cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jovana Janković
Janković aloitti uransa 19-vuotiaana. Hän juonsi Eurovision laulukilpailun Belgradissa 2008 Željko Joksimovićin kanssa. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Joksimovićin kanssa.
Julius Babatunde Adelakun
Julius Babatunde Adelakun (s. marraskuu 1934) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Oyon hiippakuntaan 27. kesäkuuta 1965 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thunigaban titulaaripiispaksi 16. marraskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1973. Pääkonsekraattorina toimi Owen McCoy, jota avustivat Michael Patrick Olatunji Fagun ja Anthony Olubunmi Okogie.
13. huhtikuuta 1973 Adelakun sai nimityksen Oyon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. marraskuuta 2009.
Tundra
thumb|[[Huippuvuoret|Huippuvuorten tundraa.]] thumb|Norjan vuoristotundraa syksyllä. thumb|[[Kuolan niemimaan tundraa.]] thumb|[[Taimyrin niemimaan tundraa.]] Tundra on kylmyyden takia lähes aina puuton ja kitukasvuinen kasvillisuusvyöhyke. Siellä kasvaa lähinnä sammalta, jäkälää, ruohoa, kukkia, pensaita ja muuta matalaa kasvillisuutta. Alhainen lämpötila ja lyhyt kesä estävät yleensä puiden kasvun. Mahdolliset puut kasvavat harvassa tai kitukasvuisesti. Usein tundra määritellään puurajaa kylmemmäksi alueeksi, jossa heinäkuun keskilämpötila on alle 10 °C. Tundraa on muun muassa Kanadan ja Siperian pohjoisosissa, Huippuvuorilla ja Grönlannissa. Tundralla on ympärivuotinen ikirouta. Haihtumisen vähäisyys aiheuttaa laajaa soistumista, vaikka tundralla sataa yleensä vähän.
Tundralla on pitkä, kylmä ja myrskyinen talvi sekä lyhyt, hyvin viileä kesä. Tundralla on yleensä tuuliset ilmasto-olosuhteet, eivätkä puut hidasta siellä tuulennopeutta. Ikirouta muokkaa maaperää muun muassa nostamalla kiviä pintaan. Tundran eläimiä ovat esimerkiksi myskihärkä, naali, peura, sääsket ja sopuli. Tundran ankarasta ilmastosta johtuen ihmisasutus on siellä hyvin harvaa.
Tundra on kasvillisuudeltaan vaihtelevaa. Tundran hyvin kylmää pohjoisosaa sanotaan polaariaavikoksi. Tundraa lämpimämpää puurajan eteläpuolista aluetta sanotaan Arktiksessa monesti subarktiseksi alueeksi.
Tundran nimitys tulee venäjän kautta saamelaiskielten tunturia merkitsevästä sanasta (esimerkiksi pohjoissaamessa duottar ja kiltinänsaamessa tūndar). Venäjästä sana tundra on levinnyt nykymerkityksessään sekä suomeen että moniin maailman kieliin.
Arktisen tundran raja ja alue
thumb|350px|Arktisen tundran alue. thumb|Siperian [[Jenisein suotundraa.]]
Arktisen tundran raja on havumetsävyöhykkeen pohjoispuolella oleva arktinen metsänraja, jonka pohjoispuolelle metsä ei kasva kylmyyden takia. Monesti metsäksi katsotaan alue, jossa puiden peittävyys on alle 30 prosenttia, ja puun ja pensaan korkeusrajaksi 2 metriä. Metsänraja on suunnilleen sama kuin heinäkuun keskilämpötilan 10 °C raja. Toki puita saattaa kasvaa ainakin yksittäin ainakin heinäkuun 8 °C isotermin kohdallakin. Yleensä 10 asteen isotermi ja metsän raja käyvät melko hyvin yksiin. Eniten metsää kasvaa heinäkuun 10. päivän isotermin pohjoispuolella aivan itäisimmässä Siperiassa Tyynenmeren rannoilla ja myös Atlantillakin, jossa matalaa metsää kasvaa Grönlannissakin.
Puurajaksi on myös ehdotettu seutua jossa kasvukausi on alle 60 päivää. Joissain laskelmissa puurajaa laskeskellaan neljän kesäkuukauden keskilämpötilan mukaan. Laskuperusteena voi olla myös tehoisan kasvukauden lämpösumma, esim. männyn pohjoisraja on Suomen Pohjois-Lapissa suunnilleen sama kuin 600 astepäivää. Muita rajoja ovat hallattoman kauden pituus, talven alin lämpötila. Kosteuden puolelta vaikuttavat kasvukauden sademäärä, mereisyys ja mantereisuus.
Tundravyöhyke on maksimissaan 300 km leveä Siperiassa. Havumetsä vaihtuu vyöhykkeeksi, jossa on tundrasaarekkeita havumetsässä, ja tundraksi jossa on havumetsäsaarekkeita, ja lopulta tundraksi melko kapealla, noin 30–150 km:n levyisellä metsätundraksi sanotulla vyöhykkeellä. Tätä sanotaan myös tundran ja taigan rajaksi. Tällä rajavyöhykkeellä maa voi olla kokonaan pensaiden peitossa ja puita siellä täällä. Myös korkeusvyöhyke vaikuttaa kasvillisuuteen. Siperiassa on tundravuoristoja ja taiga-alankoja.
Suomea lähimmät tundra-alueet ovat Kuolan niemimaan pohjoisrannikolla. Fennoskandiassa ei katsota olevan aitoa tundraa vaikka Lapissa esiintyykin ikiroutaa palsakummuissa ja korkeiden tuntureiden lakiosissa. Mantereisen ilmaston alueella ikiroutaa voi esiintyä kaukana metsänrajan eteläpuolellakin. Arktinen tundra sijaitsee Jäämerta reunustavilla alueilla metsänrajan ja napaseutujen kylmyysaavikoiden välissä leveyksillä 60–75. Arktista tundraa on noin 25 miljoonan neliökilometrin alalla.
Tundra jaetaan joskus puuttomaan tundraan ja subarktiseen metsätundraan. Pohjois-Suomen hemiarktiset vaivaiskoivumetsät ovat eräänlaista tundran vaihettumisvyöhykettä, joskaan ei varsinaista tundraa. Hemiarktisella vyöhykkeellä viihtyvät vain koivu ja haapa, eivät havupuut.
Matti Pärssinen
Matti Pärssinen (20. huhtikuuta 1896 Pyhäjärvi – 21. huhtikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1939–1948.
Pärssinen kävi kansakoulun ja kirjanpitokurssin. Hän työskenteli maanviljelijänä, Pyhäjärven kunnan rahastonhoitajana sekä Pyhäjärven osuuskassan hoitajana. Kunnallispolitiikassa Pärssinen oli mukana toimien kunnanvaltuuston jäsenenä Kiikassa sekä valtuuston puheenjohtajana Pyhäjärvellä.
Tundra
Antarktinen tundra
Antarktinen tundra sijaitsee Etelämantereen elämälle suotuisimmilla paikoilla, erityisesti Antarktiksen niemimaalla, sekä Etelä-Georgiassa ja Sandwichsaarilla ja Kerguelensaarella välillä 45–61° eteläistä leveyttä.
Matti Pärssinen
Pärssisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Pärssinen ja Vilhelmiina Soikkeli. Pärssinen oli naimisissa Helena Karilaisen kanssa vuodesta 1924 lähtien.
Tundra
Ilmasto
thumb|[[Huippuvuoret|Huippuvuorten tundran kuukausien lämpötilat ja sademäärät.]]
