cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arantxa Sánchez Vicario
Ura
Sánchez Vicario voitti urallaan kuusi Grand Slam -turnausta nelinpelissä, kolmesti Australian avoimet (1992 parinaan Helena Suková, 1995 parinaan Jana Novotná ja 1996 parinaan Chanda Rubin), kahdesti Yhdysvaltain avoimet (1993 parinaan Helena Suková ja 1994 parinaan Jana Novotná) ja kerran Wimbledonin (1995 parinaan Jana Novotná). Hän voitti myös neljä Grand Slam -turnausta sekanelinpelissä.
Vuonna 1991 Sánchez Vicario auttoi maansa sen kautta aikain ensimmäiseen Fed Cupin, naistenniksen arvostetuimman joukkuekilpailun voittoon. Hän oli voittamassa Espanjan joukkueessa myös neljää muuta Fed Cupin voittoa, vuosina 1993, 1994, 1995 ja 1998.
Sánchez Vicario toi Espanjalla Hopman Cupin voiton vuonna 1990 veljensä Emilio Sánchezin kanssa ja vuonna 2002 Tommy Robredon kanssa. Hän on myös osallistunut viisiin olympiakisoihin, joissa hän on tuonut maalleen neljä mitalia (pronssia Barcelonan olympialaisten kaksinpelissä 1992, hopeaa Barcelonan nelinpelissä parinaan Conchita Martínez, hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä 1996 ja pronssia Atlantan nelinpelissä parinaan Conchita Martínez).
Sánchez Vicario on voittanut yhteensä 29 WTA-tason turnausta kaksinpelissä ja 67 nelinpelissä. Hän meni naimisiin vuonna 2002 ja ilmoitti lopettavansa uransa pian sen jälkeen. Hän on pelannut muutamissa turnauksissa kuitenkin vielä ammattilaisuransa päättymisen jälkeenkin, vuonna 2004 hän pelasi esimerkiksi Ateenan olympialaisissa ja otti samana vuonna Palermossa viimeisimmän turnausvoittonsa parinaan Anabel Medina Garrigues.
Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1994.
Mauno
Mauno on suomalainen miehen etunimi. Maunon nimipäivä 19. elokuuta. Nimi on suomalainen muoto latinalaisesta nimestä Magnus, joka merkitsee suurta ja on ollut käytössä muun muassa Kaarle Suuren lisänimenä. Nimen muunnelmia ovat mm. Maunu, lempinimi "Manu".
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan 12 135 miestä on saanut etunimekseen Mauno.
Pyhän Laurin kirkon rauniot
Pyhän Laurin kirkko Hämeenkoskella oli suomalainen keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on todennäköisesti rakennettu vuosien 1510 ja 1560 välisenä aikana. ja se rakennettiin palvelemaan vuonna 1410 perustettua Kosken seurakuntaa. Seurakunta liittyi kuitenkin jo 1540 kappeliseurakunnaksi Lammin seurakuntaan. Kirkko jäi pois käytöstä 1600-luvulla ja raunioitui. Uusi Hämeenkosken kirkko on noin puolen kilometrin päässä idässä.
Poikkeuksellista kirkossa oli sen kahdeksankulmainen pohjakaava, toinen vastaavanlainen tunnetaan Rengosta. Tiedossa ei ole, onko kirkossa ollut kivistä sakaristoa, asehuonetta tai muita runkohuoneessa ulkonevia osia. Runkohuoneen on päätelty olleen pitkänomainen.
Kirkon tuhoutumisen syytä ei tarkkaan tiedetä. Vuonna 1705 tehtyyn karttaan kirkko oli merkitty vanhaksi. Turun yliopiston vuosien 1996–1997 tutkimusten raportissa todettiin, että kirkko ei tuhoutunut tulipalossa. Kirkon hylkäämisen yhtenä syynä pidetään uskonpuhdistusta ja toisaalta maaperää kirkon ympärillä. Keskiajan lopulla kirkko on ollut länsisivua lukuun ottamatta veden ympäröimä ja maaperä on ollut syvältä routaantuvaa. Kirkon kahdeksankulmainen muoto on edesauttanut vaurioiden syntymistä muureihin – nelikulmainen rakennus olisi kestänyt perustusten liikkumisen aiheuttaman rasituksen paremmin. Kirkon raunioituminen ja hylkääminen on todennäköisesti tapahtunut 1500-luvun lopun ja noin vuoden 1650 välisenä aikana.
Kirkon raunion havaitsi ensimmäiseksi arkeologi Hjalmar Appelgren 1890-luvulla. Raunioilla tehtiin vuodesta 1962 arkeologisia kaivauksia Henrik Liliuksen ja myöhemmin Jussi-Pekka Taavitsaisen johdolla.
Pyhän Markuksen kirkko
Pyhän Markuksen kirkko tarkoittaa seuraavia kirkkorakennuksia:
Arte (yhdistys)
thumb|Arte ry:n historiikki. Arte ry on vuonna 1960 perustettu turkulainen taiteilijayhdistys. Arte ylläpitää Turun keskustassa sijaitsevaa Titanik-galleriaa sekä kansainvälistä Titanik-äänitaideresidenssiä ja osallistuu myös Turun Taidelainaamon toimintaan. Arte ry:n nykyisenä puheenjohtajana toimii Sami Pikkarainen. Yhdistyksen 50-vuotishistoriikki julkaistiin vuonna 2012.
Historiaa
Arten perustajat olivat Turun taiteilijaseurasta 1950-luvun lopulla erimielisyyksien vuoksi eronneesta taiteilijajoukosta. Artelaisten tavoitteina oli taiteilijoiden työskentelyolosuhteiden parantaminen näyttelyiden ohella. Perustajat olivat osin samoja taiteijoita, jotka olivat aiemmin toimineet taiteilijaryhmissä Ryhmä 9 ja Pro Arte 57. Jäsenistö ja kulloinkin ajankohtainen taiteellinen ilmaisu on vaihdellut ajan myötä. Alkuun 1960-luvulla artelaiset edustivat Turun koulun tyyppistä surrealistissävyistä, lyyristä ilmaisua sekä ekspressionistista realismia. Abstraktien kokeilujen rinnalla taidetta leimasi figuratiivisuus. Ensimmäisen vuosikymmenen lopulla Arteen liittyi uusia nuoria taiteilijoita. Uusrealismi yhdisti artelaisia 1970-luvulla ja ajan tapaan yhteiskunnallinen vaikuttaminen ja vasemmistolaiset yhteydet olivat pinnalla. Ilmaisu oli lyhyen tendenssivaiheen jälkeen lähintä elämänpiiriä kuvaavaa ihmisläheistä realismia.
Pekka Niskanen
Pekka Niskanen voi viitata seuraaviin suomalaisiin henkilöihin:
British Association for the Advancement of Science
British Association for the Advancement of Science on brittiläinen tieteenedistämisseura. Se perustettiin vuonna 1831, ja mallina käytettiin saksalaista Gesellschaft Deutscher Naturforscher und Ärzte -järjestöä. Seuran tarkoituksena on tieteiden edistäminen, yleisön mielenkiinnon johtaminen tieteeseen ja tiedemiesten yhteistyöjärjestönä toimiminen. Järjestön perustamista ehdotti Sir David Brewster, joka piti Royal Societya elitistisenä ja vanhoillisena järjestönä. Järjestön ehkä kuuluisin kokous järjestettiin Oxfordissa vuonna 1860. Kokouksessa Samuel Wilberforce ja Thomas Henry Huxley väittelivät evoluutiosta. Kokous tunnetaan paremmin nimellä Oxfordin evoluutioväittely.
