cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen dyynit
Suomen dyynit ovat Suomessa sijaitsevia tuulen kasaamia hiekkakinoksia. Näkyvimpiä dyynejä on rannikkoseuduilla, mutta sisämaassa on monia vaikeasti havaittavia kasvillisuuden peittämiä niin sanottuja "kuolleita" dyynejä. Tunnetuimmat Suomen dyynit lienevät rannikon Yyterin ja Kalajoen hiekkadyynit. Itä-Suomessa on metsän peittämiä dyynejä. Myös Lapissa on runsaasti dyynejä, joiden varpukasvillisuudessa näkyy tuulen kulutuksen synnyttämiä kuoppia. Jotkut Lapin dyynit ovat liikkuvia eli "eläviä".
Suomen hiekkadyynit ovat yleensä poikittais-, pitkittäis- ja paraabelidyynejä tai muuten kaarevia. Paraabelidyynien pituus voi olla monta kilometriä, leveys 400 m ja korkeus 25 m. 15 metriä korkeat dyynit eivät ole mitenkään tavattomia. Dyyneistä osa on metsittyneitä tai muun kasvillisuuden peitossa, osa liikkuvia. Suomen dyyneissä hiekan tyypillinen raekoko on n. 0,2 mm. Tämän kokoisen hiekanjyvän saa liikkeelle jo tuuli, joka puhaltaa metrin korkeudessa nopeudella 5 m/s. Liikkuva, aktiivinen dyyni pysähtyy kosteuden ja kasvillisuuden takia, tai jos se liikkuu riittävän kauas hiekan lähteestä (esim. rannasta). Niinpä kaikkia Suomen dyynejä ei ole helppo tunnistaa maastosta.
Rannikkodyynit
Tunnetuimmat ovat Porin Yyterin ja Kalajoen meren rannikolla olevat hiekkadyynit. Hailuodon Marjaniemessä on rantavehnää kasvavia poikittaisdyynejä. Dyynit ovat aivan rannikolla kumpumaisia alkiodyynejä ja pitkiä kielidyynejä, edempänä esidyynivalleja joista syntyy varsinaisia dyynejä, jotka ovat aluksi rannan suuntaisia, mutta kaareutuvat edetessään.
Muita dyynialueita on Lohtajan Vattajanniemessä, Siikajoen Tauvossa ja Hankoniemessä. Rannikkodyynit syntyvät melko hitaasti niin, että vuodessa syntyy suunnilleen yksi aktiivinen dyyni.
Dyynit hautaavat alleen puita. Perämeren rannikon dyynien hiekka on peräisin maankohoamisen takia paljastuneesta merenpohjasta. Alkiodyyneillä kasvaa suola-arhoa. Hieman kauempana rannasta kasvaa rönsyrölli, joka vaihettuu jopa metrin korkuiseen rantavehnään, jolla on kyky sitoa dyynejä. Niitä dyynejä, joiden kasvipeite on laikuittainen, sanotaan valkeiksi dyyneiksi, ja harmaiden dyynien pinnalla on yhtenäinen kasvipeite, joka koostuu sammalesta, jäkälistä, ruohoista ja heinästä. Kasvien humus peittää niissä alleen dyynihiekan. Dyyneillä kasvaa lajimäärän mukaan eniten sammalta ja jäkälää, putkilokasvilajisto on harva. Tavallismpia dyynikasveja ovat rantavehnä, sarjakeltano ja kannusruoho, mutta kasvillisuus vaihtelee rannikkoseudulta toiselle. Kun dyyni pysähtyy kokonaan, sille kasvaa lopulta karu kangasmetsä, jossa on poronjäkälän lisäksi mäntyä.
Sisämaan kasvien peittämät dyynit
Esimerkiksi Rokuan dyynit Vaalassa Länsi-Kainuussa syntyivät nykyistä kuivemmalla boreaalikaudella. Rokuan dyynit sijaitsevat Oulujärven rannasta länteen kolmiossa Ahmas-Jylhämä-Neittävä. Rokuanjärvi on tämän dyynialueen keskiosan eteläpuolella. Dyynialueen ulkopuolella on sitä ympäröiviä muinaisia virtausuomia.
Dyynien lähellä on myös tasaisia hiekkakerroksia ja lössiä muistuttavia pölymaita. Todennäköisesti tuulen kuljettaman lössimäisen, ravinteikkaan hienon hiedon peitossa on esimerkiksi Untulanharju Lammilla Kanta-Hämeessä, ja sen kasvillisuus on tämän takia lehtomaisen rehevää. Samanlaista, tuulen kuljettamaksi pääteltyä lössimäistä hienoa hietaa, jossa on vähän savesta, on eteläisessä suomessa Toisen Salpausselän distaalipuolella laajemminkin myös esimerkiksi Pohjois-Karjalassa.
Ikivanhoja kasvillisuuden jo kauan sitten sitomia dyynejä on eniten Pohjois- ja Itä-Suomessa. Jääkautisissa dyynikentissä syntyi yleensä suuri määrä dyynejä samalla kertaa. Ne vaelsivat monia kilometrejä. Monet jääkautiset dyynit ovat useinkin paraabelidyynejä, jotka olivat jopa 25 m korkeita, 400 m leveitä ja kilometrien pituisia.
Dyynejä on mm. Sotkamossa, Lieksassa, Hyrynsalmella, Saarijärvellä, Rokuanvaaralla, Tohmajärvellä ja Jämsässä. Dyynien maasto muistuttaa Metsä-Lappia, koska niillä kasvaa mäntyä poronjäkälän keskellä. Dyyneillä kasvaa lähes aina vain karun maan kasvillisuutta, mutta joissain Etelä-Suomen dyyneissä on kasvien kasvu on hyvin rehevää.
Metsän peittämiä dyynejä on mm. Hirsilän suistossa Orivedellä. Näissä harjua muistuttavissa, kivettömissä dyyneissä on enimmäkseen kvartsia ja maasälpää hiekkana ja hietana, eli varsin tasajakoisena hienona maalajina. Tohmajärven Vatalan dyynistä on 95 prosenttia karkeaa hietaa ja hienoa hiekkaa, jonka raekoko on 0,06–0,6 mm..
Monet Suomen dyynit syntyivät jäätiköltä puhaltaneen luoteistuulen voimin. Rokuanvaaran dyynialue syntyi 8 500–9 000 vuotta sitten. Noin 8 000 vuotta sitten yleisin tuuli kääntyi länteen ja melko pian lounaaseen. Näihin aikoihin dyynien muodostus lakkasi. Sisämaan kasvillisuus on monesti hiekkamaille tyypillistä mäntymetsää ja poronjäkälää.
Lapin dyynit
Lapissa on melko runsaasti aktiivisia ja ei-aktiivisia dyynejä. Lapin dyynialueita on mm. Pöyrisjärven ympäristössä, Leppäjärven lähellä, Raattamassa ja Palojoensuun lähellä sekä Inarin Kaamasessa. Dyynialueella Pohjois-Lapissa männyn tilalla on usein koivu. Lapissa dyynien päällä kasvaa jäkälien lisäksi kanervaa, puolukkaa ja variksenmarjaa.
Monilla Lapin dyynialueilla on eroosion luomia ns. deflaatiokuoppia, joista kasvillisuus on kulunut pois. Näihin voi myöhemmin ilmestyä kasvillisuutta kuopan syvennyttyä. Lapin dyynit olivat aktiivisia jääkauden jälkeisen holoseenin alussa. Dyynit ovat olleet vuoroin aktiivisia ja stabiileja, joskus useaan otteeseen.