Melko kylmää ja myrskyistä tundrailmastoa merkitään Köppenin ilmastoluokituksessa lyhenteellä ET ja Trewarthan luokituksessa FT. Korkean vuoriston kasvillisuus muistuttaa tundraa, mutta on osin erilaista. Napaseudun tundra on kesäyön auringon ja talven kaamoksen maa, vaikka Siperiassa tundra ulottuu osittain napapiirin eteläpuolellekin. Niinpä yleensä tundralla on kesäyön aurinko (aurinko ei laske) ja talven kaamosyö, jolloin aurinko ei nouse.
Tundralla ei ole käytännössä kesää lainkaan, lämpötila on aina alle +10 astetta, usein alle +6 °C. Talvella on monesti –22...–34 °C pakkanen. Vuoden keskilämpötila on monesti vain –9 °C, aina kylmempi kuin –5 °C. Kesän lämpimin lämpötila vaihtelee välillä 1,5–10/12 °C ja kesän pituus 1,5–3,5 kk. Kasvukausi voi koska tahansa pysähtyä pakkaseen. Yleensä tundralla lumettomien kuukausien keskilämpötilat ovat alle 5 °C, joskin yli 0 °C.
Lyhyt kesä kestää esimerkiksi 6–10 viikkoa ja sulattaa ohuen joskus noin 10 sentin paksuisen kerroksen ikiroudasta. Puurajan lähellä sulavan ikiroudan paksuus on 80 cm, mutta polaariaavikoilla 40 cm.
Kesälläkin sataa joskus lunta, mutta yleensä vettä. Sademäärä on pieni, monesti 160–250 millimetriä vuodessa mikä on yhtä vähän kuin monilla aavikoilla. Puolet sateesta tulee kahden kesäkuukauden, heinä- ja elokuun aikana. Lumi peittää tundralla maan lähes 9 kk.
Kasvillisuus
thumb|upright=1.25|Koillis-Siperian pohjoispuolella sijaitsevan [[Wrangelinsaari|Wrangelinsaaren tundraa.]]
Tundran kasvillisuus on kuivaa tai kosteaa niittyä tai nummimaista ja toisin paikoin suota. Hallitsevana kasvillisuutena ovat ainavihannat kukkakasvit, varvut, heinäkasvit, sienet, sammalet, jäkälät, levät ja kitukasvuiset puut ja pensaat. Heinät, sarat ja vihvilät ovat tundralle ominaisia, samoin patjamaiset kasvit.
Tunnettuja tundrakasveja ovat todella kitukasvuinen vaivaispaju (Salix herbacea), tunturipaju (Salix glauca) ja lapinvuokko (Dryas octopetala) kalkkipitoisilla mailla ja uuvana (Diapensia lapponica), joka kasvaa patjamaisina mattoina. Tundralla voi kasvaa myös pensaita, kuten vaivaiskoivua (Betula nana).
Tundran kasvillisuuteen vaikuttavat muun muassa lämpötila, ilmaston kosteus ja maaperä.
Lämpötilan mukaan tundra jakautuu karkeasti ottaen kolmeen vyöhykkeeseen. Tundran kylmintä osaa sanotaan polaariaavikoksi ja siellä kasvaa lähinnä sammalta ja jäkälää. "Tyypillinen tundra" eli tundran keskiosa kasvaa varpuja ja heinää ja myös sammalta ja jäkälää. Eteläisimmässä osassa kasvaa runsaasti vaivaiskoivua ja vaivaispajua.
Pensaikkoista tundraa kasvaa tundran paksulumisissa notkoissa, joissa lumi suojaa pensaita paleltumasta talvella. Siellä kasvaa mm. vaivaiskoivua, erilaisia arktisia pajuja ja kitukasvuista katajaa. Kivennäismailla ja myös suovillojen seassa kasvaa variksenmarjaa. Varsinkin soilla kasvaa saraa, mm. suovilloja Eriophorum. Kiinteillä alustoilla kasvaa mm. kurjenkanervaa ja sielikköä aivan maan pinnassa. Ruohoa kasvaa eniten kalkkipitoisella maalla. Tundran pohjoisosassa missä kasvukausi on korkeintaan kuukauden verran, kasvaa kivennäismaalla tai soistumattomalla alueella lähinnä jäkälää tai yleisemmin sammalta, mm. karhunsammalta ja kynsisammalta sekä laajoilla soilla rahkasammalta.
Tundran kasvillisuus vaihtelee mm. sen mukaan, onko kyse tuulen lakaisema harjanne, suojainen rinne vai painuma. Arktiset keitaat ovat kosteita alueita, joissa kesällä kasvit kasvavat nopeasti tavallista lämpimämmässä ympäristössä, normaalia paksummassa maannoksessa. Nämä eivät ole varsinaisia soita. .
Kasvien sopeutuminen tundralle
Tundralla sataa vähän, mutta myös haihtuminen on vähäistä, ja maa on sen takia monesti märkää. Tämä luo laajoja soita, varsinkaan kun ikirouta ei päästä vettä imeytymään maahan. Myrskyt ovat tavallisia, ne muokkaavat kasvillisuutta. Tuuli ja kasvinsyöjät tasoittavat tundrakasvillisuuden monestikin vain muutaman sentin paksuiseksi. Jäkälä ja sammal sietävät kuivuutta ja kylmyyttä ilman erityisiä suojakeinoja. Monet tundran kasvit ovat patjamaisia tai mätästäviä, varsinkin alueilla jossa lumikerros ei suojaa. Mättääseen varastoituu lämmintä ilmaa. Lämpötila saattaa siellä nousta jopa 20 astetta koholle ympäristöön verrattuna ja ilma olla melko kosteaa. Samoin mättään hajoavassa osassa on ravinteita. Mättäissä kasvavat uuvana, sinirikko ja tunturikohokki. Kasveilla saattaa olla kylmältä suojaava karvapeite.
Usein kasvit käyttävät lumipeitteen tarjoamaa suojaa hyväkseen talvella ja kasvavat matalana sen takia. Laaja maanalainen juuristo saattaa varastoida ravinteita.
Monet tundran kukkakasvit, sammalet ja jäkälät ovat ainavihantia, sillä silloin ne pystyvät yhteyttämään varhain keväällä ja myöhään syksyllä. Ainavihannat kasvit hyödyntävät auringon valoa jo lumen alla, minne syntyy kasvihuoneita lumen alaisiin taskuihin kertyneestä hiilidioksidista. Kasvu alkaa jo lumen alla. Vaikka kasvien katsotaan yleensä kasvavan voimakkaasti 5 °C yläpuolella, jotkut tundralajit yhteyttävät jo nollassa tai jopa lumen alla -5 °C:ssä. Jotkut kasvit kehittävät nuppua jo syksyllä. Sulavassa lumessa on kosteaa ja tasalämpöistä. Puhkeavat kukat ovat hallalle alttiita. Lapinvuokko ja tunturiunikko suuntaavat lehtensä kohti aurinkoa. Tumma kasvin varsi voi kerätä lämpösäteilyä, karvainen suojalta kylmältä. Paksu päällysketto suojaa kylmältä. Pienet kasvit ovat paremmin suojassa tuulelta ja lumi suojaa niitä paremmin.
Tundran ankarien osien kasvit lisääntyvät monesti kasvullisesti juuriversojen, itusilmujen tai siementen avulla suvuttomasti.
