cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
José Ángel Ziganda
Ura pelaajana
Ziganda pelasi urallaan CA Osasunassa sekä baskiseura Athletic Bilbaossa. Ziganda loisti Bilabon kärkimiehenä 1990-luvun läpi, kunnes nuori lahjakkuus Ismael Urzaiz vei häneltä paikan avauksessa ja 1998 Ziganda palasi Osasunaan. Hän oli mukana joukkueen noustessa Primera Divisióniin kauden 1999/00 päätteeksi ja seuraavalla kaudella hän lopetti uransa 34-vuotiaana.
Espanjan jalkapallomaajoukkueessa Ziganda pelasi urallaan ainoastaan yhden A-maaottelun ollen mukana 0–2 tappioon päättyneessä ystävyysottelussa Romaniaa vastaan huhtikuussa 1991.
Ura valmentajana
Ziganda aloitti valmennusuransa CA Osasunan B-joukkueen valmentajana 2005. Javier Aguirren jätettyä tehtävänsä kauden 2005/06 jälkeen Ziganda nousi Osasunan edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Ziganda luotsasi vaikeuksista huolimatta Osasunan hienosti UEFA Cupin välieriin. Seuraava kausi päättyi sijaan 11.
Kausi 2008/09 alkoi kehnosti ja Osasuna vajosi liigan tyvipäähän. Seura ei onnistunut voittamaan ainoatakaan ottelua kuudesta ensimmäisestä ja lokakuussa 2008 Ziganda sai potkut tehtävistään.
Heinäkuussa 2009 Ziganda palasi valmennustehtäviin siirtyen La Ligaan nousseen Xerezin päävalmentajaksi. Sarjanousija ei kuitenkaan kyennyt Zigandan johdolla vastaamaan La Ligan vauhtiin ja hän sai potkut lopulta tammikuussa 2010 joukkueen kerättyä 17 ottelusta vain seitsemän pistettä.
Kesällä 2013 Zigana aloitti Bilbao Athleticin päävalmentajana. Zigandan alaisuudessa Athleticin reservijoukkue nousi kaudeksi 2015/16 Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segundaan, mutta putosi yhden kauden jälkeen takaisin Segunda B:hen. Toukokuussa 2017 kerrottiin, että Ziganda korvaa Ernesto Valverden Athletic Bilbaon edustusjoukkueen päävalmentajana kaudella 2017/18. Bilbaon kausi ei sujunut Zigandan alaisuudessa odotusten mukaisesti, vaan joukkue vajosi europelisijoitusten sijaan alempaan keskikastiin. Loppukauden lukuisat tappiot pudottivat Athleticin lopulta sijalle 16, mikä oli baskiseuran huonoin sijoitus 11 vuoteen. Eurooppa-liigassa Athletic voitti lohkonsa ja pudotti ensimmäisellä pudotuspelikierroksella FK Spartak Moskovan yhteismaalein 4-3. Toisella kierroksella Olympique de Marseille oli parempi yhteismaalein 5-2 ja Athleticin europelit päättyivät. Athleticin seurajohto ilmoitti kaksi kierrosta ennen liigakauden loppua, ettei Ziganda jatka kauden jälkeen seuran päävalmentajana.
Helmikuussa 2020 Zigandasta tuli Segunda Divisiónissa putoamiskamppailuun juuttuneen Real Oviedon päävalmentaja. Zigandan johdolla Oviedo vältti putoamisen kauden 2019/20 päätteeksi. Hän jatkoi seurassa kaksi kautta ja luotsasi seuran parhaimmillaan Segundassa sijalle 7 kaudella 2021/22. Hän jätti joukkueen kesällä 2022 sopimuksensa umpeuduttua ja siirtyi SD Huescan päävalmentajaksi.
Tapio Salo (basisti)
Tapio Salo (22. toukokuuta 1948 Kuru – 17. maaliskuuta 2010 Espoo) oli suomalainen kontrabasisti.
Salo oli kokenut studiomuusikko: hän sijoittui sijalle 15 Gramexin vuonna 2007 julkaisemalla listalla Suomen kautta aikain ahkerimmista studiomuusikoista. Studiotyön lisäksi hän soitti muun muassa Tampereen kaupunginorkesterissa, teattereissa, Yleisradion TV2:n viihdeohjelmissa sekä monen artistin, kuten Eino Grönin, Paula Koivuniemen ja Reijo Taipaleen, keikkaorkestereissa. Lempinimen ”Jäpikkä” saanut Salo opiskeli kenraalibassoa, musiikinteoriaa, soinnutusta ja säveltapailua käydessään Tampereen musiikkiopistoa 1960-luvulla.
Salo sai täyden taiteilijaeläkkeen vuonna 2006. Hän kuoli maaliskuussa 2010, 61-vuotiaana, pitkäaikaiseen sairauteen.
Percy (soundtrack)
Percy on The Kinks -yhtyeen maaliskuussa 1971 julkaistu soundtrack-albumi Percy -komediaelokuvaa varten. Se jäi yhtyeen viimeiseksi Pye Recordsin julkaisemaksi albumiksi ja sitä ei julkaistu lainkaan Yhdysvalloissa. Percy -albumi ei saanut osakseen kaupallista menestystä ja myös arvostelut olivat heikkoja. Kappaleet ovat Ray Daviesin käsialaa ja mukana on joukko instrumentaaleja.
Albumin on sanottu sisältävän Ray Daviesin henkilökohtaisinta ja koskettavinta lyriikkaa. Niissä kuultavia teemoja kuultiin paljon myös yhtyeen tulevilla julkaisuilla. Niihin sisältyivät pelko teknologian terrorista ja byrokratiasta.
Itse elokuva oli kertomus miehestä, jolle tehdään peniksensiirto. Siinä esiintyivät muun muassa Elke Sommer ja Britt Ekland.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Iikka Kivi
Iikka Mikael Kivi (s. 19. toukokuuta 1986 Ylivieska ) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja. Oulussa asuva Kivi on työskennellyt päätoimisena stand up -koomikkona vuodesta 2012 lähtien. Valtakunnalliseen julkisuuteen hän nousi vuonna 2014 voitettuaan TV2:n järjestämän Naurun tasapaino -kilpailun. Myöhemmin Kivi on toiminut stand up -festivaalien tuottajana sekä käsikirjoittanut muun muassa Noin viikon uutiset- ja Yle Leaks -satiiriohjelmia. Hänet tunnetaan myös provokatiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana. Keikoillaan Kivi ei juurikaan tee yhteiskunnallista komiikkaa, vaan hän jakaa kantaaottavia vitsejä sosiaalisessa mediassa.
Ylivieskassa lapsuutensa viettänyt Kivi on valmistunut medianomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulusta. Ennen koomikonuraansa hän työskenteli toimittajana muun muassa kolumnistina ja kirjakriitikkona. Kivi on sanonut olleensa ala-asteella koulukiusattu ja kärsineensä myöhemmin masennuksesta sekä työuupumuksesta. Kivi on kertonut olleensa aikaisemmin rasistinen Jussi Halla-ahon ja perussuomalaisten kannattaja, joka vietti aikaansa levittäen maahanmuuttovastaista vihaa internetissä. Hän kertoi irtaantuneensa aatteesta lopullisesti kesällä 2015, jolloin hänen äänestämänsä kansanedustaja Olli Immonen esiintyi samassa valokuvassa uusnatsijärjestö Suomen Vastarintaliikkeen jäsenten kanssa. Kivi on myös sanonut tuntevansa syyllisyyttä perussuomalaisten ja maahanmuuttovastaisuuden noususta.
