cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adolfo Lutz -instituutti
Adolfo Lutz -instituutti toimii yhtenä Maailman terveysjärjestön influenssaseurannan kolmesta kansallisesta keskuksesta Brasiliassa. Instituutilla on 12 alueellista laboratoriota. Instituuttia johtaa Laura Nogueira da Cruz.
Koronaviruspandemian (2020) aikana IAL on kansallisena referenssilaboratoriona osallistunut Brasilian covid-19-näytteiden testaamiseen. Maan ensimmäisestä, IAL:n laboratoriovarmentamasta positiivisesta eli sairauteen viittaavasta potilasnäytteestä tiedotettiin 26. helmikuuta 2020. Instituutti on yhteistyössä São Paulon ja Oxfordin yliopistojen kanssa selvittänyt Brasilian kahden ensitapauksen alkuperää ja genomeja tarkemmin sekä todennut kahden ensimmäisen potilaan tuoneen taudin Pohjois-Italian matkaltaan helmikuussa 2020.
Kari Kuula
Kari Kuula (s. 1963 Turku) on suomalainen tietokirjailija, Kauniaisten seurakunnan seurakuntapastori, teologian tohtori ja Helsingin yliopiston dosentti. Kuula valmistui teologian tohtoriksi vuonna 1999 ja hänet nimitettiin Helsingin yliopiston dosentiksi vuonna 2003.
Kuulan perheeseen kuuluvat pastorivaimo Pirjo Kuula sekä kaksi aikuista lasta.
Ura
Kuula toimi Kuopiossa Puijon seurakunnan kappalaisena vuosina 1998-2017. Vuoden 2018 alusta saakka hän on toiminut Kauniaisten seurakunnan seurakuntapastorina.
Kirjoittajana
Kuula on kirjoittanut useita teologiaa ja kristinuskoa käsitteleviä tietokirjoja. Hän sai vuonna 2007 Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan kirjastaan Helvetin historia. Kuula oli yksi vuoden 2013 Tietokirjailijapalkinnon saajista.
Kurkijoen maamiesopisto
Kurkijoen maamiesopisto, aik. Kurkijoen maanviljelysopisto, oli luovutetussa Karjalassa toiminut maanviljelysopisto. Sen edeltäjä oli Kurkijoelle valtion omistamalle Kurkijoen hovitilalle perustettu maanviljelys- ja karjakkokoulu, jonka tehtävänä oli tarjota Itä-Karjalan ja Itä-Suomen asukkaille maa- ja karjatalousalan korkeamman tason opetusta. Kurkijoen maanviljelysopisto aloitti toimintansa 5. joulukuuta 1874. Koulun ensimmäinen johtaja oli 1874–1896 A. E. Lång, myöhemmin maanviljelyksen ylitarkastaja. Kurkijokelainen Viktor Fagerström oli koulun johtaja vuodesta 1918.
Poikkeus sääntöön
"Poikkeus sääntöön" on suomalaisen rap-artisti Asteen ensimmäinen single hänen toiselta studioalbumiltaan Surullisiilauluja. Kappaleen kertosäkeen pohjana on käytetty Bogart Co. -yhtyeen vuonna 1985 julkaistua All the Best Girls -kappaletta. ja sen on tuottanut MGI. Kappaleen kieli on suomi, kertosäe on laulettu englanniksi. Kappale valittiin The Voice -radiokanavan järjestämässä äänestyksessä Suomen viralliseksi kesähitiksi 2009.
Kurkijoen maamiesopisto
Koulu aloitti kolmivuotisena. Oppilaat jakautuivat pohjakoulutuksen perusteella renki- ja voutiluokkiin. Kun maatalouden opetusta järjestettiin uudelleen 1896, opiston uudeksi nimeksi tuli Kurkijoen ylempi maanviljelyskoulu, ja marraskuussa 1910 koulun nimi muuttui jälleen, nyt Kurkijoen maamiesopistoksi. Opisto oli tarkoitettu maatalouden ammattiin kouluttavaksi keskikouluksi sellaisia nuorukaisia varten, ”jotka syystä tai toisesta kykenemättömiä loppuun suorittamaan lyseon täydellistä oppikurssia”.
Opistosta tuli 1910 kaksivuotinen, kun maamieskoulun oppilaiden pohjakoulutuksen ja ennakkoharjoittelun vaatimuksia lisättiin siten, että piti olla suoritettuna lyseon 5. luokan kurssi tai vaihtoehtoisesti hakijalla piti olla vastaavat tiedot tai käytynä ylempi kansakoulu tai suoritettuna opintokausi kansanopistossa. Lisäksi kaikilta edellytettiin kahden vuoden käytännöllinen harjoittelu. Pääsyvaatimukset olivat korkeammat kuin Mustialassa, mutta 1918 pääsyvaatimukset muutettiin samanlaisiksi kuin Mustialassa, Kurkijoen koulun historian mukaan siksi, että aste-eroa ei katsottu hyvällä silmällä. .
Poikkeus sääntöön
Listamenestys
Poikkeus sääntöön nousi YleX-radiokanavan Himotuimmat-listalla viikolla 16 suoraan listaykköseksi ja on ollut listalla toistaiseksi 14 viikkoa. Suomen viralliselle latauslistalle kappale nousi ensimmäisen kerran viikolla 20/2009 sijoittuen 13. sijalle. Latauslistan kärkipaikalle se nousi viikolla 27/2009. Virallisella singlelistalla Poikkeus sääntöön on ollut parhaimmillaan toisella sijalla, niin ikään viikolla 27.
Kurkijoen maamiesopisto
Koulutilasta erotettiin 1895 Elisenvaaran ulkotila. Sinne perustettiin 1896 Suohovin alempi maanviljelyskoulu, jonka koulutilalla aloitti toimintansa naiskarjakkoja kouluttava yksivuotinen karjanhoitokoulu. Myöhemmin karjakkokoulun nimeksi tuli Itä-Karjalan tietopuolinen karjanhoitokoulu.
Kun Kurkijoki määrättiin talvisodan päätyttyä 1940 evakuoitavaksi, maamiesopisto liitettiin Mustialan maamiesopistoon ja opisto ja virat lakkautettiin toukokuussa 1940. Kurkijoen toisen vuosikurssin oppilaat suorittivat loppukuulustelun Mustialassa, ja ensimmäisen vuosikurssin oppilaat tulivat sinne ensimmäiselle vuosikurssille.
Kurkijoen ja Elisenvaaran koulut palasivat Kurkijoelle jatkosodan aikana. Elisenvaaran koulutilan rakennukset olivat tuhoutuneet. Opiston ja koulutilan rakennuksissa toimi sota-aikana sotavankileiri nro 12.
Kurkijoen maamiesopiston toverikunta toimi 1950-luvulle asti.
Eugene Scalia
Eugene Scalia (s. 14. elokuuta 1963 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen poliitikko ja juristi, joka toimi Yhdysvaltain 28. työministerinä 30. syyskuuta 2019 – 20. tammikuuta 2021.
Scalia on korkeimman oikeuden entisen tuomarin Antonin Scalian ja hänen vaimonsa Maureenin lapsi. Scalia on naimisissa Patricia ”Trish” Scalian kanssa. Parilla on seitsemän lasta.
Sauna
pienoiskuva|Perinteinen [[Suomalainen kulttuuri|suomalainen rantasaunamaisema]] pienoiskuva|Tyypillinen nykyaikainen sauna pienoiskuva|Saunojia Sauna on saunomista ja kylpemistä varten rakennettu tila.
