cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fugitoidi
Sarjakuvissa
Professori Honeycutt oli työskennellyt jo jonkun aikaa siirtymälaitteen parissa, jota liittovaltion johtaja Kenraali Blanque käski hänen rakentaa. Eräänä päivänä Blanque vaati jonkinlaista tulosta professorilta, joka ei ollut edes kunnolla aloittanut projektia yrittäessään viivytellä laitteen rakentamisen kanssa. Blanque ilmoitti tulevansa Honeycuttin luokse muutaman tunnin kuluttua, johon mennessä professorilla pitäisi olla jotain konkreettista näytettävää. Professori kiiruhti ja otti käyttöönsä vielä viimeistelyä vaille olevan laitteen, jolla kykenisi siirtämään esineitä ajatuksen voimalla. Pikaiset testit osoittautuivat onnistuneiksi, jolloin hän alkoi kuulla ääniä. Professori pian huomasi olevansa samalla taajuudella ulkona puuhastelevan työläisrobottinsa Salin kanssa. Sal oli jumittunut jalastaan kiinni ja pyysi apua. Professori oli innoissaan kyettyään kommunikoimaan pelkästään ajatuksen voimalla robotin kanssa ja auttoi samalla hänet pois juurisesta loukusta. Samalla alkoi sataa vettä ja kun professori oli viemässä robottia sisälle heihin iski salama. Honeycutt oli järkyttynyt tilanteesta ja jatkoi kävelyään kohti kotiaan. Etsiessään valonkatkaisijaa hän huomasi valojen päälle tultua kauhistuksekseen olevansa robotin kehossa. Hetken panikoinnin jälkeen professori tajusi pitäneensä laitetta päässään, kun hän meni auttamaan työläisrobottiaan. Tämän seurauksena salama iski herkkään laitteeseen, professorin ollessa kosketuksissa robottiinsa, ja heidän mielensä vaihtoivat paikkoja. Hetken päästä kenraali Blanque saapui paikalle ja huomasi professori Honeycuttin palaneen ruumiin maassa. Sotilaat paikansivat myös talosta ulos juosseen robotin, jota Blanque epäili professorin murhaajaksi ja käski sotilaansa tämän perään. Honeycutt juoksi paniikissa metsään, jonne hän yritti eksyttää sotilaat. Matkalla professori tapasi oudon olennon, joka tarjosi nyt robotin kehossa olleelle Honeycuttille suojapaikkaa. Sotilaat pyörivät metsässä eivätkä näin löytäneet robottia. Myöhemmin Blanque saa professorin muistinauhojen kautta selville robotin olevan sama professori Honeycutt ja kiittää onneaan. Hän käskee miehiään olla ampumatta robottia, jota hän nyt kutsuu nimellä Fugitoidi ja sen sijaan käskee napata Fugitoidin. Blanque matkaa takaisin tukikohtaansa mielissään sillä nyt hän voisi pakottaa Honeycuttia rakentamaan väkisin siirtymälaitteen, koska heidän planeetallaan D'Hoonibissa roboteilla ei ole oikeuksia. Blanque kertoo samalla myös salaisuuden oikean käden naiselleen Lonaelle, joka kuitenkin lavertelee asiasta heidän vihollisjoukolle ja erityisesti komentaja Mozarille. Tämän seurauksena molempien joukkojen sotilaat jahtaavat Fugitoidia, joka saa kaupunkiin paettuaan yllättäen apua Turtleilta, jotka siirtyivät vahingossa D'Hoonib-planeetalle yrittäessään pelastaa Mestari Tikkua.
Maunun saha
Saha oli aikoinaan alueen kulttuurillinen keskus sekä huvittelukeskus. Sahan alueella sijaitsi suuri puisto, tanssilava, seurapelihuoneita, keilailurata sekä krokettikenttä.
Fugitoidi
Sarjakuvissa
Triceratorien sotilaat saivat kuitenkin professori Honeycuttin kiinni, ja komentaja Mozarin johdolla sotilaat veivät hänet Triceratorien tasavaltaan johtajalleen Zanramonille. Paikalla he selittivät haluavansa rakennuttaa siirtymälaitteen, mutta Honeycutt ei suostunut liittovaltion, sekä Triceratorien yrittäessä käyttää sitä vain tuhoamiseen. Honeycutt joutui miettimään asiaa, kun Triceratorit löysivät transsissa olleet Turtlet aluksestaan ja uhkasivat tappaa heidät. Honeycutt ei halunnut heille sattuvan pahaa, mutta ei suostunut rakentamaan laitetta. Zanramon laittoi Turtlet järjestämäänsä gladiaattorimaiseen urheilutapahtumaan, jossa Turtlet joutuivat tappelemaan Triceratorien parhaimpia taistelijoita vastaan. Ryhmä onnistui kukistamaan heidät ja yrittivät paeta professori mukanaan. Yrittäessään löytää nopeaa alusta he joutuivat piirityksen kohteeksi, mutta viime hetkillä sama säde joka lähetti Turtlet toiseen galaksiin siirsi heidät takaisin Maa-planeetalle, Fugitoidi ja muutama Triceratorien sotilas mukanaan.
Maunun saha
Maunun saha myytiin oululaiselle kauppahuone Bergbomille 1886. Sahalaitos lopetti toimintansa vuonna 1908. Toiminnan lopettamisen jälkeen rakennukset purettiin ja koneisto myytiin.