Me too -kampanjan yhteydessä syksyllä 2017 Kivi kertoi syyllistyneensä seksuaaliseen häirintään lapsuus- ja nuoruusvuosinaan. Ala-asteen viimeisellä luokalla se oli poikajoukon mukana tehtyä tyttöjen takapuolen puristelua ja myöhemmin nuoruudessa sanallista häirintää. Nykyään Kivi määrittelee itsensä feministiksi. Vuonna 2017 hän jäi pois Vuosisadan suomalainen stand up -kiertueelta, koska mukana ei ollut yhtään naista. Asiasta nousseen kohun myötä mukaan tuli neljä naiskoomikkoa ja yksi muunsukupuolinen, jonka jälkeen myös Kivi liittyi jälleen kiertueelle. Vuonna 2018 hän julkaisi elämänhallintaoppaita parodioivan kirjan Menisit ennemmin terapiaan. Kivi toimii myös Pelit-lehden vakituisena avustajana.
Keväällä 2019 Iikka Kivi aloitti Helsingin Sanomien kolumnistina. Saman vuoden syyskuussa Kivi lopetti lehden kolumnistina protestiksi Helsingin Sanomien julkaistua Kiinan hallituksen propagandamainoksen etusivullaan. Mainos oli selvästi erillään toimitetusta aineistosta mutta se herätti runsaasti keskustelua puolesta ja vastaan.
Terho Aalto
Terho Aalto (s. 1953, Helsingin maalaiskunta) on hämeenlinnalainen lehtikuvaaja ja valokuvataiteilija. Vuonna 1986 Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvaajaksi valmistunut Aalto on tehnyt työuransa Hämeen Sanomien valokuvaajana, minkä lisäksi hän on pitänyt 16 valokuvanäyttelyä pääasiassa Suomessa, mutta myös Norjassa ja Berliinissä. Aalto tunnetaan erityisesti ihmiskuvista, mutta myös luonto ja myyttiset maisemat ovat tärkeässä osassa hänen taiteessaan.
Pyrstöerakkokolibri
Pyrstöerakkokolibri (Phaethornis superciliosus) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen pohjoisosan, pääasiassa Amazonasin alueen, eteläisestä Venezuelasta Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guyanaan ja Brasilian pohjoisosiin. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1766. Laji tunnetaan tavastaan rakentaa pesä hämähäkinseitistä.
Terho Aalto
Aalto on käsikirjoittanut Radioateljeen radionovellin Joku toinen on minä, hänen olivat muistiinpanot (2001).
Aalto on naimisissa kuvataiteilija Jaana Aallon kanssa, ja heillä on kaksi lasta, arkeologi Ilari Aalto ja tekstiilimuotoilija Noora Aalto.
Koljonselkä
Koljonselkä on Pirkanmaalla Orivedellä ja Keski-Suomessa Jämsässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Koljonselkää käsitetään osaksi Längelmävettä, sillä järvillä on sama vedenpinnan korkeus 84,2 metriä mpy ja järvien väliset salmet ovat leveitä. Toisaalta sekä Längelmävettä että Koljonselkää käsitellään myös osana laajaa Suur-Längelmävettä, jonka kaikki järvet ovat samalla korkeudella. Yksinään se on Suomen 93. suurin järvi ja Längelmäveden yhteydessä se on 25. suurin järvi.
Maantietoa
Voidaan perustellusti ajatella, että Koljonselkä on yksi Längelmäveden järvenselkä, ja näin useimmiten tehdäänkin, sillä sijaitseehan Längelmäen kirkonkylä järvenosan rannalla. Järvenosasta on kuitenkin tehty oma artikkelinsa, sillä siitä on tarjolla omaa tilastotietoa ja se eristäytyneisyytensäkin vuoksi muodostaa oman sokkeloisen järvialtaansa.
Koljonselän pinta-ala on 4 047 hehtaaria eli 40 neliökilometriä. Se on 20 kilometriä pitkä ja 10 kilometriä leveä. Sen suurin järvenselkä Koljonselkä sijaitsee järven lounaispäässä. Se on seitsemän kilometriä pitkä ja alle kuusi kilometriä leveä. Sillä on kuusi selvästi erottuvaa lahtea. Viuhkoselkä työntyy Kiljonselän pohjoispäässä pohjoiseen ja leviää siellä neljä kilometriä leveäksi lahdeksi. Etelärannalla on leveä ja osittain suojeltu Hirtopohja, Kuoppalan pohjoispuolella yli kilometrin pitkä Päilahti, ja koillispäässä Rekisaaren takana lähes 2,5 kilometriä pitkä Savilahti. Hirtopohjan vieressä Kullanpään länsipuolella sijaitsee lahtimainen kapeikko, jonka päässä sijaitsevat Längelmäveteen johtavat kolme salmea. Koljonselän koillispuolella Piitansalmi ohittaa Saviniemen ja Salonsaaren. Salmen koillispuolella aukeaa Kirjaanselkä, sen kaakkoispuolella Huhkaimenselkä ja vielä sen pohjoispuolella Koivistonselkä. Tämä järvenosa on hyvin saaristoinen. Pienen Koivistonselän luoteissuuntaan työntyy pari kilometriä pitkä lahti, jonka perässä sijaitsevat Eräslahti ja Holminpohja. Koivistonselältä koilliseen työntyy 4,5 kilometriä pitkä ja 150–600 metriä leveä Karviansalmi. Sen päässä sijaitsee Säkki, joka yli kolme kilometriä pitkä ja kaksi kilometriä leveä.
Koljonselällä on laskettu olevan 122 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 417 hehtaaria, mikä on noin 9,3 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 34 on yli hehtaarin suuruisia, 76 ovat yli aarin ja loput 12 ovat alle aarin kokoisia. Kaksi suurinta saarta ovat Vinninsaari (94 ha ) ja Salonsaari (85 ha ). Ne sijaitsevat vierekkäin Längelmän edustalla Kirjaanselän reunalla. Näiden pohjoispuolella sijaitsee Naurissaari, sekä entiset saaret Kuivasaari ja Riihisaari, ja näiden eteläpuolella Varpussaari ja Palosaari. Koljonselällä suurimpia saaria ovat koillisessa Rekisaari, Vohlisaari, ja Ämmänsaari, pohjoisessa Haudansaari, Kailansaari, Tiirinsaari ja Mustasaari. Säkillä ovat vielä Peltosaari, Pöyssy ja Vohli.
Koljonselän tilavuus on 370 miljoonaa kuutiometriä eli 0,37 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 9,2 metriä ja suurin syvyys on 56,4 metriä. Järven rantaviivan pituus on 204 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 59 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa peltomaata, jota täplittävät metsäiset mäet. Lounaispäässä Koljonselällä erottuu järvelle Kuoppalassa Kuotikasmäki, joka kohoaa 50 metrin korkeuteen. Yhtä korkeita ovat länsirannan Tuomistonvuori ja Haukkavuori, itärannan Siikalanvuori kohoaa 70 metrin korkeuteen ja pohjoisranntojen Kamaraniemen mäet nuosevat 50 metrin korkeuteen. Pohjoispäässä Säkillä erottuu sen etelärannalla Kuvasvuori, joka nousee 60 metrin korkeuteen.
