cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skotlannin episkopaalinen kirkko
Uskonpuhdistus ja Skotlannin kirkon synty
Maria Stuartin aviomiehen lordi Darnleyn murhan ja Stuartin kolme kuukautta myöhemmin Bothwellin jaarlin (jota epäiltiin osalliseksi murhaan) solmiman avioliiton jälkeen Mariaa painostettiin luopumaan kruunusta poikansa Jaakon hyväksi. Marian tukijat yrittivät ajaa hänen asiaansa mutta Langsiden taistelussa 1568 koetun tappion jälkeen Maria pakeni Englantiin, jossa hänet vangittiin ja lopulta teloitettiin 1587.
Englannin ja Skotlannin yhdistyminen, kiista kirkon järjestyksestä
Vuonna 1603, Englannin kuningattaren Elisabeth I:n kuoltua Englanti ja Skotlanti yhdistyivät kuningas Jaakko I:sen alaisuudessa. Hän halusi yhtenäistää kirkolliset käytännöt rajan molemmin puolin ja kannatti episkopaalista eli piispajohtoista järjestelmää. Knoxin johtama uskonpuhdistus oli rakentunut presbyteriaaniselle järjestykselle. Niinpä sekä Jaakon että hänen seuraajiensa Kaarle I:sen ja Kaarle II:sen aikana Skotlannin kirkon järjestys vaihteli presbyteriaanisen ja episkopaalisen välillä. Stuart-suvun kuninkaat uskoivat heillä olevan jumalallisen oikeuden hallita sekä kirkkoa että valtiota mutta heitä vastustivat voimakkaasti presbyteriaaniset uskonliittolaiset (Covenanters), jotka vuonna 1638 allekirjoittivat Presbyteerisen kansallisen liiton (Presbyterian National Covenant). Vasta vuonna 1690, Mainion vallankumouksen jälkeen maan valtakirkoksi vakiintui presbyteerisesti järjestynyt Skotlannin kirkko.
Myöhemmät vaiheet
Episkopaalisesti järjestynyt kirkko jatkoi toimintaansa voimakkaana vuoteen 1746 asti, jolloin se jakobiittikapinan jälkiseurauksena joutui useiden rangaistussäädösten alaiseksi. Nämä lait tekivät episkopaaleille laittomaksi omistaa kirkkoja ja kappeleita sekä järjestää julkisia jumalanpalveluksia. Episkopaalipapit eivät myöskään saaneet suorittaa palveluksia useammalle kuin viidelle henkilölle yhtä aikaa vankeuden tai karkotuksen uhalla.
Vuonna 1784 skotlantilaiset piispat vihkivät piispan Connecticutiin, mikä oli osa Yhdysvaltain episkopaalisen kirkon syntyä.
Haystack (tietokoneohjelma)
Haystack on vuonna 2010 julkaistu tietokonesovellus jolla pystyi kiertämään estettyjä sivustoja internetissä. Ohjelma perustuu tietolikenteen salaukseen, jota internetsuodattimet eivät pysty estämään. Tietokoneohjelma oli alun perin tarkoitettu kiertämään Iranin internetkieltoja vuoden 2009 mielenilmausten aikana. Haystackin verkkosivusto suljettiin 15.syyskuuta 2010.
Skotlannin episkopaalinen kirkko
Myöhemmät vaiheet
Laurencekirkin synodissa vuonna 1804 kirkko hyväksyi rukouskirjan ja uskollisuudenvalan, minkä myötä rangaistuslakeja alettiin kumota. Tämän jälkeen kirkko kasvoi voimakkaasti 1800-luvulla.
Rakenne
Kirkko jakautuu seitsemään hiippakuntaan, joilla kullakin on oma piispansa. Hiippakunnan papisto valitsee hiippakuntansa piispan yhdessä maallikoiden kanssa. Piispainkokousta johtaa primus, joka on samalla yksi piispoista. Kirkkoa johtaa yleissynodi, joka koostuu piispoista sekä papiston huoneesta ja maallikoiden huoneesta. Näitten huoneiden jäsenet valitaan eri hiippakuntien omissa synodeissa edustamaan näitä hiippakuntia.
Oppi
Osana anglikaanista kirkkoyhteisöä Skotlannin episkopaalisen kirkon oppi perustuu historiallisiin tunnustuksiin, jotka ilmenevät myös sen liturgiassa. Kirkossa on kolmiasteinen pappeus, jonka asteet ovat piispa, pappi ja diakoni.
Samaa sukupuolta olevien avioliitto
8. kesäkuuta 2017 kirkko päätti muuttaa kirkkojärjestystään avioliiton osalta mahdollistaakseen samaa sukupuolta olevien parien vihkimisen. Kirkon kirkkojärjestyksestä (Canon) poistettiin määrittely avioliitosta miehen ja naisen välisenä liittona ja lisättiin uusi osa, joka toteaa avioliitosta olevan erilaisia käsityksiä. Tämä teki mahdolliseksi papeille vihkiä sekä eri että samaa sukupuolta olevia pareja avioliittoon. Muutettu kirkkojärjestys toteaa myös, ettei ketään pappia voi pakottaa vihkimään samaa sukupuolta olevia pareja omantuntonsa vastaisesti.
Äänestyksessä avioliittosäädöksien muuttamista kannatti 96 edustajaa ja vastusti 33 edustajaa. Viidestä piispasta neljä kannatti, yksi vastusti. 62 papista 42 kannatti, 20 vastusti. 62 maallikosta 50 kannatti, 12 vastusti.
Lokakuussa 2017 Anglikaaninen kirkkoyhteisö päätti rangaista Skotlannin episkopaalista kirkkoa sen tekemän avioliittoratkaisun vuoksi. Anglikaanikirkkojen johtavat piispat päättivät vetää Skotlannin edustajat ainakin määräajaksi pois ekumeenisista tehtävistä ja johtopaikoilta. Vastaavanlainen rangaistus oli annettu myös Yhdysvaltain episkopaaliselle kirkolle vuonna 2016, kun kyseinen kirkko oli vuonna 2015 päättänyt alkaa siunata samaa sukupuolta olevat parit.
Skotlannin episkopaalisen kirkon primus ja johtava piispa Mark Strange ilmaisi ymmärtävänsä Skotlannin päätöksen aiheuttavan joissakuissa kipua ja ärtymystä ja että hän tekee kaikkensa parantaakseen suhteita, kuitenkaan tinkimättä kirkkonsa päätöksestä.
Skotlannin episkopaalikirkosta on avioliittopäätöksen myötä eronnut ainakin kolme seurakuntaa, Ulko-Hebridien Harrisilla toimiva Christ Church, joka erosi marraskuussa 2017, Edinburghin St. Thomas Church, jonka jäsenistä 72 % äänesti toukokuussa 2018 irtautumisen puolesta sekä Glasgown St Silas, yksi hiippakuntansa suurimmista seurakunnista, jonka jäsenistä 86 % äänesti kesäkuussa 2019 eroamisen puolesta.
Jeesuksen viimeiset päivät
Jeesuksen viimeiset päivät (The Passion, tunnetaan suomeksi myös nimellä The Passion – kärsimyskertomus ) on BBC:n, HBO:n ja Deep Indigo Productionsin tuottama englantilainen minisarja, joka kertoo Raamattuun pohjautuen Jeesuksen viimeisistä päivistä. Käsikirjoittaja Frank Deasy ja tuottaja Nigel Stafford-Clark halusivat korostaa erityisesti historiallisia taustatekijöitä korostamalla Juudean historiaa sekä Pontius Pilatuksen ja Kaifaksen inhimillisyyttä. Käsikirjoituksen työstämisessä käsikirjoittajat saivat apua uskontotieteilijöiltä, muun muassa Duken yliopiston uskontotieteiden professorilta Mark Goodacrelta.
