cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Australian Grand Prix
1997
Paalupaikalla oli edellisvuoden tapaan Jacques Villeneuve. Hänen kilpailunsa kuitenkin päättyi lyhyeen, kun hän kolaroi ensimmäisessä mutkassa Eddie Irvinen ja Johnny Herbertin kanssa. Kilpailun voittoon ajoi McLarenin David Coulthard, joka katkaisi McLarenin kolme kautta kestäneen voitottoman putken.
1998
Kauden 1998 kilpailu oli McLarenin Mika Häkkisen ja David Coulthardin täydellistä hallintaa. Aika-ajoissa he valtasivat kaksi ensimmäistä ruutua ja kilpailussa he ohittivat kaikki muut vähintään yhdellä kierroksella. Häkkinen ajoi kilpailun voittoon noin seitsemän sekunnin kymmenyksen erolla tallikaveriinsa, vaikka hän ajoi varikon läpi luullessaan, että hänen pitäisi tehdä varikkopysähdys. Maaliin ajoi vain yhdeksän kuljettajaa.
Kilpailu oli Esteban Tuerolle ja Toranosuke Takagille uran ensimmäinen.
1999
Kauden 1999 kilpailun lähtö myöhästyi, kun Rubens Barrichellon ja Johnny Herbertin autoissa syttyi tulipalo. Barrichello lähti kilpailuun vara-autolla, mutta Herbert ei startannut ollenkaan. Kilpailu ei sujunut McLarenin kannalta lähimainkaan samalla tavalla kuin viime kauden kilpailu, kun Häkkinen ja Coulthard joutuivat keskeyttämään, Coulthardin ajettua 13 ja Häkkisen ajettua 21 kierrosta.
Kilpailun voittoon ajoi pohjoisirlantilainen Eddie Irvine, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Kilpailussa maaliin ajoi taas vähän kuljettajia, tällä kertaa vain kahdeksan.
2000
Kauden 2000 kilpailu oli Ferrari-tallin hallintaa. Michael Schumacher voitti runsaan 11 sekunnin erolla tallikaveriinsa Barrichelloon. Molemmat McLarenit keskeyttivät moottoririkkoon. Mika Salo olisi sijoittunut kuudenneksi, mutta hänet hylättiin, koska hänen autonsa etusiipi ei ollut sääntöjen mukainen.
2001
Kauden 2001 kilpailu oli Kimi Räikköselle, Fernando Alonsolle, Juan Pablo Montoyalle ja Enrique Bernoldille uran ensimmäinen.
Kilpailun voitti Michael Schumacher vajaan kahden sekunnin erolla toiseksi ajaneeseen Coulthardiin.
Ratavirkailija Graham Beveridge kuoli kilpailussa Ralf Schumacherin ja Jacques Villeneuven kolarin seurauksena saamiinsa vammoihin. Hän oli kuollessaan 52-vuotias.
2006
Vuonna 2006 käydyn kilpailun voitti Renault’n Fernando Alonso. Toiseksi sijoittui Kimi Räikkönen vain vajaan kahden sekunnin erolla Alonsoon.
2007
Vuonna 2007 Kimi Räikkönen voitti Ferrarillaan kilpailun suvereenisti ennen kaksinkertaista maailmanmestaria Fernando Alonsoa. Kolmanneksi kilpailussa ajoi tulokaskuljettaja Lewis Hamilton McLarenillaan.
2008
Vuonna 2008 kilpailun voitti Lewis Hamilton, ennen toiseksi tullutta Nick Heidfeldia. Nico Rosberg oli kolmas.
Keskeytysten sävyttämässä kilpailussa pääsi virallisesti maaliin vain seitsemän kuljettajaa. Myös Kimi Räikkönen oli yksi keskeyttäneistä, mutta sai yhden MM-pisteen, kun Rubens Barrichello hylättiin kilpailun jälkeen.
2009
Uusi Brawn-talli otti kaksoisvoiton ensimmäisessä kilpailussaan Jenson Buttonin ja Rubens Barrichellon voimin. Viimeisellä kierroksella turva-auton perässä Jarno Trulli ajoi leveäksi ollessaan kolmannella sijalla ja Lewis Hamilton ohitti hänet ja nousi kolmanneksi. Hamilton päästi kuitenkin Trullin takaisin kolmannelle sijalle, tuomaristo katsoi tämän ohitukseksi ja kilpailun jälkeen FIA ilmoitti että Trulli saa 25 sekunnin rangaistuksen ja Hamilton nousi palkintokorokkeelle. Malesian GP:ssä 2. huhtikuuta Hamilton joutui tuomariston eteen ja hänet hylättiin, näin ollen Trulli ei saanut rangaistusta ohituksestaan, joten hän sai pitää kolmannen paikkansa.
2010
Vuonna 2010 kilpailun voitti Jenson Button. Toiseksi tuli Robert Kubica ja kolmanneksi Felipe Massa. Paalupaikalta lähtenyt Sebastian Vettel keskeytti johtopaikalta kierroksella 26.
2011
Vuonna 2011 kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Sebastian Vettel. Toiseksi ajoi Lewis Hamilton ja kolmanneksi Vitali Petrov. Vettel voitti kilpailun yli 20 sekunnin erolla Hamiltoniin.
Voittajat
Australian Grand Prix’n voittajat niissä kilpailuissa, jotka ovat kuuluneet Formula 1 -sarjaan.
Juha Jokela
Jokela pääsi ylioppilaaksi 1989 Tampereen lyseon lukiosta, harjoitti yleisen kirjallisuustieteen ja teatteritieteen opintoja Helsingin yliopistossa 1990–1994 ja on ollut ohjaajaopiskelijana Teatterikorkeakoulussa 1994 eteenpäin.
Jokela asuu Helsingissä ja on naimisissa näyttelijä Mari Lehtosen kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta.
Amigan pelintekijän opas
Amigan pelintekijän opas on suomalainen kirja videopelien kehittämisestä Amiga-tietokoneelle.
Kirja käsittelee Amigan laitteiston ja piirisarjan ohjelmointia kuten copperia, blitteriä, DMA:n käsittelyä ja laitteistokeskeytyksiä. Ohjelmointikielenä on pääasiassa assembly ja liitteessä on sillä tehty peliohjelma. Kirjassa kuvataan sprite-grafiikan käsittelyä ja vektorigrafiikkaa ns. piiloviivojen poistolla.
Committed
Committed on rap-artisti Travis Biclen (tunnettu myös nimillä Petri Nygård ja Dream) albumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007. Kappaleesta What's Poppin on tehty musiikkivideo. Albumin julkaisi Turnin' Records.
Yorishiro
thumb|200px|Klassinen yorishiro: valtava puu. Yorishiro tarkoittaa šintolaisuudessa esinettä tai ihmistä, joka kykenee houkuttelemaan itseensä kamin ja antamaan siten kamille fyysisen tilan, jossa se voi olla uskonnollisen seremonian aikana. Yorishiroja käytetään seremonioiden aikana kutsumaan kameja paikalle palvontaa varten. Sana itsessään tarkoittaa kirjaimellisesti ”lähestymisen korvaajaa”.
Yorishiron käsite ja käyttötapa eivät ole ainoastaan japanilaisia ilmiöitä, vaan samanlaisia tapoja on myös muissa animistisissa kulttuureissa. Monoteistisissa uskonnoissa eläimet ja esineet ovat ainoastaan maailman luojan teoksia, kun taas animisteille ne ovat henkien luonnollisia asuinpaikkoja, Japanin tapauksessa kamien.
