cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luvanjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 840 hehtaaria eli 8,4 neliökilometriä. Se on 7,4 kilometriä pitkä ja 2,6 kilometriä leveä. Sillä on laaja ja yhtenäinen järvenselkä, joka ulottuu järven länsipäästä sen itäpäähän. Järven keskellä on kapeikko, jossa järven leveys on 650 metriä. Kapeikon länsipuolesta on käytössä nimi Niskanselkä. Järven länsipäässä näkyy järvelle Myhkyrin vaara, jonka laki kohoaa 65 meriä vedenpinnan yläpuolelle. Etelärannasta 400 metrin päässä sijaitsee Kypäräsaaren kohdalla Kypärävaara, joka kohoaa yli 80 metrin korkeudelle.
Järvessä on laskettu olevan 11 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 8 hehtaaria, mikä on noin 0,9 % järven kokonaispinta-alasta. Karttaan nimetyt saaret ovat lännestä alkaen lueteltuina Jokisaari, Niskansaari, Tirro, Kypäräsaari, Selkäsaari ja Nuottisaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 39 miljoonaa kuutiometriä eli 0,039 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,7 metriä ja suurin syvyys on 24 metriä. Syvin kohta sijaitsee Niskanselällä, jossa järven pituussuuntainen syvänne sijaitsee. Syvänteen länsipäässä on 24 metriä syvää, mutta muualla syvänteessä 20–22 metriä syvää. Järven itäpuolella on yleensä 3–6 metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 30 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 3 kilometriä. Rantojen asutus on harvaa haja-asutusta ja sinne on rakennettu lisäksi alle 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 904, joka ohittaa järven kauempaa sen eteläpuolelta, tai seututieltä haarautuvalta ja järven kiertävältä yhdystieltä 19241. Järven rannoilla tai niiden läheisyydessä on vain Kypärävaaran kylä ja Tololanniemen ja Ollilanniemen kulmakunnat.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Luvanjoen valuma-alueen (59.7) Luvanjärven alueella (59.72), jonka Luvanjärven lähialueeseen (59.722) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 170,7 metriä mpy.
Valuma-alue saa pääosan vedestään Mikitänjärven alueelta (59.73), missä sijaitsevat lähimpänä Ilvesjärvi (148 ha) ja Jokilampi (11 ha) ja nimenä tuttu Mikitänjärvi (915 ha), ja Kokkojoen valuma-alue (59.76), jonka pääjärvi on Kokkojärvi (383 ha). Luvanjärven lähialueella ei ole muita yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea kuin Luvanjärvi.
Järven laskujoki on 700 metriä pitkä Luvankoski, joka laskee Niemelänjärveen (221 ha).
Paratiisimonarkit
Paratiisimonarkit (Terpsiphone) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 15 lajia.
Paratiisimonarkit ovat kotoperäisiä Madagaskarilla ja Komoreilla Intian valtamerellä. Ne ovat hyvin värikkäitä ja useimmilla lajeilla keskimmäiset pyrstösulat ovat pidentyneet. Paratiisimonarkit ovat hyönteissyöjiä, jotka sieppaavat saaliin lennosta. Naaras munii noin kolme munaa, joita haudotaan 14−16 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 11−12 päivän ikäisinä.
Lajit
left|200px|thumb|[[Paratiisimonarkki (Terpsiphone paradisi)]]
David Price
David Price voi tarkoittaa seuraavia:
Whitesnake
Whitesnake on brittiläinen rockmusiikkia esittävä yhtye, jonka laulaja David Coverdale perusti vuonna 1978, kun hänen edellinen yhtyeensä Deep Purple oli hajonnut vuonna 1976.
Whitesnake nousi suosioon kotimaassaan jo vuonna 1980 ilmestyneen studioalbuminsa Ready an’ Willingin myötä, mutta Yhdysvalloissa yhtyeen suosio käynnistyi toden teolla vasta studioalbumin 1987 ilmestyttyä. Yhtye julkaisi tämän jälkeen 1980-luvun kuluessa vielä studioalbumin Slip of the Tongue (1989), kunnes Coverdale hajotti yhtyeen pitääkseen taukoa musiikinteosta. Yhtye palasi lavoille muutamaan otteeseen 1990-luvun kuluessa, mutta molemmat comebackit jäivät vain vuoden mittaisiksi. Vuonna 1997 yhtye julkaisi levy-yhtiön painostuksen alla paluualbumin Restless Heart nimellä David Coverdale & Whitesnake, vaikka albumi oli alun perin tarkoitettu Coverdalen omaksi sooloalbumiksi.
Restless Heart -albumin julkaisemisesta huolimatta yhtyeen varsinaista paluuta saatiin odottaa vielä viisi vuotta, kunnes yhtye palasi virallisesti esiintymislavoille vuonna 2002. Yhtyeen seuraavaa, pelkällä Whitesnake-nimellä ilmestynyttä studioalbumia puolestaan jouduttiin odottamaan lähes 20 vuoden ajan, vuoden 2008 Good to Be Badiin saakka. Yhtyeen seuraava studioalbumi Forevermore ilmestyi vuonna 2011 ja The Purple Album vuonna 2015.
1978–1979: Perustaminen ja ensimmäiset julkaisut
thumb|left|Yhtyeen vuosina 1979–1984 käyttämä ”käärmelogo”. Coverdale perusti Whitesnaken vuonna 1978, mutta yhtye toimi alun perin Coverdalen taustaorkesterina, kun hän julkaisi toisen soololevynsä Northwinds (1978). Taustayhtyeen nimi tuli sekä Coverdalen ensimmäisestä soololevystä White Snake (1977) että hänen siihen aikaan alituisesti käyttämistä käärmeennahkabootseista. Kitaristit Micky Moody ja Bernie Marsden olivat ensimmäiset yhtyeeseen kiinnitetyt jäsenet.
Parakletos
thumb|Pyhän Hengen kuvaus kyyhkynä [[Karlskirchen kattofreskossa.]]
Whitesnake
1978–1979: Perustaminen ja ensimmäiset julkaisut
Whitesnakesta kehittyi vuoden 1978 aikana Coverdalelle varsinainen yhtye ja samana vuonna yhtye julkaisi Snakebite EP:n. Se oli Whitesnaken ensimmäinen julkaisu, mutta se uudelleenpaketoitiin jo samana vuonna (Coverdalen Northwinds-albumin kappaleilla täydennettynä) jälleen nimellä Snakebite.
Parakletos
Parakletos (kreik. παράκλητος, lat. paracletus) tarkoittaa lohduttajaa. Kristinuskossa se viittaa Pyhään Henkeen.
Whitesnake
1978–1979: Perustaminen ja ensimmäiset julkaisut
Snakebitea seurasi Whitesnaken ensimmäinen kunnon pitkäsoitto, joka myös julkaistiin vuonna 1978. Kyseessä oli Trouble, joka sai nimensä Coverdalen ensimmäisen lapsen samanaikaisesta syntymästä. Levyllä soitti myös Coverdalen entinen yhtyetoveri Jon Lord, jonka kanssa hän oli ollut samaan aikaan Deep Purplessa vuosina 1973–1976. Vaikkei levy ollutkaan suuri menestys (se ylsi Britannian myyntitilastoissa vain sijalle 50, ja albumin kaksi singleä eivät nousseet listoille lainkaan), se sisälsi sille ajalle suosittuja kappaleita, kuten ”Take Me with You”, jota yhtye tulisi esittämään vielä 2000-luvullakin. Trouble-kiertueen aikana Whitesnake, ja sen kokoonpano Coverdale, Lord, Micky Moody, Bernie Marsden, Neil Murray ja Dave Dowle, äänitti myös kuuden kappaleen livealbumin, Live at Hammersmith, mutta se julkaistiin vain Japanissa.
