cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Per Hellmyrs
Saavutukset
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Ulkokallan majakka
Ulkokallan majakka on parinkymmenen kilometrin päässä Kalajoen kaupungista, Kallankareihin kuuluvalla Ulkokallan saarella Perämerellä sijaitseva majakka. Saarella on ollut majakka jo vuodesta 1856, jolloin rannikkopitäjien kalastajille annettiin lupa pitää saaressa merkkitulta. Saari on noin 400 metriä pitkä, ja noin 200 metriä leveä. Sen korkein kohta on vain noin neljä metriä merenpinnasta. Nykyisen, vuonna 1871 valmistuneen tiilisen majakkatornin on suunnitellut Axel Hampus Dahlström. Majakan yhteydessä on majakanvartijoiden rakennus.
Ulkokallan majakan rakentaminen on osa Luotsilaitoksen Pohjanlahden majakanrakennusohjelmaa. Ensin majakka aiottiin rakentaa läheiselle Maakallan saarelle, mutta monien vastustuksesta johtuen se lopulta päätettiin rakentaa Ulkokallaan, joka oli lähempänä laivareittejä. Majakkaan asennettiin Fresnellin järjestelmän mukainen linssilaitteisto, jonka valonlähteenä oli petroliliekki. Majakan valo sytytettiin ensimmäisen kerran 1872. Sähköinen valolaite asennettiin 1961 ja samalla majakkaan asennettiin suuntaamaton radiomajakka.
Majakan henkilökuntaan kuului majakkamestari ja kolme majakanvartijaa. Heidän asuinpaikkanaan olivat hirsiset virkatalot. Saarella oli jo ennestään rakennuksia, sillä kalastajat olivat rakentaneet sinne pieniä harmaita mökkejä. Asukkaat joutuivat keräämään sadevettä, sillä Ulkokallalle ei voinut rakentaa kaivoa. Keväällä ja syksyllä henkilökunta saattoi joutua olemaan jopa yli kolme kuukautta eristyksissä ulkomaailmasta. Kesällä taas saarella oli jopa ruuhkaakin, sillä joskus 1800-luvulla saarella ja sen mökeissä saattoi yöpyä jopa yli sata kalastajaa.
Ulkokallan majakka oli miehitetty vielä 1970-luvun alussa. Tuolloin saarella asui neljä majakanvartijaa, jotka työskentelivät pareittain kahden viikon vuoroissa. Miehitys lopetettiin 1974, kun majakka automatisoitiin viimeisenä Perämeren majakoista. Sumusireeni ja radiomajakka poistettiin 1976 ja majakka varustettiin tutkamajakalla 1979.
Vuoden 1944 tulipalo
Tammikuussa vuonna 1944 saarella syttyi majakkamiesten asuintalossa tulipalo. Luoto oli silloin tyhjillään, ja voimistunut tuuli voimisti tulipaloa. Kun viimein jäiltä tullut palokunta pääsi paikalle, rakennus oli palanut jo maan tasalle. Sinä talvena koko saari oli tyhjillään, ja vielä monta seuraavaakin vuotta majakkaväki joutui asumaan sijaisrakennuksissa. Vasta vuonna 1958 rakennettiin uusi asuinrakennus, joka oli selvästi edellistä parempi ja mukavampi.
Hengitysliitto
Hengitysliitto on sosiaali- ja terveysalan järjestö, jonka tarkoituksena on edistää hengityssairaiden ja heidän läheistensä elämänlaatua ja yhdenvertaisia osallistumismahdollisuuksia sekä toimia terveyden edistämiseksi. Liitto toimii kahdella tasolla: se on hengityssairaiden edunvalvoja sekä hyvinvoinnin ja terveyden edistäjä. Se myös tuottaa koulutus- ja työllistämispalveluita kaikille suomalaisille.
Hengitysliitto vaikuttaa etujärjestönä ja asiantuntijayhteisönä edistämällä liiton, jäsenyhdistysten ja toimintayksiköiden yhteistyötä ja vuorovaikutusta sekä luomalla kansainvälisiä, kansallisia ja paikallisia yhteistyöverkostoja. Hengitysliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.
Hengitysliitto tuottaa ja kehittää järjestö- koulutus-, työhyvinvointi- ja työllistämispalveluja. Liiton järjestöpalvelut tuottavat tietoa ja neuvontapalveluita hengityssairaille ja hengitysterveydestä kiinnostuneille. Savuttomuus, hengitysterveyttä tukevat elintavat (kuten liikunta) ja terveellinen hengitysilma (ulko- ja sisäilma) ovat Hengitysliiton terveydenedistämistoiminnan kulmakivet. Omaan toimialaan liittyvä tutkimus ja kehittäminen ovat myös osa Hengitysliiton toimintaa.
Hengitysliiton tuottamasta koulutuksesta vastaa valtakunnallisesti toimiva Ammattiopisto Luovi, joka on Suomen suurin ammatillinen erityisoppilaitos.
Lisäksi Hengitysliitto tuottaa hotelli-. ravintola-, kokous-, virkistys-, loma- ja matkailupalveluja. Majoitus- ja ravintolatoimintaa harjoittavat Hotelli-ravintola Lasaretti Oulussa ja Anttolanhovi Mikkelissä, työllistämistoiminnasta vastaavat Kovak Oy / Lovak ja työvalmennuskeskus Sytyke-Centre.
Järjestötoiminta
Hengitysliiton järjestötoiminnan tarkoituksena on edistää hengitysterveyttä ja hengityssairaan hyvää elämää, josta on johdettu Hengitysliiton nykyinen slogan ”Hengitysterveys on jokamiehenoikeus”.
Liiton järjestötoiminnan kivijalka on eri puolilla Suomea toimivat 91 paikallisyhdistystä. Paikallisiin hengitysyhdistyksiin kuuluu noin 30 000 henkilöjäsentä.
Henkilöjäsenistä noin puolet on astmaatikkoja ja heidän huoltajiaan tai perheenjäseniään. Jäseninä on myös uniapneaa, keuhkoahtaumaa, allergista nuhaa, tuberkuloosia, sisäilmasta sairastuneita ja muita hengityssairauksia sairastavia, heidän perheenjäseniään sekä kannatusjäseniä.
Historia
Hengitysliiton juuret ovat 1940-luvun tuberkuloosiparantoloissa. Tuberkuloosipotilaiden Liittona toimintansa aloittanut järjestö on kehittynyt nykyaikaiseksi sosiaali- ja terveysalan järjestöksi.
Kiljavannummen parantolassa olevat potilaat perustivat 25. toukokuuta 1941 Tuberkuloosipotilaitten Liitto - Tuberkulospatienternas Förbund r.y:n. Liiton ensimmäinen puheenjohtaja oli diplomi-insinööri Tenho Lassila.
Liiton tarkoitus oli toimia yhdyssiteenä Suomen tuberkuloosiparantoloitten ja sairaaloiden paikallisten potilasyhdistysten, kannatusyhdistysten sekä jäsentensä ja kannatusjäsenten välillä. Liiton tuli avustaa yhdistysten perustamista sekä ohjata niiden toimintaa ja järjestää kokous-, esitelmä- ja juhlatilaisuuksia sekä harjoittaa kaikkea mahdollista suullista ja kirjallista valistus- ja kasvatustyötä.