Jotkut Lapin dyynit ovat aktivoituneet metsäpalojen takia. Inarin Muddusjärvellä on metsäpalon takia lähtenyt liikkeelle satojen vuosien ikäinen dyyni. Uudestaan aktivoituneita dyynejä on myös mm Enontekiön Hietatievoilla ja Pöyrisjärvellä. Dyynien aktivoituminen liittyy luultavasti myös rannikolla lampaiden laidunnukseen ja Lapissa poron laidunnukseen. Laiduneläimet syövät maaperää sitovan kasvillisuuden pois. Puiden kaataminenkin voi edistää dyynien liikkeelle lähtöä.
Dyynien tutkimus
Dyynejä on suomessa tutkittu muun muassa geologian ja luonnonmaantieteessä geomorfologian näkökulmasta, minkä lisäksi ne voivat olla kiinnostavia myös esimerkiksi kasvitieteen tutkimuskohteena. Dyynejä koskevaa tutkimusta ovat Suomessa tehneet esimerkiksi luonnonmaantieteilijät Toive Aartolahti ja Matti Seppälä.
Yhdystie 2403
Yhdystie 2403 on kantatieltä 52 Perttelissä Salossa yhdystielle 2410 Somerolla johtava yhdystie ja Varsinais-Suomessa.
Tie erkanee kantatieltä 52 Kaivolantienä, mistä se jatkuu Perttelin kirkonkylään Kaivolaan, kulkee Perttelin kirkon sivuitse, ylittää Uskelanjoen sivujoen Kurajoen ja heti tämän jälkeen itse Uskelanjoen. Täällä tiestä erkanee seututielle 110 Muurlassa johtava yhdystie 2402. Sen risteyksessä tien osoitenimi vaihtuu Kaivolantiestä Isohiidentieksi ja tie jatkuu Uskelanjokea seuraillen Perttelin Ison-Hiiden kylään ja täältä edelleen Kiikalan Rekijoen kylään, missä tie ylittää ensin Hitolanjoen ja saapuu pian sen jälkeen Rekijoen kyläkeskukseen, missä tiehen yhtyy yhdystieltä 2410 Kiikalan kirkolta alkunsa saava yhdystie 2411. Tämän jälkeen tie seurailee Terttilänjoen etelärantaa ylittäen joen vähän ennen Kiikalan Kärkelän kylää. Kärkelässä tiehen yhtyy kantatieltä 52 alkunsa saava yhdystie 2405, ja tie jatkuu Terttilänjoen pohjoisrantaa seuraillen Kiikalan Hirvelään, missä tien osoitenimi vaihtuu Isohiidentiestä Terttiläntieksi. Pian tämän jälkeen tie ylittää Someron rajan ja yhtyy yhdystiehen 2410 Someron Lautelassa.
Perttelin Kaivolassa ja Kiikalan Rekijoella tie noudattaa osalla matkaa historiallisen Hiidentien kulkua.
Iveland
Iveland on kunta Itä-Agderin läänissä Norjassa. Ivelandin kunta perustettiin 1. tammikuuta 1886, kun Hornnes og Ivelandin kunta jaettiin kahdeksi erilliseksi kunnaksi; Hornnesiksi ja Ivelandiksi. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Ivelandin kunnassa oli 1 283 asukasta.
Arkkienkeli Mikaelin kirkko (Pedoulás)
Arkkienkeli Mikaelin kirkko on bysanttilaisaikainen kirkko Pedouláksen kylässä Tróodos-vuoristossa Nikosian alueella Kyproksen saarella. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu arkkienkeli Mikaelille ja rakennettu vuonna 1474. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee Pedouláksen kylän itälaidalla. Se on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon varsinainen kirkkotila oli sen pienen koon vuoksi tarkoitettu pelkästään miehille ja nartheks naisille. Kirkon seinämaalaukset, jotka valmistuivat myös vuonna 1474, teki paikallinen Minas Marathasalainen. Maalaukset edustavat konservatiivista jälkibysanttilaista tyyliä, mutta ovat poikkeuksellisen realistisia ja jossain määrin ”naivistisia”, ja niissä on havaittavissa myös läntistä vaikutusta. Esimerkkejä maalauksista ovat muun muassa Abrahamin uhri, kaste Jordanvirralla, Juudaksen suudelma sekä apsiksen rukoileva Neitsyt Maria ja Jeesuksen ylösnousemus.
Luettelo tunnetuista skientologeista
Tämä on luettelo tunnetuista skientologeista.
Juho Karppinen
Juho Karppinen (s. 1983 Raisio) on suomalainen soutaja. Hän edustaa Nesteen Soutajia ja häntä valmentaa hänen isänsä, soudun olympiavoittaja Pertti Karppinen.
Immortal (EP)
Immortal on norjalaisen black metal -yhtye Immortalin EP-levy, joka on julkaistu lokakuussa 1991. Albumin kappaleet on julkaistu myöhemmin split-albumilla True Kings of Norway.
Juho Karppinen
Karppinen aloitti yksikkösoudun vuonna 2006. Hän on saavuttanut SM-kultaa yksikköjen 2 000 metrillä vuosina 2009, 2010 ja 2012. Vuonna 2009 hän souti myös pronssia kaksikoissa isänsä Pertti Karppisen kanssa. Kaksikossa hänen parinaan on soutanut myös Robert Ven.
Vuonna 2009 Karppinen sai pronssia Pohjoismaiden mestaruuskisoissa. Vuoden 2010 EM-kilpailuissa hän oli yhdeksäs. Saman vuoden MM-kisoissa hän oli 20:s. Vuonna 2013 Karppinen voitti hopeaa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa.
Myös Karppisen sisar Eeva Karppinen ja serkku Suvi Karppinen ovat kilpasoutajia.
Bill Bottrell
Bill Bottrell (s. 27. lokakuuta 1952 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, sanoittaja sekä muusikko. Hänet tunnetaan yhteistyöstään artistien Michael Jackson ja Sheryl Crow kanssa.
Keiren Westwood
Keiren Westwood (s. 23. lokakuuta 1984 Manchester, Yhdistynyt kuningaskunta) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hänen seuransa on vuodesta 2014 ollut Sheffield Wednesday.
Westwood pelasi junioreissa Manchester Cityn riveissä jouduttuaan ensin Manchester Unitedin hylkäämäksi. Myöhemmin myös City jätti Westdoowin pois kokoonpanosta, ja hän meni pienempiin seuroihin testeille. Kun hän ei saanut paikkaa myöskään sieltä, hän harkitsi jalkapallouransa lopettamista ja ryhtymistä poliisiksi. Westwood kuitenkin kutsuttiin Carlisle Unitediin, ja hän jatkoi jalkapalloilijana.
Kadonnut menneisyys
Kadonnut menneisyys on Arthur C. Clarken vuonna 1956 ilmestynyt tieteisromaani. Se on laajennettu ja uudelleenkirjoitettu versio hänen aikaisemmasta novellistaan Against the Fall of Night (julkaistu 1947 Startling Stories-lehdessä, kirjana 1953).
Keiren Westwood
Westwood oli Carlislessa vuosina 2004–2008, jonka jälkeen hän siirtyi Coventry Cityyn. Hän voitti seuran vuoden pelaajan palkinnon kaudella 2009–2010. Westwood lähti Coventrystä 131 pelatun ottelun jälkeen vuonna 2011 Sunderlandiin, jossa hän pelasi 19 ottelua kolmen vuoden aikana.
