cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hydrobiologia
Hydrobiologian tavallisimpia tutkimuskohteita ovat kasvi- ja eläinplanktonin lisäksi erilaiset pohjaeläimet, kalat, mikrobit ja vesikasvit. Vesien eliöstöt on jaettu kuuteen ryhmään, joiden lisäksi on määritelty trpton, joka on kuollutta eliöperäistä ainesta. Tämä luokittelu koskee erityisesti merieliöitä. Eliöiden ryhmät ovat plankton eli keijusto, pleuston, johon kuuluvat veden pinnan eliöstö, neuston, johon kuuluvat veden pinnan alla ajelehtivat eliöt, nekton, johon kuuluvat aktiivisesti liikkuvat eläimet, benthos, johon kuuluvat pohjakerrostumissa tai pohjan lähellä elävät eliöt sekä perifyton, johon kuuluvat pohjaan kiinnittyvät eliöt.
Minäkuva (albumi)
Minäkuva on suomalaislaulaja Sini Yaseminin 16. lokakuuta 2020 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin on tuottanut pääosin Joonas Laaksoharju, mutta sitä ovat olleet tuottamassa myös Jaron & Istala, Topi Kilpinen ja Atso Soivio.
Albumin ensimmäinen single, ”Mayday”, julkaistiin tammikuussa 2020. Vielä ennen albumin julkaisua julkaistiin neljä muuta singleä.
Luettelo valtioista, joilla on useampi kuin yksi pääkaupunki
384px|thumb|Valtiot, joilla on useampi kuin yksi pääkaupunki. [[Intia, Saksa, Serbia, Montenegro, Libya, Filippiinit, Kiina ja Ranska ovat mukana vanhan pääkaupunkinsa takia.]]
Tämä on luettelo valtioista, joilla on useampi kuin yksi pääkaupunki eli joissa valtion hallinnolliset elimet sijaitsevat useammassa kuin yhdessä kaupungissa. Israel ei ole tässä listassa, sillä sen pääkaupunki on kiistanalainen. Tel Avivissa sijaitsee monien valtioiden suurlähetystöjä, mutta maan parlamentti eli Knesset sijaitsee Jerusalemissa.
Yhdistyneen Saksan pääkaupunki on Berliini. Suuri osa keskushallinnon toimintoja sijaitsee kuitenkin edelleen entisen Länsi-Saksan pääkaupungissa Bonnissa.
Lähteet
Hauptstadt
Frangi
Frangi (fr ) tarkoittaa seuraavia rahayksikköjä:
Kap Verden kansalliskirjasto
Kap Verden kansalliskirjasto (, lyh. BN) on Praian kaupungissa toimiva Kap Verden kansalliskirjasto. Se on avattu vuonna 1999. Kirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2008 noin 25 000 teosta (voluumia).
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan Kap Verden aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia 86,8 prosenttia (vuonna 2015).
Seraja Lošad
thumb|175px|Muistomerkki Seraja Lošadin puolustajille. Seraja Lošad on entinen rannikkotykistöpatteri Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa. Se sijaitsee Suomenlahden etelärannalla Sosnovyi Borista koilliseen lähellä Harjavallan kylää.
Seraja Lošadin rannikkopatteri perustettiin vuonna 1911 samannimiselle niemelle osaksi Pietarin kaupungin puolustusta. Samaan aikaan rakennettiin myös lähellä sijaitseva Yhinmäen linnoitus sekä Inon patteri Suomenlahden vastarannalle.
Kesäkuussa 1919 Seraja Lošad ja Yhinmäki antautuivat kenraali Aleksandr Rodzjankon armeijakunnassa taistelleelle Länsi-Inkerin rykmentille. Toisessa maailmansodassa se toimi osana Oranienbaumin sillanpääaseman puolustusta. Sodan jälkeen se jäi pois käytöstä.
59.98833°N, 29.215°W
Rajoitettu ydinsota
Rajoitettu ydinsota on suomalaisen punkyhtyeen Rattuksen vuonna 1982 julkaistu EP-levy. Yhtyeen kolmen ensimmäisen levyn sijaan se sisältää perinteisen punkin sijaan hardcore-vaikutteista materiaalia. Levy julkaistiin myöhemmin Suomen lisäksi Ranskassa ja Brasiliassa paikallisilla levymerkeillä. Sen materiaali on mukana myös vuonna 1993 ilmestyneellä kokoelma-CD:llä Levytykset 1981–1984.
Rajoitettu ydinsota on yksi ensimmäisiä suomalaisia hardcore-levyjä. Sitä on kutsuttu myös Rattuksen "läpimurtolevyksi" ja EP:n kappaleet saivat jopa radiosoittoa. Musiikillisesti levy on edeltäjiään synkempi ja sanoitukset olivat muuttuneet samalla vakavammiksi, käsitellen Ronald Reagania, ydinsotaa ja fasismia. Vaikutteita oli saatu erityisesti brittiläiseltä Dischargelta.
Oskarsson
Oskarsson, Oscarsson, Oskarson, Oscarson on seuraavien merkittävien henkilöiden sukunimi:
David Fairclough
thumb|David Fairclough David Fairclough ( 5. tammikuuta 1957 Liverpool) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Hän oli hyökkääjä ja tunnettiin tehokkaana vaihtomiehenä.
Fairclough pelasi vuosina 1974 – 1983 Liverpoolissa 98 ottelua ja teki niissä 34 maalia. Näinä vuosina hän voitti 6 liigamestaruutta, 3 Englannin Liigacupia, 3 Euroopan cupia sekä yhden UEFA Cupin ja Euroopan Supercupin.
Sami Aaltonen
Sami Erik Aaltonen (s. 1971) on suomalainen tuottaja, ohjaaja ja toimittaja. Nuoruutensa hän vietti Jyväskylässä, mutta alakouluaikaan hän asui Klaukkalassa. Hän työskenteli 14-vuotiaasta lähtien toimittajana radiossa ja juontajana televisiossa, muun muassa Lista-ohjelmassa. Aaltonen on toiminut käsikirjoittajana Big Brother -televisioformaatin suomenkielisessä tuotannossa. Lisäksi hän on ohjannut muun muassa Hanoi Rocksin, The 69 Eyesin ja Maija Vilkkumaan musiikkivideoita.
Aaltonen oli Vaihtoehto EU:lle -liikkeen ehdokkaana vuoden 1996 europarlamenttivaaleissa ja Vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa.
Lomonosovin silta
thumb|Lomonosovin silta Lomonosovin silta on silta Pietarin kaupungissa Venäjällä. Sillan alkuperäinen nimi oli Katariinansilta ja sen jälkeen Šeremetev-silta, kunnes se nimettiin uudestaan vuonna 1948 Mihail Lomonosovin mukaan. Silta rakennettiin vuosina 1785–1787. Lomonosovin silta on 57,2 metriä pitkä, 14,66 metriä leveä ja se ylittää Fontankan.
Sami Aaltonen
Yksityiselämä
1990-luvulla ja 2000-luvun alussa Aaltonen seurusteli laulaja Maija Vilkkumaan kanssa.
Alexander Louis Leloir
Alexander Louis Leloir (14. maaliskuuta 1843 – 1884) oli ranskalainen taidemaalari. Hänen nuorempi veljensä oli taidemaalari ja näytelmäkirjailija Maurice Leloir.
Risto Viitanen
Risto Viitanen (s. 1966 Sääksmäki ) on suomalainen YouTube-persoona, aktiivinen pyöräilyn edistäjä ja yrittäjä, joka tekee pyöräilyaiheisia videoita nimimerkillä Velogi. Koulutukseltaan hän on sähkötekniikan diplomi-insinööri.
