cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fukiya
thumb|Fukiya Fukiya on bambusta tehty puhallusputki. Fukiya oli ninjan perusaseita. Fukiyalla ammuttiin yleensä noin viisi senttiä pitkiä nuolia, fukibareja. Ninjojen käytössä fukibarit yleensä olivat myrkytettyjä. Koska fukiyalla ammuttaessa ei kuulunut juuri yhtään ääntä ninjan piilopaikkaa ei huomattu. Fukiyaa käytettiin myös snorkkelina, kun ninja oli veden alla.
Kätisyys
Kätisyys on ominaisuus, joka jakaa ihmisen joko oikeakätiseksi tai vasenkätiseksi. Molempikätinen saattaa käyttää kumpaakin kättä melko tasaveroisesti.
Kätisyyden on arveltu johtuvan aivojen epäsymmetriasta. Oikeakätisellä hallitseva on vasen aivopuolisko ja vasenkätisellä oikea.
Suurin osa oikeakätisistä tekee kaiken oikealla kädellään, mutta vasenkätisistä suurin osa käyttää joskus myös oikeaa kättään. Vasenkätiseksi ihminen määritellään usein kirjoituskäden mukaan. Koska oikeakätisiä on enemmän kuin vasenkätisiä, monet esineet on suunniteltu oikeakätisten ehdoilla.
Karl Weissenberg
Opinnot ja ura
Yliopisto-opintojaan hän suoritti Wienin yliopistossa, Berliinin yliopistossa ja Jenan yliopistossa pääaineenaan matematiikka, sivuaineina hänellä oli fysiikka ja kemia. Jenassa Weissenberg suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1916 ja Berliinissä hän toimi professorina.
Kätisyys
Ihmisistä noin 90 prosenttia on oikeakätisiä. Kätisyys määräytyy varhaisella sikiökaudella ja vakiintuu varhaislapsuudessa. Ihmisen kätisyys on perinnöllistä ja monen geenin summa, mutta siihen vaikuttavat myös ympäristötekijät. Vasenkätisiä on vasenkätisten lapsista erään tutkimuksen mukaan 40 prosenttia, mutta oikeakätisten vanhemmista vasenkätisiä on vain 10 prosenttia. Raskauden tai synnytyksen ongelmat saattavat altistaa vasenkätisyydelle.
Grumman F4F Wildcat
Grumman F4F Wildcat oli Yhdysvaltain laivaston lentotukialushävittäjä toisessa maailmansodassa. General Motorsin valmistama parannettu malli oli palveluksessa sodan loppuun asti saattuetukialuksilla, joilla uudempia, suurempia ja raskaampia hävittäjiä ei voinut käyttää. Kaikkiaan konetta rakennettiin 7 251 kappaletta.
Karl Weissenberg
Opinnot ja ura
Urallaan hän on työskennellyt matematiikan, röntgensäteilyn, kristallografian ja reologian parissa. Weissenberg aloitti kuuden vuoden kestoisen röntgenkristallografian kanssa työskentelyn vuonna 1922 liityttyään Kaiser Wilhelm -instituuttiin. Hän saavutti alalla sekä teoreettisia, että kokeellisia tuloksia. Vuonna 1933 hän muutti Britanniaan ja keskittyi siellä reologiaan. Weissenbergin ilmiö ja Weissenbergin luku ovatkin saaneet nimensä Karl Weissenbergilta.
Grumman F4F Wildcat
Tausta
1930-luvun puolivälissä Yhdysvaltain laivasto aloitti kaksitasoisten lentokoneiden korvaamisen yksitasoisilla. Laivaston käytössä olleiden hävittäjien, Curtiss BF2C-1 ja Grumman F2F-1, nopeusero laivaston Martin B-10 -pommikoneisiin oli ainoastaan alle 20 mailia tunnissa. Kaksitasoinen vuonna 1935 tilattu Grumman F3F-1 ei parantanut tilannetta. Elokuussa 1935 laivaston ilmailutoimisto toimitti yksipaikkaisen hävittäjän kilpailuvaatimukset, joiden mukaan suoritusarvojen tuli olla parhaat mahdolliset. Huippunopeuden tuli ylittää 250 mailia tunnissa ja sakkausnopeus sai olla maksimissaan 65 mailia tunnissa. Vaatimuksissa ei määritelty koneiden tasojen määrää ja siipien taittamista ei pidetty suotavana.
Grumman vastaanotti 2. maaliskuuta 1936 tilauksen kilpailuun lähettämästään XF4F-1, joka oli F3F-1 koneesta edelleen kehitetty kaksitasoinen hävittäjä. Koneessa oli tehokkaampi 800 hevosvoiman Pratt & Whitney tai Wright moottori, mikä mahdollisti huippunopeudeksi 264 mailia tunnissa. Aseistuksena oli nokassa .303 tuuman ja .50 tuuman konekiväärit. Kesäkuussa 1936 laivasto tilasi yksitasoisen Brewster XF2A-1, jolloin Grumman hylkäsi alkuperäisen suunnitelmansa ja valmisti yksitasoisen XF4F-2:n. Grumman vastaanotti tilauksen uudesta koneesta 28. kesäkuuta 1936. Uuteen koneeseen asennettiin laivaston toiveiden mukaisesti 14-sylinterinen 1 050 hevosvoiman Pratt & Whitney XR-1830-66 -moottori, jonka teho 9000 jalassa vielä 900 hevosvoimaa. Grumman laski, että valitulla moottorilla saavutettaisiin huippunopeudeksi 290 mailia tunnissa.
Ensilento XF4F-2:lla tehtiin 2. syyskuuta 1937, minkä jälkeen se toimitettiin NAS Anacostiaan testattavaksi. Anacostiassa konetta verrattiin Brewster XF2A-1:een ja Sikorsky NF-1:een, joka oli laivastolle tehty versio P-35:stä. Testaus saatiin päätökseen huhtikuussa 1938. XF4F-2:n testausta haittasi moottorin aiheuttamat ongelmat, jotka aiheuttivat myös yhden onnettomuuden. Vaikka kone saavutti suuremman nopeuden kuin XF2A-1, laivasto esitti kesäkuussa 1938 voittajaksi Brewsterin, jolta tilattiin 54 hävittäjää.
Laivasto oli kuitenkin kiinnostunut Grummanin esityksestä ja tilasi lokakuussa 1938 parannetun XF4F-3:n, johon tuli asentaa 1200 hevosvoiman Pratt & Whitney XR-1830-76-moottori. Moottorin teho 11000 jalassa oli 1050 hevosvoimaa ja vielä 19000 jalassa 1000 hevosvoimaa. Koneen siipien kärkiväliä kasvatettiin 34 jalasta 38 jalkaan, millä palautettiin raskaamman moottorin aiheuttama siipikuorman kasvu sallittuihin rajoihin. XF4F-3 lensi ensikerran 12. helmikuuta 1939, mikä aloitti kuuden kuukauden koelennot Bethpagessa ja Anacostassa. Testeissä kone saavutti huippunopeudeksi 333,5 mailia tunnissa. Laivaston tarkastusvirasto esitti konetta tuotantoon. Kuukautta myöhemmin laivasto tilasi Grummanilta 54 konetta.