Kiertueen jälkeen yhtye palasi takaisin studioon äänittämään toista pitkäsoittoaan. Vuoden 1979 loppupuolella julkaistiin Lovehunter, joka aiheutti pientä kohuakin hieman rohkealla kannellaan, jossa nähdään alaston nainen jättimäisen käärmeen päällä. Siitä huolimatta levy nousi edeltäjiään korkeammalle Britannian myyntilistoilla, vaikkei sijaa 29 korkeammalle. Levyltä julkaistiin myös single, ”Long Way from Home”, joka ei kuitenkaan noussut Britanniassa sijaa 55 korkeammalle. Singlen B-puoli, ”Walking in the Shadow of the Blues”, muodostui kuitenkin Whitesnaken suosituimmiksi kappaleiksi. Levyn päätöskappale ”We Wish You Well” tulisi myös olemaan niin sanottu "konserttioutro" tähän päivään asti, sillä kappale soi kaiuttimista jokaisen Whitesnake-konsertin päätteeksi.
1979–1983: Menestystä Englannissa
thumb|left|Whitesnake esiintymässä vuonna 1980. Pian Lovehunter-albumin julkaisun jälkeen Deep Purplen entinen rumpali Ian Paice liittyi Whitesnakeen ja oli mukana albumin kiertueellakin. Kiertueen aikana yhtye esiintyi muun muassa kuuluisalla Readingin festivaalilla. Paicen liittyminen lisäsi myös Whitesnaken yhteyttä hajonneeseen Purpleen, jolloin yhtye sai entistä enemmän huomiota. Paicen ensimmäinen levy Whitesnaken kanssa osoittautuikin yhtyeen siihen mennessä menestyneimmäksi. Vuoden 1980 Ready an’ Willing (numero 6 Britannian myyntilistoilla ja 90. Yhdysvalloissa) sisälsi myös Whitesnaken ensimmäisen brittihitin; Bernie Marsdenin säveltämän singlen ”Fool for Your Loving”, joka ylsi sijalle 13 Britanniassa.
Levyn julkaisun jälkeen yhtye aloitti maailmankiertueensa, jonka aikana äänitettiin myös livealbumi. Kyseinen Live...In the Heart of the City äänitettiin vuoden 1980 kesäkuun lopulla kuuluisassa Hammersmith Odeonissa. Levy julkaistiin saman vuoden lokakuussa tupla-LP:nä, joka sisälsi myös Live at Hammersmith -levyn toisella vinyylillä. Live...In the Heart of the City osoittautui menestykseksi yltäen sijalle 5 Britanniassa. Levyltä onnistuttiin julkaisemaan singlekin; Whitesnaken cover-versio Bobby Blandin ”Ain’t Love in the Heart of the City” -kappaleesta, josta yhtye oli tosin julkaissut studioversion Snakebite-EP:llä (1978). Vaikkei se olekaan alun perin omaa tuotantoa, ”Ain’t Love in the Heart of the City” -kappaleesta on tullut yksi Whitesnaken suosituimpia kappaleita, ja se on pysynyt yhtyeen livesetissä tähän päivään saakka.
Jo vuoden 1980 lopulla Whitesnake oli aloittanut äänittää uutta studiolevyä. Vuoden 1981 alussa julkaistu Come an’ Get It oli jälleen suuri menestys Whitesnakelle päästen sijalle kaksi Britanniassa, mutta vain sijalle 151 Yhdysvalloissa. Levyn singleistä ”Don’t Break My Heart Again” ylsi Britanniassa sijalle 17, ja ”Would I Lie to You” sijalle 37. Yhtye aloitti jälleen kiertueen, johon kuului esiintyminen myös kuuluisalla Monsters of Rock -festivaalilla.
Come an’ Get It -kiertueen loputtua vuonna 1981, solisti David Coverdale matkusti perheineen eteläiseen Portugaliin aloittamaan uuden albumin kappaleiden kirjoitukset. Coverdalen palattua Britanniaan yhtye aloitti albumin harjoitukset, mutta tähän mennessä välit jäsenten välillä olivat alkaneet kiristyä. Joulukuussa 1981 kitaristi ja alkuperäisjäsen Micky Moody erosi yllättäen Whitesnakesta. Samaan aikaan Coverdalen 4-vuotias tytär sairastui vakavasti, joten hän päätti panna Whitesnaken tauolle. Kun Whitesnake oli tauolla, Coverdale oli alkanut olla huolissaan yhtyeen pienistä palkoista, joten hän päätti lopettaa yhteistyön manageri John Colettan kanssa (joka oli ollut myös ollut Deep Purplen manageri, vuosina 1968–1976). Coverdalen palattua Whitesnaken pariin vuonna 1982, muut jäsenet alkoivat myös lähteä. Ainoa, joka jäi Coverdalen kanssa yhtyeeseen oli kosketinsoittaja Jon Lord. Coverdale sai kuitenkin kasattua uuden kokoonpanon, johon kuuluivat hänen ja Lordin lisäksi Mel Galley (kitara), Colin Hodgkinson (basso) ja Cozy Powell (rummut), mutta ketkään näistä jäsenistä eivät päässeet soittamaan uudelle albumilla, joka oli lähes valmis (Galley tosin äänitti joitain taustalauluja).
1983–1985: Lisää jäsenten vaihdoksia ja läpimurto Yhdysvalloissa
pienoiskuva|oikea|330px|Whitesnake esiintymässä Monsters of Rock -festivaalilla 1983. Vaikka Whitesnake olikin vuoden 1983 kiertueella, työ seuraavaa levyä varten oli jo alkanut. Kappale ”Guilty of Love” julkaistiin singlenä juuri ennen Monsters of Rock -festivaalia, jotta yhtyeellä olisi jotain mitä promotoida. David Coverdale onkin myöhemmin sanonut, että koko levy olisi pitänyt julkaista jo vuonna 1983. Kun levyn äänitykset oli viimeistelty 1983 lopulla, Colin Hodgkinsonille annettiin potkut yhtyeestä musiikillisten erimielisyyksien takia, ja hänet yllättäen korvasi alkuperäinen basisti Neil Murray. Samaan aikaan Micky Moody ilmoitti jälleen lähtevänsä Whitesnakesta, mutta tällä kertaa lopullisesti. Coverdale onnistui hankkimaan Thin Lizzy -kitaristi John Sykesin Moodyn paikalle, joka toi monien mielestä rankempaa ja voimakkaampaa kitaran soittoa yhtyeeseen. Näistä jäsenmuutoksista huolimatta uusi albumi Slide It In julkaistiin tammikuussa 1984. Se ylsi jälleen Britannian myydyimpien levyjen joukkoon, ja oli korkeimmillaan sijalla yhdeksän. Tämä versio sai tosin vaihtelevia arvosteluita, pääasiassa kaksimielisten sanojen ja huonona pidetyn tuotannon vuoksi. Samalla kun Slide It In julkaistiin, Whitesnake sai levytyssopimuksen yhdysvaltalaiselta Geffen-levy-yhtiöltä, joka vaati, että albumi miksattaisiin uudelleen. Tuottaja Keith Olsenin avulla Slide It Inin äänet uusittiin, jolloin niistä saatiin paljon terävämpiä ja dynaamisempia. Tämä antoi myös oivan mahdollisuuden John Sykesille ja Neil Murraylle korvata Micky Moodyn kitara- ja Colin Hodgkinsonin basso-osuudet.
