cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hjalmar Rantanen
Ero puolueesta
Sodan päätyttyä ja SKP:n toiminnan tultua jälleen lailliseksi Rantanen vapautettiin syyskuussa 1944 muiden vangittujen kommunistien tavoin. Rantasen muistelmateoksen mukaan SKP vaati heti lokakuussa kirjallista selvitystä hänen sotavuosien toiminnastaan. Rantanen kirjoitti muistion, jonka esitti Nummenmäen työväentalolla kokoontuneelle SKP:n ”kansantuomioistuimelle”. Kyseisellä epävirallisella oikeusistuimella ei ollut mitään laillista valtaa. Rantasen kertomuksen mukaan se syytti kuitenkin häntä puoluepetturuudesta ja tuomitsi ”ankarimpaan tuomioon”. Tämän jälkeen Rantanen joutui omien sanojensa mukaan kolme kertaa väkivaltaisen hyökkäyksen kohteeksi, joista viimeisessä hän ampui päällekarkaajiaan.
Sodan jälkeen
1950-luvun alussa Rantanen muutti Ruotsiin, työskennellen aluksi teollisuuden palveluksessa. Hän oli pitkään paikallisen työmarkkinahallituksen Arbetsmarknadsstyrelsenin virkamiehenä sekä ammatillisen keskusjärjestön Landsorganisationen i Sverigen tiedottajana. Rantanen toimi myös Ruotsin sosiaalidemokraattisessa puolueessa.
Hjalmar Rantasen SKP-aikojen muistelmat julkaistiin vuonna 1958. Stalinin kuolemaa seuranneen poliittisen suojasään johdosta julkaisivat samoihin aikoihin muistelmateoksensa Suomessa myös kaksi muuta entistä SKP:n aktiivia; Yrjö Leino ja Arvo ”Poika” Tuominen. Rantasen kirja julkaistiin samana vuonna ruotsiksi nimellä Som politruk i Finland. Kylmän sodan ansiosta teos kiinnitti tutkijoiden huomiota myös Yhdysvalloissa. Myöhempinä vuosinaan Rantanen oli mukana ruotsinsuomalaisten järjestöjen toiminnassa sekä tutki Ruotsin siirtolaisuutta. Vuonna 1992 hän julkaisi maan siirtolaispolitiikkaa kritisoivan kirjan Ruotsin avarassa sylissä. Rantanen kirjoitti myös useita siirtolaisuuteen liittyviä artikkeleita eri julkaisuille. Vielä loppuvaiheissa hän sai vastaansa vuorostaan sosialidemokraatit julkaistuaan kirjan, jonka mukaan Ruotsin sos.dem. hallitusten alaiset elimet olivat kortistoineet salaa suomalaisia ja ruotsalaisia kommunisteja.
Hjalmar Rantanen kuoli huhtikuussa 2012 Södermanlandin Trosassa 97-vuotiaana.
Soita minulle, Helena! (vuoden 1948 elokuva)
Soita minulle, Helena! on Hannu Lemisen ohjaama ja Adams Filmin tuottama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1948. Elokuva perustuu Aino Räsäsen samannimiseen romaaniin. Elokuvan ensi-ilta oli 29. lokakuuta 1948.
Menestysromaanin heppoista tarinaa on käsikirjoitukseen muokattu monin osin uudestaan. Elokuvan alkuperäinen filmimateriaali tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959. Pääosaa näyttelee ohjaaja Hannu Lemisen puoliso Helena Kara. Elokuva on Rauli Tuomen viimeinen elokuva, hän kuoli seuraavan vuoden helmikuussa.
Vastaanotto
Aikalaiskriitikot kiinnittivät huomiota alkutekstin heikkouteen. Junalukemistoksi leimatun Räsäsen romaaninvalitsija Hannu Leminen ei ”käsikirjoituksen valitsijana – – anna erikoisen hyvää kuvaa taiteellisesta ambitiostaan” (Toini Aaltonen, Suomen Sosialidemokraatti). Kuvaaja Esko Töyri kuitenkin tunnustettiin osaajaksi monissa arvioissa, esimerkiksi Olavi Veistäjä (Aamulehti) kirjoitti: ”Esko Töyrin kamera on vanginnut kauniita kesäisiä näkymiä - ne ovatkin filmin parasta katseltavaa.” Juha Nevalainen (Ilta-Sanomat) näki myönteistä muutenkin: ”14 painosta viittaa selvästi siihen, että kansan mieli on nykyisin tällaisten ajasta irrallisten rakkauskertomusten luokse. Ja mikäpä siinä, eihän niistä sielulleen suurta vahinkoa saa.” Hän jopa luonnehti Lemisen ohjausta hienostuneeksi.
Bodhrán
thumb|14" vuohennahkainen Bodhrán Bodhrán on irlantilainen yksikalvoinen kehärumpu. Se oli riittisoitin, joka yksinkertaisimmillaan koostuu poikkipuusta, nahkakalvosta, ympyrän muotoisesta puukehyksestä ja niitä yhdistelevistä nastoista ja nauloista. Rumpua soitetaan kaksipäisellä kapulalla.
Rummun historia
Bodhránien edeltäjät palvelivat sekä juhlapäivien soittimina että kantovälineinä tai viljaseuloina. Laakeita, nahkakalvoisia tarjottimia on löydetty kaikkien Britteinsaarten kelttikulttuurien alueilta. Englannissa ja Skotlannin alamailla niistä käytettiin nimeä wecht, Irlannissa wight tai dallán, Man-saarella dallán ja Cornwallissa crodder-croghen. Välinettä käytettiin myös Walesissa, missä nimi ehti kuitenkin unohtua. Irlantilainen dallán rakennettiin ruoholla tai villalla täytettyyn saarnikehykseen, jonka ylle nahka pingotettiin. Valmista dallánia käytettiin korina ja rumpuna erityisesti sadonkorjuun ja viljelyvuoden juhlissa. Huilisti Seamus Tansey on kertonut rummuilla säestettyjä sadonkorjuujuhlia järjestetyn tälläkin vuosisadalla. Tanssit pidettiin ladossa, ja dallánilla jäljiteltiin tanssijoiden jalkojen rytmejä. Dallán oli käytössä Irlannissa vielä 1950-luvulla.
Bodhrán-sana tarkoitti alun perin siivilää, joka valmistettiin pistelemällä dallánin kalvoon reikiä. Limerickin yliopiston professorin Micheal Ó Suilleabhainin mukaan vanhat rakentajat saattavat edelleenkin käyttää bodhráneissa vanhoja seulankehyksiä. On kuitenkin epäselvää, miksi siivilän nimitys vakiintui merkitsemään rumpua.
Mihail Tuhatševski
thumb|Mihail Tuhatševski Mihail Nikolajevitš Tuhatševski (,, 16. helmikuuta (J 4. helmikuuta) 1893 Safonovo – 12. kesäkuuta 1937 Moskova) oli neuvostoliittolainen sotilaskomentaja, Neuvostoliiton marsalkka ja sotateoreetikko, joka teloitettiin Stalinin puhdistuksissa.
Tuhatševski syntyi lähellä Smolenskia aristokraattiseen perheeseen. Hän valmistui Aleksanterin sotilasopistosta 1914 ja liittyi Semjonovskin kaartinrykmenttiin. Hän palveli luutnanttina ensimmäisessä maailmansodassa ja joutui saksalaisten vangiksi ja Ingolstadtin linnoitukseen, jossa pidettiin myös Charles de Gaullea.