Tuotanto
Lentokone toimitettiin tuulitunnelitesteihin, joilla pyrittiin parantamaan koneen laskeutumis- ja nousuominaisuuksia. Testien tuloksena koneen peräsintä suurennettiin ja siirrettiin taaksepäin, jolloin pituus kasvoi 19 tuumaa. Lisäksi peräsinpintoja nostettiin 20 tuumaa ylemmäs ja tehtiin kyhmy pyrstön ja ohjaamon väliin ilmavirtojen ohjaamiseksi. Ensimmäinen tuotanto F3F-3:lla tehtiin ensilento helmikuussa 1940. Kahden ensimmäisen koneen aseistuksena oli nokassa kaksi .303 tuuman ja kummassakin siivessä .50 tuuman konekivääri. Myöhemmissä koneissa nokan konekiväärit poistettiin ja korvattiin toisilla .50 konekivääreillä siipiin. Koneisiin asennettiin myös panssarointia, mutta ei itsesulkeutuvia polttoainetankkeja.
Ranskan antauduttua lisättiin koneiden tuotantoa ja vuoden loppuun mennessä tilauksia oli kaikkiaan 578 koneesta. Syksyllä jatkuvat ongelmat ahtimissa johtivat moottorin vaihtamiseen Pratt & Whitney R-1830-90:ksi, jolloin XF4F-6:n huippunopeus laski 319 mailiin tunnissa. Laivasto tilasi kuitenkin 95 lentokonetta varustettuna uudella moottorilla. Malli sai nimekseen F4F-3A. Näistä 30 liitettiin Kreikan tilaukseen, mutta luovutettiin Kreikan antauduttua akselivalloille Britannian laivastolle nimellä Martlet III. Yhdysvaltain laivasto ilmoitti 1. lokakuuta 1941 nimeävänsä lentokoneensa, jolloin F4F sai nimen Wildcat.
Laivaston halusi koneeseen taittuvat siivet, jotta koneita voisi sijoittaa enemmän lentotukialuksille. Maaliskuussa 1940 Grumman valmisti mekanismin siipien taittamiseksi ja asensivat sen F4F-3:een. Siipien taittamisella kärkiväli supistui 38 jalasta hieman yli 14 jalkaan. XF4F-4 teki ensilentonsa 14. huhtikuuta 1941. Aluksi taittomekanismi oli hydraulinen, mutta painon säästämiseksi se muutettiin käsikäyttöiseksi. Paino palautettiin lisäämällä kumpaankin siipeen .50 tuuman konekivääri.
Wildcatin tuotanto lopetettiin 1943 uudemman F6F Hellcatin tuotantoon oton jälkeen, mutta General Motors jatkoi koneiden valmistamista Yhdysvaltain laivastolle ja Fleet Air Armille. Aluksi mallina oli identtinen FM-1, mutta pian valmistukseen tuli Grummanin F4F-8 -prototyyppiin perustunut FM-2, jossa oli tehokkaampi moottori (1 350 hv) ja pidempi sivuvakain väännön kompensoimiseksi.
Eastern Aircraft Division valmisti laivastolle 4437 FM-2 Wildcatiä, joissa oli tehokkaampi, kevyempi rakenne ja aseistus supistettu neljään .50" konekivääriin. FM-2 koneiden suorituskyky oli siten merkittävästi parempi kuin F4F-4:n.
Käyttö
Koneiden ensimmäinen vastaanottaja oli Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimat, joka sai Ranskan antautumisen jälkeen Ranskan tilaamat 100 Wright Cyclone -moottorein varustettua F4F-3-konetta. Laivasto antoi koneille nimenMartlet I. Kone saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa 25. joulukuuta 1940, kun Saksan ilmavoimien Junkers Ju 88 ammuttiin alas Scapa Flow’n yläpuolelta. FM-1 nimen Martlet V ja FM-2 nimen Martlet VI.
Yhdysvaltain laivasto vastaanotti 20. elokuuta 1940 Anacostassa ensimmäisen F4F-3 koneensa (BuNo 1845) ja joulukuussa alkoivat luovutukset laivueihin, kun USS Rangerin VF-4 ja USS Waspin VF-7 vastaanottivat ensimmäiset F3F-3-koneensa. Kone osoittautui selkeästi paremmaksi kuin F2A. Japanin hyökätessä Pearl Harboriin Yhdysvaltain laivastolla oli kahdeksan laivuetta varustettuna F4F kalustolla, minkä lisäksi kolmella merijalkaväen laivueella oli F4F:t. Grumman oli tuohon mennessä toimittanut kaikkiaan 183 F4F-3 ja F4F-3A:ta.
Ensimmäinen F4F-4 luovutettiin helmikuussa 1942 USS Waspin VF-71:lle ja seuraavaksi USS Hornetin VF-8:lle. Kumpikin aluksista oli Atlantin laivastossa. Toukokuun loppuun mennessä pääosa laivaston hävittäjälaivueista ja kaksi merijalkaväen hävittäjälaivuetta oli varustettu F4F-4 koneilla. Vuoden loppuun mennessä Grumman oli luovuttanut 1 164 F4F-4:ää Yhdysvaltain laivastolle ja merijalkaväelle.
Merijalkaväen Guadalcanalilla ollut VMF-124 vastaanotti 12. helmikuuta 1942 ensimmäiset Vought F4U-1 Corsairit. Seuraavina kuukausina Corsairit korvasivat F4F:t eteläiselle Tyynellemerelle sijoitetuissa merijalkaväen hävittäjälaivueissa ja elokuussa kaikki kahdeksan laivuetta oli varustettu Corsairein. Laivaston F4F laivueet säilyivät kesän 1943 loppuun, jolloin Grumman F6F Hellcat korvasi ne. F4F kalusto jatkoi kuitenkin edelleen pienillä saattuetukialuksilla, joille ei voinut sijoittaa uusia koneita.
Juho Koskelo
thumb|Juho Koskelo Juho Koskelo (1870 Kuopio – 1942 New York City ) oli amerikansuomalainen muusikko ja laulaja. Hän oli 1900-luvun alkupuolen tuotteliain amerikansuomalainen levylaulaja, joka levytti vuosina 1910–1923 yli sata kappaletta.
Koskelo muutti Yhdysvaltoihin vuosisadan vaihteessa ja toimi kuoronjohtajana ja sellistinä soittaen useissa orkestereissa. Koskelo levytti pääosin kansanlauluja, marsseja ja muita aatteellisia kappaleita ja hän levytti myös ruotsiksi. Ainoat kevyempää tanssimusiikkia edustaneet levykset olivat J. Alfred Tannerin ”Kulkurin valssi” (1921) ja ”Orpopojan valssi” (1923).
Tiikeri (kiinalainen horoskooppi)
thumb|150px|right Tiikeri on kolmas kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Tiikerin vuonna syntyneitä pidetään voimakkaina, äkkipikaisina, tyylilleen uskollisina, suorasukaisina ja huimapäinä. Tiikerit ovat myös oikeudenmukaisia.
Una partita a scacchi
Una partita a scacchi (”Erä šakkia”) on vuonna 1912 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Luigi Maggin ohjaaman lyhyen jännityselokuvan pääosia esittävät Antonio Grisanti ja Febo Mari.
Tiikeri (kiinalainen horoskooppi)
Tiikerin kuukausi: n. 4.2.-5.3. Tiikerin tunti: 03 - 05
Una partita a scacchi
Juoni
Mielipuoli nousee junaan ja ehdottaa matkakumppanilleen, että he pelaisivat erän šakkia. Panokseksi hän asettaa heidän elämänsä, hävinnyt kuolee! Matkustaja pitää ehdotusta vitsinä, mutta pian hän huomaa miehen olevan tosissaan. Hän kirjoittaa hätäviestin mansettiinsa ja pudottaa sen asemalla junan ikkunasta. Peli jatkuu, mutta seuraavalla asemalla puhelimitse viestin saaneet karabinieerit ryntäävat junaan ja pelastavat matkustajan, jonka mielipuoli on ehtinyt kuristaa puolikuolleeksi.