Historia
Yorishirot ja niiden historia ovat tiiviissä yhteydessä šintolaisten pyhäköiden syntyyn. Varhaisilla japanilaisilla ei ollut käsitystä antropomorfisista jumaluuksista, vaan he tunsivat henkiolentojen läsnäolon luonnossa ja sen ilmiöissä. Vuorissa, metsissä, sateessa, tuulessa, ukkosessa ja joskus eläimissä ajateltiin olevan henkinen lataus, jonka voiman aineellisia ilmentymiä palvottiin kameina, olentoina, joiden syvin olemus on lähempänä polynesialaista manaa kuin länsimaisia jumaluuksia. Kyläneuvostot pyysivät kameilta neuvoja ja kehittivät yorishirot, joilla kameja voitiin houkutella puoleensa ukkosenjohdattimen tavoin. Yorishirojen tarkoitus oli houkutella kami puoleensa ja antaa sille aineellinen tila, jotta ihmiset voisivat olla vuorovaikutuksessa kamin kanssa seremonioidensa aikana. Tähän tarkoitukseen niitä käytetään edelleen. Kyläneuvostot pitivät istuntojaan hiljaisissa paikoissa vuorilla tai metsässä suuren puun, kiven tai muun yorishirona toimivan esineen lähellä. Nämä pyhät paikat ja niiden yorishirot kehittyivät vähitellen nykyisiksi pyhäköiksi. Pyhäkköjen aivan ensimmäiset rakennukset olivat varmasti vain vajoja, jotka rakennettiin yorishiroja varten.
Jälki tästä alkuperästä voidaan löytää sanasta hokura, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”jumalvarastoa” ja josta kehittyi sana hokora (myös 神庫). Se oli yksi varhaisimmista pyhäkköihin viittaavista sanoista. Suurin osa nykyisin pyhinä pidetyistä pyhäköiden esineistä ja asioista (puut, peilit, miekat, magatama-kivet) olivat alun perin yorishiroja, ja niitä alettiin vasta myöhemmin pitää kameina assosiaation kautta.
Yleiset yorishirot
thumb|200px|Kaksi iwakuraa: [[Meoto-iwa eli mies ja vaimo -kivet.]]
Yleisimmät yorishirot ovat miekkoja, peilejä, paperisuikaleilla koristeltuja gohei-rituaalisauvoja, magatama-nimisiä ( tai 曲玉) pilkun muotoisia jalokiviä, suuria kiviä ( tai ) tai pyhiä puita. Kamit asuvat usein erikoisen muotoisissa kivissä tai puissa tai luolissa ja kummuissa. Yorishirot voivat olla myös henkilöitä, missä tapauksessa heitä kutsutaan nimellä yorimashi.
Puut
Šintolaisuuden luonteen vuoksi yorishirot ovat usein luonnon muodostelmia, kuten puita. Šintolaista pyhäkköä tarkoittavat kirjoitusmerkit (, 社 ja 杜縄) voidaankin lukea paitsi jinja ja yashiro myös mori (”metsä”). Lukutapa heijastelee sitä, että ensimmäiset pyhäköt olivat yksinkertaisesti pyhiä lehtoja tai metsiä, joissa kamit olivat läsnä. Monien pyhäkköjen alueella on edelleen yksi alkuperäisistä yorishiroista, suuri puu, jota ympäröi shimenawaksi kutsuttu pyhä köysi. Nykyisin sellaiset puut ovat muuttuneet assosiaation kautta itse jumalallisiksi, eivätkä ne enää ainoastaan edusta kameja.
Nimellä himorogi tunnetut šintolaiset alttarit ovat yleensä vain neliönmuotoisia alueita, jotka rajataan kulmistaan vihreillä bambuilla tai sakaki-puilla, jotka kannattelevat pyhiä shimenawa-rajaköysiä. Keskelle laitetaan yorishiroksi sakaki-oksa.
Iwakura
Myös kivikultit ovat yleisiä. Iwakura on yksinkertaisesti kivimuodostelma, johon kami kutsutaan laskeutumaan ja joka on siksi pyhää maata. Ajan kanssa assosiaation kautta myös iwakuria itsessään voidaan pitää nykyään jumalallisina. Japanissa tehdyt arkeologiset tutkimukset ovat varmistaneet, että iwakura-kultti on muinainen. Nykyäänkin kiviä, joiden katsotaan olevan sukua pyhäkön kamille, käytetään pyhäköissä kamille annettavissa ruokauhreissa.
Iwasaka
Iwasaka on kivialttari tai kumpu, joka rakennetaan yorishiroksi kutsumaan kami paikalle palvontaa varten. Iwasakan ja iwakuran käsitteet ovat niin lähellä toisiaan, että joidenkin mielestä sanat ovat toistensa synonyymeja.
Yorishirot kodeissa
Eniten yorishiroja on kuitenkin ihmisten kodeissa. Uudenvuoden juhlan aikana ihmiset koristelevat kotiensa sisäänkäynnit kadomatsu-koristeilla, jotka ovat uudenvuoden kamille tarkoitettuja yorishiroja. Kamia edustavia kamifuda-paperinpaloja ripustetaan oven yläpuolelle. On olemassa käymälässä asuvia kameja (benjō-gami) ja kaivossa asuvia kameja (suijin). Kamado-gami asuu uunissa, ja sen tehtävä on suojella taloa tulipaloilta. Muita yleisiä yorishiroja ovat pieni kamidana-alttari ja butsudan, alttari kuolleille (butsudanit oli alun perin tarkoitettu vain buddhalaisia menoja varten, mutta niissä on nykyään usein myös ihai-muistolevyjä, yorishiroja kuolleiden sukulaisten paikalle kutsumista varten). Kaupoissa on usein tassuaan nostavia manekineko-savikissoja tai haravan kaltaisia kumade-nimisiä bambuesineitä, jotka on tarkoitettu houkuttelemaan paikalle hyvää liikeonnea.
Ernst Palmén (eläintieteilijä)
Ernst Philip Palmén (22. huhtikuuta 1916 Helsinki – 1. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä.
Palmén toimi 1955–1978 Helsingin yliopiston eläintieteen professorina. Hän toimi Helsingin yliopiston rehtorina vuosina 1973–1978 ja kanslerina vuosina 1978–1983.
Macrianus
Macrianus oli roomalainen nimi:
USS Makin Island (LHD-8)
Valmistus
Alus tilattiin Northrop Grumman Ship Systemsin Ingalls Operationilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä, missä köli laskettiin 14. helmikuuta 2004. Se kastettiin 19. elokuuta 2006 ja laskettiin vesille 22. syyskuuta. Alus otettiin palvelukseen 24. lokakuuta 2009 ensimmäisenä päällikkönään Robert G. Kopas.
Palvelus
Alus oli 2012 San Diegon laivastotukikohdassa Kaliforniassa.
Ester Borg
Ester Borg on ensimmäisen paikallisen taidegrafiikan yhdistyksen perustajajäseniä. Yhdistys syntyi vuonna 1933 Turun Sanomien uuden liiketalon aulassa vuonna 1932 pidetyn taidegrafiikan näyttelyn jälkeen. Ester Borg, Anders Holmqvist, Viljo Lehmussaari, Josef Manulkin (Manuel), Aili Olofsson, Laila Säilä ja Edith Wiklund kokoontuivat aluksi "Ryhmä Grafican" nimellä. Yhdistyksen perustava kokous pidettiin Turussa Lehtisen kahvilassa 17. maaliskuuta 1933. Myöhemmin nimi muuttui "Turun Graafillisen Taiteen Yhdistykseksi – Föreningen för Grafisk Konst i Åbo". Toiminnan keskeisiä tavoitteita oli taidegrafiikan tunnetuksi tekeminen ja jäsenistön tukeminen ammatillisissa asioissa. Vuonna 1967 yhdistyksen nimi muutettiin Turun Taidegraafikot r.y.:ksi. (www.turun-taidegraafikot.fi)
Ester Borgin kuusi vuotta vanhempi sisar oli arkkitehti Elsi Borg. Vanhin veli Kaarlo Borg oli myös arkkitehti. Myös kansanedustaja Margit Borg-Sundman kuului tähän sisarussarjaan. Veljenpoikia olivat oopperalaulaja Kim Borg, arkkitehti Olli Borg ja säveltäjä ja musiikkituottaja Jaakko Borg.