Ennen kuin albumia Slide It In (1984) aloitettiin miksaamaan Yhdysvaltoja varten, ehti yhtye aloittaa maailmankiertueensa, jonka aikana se teki monia TV-esiintymisiä, mukaan lukien Top of the Pops -esiintyminen Englannissa. Yhtye jatkoi Euroopan kiertämistä, kunnes Mel Galley loukkasi onnettomuudessa kätensä. Galley jouduttiin lopulta erottamaan yhtyeestä, jonka jälkeen yhtye jatkoi kiertämistä kokoonpanolla Coverdale, Sykes, Murray, Powell ja Lord, mutta pian tapahtui lisää vaihdoksia yhtyeen kokoonpanossa, kun Jon Lord palasi uudelleen koottuun Deep Purpleen huhtikuussa 1984. Tämän jälkeen yhtye joutui jatkamaan nelimiehisenä – lukuun ottamatta kosketinsoittaja Richard Baileyta, joka soitti lavan takana.
1985–1988: 1987 ja maailmanlaajuinen suosio
Kiertueen päätyttyä rumpali Cozy Powell lähti yhtyeestä. Syynä tähän olivat huonot välit solisti Coverdalen kanssa. Ennen Powellin lähtöä Coverdale oli suunnitellut yhtyeen lopettamista, mutta levy-yhtiö Geffen sai hänet suostuteltua jatkamaan työskentelyä ainakin John Sykesin kanssa, sillä yhtiö näki paljon potentiaalia molemmissa. Coverdale lähti Sykesin kanssa eteläiseen Ranskaan, aloittamaan kirjoitustyöt seuraavaa albumia varten. Basisti Neil Murray auttoi myöhemmin sovituksissa. Kaksi kappaletta, jotka näistä sessioista syntyivät, osoittautuikin Whitesnaken eräiksi suurimmiksi hiteiksi; ”Still of the Night” ja ”Is This Love”. Coverdale, Sykes ja Murray muuttivat pian Los Angelesiin etsimään uutta rumpalia levyä varten, jonka he löysivätkin Aynsley Dunbarista. Mutta juuri kun Coverdalen lauluja ryhdyttiin äänittämään, hän sai poskiontelontulehduksen, jolloin albumin teko jouduttiin keskeyttämään. Albumi jäi pahasti jälkeen aikataulusta, etenkin kun Coverdale joutui leikkaukseen ja kuntoutukseen. Mutta samaan aikaan albumia työstettiin Coverdalen selän takana, joka oli yksi syistä, mikä johti hänen John Sykesin välien rikkoutumiseen. Coverdalen ääni palautui ja hän onnistui äänittämään osuutensa albumille. Kun viimeiset äänitykset oli tehty, Coverdale erotti kaikki jäsenet yhtyeestä, ja päätti hankkia täysin uuden kokoonpanon. Kokoonpano, jonka Coverdale keräsi, koostui hänen lisäkseen kitaristeista Adrian Vandenberg ja Vivian Campbell, basisti Rudy Sarzosta sekä rumpali Tommy Aldridgesta.
Uusi levy julkaistiin huhtikuussa 1987. Se ilmestyi Whitesnake-nimellä Yhdysvalloissa ja 1987-nimellä Euroopassa, ja nousi suoraan Yhdysvaltain myyntilistan 2. sijalle. Levyä myytiin yksin Yhdysvalloissa kahdeksan miljoonaa kappaletta, ja se auttoi myös Slide It Inin nousemaan taas listoille. Yksi syy, minkä takia levyä myytiin niin paljon, olivat musiikkivideot, joissa esiintyi Coverdalen silloinen tyttöystävä, näyttelijä Tawny Kitaen. Videot tehtiin uudelleen äänitetylle ”Here I Go Againille” (sija 1 Yhdysvaltain listalla ), ”Is This Lovelle” (2. ), ”Give Me All Your Lovelle” (48. ) ja ”Still of the Nightille” (79 ), josta tulikin julkaisunsa jälkeen MTV:n kaikkein pyydetyin video. Kun levy julkaistiin, kiertue oli jo alkanut. Tällä kertaa Whitesnake toimi Mötley Crüen lämmittelijänä Amerikassa, kunnes 1987 nousi listojen kärkeen, jolloin Whitesnake sai oman kiertueensa pääesiintyjänä.
Tähän mennessä Whitesnake oli täysin muuttunut alkuperäisestä muodostaan. Yhtye oli muuttanut imagoaan ja musiikkityyliään kaupallisemman hair metalin suuntaan, minkä todisti vielä enemmän se, ettei yhtyeen setti-listaan päässyt Slide It Iniä (1984) vanhempaa omaa materiaalia (”Here I Go Again” ja ”Crying in the Rain” esitettiin uudempina, ’87-versioina). Tästä huolimatta Whitesnaken kiertueet olivat menestyksekkäitä ja 1987:stä tulikin yhtyeen menestynein levy.
1994: Greatest Hits -kiertue
Vuonna 1994 Whitesnake palasi yllättäen kiertämään Eurooppaa, kun Geffen Records julkaisi uuden Greatest Hits -kokoelman yhtyeen uran vaiheista. Coverdalen lisäksi yhtyeeseen ei palannut muita entisiä jäseniä kuin Adrian Vandenbeg ja Rudy Sarzo. Muut uudet jäsenet palkattiin vain kiertuetta varten, mukaan lukien Ratt-kitaristi Warren DeMartini. Kiertueen jälkeen Geffen ei uusinut Whitesnaken levytyssopimusta, minkä jälkeen Coverdale jälleen hajotti yhtyeen.
1997–1998: Restless Heart ja Starkers in Tokyo
Whitesnakesta ei Greatest Hits -kiertueen jälkeen kuultu mitään noin kolmeen vuoteen, kunnes vuonna 1997 David Coverdale ja Adrian Vandenberg työstivät uusien jäsenten kanssa uuden Whitesnake-albumin Restless Heart. Levyä suunniteltiin alun perin David Coverdalen soololevyksi, mutta levy-yhtiön painostuksen takia se julkaistiin nimellä ”David Coverdale & Whitesnake”. Levyllä kuultiin kuitenkin Whitesnaken paluuta aikaisempaan R&B-tyyliinsä, ja levy onkin myös ensimmäinen Whitesnake-levy, jossa Adrian Vandenbeg soittaa kaikilla kappaleilla – aiemmin hän oli soittanut vain uudelleen äänitetyn ”Here I Go Againin” kitarasoolon. Kun levy julkaistiin, se ei ollut suuri menestynyt. Se ylsi vain sijalle 34 Britannian listoilla, eikä sitä virallisesti julkaistu Yhdysvalloissa levytyssopimuksen puutteessa. Levyä seurannutta kiertuetta mainostettiin Whitesnaken jäähyväiskiertueena, minkä jälkeen yhtye lopullisesti lopettaisi uransa. Tämän kunniaksi yhtyeen settilistaan pääsi paljon vanhojakin kappaleita, kuten ”Walking in the Shadow of the Blues”, ”Don’t Break My Heart Again” ja ”Ready an’ Willing”. Kiertueen aikana Coverdale ja Vandenberg tekivät myös akustisen konsertin Japanissa, joka julkaistiin vuonna 1998 levynä nimellä Starkers in Tokyo. Kun yhtyeen jäähyväiskiertue päättyi vuoden 1997 lopussa, hajosi se jälleen.