Tammikuusta 2009 lähtien seura on ottanut käyttöön nimen The British Science Association (BSA). .
Rukavaara
Rukavaara voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:
August Sohlman
thumb|August Sohlmanin hauta [[Huddingessa.]] Per August Ferdinand Sohlman (24. toukokuuta 1824 – 5. heinäkuuta 1874) oli ruotsalainen liberaali lehtimies ja poliitikko.
Sohlman opiskeli Uppsalassa ja osallistui liberaaleihin ja skandinaavisiin piireihin. Sohlman väitteli tohtoriksi 1848 ja osallistui Schelswigin sotaan tanskalaisten puolella Preussin tukemia Schleswig-Holsteinin saksalaisseparatisteja vastaan. Myöhemmin hän opetti taidehistoriaa Kuninkaallisessa taideakatemiassa.
Vuonna 1851 hän ryhtyi Bore-lehden toimittajaksi ja siirtyi 1852 Aftonbladetiin. Vuosina 1852–1853 Sohlman julkaisi Nordisk Tidskriftia, joka oli toimitettu englantilaisen esikuvan mukaan. Sohlman hyökkäsi etenkin Ranskaa ja Saksaa vastaan, joilla oli suuri vaikutusvalta kulttuuriin ja politiikkaan. Vuosina 1857–1874 Sohlman oli Aftonbladetin päätoimittaja ja nosti sen Ruotsin liberaalin lehdistön johtajaksi.
Sohlman kannatti myös suurempia uskonnonvapauksia, sekä vapauksia naisille työssäkäyntiin, sekä kaupan ja liiketoiminnan edistämistä. 1860-luvulla hän kamppaili vaalioikeuksien laajennuksen puolesta.
Sohlman tunsi sympatiaa Italiaa ja Puolaa kohtaan, sekä vaati Ruotsia tukemaa Tanskaa Saksan jälleen sitä uhatessa Schleswig-Holsteinin kysymyksen vuoksi. Sohlman pelkäsi myös Venäjän valtaavan Pohjolan Preussin avulla, jos se löisi Tanskan. Niinpä hän työskenteli Ruotsin armeijan uudistamiseksi ja oli itse Tukholman 9. tarkk'ampujakomppanian päällikkö.
Suomessa Sohlman on tunnettu vuonna 1855 ilmestyneestä lentokirjasestaan "Det unga Finland" (Nuori Suomi), joka oli vastine Emil von Qvantenin Skandinaavista yhteistyötä herättävälle lentokirjaselle. Sohlman väitti lentokirjasessaan suomalaisten kuuluvan tsuudilaiseen (venäläinen nimitys tuntemattomasta kansanheimosta, "tšudnoi") rotuun, joka omatoimisesti on kykenemätön luomaan minkäänlaista valtiollista, yhteiskunnallista tai kirjallista sivistystä. Väite perustui Arthur de Gobineaun rotuteoriaan arjalaiskansojen ylemmyydestä muihin kansoihin verrattuna. Sohlmanin mukaan Suomen historia ja sivistys perustuvat yksinomaan maahan siirtyneiden ruotsalaisten työhön. Sohlmanin mukaan Suomen historia ja sivistys alkoivatkin ruotsalaisten Suomen valloituksesta. Hän selitti ruotsalaisiksi - tutkimatta heidän syntyperäänsä - Suomessa kaikki ruotsalaisnimiset ja ruotsin kieltä käyttävät säätyläiset. Sohlmanin väitti edelleen, että suomenkielestä alkeellisuutensa takia ei ole sivistyskieleksi ja Suomen tulevaisuus riippuu yksinomaan siitä, miten kauan ruotsalaiset pystyvät ylläpitämään henkisen ja poliittisen johtoasemansa:"Vastustuskyky vänäläisyyttä vastaan piilee ruotsalaisessa sivistyksessä, ruotsalaisessa vapaudessa ja ruotsalaisessa yhteiskuntajärjestyksessä. Kun venäläiset ensin ovat saaneet ruotsalaisen aineksen syrjään, selviävät he helposti suomalaisesta kansallisuudesta." Sohlmanin lentolehtinen ilmestyi Suomessa uutena painoksena v. 1880.
Sohlman hukkui Baggenlahteen Älgössä Tukholman saaristossa heinäkuussa 1874 pelastaessaan poikaansa vain muutaman metrin päässä rannasta kesämyrskyn äkkiä yllättäessä. Hänen poikansa Harald Sohlman oli myöhemmin Aftonbladetin päätoimittaja.
Koti-ikävää
Koti-ikävää on poprock-yhtye Monovision esikoissingle, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2007.
Kappaleet
Kappaleet sovittanut Monovisio.
Léon Blum
André Léon Blum [ɑ̃dʁe leɔ̃ blum] (9. huhtikuuta 1872 – 30. maaliskuuta 1950) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko ja valtiomies, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1936–1937, 1938 sekä 1946–1947. Hänet muistetaan parhaiten kansanrintamahallituksen johtajana.
Nuoruus
Blum syntyi keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Pariisissa ja kävi koulua Lycée Henri IV:ssä. Hän julkaisi ensimmäiset runonsa 17-vuotiaana kirjailija André Giden kanssa perustamassaan lehdessä. Vuonna 1890 Blum aloitti École normale supérieuren. Hän aloitti Sorbonnessa sekä oikeustieteen että kirjallisuuden opinnot. Hän suoritti loppututkinnon kirjallisuudesta 1891 ja oikeustieteestä 1894. Valmistuttuaan hän työskenteli valtion lakimiehenä ja loi uraa kirjallisuuskriitikkona. Blum ei ollut poliittisesti aktiivinen ennen Dreyfusin tapausta 1894. Hän tutustui ihailemaansa sosialistijohtajaan Jean Jaurèsiin. Hän alkoi kirjoittaa sosialistien lehteen L’Humanité ja liittyi sosialistipuolueeseen (SFIO). Pian hänestä tuli puolueen pääteoreetikko.
Puoluejohtajana
Kun puolueen johtaja Jean Jaurès murhattiin ensimmäisen maailmansodan alussa, Blum nousi puolueen johtoon. Hän nousi puolueen toimeenpanevaan komiteaan ja Ranskan kansalliskokoukseen Pariisin edustajana 1919. Hän yritti estää puoluetta hajoamasta, kun suhtautuminen Venäjän bolševistiseen vallankumoukseen aiheutti kasvavia mielipide-eroja. Radikaalit kuitenkin erosivat, perustivat kommunistisen puolueen ja ottivat L’Humanitén haltuunsa.
Blum johti SFIO:ta 1920- ja 1930-luvun ja oli puolueen uuden lehden Le Populairen toimittaja. Perinteisen oppositiososialismin pohjalta hän vastusti osallistumista porvarihallituksiin mutta tuki radikaalipuoluetta sivusta. Sosialistihallituksen muodostaminen oli mahdotonta ilman kommunisteja, jotka Josif Stalinin Kominternin määräyksestä pitivät sosiaalidemokraatteja ”sosiaalifasisteina”.
Pääministerinä
Blum valittiin Narbonnen edustajaksi 1929 ja uudelleen 1932 sekä 1936. Tilanne muuttui 1934, kun Adolf Hitler ja kansallissosialistit nousivat valtaan naapurimaassa Saksassa ja fasistien mellakat Pariisissa pakottivat Kominternin ja kommunistit muuttamaan politiikkaansa. Vuonna 1935 vasemmiston ja keskustan puolueet muodostivat kansanrintamahallituksen, joka kesäkuun 1936 vaaleissa sai murskavoiton. Blumista tuli ensimmäinen Ranskan pääministeriksi noussut sosialisti ja juutalainen. Erityisesti katolilaiset ja juutalaisvastainen äärioikeisto vihasivat häntä. Hänen ollessaan pääministeri kansalliskiihkoiset rojalistit raahasivat hänet autosta ja pahoinpitelivät lähes kuoliaaksi. Joukkion johtajaihanne oli jo Philippe Pétain.