Syksyllä 2022 Viitasen ylläpitämällä YouTube-kanavalla oli noin 38 000 tilaajaa.
Ura
Viitanen opiskeli sähkötekniikan diplomi-insinööri. Tampereella ja meni sen jälkeen töihin Valkeakoskelle UPM-Kymmenelle. UPM-Kymmenen jälkeen hän työskenteli Empowerilla liiketoimintajohtajana.
Viitasen pyöräilyvideoharrastus alkoi vuonna 2014, kun hän hankki action-kameran. Hän kuvasi silloisen 30 kilometrin työmatkapyöräilynsä ja latasi sen koemielessä YouTubeen. Vaikka video oli yksitoikkoinen ja hidastempoinen, se alkoi kerätä katsojia ja kysymyksiä. Velogi-kanavansa hän perusti tammikuussa 2015, jolloin se oli ensimmäinen pyöräilyyn keskittynyt suomenkielinen YouTube-kanava. Lähes alusta asti Viitanen on tehnyt kaupallista yhteistyötä pyöräilyyn liittyvien yritysten kanssa. Aluksi Viitasen kohderyhmistä kiinnostuneet yritykset alkoivat ottaa yhteyttä, mutta myös Viitanen ehdotti yhteistyötä esimerkiksi pyöriin tai niiden tarvikkeisiin liittyen. Viitanen esiintyy videoillaan huivi päässä ja hänen muita tunnusmerkkejään ovat Pirkanmaan murre, ja lakonisuuden ja joviaalisuuden sekoitus. Videoillaan hän on käsitellyt esimerkiksi arkipyöräilyä, pyöräilyn aktiiviharrastamista, pyörän huoltamista, pyörien tekniikkaa, pyöräilyvarusteita, tieliikennelakia, pyöräilyreissuja, polkupyöräpoliisin toimintaa, sähköläskipyörän koeajoa ja pyöräilymokia.
28 palkkatyövuoden jälkeen Viitanen irtisanoutui työstään Empowerin liiketoimintajohtajana vuonna 2017 ja siirtyi tubettamaan ja konsultoimaan omaa työnantajaansa. Muutokseen hänet ajoi loppuunpalaminen. Hän oli mukana pohjoismaisessa hyväntekeväisyystiimissä, Team Rynkeby - God Morgonissa, joka keräsi varoja vakavasti sairaiden lasten ja nuorten hyväksi. Tempauksen myötä Viitanen ajoi Tampereelta Pariisiin noin 30 hengen tiimissä.
Toukokuussa 2018 Viitanen joutui pyöräilyonnettomuuteen, kun kolmion takaa tullut tilataksi törmäsi häneen. Viitanen sai aivotärähdyksen, hänen kaularankansa revähti ja kallonpohja murtui, mutta pyöräilykypärä pelasti hänen henkensä.
Viitanen jatkoi videokanavansa kehittelyä ja siirtyi päätoimiseksi yrittäjäksi Velogi Media -yritykseensä vuonna 2019. Viitanen on blogannut myös OP Mediassa.
Kevääseen 2022 mennessä hän oli julkaissut 480 videota. Katsotuimmat videot käsittelivät pyörän perushuoltoa. Videoita oli katsottu yhteensä 9,3 miljoonaa kertaa.
Viitanen ylläpitää myös tubevideoiden tekoa käsittelevää Videoneuvos -kanavaa.
Yksityiselämä
Viitanen polkee vuosittain 5000–6000 kilometriä, parhaimmillaan kilometrejä on tullut 10 000 vuodessa.
America’s Got Talent (3. tuotantokausi)
America's Got Talentin kolmas kausi alkoi NBC-kanavalla 17. kesäkuuta. Kausi alkoi tuttuun tapaan koelauluilla. Tuomareina toimivat Piers Morgan, Sharon Osbourne ja David Hasselhoff. Juontaja Jerry Springer on viimeistä kertaa juontajana ohjelmassa. Koe-esiintymisiä järjestettiin viidessä kaupungissa keväällä 2008. Kaupungit ovat New York, Chicago, Atlanta, Dallas ja Los Angeles. Myös Facebook ja MySpace-sivustojen kautta pystyi osallistua.
Koe-esiintymiset
Koe-esiintymiset aloittivat ohjelman mys tänä vuonna. Ensimmäisessä jaksossa näytettiin koe-esiintymisiä New Yorkista, Chicagosta ja Los Angelesista. Toiset koe-esiintymiset olivat täsmälleen samoista kaupungeista. Viimeinen jakso ennen Las Vegas Callbackia oli Facebookin ja MySpacen kautta osallistuvien jakso. Jaksoja esitettiin kerran viikossa.
Top 40 (Viikko 1)
Ohjelma lähetettiin suorana Los Angelesista 26. elokuuta. Jakso kesti 2 tuntia. Tuloslähetys oli myös suora, ja lähetettiin samana päivänä.
Top 40 (Viikko 3)
Pääohjelma esitettiin suorana 2. syyskuuta, ja tuloslähetys samana iltana.
Top 40 (Viimeinen viikko)
Pääohjelma tuli tv:stä 3. syyskuuta ja tuloslähetys samana iltana.
Semifinaalit
Ensimmäinen semifinaali esitettiin tv:ssä 9. syyskuuta 2008. Toinen semifinaali esitettiin tv:ssä 10. syyskuuta 2008.
Semifinalistit
Semifinalistejä oli kolmannella kaudella 20 kappaletta. Heistä 10 pääsee Top 10 jaksoon.
Parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinto
Parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinto (en. Grammy Award for Best Alternative Music Album) on vuosittaisessa Grammy-palkintogaalassa jaettava palkinto vuoden parhaalle vaihtoehtorock-albumille. Palkintoa on jaettu vuodesta 1991.
Radiohead, The White Stripes ja Beck ovat voittaneet palkinnon kolme kertaa, Vampire Weekend kahdesti.
Peltsin Lappi
Peltsin Lappi on ohjelma, jossa Mikko Peltola kulkee Lapin tuntureilla ja erämaastoissa. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 24. elokuuta 2012. Toinen tuotantokausi 20. syyskuuta 2013.
Ramppikuume
Ramppikuume voi viitata seuraaviin asioihin:
Hordak (hahmo)
Hordak on yhdysvaltalaisen leluja valmistavan Mattelin luoma kuvitteellinen hahmo. Mattel esitteli Hordakin toimintafiguurina ensimmäisen kerran vuonna 1985 Masters of the Universe -lelusarjansa vihollishahmona. Hordak on Kauhujoukkojen johtaja, jonka tavoite on valloittaa Eternia-planeetta ja saavuttaa lopulta koko maailmankaikkeuden herruus. Hän on Skeletorin johtamien Pahuuden taistelijoiden ja Kuningas Hissin Käärmemiesten ohella eräs Masters of the Universen päähahmon ja sankari He-Manin keskeisimmistä vastustajista, ja He-Manin kaksoissisar She-Ran arkkivihollinen.
Luominen
Lukuisia Masters of the Universe -lelusarjan hahmoja luoneen Roger Sweetin mukaan Hordakin nimen, hahmon keskeisen konseptin sekä idean tämän johtamasta Kauhujoukko-ryhmästä kehitti Dave Capper, joka oli Mattel-yhtiön poikien lelujen osaston markkinointijohtaja. Mattel sekä He-Man- ja She-Ra: Mahdin prinsessa -animaatiosarjojen tekemisestä vastannut Filmation tiettävästi loivat Hordakin hahmon yhteistyönä. Eri piirtäjät ja taiteilijat olivat luoneet Hordakista monia erilaisia versioita, kunnes jäljellä oli kaksi vaihtoehtoa. Näistä toinen päätyi Mattelin toimintafiguuriksi, ja toinen She-Ra: Mahdin prinsessa -animaatiosarjan viholliseksi.