Kadonnut menneisyys
Kaupunki
Ajankohta: ainakin 2,5 miljardia vuotta tulevaisuudessa. Linnunrata-galaksi on pyörähtänyt 10 kertaa ympäri. Maapallo on niin vanha että valtameret ovat kuivuneet. Maapallolla on yksi ainoa kaupunki, Diaspar. Kaupunki on täysin suljettu eikä siitä pääse ulos eikä sisään. Kaupungin asukkaat uskovat olevansa ainoat ihmiset maapallolla. He pelkäävät kaupungin ulkopuolista maailmaa, koska tarina kertoo säälimättömistä Tunkeutujista, jotka ajoivat ihmiskunnan takaisin Maapallolle ja sopimuksen mukaan antoivat ihmiskunnan elää – jos he eivät koskaan lähtisi Maasta.
Diasparin kaupunkia ohjaa Keskustietokone. Se pitää huolta kaupungista, jonka rakenteet eivät turmellu ajan kanssa ”ikuisuuspiirien” ansiosta. Sen muistipankeissa säilytetään ihmisten elämiä. Keskustietokone luo ihmisille ruumiin Luomisen kammiossa ja tallentaa heidän muistonsa muistipankkeihin heidän kuollessaan tuhat vuotta myöhemmin herättääkseen henkilön jälleen eloon 100 000 vuoden kuluttua. Vain pieni osa Diasparin asukkaista on kerrallaan olemassa elossa, loppujen ollessa säilössä muistipankeissa.
Kaikki olemassa olevat ihmiset ovat eläneet jo lukemattomia elämiä kaupungissa lukuun ottamatta yhtä – Alvinia, joka on kirjan päähenkilö. Hän saa kuulla olevansa ”Ainutkertainen”, henkilö joka ei ole elänyt koskaan yhtään aikaisempaa elämää, ensimmäinen 10 miljoonaan vuoteen. Tämän takia hän ei pelkää ulkomaailmaa vaan pikemminkin haluaa poistua kaupungista. Hän etsiikin koko tarmollaan ulospääsyä. Lopulta häntä auttaa kaupungin ilveilijä, Khedron jonka avulla Alvin pääsee käyttämään Keskustietokonetta ja löytää ulospääsyn. Kaupunki oli menneisyydessä yhdistetty toisiin kaupunkeihin maanalaisen kuljetusjärjestelmän kautta. Diasparin asema oli yhä olemassa vaikkakin salaisen sisäänkäynnin takana, jota olivat käyttäneet vain aikaisemmat ”Ainutkertaiset”, jotka eivät koskaan palanneet lähdettyään Diasparista.
Alvinin matka
Päästyään ulos kaupungista Alvin löytää toisen ihmisasumuksen, Lysin. Se on teknisen Diasparin vastakohta, vehreä vuorten ympäröimä laakso jota ympäröi maailmanlaajuinen aavikko. Lysin asukkaat syntyvät, elävät ja kuolevat luontaisesti. He ovat kehittyneet mieleltään telepaattisiksi.
Alvin jatkaa etsintäänsä sen selvittämiseksi, miksi Diasparin asukkaat pelkäävät niin paljon ulkopuolista kaikkeutta ja miksi Lysin asukkaat pelkäävät avaruusmatkailua ja mekaanisia asioita. Hän lähtee matkalle lysiläisen Hilvarin kanssa, josta tulee hänen ystävänsä. He matkaavat Shalmiraneen, linnakkeeseen jossa Tunkeutujat voitettiin uskomattomilla aseilla. He kohtaavat siellä maan ulkopuolelta tulleen olennon ja oudon robotin. Olento on ollut olemassa jo silloin kun Galaktinen Imperiumi oli olemassa. Robotti kuului ”Mestarille” joka tuli seuraajineen Maahan elämänsä loppupuolella. Alvin ja Hilvar eivät ymmärrä olentojen uskonnosta muuta kuin että siihen kuuluvat ”Mahtavat”, jotka lähtivät mutta lupasivat palata jonain päivänä. Alvin ei saa robotista mitään irti, koska Mestari oli käskenyt sen olla paljastamasta mitään tiedoistaan.
Löytöretki
Alvin saa tietää että muinoin Diasparin ulkopuolella oli avaruussatama, jossa Mestarin jättämä avaruusalus yhä on peittyneenä aikakausien maa-aineksen alle. Keskustietokone aukaisee hänelle yhden ikkunan ja robotti hakee aluksen hänelle. Alvin hakee Helvarin Lysistä ja yhdessä he matkaavat avaruuteen. Lopulta he kohtaavat Vanamonden, puhdasta älyä olevan olennon. Hilvarin avulla Alvin voi kommunikoida sen kanssa ja tuoda se Maahan. Vanamonden avulla kadonnut menneisyys lopulta selviää.
Säälimättömät Tunkeilijat ovat myytti: Shalmiranea käytettiin tuhoamaan Kuu, joka oli törmäämässä Maahan. Diasparin ja Lysin asukkaat olivat niiden ihmisten jälkeläisiä, jotka omatahtoisesti käänsivät selkänsä avaruudelle tuloksena historian suurimmalle tieteelliselle hankkeelle: tehdä kone ilman liikkuvia osia, äly ilman ruumista. Ensimmäinen yritys aikaansai Hullun Mielen, joka tuhosi galaksia ja sivilisaatioita ennen kuin se saatiin vangittua keinotekoiseen ”Mustaan Tähteen”.
Vanamonde oli toinen, onnistunut koe, jonka muinainen imperiumi teki: pelkkää älyä oleva olento joka on yhtä aikaa suunnattoman vanha, suunnattoman voimakas, kykenevä liikkumaan hetkessä minne tahansa avaruudessa – mutta täysin lapsenkaltainen ja yksinkertainen. Vanamonden koko tarkoitus on taistella Hullua Mieltä vastaan kun se pakenee vankilastaan Aikojen Lopussa.
Tämän tehtyään Galaktinen Imperiumi lähti galaksista jättäen vain joitain jäljelle ja jättäen koko galaksin Vanamonden haltuun. Imperiumi lähti, koska se sai kontaktin johonkin ”hyvin outoon ja hyvin suureen” joka kutsui heitä kiireellisesti.
Alvinin löydöt yhdistävät nuo kaksi kaupunkia. Hän lähettää robotin aluksella etsimään Imperiumin kateissa olevia ihmisiä. Itse hän ei lähde heitä etsimään, hänellä on tehtävää Maassa: elvyttää se.
Asínoksen Neitsyt Marian kirkko
Asínoksen Neitsyt Marian kirkko eli Neitsyt Maria Forviótissan kirkko (Παναγία Φορβιώτισσα, Panagía Forviótissa) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Kyproksen saarella Nikosian alueella lähellä Nikitárin kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Forbionin Neitsyt Marialle. Se rakennettiin vuonna 1099 (tai paikalla olevan omistuskirjoituksen mukaan 1205–1206), ja se oli alun perin paikalla sijainneen Forbionin luostarin kirkko. Luostarin toiminta jatkui 1700-luvulle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee noin kolme kilometriä Nikitárista luoteeseen. Kirkko on kaksiosainen ja koostuu yksilaivaisesta pääosasta sekä nartheksista, joka on lisätty 1100-luvulla. Katto on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumisuojaksi tehty jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat 1100–1600-luvuilta. Ne edustavat konstantinopolilaista ikonimaalaustyyliä, ja ikonimaalarin arvellaan olleen kotoisin sieltä. Varhaisimpien maalausten aiheisiin kuuluvat muun muassa Jeesuksen kaste Jordanvirrassa, Lasaruksen herättäminen kuolleista, viimeinen ehtoollinen, ristiinnaulitseminen ja ylösnousemus.