Jani Wickholm
Jani Juhani Wickholm (s. 20. syyskuuta 1977 Kerava) on suomalainen muusikko. Hän nousi julkisuuteen sijoituttuaan MTV3:n Idols-kykyjenetsintäkilpailun ensimmäisellä tuotantokaudella (2003–2004) toiseksi Hanna Pakarisen jälkeen.
Markkinointimerkonomi Wickholm työskenteli ennen Idols-kisaa trukinkuljettajana. Töysässä aiemmin asuneella Wickholmilla on Luowuudenlähde Oy -niminen yritys, jonka nimissä hän esiintyy sekä kitaristi-trubaduurina että orkesterinsa kanssa. Hänet valittiin 2009 Töysän nuoreksi yrittäjäksi. Viimeksi Wickholm on asunut Jämsässä ja Multialla ja vuodesta 2023 Tampereella. Wickholmin debyyttialbumi Kaikki muuttuu oli ilmestyessään syksyllä 2004 Top 40 -listalla 19 viikkoa, joista kaksi listaykkösenä. Wickholmin toinen albumi Alumiinitähdet pysyi listalla viisi viikkoa. Yhteensä Wickholm on julkaissut seitsemän albumia ja yhden kokoelman.
Ennen Idolsia
Wickholm aloitti kuusivuotiaana klassisen pianon soiton Keravan musiikkiopistossa. Kitara tuli sivusoittimena mukaan yksitoistavuotiaana. Hän lopetti klassisen pianon soittamisen viisitoistavuotiaana, jolloin kitarasta tuli hänen pääsoittimensa.
Vuonna 2001 Wickholm oli mukana Jussi Andelinin visioimassa Elvis-show’ssa. Hän nuotitti ja osittain myös uudelleensovitti taustalauluosuudet 22:een Elviksen kappaleeseen. Lopputuloksena syntyi 76 sivua käsinkirjoitettuja taustalaulupartituureja. Hän vastasi myös yhtyeen harjoittelusta.
Idols
Wickholm osallistui syksyllä 2003 alkaneen Idols-kilpailun ensimmäiselle tuotantokaudelle, jossa hän sijoittui toiseksi. Kilpailun kuluessa alkuvuodesta 2004 Wickholm allekirjoitti levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa. Hänen debyyttialbuminsa Kaikki muuttuu julkaistiin 8. syyskuuta 2004. Levy saavutti platinaa 2006. Wickholmin toinen albumi Alumiinitähdet ilmestyi 28. syyskuuta 2005. Levyn ensimmäinen single oli Suomenneito.
Idolsin jälkeen
Kolmas albumi Yhden lauseen mies oli Wickholmin oma projekti. Hän soitti kaikki bändisoittimet itse levylleen. Ensimmäinen single Kuu menestyi todella hyvin radioissa ja oli useamman viikon ajan listaykkösenä. Se oli myös paikallisradioiden soitetuin kappale vuonna 2007. Kappaleen sanoitti Pauli Hanhiniemi. Sävellyksestä ja sovituksesta vastasi Wickholm. Hän on sanoittanut, säveltänyt tai sovittanut kappaleita jokaiselle levylleen. Lisäksi hän on ruvennut tekemään kappaleita myös Maria Tyysterille ja Tony Kakolle.
Wickholmilta ilmestyi kokoelmalevy toukokuussa 2010. Siinä on kahdesta kolmeen uutta sävellystä.
Muu elämä
Wicholm perusti vuonna 2006 Luowuudenlähde Oy -nimisen yrityksen, jonka päätoimialaksi ilmoitettiin äänitysstudiot, äänitteiden ja musiikin kustantaminen.
Wickholm valittiin Töysän kunnanvaltuustoon keskustan listalta vuonna 2008, mutta vuonna 2010 hän pyysi eroa tehtävästä muutettuaan paikkakunnalta. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Wickholm valittiin sitoutumattomien ja perussuomalaisten yhteislistalta valtuustoon Jämsässä.
Yksityiselämä
Wickholm kihlautui tammikuussa 2021 keväällä 2019 tapaamansa naisen kanssa. Wickholmilla on aiemmasta avioliitostaan kaksi 2010-luvulla syntynyttä lasta.
Wickholm tuomittiin 17. kesäkuuta 2019 Keski-Suomen käräjäoikeudessa törkeästä rattijuopumuksesta 50 päivän ehdolliseen vankeuteen ja 35 päiväsakon oheissakkoon. Hän oli 27. huhtikuuta 2019 ajanut autoa 1,7 promillen humalassa. Toisesta, 1,61 promillen törkeästä rattijuopumuksesta, hänet tuomittiin kesäkuussa 2022.
Valtatie 2
Reitti
Tie kulkee sulkuihin merkittyjen kuntien alueella, mutta ei kuntakeskuksen kautta.
Perusparannus
thumb|right|Valtatie 2:n liittymä Vihdissä Nummelan kohdalla. Maisemaa hallitsee [[Jorma Valkama (sisustusarkkitehti)|Jorma Valkaman suunnittelema maisemapylväs vuodelta 2003.]]
Vuosina 2006–2009 tietä parannettiin useassa kohteessa. Perusparannushankkeen urakoitsijana oli Skanska Infra Oy. Korjauspaketissa parannettiin joitain risteyksiä ja rakennettiin ohituskaistoja sekä joitain nelikaistaisia osuuksia. Suurimmat muutokset tehtiin Paavolan eritasoliittymässä Forssassa, jonka vanha silta uusittiin kokonaan ja Harjavallan Torttilassa sekä Kokemäen Peipohjassa rakennettiin kokonaan uusi eritasoliittymä. Jokioisten kohdalle rakennettiin lentokoneiden varalaskupaikka.
Vuoden 2012 aikana tieosuutta Karkkilasta Loukkuun (Lohja) levennettiin. Levennyksen myötä tieosuuden nopeusrajoitus voidaan nostaa 100 km/h:een aiemmasta 80 km/h:sta. Levennystyötä on jatkettu myös 2013.
Anttonen
Anttonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Valtatie 2
Porin Keskusta
Valtatie 2 on tarkoitus muuttaa nelikaistaiseksi Tiilimäen ja Korven eritasoliittymien välillä vuoteen 2030 mennessä. Työt on tarkoitus aloittaa 2026.
Pori - Huittinen
Valtatie 2 on tarkoitus muuttaa nelikaistaiseksi välillä Friitala - Harjavalta. Samalla rakennetaan Haistilan ja Ruskilan eritasoliittymät. Työt on tarkoitus saada valmiiksi vuonna 2030.
