cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hannu Kangas
thumb|Hannu Kangas, Bislett Games 2011 Hannu Antero Kangas (s. 26. toukokuuta 1968) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja ja entinen keihäänheittäjä. Hän toimi Suomen Urheiluliiton keihäänheiton lajivalmentajana vuosina 2005–2011. Hän valmensi Tero Pitkämäkeä koko tämän uran ajan. Lisäksi hän valmensi Teemu Wirkkalaa elokuuhun 2010 saakka ja nykyään hän toimii myös tyttärensä, Jenni Kankaan valmentajana. Hän toimi Etelä.Pohjanmaan Yleisurheilu ry:n puheenjohtajana vuosina 2013–2020.
Suomen Urheiluliitto on valinnut Kankaan vuoden valmentajaksi vuosina 2004, 2007 ja 2010.
Kankaan ennätys keihäänheitossa on miesten 800 gramman keihäällä 72,48 metriä.
Siviiliammatiltaan Kangas on luokanopettaja. Hän on naimisissa ja hänellä on viisi lasta, joista neljä on harrastanut keihäänheittoa. Kankaan lapsista Emilia voitti kuulantyönnössä EM-pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa 2023.
Lordikansleri
Lord High Chancellor of Great Britain eli Ison-Britannian lordikansleri on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen virka-asema, joka vastaa oikeusministeriä. Hän on toiseksi ylin kruununministereistä (Great Officers of State). Lordikanslerin nimittää monarkki pääministerin esityksestä. Ennen vuoden 1707 unionia oli olemassa erillinen Chancellor of England ja Lord Chancellor of Scotland. Irlannilla oli oma lordikanslerinsa myös vuoden 1801 unionin jälkeen.
Lordikansleri oli aiemmin myös Englannin ja Walesin oikeuslaitoksen päällikkö ja ylähuoneen puheenjohtaja. Hänelle kuului ylähuoneessa villalla täytetty punainen istuin (Woolsack), jonka takapuolella on seremoniallinen sauva. Villasäkin otti käyttöön Edvard III (1327–1377). Se symboloi villan merkitystä Englannin kansakunnan vauraudelle. Nykyisin säkki on täytetty Kansainyhteisön maiden villalla merkkinä yhtenäisyydestä.
Vuoden 2005 perustuslaillisen uudistuksen (Constitutional Reform Act 2005) jälkeen ylähuoneen puhemiehen tehtävä siirtyi uudelle puhemiehelle, Lord Speakerille, ja oikeuslaitoksen johtoon tuli Lord Chief Justice of England and Wales.
Nykyinen lordikansleri on Dominic Raab
Skaalakorkeus
Skaalakorkeus H on planeetan kaasukehän tai sen osana olevan kaasun se korkeus, jossa kaasun osapaine pienenee e:nteen osaan pinnalla vallitsevasta paineesta. Tässä e on Neperin luku eli noin 2,718. Maalle hapen skaalakorkeus on 7 kilometriä, typen 8 kilometriä ja vedyn 120 kilometriä. Koko ilmakehän skaalakorkeus on 8,5 kilometriä. Vedyn korkea skaalakorkeus merkitsee sitä, että vetykaasu karkaa Maan ilmakehästä. Skaalakorkeus määräytyy kaasujen lämpöliikkeestä, eli lämpötilasta ja kaasuosasten massasta.
Skaalakorkeus
Maan ilmakehälle skaalakorkeus H = 8 500 m, kun lämpötila on 290 K eli noin +17 °C. Skaalakorkeus voidaan määritellä yhtälöllä
jossa
Skaalakorkeuden H avulla voidaan laskea paineen väheneminen ylöspäin mentäessä, jos paine maan pinnalla tunnetaan
jossa H on skaalakorkeus, P0 on paine korkeudella 0 (ilmalle 1,01×1010Pa) ja P = paine korkeudella z.
Huomattava on, että esimerkiksi Aurinkoa Maata lähempänä kiertävässä Venuksessa vesihöyryn skaalakorkeus on 40 km, Maassa se on 13 km. Venuksen vesihöyry karkaa avaruuteen Maata nopeammin ja planeetalla ei senkään takia ole meriä.
Muutamia skaalakorkeuksia
Muutamia kaasujen skaalakorkeuksia Maalle, Venukselle ja Marsille:
Siitin
Siitin eli penis on urosnisäkkäiden ja eräiden muiden urospuolisten selkärankaisten sukupuolielin, jolla uros siittää jälkeläisiä. Siemenneste ja nisäkkäillä myös virtsa poistuvat kehosta siittimen kautta.
Ihmisen siitin on enimmän aikaa veltto, mutta kiihottumisen myötä paisuvaiskudos täyttyy verellä, jolloin siitin kasvaa ja kovettuu. Siitin ja varsinkin sen kärki eli terska ovat hyvin tuntoherkkiä. Monilla eläimillä erektion korvaa siitinluu.
Biologiaa
Siitin sijaitsee jalkovälissä ja on kiinnittynyt häpyluuhun lantion pohjaan. Se on pitkä ja kapea elin, josta osa sijaitsee kehon sisäpuolella. Tyviosa on ihon alla ja ulottuu peräaukon lähelle.
Siittimen varsi koostuu pitkittäissuuntaisista paisuvaiskudoksista, joita kutakin ympäröi vahva sidekudoskalvo. Varsinaisia paisuvaisia on kaksi ja lisäksi kolmas, virtsaputkea ympäröivä paisuvainen. Kärki eli terska on vartta leveämpi, pehmeämpi ja väriltään tummanpunainen. Muodoltaan se on kiilamainen ja muistuttaa hieman sientä. Siitin ja varsinkin terska ovat hyvin tuntoherkkiä. Siittimen varsi voi olla sileä tai siinä voi olla pieniä nystyjä. Ne ovat talirauhasia ja tulevat usein esiin murrosiän myötä. Varren keskellä kulkee virtsaputki, jota pitkin sekä siemenneste että virtsa poistuvat kehosta. Siitintä ympäröi esinahka eli ohut, väljä iho, jonka voi tarvittaessa vetää taakse, jolloin terska paljastuu kokonaan. Siittimen alla sijaitsevat kivekset.