Järven rannoilla on maanviljelysalueella monia kulmakuntia, kuten esimerkiksi Koppla, Pitkäjärvi, Piittala, Koivisto, Tunkelo, Hiukkaa, Attila, Leväslahti ja Hirtolahti. Varsinaisia taajamia ovat vain Längelmäen kirkonkylä ja Länkipohja. Länkipohjasta Orivedelle kulkee järven pohjoispuolelta valtatie 9, josta haarautuu Karttimista lounaaseen Päilahdelle johtava rannanmyötäinen kylätie, Länkipohjasta Längelmäelle ja siitä eteenpäin Puharilaan johtava yhdystie 3281. Puharilasta ja Västilästä jatkaa yhdystie 3280, joka kulkee Leväslahden kautta Hirtolahdelle. Näiltä teiltä haarautuu saaristoon ja pitkille niemille lukuisia teitä. Rannoilla ja kulmakunnilla sijaitsee pääasiassa haja-asutusta, jota on kuitenkin runsaasti. Näiden kiinteistöjen väliin on rakennettu vapaa-ajan asuntoja, joita on satoja. Järven koillispää Säkki kuuluu Jämsän mukana Keski-Suomeen.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Koljonselän alueeseen (35.722) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy.
Pääosa tulovirtaamasta on peräisin Leppähampaanjoen valuma-alueelta (35.75, 396 km²) ja Pääskylänjoen valuma-alueelta (35.76, 267 km²). Leppähampaanjoen valuma-alue laskee viimeisen osuutensa Kaivannanjokea myöten Laasojärven (66 ha) jälkeen Koljonselän nimikkoselkään. Pääskylänjoen valuma-alueen laskujoki Luukkaanjoki laskee Vinkiänjärvestä (16 ha) Koljonselän Huuhkaimenselkään. Tämän valuma-alueen pääjärvi on Pitkävesi (645 ha). Längelmäveden alueella Koljonselkään laskee myös kolme pienempää valuma-aluetta. Ävantäjärvestä laskee Talviaistenjoki, joka on Äväntäjärven valuma-alueen (35.724) laskujoki, laskee Harolanlahden (25 ha) kautta Lopenselkään (171 ha). Lopenselkä laskee Kaivannonsalmea pitkin Koljonselän Koistonselkään. Haapaoja, joka on Eväjärven valuma-alueen (35.723) lasku-uoma, laskee Myllyvedestä (140 ha) Jänenjärven (8 ha) kautta Säkkiin. Västilänjoen valuma-alueen (35.725) laskujoki on Västilänjoki, ja se alkaa Iso-Löytäneestä (884 ha) ja laskee Löytäneenlahteen (68 ha) ja siitä ojaa myöten Koljonselän Huhkaimenselkään.
Koljonselkään laskee suoraan joukko järviä lyhyitä ojia myöten. Länkipohjan koillispuolelta Säkkiin laskee Sulunjärven (26 ha) kautta muun muassa Valkeajärvi (111 ha). Se eteläpuolelta laskevat Iso-Heiniä (7 ha) ja Vähä-Heiniä (3 ha). Längelmäen kirkonkylään laskevat Junkinlahden (33 ha) järven kautta Pitkävesi (51 ha), Syväjärvi (138 ha) ja Tunkelonlahti (7 ha). Lopenselän Harolanlahteen laskevat Oinasjärvi (13 ha) ja Eskolanjärvi (7 ha). Raidistonjärvi (11 ha) sijaitsee samalla seudulla, mutta se laskee Röydänsalmesta Karviansalmeen. Lännempänä sijaitsevaan Eräslahteen laskevat Kolu (9 ha), Eräsjärvi (35 ha) ja Vähäjärvi (6 ha). Koljonselän länsipäähän laskee Päilahteen Nuottajärvi (15 ha) ja Koljolanselän etelärannan Hirtopohjaan laskevat Mikkolanjärvi (23 ha) ja Vähäjärvi (6 ha).
Koljonselkä laskee Längelmäveteen Rönninsalmen, Kuoresalmen ja Välikönsalmen kautta, kun nämä kiertävät Paavonsaaren ja Kuoresalon.
Luonnonarvoja
Hirtolahdesta ja sen rannoista kuuluu noin puolet (254 hehtaaria) Hirtopohjan luonnonsuojelualueeseen (FI0334001), joka kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan. Alueeseen sisältyy myös Kullapään niemennokka ja Rönnissä Paavonsaaren matala Välikönsalmi.
Historiaa
Koljonselän historia on kiinteänä osana Längelmäveden historiaa.
Melontareitti
Hallista Längelmäelle on opastettu melontareitti: Eväjärvi–Kilvenvesi–Velhonvesi–Kalkunjärvi–Myllyvesi–Haapaoja–Ylinenlampi–Jänenjärvi–Koljonselkä.
Rapier (ohjus)
thumb|right|Sveitsiläinen kiinteä Rapier-ohjusasema. Rapier oli englantilaisvalmisteinen matalien korkeuksien ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Keskiaikaisen miekan mukaan nimettyä Rapieria käytettiin myös Ison-Britannian ulkopuolella. Rapier oli liikkumattomiin asemiin perustuva järjestelmä; myöhemmin kehiteltiin myös liikuteltava versio, Rapier 2.
Fontaine Stravinski
Fontaine Stravinski on moderni suihkulähde Pariisin keskustassa, Pompidou-keskuksen ja Saint-Merrin kirkon välissä sijaitsevalla Place Igor-Stravinski -aukiolla.
Suihkulähde on omistettu säveltäjä Igor Stravinskille, joka asui Pariisissa 1900-luvun alussa ja jonka tunnetuimmat baletit kantaesitettiin siellä. Suihkulähteen loi taiteilijapari Jean Tinguely ja Niki de Saint Phalle. Fontaine Stravinski käsittää suuren vesialtaan, josta kohoaa useita jatkuvassa mekaanisessa liikkeessä olevia kirjavanvärisiä hahmoja ja vettä suihkuttavia mustia mobileja. Osien liikkeet muodostavat harmonisen kokonaisuuden, jossa on koreografian piirteitä. Tinguelyn toteuttamat mobilet ovat mustaksi maalattua alumiinia ja terästä, Saint Phallen tekemät veistoshahmot puolestaan polyesteria. Värillisiä hahmoja on yhteensä 16 ja ne sisältävät suoria viittauksia Stravinskyn sävellyksiin. Suihkulähteen tilasivat Pompidou-keskus, Ranskan kulttuuriministeriö ja Pariisin pormestari Jacques Chirac. Se valmistui vuonna 1983.
Ruoste-erakkokolibri
Ruoste-erakkokolibri (Phaethornis griseogularis) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Andien rinteitä Kolumbiassa, eteläisessä Venezuelassa, Ecuadorissa ja läntisessä Perussa, sekä eräät vuoret Pohjois-Brasiliaassa. Lajista tunnetaan kolme alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1851.
Niin & näin -kirjat
Niin & näin -kirjat on Eurooppalaisen filosofian seuran julkaiseman filosofisen aikakauslehden Niin & näin toimittama filosofinen kirjasarja. Sarjan julkaiseminen alkoi vuonna 2002 nimellä 23°45 ja vuonna 2009 sarjan nimeksi vaihdettiin niin & näin -kirjat. Kirjasarjan päätoimittaja on Tapani Kilpeläinen.
Sarjassa ilmestyneet teokset
Lähde
SS-Totenkopfverbände
SS-Totenkopfverbände perustettiin alkujaan natsi-Saksan keskitysleirien vartiointiorganisaatioksi. Osasto perustettiin vuoden 1933 lopulla ja sen komentajaksi nimitettiin epävirallisesti SS-Standartenführer Theodor Eicke.
SS-Totenkopfverbände oli SS-Verfügungstruppen ohella ainoa aseistettu ja kokopäivätoiminen SS-osasto vuonna 1933. Vuoden 1934 puoliväliin tultaessa sen komentaja Theodor Eicke oli ylennetty SS-Brigadeführeriksi, ja Totenkopfverbände oli laajentunut useisiin yksiköihin niin, että käytännössä jokaisella keskitysleirillä oli oma yksikkönsä.