Teollisuustyöläiset vastasivat kansanrintaman valintaan valtaamalla tehtaat varmoina, että vallankumous oli jo ovella. Marxilaiselle Blumille tämä oli ahdistava kokemus, koska hän ei uskonut sosialismia saavutettavan parlamentaarisin keinoin. Hän ei kuitenkaan rohkaissut työläisiä ryhtymään vallankumoukseen, koska tiesi sen johtavan armeijan väliintuloon ja verilöylyyn, kuten Pariisin kommuunissa 1871. Työläiset hyväksyivät palkankorotukset ja palasivat kotiin.
thumb|left|150px|[[Félix Vallotonin piirros Léon Blumista.]] Blumin hallitus erosi 1937, kun hän ei saanut kansalliskokoukselta poikkeusvaltuuksia taloukriisin hoitamiseen. Konservatiivipuolue vastusti poikkeusvaltuuksia. Huolimatta lyhyestä hallituskaudestaan kansanrintama sai läpi paljon uudistuksia, kuten 40 tunnin työviikon, palkalliset vapaapäivät, oikeuden keskusjohtoisiin palkkaneuvotteluihin ja aseteollisuuden kansallistamisen. Blum laajensi myös Algerian arabien oikeuksia. Ulkopolitiikassa hänen hallituksensa oli jakautunut vasemmiston sodanvastaisuuden ja natsi-Saksan kasvavan uhan edessä. Hallitus ei pystynyt linjaamaan, pitäisikö sotaan varautua vai ei.
Oikeudenkäynnissä ja keskitysleirissä
Blum vastusti Münchenin sopimusta vuonna 1938. Kun Saksa valloitti Ranskan 1940, hän ei yrittänyt paeta maasta, vaikka tiesi joutuvansa kuolemanvaaraan juutalaisena ja sosialistina. Vichyn hallitus pidätytti hänet syyskuussa ja piti vangittuna vuoteen 1942 asti, jolloin häntä vastaan nostettiin syytteet maanpetturuudesta ja ”Ranskan puolustuksen heikentämisestä”. Riomin oikeudenkäyntinä tunnetussa prosessissa oli syytettyinä muitakin sotaa edeltäneitä Ranskan johtajia. Blumin nerokas puolustus koitui Vichyn hallitukselle nöyryytykseksi, ja saksalaiset komensivat keskeyttämään oikeudenkäynnin.
Huhtikuussa 1943 Blum vietiin Saksaan, missä häntä pidettiin Buchenwaldin keskitysleirillä, korkea-arvoisten vankien joukossa, huhtikuuhun 1945 asti. Kun liittoutuneet lähestyivät, hänet siirrettiin Dachauhun ja sitten Tiroliin. Viimeisinä viikkoina hänestä annettiin teloitusmääräys, mutta paikallisviranomaiset päättivät olla tottelematta sitä. Blum vapautui toukokuussa 1945. Hänen veljensä René Blum, Opéra de Monte-Carlon baletin perustaja, oli vähemmän onnekas ja kuoli Auschwitzissa. Vankilassa ollessaan Blum kirjoitti tunnetuimman teoksensa nimeltään À l’échelle humaine.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Blum oli hetken pääministerinä väliaikaishallituksessa. Hän oli lähettiläänä Yhdysvalloissa anomassa Ranskalle lainaa ja Ranskan Unesco-edustajana. Hän kirjoitti Le Populaireen kuolemaansa asti.
Turtles-mutanttikilpikonnat (3. tuotantokausi)
Teini-ikäisten mutanttininjakilpikonnien 3.kauden jaksokuvaukset.
Hélène Cixous
thumb|150px|Hélène Cixous vuonna 2011. Hélène Cixous (s. 5. kesäkuuta 1937 Oran, Ranskan Algeria) on ranskalainen filosofi, feministi, kirjailija, runoilija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen laaja tuotantonsa käsittää yli kahdeksankymmentä teosta näytelmä- ja romaanikirjallisuudesta filosofiaan, runouteen ja esseistiikkaan. Häntä pidetään yhtenä jälkistrukturalistisen feministisen teorian perustajista Luce Irigarayn ja Julia Kristevan ohella.
1970-luvulla Cixous alkoi kirjoittaa sukupuolen ja kielen välisestä suhteesta. Muiden poststrukturalististen feministien tavoin hän katsoo, että sukupuolisuutemme on sidoksissa tapaan, jolla kommunikoimme yhteisössä. Cixous'n pitkäaikainen läheinen ystävä ja yhteistyökumppani, filosofi Jacques Derrida piti Cixous'ta merkittävimpänä elossa olevana ranskalaiskirjailijana. Cixous on kirjoittanut paitsi Derridasta myös muun muassa James Joycesta, Clarice Lispectorista, Marina Tsvetajevasta, Maurice Blanchot'sta, Ingeborg Bachmannista, Thomas Bernhardista, Franz Kafkasta, Heinrich von Kleistista, William Shakespearesta ja antiikin tragedioista.
Cixous'lla on ollut kansainvälisesti keskeinen ja näkyvä asema feministisen ajattelun kehityksessä, ensi sijassa sukupuolieron feminismin mutta myös queerin ja antikoloniaalisen ajattelun muovautumisessa. Hän on kokeellisen Paris 8 -yliopiston perustajajäseniä, jonne hän on myös luonnut naistutkimuskeskuksen (nykyisen sukupuolentutkimuksen laitoksen), jossa voi ensimmäisenä sukupuolentutkimuksen laitoksena Euroopassa suorittaa ylemmän korkeakoulututkinnon.
Alpe Cermis
Alpe Cermis on Cavalesessa Italiassa Val di Fiemmen laaksossa sijaitseva talviurheilukeskus ja vuori.
Alpe Cermisin Olimpia laskettelurinne on tullut tutuksi Tour de Ski -hiihtokilpailun viimeisen etapin loppunousuna.
Vuorella on sattunut kaksi tuhoisaa hiihtohissionnettomuutta. 9. maaliskuuta 1976 maailman tuhoisimmassa hiihtohissionnettomuudessa kuoli 42 henkilöä hiihtohissin kaapelin katkettua. 3. helmikuuta 1998 Yhdysvaltain merijalkaväen EA-6B Prowler -lentokone katkaisi harjoittelulennolla hiihtohissin kaapelin, 20 henkilöä sai surmansa onnettomuudessa.
Euro Hockey Challenge 2011
Euro Hockey Challenge 2011 alkoi 1. huhtikuuta ja turnauksen viimeiset pelit pelattiin 17. huhtikuuta.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976
Kausi 1975–1976 oli 36. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. Mestaruuden voitti Playboys.
Runkosarja
1. divisioonasta mestaruussarjaan nousivat Joensuun Kataja ja Helsingin NMKY.
Johannes Nevala
pienoiskuva|Johannes Nevala. "The Blue Line". Leigh Yawkey Woodson Art Museum. 2019 Johannes Nevala (s. 1966) on suomalaissyntyinen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän on vuodesta 1992 lähtien asunut ja työskennellyt Gotlannissa, Ruotsissa.