Tuhatševski palasi Venäjälle 1917 ja liittyi vallankumouksen jälkeen bolševikkipuolueeseen. Hänestä tuli Puna-armeijan upseeri, ja hän eteni urallaan nopeasti kyvykkyytensä ansiosta. Sisällissodassa hän puolusti Moskovaa ja sai puolustuksen ansiosta kansankomissaari Lev Trotskilta viidennen armeijan komennon 1919. Hän valloitti Aleksandr Koltšakin joukkojen hallitseman Siperian ja löi Anton Denikinin Krimillä 1920. Tuhatševskin joukot kukistivat sekä Kronstadtin että Tambovin kapinat.
Tuhatševski johti Puna-armeijaa Neuvosto-Venäjän–Puolan sodassa 1920, mutta Józef Piłsudski löi hänet Varsovan edustalla. Stalin ja Tuhatševski syyttelivät toisiaan tappiosta, joka johti sodan häviämiseen ja Puolan irtautumiseen. Epäsopua kesti 1930-luvulle.
Tuhatševski toimi Puna-armeijan komentajana 1925–1928 ja puolustuksen varakansankomissaarina. Hän muutti Puna-armeijan hyvin harjoitetuksi, ammattimaiseksi armeijaksi. Hän kirjoitti useita kirjoja modernista sodankäynnistä ja sai 1931 tehtävän uudistaa armeijaa. Hän kehitteli teorioita ilmavoimien ja panssareiden käytöstä. Stalinin liittolaiset Kliment Vorošilov ja Semjon Budjonnyi kuitenkin vastustivat näitä uudistuksia.
Vuonna 1935 Tuhatševskista tuli Neuvostoliiton marsalkka 42-vuotiaana. Tammikuussa 1936 hän vieraili Isossa-Britanniassa, Ranskassa ja Saksassa. Tuhatševski viittasi 1936 epäluuloisena Suomessa toteutettuihin "laajamittaisiin lentokenttien rakennustoimiin" ja piti niitä yrityksenä luoda Suomesta tukikohta natsi-Saksan hyökkäykselle Leningradiin.
Tuhatševski pidätettiin 22. toukokuuta 1937 syytettynä sotilas-trotskilaisesta salaliitosta ja vakoilusta natsi-Saksan hyväksi. Salaisessa oikeudenkäynnissä Tuhatševski ja kahdeksan muuta korkeaa sotilaskomentajaa tuomittiin ja teloitettiin 12. kesäkuuta 1937.
Tuhatševskin ja hänen kollegoidensa kunnia palautettiin 31. tammikuuta 1957 ja heidät julistettiin syyttömiksi kaikkiin syytteisiin.
Jotkut tutkijat ovat väittäneet, että armeijassa oli todella salaliitto Stalinia vastaan. Historioitsija Robert Conquest väitti kirjassaan The Great Terror (1968), että saksalaiset agentit väärensivät Heinrich Himmlerin aloitteesta dokumentit, jotka osoittivat Tuhatševskin syyllisyyden, heikentääkseen näin Neuvostoliiton puolustusta.
Kylmän sodan päättymisen jälkeen tehdyt arkistolöydöt paljastivat kuitenkin että Neuvostoliiton salainen poliisi NKVD oli itse syöttänyt väärennettyjä tietoja kaksoisagentti Nikolai Skoblinin kautta ulkomaille jotta nämä vuotaisivat todisteet takaisin Neuvostoliittoon käytettäväksi Tuhatševskia vastaan. Väärennettyjä tietoja toimittivat Ranskan sotaministeri Édouard Daladier Neuvostoliiton Ranskan suurlähettiläälle Potjomkinille "venäläisiin emigranttipiireihin" (todennäköisesti Skobliniin) lähteenään viitaten sekä Tšekkoslovakian presidentti Edvard Beneš ilmeisesti Fritz Thysseniltä ja kreivi Maximilian Trauttmansdorffilta Saksasta saamansa tiedot suurlähettiläs Aleksandrovskille, joskin jälkimmäisessä tapauksessa vasta Tuhatševskin teloituksen jälkeen. Aiemmin väitetyistä saksalaisten väärentämistä dokumenteista ei ole kuitenkaan löytynyt todisteita vaan tiedot kulkivat takaisin Moskovaan molempia reittejä pelkästään suullisessa muodossa.
Edvard Granberg
Edvard Julius Granberg (31. heinäkuuta 1823 Vaasa – 2. helmikuuta 1884 Valkeakoski) oli suomalainen apteekkari, josta tuli yksi Walkiakoski -paperitehtaan perustajista ja johtajista.
Elämäkerta
Granbergin isä oli kauppias ja äiti Anna Maria Lööf. Hänen puolisonsa vuodesta 1859 oli Gustava Paulina Sackalén (s. 1839). Lääkäri Peder Waldemar Granberg oli heidän poikansa. Granberg meni 1849 apteekkarioppilaaksi Vaasaan. Työskenneltyään siellä vielä toisessakin apteekissa hän suoritti farmaseutin tutkinnon 1843 ja proviisorin tutkinnon 1849. Hän työskenteli sitten apteekeissa sekä Kristiinankupungissa että Turussa, kunnes avasi oman apteekin Raumalle 1856 ja toisen Tampereelle 1858. Vuonna 1866 hän perusti Tampereelle myös väkiviinatehtaan ja vähän myöhemmin kaupungin ensimmäisen paloviinatehtaan, Tampereen Höyrypolttimon. Vuonna 1870 hän kuitenkin luopui apteekeistaan ja perusti kahden liikekumppanin kanssa yrityksen, joka ryhtyi 1871 rakentamaan paperitehdasta Sääksmäelle. Tehdas aloitti toimintansa helmikuussa 1873. Granberg muutti Tampereelta Sääksmäelle, osti sieltä Lotilan kartanon ja johti tehdasta liikekumppaninsa kanssa. Tämän kuoltua 1882 hän oli yksinään tehtaan johtaja viimeiset elinvuotensa.
Edvard Granberg oli naimisissa vuodesta 1859 Gustava Paulina Sacklenin kanssa, joka oli Tampereen pormestarin Fredrik Sacklénin tytär. Granberg on haudattu Valkeakoskelle, hänen kolme nuorena 1860-luvulla kuollutta poikaansa on haudattu Pyynikin kirkkopuistoon.
Edvard Granbergin poikia olivat pankkimies ja filatelisti Richard Granberg ja Viipurin lääninsairaalan ylilääkäri, professori Peder Waldemar Granberg.
Theodore Morse
Theodore Morse (13. huhtikuuta 1873 Washington DC – 25. toukokuuta 1924 New York) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen laulunsa, "Goodbye Dolly Garyn", vuonna 1897. Hänen laulujensa sanoittajia olivat pääasiallisesti Edward Madden, Richard Buck, Howard Johnson, Alfred Bryan, Jack Mahoney ja hänen vaimonsa Theodora Morse.
Morse oli ASCAP:n alkuperäisjäsen, ja hänet otettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Joel Edmundson
Joel Edmundson (s. 28. kesäkuuta 1993 Brandon, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsissa. St. Louis Blues varasi Edmundsonin vuoden 2011 varaustilaisuudessa toisella kierroksella 46. pelaajana. Edmundson voitti Stanley Cupin St. Louisin riveissä kaudella 2018–2019. Edmundson siirtyi St. Louisista Carolina Hurricanesiin syyskuussa 2019 vaihdossa Justin Faulkiin. Syyskuussa 2020 Montreal Canadiens hankki Edmundsonin pelaajaoikeudet vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon. Tämän jälkeen Edmundson teki nelivuotisen jatkosopimuksen Canadiensin kanssa.