Hordakin luomiseen keskeisesti vaikuttaneita henkilöitä olivat Roger Sweetin ja Dave Capperin lisäksi muun muassa Gerald Forton ja Herb Hazelton, jotka tekivät hahmosta sen varhaisimpia luonnoksia ja hahmotelmia. Ulkonäöllisesti Hordakin kuitenkin viimeisteli tiettävästi Mattelin piirtäjä Ted Mayer. Mayerin luoman kokonaisuuden myötä Hordakin hahmo löysi muotonsa, josta Mattel loi alkuperäisen toimintafiguurin vuonna 1985.
Hordakin karut kasvonpiirteet ovat eräs hahmon tunnistettavimmista osista. Roger Sweetin mukaan kasvojen mallina oli hollywood-peräisen afrikkalaisen noitatohtorin naamio. Ted Mayer piirsi hahmolle sen punaisen viitan. Lisäksi Hordakin päähineeksi luotiin luilla koristeltu huppu.
Alkuperäisen Hordak-toimintafiguurin väreinä toimivat harmaa, musta ja punainen. She-Ra: Mahdin prinsessa -animaatiosarjan Hordak sen sijaan sai ylleen puvun, jonka pääväri oli sininen. Tummanpuhuva väritys, teräväreunaiset punaiset silmät, kuonomainen nenä sekä teräväkärkiset hampaat ja korvat loivat Hordakille lepakkomaisen olemuksen. Tämän tueksi hahmon rintapanssarin ja myös Kauhujoukkojen tunnukseksi valikoitui punainen lepakko, ja toimintafiguurin mukana tulleeseen aseistukseen lukeutuivat punainen lepakonmuotoinen kilpi sekä lepakon päällä koristeltu jalkajousi.
She-Ra: Mahdin prinsessa -animaatiosarjassa Hordakin lepakkomaisuus korvautui osittain, ja hahmosta luotiin eräänlainen kyborgi, joka oli kykenevä muuntelemaan kehoaan erilaisiksi koneiksi tai aseiksi. Myös Mattel tarttui myöhemmin kyborgi-ideaan tuodessaan markkinoille uuden Hurricane Hordak -toimintafiguurin, joka oli varusteltu pyörivällä robottikädellä. Animaatiosarjassa myös hahmon puhetavasta luotiin jokseenkin erikoinen, sillä Hordak korskui ja tuhahteli puhuessaan.
Ensiesiintyminen
Masters of the Universe -lelut ja He-Man-animaatiosarja olivat saavuttaneet suosionsa huipun vuonna 1985. Mattel oli lanseerannut lelusarjan alun perin vuonna 1982, ja kolmannen ikävuoden saavuttaminen oli pojille suunnatulle toimintafiguurien sarjalle varsin poikkeuksellinen saavutus. Mattel halusi luomuksensa kestävästä menestymisestä huolimatta uudistaa ja piristää lelusarjaa uusien hahmojen avulla, minkä johdosta yhtiö esitteli Hordakin sekä hänen johtamansa Kauhujoukon vuonna 1985.
Hordak joukkoineen oli uudenlainen Masters of the Universen vihollinen, sillä hahmo oli sekä sankari He-Manin että tämän arkkivihollinen Skeletorin vastustaja. Lisäksi hahmon kerrottiin olevan tiettävästi jopa voimakkaampi kuin Skeletor, joka oli tarinan mukaan aiemmin ollut Hordakin oppipoika.
Hordakin toimintafiguurin pakkaus sisälsi aiempien Masters of the Universe -figuurien tapaisesti pienoissarjakuvan, joka oli nimeltään ”Hordak: The Ruthless Leader’s Revenge!”. Siinä Hordakin tarina esiteltiin tarkemmin lelun ostaneille. Sarjakuvassa Hordak joukkoineen saapuu Eterniaan ja liittoutuu yhteen Skeletorin kanssa Harmaakllon Linnan valloittamiseksi. He-Man liittolaisineen ryhtyy suojelemaan Harmaakallon Linnaa hyökkääjiltä. Hordak kuitenkin pettää Skeletorin, ja heidän välilleen syntyvän taistelun seurauksena Harmaakallon Linna säästyy.
Alkuperäinen pienoissarjakuva ja vuoden 2009 lelusarja
Eterniassa Hordak kokosi itselleen Kauhujoukoksi nimeämänsä armeijan, jonka hän johdatti taisteluun Kuningas Hissin Käärmemiehiä vastaan tavoitellessaan planeetan herruutta itselleen. Kauhujoukot voittivat Käärmemiehiä vastaan käymänsä taistelun, mutta Kuningas Harmaakallo onnistui pysäyttämään armeijan valloitussuunnitelman ajoissa ja karkotti Hordakin joukkoineen Despondosin pimeän ulottuvuuden vangiksi. Monia vuosisatoja myöhemmin, ollessaan yhä Despondosin vanki, Hordak tapasi lahjakkaan nuoren alkemistin nimeltään Keldor, josta tuli hänen oppipoikansa. Hordak opetti Keldorille muun muassa mustan magian saloja vastineeksi siitä, että Keldor lupasi vapauttaa hänet Despondosista. Despondosin ulottuvuudessa Hordak myös valloitti Etherian planeetan, jonka hallitsija hänestä tuli.
Alkuperäisen Hordak-toimintafiguurin liitteenä ilmestyneessä ”Hordak: The Ruthless Leader’s Revenge!” -pienoissarjakuvassa Hordak vapautuu pimeän ulottuvuuden vankeudestaan. Hän palaa Eterniaan kostaakseen Skeletorille, joka oli aiemmin hänen oppipoikanaan toimiessaan pettänyt hänet, ja valloittaakseen Harmaakallon Linnan itselleen. Hordak hyödyntää Harmaakallon ja Eternian herruuteen tähtäävien suunnitelmiensa toteuttamisessa sekä tiedemiehen että velhon taitojaan. Hänen johtamansa Kauhujoukon tukikohta sijaitsee Eternian laitamilla olevalla Kauhuvyöhykkeellä, joka on eräs koko universumin pelätyimmistä alueista.
She-Ra: Mahdin prinsessa (1985–1986)
250px|thumb|left|[[She-Ra: Mahdin prinsessa|Vuoden 1985 animaatiosarjan Hordak on kykenevä muuntelemaan kehoaan koneiksi ja aseiksi. Hahmon alkuperäisenä ääninäyttelijänä toimi George DiCenzo. ]] Vuosina 1985-1986 esitetyssä Filmationin tuottamassa animaatiosarjassa She-Ra: Mahdin prinsessa Hordak on keskeisin vihollinen.
Hordak on Etherian planeetan häikäilemätön tyranni, jolle muiden kipu ja tuska tuottavat suunnattoman ilon. Hänen veljensä on koko galaksin kattavan imperiumin paha hallitsija Horde Prime, jonka poika on prinssi Zed. Hordakin tukikohta Kauhuvyöhyke. Hän kidnappaa sarjassa vastasyntyneen Eternian prinsessa Adoran eli She-Ran yhdessä Skeletorin kanssa ja vie tämän Etheriaan. Adora palvelee Hordakin Kauhujoukoissa kapteenina, kunnes He-Man saapuu pelastamaan hänet. Palattuaan takaisin kotiplaneetalleen ja perheensä luo, Adora päättää palata takaisin Etheriaan omien taistelijoidensa kanssa sankaritar She-Ran muodossa vapauttaakseen planeetan Hordakin vallasta.