Saunan perusidea on pysynyt samanlaisena vuosisatojen ajan. Sauna on lämmitettävä tila, erillinen rakennus tai rakennuksen osa. Sauna lämmitetään kiukaalla, joka on kiviä sisältävä uuni. Saunan ilmasta saadaan kostea heittämällä vettä kiukaan kuumille kiville. Tätä kiukaasta nousevaa kuumaa kosteaa vesihöyryä kutsutaan löylyksi. Saunan lämpöä, kosteutta ja tuuletusta säädetään rakennusteknisillä ratkaisuilla.
Etymologia
Saunan on ajateltu tarkoittaneen alun perin lämmitettyä maakuoppaa tai poteroa. Sauna on vanha suomenkielinen sana, ja sen alkuperäiseksi muodoksi voidaan mallintaa *sakna tai *savńa. Sanalla on vastineita virossa (saun) ja muissa itämerensuomalaisissa kielissä (livvinkarjala: saunu; inkeroinen, vatja: sauna, liivi: sōna), mahdollisesti myös saamessa. Näissä kielissä sauna ja sen vastineet voivat lisäksi tai yksinomaan tarkoittaa pientä tupaa tai asuinsijaa tai saamessa lumeen kaivettua kuoppaa (Pohjoissaamen vastine suomen sauna-sanalle on suovdnji. Nykyiset saunaa merkitsevät sanat saamessa ovat kuitenkin myöhäisiä lainoja suomesta, esimerkiksi pohjoissaamen sávdni). Uusimman, Petri Kallion esittämän käsityksen mukaan sauna on laina esikantagermaanin sanavartalosta *stagh-ná-, jonka perillisiä on muun muassa englannin stack 'kasa'. Saunan alkuperäinen merkitys olisi näin ollen ollut 'kiuas'. Tätä noudattelee myös viron kielen etymologiasanakirja (Eesti etümoloogiasõnaraamat, ETY), jonka mukaan sauna on ehkä laina kantagermaanin sanasta *stakka-, josta tulee kasaa tai kekoa tarkoittavat muinaisislannin stakkr ja englannin stack sekä ruotsin murteissa esiintyvät tulipesää tarkoittavat stake, stäck. ETY myös mainitsee mahdollisena kantagermaanilähteenä sanan *sāpna- ('saippuapaja').
Suomen kielessä saunan rinnakkaisnimityksinä tunnetaan pirtti (Vertaa ) Varsinais-Suomessa, Keski-Pohjanmaalla ja eteläisessä Hämeessä sekä kyly Laatokan pohjoispuolella.
Historia
Varhaisimmat suomalaiset saunat olivat pronssikautisia (1500–900 eaa.) maasaunoja eli kuoppasaunoja. Sauna oli maahan kaivettu kuoppa, jonka pohjalla oli kivikasa. Kun kivet oli kuumennettu, kuoppa peitettiin riukujen varaan asetelluilla taljoilla, tuohella tai turpeella. Kiville valettiin vettä, mistä syntynyt höyry kuumensi majan.
Vanhimmat saunat olivat rakennelmia, joissa oli yksi kuumaksi lämmitettävä tila. Tila lämmitettiin tulisijalla, kiukaalla, jossa liekit lämmittivät tulipesän päälle rakennetun kiviladelman. Nykyisin kyseistä kiuastyyppiä kutsutaan rauniokiukaaksi. Savu nousi kiviladelman läpi suoraan saunatilaan, eli kysymyksessä oli savusauna. Myöhemmin kiviladelma kehittyi muuratuksi kiukaaksi, ilman kiertoa ja savun poistoa varten seinään lisättiin suljettava aukko, räppänä, sekä kattoon puusta tehty hormimainen lakeinen. Saunassa istuttiin korotetuilla lauteilla ja kylvettiin heittämällä vettä kiukaan kiville, jolloin syntyi löylyä eli kuumaa vesihöyryä. Löylyttelyn ja vilvoittelun jälkeen peseydyttiin samassa saunatilassa.
Varhaisimpana tunnettuna mainintana suomalaisesta saunasta pidetään kiovalaisessa Nestorin kronikassa olevaa mainintaa Novgorodin pohjoispuolella elävien ihmisten kuumista saunoista ja alastomien saunojien tavasta hakata itseään puunoksilla ja kaataa lopuksi päällensä kylmää vettä. Professori Anders Sjöberg on tutkinut Novgorodin julkisten saunojen käyttöä Ruotsin miehityskauden aikana vuosina 1611–1617. Saunominen julkisessa saunassa Novgorodissa oli maksullista, ja saunan yhteydessä oli myös myynnissä olutta sekä suoneniskentäpalveluita. Professori Mikael Wexionius puolestaan mainitsi Turun Akatemian avajaisissa 1640, että kaikki suomalaiset ovat ahkeria saunassa kävijöitä.
pienoiskuva|Italialaisen tutkimusmatkailija [[Giuseppe Acerbi|Giuseppe Acerbin kuvaus suomalaisesta saunasta vuodelta 1804. ]] Italialainen Giuseppe Acerbi kirjoitti vuonna 1799 saunomisesta teoksessaan Matka halki Suomen, kuinka "valtavaksi hämmästyksekseni huomasin että nuo ihmiset saattoivat nauttien oleskella puoli tuntia tai tunninkin huoneessa, jossa kuumuus kohosi 70 tai 75 asteeseen celsiusta. Koko ajan, kun suomalaiset oleskelivat tässä kuumassa kylvyssä, he hieroivat itseään ja hakkasivat jokaista ruumiinsa kohtaa koivun oksista tehdyllä vitsakimpulla. Kymmenen minuutin jälkeen he olivat punaisia kuin raaka liha ja näyttivät suorastaan kauheilta."
Suomalaisen sauna-aatteen isänä on joskus pidetty suomalaisuusmies Carl Axel Gottlundia, joka tajusi saunan merkityksen retkeiltyään vuonna 1817 Ruotsissa metsäsuomalaisten parissa. Suomalaisen sauna-aatteen aloitussanoina on joskus pidetty hänen lausuntoaan: ”En ollut vuoden mittaan kylpenyt, vaikka olin tottunut ennen ainakin kahdesti viikossa ottamaan löylyt. Ja yksin suomalaisille tässäkin tottumus on toinen luonto.”
1800-luvun lopulla tutkijoita alkoi kiinnostaa kysymys suomalaisen saunan alkuperästä. Suomen kielen professori August Ahlqvist arveli vuonna 1871 sanaston perusteella, että sauna oli siirtynyt bysanttilaisesta kulttuurista slaavien kautta Suomeen. Lääketieteen tohtori Max Buch pyrki puolestaan todistamaan, että sauna oli suomalainen keksintö. Hän yhdisti Kalevalan saunaan arvelemalla, että Nestorin kronikassa kerrotaan nimenomaan Kalevalan sankareiden saunakulttuurista. Buchin ansiosta saunan alkuperän on pitkään kuviteltu olevan suomalainen. Elias Lönnrot ei Kalevalassa puolestaan nostanut saunaa mitenkään erityiseen asemaan. Keskeinen saunomisen kuvaus on kuitenkin Kalevalan 45. runossa, jossa Väinämöinen parantaa Pohjan emännän lähettämiä tauteja savusaunassa pyytäen Ukko ylijumalaa löylyyn apuun.