Nevala on taiteilija, joka maalaa lintuja. Hän usein aloittaa työnsä luonnoksilla, joissa hän tallentaa lintujen muodot. Sitten hän luo teoksiaan ateljeessaan käyttäen öljyvärejä, akvarelleja ja erilaisia graafisia tekniikoita.
Nevala sai taiteessaan alkuvaiheessa inspiraatiota taiteilijoilta Bruno Liljeforsilta, Gunnar Brusewitzilta ja Von Wrightin taiteilijaveljeksiltä, jotka olivat erikoistuneet luomaan taidetta luonnosta ja erityisesti lintujen elämästä. Muutettuaan Gotlantiin, myös Lars Jonssonin taide vaikutti häneen. Vuosien varrella hän on kehittänyt oman tyylinsä, jossa valo ja abstraktio ovat tärkeitä osatekijöitä.
Näyttelyt
Nevalan ensimmäinen näyttely oli vuonna 1993. Vuosien 1993-98 välillä hänellä oli useita erillisiä näyttelyitä, jotka olivat samankaltaisia kuin hänen ensimmäinen. 1998 Nevala esitteli näyttelyn "Linnut valossa" Galleri Rideliusissa Visbyssä. Näyttely joka sisälsi sekä akvarelleja että öljyvärimaalauksia, pidetään yhtenä tärkeimmistä tapahtumista hänen taiteellisessa urassaan, ja se on vaikuttanut hänen taiteelliseen ilmaisuun siitä lähtien. Hän on osallistunut useisiin kansainvälisiin näyttelyihin vuosien varrella. Vuonna 2003 hänestä tuli yksi ensimmäisistä pohjoismaisista taiteilijoista ja ensimmäinen Suomesta, joka hyväksyttiin näyttelyyn "Birds in Art", Leigh Yawkey Woodson Art Museumin järjestämään näyttelyyn. Seuraavana vuonna hän osallistui näyttelyyn "IV Centuries of Birds", jonka Clarke Galleries järjesti useissa paikoissa, mukaan lukien New York City, Stowe ja Palm Beach. Tätä seurasivat näyttelyt Lontoossa, Mall Galleries ja Alankomaissa, Kunsthuis van het Oosten. Vuonna 2011 hän piti suuren näyttelyn Tupakkamakasiinissa, Pietarsaaren museo. Sen jälkeen hän on osallistunut muihin näyttelyihin, kuten Luontotalo Arkissa, Satakunnan museo, Galleri Karaijassa, Inkoo ja Gumbostrand konst & formissa, Sipoo. Vuonna 2021 hän palasi 10. kerran Woodson Art Museumin Birds in Art -näyttelyyn teoksellaan "Persona".
Maalaus valittiin esitettäväksi seuraavassa taidenäyttelyssä Yhdysvalloissa:
Sannamaija Pekkarinen
Sannamaija Pekkarinen (s. 11. toukokuuta 1980 Viitasaari) on suomalainen näyttelijä ja näyttelijäopiskelija. Hänet tunnetaan parhaiten Salatut elämät -saippuasarjan Heli Sievisenä, joka oli mukana sarjassa vakituisesti vuosina 2004–2007 ja 2009–2011 sekä pikavierailulla keväällä 2012, syksyllä 2014 ja keväällä 2015.
Nicole Pierotti
Nicole Pierotti (s. 4. helmikuuta 1941 Fès, Marokko) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kiekonheitto.
Sannamaija Pekkarinen
Pekkarinen palasi Salatut elämät -sarjaan syksyllä 2009 oltuaan poissa pari vuotta. Heli Sievinen poistui sarjasta jälleen keväällä 2011, mutta vieraili sarjassa lyhyen ajan keväällä 2012 vanhempiensa Paulan ja Lassen polttareissa sekä häissä.
Nicole Pierotti
Pierotti voitti Ranskan mestaruuden kiekonheitossa vuosina 1971 ja 1972. Hän paransi maansa ennätystä kahdesti: toukokuussa 1972 hän vei ennätyksen Claudie Cuvelieriltä tuloksellaan 50,88 m ja kaksi kuukautta myöhemmin hän paransi ennätyksen tulokseen 51,66 m.
Sannamaija Pekkarinen
Pekkarinen esiintyi kesällä 2007 Karstulan kesäteatterissa Emmauksen tiellä -näytelmässä.
Verotusneuvos
Verotusneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 7. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1944. Vuosien 1918–2013 aikana verotusneuvoksen arvonimi on myönnetty seitsemälle henkilölle.
First Love
First Love on Hikaru Utadan ensimmäinen albumi. Japanissa levyä on myyty tähän mennessä 7 650 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti yhteensä 9 700 000, mikä tekee siitä koko Japanin historian myydyimmän albumin. Utada itse on kirjoittanut ja sovittanut levyn kaikki kappaleet lukuun ottamatta raitoja 5 ja 7.
Listat
First Love - Oricon Myyntilista (Japani)
Mustalammi (Someron Salkola)
Mustalammi on lampi Somerniemen Salkolan kylässä Somerolla Varsinais-Suomen maakunnassa. Suomen vesistöaluejaossa se kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen, mihin sisältyvällä Salkolanjärven valuma-alueella on vain kolme järveä.
Maantiede
Lammen pituus on 120 metriä ja leveys 100 metriä. Sen rantaviivan pituus on 330 metriä ja pinta-ala on 0,71 hehtaaria. Se sijaitsee keskellä ojitettua suota ja siihen on kaivetty yhteys viiteen ojaan. Yksi ojista yhtyy 950 metrin jälkeen Hullulammin laskuojaan, joka laskee Salkolanjärveen. Lammelle ei ole rakennettu rakennuksia eikä sinne johda tietä. Lähin maantie on Salkolan kylän kautta kulkeva tie, joka ohittaa lammen 150 metrin päästä. Noin 250 metrin päässä oleva saman suon lampi Multalammi laskee eri vesistöön.
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli piirretty näkyviin, mutta sille ei ole esitetty nimeä ja vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimeksi oli kirjoitettu "Mustalampi". Lampi oli tuolloin ojaton.
Fasetti
thumb|Leikattu ja hiottu rubiini, jonka fasetit ovat selkeästi havaittavissa Fasetti-käsitettä käytetään useilla tieteenaloilla.
Neuvostoliiton ja Puolan ystävyyden muistomerkki
Neuvostoliiton ja Puolan ystävyyden muistomerkki rakennettiin Neuvostoliiton ja Puolan ystävyyden kestettyä 40 vuotta. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1983. Avajaisiin osallistui Neuvostoliiton pääsihteeri Juri Andropov ja Puolan pääministeri Wojciech Jaruzelski. Muistomerkki on valmistettu pronssista. Se valmistettiin vuosien 1982−1983 välisenä aikana. Muistomerkki sijaitsee Rjazanin kaupungissa Rjazanin alueella Venäjällä.
Johanna Nurmimaa
Johanna Nurmimaa (myös Johanna Veromaa, s. 11. toukokuuta 1962 Helsinki ) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on opiskellut vuosina 1981–1988 Sibelius-Akatemiassa, jossa hän perehtyi oopperalauluun. Äänialaltaan hän on sopraano.