She-Ra: Mahdin prinsessan mukaan Hordak on kykenevä muuntelemaan kehoaan, useimmiten käsivarsiaan, koneiksi ja aseiksi. Hänen Kauhujoukkonsa koostuu muun muassa roboteista, tankeista, ilma- ja avaruusaluksista sekä muusta edistyksellisestä teknologiasta, joka mahdollistaa planeettojen valtaamisen ja hallitsemisen.
She-Ra: Mahdin prinsessat (2018–)
Hordak on vihollinen myös alkuperäisen She-Ra: Mahdin prinsessa -animaatiosarjan uusintaversiossa She-Ra: Mahdin prinsessat, jonka on tuottanut DreamWorks ja jota esittää suoratoistopalvelu Netflix. Hordakin alkuperäisenä ääninäyttelijänä sarjassa on Keston John, ja suomenkielisessä versiossa Bruno Lähteenmäki. Uusintaversion tarinassa prinsessa Adora on Hordakin joukoissa varttunut orpo, joka eräänä päivänä löytää taikavoimia omaavan miekan, jonka voima muuttaa hänet sankaritar She-Raksi. Uuden voimansa myötä She-Ra aloittaa sankariystävineen kapinan Hordakin joukkoja KauhuKoplaa vastaan.
He-Man (2002–2004)
Vuoden 2002 He-Man-animaatiosarjan kertoman version mukaan Hordak oli alun perin taitava velho ja sotapäällikkö, joka vastusti Harmaakallon Linnan hallitsija kuningas Harmaakalloa valtavan armeijansa kanssa. Hordak komensi joukkonsa karkottamaan Harmaakallon Linnan Despondosin pimeään ulottuvuuteen. Kuningas Harmaakallon väliintulon ansiosta karkoitusloitsu kuitenkin epäonnistui, ja Harmaakallon Linnaa ympäröivän alueen tuhoutuessa Hordak joukkoineen joutui itse pimeän ulottuvuuden nielaisemaksi.
Despondosissa ollessaan Hordak kohtaa Eternian vanhimpien surmaamista yrittäneen Keldorin, joka on menettänyt kasvonsa niiden altistuttua syövyttävälle hapolle. Hordak poistaa taikuuden avulla vaurioituneen ihon ja kudoksen Keldorin kasvoista, minkä jälkeen Keldorin pään tilalle jää vain hänen pääkallonsa. Hordak nimeää Keldorin uudelleen Skeletoriksi, joka lupaa hyvittää henkensä pelastamisen Hordakille hinnalla millä hyvänsä. Skeletorista tulee hänen oppipoikansa, jonka Hordak myöhemmin kutsuu vapauttamaan hänet Despondosista. Skeletor kuitenkin pettää opettajansa luottamuksen ja tuhoaa tämän temppelin tavoitteenaan sulkea oppi-isänsä pimeän ulottuvuuden vangiksi aikojen loppuun asti.
Toimintafiguuri
thumb|Buzz-Saw Hordak.
Hurricane Hordak (1986)
Vuonna 1986 Hordakista julkaistiin toinen toimintafiguuriversio, Hurricane Hordak. Hurricane Hordakin liitteenä ilmestynyt pienoissarjakuva oli nimeltään ”Between a Rock and a Hard Place”. Figuuri oli vastine samana vuonna ilmestyneille Flying Fists He-Man- ja Terror Claws Skeletor -figuureille. Eroja alkuperäisen ja uuden Hordakin välillä olivat Hurricane Hordakin kultainen rintapanssari, pyörivä robottikäsi sekä uudistettu asevalikoima. Mattel lanseerasi Hurricane Hordakin pitkälti, koska hahmon kyborgimaisia ominaisuuksia vastaava versio oli esitelty aiemmin She-Ra: Mahdin prinsessa -animaatiosarjassa, jossa hahmo kykeni muuntelemaan kehoaan erilaisiksi koneiksi tai aseiksi.
Buzz-Saw Hordak (1987)
Kolmas versio, vuoden 1987 Buzz-Saw Hordak, julkaistiin hieman ennen alkuperäisen Masters of the Universe -lelusarjan päättymistä. Tämän vuoksi Buzz-Saw Hordak on vuosien saatossa muodostunut keräilijöiden keskuudessa halutuksi ja arvokkaaksi kohteeksi. Buzz-Saw Hordakin mukana tulivat alkuperäisen toimintafiguurin tavoin irrotettava viitta ja valkoinen jalkajousi sekä uutena lisäyksenä sirkkelimäinen panos, jonka hahmo pystyi ampumaan rintapanssaristaan. Pienoissarjakuvana ilmestyi ”Enter... Buzz-Saw Hordak!”.
Suomenkieliset äänikasetit
Vuoden 1988 suomenkielisessä C-kasettikuunnelmassa Masters of the Universe – Liejuhaudan vanki (ISBN 951-28-1776-4) Hordakin suomenkielisenä ääninäyttelijänä toimi Matti Olavi Ranin, joka myös suomensi ja ohjasi kuunnelman sekä toimi sen kertojaäänenä. Liejuhaudan vanki -kasettikuunnelma oli osa ”Katsele kuvia, kuuntele satua, lue kirjaa” -sarjaa, ja sen kesto on 16.56 minuuttia. Kuunnelman tuottamisesta vastasivat Finn-Kasper ja Matti Ranin ky, ja sen julkaisi Kirjalito. Viime vuosina kasettikuunnelma on ollut vapaasti kuunneltavissa YouTube-palvelussa.
Vuonna 1988 Suomessa myytyjen prinssi Adam -toimintafiguurien pakkauksessa mukana oli Message AV:n tuottama 37-minuuttinen suomenkielinen kuunnelmakasetti Teelan kidnappaus, jossa myös Hordak esiintyy. Myös Teelan kidnappaus on kuunneltavissa YouTubessa, sekä perunamaa.net -sivustolla muiden suomenkielisten Masters of the Universe -kuunnelmien ohella.
Kapinlauluhaukka
Kapinlauluhaukka (Melierax canorus) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Angola, Botswana, Namibia, Etelä-Afrikka, Zimbabwe, myös Lesoto, jossa se ei kuitenkaan pesi.
Jotkut tutkijat katsovat, että somalianlauluhaukka on kapinlauluhaukan alalaji, toiset taas pitävät sitä omana lajina.
Sen kanta on valtavan suuri, ja se on vakaa, sillä sen pienenemistä ei ole havaittu eikä erityisiä uhkia ole Todettu.
Sen elinpiiriä ovat kuumat ja kuivat aavikot, arot, savannit ja pensaikkoalueet. pienoiskuva|left|Kapinlauluhaukka [[Namibiassa.]]
Minna-Riitta Luukka
Minna-Riitta Luukka (s. 1960) on suomalainen kielitieteilijä. Hän on Jyväskylän yliopiston suomen kielen professori.
Luukka on valmistunut ylioppilaksi 1979 Armilan lukiosta Lappeenranta|Lappeenrannasta. Hän suoritti filosofian maisterin tutkinnon 1987 Jyväskylän yliopistosta suomen kielen alalta. Filosofian lisensiaatti hänestä tuli 1992 (Jyväskylän yliopisto) soveltavan kielitieteen alalta ja filosofian tohtori 1996 (Jyväskylän yliopisto), myös soveltavan kielitieteen alalta.