2002–2009: 25-vuotisuudelleenkokoaminen ja Good to Be Bad
thumb|Whitesnake esiintymässä vuonna 2008. Vuonna 2002 EMI pyysi David Coverdalea kokoamaan uuden Whitesnake-kokoelmalevyn juhlistaakseen Whitesnaken 25-vuotisjuhlavuotta tulevana vuonna. Kun Coverdalelta kysyttiin aikoisiko hän kiertää, hän kokosi uuden Whitesnake-kokoonpanon, joka koostui hänestä, kitaristeista Doug Aldrich ja Reb Beach, kosketinsoittaja Timothy Drurysta, basisti Marco Mendozasta ja aiemmasta rumpalista Tommy Aldridge. Yhtye alkoi kiertää maailmaa, joka johtikin Whitesnaken viralliseen paluuseen. Yhtye nauhoitti vuonna 2004 uuden live-DVD:n ja CD:n nimeltä Live in the Still of the Night, joka julkaistiin vuonna 2006. Levy sisälsi materiaalia kaikilta Whitesnaken ajoilta, ja menestyikin suhteellisen hyvin. Mutta ennen kuin levy julkaistiin, Marco Mendoza oli lähtenyt yhtyeestä, ja hänet korvannut Uriah Duffy. Myös vuonna 2006 Coverdale allekirjoitti uuden levytyssopimuksen SPV:n kanssa ja julkaisi toisen livealbumin, nimeltään Live: In the Shadow of the Blues, joka sisälsi myös neljä uutta studiokappaletta. Whitesnake jatkoi kiertämistä kunnes Tommy Aldrige lähti yhtyeestä joulukuussa 2007. Hänet korvasi Chris Frazier.
Keväällä 2008 julkaistiin Whitesnaken uusi studioalbumi Good to Be Bad, joka olikin yhtyeen menestynein sitten Slip of the Tonguen. Levy menestyi etenkin Britanniassa, missä se ylsi sijalle 7 myyntilistoilla ja voitti Classic Rock -lehden vuoden parhaan albumin palkinnon. Whitesnake jatkoi kiertämistä ympari maailmaa esiintyen muun muassa Sauna Open Air -festivaalilla Suomessa 2008 ja Download-festivaalilla Englannissa 2009.
2009–2015: Forevermore ja Live at Donington 1990
Vuoden 2009 kesän Whitesnake kiersi Pohjois-Amerikkaa Judas Priestin kanssa, kunnes elokuussa David Coverdale vaurioitti äänensä, jonka jälkeen loput kiertueesta piti perua. Lopulta, helmikuussa 2010, Coverdale antoi lausunnon, jossa hän kertoi äänensä voivan hyvin ja että uutta levyä valmistellaan.
Kesäkuun 16. päivänä Whitesnaken sivuilla kerrottiin, että basisti Uriah Duffy ja rumpali Chris Frazier olivat eronneet yhtyeestä ja että uusi rumpali tulisi olemaan Briian Tichy. Uudeksi basistiksi nimitettiin myöhemmin Michael Devin. Yhtye koki vielä lisää muutoksia, kun kosketinsoittaja Timothy Drury lähti yhtyeestä syyskuussa 2010 aloittaakseen soolouransa. Druryn lähdöstä huolimatta yhtye kertoi tekevänsä tulevan levyn loppuun ennen kuin lähtevät etsimään uutta kosketinsoittajaa hänen tilalleen.
2015-: The Purple Album
Whitesnake julkaisi 29. toukokuuta 2015 The Purple Albumin. Albumi on tribuutti yhtyeen laulajan, David Coverdalen, ajoille Deep Purplen riveissä ja sisältää Whitesnaken tulkitsemat uudet versiot valikoimasta Deep Purplen ”Mark 3” ja ”Mark 4” -albumien kappaleista. ”Uusi albumi on minun kunnianosoitukseni Deep Purplelle ja mahdollisuudelle, joka minulle annettiin yli 40 vuotta sitten. Yhtye otti minut mukaan mielettömälle matkalle, joka on jatkunut aina näihin päiviin asti ja en voisi kuvitella parempia opettajia. Deep Purple oli ainutlaatuinen ja mahtava koulu musiikin maailmaan. Olemme innoissame päästessämme soittamaan näitä kappaleita keikoilamme”, kertoo David Coverdale. Vuonna 2015 Whitesnake lähti The Purple Tour -kiertueelle, joka poikkesi myös Suomessa 11. marraskuuta 2015 Helsingin jäähallissa.
Yhtye esiintyy Helsingin jäähallissa 6. kesäkuuta 2022.
Aikajana
Aikajanaan on listattu vain yhtyeen viralliset jäsenet, joten sessio- ja kiertuejäseniä ei ole merkitty.
Mechanical Animals
Mechanical Animals on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Marilyn Mansonin 15. syyskuuta 1998 julkaisema täyspitkä albumi. Maailmanlaajuisesti kiitelty ja kiistelty albumi nousi nopeasti listoille ja sitä pidetäänkin usein yhtyeen parhaimpana tuotoksena usein sen edeltäjän, Antichrist Superstar (1996) ohella.
Albumi
Toisin kuin edeltäjänsä, Portrait of an American Family, EP Smells Like Children ja erityisesti Antichrist Superstaria, Mechanical Animals on esteettisemmin vähemmän tummasävyinen. Tyylillisesti levy nojautuu voimakkaasti 1970-luvun glam rockkiin ja David Bowien The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars albumiin ja teemoihin. Kuten Ziggy Stardustilla, Mechanical Animals kertoo Mansonista kaksoisroolissaan, Toisaalta ollen huumeisiin addiktoitunut Rocktähti, toisaalta sukupuoltaan vaihtava humanoidi jonka tehtävä on pelastaa rock-musiikki.
Haastattelussa 1998 Manson kertoo levyn jatkavan edellisten levyjen sanomaa, todeten "Antichrist Superstar oli suoraan vertaamista itseäni Luciferin karkotukseen paratiisista...Uudella albumilla minä/hän yrittää sopeutua elämään maan päällä ihmisenä".
Kansitaide
Itse levy on pakattu pahviseen lisäkuoreen jonka kannessa on Manson itse (kuten itse levyn kannessakin), Kokovartalo peitettynä valkoiseen lateksimaaliin, plastisissa tekorinnoissa ja sukuelimet peittävässä lisäkkeessä. Tämä androgyyninen ensikosketus on Mansonin uusi minä, jota hän kutsuu nimellä Omega. Kansi herätti suurta kohua ilmestyessään, ja Japanissa kantta boikotoitiin Mansonin kädessä olevan kuuden sormen takia (syytä tähän on selitetty ettei Japanissa pidetty sopivana esittää julkisesti epämuodostuneita ruumiinosia). Myös huhuja solistin (muka) läpikäyneistä kirurgisista toimenpiteistä uutta minäänsä varten alkoi liikkua vielä lisänä muihin internetissä liikkuviin huhuihin. Kieltämättä tämä kiinnitti levyä kohtaan lisähuomiota.