Fugitoidi
IDW
Vuoden 2011 IDW:n Turtles-sarjakuvassa Professori Honeycutt on kotoisin Nutrino planeetalta. Krang oli siepannut hänet ja perheensä muiden nutrinojen tapaan ja pakottanut tekemään töitä hänelle. Honeycutt työskenteli pitkälti tieteen parissa ja oli kehittänyt vaarallisempia tehtäviään varten Fugitoid nimisen robotin, joka kykeni muuttamaan ulkomuotoaan. Sitä kykeni ohjaamaan kypärän avulla, joka viestitti käyttäjän ajatuksen Fugitoidille. Honeycutt yritti vaimonsa ehdotuksesta lopulta paeta Krangin alaisuudesta ja onnistui, mutta Krang oli seurannut häntä ja hyökkäsi Nutrinojen suojakohtaan, jossa hän oli jatkanut tutkimuksiaan. Hyökkäyksen johdosta rakennus syttyi palamaan ja nutrinot jäivät loukkuun. Honeycutt yritti pelastaa perheensä ja muut nutrinot. Hän olisi voinut selvitä itse hengissä toisen tiedemiehen kanssa, mutta päätti yrittää pelastaa perheensä. Honeycutt onnistui avaamaan jumissa olleen oven, jotta pelastettavat pääsisivät pois palavasta rakennuksesta. Heidät kuitenkin tapettiin Krangin miesten johdosta. Honeycutt oli jäänyt myös loukkuun Fugitoidiin, kun hänen kehonsa paloi tulipalossa ja hänen mielensä jäi Fugitoidiin. Honeycutt pakeni siirtymälaitteen avulla Maahan, jossa hän otti peitenimekseen Chet Allen ja ryhtyi työskentelemään Baxter Stockmanin alaisuudessa.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
thumb|right|Honeycutt onnettomuudessaan robottiapulaisensa Salin kanssa. Vuoden 2003 sarjassa Fugitoidi tekee ensi esiintymisensä jaksossa "Kilpikonnat avaruudessa, osa 1/5: Fugitoidi", vuonna 2003. Hahmon alkuperä on hyvin samankaltainen kuin sarjakuvissa. Sarjassa kenraali Blanque keskeyttää professorin, joka on luonut ajatuksen voimalla toimivan laitteen, jolla kykenee pelkällä ajatuksella siirtämään esineitä paikasta toiseen. Blanque käskee professoria rakentamaan siirtymälaitteen saman tien. Aloittaessaan laitteen rakentamista hän huomaa Blanquen suunnittelevan käyttävänsä laitetta voittamaan sodan Triceratoreja vastaan lähettämällä laitteen avulla pommeja kenenkään huomaamatta. Samassa hän saa hätäkutsun apulaisrobotiltaan, joka on takertunut sähköjohtoihin. Yrittäessään irrottaa johtoja professori saa sähköiskun ja hänen mielensä siirtyy apulaisrobottinsa tilalle. Blanque on tietoinen asiasta nähtyään koko tapahtuman ja myhäilee tyytyväisenä, sillä heidän planeetallaan sarjakuvan tavoin roboteilla ei ole oikeuksia. Nyt Fugitoidiksi kutsuttu professori pakenee kaupunkiin karkuun Blanquen sotilailta, jotka yrittävät napata hänet. Kaupungissa Fugitoidi tapaa Turtlet, jotka siirtyivät vahingossa siirtymälaitteen kautta D'Hoonib-planeetalle. Sankarit päättävät auttaa professoria, mikäli hän saa myöhemmin heidät takaisin kotiplaneetalleen. Heidän peräänsä lähtevät myös Zanramonin johtamat Triceratorien sotilaat, jotka aluksi esittivät käyttävänsä laitetta hyvään tarkoitukseen. Pian, professorin huomattua molempien joukkojen johtajien vain havittelevan laitteen pohjapiirustuksia pahaan tarkoitukseen, professori karkaa Turtlesien avulla. Pitkään jatkuneen jahtaamisen päätteeksi heidän päästyä Maa-planeetalle professori päättää pyyhkiä muistinsa ja ilmoittaa asiasta kummallekin puolelle. Kaikkien tietämättä professori vain siirsi ajatusaaltonsa Maan satelliitteihin ja otti myöhemmin yhteyttä Donatelloon. Myöhemmin hän teki yhteistyötä myös Nahkapään kanssa, jonka kanssa professori rakennutti uuden robottikehon itselleen ja auttoi Turtleja hävittämään Triceratorit pois maaplaneetalta, sekä myöhemmin agentti Bishopin ja Silppurin voittamisessa. Silppuriksi naamioitunut Ch'rell puolestaan joutui Utromien oikeuden eteen, jossa hänet myös tuomittiin rikoksistaan. Paikalla myös ollut professori jäi elämään Utromien keskuuteen.
Sarjassa hahmon äänenä toimi Oliver Wyman.
Puoliskojärvi
Puoliskojärvi on Keski-Suomessa Luhangalla Tommolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,4 metriä mpy.
Arnold Laurell
Arnold August Laurell, kirjailijanimi A. Laurio (13. joulukuuta 1894 Kuopio – 3. tammikuuta 1972 Leppävirta) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja suomentaja.
Laurellin vanhemmat olivat tukkipäällysmies Henrik August Laurell ja Katri Hämäläinen. Hän kävi Kuopion lyseota 1905–1915 ja oli sitten toimittajana Kuopiossa vuoteen 1925 saakka. Laurell asui 1945 Leppävirralla.
Laurell oli naimisissa vuodesta 1938 Atta Jadwiga Mexmontanin kanssa.
Teoksia
Nimellä A. Laurio :
Monique Tourret
Monique Tourret  (o.s. Éwanjé-Épée, s. 11. heinäkuuta 1967 Poitiers, Vienne, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa Euroopan mestaruuden sekä hallikisoissa neljä arvokisamitalia.
Monique Tourret, silloiselta nimeltään Éwanjé-Épée, voitti 100 metrin aitajuoksussa juniorien Euroopan mestaruuden vuonna 1985. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän karsiutui välierissä ajalla 13,39; alkuerissä hän juoksi ajan 13,16. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 13,14; välierissä hän juoksi ajan 12,95. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän voitti kultaa ajalla 12,79; välierissä hän juoksi ajan 12,66.
Tourret sijoittui Tokion MM-kilpailuissa 1991 neljänneksi ajalla 12,84. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 13,73, ja samoin kävi Helsingin EM-kilpailuissa 1994 (loppuaika 13,29) ja Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 (13,13). Atlantan 1996 olympialaisissa hän pääsi ensimmäisistä alkueristä jatkoon ajalla 13,12 mutta karsiutui puolivälierissä ajalla 13,17.
Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 Tourret saavutti 60 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 7,90. Barcelonan MM-hallikilpailuissa 1995 hän sijoittui neljänneksi ajalla 7,98.
EM-hallikilpailuissa Tourret saavutti hopeaa Glasgow'ssa 1990 Ranskan ennätyksellä 7,84 ja Genovassa 1992 ajalla 7,99 sekä pronssia Tukholmassa 1996 ajalla 8,09. Haagin EM-hallikilpailuissa 1989 hän sijoittui viidenneksi ajalla 8,22.
Monique Tourret voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa vuosina 1989, 1990 ja 1991 sekä sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa vuosina 1991 ja 1992. Hän teki 100 metrin aitajuoksussa kahdesti Ranskan ennätyksen: elokuussa 1989 hän juoksi ajan 12,65 ja kesäkuussa 1990 ajan 12,56. Cindy Billaud sivusi ennätystä heinäkuussa 2014. Sisäradoilla Tourret juoksi Ranskan ennätykset 50 metrin aitajuoksussa (6,81) ja 60 metrin aitajuoksussa (7,84).
Juha-Matti Sirviö
Juha-Matti Sirviö (s. 24. syyskuuta 1984 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Joensuun Mailan joukkuetta. Urallaan hän on voittanut viisi SM-kultaa, valittu neljä kertaa miesten Itä–Länsi-otteluun ja kerran Liitto-Lehdistö otteluun. Joensuun Mailan lisäksi Sirviö on edustanut Sotkamon Jymyä ja Kiteen Palloa. Urheilu-uransa ohella Sirviö on kouluttautunut kauppatieteiden maisteriksi Jyväskylän yliopistossa. Sirviö lopetti urheilu-uransa kauden 2013 jälkeen.
Honor 8 Lite
Honor 8 Lite on Huawein 17. helmikuuta 2017 julkaisema älypuhelin.
Ominaisuudet
Honor 8 Liten prosessorina on kahdeksanydinprosessori (4 × 2,1 GHz Cortex-A53 & 4 × 1,7 GHz Cortex-A53). Honor 8 Litessä on sisäistä muistia 16 gigatavua ja kolme gigatavua keskusmuistia. Puhelimessa on paikka kahdelle nano-SIM-kortille. Toinen SIM-kottipaikoista on jaettu muistikortin kanssa. Laite tukee enintään 128 gigatavun microSD-korttia.