Siitin on enimmän aikaa veltto. Kiihottumistilassa paisuvaiskudokset täyttyvät verellä, jolloin siitin kovettuu, kasvaa ja nousee pystyasentoon. Jäykistyminen helpottaa siittimen työntämistä emättimeen ja siittiöiden kuljettamista naisen sukuelimiin. Jos yhdyntä jatkuu laukeamiseen asti, mies saa orgasmin ja siemensyöksyn. Siittiöt siirtyvät naisen elimistöön, mistä seurauksena voi olla hedelmöittyminen ja uuden elämän synty.
Lepotilassa aikuisen miehen siitin on keskimäärin 6–11 senttimetriä pitkä ja 2–4 senttimetriä paksu. Erektiossa pituus on yleensä 10–20 senttiä, keskimäärin noin 15 senttiä (yläpuolelta tyvestä kärkeen mitattuna). Erilaisten kehityshäiriöiden seurauksena siitin voi jäädä epätavallisen pieneksi tai kasvaa poikkeuksellisen suureksi. Jälkimmäinen johtuu usein ennen aikojaan alkaneesta murrosiästä.
Siittimen sairaudet
Siittimen vakavat epämuodostumat ovat erittäin harvinaisia. Vakavissa tapauksissa siitin voi puuttua kokonaan (afallia) tai niitä voi olla kaksi (difallia). Afalliaa esiintyy arviolta yhdellä 30 miljoonasta miehestä.
Siittimen säännöllinen peseminen on suositeltavaa, koska se vähentää terskan ja esinahan tulehtumisen riskiä. Penissyöpä ja muut siittimen kasvaimet liittyvät yleensä terskaan tai esinahkaan. Muualla alkaneet syövät voivat lähettää etäpesäkkeitä penikseen, mutta tämä on erittäin harvinaista. Kirjallisuudessa on kuvattu kolmisensataa tapausta. Alkuperäisen kasvaimen sijainti on näissä tapauksissa ollut yleensä virtsarakko (33 % tapauksista), eturauhanen (30 %), paksusuoli (17 %) tai munuainen (7 %). Siittimeen levinneen syövän ennuste on huono.
Ahdas esinahka eli fimoosi hoidetaan yleensä poistamalla esinahka. Lääkäri voi myös määrätä salvaa kireän esinahan hoitoon.
Siittimen muokkaaminen
Siittimen rituaalista muokkaamista on harjoitettu tuhansien vuosien ajan. Ympärileikkaus on yleensä lapsuusiässä tehtävä leikkaus, jossa esinahka poistetaan. Poistoleikkauksien syyt ovat yleensä uskonnolliset, mutta niitä tehdään myös hygieniasyistä. Mahdollisten haittavaikutusten vuoksi ympärileikkaus on kiistanalainen käytäntö. Hellenistisenä aikana sekä holokaustin aikana jotkut juutalaiset pyrkivät salaamaan ympärileikkauksen venyttämällä siittimen tyven ihoa.
Siittimen suurennusleikkaus on melko harvinainen operaatio, jossa penistä pidennetään tai paksunnetaan kirurgisesti. Pidennysleikkauksessa siitintä kannatteleva nivelside katkaistaan, jolloin siitin työntyy ulommaksi kehosta. Leveyttä lisätään siirtämällä siittimeen kehon rasvaa.
Syväviillossa siittimen alapintaan tehdään viilto, jonka kautta virtsa ja siemenneste poistuvat, ellei sitä peitetä esimerkiksi sormella. Siitintä on venytetty sitomalla siihen painoja, jolloin se voi venyä jopa 30–45 senttimetrin mittaiseksi. Siitin voidaan myös lävistää tai sen muotoa muokata erilaisilla implanteilla, joiden tarkoitus on lisätä seksuaalista mielihyvää.
Kulttuuriset merkitykset
thumb|Hedelmällisyyden ja mieskunnon jumala [[Priapos. Pompeijin raunioista löytynyt fresko.]]
Siitin samaistetaan usein miessukupuoleen ja maskuliinisuuteen. Vastaavasti erektio assosioituu voimaan ja impotenssi heikkouteen. Koska mies voi kiihottua tahtonsa vastaisesti ja tämä näkyy siittimen kovettumisessa, siitintä on pidetty sekä mahtavana luonnonvoimana että ihmisen eläimellisten piirteiden symbolina. Teologiassa siihen on assosioitu ihmisen taipumus syntiin. Fallossymbolit ovat yleisiä vallan symboleja. Myös abstrakti tai tahattomasti siitintä muistuttava muoto tai kuva voidaan tulkita fallossymboliksi.
Antiikin Kreikassa miesten alastomuus oli urheiluharjoituksissa ja -tapahtumissa yleistä. Mies saattoi myös paljastaa siittimensä himoitsemalleen naiselle osana kosiskelumenoja. Kreikkalaiset kuvasivat barbaarien ja orjien siittimet isoiksi ja omansa lyhyiksi ja ohuiksi. Euroopassa käytettiin 1400- ja 1500-luvuilla kalukukkaroksi kutsuttua vaatekappaletta, joka peitti siittimen mutta toisaalta myös korosti sitä. Viktoriaanisena aikana sukuelimiin ja ruumiintoimintoihin suhtauduttiin äärimmäisen pidättyväisesti, eikä siitintä tuolloin juurikaan edes mainittu.
Monet miehet ovat huolissaan siittimensä koosta ja pelkäävät sen olevan liian pieni. Huolta voimistaa siittimen samaistuminen miehisyyteen sekä pornografian keskittyminen keskimääräistä isompiin peniksiin. Filosofi Susan Bordo on verrannut miesten huolta siittimensä koosta naisten huoleen ylipainosta.