Heinäkuussa 2023 Canadiens kauppasi Edmundsonin Washington Capitalsiin vaihdossa kolmannen kierroksen ja seitsemännen kierroksen varausvuoroihin vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Takamehtien mekatähtiä
Takamehtien mekatähtiä on suomalaisen Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen kolmas studioalbumi ja julkaistiin vuonna 1988.
Hirsjärvi
thumb|300px|[[Hirsjärvi (järvi Somerolla)|Hirsjärvi.]] thumb|300px|[[Hirsjärven kartano.]] thumb|300px|[[Baddingin kioski Paratiisi.]] Hirsjärvi on kylä, postinumeroalue (31460 Hirsjärvi) ja aiempi koulupiiri Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 157, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron viidenneksitoista suurimman kylän.
Sijainti ja palvelut
Hirsjärvi sijaitsee Paimionjoen vesistöön kuuluvaan Hirsjärven kahden puolen. Sen naapurikyliä ovat Kivisoja, Ylenjoki ja Ihamäki lännessä, Pajula pohjoisessa sekä entisen Somerniemen kunnan kylistä Palikainen ja Oinasjärvi idässä ja Kaskisto etelässä. Kylässä toimi vuosina 1902–1992 Hirsjärven koulu järven pohjoisrannalla. Järven etelärannalla Kääntelässä, Helsingintien (seututie 280) varrella oli posti ja aiemmin myös kauppa.
Historia ja kulttuuriympäristö
Historialtaan Hirsjärvi on kartanokylä, joka on kokonaisuudessaan koostunut 1610–20-luvuilla perustetusta, alkujaan Munck-suvulle kuuluneesta Hirsjärven kartanosta. Hirsjärven kylän kanssa samaa jakokuntaa ovat olleet viereinen Kivisojan kylä Hirsjärven rannalla ja Ylenjoen kylä Hirsjärveen laskevan Virkaanjoen varrella. Vuonna 1691 kartano jaettiin kahteen osaan: Kartanoon ja Vanhalaan eli Söderkullaan. Näistä viimeksi mainittu jaettiin edelleen vuosina 1894–95, jolloin osien nimiksi tulivat Vanhala ja Söderkulla eli Seeteri. Kartanoista Hirsjärven ja Vanhalan taloskeskukset sijaitsevat järven pohjoispuolella, Seeteri järven eteläpuolella. Vuoteen 1840 Munck-suvulle kuuluneen Hirsjärven kartanon hyvin säilynyt miljöö on historiallisesti ja maisemallisesti erittäin merkittävä, ja Seeteri ja Vanhala ovat maisemallisesti ja historiallisesti merkittäviä. Kaksi ensin mainittua on merkitty myös seutukaavaan suojelukohteiksi, ja suojelukohde on myös Seeterin syytinkiasumukseksi 1800 luvulla erotettu maisemallisesti ja rakennushistoriallisesti merkittävä Viikin huvila.
Tunnettuja hirsjärveläisiä
Monien Munck-suvun jäsenten ohella tunnettuihin hirsjärveläisiin ovat kuuluneet Someron nimismiehenä ja kruununvoutina toiminut Söderkullan eli Vanhalan omistajan poika Adolf Wilhelm Lindeström (1819–1894), joka on tullut tunnetuksi Zachris Topeliuksen Finland framställdt i teckningar -teoksen yhtenä kuvittajana. Hirsjärven Söderkullassa eli Seeterissä syntyi myös myöhemmin Somerniemellä vaikuttanut taidemaalari Ingrid Söderström (1898–1974). Vuosina 1948–1970 Hirsjärvellä toimi kansakoulunopettajana lastenkirjailija Ester Ahokainen (1907–1989). 1900-luvun kenties kuuluisin hirsjärveläinen on laulaja Rauli "Badding" Somerjoki (1947–1987). Viime vuosikymmenten hirsjärveläisistä tunnettuja ovat muiden muassa Hirsjärven kylässä asunut graafikko Heikki Paakkanen ja Hirsjärven postinumeroalueella Palikaisten kylässä sijaitsevan Palikaisten kartanon isäntänä pitkään toiminut professori Johan Gullichsen.
Nähtävyydet ja matkailu
Kylän nähtävyyksistä kartanot ovat yksityiskäytössä. Muista nähtävyyksistä tunnetuin lienee Rauli Somerjoen muistokohteena kesäisin avoinna pidettävä Baddingin kioski Paratiisi, aiempi Somerjoen kioski, jonka tulevan laulajan vanhemmat perustivat 1960-luvun alussa lisänsion lähteeksi Helsingintien varteen. Alkuperäinen kioski oli toiminnassa vuosina 1962–1975 ja laulajan muistokohteeksi se avattiin vuonna 1997. Lähellä kioskia sijaitseva Seeterin kartano toimii maatilamatkailuyrityksenä.
Suomi-sarjan kausi 2005–2006
Jääkiekon Suomi-sarjan eli Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi 2005-2006 pelattiin kahdessa lohkossa, joiden neljä parasta pääsi pudotuspeleihin ja pudotuspelien neljä parasta Mestiskarsintaan. Lohkojen viimeiset joutuivat karsintasarjaan. Kausi oli seitsemäs, kun Suomi-sarjaa pelattiin.
Suomi-sarjan mestaruus
Suomi-sarjan mestaruus ratkaistiin Mestiskarsinnan yhteydessä pelattuna kaksinkertaisena sarjana.
Pohjoinen
Hermeksen pudottua Mestiksestä Suomi-sarjaan Hermes 2 luopui sarjapaikastaan ja sen sai JHT.
Iceberg
Iceberg (, Aisberg) on luisteluareena Sotšissa, Venäjällä. Se sijaitsee Sotšin olympiapuistossa.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1960
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1960 pelasi kymmenen joukkuetta yksinkertaisen sarjan. Sarjasta putosi kaksi joukkuetta. Mestaruuden voitti Lahden Kimmo puhtaalla pelillä.
Suomi-sarjan kausi 2005–2006
Etelä
Uusintaottelu TuusKi - HC Kerava 7-3. Myös HC Kerava sai sarjapaikan HeKin, SaPKon ja KOO-VEEn noustua Mestikseen.
Lähteet
Tilastoarkisto, Suomen Jääkiekkoliitto
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1960
SM-sarjan järjesti Suomen Lentopallokomitea, jossa jäseninä olivat TUL ja Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton lentopallojaosto (SVUL), koska TUL ei hyväksynyt Lentopalloliittoa komitean jäseneksi.
Miesten SM-sarja
Sarjaan nousivat Luolajan Kajastus ja Johanneksen Pojat.
Mestarit: Juhani Aallonen, Pentti Aallonen, Raimo Huotari, Juhani Kesseli, Olavi Koskinen, Pentti Koskinen, Sauli Lahti, Tauno Lahti, Jukka Laine, Timo Laine.
Suomen Lentopalloliiton mestaruus
Lentopalloliiton mestaruudesta pelattiin talvella hallisarjana. Liiton mestaruuden voitti Helsingin Tarmo. Seuraaviksi sijoittuivat Lahden Kimmo ja Lentopallo -55.
Työväen Urheiluliiton mestaruussarja
TUL:n miesten mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta. Mestaruuden voitti Järvensivun Kisa, toisena Porin Pyrintö ja kolmantena Koiton Riento.
Mestarit: Olavi Kauhanen, Matti Mestola, Martti Nyyssönen, Pekka Vilen, Reijo Siren, Raimo Lehto, Lauri Syrjä, Seppo Janhunen ja huoltaja Veikko Jalava.