Kamera
Honor 8 Litessä on 12 megapikselin takakamera LED-salamalla. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Honor 8 Litellä voi ottaa videoita korkeintaan 1080p-laadulla ja 30 fps:n nopeudella.
Käyttöjärjestelmä
Honor 8 Litessä on Android 7.0 Nougat -käyttöjärjestelmä Huawein omalla Emotion UI 5.0 -käyttöliittymällä.
Jarkko Koskinen
Jarkko Markus Koskinen (s. 21. tammikuuta 1975 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Koskinen muistetaan parhaiten FC Lahden monivuotisena kapteenina ja kovaotteisena puolustavana keskikenttäpelaajana. Koskinen on toiminut uransa jälkeen FC Reippaan toiminnanjohtajana.
Glukosinolaatit
thumb|250px|Glukosinolaatin perusrakenne. Sivuketju R vaihtelee eri yhdisteillä
Glukosinolaatit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät typpeä ja rikkiä. Kasvit tuottavat niitä glukoosista ja eräistä aminohapoista. Niitä on melkein kaikissa Brassicales-lahkon kasveissa (kuten Brassicaceae, Capparidaceae ja Caricaceae), mutta myös rypälepuiden (Drypetes) suvun (heimo Putranjivaceae) kasveissa.
Koska glukosinolaatteja sisältävien viljelyskasvien käyttö eläinten pääasiallisena rehuna on osoittautunut haitalliseksi, on risti­kukkaisiin kuuluvista viljelys­kasveista kuten rypsistä jalostettu lajikkeita, joissa on hyvin vähän glukosinolaatteja, esimerkiksi rypsi.
Glukosinolaatteihin kuuluu muun muassa sinigriini, joka aiheuttaa kypsennettyyn kukkakaaliin ja ruusukaaliin kitkeryyttä.
Suuria määriä glukosinolaatteja sisältävät kasvit ovat toisaalta kiinnostavia, sillä niistä saatuja aineita voidaan käyttää luontaisina tuhoeläinten torjujina ja niitä tutkitaan syövän hoidossa. Tunnetuin esimerkki on parsakaalin sulforafaani. Tätä tietoa ei kuitenkaan ole vahvistettu tieteellisesti. Kaalien suvun kasvit sisältävät runsaasti glukosinolaatteja, joita voidaan hydrolysoida myrosinaasi-entsyymin tai suolistoflooran avulla isotiosyanaateiksi, jotka alustavien koeputkitutkimuksien mukaan saattavat aiheuttaa soluja suojaavien entsyymien eritystä. Näiden havaintojen perusteella on aihetta arvioida parsakaalinversovalmisteen suojaavia vaikutuksia kliinisissä kokeissa naisille, joilla on rintasyöpäriski.
Glukosinolaateilla tiedetään olevan suurina annoksina myrkyllisiä vaikutuksia sekä ihmisille että eläimille.
Soldato-luokka
Soldato-luokka oli Italian laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut yhdentoista hävittäjän muodostama alusluokka. Aluksista Ascaro oli Kiinan tilaama ja Italian pakko-ottama Ching Po. Luokan sodasta selvinneet alukset luokiteltiin 1. heinäkuuta 1921 torpedoveneiksi.
Alukset
Alukset suunnitteli genovalainen Society Gio. Ansaldo & Co. paranneltuna Nembo-luokkana. Ensimmäisen kuuden aluksen muodostaman Artigliere-luokan alukset olivat hiilikäyttöisiä ja niihin asennettiin radiolaitteet 1910-1912, jolloin alkuperäinen lyhyt etumasto korotettiin saman korkuiseksi taaemman maston kanssa. Alpino-luokan neljä alusta käyttivät polttoaineena hiilen sijasta öljyä, mutta muuten ne olivat hyvin samanlaisia edeltäneen alaluokan kanssa.
Kiinan hallitus tilasi 1910 Ansaldolta hävittäjän, jonka Italian hallitus lunasti vuonna 1912. Etummainen kattila oli öljykäyttöinen ja muut kaksi kattilaa hiilikäyttöisiä. Kiinan tilaama aseistus oli kaksi 3" ja neljä 47 millimetrin tykkiä, jotka korvattiin Italian lunastettua aluksen Soldato-luokan aseistuksella.
Bieszczadyn piirikunta
Bieszczadyn piirikunta on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 21 664. Piirikunta on jaettu kolmeen maalaiskuntaan, jotka ovat Czarna, Lutowiska sekä Ustrzyki Dolne ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Ustrzyki Dolne.
Bieszczadyn piirikunta on Puolan piirikunnista eteläisin. Sillä on yhteistä rajaa Leskon, Przemyślin ja Sanokin piirikuntien sekä Ukrainan ja Slovakian valtioiden kanssa.
Bieszczadyn piirikunnan pinta-alasta arviolta 70,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Bieszczadyn piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 13,5 prosenttia. Koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna luku on huomattavan suuri. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Bieszczadyn piirikunnassa arvioitiin olevan 21 664 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 22 465 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 16 673 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 63,2 prosenttia ja eläkeikäisten 20,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,7 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 188 lasta.
Vähä-Hyttynen
Vähä-Hyttynen on Keski-Suomessa Luhangalla Tommolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Botanic Gardens Conservation International
Botanic Gardens Conservation International (BGCI) on kasviensuojeluun keskittynyt järjestö. Siihen kuuluu yli 700 kasvitieteellistä puutarhaa 118 maasta.
BGCI perustettiin Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton alaisuudessa vuonna 1987. Se on tämän jälkeen laajentunut maailman suurimmaksi kasvien suojeluun keskittyväksi verkostoksi. BGCI on kasvitieteellisten puutarhojen avulla listannut yli 150 000 kasvia, joita viljellään kasvitieteellisissä puutarhoissa ympäri maailmaa. Niihin kuuluu myös 12 000 uhanalaista kasvilajia. Vuonna 2000 BGCI julkaisi kansainvälisen esityksen kasvitieteellisille puutarhoille kasviensuojelua varten. Esityksen on allekirjoittanut 472 puutarhaa, jotka ovat siten lupautuneet panostamaan kasviensuojeluun.
Aalesunds FK
Aalesunds Fotballklubb on norjalainen jalkapalloseura Ålesundin kaupungista Länsi-Norjasta. Aalesunds FK pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla Eliteserienissä.
Aalesunds FK pelasi kotiottelunsa Kråmyra Stadionilla kauteen 2004 saakka, jolloin se siirtyi uudelle Color Line Stadionille, jonka kapasiteetti on 10 720 katsojaa. Yleisökeskiarvo kaudella 2006 Adeccoligaenissa oli 9 943 katsojaa ottelua kohden, mikä oli Norjan kakkosliigan ennätys.
Aalesunds FK:n lempinimi on Tangotrøyene. Joukkueen viralliseen kannattajayhdistykseen, Stormeniin, kuuluu runsaat 2 000 jäsentä.