Laajalle levinneen urbaanilegendan mukaan siittimen koko korreloisi ihmisrodun kanssa, mutta väite ei pidä paikkaansa.
Sigmund Freudin ajattelussa siittimellä on tärkeä rooli mies- tai naisidentiteetin kehityksessä. Kastraatiopelko ja peniskateus ovatkin psykoanalyysin keskeisiä käsitteitä.
Siitin muilla lajeilla
Joidenkin eläinlajien siittimissä on siitinluu, jonka tarkoituksena on olla siittimen lisätukena. Siitinluu ei ole yhteydessä muuhun luurankoon. Eläimiä, joilla on siitinluu, ovat muun muassa siilit, päästäiset ja muut hyönteissyöjät, lepakot, jyrsijät ja lihansyöjät.
Ihmisapinoista suurin siitin on ihmisellä, pienin gorillalla. Simpanssilla se on kooltaan näiden väliltä. Useimmista kädellisistä poiketen ihmisellä ei ole siitinluuta.
Selektiiviset serotoniinin takaisinoton estäjät
Selektiiviset serotoniinin takaisinoton estäjät ( eli SSRI) ovat ryhmä lääkeaineita, joita määrätään yleensä masennuksen tai ahdistuneisuushäiriön hoitoon. SSRI-lääkkeitä käytetään myös pakko-oireisen häiriön tai paniikkikohtausten, bulimian ja sosiaalisen fobian hoitoon. Niitä käytetään myös ennenaikaisen siemensyöksyn hoitoon serotoniinin verisuonia supistavan vaikutuksen johdosta.
SSRI-lääkkeet ovat suosituimpia masennuksen hoitoon käytettäviä lääkkeitä. Niihin lisätään Yhdysvalloissa varoitus siitä, että ne saattavat lisätä teini-ikäisten potilaiden itsemurhariskiä.
Kulutus
SSRI-lääkkeet ovat Suomen suosituin masennuslääketyyppi, sillä noin kaksi kolmesta masennuslääkereseptistä on kirjoitettu jollekin SSRI-lääkkeelle. 230 000 suomalaista käyttää SSRI-lääkkeitä.
Historiaa
SSRI-lääkkeet perustuvat 1960-luvulla esitettyyn aivojen kemiallisen epätasapainon hypoteesiin, joka muuttui 1980-luvulla serotoniinihypoteesiksi. Serotoniinihypoteesin mukaan masennus johtuisi aivojen serotoniinivajeesta.
Ensimmäinen SSRI-lääke tsimelidiini tuotiin markkinoille vuonna 1982. Sen kehitti ruotsalainen Astra AB. Tsimelidiinillä oli hengenvaarallisia sivuvaikutuksia, muun muassa Guillain-Barrén oireyhtymä, ja sen myyntilupa peruttiin vuonna 1983.
Yhdysvaltalainen Time-lehti julkaisi vuonna 1992 etusivun jutun, jossa väitettiin, että fluoksetiinia sisältävä Prozac ja muut SSRI-lääkkeet paransivat jopa 90 prosenttia masennuspotilaista. Myöhemmin alettiin jopa väittää, että SSRI-lääkkeet kohottavat terveidenkin ihmisten mielialaa. SSRI-lääkkeitä alettiin määrätä sittemmin myös erittäin esimerkiksi kuukautisia edeltävään premenstruaalisyndrooman ja esiintymisjännityksen kaltaisiin yleisiin vaivoihin sekä surumielisen oloisille koirille. "Onnellisuuspillereiksi" nimetyt SSRI-lääkkeet alkoivat yleistyä Suomessa jo vuonna 1990. Näiden niin sanotun kolmannen sukupolven masennuslääkkeiden väitettiin tuovan huomattavaa apua masennukseen ilman vanhojen masennuslääkkeiden ikäviä sivuvaikutuksia, kuten persoonallisuuden muutosta.
Vaikutusmekanismit
200px|thumb|Serotoniini. SSRI-lääkkeet estävät valikoivasti serotoniinin takaisinottoa [[synapsissa.]] SSRI-lääkkeet perustuvat 1960-luvulla kehitettyyn aivojen kemiallisen epätasapainon hypoteesiin, jonka mukaan serotoniinin, dopamiinin ja noradrenaliinin puute aivoissa aiheuttaisivat masennusta. SSRI-lääkkeet poikkeavat niitä edeltäneistä masennuslääkkeistä siten, että niiden tarkoituksena on lisätä näistä vain serotoniinin pitoisuutta.
SSR-lääkkeet nostavat serotoniinin pitoisuuksia aivoissa, koska ne estävät serotoniinin takaisinottoa esisynaptiseen hermosoluun (neuroniin) synapsiraosta, kun hermosolun lähettämä viesti on välittynyt toiseen hermosoluun. Lääkeaine sitoutuu synaptisen hermopäätteen kuljetusreseptoreihin, mikä estää serotoniinin palautumisen päätteeseen. Näin hermosolujen synapsirakoon jää enemmän serotoniinia, joka vaikuttaa vastaanottavaa hermosolua ärsyttävästi.
SSRI-lääkkeet aktivoivat serotonergista hermovälitystä. Tarkoituksena on estää serotoniinin takaisinottoa presynaptisissa hermopäätteissä. Tällöin serotoniinipitoisuus kasvaa hermopäätteiden soluvälitilassa ja solukalvoissa reseptoritasolla. Myöhemmin ilmaantuva vaste liittyy hermovälityksen herkkyyden muutoksiin, kohdeneuronien signaalitransduktiojärjestelmien ja geeniekspression aktivoitumiseen sekä hermokasvutekijöiden ja neuroprotektiivisten tekijöiden aktiivisuuden kasvuun.