SS-Totenkopfverbändella oli myös suuri osuus pitkien puukkojen yönä 30. kesäkuuta 1934 tapahtuneisiin SA-johtajien sekä muiden tuona yönä kuolleiden teloittamiseen. Menestyksekkään operaation johdosta Eicke nimitettiin virallisesti keskitysleirien tarkastajaksi ja SS-Totenkopfverbänden komentajaksi.
Nimityksensä jälkeen Eicke uudelleenjärjesti ja laajensi Totenkopfverbänden viideksi Sturmbanneksi eli pataljoonaksi, jotka olivat:
Vuonna 1937 nämä viisi pataljoonaa organisoitiin jälleen uudestaan, tällä kertaa kolmeen rykmenttiin, jotka olivat Oberbayern, Brandenburg ja Thüringen. Sijoituspaikoiksi näille rykmenteille määrättiin Dachau, Oranienburg ja Frankenberg. Itävallan miehityksen jälkeen perustettiin vielä neljäs Totenkopfstandarte, jonka nimi oli Ostmark ja jonka sijoituspaikaksi tuli Linz.
Keskitysleirien vartioinnin lisäksi SS-Totenkopf-rykmentit osallistuivat yhdessä Verfügungstruppen kanssa Itävallan, Sudeettimaan ja Tšekkoslovakian miehityksiin. Totenkopf-rykmentit huolehtivat myös ”poliisivahvistuksina” liikekannalle pantujen Allgemeine SS -joukkojen sotilaskoulutuksesta.
Toisen maailmansodan alkaessa noin 40 000 Allgemeine SS:n reserviläistä kutsuttiin muodostamaan yli tusina uutta Totenkopf-rykmenttiä. Samaan aikaan lokakuussa 1939 6 500 kokeneinta Totenkopf-sotilasta vahvistettuna SS-reserviläisillä muodosti uuden Waffen-SS-divisioonan Totenkopf.
Rony Seikaly
Ronald Fred ”Rony” Seikaly (, s. 10. toukokuuta 1965 Beirut, Libanon) on libanonilais-yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Sentterinä pelannut Seikaly palkittiin NBA:n kauden kehittyneimpänä pelaajana vuonna 1990. Pääosin hänet tunnettiin yhtenä NBA:n parhaimmista puolustuslevypallopelaajista 1990-luvun alussa.
Seikaly edusti 12 kautta kestäneellä ammattilaisurallaan suurimmaksi osaksi Miami Heatia. Muita seuroja olivat Golden State Warriors, Orlando Magic ja New Jersey Nets. Hän vietti myös yhden kauden Euroopassa FC Barcelonassa. Seikaly saavutti myös MM-kultaa Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Sopdu
Sopdu oli muinaisessa Egyptissä palvottu taivaan ja itäisten rajaseutujen jumala. Taivaanjumalana Sopdu liitettiin Orionin tähdistön henkilöitymään Sah-jumalaan ja Sirius-tähden jumalattareen Sothikseen.
Idän jumalana Sopdun uskottiin suojelevan Egyptin itäisiä raja-asemia ja auttavan faaraota hallitsemaan näiden alueiden vierasmaalaisia asukkaita. Sopdua kutsuttiinkin Idän herraksi, ja hänen tärkein kulttikeskuksensa sijaitsi Ala-Egyptin itäisimmässä nomoksessa nimeltä Per-Sopdu (myös Sepdu, Sopdu), ”Sopdun talo”.
Petr Vrána
Petr Vrána (s. 29. maaliskuuta 1985 Šternberk, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Ocelaři Třinecissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Reliant Regal
Reliant Regal oli Reliant Motor Companyn valmistama pieni kolmipyöräinen auto. Sitä valmistettiin vuosina 1952-1971.
thumb|Reliant Regal vuosimallia [[1964.]]
Kolmipyöräisyyden syyt
Auton valmistuksen eräs syy oli verotus, koska Iso-Britanniassa myös kolmipyöräiset autot pääsevät moottoripyöräverolla, toisin kuin nelipyöräiset autot.
Linja 4 (Toronton metro)
Line 4 Sheppard on Toronton metron neljäs ja uusin linja, joka avattiin 22. marraskuuta 2002. Arkipäivisin linjaa käyttää noin 48 000 matkustajaa.
Linjalla on 5 asemaa ja sen pituus on 5,5 kilometriä. Se alkaa Yonge Streetin ja Sheppard Avenuen risteyksestä ja seuraa Sheppard Avenue Eastia itään Don Mills Roadin risteykseen asti. Linja sijaitsee kokonaan North Yorkin alueella. Vilkkaimpia asemia ovat Sheppard–Yonge ja Don Mills. Sheppard–Yongen asemalta on vaihtoyhteys linjalle 1.
Linjaa 4 oli alun perin tarkoitus jatkaa Scarboroughiin asti, mutta suunnitelma on myöhemmin haudattu. Linjan rakentamispäätöstä on kritisoitu jälkikäteen voimakkaasti, sillä sen käyttöaste on matala suhteessa korkeisiin rakennuskustannuksiin ja samalla rahalla olisi voitu rakentaa Torontoon useita pikaraitioteitä.
Asemat
thumb|Juna Sheppard–Yongen asemalla.
Euroopan Kirjailijaliitto
Euroopan Kirjailijaliitto (Europäische Schriftsteller-Vereinigung, ESV) oli Saksan perustama Goebbelsin organisoima vuosina 1941–1945 toiminut kulttuurijärjestö, johon kuului jäseninä myös suomalaisia kirjailijoita.
Kehumatta paras
Kehumatta paras on rap-yhtye Kemmurun toinen studioalbumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2006. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 34.
Euroopan Kirjailijaliitto
Järjestö perustettiin syksyllä 1941 Weimarissa pidetyillä runoilijapäivillä, ja sen puheenjohtajaksi valittiin saksalainen kirjailija Hans Carossa. Liiton varapuheenjohtajaksi valittiin vuonna 1942 suomalainen V. A. Koskenniemi. Liiton jäsenosastoja perustettiin Suomeen ja 15 muuhun maahan.
Kehumatta paras
Taustaa
Ilmestyttyään albumi sai paljon myönteistä palautetta. V-lehti valitsi levyn vuoden parhaaksi ja Funk Awards palkitsi Kemmurun vuoden 2006 parhaana bändinä, menestystä tuli myös Lifesaver-levykaupan vuosiäänestyksessä. Kappaleesta ”Koputa puuta” on julkaistu musiikkivideo.
Euroopan Kirjailijaliitto
Kirjailijaliiton Suomen osastossa oli jäseninä noin 40 kirjailijaa, joista 15 oli suomenruotsalaisia. Suomen osaston puheenjohtaja oli Arvi Kivimaa. Suomesta liittoon kuuluivat muun muassa Mika Waltari, V. A. Koskenniemi, Tatu Vaaskivi, Maila Talvio, Viljo Kajava, Örnulf Tigerstedt, Tito Colliander, Bertel Gripenberg, Hjalmar Dahl, Harald Hornborg, Lorenz von Numers, Jarl Gallén, J. C. Fabritius, E. R. Gummerus, Ulla Biaudet (Ulla Bjerne), Joel Rundt, Ture Janson, Göran Stenius, Olof Enckell ja Jarl Hemmer.