Kone Building
Kone Building on Espoon Keilaniemessä sijaitseva hissiyhtiö Koneen vuonna 2001 valmistunut konsernihallinnon rakennus. Koneen tornin on suunnitellut arkkitehti Antti-Matti Siikala. Rakennuksessa on 18 kerrosta ja se on 72,6 m korkea.
Koneen tornissa on teräsrunko, välipohjat ovat liittorakenteiset. Liukuvaluna toteutettu porras- ja talotekniikkatorni on jälkijännitetty. Julkisivut ovat pääosin lasia, kaksoisjulkisivujen lasit on silkkipainettu. Rakennuksen urakoi Skanska.
Keri-Anne Payne
Keri-Anne Payne (s. 9. joulukuuta 1987 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on brittiläinen avovesiuimari, uimari, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Payne saavutti 10 kilometrin avovesiuinnissa olympiahopeaa Pekingissä 2008. Lisäksi hän ui ratauinnissa 200 metrin sekauinnissa 16:nneksi ja 400 metrin sekauinnissa 15:nneksi. Payne on voittanut 10 kilometrin avovesiuinnin maailmanmestaruuden Roomassa 2009 ja Shanghaissa 2011. Shanghain MM-kullan myötä Payne varmisti ensimmäisenä brittinä osallistumisensa Lontoon vuoden 2012 kotiolympialaisiin. Hänellä on myös lyhyen radan Euroopan mestaruus 400 metrin vapaauinnista vuodelta 2004.
Ohau
Ohau on arviolta pienin kolmesta Mackenzie-Basinin pohjois-eteläsuuntaisesta järvestä. Kaksi muuta järveä ovat Pukaki ja Tekapo. Järven valuma-alue on 1 198 neliökilometriä ja pinta-ala 54 neliökilometriä. Järven syvyys on keskimäärin 74 metriä ja korkeintaan 129 metriä. Sen tilavuus on noin kuutiokilometriä.
No Reservations
No Reservations voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Park Bom
Park Bom (s. ) on eteläkorealainen pop-laulaja ja vuonna 2016 lopettaneen 2NE1-yhtyeen jäsen.
Bom on syntynyt Etelä-Korean pääkaupungissa Soulissa mutta asui suuren osan nuoruudestaan Yhdysvalloissa.
Vuonna 2009 Bom saavutti suuren suosion yhdessä tyttöryhmä 2NE1:n jäsenten kanssa. Tätä ennen hän oli esiintynyt yhdessä muiden YG Entertainmentin artistien kanssa.
Merirosvoradio
Merirosvoradio voi tarkoittaa:
Park Bom
Bom soittaa muun muassa selloa ja pianoa.
Pulmuskiuru
Pulmuskiuru (Ammomanopsis grayi) on lounaisafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Lounais-Angolan rannikkotasangon ja pääosan Namibiasta. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Johan August Wahlberg kuvaili lajin holotyypin Kuiseb- ja Swakopjokien väliltä Namibian Damaramaasta 1855.
Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko
Podíthoksen Neitsyt Marian kirkko (, myös Παναγία Ελεούσα, Panagía Eleoúsa) on bysanttilaisaikainen kirkko Tróodos-vuoristossa Nikosian alueella Kyproksen saarella lähellä Galátan kylää. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía) ja rakennettu vuonna 1502. Se oli alun perin paikalla sijainneen luostarin kirkko ja omistettu Pyhälle Eleanorille. Luostari säilyi toiminnassa 1800-luvulle saakka. Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko sijaitsee vajaan kilometrin Galátasta pohjoiseen. Kirkossa on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumisuojaksi tehty jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ovat peräisin venetsialaisvallan ajalta, ja niissä on vaikutteita niin bysanttilaisesta kuin italialaisestakin tyylistä. Seinämaalausten aiheita ovat muun muassa kuninkaat Salomo ja Daavid, apostolien ehtoollinen, Jeesuksen ristiinnaulitseminen sekä Neitsyt Maria taivaan kuningattarena.
Neitsyt Marian kirkko (Moutoullás)
Neitsyt Marian kirkko on bysanttilaisaikainen kirkko Moutoulláksen kylässä Tróodos-vuoristossa Nikosian alueella Kyproksen saarella. Se on yksi Tróodoksen maalatuista kirkoista, jotka ovat Unescon maailmanperintökohde.
Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle ja rakennettu 1200-luvulla. Se on saanut nimensä rakennuttajastaan Johannes Mutullaksesta (myös Ioannes, Moutoullas) ja tämän vaimosta Eirenestä (Irene). Kirkko liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Kirkko on yksilaivainen, ja siinä on Tróodoksen kirkoille tyypillinen lumen painolta suojaava jyrkkä puurakenteinen harjakatto. Kirkon seinämaalaukset ajoittuvat vuoteen 1280. Maalausten aiheita ovat muun muassa Maria ja Jeesus-lapsi, Pyhä Khristoforos ja Pyhä Georgios (Yrjö) taistelemassa lohikäärmettä vastaan, valtaistuimella istuva Kristus, Aadam ja Eeva sekä helvetti ja paratiisi.
Mirjam Vire-Tuominen
Ura
Vire kirjoitti ylioppilaaksi 1937 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1945. Vire-Tuominen työskenteli sota-aikana valtion tapaturmatoimistossa ja sotien jälkeen kansanhuoltoministeriössä 1945–1946, sosiaaliministeriössä 1947–1949. Vuonna 1949 perustettiin Suomen Rauhanpuolustajat, jonka ensimmäiseksi pääsihteeriksi valittiin Vire-Tuominen. Tehtävässään pääsihteeri tuli tunnetuksi rauhanliikkeen piirissä ympäri maailmaa ja vuonna 1965 Vire-Tuomiselle myönnettiin Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto.
Vire-Tuominen oli aktiivisesti mukana Suomen Kommunistisen Puolueen toiminnassa. Hän liittyi puolueeseen vuonna 1946. Vuonna 1966 Vire-Tuominen nousi SKP:n Helsingin piirikomiteaan. Kun kommunistien sisäiset riidat 1960-luvulla alkoivat, Vire-Tuominen asettui puolueen vähemmistön riveihin. 1970-luvulla Vire-Tuominen oli taistolaisina tunnetun opposition julkinen keulakuva Helsingissä. Eduskuntavaaleissa pääkaupungin taistolaiset keskittivät mainontansa ja äänensä Vire-Tuomiselle, joka valittiin kansanedustajaksi SKDL:n listalta vuosina 1970, 1972 ja 1975. Vire-Tuominen oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen (1969–1976) sekä presidentin valitsijamies vaaleissa 1968 ja 1978.
Eduskunnassa Vire-Tuominen oli lakivaliokunnan, pankkivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen. Hän kuului Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan.
Vire-Tuominen kuului Akateemisen Sosialistiseuraan, Suomi–Vietnam-seuran johtokuntaan (vpj) ja Osuusliike Elannon edustajistoon.
Vire-Tuominen julkaisi puolalais-saksalaista vallankumouksellista Rosa Luxemburgia käsittelevän teoksen Kuka oli Rosa Luxemburg (DSL 1995) ja Suomen Rauhanpuolustajien historiaa käsittelevän Rauhaa rakentavaa työtä (DSL 2003).