Farmakogenetiikka
Joidenkin trisyklisten masennuslääkkeiden sekä SSRI-lääkkeiden imeytymiseen vaikuttavat yksilölliset, perinnölliset ominaisuudet. Maksan entsyymien CYP2D6 ja CYP2C19 kautta metaboloituvat esimerkiksi trisyklinen amitriptyliini ja SSRI- lääke essitalopraami. Näiden entsyymien aktiivisuuden vaihtelut yksilöiden välillä johtavat tiettyjen lääkkeiden kohdalla erilaisiin hoitovasteisiin. Potilaan perinnöllisten ominaisuuksien perusteella voidaan päätellä sopiva lääkeannos ja mahdollisten sivuvaikutusten esiintyvyys. Näiden perinnöllisten ominaisuuksien selvittämiseen käytetään farmakogeneettistä testiä.
Teho
Käsitys lääkkeiden tehosta masennuksen hoidossa johtuu sitä, että lääkeyhtiöt ovat julkaisseet valikoivasti vain sen osan tekemistään tutkimuksista, joiden mukaan lääkehoidosta on ollut hyötyä masennuspotilaille. Brittilainen psykologian tohtori Irving Kirsch sai oikeuden päätöksellä tutustua julkaisematta jätettyihin tutkimuksiin. Kun kaikki tutkimukset otettiin mukaan meta-analyyseihin, havaittiin, etteivät mukaan SSRI-lääkkeet eivät tehoa kuin hieman lumelääkettä paremmin lievään masennukseen. Teho oli parempi vaikea-asteisessa masennuksessa, mutta se saattaa johtua siitä, että lumevaikutus tehoaa paremmin vaikea-asteiseen kuin lievään masennuksen. Toinen mahdollinen selitys on se, että on olemassa pieni joukko potilaita, jotka hyötyvät aidosti masennuslääkkeistä. Erään koostetutkimuksen mukaan SSRI-lääkkeet ovat keskimäärin vain 18–25 prosenttia tehokkaampia kuin lumelääke lievän ja keskivaikean masennuksen hoidossa. On olemassa myös viitteitä siitä, että SSRI-lääkkeet eivät tehoa, jos masennuksen taustalla on elimistön puolustusjärjestelmän kehittämä inflammaatio.
Psykologian professori Irving Kirschin tutkimuksissa SSRI-lääkkeiden teho ei keskimääräisesti osoittautunut lumelääkettä merkittävästi tehokkaammaksi. Tutkimuksissa oli tämän pohjalta päätelty, että oikeaa lääkettä saaneilla potilailla sivuvaikutukset saattoivat korostaa lumevaikutusta. Päätelmät perustuvat myös tutkimuksiin, joiden mukaan lääkkeen oletetulla vaikutusmekansimilla ei ole juurikaan merkitystä siihen, kuinka tehokkaita ne ovat masennuksen hoidossa. Esimerkiksi serotoniinin takaisinottoa tehostavat SSRE-lääkkeet, dopamiini- ja noradrenaliinitasoihin vaikuttavat NDRI-lääkkeet ja SSRI-lääkkeet ovat joidenkin tutkimusten mukaan yhtä tehokkaita masennuksen hoidossa. Näiden tutkimusten mukaan arviolta 62 prosentilla potilaista masennusoireet laskevat Hamiltonin asteikolla yli 50 prosenttia lähtötasosta huolimatta siitä, syövätkö he SSRE, SSRI, NDRI-lääkkeitä, taikka trisyklisiä masennuslääkkeitä.
Vuonna 2010 meta-analyysi osoitti, että hyöty lievän tai keskivaikean masennuksen potilaille saattaa olla lumelääkkeiden tasoa tai vain hieman korkeampi, mutta kaikkein vakavimmista masennuksista kärsiville SSRI:n hyöty on huomattavasti suurempi kuin lumelääkkeen. Toisaalta on arveltu, että masennuslääkkeiden teho vakavissa masennustiloissa on kliinisesti merkitsevä vain näennäisesti. Tämä johtuu siitä, että vaikean masennuksen lähtötasosta johtuen sokkoutumisen purkautumisesta syntyvä vääristymä tuottaa pistemäärältään suuremman eron plasebon ja masennuslääkkeen välillä, kuin lievemmissä masennustiloissa. Ilmiötä voidaan havainnollistaa olettamalla, että sokkoutumisen purkautumisen tuottama vääristymä on 10 % masennuslääkkeitä käyttävällä ryhmällä. Lisäksi voidaan yksinkertaisuuden nimissä olettaa, että plaseboa saavalla ryhmällä vääristymää ei ole lainkaan. Tällöin Hamiltonin skaalalla 25 pisteen lähtötaso tuottaa pelkästään tästä vääristymästä johtuen 2,5 pisteen eron plasebolla olevien koehenkilöiden ja lääkityksellä olevien koehenkilöiden välillä. Lievemmässä masennustilassa taas esimerkiksi 15 pisteen lähtötasolla vääristymisestä johtuva ero on 1,5 pistettä. Esimerkiksi Irving Kircshin meta-analyysin mukaan masennuslääkkeiden ja plasebon välinen ero on erittäin vakavissa masennustiloissa 4,36. Erittäin vakavaksi masennustilaksi määritellään HAMD-D-skaalalla tilat, jotka tuottavat yli 28 pistettä. Esimerkiksi Iso-Britannian terveydenhoidon instituutti NICE (National Institute for Health and Care Excellence) on määritellyt masennuksen hoidon kliinisen merkitsevyyden rajaksi 3 pistettä HAM-D-skaalalla. Lääkkeen erottaa plasebosta erään tutkimuksen mukaan 78 prosenttia potilaista ja 87 prosenttia lääkäreistä. Tutkitusti masennuslääkkeiden kliininen teho verrattuna plaseboon on myös suoraan yhteydessä sokkoutuksen purkautumiseen. Toisin sanoen mitä suurempi ero on plasebon ja lääkkeen välillä, sitä suurempi osa potilaista arvaa oikein, syövätkö he plaseboa vai aktiivista lääkettä.