Jeesusta sarjassa esittää Joseph Mawle. Muita päärooleja esittivät Paloma Baeza (Magdalan Maria), Ben Daniels (Kaifas), James Nesbitt (Pontius Pilatus), David Oyelowo (Joosef Arimatialainen). Sarjan ohjaajana toimi Michael Offer.
Sarja kuvattiin Marokossa vuoden 2007 elokuusta lokakuuhun, ja se esitettiin ensimmäisen kerran BBC One -kanavalla neliosaisena 16.–23. maaliskuuta 2008. Englannissa sarjaa katsoi suurimmillaan 4,9 miljoonaa katsojaa, ja sarja sai pääosin positiivista palautetta. Suomessa Yle TV1 on esittänyt sarjan kaksiosaisena kahteen kertaan pääsiäisenä: ensimmäisen kerran 2.–3. huhtikuuta 2010 ja toisen kerran 5.–6. huhtikuuta 2012.
Idean synty
Huhtikuussa 2006 pidetyssä kokouksessa BBC One -kanavan tarkastaja Peter Fincham ilmoitti BBC:n suunnitelmasta tuottaa televisiosarja Jeesuksen viimeisistä päivistä vuoden 2008 pääsiäiseksi. Päätökseen vaikutti BBC:n pääsiäisenä 2006 esittämän Manchester Passion -televisio-ohjelman saama suosio. Kyseinen ohjelma oli sijoittanut Jeesuksen kärsimysnäytelmän nykypäivän Manchesteriin, ja sen saama katsojasuosio rohkaisi BBC:ta tuottamaan sarja pääsiäisen tapahtumista tavalla, jolla Raamattu ja historialliset lähteet asiasta kertovat. Fincham halusi tulevasta sarjan olevan BBC Onen vuoden 2008 pääsiäisen kohokohta ja toivoi sen saavan yhtä suuren suosion kuin 1970-luvulla kuvattu televisiosarja Jeesus Nasaretilainen. Nigel Stafford-Clark, joka oli tuottanut BBC Onen menestystä saaneen Charles Dickensin Kolean talon filmatisoinnin televisiosarjaksi, valittiin tulevan sarjan tuottajaksi. Sarjan budjetiksi arvioitiin neljä miljoonaa puntaa. Australialainen Michael Offer valittiin ohjaajaksi.
Käsikirjoitus
thumb|oikea|120px|[[Denis Lawson esitti sarjassa Annasia, juutalaista pappia.]] Emmy-palkinnon saanut irlantilainen käsikirjoittaja Frank Deasy valittiin sarjan käsikirjoittajaksi heinäkuussa 2006. Tuottaja Stafford-Clark piti Deasya parhaimpana vaihtoehtona käsikirjoittajaksi, sillä hän uskoi tämän ymmärtävän projektin laajuuden. Sekä Stafford-Clark että Deasy halusivat jäljitellä elokuvien Matteuksen evankeliumi ja The Passion of the Christ tyyliä. Deasy kritisoi elokuvia, joissa Jeesus esitettiin hänestä ”liian henkisenä” ja halusi omassa käsikirjoituksessaan korostaa Jeesuksen ihmisyyttä muun muassa tunteiden, kuten vihan, pelon ja epävarmuuden kohdalla. Sarjan sisällön kehittämiseen Deasy ja Stafford-Clark pyysivät mukaan Uuteen testamenttiin erikoistuneen professorin Mark Goodacren ja BBC:n ohjelmien uskonnollisuudesta ja etiikasta vastaavan Michael Wakelinin. He kirjoittivat käsikirjoittajien avuksi opaskirjan, joka sisälsi kaikki mahdolliset heidän löytämänsä tiedot Jerusalemista, Jeesuksen ajan ihmisten elämästä ja evankeliumeista.
Deasy vietti kokonaisen vuoden kirjoittaen käsikirjoitusta. Hän vieraili Israelissa, tutki evankeliumeja ja oli yhteistyössä Goodacren kanssa. Keväällä 2006 hän toimitti ensimmäisen luonnoksen sarjan käsikirjoituksesta. Deasy oli käsikirjoituksessaan päätynyt kuvaamaan Jeesuksen ihmismäisenä ja oli käyttänyt juonen taustalla Matteuksen- ja Markuksen evankeliumeja. Johanneksen evankeliumia hän piti liian hengellisenä. Ensimmäisen jakson avausosaan Deasy sai vaikutteita elokuvasta Perikato. Deasy kuvaili alkukohtausta haastattelussa:
Deasy ja Stafford-Clark olivat kiinnostuneita kuvaamaan yleisesti antagonisteina pidettyjä Pilatusta ja Kaifasta inhimillisemmässä valossa. Lisäksi he halusivat korostaa Juudean historiaa tuona aikana. Deasy korosti erityisesti sitä, että Kaifas oli nähtävä virheen tehneenä ihmisenä lähetettyään Jeesuksen ristiinnaulittavaksi.
Näyttelijät
Pontius Pilatusta esittänyt James Nesbitt oli näyttelemässä kuvauksissa Belfastissa, kun hänen agenttinsa lähetti hänelle sarjan käsikirjoituksen. Nesbitt aluksi kieltäytyi roolista, mutta muutti mielensä kuultuaan Stafford-Clarkin olevan tuottaja; Nesbitt oli pitänyt Stafford-Clarkin tuottamasta Kolean talon filmatisoinnista. Hän näytteli Pilatusta "mieleltään kylmänä ja kovana soturina".
Kuvaukset
thumb|oikea|200px|Sarja kuvattiin Marokossa, [[Ouarzazatessa.]] Sarjan tuotanto ja kuvaukset tapahtuivat Atlas Studiosilla, Marokossa. Kuvaukset tapahtuivat Ouarzazatessa; muun muassa Jerusalemiin sijoitetut kohtaukset kuvattiin Tamnougalt-nimisessä kylässä vuonna 2007. Suurin osa kohtauksista kuvattiin käsivaralla, jotta katsojalle syntyisi kuva, että hän "salakuuntelisi" henkilöiden keskusteluja.
Erityisen tärkeänä kohtauksena pidettiin ristiinnaulitsemista. Kohtausta kuvattiin yli kolmen päivän ajan. Kuvauksia häiritsivät useat kaatosateet. Mawlen maskeeraaminen ristiinnaulittavaksi Jeesukseksi aloitettiin jo aamuyöllä; haavojen ja muiden vammojen maskeeraus vei viisi tuntia. Kantaessaan ristiä Mawle yritti kuvitella kipua ja väsymystä, jota Jeesus koki samassa tilanteessa. Vastakohtana perinteisille kuvauksille ristiinnaulitsemisesta, Mark Goodacren suosituksesta nauloja ei naulata Jeesuksen kämmenten läpi sarjassa, vaan käsivarsien läpi, mikä on historiallisen tietojen mukaan ollut yleisin tapa roomalaisten keskuudessa.
Jeesuksen oikeudenkäyntikohtauksessa näytteli 3000 paikallista asukasta esittäen tilaisuutta seurannutta väkijoukkoa.
Ensi-ilta
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin BBC:n kutsumalle kutsuvierasyleisölle Apollo West End -elokuvateatterissa 28. helmikuuta 2008. Yleisö koostui toimittajista ja eri uskontokuntien edustajista.