Vanha reitti
Helsingin ja Porin välinen reitti sai numeron 2 vuoden 1938 tienumeroinnissa. Tuolloin reitti kulki aluksi valtatien 1 yhteydessä Nummen Saukkolaan, josta edelleen nykyisten teiden 1253, 125 ja 280 kautta Somerolle. Sieltä kakkostie jatkoi nykyisiä teitä 52 ja 213 pitkin Loimaalle sekä teiden 213, 2101 ja 41 vanhaa reittiä Huittisiin. Huittisten Lauttakylästä tie eteni osin nykyistä valtatie 2:n linjausta pitkin Huittisten Ronkankulmaan, ja sieltä Ronkantien kautta Kokemäen Risteelle. Kokemäen ja Porin välisen osuuden vanha kakkostie kulki aluksi nykyisiä yhdysteitä 2470, 2463 ja 2453 pitkin Nakkilaan, josta edelleen Haistilan ja Friitalan kautta Poriin.
Forssan yhteydet Helsingin suuntaan kulkivat ennen tien uudelleenrakentamista kantatietä 54 (Loppi–Forssa–Jokioinen) pitkin.
Nykyinen valtatie 2
thumb|right|260px|Valtatien 2 nelikaistaista osuutta [[Porin Honkaluodossa.]] Uuden valtatien alkuosa Helsingistä Karkkilaan rakennettiin vuosien 1942 ja 1957 välisenä aikana, ja osuus Karkkilasta Poriin valmistui 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Helsingin ja Karkkilan välinen tieosuus jouduttiin rakentamaan varsin epätasaiseen maastoon, minkä vuoksi sille tuli runsaasti kallioleikkauksia. Sosialidemokraattien johtava poliitikko Väinö Tanner omisti maatilan Espoon pohjoisosassa ja hänen kerrottiin vaikuttaneen tien linjaukseen, minkä vuoksi tieosuutta kutsuttiin aikoinaan yleisesti "Tannerin tieksi".
Tie rakennettiin sen ajan normien mukaisesti noin kahdeksan metrin levyiseksi ja se on näin ollen uudempia valtateitä kapeampi. Tien valmistumisen jälkeen todettiin, että alkupää Kehä III:lta Vihdin Olkkalaan oli ongelmainen sen mutkaisuuden ja mäkisyyden takia. Siksi rakennettiin 1970-luvun puolivälissä tielle uusi, hieman pidempi mutta sujuvampi linjaus Turunväylältä Vihdin Palojärveltä Olkkalaan. Vanha tien alkuosa, nimeltään Vihdintie, muutettiin seututieksi 120. Jäljelle jäänyt ongelmallinen osuus Olkkalasta Karkkilaan valmistui vuonna 1997 ohituskaistatieksi. Myös Porin ja Friitalan välinen seitsemän kilometrin pituinen osuus levennettiin 1990-luvun loppupuolella nelikaistaiseksi ohituskaistatieksi.
Tieosuus Porista Mäntyluotoon numeroitiin valtatieksi vasta vuonna 1996. Tien entinen numero oli 265. Kyseinen tieosuus on suora mutta muuhun valtatiehen verrattuna kapea. Nopeusrajoitus Pori–Mäntyluoto-välillä on enimmillään 80 km/h.
Morten Østergaard
Morten Østergaard (s. 17. kesäkuuta 1976 Aarhus) on tanskalainen poliitikko, joka on toiminut Radikaali Venstre -puolueen puheenjohtajana vuosina 2014–2020 ja ministerinä useaan otteeseen.
Tausta
Morten Østergaard syntyi Aarhusissa 17. kesäkuuta 1976 korkeasti koulutettuun perheeseen. Østergaardin isovanhemmista kaksi on ollut aktiivisesti mukana politiikassa, mutta kummatkin eri puolueissa kuin lapsenlapsensa.
Lukiossa Østergaard oli vuoden vaihto-oppilaana high schoolissa Yhdysvalloissa. Valmistuttuaan lukiosta Østergaard opiskeli vuosina 1997–2006 valtio-oppia Aarhusin yliopistossa. Opintojensa aikana hän työskenteli markkinointipäällikkönä Dafolo A/S -yrityksessä vuosina 2001–2005.
Poliittinen ura
Østergaard oli aktiivinen Radikaalin Venstren nuorisojärjestön, Radikal Ungdomin, paikallistoiminnassa jo lukiossa ollessaan. Aktiivisuus palkittiin, kun puolue asetti hänet ehdolle kansankäräjille vuoden 1999 vaaleissa. Lopulta Østergaard valittiin ensimmäistä kertaa kansankäräjille vuoden 2005 vaaleissa Aarhusin vaalipiiristä.
Vuoden 2011 vaalien jälkeen Berlingske-lehti tituleerasi Østergaardia puolueen "kruununprinssiksi" tämän saatua 8 777 henkilökohtaista ääntä Radikaalin Venstren varapuheenjohtajana. Vaalien jälkeen hallitusneuvottelut käytiin Sosiaalidemokraattien ja Sosialistisen kansanpuolueen kanssa, minkä tuloksena Radikaali Venstre sai kuusi ministerinsalkkua. Østergaard nousi tuolloin ensimmäistä kertaa ministeriksi ja sai vastuulleen korkeakoulu- ja tiedepolitiikan.
Margrethe Vestagerin tultua valituksi kesällä 2014 Tanskan EU-komissaariksi otti Østergaard hoitaakseen tämän tehtävät niin puolueen puheenjohtajana kuin talous- ja sisäministerinä.
Østengaard luopui puolueensa puheenjohtajuudesta lokakuussa 2020, kun häntä syytettiin puoluetoverinsa Lotte Rodin seksuaalisesta ahdistelusta. Hänen seuraajakseen valittiin Sofie Carsten Nielsen. .
Metsäkylän kaverit
Metsäkylän kaverit on televisio-ohjelma, jossa kerrotaan eläinystävyksien elämästä. Ohjelma tulee kanavalta SuBJuniori, ja se on suunnattu pienille lapsille.
László Bogár
László Bogár (s. 22. huhtikuuta 1951 Miskolc) unkarilainen taloustieteilijä, poliitikko, entinen parlamentin jäsen, yliopiston professori, toimittaja.
Elämäkerta
Bogár kävi peruskoulun ja toisen asteen koulutuksen Miskolcissa. Vuonna 1969 hän valmistui ylioppilaaksi György Kiliánin ranskalaisesta lukiosta. Vuonna 1973 hän suoritti korkea-asteen tutkinnon taloustieteessä Karl Marxin yliopiston taloustieteen laitoksella kansainvälisen kauppapolitiikan alalta. Hän asui Miskolcissa vuoteen 1986 työskennellen valtionhallinnossa. Samana vuonna hän valmistui tohtoriksi ja muutti perheineen Budapestiin. Vuosina 1990-1998 hän oli kansanedustaja. Vuodesta 1991 lähtien hän oli yleisen valtio-opin kandidaatti. Vuodesta 2002 lähtien hänestä tuli Gáspár Károlyin yliopiston dosentti, tehden perustutkimusta maailmanlaajuisen sähköjärjestelmään liittyen. Tunnustuksena työstään hän sai kaupungilta Pro Urbe -palkinnon 17. marraskuuta 2011.
Hän on naimisissa ja kahden lapsen isä.
Poliitikkona
Hänen poliittisen uransa aikana useat ihmiset liittyivät puolueeseen. Vuosina 1978-1989 hän oli jäsenenä Unkarin sosialistisessa työväenpuolueessa (MSZMP). Hän oli Unkarin demokraattisen foorumin (MDF) yksi perustajista. Hän on ollut puolueen jäsen vuoden 1988 syyskuusta lähtien ja osallistui puolueen talousohjelman laatimiseen. Vuoden 1990 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin MDF:n listalta Borsod-Abaúj-Zemplénin läänistä. Vuosina 1990 ja 1994 hän oli kansainvälisten taloussuhteiden ministeriön varaministeri. 1994 parlamenttivaaleissa hänet valittiin jälleen parlamenttiin. Vuonna 1996 Unkarin demokraattinen kansanpuolue (MDNP) yhdistettiin MDF:ään. Hänestä tuli valtioneuvoston varaministeri Fidesz-puolueen johtamassa hallituksessa vuosina 1998-2002, tullen Orbánin ensimmäisen hallituksen taloudellisen neuvottelukunnan jäseneksi.