Yksivuotiset kasvit ovat harvinaisia, koska ovat hallalle alttiita. Verkkolehtipaju ja lapinvuokko sekä uuvana, karvakuusio ja tunturiunikko ovat tyypillisiä tundrakasveja. Kasvillisuus madaltuu ja muuttuu laikukkaaksi hyvin kylmillä ja kuivilla alueilla. Pohjoisessa tundrassa on harvalajista matalaa kasvillisuutta, jota luonnehtivat sammal ja jäkälä. Korkeilla leveysasteilla pajusta tulee maassa kiemurtelevaa suikeroa matalien ruohokasvien ja sammalien ympäröiminä. Mutta eteläisellä tundralla kosteilla alueilla kasvaa korkeita pensaita ja saroja. Nummella voi kasvaa vaivaiskoivua, riekonmarjaa, variksenmarjaa ja jäkälää. Erityisen hyvät kasvien kasvualueet ovat aurinkoisilla etelärinteillä, mistä lumi sulaa keväällä nopeasti pois. Näillä alueilla kasvaa paikasta riippuen jopa matalia pajuja, koivuja ja leppiä tai sitten tundraniittyjä joissa kasvaa heiniä, sammalia ja jäkäliä.
Arktisella tundralla on laajoja soita. Ne peittyvät talvisin suojaavan lumikerroksen alle ja selviävät siten seuraavaan kesään. Tundrakasvillisuuteen vaikuttaa maaperän tyypin (kalliota, suota) ja kosteuden sekä lämpötilan lisäksi myös maaperän mineraalikoostumus. Aivan tundran ja taigan rajalla kasvaa niin sanottuja kylmiä ruohomaita.
Kasvilajimääriä
Kukkakasvilajeja tundralla tavataan yhteensä noin 900, esimerkiksi Grönlannissa noin 400 ja Huippuvuorilla 150. Etelämantereella esiintyy vain kahta siemenkasvilajia, mutta sammalia esiintyy noin 100 lajia, jäkäliä noin 250 lajia, maksasammalia noin 30 lajia ja leviä noin 700 lajia.
Eläimistö
thumb|[[Naali on tyypillinen pohjoisen tundran nisäkäs.]]
Tundran eläinlajien määrä on pieni, mutta saman lajin yksilöitä on joskus suuria määriä, varsinkin pienten eläinten edustajia. Tundran eläimillä on paksu turkki ja lyhyet ruumiinosat. Kaikkein kylmimmän tundran eläimistöä ovat jääkarhu, myskihärkä, ohutsarvilammas, piiskujänikset ja napajänis sekä linnuista rannoilla lokit ja kihut. Hieman tai melko lämpimämmässä viihtyvät riekko, kojootti, sopulit, naali, karibu, tunturikihu, myyrät, sorsat, hanhet ja kodiakinkarhu. Lämpimimmän tundran lajeja ovat susi, karibu, jänikset, kuikka, joutsenet ja kahlaajat.
Tundran tyypillisiä nisäkkäitä ovat myyrät, sopulit, myskihärkä, naali, metsäjänis, napajänis, ahma, kärppä ja peura. Jääkarhua tavataan vain hyvin pohjoisessa. Peurat joita mm. karibut ja porot ovat, vaeltavat yleensä talvella metsän suojiin, mutta niitäkin elää ympäri vuoden jopa tundran kylmimmillä alueilla, tosin normaalia pienempinä. Paremmin tundralle ovat sopeutuneita myskihärkä ja naali. Monilla tundralajeilla on valkea talviturkki. Useimmat tundran nisäkkäät sietävät hyvin -40 °C pakkasta. Naali sietää jopa -70 °C, mutta kaivautuu silloin mieluiten lumeen.
Jääkarhu on tundralla nykyään niin harvinainen, että monet Kanadan pohjoisosien alkuasukkaat, inuitit, eivät ole koskaan nähneet sitä. Isokokoisten maaeläinten on liikuttava ruoan perässä laajoilla alueilla, koska ravinto on harvassa. Maan rajassa lumen suojissa asuvat sopulit ja punamyyrä sekä harmaakuvemyyrä. Päästäiset voivat olla yleisiä. Sopulit syövät sammalia, jäkälää ja sieniä sekä raatoja. Muut jyrsijät käyttävät ravinnokseen juuria, varpujen ja puiden kuorta ja hyönteisiä.
Harva lintu viihtyy tundralla talven yli kuten tunturipöllö. Kesäaikaan tundralle muuttaa runsaasti muuttolintuja, jotka ovat suurimmaksi osaksi soilla ja järvillä viihtyviä kahlaajia ja vesilintuja. Soilla viihtyvät esimerkiksi jänkäkurppa, suokukko, suosirri, rantasipi ja lapinsirri. Muuallakin asuvia muuttolintuja tundralla on, esimerkiksi sinirinta, tundraurpiainen sekä törmäpääsky. Linnut syövät monesti hyönteisiä, esimerkiksi sääskiä. Tundran talvilintuja ovat esimerkiksi kiiruna ja korppi. Kiiruna kestää jopa 40 asteen pakkasta. Tunturipöllö on tyypillinen tundran petolintu.
Hyttysten ja punkkien lisäksi muun muassa kimalaiset ja hämähäkit ovat yleisiä. Kovakuoriaiset ja muurahaiset ovat harvinaisuus. Vaihtolämpöinen eläimistö, esimerkiksi sammakot ja matelijat, eivät juurikaan viihdy tundralla. Antarktisella tundralla ei esiinny suurta maanisäkäslajistoa, päinvastoin kuin arktisella tundralla, johtuen sen eristäytyneestä sijainnista. Merinisäkkäitä ja -lintuja esiintyy rannikoilla.
Maaperä
Tundran maaperä maannostuu humukseksi erityisen hitaasti, koska lämpötila on alhainen, mikä hidastaa kasvien kasvua ja maaperän kemiallisia reaktioita .Kaiken lisäksi routiminen myllää maaperää estäen sen kerrostumisen. Bakteereja on maaperässä vähän, typpibakteeri kuitenkin on, lintujen ulosteet tuottavat muun muassa typpeä. Tundran maaperä on monesti soista ja märkää, koska ikirouta estää laajalti sadeveden painumisen pohjavedeksi. Tundran maaperää muokkaa routa siirtämällä kiviä ja estäen myös maakerrostumien synnyn. Kuviomaa tai ruutumaa koostuu linssimäisistä jääkimpaleista maan sisässä. Näiden maanalaisten jäälinssien reunoilla on kiviä. Tundran maaperä on eroosioaltis. Ikiroutainen tundramaannos on tieteelliseltä nimeltään kryosoli. Tundralla on paljon palsasoita, ikijäässä olevia mineraalimaakumpuja, pingoja ja kuviomaita. Ikiroudan jäätä on runsaasti alavilla, märillä ja savisilla mailla, mutta vähän ylämailla, joiden kosteus voi vaihdella kosteasta kuivaan. Tundran maannos on tundramaannos, joka on ravinteikas vähäisen huuhtoutumisen vuoksi. Kesällä tundran ikiroudan pintakerros sulaa laajalla alueella ja muuttaa sen mutaiseksi ja vetiseksi. Tundran maaperän laji vaihtelee suuresti mm. happamuudeltaan. Esimerkiksi myskihärän suosima tundraniitty kasvaa parhaiten happamassa ja neutraalissa maassa, nimenomaan hiekkakivialueella ja lähinnä etelään päin olevilla rinteillä. Soraiset alueet kuivuvat kesällä nopeasti, kun vesi imeytyy maan sisään. Tällöin soran päällä kasvaa heinän sijasta mieluummin saraa, vaivaispajua siellä täällä sekä poronjäkälää. Runsaskalkkinen alue suosii ruohokasveja, niin kuin Alaskan Cape Thompsonissa. Lämmin tundra vettä läpäisevällä maalla synnyttää rikkaan, ruskean maaperän, jossa kasvaa monenlaisia kasveja, joita syövät eläimet kierrättävät ulosteissaan ja kuollessaan ravinteita maahan. Näitä arktisia ruskomaita on lähellä puurajaa.