Iceberg
Icebergin luistelukaukalo on muunnettavissa eri tarkoituksiin. Kaunoluistelussa kaukalon koko on 40 x 60 metriä, mutta pikaluistelussa kaukalon pituutta kasvatetaan. Iceberg valmistui Sotšin olympialaisia varten, ja koko rakennus on rakennettu siten että sen voi purkaa ja siirtää tarvittaessa toiselle paikkakunnalla. Kisojen jälkeen Iceberg on näillä näkymin tarkoitus joko säilyttää luisteluhallina tai muuttaa se velodromiksi.
Ketogeneesi
Ketogeneesi on maksan ja munuaisten soluissa tapahtuva prosessi, jossa asetyylikoentsyymi-A:n asetyyliryhmistä muodostetaan asetoasetaattia. Asetoasetaatti hapetetaan entsymaattisesti edelleen betahydroksibutyraatiksi, mutta se voi myös hajota spontaanisti asetoniksi ja hiilidioksidiksi. Näitä ketogeneesin lopputuotteita kutsutaan ketoaineiksi.
HMG-KoA on myös mevalonihapon esiaste, siitä muodostetaan kolesterolia ja muita lipidejä.
Rouva Katarina Boije ja hänen tyttärensä
Rouva Katarina Boije ja hänen tyttärensä on Fredrika Runebergin kirjoittama historiallinen romaani. Sen ruotsinkielinen alkuteos Fru Catharina Boije och hennes döttrar ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1858 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustantamana. Teoksen ensimmäinen suomennos julkaistiin vuonna 1881. Sata vuotta myöhemmin WSOY julkaisi uuden, Tyyni Tuulion tekemän suomennoksen.
Ketogeneesi
HMG-KoA:ta muodostuu myös leusiinin kataboliatuotteena.
Rouva Katarina Boije ja hänen tyttärensä
Fredrika Runeberg oli kirjoittanut jo aiemmin lyhyitä tarinoita, joita julkaistiin Litteraturblandissa nimimerkillä -a -g. Myös Fru Catharina Boije julkaistiin tämän nimimerkin takaa. Teoksen alaotsikkona on Kertomus isonvihan ajoilta, mutta kyseessä on kuitenkin romaani. Ilmestyessään se oli ensimmäinen suomalainen historiallinen romaani.
Ketogeneesi
Patologia
HMG-KoA-lyaasin puute johtaa vaikeaan aivojen kehityshäiriöön. Oireena on 3-metyyliglutakoni- ja 3-metyyliglutaarihappovirtsaisuus.
Rouva Katarina Boije ja hänen tyttärensä
Romaanin henkilöhahmot eivät ole historiallisia, paitsi sivuhahmoina esiintyvät hallitsijat kuten Pietari Suuri ja Kaarle XII. Tapahtumat sijoittuvat ajallisesti isonvihan loppuvuosiin.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1913
Jalkapallon SM-kilpailu 1913 järjestettiin kuudetta kertaa Suomen jalkapallohistoriassa. Mestaruuden voitti Kruununhaan Urheiluseura, kuten seuran nimi suomenkielisessä lehdistössä tuohon aikaan kirjoitettiin. Mestaruus oli seuran ensimmäinen.
Helsingin Yliopistokiinteistöt
Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy on yksi kolmesta vuonna 2009 perustetusta kiinteistösijoitusalan osakeyhtiöstä, joihin siirrettiin valtionyhtiö Senaatti-kiinteistöjen koko yliopistokiinteistöjen toimiala.
Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy:n kotipaikka on Helsinki. Yhtiö on nykyisin kokonaan Helsingin yliopiston omistama, ja sen kiinteistöomaisuus koostuu pääosassa yliopiston käytössä olevista toimitiloista. Yhtiön toimitusjohtajana toimi vuonna 2021 Jaana Ihalainen.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1913
Kilpailuun osallistui kaikkiaan kuusi joukkuetta. Helsinkiläiset kamppailivat keskenään toisesta loppuottelupaikasta ja toinen paikka oli varattu Turun voittajalle. Turkulaiset joutuivatkin ottelemaan kolme kertaa, ennen kuin kaupungin edustaja finaalissa oli selvillä. SM-kilpailujen ohella seurat kävivät lukuisia muitakin kilpailuja, ja lehdistökään ei aina ollut perillä mihin kilpailuun ottelu kulloinkin kuului.
Suomen mestarit
Gunnar Helin; Ilmari Saxell, Artur Johansson; Alexander Holmström, Hugo Mantila, Rudolf Lundqvist; Peter Sikow, Knut Johansson, Ragnar Wickström, Lars Schybergson; Richard Schybergson - K. Marasoff.
Helsingin Yliopistokiinteistöt
Historia
Senaatti-kiinteistöjen omistusosuus yliopistokiinteistöyhtiöissä ja sen aiheuttamat korkeat vuokrat herättivät keskustelua keväällä 2014. Myös eduskunnan tarkastusvaliokunta piti yliopistoilta saatujen vuokratulojen tulouttamista valtiolle ongelmallisena.
Luettelo lamoista ja taantumista
Seuraavassa lista historian merkittävimmistä lamoista, taantumista sekä laskusuhdanteista.
Tositarkoituksella (albumi)
Tositarkoituksella on Yölinnun vuonna 1998 julkaistu neljäs albumi. Albumilla yhtye nousi suuren yleisön tietoisuuteen ja se myi kultaa kaksi viikkoa ilmestymisensä jälkeen. Levy sijoittui korkeimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 4. Albumista julkaistiin huhtikuussa 1999 platinapainos, joka sisältää alkuperäiselle albumille sisältymättömän bonuskappaleen "Yölintu". Kappaleista Tositarkoituksella, Mahdunko maailmaas ja TV:n kokoinen haitari nousi ajan mittaan yhtyeen konserttien vakiokappaleita ja hittejä.
Lone Pinen maanjäristys
Lone Pinen maanjäristys 1872 oli yksi Kalifornian kirjoitetun historian suurimpia maanjäristyksiä. Järistyksen episentrumi oli Lone Pinen asutuskeskittymän lähellä Owens Valleyssä. Sen todellista voimakkuutta ei tunneta, mutta sen momenttimagnitudin arvioidaan olleen 7,8.
Maanjäristyksessä muodostui hautavajoama, joka myöhemmin täyttyi vedellä. Näin syntyi Diaz Lake -järvi. Useat geologit, jotka ovat tutkineet aluetta, uskovat samankaltaisten järistysten luoneen Owens Valleyn.
Fan Bingbing
Fan Bingbing (, s. 16. syyskuuta 1981 Qingdao, Shandong, Kiina) on kiinalainen näyttelijä ja laulaja.
Ura
Fan opiskeli näyttelemistä Shanghain teatterikorkeakoulussa. Näyttelemisen hän aloitti televisiosarjassa Huan zhu ge ge vuonna 1997. Sarjan jälkeen Fan on näytellyt pääosin elokuvissa. Ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli Wu Yue elokuvassa Cell Phone. Hänet palkittiin vuonna 2004 roolistaan Hundred Flowers -gaalassa parhaana näyttelijänä.
Z44
Z44 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Fan Bingbing
Ura
Fan katosi julkisuudesta vuonna 2018 heinäkuun alussa, mutta Kiinan sensuuria seuraavan Free Weibo -verkkosivuston mukaan veropetosta käsittelevästä rikostutkinnasta kertova kiinalaisen The Economic Observerin (jīngjìguānchá bào) artikkeli katosi pian ilmestymisensä jälkeen, samoin sosiaalisen median kommentit ovat kadonneet. Kiinan viranomaiset julkaisivat myöhemmin tiedotteen, jossa ilmoitettiin Fanin olevansa epäiltynä veropetoksesta. Häntä sakotettiin 129 miljoonalla dollarilla.
