaï saavutti Strasbourgissa toukokuussa 2009. Seuraavalla viikolla alkaneissa Ranskan avoimissa hän selviytyi neljännelle kierrokselle. Toinen WTA-turnausvoitto tuli Indonesiasta marraskuussa 2009 ja kolmas toukokuussa 2010 Madrid Openissa. Madridin finaalissa hän voitti entisen maailmanlistan ykkösen, Venus Williamsin luvuin 6–2, 7–5. Neljäs turnausvoitto tuli Båstadin turnauksessa heinäkuussa 2010, kun finaalissa hän voitti Gisela Dulkon.
D’Estrées-luokka
D’Estrées-luokka oli Ranskan laivaston kahden panssarikansiristeilijän muodostama alusluokka.
Alukset
Alukset oli suunniteltu palvelemaan merentakaisilla alueilla ja ne oli varustettu törmäyskeuloilla. Aluksilla oli lisäksi peräparveke ja kaksi kaukana toisistaan olevaa savuhormia sekä kolme ja myöhemmin kaksi mastoa. Ne olivat puupinnoitettuja ja niiden pohjat oli kuparoitu.
5,5 tuuman pääaseet oli sijoitettu etu- ja takakansille ja 3,9 tuuman apuaseet yläkannelle kyljissä oleville hyllyille kilpien taakse. Tulenjohtoa varten oli lyhyt tulenjohtotorni. Kaareva panssarikansi oli keskilaivassa 1,7-1,5 tuumaa paksu ja päissä 0,8 tuumaa. Aluksella ei ollut kaksoispohjaa eikä poikittaislaipioita.
Dedicated
Dedicated on kanadalaisen laulaja-lauluntekijän Carly Rae Jepsenin neljäs albumi. Albumi julkaistiin 17. toukokuuta 2019.
Kalajoen hiekkasärkät
thumb|Näkymä hotelli Rantakallan edustalta pohjoiseen. thumb|Rantadyynejä ja hiekkasärkkä rannalla. thumb|Näkymä hiekkasärkille mereltä päin katsottuna. Kalajoen hiekkasärkät ovat luontokohde ja matkailukeskus Kalajoella, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa Perämeren rannikolla. Kalajoen hiekkasärkät sijaitsevat valtatie 8:n varrella noin kymmenen kilometrin päässä Kalajoen kaupungin keskustaajaman eteläpuolella.
Historia
Kalajoen hiekkasärkkien synnystä on monta tarinaa. Tuomipakkoina aiemmin tunnettu paikka oli paikallisen väestön retkikohteena ainakin jo 1890-luvulta alkaen. Ensimmäinen kioski alueella aloitti 1920-luvulla. Vuonna 1931 toimintansa aloittanut niin sanottu Hilmanhotelli oli pitkään ainoa majoittava yritys. 1964 alueelle rakennettiin valtionhotelli, jossa on vieraillut muiden muassa presidentti Urho Kekkonen venäläisine vieraineen. 1960-luvulla alueelle tuli tanssilava ja lomaliiton hotelli. Kalajoen kunta (vuodesta 2002 kaupunki) ylläpiti leirintäaluetta, joka siirtyi yksityiseen omistukseen 2004. Matkailualueen määrätietoinen kehittäminen alkoi 1960-luvulla, minkä jälkeen yritysten lukumäärä alueella kasvoi. Kalajoen kunta rakensi Kylpylä Sanifanin 1990. Merkittävä kasvuhyppäys koettiin 2000-luvun ensimmäisinä vuosina, kun alueelle saatiin uusi hotelli (Santa’s Resort & Spa Hotel Sani, alun perin Kylpylä-hotelli Sani ) sekä Metsähallituksen Meriluontokeskus vuonna 2007. Kalajoen kunnan vuonna 1986 perustama JukuJukumaa siirtyi yksityiselle yritykselle 2008. 2010-luvun loppupuolella loma-asuntorakentamisen määrä Hiekkasärkillä on kasvanut suuresti, ja vuonna 2017 alueella on noin 12 500 vuodepaikkaa, kun 2000-luvun alussa vuodepaikkoja oli vain noin 3 500. Toukokuussa 2018 Hiekkasärkkien tuntumaan avattiin Ostoskylä Raitti (nykyään Kohtaamispaikka Loisto).
Sauvakävelyn kerrotaan olevan kotoisin Kalajoelta; kalajokinen hiihtäjä Jussi Kurikkala harjoitteli kesäaikaan tarinan mukaan sekä hiekkasärkillä että Siiponjokilaaksossa nousten dyynien rinteitä sauvojen kanssa.
Tapani Kansan esittämä kappale ”Kalajoen hiekat”, alun perin The Mamas & the Papas -yhtyeen ”California Dreaming”, teki osaltaan hiekkasärkkiä tunnetuksi jo 1970-luvulla.
Luontokohde
Hiekkasärkät ovat noin kolmen ja puolen kilometrin mittainen laaja hiekkasärkkien ja -rantojen muodostama alue. Alueelle on tyypillistä myös rantojen kohoamisilmiö, joka on Pohjanmaan rannikolla voimakkainta Suomessa.
Kalajoen hiekkasärkkien matkailukeskus
thumb|Hotelli-ravintola Lokkilinna. thumb|Vesipuisto Jukupark.
Kalajoen hiekkasärkkien matkailukeskuksen ympärivuotisia palveluita ovat muun muassa reitistöt hiihtoon ja sauvakävelyyn, lenkkeilyyn, hevosurheiluun, kylpylähotelli hyvinvointi-, terveys- ja kuntoliikuntapalveluineen, ruoka- ja viihderavintolapalvelut sekä ympärivuotiset majoitus- ja kokouspalvelut.
Ohjelmapalveluyritykset tarjoavat toimintaa ryhmille ympäri vuoden. Hiekkasärkillä on ympärivuotiset reitistöt talvella hiihtoon ja kesällä sauvakävelyyn, retkeilyyn ja pyöräilyyn. Hiekkarannalle johtavat puulankkupolut, jotka sopivat myös liikuntarajoitteisille ja lapsiperheille vaunujen kanssa.
Kesäaikana hiekkarantojen ja luontoreittien lisäksi matkailukeskuksen palveluja ovat vesi- ja puuhapuisto Jukupark, leirintäalue Top Camping Hiekkasärkät meren rannassa sekä useat lomakylät. Matkailukeskuksessa on myös golfkenttä ja Keskuskarin venesatama. Alueella voi kalastaa Lohilaaksossa, osallistua raviradalla pidettäviin ratsatuskilpailuihin tai raveihin tai vaikka rompetoritapahtumaan. Kesäteatterissa esitetään joka vuosi pari uutta tuotantoa. Matkailukeskuksessa järjestetään muun muassa hiekkafutiksen SM-kilpailut, hiekkasählyn kilpailut, hiekkaolympialaisia ja muita harrastajatapahtumia. Suurimpia tapahtumia ovat Kalajoen Juhannus ja Kalajoen Venetsialaiset elokuun lopulla.