Jo teini-iässä Nurmimaa oli mukana kolmessa Suomen Kansallisteatterin näytelmässä: Mitta mitasta (1979), Lehtolapsi (1980) ja Pariisilaiselämää (1981). Nurmimaa on ollut kiinnitettynä Seinäjoen kaupunginteatterissa (1993–1995), Jyväskylän kaupunginteatterissa (1995–1997) ja Oulun kaupunginteatterissa (1997–1999). Hän on esiintynyt oopperasolistina Savonlinnan oopperajuhlilla, Ilmajoen musiikkijuhlilla ja monien oopperayhdistysten tuotannoissa. Merkittäviä laulurooleja ovat olleet Sound of Musicin Maria, West Side Storyn Maria, Viulunsoittaja katolla -musikaalin Golde sekä ''Annie mestariampujan nimirooli. ''
Nurmimaa on tehnyt äänirooleja Disneyn piirroselokuvissa, kuten Lumikin lauluäänenä ja Pienenä merenneitona. Hän on myös näytellyt useissa Disneyn musiikkisaduissa.
Yksityiselämä
Nurmimaa on naimisissa lentäjä Jari Veromaan kanssa, ja heillä on kaksi lasta, Joona (s. 2001), ja Juuli (s. 2003). Perhe asuu Porvoossa.
Grand Rapids Drive
Grand Rapids Drive on koripalloseura Michiganin Walkerista. Se pelaa D-liigassa ja toimii NBA-seura Detroit Pistonsin farmijoukkueena.
Wolfgang Steiert
thumb|Wolfgang Steiert (2009) Wolfgang Steiert (s. 19. huhtikuuta 1963 Hinterzarten) on saksalainen mäkihyppyvalmentaja ja entinen mäkihyppääjä.
Omalla aktiiviurallaan Steiert osallistui 36 maailmancupin osakilpailuun parhaana sijoituksenaan kahdeksas sija tammikuussa 1986 Keski-Euroopan mäkiviikolla Innsbruckin kilpailussa.
Valmentajaurallaan Steiert toimi aluksi Saksan B-maajoukkueen ruorissa 1991 ja vuodesta 1993 lähtien Saksan A-maajoukkueessa Reinhard Hessin kakkosvalmentajana vuoteen 2003 ja sen jälkeen päävalmentajana vuoteen 2004 asti. Vuosina 2004–2010 hän toimi Venäjän maajoukkueen päävalmentajana.
Nuorisoasiainneuvos
Nuorisoasiainneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 7. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006. Vuosien 1918–2013 aikana nuorisoasiainneuvoksen arvonimi on myönnetty viidelle henkilölle.
Jun’ichi Hirokami
Jun’ichi Hirokami (, s. 1958) on japanilainen kapellimestari. Hän syntyi Tokiossa ja opiskeli siellä orkesterinjohtoa, pianonsoittoa, musiikkitietoa ja alttoviulunsoittoa.
Matkamuistoja – kaikki singlet 1978–2003
Matkamuistoja – kaikki singlet 1978–2003 on suomalaisen Leevi and the Leavings -yhtyeen kokoelma-boxi, joka julkaistiin 22. lokakuuta 2008. Kokoelma sisältää 5 CD:tä ja 98 kappaletta sekä yhden DVD-levyn.
Jun’ichi Hirokami
Jun’ichi Hirokami voitti 26-vuotiaana kansainvälisen Kondrashin-kapellimestarikilpailun Amsterdamissa, Alankomaissa. Hänet tunnetaan useiden eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten sinfoniaorkesterien vierailevana kapellimestarina; lisäksi hän on toiminut vuosina 1991–1996 Norrköpingin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina Ruotsissa sekä vuodesta 2006 Columbuksen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina Ohiossa.
Matkamuistoja – kaikki singlet 1978–2003
Julkaisu debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15, ja se pysyi listalla yhteensä 13 viikkoa.
Jun’ichi Hirokami
Jun’ichi Hirokamin tunnetuimpiin levytyksiin lukeutuvat Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa toteutetut tulkinnat Gustav Mahlerin neljännestä sinfoniasta ja Hector Berliozin Symphonie fantastiquesta.
Matkamuistoja – kaikki singlet 1978–2003
Kappaleet
Levy 1
Levy 3
Levy 5 Levy 2
Levy 4
Levy 6 DVD
Keltavälskäri
Koko ja ulkonäkö
Keltavälskäri on tasaisen kirkkaankeltainen ja litteä kala, joka kasvaa jopa 20 cm pitkäksi, yhtä korkeaksi mutta vain pari senttiä paksuksi. Sillä on suuri, tumma silmä ja ohut nokka, jolla se nyppii levää pienistäkin kivenkoloista.
Alkuperä
Keltavälskäreitä elää 2–50 metrin syvyydessä koralliriutoilla Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä, Havaijin länsipuolella ja Japanin itäpuolella.
Vesiolot ja ravinto
Keltavälskäreitä pidetään 24–27-asteisessa merivedessä, yleensä riutta-akvaariossa. Ne syövät pääasiassa kasvisruokaa, etenkin akvaariossa kasvavaa levää, mutta myös kuivaruokaa. Ne ovat hyvä lisä yli 400-litraisiin riutta-akvaarioihin.
Pekka Niskanen (näyttelijä)
thumb|200px|Pekka Niskanen [[Porin vuosinaan.]] Pekka Niskanen (4. huhtikuuta 1889 Kuopion pitäjä – 19. lokakuuta 1952 Kuopio ) oli suomalainen näyttelijä, tanssija ja teatterinjohtaja.
Qunduzin maakunta
Qunduzin maakunta (myös: Kunduzin maakunta) on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Qunduzin kaupungin ympärillä. Qunduzin maakunnan pinta-ala on 8 039 neliökilometriä ja asukasluku noin 1,1 miljoonaa.
Pekka Niskanen (näyttelijä)
Elämä ja ura
Kuopion maalaiskunnan Jänneniemessä syntyneen Niskasen vanhemmat olivat maatyömies Elias Niskanen ja Hanna Vepsäläinen. Tultuaan ylioppilaaksi Kuopion Lyseon lukiosta 1907 hän opiskeli Helsingin yliopistossa matemaattisia ja historialliskielitieteellisiä aineita, kunnes siirtyi teatterialalle 1909 opiskellen kaksi vuotta Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulussa. Kesällä 1911 Niskanen liittyi Ida Aalbergin kiertueeseen, jonka jälkeen Niskanen oli kiinnitettyna Viipurin Kaupunginteatteriin vuosina 1911–1914. Viipurista hän siirtyi Kuopion teatteriin toimien myös sen johtajana vuonna 1914.
Qunduzin maakunta
Pääosa maakunnasta on tasaista, noin viidennes vuoristoista. Vuorilta alkaa Kunduz-joki monine sivujokineen, ja yhtyy Amudarjaan Kunduzin kaupungin lähellä.
Pekka Niskanen (näyttelijä)
Elämä ja ura
Niskanen oli lyhyesti myös Kuopion Työväen Teatterin johtajana, mutta liittyi jo syksyllä 1915 Elli Tompurin kiertueteatteriin työkennellen sen jälkeen tanssinopettajana Kuopiossa. Syksyllä 1916 Niskanen oli Meri Roinin ja talvella 1917 Aarne Orjatsalon kiertueilla, ja seuraavana kesänä Vaasan kesäteatterissa. Vuosina 1917–1923 Niskanen työskenteli jälleen Viipurin kaupunginteatterissa ja 1923–1927 Tampereen Teatterissa, jossa hän oli myös apulaisjohtajana kaksi viimeistä vuottaan. Vuodet 1927–1928 Niskanen oli näyttelijänä ja apulaisjohtajana Turun Teatterissa. Porin Työväen Teatterin johtajana Niskanen toimi vuodet 1928–1930, jonka jälkeen se yhdistyi Porin Näyttämön kanssa Porin Teatteriksi. Niskanen oli sen ensimmäinen johtaja vuosina 1931–1932. Viimeiset vuotensa Niskanen työskenteli Kuopion Yhteisteatterissa.