Katsoessa CD:n läpikuultavan sinisen kotelon läpi voi lukea salaisia viestejä piilotettuina ympäri lyriikoita, jotka näkyvät vihreänä tekstinä (kuten www.comawhite.com tai even machines can see we are dead ). Tarkastellen monia muita sisällöllisiä viestejä (oletettavasti niitä on paljon), tulee usein vastaan numero 15. Lähemmin tarkasteltuna bändin uusi logo MAR1LYN MAN5ON jossa 'i' on korvattu numerolla 1 ja 's' numerolla 5. Andy Warholin mukaan tulevaisuudessa jokainen ihminen voi olla viidentoista minuutin julkimo (15 minutes of fame) jolla kuvasi julkisuuden kertakäyttöisyyttä. Numero 15 on myös tarot-korteissa paholaisen korttinumero.
Musiikki
Siinä missä M.Manson maalasi psykedeelisiä kauhukuvia ja voimakasta kritiikkiä yhteiskuntaa sekä kristinuskoa kohtaan aiemilla levyillään, Mechanical Animals vei bändin uusiin ulottuvuuksiin. Musiikillisesti monet kappaleista ovat paljon kevyempiä kuin Antichrist Superstarilla, tosin eivät sanan yleisessä merkityksessä, samoin rakenne on paljon monimutkaisempi kuin aikaisemmilla, menestyneillä levyillään. Musiikkiin nähden sanoitukset luovat oman maailmansa jotka on yhdistetty kuin toistamaan musiikin moni-ulottuneisuutta. Sanoillaan Manson avaa itsestään uuden puolen julkisuudelle: Käänteenä väkivallalle, seksille, alistamiselle, tunteiden puutuneisuudelle / puuttumiselle hän on tuonut esiin myös haurautta. Itse hän kommentoi
"Monet olettivat että Antichrist Superstar oli rajamme siitä mihin pystyisimme viemään itsemme. Mutta olemme vasta alussa siinä mitä on tulossa... A.C oli hyvin ruma muodonmuutos, fyysisesti, henkisesti että musiikillisesti. Bändi oli hajoamispisteessä ja olin itse kyvytön tuntemaan mitään. Tämä levy on täysi vastakkaisuus. Henkinen tuska alkoi tulla takaisin samalla kun tunteettomuus rapisi pois. Oli kuin olisin alkanut saada takaisin tunteitani ja nyt opettelen käyttämään niitä".
Kiistatta Mechanical Animalsin menestynein kappale on "The Dope Show", joka menestyi sekä musiikki että videolistoilla. Videolla bändi teki selvän eron aikaisempaan ja esitteli itsensä androgyyninä, ironisena ja kaupallisena kokonaisuutena maailmalle. Ennen levyn ilmestymistä joukko ryhmiä esitti huolestuneisuutensa kappaleen "Great Big White World" mahdollisesta rasistisesta viestistä jonka Manson itse kuittasi että kappale kertoo Kokaiinista.
Albumin kokeellinen viidestoista, piilotettu raita ("15 untitle") jonka voi kuunnella vain avaamalla levyn tietokoneella.
Eeva Viitanen
Eeva Liisa Viitanen (ent. Kyrönviita; s. 30. huhtikuuta 1982 ) on Ruoveden kunnanjohtaja. Ruoveden kunnanvaltuusto äänesti hänet kunnanjohtajaksi vuonna 2013 äänin 21–6. Aikaisemmin hän toimi Ruoveden kunnan talousjohtajana ja vs. kunnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Viitasella on neljä lasta.
Aleppon kansainvälinen lentoasema
Aleppon kansainvälinen lentoasema palvelee Syyrian toiseksi suurinta kaupunkia Aleppoa. Lentoasema sijaitsee keskustan kaakkoispuolella ja se toimii myös sotilaslentoasemana.
Tärkeimpiä Aleppoon liikennöiviä lentoyhtiöitä ovat Syrian Arab Airlines (muun muassa Damaskos ja Pariisi), Royal Jordanian (Amman) ja British Mediterranean Airways (Lontoo).
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1976
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1976 olivat järjestyksessään viidennet jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut. Lopputurnaus järjestettiin Jugoslaviassa 16. – 20. kesäkuuta 1976. Siihen osallistui karsintojen kautta aiempien EM-kilpailujen tapaan neljä joukkuetta. Kisojen ohjelmassa oli vain neljä ottelua: välierät, pronssi- ja loppuottelu.
Lopputurnaukseen selviytyivät Tšekkoslovakia, Saksan liittotasavalta, Jugoslavia ja Hollanti. Edellisten MM-kisojen finalistit Saksa ja Hollanti olivat mestarisuosikkeja, mutta lopputurnauksen kaikki ottelut menivät jatkoajalle. Tšekkoslovakia otti välierässään Hollantia vastaan ohjat Anton Ondrušin maalilla. Varsinainen peliaika päättyi 1-1, ja jatkoajalla Tšekkoslovakia eteni finaaliin voitettuaan lopulta 3-1. Toisessa välierässä Saksan liittotasavalta oli vaikeuksissa isäntämaa Jugoslaviaa vastaan. Jugoslavia johti ensimmäisen puoliajan jälkeen 2-0, mutta Saksa nousi Dieter Müllerin maalilla väkisin tasoihin. Jatkoajalla Dieter Müller teki vielä kaksi maalia, ja Saksa selviytyi finaaliin maalein 4-2.
Pronssiottelussa Hollanti voitti Jugoslavian 3-2.
Loppuottelu eteni aina rangaistuspotkukilpailuun saakka. Tšekkoslovakia siirtyi finaalin alussa nopeasti 2-0 johtoon Saksaa vastaan. Müller kavensi hieman myöhemmin, ja Bernd Hölzenbein tasoitti varsinaisen viime hetkillä lukemiksi 2-2. Jatkoaikakaan ei tuonut ratkaisua, joten mestaruus ratkaistiin rangaistuspotkukilpailussa. Siinä ensimmäiset laukojat onnistuivat, mutta Uli Hoeness ampui selvästi maalin yli. Tšekkoslovakian viides laukoja Antonín Panenka ratkaisi maalleen Euroopan-mestaruuden.
Klarinettikvintetto
Klarinettikvintettoja ovat muiden muassa:
Lady Vengeance
Lady Vengeance (, myös Sympathy for Lady Vengeance) on vuonna 2005 valmistunut eteläkorealainen jännitysdraamaelokuva, jonka on ohjannut Park Chan-wook. Se on Parkin Vengeance-trilogian viimeinen osa ensimmäisen ollessa Sympathy for Mr. Vengeance (2002) ja toisen ollessa Oldboy (2003).
Pimeys (täsmennyssivu)
Pimeys voi viitata seuraaviin asioihin:
Sysmä
Sysmä on Suomen kunta, joka sijaitsee Päijät-Hämeen maakunnassa. Kunnassa asuu vakituisesti 0 ihmistä. Sysmän pinta-ala on 0 km², josta 0 km² muodostuu vesistöistä. Vuoteen 1997 saakka se kuului Mikkelin lääniin ja vuoteen 2009 Etelä-Suomen lääniin.
Sysmän naapurikuntia ovat Asikkala etelässä, Hartola idässä, Heinola kaakossa, Kuhmoinen luoteessa, Luhanka pohjoisessa ja Padasjoki lännessä.
Sysmä sijaitsee Päijänteen itärannalla suunnilleen Jyväskylän ja Lahden puolivälissä. Huomattava piirre Sysmässä on vapaa-ajanasuntojen ja -asukkaiden suuri määrä. Kunta sijoittui vuonna 2002 kahdeksannelletoista sijalle Suomen kunnista vapaa-ajan asukkaiden määrässä. Väkilukuun suhteutettuna se oli ensimmäinen. Sysmän asukasmäärä yli kolminkertaistuu kesäisin ja tämä on luonut runsaasti kesätapahtumia kuten Sysmän Suvisoiton ja Sysmän kirjakyläpäivät.