Aiemmin matkailueella oli myös kapearaiteinen Kalajoen Hiekkasärkkien rautatie, joka lopetti toimintansa 1990-luvun lopulla. Kalajoen keskustaan pääsee ilmaisbussilla, joka liikennöi kesäaikaan.
Tilastokeskus on luokitellut Kalajoen hiekkasärkät taajamaksi.
Loma-asuntomessut 2014
Suomen asuntomessut ja Kalajoen kaupunki järjestivät Kalajoen hiekkasärkillä kesällä 2014 loma-asuntomessut. Projektijohtajana messuilla toimi Laura Ruohola. Messuilla vieraili yli 40 000 kävijää kahden viikon aikana.
Muita käyntikohteita ja palveluita Kalajoella
Kalajoen hiekkasärkkien matkailukeskuksessa sijaitsee ABC:n yhteydessä Sale-lähikauppa. Hiekkasärkillä olevalta basaaritorilta voi ostaa kivikoruja sekä jäätelöä. Kesäkaudella torstaisin on tuotetori ja vaihtelevasti muita tuotteita.
Matkailukeskuksen vaikutusalueella ovat muun muassa Isopahkalan keramiikkapaja valtatie 8 varrella noin 4 km pohjoiseen Hiekkasärkistä, H. Ulvi lasiateljee Kalajoen Plassilla, Birgitin paja Rahjassa, jossa on myös Siipon puutarha, kyläkauppa valtatie 8:n varrella (noin 3 km etelään Hiekkasärkistä), Tyngän Mylly ja Kalajoen karkkipaja Kalajoen Tyngän kylässä. Tyngän myllyltä voi ostaa tuoreita vilja- ja jauhotuotteita sekä tutustua jokimyllyyn ja kyläkauppaan.
Hiekkasärkkien matkailukeskuksen vaikutusalueella on hiekkasärkkien dyynialueen lisäksi myös muita luontokohteita kuten Siiponjoki, Rahjan saaristo ja itsehallinnostaan tunnettu Maakallan kari ja Ulkokallan majakkasaari, jossa voi nykyisin yöpyä majakanvartijan asuintiloihin kunnostetuissa tiloissa.
Kalajokisuulla sijaitsee Kalajoen vanha markkinapaikka, jonka ympärille on rakentunut kyläyhdyskunta "Plassi". Plassilla on vanha sahamiljöö ja Havulan Sahakartano, johon voi tutustua opastettuna kesäaikaan ja muulloin tilauksesta. 64.23972°N, 23.81743°W
Denier
thumb|220px|Sukkahousut
Denier on kuidun tai langan pituusmassan yksikkö. Yhdeksäntuhatta metriä yhden denierin paksuista lankaa painaa yhden gramman.
On syytä erottaa kuidun ja kuiduista punotun langan paksuus. Kuidun paksuuteen viitataan joskus merkinnällä D.P.F (denier per filament).
Joitakin denierilukemia kuiduille:
Ja langoille / neuloksille
Lähteet
Units of textile measurement
José Luis Martell
thumb|300px| Jose Martell VaLePan paidassa kaudella 2007-2008.
José Luis Martell (21. syyskuuta 1976) on meksikolainen entinen lentopalloilija, joka pelaa hakkurin peliroolissa. Hän pelasi 2008-2009 kaudella Lentopallon SM-liigassa, Vammalan Lentopallon väreissä. Hänet on valittu urallaan muun muassa Pan-Amerikan parhaimmaksi pelaajaksi vuonna 2007.
Ura
Martell aloitti uransa kotimaassaan Meksikossa jo hyvin nuorena. Hänen tavoitteensa lentopallon suhteen oli heti selvä: ammattilaisuus. Pian tavoitteet alkoivat toteutua ja Martell nousi yhdeksi Meksikon parhaimmaksi junioripelaajaksi. Meksikossa ei kuitenkaan ollut sellaista aikuisten pääsarjaa, johon Martell olisi voinut nousta. Näin Martell joutui muuttamaan kotimaastaan pois ja aloittamaan lentopallon Espanjassa Malagan juniorijoukkueissa.
Malagassa Martellin kehitys jatkui samaa rataa, ja hän nousi Espanjan kovaan pääsarjaan. Ensimmäinen seura Espanjan pääsarjassa oli Gijon, jossa Martell pelasi muutaman menestyksekkään vuoden. Tämän jälkeen hän vaihtoi pelaamaan Arona Teneriffaan, jonka jälkeen tie vei edelleen Espanjan pääsarjassa Teruelin joukkueeseen.
Teruelissa Martell pelasi uransa toistaiseksi viimeisen kauden Espanjassa yhdessä suomalaisen Joni Markkulan kanssa. Teruelin kausi ei ollut parhain mahdollinen, ja Martell halusi uusia haasteita uralleen, joita hän löysi lopulta Suomesta, Lentopallon SM-liigasta.
Uusi seura oli nimeltään Vammalan Lentopallo, Vammalasta. Martell innostui uudesta haasteesta ennen kautta vielä enemmän kun kuuli että Valepa oli tehnyt kaksivuotisen sopimuksen suomalaisen Joni Markkulan kanssa. Näin suomalainen VaLePa sai hankittua todellisen huippuvahvistuksen.
Ensimmäinen kausi VaLePassa oli Martellille onnistunut, sillä hän löi itsensä heti vammalalaisten ihmisten sydämeen. Martell oli lopulta runkosarjan pistepörssin neljänneksi tehokkain pelaaja, sekä tehotilaston kolmanneksi paras pistemies. VaLePa otti kaudelta historiansa parhaimman SM-liigan runkosarjan sijoituksen ollen kolmannella sijalla. Myös pudotuspelit olivat VaLePalle jättimenestys kun joukkue jatkoi hyviä otteitaan ja ylsi lopulta pronssiin. Mitali oli seuran historian toinen SM-liigassa. Kauden päätteeksi Martell valittiin SM-liigan tähdistöjoukkueeseen.
Menestyksekkään vuoden jälkeen Martell jatkoi uraansa Vammalan Lentopallossa, kun hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen seuran kanssa. Sopimus kattoi kaudet 2008-2010.
A-maajoukkue
thumb|350px| Martell lyömässä Brasilian A-maajoukkueen supertähtiä vastaan Pan-Amerikassa 2007. Martell aloitti A-maajoukkueuransa Meksikon A-maajoukkueessa jo alle 20-vuotiaana nuorukaisena. Hän nousi nopeasti joukkueensa tähtipelaajaksi hakkurin roolissa, ja johti joukkuetta kapteenina. Vuonna 2006 Martell johdatti A-maajoukkueen Pan-Amerikan kisoissa neljännelle sijalle.