Toiminnassa oli kolme keskeistä päämäärää. Tuberkuloosia kohtaan kohdistuvia sitkeitä ennakkoluuloja oli nujerrettava. Taudin sairastaneille pyrittiin löytämään sopivia työpaikkoja, perustamaan työtä tarjoavia laitoksia sekä tukemaan heidän taloudellista tilannettaan.
Tammikuussa 1945 julkaistiin Koti ja Terveys -lehti. Seuraavana vuonna lehden nimeksi muutettiin Jousi ja vähitellen se kehittyi yhä monipuolisemmaksi runoja, novelleja ja yleissivistäviä kirjoituksia sisältäväksi lukemistoksi.
Järjestön uusi nimi Tuberkuloosiliitto r.y. hyväksyttiin 1946 pidetyssä liittokokouksessa.
1950-luku merkitsi tuberkuloosin hoidossa todellista käännekohtaa. Uudet lääkkeet korvasivat nopeasti aikaisempia hoitomenetelmiä ja jo muutamassa vuodessa niistä oli tullut tehokkaita aseita taistelussa pelottavaa kansansairautta vastaan. Liiton jäsenmäärä tuolloin oli 30 000 henkilöä. Vuonna 1950 liitto alkoi julkaista jäsenkuntansa sisäistä jäsenlehteä, jonka nimeksi tuli myöhemmin, vuonna 1961 Silmu.
Vuonna 1969 liiton nimi jälleen muuttui Tuberkuloosi- ja Keuhkovammaisten Liitoksi. Tuberkuloosiin sairastui vuosittain vielä yli 5 000 henkilöä. Tuberkuloosi- ja Keuhkovammaisten Liitto -nimi todettiin liian pitkäksi ja se lyhennettiin vuonna 1975 muotoon Keuhkovammaliitto r.y..
Vuonna 1977 alettiin liitossa kampanjoida puhtaan ilman puolesta. Vuoden 1984 lopussa jäsenmäärä ylitti 40 000 ja yhdistyksiä oli 81.
17. lokakuuta 1984 liitto järjesti ensimmäisen kerran "Päivä ilman tupakkaa" - kampanjan. Tätä kampanjaa jatkettiin vuosikaudet eteenpäin.
Vuoden 2000 toukokuussa liitto muutti nimensä muotoon Hengitysliitto Heli ry. Samaan aikaan myös Silmu-lehden nimeksi muutettiin Hyvä Hengitys. Vuonna 2010 Hengitysliiton graafinen ilme uudistui ja sen myötä lehden nimeksi tuli Hengitys-lehti. Vuonna 2011 Hengitysliito juhli 70-vuotista taivaltaan teemalla ”Hengitysterveys on jokamiehenoikeus”. Merkkivuoden tapahtumat käynnistettiin hengityssairaan arjesta kertovalla valokuvanäyttelyllä Helsingin päärautatieasemalla.
Vuoden 2012 alusta lähtien liiton nimeksi yksinkertaistettiin Hengitysliitto ry.
Hengitysliiton omistuksessa ollut Verven kuntoutustoiminta siirtyi vuonna 2015 KK-Kunto Oy:lle (nyk. KK-Verve Oy). Toiminta jatkuu Verve-nimen alla.
Vuonna 2016 liitossa on 91 jäsenyhdistystä ja jäsenmäärä on 30 000. Suurin osa jäsenistä sairastaa astmaa. Tuberkuloosia sairastaa enää vain noin kymmenen prosenttia jäsenistöstä.
Armas Takala
Armas Aate Takala (16. helmikuuta 1887 Suursaari – 21. heinäkuuta 1959 Porvoo ) oli kouluneuvos, opettaja, rehtori ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria
Armas Takalan vanhemmat olivat kirkkoherra Matthias Takala ja Adolfina Lovisa Sivenius ja puoliso vuodesta 1908 Hilma Niemelä. Takala tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1907. Opintojaan hän täydensi Saksassa 1908 ja 1909–1910. Takala toimi Porvoon yhteislyseossa opettajana vuodesta 1911 ja rehtorina vuodesta 1912, aina vuoteen 1958 asti. Porvoossa hän oli muun muassa kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen, samoin kuin hoiti seurakunnallisia luottamustehtäviä. Kirkolliskokouksen jäsen Takala oli kolmeen otteeseen. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen vuonna 1951.
Mariella Lindén
Mariella Lindén (s. 1950) on suomalainen kulttuurityöntekijä ja feministiaktiivi. Lindén on kirjoittanut useita kirjoja ja lukuisia artikkeleita erilaisista aiheista sekä ohjannut lyhytfilmejä. Hän on ollut kiinnostunut feminismin ohella esimerkiksi saduista, merenkulusta ja saaristolaiselämästä.
Camsek Chin
thumb|Camsek Chin Elias Camsek Chin (s. 10. lokakuuta 1949) on palaulainen poliitikko, joka toimi maansa varapresidenttinä vuosina 2005–2009. Tullessaan valituksi hän voitti Sandra Pierantozzin 71,1 %:n äänienemmistöllä. Tammikuussa 2009 hänen seuraajakseen astui Kerai Mariur.
Chin syntyi Peleliun saarella. Hän tapasi Havaijilla opiskellessaan Miriam Rudimchin, jonka kanssa hän meni naimisiin 21. toukokuuta 1977. Hän on luonut pitkän sotilasuran Yhdysvaltain armeijassa ja toiminut mm. Palaun oikeusministerinä vuosina 1997–2000. Marraskuussa 2000 hänet valittiin senaattoriksi Palaun kansalliseen kongressiin.
Chinillä on kaksi aikuista lasta: Lalii Antolina ja Nathan Lee Beches.
Rafinha
Rafinha on Rafael-nimen portugalinkielinen deminutiivi. Nimellä tunnettuja henkilöitä ovat muun muassa:
Hasna Benhassi
Hasna Benhassi (s. 1. kesäkuuta 1978 Marrakech, Marokko) on marokkolainen keskimatkojen juoksija, maailmanmestari ja olympiahopeamitalisti.
Benhassi aloitti juoksemisen Sidi Youssef Ben Alin seurassa Marrakechissa, jossa Rabatin yleisurheiluinstituutin kykyjenetsijät hänet löysivät. Vuonna 1996 hän juoksi 800 metrillä Sydneyn alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa pääsi välieriin.
Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 Benhassi voitti 1 500 metrillä kultaa. MM-kultansa jälkeen Benhassi sai lapsen aviomiehensä Mohssine Chéhibin kanssa, mikä merkitsi välivuotta hänen hyvin alkaneella juoksijan urallaan.
Vuonna 2003 Hasna Benhassi palaili kilparadoille, mutta todelliseen huippukuntoon hän pääsi vasta seuraavana vuonna. Ennen Ateenan olympialaisia hän juoksi yhdeksän 800 metrin kilpailua joissa alitti kuusi kertaa kahden minuutin rajan eikä kertaakaan sijoittunut kolmatta sijaa alemmas. Ateenan olympialaisissa Benhassi selvitti tiensä vaivatta loppukilpailuun. Loppukilpailussa Ison-Britannian Kelly Holmes veti pitemmän korren vain 0,05 sekunnin erolla. Benhassin aika 1.56,43 oli kuitenkin sekä hänen henkilökohtainen että Marokon ennätys. 1 500 metrillä hän selviytyi myös finaaliin, mutta jäi lopulta sijalle 12. Samana vuonna syyskuussa hän voitti 800 metrin kilpailun IAAF:n yleisurheilufinaalissa Monacossa.