Jaksot
Televisiosarjan tapahtumat sijoittuvat Jeesuksen viimeiseen viikkoon ennen ristiinnaulitsemista ja ylösnousemusta. Sarjassa seurataan tapahtumia kolmesta eri näkökulmasta: Jeesuksen ja hänen opetuslapsien, uskonoppineiden sekä roomalaisten. Englannissa sarja esitettiin neljässä, puolituntia kestäneessä osassa. Suomessa sarja on esitetty kaksiosaisena.
Juoni
Ensimmäisessä osassa Jeesus saapuu opetuslapsineen Jerusalemiin palmusunnuntaina. Tuhannet pyhiinvaeltajat ja Jeesuksen tulo saavat aikaan huolta roomalaisten ja juutalaisten uskonoppineiden keskuudessa. Juutalaisten keskuudessa puhkeaa pienimuotoinen kapina, ja ylipappi Kaifas pelkää Jeesuksen haastavan hänen asemansa juutalaisten ylimmäisenä johtajana.
Toisessa osassa Jeesus viettää opetuslastensa kanssa viimeisen ehtoollisen. Hieman myöhemmin Juudas kavaltaa hänet juutalaisille uskonoppineille ja roomalaisille. Kaifaksen ja muiden oppineiden painostuksesta Rooman maaherra Pilatus määrää lopulta Jeesuksen vastahakoisesti ristiinnaulittavaksi. Kuolemansa jälkeen Jeesus ilmestyy opetuslapsilleen ylösnousseena ja sarjan viimeisessä kohtauksessa hän kehottaa Pietaria levittämään kristinuskon sanomaa kaikille kansoille.
Katsojamäärät
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 16. maaliskuuta 2008 BBC One -kanavalla. Toinen jakso esitettiin 17. maaliskuuta, kolmas 21. maaliskuuta ja viimeinen 23. maaliskuuta. Kolme jaksoa esitettiin uusintana peräkkäin iltapäivällä 21. maaliskuuta. Ensimmäistä jaksoa katsoi 4,1 miljoonaa katsojaa, mikä käsitti 15 % koko katsojamäärästä. Toinen jakso, joka lähetysajallaan "kilpaili" suosittua Coronation Street -saippuasarjaa vastaan, sai 3,2 miljoonaa katsojaa eli ensimmäistä jaksoa vähemmän. Kolmatta jaksoa katsoi 3,7 katsojaa, ja viimeistä jaksoa katsoi ennätykselliset 4,9 miljoonaa katsojaa (21 % katsojamäärästä).
Arvostelut
Sarjan arvostelut olivat yleisesti positiivisia. The Guardian kehui ensimmäistä jaksoa huomauttaen, että "sarjaa voisi katsoa kokonaan unohtaen kertomuksen olevan merkittävän uskonnon keskeinen osa". Kuitenkin samaisen lehden toisessa artikkelissa sarjaa kritisoitiin tavanomaiseksi ja kunnioitusta osoittavaksi, jossa ainoa merkittävä ero aikaisempiin Jeesus-filmatisointeihin verrattuna oli naulojen iskeminen Jeesuksen käsivarsien läpi ristiinnaulitsemisessa. The Independent -sanomalehden toimittaja Thomas Sutcliffe arvioi, että "ainoastaan dogmaattisuudesta innokkain kristitty löytäisi sarjasta epäkuonnioittavia yksityiskohtia". The Daily Telegraphin James Walton ylisti sarjan Pilatuksen ja Kaifaan inhimillistämistä sekä Jeesuksen vahvaa ihmisyyttä.
DVD-julkaisu
Jeesuksen viimeiset päivät julkaistiin DVD-julkaisuna Yhdistyneessä kuningaskunnassa Acorn Median julkaisemana 20. lokakuuta 2008.
Emanuel II
Emanuel II (Manuel Maria Filipe Carlos Amélio Luís Miguel Rafael Gabriel Gonzaga Francisco de Assis Eugénio, ), lisänimiltään patriootti (portugaliksi o Patriota) tai kaivattu kuningas (o Rei Saudade), oli Portugalin viimeinen kuningas vuosina 1908–1910. Hän tuli valtaan isänsä Kaarle I:n (Carlos) ja veljensä Luís Filipen (1887–1908) salamurhan jälkeen, jossa hän myös itse haavoittui.
Kuningas yritti pelastaa asemansa erottamalla diktaattori João Francon ja hänen hallituksensa 1908. Maahan luvattiin vapaat vaalit, jotka sosialistit ja tasavaltalaiset voittivat ylivoimaisella enemmistöllä. Vallankumous puhkesi 4. lokakuuta 1910 ja Emanuel II pakeni perheineen Gibraltarille, kun hänen palatsiaan alettiin pommittaa, ja sieltä edelleen Britanniaan.
Emanuel eli maanpaossa Britanniassa ja nai 1913 Augusta Viktorian, Hohenzollern-Sigmaringenin prinsessan (1890–1966). Emanuel kirjoitti arvokkaan oppaan keskiaikaiseen ja renenssanssin ajan Portugalin kirjallisuuteen, mutta kuoli nuorena Fulwell Parkissa, Twickenhamissa, Middlesexin kreivikunnassa Englannissa. Rojalistiliikkeet eivät saaneet palautettua Bragançan sukua Portugalin valtaistuimelle.
Staog
Staog oli ensimmäinen tietokonevirus, joka oli kirjoitettu saastuttamaan Linux-käyttöjärjestelmää. Se löydettiin ensimmäisen kerran syksyllä 1996, ja sen hyväksikäyttämät haavoittuvuudet korjattiin pian. Staog-virusta ei ole havaittu vapaasti leviävänä alkuperäisten havaintojen jälkeen.
Koska Staogin toiminnallisuus perustui ohjelmointi- ja ohjelmistovirheisiin, kyseisten ohjelmistojen päivittäminen teki järjestelmistä immuuneja Staogille. Tämä yhdistettynä sen sattumanvaraiseen tapaan levittää itseään varmisti viruksen katoamisen ja kuolemisen melko nopeasti.
Staog oli VLAD-kräkkeriryhmän Assembly-kielellä kirjoittama ohjelma.
Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa?
Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa? on vuonna 2010 ilmestynyt Ville Hytösen toimittama Savukeitaan kustantama kirjoituskokoelma. Kirjassa yhdeksän kirjoittajaa pohtii Jussi Halla-ahon tekstejä ja väitteitä, vaikuttimia, kieltä ja häntä viestinten ilmiönä. Kirjoittajat ovat Arja Alho, Jukka Hankamäki, Timo Hännikäinen, Jukka Mallinen, Husein Muhammed, Katja Kettu, Jussi K. Niemelä, Sirpa Pietikäinen ja Mike Pohjola. Kirjan julkaisuajankohtana Halla-aho toimi sitoutumattomana kaupunginvaltuutettuna Helsingissä eikä vielä ollut Perussuomalaiset-puolueen jäsen.
Ville Hytönen: Esipuhe
Ville Hytösen kirjoittaa esipuheessaan, että vierasviha on nousussa koko Euroopan alueella. Internetiin kirjoittavat monet ”nuoret vihaiset miehet” jotka kokevat pelkoa ja epävarmuutta. ”Voimakkaimmin ja väkivaltaisimmin” heistä kirjoittaa Hytösen mukaan Jussi Halla-aho. Hytösen mukaan Halla-aho käyttää taitavasti hyväkseen herravihaa ja vieraudenpelkoa. Hän käyttää äärimmäisen hyökkääviä ilmaisuja ja populistista retoriikkaa ja esittää yhteiskunnallisia ongelmat henkilöityinä. Blogissa ja Homma-palstalla käytetään uuskieltä, joka antaa verkkokirjoittajalle marttyyrin suojaviitan.