Perinteisesti saunatilaa on sen puhtauden ja vedenlämmitysmahdollisuuden vuoksi käytetty hyvin monipuolisesti eri tehtäviin, ei ainoastaan kylpemiseen. Entisaikaan saunassa hoidettiin sairaita ja synnytettiin. Saunassa on myös valmistettu maltaita ja Länsi-Suomessa myös savustettu eli palvattu lihaa. Pitkään sauna oli myös uudistilojen ensimmäinen asunto, jossa asuttiin kunnes varsinainen pirtti oli saatu rakennettua valmiiksi. Sauna on ollut myös perinteinen tekijä juhannukselle, jossa pahoja henkiä on karkotettu ja peseydytty juhannussaunassa jo pitkän aikaa. Ennen häitä puolestaan on perinteisesti järjestetty erityinen morsiussauna ja jouluna joulusauna.
Kiuas ja löyly
pienoiskuva|vasen|upright=0.8|Löylykauha ja [[Kiulu|löylykiulu saunan lauteilla]]
Kiuas lämmitetään yleensä polttopuilla tai sähköllä, joskus harvoin pelleteillä, öljyllä tai maakaasulla. Kiukaita on kahta perustyyppiä: kertalämmitteisiä ja jatkuvalämmitteisiä. Kertalämmitteinen kiuas lämmitetään etukäteen ennen varsinaista saunomista. Koska kaikki lämpö pitää varata kiviin ennen saunomista, on kivimäärän oltava suuri, satoja kiloja. Jatkuvalämmitteisen kiukaan lämmittämistä jatketaan myös kylpemisen aikana ja kivimäärä voi siksi olla pienempi.
Puulämmitteiset kiukaat jakaantuvat savusaunoissa käytettäviin sisälle savuttaviin kiukaisiin ja nykyaikana tavallisempiin savuhormiin liitettyihin kiukaisiin. Savusaunan kiukaasta savu tulee lämmityksen aikana löylykivien läpi löylyhuoneeseen, josta se raollaan olevan oven ja räppänän tai lakeisen kautta poistuu ulos. Räppänä on seinään tehty luukku, katon (eli laen) läpi tehtyä savunpoistoa sanotaan lakeiseksi.
Savuhormiin liitetyssä kiukaassa savu ei pääse lainkaan löylytilaan. Kiukaita on kahta perustyyppiä. Kertalämmitteisessä kiukaassa savukaasut kulkevat savusaunakiukaan tavoin kiuaskivien välitse, mutta kivitila on eristetty löylytilasta ja lopuksi savukaasut johdetaan savuhormiin. Kylpemisen aikana tulta ei polteta. Kiukaan kivitilassa on luukku, joka aukaistaan lämmittämisen jälkeen tulen sammuttua, ja kuumille kiville voidaan heittää löylyä. Jatkuvalämmitteisessä kiukaassa palokaasut kiertävät kiukaassa joutumatta kosketuksiin kiuaskivien kanssa. Lämpö siirtyy kiukaasta kiviin kivitilan kuumenneiden pintojen ja kuumennen ilman kierron avulla. Jatkuvalämmitteinen kiuas on yleisin puulämmitteinen kiuastyyppi.
Asuinhuoneistojen saunoissa käytetään yleisimmin sähkölämmitteisiä kiukaita. Niiden lämmitysteho on yleensä alhaisempi kuin puukiukailla, mutta riittävä pieneen löylyhuoneeseen. Sähkökiuas ei tarvitse savuhormia, mutta sähköliitännän tulee yleensä olla kolmivaihevirtainen.
Savusauna
pienoiskuva|Savusaunassa ei ole savupiippua, vaan savu leviää aluksi löylyhuoneeseen ja poistuu räppänän kautta
Perinteinen suomalainen saunatyyppi, savusauna (Karjalassa musta sauna), on kertalämmitteinen, eli kiuasta ei voida lämmittää kylpemisen aikana. Savusaunan kiuas on tulipesän ympärille ja päälle ladottu kivinen kupu, jonka läpi savukaasut nousevat vapaasti saunatilaan ja samalla kiuaskivet kuumenevat. Lämmityksen aikana savu poistuu välikatossa eli laessa olevan lakeistorven, lakeisen, tai seinässä olevan luukun eli räppänän kautta. Kun kivet ovat riittävän kuumat ja pesä on sammunut heitetään häkälöylyt, jonka jälkeen sauna on valmis kylpijöille. Häkälöylyissä suurin osa kivien pintaan tarttuneesta noesta ja pienhiukkasista irtoaa ennen kuin saunojia on löylyilmaa hengittämässä.
Kertalämmitteisyys edellyttää, että kiukaassa on enemmän lämpöä varaavia kiuaskiviä kuin jatkuvalämmitteisessä saunassa, koska lisälämmitystä ei voida tehdä kylpemisen aikana. Pieni neljän hengen savusauna lämpenee yleensä muutamassa tunnissa ja vaatii puolisen tuntia aikaa siintymiseen eli hiilloksen sammumiseen ja savun tuulettumiseen. Tuulettumista edistää, jos kekäleet vedetään kiukaan etuosaan palamisen loppuvaiheessa. Tällöin hiilet palavat nopeasti loppuun eikä ole vaaraa häkäkaasujen muodostumisesta.
Savusaunaa arvostetaan saunomisen perinteisenä muotona ja sen pehmeiden löylyjen vuoksi.
Savuhormillinen kerta- tai jatkuvalämmitteinen sauna
Merkittävä muutos saunan kehityksessä oli uloslämpiävän kiukaan kehittäminen eli savuhormin liittäminen kiukaaseen. Uloslämpiävät kiukaat yleistyivät Suomessa 1900-luvun alkupuoliskolla. Kiukaita on kahta perustyyppiä: kertalämmitteisiä ja jatkuvalämmitteisiä. Kertalämmitteinen kiuas lämmitetään etukäteen ennen varsinaista saunomista. Koska kaikki lämpö pitää varata kiviin ennen saunomista, on kivimäärän oltava suuri, satoja kiloja. Jatkuvalämmitteisen kiukaan lämmittämistä jatketaan myös kylpemisen aikana ja kivimäärä voi siksi olla pienempi.
Kertalämmitteisessä kiukaassa savukaasut kulkevat savusaunakiukaan tavoin kiuaskivien välitse, mutta kivitila on eristetty löylytilasta ja lopuksi savukaasut johdetaan savuhormiin. Kylpemisen aikana tulta ei polteta. Kiukaan kivitilassa on luukku, joka aukaistaan lämmittämisen jälkeen tulen sammuttua, ja kuumille kiville voidaan heittää löylyä. Jatkuvalämmitteisessä kiukaassa palokaasut kiertävät kiukaassa joutumatta kosketuksiin kiuaskivien kanssa. Lämpö siirtyy kiukaasta kiviin kivitilan kuumenneiden pintojen ja kuumennen ilman kierron avulla.
Peltirunkoinen, jatkuvalämmitteinen kiuas lämpenee saunomiskuntoon nopeammin ja pienemmällä puumäärällä kuin muurattu kiuas. Jatkuvalämmitteinen kiuas on yleisin puulämmitteinen kiuastyyppi.
Infrapunasauna
Infrapunasaunassa ei ole lainkaan kiuasta tai löylyjä, vaan hikoilemisen aiheuttaa infrapunasäteily. Infrapunasaunan lämpötila-alue on 50 celsiusasteen molemmin puolin. Kiukaan ja löylyjen puuttuminen on usein mainittu perustelu argumentille, jonka mukaan infrapunasauna ei ole sauna.
Alankomaalainen pilottitutkimus, johon osallistui 17 reumapotilasta esitti, että infrapunasauna lievitti väliaikaisesti nivel- ja selkärankareuman oireita.