Seuran on voittanut Norjan cupin kahdesti, 2009 ja 2011.
Richard C. Duncan
Richard Duncan on maailman energiantuotannon nopeaa alenemista koskevan Olduvai-teorian pääasiallinen kehittäjä. Hän on sähkötekniikan diplomi-insinööri (1969) sekä systeemitekniikan tohtori (1973) Washingtonin yliopistosta. Hän on opettanut tekniikan alaa, työskennellyt Learjetille ja Boeingille sekä toiminut sähkövoimatekniikan alalla. Vuonna 1992 hän perusti instituutin Institute on Energy and Man.
Duncanin kehittämän Olduvai-teorian mukaan maailman energiantuotanto henkeä kohden alkaa nopeasti pienemään vuoden 2007 paikkeilla, kun fossiilisten polttoaineiden tuotanto jää kysynnästä jälkeen. Seurauksena on katastrofaalinen yhteiskunnallinen sekä taloudellinen romahdus, joka alkaa maailmanlaajuisilla sähkökatkoksilla. Duncan esittää, että ihmiset taantuvat lopulta kivikauden tyyppiseen elämäntapaan sen jälkeen, kun suurin osa maailman väestöstä on tuhoutunut 2000-luvun ensimmäisen vuosisadan aikana.
Hän perustaa teoriansa sille tosiasialle, että maailman väestömäärä ja maaöljyn kulutus kasvoivat 1900-luvulla lähes täysin samaa tahtia, mutta vuodesta 1979 lähtien väestö on kasvanut hieman nopeammin kuin energiankulutus. Duncan olettaa teollisen yhteiskunnan elinkaaren olevan suunnilleen 100 vuoden pituinen. Vuonna 1930 energiankulutus henkeä kohden saavutti 30 prosentin osuuden vuoden 1979 huippuarvostaan, joten Duncanin mukaan vuonna 2030 keskimääräinen energiankulutus on taas pudonnut vuoden 1930 tasolle. Vuodet 1930–2030 muodostavat siis teollisuussivilisaation ajanjakson.
Duncanin tutkimusaineisto, jonka hän on koonnut yhteistyössä geologi Walter Youngquistin kanssa, on otettu laajasti käyttöön tutkittaessa öljyntuotannon historiallisia ja nykyisiä trendejä sekä öljyvarojen ehtymistä.
Angelo Parisi
Parisi syntyi Italiassa, mutta kasvoi Isossa-Britanniassa, jonka väreissä hän voitti olympiapronssia avoimesta luokasta vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä. Ison-Britannian väreissä Parisi saavutti myös kaksi EM-kultaa ja yhden -pronssin. Parisi avioitui ranskalaisen naisen kanssa ja sai näin ollen Ranskan kansalaisuuden. Hän saavutti olympiakultaa yli 95-kiloisista ja -hopeaa avoimesta luokasta vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa edustaen Ranskaa. Vielä vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa Parisi saavutti hopeaa yli 95-kiloisista. EM-kilpailuista Parisi voitti Ranskan edustajana kuusi kultaa, yhtä monta hopeaa ja kaksi pronssia.
Huppusiepot
Huppusiepot (Melanodryas) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Huppusieppojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 3 lajia.
Brzozówin piirikunta
Brzozówin piirikunta on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 65 567. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Brzozów, Domaradz, Dydnia, Haczów, Jasienica Rosielna sekä Nozdrzec ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Brzozów.
Brzozówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 30,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Brzozówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 15 prosenttia. Koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna luku on huomattavan suuri. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Brzozówin piirikunnassa arvioitiin olevan 65 567 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 22 465 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 16 673 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,4 prosenttia ja eläkeikäisten 19,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 669 lasta.
Gösta Sohlström
Gustaf Maximilian (Gösta) Sohlström (1. lokakuuta 1849 Pori – 18. marraskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen filosofian kandidaatti, varatuomari ja kuoronjohtaja. Sohlström oli perustamassa 1878 Muntra Musikanter -mieskuoroa ja toimi sen johtajana.
Sohlströmin vanhemmat olivat porilainen kauppaneuvos Gustaf Adolf Sohlström ja Maria Lindqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Vaasan lukiosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1885. Sohlström sai varatuomarin arvon 1893.
Sohlström oli Suomen senaatin raha-asiain toimituskunnan ekspeditöörinä vuodesta 1887 ja luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen kamreerina 1894–1905. Hän toimi asianajajana Helsingissä 1900–1917 ja oli Suomen itsenäistyttyä sotaministeriön insinööriosaston etappitoimiston ja vuodesta 1919 alkaen sen kanslian päällikkönä.
Sohlström oli perustamassa 1878 Muntra Musikanter -mieskuoroa ja toimi kuoron johtajana. Hän oli myös Akademiska sångföreningenin ja Vapauden veljien johtajana.
Gustaf Sohlström oli naimisissa 1894–1895 Elin Maria Wikbergin, o.s. Lönnholz (k. 1895) kanssa ja vuodesta 1905 Berta Matilda Konsinin kanssa. Sohlströmin nuorempi sisar oli kirjailija Edith Sohlström (1870–1934).
Marussia MR03
thumb|300px|Will Stevens Kanadan GP:ssä 2015 Marussia MR03 oli venäläisen Marussian käyttämä auto kausilla 2014-2015. Autolla kilpailivat kaudella 2014 ranskalainen Jules Bianchi ja brittiläinen Max Chilton. Testikuljettajina toimi Alexander Rossi ja Will Stevens. Kaudella 2015 kilpailivat brittiläinen Will Stevens, espanjalainen Roberto Merhi sekä Alexander Rossi. Testikuljettajina toimi Fabio Leimer ja Jordan King.
Vähä Ristiharjunlampi
Vähä Ristiharjunlampi on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Vähä Ristiharjunlampi on osa Vuorijoen valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Se sijaitsee Ristiharjulla noin 11 kilometriä luoteeseen Parkanon kirkolta kohdassa, jossa Ristiharjun koillishaara on alkanut. Lampea ympäröivä suo on tiheästi ojitettu ja lampeen laskeekin neljä suo-ojaa. Eteläisin oja on samalla laskuoja, joka laskee Liejulammen kautta vedet Iso Ristiharjunlampeen. Rantaviiva on 500 metriä pitkä ja sen harjunpuoleisella rannalla olevalla rinteellä on yksi vapaa-ajan asunto, jonne pääsee Ristiharjulta tulevaa tietä pitkin.
YNM
Lyhenne YNM voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Playboi Cartin diskografia
Amerikkalaisen rap-artisti Playboi Cartin diskografia.
Lasertykki
Lasertykki on kuvitteellinen laser-ase, jota käytetään usein tieteiskirjallisuudessa ja tietokone- ja videopeleissä. Lasertykkien toimintaperiaate vaihtelee usein. Joidenkin tykkien ampumat säteet tavoittavat kohteen välittömästi, kun taas jotkin säteet käyttäytyvät kuten luodit, eli lentävät suhteellisen hitaasti kohteeseen huolimatta siitä, että säteiden tulisi olla valoa ja siten liikkua valonnopeudella.