Näkemys Euroopan pakolaiskriisistä
Yksityisomisteisen unkarilaisen Echo TV:n keskusteluohjelmassa 7.1.2016 Bogár väitti Euroopan pakolaiskriisin olevan "nimeltämainitsemattoman globaalin vallan" aiheuttama. Hänen mukaansa tuo voimakas taho yrittää tuhota eurooppalaiset. Hän arvio, että miljoonien ihmisten siirtäminen tuhansien kilometrien päästä suhteellisen lyhyessä ajassa vaatii vähintään kymmenen miljardin dollarin rahoituksen. Bogár arvioi turvapaikanhakijoiden suorittaman joukkoahdistelun Kölnissä Saksassa 1.1.2016 olleen vain pientä alkusoittoa sodaksi puhkeavasta pakolaiskriisistä.
Teoksia
thumb|250px|László Bogár luennoi marraskuussa 2012
20 Golden Greats (The Holliesin albumi)
20 Golden Greats on The Holliesin vuonna 1978 julkaistu kokoelmalevy.
Kappaleet
Ransford eli L.Ransford oli Clarken, Hicksin ja Nashin aluksi käyttämä salanimi. Yhtyeen manageri kertoi virheellisesti, että kolmen nimet eivät erillisenä olisi mahtuneet singlen etikettiin. "He Ain't Heavy, He's My Brother" - kappaleen piano-osuudet soittaa uransa alussa ollut Elton John.
Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha
Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarha voi viitata jompaan kumpaan Luonnontieteellisen keskusmuseon hallinnoimaan kasvitieteelliseen puutarhaan:
Notre Damen kellonsoittaja (vuoden 1996 elokuva)
Notre Damen kellonsoittaja on vuonna 1996 valmistunut Disneyn animaatioelokuva, joka perustuu ranskalaisen Victor Hugon vuonna 1831 julkaisemaan romaaniin Pariisin Notre-Dame. Tapahtumat sijoittuvat 1400-luvun Pariisiin. Elokuvan suomenkielisen ääniversion on ohjannut Pekka Lehtosaari. Suomenkielisinä ääninä ovat muun muassa Velimatti Ranta, Tiina Lymi, Ossi Ahlapuro, Carl-Kristian Rundman ja Fredi. Alkuperäisversion ääninä ovat esimerkiksi Tom Hulce ja Demi Moore.
Elokuvan ensi-ilta oli 21. kesäkuuta 1996. Se sai paljon positiivisia arvioita ja tuotti 325 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.
Elokuvalle on tehty suoraan videolle julkaistu jatko-osa Notre Damen kellonsoittaja II vuonna 2002. Disneyllä on tekeillä myös Notre Damen kellonsoittajaan pohjautuva näytelty elokuva.
Juoni
Elokuva kerrotaan lähinnä takaumien muodossa romanin nukkemestari Clopinin toimiessa kertojana.
Eräänä yönä neljä romania saapuu salaa Pariisiin, mutta heidän kimppuunsa hyökkää väijyksistä joukko sotilaita johtajanaan tuomari Claude Frollo, Pariisin oikeusministeri. Eräs kääröä sylissään pitelevä romani vastustelee pidätystä ja karkaa, jolloin Frollo lähtee ajamaan häntä takaa pitkin Pariisin öisiä katuja. Lopulta Frollo saa naisen kiinni Notre Damen katedraalin portailla, tarttuu tämän sylissä olevaan nyyttiin ja potkaisee tätä, niin että tämä lyö päänsä kohtalokkaasti katedraalin portaisiin. Käärön sisältä Frollo ei kuitenkaan löydä varastettua tavaraa vaan kauhistuttavasti epämuodostuneen vauvan. Frollo uskoo lapsen olevan epäpyhä demoni, joten hän päättää hukuttaa sen. Arkkidiakoni saapuu juuri ajoissa paikalle estämään sen, ja kertoo Frollolle, että koska tämä tappoi viattoman naisen Notre Damen edessä, tämä voi pelastaa sielunsa ikuiselta kadotukselta vain ottamalla vauvan omaksi kasvattipojakseen. Frollo suostuu siihen mutta vastahakoisesti.
Frollon kaartin hyväntahtoinen päällikkö, kapteeni Phoebus, seuraa Esmeraldaa Notre Dameen ja onnistuu ystävystymään tämän kanssa. Kun Frollo ja hänen sotilaansa saapuvat katedraaliin vangitsemaan Esmeraldaa, Phoebus päätyy suojelemaan tyttöä vaatimalla tälle katedraalista turvapaikkaa. Frollo ja sotilaat lähtevät tiehensä, mutta sitä ennen Frollo uhkailee pidättävänsä Esmeraldan heti, jos tämä astuu jalallaankaan ulos katedraalista. Esmeralda tapaa Quasimodon ja ystävystyy tämän kanssa. Vastineeksi Esmeraldan aiemmin osoittamasta ystävällisyydestä Quasimodo auttaa tyttöä pakenemaan katedraalista vartijoiden huomaamatta. Ennen lähtöään Esmeralda jättää Quasimodolle kartan, joka avulla voi löytää romanien piilopaikan nimeltä Ihmeiden aukio. Esmeralda neuvoo Quasimodoa käyttämään karttaa, mikäli tämä ikinä tahtoo jättää Notre Damen. Quasimodo alkaa vähitellen rakastua Esmeraldaan.
Tällä välin Frollo yrittää saada kuriin omaa Esmeraldaa kohtaan tuntemaansa pakkomielteistä ihastusta. Kuultuaan tämän paenneen hän vannoo etsivänsä romanitytön kynsiinsä ja tappavansa tämän, jollei tämä suostu tulemaan hänen omakseen. Frollo kääntää koko Pariisin ylösalaisin polttaen kaupunkilaisten taloja ja tappaen viattomia ihmisiä etsiessään Esmeraldaa kuumeisesti. Lopulta Phoebus syyttää Frolloa epäoikeudenmukaisuudesta, minkä seurauksena hänet määrätään teloitettavaksi. Ennen kuin teloitusta ehditään panna toimeen, Esmeralda puuttuu peliin ja antaa Phoebukselle tilaisuuden paeta. Yksi sotilaiden nuolista ehtii kuitenkin osua ratsain pakenevaan Phoebukseen, joka putoaa jokeen. Esmeralda pelastaa kapteenin joesta, vie tämän Quasimodon luokse ja ryhtyy hoitamaan tämän haavaa. Quasimodon seuratessa sivusta Esmeralda ja Phoebus päätyvät lopulta suutelemaan toisiaan särkien Quasimodon sydämen. Kesken kaiken Frollo kuitenkin saapuu Notre Dameen, jolloin Quasimodo usuttaa Esmeraldan lähtemään pikaisesti pois. Sitten Quasimodo piilottaa Phoebuksen pöytänsä alle. Frollo saa selville, että Quasimodo oli se, joka auttoi Esmeraldan pakoon. Hän lupaa vapauttaa Quasimodon romanitytön "katalasta noituudesta” julistaen hyökkäävänsä Ihmeiden aukioon aamunkoitteessa tuhannen miehen kanssa. Frollon mentyä Phoebus yrittää taivutella Quasimodon auttamaan häntä Ihmeiden aukion löytämisessä ja romanien varoittamisessa. Lopulta Quasimodo suostuu vastahakoisesti ja näyttää Phoebukselle Esmeraldan hänelle antaman kartan.