Yksityiselämä
Vire-Tuomisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Samuel Vire sekä Jenny Aura Töllikkö. Hän oli naimisissa Erkki Tuomisen kanssa vuodesta 1941 lähtien, ja heillä oli yksi lapsi (s. 1947).
Maolaisen opiskelijaliikkeen johtajana tunnettu Matti Puolakka oli Vire-Tuomisen sisarenpoika.
Rauhanlaki-aloite
Lakialoite koettiin julkisuudessa yritykseksi kieltää Neuvostoliiton kritisoiminen, mutta Vire-Tuominen perusteli sitä varsinkin YK:n kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksella. Ehdotus ei Vire-Tuomisen ehdottamassa muodossa tullut eduskunnassa edes äänestykseen, mutta kun hallitus saman vuoden lopulla laati esityksen rikoslain täydentämisestä rikoksia ihmisyyttä vastaan koskevilla säädöksillä, siihen sisältyi myös hyökkäyssodan aloittamisen, mutta ei sotapropagandan kriminalisointi.
Jamie Zawinski
Jamie W. Zawinski (s. 3. marraskuuta 1968 Pittsburgh, Pennsylvania), joka tunnetaan myös nimellä jwz, on yhdysvaltalainen ohjelmoija ja hakkeri. Hän on ollut merkittävä sovelluskehittäjä vapaiden ohjelmistojen – kuten XEmacsin ja Mozillan – parissa, sekä myös vanhempien Netscape Navigator -selainversioiden kanssa.
Nykyään Zawinski omistaa DNA Lounge -yökerhon San Franciscossa.
Elämäkerta
Zawinski palkattiin ensin Scott Fahlmanin Lisp-ohjelmointikielen tutkimusryhmään Carnegie Mellon -yliopistoon, Pittsburghiin. Hän työskenteli myös Expert Technologies, Inc. -yrityksessä ennen muuttoa Kaliforniaan, jossa hän toimi Robert Wilenskyn ja Peter Norvigin ryhmässä Berkeleyssä. 1990-luvun alussa Zawinski palkattiin Richard P. Gabrielin Lucid Inc. -yritykseen, jossa hän työskenteli Energize C++ -ohjelmointiympäristön parissa. Lucid päätti käyttää GNU Emacsia tekstieditorina johtuen sen ilmaisesta lisenssistä, suosiosta ja laajennettavuudesta. Zawinski ja muut ohjelmoijat alkoivat tekemään keskeisiä muutoksia GNU Emacsiin uusien ominaisuuksien lisäämiseksi; jännitteet liittyen näiden muutosten liittämiseksi alkuperäiseen Emacs-koodikantaan johti kuuluisaan haaraumaan (forkkaus) GNU Emacsiksi ja XEmacsiksi.
Zawinski teki töitä Netscape Navigator -selaimen parissa, pääasiassa Unixille tehdyn 1.0-julkaisun kanssa. Internetin alkuaikoina hän tuli varsin tunnetuksi Netscape-selaimessa olleesta pääsiäismunasta: kirjoittamalla "about:jwz" osoitekenttään vei käyttäjän hänen omalle kotisivulleen. Hän oli myös vastuussa Unix- ja Macintosh-käyttäjien näkemän Netscape-ikonin muuttumisesta laivan kompassiksi selaimen ladatessa verkkosivua. Lisäksi Zawinski sanoo keksineensä Mozilla-nimen.
Zawinski oli merkittävä henkilö Mozilla-selaimen lähdekoodin saattamisessa julkiseksi, mutta hän pettyi projektiin, kun koodi päätettiin uudelleenkirjoittaa. Hän irtisanoutui Netscape Communications Corporationista 1. huhtikuuta 1999. Nykyään hän johtaa omaa DNA Lounge -yökerhoa San Franciscossa.
RN Lepanto (1927)
RN Lepanto oli Italian kuningaskunnan laivaston Ostia-luokan miinalaiva.
Järvikylä (Nivala)
Järvikylä on kylä ja taajama Nivalan kaupungissa. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 843 ja pinta-ala 2,7 km². Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 404 asukasta.
RN Lepanto (1927)
Valmistus
Alus tilattiin Anconasta Cantieri Navale Riunitilta, missä köli laskettiin vuonna 1925. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1927 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Järvikylä (Nivala)
Kyläkeskuksessa toimii Aittolan ala-aste ja Järvikylän koulu. Järvikylällä on myös oma kappeli ja hautausmaa. Kyläkeskuksessa toimi myös Järvikylän Osuuspankin sivukonttori, joka oli auki kerran viikossa, mutta se suljettiin vuonna 2011 pienen konttoripalveluja tarvitsevan asiakaskunnan vuoksi. Järvikylän maisemaa koristaa laajat peltoaukeat varsinkin Kalajoen rantamilla.
RN Lepanto (1927)
Palvelus
Alus vietti sodan lopun saattajana, kunnes se antautui Kiinalle sodan loputtua. Kiinan laivasto nimesi aluksen Hsienningiksi (咸宁). Alus oli palveluksessa vuoteen 1949, jolloin se siirrettiin Taiwanille. Alus poistettiin palveluksesta 1956.
I Got You (I Feel Good)
I Got You (I Feel Good) (tunnetaan yleisesti nimellä I Feel Good) on James Brownin hittikappale, joka julkaistiin lokakuussa 1965.
Ilmarisen hauta
Ilmarisenhauta on Virtain Liedenpohjassa Maaselän hiekkakankaalla sijaitseva syvä rotko.
Tarinan mukaan Seppo Ilmarinen antoi Ilma-Isto-nimiselle jättiläiselle tehtäväksi rakentaa kanava vedenjakajan yli Toisvedestä Lapuanjoen vesistöön kuuluvaan Kukkolampeen. Jättiläinen tutki maakannasta ja kaivoi yhden lapiollisen Rasinnevan kohdalta niin että siihen syntyi neva. Kannaksen puolivälissä hän kaivoi maata kaksi lapiollista mutta kolmannella lapiollisella jättiläisen lapionvarsi katkesi. Jättiläinen suuttui tästä ja jätti työn kesken. Ilmarisen hauta jäi muistoksi tästä kaivutyöstä.
Toinen Ilmarisen hautaan liittyvä tarina on perimätiedon tapahtunut Suomen sodan aikana. Tarinan mukaan ruotsalaiset sotapäälliköt saivat venäläiseltä suuren kultamäärän palkkioksi siitä että Viaporin linnoitus luovutettiin ilman taistelua. Kulta-arkkua lähdettiin viemään kahden hevosen hevosen vetämillä kärryillä Pohjanmaan kautta Ruotsiin. Virroilla lastin kuljettajien kannoille ilmestyivät suomalaiset takaa-ajajat ja tästä hätäntyneenä he kääntyivät maantieltä syrjään ja hautasivat kulta-arkun Ilmarisen haudan lähelle Ylä-Liedenpohjan talon maille. Tätä Suomen hintaa ei ole vieläkään löydetty etsiskelystä huolimatta.
Lähteet
62.39222°N, 23.65167°W
Saksan yhtenäisjärjestelmä
Saksan yhtenäisjärjestelmä on saksan kielen pikakirjoitusjärjestelmä, joka laadittiin 1900-luvun alussa yhdistämään saksalaisia pikakirjoituskoulukuntia. Siitä tuli käytännössä ainoa pikakirjoitusjärjestelmä Saksassa ja Itävallassa.