Benhassi voitti toisen olympiamitalinsa Pekingissä 2008, kun hän sijoittui pronssille 800 metrillä. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän karsiutui välierissä.
St. Anton
St. Anton (Sankt Anton am Arlberg) on kunta Tirolissa Itävallan länsiosassa. Kunta sijaitsee Arlberg-vuorijonon rinteellä. St. Antonissa oli vuoden 2019 arvion mukaan 2 358 asukasta. Kunta sijaitsee 1 284 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kunnassa sijaitsee myös hyvin tunnettu, samanniminen laskettelukeskus. Siellä on noin 260 kilometriä huollettuja rinteitä ja 82 hiihtohissiä. Keskuksessa järjestettiin alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2001, ja kilpaillaan myös alppihiihdon maailmancupissa vuosittain. St. Anton kuuluu Arlbergin hiihtoalueeseen, jolla sijaitsevat myös Lech, Zürs, St. Christoph ja Stuben.
Bani
Bani on Nigerin oikeanpuoleinen sivujoki Malissa. Sen pituus on 416 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 130 000 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Norsunluurannikolta virtaavista Baoulé- ja Bagoéjoista, jotka yhtyvät Dioïlan lähellä. Se virtaa tasangolla hitaasti kohti itää ja kääntyy sitten vähitellen kohti pohjoista. Sanin kaupungin alapuolella Bani muodostaa laajan tulva-alueen, joka yhtyy Djennén tienoilla Nigerin sisämaasuistoon. Joki laskee Nigeriin Moptin kaupungin luona. Tärkein sivujoki on Sikasson koillispuolelta virtaava Banifing (yksi monista samannimisistä joista).
Banin keskimääräinen virtaus Dounan mittausasemalla on 513 kuutiometriä sekunnissa. Virtaus on suurimmillaan elokuusta marraskuuhun. Joinakin vuosina joki on maaliskuusta kesäkuuhun kokonaan kuiva.
Sanin lähelle rakennettiin vuonna 2006 keinokastelua varten Talon säännöstelypato. Suunnitteilla on myös padon rakentaminen Djennén lähelle.
Jussi-palkinnot 1984
Jussi-palkinnot 1984 jaettiin 11. huhtikuuta 1984 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Kaisaniemessä Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa välillä 1. maaliskuuta 1983 – 29. helmikuuta 1984.
Dimorphanthera
Dimorphanthera on kanervakasvien heimoon kuuluva suku. Suvun lajeja tavataan Papua-Uudessa-Guineassa.
Etelä-Afrikan randi
Randi (ZAR) on Etelä-Afrikan valuutta, jonka nimi tulee Witwatersrandin vuorijonosta, joka on maan kultavarojen merkittävin keskittymä, jolla muun muassa Johannesburgin kaupunki sijaitsee. Randi otettiin käyttöön vuonna 1961 Etelä-Afrikan tasavallan valuutaksi.
Randi on viimeisen kymmenen vuoden aikana menettänyt lähes puolet arvostaan suuriin valuuttoihin verrattuna, vaikka rahan arvoa pyrittiin ylläpitämään korkeilla koroilla. Valuutan arvon heikkenemisen syyksi on epäilty kansainvälisten valuuttakeinottelijoiden toimintaa ja joidenkin markkina-analyytikkojen mukaan valuutta on 15–20 % aliarvostettu. Alhainen randin arvo on auttanut maan turismi- ja kaivosteollisuutta. Vuonna 2016 yhdellä eurolla sai 17 randia ja Yhdysvaltain dollarilla 15.30
Aleksandar Vučić
Aleksandar Vučić (, s. 5. maaliskuuta 1970) on serbialainen poliitikko ja Serbian presidentti toukokuusta 2017 lähtien. Hän on toiminut myös Serbian pääministerinä huhtikuusta 2014 presidenttikautensa alkuun asti ja tätä ennen varapääministerinä sekä puolustusministerinä. Vucic edustaa kansalliskonservatiivista Serbian edistyspuoluetta (SNS). Jugoslavian hajoamisen aikaan Vučić oli Suur-Serbiaa ajavan radikaalipuolueen aktiivi. Hän kuitenkin siirtyi maltillisempaan SNS:ään.
Serbiassa on Vučićin kaudella ollut itsevaltaisia piirteitä. Ulkopoliittisen instituutin tutkijan Emma Hakalan mukaan valta-asemassa olevat henkilöt ovat Vučićin valitsemia ja hänen liittolaisiaan, ja kaikki merkittävät mediat raportoivat Vučićin näkökulmasta. Hallitusta johtava pääministeri Ana Brnabić on sivuroolissa presidenttiin nähden. Joulukuusta 2018 lähtien Serbiassa on ollut presidenttiä vastaan jokaviikkoisia mielenosoituksia, joihin osallistuu useiden eri poliittisten suuntausten kannattajia. Vučić sanoi tuolloin, ettei antaisi opposition vaatimuksille periksi, ”vaikka kaduilla olisi viisi miljoonaa ihmistä”.
1990-luvun nuorena radikaalinationalistina Vučić oli Suur-Serbian kannattaja ja länsivastainen. Bosnian sodan yhteydessä vuonna 1995 hän julisti: ”jokaista tapettua serbiä kohti me tapamme sata muslimia”. Sittemmin Vučić on katunut nuoruutensa kantoja ja sanonut kannattavansa lähentymistä Euroopan unionin kanssa.
Vučić valittiin vuoden 2022 presidentinvaalissa jatkokaudelle 58,59 prosentin ääniosuudella.
Teräsmieheni
Teräsmieheni (Lois and Clark: The New Adventures of Superman) on Teräsmies-sarjakuviin perustuva televisiosarja, jota tehtiin neljä tuotantokautta vuosina 1993–1997. Sarjassa keskityttiin erityisesti Teräsmiehen ja Lois Lanen väliseen suhteeseen Metropolisissa. Juuri päänäyttelijöiden välistä henkilökemiaa ja hienovaraisen itseironista otetta pidetään sarjan vahvuuksina verrattuna muihin aikaisempiin Teräsmies -televisiointeihin.
Geometrinen jakauma
Geometrinen jakauma on dikotomisen toistokokeen ensimmäisen tulosta edeltävien kokeiden lukumäärän jakauma.
Geometrinen jakauma on diskreetti, ja sen arvojoukko on luonnollisten lukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja X on geometrisesti jakautunut, merkitään Jakauman parametri on tuloksen todennäköisyys. Pistetodennäköisyysfunktio on ja kertymäfunktio Odotusarvo ja varianssi ovat ja
Ocean’s 8
Ocean’s 8 on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoskomediaelokuva. Se on spin-off elokuvalle Ocean’s Eleven – korkeat panokset (2001). Elokuvan pääosissa näyttelevät Sandra Bullock, Cate Blanchett, Anne Hathaway, Mindy Kaling, Sarah Paulson, Awkwafina, Rihanna ja Helena Bonham Carter.
Ocean’s 8 sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 8. kesäkuuta 2018.
Sane (kielitiede)
Sane on sananmuodon esiintymä. Saneiden määrällä voidaan mitata tekstin pituutta.
Greg Mueller
Mueller aloitti pokeriuransa limiittikäteispeleissä, joista siirtyi myös turnaus- ja no limit -pelaajaksi. Vuoden 2005 WSOP:ssa hän saavutti neljä rahasijaa (yksi finaalipöytä) ja sijoittui seuraavan vuoden World Poker Tourin World Poker Challengessa neljänneksi. World Series of Pokerissa hän sijoittui toiseksi vuonna 2007 5 000 dollarin mixed hold'em -turnauksessa samoin kuin vuonna 2008 5 000 dollarin no limit hold'em shootout -turnauksessa.