Toistaiseksi arvokkaimman voiton Martell otti A-maajoukkueessa, kun Meksiko voitti Pan-Amerikan mestaruuden historiansa ensimmäisen kerran vuonna 2007. Martell oli läpi kisojen joukkueen tärkein pelaaja, ja valittiin odotetusti kisojen parhaimmaksi pelaajaksi.
Saavutukset
Henkilökohtaiset:
A-maajoukkueessa:
Seurajoukkueessa:
Terttu Huttu-Juntunen
Terttu Aulikki Huttu-Juntunen (o.s. Huttu, s. 15. huhtikuuta 1951 Suomussalmi) on suomalainen vasemmistoliiton entinen kansanedustaja ja ministeri.
Huttu-Juntunen oli kansanedustajana Oulun vaalipiiristä vuosina 1995–1999. Hän putosi eduskunnasta vuoden 1999 eduskuntavaaleissa, vaikka hänen henkilökohtainen äänimääränsä kasvoi. Hän toimi toisena sosiaali- ja terveysministerinä Lipposen I hallituksessa 13. huhtikuuta 1995 – 15. huhtikuuta 1999.
Huttu-Juntunen on koulutukseltaan sosionomi. Hän jäi vuonna 2015 eläkkeelle Kainuun sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän lapsiperheiden sosiaalipalveluiden vastuualuepäällikön toimesta. Hän on toiminut myös Kunnallisalan kehittämissäätiön varapuheenjohtajana.
Tasavallan presidentti myönsi Huttu-Juntusella toukokuussa 2015 sosiaalineuvoksen arvonimen.
Neil Turbin
Hän oli Anthraxin ensimmäinen vakituinen laulaja ja esiintyy yhtyeen esikoisalbumilla Fistful of Metal. Turbin kirjoitti kaikki sanoitukset sekä keksi kappaleiden nimet ja huolehti pääasiallisen konseptin mm. kappaleisiin Metal Thrashing Mad, Armed and Dangerous, Deathrider ja Gung Ho, jotka olivat Anthraxin ensimmäiset neljä julkaisua sekä ilmestyivät myöhemmin myös live- sekä kokoelmalevyillä.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut ovat Euroopan yleisurheiluliiton (EAA) järjestämät yleisurheilun hallimestaruuskilpailut eurooppalaisille urheilijoille. Ne pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970, mutta jo vuosina 1966–1969 oli järjestetty Euroopan sisäratakilpailut, jotka voidaan lukea epävirallisiksi EM-kilpailuiksi. Kilpailut pidettiin vuosittain vuoteen 1990 saakka ja sen jälkeen parillisina vuosina, kunnes vuoden 2002 jälkeen siirryttiin parittomiin vuosiin vuodesta 2005 alkaen.
Yhdysvaltalainen nationalismi
Yhdysvaltalainen nationalismi eli amerikkalainen nationalismi on tyyppiesimerkki kansalaisnationalismista, jossa tärkeässä asemassa ovat itsenäisyysjulistus, perustuslaki ja perustajaisät, jotka ne ovat luoneet. Tämän lisäksi amerikkalaisessa nationalismissa on ensimmäisten siirtokuntien asukkailta periytyvä uskonnollinen vire. Vaikka Yhdysvalloissa ei perustuslain mukaan voi olla valtiokirkkoa liittovaltion tasolla, Yhdysvaltoja pidetään usein kristillisenä kansakuntana.
Muodot
Amerikkalaisesta nationalismista löytyy useita ulottuvuuksia. Puritaanien ja pyhiinvaeltajaisien uskonnolisuus ja raamatulliset tulkinnat ovat antaneet sille alkumuodon ja symbolisia sisältöjä. Rinnalla on kulkenut anglosaksinen etninen nationalismi sekä yksilön- ja uskonnonvapautta painottanut liberalistinen linja.
Amerikkalainen erityisyys
Amerikkalaisesta nationalismista voidaan hahmottaa erityyppisiä käsityksiä amerikkalaisten erityisyydestä. 1800-luvulla anglosaksisen kulttuurin ajateltiin selittävän amerikkalaisten ylivertaisuutta. Yhdysvaltojen laajenemista länteen perusteltiin kutsumuskohtalon ajatuksella, jonka mukaan amerikkalaiset käsitettiin ”uutena Israelina” ja edistyksen levittäjinä.
Ruby Rose
Ruby Rose Langenheim (s. 20. maaliskuuta 1986 Melbourne, Australia) on australialainen näyttelijä, malli, televisiopersoona, artisti ja DJ, joka on tunnettu muun muassa Orange Is the New Black -televisiosarjasta. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2007 juontaessaan Australian MTV-kanavaa. Kuuluisaksi tultuaan Rose teki paljon arvostettuja mallintöitä, ja hän onkin Australian Maybelline New Yorkin kasvot.
Näyttelijänä
Rose teki debyyttinsä australialaisessa elokuvassa Suite for Fleur. Hänellä oli pieni rooli draamassa Around the Block (2013), ja hän latasi YouTubeen vuonna 2014 oman lyhytelokuvansa Break Free. Videosta tuli viraali, ja se sai lyhyessä ajassa miljoonia katsomiskertoja. Videolla Rose muuttuu feminiinisestä henkilöstä maskuliiniseksi. Kansainväliseen kuuluisuuteen Rose nousi Netflixin Orange Is the New Black -televisiosarjan myötä. Hän esitti sarjan kolmannella tuotantokaudella Stella Carlin -nimistä hahmoa. Rose esiintyi myös vuonna 2017 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa Resident Evil: The Final Chapter, John Wick: Chapter 2 ja xXx: Xander Cagen paluu. Hän näyttelee myös elokuvissa Pitch Perfect 3 (2017) sekä Megalodon (2018). Vuonna 2019 Rose esiintyi pääroolissa The CW:n Batwoman-sarjassa ja esiintyi myös toimintakomediassa Three Sisters.
Mallina
Rose on tehnyt mallintöitä muun muassa Maybellinelle, Nikelle (vuodesta 2017 lähtien, viimeisin kampanja "Kiss My Airs"), Urban Decaylle (vuodesta 2016 lähtien), Swarovskille sekä tanskalaiselle Georg Jensenille. Lisäksi Rose on esiintynyt useiden muotilehtien kansissa. Esimerkkeinä Vogue Australia, InStyle Magazine, Marie Claire Magazine, Cleo, Cosmopolitan, Maxim, Nylon, New Yorkin Inked Magazine sekä Uusi-Seelantilainen Remix Magazine.
Yksityiselämä
Rose on sukupuoleltaan genderfluid. Hän kuitenkin käyttää feminiinipronominia she. Rose on kommentoinut, että jos hänen pitäisi valita sukupuoli, hän valitsisi olevansa mies, muttei kuitenkaan koe syntyneensä väärässä kehossa. Hän kertoo "löytäneensä" mallitöidensä myötä androgyynisyyden.