Järjestelmän synty
Saksankielisissä maissa oli 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa käytössä rinnakkain useita pikakirjoitusjärjestelmiä. 1900-luvun alussa merkittävimpiä olivat Gabelsbergerin järjestelmä ja Stolze–Schrey. Näiden lisäksi käytössä olivat muun muassa Stenotachygrafia ja Kansallispikakirjoitus sekä Rollerin, Arendsin, Scheithauerin, Stolzen, Braunsin ja Faulmannin järjestelmät.
Vuonna 1906 Saksan suurimmat pikakirjoituskoulukunnat pitivät kokouksen, jossa päätettiin yhtenäisen järjestelmän valmistelusta. Useiden ehdotusten ja äänestysten jälkeen vuonna 1924 tehtiin lopulliset päätökset uuteen järjestelmään siirtymisestä. Yhtenäisjärjestelmästä tuli Gabelsbergerin ja Stolze–Schreyn välimuoto.
Järjestelmän rakenne
thumb|350px|Konsonanttien merkit thumb|Esimerkkejä sanojen kirjoittamisesta Kullakin konsonantilla ja useilla konsonanttiyhtymillä on omat merkkinsä. Vokaalit merkitään tavallisesti vokaalia seuraavan konsonanttimerkin paikkaa tai vahvuutta muuttamalla: esimerkiksi i:n jälkeen konsonanttimerkkiä korotetaan, u:n jälkeen alennetaan ja a:n jälkeen vahvennetaan.
Yrityskulttuuri
Yrityskulttuurin tutkimuksen historia
Todennäköisesti ensimmäisen kerran yrityskulttuuri-termi mainitaan vuonna 1951 ilmestyneessä, kanadalaisen Jaques Elliotin kirjoittamassa kirjassa The Changing Culture of a Factory: A Study of Authority and Participation in an Industrial Setting.
Isommin yrityskulttuuri nousi puheenaiheeksi kuitenkin vasta 1980-luvulla, jolloin japanilaiset yritykset alkoivat ohittaa länsimaisia kilpailijoitaan tehokkuudessa, laadussa ja työntekijöiden sitouttamisessa.
Yrityskulttuurin tutkimuksessa on todettu muun muassa, että kulttuurin kehittyminen pohjautuu sosiaaliseen vuorovaikutukseen ja yrityksen ja sen työntekijöiden historiaan. Yrityskulttuurin tiedostettu muuttaminen vaatii näin myös sosiaalista vuorovaikutusta; käytännön toimenpiteitä voivat olla muutospuhe ja tarinallisuus (yrityksen tarinan kontrolloitu muodostaminen).
Yritys- tai organisaatiokulttuurin tutkimus tarkastelee organisatorisia symboleita ja merkitysjärjestelmiä. Nämä teoriat pohjautuvat 1980-luvulla Yhdysvalloissa syntyneeseen ongelmaan, kun kansainvälinen kilpailu koventui ja (kansainvälisten) työyhteisöjen oli muututtava paremmin työntekijää motivoiviksi. Edelleen jo 1960-luvulla koulutuksen merkitys oli alkanut kasvaa ja useat koulutetut työntekijät kokivat kuuluvansa entistä vahvemmin omaan ammattikuntaansa (vrt. omaan työnantajaansa). Yhteiskunta myös muuttui nopeasti moniarvoisemmaksi ja perinteisten auktoriteettien merkitys väheni. Tältä pohjalta oli tärkeää luoda yrityksiin vahva kulttuuri, joka sitoutti ja motivoi työntekijöitä.
Ominaisuuksia
Yrityskulttuurilla viitataan yrityksen tiedostettuihin ja tiedostamattomiin arvoihin, toimintapoihin ja rakenteisiin, jotka ohjaavat työntekijöiden ajattelua ja käyttäymistä. Yrityskulttuuri yhdistää yrityksen työntekijöitä ja erottaa organisaation muista organisaatioista. Tällaisia tekijöitä voivat olla esimerkiksi tervehtiminen, puhuttelu, virallinen ja epävirallinen hierarkia, johtamistapa, kokouskäytännöt, tiedotuspolitiikka ja monet muut asiat.
Yrityskulttuuri muovautuu pitkän ajan kuluessa ja on jatkuvassa muutoksessa, eikä sitä voida täydellisesti kuvata. Yrityskulttuuria voidaan ohjata jonkin verran virallisilla määräyksillä, arvoilla ja muilla välineillä, mutta merkittävä osa yrityskulttuurista syntyy myös epävirallisten normien kautta.
Yrityskulttuurilla on kuusi keskeistä ominaisuutta:
Monimuotoisen yrityskulttuurin luominen
Organisaatioiden jäsenten kulttuurierot voivat aiheuttaa ristiriitoja. Ristiriidat eivät ole niin yleisiä oikeasti monikulttuurillisissa organisaatioissa. Monikulttuurilliseen organisaatioon kuuluu
Velaaristuminen
Äänneopissa velaaristumiseksi kutsutaan sitä, kun ensisijaisen artikulaation kanssa samanaikaisesti kielen takaselkä nousee lähemmäs kitapurjetta, josta syntyy u:ta muistuttava paksu äänne.
Steeltown Records
Steeltown Records oli Gordon Keithin perustama lyhytaikainen levy-yhtiö, joka oli aktiivisena vuodesta 1966 vuoteen 1972 asti. Se on parhaiten tunnettu levy-yhtiönä, joka teki ensimmäisen levytyssopimuksen The Jackson 5 -yhtyeen kanssa, vuotta ennen kuin yhtye siirtyi Motown Recordsille.
Pommeri
right|120px|Pommerin vaakuna Pommeri on historiallinen ja maantieteellinen alue Keski-Euroopassa. Se käsittää Saksan koillisen ja Puolan luoteisen osan, eli Oderjoen suistoa ympäröivän Itämeren etelärannikon. Pommeri sijaitsee Itämeren Pommerinlahden rannoilla ja Oderinhaffin (eli Stettininhaffin tai Szczecininhaffin) ympärillä.
Steeltown Records
Kaksi The Jackson 5 -yhtyeen singleä julkaistiin tämän lyhyen levytyssopimuksen aikana, "Big Boy" ja "We Don't Have To Be Over 21 (to Fall in Love)"
Pommeri
Nimi ja tunnus
right|130px|Pommerin aarnikotka Pommerin nimi on saksaksi ja ruotsiksi Pommern, latinaksi Pomerania ja puolaksi Pomorze. Alueen väestöllinen koostumus on vaihdellut sen mukaan, minkä valtioiden alueisiin se on kuulunut. Nykyään pommerilaiset jakaantuvat saksalaisiin, puolalaisiin ja kašubeihin.
Pommerin nimi tulee siihen viitanneista latinankielisistä nimityksistä "longum mare" ("meren rannalla"), joka pommerin vanhalla kielellä on po more. Pommerin läheisillä slaavilaisilla sukukielillä, kuten puolaksi, nimi kuulostaa melko samanlaiselta.
Pommerin perinteinen tunnus on griippi eli aarnikotka, merkillinen mytologinen olento, jossa yhdistyvät kotkan ja leijonan piirteet. Se on Pommerin vaakunaeläin. Aarnikotka on seudulle edelleen tärkeä symboli. Sen mukaan nimettiin muinoin hallitsijasuku Greifen (Gryfici), samoin se esiintyy eräiden kaupunkien, kuten Greifswald, nimissä.