SSRI-lääkkeiden tehoa on perusteltu sillä, että itsemurhat ovat vähentyneet niiden käytön yleistymisen aikana. Tutkimusten mukaan SSRI-lääkkeiden käyttö kuitenkin lisää itsemurhayrityksiä 40 prosentilla. Sen sijaan itsemurhakuolemien määrä on vähentynyt kolmanneksella. Tutkimusnäyttö masennuslääkkeiden ja itsemurhien välisestä yhteydestä onkin kiistanalainen. Ekologisissa tutkimuksissa suoraa kausaalisuhdetta masennuslääkkeiden ja itsemurhien määrän välille ei ole voitu todistaa. Monissa maissa itsemurhiin liittynyt laskeva trendi on alkanut kauan ennen, kuin SSRI-lääkkeet tulivat markkinoille, eikä itsemurhien lasku ole ollut suoraan yhteydessä SSRI-lääkkeiden kulutuksen kasvuun. Esimerkiksi pohjoismaista Tanskassa ja Ruotsissa itsemurhat alkoivat laskea yli kymmenen vuotta ennen SSRI-lääkkeiden tuloa markkinoille. Toisaalta Islannissa SSRI-lääkkeiden myynti on ollut suurempaa kuin muissa pohjoismaissa, mutta itsemurhaluvut ovat pysyneet lähes samoina viimeisen 50 vuoden ajan.
Masennuksesta johtuvien sairauseläkkeiden määrä on lähes kaksinkertaistunut samaan aikaan kun masennuslääkkeiden käyttö on yli kolminkertaistunut. Selvää syy-seuraussuhdetta ilmiölle ei ole osoitettu. Masennuspotilaiden määrä ei ole lisääntynyt merkittävästi tarkasteltuna ajanjaksona.
2000-luvun jälkipuolella kävi ilmi, että lääketehtaiden rahoittamia masennuslääketutkimuksia on julkaistu vuosien varrella valikoivasti, siten että negatiivisen tuloksen antaneet tutkimukset on jätetty lähes systemaattisesti julkaisematta.
Annostelu ja metabolia
SSRI-lääkkeiden annostelun pitäisi olla yksilöllistä, koska niiden hajoamisvauhti määräytyy geneettisesti ja vaihtelee suuresti eri ihmisillä. Hitaimmilla metaboloijilla lääkettä kertyy elimistöön niin paljon, että pitoisuudet saattavat olla jopa kaksikymmenkertaisia nopeisiin metaboloijiin verrattuna. Noin 7–10 prosentilta väestöstä puuttuu kokonaan SSRI-lääkkeitä hajottava entsyymi CYP2D6. Pienikin annos lääkettä voi kasautua heillä nopeasti rajuksi yliannostukseksi. Geneettisten ominaisuuksien selvittämiseen käytetään farmakogeneettistä testiä.
SSRI-lääkkeiden puoliintumisaika vaihtelee keskivertopotilaalla paroksetiinin 20 tunnista fluoksetiinin noin sataan tuntiin. Fluoksetiinin aktiivisten aineenvaihduntatuotteiden huomiointi pidentää puoliintumisajan 1–3 viikkoon.
Yliannostuksesta tai päällekkäisistä serotoniinitasoihin vaikuttavista lääkityksistä voi seurata hengenvaarallinen serotoniinioireyhtymä, jota ilmenee 14–16 prosentilla yliannostuksen ottaneista.
Haittavaikutukset
SSRI-lääkkeitä on markkinoitu tehokkaana, mutta huomattavasti paremmin siedettynä lääkehoitona verrattuna vanhempiin trisyklisiin masennuslääkkeisiin. Tutkimukset kuitenkin osoittavat, etteivät SSRI-lääkkeet eroa haittavaikutusiltaan kovinkaan dramaattisesti trisyklisistä lääkkeistä.
Eläinkokeissa on havaittu, että sikiöaikana emonsa kautta fluoksetiinille altistuneilla hiirillä ja sitalopraamille syntymänjälkeisenä aikana altistuneilla rotilla esiintyy aikuisuudessa heikentynyttä seksuaalista motivaatiota. Vastaava pysyväisvaikutus on havaittu nuoruusaikana fluvoksamiinille tai paroksetiinille altistetuilla rotilla.
SSRI-lääkkeiden käyttöön liittyvät seksuaalitoimintojen häiriöt ovat hyvin yleisiä sekä miehillä että naisilla, ja ilmetessään ne jatkuvat miltei aina koko lääkehoidon ajan. Seksuaalitoimintojen häiriöitä esiintyy noin kahdella kolmesta potilaasta, riippuen hieman käytetystä lääkeaineesta. Harvinaisissa tapauksissa häiriöt ovat jääneet pysyviksi lääkkeen käytön lopettamisen jälkeen. SSRI-lääkkeiden aiheuttamat seksuaalitoimintojen häiriöt voivat ilmetä seksuaalisten ajatusten, kiinnostuksen, halun, kiihottumisen, tuntoherkkyyden, orgasmin tai nautinnon heikkenemisenä tai puuttumisena. Miehillä ilmenee usein erektion heikkeneminen tai impotenssi sekä viivästynyt ja heikentynyt siemensyöksy. Pitkäaikaiskäytön lopettaminen saattaa johtaa taipumukseen saada ennenaikainen siemensyöksy. Toisinaan SSRI-lääkkeiden käytön lopettaminen saattaa aiheuttaa miehillä taipumuksen saada hallitsemattomia erektioita. Pysyvää genitaalista kiihottumista on raportoitu myös naisilla. Essitalopraamin on havaittu heikentävän siemennesteen laatua lääkehoidon aikana, mikä saattaa olla sekundaarinen seksuaalitoimintojen häiriöille ja koskea siten muitakin SSRI-lääkkeitä.
Raskauden aikaisen mielialalääkkeen käytön myötä voi sikiöllä tai vastasyntyneellä esiintyä voimakkaita vieroitusoireita lääkkeen käytön lopettamisen yhteydessä tai synnytyksen jälkeen.