Kesäkuussa 2008 Muellerin pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,0 miljoonaa dollaria. Muller edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Mucuna pruriens
Mucuna pruriens on hernekasveihin ja mukunapapuihin kuuluva kasvilaji. Se on usein yksivuotinen, joskus monivuotinen, köynnöstävä ja kiipeävä ruoho. Se kasvaa muutaman metrin mittaiseksi. Kukinnot ovat riippuvarankaisia huiskiloita, ne ovat hieman hopeanhohtoisia hienon karvoituksen vuoksi. Kukat ovat useimmin tummanvioletteja. Hedelmät ovat palkoja, pitkänmallisia ja usein S:n muotoisia. Siemenet ovat mustia tai myös muunvärisiä.
Mucuna pruriens kasvaa alkuperäisenä Afrikassa ja Etelä-Aasiassa, lisäksi tulokaslajina monilla muilla alueilla, varsinkin Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Savon ja Karjalan lääni
Savon ja Karjalan lääni (tai Savo-Karjalan lääni, ) oli vuosina 1775–1831 toiminut Suomen lääni. Läänin perusti Kustaa III vuonna 1775, antaen vähän myöhemmin Kuopiolle uudelleen kaupunkioikeudet ja tehden siitä uuden läänin pääkaupungin. Uusi lääni käsitti entisen Kymenkartanon ja Savon läänin pohjoisosan. Savon ja Karjalan lääniin kuuluivat jokseenkin kokonaan nykyiset Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnat, sekä tämän lisäksi suuri osa nykyisen Etelä-Savon maakunnan pohjoisosaa. Suomen siirryttyä Ruotsilta Venäjälle ja Vanhan Suomen palattua muun maan yhteyteen, alettiin uumoilla lääniuudistusta, joka toteutui vuonna 1831. Uudistuksessa Savon ja Karjalan läänin eteläosat siirrettiin uuteen Mikkelin lääniin ja jäljelle jääneistä osista muodostettiin Kuopion lääni.
Maaherrat
Maaherrat läänin jakoon asti:
Hauhon Sisu
Hauhon Sisu on vuonna 1945 perustettu Hauholla toimiva urheilun yleisseura. Seura on harjoittanut muun muassa yleisurheilua, painonnostoa, suunnistusta ja jääkiekkoa. Seuran menestyneimpiin urheilijoihin kuuluu Jukka-Pekka Rantio, jolla on lukuisia suunnistuksen Suomen mestaruuksia. Hauhon sisun jääkiekko joukkue tunnetaan nykyään nimellä SiSu Hockey.
Pik Botha
Roelof Frederik "Pik" Botha (27. huhtikuuta 1932 Rustenburg, Transvaalin provinssi – 12. lokakuuta 2018 Pretoria, Etelä-Afrikka ) oli eteläafrikkalainen poliitikko, joka toimi apartheidin viimeisinä vuosina maansa ulkoministerinä ja Kansallisen yhtenäisyyden hallituksessa vuosina 1994–1996 energia- ja mineraaliasiain ministerinä. Pik Bothan katsottiin kuuluvan Kansallispuolueen liberaaliin verligtes-ryhmittymään. Frederik de Klerkin lähdettyä kansallisen yhtenäisyyden hallituksesta vuonna 1996 Botha lopetti aktiivisen poliittisen uransa. Vuonna 2000 hän liittyi ANC:hen ja antoi tukensa presidentti Thabo Mbekille.
Bob Rock
Robert Jens "Bob" Rock (s. 19. huhtikuuta 1954 Winnipeg) on kanadalainen muusikko, ääniteknikko ja tuottaja. Hän aloitti uransa kitaristina The Payolas -yhtyeessä 1970-luvun lopulla. Myöhemmin Bob Rock on tuottanut mm. Mötley Crüen, Metallican, Bon Jovin, Anthraxin, Cherin, The Cultin, David Lee Rothin, Skid Row'n, Veruca Saltin, Our Lady Peacen ja Simple Planin musiikkia.
Vuonna 1993 Bob Rock perusti Chris Taylorin kanssa yhtyeen Rockhead, joka julkaisi yhden albumin ja kaksi singleä, mutta hajosi sen jälkeen. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Rock palasi tuottamaan muiden yhtyeiden musiikkia. Vuonna 2003 Rock soitti joillakin tuottamansa Metallican St. Anger -albumin kappaleilla bassokitaraa.
Jukka Komppa
Jukka Samuli Komppa (s. 14. tammikuuta 1958 Vaala) on suomalainen kirjailija.
Ura
Jukka Komppa työskenteli Keskisuomalaisessa 1981–1996. Tänä aikana hän opiskeli myös Jyväskylän Yliopistossa, jossa hänen pääaineenaan oli yleinen historia. Komppa teki historiasta lisensiaatintyönsä 1993 ja väitteli tohtoriksi 1995.
Komppa on kehittänyt Jyväskylää kulttuurikaupunkina myös yhdistyselämässä. Hän on ollut Jyväskylän suomalais-saksalaisen yhdistyksen varapuheenjohtajana ja hallituksessa ja Suomen maakuntakirjailijoiden varapuheenjohtajana. Lisäksi hän on Keski-Suomen kulttuuriyhdistys ry:n perustajia ja toimii sen hallituksessa. Kompan elämässä ovat tärkeitä perhe, ystävät ja yleensäkin sosiaaliset suhteet.
Komppa sai Jorma ja Eila Tiaisen rahaston kannustuspalkinnon vuonna 2000. Hän oli myös Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana teoksella Vihan pidot vuonna 1997.
Perhesuhteet
Kompan äiti oli keskipohjalainen, isä Karjalan siirtolainen. Hän syntyi Vaalassa Oulujärven rannalla ja muutti jo puolivuotiaana Ranualle, jossa asui 20 vuotta. Teoksessaan Aukeilla hillasoilla hän kuvaa 1970-luvun alun Ranuaa.
Kirjallinen tyyli
Kirjoissaan Jukka Kompalla on usein historiallinen pohja, ja esim. vuonna 2010 ilmestyneessä teoksessaan Leningradin valloitus historiaa on käsitelty vaihtoehtoisesta näkökulmasta.
Tammisaaren maalaiskunta
thumb|350px|Hangon ja Raaseporin kuntajako 1960-luvulla. Tammisaaren maalaiskunta liitettiin osin Hankoon (oranssilla) ja pääosin Tammisaareen (vihreällä, sittemmin osa Raaseporia).
Tammisaaren maalaiskunta (lyhenteeltä Tammisaaren mlk, ruots. Ekenäs landskommun) oli Uudellamaalla sijainnut Suomen kunta. Kunta lakkautettiin 1. tammikuuta 1977, kun Tammisaaren maalaiskunta yhdessä Snappertunan kanssa liittyi Tammisaaren kaupunkiin. Tvärminnen kylä liitettiin kuitenkin samassa yhteydessä Hangon kaupunkiin. Vuodesta 2009 lähtien kunnan entinen alue kuuluu Raaseporiin.
Tammisaaren mlk:n naapurikunnat olivat Tammisaaren kaupunki sekä Bromarvin, Karjaan, Pohjan, Snappertunan ja Tenholan kunnat.
Tammisaaren mlk:n vaakunan suunnitteli A. W. Rancken ja se vahvistettiin vuonna 1953.