Arja Alho: Hyödyllistä pohdintaa ihmisarvosta
Arja Alhon mukaan Halla-aho ammentaa ihmisten luontaisesta epäluulosta tuntematonta kohtaan. ”Halla-aho yleistää, pelottelee ja esittää vääriä väitteitä koska hän tietää, että pelolla hallitseminen on helppoa. Halla-aho tavoittelee siis valtaa.” Alho kirjoittaa, että esimerkiksi Somaliassa elävien ihmisten henki ja turvallisuus ovat uhattuna ja että normaaleja ihmisarvoisen elämisen edellytyksiä ei maassa juuri ole. Alho kysyy, miten Halla-aho pystyisi elämään näissä olosuhteissa, kun tämän ”turvallisuus järkkyy jo erilaisten ihmisten näkemisestä”. Halla-ahon väitteille ulkomaalaisten erityisestä rikollisuudesta Alho ei ole löytänyt tukea. Alho kirjoittaa suomalaisessa yhteiskunnassa olevan paljon ongelmia, kuten kasvavat tulo- ja terveyserot ja työttömyys. ”Halla-aho ratkaisee yhteiskuntamme ongelmat eristämällä ne vieraisiin”.
Mike Pohjola: Epäloogisuuksien leikkipuisto
Pohjola käsittelee erästä Halla-ahon blogikirjoitusta. Pohjolan mukaan siinä on esillä kirjoittajalle tyypillinen tyylikeino, niin sanottu olkinukkeargumentointi. Halla-aho esittää tietystä asiakysymyksestä oman versionsa, jota kukaan ei ole esittänyt. Siksi se on helpompi näennäisesti kumota. Pohjolan mukaan Halla-ahon tarjoamat tosiasiaväitteet ovat usein yleistyksien, vääristelyiden ja oikeiden tilastojen sekoituksia. Varsin tyypillistä Halla-ahon teksteille on, että niissä ”vääristellään, kärjistetään, provosoidaan, vittuillaan, vitsaillaan, agitoidaan”. Halla-aho kysyy, onko suomalaisilla esimerkiksi kehitysavun kautta ”velvollisuus ratkaista ongelmia, joita eivät ole olleet aiheuttamassa”? Pohjolan mukaan tähän kiteytyy yksi maahanmuuttokriittisyyden suurista loogisista virheistä. Suomalaiset kurjistavat kehitysmaiden oloja ostamalla orjatyövoimalla diktatuureissa tehtyjä tuotteita. Maahanmuuttajien syyllistäminen ei ole järkevää vaan rasistista, vaikka se tuottaisikin suosiota ”kouluttamattomien kansanjoukkojen manipuloijille”.
Mike Pohjola kirjoittaa Homma-keskustelupalstalla olevan satoja viestiketjuja, joissa esimerkiksi arvostellaan maahanmuuttomyönteiseksi koettua julkista puheenvuoroa. Kannan esittänyttä henkilöä haukutaan ja oman puolen edustajiksi koettuja kehutaan. Monet palstan jäsenet kokevat vastustajikseen ”hyysäävät kukkahattutädit” sekä ”vihervasemmistolaiset stalinistit”. Pohjolan mukaan myös Halla-aho käyttää stalinistisyytöksiä esimerkiksi vastustaessaan koulujen kasvisruokapäivää. ”Ulkopuolisen on joskus vaikea hahmottaa, miksi Halla-aho aina vertaa kasvissyöjiä juuri Staliniin eikä koskaan esimerkiksi Hitleriin, joka kuitenkin oli kasvissyöjä.” Pohjolan mukaan foorumilla ajatellaan mielellään, että heidän käsityksenä pohjautuvat järkeen ja vastustajien tunteisiin. Pohjola ihmettelee, miksi siis maahanmuuttajista puhutaan usein hyvin kielteisillä käsitteillä. Kun Hommafoorumilla on käsitelty Halla-ahon kirjoituksia, useat viesteistä ovat ”ylistävää päännyökyttelyä”. Mukana on kuitenkin kriittisiä kantoja esittäviä keskustelijoita. Esimerkiksi Homma ry:n puheenjohtaja kirjoittaa, ettei pidä eräästä Halla-ahon tekstistä, joka on tyyliltään raaka ja itse sanoman kannalta epäolennainen. Pohjolan mukaan Halla-aho vastaa tähän tyypillisellä ristiriitaisella tyylillään, jossa ei lopulta otakaan vastuuta sanomisistaan.
Timo Hännikäinen: Miksi äänestin Jussi Halla-ahoa
Timo Hännikäinen kertoo äänestäneensä yhden asian poliitikoksi mieltämäänsä Halla-ahoa vastalauseena. Maahanmuutosta käydyssä keskustelussa on oltu hyväuskoisia, vaiettu asioista ja valehdeltu. Vahvimmin tässä on ollut asialla lukeneisto, joka on sulkenut silmänsä sananvapauden kaventamiselta. Vielä Salman Rushdien tapauksessa monet tuomitsivat fundamentalismin ja tukivat kirjailijaa. Toisin oli Muhammed-pilapiirrosjupakan kohdalla vuonna 2005. Hännikäisen mukaan tuolloin haluttiin välittää viesti, että islamin arvosteleminen ei ole sallittua. Halla-ahon tapauksessa Suomen PEN toimi ”poliittisen islamin viidentenä kolonnana”.
Hännikäinen toteaa olevansa islamofobi, joka tuntee vastenmielisyyttä islamia kohtaan ja pelkää sen vaikutusta. Hännikäisen mukaan monikulttuurisuus ei toimi käytännössä. Hänen mukaansa suurin osa ihmisistä haluaa elää ympäristössä, jossa enemmistöllä on sama kieli, ihonväri, historia ja tapakulttuuri kuin itsellä. Monikulttuurisuus johtaa ennakkoluuloihin, jännitteisiin, eristäytymiseen ja väkivaltaan. Sen sijaan kansallisvaltiossa on olemassa samastumisen ja yhteisvastuun perusta. Kiistoissa voittaja on häikäilemättömintä valtapolitiikkaa harjoittava yhteisö kuten islam. Hännikäisen mukaan maltillinenkin islam on ristiriidassa länsimaisen sananvapauden, kirkon ja valtion eron ja naisten oikeuksien suhteen. Hännikäisen mukaan Suomi ”rypee itseinhon ja alemmuuden tunnoissa” ja kansallinen ylpeys on kadonnut.
Hännikäisen mukaan nykyisin kantaväestöä vaaditaan sopeutumaan maahanmuuttajien tapoihin ja monikulttuurisuutta pidetään itsessään myönteisenä ilmiönä. Hännikäisen mukaan maahanmuuttoa on rajoitettava ja siirtolaisia vaadittava sulautumaan suomalaiseen yhteiskuntaan. Hännikäinen myöntää, että ”halla-aholaisuudella” on ääri-ilmiönsä, jossa ”oikeat rasistit ja muut luonnehäiriöiset yksilöt” ilmaisee itseään tappouhkauksilla ja muilla häirikköviesteillä. Heidät tulee pitää omista riveistä loitolla.
Jukka Mallinen: Ihmiskunta luo itsensä erilaisuudessa ja erilaisuuden kohtaamisessa
Jukka Mallinen muistuttaa, kuinka 1900-luvun alussa eurooppalaiset konservatiivit puhuivat ”keltaisesta vaarasta” kuten nykyisin ennustetaan länsimaiden tuhoa Mallisen mukaan Halla-aho näkee todelliset kulttuurit kliseinä ja kaventaa myös länsimaisen kulttuurin rotupuhtaaksi ihanteeksi. Tavoitteena on levittää hysteriaa demonisoinnin keinoin. Mallisen mukaan Halla-ahon tai Timo Vihavaisen käsitys kulttuureista on kuin suoraan 1930-luvun äärioikeistolta. Identiteettipolitiikka tarvitsee vastakkainasettelua. Kulttuurisessa rasismissa ”erilaisia ihmisryhmiä voidaan sulkea yhä romanttisemmin perustein joidenkin keinotekoisten rajojen ulkopuolelle”.