Historia ja kulttuuri
Sysmän pitäjä on perustettu vuonna 1442. Se on aikanaan ollut varsinainen suurpitäjä. Siitä itsenäistyi muun muassa Rautalammin pitäjä vuonna 1561. Silloinen Rautalampi ulottui entisen Kuopion läänin alueelta Keski-Suomen läänin pohjoisosaan aina nykyisen Pihtiputaan alueelle saakka. Myöhemmin on 27 kuntaa saanut alueita silloisesta Rautalammin suurpitäjästä.
Sysmä oli ensimmäisiä kiinteän ja maata viljelleen asutuksen pesäkkeitä Päijänteen itäpuolella. Sieltä tunnetaan rautakauteen ajoittuvia arkeologisia löytöjä, ja keskiajalla se oli yksi Päijät-Hämeen keskuksista. Sana ’sysmä’ merkitsee synkkää metsää tai asumatonta korpea.
Jalle Stoor
Jalle Stoor (s. 1990 Espoo) on suomalainen frisbeegolfin pelaaja, joka voitti Suomen mestaruuden avoimessa sarjassa vuonna 2014. Tätä ennen hän oli sijoittunut kolmanneksi vuosina 2012–2013.
Sysmä
Historia ja kulttuuri
Sysmän alue oli varhaiskeskiajalla hämäläisten ja karjalaisten välistä rajaseutua; satojen vuosien aikana alueella tehtiin useita rajankäyntejä. Sysmän vanhin asutus on hämäläistä; hämäläiset ovat tulleet Vanajaveden ympäristöstä, lähinnä Sääksmäen alueelta. Sysmän alue on ollut Sääksmäen alueen hämäläisten riistamaata. Sysmästä löytyy yhteneväisyyttä Sääksmäen kyliin kuten esimerkiksi nimiparit Rapola-Rapala ja Voipaala-Voipala osoittavat.
Myöhemmin seudulle saapuivat savokarjalaiset. Keskiajan lopulla Sysmä kuului Hämeenlinnan linnalääniin, vuodesta 1634 alkaen Hämeen lääniin, Yliseen kihlakuntaan. Läänijakoa uudistettaessa vuodesta 1747 alkaen Sysmä kuului Kymenkartanon lääniin, Savon Yliseen kihlakuntaan. Mikkelin läänin perustamisen jälkeen 1831, Sysmä liitettiin siihen.
Jalkaväkirykmentti 36 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 36 eli JR 36 oli Joensuun sotilaspiirin 9.-11. lokakuuta 1939 välisenä aikana Joensuussa perustama rykmentti eli sen perustaminen tapahtui siis jo ennen YH:n nimellä käskettyä yleistä liikekannallepanoa 14. lokakuuta 1939. Rykmentti kuului 12. divisioonaan, jonka komentajana oli eversti Lauri Taavetti Tiainen.
Keskittäminen
Rykmentti keskitettiin 13.-14. lokakuuta 1939 välisenä aikana Laatokan Karjalaan Leppäsillan alueelle. Se pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaisesti, mutta puolustusvoimien kalustopulan vuoksi niihin ei varsinkaan kaluston osalta päästy.
Sysmä
Historia ja kulttuuri
Suurten katovuosien aikana vuonna 1866 ainakin joka neljäs sysmäläinen sairastui liikkeellä olleeseen hermokuumeeseen, johon kuoli 177 ihmistä. Seuraavana vuonna, 1867, tulivat isorokko, hinkuyskä ja tulirokko. Vuonna 1868 lavantauti surmasi 456 ihmistä.
Jalkaväkirykmentti 36 (talvisota)
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Sysmä
Historia ja kulttuuri
Sysmään sijoittuvia kaunokirjallisia teoksia on muun muassa Jalmari Finnen 1600-luvusta kertova näytelmä Sysmäläinen (1910), joka filmatisoitiin vuonna 1938 samannimiseksi elokuvaksi. Historiallinen komedia sijoittuu suureksi osaksi Sysmään, joskin kuvaukset tehtiin todellisuudessa Heinolassa.
Jalkaväkirykmentti 36 (talvisota)
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Sysmä
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Jalkaväkirykmentti 36 (talvisota)
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämän jälkeen, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta, vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Sysmä
Kylät
Joutsjärvi, Karilanmaa, Kinnarila (Skinnarila), Koivisto, Käenmäki (Tikkala), Liikola, Nikkaroinen, Nuoramoinen, Onkiniemi, Otamo, Palvala, Rapala, Ravioskorpi, Saarenkylä, Soiniemi, Suurikylä, Särkilahti, Taipale, Toivola, Valittula, Vintturi, Virtaa, Voipala (Suopelto).
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Sysmässä oli 3 859 asukasta, joista 1 986 asui taajamassa, 1 839 haja-asutusalueilla ja 34:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Sysmän taajama-aste on 51,9 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Sysmän kirkonkylä.
Julkisia palveluja
Perusopetusta Sysmässä antavat Sysmän yhtenäiskoulu (vuosiluokat 1-9) ja Nuoramoisten koulu. Yleissivistävää toisen asteen opetusta annetaan Sysmän lukiossa, jossa voi valita myös elektronisen urheilun linjan.
Kunnankirjaston tilat sijaitsevat nykyään kunnantalon yhteydessä. Kuntalaiset voivat asioida myös päijäthämäläisen Lastu-kirjastokimpan muissa toimipisteissä ja käyttää sen verkkopalveluja. Seudun museotoimintaa edustaa itähämäläisten kuntien yhteinen Itä-Hämeen museo Hartolassa. Lisäksi Sysmä Seura on ylläpitänyt entisessä makasiinirakennuksessa Sysmän kotiseutumuseota.
Sysmän terveysasema (Sysmän sote-keskus, Leppäkorventie 33) tarjoaa yleislääkäritasoisia terveyden- ja sairaanhoitopalveluita. Erikoissairaanhoidon palvelut tuottaa Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymä, jonka osakas kunta on. yhtymän ylläpitämä Päijät-Hämeen keskussairaala Lahdessa tarjoaa myös lääkäripäivystystä terveysaseman kiinniollessa.
Liikenne ja energiantuotanto
Kunnan kirkonkylästä lähtee seututie 314 Asikkalaan valtatie 24:lle, seututie 413 Hartolaan valtatie 4:lle ja seututie 612 Luhankaan. Sysmän Otamosta erkanee seututie 410 Hartolan eteläosaan valtatie 4:lle.
Sysmän linja-autoasema sijaitsee kunnan keskustaajamassa ja Valittulan pikavuoropysäkki seututie 413:n varrella. Asikkalan Kalkkisten tienhaaran pikavuoropysäkiltä on noin kilometri matkaa Sysmän etelärajalle.
Kesäisin sisävesilaiva liikennöi Sysmän, Kelventeen ja Padasjoen kirkonkylän välillä. Lisäksi osa Lahden ja Jyväskylän välisistä laivavuoroista pysähtyy Sysmän Suopellon kylässä.
Satamat
Sysmässä on kolme pienvenesatamaa. Aivan Sysmän keskustassa, Majutveden rannalla sijaitsee Sysmän satama. Vaikka satama on yhteydessä Päijänteeseen on sen kaukainen sijainti ja kapeat salmet vaikeasti lähestyttäviä. Majutvedellä sijaitsee myös toinen satama-alue, joka on Ohrasaaressa.