Tammisaaren maaseurakunta muodostui, kun Tammisaaren kaupunkiseurakuntaan yhdistettiin vuonna 1695 joukko kyliä Suomenlahden suulta ja saaristosta. Tammisaaren pitäjästä harjoitettiin talonpoikaispurjehdusta etenkin Tallinnaan, jonne vietiin kalaa ja maataloustuotteita. Vuonna 1775 Tammisaaren pitäjässä oli noin 750 asukasta, vuonna 1850 asukasluku oli 1 254 ja 1900-luvun alussa se oli noussut 2 050:n tienoille.
Alueen vanhaa teollisuutta on edustanut vain Jussarön rautakaivos, joka löydettiin vuonna 1834 ja joka toimi vankityövoimalla vuoteen 1861. Hästö-Busön saari kuului ensimmäisen maailmansodan aikana venäläisten linnoitussuunnitelmiin, jolloin sen asukkaat häädettiin ja sinne rakennettiin puolustuslaitteita ja kasarmeja, jotka on sittemmin hävitetty. Helsingin yliopiston eläintieteen professori Johan Axel Palmén perusti Tvärminneen vuonna 1902 luonnontieteellisen aseman, jonka hän sittemmin testamenttasi yliopistolle. Entisen Tammisaaren mlk:n alueella sijaitsee Tammisaaren saariston kansallispuisto (aiemmin Jussarön luonnonpuisto).
Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 88 prosenttia Tammisaaren mlk:n asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia. Kunta muuttui kaksikieliseksi vuonna 1963.
Kylät
Alglo, Backa, Busö, Danskog, Dragsvik, Elgö (Älgö), Espingskär, Getskär, Grevö, Gullö, Hermansö, Hästö, Kopparö, Kurö, Leksvall, Nabben, Odensö, Skåldö, Sköldargård (Skällargård), Sommarö, Sundom, Tovö, Trollböle, Tvärminne, Västerby, Ängholm, Överby.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Tammisaaren maalaiskunnan ainoa taajama oli Österby (1 079 asukasta), minkä lisäksi Tammisaaren keskustaajaman asukkaista kahdeksan asui maalaiskunnan puolella.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Tammisaaren maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970 ja lisäksi vuoden 1975 väkiluku.
Heavy traffic – kuumat paikat
Heavy Traffic – kuumat paikat on Ralph Bakshin käsikirjoittama ja ohjaama aikuisille tarkoitettu pitkä animaatioelokuva vuodelta 1973. Robert Crumbin sarjakuvahahmoon perustuvalla elokuvalla Fritz – kova kolli (1972) tunnetuksi tullut Bakshi ja tuottaja Steve Krantz tekivät sen jälkeen tämän elokuvan, jossa käytetään piirrettyjä ihmishahmoja. Niiden takana Bakshi käyttää elokuva- ja valokuvataustoja, ja aivan lopussa elokuva muuttuu animaatiosta näyttelijöiden esittämäksi näytelmäelokuvaksi.
Juoni
Sarjakuvantekoa opetteleva nuorukainen Michael Corleano lähtee kotoaan saamaan vaikutteita oikeasta elämästä. Hän kohtaa New Yorkin tyypillisä hahmoja: juutalaisen äidin, italialaisen isän, transvestiitin ja prostituoituja. Päähahmon nimen lisäksi tarinassa on muitakin Kummisetä-elokuvien vaikutteita.
Tuotanto
Elokuvan piti alun perin pohjautua Hubert Selbyn romaaniin Pääteasema Brooklyn, mutta elokuvaoikeuksia koskeva sopimus purkautui.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Jussi Karjalainen kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1993 sen juonen olevan episodeista koostuva ”pötkö”. Elokuvan tunnelmaa hän piti hyvänä, mutta kokonaisuus ei kuitenkaan ole oikein osiensa summa.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Radio-televizija Srbije
pienoiskuva|200px|Logo Radio-televizija Srbije tai RTS/PTC on Serbian yleisradio, jolla on koko maassa näkyvä televisiokanava.
RTS toimi Eurovision laulukilpailu 2008 isäntämaan toimittajana.
X-Men: Children of the Atom
X-Men: Children of the Atom on Capcomin kehittämä ja julkaisema taistelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1994, ja peli on myöhemmin julkaistu Sega Saturnille, DOS:lle ja PlayStationille. Peli Capcomin ensimmäinen taistelupeli, jossa on mukana hahmoja Marvel Comicsin sarjakuvista. Peliä ylistettiin sarjakuvien hengen ylläpitämisestä käyttäen X-Men-animaatiosarjasta tuttuja ääninäyttelijöitä.
Pelin tarkoituksena on päästä taistelemaan ja voittaa Magneto, joka aikoo eliminoida kaikki ihmiset. Pelaaja valitsee jonkin Ryhmä-X:n hahmoista (Kyklooppi, Tajunta, Wolverine, Storm, Kolossi tai Jäämies), jolla taistelee turnauksessa, jossa etsitään Magneton tasoista vastustajaa.
Toisin kuin aiemmissa X-Men-peleissä, tässä pelaajan on mahdollista käyttää myös suosittuja vihollisia, kuten Punaomegaa, Vahtia, Spiraalia ja Hopeasamuraita.
Markovin piilomalli
Markovin piilomalli on tilastollinen malli, jossa taustalla systeemi oletetaan olevan Markovin prosessi, jonka parametreja ei tunneta. Markovin piilomallissa ei havaita tiloja eikä siirtymiä niiden välillä. Mallissa pyritään päättelemään piilossa olevat siirtymätodennäköisyydet havaittavien lopputulemien perusteella.
Markovin piilomallia käytetään esimerkiksi puheentunnistuksessa, jossa yksittäiset puheen näytteet ovat vain suuntaa antavia, mutta niiden pidemmät yhdistelmät voidaan tunnistaa jo huomattavasti varmemmin.
Markovin piilomallin ratkaisumenetelmät koostuvat sekä mallin parametrien estimoimisesta että valmiin mallin perusteella tehtävästä piilossa olevan tilasiirtymäketjun arvaamisesta Viterbin algoritmilla.
8-pallo (elokuva)
8-pallo on Aku Louhimiehen ohjaama suomalainen elokuva, joka perustuu Marko Kilven rikosromaaniin Elävien kirjoihin, jonka pohjalta käsikirjoituksen teki Jari Rantala. Elokuva sai ensi-iltansa 22. helmikuuta 2013. Elokuvan budjetti oli 1,3 miljoonaa euroa. Elokuva kuvattiin osittain Kuopiossa. Haloo Helsinki! esittää elokuvan tunnuskappaleen ”Vapaus käteen jää”.
Elokuva kertoo vankilasta vapautuvasta pienen tytön äidistä, Pikestä, joka on päättänyt saada uuden otteen elämästä. Ulkomailta palaava entinen poikaystävä avaa kuitenkin ikkunan menneisyyteen, johon Pike ei enää tahdo palata.
8-pallo julkaistiin DVD:nä ja Blu-rayna 18. syyskuuta 2013.
Anna Rukko
Anna Rukko (s. 16. huhtikuuta 1996) on suomalainen hyväntekijä ja vuoden 2014 lapsuusteko-palkinnon saaja. Anna Rukko nousi julkisuuteen saatuaan kutsun vuoden 2014 itsenäisyyspäivän linnanjuhliin. Hän oli linnanjuhlien nuorin osallistuja. Hän on kerännyt tähän mennessä Uusi Lastensairaala 2017 -hankkeelle rahaa yli 63 000 euroa myymällä itse tekemiään koruja Facebookissa. Rukko on itse sairastanut melanoomaa ja ollut Lastensairaalassa potilaana.