Euroopan kirjailijaliitto järjesti lokakuussa 1942 Weimarissa kirjailijakokouksen, johon osallistuivat Suomesta Viljo Kajava, Mika Waltari, Maila Talvio, Örnulf Tigerstedt, Tito Colliander ja Suomen kirjailijaliiton puheenjohtaja Yrjö Soini.
Euroopan kirjailijaliitto myönsi ulkomaisille kirjailijoille vierailustipendejä Saksaan. Kirjailija Irja Salla oleskeli liiton stipendin turvin Saksassa heinäkuusta 1943 tammikuuhun 1944, ja myös Helvi Hämäläiselle myönnettiin stipendi, mutta hän jätti sen käyttämättä.
Menara Kuala Lumpur
Menara Kuala Lumpur tai Kuala Lumpur Tower on 421 metriä korkea torni Kuala Lumpurissa. Petronasin kaksoistornien ohella se on kaupungin merkittävin maamerkki. Menara Tower on yksi maailman korkeimmista rakennuksista. Samassa kaupungissa sijaitsevat Petronasin kaksoistornit ovat korkeampia kuin Menara Tower, mutta mäen päälle rakennetun Menaran huippu sijaitsee kaksoistorneja korkeammalla merenpinnasta katsoen.
Lähteet
3.15278°N, 101.70333°W
Yukiru Sugisaki
Yukiru Sugisaki (, s. 26. joulukuuta 1974 ) on japanilainen mangaka. Hänen ehkä tunnetuin teoksensa on D.N.Angel, josta on tehty myös animesarja sekä PlayStation 2 -peli.
Suomen vesilaki (2011)
Vuoden 2011 vesilaki on Suomessa 1. tammikuuta 2012 voimaan tullut laki, jonka tavoitteita ovat vesivarojen ja vesiympäristön käytön edistäminen ja järjestäminen, vesiympäristön käytöstä aiheutuvien haittojen ehkäiseminen ja vähentäminen sekä vesivarojen ja vesiympäristön tilan parantaminen. Lailla kumottiin vuoden 1961 vesilaki, joka oli voimassa vuoden 2011 loppuun saakka.
Kosminen tiedottomuus
Kosminen tiedottomuus on Radiopuhelimet-yhtyeen 15. studioalbumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2020 levymerkillä If Society. Albumi sijoittui ilmestymistään seuraavalla viikolla Suomen virallisen listan albumilistalla sijalle 26 ja fyysisten albumien listalla sijalle 5. Albumi sai kriitikoiden taholta erinomaisen vastaanoton. Soundi, Kulttuuritoimitus, Desibeli, Noise, Karjalainen ja Savon Sanomat antoivat levylle neljä tähteä viidestä. Soundin kriitikkoäänestyksessä albumi valittiin vuoden 2020 neljänneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi.
Intiankraitti
Myrkky
Intiankraitin myrkky on neurotoksista ja aiheuttaa nopeasti lihashalvauksia. Se on paljon vaarallisempaa kuin tavallisten kobrien myrkky. Intiankraitin purema aiheuttaa vain vähän tai ei lainkaan kipua, mutta monet pureman saaneet ovat valittaneet kovista vatsakivuista. Myrkky aiheuttaa eteneviä halvauksia. Paikallisia oireita ei ole, joten potilaiden kuntoa seurataan tarkasti halvausoireiden varalta, jotta voidaan antaa vastamyrkkyä. Uhri voi kuolla 6-8 tunnissa ja yleensä kuoleman syynä on hengityksen lamaannus.
Leena Valkeapää
thumb|350px|Leena Valkeapään teos Jäähuntu, 1999 on Turussa. Leena Marja Valkeapää (o.s. Ikonen, s. 1964 Mynämäki) on suomalainen kuvanveistäjä, ympäristötaiteilija ja taiteen tohtori. Valkeapää on opiskellut Limingan taidekoulussa ja Turun piirustuskoulussa, josta hän valmistui kuvanveistäjäksi vuonna 1991. Hän jatkoi taidekasvatuksen opintoja Taideteollisessa korkeakoulussa, josta valmistui vuonna 2004 taiteen maisteriksi.
Valkeapää väitteli taiteen tohtoriksi vuonna 2011 Aalto-yliopiston taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen väitöskirjansa Luonnossa: Vuoropuhelua Nils-Aslak Valkeapään tuotannon kanssa (In Nature, a dialogue with the works of Nils-Aslak Valkeapää) käsittelee porosaamelaista elämäntäpaa ja kulttuuria Nils-Aslak Valkeapään runojen, ruotsinsaamelaisen poromiehen ja kirjailijan Johan Turin tekstien ja suomalaisen poromies Oula A. Valkeapään viestien avulla tutkittuna. Kaikki kolme miestä ovat saamelaisia. Oula A. Valkeapää on Leena Valkeapään puoliso ja Nils-Aslak Valkeapään sisarenpoika.
Leena Valkeapää on opettanut muun muassa kuvanveistoa, ympäristötaidetta ja ympäristökasvatusta eri oppilaitoksissa vuosina 1991–2010. Hän on osallistunut yhteis- ja ryhmänäyttelyihin ja pitänyt yksityisnäyttelyitä pääosin Suomessa. Hänen tunnetuin ympäristötaideteoksensa on haponkestävistä teräskonstruktioista tehty Jäähuntu (1999) Turun Tuomaansillan viereisessä kallioleikkauksessa.
Armas Helle
Elämä
Kotkassa nahkuri Karl Gröndahlin ja Anna Sofia Pakkasen perheeseen syntynyt Helle palveli Venäjän armeijassa ja osallistui vuosien 1904–1905 Japanin sotaan taistellen Aleksei Kuropatkinin joukoissa Mantšuriassa. Suomeen palattuaan hän lähti mukaan osuustoimintaliikkeeseen ja työskenteli 1906–1914 Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan toimijäsenenä ja vuodesta 1916 lähtien Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana.
Sisällissodan sytyttyä Helle valittiin helmikuun 1918 alussa Kulutusosuuskuntien Keskusliiton tilintarjastaksi. 14. helmikuuta hänet nimitettiin Suomen kansanvaltuuskunnan elintarvikeviraston kauppa-asiamieheksi tehtävänään ostaa viljaa Siperiasta ja toimittaa sitä elintarvikepulan vaivaamaan Suomeen. Helle ehti lähettää Suomeen yli 300 junavaunullista viljaa. Ensimmäinen, niin sanottu suuri viljajuna saapui Helsinkiin 30. maaliskuuta Jaakko Rahjan johtamana, mutta loput vaunulastit jäivät Pietariin, kun niitä ei rajan sulkeuduttua pystytty lähettämään eteenpäin.
Sisällissodan jälkeen Helle jäi Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli muun muassa metsätalouden palveluksessa Karjalan tasavallassa. Helteen kohtalo ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti hän selvisi Stalinin vainoista ja asui toisen maailmansodan jälkeen Leningradissa.
Perhe
Helle oli naimisissa Maria Teresia Helteen kanssa. Hänen veljiään olivat Johannes Väinö Helle (1884–1911) sekä kaksoisveljet Jalo Aura ja Ilmari Aura.
GC Team
GC Team (PB Team) oli vaasalainen salibandyseura, joka perustettiin vuonna 2008. Joukkue pelasi kaudella 2012–2013 Pohjanmaan miesten II-divisioonassa, jonka jälkeen seura lopetti toimintansa.
Joukkue herätti paljon keskustelua ja jakoi mielipiteitä ylimielisen provosoinnin vuoksi nousten kulttimaineeseen salibandypiireissä. GC Team tuli tunnetuksi dominoivasta pelistä ja julkisista lausunnoista sosiaalisessa mediassa. GC-perheen tunnetuimpia jäseniä ovat jääkiekkoilijat Henry Hietaharju ja Antti Tuores, jalkapalloilijat Jani Kujanpää ja Jani Takala sekä Suomen menestyneimpiä miesmalleja oleva Tatu Timonen.