Tundra ekosysteeminä
Tundra tuottaa vain vähän biologista ainetta eli kasviainetta, koska se on niin kylmä. Tundra tuottaa ekosysteeminä suunnilleen yhtä paljon kuin piikkipensaikko tai aavikko. Kosteat alavat niityt tuottavat enemmän kuin kuivat niityt ja kiviset alueet riippuen paikallisesti muun muassa lumen syvyydestä ja veden imeytymisestä. Niinpä tundraniitty on tuottavin tundran yhdyskunta, karuilla alueilla kasvaa vain sammalta ja jäkälää. Kasvien yhteyttämiseen käyttämä energia on pieni. Tundra on altis kaikenlaisille vaihteluille, muun muassa lämpötilan vaihteluille.
Koko maapallon tundra tuottaa 1 100 miljoonaa tonnia vuotta kohden. Tämä on keskimäärin noin kuudesosa havumetsän vastaavasta. Tästä eläimet kuluttavat kuivapainona 33 miljoonaa tonnia tuottaen jatkoon 3 miljoonaa tonnia biomassaa. Tundran eläinten kuivapaino on 4 miljoonaa tonnia, mikä on pinta-alayksikköä kohden noin 1/10 havumetsän vastaavasta. Näin ollen suurin osa tundran vähäisestä tuotannosta jää käyttämättä.
Lampros (grammaatikko)
Lampros (, ; 400/300-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko. Hänestä ei tiedetä juuri mitään. Hänet mainitaan Aristoteleen nimiin laitetussa teoksessa Suuri moraalioppi (Magna moralia). Tällöin hän olisi elänyt viimeistään 300-luvulla eaa.
Juho Takala
Juho Takala (6. helmikuuta 1902 Ylihärmä – 18. kesäkuuta 1982 Varkaus) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1933–1939 ja 1940–1945.
The Amazing Spider-Man 2 (videopeli)
The Amazing Spider-Man 2 on Beenoxin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3-, PlayStation 4-, Wii U-, Windows-, Xbox 360- ja Xbox One -alustoille.
Juho Takala
Takala kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1924. Hän työskenteli kansakoulun johtajaopettajana Varkaudessa sekä artikkelitoimittajana Saarijärven Paavo -lehdessä ja Keskisuomalaisessa. Kunnallispolitiikassa Takala oli mukana toimien jäsenenä sekä kauppalanvaltuustossa että kauppalanhallituksessa Varkaudessa. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuoden 1931 vaaleissa.
The Amazing Spider-Man 2 (videopeli)
Peli julkaistiin Euroopassa 2. toukokuuta 2014 viikkoa siihen liittyvän The Amazing Spider-Man 2 -elokuvan jälkeen. Pelin edeltäjä on The Amazing Spider-Man.
Juho Takala
Takalan vanhemmat olivat maanviljelijä Juha Takala ja Anna Katariina Ikola. Takala oli naimisissa Toini Maria Lemmikäisen kanssa vuodesta 1924 lähtien.
The Amazing Spider-Man 2 (videopeli)
Vastaanotto
Peli on saanut Gamereactorin arvostelussa arvosanaksi 5/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 5.4/10.
Brändholm
Brändholm on saari Espoon Matinkylässä. Sitä erottaa mantereesta kapea Brändholmssundet. Saaren etelä–pohjoissuuntainen pituus on noin neljänneskilometri. Haukilahden venesatama sijaitsee Brändholmin koillispuolella. Lounaassa lähimpiä saaria ovat Pitkäsaari, Buguholm ja Iso Vasikkasaari.
Music (kappale)
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon kuvasi Los Angelesissa ruotsalainen Jonas Åkerlund. Videolla turkikseen ja cowboy-hattuun pukeutunut Madonna matkustaa koomikko Ali G:n ajamalla limusiinilla ystäviensä Niki Harisin ja Debi Mazarin kanssa diskoon, jossa he katselevat naisten strippaamista ja juovat alkoholia. MTV halusi sensuroida strippauskohdan videosta pois. Kesken kappaleen video muuttuukin hetkeksi aikaa animaatioksi ja Madonna esitetään piirrettynä supersankarina, joka lentää taivaalla ja tuhoaa mainoskylttejä, joissa on hänen vanhempien kappaleidensa nimiä. Madonna oli videota tehtäessä viidennellä kuulla raskaana Guy Ritchielle. Hän odotti parin esikoislasta Roccoa.
Riihipihan talonpoikaismuseo
Riihipihan talonpoikaismuseo on Kajaanin Vuolijoella sijaitseva Iikka ja Sinikka Alasalmen vuonna 1991 perustama kainuulaista maaseutua, maatalouselinkeinoa ja kotitaloustyötä ilmentävä paikallismuseo.
Museoalue
Museoalueen yli 30 rakennusta ja rakennelmaa havainnollistavat kainuulaista asutusta ja pihapiirejä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Museossa on esillä noin 4 000 esinettä. Museo on avoinna kesäkuukausina ja muulloin tilauksesta. Museoalueella järjestetään myös erilaisia tilaisuuksia ja pidetään vuosittain kesäpäivät heinäkuun alussa.
Uusi tulli- ja pakkahuone
Uusi tulli- ja pakkahuone on Helsingin keskustassa Kruununhaan kaupunginosassa sijaitseva rakennus, joka on suojeltu asemakaavassa. Se sijaitsee Meritullintorin ja Aleksanterinkadun kulmassa osoitteessa Aleksanterinkatu 1.
Uusi tulli- ja pakkahuone rakennettiin vanhan tulli- ja pakkahuoneen (1765) itäpuolelle sen jälkeen, kun vanha oli käynyt kasvaneen satamaliikenteen tarpeisiin liian pieneksi. Rakennus valmistui vuonna 1854 silloisen Pohjoissataman välittömään läheisyyteen. Sen suunnitteli Carl Albert Edelfelt vuonna 1847.
Kolmas tulli- ja pakkahuone rakennettiin vuosina 1898–1901 Katajanokalle Gustaf Nyströmin suunnitelman pohjalta.
Uudessa tulli- ja pakkahuoneessa on vuodesta 1986 alkaen toiminut päiväkoti.
Bushidō
Bushidō oli japanilaisten samurai-sotureiden elämäntapaohjeistus. Siinä soturin tien harjoittamiseen liitettiin eettisiä ja kunniakäsityksiä. Bushidō ei ollut kirjoitettu lakikokoelma vaan kokoelma elämänohjeita, jotka siirtyivät perimätietona sukupolvelta toiselle. Näin bushidō kasvoi ja kehittyi pitkien sodankäynnin vuosisatojen aikana. Bushidōlla ei siis ole tarkkaa ilmaantumisvuotta, vaan se on pidemmän prosessin tulos. Bushidō oli tie, jota samuraiden oli noudatettava jokapäiväisessä elämässään, mitä heiltä odotettiin ja mihin heidät koulutettiin.
UAM Creoula
UAM Creoula (runkonumero UAM201, IMO 5081918, MMSI 263146000) on Portugalin laivaston vuonna 1937 valmistettu koululaiva.
Valmistus
Kalastusyhtiö Parceria Geral de Pescarias tilasi aluksen Companhia União Fabritin telakalta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1937.