Z44
Valmistus
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1942 telakkanumerolla 1030. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta 1944, mutta se ei valmistunut ennen tuhoutumistaan 29. heinäkuuta 1944.
Colton Parayko
Colton Parayko (s. 12. toukokuuta 1993 St. Albert, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Pohjois-Amerikan NHL-liigassa pelaavaa St. Louis Bluesia.
Hong Yong-jo
pienoiskuva|Hong Yong-Jo Hong Yong-jo (s. 22. toukokuuta 1982 Pjongjang) on pohjoiskorealainen jalkapalloilija, joka edustaa Pohjois-Korean pääsarjassa pelaavaa 4.25:ta. Hong on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Hän on pelannut Pohjois-Korean jalkapallomaajoukkueessa.
Colton Parayko
Ura
St. Louis Blues varasi Paraykon vuoden 2012 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella. Paraykoa pidettiinkin yleisesti yhtenä kauden 2015–2016 parhaista tulokaspelaajista.
2. maaliskuuta 2016, Stan Bowman ja Peter Chiarelli nimesivät Paraykon edustamaan Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkuetta vuoden 2016 maailmancupiin.
Syyskuussa 2021 Parayko teki Bluesin kanssa kahdeksan vuoden mittaisen ja yhteensä 52 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen, joka astuu voimaan kauden 2021-2022 jälkeen, kun Paraykon edellinen sopimus päättyy.
Hong Yong-jo
Ura
Pohjois-Korean jalkapallomaajoukkueessa Hong debytoi jo vuonna 2002. Hän toimi maansa kapteenina vuoden 2010 MM-kisoissa. Turnauksessa Hong pelasi kaikissa Pohjois-Korean kolmessa ottelussa. Maajoukkueessa Hong on pelannut 69 ottelua ja tehnyt 22 maalia.
Farstan metroasema
Farstan metroasema on Tukholman metron asema Farstan kaupunginosassa. Asema avattiin 4. marraskuuta 1960. Asema sijaitsee Hökarängenin metroaseman ja Farsta strandin metroaseman välissä.
Togon vaakuna
right|200px Togon vaakuna on Togon tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1962.
Leijonat ovat vaakunassa symboloimassa kansan rohkeutta. Niiden käsissään pitämät jousi ja nuoli kuvaavat lujaa tahtoa puolustaa maata vihollisilta. Keskellä olevat kirjaimet tulevat sanoista République Togolaise, Togon tasavalta. Niiden yläpuolella on kaksi Togon lippua.
Ylhäällä lukee valtion ranskankielinen motto Travail, Liberté, Patrie, suomeksi työ, vapaus, isänmaa.
Nokikaappi
thumb|600 mm [[Henschel-veturin nokikaappi avattuna; keskellä vetopuhaltimen tyvi, itse puhallin, apulietsoin ja vetosuppilo on irrotettu kunnostusta varten.]] Nokikaappi on höyryveturin keulassa oleva tila, johon tuliputket päättyvät ja josta savupiippu alkaa.
Tähän tilaan kertyy osa tuliputkien kautta tulleesta lentotuhkasta, joka poistetaan määräajoin lapiolla tai – isoissa vetureissa – erityisellä työntimellä.
Nokikaappiin on sijoitettu myös veturin omalla poistohöyryllä toimiva, tarpeen mukaan vetoa lisäävä vetopuhallin, apulietsoin sekä tulistinelementit yhdistävä tulistajan laatikko.
Nokikaappi avataan veturin ylöslämmityksen aluksi ja tuhkat poistetaan; myös tilassa mahdollisesti olevat sihdit puhdistetaan tarpeen vaatiessa. Lopuksi kaapin luukku suljetaan tiiviisti, koska pienikin vuoto haittaa kaappiin muodostuvaa tyhjiötä ja siis vetoa. Nokikaapin kautta on ylimalkaan pääsy tuli- ja lieskaputkiin; jos tulistinelementtejä on irrotettava huoltoa varten, se tehdään juuri nokikaapista käsin.
Ninja Assassin
Ninja Assassin on kamppailulajien maailmaan sijoittuva toimintaelokuva vuodelta 2009. Elokuvan ohjasi James McTeigue, ja pääosassa nähdään Rain. Elokuvan tuotti Joel Silver yhdessä Wachowskin veljesten kanssa. Kuvauspaikkana toimi Saksan pääkaupunki Berliini. Elokuvan Suomen-ensi-ilta oli 8. tammikuuta 2010.
Troy
Troy voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Tšadin vaakuna
right|250px Tšadin vaakuna on Tšadin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunan kilvessä on keltaista ja sinistä. Sininen kuvaa Tšadjärveä. Kilven yläpuolella on nouseva Aurinko. Kilvenkannattajina on vuohi ja leijona. Kilven oikealla puolella oleva vuohi kuvaa maan pohjoisosaa ja leijona vasemmalla maan eteläosaa. Vaakunassa esiintyvät maan lipun värit.
Vaakunassa on valtion motto Unité, travail, progrès, suomeksi yhtenäisyys, työ, kehitys.
Valtiolla on myös erillinen sinetti, jossa on maan afrikkalaisuutta kuvastavat nuoren naisen kasvot.
Afganistaninpiiskujänis
Afganistaninpiiskujänis eli afganistaninpika (Ochotona rufescens) on Keski-Aasian vuoristoissa elävä jäniseläin. Sitä on käytetty Ranskassa ja Japanissa koe-eläimenä, ja on ainoa piiskujänis joka on kesytetty tähän tarkoitukseen. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on iraninpika.
Pensselisiat
Pensselisiat (Potamochoerus) on sikojen suku, johon kuuluu kaksi lajia. Niitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Pensselisika elää Läntisessä Afrikassa, pensassika tästä etelään ja itään olevissa metsissä. Lajit muistuttavat sen verran paljon toisiaan, että ne luettiin aiemmin samaan lajiin. Kummankin naamassa on valkoisia kuvioita, mutta muun ruumiin karvoitus vaihtelee paljon. Pensselisiat ovat kaikkiruokaisia laumaeläimiä, jotka viihtyvät monenlaisissa ympäristöissä, lähinnä metsissä. Molemmat lajit viihtyvät kosteikoilla. Urokselle kasvaa torahampaat, joita käytetään sekä ruoan kaiveluun että valtamittelyihin.
Afganistaninpiiskujänis
Levinneisyys ja elinympäristö
Afganistaninpiiskujänistä tavataan Afganistanin, Pakistanin, Iranin ja Turkmenistanin lounaisosien vuoristoissa. Laji elää 1900–3500 metrin korkeudessa merenpinnasta. Niitä elää yleisimmin kallioisessa aavikkoympäristössä. Ne tekevät tunneliverkostoja myös alueille, joissa ei ole lainkaan kiviä tai jopa muurien ja talojen alle. Afganistaninpiiskujäniksiä voi esiintyä myös katajametsissä ja suosivat ympäristöä, jossa kasvillisuus peittää 30–60 % maa-alasta, mutta ei enempää. Afganistaninpiiskujäniksiä pidetään joillain alueilla tuholaisina, koska ne tekevät vahinkoa viljelyksillä, maapähkinä- ja omenatarhoilla. Niitä metsästetään satovahinkojen ja jossain määrin myös turkin vuoksi. Se ei kuitenkaan ole uhanalainen. Joillain alueilla voi elää jopa 70 yksilöä hehtaarilla, mutta lukumäärä vaihtelee vuodesta toiseen sääolojen mukaan.