Tiikeri (kiinalainen horoskooppi)
Tiikerin onnennumerot ovat 1, 3 ja 4.
Tiikerin vuosia
Chinesische Astrologie
Una partita a scacchi
Restaurointi
Elokuvan ranskankielisillä väliteksteillä varustettu kopio on säilynyt Alankomaiden elokuvamuseossa. Alkuperäisestä 185 metrin pituudesta on jäljellä 172 metriä. Restaurointi on nähtävissä Torinon elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.
Darrell Pace
Darrell Owen Pace (s. 23. lokakuuta 1956 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen jousiammunnan kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän voitti olympiakultaa henkilökohtaisessa kilpailussa Montrealissa 1976, joutui boikotin vuoksi jättämään vuoden 1980 kisat Moskovassa väliin ja voitti toisen olympiakultansa Los Angelesissa 1984. Vuonna 1988 Soulin olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi ja saavutti ensi kertaa ohjelmassa olleessa joukkuekilpailussa hopeaa. Pace voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuosina 1975 ja 1979.
Vesa Mäki (jalkapallovaikuttaja)
Vesa Mäki (s. 5. tammikuuta 1971 Kaarina) on suomalainen jalkapallovaikuttaja.
Hannah Van Buren
Hannah Van Buren (o.s. Hoes; 8. maaliskuuta 1783 − 5. helmikuuta 1819) oli Yhdysvaltain presidentti Martin Van Burenin puoliso 1807−1819. Hän kuoli vuonna 1819, 18 vuotta ennen kuin hänen puolisostaan tuli presidentti. Martin Van Buren ei avioitunut uudestaan ja oli yksi harvoista presidenteistä, joka ei ollut aviossa virkakautensa aikana. Hänen miniänsä Angelica oli Valkoisen talon emäntä ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen Van Burenin presidenttikaudella.
Vesa Mäki (jalkapallovaikuttaja)
Jalkapallo
Mäki toimi FC Interin teknisenä johtajana vuosina 2017- 2021. Mäki jäi pois tehtävästä keväällä 2021. Mäki toimi aiemmin vuosina 2002-2016 Palloliiton Turun piirissä eri tehtävissä. Ensin kilpailupäällikkönä vuosina 2002-2007 ja sitten valmennuspäällikkönä 2007-2016. Turun Palloseurassa Mäki toimi eri tehtävissä vuosina 1997-2001. Kesällä 1998 seura erotti päävalmentajana toimineen Siegfried Melzigin ja hänen tilalle valittiin Seppo Miettinen. Vesa Mäki nousi Sepon apuvalmentajaksi vuoden 2000 loppuun asti. Mäki toimi seuran valmennuspäällikkönä vuosina 1998-2001. Vesa Mäki aloitti valmentamisen jo 15 vuotiaana kasvattajaseurassaan Piikkiön Palloseurassa. Ennen siirtymistä Turun Palloseuraan Mäki ehti valmentaa 11 vuoden ajan PiPS:n junioreita ja edustusjoukkuetta (III divisioona) sekä FC Piikkiön edustusjoukkuetta (IV divisioona). Mäki valmensi myös Turun piirin piirijoukkuetta vuosina 1992-1993. Mäki toimi veikkausliigan hallituksessa 2018-2021 ollen sen varapuheenjohtajana kevään 2021. Mäki valittiin European Club Associationin (ECA) pelaajakehitystyöryhmän jäseneksi vuonna 2019.
Vesa Mäki on suorittanut UEFA Pro -valmentajalisenssin.
Politiikka
Politiikassa Vesa Mäki (kok) on toiminut valtuutettuna sekä Piikkiön kunnassa ja Kaarinan kaupungissa. Vesa Mäki valittiin vuonna 2004 Piikkiössä 153 äänellä ääniharavaksi. Mäki toimi ensin vuodet 2005-2006 kunnanhallituksen jäsenenä ja vuodet 2007-2008 kunnanhallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2008 Piikkiö kävi laajoja kuntaliitosneuvotteluita mm. Kaarinan, Liedon, Paimion ja Sauvon kanssa. Mäki oli mukana neuvotteluissa, joiden tuloksena Kaarina ja Piikkiö päättivät solmia kuntaliitoksen vuoden 2009 alusta. Uuden kunnan nimeksi tuli Kaarina ja vaakunaksi otettiin Piikkiön vaakuna. Syksyn 2008 ensimmäisissä yhteisissä kuntavaaleissa Mäki oli jälleen ääniharava 338 äänellä. Mäki toimi vuodet 2009-2012 kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Mäki sai vielä vuoden 2012 kuntavaaleissa 400 ääntä ja jatkoi kaupunginhallituksen puheenjohtajana kevääseen 2014 jättäen tehtävän työkiireiden takia. Kaupunginvaltuustossa hän jatkoi valtuustokauden 2016 loppuun asti. Vesa Mäki oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa saaden 2366 ääntä.
Nosebo
Nosebo (lat. nocebo, ’aiheutan haittaa’) eli lumehaitta on vaikutus, jossa kielteiset ennakkokäsitykset ja odotukset lisäävät henkilön kokemien haittojen ja oireiden määrää. Nosebovaikutus voi ilmetä oireiden pahenemisena, uusina oireina tai hoidon tehon vähenemisenä.
Esiintymisyhteydet
Nosebovaikutuksia havaitaan usein potilastyössä sekä lääketutkimusten plaseboryhmissä. Nosebovaikutuksia on havaittu myös muun muassa sähkömagneettisen säteilyn ja sähkölaitteiden aiheuttamien oireiden yhteydessä sekä sisäilman aiheuttamien oireiden yhteydessä. Tuuliturbiinien aiheuttamien fyysisten oireiden on arveltu johtuvan nosebovaikutuksesta.
Historiasta tunnetaan epidemioita, joita on arveltu nosebovaikutuksen aiheuttamiksi. Niistä tunnetuimpia oli vuoden 1518 Strasbourgin tanssimania.
Myös voodoon ja muun noitumisen aiheuttamat pahat vaikutukset voidaan lukea nosebovaikutuksiksi.
Juurisyyt ja aiheuttajat
Nosebovaikutuksen taustalla on ihmisen lajityypillinen ja eloonjäämistä hyödyttävä taipumus havaita uhkia ja kielteisiä asioita ympäristöstä nopeammin ja helpommin kuin myönteisiä asioita. Nämä kielteiset ja uhkaavat kokemukset herättävät ihmisessä vahvoja tunnereaktiota ja jäävät paremmin muistiin kuin myönteiset ja neutraalit asiat. Ihminen on myös herkkä erilaisille sosiaalisille ärsykkeille ja ryhmän tarjoamille vihjeille ja tulkinnoille, etenkin monimerkityksisten ja epämääräisten havaintojen kohdalla.
Nykyajan nopea uutisointi ja sosiaalisen median kanavat saattavat luoda tai vahvistaa kielteisiä merkityksiä, jotka johtavat nosebovaikutuksiin.
Nosebovaikutuksille on monia mekanismeja. Nosebovaikutus on havaittu tiettyjen aivojen osien aktiivisuuden muuttumisena. Nosebovaikutukseen liittyvät kielteiset odotukset voivat olla osittain tiedostamattomia. Kielteisten odotusten lisäksi vaikutusta voi aiheuttaa ärsyke, kuten lääke tai ympäristötekijä. Muita mahdollisia tekijöitä ovat kokemus omien voimavarojen riittämättömyydestä sekä kokemus oireiden vähättelystä. Nämä keskeiset tekijät aiheuttavat stressiä, joka johtaa oireisiin.