Rose oli kihloissa muotisuunnittelija Phoebe Dahlin kanssa vuodesta 2014, mutta he erosivat joulukuussa 2015. Vuonna 2016 Rose alkoi seurustella The Veronicas -yhtyeen laulaja Jess Origliasson kanssa. He erosivat huhtikuussa 2018. Pari oli seurustellut aikaisemmin vuonna 2008.
Timo Haavisto
thumb|250px| Timo Haavisto liberon roolissa kaudella 2008. Timo Haavisto (s. 8. lokakuuta 1981) on suomalainen beach volley pelaaja sekä entinen lentopalloilija. Lentopallossa Haavisto edusti Vammalan Lentopalloa, SM-liigassa. Beach volleyssa hän on Suomen mestari vuodelta 2006, 2009 ja 2011 sekä SM-hopeamitalisti 2008, 2010 ja 2012.
Lentopallo
Haavisto aloitti lentopallouransa kotikaupungissaan Huittisissa jo hyvin nuorena. Hänen kasvattajaseuransa oli Lauttakylän Luja, josta huippupelaajiksi on kuoriutunut myös muun muassa Oivasen veljekset Mikko ja Matti.
Haavisto jatkoi VaLePassa edelleen kausilla 2002–2006. Hän meinasi kuitenkin lopettaa lentopallon lähes kokonaan kauden 2006 päätteeksi kun hän nousi parinsa Toni Vahelan kanssa Suomen parhaimmiksi beach volleyn pelaajiksi voittamalla SM-kultaa.
Haavisto kuitenkin jatkoi uraansa VaLePassa ja pelasi jälleen ehjän kauden 2008, joka päättyi seuran historian toiseen SM-mitaliin, kun Haavisto pääsi juhlimaan SM-pronssia Isku-Volleyn kustannuksella. Haavisto jatkoi lentopallouraansa edelleen VaLePassa kaudella 2008–2009. Kauden 2009–2010 jälkeen Haavisto vetäytyi pelikentiltä olkapääleikkauksen vuoksi. Hän esiintyi muutaman ottelun verran lentopallon 1-sarjassa kyseisellä kaudella, mutta ei pelannut VaLePan riveissä.
Beach volley
Haavisto voitti Beach Volleyssa Suomen mestaruuden vuonna 2006 yhdessä parinsa Toni Vahelan kanssa. Kaudella 2007 he hävisivät pronssiottelun ollen näin neljänsiä. Seuraavalla kaudella he palasivat mitalikantaan, kun he voittivat hopeaa. Kaudella 2009 he voittivat uransa toisen Suomen mestaruuden ja seuraavalla kaudella SM-hopeaa. Kesällä 2011 Haavisto-Vahela-pari voitti kolmannen Suomen mestaruuden. 2012 oli vuorossa jälleen SM-hopea.
Muuta
Haavisto on siviiliammatiltaan urheiluvälinemyyjä. Vapaa-ajallaan hän harrastaa liikuntaa monipuolisesti laidasta laitaan. Urallaan Haavisto on pelannut sekä hakkurin että myös yleispelaajan roolissa. Myös liberon roolissa hänet nähtiin kaudella 2007–2008.
Joukkueet
2001–2010 Vammalan Lentopallo
Pelipari
Toni Vahela 2005-
East Carrollin piirikunta
East Carrollin piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 6 861 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lake Providencen kunta. Piirikunta on perustettu 26. maaliskuuta 1877.
Tipperary
pienoiskuva|vasen|Tipperaryn pääkatu. Tipperary (, Áran lähde) on Etelä-Irlannissa Munsterin provinssissa sijaitseva pieni kaupunki. Tipperaryn kreivikunta on yksi Irlannin 32:sta kreivikunnasta. Tipperary tuli tunnetuksi ensimmäisen maailmansodan aikaisesta laulusta It’s a Long Way to Tipperary.
Mikrokuitu
thumb|Mikrokuidusta valmistettu takki. Mikrokuitu on keinotekoinen tekstiilikuitu, jonka hienous on alle 1 dtex, eli sen massa on alle yhden gramman kymmentä kilometriä kohti. Mikrokuitua valmistetaan pääasiassa polyamidista ja polyesteristä filamenttikuituna. Mikrokuidun etu sade- ja urheiluasujen materiaalina on hengittävyys: kuidussa olevat mikroskooppisen pienet huokoset päästävät läpi vesihöyryn, mutta eivät vesipisaraa. Näin ollen vaate tuntuu hikoillessakin kuivalta ja suojaa sateelta.
Tekniset tiedot
Tyypillisesti mikrokuidun paksuus on alle yhden denierin, tyypillisesti 0,5 – 0,6 denieriä. Tätä voi verrata esimerkiksi silkkikuidun tyypilliseen paksuuteen 1,24 denieriä, tai puuvillan 1,5 – 2 denieriin. Tässä on siis kyse kuidun paksuudesta; siitä tehty lanka ja neulos on paljon paksumpaa (esimerkiksi sukkahousut 20–40 den).
Mikrokuiduista tehdyt kankaat ovat keveitä, pehmeitä ja säilyttävät muotonsa hyvin.
Käyttö
Mikrokuituja käytetään
Urheilukerrastoissa mikrokuitua käytetään, koska se johtaa kosteuden pois iholta toisin kuin esimerkiksi puuvilla. Juhlavaatteissa sitä käytetään, koska se saadaan hohtamaan silkin lailla. Siivousvälineissä on hyötyä mikrokuidun nukattomuudesta.
Puhdistus ja siivous
Puhdistuksessa mikrokuituiset tekstiilit ovat tehokkaita lukuisten, läpimitaltaan pienten ja poikkileikkaukseltaan särmikkäiden kuitujen ansiosta, jotka antavat mikrokuitutuotteelle erinomaisen kyvyn irrottaa ja sitoa likaa ja rasvaa.
Käytetyissä mikrokuituliinoissa pesii kuitenkin lähes sata kertaa suurempi määrä bakteereja kuin luonnonkuiduista kudotuissa.
Un giorno di regno
Un giorno di regno, ossia il finto Stanislao on italialaisen oopperasäveltäjä Giuseppe Verdin kaksinäytöksinen ooppera, jonka italiankielisen libreton kirjoitti Felice Romani. Libretto perustuu ranskalaisen Alexandre-Vincent Pineux Duvalin näytelmään ”Les Faux Dtanislas”. Ooppera sai ensi-iltansa Milanon Teatro alla Scalassa 5. syyskuuta 1840.
Un giorno di regno on Verdin ensimmäinen yritys koomiseksi oopperaksi. Teos oli kuitenkin lähes täydellinen epäonnistuminen, ja siihen liittyi myös säveltäjän henkilökohtaisia ongelmia, sillä hänen puolisonsa Margherita Barezzi kuoli sävellystyön aikana. Verdi ei palannut koomisten oopperoiden säveltämiseen ennen kuin vasta uransa lopulla oopperassa Falstaff.