Saunarakennus
pienoiskuva|Perinteinen saunarakennuksen paikka on hieman erillään muista pihapiirin rakennuksista.
Perinteisesti sauna on sijoitettu erilliseen saunarakennukseen jonkin verran erilleen pihapiiristä tulipalovaaran ja vedensaannin vuoksi, mutta nykyisin saunoja rakennetaan yleisesti myös asuin- ja talousrakennusten yhteyteen kuten myös majoitus- ja liikerakennuksiin.
Historialliset saunatyypit
Suomalaisen kulttuurin saunarakennus on historialtaan ja ilmenemismuodoiltaan tiiviisti liittynyt kulttuuriin, elinkeinoihin ja paikallisiin rakennustapoihin. Vakiintunut maatila vaati saunalle eri toimintoja kuin liikkuva kaskenpolttajaperhekunta tai yksittäinen erämies. Historiallisia saunarakennusten tyyppejä tunnetaan useita. Vanhemmat historialliset saunat olivat kaikki savusaunatyyppisiä; osassa savu johdettiin ulos puisen hormin – lakeisen – kautta tai seinässä olevasta aukosta eli räppänästä.
Maasauna
Maasauna oli pieni ja matala, kaivetun kuopan päälle rakennettu sauna, jossa oli yleensä turvekatto. Lauteet olivat yleensä peräseinällä ovea vastapäätä ja kiuas oven vieressä. Kivistä kootun kiukaan yläpuoli saatettiin saveta umpeen. Savu johdettiin ulos lakeisen kautta. Saunatyyppiä tavattiin maaseudulla vielä 1900-luvun alussa.
Eräsauna
Eräsaunat eli metsäsaunat oli tarkoitettu metsästys- ja kalastusretkien tukikohdiksi, ja ne saattoivat olla rakenteiltaan vaatimattomia, tilapäisiksi ajateltuja. Kiuas oli irtokivinen, ja sitä käytettiin myös ruoanlaittoon. Tila oli tarkoitettu kylpemisen ohella muuhun oleskeluun, jota varten saunassa oli erillinen lava.
Eräsaunoista kehittyi myöhemmin eritystä käyttöä varten tarkoitettuja saunoja, esimerkiksi tervanpolttajien ja hiilenpolttajien saunat, sekä myllysaunat.
Riihisauna
Pysyvän asutuksen ja maanviljelyn myötä syntyi riihisauna, jota saatettiin käyttää asumiseen, kylpemiseen sekä esimerkiksi hamppu- tai pellavasadon kuivaamiseen ja myös maltaiden imellyttämiseen. Rakennus oli tekniseltä toteutukseltaan jo varsin vaativa: jopa nelisen metriä korkea hirsistä tehty savupirtti, jossa asuttiin, kylvettiin ja kuivattiin sato. Tilassa saattoi olla erillinen mallasparvi maltaiden imellytykseen ja kuivaamiseen ja kylpylavo kylpemiseen.
Riihisaunoista kehittyi nykyinen saunarakennus: muiden toimintojen varatessa tilan saatettiin viereen rakentaa ainoastaan kylpemiseen tarkoitettu saunarakennus.
Yleinen sauna
Väestön keskittyessä kaupunkeihin 1800-luvun lopulta lähtien syntyi tarve yleisiin saunoihin, koska kaupunkitonteille ei saunoja yleensä rakennettu muun muassa niiden aiheuttaman palovaaran vuoksi. Kaupungeissa on perinteisesti ollut runsaasti maksullisia yleisiä saunoja, mutta niiden lukumäärä väheni nopeasti 1950-luvulta lähtien. Aluksi yleiset saunat korvautuivat kerrostalojen yhteissaunaosastoilla, 1960-luvun loppupuolelta lähtien myös huoneistosaunoilla. Uimahallien yhteydessä on nykyään kuitenkin paljon yleisiä saunoja. Suomessa useimmat yleiset saunat on tarkoitettu joko vain miehille tai vain naisille, mutta ikärajaa ei ole. Useissa muissa maissa on tavallista, että yleisiin saunoihin on ikäraja.
Talo- ja huoneistosauna
pienoiskuva|Huoneistosauna sisältä.
Monissa erityisesti 1960- ja 1970-luvuilla rakennetuissa kerrostaloissa on asukkaiden yhteinen talosauna. Tällöin yleensä asunnoissa ei ole alun perin ollut erillisiä asuntokohtaisia huoneistosaunoja. Talosaunaan varataan huoneistokohtaisia saunavuoroja, joiden lisäksi voi olla viikoittaiset yleiset saunavuorot erikseen miehille ja naisille. Yleisestä saunavuorosta saatetaan käyttää esimerkiksi nimitystä lenkkisauna.
Viime vuosikymmeninä ovat yleistyneet varsinkin rivi- ja kerrostaloissa niin sanotut huoneistosaunat, jotka ovat suoraan asunnon yhteydessä. Huoneistosaunoissa on yleensä pieni löylyhuone ja erillinen pesuhuone, joka samalla saattaa olla asunnon ainoa hygieniatila. Nykyaikana suurin osa huoneistosaunoista on sähkölämmitteisiä, kun taas erillisissä saunarakennuksissa kiukaat ovat useimmiten ulossavuavia ja puulämmitteisiä. Uusissa kerrostaloissa yleensä asuntojen yhteyteen rakennetaan huoneistosauna, mutta vanhemmissa taloissa niitä ei ole. Asuntoihin voidaan kuitenkin asentaa kylpyhuonesauna. Periaatteeltaan se vastaa suihkukaappia tai höyrysuihkua eikä vaadi rakennukseen tai kylpyhuoneeseen muutoksia. Kylpyhuonesauna on tyypiltään suosituin saunamalli perinteisten saunamaiden kuten Suomen, Ruotsin ja Venäjän ulkopuolella. Näissä maissa sauna sijaitsee usein uima-altaan lähellä, takkahuoneessa, kellarissa, parvekkeella tai muussa vastaavassa tilassa, sillä asuntoihin ei ole suunniteltu ja varattu varsinaista tilaa saunalle, eikä saunan käyttötarkoitus ole peseytyminen, vaan rentoutuminen. Näitä saunoja kutsutaan myös rakenteensa perusteella elementtisaunoiksi. Suosituin ja perinteisin rakenne kylpyhuonesaunoissa on puupaneeli puurungolla, mutta markkinoilla on myös lasikuiturakenteisia tuotteita.
This Is Our Night
This Is Our Night on Sakis Rouvasin esittämä kappale, joka edusti Kreikkaa Eurovision laulukilpailussa 2009. Kappale julkaistiin radiosoittoon 12. helmikuuta 2009, ja digitaalisesti ladattavaksi se tuli 25. helmikuuta. Se julkaistiin myös singlenä, joka sisältää myös Rouvasin kaksi muuta Kreikan 2009 euroviisukarsinnoissa mukana ollutta kappaletta. This Is Our Night on julkaistu myös Rouvasin Irthes-albumin erikoispainoksessa.
Sauna
Muut saunatyypit
pienoiskuva|vasen|Tynnyrisauna järven rannalla pienoiskuva|Autolla liikuteltava sauna Nykyisissä suomalaisissa hotelleissa sauna kuuluu rutiinivarustukseen. Usein julkistilojen saunojen yhteydessä on esimerkiksi uima-allas. Myös useimmissa kunnissa on uimahalleja sekä urheilu- ja kuntolaitoksia, joissa on omat saunansa. Nykyisin uusien kerrostalojen talosaunat ovat harvinaistuneet, asuntoihin rakennetaan usein huoneistosauna.