Joukkue pelasi myös nimellä Gatecrashers paikallista kaupunkisarjaa, Aurinkoliigaa vuosina 2002-2007. Gatecrashers teki jonkinnäköistä historiaa venyttämällä tappiottomien otteluiden putken 24 pelin mittaiseksi, häviten vuosina 2003-2006 ainoastaan 2 ottelua. Joukkue teki paluun Aurinkoliigaan nimellä Lepatiittos, ja pelasi sarjassa vuosina 2009-2015.
Historia
Salibandyliitto: Aurinkoliiga:
Carl Johan Korsman
pienoiskuva|Carl Johan Korsman Carl Johan Korsman (14. kesäkuuta 1829 Pyhämaa – 24. toukokuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen laivanvarustaja ja suomalaisen talvimerenkulun uranuurtaja.
Korsmanin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Jacob Korsman ja Amalia Karolina Achander. Hän palveli ''1. tarkkampujapataljoonassa 1846–1852, krenatööritarkkampujapataljoonassa 1852–1856 ja 1. ruotujakoisessa Turun tarkkampujapataljoonassa'' 1856–186S. Korsmanista tuli vänrikki 1848, aliluutnantti 1853, luutnantti 1855, alikapteeni 1863 ja kapteeni 1868.
20 vuotta kestäneen sotilasuran jälkeen Korsman toimi laivanvarustajana ensin Turussa 1868–1876 ja sitten Hangossa 1876–1894. Korsman perusti höyrylaivayhtiö Ahkeran 1868, Turun rannikkohöyryalusyhtiön 1870, laivayhtiö Åbon 1872 ja laivayhtiö Turun 1878. Korsman rakennutti 1868 Suomen ensimmäisen potkurirannikkohöyrylaivan S/S Ahkeran.
Ruskoerakkokolibri
Ruskoerakkokolibri (Phaethornis pretrei) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue ulottuu Boliviasta, Pohjois-Argentiinasta ja Paraguaysta Amazonasin etelänpuoleiseen osaan Brasiliaa. René-Primevère Lesson ja Adolphe Delattre kuvailivat lajin holotyypin Brasilian Minas Geraisista vuonna 1839.
Batu-luolat
Batu-luolat ovat hindujen pyhä paikka, joka sijaitsee noin 13 kilometriä Kuala Lumpurista pohjoiseen. Se koostuu useista kalkkikivikallion muodostuneista luolista ja niitä yhdistävistä käytävistä. Kukaan ei tiennyt näistä luolista paikallisia asukkaita lukuun ottamatta mitään ennen vuotta 1878, jolloin yhdysvaltalainen luonnontieteilijä William Temple Hornaday saapui sinne ja kertoi löydöstään muulle maailmalle. Luolien iäksi arvioidaan noin 400 miljoonaa vuotta.
Tamiliasta kotoisin ollut liikemies K. Thamboosamy Pillay rakennutti vuonna 1891 yhteen luolista hindutemppelin. On väitetty, että hän olisi saanut luolan keihäänkärkeä muistuttavasta muodosta ajatuksen, että se omistettaisiin Muruganille joka on hindulaisuudessa sodanjumala ja Parvatin ja Shivan poika sekä Ganeshan veli. Luolien edessä on Muruganin veistos joka on tehty teräsbetonista ja kullattu. Sen korkeus on 42,7 metriä. Veistoksen takaa temppeliin johtaa portaikko, jossa on 272 askelmaa.
Carl Johan Korsman
Vuonna 1878 hän osti S/S Expressin ja ryhtyi harjoittamaan sillä talviliikennettä Hanko–Tukholma-linjalla kuljettaen kerran viikossa postia ja matkustajia. Korsmanilla oli Hangossa talo Bulevardin varrella siirtolaishotellia vastapäätä ja Villa Doris niminen kesäasunto Hangon Kylpyläpuistossa. Vuonna 1892 Korsman lahjoitti Hangon kirkkoon Kristus-patsaan. Korsman myi aluksensa 1894 ja muutti samalla pois Hangosta.
Batu-luolat
Veistoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 2004, ja se valmistui 2006. Sen rakentaminen maksoi 2,5 miljoonaa Malesian ringgitiä. Siihen meni 350 tonnia terästä, 1 550 kuutiometriä betonia ja 300 litraa kultamaalia. Sitä rakentamassa oli viisitoista intialaista kuvanveistäjää.
Carl Johan Korsman
Korsman toimi myös Hangon kylpylaitoksen toimitusjohtajana 1880-1890 ja hän omisti Karunan kartanon 1857–1859. Vuonna 1874 Korsman perusti yhdessä turkulaisten liikemiesten kanssa Turun Konepaja Oy:n (Åbo Mekaniska Verkstads Ab) jolla oli telakka, valimo ja konepaja Aurajoen länsirannalla. Pääasiassa höyrylaivoja ja höyrysluuppeja valmistanut yritys toimi vuoteen 1898 saakka jolloin se tullittoman Venäjän-viennin päättymisen takia joutui lopettamaan toimintansa ja siirtyi uudelle Ab Vulcan-nimiselle yhtiölle.
Carl Johan Korsman oli naimisissa vuodesta 1854 Isabella Charlotta Ramsellin (1833–1907) kanssa.
Batu-luolat
Sitä käytetään vuosittain erilaisissa uskonnollisissa juhlissa. Uskonnollisista juhlista suurin ja tunnetuin on Thaipusam, jota vietetään vuosittain tammi–helmikuussa. Osallistuvat valmistautuvat siihen paastoamalla ja puhdistautumalla useita päiviä ennen juhlaa. Juhlan kohokohta on kavadi-pyhiinvaellus, johon osallistujat pukeutuvat kirkkaan oransseihin ja keltaisiin vaatteisiin. Jotkut kantavat ”kavadia”, joka on koristeltu. Jotkut lävistävät kielensä, kasvojaan ja vartalon osia piikeillä tai ripustavat koukuilla ihostaan roikkuvia painoja kehoonsa.
Nykyisin se on yksi Kuala Lumpurin suosituimmista nähtävyyksistä. Alue on myös tunnettu makakeista, jotka varastelevat turisteilta kaiken, minkä vain käsiinsä saavat ruuan toivossa, ja niistä varoitetaan turisteja.
Kosti Raitio
Konstantin (Kosti) Raitio (sukunimi aik. Kåhlman; 24. elokuuta 1855 Urjala – 12. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen seminaarinjohtaja ja kansakoulun oppikirjojen tekijä.
Raition vanhemmat olivat varanimismies, siltavouti Juho Kåhlman ja Maria Margareta Berggren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1881. Raitio teki opintomatkat Saksaan 1886 sekä Tanskaan, Saksaan ja Sveitsiin 1904.
Raitio oli Sortavalan seminaarin suomen ja ruotsin kielen lehtorina 1881–1889, Laatokka-lehden päätoimittajana 1885–1887, Viipurin läänin kansakouluntarkastajana 1889–1894 ja Jyväskylän seminaarin lehtorina 1895–1896. Hän toimi Raahen seminaarin johtajana 1896–1899 ja Jyväskylän seminaarin johtajana 1900–1912. Näistä tehtävistä täysin palvelleena erottuaan hän toimi myös jonkin aikaa K. J. Gummerus -yhtiön palveluksessa.