Eläinkokeet osoittavat, että raskauden aikainen masennuslääkkeiden käyttö voi myös johtaa pysyviin muutoksiin jälkeläisissä. Ihmisillä on todettu, että SSRI-lääkkeiden käyttö raskauden ensimmäisellä kolmanneksella voi aiheuttaa aukon lapsen sydämen väliseinään. SSRI-lääkkeet voivat myös aiheuttaa vaikeuksia imetyksessä. Lisäksi on havaittu, että raskausaikana masennuslääkettä käyttäneiden äitien lapset saattavat kehittyä hitaammin kuin niiden masentuneiden äitien lapset, jotka eivät käyttäneet lääkehoitoa raskauden aikana.
SSRI-lääkkeet lisäävät osteoporoosia ja kaksinkertaistavat luumurtumien määrän ikääntyneillä. SSRI-lääkkeet aiheuttavat vähintään 10–15 prosentille potilaista motorista levottomuutta, ahdistuneisuutta, kiihtyneisyyttä tai unettomuutta. Joskus SSRI-lääkkeet aiheuttavat potilaalle manian tai hypomanian kaltaisia mielialan muutoksia. Tämä täyttää diagnostiset kriteerit kaksisuuntaisen mielialahäiriön diagnoimiseen huolimatta siitä, että lääkkeen lopettamisen jälkeen potilaalla ei esiintyisi näitä mielialanvaihteluita enää koskaan. Kuitenkaan huumeista tai alkoholista aiheutuva mania tai hypomania ei riitä kaksisuuntaisen mielialahäiriön diagnoosiin vaan SSRI-lääkkeillä on tässä erityisasema sen ollessa juridisesti lääke. SSRI-lääkkeet saattavat aiheuttaa myös vapinaa tai kiusallisen voimakasta hikoilua. Lisäksi SSRI-lääkkeet voivat lisätä vatsa- ja pohjukaissuolen haavojen vuotoa tai muuta verenvuotoalttiutta. SSRI-lääkkeiden käyttö lisää niin ikään luunmurtumien riskiä ja voi aiheuttaa akatisia-tyypin pakkoliikkeitä.
SSRI-lääkkeet saattavat heikentää immuunipuolustuksen toimintaa, ja on havaittu, että SSRI-lääkkeitä käyttävät keuhkoahtaumatautipotilaat joutuvat muita potilaita 15 prosenttia useammin sairaalahoitoon hengitysoireiden takia ja heillä on 20 prosenttia suurempi kuolleisuus.
Alle 18-vuotiailla nuorilla SSRI-lääkkeet saattavat lisätä itsetuhoisuutta ja aggressiivisuutta.
Yhteisvaikutukset muiden kemiallisten aineiden kanssa
Tupakointi vähentää SSRI-lääkkeiden tehoa, koska nikotiini nopeuttaa SSRI-ryhmän lääkeaineiden poistumista elimistöstä.
Vieroitus ja vieroitusoireet
SSRI-lääkkeiden säännöllinen käyttö aiheuttaa hermoston mukautumista siten, että aivoissa sekä ennen kaikkea verisuonissa ja ruoansulatuskanavassa sijaitsevien serotoniinireseptorien herkkyys vähenee ja hermoston alkaa erittämään entistä vähemmän serotoniinia. Monet vieroitusoireet johtuvat näistä muutoksista, joiden vuoksi elimistön on vaikea sopeutua lääkkeen määrän vähenemiseen. SSRI-lääkitys on lopetettava asteittain annosta pienentämällä muutaman viikon tai kuukauden kuluessa, jotta vieroitusoireet jäisivät mahdollisimman vähäisiksi. On varsin yleistä, ettei julkinen terveydenhuolto tarjoa riittävää tukea psyykenlääkkeistä vieroittautumiseen. Vuonna 2016 perustettu Tarpeenmukainen hoito ry ylläpitää SSRI-vieroituksen vertaistukiryhmiä.
Intiaanien pakkomuutot
Intiaanien pakkomuutot on yleisnimitys toimille, joilla Yhdysvallat siirsi intiaaniheimoja Mississippijoen itäpuolelta länsipuolelle. Toimenpiteisiin sisältyi sopimuksia, maakauppaa ja pakkosiirtoja, jopa aseellista sodankäyntiä. Muodollisesti toiminta perustui ”Asetukseen intiaanien siirtämisestä” (Indian Removal Act) vuodelta 1830, vaikka vastahakoisten intiaanien työntäminen yhä lännemmäs oli alkanut jo aikaisemmin. Kuuluisin ”toimenpiteistä” on Kyynelten polku -nimellä tunnettu cherokee-intiaanien pakkomuutto, joka johti tuhansiin kuolonuhreihin.
Viiden ”sivistyneen” heimon pakkomuutto
Vuonna 1830 viisi niin sanottua sivistynyttä heimoa asui edelleen Mississipin itäpuolella: chickasawit, choctawit, creekit, seminolit ja cherokeet. Monet heistä olivat omaksuneet useita euro-amerikkalaisen kulttuurin piirteitä, muun muassa kristinuskon. Cherokeilla oli oma kirjoitusjärjestelmänsä, ja he julkaisivat sanomalehteä sekä cherokeen että englannin kielillä.
Kulttuurin mukautumisesta huolimatta heimojen asema ei ollut turvattu: jotkut eurooppalaissyntyiset kokivat heimojen läsnäolon uhkana rauhalle ja turvallisuudelle, koska monet intiaanit olivat taistelleet aiemmissa sodissa Yhdysvaltoja vastaan, usein Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan aseistamina. Toiset uudisasukkaat taas himoitsivat heimojen asuttamaa maata.
Vuonna 1835 seminolit kieltäytyivät lähtemästä Floridasta. Tästä syttyi toinen seminolisota, joka jatkui vuoteen 1842 ja päättyi Yhdysvaltojen voittoon.