Maantiede
right|320px|thumb|Pommerin maakunta vuonna 1905 Läntinen, Saksan puoleinen Pommeri tunnetaan nimellä Etu-Pommeri (Vorpommern), kun taas Puolalle kuuluva itäpuoli tunnetaan nimellä Taka-Pommeri (Hinterpommern). Saksan osa Pommerista kuuluu nykyisin kokonaisuudessaan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltioon, josta se muodostaa itäisen tai koillisen puoliskon. Puolan osa on sen sijaan jaettu eri tavalla, ja siellä nimellä Pommeri saatetaan kutsua myös historiallisen Pommerin itä- ja eteläpuolelle jääviä alueita kuten Veikseljoen suistoa. Puolalaista käytäntöä ei kuitenkaan tule sekoittaa nimen normaaliin merkitykseen. Joskus Pommeriksi sanotaan koko Itämeren etelärannikkoa.
American Comedy Awards
American Comedy Awards oli Yhdysvalloissa vuosina 1987–2001 komedian eri alojen esityksille ja esiintyjille jaettu sarja palkintoja. Niitä jaettiin muun muassa komediaelokuville. Palkintojen jako aloitettiin vuonna 1987, ja yhtä vuotta lukuun ottamatta palkinnot kustansi televisioyhtiö ABC.
Pommeri
Maantiede
Saksalaiseen Etu-Pommeriin kuuluu myös suuri saari Rügen, joka on tunnettu lomanviettopaikka. Itä-Saksassa Pommerin rannikot olivat hyvin tärkeitä lomakohteita ulkomaanmatkailun vähyyden vuoksi. Pommeri kokonaisuudessaan on keskisen Euroopan järvisimpiä alueita.
Puolan läntiset kolme maakuntaa yhdistettiin vuonna 1999 Pommerin voivodikunnaksi. Erillisinä ne olivat Gdańskin voivodikunta, Słupskin voivodikunta ja Elblągin voivodikunta.
Väestö ja kaupungit
Pommeri ei ole kovin tiheään asuttua aluetta muuhun Keski-Eurooppaan verrattuna, ja itse asiassa paitsi että Mecklenburg-Etu-Pommeri on Saksan harvimpaan asuttu osavaltio, on Etu-Pommeri vieläpä sen harvimpaan asuttu osa. Koko historiallisen Pommerin pinta-ala on runsaat 30 000 km² ja sen asukasluku noin 2,4 miljoonaa, josta kolme neljäsosaa Puolassa ja vain 600 000 Saksassa. Jo 1920-luvulla Pommerissa oli 1,9 miljoonaa asukasta, eli alueen väestönkasvu on ollut vaatimatonta.
Pommerin ylivoimaisesti suurin kaupunki on nykyään Puolalle kuuluva Szczecin eli entinen saksalainen Stettin, jossa on 420 000 asukasta. Sen suurkaupunkiasema on vanha; jo vuonna 1905 Stettinissä asui 225 000 ihmistä. Toinen, nykyään paljon pienempi, historiallinen keskus on Saksan Pommerin suurin kaupunki, vanha hansakaupunki Stralsund, jossa on 60 000 asukasta. Vähemmän tunnettu, mutta yhtä lailla vanha hansa- ja yliopistokaupunki on Saksan Greifswald, joka on vajaan 53 000 asukkaan paikkakunta. Puolan alueen toinen merkittävä kaupunki on vuoden 1960 jälkeen kasvanut Koszalin 110 000 asukkaallaan.
Pommerin väestö 1800-luvulta aina vuoteen 1945 oli pääasiassa saksalaista, ja alue kuului kokonaisuudessaan saksalaiseen Preussiin. Vuoden 1945 jälkeen Etu-Pommeri säilyi saksalaisena, mutta Taka-Pommerista he hävisivät lähes tyystin ja tilalle tuli puolalaisia. Sekä saksalaiset että puolalaiset pyrkivät pitkään vähättelemään alueella asuvien pienten slaavilaisten kansojen olemassaoloa. Näistä kansoista tunnetuimmat ovat kašubin kieltä puhuvat kašubit. Tätä slaavilaiskielten ryhmää kutsutaan pommerilaisiksi kieliksi. Erityisesti Etu-Pommerissa on Ruotsin suurvaltakauden jäljiltä myös ruotsalaisia vaikutteita.
Historia
Keski-Euroopan pohjoisimpana alueena Pommeri oli jääkaudella kokonaisuudessaan jäätikön peittämä. Jääkausi aiheutti alueelle tyypillisen rikkonaisen, järvisen ja hiekkaisen maastonmuodon. Jään sulamista seuranneina esihistoriallisina vuosituhansina siellä on ollut lukuisia pyynti- ja kalastuskulttuureita. Joskus ennen roomalaisaikaa Pommeriin saapuivat germaanit, joiden asutuksesta siellä on historiallista tietoa monien vuosisatojen ajalta.
500-luvulla germaanit siirtyivät etelään, ja Pommeriin saapui idästä slaaveja. Viikinkiaikana siellä vaikuttivat erityisesti tanskalaiset mutta myös ruotsalaiset. Kristinuskon levitessä Saksaan ja koko Keski-Eurooppaan pysyi Itämeren eteläranta pitkään pakanallisena. Vuoden 1000 paikkeilla Puolan valtakunta otti Pommerin haltuunsa, mutta sen käännyttäminen kristinuskoon vei kauan.
Pommeri saksalaistui 1100-luvulla, kun Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta vahvistui ja levittäytyi Elben itäpuolelle aina pitkälle Oderin yli. Keisari Fredrik I Barbarossa vahvisti Pommerin aseman valtakuntaan kuuluvana perinnöllisenä herttuakuntana, jollaisena se pysyi vuoteen 1637, jona vuonna Pommerin herttuoiden suku sammui. Koko tänä aikana Pommeri ei juurikaan saanut olla rauhassa, vaan sen naapurit, erityisesti Brandenburg, pyrkivät yhtenään valtaamaan itselleen maapalasia.
Kolmikymmenvuotisen sodan melskeissä päättyi itsenäisen Pommerin aika. Jo ennen herttuasuvun sammumista oli Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf miehittänyt koko alueen vuonna 1630. Valta siirtyi lopulta Ruotsille vuonna 1637 Pommerin herttua Bogislaw XIV:n kuoltua. Sodan loppuvaiheen neuvotteluissa Ranskan, Brandenburgin ja Ruotsin välillä sovittiin Pommerin hallintojärjestelyistä. Westfalenin rauhassa 1648 sai Ruotsi koko Etu-Pommerin ja osan läntistä Taka-Pommeria, kun taas Brandenburg sai lopun Taka-Pommerin. Ruotsin hallintaan siirtyneistä alueista muodostettiin ns. Ruotsin Pommeri.
Alueesta kiisteltiin edelleen ja Pommerista muodostui Ruotsille eurooppalaisen valtapolitiikan sillanpääasema. Puolan sotaa (1655–1657) varten Pommeriin tuotiin muonitettavaksi 26 000 sotilasta. Pommeriin varustetut joukot osallistuivat myös 1666 Bremenin sotaan. Jatkuvasti sotaan valmistautunut Pommerin sotajoukko koki tappion lopulta Skoonen sodassa vuonna 1678. Huolimatta Ruotsin tappiosta, onnistui sen liitolainen Ranska neuvottelemaan alueet takaisin ruotsalaishallintaan Lundin rauhassa 1679. Suuren Pohjan sodan loppuvaiheissa 1720 Ruotsi menetti suuren osan Pommerin eteläisistä alueistaan Brandenburgille eli Preussille. Ruotsille jäi vain Etu-Pommerin pohjoisosa ja se yrittikin menestyksettä saada alueitaan takaisin Pommerin sodassa 1757–1762, joka oli Ruotsin osanotto seitsenvuotiseen sotaan. Suurin osa Pommeria pysyi tiukasti Preussin hallinnassa.