Elintavat
pienoiskuva|left|Nuori afganistaninpiiskujänis [[Toulousessa Ranskassa.]] Afganistaninpiiskujänis on päiväeläin, ja on kaikkein aktiivisin aamuisin. Ne elävät pieninä perheryhminä. Ryhmät ovat kuitenkin hyvin epävakaita. Keväällä ryhmät koostuvat yhdestä uroksesta ja sen alueella elävistä muutamasta naaraasta. Naaraille ja niiden poikasille riittää useimpiin aktiviteetteihin halkaisijaltaan 30 metrin kokoinen alue, joka menee lisäksi huomattavasti päällekkäin. Kuivuuden aikaan tilanne muuttuu rajusti, jolloin jokainen yksilö alkaa puolustaa omaa pientä aluettaan, jonka keskus on eläimen pesäkolo. Afganistaninpiiskujänis ei nuku talviunta, vaan kerää ravintokasveja pinoihin kuivumaan ja vie ne pesäänsä myöhempää käyttöä varten. Se käyttää kuivuneita kasveja nukkumisalustana ja ruokana. Ne voivat varastaa sitä myös lajitovereilta, linnuilta tai muilta pieniltä nisäkkäiltä. Ravintoa ovat ohdakkeet ja muut vähällä vedellä pärjäävät kasvit. Viiden kilon kasvipaalista on löydetty 58 eri kasvilajia. Varastot täytetään yleensä kahdesti vuodessa, eli keväisin ja syksyllä.
Afganistaninpiskujäniksen ääntely on hyvin erilaista verrattuna muihin suvun lajeihin, eikä sen kurkunpää ole yhtä kehittynyt kuin muilla pikoilla. Sen äänivalikoimaan kuuluu vain heikko melodinen vingunta, ja pelästyneenä päästämä pitkä parkaisu. Äänet eivät kanna kauas. Ne käyttävät varoitushuutoa hyvin harvoin maapetoihin, mutta käyttävät sitä yleisemmin havaitessaan petolinnun tai jonkin muun ison linnun. Ne voivat kertoa vaarasta myös rummuttamalla takajalkojaan nopeasti. Afganistaninpiiskujänis merkitsee reviirinsä hieromalla kaulansa hajurauhasia kivenkulmia ja oksia vasten.
Lisääntyminen
Afganistaninpiiskujänikset lisääntyvät nopeasti. Ne lisääntyvät lämpiminä kuukausina. Naaras voi saada viisi poikuetta yhden lisääntymiskauden aikana, ja yhdessä poikueessa voi olla jopa 11 poikasta. Kantoaikaa ei tiedetä, mutta on muilla piiskujäniksillä tavallisesti 30 päivää. Vastasyntyneet painavat suurin siirtein 9 grammaa. Poikaset ovat pysyvät pesässä 30 päivää, jonka aikana emo ruokkii ja suojelee niitä kunnes ne kykenevät huolehtimaan itsestään. Ne pystyvät lisääntymään jo ensimmäisen kesänsä aikana.
Moldova (historiallinen alue)
Moldova (, myös ) on historiallinen alue Karpaattien ja Dnestrjoen välissä. Nykyisin alue jakautuu Romanian, Moldovan tasavallan ja Ukrainan kesken. Alueen alkuperäinen nimi oli Bogdania, sen hallitsija Bogdan I:n mukaan. Nimi Moldova tulee Moldovajoesta.
Historia
Moldovan ruhtinaskunnan perusti Dragoș 1300-luvulla johdettuaan joukon romanialaisia Unkarin hallitsemilta Karpaateilta ja saavutettua riippumattomuuden aluetta tuolloin hallinneista mongoleista. Hän oli kuitenkin Unkarin vasalli. Vuonna 1349 Moldova sai täyden itsenäisyyden Dragoșin seuraajan Bogdan I:n julistautuessa itsenäiseksi ruhtinaaksi. Suurimmillaan ruhtinaskunta sisälsi Bessarabian ja ulottui pohjoisessa Dnestrille asti ja etelässä Mustallemerelle. Ruhtinaskuntaa kuitenkin ympäröivät monet viholliset, jotka uhkasivat sen itsenäisyyttä, nimittäin Puola, Unkari ja Osmanien valtakunta, jotka uhkasivat myös Moldovan etelänaapuri Valakiaa. Moldovan Tapani III Suuri puolusti vuosina 1457–1504 ruhtinaskuntaa Unkaria ja Puolaa vastaan, mutta hänen kuolemansa jälkeen Bogdan III Yksisilmä joutui maksamaan veroja Osmanien valtakunnan sulttaanille. Seuraavat kolme vuosisataa Moldova oli suurimman osan aikaa Osmanien valtakunnan vasalli, kapinoista huolimatta. Juhana Hirmuinen (1572–1574) kapinoi kasvavia veroja vastaan, Valakian Mikael Rohkea yhdisti romanialaiset ruhtinaskunnat osmaneja vastaan ja vuosina 1601–1618 Moldova oli Puolan vasalli. Osmanit valitsivat ruhtinaat, vuoteen 1711 asti ruhtinassuvusta, mutta myöhemmin asemaan määrättiin kreikkalainen fanariootti. Osmanien alaisuudessa Moldova muutettiin vahvasti linnoitetuksi rajaseuduksi.
Vuonna 1918 historiallisen Moldovan asukkaat Prutjoen itäpuolella irtautuivat Venäjän vallasta ja liittyivät Romaniaan Pariisin sopimuksella vuonna 1920, mutta Neuvosto-Venäjä ei hyväksynyt tätä. Bessarabia kuului Romaniaan vuosina 1918–1940. Neuvostoliiton vallattua Bessarabian vuonna 1940 itäisestä osasta historiallista Moldovaa tehtiin Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta. Toisen maailmansodan aikana se kuului Romaniaan vuosina 1941–1944. Moldavian neuvostotasavalta julistautui itsenäiseksi tasavallaksi vuonna 1991.
Kudka (joki)
Kudka tai Kutka on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.
Joen kulku
Joen lähdejärvi on Kudo, joka sijaitsee yli 17 kilometriä Opotškasta kaakkoon päin Opotškan piirissä. Joki alkaa järven eteläpäässä olevasta suorannasta ja se alkaa ensin virtaamaan kohti etelää, jolloin siihen yhtyy idästä tuleva oja ja samalla laskuoja kääntyy kohti lounasta. Babininossa siihen yhtyy kaksi ojaa ja nyt joki kääntyy kohti luodetta. Kun joki saapuu muutaman kilometrin päässä sijaitsevaan Kudkan kylään, se kääntyy pohjoiseen suuntaan. Joki seuraa soistunutta uomaansa autioituneen maaseudun aktiiviviljelyssä olevien peltojen ja turvetuotannosta poistuneiden suoalueiden välistä aluetta. Laajan suoalueen ohitettuaan sen itäpuolelta, joki saapuu pieneen Polukozyrevon kylään. Kylien välillä on kaksitoista kilometriä. Jokea seuraa Opotskan- ja Puškinskije Goryn piirien välinen piiriraja, mutta joen uoma on välillä toisen piirin alueella kääntyen sitten toisen piirin alueelle. Nyt joki kääntyy kohti luodetta, jossa se yhtyy Velikajaan Zahinon kylän lähellä. Velkaja ja Kudka ovat täällä molemmat rajajokia. Joki on meanderoinut koko ajan ja lopussa siitä on aikoinaan irronnut vanhoja uomia ja makkarajärviä, jotka ovat maatuneet tai jääneet lammiksi.