Toinen, New Port Sysmä venesatama on entinen Suopellon satama, joka sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä länteen Sysmän keskustasta, Tehinselän itärannalla. Se on uusittu 2011 ja on osa Marinetek Marinas Oy:n New Port venesatamaketjua. Satamassa on korkealuokkaiset laiturirakenteet sähkön- ja vedenjakelupisteineen. Venesatama on osa Suopelto-Ilolan alueelle suunniteltua lomamatkailualuetta.
Tuulivoima
Sysmään on Päijät-Hämeen maakuntakaavassa suunnitteilla mittava määrä tuulivoimaloita. Suurin alue on kaavailtu Kalkkisten-Karilanmaan-Lahdenpohjan alueelle, toiseksi suurin Terrikorven ja Rekolanvuoren alueelle ja pienin Järvenpään alueelle.
Nähtävyydet
pienoiskuva|oikea|Auringonlasku Päijänteellä, Sysmässä. Kuvassa oikealla Päijätsalon saari.
Päijätsalo
Päijätsalo on noin 300 hehtaarin suuruinen saari, josta osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Päijätsalon korkeimpaan kohtaan, Päijätsalon vuorelle myöhempi Hjeltin ja Mechelinin senaattien maanviljelystoimituskunnan päällikkö, maanviljelysneuvos Wolmar Onni Schildt rakennutti vuonna 1899 kaksitoista metriä korkeannäkötornin, mistä avautuu näköala Päijänteen suurimmalle selälle, Tehinselälle. Päijätsalon vuorella on suunniteltu aikaisemmin myös Rantasipi-hotellia. Korkealle paikalle, 192 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle, menee viitoitettu polku, jonka pituus on noin kaksi kilometriä.
Sysmän Suvisoitto
Vuodesta 1986 Sysmässä on järjestetty monialainen kesäjuhla Sysmän Suvisoitto.
Keskiaikainen Pyhän Olavin kivikirkko
Sysmässä on myös vanha Pyhän Olavin kivikirkko ja Hovilan, Nordenlundin, Suurkylän kartanot sekä Virtaan Vanha-Kartano.
Seurakunnat
Sysmä kuuluu Pyhän Ursulan seurakunnan alueeseen. Kyseinen seurakunta on osa Katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Sysmässä toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tainionvirran seurakunta. Sen toiminta käynnistyi vuoden 2019 alussa, jolloin aiempi Sysmän seurakunta muodosti uuden seurakunnan yhdessä Hartolan kanssa. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Sysmän alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Sysmässä toimii Sysmän helluntaiseurakunta.
Klarinettikvintetto (Weber)
Klarinettikvintetto, B, op. 34 (J. 182) on Carl Maria von Weberin vuosien 1811–1815 välisenä aikana säveltämä kvintetto klarinetille ja jousille.
Jim Verraros
Jim Conrad Verraros (s. 8. helmikuuta 1983 Crystal Lake, Illinois) on yhdysvaltalainen laulaja, joka oli yhdeksäs American Idolin ensimmäisellä tuotantokaudella.
Klarinettikvintetto (Weber)
Weber omisti klarinettikvintettonsa kahden klarinettikonserttonsa tavoin Heinrich Bärmannille. Säveltäjä aloitti teoksen työstämisen vuonna 1811, ja kolme ensimmäistä osaa esitettiin yksityisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1813. Weber lisäsi teokseen vielä vuonna 1815 neljännen osan, rondon.
Jim Verraros
Hänen esikoisalbuminsa nimi oli Unsaid and Understood, jonka hän julkaisi vuonna 2004. Toinen albumi Rollercoaster julkaistiin vuonna 2006. Hän on myös näyttelijä, joka on näytellyt mm. komediaelokuvassa Eating Out.
Biola-yliopisto
Biola-yliopisto on yksityinen evankeliskristillinen yliopisto La Miradassa, lähellä Los Angelesia. Biola tulee alun perin sanoista Bible Institute Of Los Angeles.
With Doom We Come
With Doom We Come on Summoningin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 5. tammikuuta 2018. Se nousi Suomessa virallisen albumilistan sijalle 29 sekä fyysisen albumilistan kolmanneksi.
Klarinettikvintetto (Weber)
Weberin klarinettikvintetto oli kokonaisuudessaan valmis 25. elokuuta 1815, ja sen ensiesitys oli 26. elokuuta.
Biola-yliopisto
Kristillisyys on mukana kaikessa yliopiston opetuksessa, ja henkilökunnan on vannottava uskovansa Jeesukseen Kristukseen. Koulun tavoitteena on valmistaa sen opiskelijat levittämään evankeliumia.
Klarinettikvintetto (Weber)
Osat
Weberin klarinettikvintetto jakautuu neljään osaan:
With Doom We Come
Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Sami Elamaa sanoi täydellisyyttä hipovan, tunnelmallisen levyn Tolkien-aiheisten kappaleiden olevan lumoavia. Metalliluolan kutsui albumia yhtyeelle tyypilliseksi epätasaiseksi teokseksi, mutta koki materiaalin olevan heikoimmillaankin oikein kuuntelukelpoista.
Biola-yliopisto
Historia
Biola-yliopiston perusti vuonna 1908 hyväntekeväisyyden harrastaja ja liikemies Lyman Stewart nimellä Bible Institute of Los Angeles. Sen nimettiin Biola Collegeksi vuonna 1949 ja Biola Universityksi vuonna 1981.
1900-luvun alussa oppilaitos julkaisi sarjan pamflettejä nimellä "Fundamentals", ja niistä tuli fundamentalistisen liikkeen periaatteet. Pamfletit oli suunnattu Raamatun arvovaltaa heikentäviä voimia, kuten darvinismia ja protestantteja vastaan.
Songs from the Wood
Songs from the Wood on englantilaisen rockyhtye Jethro Tullin vuonna 1977 julkaisema albumi. Albumi on sekoitus progressiivista rockia ja folkrockia. Levy on yksi yhtyeen arvostetuimmista ja laajimmin tunnetuista ja on yhtyeen 1970-luvun jälkipuoliskolla nauhoittaman folktrilogian ensimmäinen osa.
Yhtyeen pitkäaikainen taustavaikuttaja ja orkesterisovituksista vastaava David Palmer liittyi yhtyeeseen vakituiseksi toiseksi kosketinsoittajaksi levyn nauhoitusten alussa.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Willibald Alexis
thumb|upright|Willibald Alexis Willibald Alexis oli saksalaisen kirjailija Georg Wilhelm Heinrich Häringin (29. kesäkuuta 1798 – 16. joulukuuta 1871) käyttämä kirjailijanimi.
Häring syntyi Breslaussa ja opiskeli lakia Berliinin ja Breslaun yliopistoissa. Vuonna 1828 hänestä tuli filosofian tohtori Hallen yliopistossa. Hän lopetti työt 1852 ja vetäytyi Arnstadtiin, jossa hän kuoli vuonna 1871.
Häring kirjoitti muun muassa runoeepoksen Die Treibjagd (1820), useita lyhyitä kertomuksia ja Walladmorin (1823).