Tarina
Ooppera kertoo maanpaossa elävän Puolan kuninkaan Stanisław Leszczyńskin (Stanislaus I 1677–1766) kohtalosta. Kun hänet oli karkotettu Puolasta ja hän oli menettänyt kruununsa Saksin Fredrik Augustille, hän palasi Puolaan ranskalaisten tukemana. Stanislaus kuitenkin menetti kruununsa uudestaan kolmen vuoden kuluttua hävittyään Saksin joukoille. Hän pakeni Ranskaan.
Jaguar XJ220
Autoa valmistettiin 281 kappaletta. Siitä valmistettiin myös erikoismallit XJ220 Pininfarina Brunein sulttaania varten ja XJ220 S TWR autokilpailuja varten.
Sarjatuotantomallin rakennetta muutettiin huomattavasti prototyyppiin verrattuna, suurimpina eroina keskellä sijainnut V12-moottori vaihdettiin tuplaturbolla varustetuksi V6-moottoriksi ja neliveto takavedoksi. Jo 1-vaihteella auto kulkee enimmillään 107 km/h.
Autoon tehdyt muutokset ja sen huomattavasti noussut hinta aiheuttivat ennakkotilauksen tehneiden keskuudessa niin paljon tyytymättömyyttä, että Jaguar antoi tilaajille mahdollisuuden perua tilauksensa.
XJ220 on yksi legendaarisimmista superautoista ja se esiintyy monissa videopeleissä, mm. Gran Turismo-sarjan peleissä.
Jaguar XJ220S
thumb|100 px|Jaguar XJ220S Mallin S-versio sisältää tehokkaamman moottorin [507 kW (680 hv) @ 7200 r/min].
Moottorit
Moottorina on Tom Walkingshaw Racingin kehittämä 3,5-litrainen kahdella turboahtimella varustettu V6-moottori, joka perustuu MG Metro 6R4 -ralliauton moottoriin.
Vladimir Vohmjanin
Vladimir Anatoljevitš Vohmjanin (, s. 27. tammikuuta 1962 Temirtaw) on kazakstanilainen ampuja. Hän on saavuttanut olympiapronssia 25 metrin olympiapistoolista Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostaman yhdistyneen joukkueen edustajana Barcelonassa 1992 sekä Kazakstanin edustajana Atlantassa 1996. Vohmjanin osallistui 25 metrin olympiapistooliin myös Soulin olympialaisissa 1988 ja Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta ei sijoittunut niissä mitalisijoille.
Vohmjanin edustaa Alma-Atan Dynamoa.
Vanginvartija
thumb|Vanginvartija työssään marraskuussa 1928 [[Nicaraguassa.]] Vanginvartija on henkilö, joka työskentelee vankilassa. Vanginvartijat pitävät huolen siitä, että vankilan yleinen järjestys sekä turvallisuus säilyy, ja vangit pysyvät laitoksessa. Suomessa vanginvartijat ovat valtion palveluksessa olevia virkamiehiä.
Vanginvartijalta odotetaan hyvää fyysistä ja henkistä kuntoa. Vanginvartijan on näytettävä hyvää esimerkkiä vangeille. Suomessa vankeinhoidon perustutkinto on ammatillinen koulutus vankiloiden valvonta- ja ohjaustehtäviin. Tutkinnon laajuus on 53 opintoviikkoa ja siihen kuuluu opintoja Rikosseuraamusalan koulutuskeskuksessa (RSKK) (entinen Vankeinhoidon koulutuskeskus) sekä käytännön opintoja ja työharjoittelua vankiloissa.
Vihtori Hasu
thumb|Vihtori Hasu Viktor "Vihtori" Hasu (25. heinäkuuta 1878 Valkeala – 13. kesäkuuta 1918) oli kotkalainen työmies ja punakaartin keskisen rintaman ylipäällikkö Suomen sisällissodan aikana 1918. Hän oli mukana Kouvolan rintamaesikunnassa ja oli Oskar Sundmanin, Vihtori Saarisen ja toisten paikallisten punakaartilaisvaikuttajien mukana päättämässä Kouvolan teloituksista. Sisällissodan lopussa hän ei useimpien toisten punajohtajien tapaan paennut Venäjälle. Hän jäi Kotkaan Heikki Krögerin, Kaarlo V. Roineen ja useiden muiden esikuntansa jäsenten kanssa. Heidät kaikki teloitettiin, Hasu ammuttiin Kotkassa 13. kesäkuuta valkoisten tuomittua hänet kuolemaan.
Vanginvartija
Vartijan työtä ohjaavat vankeinhoidon lainsäädäntö, määräykset ja ohjeet. Valtion virkamiehenä hän noudattaa työssään yleisiä hallinto-oikeudellisia periaatteita ja virkamiehiä koskevia erityissäännöksiä. Yksityiskohtainen vartijan toimenkuva kerrotaan laitoksen työjärjestyksessä.
Kevin O’Higgins
Ura
O’Higgins opiskeli University College Dublinissa ja työskenteli nuoruudessaan lakimiessetänsä apulaisena. Hän liittyi Irlannin itsenäisyyttä ajaneeseen Sinn Féin -puolueeseen vuoden 1916 pääsiäiskapinan jälkeen ja joutui pian poliittisista syistä brittiviranomaisten vangitsemaksi. Ollessaan edelleen vankilassa hänet valittiin Sinn Féinin edustajana Britannian parlamenttiin vuoden 1918 vaaleissa. Vuonna 1919 perustetussa Irlannin tasavaltalaishallituksessa O’Higgins toimi kunnallishallintoministeri W. T. Cosgraven avustajana. O’Higgins tuki 1921 solmittua Ison-Britannian ja Irlannin sopimusta, ja hänet nimitettiin 1922 oikeusministeriksi ja varapääministeriksi Cosgraven johtamaan hallitukseen. Hän jatkoi kummassakin virassa yhtäjaksoisesti viisi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Vanginvartija
Suuri osa vartijan tehtävistä on laitoksen päivittäisestä toiminnasta huolehtimista, valvontaa ja vangin selviytymisen tukemista. Vartija ohjaa laitostoimintojen sujumista, kuten aamutoimia, ruokailua, työntekoa, opiskelua, siivousta ja kuljetuksia. Vartijan tehtävät liittyvät erityisesti täytäntöönpanon turvaamiseen ja järjestyksen ylläpitämiseen. Vartija tarkastaa vangit, heidän käytössään olevat tilat sekä asunto-osastot ja työpisteet. Vartioinnin ja valvonnan luonne ja määrä vaihtelevat laitoksittain. Monissa laitoksissa vartija osallistuu myös toiminnan ohjaamiseen työverstailla, kuntoutuksessa ja vankien vapaa-aikana. Vartijoita työskentelee myös terveydenhuollon ja koulutuksen alueilla, esimerkiksi vankilan poliklinikalla, kirjastossa tai koulussa. Vartijat tekevät useimmiten vuorotyötä.