Valuma-alue ja sivujoet
Kudka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Velikajan sivujoen Kudkan valuma-alue sijaitsee kokonaan Pihkovan alueella ja sen pinta-ala on 490 neliökilometriä. Kudkan suurin sivujoki on Izgožka, joka on 35 kilometriä pitkä ja jonka valuma-alue on 214 neliökilometriä suuri, yhtyy siihen 17 kilometriä sen joensuusta ylävirtaan päin. Kudkan valuma-alueella on joitakin järviä: Kudo (toinen), Izgožka, Izgožskoje, Koložo, Bykovo ja Kutso.
Hallintoalue
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin. Joen vesistörekisterin numero on 01030000112102000027857. Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.
Rebecca Lacey
Rebecca Lacey (20. huhtikuuta 1965) on walesilaista syntyperää oleva englantilainen näyttelijä. Hän syntyi Watfordissa, Isossa-Britanniassa. Hän on edesmenneen näyttelijä Ronald Laceyn tytär. Rebecca tunnetaan parhaiten roolistaan taloudenhoitaja Irene Stuartina Laakson kuningas -sarjassa. Hän on näytellyt myös mm. Sairaalaelämää-sarjassa.
Tony Chapron
Tony Chapron (s. 23. huhtikuuta 1972 Flers, Ranska) on ranskalainen jalkapalloerotuomari. Hänestä tuli kansainvälinen erotuomari vuonna 2007.
Aris Thessaloniki BC
Historia
Seuran ensimmäinen Kreikan mestaruus tuli vuonna 1930, heti kahdeksan vuotta koripallojaoston perustamisen jälkeen. Hiljaiseloa kesti aina vuoteen 1979 saakka, jolloin seura voitti toisen Kreikan mestaruutensa. Vuonna 1985 Aris voitti ensimmäisen tuplansa eli sekä Kreikan mestaruuden että Kreikan Cupin. Seuran kulta-aikaa olivat erityisesti vuodet 1985-1991, jolloin se voitti Kreikan mestaruuden 7 kertaa peräkkäin. Vuonna 1985 Aris pääsi myös Korać Cupin semifinaaleihin, mutta tie kuitenkin pysähtyi Pallacanestro Varesen voitettua kreikkalaiset. Tällöin Arisissa pelasivat muun muassa Nikos Galis ja Panagiotis Giannakis.
Arisin Euroopan valloitus alkoi kuitenkin vasta 1990-luvulla. Silloin seura voitti Saporta Cupin (1993) ja Korać Cupin (1997). Vuonna 2003 seura voitti vielä EuroCup Challengen. Vuodelta 2004 on seuran viimeisin Kreikan Cupin voitto.
Jack Norworth
Jack Norworth (5. tammikuuta 1879 Philadelphia, Pennsylvania – 1. syyskuuta 1959 Laguna Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän teki sanoitukset lauluun "Take Me Out to the Ball Game" (1908, musiikki: Albert Von Tilzer), josta tuli 1908 Billy Murrayn ja The Haydn Quartetin menestyskappale. Norworth on kuulunut Songwriters Hall of Fameen vuodesta 1970.
Norworth esiintyi uransa alkupuolella vaudevillessä, ja myöhemmin hän esiintyi useissa Broadway-musikaaleissa. Hän esiintyi pääasiassa näyttelijänä ja laulajana ja esiintyi yleensä vaimonsa Nora Bayesin kanssa.
Peet Vallak
Teokset
Vallak julkaisi yhdeksän novellikokoelmaa
Valikoimat:
Jean Fouquet
Jean Fouquet tai Foucquet (noin 1420–1481) oli ranskalainen taidemaalari ja kirjamaalari. Fouquet kuului 1400-luvun ranskalaisen renessanssin suurimpiin mestareihin. Hänen oletetaan olevan miniatyyrimuotokuvien maalauksen keksijä.
Fouquet'n maalaukset olivat miniatyyrimaalaukseen perustuvaa hienostunutta hovitaidetta. Hänen tuotannossaan yhdistyi miniatyyrimaalaukseen flaamilaisen realismin ja Italian varhaisrenessanssin piirteitä. Hän sovelsi myös taitavasti perspektiiviä.
Sead Kolašinac
Sead Kolašinac (s. 20. kesäkuuta 1993 Karlsruhe, Saksa) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigan Arsenalia. Vuoteen 2017 saakka hän edusti Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää, johon hän palasi lainalle kevätkaudeksi 2021. Vasenjalkaisen Kolašinacin pelipaikka on vasen laitapuolustaja. Hän kuuluu Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Kolašinacin kasvattajaseura on hänen synnyinkaupunkinsa Karlsruhen Karlsruher SC. Schalken nuorten joukkueeseen hän siirtyi vuonna 2011. Pelattuaan kaudella 2012-2013 myös seuran kakkosjoukkueessa Kolašinac debytoi Bundesliigassa syyskuussa 2012 Greuther Fürthiä vastaan. Saman vuoden joulukuussa hän debytoi myös Mestareiden liigassa Montpellier HSC:tä vastaan. Kolašinacista tuli kaudella 2013-2014 seuran avauskokoonpanon pelaaja. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Bundesliigassa vain kuudessa ottelussa oltuaan pitkään loukkaantuneena. Kaikkiaan hän pelasi Schalkessa 94 liigaottelua ja teki neljä maalia vuosina 2013–2017.
Maajoukkueura
Nuorten maajoukkueissa synnyinmaataan Saksaa edustanut Kolašinac pelasi ensi kerran Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2013 Argentiinaa vastaan. Hän kuului valmentaja Safet Sušićin miehistöön vuoden 2014 MM-kisoissa, jonne Bosnia ja Hertsegovina selviytyi ensikertalaisena. Kolašinac pelasi turnauksessa kahdessa ottelussa. Bosnia ja Hertsegovinan avausottelussa Argentiinaa vastaan Maracanãlla Kolašinac teki oman maalin vain kahden minuutin pelin jälkeen ja teki näin historiaa nopeimmalla MM-kisoissa tehdyllä omalla maalilla. Hän pelasi myös ottelun Irania vastaan.
Perhetausta
Kolašinac syntyi bosniakkiperheeseen Karlsruhessa, Saksassa. Hän kävi Berger Feldin yhtenäiskoulua (Gesamtschule Berger Feld). Hänen Mercedes-Benzin tehtaalla työskentelevä isänsä Faik Kolašinac on syntyjään Montenegron Nikšićistä ja kuuluu alkujaan Plavin bosniakkeihin. Perhe muutti vuonna 1969 Jugoslavian sisällä Bosnia-Hertsegovinan puolelle Čapljinaan, jossa Faik tapasi vaimonsa. Bosniakkien tapaan Kolašinac ja hänen perheensä vakaumukseltaan muslimeja.
Syntyjään Saksan kansalainen Kolašinac sai Bosnia-Hertsegovinan federaation kansalaisuuden vuonna 2013 voidakseen pelata maan maajoukkueessa.
My Girl
My Girl voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Cyclura lewisi
Ulkonäkö ja koko
Cyclura lewisin koko pituus voi olla puolitoista metriä mutta siitä on suurin osa lihaksikasta häntää; vartalon mitta on 50–75 cm. Painoa voi kertyä 14 kiloa. Eläin on muun aikaa vuodesta siniharmaa, mutta paritteluajan lähestyessä tai ärsytettynä se muuttuu hätkähdyttävän taivaansiniseksi. Koiraat ovat suurempia kuin naaraat.