This Is Our Night
Laulukilpailun finaalissa kappale sijoittui seitsemänneksi.
Sauna
Muut saunatyypit
Yrityksillä saattaa olla edustussaunoja erikseen tai toimistojensa yhteydessä. Erillisessä rakennuksessa olevaan rantasaunaan kuuluu yleensä löylyhuoneen lisäksi pesuhuone ja pukuhuone. Pukuhuone voi olla tilava saunatupa takkoineen, pienoiskeittiöineen ja jopa vuoteineen. Saunan tuotekehitystä edustavat telttasauna ja tynnyrisauna. Telttasaunaa voi lämmittää myös niin, että kivet kuumennetaan teltan ulkopuolella olevassa nuotiossa ja kannetaan pihdeillä tai vastaavilla tulikuumina teltan keskelle kiviä varten valettuun kuoppaan. Sauna voi olla myös esimerkiksi ajoneuvon perässä vedettävä siirrettävä sauna. Teuvalla Etelä-Pohjanmaalla järjestetään kesäisin vuosittainen siirrettävien saunojen kokoontumistapahtuma. Myös maasaunoja on alettu valmistaa uudelleen. Betonielementeistä valmistettu maasauna sopii erityisesti savusaunaksi palamattomuutensa takia.
Saunomisolosuhteet
Suositeltava ilmankosteus saunomisen aikana on 40–60 (kovissa löylyissä 70) grammaa vettä kuivaa ilmakiloa kohti. Alle 40 gramman tai yli 70 gramman pitoisuudet voivat aiheuttaa epämiellyttävää hajua. Oikealla ilmankosteusalueella sopiva saunomislämpötila saunojan pään korkeudella on yleensä 70–100 °C. Noin 70–85 asteen kylpemislämpötila mielletään kyseisellä ilmankosteudella leppoisaksi, 80–95 asteen lämpö normaaliksi ja 90–105 astetta kovaksi saunomislämpötilaksi. Lämpötilaa on muun muassa paloturvallisuussyistä turha nostaa yli 100–105 asteen, sillä kylpijään kohdistuva lämpökuorma saadaan erittäin suureksi jo nostamalla ilmakosteus ylärajalle 70 grammaan ilmakiloa kohti. Toisaalta kylvettäessä matalissa alle 70 asteen lämpötiloissa ilmankosteus nousee helposti yli suositellun, ja voi ilmetä hygieenisiä tai rakennusteknisiä haittoja. Ilmanvaihdon tulee olla vähintään 6 litraa sekunnissa jokaista saunan huonealan neliömetriä kohti.
Moderneissa, noin 2–2,4 metriä korkeissa saunoissa lauteet sijaitsevat 1–1,5 metrin korkeudella, jolloin etäisyys alakatosta on sopiva, noin metri. Esteettömiksi suunnitelluissa saunoissa lauteet voivat olla matalammallakin, tai voidaan käyttää erillisiä saunatuoleja. Tällöin kiuas tulisi asentaa esimerkiksi lattiaan tehtyyn syvennykseen. Kiuaskivien tulisi olla saunojan jalkojen korkeudella tai alapuolella.
Saunomistapoja
pienoiskuva|vasen|150px|Naulassa roikkuvia vastoja Useimmiten suomalaisessa saunassa lämmitellään aluksi rauhallisesti totutellen saunan lämpöön. Tämän jälkeen heitetään kovemmin löylyä ja usein myös lyödään itseään rauhallisesti vastalla. Vastomisesta käytetään Itä-Suomessa myös nimeä vastalla kylpeminen ja Länsi-Suomessa nimeä vihtominen, ja sen vaikutus on lähinnä hierova ja ihoa puhdistava. Länsi-Suomessa oikeaoppinen vihta eli vasta sidotaan taivutetulla koivun oksalla, Itä-Suomessa taas koivunvarvusta kierretyllä pannalla eli lenkillä. Hieskoivun oksat sopivat hyvin sitomiseen kun taas parhaat vihdakset ovat pienten rauduskoivujen alaoksia.
Vasta säilyy kuivattuna yli talven. Kuivattu vasta täytyy liottaa ennen käyttöä ensin haaleassa ja sitten lämpimässä vedessä.
Löylyveden lämpötilalla ei ole paljoakaan merkitystä energiankulutuksen kannalta, mutta kylmä vesi kuluttaa kiukaan kiviä hiukan nopeammin kuin kuumaa vettä käytettäessä.
Monella on tapana juoda saunassa tai saunomisen yhteydessä esimerkiksi saunakaljaa tai virvoitusjuomaa.
Saunomisen välillä on tavallista käydä vilvoittelemassa, mahdollisesti järvessä, talvella avannossa tai lumihangessa piehtaroimassa.
Parannus ja rituaalinen puhdistautuminen
Sauna on ollut perinteinen parannuskeino tai osa hoitoa hyvin moniin erilaisiin sairauksiin. Lämmön ansiosta sauna on ollut hygieeninen paikka. Vanhan sanonnan mukaan jos ei sauna, terva ja viina auta, on tauti kuolemaksi. Saunassa on parannettu sairaita: kupattu, isketty verta, annettu hierontaa ja oiottu jäseniä. Saunaa käytetään edelleen esimerkiksi vilustumisen hoitoon ja ehkäisyyn. Saunominen helpottaa myös astmaatikon oloa. Sydänpotilas voi saunoa, jos vaiva ei estä reipasta kävelyä - saunomisen rasitus sydämelle on samaa luokkaa.
Sauna on ollut suomalaisessa maaseutukulttuurissa paikka sekä syntymälle että kuolemalle. Saunassa hoidettiin synnytykset ja vastasyntyneen ensimmäinen pesu. Sinne toisaalta vietiin myös kuolleiden ruumiit pestäväksi.
Positiiviset
Runsas saunominen vähentää vuonna 2016 julkaistun suomalaistutkimuksen mukaan dementian ja Alzheimerin taudin riskiä keski-ikäisillä miehillä. Vuonna 2018 julkaistussa kansainvälisen tutkimusryhmän laatimassa tutkimuksessa havaittiin, että päivittäin saunovilla on myös yli puolet pienempi riski saada aivoinfarkti verrattuna kerran viikossa saunoviin.
Saunominen saattaa lisäksi lievittää kipuja ja se koetaan myös rentouttavan, rauhoittavan, puhdistavan ja virkistävän. Urheilusuorituksen jälkeen saunominen rentouttaa lihaksia ja poistaa maitohappoa. Saunominen ei tutkimusten mukaan ole vaarallista odottavalle äidille. Imeväisikäisille saunominen ei sovi, ja lapsille ei suositella kovin kuumaa saunaa.
Kielteiset
Saunominen liian kuumassa lämpötilassa voi ääritapauksessa aiheuttaa saunojalle palovammoja tai jopa kuoleman. Vuonna 2010 venäläinen Vladimir Ladyženski kuoli saunomisen MM-kisojen finaalissa oltuaan erityisessä kilpailusaunassa yli kuuden minuutin ajan. Finaalin voittanut suomalainen Timo Kaukonen sai suorituksestaan vakavia palovammoja. Saunomisen MM-kilpailuissa käytetyn kilpailusaunan lämpötila on 110-astetta, ja automaattinen vesipumppu laskee kiukaalle puoli litraa vettä kaksi kertaa minuutissa.