Palvelus
Alus oli 1938 alkaen turskankalastusaluksena Newfoundlandin rannikolla ja Grönlannissa. Vuodesta 1973 alus oli kiinnitettynä laituriin Lissabonissa. Vuonna 1979 alus myytiin kalastusministeriölle kalastusmuseoksi. Korjaustöiden alkaessa kuitenkin havaittiin aluksen rungon olevan hyväkuntoinen, jolloin tehtiin päätös aluksen palauttamisesta merelle.
Euroopan helluntaiyhteisö
Euroopan Helluntaiyhteisö (, PEF) on 60 eurooppalaisen helluntailaisyhteisön verkosto. PEF:n tehtävä on levittää evankeliumia ja edistää helluntaijärjestöjen yhteistyötä. PEF järjestää vuosittain liikettä yhteenkokoavan johtajuuskonferenssin, Euroopan pääkaupunkeihin kohdistettua IMPACT-toimintaa sekä vuosittaisen Eurooppalaisen rukoussunnuntain. Euroopan helluntaiyhteisö on helluntaiherätyksen edustaja viranomaisten ja EU-hallinnon suuntaan.
PEF perustettiin vuonna 1987 Lissabonissa kahden helluntaiherätyksen virran yhdistyessä. Uuden järjestön muodostivat vuonna 1966 perustettu eteläeurooppalainen European Pentecostal Fellowship ja pohjoisempi Pentecostal European Conference.
Vuonna 2005 PEF rekisteröitiin Belgiassa kansainvälisenä yleishyödyllisenä järjestönä. Samana vuonna järjestö avasi pääkonttorinsa Brysselissä. Vuonna 2013 järjestön puheenjohtajaksi nimitettiin Fida Internationalin toiminnanjohtaja Arto Hämäläinen. PEF rahoittaa toimintansa jäsenmaksuilla.
Thomas Mapfumo
thumb|Thomas Mapfumo (2011) Thomas Mapfumo (s. 1945) on Zimbabwen kuuluisimpia muusikoita. Hänen musiikkityylissään chimurengassa yhdistyvät shonakulttuurin piirteet (muun muassa mbira-sormipiano) ja länsimaiset soittimet.
Mapfumo vietti elämänsä varhaisimmat vaiheet Maronderassa, mutta muutti sitten perheineen Harareen. Hänen musiikkityylinsä on vaikuttanut muun muassa Bhundu Boysin ja Stella Chiweshen tuotantoon. Hänen pääasiallinen laulukielensä on shona.
Osa Mapfumon laulunsanoista on vahvasti poliittisesti kantaa ottavia, ja vuonna 1977 hän joutui viettämään laulunsa "Hokoya" johdosta 90 päivää vankeudessa. Hän on myöhemmin kritisoinut myös Robert Mugaben hallitusta ja asuu nykyisin Yhdysvalloissa.
Mapfumo on Blacks Unlimited -yhtyeensä kanssa saanut kansainvälistä menestystä ja esiintynyt muun muassa Live 8 -konsertissa vuonna 2005.
Vaajakoski
thumb|Vaajakosken vanha vesivoimala ja naulatehdas Vaajakoski (aik. Haapakoski) on kaupunginosa Jyväskylässä keskustaajaman itälaidalla (vuoteen 2008 Jyväskylän maalaiskunnassa). Se sijaitsee noin seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta, Päijänteen pohjoispään rannalla, Vaajavirran varrella ja Leppäveden länsipuolella. Vaajakoskea ympäröivät vesistöt ja jylhät mäet. Usein Vaajakoskella tarkoitetaan hieman laajempaa aluetta kuin nykyinen Vaajakosken kaupunginosa; siihen katsotaan edelleen kuuluvan myös sellaisia ympäristön alueita, jotka olivat Vaajakosken osia Vaajakosken kuuluessa Jyväskylän maalaiskuntaan mutta jotka nykyään kuuluvat muuhun kaupunginosaan kuin Vaajakoskeen. Vaajakoski muodosti erillisen taajaman 1980-luvulle asti, mutta viereisen Jyskän rakentaminen teki siitä osan Jyväskylän keskustaajamaa.
Vaajakoski on ollut merkittävä teollisuuskeskus. Vaajakoski kasvoi pienestä maalaiskylästä sahateollisuuspaikkakunnaksi 1800-luvulla, jolloin T. & J. Salvesen oli paikkakunnan suuri työllistäjä. Vuonna 1916 SOK osti paikkakunnan sahat maa-alueineen ja laajensi toimintaa muille teollisuuden alueille. SOK:n Vaajakosken tehtaat työllistivät enimmillään noin 2 000 henkeä. Vaajakoskella on toiminut myös suuri tukinuittoreitti ja tukinerottelu.
SOK luopui tehdastoiminnasta 1980-luvun alussa, minkä jälkeen tehdasrakennukset ovat olleet pienteollisuuden ja muiden yritysten käytössä. Vaajakosken teollisuusmiljöö vesistönäkymineen on rakennushistoriallisesti valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö.
Vaajakoskella on perinteisesti ollut paljon yhdistystoimintaa. Kotiseutuyhdistys Vaajakosken Kohinat on edelleen aktiivinen. Vaajakosken historiasta on julkaistu useita kirjoja. Paikkakunnalla ilmestyy oma paikallislehti Wessmanni.pienoiskuva|Haapatien kerrostaloja.
Maantiede
thumb|Vaajakosken seudun kartta Vaajakoski sijaitsee Päijänteen pohjoisimpien lahtien rannoilla, Leppäveden länsirannalla ja Päijänteen ja Leppäveden yhdistävän Vaajavirran molemmin puolin. Vaajavirrassa on kaksi suurehkoa saarta, Naissaari ja Varassaari, sekä muutama pienempi. Naissaaren kohdalla joessa on kaksi koskea, länsipuolella Vaajakoski ja itäpuolella Naiskoski. Ylempänä virrassa ovat Haapakoski ja Ylinenkoski. Vaajakosken kanava, joka on osa Keiteleen kanavaa, kulkee Naissaaren ohi länsipuolelta.
Päijänteen lahdista Haapalahti ulottuu Niitynpään omakotialueelle Vaajakosken keskustan tuntumaan. Suuri osa lahdesta jäi moottoritien alle 1970-luvun lopulla. Viereinen pieni lahti on Sammallahti, jonka rannalla on samanniminen teollisuusalue. Vaajakosken seudulta löytyy kaksi lampea: Haapalampi lähellä Haapaheikin ja Kotimäen asuinalueita sekä Kivilampi samannimisen omakotitaloalueen lähellä Kaunisharjun kaupunginosassa.
Jyrkkäseinäinen ja kallioinen Kanavuori sijaitsee Vaajavirran itäpuolella. Kanavuoren korkeus on 197,5 metriä merenpinnasta ja yli sata metriä viereisten vesistöjen pinnasta. Vaajakosken keskustan läheisyydessä sijaitseva Savonmäki on hieman korkeampi, 198,5 metriä. Kanavuoren pohjoispuolella sijaitsee Koskenvuori. Koskenvuoren huippu ympäristöineen on luonnonsuojelualue. Kanavuoren lähistöllä on neljä pienempää luonnonsuojelualuetta. Kanavuori ja Koskenvuori ovat EU:n Natura 2000 -ohjelman suojelukohteita. Kanavuorta kiertää 3,7 kilometriä pitkä luontopolku. Myös Savonmäen metsissä on mahdollisuus tutustua paikalliseen luontoon: Vaajakosken urheilukentän reunalta lähtevät ulkoilureitit ovat pituudeltaan yhteensä 23 kilometriä, ja niistä osa on valaistuja.