Nosebon myönteinen kääntöpuoli on plasebovaikutus, jossa myönteiset odotukset toimivat parantavasti.
Yksilölliset erot
Ihmisten välillä on eroja nosebovaikutusten suhteen. Joihinkin nosebovaikutusten mekanismeihin liittyy geneettisiä eroja. Kaikki ihmiset ovat kuitenkin niille alttiita, eikä niille herkkää ihmistyyppiä ole olemassa.
Tutkimus
Nosebovaikutus on tunnettu lääketieteessä hyvin kauan. Ensimmäisen kerran lääketieteellisessä kirjallisuudessa sana esiintyi vuonna 1961 Walter Kennedyn artikkelissa The Nocebo Reaction. Nosebovaikutusten tutkimus alkoi 1960-luvulla. Tutkimuksissa on havaittu, kuinka lumelääke aiheuttaa kielteisiä noseboreaktioita esimerkiksi allergikoissa ja astmaatikoissa. Kipu on koettu intensiivisemmäksi silloin, kun sen taustalla oleva syy on tulkittu vaaralliseksi.
Ranskan kommunistinen puolue
Radikalismista kansanrintamaan
Puolue perustettiin joulukuussa 1920 Toursissa, kun sosialistipuolue SFIO:n enemmistö päätti liittyä Kommunistiseen internationaaliin. Päätöksen taustalla oli sosialistien osallistuminen ensimmäiseen maailmansotaan ja Venäjän vallankumouksen synnyttämä radikalismi.
Alkuinnostuksen hälveneminen, puolueen sisäiset erimielisyydet, sen johtajien autoritarismi ja Ranskan hallituksen vastatoimet johtivat 1930-luvun alkuun mennessä puolueen jäsenmäärän laskuun 110 000:sta 30 000:een. Sen vaalikannatus pysyi noin kymmenessä prosentissa. Marxilais-leniniläiseen ideologiaan ja demokraattisen sentralismin järjestöperiaatteeseen perustunut puolue sai kannattajansa lähinnä työväestön parista. Se houkutteli myös Henri Barbussen, Paul Éluardin ja Louis Aragonin kaltaisia intellektuelleja.
1930-luvulla puolueen tärkeimmäksi tehtäväksi tuli fasismin vastainen taistelu. Sen pääsihteerinä toiminut Maurice Thorez julisti vuonna 1934 tavoitteeksi yhteistyön sosialistien ja muiden fasismin vastaisten voimien kanssa. Puolue osallistui Léon Blumin johtamaan kansanrintamaan, sai vuoden 1936 vaaleissa 15 prosenttia äänistä ja sen jäsenmäärä kasvoi yli 300 000:een. Kommunistit tukivat tasavaltalaisia Espanjan sisällissodassa ja tuomitsivat ainoana puolueena Münchenin sopimuksen vuonna 1938.
Nousu Ranskan suurimmaksi puolueeksi
Saksan ja Neuvostoliiton välisen hyökkäämättömyyssopimuksen hyväksynyt puolue lakkautettiin syyskuussa 1939. Vuonna 1941 se loi Kansallisen rintaman ja osallistui sen jälkeen aktiivisesti saksalaismiehityksen ja Vichyn hallituksen vastaiseen taisteluun. Vuodesta 1943 lähtien puolue oli mukana vastarintaliikkeen neuvostossa ja Charles de Gaullen väliaikaisessa hallituksessa.
Toiminta vastarintaliikkeessä ja Neuvostoliiton sodassa saavuttama arvostus tekivät kommunisteista sodan jälkeen Ranskan suurimman puolueen. Vuoden 1946 vaaleissa se sai lähes 29 prosenttia äänistä jäsenmäärän noustessa yli 800 000:een. Maurice Thorez toimi vuoteen 1947 saakka Ranskan varapääministerinä.
Poliittisesta eristyksestä eurokommunismiin
Kylmän sodan alettua puolue joutui poliittiseen eristykseen, josta se yritti päästä rauhanliikkeen ja ammattiliitto CGT:n avulla. Puolueen vaalikannatus säilyi korkeana (25,6 prosenttia vuonna 1956), mutta sen riippuvuus Neuvostoliitosta johti sisäisiin erimielisyyksiin ja jäsenmäärän puolittumiseen. Vuonna 1958 puolue asettui vastustamaan de Gaullen esittämää Ranskan viidennen tasavallan perustuslakia, minkä seurauksena sen kannatus laski saman vuoden vaaleissa 19 prosenttiin.
Vuosina 1959–1972 puolue kehitti uuden strategian, jonka sisältönä oli ”ranskalaisen sosialismin” rakentaminen rauhanomaisin keinoin. Se etääntyi Neuvostoliitosta ja siirtyi Italian ja Espanjan sisarpuolueiden tavoin eurokommunismin linjalle. Puolue hakeutui yhteistyöhön François Mitterrandin johtamien sosialistien kanssa ja sopi vuonna 1972 yhteisestä hallitusohjelmasta, joka ei kuitenkaan vielä johtanut vasemmiston vaalivoittoon.
Georges Marchaisin vuodesta 1972 johtaman puolueen kannatus säilyi pitkään yli 20 prosentissa, mutta 1980-luvun alussa se kääntyi jatkuvaan laskuun. Mitterrandia presidentiksi tukeneet kommunistit osallistuivat Pierre Mauroyn hallituksiin vuosina 1981–1984, mutta he luopuivat vasemmistoyhteistyöstä kannatuksen laskiessa alle kymmenen prosentin vuosikymmenen loppua kohti.
Nuorisosäätiö
Nuorisosäätiö on säätiö, jonka määrittelee tarkoituksekseen sosiaalinen nuoriso- ja kasvatustyön sekä nuorten itsenäistymisen tukemisen. Säätiö tukee nuoria aikuisia itsenäiseen asumiseen ja elämään rakennuttamalla ja ylläpitämällä kohtuuhintaisia vuokra-asuntoja. Nuorisosäätiö tarjoaa asukkaille myös itsenäiseen asumiseen liittyvää neuvontaa, ohjausta ja tukea elämänhallintaan sekä vapaa-ajan toimintaa.
Wilden Munson
Wilden A. Munson (6. huhtikuuta 1902 – 15. kesäkuuta 1982) oli amerikkalainen puheen ja kuulon ominaisuuksien tutkija, joka kehitti vakioäänekkyyskäyrästöä (Fletcher–Munson käyrästöä).
Ranskan kommunistinen puolue
Poliittisesta eristyksestä eurokommunismiin
thumb|Puolueen johtaja Fabien Roussel vuoden 2018 edustajainkokouksessa.
Nuorisosäätiö
Säätiö on rakentanut varallisuutensa lähinnä julkisten tukien avulla. Vuonna 2018 säätiö joutui vakaviin talousvaikeuksiin menetettyään 80 prosenttia varoistaan tappiollisissa liiketoimissa. Säätiön johto vaihdettiin, ja se menetti yleishyödyllisyysasemansa. Poliisi epäili, että säätiön varoja oli kiertänyt sen entiselle johdolle epäedullisilla kaupoilla ja vuokrasopimuksilla. Säätiö hakeutui velkasaneeraukseen maaliskuussa 2019, mutta saneeraus lopetettiin loppuvuodesta 2020. Nuorisosäätiötä uhkasi konkurssi, mutta se selvisi keväällä 2021, kun velkojat suostuivat velkojen leikkauksiin.