Muutama kymmentä ihmistä kuolee Suomessa vuosittain saunomisen seurauksena. Tällaisissa tapaturmissa humalatilalla on ollut osuus yli puolessa kaikista tapauksista.
Fysiologiset vaikutukset
Saunoessa tapahtuva äkillinen lämpökuormitus käynnistää erilaisia tasapainottavia mekanismeja. Ihon ja kehon syväosien lämpötila muuttuu, ihminen hikoilee, hiusverisuonet laajenevat, iho punertuu ja sydämen syke tihentyy. Vaikutukset ovat vahvasti yksilöllisiä, ja niihin vaikuttaa tottumus.
Ihon lämpö nousee saunomisen alussa parissa kolmessa minuutissa 40 asteeseen. Sen jälkeen alkaa hikoilu, joka laskee väliaikaisesti ihon lämpöä. Veri kuljettaa lämpöä ruumiin sisäosista pintaan, ja ihon lämpötila nousee uudelleen. Kehon syväosien lämpö kohoaa 38–39 asteeseen. Hikoilu tapahtuu höyrystymisenä, mutta osin pisaroina ihon pinnalla, mikä laskee hikoilun lämpöä tasaavaa tehoa. Viidentoista minuutin saunominen poistaa kehosta vettä korkeintaan yhden prosentin ruumiinpainosta, noin puoli kilogrammaa. Saunan jälkeen ihminen tuntee vähentynyttä virtsaamisen tarvetta ja lisääntynyttä janoa. Nesteenpoistovaikutuksen vuoksi nyrkkeilijät, painijat ja painonnostajat käyttävät usein saunomista pudottaakseen nopeasti paljon painoa ennen punnitustaan. Saunassa voi poistaa 90 minuutissa jopa kolme kilogrammaa nestettä kehosta. Tällainen dehydraatio aiheuttaa kuitenkin lihasheikkoutta.
Kuumuus laajentaa ihon verisuonistoa, ihon vastussuonia, ja lisää laskimoiden venyvyyttä. Sydän joutuu pumppaamaan nopeammin verta, jotta verenpaine ei laskisi. Syke nousee tasolle 120–150 minuutissa. Verenpaine ei muutu paljon, ja normaaleilla terveillä henkilöillä se useimmiten hieman laskee. Hapentarve voi tottumattomalla saunojalla kasvaa 20 prosentilla, ja hengitys tihenee. Saunominen näyttäisi myös parantavan verisuonten joustavuutta.
Normaalit kehon toiminnat palautuvat, kun keho jäähtyy saunomisen jälkeen hitaasti. Jos saunan jälkeen kehoa kylmennetään nopeasti lumessa tai kylmässä vedessä, ihon verisuonet supistuvat, syke laskee ja verenpaine nousee. Terve sydän kestää lisääntyneen rasituksen kuitenkin hyvin.
Saunassa tapahtuvat hormonimuutokset ovat tyypillisiä stressivasteita. Endorfiinipitoisuus suurenee korkeassa lämpötilassa. Verenkierron ja hormonierityksen muutokset palautuvat lepotasolle viimeistään parin tunnin kuluessa.
Hygieniavaikutukset
Hikoilu ja huuhtominen puhdistavat ihon mikrobeista tehokkaammin kuin suihku ja kylpy. Hiki huuhtelee bakteerit sarveiskerroksesta ja hikirauhastiehyistä. Hiki emulgoi talirauhasten rasvaa ja tyhjentää talikertymistä. Hikoillessa irtoaa myös kuollutta ihosolukkoa, joka saattaisi muuten kertyä iholle paksuna karstana ja tukkia ihohuokoset.
Erittäin kuumaksi lämmitetyssä saunassa on aikoinaan tuhottu syöpäläisiä kuten täitä pito- ja vuodevaatteista.
Saunatyypit eri kulttuureissa
pienoiskuva|Hupa-intiaanien puolittain maan sisään rakennettu hikimaja
Saunaa vastaavia laitoksia esiintyy useissa kulttuureissa:
Saunoja tai sitä vastaavia laitoksia on esiintynyt useissa kulttuureissa kautta aikojen. Hikikylpyyn tarkoitettu tila on yleinen pohjoisen leveysasteen kulttuureilla. Sauna tunnetaan monella suomalais-ugrilaisella kansalla. Virolainen saunakulttuuri on myös vuosisatoja vanhaa. Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluva savusauna on erittäin tärkeä osa virolaista perinnettä, mutta Virossa on lisäksi tavallisia löylysaunoja. Myös virolaisissa saunoissa käytetään vihtoja, ja ne ovat osa virolaista perinnettä. Virolaiset pitävät saunomisesta, ja Virossa on saunoja lähes jokaisessa mökissä, uimalassa ja maalaistalossa. Myös suomensukuisen kansan, marien ja Tverin karjalaisten perinteisiin kuuluu saunominen.
Suomalaisen saunan pohjoisamerikkalaisia vastineita ovat rituaalitarkoituksiin varatut intiaanien ja eskimojen hikimajat. Niihin ei perinteisesti ole liittynyt puhdistautuminen tai peseytyminen.
Eteläisemmillä leveysasteilla kuumat kylpytilat ovat yleisesti olleet liitettynä suurempaan peseytymislaitokseen vesialtaineen ja hierontatiloineen. Tällaisesta esimerkkinä turkkilainen sauna eli hammam ja antiikin roomalaisten kylpylät eli termit sekä öljysaunat. Siirryttäessä niin kutsutulle sivistykselliselle aikakaudelle höyrykylpylöiden suosio alkoi laskea länsimaissa, sillä kylpylät nähtiin joissain piireissä paheellisina ja pakanallisina laitoksina, joissa harrastettiin yleisesti juopottelua ja seksiä. 1500-luvun alkupuolella kylpylöitä jouduttiin lopettamaan kulkutautien ja kupan leviämisen takia. thumb|Perinteinen venäläinen banja Venäläisten käyttämä sauna banja on perinteisessä muodossaan lähes täysin samanlainen kuin karjalainen ja savolainen sauna. Suurin ero on saunan eteisessä (ven. предбанник), joka Venäjällä on samaa salvosta kuin sauna ja erotettu salvotulla väliseinällä, siinä missä Suomessa on eteisenä käytetty kotaa. Eräs varhaisimmista kirjallisista pohjoisen saunan kuvauksista on peräisin Venäjältä kiovalaisen historioitsija Nestorin kuvatessa Novgorodin pohjoispuolisen alueen kylpyriittejä vuonna 1113. Kronikassa kuvataan kuumissa pirteissä kylpemistä saunojien vastoessa itseään puunlehvillä. Kylpemisen päätteeksi saunojat kaatavat päällensä kylmää vettä. Vielä vanhempi kuvaus sijoittuu 900-luvun Kiovaan, jossa sikäläinen ruhtinatar surmautti naapuriheimon lähettiläät ”kylpypirttiin”.
Keski- ja Etelä-Venäjän vähämetsäisellä maaseudulla on perinteisesti ollut tapana saunoa myös tilavissa leivinuuneissa. Tapa elää vielä tänäkin päivänä muun muassa tverinkarjalaisten keskuudessa. Uunissa kylpeminen on ollut tunnettua myös Savossa ja Karjalassa, mutta sitä on käytetty vain tiettyjen sairauksien hoidossa.