Häring kirjoitti esikoisromaaninsa Walladmor (1823) sekä romaanin Schloss Avalon (1827) Walter Scottin tyyliin. Hän kehittyi itsenäiseksi ja eteväksi historiallisen romaanin edustajaksi seuraavissa teoksissaan, joita olivat Cabanis (1832), Der Roland von Berlin (1840), Der falsche Woldemar (1842), Die Hosen des Herrn von Bredow (1846), Ruhe ist die erste Bürgerpflicht (1852), Isegrim (1854) ja Dorothe (1856). Vähemmän huomattavia ovat Häringin aikalaisaiheiset romaanit. Kootut teokset ilmestyivät 1874.
Hermeettinen
Hermeettinen voi tarkoittaa:
Mortimer Hiiri
Mortimer Hiiri, joskus nimellä Kalevi Kirkonrotta on Disneyn luoma piirroshahmo, joka on esiintynyt ainakin Mikin klubissa ja Klassisissa piirretyissä.
Mortimer otettiin käyttöön vuonna 1936 Mikki Hiiren kilpailijaksi lyhyessä jaksossa, Mikin kilpailija. Mortimer Hiirestä on tehty myös kirjoja McCoyn ansiosta. Mortimer ja Mikki kilpailevat yleensä siitä kumpi saa viedä Minni Hiiren ensin treffeille. Nykyään Mortimer Hiiri esiintyy myös opettavaisessa lastenohjelmassa Mikki Hiiren kerhotalo ja on esiintynyt myös Mikin Klubi -televisiosarjassa.
Balthasar Neumann
thumb|220px|Balthasar Neumannin rintakuva. thumb|220px|Balthasar Neumannin muotokuva viidenkymmenen markan setelissä.
Mortimer Hiiri
Mickey Mouse universe
Balthasar Neumann
Neumannin kuva oli saksalaisessa viidenkymmenen markan setelissä yhdessä kuuluisien Würzburgin linnan portaiden kanssa.
Suffiksi
Suffiksi (eli jälkiliite tai takaliite) on sanan loppuun tuleva osa, jolla on eri merkitys kuin sanan vartalolla. Se voi muuttaa sanan tarkoitusta tai olla vain kieliopillinen pääte. Suomen kielen taivutus- ja johdospäätteet (johtimet eli johtopäätteet) ovat pääosin suffikseja. Myös omistusliitteet eli possessiivisuffiksit ovat suffikseja.
Taivutuspäätteitä ovat suomessa mm. nominien sija- ja lukupäätteet ja verbien persoona-, luku- ja aikamuotopäätteet. Osalla päätteistä on vain yksi ilmiasu, kuten allatiivilla: -lle esimerkiksi kadulle. Niillä päätteillä, joihin sisältyy takavokaali a, o tai u on myös etuvokaalinen vastine, kuten inessiivin päätteellä: ssa/-ssä esimerkiksi talossa, kylässä.
Englannin kielessä suffikseja ovat muun muassa verbien taivutuspäätteet -s, -ed ja -ing, adjektiivien vertailuasteiden tunnukset -er ja -est sekä monet johtimet, kuten -ism, -less ja -ize.
Riboosi
Riboosi on pentooseihin kuuluva, pääasiassa  D -riboosina yleensä esiintyvä monosakkaridi, jossa on viisi hiiliatomia. Se on aldopentoosi, eli se sisältää aldehydiryhmän. Riboosin kemiallinen kaava on C5H10O5.
Riboosi on DNA:n deoksiriboosia vastaava RNA:n rakennusaine, jonka tehtävä on geneettinen transkriptio – se on siis elämän kannalta välttämätön aine. Riboosi on myös ATP:n, NADH:n ja useiden muiden aineenvaihdunnalle keskeisten aineiden rakenneosa.
Riboosin synteettinen valmistus
Riboosia ja muita sokereita voidaan valmistaa kuumentamalla formaldehydin ja glykoaldehydin seosta sopivien katalyyttien kanssa yli 100 asteessa.
Riboosin biosynteesistä
Periaatteessa riboosi syntyy glukoosista ottamalla yksi HOCH-ryhmä pois. Riboosin tuotto soluissa tapahtuu hieman mutkikkaammin. Riboosin biosynteesi vaatii glukoosia, jonka niin kutsuttuun kuutoshiileen on esteröitynyt fosforihappo. Tällöin lähtöaine on Beta-D-glukoosi-6-fosfaatti. Lisäksi tarvitaan vettä (H2O), NAD+- ja NADPH-molekyylejä sekä H+- ja Mg2+-ioneja. Magnesiumionit sijasta eliöt voivat käyttää myös Ca2+- tai Mn2+-ioneja. Itse riboosin tuotto 8 reaktion ketjussa vaatii ainakin 5 entsyymiä, joista yksi on fosfotransferaasi. Riboosin tuottoketju haarautuu ja jotkut haarat tarvitsevat myös tiamiinia transketolaasin avuksi. Eräs ei-riboosiin vievä haara tuottaa glyseraldehydi 3-fosfaattia, joka lienee fosfolipidien tuotantoketjun yksi vaihe.
The Road
The Road voi tarkoittaa:
Keski-Afrikan tasavallan lippu
right|thumb|208px|Keski-Afrikan tasavallan lippu Keski-Afrikan tasavallan lippu on Keski-Afrikan tasavallan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön 1. joulukuuta 1958 ja sen suunnitteli Keski-Afrikan tasavallan entinen pääministeri Barthélemy Boganda, joka uskoi että "Ranskan ja Afrikan tuli kulkea yhdessä". Lippu muodostuu neljästä saman suuruisesta vaakaviivasta, jotka katkaisee punainen viiva keskeltä. Lipun värit ylhäältä alas kuvaavat; sininen suuruutta ja vapautta, valkoinen rauhaa ja arvokkuutta, vihreä toivoa ja uskoa sekä keltainen suvaitsevaisuutta. Punainen keskellä oleva palkki kuvaa sankarien ja marttyyrien verta. Lipun vasemmassa nurkassa ylhäällä on keltainen viisisakarainen tähti.
Erään tulkinnan mukaan Barthélemy Boganda otti lippuun värit panafrikkalaisesta liikkeestä (vihreä, keltainen, punainen) sekä entisen emämaan Ranskan lipusta (sininen, valkoinen, punainen). Lipun punainen keskipalkki symboloisi yhteyttä menneisyyden ja tulevaisuuden välillä.
Trampoliini
thumb|250px|Trampoliini. thumb|250px|Trampoliini johon on laitettu turvaverkko.
Trampoliini on hyppyalusta, jota käytetään voimisteluun, huvitteluun ja vapaa-ajan liikuntaan. Se rakentuu teräskehikosta ja jousien avulla kiristetystä kankaasta, jonka halkaisija on yleensä 1–6 metriä. Trampoliinilla voi yleensä suorittaa akrobaattisia temppuja ja hyppyjä helpommin kuin lattialta tai maalta hypättäessä.
Sana trampoliini tulee espanjan sanasta trampolína, joka tarkoittaa ponnahduslautaa. Suomessa trampoliinipuistoja on esimerkiksi Helsingissä ja Vantaalla.
Historia
Sirkuslegendan mukaan ensimmäisen trampoliinin keksi mies nimeltä Du Trampolin turvaverkoksi trapetsitaiteilijoille. Vaikka nykyaikainen trampoliini onkin saanut alkunsa turvaverkosta, henkilö nimeltä Du Trampolin on luultavasti myytti.
Ensimmäisen voimistelutrampoliinin rakensivat George Nissen ja Larry Griswold vuoden 1934 tienoilla Yhdysvalloissa. He perustivat Griswold-Nissen Trampoline & Tumbling Companyn 1942 ja alkoivat valmistaa ja myydä trampoliineja.