Sirpa Pietikäinen: Pelon politiikkaa
Sirpa Pietikäinen kirjoittaa ihmisille ominaisesta stereotypioinnista ja laumakäyttäytymisestä muiden ihmisten kustannuksella. Pelon ja uhkakuvien kautta on helppo tehdä politiikkaa. Tietoisella toiseuden rakentamisella voidaan rapauttaa yhteiskunnan luottamuspääomaa. Toisaalta voidaan myös tehdä valinta, että luottamuspääomaa kasvatetaan. Pietikäisen mukaan maahanmuutto ei ole valtaosalle ihmisistä asia, joka on heille arjessa tärkeä. Siitä puhutaan siksi, että siihen on helppo ottaa kantaa. Työttömyyden kaltaisesta ilmiöstä taas on vaikeampi rakentaa vastakkainasetteluun perustuvaa keskustelua eikä sitä ole helppo hahmottaa.
Husein Muhammed: Halla-aholla ei ole realistisia ratkaisuja
Husein Muhammedin mukaan Halla-ahon väitteet eivät vastaa maahanmuuton todellisuutta. Halla-ahon taktiikkana on kommentoida yksittäisten ihmisten monesti asiayhteydestään irrotettuja lauseita ja sanoja. Muhammedin mukaan Halla-ahon ja kumppanien väitteet perustuvat pitkälti vääristelyihin, yksinkertaistuksiin, yleistyksiin tai suoranaisiin valheisiin. Muhammedin mukaan Halla-aho ja hänen kannattajansa heittäytyvät uhreiksi, jotka toisaalta väittävät edustavansa kansan enemmistöä ja toisaalta näkevät vastustajia kaikkialla. ”Halla-aholaisilla näyttää olevan muutenkin voimakas taipumus vainoharhaisiin salaliittoteorioihin – tai sitten niillä vain halutaan vakuuttaa tyhmiä.”
Muhammed viittaa Halla-ahon blogiteksteihin, joissa hän kirjoittaa rotujen välillä olevan älykkyyseroja, mustien aiheuttavan maailmanlaajuisesti kärsimyksiä valkoisille ja somalien olevan geneettisiltä ominaisuuksiltaan ryöstelijöitä. Halla-ahon mielestä kansalaisilla tulisi olla oikeus kantaa ampuma-asetta kaikkialla. Halla-aho on myös kirjoittanut, keihin hän toivoisi raiskausten kohdistuvan, koska ”heihin ei tehoa mikään muu kuin se, että monikulttuuri osuu omaan nilkkaan”. Halla-aho on sanonut pyrkivänsä lisäämään ja ylläpitämään maahanmuuttajavastaisia asenteita. ”Ruotsi on epäilemättä Länsi-Euroopan totalitaarisin valtio.” ”Minun on vaikea keksiä maailmankaikkeudesta alhaisempaa matelijaa kuin pohjoismainen sosialidemokraatti.”
Paris School of Business
Paris School of Business (ennen ESG Management School) on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii Pariisissa ja Rennessa. PSB perustettiin Ranskassa vuonna 1974.
Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa?
J. Sakari Hankamäki: Maahanmuutosta asiallisesti
Jukka Hankamäen mukaan ”maahanmuutosta eniten kärsineissä maissa” maahanmuuttokritiikki on noussut jo 2000-luvun alussa. ”Käytännössä jokaisesta maahanmuuttohankkeesta tulee valloitusretki.” Uudet etniset vähemmistöt keskittyvät oman kulttuurinsa ja yhteisöjensä pariin, mikä on merkki syrjinnästä ja syrjäytymisestä. Hankamäen mukaan yhteiskuntaluokkien yhteisvastuu ja länsimainen hyvinvointi toteutuivat kansallisvaltioiden kautta. Hankamäen mukaan oikeisto on halunnut maahanmuuton kautta halpaa työvoimaa. Hankamäki katsoo, että monikulttuurisuus on EU:n virallinen poliittinen aate, jota ohjaavat kapitalismin edut. Vaikka valtaosa kansalaisista on tutkimusten mukaan maahanmuuttoa vastaan, eivät poliitikot kuuntele. Kun vasemmistokin on kääntynyt länsimaiden työläisten etuja vastaan, nationalististen puolueiden kannatus on noussut. Hankamäen mukaan työperäistä maahanmuuttoa on valvottava enemmän, sillä valtiovallan tehtävä on suojella suomalaista työvoimaa. Suomessa työskentelyn tulisi olla tiukemmin luvanvaraista.
Paris School of Business
PSB:llä on kaksi kansainvälistä akkreditointia (AMBA ja CGE ). Koulun merkittäviin alumneihin lukeutuvat muun muassa Franck Louvrier (CEO Publicis Events) ja Vianney (Laulaja).
Mitä Jussi Halla-aho tarkoittaa?
Jussi K. Niemelä: Hyödylliset ja hyödyttömät idiootit Euroopan raunioilla
Jussi K. Niemelän mukaan Suomessa on noussut vainoharhainen poliittinen kulttuuri, jossa ”rähistään, solvataan ja uhkaillaan”. Maahanmuuttokriitikot esitetään sankarillisina toisinajattelijoina, joita vainoaa salaliitto. Tosiasiassa maahanmuuttoon on Niemelän mukaan aina suhtauduttu myös arvostelevasti, etenkin valtapuolueissa ja alan ammattilaisten parissa. Erona nationalistisiin maahanmuuttokriittikoihin on se, että he esittävät rakentavia ehdotuksia. Niemelän mukaan nationalististen liikkeiden johtajat rakentavat eräänlaista maailmanlopun kulttia, jolle on ominaista hyvä-paha-vastakkainasettelun kaipuu. Niemelän mukaan Halla-ahon kertomus kääntymisestä vasemmistolaisesta Suomen Sisun nationalistiksi on valetta. ”Halla-ahon lukioaikainen opettaja on kertonut väitelleensä kyseisen nuoren rasistin kanssa oppitunneilla.” Niemelän mukaan Halla-aholle ja hänen kannattajilleen on ominaista rikostilastojen vääristely muun muassa pienin otoksin.
Vastaanotto
Toimittaja Kari Salminen sanoi Aamulehden ja Turun Sanomien arvostelussa, että ”halla-aholaisuus” on puoliuskonnollinen kultti, jossa kannattajat nimittävät Halla-ahoa Mestariksi ”puoliksi leikillään eli taatusti tosissaan”. Ryhmän sisällä käytetään omaa ”salakieltä”, jonka tarkoitus on tukea sen yhteenkuuluvuutta ”erotuksena noista hipeistä tuolla ulkona”. Ryhmän puolustama valkoinen heteroseksuaalinen mies on uhattuna maahanmuuttajien ohella myös seksuaalisten vähemmistöjen, naistutkijoiden, humanistien, vallanpitäjien ja muiden sellaisten taholta, jotka eivät ”harrasta kokolihaa, ammuntaa ja kansallisuusaatetta”. Salmisen mukaan Halla-ahon kannattajat katsovat olevansa ”järjen ääni poliittisesti korrektia sumutusta vastaan”, vaikka toisaalta verkkosivuilta paljastuu myös avoimen rasistisia näkemyksiä. Virallisen maahanmuuttopolitiikan puoltajat puhuvat puolestaan valtiollisen totuuden voimalla, käyttävät hyväksi havaittuja käytännöllisen filosofian hokemia ja sarkastisesti vähättelevät vastustajiaan. Salmisen mukaan kaivattua keskustelua syntyy, mutta se ei ole kovin rakentavaa: ”heitellään tilastoja ja huudellaan hävyttömyyksiä leiristä toiseen”.