Kevin O’Higgins
Ura
O’Higgins auttoi muotoilemaan Irlannin vapaavaltion perustuslain ja varmisti sen hyväksynnän parlamentissa Dáil Éireannissa. Hän perusti Garda Síochánain, Irlannin poliisivoimat, ja ajoi läpi alkoholin myyntiä rajoittaneen lain. Lisäksi hän edusti Irlannin vapaavaltiota Kansainliiton kokouksissa. O’Higgins sai IRA:n vihat päälleen pyrkiessään ankarin keinoin tukahduttamaan sen toiminnan Irlannin sisällissodan aikana 1922–1923 ja sen jälkeen. Vihaa herättivät erityisesti hänen antamansa määräykset yhteensä 77 vangiksi jääneen kapinallisen IRA-sotilaan teloittamiseen sisällissodan aikana. Yksi O’Higginsin määräyksellä teloitetuista oli Rory O’Connor, joka oli edellisenä vuonna toiminut bestmanina hänen häissään. Kolme IRA-miestä salamurhasi O’Higginsin vuonna 1927 hänen ollessaan matkalla kirkkoon.
Salamurhan seuraukset
O’Higginsin salamurhan seurauksena Cosgraven hallitus sääti Public Safety Act -nimisen lain, joka muun muassa määräsi kaikki parlamenttiehdokkaat sitoutumaan uskollisuudenvalaan kuninkaalle. Tämä pakotti Eamon de Valeran johtaman Fianna Fáil -puolueen luopumaan monta vuotta jatkuneesta parlamentin boikotoinnista, mikä muutti huomattavasti Irlannin sisäpoliittista asetelmaa.
Vanginvartija
Vartija vastaanottaa vangit laitokseen ja perehdyttää heidät. Hän neuvoo, valvoo ja ohjaa asunto-osastolla olevia vankeja. Vankilan työntekijöistä vartija on eniten vuorovaikutuksessa vangin kanssa. Vartija kuljettaa vangit laitoksen ulkopuolelle, muun muassa oikeusistuimiin, sairaalaan ja tarvittaessa toimii saattajana poistumisluvalla. Vartija valvoo vangin ja hänen omaistensa tapaamisia. Hän ohjaa ja opastaa vankilaan tulevia viranomaisia, vapaaehtoistyöntekijöitä ja muita yksityisiä henkilöitä sekä huolehtii osaltaan siitä, että vierailun tarkoitus toteutuu.
Tromboksaanit
thumb|250px|Tromboksaani A2:n rakenne thumb|250px|Tromboksaani B2:n rakenne Tromboksaanit ovat ryhmä eikosanoideihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Ne vaikuttavat muun muassa verihiutaleiden takertumiseen toisiinsa verihyytymän muodostuessa ja verisuonten supistumiseen. Tromboksaaneille yhteinen rakenteellinen piirre on tetrahydropyraanirengas.
Vanginvartija
Vartijan tehtävät voidaan jaotella seuraaviin osa-alueisiin:
Tromboksaanit
Biosynteesi ja biologinen rooli
Tromboksaaneja esiintyy erityisesti verihiutaleissa. Yleisin tromboksaaneista on tromboksaani A2. Sitä muodostuu arakidonihaposta prostaglandiini H:n ollessa välivaiheena. Biosynteesiä katalysoivat entsyymit ovat syklo-oksigenaasi ja tromboksaanisyntaasi. Tromboksaani A2 on suhteellisen epästabiili molekyyli ja kun sen rakenteen sisältämä neljästä atomista koostuva rengas hajoaa, muodostuu tromboksaani B2:ta. Tämä yhdiste metaboloituu edelleen muun muassa 2,3-dinortromboksaani B2:ksi ja 11-dehyhdrotromboksaani B2:ksi.
Vanginvartija
Rikosseuraamuslaitoksen vartijan tehtäväkuva on muuttunut entistä monipuolisemmaksi ja vartijalla on yhä tärkeämpi rooli rangaistusajan suunnitelman toteuttamisessa ja kaikissa vangin päivittäiseen elämään liittyvissä kysymyksissä. Vartijan henkilökohtainen panos ja vastuu vankia koskevissa ratkaisuissa korostuu, minkä lisäksi vartija osallistuu moniammatillisiin tiimeihin.
Tromboksaanit
Biosynteesi ja biologinen rooli
Biologisesti aktiivisin tromboksaaneista on tromboksaani A2. Se aikaansaa sileän lihaskudoksen supistumista, mikä supistaa verisuonia, indusoi verihiutaleiden takertumista toisiinsa ja siten verihyytymän syntymistä, supistaa keuhkoputkia ja vaikuttaa lymfosyyttien kasvuun ja erikoistumiseen. Asetyylisalisyylihappo on tromboksaanisyntaasin inhibiittori ja tähän perustuu sen veren hyytymistä ehkäisevä vaikutus. Tromboksaani B2 ja sen johdannaiset ovat biologisesti inaktiivisia.
Nancy (täsmennyssivu)
Nancy voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Alfred Dreyfus
pienoiskuva|Alfred Dreyfus pienoiskuva|Dreyfusin asumus Pirunsaarella Alfred Dreyfus (9. lokakuuta 1859 – 12. heinäkuuta 1935) oli ranskanjuutalainen upseeri, joka tuli tunnetuksi niin sanotusta Dreyfusin tapauksesta. Dreyfus tuomittiin vuonna 1894 syyttömänä. Syytteessä hänen väitettiin paljastaneen saksalaisille sotasalaisuuksia. Tuomio oli elinkautinen vankeus Kouroun kaupungin kohdalla olevalla Pirunsaarella. Dreyfus menetti myös sotilasarvonsa, mikä oli tuohon aikaan normaali tuomioon kuuluva lisärangaistus.
Dreyfus oli rikkaan juutalaisen tekstiilinvalmistajan poika, joka lähti 1880-luvulla sotilasuralle. Hän oli ylentynyt vuonna 1889 kapteeniksi, ja hänet sijoitettiin myöhemmin Ranskan sotaministeriöön.
Dreyfusia syytettiin 1894 sotilassalaisuuksien myymisestä saksalaisille. Hänet pidätettiin 15. lokakuuta, tuomittiin 22. joulukuuta elinkautiseen ja lähetettiin Pirunsaaren rangaistussiirtolaan Ranskan Guayanan edustalle. Tuomiota pidätettiin alkujaan varsin oikeutettuna, ja kansa uskoi juutalaisen Dreyfusin syyllistyneen rikokseen. Antisemitistiset toimijat pitivät esillä Dreyfusin tapausta tyypillisenä juutalaisena epäuskollisuutena.
Esterházy ja majuri Hubert-Joseph Henry alkoivat vaikeuttaa tapauksen tutkimista, ja Esterházy keksi lisää todisteita ja alkoi levittää erilaisia huhuja. Esterhazy vapautettiin sotatuomioistuimessa syytteistä. Tämä herätti kirjailija Émile Zolan kirjoittamaan avoimen kirjeen otsikolla ”J’accuse”, joka julkaistiin 13. tammikuuta 1898 L’Aurore-lehden etusivulla. Zola syytti kirjeessä armeijaa Dreyfusin virheellisen tuomion peittelystä. Kirje levisi nopeasti, sillä lehteä oltiin iltaan mennessä myyty jo 200 000 kappaletta. Zola sai kirjeestä vuoden vankeustuomion herjauksesta.