Levinneisyys ja elinympäristö
Cyclura lewisi elää vain Grand Caymanin saarella. Aiemmin sitä oli eri puolilla saarta, mutta nykyisin luonnossa elää yksilöitä vain High Rock-Battle Hillin alueella Queen's Highwayn itä- ja eteläpuolella. Ne elävät tyypillisesti kuivissa, ainavihannissa tiheiköissä ja pensaikkoalueella.
Hans
Hans on miehen etunimi, varsinkin Saksassa ja Pohjoismaissa yleinen Johannes-nimen lyhentymä.
Hansin nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2010 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 27. joulukuuta, apostoli Johanneksen muistopäivänä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 6 875 Hans-nimistä miestä sekä alle 20 sen nimistä naista.
Z45
Z45 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1942 telakkanumerolla 1031. Alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1944, mutta se ei valmistunut ennen kuin oma miehistö upotti sen 20. heinäkuuta 1946.
Käänteiskopioijaentsyymin estäjät
Käänteiskopioijaentsyymin estäjät ovat HIV-lääkkeitä, jotka estävät HI-viruksen käänteiskopioija entsyymin toimintaa. Ne jaotellaan nukleosidisiin(NTRI) ja non-nukleosidisiin. Tavallisesti HIV:n hoidossa käytettävässä yhdistelmähoidossa(HAART) on kaksi NTRI lääkettä ja lisänä kolmas lääke jostakin muusta luokasta.
Francisco de Zurbarán
Francisco de Zurbarán (7. marraskuuta 1598 Fuente de Cantos, Extremadura – 27. elokuuta 1664 Madrid) oli espanjalainen taidemaalari. Zurbarán oli Espanjan barokkimaalauksen mestareita.
Francisco de Zurbarán ystävystyi taideopiskelijana Sevillassa aikalaisensa Diego Velásquesin kanssa. Vuodesta 1626 alkaen hän sai runsaasti tilauksia alueen munkkikuntien keskuudesta. Tunnettuja Zurbaránin maalauksia Sevillan kirkoissa ovat Pyhän Dominikuksen kertomuksia, Kirjanoppineita, Kristus ristillä ja Tuomas Akvinolaisen voitto. Teoksesta Pyhän Bonaventuran elämää on osia muun muassa Louvressa. Nämä työt on luonnosteltu voimakkaalla piirrosviivalla ja toteutettu jyrkästi toisistaan erottuvilla väreillä. Zurbarán tunnetaan muun muassa maalausten reliefimäisyydestä, staattisista ja monumentaalisista hahmoista sekä niiden voimakkaan keskittyneestä ilmapiiriatä.
Aswang
Aswang (tai Asuwang) on myyttinen olento filippiiniläisessä kansanperinteessä. Aswang oleskelee puissa ja pitää Tik-tik ja Wak-wak ääntä. Aswang on luonnostaan paha vampyyrintapainen olento, joka voi muuttua eri eläimiksi. Aswangin elinympäristön lähellä olevan kylän asukkaat ovat rakentaneet kirkon kyläänsä sen puun viereen, jossa Aswang vaanii uhrejaan. Myytin mukaan, jos kirkkoon menee sisälle, Aswang tulee ja tappaa hänet. Aswangia kuvataan yleensä naispuoliseksi.
Francisco de Zurbarán
Zurbarán oleskeli vuonna 1634 Espanjan hovissa. Se laajensi hänen taidenäkemystään. Sen jälkeen hän maalasi Buen Retiro -palatsiin teoksen Cádizin puolustus ja kymmenen teoksen sarjan Herkuleen urotyöt. Näissä töissä hän käytti vaaleampia värejä ja pehmeämpiä muotoja kuin aikaisemmin ja sijoitti asetelmansa tarkasti mietittyihin maisemiin. Tätä seuraavat 1630-luvun työt, kuten Pyhä Laurentius, ovatkin hänen taiteensa parasta kautta.
Aswang
Aswang on yksi pelätyimmistä myyttisistä olennoista Filippiineissä.
Francisco de Zurbarán
Zurbaránin käytti hehkuvia värejä, ja korosti usein voimakkaasti valon ja varjon kontrastia. Hänen väriasteikkonsa muuttui hillitymmäksi ja tekotapansa ilmavammaksi myöhäiskauden maalauksissa. Kriitikot leimasivat hänet 1700-luvulla “Espanjan Caravaggioksi”, joka olisi esikuvaansa karkeampi ja proosallinen. Romantiikan aikana Ranskassa häntä taas ihailtiin, mutta pidettiin tuimakatseisten munkkien ja uskoa hehkuvien pyhimysten kuvaajana. Tämä on yksipuolinen näkemys, vaikkakin monet hänen munkkimuotokuvistaan ovatkin mestarillisia.
Kuvia
thumb|left|Asetelma; sitruunoita, appelsiineja ja ruusu 1633, 60 × 107 cm
Gliese 581 b
Gliese 581 b on eksoplaneetta, joka kiertää keskustähteään Gliese 581:tä. Se on niin sanottu "kuuma neptunus". Eksoplaneetta kiertää keskustähteään 0,041 AU:n päässä eli noin 6 miljoonan kilometrin etäisyydellä, noin 5,36865 päivän jaksolla. Radan soikeus on noin 0,031. Planeetan massa on vähintään 0,05 Jupiterin massaa. Säde on 4,02 Maan sädettä. Planeetan tiheys 1506 kg/m3, lämpötila 420 kelviniä eli noin 147 °C.
Gliese 581 d
Gliese 581 d on väitetty punaista kääpiötähteä Gliese 581 kiertävä planeetta, joka löydettiin La Sillan observatorion HARPS-instrumentilla vuonna 2007. . Heinäkuussa 2014 julkaistun uuden tutkimusten mukaan Gliese 581 d:tä ei ole olemassa.
Gliese 581 d
Planeetan keskietäisyys keskustähdestä eli radan isoakselin puolikas on 0,25 AU, radan soikeus 0,2 ja kiertoaika keskustähden ympäri 84,4 Maan vuorokautta. Planeetan massa on kahdeksan Maan massaa, säde 1,96 Maan sädettä ja tiheys noin 7300 kg/m3.
Planeetta voisi olla elinkelpoinen, vaikka se saattaa olla ainakin jossain määrin vuorovesilukkiutunut ja keskustähti on punainen kääpiö. Mahdollinen elinkelpoisuus perustuu siihen, että planeetalla voisi olla kasvihuoneilmiö. Toukokuussa 2011 julkaistun, kolmiulotteiseen globaaliin ilmastomalliin perustuvan tutkimuksen mukaan hiilidioksidipitoinen ilmakehä riittäisi pitämään Gliese 581 d:n pintalämpötilan veden sulamispisteen yläpuolella. Kasvihuoneilmiö nostaisi planeetan lämpötilaa tätäkin enemmän, mikäli planeetalla esiintyisi vettä. Vesipitoisessa ilmakehässä tapahtuva pilvien muodostuminen nostaisi samalla planeetan heijastavuutta ja siten osaltaan myös tasoittaisi lämpötilan nousua.
Toistaiseksi planeetan ilmakehän kemiallisesta koostumuksesta ei ole havaintoja.
Elokuussa 2009 lähetettiin australialaisen Canberra Deep Space Communication Complexin 70 metrin radioteleskoopilla yli 25 000 ihmiseltä ympäri maailmaa kerättyä tervehdystä Gliese 581 d:tä kohti.