GRACE
thumb|250px|Taiteilijan näkemys GRACE-satelliiteista thumb|260px|GRACEn mittausten perusteella laadittu painovoimaerokartta. Gravity Recovery And Climate Experiment (GRACE) oli Saksan DLR:n ja NASAn Jet Propulsion Laboratoryn yhteinen miehittämätön avaruuslento, joka tutki maan painovoimakenttää. Kaksi GRACE-satelliittia mittasi viiden vuoden ajan painovoimaa ja sen muutoksia. Satelliitit laukaistiin avaruuteen Plesetskistä Rockot-raketilla 17. maaliskuuta 2002. Satelliitit toteutti saksalainen Astrium. Vuonna 2006 ryhmä tiedemiehiä löysi GRACEn mittaustietojen perusteella jäänalaisen Wilkesinmaan kraatterin Etelämantereelta. GRACEn toiminta päättyi 27. lokakuuta 2017.
Heikki Aarrevaara
Heikki Pekka Aarrevaara (14. lokakuuta 1956 Kittilä – 26. syyskuuta 2019 Vantaa) oli Radiomaailma-lehden päätoimittaja. Hänellä oli pitkä ura DX-kuuntelijana. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteen maisteri ja historiantutkija. Hän oli aiemmin ollut Salaojakeskus ry:n (nykyinen Salaojayhdistys) tiedottaja ja siinä tehtävässä koonnut ja toimittanut julkaisusarjan Salaojituksen tutkimusyhdistys ry:n tiedote, 7–14 ja kirjoittanut teoksen Suomen salaojituksen historia.
Toimitetut julkaisut, artikkelit
Aarrevaara on ollut toimittamassa seuraavia julkaisuja tai kirjoittanut niihin artikkelin:
Hietaniemi
thumb|240px|Hietaniemi ilmasta kuvattuna.
Hietaniemi on hietainen niemi Helsingissä Etu-Töölön kaupunginosassa. Hietaniemen pohjoispuolella on Taivallahti, eteläpuolella Lapinlahti ja länsipuolella Seurasaarenselkä. Hietaniemessä sijaitsevat muun muassa Hietaniemen uimaranta eli Hietsu tai Hietaranta sekä Hietaniemen hautausmaa.
Kohomologia
Kohomologia tarkoittaa matematiikassa, erityisesti algebrallisessa topologiassa, Abelin ryhmien jonoja, joilla on ketjukompleksi. Siten kohomologia on näiden ketjujen abstraktia tutkimista. Kohomologia voidaan nähdä menetelmänä määrittää topologisten avaruuksien algebrallisia invariantteja, joilla on hienompi algebrallinen struktuuri kuin homologia antaa. Kohomologia esiintyy homologian konstruoinnin algebrallisena duaalina.
De Rhamin kohomologia
Eräs kohomologian tärkeä sovellutus koskee kenttä- ja potentiaaliteoriaa. Sileät eri ulotteiset differentiaalimuodot muodostavat ketjukompleksin, jossa muotoavaruuksien välillä kuvaukset ovat ulkoderivaattoja. Vastaava homologiateoria koskee (sopivasti määriteltyjä) eri ulotteisia integrointialueita, joiden välillä puolestaan ovat niin sanotut reunahomomorfismit. Tärkeimpiä tuloksia on Georges de Rhamin muotoilema de Rhamin lause, jonka mukaan reaalikertoimiset de Rhamin kohomologiaryhmät ovat isomorfisia reaalikertoimisten singulaaristen homologiaryhmien kanssa. Kohomologiaryhmät liittyvät suljettuihin muotoihin, jotka eivät ole eksakteja (siis joita ei voi aivan esittää potentiaalin avulla), ja de Rhamin lause liittää tämä potentiaalien olemassaolon kannalta ratkaisevan kysymyksen muotojen määrittelyalueen (sileä monisto) topologisiin ominaisuuksiin.
Pontus Wernbloom
Pontus Anders Mikael Wernbloom (s. 25. kesäkuuta 1986 Kungälv) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa IFK Göteborgia.
Keskikentällä yleensä puolustavassa roolissa pelaava Wernbloom on tunnettu kovasta ja fyysisestä pelityylistään.
Ammattilaisura
Wernbloom aloitti ammattilaisuransa göteborgilaisessa IFK Göteborgissa vuonna 2005. Hän siirtyi AZ Alkmaariin heinäkuussa 2009 ja TsSKA Moskovaan tammikuussa 2012. Alkmaarista siirtyi Moskovaan samalla toinen ruotsalainen keskikenttäpelaaja Rasmus Elm.
Orvokki Kauppila
Orvokki Sinikka Kauppila (s. 28. joulukuuta 1929 Tampere) on suomalainen eläköitynyt varatuomari, asianajaja ja poliitikko.
Kauppila valittiin kansanedustajaksi kokoomuksen ehdokaslistalta vuonna 1970 Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän toimi eduskunnassa lakivaliokunnan jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1968.
Kauppila teki työuransa asianajajana. Vuosina 1966–1994 hän omisti itsensä mukaan nimetyn asianajotoimiston. Hän istui Tampereen kaupunginvaltuustossa vuodet 1965–1976 ja kuului kaupunginhallitukseen vuoden 1972. Kauppila toimi Varalan säätiön hallituksen puheenjohtajana vuodet 1984–1999.
Kauppilan isä oli kiinteistövälittäjä Lauri Kauppila ja äiti Fanni Vähä-Antila.
Murattisyklaami
Murattisyklaami (Cyclamen hederifolium) on syklaamilaji, jota tavataan Välimeren pohjoisosissa Ranskasta Turkin länsiosiin asti. Se elää metsissä, pensaikoissa ja kivikkoisilla kukkulanrinteillä aina 1 300 metrin korkeudelle asti. Sen kukat ovat vaaleanpunaiset, jokaisen terälehden alareunassa on tummempi V-kirjaimen muotoinen kuvio. Valkokukkaisia muotoja esiintyy varsinkin viljeltyinä, harvemmin luonnossa. Poimulliset, hopeajuovaiset lehdet muistuttavat usein muratinlehtiä, mistä kasvi on saanut tieteellisen nimensäkin. Lehden muoto vaihtelee suuresti, melko soikeitakin lehtiä tavataan.
Lajia viljellään Keski- ja Pohjois-Euroopan puutarhoissa etenkin puiden aluskasvina. Se kestää kylmää paremmin kuin muut syklaamilajit, ja menestyy Suomessakin vyöhykkeillä II ja III.
Kerkidas
Kerkidas (200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, kyynikkofilosofi sekä kotikaupunkinsa Megalopoliksen lainsäätäjä.
Elämä
Kerkidas vaikuttaa olevan sen Kerkidas Arkadialaisen jälkeläinen, jonka Demosthenes mainitsee eräänä niistä, joiden vuoksi kreikkalaiset kaupunkivaltiot joutuivat alistumaan Filippos II Makedonialaisen vallan alle. Kerkidas itse komensi kotikaupunkinsa jalkaväkeä Sellasian taistelussa vuonna 222 eaa.