Hubert-Joseph Henry tunnusti 1898 väärentäneensä todisteita, mikä avasi mahdollisuuden uudelle oikeusjutulle. Dreyfus tuotiin vuonna 1899 takaisin Ranskaan, ja Rennesissä oikeusistuin piti häntä edelleen syyllisenä. Presidentti Émile Loubet kuitenkin armahti Dreyfusin. Dreyfus vapautettiin kaikista syytteistä 12. heinäkuuta 1906 ja hänelle palautettiin entinen sotilasarvo. Hän palveli lyhyen aikaa armeijassa, ja hänet ylennettiin majuriksi ennen kuin hän siirtyi reserviin vuonna 1908. Ensimmäisen maailmansodan aikana Dreyfus kutsuttiin takaisin palvelukseen. Hän palveli aluksi tykistöosaston yleisesikunnassa ja sen jälkeen 168. divisioonan tykistövarikon komentajana. Dreyfus ylennettiin reservin everstiluutnantiksi syyskuussa 1918, ja hänelle myönnettiin kunnialegioonan upseeriristi. Sodan jälkeen hän vetäytyi julkisuudesta. Alfred Dreyfus kuoli 12. heinäkuuta 1935. Hänet on haudattu Pariisin Montparnassen hautausmaalle.
Yhdysvaltalaiset näyttelijät Richard Dreyfuss ja Julia Louis-Dreyfus ovat kertoneet, että suvun perimätiedon mukaan he olisivat sukua Alfred Dreyfusille. Väitettä ei ole kuitenkaan todistettu.
Jordan Smith
pienoiskuva|Jordan Smith Jordan Smith (s. 3. marraskuuta 1993) on yhdysvaltalainen laulaja joka on laulanut kuorossa ja osallistui The Voice -kykyjenetsintäohjelmaan ja voitti kilpailun vuonna 2015. Smithillä on kontratenorin ääniala. Smith pyrki ohjelmaan jo vuonna 2014, mutta hän ei päässyt katsojille esittämätöntä esikarsintaa pidemmälle. Vuonna 2015 Smith esitti versionsa Sian kappaleesta Chandelier. Smith valitsi valmentajakseen Adam Levinen. Smith sai levytyssopimuksen ja hänen ensimmäinen albuminsa on Something Beautiful, josta julkaistu single on Stand in the Light.
Moustapha Alassane
Moustapha Alassane (1942 Djougou, Dahomey – 17. maaliskuuta 2015 Ouagadougou, Burkina Faso) oli nigeriläinen elokuvaohjaaja.
Alassane syntyi nykyisessä Beninissä asuneeseen nigeriläisperheeseen. Hän valmistui mekaanikoksi ja laati jo nuorena omatekoisia animaatioesityksiä. Työskennellessään Niameyn Institut fondamental d’Afrique noiressa Alassane tutustui ranskalaiseen dokumentaristiin ja kansatieteilijään Jean Rouchiin, joka palkkasi hänet elokuvaryhmäänsä. Rouchin johdolla Alassane teki vuonna 1962 ensimmäisen lyhytelokuvansa Aouré, joka sai samana vuonna pronssimitalin Cannesin elokuvajuhlilla. Hän opiskeli animaatiotekniikkaa Norman McLarenin johdolla Kanadan elokuvainstituutissa vuonna 1963.
Vuonna 1963 Alassane teki ensimmäisen afrikkalaisen animaatioelokuvan La mort du Gandji, joka sai palkinnon Dakarin taidefestivaaleilla vuonna 1966. Toinen lähde mainitsee Alassanen ja ekä Afrikankin ensimmäisen animaatioelokuvan nimeksi Bon voyage, Sim (1966), mutta saattaa viitata samaan elokuvaan toisella nimellä. Hänen ensimmäinen pitkä näytelmäelokuvansa oli Le retour de l’aventurier (The Return of an Adventurer; suom. Seikkailijan paluu) vuonna 1966. Se oli parodiamainen, satirisoiva lännenelokuva, jossa Amerikasta palaava afrikkalainen tuo mukanaan karjapaimenvarustusteet myös ystävilleen. He toteuttavat cowboy-fantasioitaan afrikkalaisessa kotikylässään. Ohjaajan tunnetuimpiin töihin kuuluu näytelmäelokuva Femme, villa, voiture, argent vuodelta 1972.
Alassanen tuotannon keskeisiä teemoja ovat afrikkalaisen kulttuuriperinnön säilyttäminen ja siirtomaa-ajan jälkeen syntyneen porvarillisen elämäntavan kritiikki. Hänet tunnetaan myös tuotantotekniikan kehittäjänä ja nuorten elokuvantekijöiden kouluttajana. Ohjaajalla oli oma elokuvateatteri kotikaupungissaan Tahouassa ja hän osallistui aktiivisesti afrikkalaisen elokuva-alan yhteistyöhön.
Fedora Barbieri
Barbierin virallinen debyytti oli Firenzessä vuonna 1940. Hän tuli tunnetuksi mm. varhaisten oopperasäveltäjien, kuten Claudio Monteverdin ja Giovanni Battista Pergolesin tuotannon tulkinnoistaan. Hän esiintyi La Scalassa ensimmäistä kertaa vuonna 1942, jolloin hän lauloi Ludwig van Beethovenin yhdeksännessä sinfoniassa.
Metropolitan-oopperassa Barbieri debytoi 6. marraskuuta 1950, jolloin hänellä oli rooli Giuseppe Verdin oopperassa Don Carlos. Hän ei koskaan lopettanut oopperalaulajan uraansa virallisesti, vaikka esitykset harvenivat mezzosopraanon ikääntyessä.
Sormikoukku
Sormikoukku on kilpailu, jossa kaksi henkilöä seisoo vastakkain kädet sormiotteessa. Tarkoituksena on vetää sormea kovempaa kuin toinen henkilö. Voittaja on se, joka saa vedettyä toisen henkilön liikkeelle tai saa toisen otteen lipeämään. Virallisessa kilpailussa sormiote otetaan keskisormella. Hämeenkoskelainen keksijä Jari Palviainen keksi sormikoukunvetolaitteen. Nykyisellä laitteella voidaan kilpailla yksinvetona vaakaa vastaan tai perinteisenä kaksinkamppailuna. Keksijä haki laitteelleen patentin, ja vuodesta 1999 alkaen sormikoukunvetolaitteella on kilpailtu MM-kisa-arvoisesti miesten ja naisten sarjoissa Hämeenkoskella Kosken VPK:n kesäjuhlien yhteydessä.