Samoin vuonna 1835 noin 15 000 creek-intiaania pakotettiin muuttamaan Alabamasta ja Georgiasta Canadian River -intiaanireservaattiin.
Muita muuttoa vastustaneita heimoja olivat shawneet, ottawat, potawatomit, saukit ja foxit.
Notre Damen saari
Notre Damen saari on keinotekoinen saari Saint Lawrence -joella Montrealissa, Quebecissä, Kanadassa.
Notre Dame -saari rakennettiin kymmenessä kuukaudessa 15 miljoonasta tonnista kiveä, joka kaivettiin Montrealin metroaseman rakennustöissä vuonna 1965. Saari luotiin Montrealin maailmannäyttelyyn 1967 juhlistamaan Kanadan satavuotisjuhlaa.
Suurin osa jäljelle jääneistä maailmannäyttelyn paviljongeista purettiin vuonna 1975, jotta saataisiin aikaan pitkä soutu- ja melonta-allas Montrealin vuoden 1976 kesäolympialaisille. Olympia-allas on edelleen Pohjois-Amerikan suurin keinotekoinen soutuallas. Entinen Ranskan paviljonki ja Quebecin paviljonki remontoitiin, sisustettiin uudelleen ja niistä tuli Montreal Casino, joka on suuri Quebecin hallituksen omistama rahapelilaitos. Saarella on myös Circuit Gilles Villeneuven -moottorirata, jolla on järjestetty muun muassa Formula 1 -sarjan Kanadan osakilpailu. pienoiskuva|vasen|Saarta Saaren länsipuolella sijaitsevalla puistoalueella on pieni järvi, joka on avoinna koko kesän vesiliikuntaa harrastaville. Maailmannäyttelyn jälkeisten vuosikymmenien aikana Montrealin kaupunki on kaunistanut saarta kasveilla ja puilla, joten se näyttää nykyään vähemmän keinotekoiselta.
Vuonna 1980 saaren viherryttäminen ja kaunistuminen kiihtyivät, kun siellä järjestettiin Floralies Internationales -puutarhanäyttely ja kilpailu, joka keräsi kasvien mestariteoksia kymmenistä maista. Nämä puutarhat ovat edelleen käytettävissä keväästä syksyyn, ja niiden pinta-ala on yli 25 hehtaaria. Saarta risteilevien laguunien osittain luoma mikroilmasto edistää sitä, että puutarhoissa voi kasvaa sellaisia kasveja, jotka yleensä sietävät huonosti Montrealin kylmää ilmastoa.
Carolyn Keene
Carolyn Keene on pseudonyymi niille kirjailijoille, jotka kirjoittivat Stratemeyer Syndicate -kustantamon julkaisemia Neiti Etsivä ja Dana-tytöt -kirjasarjoja. Edward Stratemeyerin (1862–1930) perustama The Stratemeyer Syndicate -kustantamo olikin kuuluisa siitä, että se oli julkaissut kirjojaan keksityillä kirjailijanimillä, oli alkuperäinen kirjailija kuka tahansa. Kustantamo palkkasi kirjailijoita kirjoittamaan lyhyitä romaaneja kirjasarjaan. Heille maksettiin vain vaatimattomat 125 Yhdysvaltain dollaria tarinaa kohti ja heidän oli myös luovuttava kaikista oikeuksistaan kirjoittamaansa materiaaliin.
Edward Stratemeyerin tytär Harriet Adams on ollut yksi Neiti Etsivien kirjoittajista, hänen kirjoittamiaan on sarjasta 24 osaa. Toinen tuottelias haamukirjailija on Mildred Wirt Benson, joka kirjoitti sarjaan 23 osaa, myös sarjan kolme ensimmäistä osaa.
Lisäksi kyseistä salanimeä ovat käyttäneet seuraavat henkilöt:
Tommy Salo
Tommy Mikael Salo (s. 1. helmikuuta 1971 Surahammar, Ruotsi) on ruotsinsuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi NHL:ssä ja edusti Ruotsia useissa arvokisoissa.
Ura
New York Islanders varasi Salon NHL:ään vuoden 1993 varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella varausnumerolla 118. Ykkösvahdin asemaan Salo nousi NHL:ssä kaudella 1996–1997. Salo kuului NHL-maalivahtien parhaimmistoon Edmonton Oilersissa 2000-luvun alussa, pelaten All Stars -ottelussa vuosina 2000 ja 2002. Kaikkiaan hän pelasi NHL:ssä 10 kautta, kunnes palasi Ruotsiin vuonna 2004.
Maajoukkueessa Salo oli voittamassa Ruotsille sen ensimmäistä jääkiekon olympiakultaa Lillehammerissa 1994. Loppuottelu ratkesi rangaistuslaukauskilpailussa Salon torjuessa Kanadan viimeisen yrityksen. MM-kisoissa Salo onnistui etenkin vuoden 1998 kisoissa, jossa hän torjui Ruotsin maailmanmestaruuteen torjuntaprosentin ollessa 95,9. Salo valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen 1997, 1998 ja 1999. Salon maajoukkueura muistetaan myös epäonnistumisesta olympialaisten puolivälierässä Salt Lake Cityssä 2002, jossa Valko-Venäjän Uladzimir Kopatsin laukoma kiekko kimposi Salon kypärästä maaliin. Jääkiekon MM-kilpailuiden 2003 puolivälierässä Suomea vastaan Tommy Salo päästi viisi maalia, minkä jälkeen hänet korvasi maalilla Mikael Tellqvist.
Salo lopetti pelaajauransa vuonna 2007.