Luukka on työskennellyt tutkimusassistenttina ja tutkija na1982–1987 Jyväskylän yliopistossa ja Suomen Akatemiassa, tutkijana ja erikoistutkijana Korkeakoulujen kielikeskus Jyväskylän yliopistossa 1987–94 ja sittenkeskuksen johtajana   1994–1996. Hän on suomen kielen dosentti Jyväskylän yliopistossa vuodesta 1999. Jyväskylän yliopiston Soveltavan kielentutkimuksen keskuksen erikoistutkijana hän oli (JY) 1996–2000 ja sen jälkeen määräaikainen suomen kielen professori kielten laitoksella, (JY) 2000–2003, kunnas tuli nimitettyksi professoriksi soveltavan kielentutkimuksen keskukseen vuosiksi 2003–2007 ja vuodesta 2007 kielten laitoksen suomen kielen professoriksi 2007. Hän on ollut dekaani humanistinen tiedekunnassa 2013–2016 ja humanistis-yhteiskuntatieteellisessä tiedekunnassa vuodesta 2017.
We Don’t Need to Whisper
We Don't Need to Whisper on yhtyeen Angels and Airwaves esikoisalbumi. Se julkaistiin 20. toukokuuta, 2006 Australiassa, 22. toukokuuta, 2006 Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja 23. toukokuuta, 2006 Pohjois-Amerikassa.
18. maaliskuuta 2007 mennessä albumi on myynyt yli 500 000 kappaletta Yhdysvalloissa ja yli miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti.
Tripla
Tripla voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ilkka Kylävaara
thumb|250px|Ilkka Kylävaara Lahden kirjamessuilla 2009. Ilkka Uolevi Kylävaara (25. joulukuuta 1946 Helsinki – 13. kesäkuuta 2020) oli suomalainen toimittaja, ohjaaja ja kirjailija.
Ura
Kylävaara kävi Helsingin saksalaista koulua ja pääsi ylioppilaaksi 1965. Hän opiskeli dramaturgiksi ja ohjaajaksi Suomen teatterikoulun korkeakoululinjalla ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi 1971 sekä humanististen tieteiden kandidaatiksi 1974 ja työskenteli ohjaajana Ryhmäteatterissa vuoteen 1974 saakka. Tämän jälkeen Kylävaara oli vapaana kirjailijana, ohjaajana, juontajana, käsikirjoittajana ja toimittajana. 1980-luvun lopussa hän juonsi televisio-ohjelmaa Ilettääkö ja Seppo Ahdin kanssa ohjelmaa Enkelten keittiö. Vuosina 1977–1990 Kylävaara näytteli kuunnelmasarjassa Yhtä köyttä -yhdistys ja oli myös yksi sen käsikirjoittajista.
1980-luvun lopulla Kylävaara toimi myös kiinteistösijoittajana ja joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Maksamatta jääneet velat hänen brysseliläisistä kiinteistösijoituksistaan olivat vuoteen 2007 mennessä kasvaneet lähes 17 miljoonaan euroon.
Kylävaara sanoitti myös laulutekstejä. Vuonna 1996 Pyramid julkaisi Kylävaaran teksteistä ja Kaj Chydeniuksen sävellyksistä koostuvan albumin Unet palaavat Helsinkiin.
Kylävaara julkaisi vuonna 2004 Taistolaisuuden mustan kirjan, johon hän kokosi omia ja muiden kokemuksia 1970-luvun taistolaisesta liikkeestä.
Vuonna 2015 Kylävaaralle myönnettiin taiteilijaeläke.
Ilkka Kylävaara oli Helsingin Sanomien päätoimittajan Keijo Kylävaaran poika.
Kylävaara on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Deorro
Erick Orrosquiesta (s. 30. elokuuta 1991), taiteilijanimeltään Deorro, on yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja DJ. Hän aloitti DJ-uransa 14-vuotiaana tehden paikallisia keikkoja, ja ollessaan 17-vuotias hän oli jo tuottanut omia kappaleitaan. Hän tuli kuuluisaksi SoundCloudin kautta ja hänen keikkansa myytiin loppuun Australiassa, kun hän esiintyi vielä nimellä Ton!c. Toukokuussa 2014 hän ilmoitti pitävänsä taukoa DJ-tehtävistä ja keskittyvänsä musiikin tuottamiseen ja perheeseensä. Suomessa hän on esiintynyt Weekend Festival -tapahtumassa 16. elokuuta 2014. Deorron kansainvälisesti menestynein kappale on toukokuussa 2014 julkaistu "Five Hours", joka saavutti tanssilistan ykkössijan Puolassa.
Lohi (täsmennyssivu)
Lohi voi tarkoittaa seuraavia:
Demos
pienoiskuva|320px|Antiikin Attikan alueen poliittinen jako [[Kreikan klassinen kausi|klassisella kaudella.<li>Kunkin fylen demokset on merkitty yhdellä värillä.</li><li>Kaupunkialueen trittyksen demokset on merkitty neliöllä, rannikoalueen trittyksen demokset ympyrällä ja sisämaan trittyksen demokset kolmiolla.</li>]] Demos oli antiikin Kreikassa Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen osasta käytetty nimitys. Demokset olivat antiikin Ateenan kaupunginosia tai muualla Attikassa sijainneita kaupunkeja, kyliä tai esimerkiksi kyläryhmiä. Kukin demos kuului johonkin Attikan fyleen eli ”heimoon” sekä johonkin fylen kolmesta trittyksestä.
Historia
Demokset vaikuttavat olleen olemassa alun perin yksinkertaisina maa-alueiden jakoina Attikan maaseudulla. Perinteen mukaan Attika koostui kuningas Kekropsin ajalla 12 kylästä (komos) tai kaupungista (polis), jotka Theseus yhdisti (synoikismos) Ateenaksi. Nämä asutukset olivat Kekropia (= Ateena), Tetrapolis (= Marathon, Trikorythos, Probalinthos, Oinoe), Tetrakomoi (= Pireus, Faleron, Ksypete, Thymaitadai), Epakria, Dekeleia, Eleusis, Afidna, Thorikos, Brauron, Kytheros, Sfettos ja Kefisia. Näistä Kekropia, Brauron ja Epakria eivät myöhemmin olleet demoksia; ei myöskään Tetrapolis ja Tetrakomoi, mutta kukin niiden jäsenistä oli.
Varhaisten demosten määrää ei tiedetä, mutta niitä oletetaan olleen alle 70. Demoksilla oli alun perin oma hallinto, prytaneion ja bule eli neuvosto. Attikan yhteenliittämisen seurauksena demokset tulivat keskushallinnon alaisiksi. Eleusis oli ainoa, joka sai pitää nimityksen polis; muutoin sitä käytettiin vain Ateenasta.
Demoksista tuli merkittäviä vasta Kleistheneen uudistusten myötä arkaaisen kauden loppupuolella vuonna 508 eaa. Uudistuksissa kansalaisuuden vaatimukseksi tuli se, että henkilö oli kirjattu jonkun demoksen jäseneksi. Aiemmin kansalaisuus oli perustunut jäsenyyteen fratriassa eli perheiden ryhmässä. Samassa uudistuksessa demos-järjestelmä toteutettiin myös Ateenan kaupungissa itsessään, jossa demoksia ei aiemmin ollut. Kansalaisiin alettiin viitata isännimen lisäksi demonyymillä eli demokseen perustuvalla lisänimellä, kuten Sōkratēs Sōfroniskou Alōpekēthen, ”Sokrates Sofroniskoksen poika Alopeken demoksesta”.
Kleistheneen demokset
thumb|320px|[[Pinaks-tauluja, joihin oli kirjattu henkilötietoja (nimi, isän nimi ja demos). Tauluja käytettiin muun muassa oikeusistuntojen jäsenten valinnassa. Antiikin Agoran museo.]]
Kleistheneen uudistusten jälkeen koko Attika oli jaettu 139 demokseen. Kukin Ateenan kymmenestä fylestä eli ”heimosta” oli jaettu kolmeen trittykseen eli ”kolmannekseen”, ja kukin trittys koostui edelleen yhdestä tai useammasta demoksesta.