Kerkidas ihaili Diogenes Sinopelaista, ja kertoi tämän kuolemasta meliambeissaan. Athenaios ja Stobaios lainaavat Kerkidasta. Athenaios esittää tämän Afrodite Kallipygoksen kultin lähteenä. Kerkidaan kerrotaan kuollessaan määränneen, että hänet tulee haudata yhdessä Iliaan ensimmäisen ja toisen kirjan kanssa. Claudius Aelianus kertoo, että Kerkidas ilmaisi kuollessaan toiveensa olla filosofeista Pythagoraan, historioitsijoista Hekataioksen, muusikoista Olympoksen ja runoilijoista Homeroksen seurassa, mikä kertoo hänen arvostaneen näitä aloja.
Runous
Oksyrhynkhoksesta löydettiin vuonna 1906 papyrus, jossa oli otsikko ”Kerkidas Kyynikon meliambit”. Meliambit, Kerkidaalle ominainen tyyli, olivat yhdistelmä jambi- ja heksametrirunomittoja. Hänen runonsa käsittelivät moraalisia aiheita, kuten vaurauden epätasaista jakautumista ja ylellisen elämäntavan epäonnisia seurauksia.
Kerkidaan nimiin on kyetty laittamaan seitsemän runokatkelmaa. Pisin katkelma käsittelee jumalten luonnetta ja jumalallista kaitselmusta. Kerkidas sanoo, etteivät yleiset uskomukset vastanneet elämän tosiseikkoja. Hän selittää, että jättäisi kuvitteelliset jumalat astrologeille, ja keskittyisi mieluummin koeteltuihin jumaliin, kuten Paian (Asklepioksen epiteetti) ja Nemesis, joista ensin mainittu tekee hyvää kärsiville ja viimeksi mainittu kostaa väärintekijöille. Eräs toinen Kerkidaan runoista on eroottinen ja opettaa halpaa ja helppoa rakkautta. Kolmas katkelma vaikuttaa elämäkerralliselta; siinä Kerkidas ilmaisee tyytyväisyyttään siitä, että on omistanut koko elämänsä muusien palvelukseen.
Näiden runojen lisäksi on löydetty papyruskatkelmia moraalisesta antologiasta, jonka johdanto on kholiambi-muodossa. Se voidaan ajoittaa 200-luvulle eaa. On mahdollista, että antologia oli Kerkidaan kokoama, mutta johdannon runouden laatu on Kerkidaan meliambeja heikompaa.
Altair 8800
MITS Altair 8800 oli varhainen Intel 8080-suorittimeen perustuva mikrotietokone, jota myytiin rakennussarjana elektroniikkaharrastajille Popular Electronics -lehden kautta vuodesta 1975 alkaen. Altairin suosio yllätti suunnittelijansa, sillä sitä myytiin jo ensimmäisen kuukauden aikana useita tuhansia kappaleita.
Altairin laajentamattomassa perusmallissa oli suorittimen lisäksi käytännössä vain Altair-väylä, jota myöhemmin kutsuttiin S-100 -laajennusväyläksi, ja 256 tavua RAM-muistia. Muistin ja suorittimen käsittely tapahtui kytkimiä ja valoja käyttävän etupaneelin kautta samoin kuin useissa minitietokoneissa. Harrastajat kuitenkin suunnittelivat ja toteuttivat koneelle muun muassa muistilaajennuksia ja liitäntöjä erilaisten lisälaitteiden kuten päätteiden ja reikänauhalukijoiden liittämiseen.
Altair 8800 on historiallisesti merkittävä paitsi ensimmäisenä suosittuna harrastelijatietokoneena, myös koneena, jolle Paul Allenin ja Bill Gatesin perustama Microsoft julkaisi ensimmäisen ohjelmansa, BASIC-tulkin, vuonna 1975.
Altair 8800 ja S-100 -väylä oli ensimmäinen henkilökohtaisten tietokoneiden de facto -standardi, jonka IBM PC ja ISA-väylä myöhemmin syrjäytti.
Playa del Carmen
Playa del Carmen on kaupunki Karibianmeren rannalla Meksikossa. Se sijaitsee hieman Cancúnin kaupungista etelään Quintana Roon osavaltiossa. Hallinnollisesti se kuuluu Solidaridadin kuntaan, joka muodostettiin vuonna 1993. Vuonna 2010 kaupungissa oli lähes 150 000 asukasta.
Kaupunki oli alun perin pieni kalastajakylä, joka kasvoi voimakkaasti matkailun myötä kun sieltä avattiin laivayhteys Cozumeliin. Läheinen Cozumelin saari tunnetaan kirkkaista vesistään ja on suosittu sukelluskohde. Nykyään Playa del Carmenissa on lukemattomia hotelleja. Playacarin kaupunginosa sijaitsee ydinkeskustasta etelään ja muodostuu lähes yksinomaan loma-asunnoista, hotelleista ja golfkentistä. Lähin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Cancúnissa.
Lokakuussa 2005 Hurrikaani Wilma pyyhkäisi suoraan kaupungin ylitse ja aiheutti huomattavaa tuhoa.
Playa del Carmenin nimi juontuu Neitsyt Mariasta, sillä hänen ilmestystään Carmel-vuoren Neitsyttä pidetään Cancúnissa pyhimyksenä.
Destin Destine
Destin Destine (1895–?) oli haitilainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului 400, 600 ja 800 metrin vapaakiväärissä pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui myös yksilökilpailuun 600 metrin vapaakiväärissä.
Abdeslam Ouaddou
Abdeslam Ouaddou (, s. 1. marraskuuta 1978 Ksar Azekour, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Qatarin pääsarjassa Qatar SC:tä.
Maajoukkueura
Ouaddou pelasi ensimmäisen kerran Marokon maajoukkueessa vuonna 2002, jolloin hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2002 Afrikan kisoissa. Sittemmin Ouaddou kuului maan vakiopuolustajiin ja pelasi myös vuoden 2004, 2006 ja 2008 kisoissa.
Helmikuussa 2010 Ouaddou ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa muun muassa antaakseen tilaa nuoremmille pelaajille. Ouaddou pelasi yhteensä 57 maaottelua ja onnistui maalinteossa kolmesti.
Yrjö VI
Yrjö VI (, syntymänimeltään Albert Frederick Arthur George; ) oli Britannian kuningas vuosina 1936–1952. Yrjö VI oli paitsi Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan ja merentakaisten dominioiden hallitsija, myös viimeinen Intian keisari vuoteen 1948, viimeinen Irlannin kuningas vuoteen 1949 ja viimeinen Pakistanin kuningas vuoteen 1952. Yrjö VI nousi yllättäen valtaistuimelle veljensä Edvard VIII:n luovuttua kruunusta. Hän oli kolmas brittiläinen monarkki Windsorin suvusta.
Elämäkerta
Yrjö VI syntyi Sandringhamin kartanon York Cottagessa, Norfolkissa. Hänen isänsä oli prinssi George, Yorkin herttua (myöhemmin Yrjö V) ja äitinsä Yorkin herttuatar, myöhemmin kuningatar Mary.
Albert oli lapsena sairaalloinen ja hänet jätettiin usein kuninkaallisen lastenhoitajan hoiviin. Hän kärsi vakavasta änkytyksestä ja hänet pakotettiin kirjoittamaan oikealla kädellä, vaikka hän oli vasenkätinen. Lisäksi hän kärsi kroonisista vatsavaivoista ja pihtipolvista, joiden takia hän joutui käyttämään tukia. Puheterapian avulla hän sai änkytyksensä vähenemään siedettäväksi vuoteen 1927 mennessä, mutta jatkoi terapiaa loppuelämänsä.
Vuonna 1909 Albert liittyi kuninkaalliseen laivastoon kadetiksi. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja osallistui Skagerrakin taisteluun HMS Collingwoodilla. Vuonna 1917 hän liittyi kuninkaallisiin ilmavoimiin, muttei enää osallistunut taisteluihin.