Ranskan kommunistinen puolue
Taantuminen pienpuolueeksi
Uudistumaan pyrkineet kommunistit osallistuivat Lionel Jospinin hallitukseen vuosina 1997–2002. Vuodesta 2002 lähtien puolueen kannatus jäi alle viiden prosentin, mutta se onnistui säilyttämään edustuksensa kansalliskokouksessa. Vuonna 2009 puolue vakiinnutti asemansa muodostamalla Vasemmistorintaman muun muassa Jean-Luc Mélenchonin Vasemmistopuolueen kanssa. Yhteistyö päättyi vuonna 2017.
Nuorisosäätiö
Toiminta
thumb|Herttoniemen nuorisohotelli, vuonna 1973 rakennettu yli 170 asunnon vuokratalo, jonka yhteydessä toimii säätiön päätoimipiste. Nuorisosäätiön perusti lokakuussa 1961 Keskustanuoret. Vuoden 2018 alussa säätiöllä oli 67 asuinrakennusta, joissa oli 4 000 asuntoa. Niissä asui lähes 5 000 nuorta. Asuntojen sijaintipaikkakunnat olivat Helsinki, Espoo, Vantaa, Tuusula, Järvenpää, Kerava, Sipoo, Nurmijärvi, Vihti, Riihimäki, Lahti, Hollola, Orimattila, Tampere ja Lappeenranta. Säätiön päätoimipiste sijaitsee Helsingin Herttoniemessä.
Grounded theory
Grounded theoryn ydinpiirteet
Cathy Urquhart (2013) on Cresswellin (1998) ja Deyn (1999) tarkasteluiden pohjalta tiivistänyt grounded theory -lähestymistavan ytimen seuraavasti:
Nuorisosäätiö
Toiminta
Säätiö saa toimintaansa tukea Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukselta, ja lisäksi asuntojen rakentamista on rahoitettu Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksen (ARA) tuilla ja korkotukilainalla. Vuonna 2009 säätiöllä oli nettovarallisuutta noin 200 miljoonaa euroa.
Ranskan kommunistinen puolue
Taantuminen pienpuolueeksi
Ranskan kommunistipuolueen johtaja (”kansallinen sihteeri”) on Fabien Roussel vuodesta 2018. Sillä on lähes 44 000 jäsentä (vuonna 2021). Puolue sai vuoden 2017 kansalliskokousvaaleissa kymmenen edustajanpaikkaa ja ensimmäisellä kierroksella 2,72 prosenttia äänistä.
Grounded theory
Jatkuvan vertailun menetelmä
Jatkuvan vertailun menetelmä (constant comparative method) on eräs grounded theoryyn liittyvistä laadullisen aineiston analyysin apuvälineistä. Glaser ja Strauss kuvaavat menetelmän esittelyn aluksi määrällisen ja laadullisen lähestymistavan välistä kärjistettyä eroa aineiston keruun ja analyysin suhteessa: Määrällisessä lähestymistavassa aineisto kerätään kokonaan ja koodataan kvantifioitavaan muotoon ennalta, analyysin ulkopuolella, asetettujen hypoteesien testaamiseksi. Laadullisessa lähestymistavassa tavoitteena ei ole hypoteesien testaaminen vaan uusien teoreettisten ideoiden tuottaminen. Uusi aineisto voi tuottaa uusia näkökulmia. Niinpä teoreettisia käsitteitä ja niihin liittyviä aineiston koodauksia on jatkuvasti uudelleenmuotoiltava, kun aineistoa käydään läpi. Tällöin voi käydä niin, että työläs koodaus alkaa tuntua tarpeettomalta. Jatkuvan vertailun menetelmän tarkoituksena ei ole taata sitä, että kaksi tutkijaa saisi samasta aineistosta saman tuloksen (eli loisi samat teoriat) vaan sen tarkoituksena on tukea teorian kehittämisen luovaa prosessia kurinalaisuudella samalla kun sallii tiettyä joustavuutta (flexibility) ja epämääräisyyttä (vagueness). Jatkuvan vertailun menetelmässä samaan käsitteeseen kytkeytyviä aineistoja verrataan toisiinsa ja kehittyvään käsitteeseen sen varmistamiseksi, että kyseessä on edelleen sama käsite.
Varhaisten kehittäjien näkemysero
Vuoden 1967 julkaisusta lähtien Glaser ja Strauss olivat eri mieltä grounded theory -tutkimuksen tekemisestä. Ristiriita kävi ilmeiseksi Straussin julkaistua Qualitative Analysis for Social Scientists -teoksen vuonna 1987. Kolme vuotta myöhemmin Strauss julkaisi yhdessä Juliet Corbinin kanssa teoksen Basics of Qualitative Research: Grounded Theory Procedures and Techniques.
Nuorisosäätiö
Toiminta
Nuorisosäätiöllä oli vuosina 1989–1999 edustushuvila Itävallan Alpeilla Zell am Seen lähellä.
Kinga
Kinga on pohjoismaalainen kaulakoru entisajoilta, joka on norjaksi Haengersmykker. Kinga-koruja käyttivät naiset siinä kuin miehetkin. Kingoja on löydetty muinaisista haudoista satunnaisista paikoista Islannista. Kinga-korut olivat entisaikoihin yleisiä Skandinaviassa. Kingoja voi olla erilaisia, yleensä ne ovat symmetrisiä ja pyöreänmuotoisia. Korulle ei ole löydetty varsinaista merkitystä, mutta tutkijat ovat epäilleet sen viittaavan entisaikojen kuninkaisiin.
Grounded theory
Varhaisten kehittäjien näkemysero
Glaser julkaisi vuonna 1992 kiistakirjoituksen, teoksen nimeltä Basics of Grounded Theory Analysis: Emergence vs Forcing, jossa hän pyrki osoittamaan luku luvulta erot oman näkemyksensä ja Straussin ja Corbinin näkemyksen välillä. Tämä GT-metodologian kahtiajako on vilkkaan akateemisen keskustelun kohteena.
Bahman Kalantari
Bahman Kalantari on yhdysvaltalaisen Rutgersin yliopiston tietotekniikan professori joka on kehittänyt polynomiografiaksi kutsumansa tekniikan, jota hän pitää siltana taiteen ja matematiikan välillä. Tekniikka muistuttaa 1980-luvulla maailmanmaineeseen nousseita fraktaaleja.
Avançon
Avançon voi tarkoittaa seuraavia:
Grounded theory
Varhaisten kehittäjien näkemysero
Myöhempien sukupolvien grounded theory -tutkijat ovat pyrkineet lähentämään "perustajaisien" näkemyseroista kasvaneiden koulukuntien suhteita.
Nuorisosäätiö
Vaalituki
Syksyllä 2009 nousi kohu Nuorisosäätiön keskustalaisille poliitikoille myöntämistä vaalituista. Säätiö on lähellä keskustaa ja jakoi monena vuonna vaalitukea keskustalaisille poliitikoille. Tukea saivat muun muassa säätiön puheenjohtajana toiminut Antti Kaikkonen ja entinen puheenjohtaja Matti Vanhanen. Ongelmallisen tuen myöntämisestä teki se, että Vanhanen oli myöntämässä säätiölle Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) tukea, vaikka oli ollut säätiön hallituksen jäsen. TV2:n Silminnäkijä-ohjelman mukaan RAY oli tukenut säätiötä yhteensä 40 miljoonalla eurolla. RAY aloitti säätiössä erikoistarkastuksen.
Myös valtion patentti- ja rekisterihallitus aloitti tutkinnan toiminnan suhteesta säätiön sääntöihin. ARA puolestaan tarkasti vaalirahoituksen vaikutusta säätiön asuntokohteiden vuokriin. Asiasta ilmaisi huolensa myös Säätiöiden ja rahastojen neuvottelukunta. Nuorisosäätiön toimitusjohtaja Seppo Pyykkönen kiisti, että vaalituki olisi säätiön toiminta-ajatuksen vastaista. Antti Kaikkonen erosi säätiön hallituksen puheenjohtajan tehtävästä kohun seurauksena, mutta jatkoi silti säätiön hallituksen jäsenenä.