Yhteistä lasertykkien säteille kuitenkin yleensä on se, että niiden lentorata on havaittavissa. Todellisuudessa lasersäde ei näy tyhjiössä, vaan se ilmenee vain osuessaan johonkin aineeseen joka heijastaa valoa; ilmakehässä ammuttu lasersäde näkyy ilmakehän epäpuhtauksien ja happimolekyylien ansiosta. Pitää myös ottaa huomioon, että on olemassa runsas määrä näkymättömällä aallonpituudella toimivia lasereita, esimerkiksi hiilimonoksidilaser, joilla saavutetaan huomattavasti suurempi hyötysuhde kuin näkyvän valon lasereilla.
Toisinaan lasersäteet kuvataan räjähtäviksi osuessaan johonkin. Tämä voisi tarkoittaa sitä, että kyseessä ei olisikaan laserase, vaan esimerkiksi pitkulaisen muotoinen ammus jotain hehkuvaa ainetta, esimerkiksi plasmaa.
Puyang
Puyang (, pinyin: Púyáng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan koillisosassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 170 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta koilliseen. Kaupungin väkiluku on 3,599 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 4 266 neliökilometriä.
Puyangin kaupunki rajoittuu etelässä Hezen, lounaassa Xinxiangin, lännessä Anyangin, pohjoisessa Handanin ja Liaochengin sekä idässä Tai’anin ja Jiningin prefektuuritason kaupunkeihin.
thumb|210px|left|Piirikuntatason jako. Hualongin kaupunkipiiri (1) on esitetty vaaleammalla värillä.
Åke Tott
thumb|Åke Tott Åke Henrikinpoika Tott (4. kesäkuuta 1598 Kirkniemi, Lohja – 15. heinäkuuta 1640 Lavilan kartano, Eurajoki) oli suomalainen sotilas, josta tuli sotamarsalkka 1631. Hän oli Sigrid Vaasan poika sekä Eerik XIV:n ja Kaarina Maununtyttären tyttärenpoika. Tott oli serkkunsa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin luottosotilas. Hänet tunnettiin nimillä ”Pohjolan lumiaura”. ja ”Kuninkaan lumiaura”.
Tott osallistui vuonna 1613 viisitoistavuotiaana Jakob De la Gardien johtamalle Venäjän retkelle Inkerin sodassa. Hän oleskeli tämän jälkeen useita vuosia ulkomailla, kunnes palasi Kustaa II Aadolfin kamariherraksi 1623. Hän osallistui Puolan sotaan ja vuonna 1627 hänet ylennettiin everstiksi johtamaan suomalaista värvättyä ratsuväkirykmenttiä. Vuonna 1630 hänestä tuli valtaneuvos sekä ratsuväen kenraalimajuri ja sitten kenraali. 1631 hänestä tuli Ruotsin marsalkka. Tott osallistui kolmikymmenvuotisen sodassa Grubinin ja Breitenfeldin taisteluihin. Hänen sotilasuransa katkesi sairasteluun ja 1633 hän palasi takaisin Ruotsiin.
Milda Valčiukaitė
Milda Valčiukaitė (s. 24. toukokuuta 1994 Vilna) on liettualainen soutaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Valčiukaitė saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pariairokaksikossa Donata Vištartaitėin kanssa. Valčiukaitė on saavuttanut kahdesti pariairokaksikossa maailmanmestaruuden. Mestaruudet ovat vuosilta 2013 ja 2018. Vuonna 2013 mestaruus tuli Donata Vištartaitėn ja vuonna 2018 Ieva Adomavičiūtėn kanssa. Euroopan-mestaruuden Valčiukaitė on voittanut pariairokaksikossa Sevillassa 2013. Hänellä on myös pariairokaksikosta EM-hopeaa vuodelta 2014 ja EM-pronssia vuodelta 2018.
Åke Tott
Tott kuoli verensyöksyyn 1640. Hänet on haudattu Tott-suvun hautakammioon Turun tuomiokirkkoon. Hänen hautajaisensa olivat merkittävä tapahtuma, hautajaiskulkueen kärjessä marssi neljä 120 miehen komppaniaa. Sitten tulivat katedraalikoululaiset ja ylioppilaat. Näiden jäljessä 52 pappia eli noin puolet silloisen Suomen papistosta, Turun Akatemian professorit ja Turun piispa Isaacus Rothovius.
thumb|Åke Tottin hauta [[Turun tuomiokirkko|Turun tuomiokirkossa.]]
Leikkikoulu
Leikkikoulu eli  "Lasten leikkikoulu"  oli  taiteilija-kirjailija-filosofi Aleksanteri Ahola-Valon  (1900-1997) vain 8-vuotiaana perustama  lasten omatoimikoulu, joka toimi Inkerinmaalla Koprinan pitäjän Viiritsan kyläyhteisössä noin 1908-1916.
Katso tarkemmin
Aikuiset ja lapset kasvatuksen pyörteissä. Aleksanteri Ahola-Valo.Elpo. Koulupojan päiväkirjat. Valo (elokuva).
Asiasta lisää myös Ahola-Valon kotisivulla
http://www.ahola-valo.fi
Saloistenjärvi
Saloistenjärvi eli myös Lempellonjärvi on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Lempellon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 122 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järveä ympäröivät harjut ja moreenikankaat, jotka eristävät järven valuma-alueen ympäristöstään pieneksi altaaksi. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä ja rannoista yli puolet ovat metsää ja loput peltoa. Järven lähiympäristössä on yli kymmenen maatilaa ja rannoille ja rantojen tuntumaan on rakennettu noin 50 vapaa-ajan asuntoa. Järven vedenpinnan korkeus on 135,8 metriä mpy.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Lempeldonjärvi". Sen itärannalla sijaitsi ”Salois by” ja länsirannalla ”Lempeldo by”. Samaan aikaan järven länsipuolella ollutta Isojärveä kutsuttiin ”Saloisjärveksi”. Vielä vuoden 1964 peruskartassa järveä kutsuttiin Lempellonjärveksi, mutta vuoden 1975 kartassa oli kirjoitettuna ”Saloistenjärvi eli Lempellonjärvi”.
Iso Ristiharjunlampi
Iso Ristiharjunlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Latosuonperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Iso Ristiharjunlampi on osa Vuorijoen valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 400 metriä, leveys 300 metriä ja sen pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Se sijaitsee Ristiharjun eteläpuolella harjujen kainalossa suolla yhdessä Liejulammen kanssa. Länsiranta on harjun rinnettä, mutta muuten rannat ovat suomaata. Siihen laskee toistakymmentä suo-ojaa, jotka tuovat ympäröivän suon vedet. Yksi ojista on Liejulammen ja Vähä Ristiharjunlammen yhteinen laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja on Ristiharjun maatilan eteläpuolella suon johto-oja, joka kääntyy länteen ja yhtyy Ritajokeen. Johto-ojaan yhtyy idästä myös Valkeisen laskuoja. Etelänpuoleisella niemellä ja harjun rinteellä on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee seututieltä 274 erkanevalta, harjun päällä kulkevalta, tieltä.