Heino Avikainen
Heino Avikainen (6. elokuuta 1937 Juva – 8. maaliskuuta 2017 Lahti) oli suomalainen suunnistaja, suunnistusvalmentaja ja urheiluvaikuttaja.
Sormikoukku
Lähteet
Mieleni minun tekevi, Yrjö Karilas, s.471 (aiheesta lyhyesti mainittu erilaisten notkeustemppujen yhteydessä)
Heino Avikainen
Avikainen voitti Jukolan viestin vuosina 1959, 1967 ja 1968. Hän edusti Suomea MM-kisoissa 1966 ja 1968. Kilpauransa jälkeen hän toimi Suomen Suunnistusliiton päävalmentajana vuosina 1970–1973. Avikainen toimi kilpailunjohtajana Jukolan viestissä vuosina 1987 ja 2002 sekä ensimmäisissä Veteraanien MM-kilpailuissa vuonna 1983.
Työuransa Avikainen teki Lahden varuskunnassa erilaisissa tehtävissä. Sotilasarvoltaan hän oli kapteeni. Avikainen toimi yli 15 vuotta Suomen Valtakunnan Urheiluliiton puheenjohtajana. Hän oli myös Lahden kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–2000. Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana toimiessaan Avikainen tuomittiin 50 päiväsakkoon lahjuksen antamisesta vuonna 1999. Oikeuden mukaan Avikainen oli tarjonnut Kristillisen liiton lehdelle lahjusta, jotta he äänestäisivät Lahden Sibeliustalon rakentamisen puolesta.
Stephen Turnbull
Stephen Turnbull voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Susan Meiselas
Susan Meiselas (s. 21. kesäkuuta 1948 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen dokumenttivalokuvaaja, joka on vuodesta 1976 työskennellyt Magnum Photos -kuvatoimiston kanssa. Hän tuli tunnetuksi dokumentoituaan Nicaraguan väkivaltaisuuksia diktaattori Anastasio Somoza Debaylen valtakauden lopussa 1970-luvun lopulla. Meiselas on kuvannut myös muun muassa Manhattanin pikku-Italiaa ja naisten turvakoteja sekä kuratoinut kurdien historiaa käsittelevän kirjan.
Uran alku
Susan Meiselas syntyi Marylandissa 1948. Hän suoritti 1970 alemman korkeakoulututkinnon Sarah Lawrence Collegesta, ja maisteriksi hän valmstui 1971 Harvardin yliopistosta.
Meiselasin ensimmäinen valokuvaessee käsitteli Uuden-Englannin paikallismarkkinoiden striptease-esiintyjiä. Hän kuvasi ja haastatteli naisia vuosien 1972–1975 aikana. Hän haastatteli myös tanssijoiden poikaystäviä, managereita ja maksavia asiakkaita. Farrar, Straus and Giroux julkaisi 1976 kuvat kirjassa Carnival Strippers.
Meiselas muutti 1970-luvulla Mott Streetille Manhattanille. Hän asui aivan pikku-Italian laitamilla ja koki olonsa hieman ulkopuoliseksi alueella, jossa oli runsaasti italialaistaustaisia maahanmuttajia. Eräänä päivänä hän kuitenkin törmäsi sattumalta pyöräilessään ryhmään tyttöjä, joita hän alkoi kuvata. Meiseles dokumentoi kuvasarjassaan Prince Street Girls esiteini-ikäisten tyttöjen jokapäiväistä elämää ja tyttöjen keskenäisiä suhteita.
Latinalaisessa Amerikassa ja Kurdistanissa
Meiselasista tuli vuonna 1976 Magnum Photosin valokuvaaja. Kansainvälisesti tunnetuksi hän kohosi 1970-luvun lopulla kuvattuaan Nicaraguan vallankumousta. Meiselas oli Nicaraguassa kesäkuusta 1978 heinäkuulle 1979, ja hän pystyi todistamaan diktaattori Anastasio Somoza Debaylen valtakauden väkivaltaista loppua. Pantheon Books julkaisi 1981 monografian Nicaragua: June 1978 – July 1979. Meiselas oli toimittamassa teoksia El Salvador: The Work of Thirty Photographers (1983) ja Chile from within (1991). Ensin mainitussa teoksessa oli myös hänen kuviaan.
Meiselas aloitti 1990-luvun alussa kuusi vuotta kestäneen Kurdistania käsitelleen projektin. Sen seurauksena julkaistiin vuonna 1997 Kurdistan: In the Shadow of History. Meiselas kuratoi satasivuisen Kurdistanin historiaa käsittelevän teoksen, jossa on myös hänen ottamiaan kuvia. Hän keräsi kirjaa varten kurdeilta kollektiivista muistiaineistoa ja suullisia tarinoita sekä työskenteli oikeusantropologien ja historiallisten antropologien kanssa. Hän loi myös verkkosivuston AkaKurdistan.com, joka on tarkoitettu kollektiivisen muistin verkkoarkistoksi.
2000-luvun teokset
Meiselas monografia Pandora’s Box (2001) kuvasi newyorkilaista S&M-klubia ja Encounters with the Dani (2003) papualaista danikansaa. Meiselas halusi kirjassa kuvata sitä, miten eri länsimaalaiset olivat nähneet danit ja toisaalta käydä keskustelua danien kanssa tästä represantaatiosta.
Meiselas palasi 2004 Nicaraguaan 25 vuotta Somozan kukistumisen jälkeen. Hän työskenteli yhdessä paikallisten kanssa projektissa, joka loi Meiselasin kuvien paikalle muraaleita. Meiselas valittiin 2007 Magnum Foundationin johtoon.
Meiselasin 1970-luvulla ottama Prince Street Girls -kuvasarja julkaistiin kirjana 2016. A Room of Their Own julkaistiin puolestaan 2017. Se syntyi osana projektia, johon Multistory oli kutsunut Meiselasin. Meiselas kuvasi Englannin Black Countryn alueella kirjaa varten naisia ja lapsia turvakodeissa. Naiset saivat kertoa oman tarinansa, mutta valokuvissa ei kutienkaan paljastettu mitään ihmisistä eikä turvakodin sijainnista. Tar Beach (2020) on puolestaan Meiselasin arkistomateriaaleista kuratoima kirja Manhattanin pikku-Italian valokuvahistoriasta ja perinteistä. Martin Scorsese kirjoitti teoksen esipuheen.
Tunnustukset
Meiselas on saanut urallaan useita palkintoja sekä muita tunnustuksia. Robert Capa -kultamitalin hän sai 1979 Nicaraguassa tehdystä työstään. Columbian yliopiston Maria Moors Cabot -palkinto meni hänelle 1994 ja Hasselblad-palkinto 1994. Kuvajournalismin Lucie-palkinnolla Meiselas palkittiin 2008.
Ranskan avoin tennisturnaus 2021 – miesten kaksinpeli
Rafael Nadal oli turnauksen nelinkertainen puolustava mestari, mutta hän hävisi välierissä Novak Đokovićille.