Ranskan vallankumouksen jälkeen käydyissä liittokuntien sodissa Ranskan joukot valloittivat Pommerin 1807 ja miehittivät sitä useita vuosia. Liittolaisuussuhteen katkeaminen katkaisi lopulta myös Ruotsin valtakauden Pommerissa. Wienin kongressin ja Ruotsin, Tanskan ja Preussin välisten sopimusten jälkeen myös loppukin osa ruotsalaista Pommeria siirtyi Preussin alle 1815. Tästä aina vuoteen 1945 Pommeri oli Preussin maakunta, vuoden 1870 jälkeen myös osa Saksan valtakuntaa.
Natsi-Saksan hävittyä toisen maailmansodan Neuvostoliitto miehitti Pommeria. 1945 sopimuksissa Saksan ja Puolan uudeksi rajaksi sovittiin Oder-Neisse -linja, ja näin historiallinen alue jaettiin kahtia. Itäpuoli Pommerista on siitä lähtien ollut Puolaa, länsipuoli ensin Itä-Saksaa ja vuoden 1990 jälkeen jälleenyhdistynyttä Saksaa.
Johann Jakob Froberger
pienoiskuva|Frobergerin sävellyksen autettiset nuotit (päivätty 1649).
Johann Jakob Froberger (1616-1667) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli Girolamo Frescobaldin oppilas, ja toi saksalaiseen musiikkiin italialaisia ja ranskalaisia tyylivirikkeitä urku- ja klaveeriteoksillaan, kuten toccatoilla, canzonoilla ja ricercareilla. Hän toimi Wienissä ja Württembergissä.
Sandara Park
Park Sandara (, s. ), tunnetaan paremmin artistinimellä Dara, on eteläkorealainen laulaja, tanssija, näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten eteläkorealaisen 2NE1-yhtyeen jäsenenä. Hänen nuorempi veljensä, Park Sang-Hyun, paremmin tunnettu nimellä Cheondung, tunnetaan eteläkorealaisen MBLAQ-poikabändin entisenä jäsenenä.
Vuonna 1995 Sandara ja hänen perheensä muutti Filippiineille. Ennen uraansa Koreassa, Dara sai julkisuutta Filippiineillä, missä hän myös julkaisi musiikkia ja esiintyi televisiossa sekä elokuvissa. Vuonna 2009 Dara julkaisi ensimmäisen korealaisen digitaalisen singlensä, "Kiss".
Ura
Sandara syntyi Busanissa, Etelä-Koreassa. Ollessaan 10-vuotias, hän muutti perheensä kanssa Filippiineille. Vuonna 2004, hän osallistui koulun ohella ABS-CBN-kanavan kykyjenetsintäkilpailuun, Star Circle Questiin. Dara sijoittui kisassa toiseksi saatuaan noin puoli miljoonaa tekstiviestiääntä. Dara esiintyi kilpailun jälkeen niin mainoksissa kuin televisiossakin. Hän näytteli elokuvassa Bcus Of U, joka julkaistiin vuonna 2004. Erilaisiin tv-sarjoihin ja -ohjelmiin lukeutui dokumentti My Name is Sandara Park (2004), jonka näki YG Entertainment levy-yhtiön johtaja ja perustaja Yang Hyun Suk. Dokumentin ansiosta elokuussa 2007 Park palasi perheinensä Etelä-Koreaan ja solmi sopimuksen YG Entertainmentin kanssa.
YG Entertainment julkisti uuden, nelihenkisen tyttöbändin, debytoivan toukokuussa 2009. Yhtiön mukaan uusi bändi oli harjoitellut neljä vuotta ja bändin kappaleiden olevan 1TYM-yhtyeen Teddy Parkin ja Big Bangin G-Dragonin tuottamia. Bändin alkuperäinen nimi oli "21", mutta samannimisen laulajan johdosta bändi uudelleennimettiin 2NE1:ksi. Parkin lisäksi bändissä oli Park Bom, Gong Min-ji ja Lee Chae-Rin. Yhtye työskenteli yhdessä levy-yhtiön poikabändin Big Bangin kanssa levyttäessään kappaleen "Lollipop" joka menestyi välittömästi. 2NE1 debytoi SBS-kanavan The Music Trend-ohjelmassa 17. toukokuuta 2009 kappaleella "Fire". Yhtyeen ensimmäinen mini-albumi "2NE1" oli vuoden 2009 kolmanneksi myydyin albumi Etelä-Koreassa myytyään yli 100,000 kappaletta. Lyhyen tauon jälkeen yhtye palasi vuonna 2010 julkaistessaan ensimmäisen kokopitkän studioalbuminsa To Anyone, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2010. Albumi menestyi erittäin hyvin ja myi yli 150,000 kopiota.
Zigismunds Sirmais
Zigismunds Sirmais (s. 6. toukokuuta 1992 Riika) on latvialainen keihäänheittäjä ja Euroopan mestari vuodelta 2016.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa 2010 hän voitti karsintakilpailun ikäluokkansa maansa ennätyksellä 77,97 m, mutta jäi loppukilpailussa seitsemänneksi tuloksella 73,38 m. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011 hän voitti kultaa kisaennätyksellä 81,53 m. Daegun MM-kilpailuissa 2011, Helsingin EM-kisoissa 2012 ja Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän voitti kultaa tuloksella 82,77 m. Vuoden 2015 kesäuniversiadeissa Sirmais heitti pronssille tuloksella 79,37 m.
7. heinäkuuta 2016 Sirmais voitti Amsterdamin EM-kisoissa kultaa viidennen heittokierroksen tuloksella 86,66, joka on samalla hänen henkilökohtainen ennätyksensä. Rion olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta.
20. maaliskuuta 2011 Sirmais heitti Euroopan talviheittocupissa alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 84,47 m. Entinen ennätys oli Andreas Thorkildsenin vuonna 2001 heittämä 83,87 m. 22. kesäkuuta 2011 hän paransi maailmanennätystään 22 senttimetrillä heitettyään Bauskassa 84,69 m. Sirmaisin ennätyksen rikkoi Neeraj Chopra (86,48 m) kesäkuussa 2016.
Arnaud Vincent
thumb|Arnaud Vincent Arnaud Vincent (s. 30. marraskuuta 1974 Laxou) on ranskalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 2002 ensimmäisenä ranskalaisena.
Kim Bergdahl
Kim Peter Bergdahl (s. 5. maaliskuuta 1978 Kokkola) on suomalainen entinen yleisurheilija. Hän menestyi parhaiten estejuoksijana, mutta kilpaili myös keski- ja kestävyysmatkoilla sekä maastojuoksussa.
Arnaud Vincent
Arnaud Vincent siirtyi 125-kuutioisten MM-sarjaan kaudella 1998. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti kaudella 1999 Katalonian osakilpailussa. Vincentin paras kausi oli 2002, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden Aprilialla. Hän voitti viisi osakilpailua ja oli lisäksi viisi kertaa palkintopallilla.
Kausi 2003 jäi Vincentin viimeiseksi 125-kuutioisissa. Seuraavalla kaudella hän ajoi kolme osakilpailua 250-kuutioisissa. Vincent teki paluun 250-kuutioisiin vuonna 2006 ollen sarjan 22. yhteensä 14 MM-pisteellä. Kaudella 2007 Vincent kilpaili Supersportin MM-sarjassa, mutta ei saanut yhtään pistettä. Vuosina 2008 ja 2009 Vincent on ajanut Ranskan kansallista Supersport-sarjaa.