Luottamustoimet
Rukko valittiin vuoden 2014 seurakuntavaaleissa sekä Tapiolan seurakunnan seurakuntaneuvostoon että Espoon seurakuntayhtymän yhteiseen kirkkovaltuustoon. Hän on kirkkovaltuuston nuorin jäsen. Hänet valittiin vuoden 2017 kuntavaaleissa Espoon kaupunginvaltuustoon kokoomuksen listalta 617 äänellä. Hän on valtuuston nuorin jäsen.
Buchenwald
thumb|300px|Keskitysleirivankeja Buchenwaldissa. [[Elie Wiesel toisessa rivissä seitsemäs vasemmalta.]]
Buchenwald oli kansallissosialistien vuonna 1937 perustama keskitysleiri Ettersbergissä Weimarin luoteispuolella. Leirin vankeja käytettiin työvoimana paikallisissa asetehtaissa. Vaikka Buchenwald ei ollut varsinainen tuhoamisleiri, siellä tapahtui sotavankien joukkomurhia ja useat vangit kuolivat lääketieteellisiin kokeisiin tai SS-vartijoiden mielivallan uhreina. Liittoutuneiden joukot vapauttivat leirin vuonna 1945, minkä jälkeen neuvostoliittolaiset käyttivät rakennuksia saksalaisvankien säilytykseen.
Buchenwald oli Saksassa sijainneista keskitysleireistä suurimpia. Yhteensä 250 000 ihmistä oli vankeina Buchenwaldissa leirin toiminta-aikana. Leirillä kuolleiden määrä on yli 56 000.
Historia
thumb|250px|Vapautetussa Buchenwaldissa 24. huhtikuuta 1945 thumb|250px|Saksalaiset poliittiset vangit tervehtivät amerikkalaisia ystäviään Leirin ensimmäinen komendantti oli Karl Otto Koch, joka johti leiriä vuodesta 1937 vuoteen 1941. Hänen toinen vaimonsa Ilse Koch oli pahamaineinen ”Buchenwaldin noita” (Die Hexe von Buchenwald). Lempinimensä hän sai vankeja kohtaan osoittamastaan julmuudesta. Natsiviranomaiset pidättivät ja teloittivat Karl Otto Kochin väärentämisestä ja kavalluksista huhtikuussa 1945, kun taas Ilse sai sodan jälkeen elinikäisen vankeusrangaistuksen. Hän teki itsemurhan sellissään vuonna 1967.
Leirin rakensivat keskitysleirivangit itse. Buchenwaldin vankimäärä kasvoi räjähdysmäisesti heti perustamisen jälkeen. Heinäkuun 1937 tuhat vankia oli vaihtunut kymmeneen tuhanteen vuoden 1939 lopussa. Joulukuussa 1943 vankeja oli miltei 40 000, vuotta myöhemmin yli 60 000 ja vuonna 1945 yli 80 000.
Alun alkaen Buchenwaldin keskitysleiri oli tarkoitettu saksalaisille. Leirin ensimmäiset vangit olivat kansallissosialistien poliittisia vastustajia, moninkertaisesti tuomittuja rikollisia sekä ”asosiaaleja” (kansallissosialistisen käsityksen mukaan yhteiskuntaan sopeutumattomia). Myöhemmin leiriin tuotiin myös Saksan juutalaisia, Jehovan todistajia ja homoseksuaaleja. Toisen maailmansodan alettua leiriin alettiin tuoda myös ulkomaalaisia, sekä juutalaisia että sotavankeja. Erityisesti neuvostoliittolaisten sotavankien osuus oli huomattava. Keväällä 1945 leirin asukkaista 95 prosenttia oli ulkomaalaisia.
Buchenwald ei ollut samanlainen tuhoamisleiri kuin Puolan suuret leirit. Siitä huolimatta vankeja murhattiin julmasti ja heitä kuoli epäinhimillisiin työ- ja elinolosuhteisiin. Leirillä suoritettiin laajoja rokotetestauksia pilkkukuumetta vastaan vuosina 1942 ja 1943. Kaikkiaan testauksiin joutui 729 vankia, joista noin 280 kuoli. Heihin tartutettiin pilkkukuume, joka huonojen olosuhteiden vuoksi levisi epidemiana ja aiheutti paljon laajempaa tuhoa kuin terveissä aikuisissa yleensä.
Natsit evakuoivat Buchenwaldin leirin liittoutuneiden lähestyessä. Vangit marssitettiin Itävallan tai Etelä-Saksan keskitysleireille. Näillä kuolemanmarsseilla tuhannet menehtyivät. Yhdysvaltalaiset ottivat leirin haltuunsa 11. huhtikuuta 1945. Länsiliittoutuneiden lähdettyä neuvostoliittolaiset ottivat leirin käyttöönsä. Neuvostokäytössä leiriä kutsuttiin nimellä erikoisleiri 2, joka oli yksi NKVD:n erikoisleireistä. Leirissä säilytettiin saksalaisia sotavankeja ja poliittisia vankeja. Neuvostoliittolaisten omien tilastojen mukaan yli 7 000 kuoli leirillä. Kuolleet haudattiin joukkohautaan, eikä omaisille ilmoitettu kuolemantapauksista. Leiri oli käytössä vuoteen 1950, minkä jälkeen suurin osa parakeista on purettu.
Vastarinta
Vaikeista olosuhteista huolimatta vangit saivat organisoitua leirille aktiivista vastarintatoimintaa, joka saavutti konkreettisia tuloksia. Vastarintaliikkeen jäsenet pyrkivät hankkiutumaan mahdollisimman vaikutusvaltaisiin asemiin ja onnistuivatkin tässä jossain määrin. Heidän onnistui muun muassa salakuljettaa leiriin ampumatarvikkeita, piilottaa kuolemaan tuomittuja vankeja ja sabotoida aseiden tuotantoa, jossa vangit työskentelivät. Vapautuksen jo häämöttäessä vastarintaliike onnistui hidastamaan natsien lähtötoimia piilottamalla valittuja vankeja ja kieltäytymällä saapumasta nimenhuutoon niin, että SS-miesten ei onnistunut evakuoida leiriä täydellisesti. Juuri ennen vapautusta vangit aseistautuivat millä tahansa kättä pidemmällä ja nousivat kapinaan riisuen SS-miehet aseista.
Naisvangit
Leirillä pidettyjen naisvankien määrä oli noin 200–1 000. Ensimmäiset naisasukkaat olivat kahdenkymmenen poliittisen vangin ja kahden naispuolisen SS-vartijan ryhmä, jotka tulivat Ravensbrückin keskitysleiriltä Buchenwaldin bordellia varten vuonna 1941. Myöhemmin SS korvasi korruptiosta syytetyt naisvartijat miehillä.
Naisvangeista suurin osa tuli Buchenwaldiin vuosina 1944 ja 1945 muilta keskitysleireiltä kuten Auschwitzista, Ravensbrückistä ja Bergen-Belsenistä. Useimmat heistä olivat juutalaisia. Naisille varattiin yksi parakki, jota johti blockführerin Franziska Hoengesberg. Naisvangeista useimmat siirrettiin myöhemmin Buchenwaldin alaleireille. Koska naisvankeja oli Buchenwaldissa suhteellisen vähän, heitä vartioimassa oli vain 23 naisvartijaa. Näiden valvojana (Oberaufseherin) oli leirin johtajan vaimo Ilse Koch.