Saunoihin liittyviä ennätyksiä
Maailman suurin puulämmitteinen sauna on Merisotakoulun 1904 valmistunut sauna Suomenlinnassa. Löylyhuoneen pinta-ala on 65 m², korkeus lähes viisi metriä. Sen lauteille mahtuu jopa 180 ihmistä. Maailman suurimman savusaunan titteliä vaatii useampi paikka: Keski-Suomen Laukaassa, Lapin Kakslauttasessa ja Savon Rauhalahdessa. Herrankukkarossa taas sanotaan olevan maailman suurin maasavusauna.
Guinnessin ennätysten kirjaan yrittää maailman pienimpänä saunana 58 x 58 cm kokoinen puulämmitteinen sauna, jonka kiukaaseen mahtuvat vain 15 cm pitkät klapit.
Saunomisen maailmanmestaruuskilpailut (Löylynheiton MM-kisat) järjestettiin vuosittain 1999–2010. Vuoden 2010 finaalissa venäläinen osallistuja sai surmansa ja hänen suomalainen kanssakilpailijansa joutui sairaalaan.
Rekku Rescue
Rekku Rescue ry on suomalainen eläinsuojeluyhdistys, joka on perustettu vuonna 2002. Yhdistys tukee eläinsuojelun edistämistä sekä Suomessa että Virossa ja pyrkii lisäämään ihmisten tietoa eläinten hyvästä hoidosta ja kohtelusta. Yhdistyksen tavoitteena on vähentää kodittomien eläinten määrää tiedottamalla sterilointien tärkeydestä ja neuvomalla ihmisiä eläinten käytösongelmissa.
Poliisihallitus on myöntänyt Rekku Rescue ry:lle rahankeräysluvan lupanumerolla POL-2014-10502. Lupa on voimassa 1.1.2015 - 31.12.2016 koko Suomen alueella Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Diawandou Diagne
Diawandou Diagne (s. 1994) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Barcelona B:tä, joka pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Diagne on ollut myös FC Barcelonan kokoonpanossa. Diagnen pelipaikka on keskuspuolustaja.
Ritva Huovinen
Ritva Anneli Huovinen (s. 11. helmikuuta 1943 Kymi) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960-luvulla SM-mitaleja pikajuoksuissa ja pituushypyssä. Hän edusti vuoteen 1957 Karhulan Veikkoja ja sen jälkeen Karhulan Katajaisia.
Huovinen saavutti Kalevan kisoissa 200 metrin juoksussa pronssia vuonna 1963 ja sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi vuosina 1960 ja 1962 sekä viidenneksi vuonna 1961. Pituushypyssä hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 1961, viidenneksi vuosina 1964 ja 1966 sekä seitsemänneksi vuonna 1962. Hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa hopeaa 60 metrin juoksussa vuosina 1962 ja 1963, 200 metrin juoksussa vuonna 1965 ja pituushypyssä vuonna 1964 sekä pronssia 60 metrin juoksussa vuonna 1964.
Huovisen ennätys 100 metrin juoksussa on 12,4 s vuodelta 1962, 200 metrin juoksussa 26,4 s vuodelta 1963 ja pituushypyssä 556 cm vuodelta 1960.
Maria Albert
Maria Albert (s. 7. tammikuuta 1985 Tallinna ) on virolainen  uimari, joka voitti useita Suomen mestaruuksia pitkän radan vapaa- ja sekauinnissa vuosina 2005–2008. Hänen uintiseuransa oli Tampereen Uimaseura.
Albertin saavutuksiin uinnin pitkän radan Suomen mestaruuskilpailuissa kuuluvat 2 kultaa ja 2 hopeaa vuonna 2005, 5 kultaa vuonna 2006, 3 hopeaa ja yksi pronssi vuonna 2007 ja yksi kulta vuonna 2008.
Tina Trstenjak
Tina Trstenjak (s. 24. elokuuta 1990 Celje ) on slovenialainen judon olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. .
Trstenjak voitti maailmanmestaruuden 63 kg:n painoluokassa Astanassa 2015 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Clarisse Agbegnenoun. Hän voitti samassa sarjassa olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan finaalissa jälleen Agbegnenoun. Budapestissa 2017 hän saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Agbegnenoulle. Hän saavutti MM-pronssia 63 kg:n sarjassa Tšeljabinskissa 2014 ja Bakussa 2018 sekä sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi Rio de Janeirossa 2013 ja Tokiossa 2019. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Trstenjak sai 63 kg:n sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa jälleen Agbegnenoulle.
Trstenjak voitti Euroopan-mestaruuden 63 kg:n sarjassa Kazanissa 2016 kukistettuaan loppuottelussa itävaltalaisen Kathrin Unterwurzacherin, Varsovassa 2017 voitettuaan finaalissa ranskalaisen Margaux Pinot’n ja Lissabonissa 2021, jolloin kukisti finaalissa venäläisen Darja Davydovan. Hän sai samassa painoluokassa EM-hopeaa Montpellier’ssa 2014 ja Tel Avivissa 2018, pronssia Budapestissa 2013 sekä sijoittui seitsemänneksi Istanbulissa 2011 ja Prahassa 2020. Hän kuului EM-joukkuepronssia saaneeseen Slovenian joukkueeseen Montpellier’ssa 2014. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai hopeaa 63 kg:n sarjassa ja pronssia joukkuekilpailussa.
Trstenjak saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia 57 kg:n sarjassa 2008 ja 2009. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-pronssia 63-kiloisissa 2012. Hän sijoittui Välimeren kilpailuissa 2009 kolmanneksi 57 kg:n painoluokassa. Hän on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa neljätoista turnausvoittoa, seitsemän kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa neljä turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kahdeksan Slovenian-mestaruutta.
Deltaplan (laulu)
Deltaplan (, suom. Riippuliidin) on neuvostoliittolainen laulu vuodelta 1983. Laulun on kirjoittanut Eduard Artemjev ja Nikolai Zinovjev. Se on ensimmäiseksi julkaistu Valeri Leontjevin albumilla Muse.
Montgomery (Alabama)
Montgomery on Yhdysvaltojen Alabaman osavaltion pääkaupunki. Kaupunki perustettiin vuonna 1819 ja siitä tuli Alabaman pääkaupunki vuonna 1846. Yhdysvaltojen sisällissodan aikana Montgomery oli myös Amerikan konfederaation väliaikainen pääkaupunki. sittemmin se oli yksi merkittävistä kansalaisoikeusliikkeen keskuksista. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Montgomeryn asukasluku oli 205 764 ja laajemman metropolialueen 374 536.
Maantiede
Montgomery sijaitsee Alabaman osavaltion keskiosassa Montgomeryn piirikunnassa. Kaupunki sijaitsee lähellä Alabama -joen alkua eli kohtaa, jolla Coosa ja Tallapoosa -joet yhdistyvät. Matkaa Montgomerystä Birminghamiin on noin 160 kilometriä ja Atlantaan Georgiassa noin 280 kilometriä. Sateet ovat tavallisia kesäisin ja kuivempi kausi alkaa elokuussa. Kuiva kausi päättyy joulukuuhun. Ajoittain alueella esiintyy kuivuuksia. Lunta sataa vain harvoin ja ajoittain alueella esiintyy tornadoja.