Raitio oli jäsenenä Sortavalan, Raahen ja Jyväskylän kaupunginvaltuustoissa. Hän oli kirkolliskokouksen jäsen 1893 ja 1908 sekä kansakouluoppikirjakomitean jäsen ja sihteeri 1895–1896.
Konstantin Raitio oli naimisissa vuodesta 1881 Elli Josefina Erikssonin (k. 1954) kanssa. Heidän poikiaan olivat kustannusjohtaja, suomentaja Martti Raitio ja säveltäjä Väinö Raitio.
Taiwaninserovi
Taiwaninserovi (Capricornis swinhoei) on Taiwanilla eli Kiinan tasavallassa endeemisenä tavattava vuohieläin. Sen esiintymisalue käsittää Taiwanin saaren vuoristoalueet. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määritellyt sen elinvoimaseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö
thumb|vasen|Taiwaninserovi piirroksessa vuodelta 1862. Taiwaninserovi on kooltaan jonkin verran pienempi, kuin Kiinan mantereella tavattava serovi. Lajin säkäkorkeus on 50–60 cm ja ruumiin pituus 80–114 cm. Painoa on 17–25 kg. Taiwaninserovin turkki on ruskea ja sen leuasta rintaan kulkee kermanvärinen alue. Myös taiwaninserovin sarvet ovat hieman mantereen serovia pienemmät.
Levinneisyys ja elinympäristö
Taiwaninserowi on Taiwanin eli Kiinan tasavallan Taiwanin saaren endeeminen laji. Lajia tavataan suhteellisen laajalla alueella saaren vuoristoalueella. Sen esiintymisalueen korkeus merenpinnasta vaihtelee 50:stä metristä aina 3 900:n metrin korkeuteen. Tavallisimmillaan laji on yli 1 000 metrin korkeudella. Matalammilla alueilla sen esiintymisaluetta rajoittavat etenkin ihmiset.
Lajia tavataan useissa eri elinympäristöissä trooppisista ja subtrooppisista metsistä lehti- ja havupuumetsiin korkeammilla seuduilla, havumetsissä vielä tästä ylöspäin ja korkeimmillaan vuoristoniityillä ja tundralla. Taiwaninservoit v9iihtyvät usein kallioiden ja harjanteiden lähettyvillä, jonne ne voivat paeta mahdollisia saalistajiaan.
Elintavat
thumb|vasen|Taiwaninserovi valokuvassa. Taiwaninserovit ovat aktiivisia sekä päivisin että öisin. Tavallisesti taiwaninserovit ovat aktiivisimmillaan hieman auringonnousun jälkeen ja hieman ennen auringonlaskua. Yöaktiivisuus on mahdollisesti tavallisempaa etenkin lähellä ihmisasutusta. Taiwaninserovit käyttävät ravinnokseen ruohoja, pensaita, varpuja, joitakin hedelmiä ja joskus jopa havupuiden nuoria osia. Ravintokasveihin lukeutuvat esimerkiksi Urtica fissa, Elatostema edule, Anisogonium esculentum, Begonia laciniata, Polygonum chinensis, Chamabainia cuspidate, Mussaenda parviflora, Perrottetia arisanensis ja Pellionia arisanensis.
Taiwaninserovien sosiaalisesta käyttäytymisestä tiedetään vain vähän. Yksityiskohtia tunnetaan lähinnä vankeudessa elävien yksilöiden perusteella. Vankeudessa taiwaninseroveilla on tiettyjä territoriaalisia käyttäytymispiirteitä. Luonnossa yksilöiden uskotaan viettävän aikansa useimmiten yksikseen, mutta vankeudessa ne saattavat kerääntyä pieniksi laumoiksi. Taiwaninserovit lisääntyvät syyskuun ja marraskuun välisenä aikana ja synnyttävät maaliskuun jälkeen.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt nubianvuohen elinvoimaiseksi lajiksi. Kannan kokoa on pidetty suurena ja sen nopean vähenemisen riskiä pienenä. Sen esiintymisalue käsittää kansallispuistoja ja muita suojelualueita. Taiwanin alkuperäiskansat ovat aikanaan metsästäneet taiwaninserooveja, mutta metsästyksen merkitys on vähentynyt selvästi karjanhoidon lisääntymisen myötä. Metsästettyä lihaa arvostetaan kuitenkin edelleen enemmän ja sitä saatetaan tarjoilla esimerkiksi seremoniallisissa yhteyksissä. Metsästys on nykyisin Taiwanissa laitonta. Laittoman metsästyksen vaikutuksesta kantoihin ei ole täyttä varmuutta. Muita mahdollisia uhkia kannoille ovat metsähakkuut, maanviljely ja teiden rakentaminen.
Akallan kirkko
Akallan kirkko (Akalla kyrka, Akallakyrkan) on kirkkorakennus Akallan keskustassa Tukholman kunnassa. Se on Spånga-Kistan seurakunnan seurakuntakirkko Tukholman hiippakunnassa. Kirkko vihittiin 1976.
Kirkkorakennus
thumb|left|Kirkkosali. Arkkitehti Hans Wielandin suunnitteleman kirkon ja seurakuntatilojen materiaalina on käytetty tummanpunaista tiiltä. Varsinainen kirkko on kuutionmuotoinen, se on 15 metriä pitkä, leveä ja korkea ja näkyy kadulle sen vieressä olevien seurakuntatilojen yli. Katon alapuolella on kirkon ympäri kiertävä ikkunarivi.
Kirkon sisäänkäynti on pohjoispuolella Sibeliusgångenin varrella. Etelässä on pysäköintialue, ja itäpuolelle muodostavat kirkko ja seurakuntatilat hevosenkengänmuotoisen ryhmän, jonka keskelle jää sisäpiha. Sisäpihalla oleva kellotapuli on korkea risti, ja sen neljä sakaraa osoittavat eri ilmansuuntiin. Risti on säänkestävää terästä.
Irtaimisto
Kirkon arkkitehdin suunnittelemassa sisustuksessa on käytetty ainoastaan mäntyä
Kirkko on aiemmin ollut Ruotsin kirkon piirissä toimivan järjestön EFS:n ja Ruotsin kirkon yhteistyökirkko. Järjestö on lopettanut toimintansa. Taloudellisten vaikeuksien vuoksi ei Spånga-Kistan seurakunta enää järjestä kirkossa säännöllisesti jumalanpalveluksia.
Seppo Miettinen
Seppo Juhani Miettinen (s. 12. marraskuuta 1947 Lappeenranta) on entinen Lappeenrannan kaupunginjohtaja. Hän toimi kaupunginjohtajana lokakuusta 2004 joulukuuhun 2011 asti. Koulutukseltaan Miettinen on oikeustieteen kandidaatti (1975) ja varatuomari (1983). Ennen kaupunginjohtajaksi valintaansa hän toimi kahdeksan vuotta Lappeenrannan kaupunginjohtajan 1. varamiehenä ja laki- ja liiketoimintajohtajana. Miettinen oli kaupunginjohtajana toimiessaan vuonna 2009 Etelä-Karjalan maakunnan suurituloisin kunnanjohtaja.
Stora Ådholmen
Stora Ådholmen on huvilasaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta itäkaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Stora Ådholmen kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on pienimmillään noin kolme kilometriä.
Stora Ådholmenin pinta-ala on noin 14 hehtaaria. Saaren lounaispuolella sijaitsee Lilla Ådholmen. Saarten välinen salmi on kapea ja matala, joten merenpinnan ollessa alhaalla se muuttuu saaria yhdistäväksi kannakseksi. Stora Ådholmenin suurin pituus lounaasta koilliseen on noin 700 metriä, Lilla Ådholmenin suurin pituus kaakosta luoteeseen on puolestaan noin 200 metriä.