Kun Buchenwaldin leiri evakuoitiin, SS lähetti miespuoliset vangit muille leireille. Jäljellä olleet 500 naisvankia (joiden joukossa oli Anne Frankin kanssa piilossa elänyt rouva van Daan alias Auguste van Pels) vietiin junalla ja jalan Theresienstadtin keskitysleirille. Useat heistä, Pels mukaan luettuna, kuolivat huhti–toukokuussa 1945.
Joss Ackland
Sidney Edmond Jocelyn ”Joss” Ackland (s. 29. helmikuuta 1928) on englantilainen näyttelijä, jolla oli uransa aikana yli 130 elokuvaroolia.
Ackland ja hänen vaimonsa Rosemary olivat naimisissa 51 vuotta ennen kuin vaimo sairastui ja kuoli motoneuronitautiin vuonna 2002. Parilla oli seitsemän yhteistä lasta. Myös Rosemary oli näyttelijä. Vuoden 2001 haastattelussa BBC:lle Ackland myönsi joutuneensa tekemään joitakin ”kammottavia elokuvia” työnarkomanian johdosta.
Muutamia Acklandin elokuvia ovat Kuninkaan miekkamies (1975), Salajuoni (1988), Tappava ase 2 (1989), Billin ja Tedin maailma (1991), Kauneuden kohde (1991) ja Vuodet Picasson kanssa (1996).
Saksan kansallisdemokraattinen puolue (DDR)
thumb|250px|Saksan kansallisdemokraattisen puolueen päämaja vuonna 1959 Saksan kansallisdemokraattinen puolue (, lyh. NDPD) oli Saksan demokraattisessa tasavallassa (DDR) toiminut blokkipuolue, joka tuki Saksan sosialistista yhtenäisyyspuoluetta (SED) valtion hallitsemisessa. Puolueelle ei muodostunut itsenäistä poliittista linjaa, vaan se profiloitui SED:n tukipuolueena.
NDPD perustettiin 25. toukokuuta 1948. Toisin kuin Saksan liberaalidemokraattinen puolue ja itäinen Saksan kristillisdemokraattinen unioni, NDPD ei syntynyt vapaan kansalaistoiminnan aloitteesta, vaan aloite puolueen perustamiseksi tuli Sosialistiselta yhtenäisyyspuolueelta. Neuvostoliiton sotilashallinto Saksassa (SMAD) hyväksyi uuden puolueen säännöt 16. elokuuta 1948. Puolueen tunnuslause, jonka Neuvostoliiton sotilasviranomaiset olivat hyväksyneet, kuului "Demokratian puolesta, marxilaisuutta vastaan". Lauseen tarkoituksena oli luoda mielikuva itsenäisesti toimivasta oppositiopuolueesta, jota NDPD ei kuitenkaan missään vaiheessa ollut.
NDPD: puolueohjelma oli laadittu siten, että se puhuttelisi entisiä natsipuolueen rivijäseniä, Wehrmachtin rintamasotilaita, kansallismielisiä konservatiiveja sekä keskiluokkaan kuuluvia käsityöläisiä ja virkamiehiä. Tarkoituksena oli luoda puolue, joka antaisi mainituille ryhmille mahdollisuuden rajattuun ja kontrolloituun poliittiseen toimintaan sekä ohjaisi heidät samalla DDR:ää tukeviksi kansalaisiksi. Eräs puoleen perustamisen tarkoituksista oli myös heikentää liberaalidemokraattien asemaa; heihin olivat liittyneet useat konservatiiviset ja kansallismieliset kansalaiset. Puolueen ensimmäisenä puheenjohtajana (vuodesta 1948 vuoteen 1972) toimi entinen kommunisti Lothar Bolz, joka oli elänyt toisen maailmansodan aikana pakolaisena Moskovassa. On arveltu, että Bolzin lisäksi myös useat muut puolueen johtajista olivat tosiasiassa puolueeseen solutettuja kommunisteja, jotka ohjasivat puolueen kurssia haluttuun suuntaan ja tarkkailivat samalla puolueväen mielipiteitä.
Puolueohjelmassaan NDPD vaati keskiluokan säilyttämistä ja sen toimeentulon edistämistä, entisen virkamieskunnan etujen turvaamista, Kansallissosialistisen puolueen rivijäsenten ja Wehrmachtin sotilaiden ja upseerien syrjinnän lopettamista, täydellistä maareformia ja suuryritysten kansallistamista. Viimeksi mainitut vaatimukset edistivät valtion sosialisointia, mutta samalla niillä oli liittymäkohtia myös kansallissosialistien puolueohjelmaan. Kansallismielisesti ajattelevat keskiluokan jäsenet muodostivat puolueen jäsenistön enemmistön, toinen tärkeä ryhmä olivat sotavankeudesta palanneet. Puolue järjestettiin Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen esikuvan mukaan demokraattisen sentralismin periaatteiden mukaisesti. Puolueen ylin päättävä elin oli joka viides vuosi kokoontuva puoluekokous, joka valitsi puoluehallituksen. Sihteeristö hoiti juoksevat asiat.
NDPD:lla oli Kansankamarissa 52 edustajaa. Sillä oli myös edustaja DDR:n valtioneuvostossa ja varaedustaja ministerineuvostossa. Puolueen pää-äänenkannattaja oli National-Zeitung.
DDR:n hajotessa NDPD:llä oli vielä noin 110 000 jäsentä. Jäsenistö jakautui noin 3 000 paikalliseen "perusyksikköön" eli puolueen paikallisjärjestöön. Puolueen pitkäaikainen puheenjohtaja oli professori Heinrich Homann, joka valittiin 1952 varapuheenjohtajaksi ja 1972 puheenjohtajaksi.
7. joulukuuta 1989 NDPD erosi "demokraattisesta blokista" ja päätti ryhtyä ajamaan itsenäistä politiikkaa. Uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Wolfgang Glaeser. Ensimmäisissä vapaissa kansankamarivaaleissa 18. maaliskuuta 1990 NDPD sai vain 0,39 % äänistä ja kaksi kansanedustajaa. Vaalikampanjassaan puolue kannatti sosiaalista markkinataloutta sekä Saksojen asteittaista yhdistymistä talous- ja valuuttaunionin kautta.
Puolueen yritykset tehdä yhteistyötä muiden ryhmittymien kanssa jäivät tuloksettomiksi. Puolue lopetti toimintansa 12. elokuuta 1990 hajottaen organisaationsa. Suurin osa jäsenistä olleista liittyi Vapaaseen demokraattiseen puolueeseen.
Orotšin kieli
Orotšin kieli on Venäjän Kaukoidässä asuvien orotšien puhuma tunguusilainen kieli. Nimitys orotši tarkoittaa ”poronhoitajaa”, eikä sitä tule sekoittaa samankantaisiin nimityksiin orokit ja orotšenit, joista jälkimmäinen on tarkoittanut kaikkia poronhoitoa harjoittavia tunguuseja.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Orotšit elävät etupäässä Habarovskin aluepiirissä. Suurin osa heistä asuu Tatariansalmen rannalla Sovetskaja Gavanin kaupungissa, sen lähiympäristössä sekä Vaninon piirissä. Pienempi ryhmä asuu Amurin rannoilla Amurskissa, Komsomolsk-na-Amuressa sekä Amurin ja Ultšan piireissä. Muutamia orotšiperheitä on Primorjen aluepiirissä.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 883 orotšia. Heihin oli kuitenkin luettu mukaan myös Sahalinilla asuvia orokkeja. Tarkennettujen tietojen mukaan orotšeja oli 671 ja orotšin kielen puhujia 133 henkeä.
Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 686 orotšia ja 257 orotšin puhujaa. Todellisuudessa orotšin puhujia arvioidaan olevan huomattavasti vähemmän. Tarkempi tilasto osoittaa, että Habarovskin aluepiirin 426 orotšista kaikki osaavat venäjää ja vain 18 henkeä ilmoitti puhuvansa orotšia.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 8 orotšin puhujaa.
Historia ja murteet
Orotši kuuluu tunguusikielten pohjoishaaran amurilaiseen ryhmään. Sen lähimpiä sukukieliä ovat nanai ja udehe. Kieli jakautuu kolmeen murteeseen. Hadin murre muistuttaa eniten udehea, Tumninin ja Hungarin murteet ovat lähempänä nanaita.
Kirjakieli
1930-luvulla orotšia pidettiin virheellisesti udehen murteena ja udehea yritettiin opettaa orotšeille koulussa muutaman vuoden ajan. 2000-luvun alussa ilmestyi yksi orotšin kielen oppikirja.
Nykytilanne
Orotšia voidaan pitää käytännöllisesti katsoen kuolleena kielenä. 1950-luvun lopulla vanhukset osasivat sitä vielä hyvin, mutta lapset ja nuoret puhuivat vain venäjää. Nykyään vanhukset muistavat muutamia lauseita ja sanoja, mutta hekään eivät käytä kieltä päivittäiseen kanssakäymiseen.
Canon de 100 mm modèle 1968
Canon de 100 mm modèle 1968 on Ranskan laivaston käytössä oleva 100 millimetrin ja 55 pituuskaliiperin laivatykki. Se on kevennetty versio edeltäneestä vuoden 1953 mallista mahdollistaen täysin automaattisen tulitoiminnan. Tykin kehittyneempiin versioihin on lisätty laskentatietokone.
Pierre Mankowski
Pierre Mankowski (s. 5. marraskuuta 1951 Amiens) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimi vuosina 2014–2016 Ranskan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Canon de 100 mm modèle 1968
Tykin torni poikkeaa edeltäneestä mallista yhdestä valvontakuvusta tornin vasemmassa reunassa.
Pierre Mankowski
Hän toimi vuosina 2002–2010 Ranskan maajoukkueen apulaisvalmentajana voittaen MM-hopeaa 2006. Hän toimi myös Kamerunin maajoukkueen kakkosvalmentajana 1998 MM-kilpailuissa.
Canon de 100 mm modèle 1968
Versiot
Modèle 1968 CADAM eli kehittynyt tulitoiminta on 1980-luvulla toteutettu kehityshanke. Modernisointien yhteydessä osa vanhemmistakin aluksista on varustettu tällä aseella.
Pierre Mankowski
Ura pelaajana
Saavutukset pelaajana
Canon de 100 mm modèle 1968
Versiot
Modèle 1968-II tai Modèle 100 TR oli 1990-luvun kehityshanke, jossa pyrittiin parantamaan tykin toimintavarmuutta ja käytettävyyttä. Tykkitorni valmistettiin komposiittimateriaalista tutkaheijastuksen pienentämiseksi. Malli on helposti erotettavissa edeltäjistään kulmikkaammasta muodostaan ja etuseinän portaiden puuttumisesta sekä valvontakuvun puuttumisesta.
Pierre Mankowski
Ura valmentajana
Saavutukset valmentajana
Canon de 100 mm modèle 1968
Käyttö
Ranskan laivastossa asetta on asennettu ainakin seuraaviin aluksiin:
Kert Kingo
Kert Kingo (s. 5. maaliskuuta 1968 Viro) on virolainen poliitikko. Kingo valittiin riigikoguun vuoden 2019 vaaleissa. Kingo aloitti 16.5.2019 ja lopetti 23.10.2019 Ratasin toisen hallituksen ulkomaankauppa- ja informaatioteknologiaministerinä. Kingo edustaa Viron konservatiivista kansanpuolue EKRE:ä. Kingo toimii myös EKRE:n korruptionvastaisen toimikunnan johtajana, sekä toimii EKRE:n Tarton- ja Jõgevamaan alueen johtajana. Kingo erosi itse ministerinvirastaan 23.10.2019 syytettynä Riigikogulle valehtelusta.
Koulutus
Kingo kävi Kõrvekülan klassisessa peruskoulussa. Kingo jatkoi myöhemmin Tarton musiikkilukiossa. Kingo valmistui Tallinnan Yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 2001. Kingo aloitti opiskelun Viron yrittäjyyskorkeakoulussa. Kingo opiskelee pääaineena talousjohtamista ja tekee maisterintutkintoa.
SMS Schlesien
SMS Schlesien oli Saksan keisarikunnan laivaston Deutschland-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Schichaulta Danzigista ja sen köli laskettiin 19. marraskuuta 1904. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1906 ja se valmistui 5. toukokuuta 1908.
Palvelus
Schlesien liitettiin palvelukseen otettaessa Avomerilaivaston 1. taistelulaivueeseen, jonka mukana se oli ensimmäisen maailmansodan kaksi ensimmäistä vuotta. Alus siirrettiin 2. taistelulaivueeseen yhdessä neljän sisaraluksensa kanssa.
Alus osallistui Skagerrakin taisteluun touko-kesäkuun vaihteessa 1916, jonka aikana se ei kuitenkaan ollut kuin hetken tulitoiminnassa. Taistelun jälkeen se oli vartiolaivana, kunnes alus poistettiin palveluksesta 1917 siirtämällä se koululaivaksi.
Versailles’n rauha salli Saksan pitää ainoastaan kahdeksan vanhentunutta taistelulaivaa, joista yhtenä Schlesien. Keisarillisesta laivastosta muodostettu Reichsmarine modernisoi aluksen, ja se siirrettiin uudelleen koululaivaksi.
Toisessa maailmansodassa alus osallistui Norjan maihinnousuun huhtikuussa 1940 ja sen jälkeen palasi koulutustehtäviin. Uransa lopun alus oli ilmatorjunta-aluksena Itämerellä. Huhtikuussa 1945 alus oli matkalla Swinemündeen täydentämään varastojaan ja toimittaakseen evakuoimansa haavoittuneet maihin, kun se osui miinaan. Alus upposi matalaan veteen, jolloin pääosa sen aseista jäi toimintakykyiseksi.
Jan Nyquist
Jan-Peter "Tikkis" Nyquist (sukunimi joskus väärässä muodossa Nyqvist; s. 13. helmikuuta 1962 Turku) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1987–1991.
Nyquist on avioliitossa näyttelijä Katri Nyquistin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa.
Tv-sarjat
Lisäksi Nyquist nähtiin DNA:n televisiomainoksissa vuonna 2008, jossa hän esitti erämiestä, jolle tapahtui aina joitain "katastrofaalisia" asioita, saadakseen esim. suukkoja neljältä muulta eränaiselta, jotka kulkivat hänen mukanaan. Mainoksen pointti oli mainostaa nettitikkua.
Teatteriura
Nyquist on ollut näyttelijänä Joensuun kaupunginteatterissa.