Näyttämötehtäviä
Niskanen oli näyttämöiden ensirakastaja ja luonnetehtävien tulkitsija. Hänen roolejaan olivat muun muassa nimiosat näytelmissä Niilo Skalm, Don Carlos ja Henrik IV sekä Romeo klassikkodraamassa Romeo ja Julia ja Osvald näytelmässä Kummittelijoita.
Qunduzin maakunta
Maakunnan tärkein elinkeino on maatalous, joka on 66%:n pääelinkeino. Teollisuus jalostaa maataloustuotteita kuten puuvillaa.
Paštut ovat suurin etninen ryhmä, siihen kuuluu noin kolmannes väestöstä. Uzbekkeja on noin 27 ja tadžikkeja noin 20 prosenttia. Uskonnoltaan alueen asukkaista 94 % on sunneja, 6% šiioja. Vuonna 2017 arvioitiin, että 20% väestöstä oli lukutaitoisia.
pienoiskuva|left|Kunduzin alueet. Maakunta jakautuu kuuteen alueeseen: Ali Abad, Archi, Chahar Dara, Imam Saheb, Khan Abad, Kunduz ja Qalay-i-Zal.
Uusi ismi
Kappaleet
Kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Lassi Rajala.
Charlie Eppes
Charles Edward ”Charlie” Eppes on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Num3rot. Charlie on sarjan päähenkilö, joka konsultoi FBI:ta ja NSA:ta. Hän on matemaatikko ja käytännön matematiikan professori kuvitteellisessa California Institute of Sciencessa eli CalScissa. Charlie auttaa veljeään Don Eppesiä haastavissa FBI-tapauksissa. Charlieta auttavat hänen kollegansa Larry Fleinhardt sekä hänen tyttöystävänsä ja entinen opiskelijansa Amita Ramanujan.
Rooli
Charlie pääsi Princetonin Yliopistoon 13-vuotiaana. Hän kävi koulun samaan aikaan kuin veljensä Don, joka oli häntä viisi vuotta vanhempi. Charlie tapasi ensimmäisenä opiskeluvuotenaan professori Larry Fleinhardtin, josta tuli nopeasti yksi hänen parhaista ystävistään. Hän julkaisi ensimmäisen matemaattisen tutkielmansa 14-vuotiaana American Journal of Mathematics -lehdessä. Charlie on myös voittanut Milton Prizen sekä Fieldsin mitalin.
Charlie on loistava shakin pelaaja ja Alan ei sen takia enää suostu pelaamaan hänen kanssaan. Charliella oli korkea turvaluokitus, kunnes se neljännellä tuotantokaudella peruttiin johtuen hänen Pakistaniin lähettämistään tiedoista. Hän myös osti isänsä talon ensimmäisellä tuotantokaudella; Alan jäi silti asumaan hänen luokseen.
Kolmannen kauden alussa Alan aikoi muuttaa omaan asuntoon ja Charlie otti asian raskaasti. Lopulta Alan jäi kuitenkin asumaan Charlien luo puhuttuaan Donin kanssa.
Lemon Demon
Lemon Demon on Neil Cicieregan perustama yhtye.
Historia
12-vuotiaasta 16-vuotiaaseen Neil Cicierega oli kirjoittanut instrumentaalisia musiikkikappaleita nimimerkeillä Trapezoid ja Deporitaz. Vuonna 2003 hän kuitenkin päätti kirjoittaa sanoituksia ja aidommankuuloisia kappaleita. Kirjoitettuaan kappaleittaan ja mietittyään suuntaamustaan jonkin aikaa, hän päätti nimetä yhtyeensä Lemon Demoniksi. Samana vuonna hän julkaisi kaksi ensimmäistä albumiaan.
Vuonna 2004, Neil onnistui hankkimaan naapurinsa ja lapsuuden ystävänsä Alora Lanzillotan (joka on tehnyt Neilin kanssa mm. Potter Puppet Palseja) basistiksi. Hänen taitojensa ja Neilin koskettimien (ja hänen iPodinsa rumpukomppivalikoiman) Lemon Demon oli valmis esittämään kappaleitaan livenä.
Vuoden 2005 lopulla Neil julkaisi internettiin ensimmäisen hittinsä "The Ultimate Showdown of the Ultimate Destiny". Kappaleen musiikkivideo on kerännyt yli 2 miljoonaa katsojaa ja kappaletta on soitettu myös radiossa.
Noin vuoden päästä Neil ja Alora ottivat yhtyeeseen Neilin lankomiehen, Charlie "Chooch Sergion kitaristiksi. Samana vuonna Lemon Demon piti ensimmäiset vuosittaiset festarinsa (tai tarkemmin sanottuna keikka/grillijuhla/bileet/yökylän) "Lemonic Demonaden", pihalla Neilin ja Aloran talojen välissä. Neil on sanonut tulleiden fanien hämmentäneen häntä.
Pitkää aikaa ei kulunut siitä, kun Lemon Demon vaihtoi iPod-rummut rumpaliin nimeltä Tony Wry. Juuri ennen seuraavia Lemonic Demonadeja, heidät kutsuttiin Michiganiin soittamaan Youmaconiin, suurille anime -festareille. Vaikka Lemon Demonilla ei ollut mitään tekemistä animen kanssa, he suostuivat.
Vuoden 2008 joulukuussa Cicierega ilmoitti Tony Wryn muuttaneen Detroitiin, ja että siksi Lemon Demon on nyt vailla rumpalia. Neil toivoo saavansa Lemon Demonille uuden rumpalin ennen seuraavia Lemonic Demonadeja.
Lähteet
Lemon Demonin viralliset sivut
Lääketieteen historia
Lääketieteen historia on pitkä ja siksi osin myös hämärä. Aina on ollut ihmisiä, jotka ovat joutuneet erikoistumaan sairaiden ja heidän kipujensa kohtaamiseen. Länsimaisen lääketieteen myyttinen perustaja on kreikkalainen jumala Asklepios, joka oli tarun mukaan Apollonin poika. Käytännössä järkiperäisesti tauteihin suhtautuneen lääketieteen perusti länsimaissa Hippokrates Kosilainen, joka vaikutti 400- ja 300-luvuilla eaa. Antiikin lääketieteellisen tiedon koonsi puolestaan Klaudios Galenos 100-luvun jälkipuoliskolla. Hänen arvovaltansa ohjasi länsimaista lääketiedettä aina 1700-luvun alkupuolelle saakka. Galenoksen ajattelu perustui humoraalioppiin eli oppiin neljästä oletetusta ruumiinnesteestä, joita olivat keltainen sappi, musta sappi, veri ja lima. Lääkärit pyrkivät rohdoin ja ruokavaliolla palauttamaan näiden tasapainon.
Renessanssin aikana lääketieteen edustajat alkoivat hiljalleen tutkia ihmisruumista ruumiinavauksin. Anatomian kehitys avasi tien ihmisruumiin tarkempaan tuntemukseen. 1600-luvulla mikroskoopin keksiminen mahdollisti solujen ja verenkierron löytämisen.
1700-luvulla kirurgian ja lääketieteen oppialat alkoivat yhdistyä, kun kirurgian harjoittaminen siirtyi välskäreiltä lääkäreiden hoitoon. Tällöin keksittiin myös ensimmäinen rokotus, kun isorokkoa vastaan alettiin rokottaa lehmänrokkovirusta sisältäneellä uutteella.