Issoksen taistelu
Issoksen taistelu käytiin vuonna 333 eaa. Makedonian kuninkaan Aleksanteri Suuren johtama makedonialaisista ja kreikkalaisista koostunut armeija kukisti Dareios III:n johtaman persialaisen armeijan. Taistelu käytiin marraskuussa Issoksen kaupungin eteläpuolella Pindaros-joen varrella. Vähälukuisempi makedonialainen armeija kukisti monta kertaa suuremman vastustajansa suotuisan maaston ja hyvän kurinsa ansiosta.
Aleksanteri Suuren joukot olivat vuonna 334 eaa. hyökänneet Vähään-Aasiaan ja kukistaneet persialaiset satraapit Granikosjoen taistelussa. Tämän jälkeen makedonialaiset olivat vallanneet miltei koko Vähän-Aasian. Persian kuningas Dareios III oli koonnut valtavan armeijan jolla hän aikoi kukistaa hyökkääjät. Taistelussa Aleksanterin johtamat joukot mursivat persialaisten rivistön, mikä sai Dareioksen pakenemaan taistelukentältä.
Taistelun jälkeen Aleksanterin joukot valtasivat Foinikian ja myöhemmin myös Egyptin. Tämän jälkeen persialaiset laivastot eivät enää pystyneet toimimaan Välimerellä ja ne eivät enää olleet uhka Kreikkaa vastaan. Vuonna 331 eaa. Aleksanteri hyökkäsi suoraan Persian valtakunnan sydämeen ja kukisti Dareioksen toistamiseen Gaugamelan taistelussa, jonka jälkeen hän valtasi koko Persian valtakunnan.
Tausta
Aleksanteri Suuren isä Filippos II oli suunnitellut hyökkäystä Persian valtakuntaa vastaan. Filippos oli vuonna 338 eaa. koonnut kaikki Kreikan kaupunkivaltiot Spartaa lukuun ottamatta niin sanottuun Korintin liittoon, jonka avulla hän aikoi kukistaa Persian valtakunnan. Vuonna 336 eaa. Filippos lähetti Hellespontoksen yli Parmenionin johtaman armeijan. Parmenion valtasi Vähän-Aasian luoteisrannikon, mutta kärsi tappioita persialaisten etevää sotapäällikköä Memnonia vastaan. Kun Filippos murhattiin vuoden 336 eaa. lokakuussa, tuli vain 20-vuotiaasta Aleksanterista uusi kuningas. Saatuaan kreikkalaiset ja Makedonian lähialueiden kansat valtansa alle Aleksanteri päätti toteuttaa isänsä suunnitteleman hyökkäyksen Persiaan.
Aleksanterin joukot kukistivat Vähän-Aasian satraapit Granikosjoen taistelussa vuonna 334 eaa. ja jatkoivat valtaamalla Vähän-Aasian länsirannikon. Vuoden 333 eaa. aikana vallattiin koko Vähän-Aasian sisämaa. Persian kuningas Dareios III nimitti Memnonin Vähässä-Aasiassa olleiden persialaisten joukkojen ylipäälliköksi ja antoi tälle tehtäväksi viivytellä Aleksanteria sillä aikaa kun kuningas itse kokosi armeijan. Memnonia avusti Välimerellä toimiva suuri persialainen laivasto, joka pystyi uhkaamaan makedonialaisten selustaa ja heidän huoltoyhteyksiään Hellespontoksen yli. Aleksanterin sotaretken onnistumisen kannalta oli tärkeää, että laivaston tukikohdat Välimeren rannalla vallattiin.
Armeijoiden liikkeet ennen taistelua
pienoiskuva|Aleksanterin ja Dareioksen armeijoiden liikkeet ennen Issoksen taistelua. Taistelu käytiin Pinaros-joen varrella, joka vastaa luultavasti nykyaikaista Payas-jokea. Makedonialaiset saapuivat Kilikiaan vuoden 333 eaa. elokuussa. Kilikian pääkaupungissa Tarsoksessa he saivat kuulla, että Dareios III oli saapunut Damaskokseen suuren armeijan kanssa. Aleksanteri lähetti Parmenionin valtaamaan Issoksen lahden rannikon ja "Assyrian porttina" tunnetun solan, joka johti Issoksesta etelään. Dareios päätti hyökätä Kilikiaan pohjoisempana olevan solan kautta ja johti armeijansa Damaskoksesta Sokhoin kaupunkiin. Kuullessaan Dareioksen olevan Sokhoissa Aleksanteri päätti koota armeijansa ja marssia etelään, kohti Assyrian porttia.
Dareios johti kuitenkin armeijansa Kilikiaan pohjoisempaa reittiä pitkin ja sai vallattua ilman taistelua Issoksen kaupungin, jonka Aleksanteri oli aikaisemmin jättänyt. Kaupunkiin jätetyt sairaat ja haavoittuneet makedonialaiset ja kreikkalaiset tapettiin. Dareios pääsi näin kiertämään Aleksanterin armeijan selustaan ja katkaisi sen tärkeät huoltoyhteydet. Dareios marssi armeijoineen etelää kohti ja asettui puolustusasemiin Pinarosjoen rannalle Issoksen lahden ja läheisten vuorten väliselle tasangolle. Kun Aleksanteri sai kuulla, että Dareios oli päässyt kiertämään hänen selustaansa, määräsi hän joukon toveriratsuväen sotilaita hankkimaan vahvistuksen uutiselle. Aleksanterin lähettämät sotilaat soutivat Issosta kohti ja näkivät Darioksen armeijan. Varmistettuaan, että Dareios tosiaan oli päässyt kiertämään heidän selustaansa, Aleksanteri marssi armeijansa kanssa tätä vastaan.
Aleksanterin puhe joukoilleen
right|thumb|Aleksanteri puhuttelee upseerejaan ennen taistelua (Andre Castaigne 1898-1899). Ennen taistelua Aleksanteri puhutteli sotapäällikköjään ja liittolaistensa päällikköjä. Hän painotti erityisesti sitä, että he saivat taistella heille itselleen edullisessa maastossa. Makedonialaiseen propagandaan kuului myös haukkua persialaisia naismaisiksi ja ylellisyyksiin tottuneiksi laiskureiksi. Aleksanterin armeijaan kuului taas traakialaisia ja illyrialaisia, joita pidettiin Euroopan sotaisimpina kansoina. Aleksanteri muistutti myös joukkojaan siitä, että tulevassa taistelussa vapaat miehet tulivat taistelemaan suurkuninkaan orjia vastaan. Oli myös mahdollista, että kreikkalaiset tulivat taistelemaan toisia kreikkalaisia vastaan, sillä Darioksen armeijassa palveli suuri määrä kreikkalaisia palkkasotilaita. Aleksanteri muistutti tämän takia miehiään siitä, että he taistelivat omasta tahdostaan, kun taas toiset taistelivat palkasta. Aleksanteri mainitsi myös Ksenofonin kymmenentuhatta kreikkalaista palkkasotilasta ja heidän sotaretkensä Persiaa vastaan.