Demoksen johdossa oli dēmarkhos, ja sen palveluksessa oli useita muita virkamiehiä. Demoksen kansalaiset valitsivat keskuudestaan virkamiehet samoin kuin papit vuosittain. Virkamiehet huolehtivat muun muassa demoksen maiden vuokrauksesta, rajojen määrittämisestä, demoksen jäsenten (dēmotai) kirjanpidosta ja uusien jäsenten hyväksymisestä. Demoksella oli yhteinen kassa. Jokaisen demoksen piti rahoittaa Ateenan armeijaa ja tarjota siihen tietty määrä miehiä. Demos huolehti myös alueensa temppeleistä ja niiden kulttien noudattamisesta. Virkamiesten kauden päättyessä näiden toimet tarkastettiin (dokimasia).
Kullakin demoksella oli tietty määrä edustajia bulessa eli Ateenan neuvostossa. Edustajien määrä oli suhteutettu demoksen asukaslukuun. Demosten väestömäärä vaihteli huomattavasti. Akharnai, jolla oli bulessa 22 edustajaa, oli selvästi suurin demoksista, ja sen väkiluvuksi on arvioitu noin – kansalaista, kun taas monella demoksella oli vain yksi edustaja, ja pienempien väkiluvuksi on arvioitu vain noin 50. Toisaalta kullakin fylellä oli 500-miehisessä bulessa samat 50 edustajaa, joten fylet ja trittykset oli koostettu demoksista niin, että jokaisen fylen samoin kuin jokaisen trittyksen väkimäärä ja edustajamäärä olivat suunnilleen samat. Seurauksena fylejen ja trittysten demosten määrät vaihtelivat huomattavastikin.
Demokset vastasivat alun perin tiettyä maa-aluetta ja erityisesti tiettyä paikkaa, jossa demoksen kansalaiset aina kokoontuivat, ja demoksen kansalaiset olivat alun perin kotoisin tältä alueelta. Koska demoksen jäsenyys oli perinnöllistä ja ihmiset muuttivat Attikan alueella, erityisesti maaseudulta kaupunkiin, vähitellen yhteys demoksen ja tietyn paikan välillä heikkeni. Joissakin tapauksissa maaseutudemoksen kokoontumispaikka jopa siirrettiin Ateenan kaupunkiin.
Luettelo demoksista fyleittäin
Seuraavassa esitetään fylejen jako demoksiin Kleistheneen uudistuksessa vuonna 508 eaa. Se oli voimassa koko klassisen kauden. Myöhemmin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella perustettiin uusia fylejä ja osa vanhoista demoksista vaihtoi fyleä; nämä muutokset esitetään kutakin fyleä ja demosta käsittelevässä artikkelissa sekä luettelossa Attikan demoksista. Katso myös: luettelo Attikan demoksista trittyksittäin.
Hellenistisen ja roomalaisen ajan demokset
Demokset säilyivät hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle saakka. Tuolla ajalla perustettiin viisi uutta fyleä, (XI) Antigonis, (XII) Demetrias, (XIII) Ptolemais, (XIV) Attalis ja (XV) Hadrianis. Niistä kolmeen perustettiin myös uusia demoksia; ne olivat:
Myöhempi käyttö
Bysantin valtakunnan aikana termillä demos viitattiin johonkin neljästä valjakkoajojen joukkueesta, joita olivat punaiset, siniset, vihreät ja valkoiset.
Nykyajan Kreikassa termi demos (dímos) tarkoittaa kuntaa.
Dark Passion Play
Dark Passion Play on suomalaisen metalliyhtye Nightwishin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin Suomessa keskiviikkona 26. syyskuuta 2007 Spinefarmin kautta ja muualla maailmassa Nuclear Blastin ja Roadrunnerin kautta kahta päivää myöhemmin.
Singlet
Ensimmäinen single "Eva" julkaistiin toukokuussa, ja se oli myytävänä ainoastaan digitaalisena versiona. Single sai ensisoittonsa perjantaina 25. toukokuuta 2007 kello seitsemän YleX:llä ja Radio Rockilla. Uuden laulajan, Anette Olzonin, nimi ja haastattelu oli julkaistu yhtyeen kotisivulla edellisenä päivänä kello 17. Singlen piti ilmestyä vasta 30. toukokuuta, mutta julkaisua jouduttiin aikaistamaan kappaleen vuodettua brittiläisen connect.comin kautta Internetiin 24. toukokuuta. "Eva"-singlen tuotot jaettiin hyväntekeväisyyteen.
pienoiskuva|Amaranth-videolla lainataan [[Hugo Simbergin maalauksen Haavoittunut enkeli aihetta.]] Toinen single "Amaranth" oli ensimmäinen fyysinen single, ja se sai ensisoittonsa YleX-kanavalla 26. heinäkuuta 2007 kello 8.20. Antti J. Jokisen ohjaama Amaranth-video esitettiin ensimmäisen kerran 11. elokuuta 2007 MTV Finlandilla. Fyysinen single kappaleesta julkaistiin Suomessa 22. elokuuta 2007, ja se oli Suomen virallisen singlelistan ensimmäisellä sijalla yhdeksän viikon ajan ja myi kultaa (yli ) kahdessa päivässä. ”Amaranth” on yltänyt myös Unkarin ja Espanjan listaykköseksi sekä Britannian rocksinglelistan ykköseksi.
Kolmas albumilta julkaistava single oli "Bye Bye Beautiful". Se jaettiin radioasemille albumin ilmestymisviikolla, mutta kaupallinen single julkaistiin vasta tammikuussa 2008. Musiikkivideon ohjasi ”Amaranthin” tapaan Antti J. Jokinen, ja siinä yhtyeen miespuolisten jäsenten paikoilla soittaa naisia. Videon ensisoitto oli maanantaina 24. syyskuuta 2007 kello 0.07 Voice-kanavalla. ”Bye Bye Beautiful” oli Suomen singlelistalla kahden viikon ajan ja korkeimmillaan kappale oli sijalla kahdeksan.
Nightwish oli kuvannut kolmannen videonsa uudelle albumille jo lokakuun alussa. Videon ohjaajana toimi Stobe Harju. Rovaniemen kaupunki, jonka alueella video on tehty, tarjosi yhtyeelle rahoitusapua videoon sillä ehdolla, että kaupunki saisi käyttää sitä matkailumainonnassa. Videon kappale on "The Islander" ja sen ensiesitys oli 14. huhtikuuta 2008. 22. marraskuuta 2007 yhtyeen kotisivuilla ilmoitettiin seuraavan singlen olevan "Erämaan viimeinen", joka löytyy albumilta instrumentaalina "Last of the Wilds". Singleversiolla laulaa Indica -yhtyeen Johanna Salomaa ja se julkaistiin 5. joulukuuta 2007.
Albumi
thumb|250px|Abbey Roadin studio Nightwishin kosketinsoittaja Tuomas Holopainen on tuottanut albumin ja säveltänyt suurimman osan sen kappaleista. Kyseessä on Holopaisen mukaan yhtyeen historian synkin ja melankolisin albumi. Lontoon Abbey Roadilla nauhoitettujen orkesteriosuuksien äänittäminen kesti kahdeksan päivää. Albumin tekeminen maksoi kaikkiaan 500 000 euroa.