Kun Quasimodo ja Phoebus viimein löytävät Ihmeiden aukion, romanit sieppaavat ja miltei hirttävät heidät Frollon vakoojina. Esmeralda saapuu kuitenkin paikalle ja kertoo Quasimodon ja Phoebuksen olevan heidän ystäviään. Ihmiset saavat tietää Frollon tulevasta hyökkäyksestä ja alkavat kiireesti pakata tavaroitaan. Äkkiä Frollo ja hänen sotilasarmeijansa ilmestyvät Ihmeiden aukiolle kuin tyhjästä ja pidättävät heidät kaikki. Frollo paljastaa Quasimodolle huiputtaneensa tämän johdattamaan hänet suoraan romanien luokse. Sitten Frollo määrää sotilaat viemään romanit vankilaan ja kahlitsemaan Quasimodon Notre Damen kellotorniin.
Myöhemmin Frollo valmistautuu polttamaan Esmeraldan roviolla noitana. Sitä ennen hän kuitenkin tarjoutuu säästämään Esmeraldan hengen, mikäli tämä ryhtyy hänen rakastajattarekseen. Esmeralda kieltäytyy, ja Frollo sytyttää rovion. Quasimodo saa viimein tarpeekseen Frollon epäoikeudenmukaisuudesta ja tekopyhyydestä, minkä seurauksena hän rikkoo kahleensa ja syöksyy pelastamaan Esmeraldaa tulelta. Sitten hän palaa tajuton Esmeralda mukanaan takaisin katedraalin kellotorniin ja vaatii tälle turvapaikkaa. Frollo määrää sotilaansa murtamaan katedraalin oven, mutta Phoebus onnistui vapauttamaan itsensä häkistä. Phoebus johdattaa vapautuneet romanit ja kaupunkilaiset yhdessä Frollon sotilaiden kimppuun ja tekemään hirmuvallasta loppu. Quasimodo kaataa kellotornista sulaa kuparia alas Frollon sotilaiden päälle ajaakseen nämä pois katedraalin ovelta, mutta siitä huolimatta Frollo onnistuu pääsemään ovesta sisään. Lopulta Frollo löytää Quasimodon itkemästä Esmeraldan elottomalta vaikuttavan ruumiin ääressä ja yrittää iskeä tätä tikarilla selkään. Quasimodo kuitenkin torjuu Frollon iskun ja tyrkkää kasvatti-isänsä vasten seinää. Esmeralda virkoaa, jolloin Quasimodo kiidättää hänet turvaan katedraalin parvekkeelle Frollon seuratessa heidän perässään. Kamppailun aikana Frollo myöntää tappaneensa Quasimodon äidin. Lopulta sekä Quasimodo että Frollo päätyvät taistelun melskeessä roikkumaan katedraalin parvekkeelta. Frollo putoaa kuolemaansa. Myös Quasimodo menettää otteensa ja putoaa, mutta katedraalin alemmassa kerroksessa seisova Phoebus saa hänet kiinni. Esmeralda juoksee Quasimodon ja Phoebuksen luo, ja Quasimodo antaa Esmeraldalle ja Phoebukselle siunauksensa.
Seuraavana aamuna pariisilaiset juhlivat päästyään eroon Frollon tyrannimaisesta hallinnosta. Quasimodo astuu katedraalista viimein ulos päivänvaloon, mutta tällä kertaa kiitolliset kaupunkilaiset ottavat hänet vastaan sankarina sekä kunnioitettuna kansalaisena.
Macoumba Kandji
Macoumba Kandji (s. 2. elokuuta 1985 Kaolack) on senegalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Suomen Veikkausliigassa pelaavaa FC Lahtea. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Kandji pelasi vuosina 2008–2012 Major League Soccerissa yhteensä 99 ottelua, joissa hän teki kymmenen maalia. Hän seurojaan olivat New York Red Bulls, Colorado Rapids ja Houston Dynamo. Kandji voitti sarjan mestaruuden 2010 Colorado Rapidsissa ja saavutti toisen sijan kahdesti – New York Red Bullsissa kaudella 2008 ja Houston Dynamossa kaudella 2012.
Vuosina 2013–2014 Kandji pelasi Kreikassa. Kaudella 2012–2013 hän edusti Kallonia toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Football Leaguessa pelaten 19 ottelua ja tehden niissä kuusi maalia. Kaudella 2013–2014 Kandji pelasi pääsarjaa Superliigaa Levadiakosissa 12 ottelua, joissa hän ei tehnyt maaleja.
Huhtikuussa 2014 Kandji teki saman vuoden elokuuhun asti ulottuvan sopimuksen suomalaisen HJK:n kanssa. Hän pelasi Veikkausliiga-kauden aikana 24 ottelua, joissa teki kuusi maalia. Kandji teki myös kaksi maalia Eurooppa-liigan lohkovaiheessa. Kauden jälkeen Kandji siirtyi saudiarabialaiseen Al-Faisalyyn, jossa hän pelasi kymmenen Valioliigan ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Kandji eli nuoruutensa Gambiassa.
Sorvali
Sorvali voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Lawyers in Love
Lawyers in Love on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Jackson Brownen studioalbumi vuodelta 1983. Browne on tuottanut levyn Greg Ladanyin kanssa. Tuotantoassistenttina on ollut Brian Reed.
Äänittäjät ovat Ladanyi ja James Geddes avustajanaan Ed Wong. Levy on äänitetty Los Angelesissa Downtown-studiossa.
Masteroinnin ovat tehneet Doug Sax ja Mike Reese Mastering Labissa.
Levykannen suunnittelusta on vastannut Jimmy Wachtel Dawn Patrol –yhtiöstä. Etukannen valokuvan on ottanut Matti Klatt paitsi kuun osalta Joe Sohms ja takakannen valokuvat yhtyeen jäsenistä Randee St. Nicholas. Muita osallisia ovat Elmi Graphics, Howard Carriker, Gloria von Jansky sekä Jon Rothschild ja Tim Griffith.
Levy on omistettu Ryanille ja Ethanille. Kiitoksissa on mainittu Lynne Sweeney ja David Geffen.
Jackson Brownen managereina ovat toimineet Peter Golden ja Donald "Buddha" Miller yhtiöstä Peter Golden and Associates, Inc.
Konstantin Ivanov
thumb|175px|Konstantin Ivanov. Konstantin Vasiljevitš Ivanov (, 27. toukokuuta 1890 nykyisen Baškortostanin Belebein piirin Slakbašin kylä – 26. maaliskuuta 1915 Slakbaš) oli tšuvassilainen runoilija. Häntä pidetään tšuvassinkielisen kirjallisuuden alullepanijana.
Lawyers in Love
Euroopan markkinoille levyä on valmistanut Saksassa Record Service GmbH, Alsdorf.
Konstantin Ivanov
Konstantin Ivanov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän työskenteli opettajana ja osallistui tšuvassinkielisten aapisten ja oppikirjojen laatimiseen. Ivanov alkoi kirjoittaa runoja ja kääntää tšuvassiksi venäläistä kirjallisuutta vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana. Hänen merkittävin teoksensa on tšuvassilaisen naisen alistettua asemaa kuvaava runoelma Narspi (1908), jonka pohjalta on sävelletty samanniminen baletti.
Lawyers in Love
Kappaleet
Sivu 1
Kappaleiden tekijä on Jackson Browne ja julkaisuyhtiö (U.K.) Warner Bros. Music Ltd.