Vaajakosken ja Jyväskylän keskustan yhdistää noin seitsemän kilometrin pituinen 1978 valmistunut Vaajakosken moottoritie. Moottoritien päässä on liikenneympyrä. Valtatie 4 ja valtatie 9 kulkevat Vaajakosken läpi samana tienä ja haarautuvat Kanavuoressa eri suuntiin. Vaajakosken liikenneympyrästä johtaa myös seututie 638 Leppävedelle. Tie kulkee Vaajakosken keskustan kautta Tölskän ja Kaunisharjun ohitse Leppäveden kylään, missä se yhtyy seututiehen 637.
Historia
Vaajavirran tienoot olivat jo esihistoriallisina aikoina metsästäjien ja kalastajien asuinpaikka. Ensimmäiset maatilat perustettiin seudulle 1500-luvun lopulla. Niiden asukkaat olivat vuokraviljelijöitä, lampuoteja.
Vuonna 1819 Carl Christian Bröijer ja Bengt Stenius perustivat Vaajavirran rannalle sahan. Finland Wood -osakeyhtiö osti sahan 1871, ja 1886 T. & J. Salvesen perusti paikkakunnalle toisen sahan. Sahojen johdossa toimi patruuna James Salvesen yli 40 vuoden ajan. Vuonna 1916 SOK osti saha-alueen rakennuksineen ja koskiosuuksineen Salvesenilta ja lisäksi maa-aluetta yhteensä 692 hehtaaria. Pian SOK alkoi laajentaa toimintaansa muuhun teollisuuteen.
Patruunan aiemmasta huolenpidosta huolimatta Haapakoski oli päässyt huonoon kuntoon. Salvesen oli keskittynyt Lauritsalan sahansa toimintaan, ja Haapakoski oli jäänyt heitteille. SOK alkoi rakentaa parempia asuintaloja huonokuntoisten mökkien tilalle. Asutus levisi Naissaaren tienoilta erityisesti Wessmanninmäelle päin, mutta myös Vaajavirran toiselle puolelle Hupeliin ja Kanavuoreen.
Suurlakon aikana Haapakosken punakaarti oli aktiivinen, mutta kansalaissodan aikana Haapakoskella ei sodittu. Haapakosken nimi muutettiin SOK:n aloitteesta Vaajakoskeksi 1920. Viljo Nissilän mukaan koski on voinut saada nimensä sen pohjaan isketyistä vaajoista, joita käytettiin veneestä kalastukseen, verkkoihin ynnä muihin kalastukseen liittyviin toimiin ja ohjaamaan vesillä kulkijaa. Tulevina vuosikymmeninä Vaajakosken asema tehdaspaikkakuntana vahvistui. Vaajakosken tehtaista kehittyi yksi maailman monipuolisimpia saman omistajan omistuksessa olevista teollisuuskeskuksista. thumb|Vuonna 1938 valmistunut kerrostalo Wessmanninmäellä Vaajakosken keskusta muuttui täysin 1930-luvun lopulla. Nykyisen Vaajakoskentien pohjoispuolelle rakennettiin kahden perheen puisia omakotitaloja, eteläpuolelle kerrostaloja, joissa oli sekä asuntoja että liikehuoneistoja. Sotien jälkeisinä vuosikymmeninä Vaajakoskelle rakennettiin paljon omakotitaloja sekä Wessmanninmäelle lisää kerrostaloja.
1950-luvulla SOK laajensi tehdastoimintaansa Sammallahteen. Tukinuitto Vaajavirrassa loppui 1960-luvun alussa. 1970-luvulla Vaajakoskelle valmistui terveyskeskus ja uimahalli. Vaajakosken keskustaan rakennettiin uusia liiketiloja, jotta vaajakoskelaiset kävisivät ostoksilla omalla paikkakunnallaan. 1970-luvulla valmistuivat myös Linnan ja Kotimäen kerrostaloalueiden ensimmäiset talot.
1970-luvun lopulla Vaajakosken tehtaiden toiminta oli laajimmillaan: paikkakunnalla toimi kymmenen eri tehdasta apulaitoksineen. Niiden työntekijämäärä oli silloin noin 2000 henkeä. Sitten SOK ajautui vakaviin taloudellisiin vaikeuksiin ja alkoi sen vuoksi uudistaa toimintaansa ja luopui teollisuudesta 1980-luvun alussa. Myös Vaajakosken tehtaat lakkautettiin. Tehdasrakennukset ovat edelleen käytössä. Niissä on pääasiassa pienteollisuutta ja muita yrityksiä. Vaajakosken säilynyt vanha teollisuusmiljöö vesistönäkymineen on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Vuonna 1987 Vaajakosken kirjasto muutti uuteen Urheilutien varrella olevaan taloon. Vaajakosken kanava valmistui 1993. Se yhdistää Leppäveden Päijänteeseen ja on osa Keiteleen kanavaa. Kanavan rakensivat neuvostoliittolaiset osana bilateraalikaupan tasapainottamista. 1990-luvun puolivälissä tavaratalo Vaajalan rakennus purettiin, vaikka sillä oli ikää vasta vähän yli 20 vuotta.
Vaajakosken keskustan puutaloista suurin osa on purettu pois. 1990-luvun lopulla kiisteltiin kauppias Varoninin talon säilyttämisestä. Sivistyslautakunta totesi talon olevan paikallishistoriallisesti arvokas kiinteistö, ja sen säilyttämisen puolesta kerättiin 400 nimeä. Talo kuitenkin purettiin ja sen paikalle rakennettiin talo, johon tuli apteekki ja asuinhuoneistoja.
Vuoden 2009 alussa Vaajakoskesta tuli kuntaliitoksen kautta osa uutta Jyväskylän kaupunkia. Syksyllä 2013 valmistui uusi kauppakeskus Vaajala vanhan makeistehtaan viereen radan varteen. Siihen muuttivat muun muassa S-market, apteekki ja kahvila. 1990-luvulla rakennettu Vaajalan kiinteistö purettiin vuonna 2014. Kaupunki rakennutti sen paikalle uuden terveyskeskuksen ja vanhusten palvelutalo Sampoharjun.
Hallinnollinen asema
thumb|Talo Savonmäessä ja Urheilutalo Vaajakosken kaupunkimainen osa oli aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan taajama. Vuosina 1920–1955 Vaajakoski oli maalaiskuntaan kuuluva itsehallinnollinen taajaväkinen yhdyskunta. Nykyisin Vaajakoski on Jyväskylän 69. kaupunginosa. Se muodostaa yhdessä Jyskän ja muiden naapurikaupunginosien kanssa Jyväskylän tilastollisen suuralueen Vaajakoski–Jyskä, jonka asukasluku on noin 14 600.
Osa-alueet
Nykyisessä virallisessa kaupunginosajaossa Haapaniemi, Hupeli, Kanavuori, Kaunisharju ja Tölskä ovat omia kaupunginosia. Taajaväkisen yhdyskunnan aikaan ne olivat virallisesti (kokonaan tai osittain) osa Vaajakoskea. Niiden postinumeroalue on nykyisinkin 40800 Vaajakoski. Niitä pidetäänkin edelleen usein Vaajakosken osa-alueina.
Vaajakosken rautatieasema ja Vaajakosken teollisuustalo sijaitsevat Tölskässä. Kanavuoressa sijaitseva ABC-liikennemyymälä on nimeltään ABC Vaajakoski. Haapaniemessä sijaitsevat nuorisokoti ja veneilysatama kertovat sijaitsevansa Vaajakoskella.