Poliisin mukaan säätiö jakoi sääntöjensä vastaisesti vaalitukia yli 100 000 euroa noin 30 saajalle. Kymmenkuntaa säätiön vuosien 2002–2009 hallituksen jäsentä epäiltiin rikoksista. Tukea jaettiin muun muassa Matti Vanhaselle 23 000 euroa ja Jukka Vihriälälle 24 000 euroa. Syyttäjä vaati tammikuussa 2012 alkaneessa Nuorisosäätiön lahjuksia käsittelevässä oikeudenkäynnissä Antti Kaikkoselle ehdollista vankeutta. Kaikkonen tuomittiin vuonna 2013 viiden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Ehdolliseen vankeuteen tuomittiin myös säätiön asiamiehenä ja hallituksen jäsenenä toiminut Jorma Heikkinen. Vuonna 2007 aloittaneet asiamies Seppo Pyykkönen ja hallituksen jäsen Aki Haaro tuomittiin sakkorangaistuksiin.
Iltalehden mukaan Vanhasen hallitus hyväksyi Nuorisosäätiölle tukia 16 miljoonalla eurolla.
Rakennustoiminta
thumb|Nuorisosäätiön asuintalo Helsingin Lahdenväylän varrella. Sijainnin takia talon äänieristykseen on tarvittu erityisrakenteita. Nuorisosäätiö sai Helsingissä rakentaa asuintalon kahden vilkasliikenteisen tien risteykseen, paikkaan jota Suomen ympäristökeskus ei pitänyt sopivana pysyvään asumiseen.
Yle kertoi Nuorisosäätiön toimintaperiaatteen vastaisista liiketoimista 24. elokuuta 2016. Aki Haaron ja Perttu Nousiaisen johdolla säätiöstä on kehitetty merkittävää kovan rahan rakennuttajaa ja vuokranantajaa. Vuoden 2015 toimintakertomuksen mukaan Nuorisosäätiö suunnittelee tai rakennuttaa 35 kohdetta, joihin tulisi yli 3 600 asuntoa eli yli kaksi kertaa säätiön silloisen rakennuskannan verran. Säätiön keskeiset vaikuttajat kieltäytyivät Ylen haastattelupyynnöistä. Säätiön hallitus koostuu pääosin keskustalaisista vaikuttajista.
Talousvaikeudet ja väärinkäytösepäilyt
Nuorisosäätiön toimitusjohtaja Aki Haaro ja hallituksen puheenjohtaja Perttu Nousiainen joutuivat jättämään säätiön keväällä 2018. Säätiö oli joutunut heidän aikanaan vakaviin talousvaikeuksiin. Kesällä 2018 aloittaneen uuden hallituksen puheenjohtajan Jari Laineen mukaan säätiö olisi joutumassa selvitystilaan tai konkurssiin. Säätiön rahoitussopimuksissa olleiden kovenanttien johdosta 50 miljoonan euron velat olisivat voineet langeta maksuun saman tien. Säätiö selvisi myymällä yhden 155 asukkaan talon. Laineen ja uuden toimitusjohtajan Kimmo Pihlmanin mukaan Haaron ja Nousiaisen hankkeet olivat vaarantaneet säätiön olemassaolon. Vaikeuksien takia säätiö suunnittelee myyvänsä myöhemmin seitsemän muuta taloa sekä kehityskohteitaan ja tonttejaan.
Säätiö havaitsi kesällä 2018, että sen 50 miljoonan euron varallisuudesta 40 miljoonaa euroa oli menetetty jo toteutuneisiin tai toteutuviin tappioihin. Jari Laineen mukaan 80 prosenttia säätiön varoista oli ”puhallettu” neljän vuoden aikana Aki Haaron ja Perttu Nousiaisen tekemillä epäedullisilla liiketoimilla. Säätiön nimissä oli tehty kalliita ostoksia ja sopimuksia.
Nuorisosäätiötä rahoittanut GF Money perui listautumisantinsa keväällä 2018 sen jälkeen, kun Nuorisosäätiö vaati GF Moneyn kanssa tehtyjen asuntokauppojen perumista. Kaupat peruttiin ja säätiö maksoi ottamansa lainat kokonaisuudessaan takaisin. GF Money piti purkuvaatimusta perusteettomana, muttei voinut olla varma loppukauppahinnan saamisesta 30. kesäkuuta 2018. GF Money ilmoittikin lopettaneensa kaikki liikesuhteet säätiön kanssa. Säätiö oli aiemmin vuokrannut kiinteistöja Sampo-konsernilta, joiden myynnista Sammolle GF Money oli tehnyt voittoa.
Poliisi aloitti vuonna 2018 tutkinnan Aki Haaron ja Perttu Nousiaisen jäljiltä paljastuneen miljoonien eurojen katoamisen tutkinnan. Katoaminen liittyy Virossa tehtyihin sijoituksiin. Heidän epäillään ottaneen lahjuksia.
Kesällä 2021 Helsingin käräjäoikeus määräsi Perttu Nousiaisen maksamaan lähes kahdeksan miljoonaa euroa vahingonkorvauksia Nuorisosäätiölle. Tuomion mukaan Nousiainen oli mukana hyväksymässä mittavia tappioita aiheuttaneita kiinteistökauppoja, jotka oli myös sovittu Nuorisosäätiön tytäryhtiöiden yhtiöjärjestyksen ja osakeyhtiölain huolellisuusvelvoitteen vastaisesti. Valtaosa vahingonkorvauksista liittyy Lahdessa vuonna 2014 solmittuihin kauppoihin, jolloin säätiö osti lahtelaiselta rakennusliikkeeltä kerrostalon 8,04 miljoonalla eurolla. Viisi vuotta myöhemmin säätiö myi purkukuntoisen talon noin seitsemän miljoonan euron tappiolla. Säätiöllä on vireillä kanne samoihin kiinteistökauppoihin liittyen myös muita säätiön entisiä hallituksen jäseniä kohtaan, mutta heidän osaltaan oikeus ei ole vielä tehnyt päätöstä.
Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskuksen reaktio
Nuorisosäätiö menetti yleishyödyllisyysasemansa kesäkuussa 2018. ARA perui aseman, koska katsoi säätiön toiminnan olleen aravalain ja korkotukilain vastaista. Säätiön yleishyödyllisten osien ulkopuolelle oli annettu merkittäviä lainoja ja vakuuksia. Säätiö oli myös ottanut liikaa riskejä. Maaliskuussa 2020 KHO päätti, että ARA sai perua Nuorisosäätiön yleishyödyllisen aseman.
Marraskuussa 2020 ARA irtisanoi lainat ja lakkautti korkotuen. Keskustalaisella Maaseudun Kukkasrahasto Säätiöllä oli marraskuussa 2020 pyrkimys saada nuorisoasunnot haltuunsa Keskustanuorten toiminnan rahoittamiseksi. Se ei toteutunut.
Sadeaika (elokuva)
Sadeaika, joskus myös Sade, on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1932. Elokuva perustuu John Coltonin ja Clemence Randolphin samannimiseen näytelmään. Heidän näytelmänsä pohjalta käsikirjoituksen laati Maxwell Anderson, ja elokuvan ohjasi Lewis Milestone. Sadeajan päärooleissa esiintyvät Joan Crawford ja Walter Huston. Sivurooleissa nähdään muiden muassa Fred Howard, Ben Hendricks Jr. ja Beulah Bondi. Elokuva on mustavalkoinen ja noin 92 minuutin, eli tunnin ja 32 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. lokakuuta 1932.