Vaikka lääketieteellä on pitkät perinteet, se saavutti vasta 1800-luvun loppupuolella erityisaseman ihmisen sairauksien hoidossa. Mikrobiteorian kehittyminen 1800-luvulla johti monen tartuntataudin hoidon löytymiseen. Kansanterveyttä koskevia toimenpiteitä kehitettiin erityisesti 1800-luvulla kun kaupunkien nopea kasvu vaati systemaattisia terveyttä koskevia toimenpiteitä. Tutkimuskeskuksia perustettiin 1900-luvun alkupuolella, usein suurten sairaaloiden yhteyteen. 1900-luvun puolivälille oli ominaista uudet biologiset hoitomenetelmät kuten antibiootit. Nämä edistykset sekä kemian, perinnöllisyystieteen ja laboratorioteknologian (kuten röntgensäteilyn) kehittyminen johtivat moderniin lääketieteeseen. Lääketiedettä muutettiin ammatillisemmaksi 1900-luvulla ja uusia työuria avautui naisille sairaanhoitajina ja lääkäreinä. 21. vuosisadalle on ominaista erittäin kehittynyt tutkimus, johon osallistuu lukuisia tieteenaloja.
Titta Antti-Poika
Titta Antti-Poika, oikealta nimeltään Sirkka-Liisa Määttänen, (1. lokakuuta 1950 Jyväskylä – 10. elokuuta 2012 Pori) oli suomalainen näyttelijä.
Antti-Poika valmistui Suomen teatterikoulusta 1970-luvun alussa. Hän näytteli lähes koko uransa Porin Teatterissa. Teatterin lisäksi Antti-Poika esiintyi viidessä pitkässä elokuvassa. Merkittävimmän roolinsa valkokankaalla hän teki Rauni Mollbergin elokuvassa Paratiisin lapset. Antti-Poika oli mukana myös Timo Koivusalon Sibelius-elokuvassa, jossa hän esitti säveltäjän aikuista tytärtä.
Hänellä oli useita teatterialan tuottamustehtäviä. Antti-Poika oli muun muassa jäsenenä Satakunnan taidetoimikunnassa.
Viimeisen roolinsa teatterinäyttämöllä Titta Antti-Poika teki keväällä 2011 Anna Krogeruksen näytelmässä Kuin ensimmäistä päivää.
Mäntytunturi
Mäntytunturi on tunturialue Louhen piirin Kiestingin kunnassa Karjalan tasavallan luoteisosassa Venäjällä. Tunturialue sijaitsee Paanajärven kansallispuistossa, noin kuusi kilometriä Paanajärven pohjoispuolella. Tunturialueen korkein huippu on 550 metriä korkea.
Mäntytunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella ja ennen alueluovutusta se kuului Kuusamon kuntaan.
Erkki Seppä
Erkki Seppä on suomalainen basisti, joka oli Suomen 18:nneksi eniten levyttänyt studiomuusikko vuonna 2008. Seppä toimi basistina Jaakko Salon vakiokokoonpanossa Scandiassa ja avusti televisiossa ohjelmissa, kuten Lauantaileikeissä.
Seppä toimi vakiobasistina Kulttuuritalon Aulan tansseissa. Seppä hoiti basistin tehtäviä myös Reino Bäckmannin laulamilla singleillä, jotka tehtiin salanimellä Little Ray. Seppä on saanut valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen.
Kindertotenlieder
Kindertotenlieder (suom. lauluja lasten kuolemasta) on Gustav Mahlerin vuosina 1901–1904 säveltämä laulusarja soololaulajalle (baritoni tai mezzosopraano) ja orkesterille. Mahlerin tytär, joka oli syntynyt hieman ennen teossarjan valmistumista, kuoli neljän vuoden iässä. Mahler kirjoitti myöhemmin Guido Adlerille ettei olisi pystynyt säveltämään teossarjaa tyttärensä kuoleman jälkeen.
Mahler sävelsi laulusarjan Friedrich Rückertin runoihin, joita tämä oli kirjoittanut jopa nelisensataa omien lastensa kuolemien jälkeen.
Laulusarjaan pohjautuu brittiläis-amerikkalaisen koreografin Antony Tudorin baletti Klagesang (engl. Dark Elegies, 1937), jonka Tudor teki vieraillessaan Norjan oopperan baletissa.
Kansas City (täsmennyssivu)
Kansas City voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
David Sobolov
Ura
Sobolov päätyi ääninäyttelijäksi esiintyessään näytelmissä Cappella lauluryhmässä, josta eräs agentti huomasi hänen matalan äänensä. Hän kysyi Sobolovilta tämän halukkuutta alkaa työskentelemään animaatioiden parissa ääninäyttelijänä. Sittemmin Sobolov sai ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1995 FOXilla esitetyssä Vortech: Undercover Conversion Squad.
M/S RG I
M/S RG I oli matkustajarahtilaiva, joka oli viimeksi suomalaisen RG Line -varustamon omistama. Alus oli tyypiltään ro-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 1983, VEB Mathias Thesen Werftin telakalla, Wismarissa, Itä-Saksassa. Kuollutta painoa laivalla on 6 704 tonnia. RG I oli viimeksi rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama oli Vaasa. Alus liikennöi Merenkurkussa Vaasan ja Uumajan välillä vuoteen 2012. Matka-aika oli noin neljä tuntia ja aluksella noudatettiin Suomen aikaa. Alus otti 300 matkustajaa.
RG I myytiin tanskalaiselle Fornaes Shipbreaking -yhtiölle vuonna 2013.
RG I:n sisaraluksia ovat M/S Caribbean Carrier, M/S Ile de Ire, M/S Fast Independence ja M/S Lodbrog.
1983–2003
23. marraskuuta 1982 alus laskettiin vesille ja 31. lokakuuta 1983 se luovutettiin VEB Deutfracht/Seereederei GmbH:n omistukseen, joka rekisteröi sen Itä-Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rostock. Tuolloin alus oli nimeltään Kahleberg. 18. kesäkuuta 1990 alus rekisteröitiin Deutsche Seereederei GmbH:n omistukseen ja Saksan lipun alle. Elokuussa 1991 Kahleberg meni Warnowwerftin telakalle Rostockiin, jossa aluksen hyttipaikkaluku kasvoi 12:sta 50:een. 2. tammikuuta 1992 alus aikarahdattiin TR-Linen Trelleborgin ja Rostockin väliseen liikenteeseen. 1. tammikuuta 1994 Kahleberg rekisteröitiin Euroseabridge Schiffahrtsgesellschaftin omistukseen. Helmikuussa 1997 alus siirtyi Liberian lipun alle. Kotipaikaksi tuli maan pääkaupunki Monrovia. Lipunvaihdon jälkeen alus siirtyi Rostockin ja Latvian Liepājan väliseen liikenteeseen. 13. toukokuuta 1997 laiva siirtyi Euroseabridgen Saksan Travemünden ja Liepājan väliseen liikenteeseen. Huhtikuussa 1999 alus palasi jälleen linjalle Rostock–Liepāja. Helmikuussa 2000 Kahleberg aikarahdattiin Amber Linen Liepājan ja Karlshamnn väliseen liikenteeseen. 29. maaliskuuta 2003 aluksen rahtaaja vaihtui, kun puolalainen Polferries aloitti liikennöinnin sillä Świnoujścien ja Ystadin välillä.
2004–2013
23. marraskuuta 2004 suomalainen RG Line osti aluksen. 29. joulukuuta Kahleberg saapui Vaasaan kunnostettavaksi lopetettuaan pari päivää aiemmin Polferriesin liikenteen. 18. tammikuuta 2005 alus rekisteröitiin Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Vaasa. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Vaasa–Uumaja. 23. huhtikuuta alus vuokrattiin tekemään yksi matka Vaasan ja Sundsvallin välillä. 30. kesäkuuta–6. elokuuta välisenä aikana Kahleberg teki yhden matkan viikossa Vaasan ja Sundsvallin välillä.