Vaajakosken keskustaa kutsutaan Wesmanninmäeksi. Jyväskylän kaupungin virallisessa pienaluejaossa Vaajakosken osa-alueita ovat Wessmanninmäki ja Savonmäki sekä osa Jyskän pienalueesta. Pienempiä Vaajakosken kaupunginosan asuinalueita ovat Kakaravaara, Kotimäki , Haapaheikki , Lepolanmäki , Niitynpää ja Linna.
Nähtävyyksiä
Vaajavirrassa on Naissaari, jonka vanha teollisuus- ja työläismiljöö 1800-luvun puutaloineen ja 1930-luvun funkkistaloineen on muutettu virkistyskäyttöön. Naissaaren itäpuolella olevassa Naiskoskessa on Vaajakosken vesivoimalaitos, saaren toisella puolella sijaitsevassa Vaajakoskessa käytöstä poistettu Vaajakosken vanha vesivoimalaitos, jossa järjestetään erilaisia näyttelyitä ja tapahtumia. Naissaaren kupeessa on Vaajakosken kanava, joka on osa Keiteleen kanavaa. Naissaaren eteläpuolella sijaitsee Varassaari, jonka vanhoja arvokkaita rakennuksia on kunnostettu liike- ja asuinkäyttöön. thumb|left|400px|Vanha vesivoimala ja Naissaari
Vaajakosken seudulla on kaksi luontopolkua: Kanavuoren luontopolku sekä Haapaniemessä Iso-Haapasaaren luontopolku, joka esittelee alueen pienehköjä lehtoja, rantamaisemia, vanhaa metsää ja niittyjä sekä kallioalueita.
Vaajakosken seudun muita matkailukohteita ovat muun muassa Niitynpään työläiskotimuseo, Pandan makeistehtaan tehtaanmyymälä, Savutuvan apaja sekä Noukanniemen veneilykeskus.
Vaajakosken keskustassa sijaitsee Vaajakosken kirjasto, joka oli ennen Jyväskylän maalaiskunnan pääkirjasto. Se on nykyään Jyväskylän kaupungin aluekirjasto. Vaajakoskella sijaitsevat myös vuonna 1977 valmistunut uimahalli Wellamo sekä 1954 valmistunut Vaajakosken kirkko.
Palveluja ja toimintaa
Vaajakoskella on peruspalveluiden, terveyskeskuksen, kauppojen ja pankkien lisäksi muun muassa autokouluja, Alko, ravintoloita ja optikkoliike. Aiemmin Vaajakoskella oli lukio, mutta se lakkautettiin 2009. Jo edellisenä vuonna lukion toiminta oli siirtynyt väistötiloihin Jyväskylän keskustaan. thumb|Vaajakosken kirjasto
Vaajakoski on aina ollut tunnettu kalastusmahdollisuuksistaan. Paikkakunnalla toimii metsästys- ja kalastusseura Vaajakosken Koukku ja Paukku, joka hallinnoi Vaajavirran kalastusta. Liikuntamahdollisuuksia on Palloilukeskus Hutungissa, Vaajakosken liikuntakeskuksessa, yleisurheilu- ja jalkapallostadionilla sekä uimahallissa. Tunnettuja urheiluseuroja ovat jalkapalloseura FC Vaajakoski, suunnistus- ja koripalloseura Vaajakosken Terä, yleisurheilu-, paini- ja voimisteluseura Vaajakosken Kuohu sekä jääurheiluseura Vaajakosken Pelikaanit.
Seurakuntatoiminta on Vaajakoskella aktiivista. Paikkakunnalla toimivat Vaajakosken baptistiseurakunta ja evankelisluterilainen Jyväskylän seurakunnan Vaajakosken alueseurakunta, joka kattaa koko Vaajakoski-Jyskän alueen. Baptistiseurakunnalla on noin 150 kastettua jäsentä ja se on yksi Suomen Baptistikirkon voimakkaimmista seurakunnista yhdessä Turun ja Tampereen baptistiseurakuntien kanssa. Vaajakoskella toimivat partiojärjestöt poikalippukunta Vaajan valppaat ja tyttölippukunta Valppaat tytöt. Vaajakosken sotaveteraanit ry on perustettu 1966, ja Vaajakosken Lions Club 1956.
Politiikka
Vasemmistopuolueiden kannatus oli hyvin korkea Vaajakoskella 1900-luvun alkupuolella. Toisen maailmansodan jälkeen porvaripuolueiden kannatus kääntyi nousuun.
Vaajakosken äänestysalueeseen kuuluvat Wessmanninmäki, Kanavuori, Hupeli, Leppälahden kylä ympäristöineen sekä laajahko maaseutualue aina Oravasaaren kylän eteläpuolelle asti. Vaajakosken kaupunginosaan kuuluu myös Savonmäen äänestysalue. Tölskän ja Kaunisharjun kaupunginosat kuuluvat Janakan äänestysalueeseen. Vaajakoskelaisten äänestyskäyttäytymisen selvittäminen on ongelmallista, koska Vaajakoski jakaantuu useaan äänestysalueeseen. Alla oleva taulukko on koottu kolmen Vaajakosken seudulla sijaitsevan äänestyspaikan tuloksista, eivätkä siinä ole mukana ne Kotimäen asukkaat, jotka äänestävät Jyskän äänestysalueella, eivätkä ne Haapaniemen asukkaat, jotka äänestävät Haapaniemen äänestysalueella.
Liikenneyhteydet
Vaajakoskelta kulkevat Jyväskylään Jyväskylän Liikenteen bussit 1, 2 ja 3 sekä muutama muukin harvemmin kulkeva vuoro. Myös pitkänmatkanbussit pysähtyvät Vaajakoskella. Linja-autolla pääsee etelään Lahteen ja itään Kuopioon. Laivaliikennettä on kesäisin Vaajakosken kanavaa pitkin Suolahteen ja Jyväskylään. Vaajakosken rautatieasema on nykyisin junien kohtauspaikka, ja siellä lastataan jonkin verran tavaraa juniin. Henkilöliikenne asemalla loppui vuonna 1992.
Moottoritien Vaajakosken puoleisessa päässä on liikenneympyrä, joka oli aluksi kaksikaistainen, välillä yksikaistainen ja muutettiin vuonna 2008 taas kaksikaistaiseksi. Liikenneruuhkat ja tiejärjestelyjen toimimattomuus yksikaistaisessa ympyrässä huolestuttivat viranomaisia ja maakuntavaltuustoa. Uusitussa kaksikaistaisessa ympyrässä pyrittiin liikenteenohjauksen selkeyteen paremmilla opasteilla ja viitoituksella. Uusitussakin kaksikaistaisessa ympyrässä on kuitenkin sattunut onnettomuuksia.
Vaajakosken moottoritielle on suunniteltu noin kolmen kilometrin pituista jatkoa, joka ohjaisi liikenteen Vaajakosken keskustan ohi. Vaajakosken ohitustie kulkisi Haapalahdesta Kanavuoreen Sammallahden teollisuusalueen ja Varassaaren läpi uutta siltaa pitkin Vaajavirran yli. Ohitustie sijoittuisi osittain Vaajakosken valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön alueelle. Sille on kaavailtu vaihtoehdoksi myös tunnelia, jonka pituus olisi lyhyemmän vaihtoehdon mukaan kaksi kilometriä ja pidemmän 3,4 kilometriä. Tammikuussa 2012 Keski-Suomen ELY-keskus tiedotti valinneensa jatkosuunnitteluun vaihtoehdon, jossa ohitustie kulkee maastokäytävässä Varassaaren kautta.