Dark Passion Playn ensimmäinen kappale on lähes pitkä progeteos ”The Poet and the Pendulum”. Haastattelussa Holopainen kertoi sen käsittelevän hänen vuonna 2005 kokemaansa tuskaa. Raidalla on muun muassa synkkää tekstiä sisältäviä Marco Hietalan huutokohtia. Holopainen sanoi kappaleen säveltämisen olleen poikkeuksellisen hankalaa, sillä kyseessä on hänelle Nightwishin kappaleista henkilökohtaisin. ”The Poet and the Pendulumin” jälkeen on Holopaisen mukaan albumin kolme yksinkertaisinta kappaletta, joihin lukeutuu singlenäkin julkaistu ”Amaranth”. ”Master Passion Greed”, yksi yhtyeen historian raskaimmista kappaleista, on puolestaan suurimmaksi osaksi Hietalan laulama. Solisti Anette Olzon kertoi, että hänelle tuli nauhoituksissa ongelmia muun muassa puolinuottien laulamisessa, mutta kunnollisen harjoittelun avulla vaikeudet saatiin voitettua.
Albumin kesto on noin 75 minuuttia. Yksi sen kappaleista on kanteleen soittoa sisältävä instrumentaali ”Last of the Wilds”. Kanteletta soittaa Senni Eskelinen. Suomen Kanteleliitto palkitsi tästä hyvästä Holopaisen Vuoden kantele -tunnustuksella perusteinaan kappaleen lisäämä kanteleen tunnettavuus. ”Bye Bye Beautifulin” sanoituksista löytyy viittauksia Tarja Turuseen. ”Master Passion Greed” -kappaleessa Turusen manageriaviomiestä Marcelo Cabulia verrataan epäsuorasti Juudakseen.
Luis Amaranto Perea
Ennen siirtymistään Eurooppaan Perea edusti argentiinalaista Boca Juniorsia, jonka riveissä hän voitti Argentiinan apertura-mestaruuden, Copa Libertadoresin, Copa Sudamericanan sekä Intercontinental Cupin. Ensimmäisessä ammattilaisseurassaan Independiente Medellínissä hän oli jo voittanut Kolumbian mestaruuden.
Perea siirtyi Atléticoon kesäkuussa 2004 neljän miljoonan euron siirtosummalla. Ensimmäisinä Atlético-vuosinaan hän muodosti yhdessä espanjalaisen Pablo Ibáñezin kanssa joukkueen aloituskokoonpanon toppariparin. Kauden 2009–2010 päätteeksi Perea voitti Atléticon riveissä Eurooppa-liigan. Kauden alkaessa kolumbialaispuolustajan otteita kritisoitiin ja hän jäi vähälle peliajalle. Hänen odotettiin myös etsivän itselleen uutta seuraa. Kauden kevätpuoliskon aikana Perea kuitenkin nousi takaisin joukkueen avauskokoonpanoon ja hänen parantuneet peliesityksensä keräsivät runsaasti kiitosta. Marraskuussa 2010 Perea solmi seuran kanssa kesäkuuhun 2012 ulottuvan jatkosopimuksen.
Dark Passion Play
Listasijoitukset ja myyntimäärät
Levy myi Suomessa heti ilmestyspäivänä rikkoen samalla platinalevyrajan Suomessa (30 000 kappaletta) ja 30. syyskuuta yhtyeen internetsivut ilmoittivat albumin myyneen jo yli tuplaplatinan (60 000 kappaletta). Albumi oli luonnollisesti listaykkönen ja vietti viisi viikkoa ensimmäisellä sijalla. Albumi myi triplaplatinaa kuukausi julkaisua myöhemmin. Dark Passion Play oli Suomen myydyin albumi vuonna 2007. Myös albumin ulkomainen menestys on ollut merkittävää. Ensimmäisellä viikollaan sitä myytiin maailmanlaajuisesti 143 000 kappaletta ja yhteensä tähän mennessä 710 000 kappaletta. Kultalevyn se on 11. lokakuuta Nightwishin kotisivulla julkistetun tiedotteen mukaan saanut Saksasta, Sveitsistä, Itävallasta ja Puolasta. Kyseisestä tiedotteesta kävivät myös ilmi seuraavassa taulukossa esitetyt listasijoitukset maailmalta.
Luis Amaranto Perea
Vappuaattona 2011 pelattu vierasottelu Deportivo La Coruñaa vastaan oli Perealle 204:s liigapeli Atléticossa, mikä teki hänestä seuran historian eniten liigaotteluita pelanneen ulkomaalaispelaajan. Näin hän ohitti 203 liigapeliä vuosina 1959–1969 pelanneen argentiinalaispuolustaja Jorge Griffan. Saman vuoden syyskuussa Perealle kertyi kaikki kilpailut mukaan luettuna yhteensä 289 ottelua Atléticon paidassa ja hän ohitti Griffan myös tässä tilastossa. Kauden 2011–2012 päätteeksi Perea voitti Eurooppa-liigan toistamiseen Atléticon riveissä. Samaan aikaan hän ilmoitti myös jättävänsä seuran.
Dark Passion Play
Listasijoitukset ja myyntimäärät
29. lokakuuta ilmoitettiin Ruotsin kultalevystä ja 14. joulukuuta Sveitsin platinasta.
Luis Amaranto Perea
Perea siirtyi nykyiseen seuraansa kesäkuussa 2012. Ensimmäisellä kaudellaan Meksikossa hän voitti kansallisen cup-kilpailu Copa MX:n clausura-mestaruuden. Toinen kauden kohokohta oli koko 13-vuotisen ammattilaisuran ensimmäinen pääsarjamaali, jonka Perea puski Monarcas Morelian verkkoon tammikuussa 2013.
Perea on pelannut Kolumbian maajoukkueessa yhteensä 67 kertaa. Hän on edustanut maataan sekä vuoden 2007 että 2011 Copa América -lopputurnauksessa. Perea toimi maansa kapteenina ensimmäisen kerran marraskuussa 2011 Boliviaa vastaan pelatussa maailmanmestaruuskisojen karsintaottelussa. Perea on tullut erityisesti tunnetuksi juoksunopeudestaan, jonka avulla hän usein saavuttaa jo hänet kerran ohittaneet vastustajan hyökkääjät. Häntä onkin joskus kutsuttu maailman nopeimmaksi puolustajaksi. Perean puoliso Digna Luz Murillo on pikajuoksija, joka on edustanut Kolumbiaa kaksissa olympiakisoissa.
Joonas Koskela
Joonas Koskela (s. 24. huhtikuuta 1990 Kotka) on suomalainen meteorologi, joka on työskentellyt Yleisradiolla 2013-2022. Tammikuusta 2023 hän on ollut MTV:n meteorologi. Hän on opiskellut fysiikkaa ja meteorologiaa Helsingin yliopistossa.
Totuus ja oikeus
Totuus ja oikeus on virolaisen A. H. Tammsaaren vuosina 1926–1933 julkaisema viisiosainen romaanisarja, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä virolaisen kirjallisuuden klassikoista. Se on virolaisten perusteksti, jonka tapahtumat ja henkilöt on tunnettava. Sarjan osat ovat Maan lupaus (1926), Koulutie (1929), Surmatulet (1931), Kuolemantanssi (1932) ja Kotiinpaluu (1933). Tammsaare itse kuvaili, että Totuuden ja oikeuden ensimmäinen osa kuvaa ihmisen kamppailua maan, toinen osa Jumalan, kolmas osa yhteiskunnan, neljäs oman itsen ja elämänonnen hankinnan kanssa, viides ja viimeinen alistumista. Tammsaare tähdensi, että romaanisarja yrittää tavoittaa ihmiskunnan yleisen kehitystarinan.
Joonas Koskela
Varusmiespalveluksen jälkeen Koskelan tavoitteena oli opiskella sähkötekniikan diplomi-insinööriksi, mutta sen sijaan hänet valittiin todistusvalinnassa Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteelliseen tiedekuntaan. Opintosuunnista ilmakehän ilmiöt kiinnostivat häntä eniten. Ukkosta hän on rakastanut lapsuudesta asti, ja myös muut sään ääri-ilmiöt kiehtovat häntä. Pro gradu -työssään Koskela käsitteli ukkosen voimakkuuden luokittelua.