Kappaleiden julkaisuyhtiöt (U.K.) ovat 1 & 2 Warner Bros. Music Ltd. / MCPS Ltd. 3 & 4 Warner Bros. Music Ltd.
Lähteet
Jackson Browne LP Lawyers in Love (Asylum Records 96-0268-1, 1983)
Mäkitervakko
Mäkitervakko (Lychnis viscaria, syn. Viscaria vulgaris, Silene viscaria ) on kohokkikasveihin kuuluva tahmeavartinen tummanpunainen kukkakasvi.
Mäkitervakko on saanut nimensä varsien tervamaisesta nesteestä. Tahmean nesteen arvellaan olevan keino estää mesivarkaita, lähinnä muurahaisia, kiipeämästä vartta pitkin ja tunkeutumasta kukkiin. Kansanomaisella nimellä mäkitervakkoa on kutsuttu nimellä tervakukka.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|220px|Mäkitervakon kukintoja. Varren tahmeat osat erottuvat muuta vartta tummempina. thumb|vasen|220px|Mäkitervakkoja niityllä Saksassa. Monivuotinen mäkitervakko kasvattaa pystyn, 20–50 cm korkean varren. Tummanpunaruskeat varret ovat nivelvälien alapuolelta tahmean nesteen peitossa. Lehdet ovat tasasoukan suikeita, lehtityven laidat ovat valkokarvaisia. Noin 10 cm pitkä runsaskukkainen kukinto on terttumainen. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on yhdislehtinen, ulkoverhiötön ja kooltaan 10–15 mm. Tummanpunaiset terälehdet ovat lisäteriöllisiä, ehyt- tai lanttokärkisiä sekä hieman nirhalaitaisia. Pituudeltaan ne ovat 5–9 mm pitkiä. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Mäkitervakko kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Hedelmä on viisiliuskaisesti aukeava kota.
Mäkitervakon lähisukuinen pikkutervakko (L. alpina) muistuttaa lajia paljon, mutta on sitä matalampi, eikä sen varsi ole tahmea. Lajit voivat risteytyä keskenään niiden yhteisillä kasvupaikoilla.
Kukkiva mäkitervakko muistuttaa hieman myös yleistä puna-ailakkia (Silene dioica). Kasvit erottaa toisistaan esimerkiksi siitä, että mäkitervakon kukinto on tiheämpi ja puna-ailakin varsi ei ole tahmea.
Elinympäristö
Mäkitervakko on kuivien ja aurinkoisten kasvupaikkojen laji. Se viihtyy kuivilla kallioilla ja mäenrinteillä, hiekkaisilla rinne- ja ketoniityillä sekä tien- ja radanvarsilla.
Caritas
Caritas voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jehovan todistajista eriytyneet liikkeet
pienoiskuva|300px|Raamatuntutkijoista lähtöisin olevia liikkeitä. Jehovan todistajista eriytyneitä liikkeitä on historian aikana ollut useita. Osa liikkeistä on toiminut vain hetken aikaa, ja osa toimii edelleen. Liikkeiden eriytymisen voi jakaa karkeasti kolmeen luokkaan: alkuaikojen ja Russellin kuoleman jälkeiset jakautumiset, myöhemmät jakaantumiset ja modernit jakaantumiset.
Alkuaikojen jakautumiset
Ensimmäiset jakaantumiset tapahtuivat jo 1900-luvun alussa, vain hieman Raamatuntutkijoiden liikkeen perustamisen jälkeen. Ensimmäisistä jakaantumisista syntyneisiin liikkeisiin kuuluivat esimerkiksi "Uuden Liiton Raamatuntutkijat" ja "Vapaat Raamatuntutkijat".
Vuonna 1919 Paul S. L. Johnson, Russellin läheinen ystävä, perusti Maallikoiden kotisaarnaajaliikkeen (Laymen's Home Missionary Movement). Liike aloitti heti voimakkaan hyökkäyksen Joseph Franklin Rutherfordia vastaan. Rutherford oli noussut Jehovan todistajien johtohenkilöksi Russellin kuoleman jälkeen.
Elliott Kenan Kamwana perusti 1900-luvun alussa Itä-Afrikkaan Kitawala-liikkeen, joka perustui Vartiotorni-seuran oppeihin. Liikkeellä sinällään ei ollut mitään tekemistä Jehovan todistajien Vartiotorni-seuran kanssa.
Myöhemmät jakaantumiset
Myöhempiin jakaantumisiin kuuluvat esimerkiksi "Aamunkoiton Raamatuntutkijoiden seura" ja "Kansainvälinen raamatuntutkijoiden liitto". Itä-Euroopassa toimii True Faith Jehovah's Witnesses, joka syntyi rautaesiripun taakse jääneiden Jehovan todistajien pitäydyttyä Rutherfordin aikaisessa opissa.
Modernit jakaantumiset
Moderneja jakaantumisia voidaan kutsua myös "Internet-ajan jakaantumisiksi". Näistä merkittävin on 2004 perustettu "Herran Todistajat" -liike. Liikkeen perustaja toimi amerikkalainen matemaatikko Gordon Richie, joka erotettiin Jehovan todistajien seurakunnasta vuonna 1996. Ritchien mukaan Jehovan todistajat olivat "ainoa tosi uskonto" vuoteen 2004 asti, kunnes hän perusti oman liikkeensä.
Toinen merkittävä modernin ajan jakaantuminen tapahtui 2007 kun Greg G. Stafford perusti "Jahin kristilliset todistajat" -liikkeen. Ennen liikkeen perustamista hän tuli tunnetuksi Jehovan todistajien oppeja puolustavasta kirjastaan "Defending Jehovah's Witnesses". Hän kuitenkin erosi Jehovan todistajien seurakunnasta ja perusti oman ryhmittymänsä. Jakaantumisen syy ei ollut niinkään oppinäkemyksissä, vaan tavassa, jolla Jehovan todistajien virallista organisaatiota johdetaan. Stafford jatkaa yhä Jehovan todistajien oppien puolustamista, vaikka hän virallisesti onkin eronnut ja toimii oman liikkeensä parissa.
Diakonia
Diakonia eli kirkollinen sosiaali- ja terveystyö on kristillisten kirkkojen ja (alun perin vain) seurakuntien järjestämää sosiaalista palvelu- ja avustustyötä. Diakonia oli alun perin suppeampaa seurakuntien hyväntekeväisyyttä, mutta oli silloinkin monissa maissa pitkään sekä ainoaa sosiaalityötä että ainoaa terveydenhuoltoa, ja se tarjoaa monissa maissa edelleen ison osan niistä palveluista. Diakoniatyötä tekevät diakonissat ja diakonit.
Kysymyksessä on yksi kirkon perustoimintamuodoista jumalanpalvelustoiminnan ja lähetystyön ohella. Eri kirkkokunnissa ja eri aikakausina diakoniatyö on järjestetty ja ymmärretty hieman eri tavoin.
Diakonian etymologia ja uskonnollinen merkitys
Sana diakonia on kreikkaa ja tarkoittaa palvelua. Diakonian ajatellaan kristinuskossa perustuvan sekä Raamatun opetuksiin lähimmäisenrakkaudesta että alkukirkossa vakiintuneeseen tapaan huolehtia vähäosaisista. Palvelutyön ohella diakoniaan liittyy kristillinen julistustoiminta sekä kristittyjen keskinäisen yhteyden ja yhteistoiminnan vahvistaminen.