Taneli Rinne
Taneli Iivar Rinne (14. huhtikuuta 1934 Helsinki – 25. syyskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän kuului Rinteen näyttelijäsukuun, sillä hänen vanhempansa Jalmari Rinne ja Anni Aitto olivat näyttelijöitä, samoin hänen sisaruksensa Tiina, Katriina ja Marjatta Rinne. Hänen veljensä Tommi Rinne oli ohjaaja-näyttelijä. Taneli Rinteen kaksi setää, Joel ja Einari Rinne, olivat myös näyttelijöitä.
Ura
Rinne esiintyi sukulaistensa tapaan enimmäkseen teatterin näyttämöllä, mutta muutamia kertoja myös valkokankaalla. Rinteen tunnetuimmat roolit ovat Edvin Laineen elokuvissa Tuntemattoman sotilaan Ukkola ja elokuvien Täällä Pohjantähden alla, Akseli ja Elina ja Pohjantähti Arvo Töyry. Hän esiintyi myös muun muassa elokuvissa Villin Pohjolan salattu laakso ja Pirtua, pirtua. Hänen viimeinen elokuvansa oli Timo Koivusalon Sibelius. Rinne näytteli myös Metsoloissa eläinlääkäri Meriläistä.
Rinteelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2007.
Xavier Pons
MM-rallikausi 2006
Kaudeksi 2006 Pons teki koko sarjan kattavan sopimuksen Kronos Racing -tallin kanssa. Saksan MM-ralliin tultaessa Kronos nosti Daniel Sordon ajamaan merkkimestaruuspisteitä tallille Ponsin sijaan. Pons onnistui ajamaan Turkissa neljänneksi ja jätti taakseen Sébastien Loebin korvanneen Colin McRaen ja Sordon. Tämä vakuutti tallin ja Pons nimettiin Australiaan ajamaan merkkipisteistä loukkaantuneen Loebin tilalle. Australian ja Uuden Seelannin ralleissa Pons osoitti vauhtinsa parantuneen soralla ja ajoi Australiassa ja Uudessa Seelannissa neljänneksi. Uudessa Seelannissa Pons taisteli Manfred Stohlin ja Daniel Sordon kanssa kolmannesta sijasta. Pons ajoi kaksi pohja-aikaa päätöspäivänä. Kauden viimeisessä rallissa Walesissa Pons ajoi viidenneksi, mutta ilmoitti myöhemmin jäävänsä pois kauden 2007 MM sarjasta, koska kilpailukykyistä autoa ei ollut saatavissa.
MM-rallikausi 2007
Juuri ennen kauden alkua tuli tieto, että Pons sai rahoituksen kuntoon ja ajaa muutamia MM-ralleja vuoden 2005 Mitsubishi Lancer WRC autolla. Kauden avauksessa Pons jäi pisteittä auton vaihteiston petettyä. Ruotsissa Pons ajoi ulos ja jäi pisteittä.
Yrjö Blomstedt
Yrjö Blomstedt voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Xavier Pons
Välivuosia MM-sarjasta
Alkuperäisestä suunnitelmasta huolimatta Pons ei ajanut täyttä kautta kaudella 2008 ja tämän ura tuntui katkeavan ainakin väliaikaisesti. Pons ajoi muutaman MM-rallin kaudella 2008 yksityistallissa, mutta ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa huipulla.
Vuonna 2009 Pons ja Daniel Sola muodostivat Espanjan joukkueen Rally of the Nations kisassa ja voittivat kisan kahden päivän yhteistuloksen perusteella.
Paluu MM-sarjaan
Marraskuussa 2009 ilmoitettiin, että Pons kilpailee MM-sarjassa kaudella 2010 Fordin uudella Fiesta S2000 -autolla ainakin muutamassa kilpailussa. Paluun jälkeen Pons voitti ensimmäisen Super 2000 -luokan kilpailunsa Meksikon MM-rallissa. Pons jatkoi hyvää menestystään voittamalla myös kauden toisen S2000 kisan Jordaniassa. Pons voitti lopulta Super 2000 -luokan SWRC-sarjan mestaruuden.
Lauri Saari (jääkäri)
thumb|150px|Lauri Johannes Saari Lauri Johannes Saari (10. joulukuuta 1893 Rymättylä – 13. tammikuuta 1931) oli suomalainen jääkäriliikkeeseen kuulunut everstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Mikkola ja Maria Sofia Virola. Turun Sanomien perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja sekä nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja Antti Mikkola oli hänen veljensä. Saari vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Eine Blyhin kanssa.
Opinnot
Saari kävi viisi luokkaa Turun suomalaista lyseota ja Turun kauppaopiston vuosina 1911–1913. Hän suoritti Sotakorkeakoulukurssin Saksassa vuosina 1923–1925 ja sai Suomen sotakorkeakoulun diplomin vuonna 1926.
Jääkäriaika
Liikealalla toiminut Saari kiinnostui itsenäisyysaatteesta ja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 26. marraskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksensa jälkeen hän osallistui Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota
thumb|200px|5. jääkäripataljoonan komppanianpäälliköt Pilppulassa 23. huhtikuuta 1918. Vasemmalta: [[Gustav Bertel Paulig, Hjalmar Fridolf Strömberg myöh. Siilasvuo, Lauri Johannes Saari ja Kaarlo Herman Kaarlonen]] Saari saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, jonka päällikkönä hän otti osaa Tampereen saartoon ja Viipurin valloitukseen.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Saari palveli edelleen 3. Jääkärirykmentissä, jolla sittemmin on ollut nimet Savon jääkärirykmentti n:o 3 ja Uudenmaan rykmentti. Hänet komennettiin 19. kesäkuuta 1918 alkaen 2. pataljoonan komentajan viransijaiseksi, mistä tehtävästä hänet siirrettiin 7. huhtikuuta 1919 Savon jääkärirykmentin 8. komppanianpäälliköksi. Armeijasta hän erosi 22. lokakuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kuopion suojeluskuntaan. Kuopion suojeluskunnassa hän palveli 1. marraskuuta 1919 – 1. marraskuuta 1920 välisen ajan, jonka jälkeen hänet määrättiin 1. marraskuuta 1920 alkaen Kuopion suojeluskuntapiirin päälliköksi. Suojeluskunnasta hän erosi 30. elokuuta 1930. Hän kuoli keuhkotautiin 13. tammikuuta 1931.
Onshape
Onshape on pilvipalveluna toimiva 3D-CAD-ohjelmisto. Onshape toimii internetin yli ja käyttöliittymänä voi olla nettiselain tai sovellus (iOS, Android). Onshape keskittyy lähinnä mekaniikkasuunnitteluun ja sisältää osamallinnus-, kokoonpano- ja piirustustyökalut. Ohjelmistolla voi tehdä myös ohutlevykappaleita. Ohjelmiston päivitykset julkaistaan suoraan selainkäyttöliittymään, eivätkä vaadi mitään ylläpitotoimenpiteitä käyttäjältä.
Onshape tallentaa reaaliaikaisesti käyttäjän tekemät muutokset ja mihin tahansa versioon voi koska tahansa palata. Ohjelmistoon tehdyt dokumentit tallentuvat palvelimen tietokantaan, eikä perinteistä tiedosto tässä mielessä ole. Tietokantaan lisätty dokumentti voi olla käytännössä mitä tahansa, esimerkiksi ostokomponenttiin liittyvä pdf-datakortti.
Yrityksen historia
Onshape on perustettu 2012 ja päätoimisto sijaitsee Cambridgessä (USA). Yrityksen ydinryhmässä on useita SOLIDWORKS-yrityksen perustaneita henkilöitä, kuten kaksi entistä toimitusjohtajaa, Jon Hirschtick ja John McEleney.