Taistelukenttä
Taistelu käytiin pienen Pinaros-joen rannalla, Issoksen kaupungin eteläpuolella, nykyisen İskenderunin lähistöllä. Vuoriston ja Issoksen lahden välinen maakaistale on vain 2,5 km leveä, joten Dareios ei pystynyt käyttämään hyväkseen suurta ylivoimaansa. Pinaroksen tarkka sijainti on ollut pitkään kiistanalainen. Aikaisemmin luultiin että Pinaros oli nykyinen Deli Tchai -joki, mutta historioitsijat N.G.L. Hammond ja A.M. Devine ovat esittäneet että Pinaros itse asiassa on nykyinen Payas. Heidän väitteensä perustuvat taistelukentän maastoon ja etäisyyksiin, jotka mainitaan eri lähteissä.
Dareioksen armeija
left|pienoiskuva|Issoksen taistelun alkuasetelmat. Persialaisten asemat olivat hyvät, mutta he eivät pystyneet hyödyntämään ylivoimaansa sillä kapealla kaistaleella, joka jäi Issoksen lahden ja ympäröivän vuoriston väliin. Arrianos ja Plutarkhos kertovat Dareioksen armeijan käsittäneen 600 000 sotilasta. Tämä luku on varmastikin liian suuri. Diodoros kertoo persialaisia olleen yhteensä 500 000 ja Justinus ilmoittaa Dareioksella olleen 400 000 jalkaväkeä ja 100 000 ratsumiestä ja Quintus Curtius Rufus mainitsee sotilaiden määrän olleen 250 000. Arrianos kertoo Dareioksen armeijaan kuuluneen 30 000 kreikkalaista palkkasotilasta ja 60 000 raskaasti aseistettua sotilasta, joita kutsuttiin nimellä kardakes. Nämä parhaat jalkaväkijoukkonsa Dareios asetti rintaman keskelle. Vasemmalla siivellään oleville vuorille Dareios lähetti pienen joukon uhkaamaan makedonialaisten oikeaa siipeä. Persialaisen ratsuväkensä Dareios määräsi oikealle siivelleen ja falanginsa meren väliselle alueelle. Dareios itse taisteli persialaisen tavan mukaan armeijansa keskellä. Kreikkalaisten hopliittien ja persialaisen raskaan jalkaväen taakse Dareios määräsi loput armeijansa sotilaista. Arrianoksen mukaan nämä olivat ryhmittyneet kansoittain syviin muodostelmiin, joista ei taistelussa ollut mitään hyötyä. Kun Dareios sai kuulla, että Aleksanteri valmistautui hyökkäykseen, lähetti hän 30 000 ratsumiestä ja 20 000 kevyesti aseistettua Pinaroksen yli suojaamaan hänen oman armeijansa valmistelut. Kun Dareios oli saanut armeijansa järjestykseen, veti hän takaisin joen yli lähettämänsä ratsuväen sekä kevytaseiset ja lähetti heidät armeijansa oikealle siivelle.
Aleksanteri Suuren armeija
Aleksanteri Suuren armeija iskukykyisin joukko Issoksen taistelussa olivat niin kutsuttu toveriratsuväki (hetairoi), joita taisteluun otti osaa noin 3 000. Toveriratsuväen komentajana toimi Filotas, mutta Issoksen taistelussa Aleksanteri johti ratsuväkeään itse. Toveriratsuväki hyökkäsi makedonialaisten oikealla siivellä niin sanottujen kilvenkantajien (hypaspistai) kanssa, joita johti Parmenionin poika Nikanor. Toinen iskukykyinen joukko oli noin 1 500 ratsumiestä käsittänyt thessalialainen ratsuväki, jota pidettiin makedonialaisen ratsuväen veroisena. Makedonialainen jalkaväki koostui falangissa taistelevasta raskaasta jalkaväestä (pezhetairoi), jonka tärkein aseistus oli 4–5 metriä pitkä sarisa-keihäs. Jalkaväki oli jaettu 1 500 miestä käsittäneisiin osastoihin (taksis). Arrianoksen mukaan Issoksen taisteluun osallistuneita osastoja johtivat oikealla siivellä Koinos ja Perdikkas. Vasemmalla siivellä taistelivat Meleagroksen, Ptolemaioksen ja Amyntaan osastot. Krateros johti kaikkea vasemman siiven jalkaväkeä. Parmenion johti liittolaisten ratsuväkeä ja koko armeijan vasenta siipeä. Vasemmalla siivellä taistelivat myös Korintin liiton lähettämät kreikkalaiset sotilaat.
Taistelun kulku
pienoiskuva| pienoiskuva|Makedonialainen jalkaväkisotilas taistelussa persialaista vastaan. Niin sanotusta [[Aleksanterin sarkofagista.]] Juuri ennen taistelun alkua Aleksanteri lähetti thessalialaisen ratsuväkensä vasemmalle siivelle avustamaan Parmenionia. Aleksanteria huolestutti se, että Dareios oli koonnut suurimman osan ratsuväestään Parmenionin ratsuväkeä vastapäätä. Oikealla siivellä olevan ratsuväen edelle hän määräsi makedonialaisen kevyen ratsuväen ja paionialaisen ratsuväen sekä jousimiehet ja kevyesti aseistetut agrianit. Hän lähetti myös ratsuväkeä ja jousimiehiä niitä persialaisia vastaan, jotka olivat kiivenneet makedonialaisten oikealla puolella oleville vuorille. Vasemman siiven etupuolelle Aleksanteri lähetti kreetalaiset ja traakialaiset kevytaseiset.
Makedonialaisten oikean siiven sivulla olleet persialaiset joukot pakenivat, kun Aleksanteri lähetti agrianit ja jousimiehiä heitä vastaan. Persialaiset pakenivat kukkuloilta korkeammalle vuorille, ja Aleksanteri jätti vain 300 ratsumiestä vahtimaan heitä. Tämän jälkeen Aleksanteri johti hitaasti joukkonsa persialaisia vastaan. Dareios ei antanut omien joukkojensa hyökätä, vaan odotti maltillisesti Pinaroksen toisella rannalla. Joen ranta oli paikoin jyrkkä ja Dareios oli antanut rakentaa valleja niille kohdille, joista joki oli helposti ylitettävä. Armeijan päästessä nuolenkantaman päähän vihollisesta antoi Aleksanteri hyökkäyskäskyn. Aleksanteri johti itse falangin oikean siiven hyökkäystä Pinaroksen yli. Oikealla siivellä makedonialaiset pääsivät joen yli ja löivät persialaiset pakosalle. Falagin keskiosa ei kuitenkaan päässyt joen yli. Dareioksen kreikkalaiset palkkasotilaat kävivät vastahyökkäyksen vihollisten ollessa vielä joen rannalla. Vaikka vain osa makedonialaisten falangista oli päässyt joen yli, saivat he kuitenkin kreikkalaiset lyötyä takaisin. Pinaroksen rannalla kaatui Arrianoksen mukaan 120 makedonialaista.