200px|pienoiskuva|Oulun Diakonissalaitos
Diakoniatyön historia
Nykyaikaisen diakonian perustajina pidetään saksalaisia Theodor Fliedneria (s. 1800, k. 1864) ja Johann Hinrich Wicherniä (s. 1808). Theodor Fliender perusti ensimmäisen diakonissalaitoksen 13.10.1839 Kaiserswerthiin. Sisälähetyksen isänä tunnettu Johann Hinrich Wichern perusti Berliiniin Elisabeth-laitos nimisen sairaalan ja hän aloitti miesdiakonien koulutuksen.
Tunnetuimpia diakonilaitoksia ovat Aurora Karamzinin vuonna 1867 perustama Helsingin Diakonissalaitos, 1869 perustettu Viipurin Diakonissalaitos, 1905 perustettu Sortavalan Diakonissalaitos ja 1896 perustettu Oulun Diakonissalaitos.
Diakonissat ja diakonit
Diakoniatyötä tehdään seurakunnissa sekä työntekijöiden että vapaaehtoisten voimin. Suomen evankelisluterilaisen kirkon seurakunnissa on palkattu diakoniatyöntekijöitä, jotka ovat saaneet joko diakonissan tai diakonin koulutuksen. Diakonissalla tarkoitetaan sellaista diakoniatyöntekijää, jolla on myös sairaanhoitajan ammattipätevyys. Tällöin puhutaan diakonian virasta, joka on papin ja piispan ohella yksi kirkon hengellisistä tehtävistä. Katolisessa kirkossa diakonaatti on eräänlainen pappeuden esiaste.
Katolisessa kirkossa diakoniatyöhön liittyvistä tehtävistä huolehtivat erityisesti luostarit ja niitä ylläpitävät sääntökunnat. Myös erilaiset kristilliset järjestöt tekevät diakoniatyötä, vaikka nimitykset ja toimintamuodot voivatkin vaihdella.
Nykyisin diakoniatyön painopiste on siirtynyt terveydenhoidosta sielunhoitoon.
Svetlana Aleksijevitš
Svetlana Aleksandrovna Aleksijevitš (, ; s. 31. toukokuuta 1948 Stanyslaviv (nyk. Ivano-Frankivsk), Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen toimittaja ja kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 2015, Ruotsin akatemian perustelujen mukaan ”hänen moniäänisistä teoksistaan, kärsimyksen ja rohkeuden monumentista ajassamme”.
Diakonia
Kaupunkilähetykset diakoniatyössä
Diakoniatyötä tehdään myös kaupunkilähetyksien kautta, joita on mm. Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Kaupunkilähetykset auttavat vähävaraisia ja sairaita, sekä ylläpitävät pyhäkouluja ja tarjoavat avioliittoneuvontaa. Kaupunkilähetykset ylläpitävät kesäsiirtoloita, lastenkoteja, nuorisotyötä, vanhusten kesäleirejä ja vanhainkoteja.
Diakoniatyöntekijöiden koulutus Suomessa
Alusta alkaen diakonissakasvatus oli sairaanhoitajakoulutusta, mutta myös huoltosisarkoulutusta harjoitettiin 30-luvulla Sortavalan Diakonissalaitoksessa, joka lopetettiin v. 1937, seurakuntien kysyessä pääasiassa sairaanhoitodiakonissoja.
Svetlana Aleksijevitš
Elämä
Aleksijevitšin isä oli valkovenäläinen sotilas ja äiti ukrainalainen. Isän sotilaspalveluksen päätyttyä perhe muutti Valko-Venäjälle. Vuonna 1965 Svetlana Aleksijevitš kävi koulun loppuun Homelin alueen Petrykaun piirin Kopatevitšissä. Hän työskenteli historian ja saksan kielen opettajana Mazyrin piirissä. Samalla hän työskenteli vuodesta 1966 lähtien Narouljassa ilmestyneen piirikunnallisen Prypjatskaja prauda -lehden toimituksessa. Aleksijevitš valmistui 1972 Valko-Venäjän valtionyliopiston journalismin laitokselta. Hän siirtyi Brestissä ilmestyvän Majak kommunizma -lehden toimitukseen. Vuodesta 1976 lähtien hän toimi kansallisessa Neman-aikakauslehdessä. Vuodesta 1984 lähtien Aleksijevitš on kirjoittanut freelance-pohjalta.
Diakonia
Diakoniatyöntekijöiden koulutus Suomessa
Ensimmäisen diakoniatyön oppikirjan laati 1938 Eino Sormunen. Diakonissakoulutus kesti aikaisemmin 4 vuotta, josta 3 vuotta käytettiin sairaanhoitajakoulutukseen. 1950-luvun alkupuolella opiskeluaikaa pidennettiin Helsingin Diakonialaitoksessa 5 vuoteen, Lahden Diakonissalaitoksessa 4 1/2 vuoteen, Oulun Diakonialaitoksessa 4 1/3 vuoteen ja Porin Diakonissalaitoksessa 4 vuoteen.
Svetlana Aleksijevitš
Elämä
Aleksijevitš on Valko-Venäjän oppositioliikkeen johtohahmoja. Vuoden 2020 presidentinvaalien jälkeen puhjenneiden mielenosoitusten yhteydessä kaikki opposition johtajat pidätettiin tai he joutuivat pakenemaan ulkomaille. Myös Aleksijevitš kohtasi häirintää, muun muassa hänen kotiinsa yritettiin tunkeutua. Hän poistui maasta syyskuussa 2020 ja on asunut maanpaossa Berliinissä siitä lähtien.
Diakonia
Diakoniatyöntekijöiden koulutus Suomessa
Suomessa diakoniatyöntekijöitä koulutetaan nykyisin Diakonia-ammattikorkeakoulussa. Aikaisemmin koulutuksesta vastasivat diakonia- ja diakonissalaitokset, jotka ovat olleet edelläkävijöitä suomalaisen sairaanhoidon ja sosiaalityön koulutuksen ja palveluiden kehittämisessä.
Svetlana Aleksijevitš
Kirjailijanura
Kirjallisen työnsä Aleksijevitš aloitti vuonna 1975. Ensimmäinen teos valmistui vuonna 1983, mutta sitä ei julkaistu kahteen vuoteen. Kirjailijaa arvosteltiin pasifismista, naturalismista ja neuvostonaisen ylistämisestä. Tuon ajan Neuvostoliitossa nämä kirjailijaan kohdistetut syytökset olivat erittäin vakavia. Perestroikan myötä ensiteos sai paljolti kirjallisuuslehtien kautta erittäin laajan levityksen, yli kaksi miljoonaa kappaletta.
Diakonia
Diakoniatyöntekijöiden koulutus Suomessa
Ruotsinkielisiä diakoni- ja nuorisotyönohjaajia koulutetaan Karjaalla sijaitsevassa Lärkkulla-stiftelsens folkakademin oppilaitoksessa.
Diakonissoiksi on valmistettu evankelis-luterilaisen uskontunnustusta olevia kristillismielisiä naisia, joiden tehtävänä on hoitaa sairaita ja kärsiviä myös seurakunnissa.
Svetlana Aleksijevitš
Kirjailijanura
Kirjailijan päätuotantoa on teossarja Utopian äänet Siitä on suomennettu teokset Sodalla ei ole naisen kasvoja (1985), Sinkkipojat (1991), Tšernobylista nousee rukous (1997) sekä ''Neuvostoihmisen loppu. Kun nykyhetkestä tuli second handia'' (2013). Lisäksi sarjaan kuuluvat teokset Poslednije svideteli (1985, ’Viimeiset todistajat’) ja Zatšarovannyje smertju (1993, ’Kuolemasta lumoutuneet’).