1. heinäkuuta 2005 alus sai nykyisen RG I -nimensä. Marraskuussa aluksessa ilmeni kahteen otteeseen teknisiä vikoja. Jälleen 18. heinäkuuta 2006 aluksessa oli tekninen ongelma, mikä peruutti lähdön Vaasasta. Vikoja ilmeni viiteen otteeseen myös joulukuussa, jolloin aluksen lähdöt joko peruttiin tai ne myöhästyivät. Jälleen 6. helmikuuta 2007 Uumajasta lähdettyään alukseen tuli konevika, mikä myöhästytti RG I:stä useita tunteja.
Viimeistä kertaa alus oli liikenteessä 30. joulukuuta 2012, jonka jälkeen se jäi Vaasaan odottamaan siirtoa. Helmikuussa 2013 se hinattiin Grenåon Tanskaan ja toukokuussa sitä ryhdyttiin romuttamaan.
Kleopatra (vuoden 1917 elokuva)
thumb|[[Theda Bara Kleopatra VII:n roolissa ja Fritz Leiber, Sr. Julius Caesarin roolissa.]] thumb|Katkelma elokuvasta. Kleopatra on J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamamykkäelokuva vuodelta 1917. Kleopatran nimiroolin näytteli Theda Bara, ja Fritz Leiber, Sr. näytteli Julius Caesaria sekä Thurston Hall näytteli Marcus Antoniusta. Sivuosissa ovat muiden muassa Alan Roscoe, Herschel Mayall, Dorothy Drake ja Delle Duncan.
Kleopatran käsikirjoitti Adrian Johnson Émile Moreaun ja Victorien Sardoun samannimisen näytelmän pohjalta. Kleopatra on mustavalkoinen ja pituudeltaan 125 minuuttia, eli 2 tuntia ja 5 minuuttia. Fox Film Corporation -yhtiö tuotti elokuvan. Kleopatra on Baran maineikkaimpia roolitöitä, ja itse elokuva sai paljon menestystä ilmestymisvuonnaan.
Kleopatrasta on säilynyt vain lyhyt katkelma kuvamateriaalia, ja sitä pidetäänkin kadonneena elokuvana.
Juoni
Egyptin mahtavan kuningattaren, Kleopatra VII:n (Bara) tarina, hänen mielettömistä romansseista Rooman valtakunnan mahtavien miesten, Julius Caesarin (Leiber) ja Marcus Antoniuksen (Hall) välillä.
Tuotanto
Kleopatra sai ensi-iltansa kotimaassaan 14. lokakuuta vuonna 1917. Suomessa elokuva ilmestyi teattereihin vasta vähän yli 5 vuotta myöhemmin, 26. marraskuuta vuonna 1922.
Kleopatra oli yksi aikansa kalleimmista elokuvista, sillä budjetti oli 500 000 dollaria, joka oli harvinaista tuohon aikaan, ja 2000 ihmistä työskenteli kulissien takana.
Elokuva kuvattiin Newport Beachilla, Kaliforniassa.
Muuta
Kleopatra -elokuvia on tehty vuoden 1917 jälkeen, muun muassa vuosina 1934, 1945, 1953, 1963, 1970, 1999, 2003, 2005, 2007 ja 2010. joista kuuluisin on ehkä vuoden 1963 versio, jonka pääosan näyttelee Elizabeth Taylor. Ennen vuoden 1917 versiota on tehty myös vuosina 1899 ja 1912.
Kleopatra on American Film Instituten Kadonneet elokuvat -listalla.
Claudie Cuvelier
Claudie Schisano (o.s. Cuvelier, s. 13. toukokuuta 1943 Wignehies, Nord, Ranska) on entinen ranskalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä.
Claudie Cuvelier voitti Ranskan mestaruuden kiekonheitossa vuosina 1967, 1968 ja 1969 sekä kuulantyönnössä vuosina 1966, 1967 ja 1969. Hän paransi maansa ennätystä molemmissa lajeissa kolmasti. Maaliskuussa 1967 hän vei kiekonheiton ennätyksen Marthe Bretellelta tuloksellaan 48,54 m, heinäkuussa 1967 hän paransi ennätyksen tulokseen 49,70 m ja toukokuussa 1969 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisena naiskiekonheittäjänä 50 metrin rajan tuloksellaan 50,82 m. Kuulantyöntöennätyksen hän vei Bernadette Burgerilta heinäkuussa 1966 tuloksellaan 14,58 m, toukokuussa 1967 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisena naiskuulantyöntäjänä 15 metrin rajan tuloksellaan 15,11 m ja kaksi viikkoa myöhemmin hän paransi ennätyksen lukemiin 15,31 m, joka säilyi Ranskan ennätyksenä kuusi vuotta.
Bosen–Einsteinin kondensaatti
thumb|300px|[[Rubidiumatomikaasun Bosen-Einsteinin kondensaatin nopeusjakauma]]
Bosen–Einsteinin kondensaatti on kvantti-ilmiö, jossa suuri määrä hiukkasia menettää yksilöllisen luonteensa ja kondensaatti alkaa noudattaa kvanttimekaniikan lakeja kuin kyseessä olisi yksi hiukkanen. Kondensaatti on tyypillisesti matalassa lämpötilassa esiintyvä aineen tila, jossa makroskooppisesti merkittävä määrä alkeishiukkasista voi miehittää alinta mahdollista energiatilaa. Kondensaatio - kondensoituminen - on tuttu ilmiö ilmankosteuden tiivistyessä kylmään pintaan. Bosen–Einsteinin kondensaatti muodostuu kuitenkin aineen pienimmistä osista, jopa valosta eli fotoneista. Myös kvanttimaailmassa hiukkasten täytyy päästä eroon ylimääräisestä energiastaan; 'kondensoitua viileämpään pintaan ja luovuttaa energiaansa'. Kondensoitumisprosessi - tiivistyminen - kestää tyypillisesti millisekunneista yhteen sekunnin biljoonasosaan. Bosen–Einsteinin kondensaatti voi muodostua vain hiukkasilla, jotka noudattavat Bosen–Einsteinin statistiikkaa. Bosen–Einsteinin kondensaatti on havaittu jo monille eri hiukkasille, kuten atomeille ja valolle (fotoneille). Ilmiön rajoja ei vielä (v. 2018) tunneta.
Ilmiö on saanut nimensä S. N. Boselta ja Albert Einsteinilta. Bose ennusti tilan fotoneille teoreettisesti ja Einstein ja Bose laajensivat teoriaa koskemaan myös massallisia hiukkasi vuosina 1924–1925.
Historiallisesti ensimmäinen kokeellinen havainto kondensaatiosta oli nestemäisen heliumin faasitransitio supranesteeksi 2,73 kelvinin lämpötilassa (−270,42 Celsiusastetta), jonka havaitsi Heike Kamerlingh Onnes vuonna 1913. Ilmiön selittivät teoreettisesti 1930-luvulla neuvostoliittolainen Lev Landau ja yhdysvaltalainen Richard Feynman. Kondensaatio on saatu aikaan myös kaasussa, missä se on atomien välisten vuorovaikutusten takia huomattavasti vaikeampaa kuin nesteessä. Vuonna 1995 Eric Cornell ja Carl E. Wieman jäähdyttivät rubidium-atomeja laserilla ja havaittiin, että niiden nopeusjakaumassa suurin osa atomeista oli perustilassa. Cornell ja Wieman palkittiin tästä Nobelilla.