Coltonin ja Randolphin näytelmän pohjalta on vuoden 1932 elokuvan lisäksi tehty muitakin filmatisointeja esimerkiksi vuosina 1928, 1946 ja 1953. Kuuluisin näistä elokuvista on kenties vuoden 1953 elokuva, jonka pääosaa näytteli Rita Hayworth.
Juoni
Sadeaika kertoo Pago Pagon saarelle karanteeniin jääneestä matkustajajoukosta. Tarinan päähenkilöiksi nousevat Joan Crawfordin esittämä entinen prostituoitu, kevytkenkäinen Sadie Thompson ja Walter Hustonin näyttelemä kristitty saarnaaja Alfred Davidson, jotka elokuvan kuluessa ottavat yhteen useita kertoja.
Näyttelijät
thumb|220px|Crawford elokuvan trailerissa.
Pikkuängelmä
Pikkuängelmä (Thalictrum minus) leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon ja ängelmien (Thalictrum) sukuun kuuluva kasvilaji. Se jaetaan useaan eri alalajiin, joista Suomessa esiintyy kaksi: niittypikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. minus) ja keminpikkuängelmä eli keminängelmä (Thalictrum minus ssp. elatum). Näiden lisäksi pikkuängelmäm alalajeja ovat hietapikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. arenarium), suonipikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. olympicum), nystypikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. pubescens) ja unkarinpikkuängelmä (Thalictrum minus ssp. pseudominus). Alalajit eroavat toisistaan muun muassa koon sekä lehtien ja kukinnon ulkonäön perusteella, mutta niitä on usein vaikeaa erottaa toisistaan.
Yleisesti ottaen pikkuängelmä on monivuotinen, keskikokoinen, ruohovartinen kasvilaji, joka on tunnistettavissa lehtiensä sekä kukintonsa ulkonäön perusteella. Pikkuängelmän koko riippuu kuitenkin kyseessä olevasta alalajista; nimialalaji niittypikkuängelmä on korkeakasvuisempi kuin hietapikkuängelmä.
Pikkuängelmän varsi on runsaasti haarova ja haarat sijaitsevat varressa vuoroittain eri puolilla. Lehdet ovat suuria, kolmikulmaisia ja kolme tai neljä kertaa parilehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreitä ja suunnilleen yhtä pitkiä kuin leveitäkin. Pikkuängelmän kukinto on rento, runsaskukkainen ja ulkomuodoltaan pyramidimainen. Kukat ovat pieniä ja nuokkuvia. Laji kukkii kesäkuusta elokuulle. Sen hedelmä on perätön pähkylä.
Pikkuängelmä kasvaa kuivilla ja soraisilla kasvupaikoilla yleensä lähellä merta, kuten rantavalleilla ja -niityillä.
Ironbridge Gorge
220px|thumb|Kylälle nimen antanut [[Iron Bridge -silta]]
Ironbridge Gorge, sananmukaisesti "rautasillan rotkolaakso" on kylä Severn-joen varressa Englannin Shropshiressä. Se on saanut nimensä 30 m korkeasta valurautaisesta sillasta (Iron Bridge), joka rakennettiin joen yli vuonna 1779. Ironbridgen seutua on sanottu teollisen vallankumouksen synnyinpaikaksi, koska siellä Abraham Darby I kehitti vuoden 1720 paikkeilla menetelmän, jolla voitiin jalostaa rautaa koksin avulla. Aiemmin oli käytetty miiluissa poltettua puuhiiltä, mutta koksin käyttö tuli paljon halvemmaksi. Darbyn perheen yrityksessä tehtiin rautatiekiskoja, ja hänen pojanpoikansa valoi kylän sillan. Ironbridgen ruukkialue työväen asuntoineen on Unescon maailmanperintökohde.
Mauro Arambarri
Mauro Wilney Arambarri Rosa (s. 30. syyskuuta 1995 Salto, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
31. tammikuuta 2016 Arambarri allekirjoitti 4½-vuotisen sopimuksen ranskalaisseura Girondins de Bordeaux'n kanssa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 3. helmikuuta 2016 Olympique Lyonnaisia vastaan. Seuraavalla kaudella 2016–2017 Arambarri jäi hyvin vähälle peliajalle, kun otteluita kertyi kauden aikana vain neljä, joista jokaiseen hän tuli vaihdosta kentälle.
9. elokuuta 2017 Arambarri siirtyi vuoden kestävällä lainasopimuksella espanjalaisseura Getafeen, johon sisältyi osto-optio. Optio aktivoitiin seuraavana kesänä 11. kesäkuuta 2018 ja Arambarri allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen seuran kanssa.
Xi Andromedae
pienoiskuva|ξ Andromedae Andromedan tähtikuviossa.
Xi Andromedae (ξ And / ξ Andromedae) on oranssi jättiläistähti Andromedan tähtikuviossa. Se tunnetaan myös nimellä Adhil. Nimi tulee arabian sanasta الذيل að-ðayl eli ”(vaatteen) laahus”.
Adhil on käynyt läpi punaisen jättiläistähtivaiheen ja alkanut fuusioida heliumia ytimessään. Sen valovoima on noin 46 kertaa Auringon valovoima, ja ulompien osien lämpötila 4 656 K. Se on väriltään oranssinpunainen. Adhilille ei ole voitu määrittää pyörimisnopeutta, mikä voi johtua siitä, että sen pyörimisakseli osoittaa Maata kohti.
Karvion koulu
Karvion koulu on pohjoiskarjalaisen Heinäveden kunnan Karvion kylässä, Karvion kanavan itäpuolella toimiva alakoulu (luokka-asteet 0-6). Vuonna 2010 valmistuneessa koulurakennuksessa on myös ryhmäperhepäiväkodin ja kodinhoidon tiloja.
Kyläkoulua kävi vuonna 2016 yhteensä 35 peruskoululaista. Tämän lisäksi koulussa opiskelee esikoululaisia.
Vaalipäivinä Karvion koulu toimii yhtenä Heinäveden äänestyspaikoista.
Winning Run
Winning Run on Namcon kehittämä ja julkaisema ajopeli, joka on kehitetty Namco System 21 -kolikkopelialustalle. Peli on julkaistu Japanissa vuonna.
Peli on ensimmäisestä persoonasta kuvattu Formula 1 -aiheinen peli ja yksi ensimmäisiä täytettyä polygonigrafiikkaa käyttäneistä videopeleistä.
Laitteisto tunnettiin alun perin nimellä Polygonizer ennen nimeämistä System 21:ksi ja oli ensimmäinen laitteistotasolla polygoneja tukeva järjestelmä.
Unista (Hippokrates)
Unista on Hippokrateen nimiin laitettujen teosten kokoelmaan Corpus Hippocraticumiin kuuluva lääketieteellinen teos, joka käsittelee unien tulkitsemista ja hyödyntämistä terveydenhoidossa.
Historia
Unista on oikeastaan hippokraattisen teoksen Elämäntavoista (De diaeta tai De victus ratione) lopun neljäs kirja, joka toisaalta liittyy läheisesti pääteokseen, mutta toisaalta toimii siitä itsenäisenä ja on usein erotettu omaksi teoksekseen. Teosten kirjoittajaa ei tunneta varmuudella, mutta jo antiikin aikana katsottiin yleisesti, että se oli joku muu kuin Hippokrates. Tämän vuoksi ne eivät ole olleet hippokraattisen korpuksen ydinteoksia. Teokset ajoitetaan noin vuoteen 400 eaa.