Historia
thumb|vasen|[[Alabama State Capitol.]] thumb|vasen|[[Rosa Parks.]] Nykyisen Montgomeryn alueen alkuperäisasukkaita olivat alabamat, joiden mukaan Alabaman osavaltio on saanut nimensä. Nykyisen kaupungin paikalla oli ennen siirtolaisten saapumista kaksi intiaanikylää nimeltä Ikanatchati ja Towasa. Ensimmäinen eurooppalainen alueella oli vuonna 1540 saapunut espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto. Ensimmäinen eurooppalaistaustainen siirtolainen alueella oli puolestaan vuonna 1716 alueelle muuttanut skotlantilainen James McQueen. Seuraavana vuonna ranskalaiset rakennuttivat Fort Toulouse -nimisen linnakkeen hieman nykyisestä kaupungista pohjoiseen. Alue oli kuitenkin harvaan asuttua aina vuoteen 1814 saakka, jolloin Arthur Mooren johtama joukko siirtolaisia rakennutti taloja joen varrelle. Hieman myöhemmin paikalta alettiin myydä maata sijoittajille. Paikalle saapui vielä kaksi siirtolaisryhmää, jotka perustivat East Alabama ja Philadelphia-nimiset asutukset. Nämä kaksi keskusta yhdistettiin vuonna 1819 Montgomery-nimiseksi kaupungiksi. Paikka nimettiin Yhdysvaltain vapaussodan aikana kuolleen kenraali Richard Montgomeryn mukaan.
Kaupungin varhainen talous perustui puuvillan viljelylle. 1800-luvun alulla paikalle tuli ensimmäinen kaupallinen cotton gin. Suuret plantaasit omisti suhteellisen pieni väestönosa ja niiden työvoimana toimivat orjat ja köyhä valkoinen väestönosa. Jokea pitkin alkoi saapua myös höyrylaivaliikennettä. Vuonna 1840 kaupungin asukasluku oli 2 179. 10. tammikuuta 1846 Alabama äänesti pääkaupungin siirtämisestä Tuscaloosasta Montgomeryyn. Ensimmäisen kerran osavaltion edustajisto kokoontui Montgomeryssä joulukuussa 1847. Yhdysvaltain sisällissodan kynnyksellä 11. tammikuuta 1861 Alabama irtautui Yhdysvalloista Montgomeryn Alabama State Capitolilla järjestetyn äänestyksen jälkeen. 4. helmikuuta paikalla perustettiin Amerikan konfederaatio. Kaupungissa sijaitsee myös konfederaation presidentti Jefferson Davisin valkoinen talo. Montgomery toimi konfederaation pääkaupunkina, kunnes se siirrettiin Richmondiin Virginiaan. Pohjoisvaltioiden joukot valtasivat Montgomeryn vuonna 1865. Montgomeryn talous oli raunioina sisällissodan jäljiltä, mutta sotaa seurasi hidas elpymisen aika. Vuonna 1880 kaupungin asukasluku oli 16 713. Vuonna 1885 kaupungissa alkoi raitioliikenne ja vuonna 1890 avautui ensimmäinen suuri saha. Teollinen kehitys jatkui 1900-luvun alkupuoliskolla. Vuonna 1910 Orville ja Wilbur Wright avasivat lentokentän ja lentäjäkoulun Montgomeryyn.
1940-luvulla alkoivat Jim Crow -lakien vastaiset levottomuudet ja vuonna 1955 Rosa Parks kieltäytyi antamasta istuintaan bussissa valkoiselle. Yhdysvaltain korkein oikeus määräsi rotuerottelun lopettamisesta busseissa vuonna 1956. Kansalaisoikeusliikkeen levottomuudet jatkuivat edelleen 1960-luvulle ja Montgomerystä kehittyi yksi liikkeen keskuksista. Rotuerottelua kannattanut George Corley Wallace valittiin kuvernööriksi vuonna 1962 ja hän piti tunnetuksi tulleen rotuerottelun puolustuspuheensa Alabama State Capitolin portailla. Vuonna 1965 Martin Luther King johti tuhansien ihmisten mielenosoitusta Montgomeryssä, jonka poliisi hajotti väkivaltaisesti. Mielenosoitukset jatkuivat ja lopulta Montgomeryyn oli kerääntynyt 25 000 mielenosoittajaa. Muutama kuukausi mielenosoitusten jälkeen presidentti Lyndon B. Johnson allekirjoitti Voting Rights Act of 1965 -lain, jota pidettiin merkittävänä kansalaisoikeusliikkeen voittona. Vuonna 1971 Morris Dees perusti Southern Poverty Law Center -järjestön Montgomeryssä.
Talous
thumb|Commerce Street. Merkittäviä työnantajia Montgomeryssä ovat palvelut, paikallishallinto, osavaltion hallinto, liittovaltion hallinto, sekä vähittäis- ja tukkukauppa. Taloudellisesti merkittäviä tahoja ovat esimerkiksi paikalliset yliopistot ja colleget, sekä Maxwellin lentotukikohta. Huomattava merkitys on myös kaupunkia ympäröivän seudun maataloudella. Alueella tuotetaan esimerkiksi puuvillaa ja maitotuotteita. Kaupungin teollisuuden aloihin kuuluvat esimerkiksi metalli-, elintarvike-, puu- ja huonekaluteollisuus. Kaupunki on panostanut myös turismiin.
Väestö
thumb|Kartta Montgomeryn rodullisesta jakautumisesta. valkoiset, mustat , aasialaiset ja latinot. Montgomeryn asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 205 764 ja vuoden 2017 arvion mukaan 199 518. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 374 536. Kaupungin asukkaista 35 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 33,1 %), 59,4 % afroamerikkalaisia, 0,2 % intiaaneja, 3,5 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,4 % aasialaisia. 5,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 4,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus
Montgomeryssä toimivia korkeamman asteen oppilaitoksia ovat Auburn University Montgomery, Troy University, Faulkner University, Huntingdon College ja Alabaman osavaltionyliopisto.
Piispa (sukunimi)
Piispa on paitsi kirkollinen piispanvirka, myös sukunimi:
Peter Murton
Peter Murton (k. 2009) oli elokuvien tuotantosuunnittelija. Hän työskenteli varhaisten James Bond -elokuvien taideosastolla ja oli elokuvan 007 ja kultainen ase tuotantosuunnittelija. Hän työskenteli myös muun muassa elokuvissa Kuolema Niilillä, Teräsmies II, Teräsmies III, Leijona talvella ja Salaisen agentin kansio. Murtonin ura kesti noin 60 vuotta.
Eternity (Anatheman albumi)
Eternity on Peaceville Recordsilla vuonna 1996 julkaistu Anatheman albumi. Sillä yhtye alkoi selvästi siirtyä aikaisemmasta doom metal -tyylistään pehmeämpään suuntaan.
Konsernitilinpäätös
Konsernitilinpäätös tarkoittaa konsernin emoyhteisön ja tytäryhteisöjen tilinpäätösten yhdistelmänä laadittavaa koko konsernin tuloksen ja taloudellisen aseman osoittavaa tilinpäätöstä.
Konserni on kahden tai useamman yrityksen tai muun talousyksikön muodostama, keskinäisiin omistussuhteisiin perustuva kokonaisuus, jossa emoyhteisöllä on yksin tai yhdessä muiden samaan konserniin kuuluvien yhteisöjen kanssa määräysvalta yhdessä tai useassa muussa yhteisössä. Tytäryhteisöllä tarkoitetaan konsernissa yhteisöä, jossa emoyhteisöllä on omistukseen perustuen (vähintään 50 % omistusosuus) tai muulla tavalla määräysvalta. Osakkuusyhteisöllä tarkoitetaan yhteisöä, josta emoyhteisö omistaa vähintään 20 % ja enintään 50 %. Konsernilla tarkoitetaan emoyhteisön ja tytäryhteisöjen muodostamaa kokonaisuutta.
Suuryritykset ovat tyypillisesti konserneja samoin kaupunkikunnat ja suurimmat kuntayhtymät.