Vuonna 1920 Albert sai Yorkin herttuan, Invernessin jaarlin ja Killarneyn paronin arvonimet ja alkoi edustaa isäänsä kuninkaallisissa velvollisuuksissa.
Kuninkaaksi
Kuningas Yrjö V kuoli 20. tammikuuta 1936 ja Albertin veli, prinssi Edward nousi valtaistuimelle ottaen nimen Edvard VIII. Hän oli naimaton, joten Albert oli seuraavana perintöjärjestyksessä. Edvard VIII kuitenkin luopui kruunusta 11. joulukuuta 1936 mennäkseen naimisiin eronneen Wallis Simpsonin kanssa. Albertista tuli nyt kuningas vasten tahtoaan, ja hänen sanotaan itkeneen tuntikausia äitinsä kuningatar Maryn luona kuultuaan veljensä päätöksestä.
Albert otti hallitsijanimekseen Yrjö VI. Kruunaus tapahtui 12. toukokuuta 1937.
Toisen maailmansodan alla kuningaspari otti aluksi sovittelevan asenteen Adolf Hitleriä kohtaan ja tuki Neville Chamberlainia hänen palattuaan neuvottelemasta Münchenin sopimusta 1938. Chamberlainin esiintyminen yhdessä kuningasparin kanssa Buckinghamin palatsin parvekkeella raivostutti myöntyväisyyslinjan vastustajat. Kun alahuone pakotti Chamberlainin eroamaan, kuningas antoi vastahakoisen tukensa Churchillille. Kuitenkin sodan aikana kuningas kehitti läheisen suhteen pääministeri Winston Churchillin kanssa.
Vuonna 1939 kuningaspari vieraili Kanadassa ja Yhdysvalloissa ensimmäisinä hallitsevina brittimonarkkeina. Kun sota syttyi Yrjö VI ja kuningatar Elisabet päättivät jäädä Lontooseen, eivätkä paenneet Kanadaan, kuten suositeltiin. Virallisesti he asuivat koko ajan Buckinghamin palatsissa, mutta pakenivat pommituksia Windsorin linnaan, jossa heidän lapsensa olivat koko sodan ajan. Eräässä pommituksessa myös Buckinghamin palatsi sai osuman ja muun muassa sen kappeli tuhoutui täysin.
Hänen hallituskaudellaan brittiläinen imperiumi mureni. Intiasta tuli ensimmäisenä itsenäinen dominio. Yrjö VI piti Intian keisarin arvonimeä Intian tasavallaksi julistamiseen asti 1950. Irlannin parlamentti, Oireachtas Éireann, sääti 1948 lain, joka 18. huhtikuuta voimaan tullessaan muutti Irlannin valtiomuodon tasavallaksi. Intian päätös 1950 tunnustaa Yrjö VI kansainyhteisön pääksi lisäsi tämän arvonimen kuninkaallisiin arvonimiin.
Sodan jälkeen kuninkaan terveys heikkeni. Monet hänen terveysongelmistaan on yhdistetty tupakointiin, mutta myös sodan ja jälleenrakennusajan rasituksilla on sanottu olleen osansa. Yrjö VI kuoli 6. helmikuuta 1952 ja hänet haudattiin 15. helmikuuta Pyhän Yrjön kappeliin Windsorin linnassa.
Jan Söderlund
Jan-Henrik Göran Söderlund (s. 24. lokakuuta 1937 Helsinki) on suomalainen arkkitehti. Hän hoiti Helsingin Teknillisen korkeakoulun rakennusopin professuuria vuodesta 1995, hänet nimitettiin professoriksi 1998, jota virkaa hän hoiti vuoteen 2002.
Söderlund syntyi Helsingissä, mutta hänen ollessaan 2-vuotias perhe muutti Paraisille. Siellä umpiruotsinkielisellä alueella hän kävi koulunsa ja joutui myöhemmin opettelemaan suomen kielen, koska Suomessa ei voinut opiskella arkkitehdiksi ruotsin kielellä. Myöhemmin aikuisiälläkin hän tunsi itsensä paraislaiseksi, vaikka suunnitteli perheelleen omakotitalon Helsingin Laajasaloon.
Söderlund kirjoitti ylioppilaaksi 1957 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1965. Työuransa hän aloitti Arkkitehtitoimisto Söderlund – Valovirran osakkaana 1967–1981. Seuraava suunnittelutoimisto oli nimeltään Jan Söderlund & Co, jonka toiminnassa hän oli mukana 1981–1996 ja Arkkitehtitoimisto Sarcin osakkaana Söderlund on ollut vuodesta 1996 lähtien. Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosaston palveluksessa Söderlund oli aluksi tutkimusassistenttina 1967–1969 ja rakennusopin professorina 1998–2002. Suunnittelutyön hän lopetti 2000-luvun alkupuolella niin, että viimeiseksi suureksi työksi jäi Ravintolakoulu Perhon laajennus Helsingin Etu-Töölössä.
Söderlundin merkittäviin töihin kuuluu hänen yhdessä arkkitehti Erkki Valovirran kanssa suunnittelemansa Turun ylioppilaskylän vanhin eli läntinen osa, joka perustuu heidän vuonna 1967 voittamaansa arkkitehtikilpailuun. Söderlund ja Valovirta suunnittelivat yhdessä myös Poriin Yyteriin Rantasipi-ketjulle hotelli Rantasipi Yyterin, joka edusti kaikin tavoin aikansa huipputasoa. Söderlund ja arkkitehti Antti-Matti Siikala suunnittelivat yhdessä Helsingin keskustaan Sanomatalon, joka valmistui 1999.
Nikkilä (täsmennyssivu)
Sukunimi
Tammikuussa 2020 sukunimi Nikkilä oli Suomessa 1 442 henkilöllä. Nimen tunnettuja kantajia ovat:
Werner Eschauer
Werner Eschauer (s. 26. huhtikuuta 1974 Hollenstein, Itävalta) on itävaltalainen tennispelaaja. Eschauer aloitti uransa vuonna 1998 ja häntä valmentaa Roland Berger. Hänen paras sijoituksensa kaksinpelin ATP-rankingissa on 52. ja nelinpelirankingissa 120. Eschauer ei ole voittanut yhtään ATP-tason turnausta, mutta hän on voittanut 10 Challenger-tason turnausta ja 3 Futures-tason turnausta. Oikeakätinen Eschauer asuu synnyinkaupungissaan Hollensteinissa.
Ernst Haeckel
Ernst Heinrich Philipp August Haeckel (16. helmikuuta 1834 Potsdam – 8. elokuuta 1919 Jena) oli saksalainen biologi ja filosofi, joka kansantajuisti Charles Darwinin evoluutioteoriaa. Hän oli myös taitava piirtäjä ja tieteellinen väittelijä.
Haeckel opiskeli lääketiedettä, eläintiedettä ja anatomiaa. Tutkimustensa ansiosta hänestä tuli eläintieteen (vertaileva anatomia) professori Jenan yliopistossa. Tässä virassa hän oli vuosina 1862–1909. Haeckel keksi useita nykyisin käytössä olevia käsitteitä, muun muassa ekologian vuonna 1866 ja fylogenian. Hän myös perusti uuden kunnan, alkueläimet (Protista). Hän nimesi satoja ellei tuhansia uusia eliölajeja, pääasiassa selkärangattomia eläimiä.
Monistisen ajattelunsa Haeckel esitteli teoksessaan Maailmanarvotukset (Welträtsel, 1899, suom. 1912). Hän pyrki selittämään siinä monia ongelmia, joita tutkijat olivat siihen asti pitäneet mahdottomina ratkaista.