Sisältö
Teos käy läpi aiheita, joita unissa saattaa esiintyä, ja selittää, miten nämä tulee tulkita lääketieteen kannalta. Esimerkiksi koska ihminen on kuin maailmankaikkeus pienoiskoossa, kuuta koskevat unet liittyvät ruumiin sisäosiin, aurinkoa koskevat unet keskiväliin ja kiintotähtiä koskevat unet ruumiin ääreisosiin. Teos käsittelee myös muun muassa seuraavia unissa nähtyjä aiheita: jumalat, näkeminen ja muu unessa tehty aistiminen, käveleminen, luonto ja siinä tapahtuvat muutokset, vaatteet, vainajat, epämuotoiset kehot sekä syöminen ja juominen. Yleisesti pätee, että miellyttävät ja valvetodellisuuden kannalta normaalit unet ovat hyvä merkki, päinvastaiset unet taas huono merkki.
Unien ennustamia sairauksia voidaan yrittää välttää muuttamalla elämäntapoja. Asioiden korjaamiseksi voidaan säädellä ruokavaliota ja rasitusta, niin että kuuman, kylmän, kostean ja kuivan ominaisuudet asettuvat tasapainoon. Myös jumalia voidaan rukoilla avuksi.
Korniisi
pienoiskuva|upright|Korniisi (merkitty kirjaimella c) osana [[entablementtia.]] Korniisi (<, ’reuna’; ) eli kattolista on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa entablementin eli palkiston ylin, ulkoneva osa. Se sijaitsee friisin yläpuolella ja muodostaa vesikaton alareunan tai päätykolmion ylä- ja alareunan. Nykyarkkitehtuurissa korniisiksi kutsutaan mitä tahansa huomattavan ulkonevaa räystästä tai kattolistaa.
pienoiskuva|vasen|upright=1.3|Korniisi, [[geison ja sima merkittynä doorilaiseen temppeliin.]] Korniisin tehtävänä oli toimia räystäänä, joka heittää sadeveden kauemmaksi rakennuksesta. Korniisiin kuului kolme osaa, alimpana ollut aluslista, keskellä ollut varsinainen geison eli korona (corona) sekä sen päällä ollut sima eli räystäskouru. Usein korniisilla tarkoitetaan kuitenkin vain geisonia. Korniisissa oli samassa rakennuksessa sekä vaakasuoria että vinoja osia. Vaakasuorat osat kulkivat rakennuksen pitkien sivujen yläreunassa sekä lyhyillä sivuilla päätykolmion alapuolella. Vinot osat seurasivat päätykolmion yläreunoja.
Jokaisessa pylväsjärjestelmässä oli omanlaisensa korniisi. Doorilaisessa pylväsjärjestelmässä päätyjen vinot korniisit olivat alun perin yleensä eri korkuisia ja näköisiä kuin pitkien sivujen vaakasuorat korniisit, kun taas joonialaisessa pylväsjärjestelmässä kummatkin olivat yleensä samannäköisiä. Joskus ja varsinkin korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä korniisissa saattoi olla vaakasuoran geisonin alapuolella hammaslista.
Juliana Silveira
thumb|right|200px|Juliana Silveira Juliana Bragança Saúda Silveira (s. 12. maaliskuuta 1980) on brasilialainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi Santosissa, São Paulon osavaltiossa.
Silveira tunnetaan rooleista televisiosarjoissa Malhação ja Floribella.
Nic Pizzolatto
Nic Pizzolatto (s. 18. lokakuuta 1975) on yhdysvaltalainen kirjailija, televisiokäsikirjoittaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten luomastaan televisiosarjasta True Detective.
Romaanit ja novellit
Pizzolatto kirjoitti kaksi novellia, jotka myytiin The Atlantic -lehteen, vuonna 2004. Hänen ensimmäinen romaaninsa Galveston julkaistiin kesäkuussa 2010. Hän voitti ranskalaisen Prix du Premier Roman Étranger -palkinnon parhaasta ulkomaisesta debyyttiromaanista.
Televisiokäsikirjoitus
Hän käsikirjoitti kaksi jaksoa televisiosarjaan Jälkiä jättämättä vuonna 2011. Hän loi oman televisiosarjansa, True Detectiven, vuonna 2012 ja myi sen HBO:lle. Sen ensimmäinen tuotantokausi esitettiin keväällä 2014. Pizzolatto on sarjan vastaava tuottaja, käsikirjoittaja ja sarjan pyörittäjä.
Pyhä Kinga
thumb|Kingan suolaveistos Wieliczkan suolakaivoksessa thumb|Kingan kappeli Wieliczkan suolakaivoksessa Pyhä Kinga eli Cunegunda (5. maaliskuuta 1224 – 24. heinäkuuta 1292) oli Unkarin kuningas Béla IV:n tytär ja unkarilaisen pyhän Elisabetin veljentytär. Hän nai Puolan kuningas Boleslaus V:n kuudentoista ikäisenä. Miehensä kuoleman jälkeen 1279 Kinga meni nunnaksi fransiskaaniluostariin. Hän perusti monia kirkkoja ja luostareita ja maksoi lunnaita turkkilaisten vangitsemista kristityistä.
Wieliczkan historiallinen suolakaivos, jossa Kingan sanotaan tehneen ihmeitä on Unescon maailmanperintöluettelossa. Kaivoksessa on suolankaivajien tekemiä suolaveistoksia.
Fillarijengi
Fillarijengi (Breaking Away) on Peter Yatesin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1979. Käsikirjoittaja Steve Tesichin omiin nuoruusmuistoihin väljästi perustuva, draamaa ja komediaa yhdistelevä tarina toi Oscarin parhaasta alkuperäis­käsikirjoituksesta ja sai Golden Globe -palkinnon vuoden parhaan komedia- tai musikaalielokuvan sarjassa.
Juoni
Neljän 19-vuotiaan työläisperheen nuoren jengi asuu Bloomingtonin yliopisto­kaupungissa ja joutuu usein konflikteihin itseään parempana pitävien Indianan yliopiston opiskelijoiden kanssa. Kaupungin kivityöläisisistä nimensä saaneen Cutters-jengin johtaja Dave (Dennis Christopher) harrastaa maantiepyöräilyä ja ihailee italialaisia kilpapyöräilijöitä ja italialaista kulttuuria muutenkin. Hänen isänsä on entinen kivityöläinen ja myy nyt käytettyjä autoja kyseenalaisin menetelmin. Daven äiti on isää ymmärtävämpi pojan pyrintöjen suhteen.
Dave ihastuu yliopistossa opiskelevaan Katherineen (Robyn Douglass) ja tekeytyy italialaiseksi opiskelijaksi tehdäkseen tähän vaikutuksen Hän muun muassa laulaa ”Caterinalleen” italialaista serenadia tämän sisarkunta­talon puutarhassa. Katherinen poikaystävä opiskelija­tovereineen käy Daven ja tämän jengin kimppuun, mistä he saavat vakavan varoituksen yliopiston rehtorilta. Rehtori ehdottaa, että sovinnon eleenä Daven pyöräily­tiimi saa osallistua yliopiston vuosittaiseen Little 500 -rata­pyöräily­kilpailuun. Dave ei innostu, koska silloin paljastuisi ettei hän olekaan italialainen. Dave osallistuu paikalliseen Cinzanon sponsoroimaan 100 mailin maantiepyöräilyyn, jossa italialainen, johdossa oleva tiimi sabotoi sitä uhanneen Daven matkan. Daven Italian-ihailu saa nopean lopun, ja hän tajuaa taas olevansa vain pikkukaupungin työläispoika. Dave tunnustaa Katherinelle huijanneensa tätä, ja Kate pettyy itkien.