Ådholmen-nimen taustalla on ruotsin appellatiivi åda, joka tarkoittaa naarashaahkaa. Nimi on viitannut alun perin joko Stora Ådholmeniin tai koko saariryhmään. Lilla Ådholmen on sittemmin saanut kokoonsa viittavan tarkenteen "Lilla", jolloin suurempaa saarta on vastavuoroisesti alettu kutsua Stora Ådholmeniksi. Varhaisimmat maininnat saariryhmän nimistä ovat 1600-luvulta.
Stora Ådholmenin itäpuolella on useita pieniä saaria ja luotoja, joista Vattukobben ja Vettakobben ovat luonnonsuojelualuetta, kuten myös niiden itäpuolinen Ådholms Långgrund. Ådholmenin saariryhmän naapurisaaria ovat muun muassa Miessaari noin kilometri lännen suuntaan sekä Vehkasaari ja Käärmesaari runsas kilometri pohjoiseen. Lounaassa lähin naapurisaari on Haraholmen.
Stora Ådholmen on itäsaariston rakennetuimpia huvilasaaria. Ennen huviloiden aikakautta saarella oli kalastajamökki, joka näkyy vuoden 1872 kartassa. Vanha mökki on sittemmin muutettu huvilaksi. Stora Ådholmenin eteläkärjessä rantakallioiden äärellä varsin suojattomassa paikassa sijaitsee 1920-luvun taitteessa valmistunut suurehko taitekattoinen huvila, jonka hirsirunko on perimätiedon mukaan siirretty Kaivopuistosta. Arkkitehtonisesti huvila on koruton.
Afrokarpukset
Kuvaus
Afrokarpukset ovat ainavihantia puita. Rungon ohut kuori hilseilee levyinä. Versojen päätesilmut ovat hyvin pieniä ja huomaamattomia.
Lehdet ovat litteitä, nahkeapintaisia ja heikosti kaksimuotoisia. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat usein myöhäislehtiä suurempia ja voivat olla asennoltaan vastakkaisia tai kierteisiä. Vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat asennoltaan kierteisiä. Lehdet ovat usein kääntyneet rangan sivuille kampamaisesti kahteen riviin lehtiasennosta riippumatta. Lehdet ovat muodoltaan suikean soikeita, kapeansuikeita tai tasasoukan suikeita. Lehdessä on näkyvä keskisuoni, toisin kuin läheisen Nageia-suvun kasveilla. Ilmarakoja on lehden kummallakin pinnalla.
Afrokarpukset ovat kaksikotisia, joten hede- ja emikukinnot kehittyvät eri puuyksilöihin. Kukinnot ovat lyhytperäisiä ja kehittyvät hankasilmuista. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat muodoltaan pitkiä ja norkkomaisia. Ne voivat kasvaa yksittäin tai ryppäissä. Hedekäpy koostuu lukuisista kierteisesti asettuneista hedelehdistä, joissa on kussakin kaksi siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.
Emikukinnot eli kävyt ovat kypsinä meheviä kuten muillakin podokarpuskasveilla. Kävyssä on aluksi useita käpysuomuja, joista vain lähimpänä kärkeä sijaitseva on hedelmällinen. Hedelmällinen suomu on steriilejä suomuja suurempi, ja siihen muodostuu yksi siemenaihe. Kehittyvää siementä ympäröi sitä kannattavasta käpysuomusta muodostuva vaippa, jota kutsutaan nimellä epimatium. Se kasvaa kävyn kypsyessä suureksi ja meheväksi. Steriilit käpysuomut puolestaan kuihtuvat pois eivätkä muodosta mehevää pohjusta, kuten lähisukuisilla podokarpuksilla (Podocarpus). Epimatium on tavallisesti kypsänä väritykseltään keltainen tai punertavan ruskea ja voi olla muodoltaan lähes pallomainen tai hieman pitkänomainen.
Luokittelu
Afrokarpukset ovat podokarpuskasvien heimoon kuuluvia havupuita. Suvun edustajat kuvattiin alun perin podokarpusten suvun lajeina, mutta erotettiin käpyjensä rakenteen perusteella omaksi suvukseen vuonna 1989. Sittemmin myös molekyylibiologiset genetiikan tutkimukset ovat osoittanut afrokarpusten olevan selkeästi erillinen ryhmä podokarpuksista ja muodostavan monofyleettisen ryhmän suvun Nageia kanssa.
Lajit
Sukuun lasketaan tavallisesti kuuluvaksi viisi lajia.
Levinneisyys
pienoiskuva|Kaariafrokarpuksia suurina ylispuina eteläafrikkalaisessa vuoristometsässä.
Afrokarpuksia esiintyy luonnossa ainoastaan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Niitä esiintyy luonnonvaraisena Burundin, Etelä-Afrikan, Etiopian, Kenian, Kongon tasavallan, Malawin, Mosambikin, Ruandan, São Tomén ja Príncipen, Swazimaan, Tansanian sekä Ugandan alueilla.
Piero Coccia
pienoiskuva
Piero Coccia (s. 4. joulukuuta 1945 Ascoli Piceno) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Ascoli Picenon hiippakuntaan 25. marraskuuta 1972 ja nimitettiin Pesaron arkkipiispaksi 28. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Sebastiani, jota avustivat Paolo Romeo ja Silvano Montevecchi. Coccia asetettiin virkaansa 30. toukokuuta.
Coccia on Jerusalemin Pyhän Haudan ritarikunnan suurupseeri ja kuuluu jäsenenä Paavilliseen neuvostoon maasta muuttavien ja matkalla olevien sielunhoitoa varten.
Peetu Piiroinen
Piiroisen saavutuksiin kuuluu myös TTR World Snowboard Tour -lumilautailukiertueen voitto vuosina 2009, 2010, 2011 ja 2013. Hän on ensimmäinen urheilija, joka on voittanut kiertueen kolme kertaa peräkkäin ja ensimmäinen, joka on voittanut kyseisen kiertueen neljästi.
Piiroinen edusti hyvinkääläistä Sputnik Snowboardersia. Hän käytti Burtonin lautoja. Hänet on valittu vuoden 2008 nuoreksi urheilijaksi sekä vuosien 2008, 2009 ,2010 ja 2016 lumilautailijaksi.
Piiroinen lopetti uransa lumilautailijana kesäkuussa 2018.
Vuonna 2008 Piiroinen perusti oman yrityksen, Peetu Piiroinen Oy:n, jonka toimialaan kuuluvat muun muassa tapahtumien järjestäminen sekä lumilautailuelokuvien kuvaus, tuottaminen ja levitys.
Piiroisen pikkuveli on big airin maailmanmestari Petja Piiroinen.
Joel Rundt
Anders Joel Rundt (3. joulukuuta 1879 Uusikaarlepyy – 2. kesäkuuta 1971 Vaasa) oli suomenruotsalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja runoilija.
Henkilöhistoria
Rundt valmistui opettajaksi Uudenkaarlepyyn seminaarista 1903. Hän toimi opettajana Kaarlelassa, Kokkolassa ja viimeksi 14 vuoden ajana Helsingissä. Vuosina 1909–1910 Rundt oli myös Österbottningen-lehden toimittajana. Opettajan uran jälkeen hän toimi Svenska folkskolans vänner-järjestön sihteerinä 1925–1929 ja vuosina 1935–1943 virsikirjakomitean jäsenenä ja sihteerinä. Tea Helenelundin veistämä Rundtin rintakuva (1970) sijaitsee Uudenkaarlepyyn kirkon vieressä.