Kreikkalainen historioitsija Diodoros Sisilialainen kertoo, että Aleksanteri hyökkäsi ratsuväkensä kanssa suoraan Dareiosta kohti heti, kun hän huomasi tämän. Dareioksen veli Oksathres yritti puolustaa veljeään makedonialaisten hyökkäystä vastaan. Aleksanterin ratsuväki oli kuitenkin persialaisia parempi, ja pian Darioksen vaunun ympärillä oli kasoittain ruumiita. Oletettavasti juuri tämä kohtaus on kuvattu niin sanotussa Aleksanteri-mosaiikissa, joka on löydetty Pompejista. Dareioksen vaunua vetäneet hevoset vauhkoontuivat saamistaan haavoista, ja taistelun sekasorron keskellä hänen oli siirryttävä toiseen sotavaunuun. Diodoroksen mukaan muut persialaiset lähtivät pakoon sen jälkeen, kun he näkivät kuninkaan olevan kauhuissaan. Diodoroksen versio taistelusta poikkeaa kuitenkin esimerkiksi Arrianoksen kuvauksesta. Diodoros ei mainitse, että Dareios pääsi kiertämään Aleksanterin selustaan, eikä hän mainitse että taistelu käytiin Pinaroksen varrella.
Plutarkhos mainitsee myös, että historioitsija Khares Mytileneläinen kertoo Aleksanteri Suuren käyneen kaksintaistelun Dareioksen kanssa ja saaneen haavan reiteen Dareioksen miekasta.
Arrianoksen versiossa Dareioksen vasemmalla siivellä olleet persialaiset joukot antoivat periksi makedonialaisten hyökkäyksille ja pian koko vasen siipi oli sekasorron vallassa. Ainoastaan kreikkalaiset palkkasotilaat pysyivät paikoillaan. Persialaisten paettua makedonialaiset pääsivät kiertämään kreikkalaisten palkkasotilaiden selustaan. Dareios lähti pakoon nähtyään hajalle lyödyn vasemman siipensä. Aleksanterin falangin ylittäessä Pinaroksen hyökkäsi Dareioksen oikealla siivellä ollut ratsuväki joen yli Parmenionin thessalialaista ratsuväkeä vastaan. Syntyi kiivas ratsuväkitaistelu, joka ei ratkennut ennen kuin persialaiset näkivät Dareioksen pakenevan taistelukentältä.
Tappiot
Plutarkhoksen mukaan taistelussa kaatui yli 120 000 persialaista. Arrianoksen mukaan taistelussa kuolivat Arsames, Rheomithres ja Atizyes, jotka olivat johtaneet ratsuväkeä Granikoksen taistelussa. Taistelussa kaatui myös Egyptin satraappi Sauakes. Arrianos kertoo myös, että taistelussa kaatui 100 000 persialaista sotilasta, joista 10 000 oli ratsuväkeä. Diodoroksen mukaan kaatuneita oli 100 000 jalkaväkisotilasta ja 10 000 ratsuväkeä. Arrianos siteeraa Ptolemaiosta, jonka mukaan ruumiita oli niin paljon, että makedonialaiset pystyivät ylittämään rotkon täyttämällä sen kuolleilla. Justinuksen mukaan persialaiset menettivät 61 000 jalkaväkisotilasta ja 10 000 ratsumiestä. Vangiksi jäi 40 000 sotilasta.
Makedonialaisia Diodoroksen mukaan kaatui 300 jalkaväestä ja 150 ratsuväestä. Junianus Justinus kertoo taistelussa kaatuneen jalkaväkeä 130 henkeä ja ratsuväkeä 150. Arrianoksen kertoman mukaan Aleksanteri Suuren henkivartija Ptolemaios Seleukoksen poika kaatui taistelussa ja makedonialaisia kuolleita oli yhteensä 120. Curtiuksen mukaan makedonialaisten tappiot olivat 150 kuollutta ja 4 500 haavoittunutta.
Taistelun jälkeiset tapahtumat
pienoiskuva|Aleksanteri ja Hefaistion tapaavat Dareios III:n perheen taistelun jälkeen. 1600-luvulta. Taistelun jälkeen makedonialaiset valtasivat persialaisten leirin, josta he löysivät suunnattomia määriä kultaa ja muita rikkauksia. Arrianoksen mukaan leiristä löytyi 3 000 talentin verran kultaa. Taistelun jälkeen otettiin vangiksi myös Dareioksen äiti Sisygambis, hänen vaimonsa Statira ja kaksi hänen tytärtään. Aluksi Dareioksen perhe luuli että tämä oli kuollut taistelussa, mutta Aleksanteri lähetti heille viestin että Dareios oli elossa ja että heidän ei tulisi olla peloissaan. Erään kertomuksen mukaan Aleksanteri meni Hefaistionin kanssa tapaamaan Dareioksen perhettä taistelua seuranneena päivänä. Darioksen äiti heittäytyi maahan Hefaistionin edessä, koska tämä oli Aleksanteria pidempi. Palvelijat kertoivat Sisygambikselle kumpi vierailijoista oli kuningas, mutta Aleksanteri lepytteli häntä sanomalla, että Hefaisition myös oli Aleksanteri. Aleksanteri osoitti näin myötätuntoa Darioksen äidille ja arvostusta ystävälleen.
Taistelun jälkeen Dareios pakeni aluksi Eufratille. Matkan varrella hän keräsi mukaansa 4 000 taistelusta paennutta sotilasta. Aleksanterin puolestaan jatkoi matkaa Foinikiaan ja myöhemmin Egyptiin. Tämän jälkeen persialaiset laivastot eivät enää pystyneet toimimaan Välimerellä ja ne eivät enää olleet uhka Kreikkaa vastaan. Vuonna 331 eaa. Aleksanteri hyökkäsi suoraan Persian valtakunnan sydämeen ja kukisti Dareioksen toistamiseen Gaugamelan taistelussa, minkä jälkeen hän valtasi koko Persian valtakunnan.
Issoksen taistelu taiteessa
Plinius vanhempi kertoo, että tunnettu kreikkalainen taiteilija Filoksenos Eretrialainen maalasi Issoksen taistelusta kuuluisan taulun 300-luvun lopulla. Filoksenos maalasi taulun Kassandrokselle, joka tuolloin oli Makedonian kuningas. Tämä maalaus ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta Pompejista on löydetty niin sanottu Aleksanteri-mosaiikki, joka on ehkä tehty aikaisemman maalauksen mukaan. Mosaiikki saattaa myös esittää Gaugamelan taistelua, jossa Aleksanteri Suuri lopullisesti kukisti Dareioksen. Mosaiikki löydettiin niin sanotusta Faunin talosta, ja se kuvaa Aleksanteri Suurta ja Dareios III:a keskellä taistelua. Mosaiikki on 100-luvulta eaa. ja se löydettiin vuonna 1831. Se on nykyään esillä Napolin kansallismuseossa.
Toinen antiikin aikainen taideteos, joka luultavasti kuvaa Issoksen taistelua on niin sanottu "Aleksanteri-sarkofagi". Hellenistiseen tyyliin tehty sarkofagi kuului Sidonin viimeiselle kuninkaalle Abdalonymokselle. Sarkofagin kyljissä olevat kohokuvat kuvaavat Aleksanteri Suurta taistelussa persialaisten kanssa. Sarkofagi on nykyään nähtävänä Istanbulin arkeologisessa museossa.