Totuus ja oikeus
Maan lupaus
Totuus ja oikeus -romaanin ensimmäinen osa Maan lupaus alkaa 1870-luvulla. Mäen Andres on juuri ostanut Vargamäen tilan ja saapuu sinne vaimoineen. Maatila on vielä täysin raivaamaton ja kaikki on aloitettava aivan alusta; suo ojitettava, pellot raivattava ja rakennukset rakennettava alusta alkaen. Näin teos on samankaltainen kuin Väinö Linnan Täällä Pohjantähden alla. Taustalla on tilanne, jossa virolaiset on juuri vapautettu maaorjuudesta ja tilojen ostaminen on tullut mahdolliseksi. Yritteliäisyys ja raivaajahenki elävät nousukauttaan. Samalla sivistyneistö aloittaa kansallisen herättämisen ja kansalaisaktivismia alkaa esiintyä jo syrjäkylissäkin.
Joonas Koskela
Koskela on selittänyt julkisuudessa näkemyksiään, miksi eri sääennustajat antavat toisinaan varsin erilaisia tulkintoja.
Totuus ja oikeus
Maan lupaus
Työ uudistilalla on ankaraa ja melko ilotonta raatamista. Viljelijän työ on luonnon kiertokulun noudattamista, mutta vähitellen Andres kartuttaa omaisuuttaan. Mäen Andres on vakava ja totinen mies, mutta naapurinaan hänellä on iloisempi supliikkimies Orun Pearu, jonka kanssa tulee väkisinkin riitaa. Sekä Mäen Andres että Orun Pearu ovat niitä hahmoja, joihin Virossa tavataan verrata julkisuuden henkilöitä.
Joonas Koskela
Koskela asuu Vantaalla aviopuolisonsa ja tyttärensä kanssa. Hän harrastaa moottoripyöräilyä ja biljardia, jota pelaa kilpatasolla. Kouluaikoinaan Koskela kilpaili myös yleisurheilussa, jossa hänen lajeinaan olivat pituushyppy, kolmiloikka ja 100 metrin juoksu.
Siirtokylä
Siirtokylä oli keskiajalla kylän rajojen sisäpuolelle sen ulkotiluksille perustettu uusi, aidattu asuinpaikka, josta aikaa myöten kehittyi uusi kylä. Siirtokylä sijaitsi aiemmasta asutuksesta erillään ja siihen kuului usein aluksi vain yksi talo. Tällaisella siirtotalolla tai siirtotaloilla oli alun perin omistusoikeus vain aidalla ympäröityihin tiluksiin. Omistusoikeuden eroavaisuudet emäkylän ja siirtokylän talonpoikien välillä olivat lähes olemattomat vuoden 1442 Kristoferin maanlaissa, joten siirtokylä menetti erityisluonteensa. Tietyissä tapauksissa erolla oli kuitenkin merkitystä vielä 1700-luvullakin. Siirtokyliä oli sekä Ruotsissa että Suomessa.
Totuus ja oikeus
Maan lupaus
Virolaisen korvenraivaajan elämästä suomalainen lukija löytää paljon tuttua, kuten vihamielisen ja kitsaan luonnon. Arkielämään liittyy kuitenkin suomalaiselle vieraita piirteitä muun muassa rakennuskulttuurista ja siitä, että kylän keskuksena on olutkrouvi. Andres ja Orun Pearu puivat riitansa pitäjänoikeudessa, ei käräjillä.
Maan lupauksen rakenne kuljettaa aikaa välillä pitkin hyppäyksin, välillä pysähdytään tuokiokuviin. Sävyiltään se on välillä kansankomediaa, välillä ollaan jylhän synkissä sävyissä. Toisinaan kuvaillaan luontoa runollisesti ja kerran kuvataan julmaa eläinrääkkäystä. Teokseen on vaikuttanut Raamatun Vanha Testamentti. Alussa on paratiisimainen tila, johon ihmiset saapuvat. Viattomuus särkyy ja ihmiset kokevat syyllisyyttä. Orun Pearu on kiusaaja, Mari tutkii hyvän ja pahan tiedon puuta, Mökin-Madis on profeetta, jonka suusta kuulee totuuden. Linnut ja käärme saavat osansa huomiosta. Andres sulkeutuu lukemaan Raamatustaan kertomusta hurskaasta Jobista. Andreksen elämä täyttyy kivien raivaamisella, suon ojittamisella ja peltojen viljelyllä, hän haluaa työlleen siunauksen. Lopussa Andreksen poika Indrek lähtee kaupunkiin opiskelemaan. Hän on myös teoksen seuraavien osien päähenkilö.
Teoksen tapahtumapaikan,Vargamäen, esikuva oli Tammsaaren oma lapsuuskoti Albussa. Paikka on nykyään museona.
Koulutie
Totuuden ja oikeuden toinen osa Koulutie sijoittuu rehtori Mauruksen lukioon Tarttoon. Teoksen päähenkilönä on edellisen osan päähenkilön, Mäen Andreksen poika, Indrek. Teoksen muut henkilöt ovat koululaisia, opettajia ja kaupungin muita asukkaita. Osa sen henkilöistä on hyvin erikoisia, osa traagisia. Koulupoikien kepposissa lentää hiki ja veri. Koulussa opiskellaan venäjäksi ja myös osa oppilaista on peräisin Venäjältä. Rehtori Maurus on alkujaan pappi, mutta Baltian saksalainen aateli on estänyt häneltä pappisviran saamisen kansallismielisyyden takia; niinpä Maurus on ryhtynyt koulunpitäjäksi. Kirjan tapahtumat osuvat 1890-luvun jälkipuolelle. Koulun interiöörit ja ihmiset esitellään nopean luonnosmaisesti, mutta sen henkinen ympäristö kuvataan tarkasti. Omia näkemyksiään Tammsaare esittelee välillä hassujen oppilaiden, juoppojen venäläisten tai kovia kokeneiden Baltian saksalaisten puheissa. Muutenkaan henkilöt eivät ole mitenkään siloteltuja: henkilöt ovat resuisia ja he istuvat kapakassa vodkaryyppyjen ja suolakurkkujen parissa. Terävimmin hän kuitenkin suomii virolaisten omia kansallisia pyrintöjä.
Teoksesta käy ilmi Tammsaaren kirkonvastainen asenne. Hänen mielestään kirkko oli pölyttynyt ja jäykistynyt organisaatio. Uskonnon sijasta Indrek taistelee itsensä Jumalan kanssa ja aivan lopussa Indrekille tapahtuu todellinen ihme.
Teoksen taustalla näkyy 1890-luvun Viro. Maassa eletään orastaneen kansallisen nousun sijasta venäläistämiskautta. Tartto tunnetaan nimellä Jurjev. Maaseudulla ponnistellaan irti feodaalisuudesta ja takapajuisuudesta, kaupungeissa väitellään loputtomasti Euroopan aatesuuntauksista, perustetaan tehtaita ja elinolot paranevat. Kuitenkin siinä kuvataan vielä sääty-yhteiskuntaa: Indrekin koulun naapurissa käsityöläismestarin leski vajoaa pyykkäriksi.
Kirjailija käsittelee teoksessa myös saksalaistumista. Jos 1800-luvun Virossa halusi nousta yhteiskunnassa, piti ottaa saksalainen nimi ja opetella saksan kieli. Tämä näkyy Indrekin ihastuksen, Ramilda-neidin hahmossa. Saksalaistuneista virolaisista käytettiin nimeä ”kadakasaks”, katajasaksalainen. He ärsyttivät ja askarruttivat kirjailijaa.