Yksityiselämä
Salo jäi kesällä 2020 kiinni rattijuopumuksesta, kun hän Ruotsissa törmäsi autollaan kaiteeseen ja verikokeessa häneltä mitattiin 3,06 promillen alkoholipitoisuus veressään. Lukema ylitti törkeän rattijuopumuksen rajan yli kolminkertaisesti. Salo tuomittiin tapauksen johdosta tammikuussa 2021 kahden kuukauden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Hän valitti tuomiosta Ruotsin hovioikeuteen, joka kuitenkin hylkäsi valituksen ja piti tuomion ennallaan.
Veripunakämmekkä
Veripunakämmekkä eli verikämmekkä (Dactylorhiza incarnata subsp. cruenta) on liuskakämmeköihin kuuluva, lähinnä Pohjois-Euroopassa tavattava punakämmekän alalaji. Suomessa alalajia tavataan harvinaisena ja se on rauhoitettu luonnonsuojelulailla Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Ulkonäkö ja koko
Veripunakämmekkä kasvaa noin 15–30 senttimetriä korkeaksi. Sen juurimukulat ovat muiden liuskakämmeköiden tapaan syvään liuskaisia. Varsi on tanakka ja paksu, ja sen yläosa on purppuranpunainen. Varren ylin lehti ulottuu kukinnon tasalle. Lehdet ovat sirottavia, enintään viisi kertaa leveytensä pituisia ja molemmilta puolilta punaruskeatäpläisiä. Joillakin kasvupaikoilla tavataan yksilöitä, joiden lehdet ovat kauttaaltaan ruskean värin peitossa. Kukinto on tiheähkö, runsaskukkainen tähkä. Kukat ovat voimakkaasti kirjaillut tummemman purppuraisella värillä vaaleanpunaisen pohjan päällä. Usein kirjailua on huulen lisäksi myös muissa kehälehdissä. Huuli on kapea ja lähes ehyt. Veripunakämmekkä kukkii kesä-heinäkuussa.
Veripunakämmekkä muistuttaa läheisesti toista Suomessa tavattavaa punakämmekän alalajia suopunakämmekkää (subsp. incarnata). Lajin tunnistamista vaikeuttaa sen monimuotoisuus ja että sen ulkomuoto vaihtelee huomattavasti alueittain. Laji myös risteytyy muiden liuskakämmeköiden kanssa. Punakämmeköiden monimuotoisuus on merkki siitä, että laji on ilmeisen nuori ja kehittyvä, ja se muodostaa nopeasti eriytyviä erilaisia ekotyyppejä.
Levinneisyys
Veripunakämmekkä on selvästi suopunakämmekkää harvinaisempi kasvi Euroopassa. Sen levinneisyys on keskittynyt Alpeille, Irlantiin, Fennoskandiaan ja Baltian maihin, minkä lisäksi sitä kasvaa ilmeisen laajalla alueella Venäjällä Keski-Siperiaan saakka. Suomessa veripunakämmekkä on suhteellisen harvinainen kasvi. Yleisimmillään se on Ahvenanmaalla, Pohjois-Pohjanmaalla, Kainuussa sekä Etelä- ja Keski-Lapissa. Muualta Suomesta tunnetaan vain satunnaisia löytöjä.
Elinympäristö
Veripunakämmekkä kasvaa lettosoilla ja lyhytheinäisillä rantaniityillä. Sitä pidetään kalkinsuosijana. Kasvi on merkittävästi harvinaistunut kasvupaikkojen kuivatuksen johdosta. Myös rantaniittyjen umpeenkasvu laidunnuksen loputtua on johtanut kasvupaikkojen tuhoutumiseen.
Owen Price
Owen Price (s. 20. lokakuuta 1986 Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Keskikentän laidalla pelaava Owen pelasi Veikkausliigaa Turun Palloseurassa. Hän on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa yhdessä mm. Wayne Rooneyn kanssa. Hän siirtyi Tottenhamiin Charltonista 14-vuotiaana noin 500 000 punnalla. Hän pelasi viisi vuotta Tottenhamissa ja oli jo lähellä nousua edustusjoukkueeseen, mutta managerin vaihtuminen ja loukkaantumiset veivät näyttöpaikat.
Kauden 2006 hän pelasi Ruotsin Superettanin GIF Sundsvallin joukkueessa. Keväällä 2007 hän hävi TPS:n ja HJK:n testeissä saamatta kuitenkaan sopimusta. Toukokuussa 2007 hän teki kahden kuukauden koesopimuksen TPS:n kanssa.
Hän teki nopeimman Britanniassa koskaan kuvatun maalin, kun hän 14-vuotiaana teki 1–0-maalin 4,07 sekunnin jälkeen. Ottelu oli Owenin Ernest Bevin College vastaan Barkin Abbey. Samana vuonna hän kirjoitti merkittävän mainossopimuksen Adidaksen kanssa.
Colombo (täsmennyssivu)
Colombo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Henkilöitä
Sukunimen Colombo kantajia:
Pernell Roberts
Pernell Elvin Roberts (18. toukokuuta 1928 Waycross, Georgia – 24. tammikuuta 2010 Malibu, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Roberts syntyi Waycrossissa, Georgiassa, ja tuli tunnetuksi Adam Cartwrightin roolistaan televisiosarjassa Bonanza vuosina 1959–1965. Hänellä oli vuosina 1979–1986 päärooli sarjassa Trapper John, M.D..
Etupäässä televisiosta tunnetulla Robertsilla on ollut osia myös elokuvissa, muun muassa Lainsuojattoman jäljillä, ja hänet nähtiin vuonna 2001 vierailijana sarjassa Diagnoosi: Murha.
Pernell Robertsin kolme ensimmäistä avioliittoa päättyivät eroon. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan Vera Mowryn kanssa yksi poika, Jonathan Roberts, joka kuoli vuonna 1989 moottoripyöräonnettomuudessa 37-vuotiaana. Kuollessaan Pernell Roberts oli aviossa neljännen kerran, Eleanor Criswellin kanssa. Hän menehtyi kotonaan haimasyöpään.
Pernell Roberts oli myös lahjakas laulaja. Hän lauloi useassa Bonanzan jaksossa ja levytti RCA Victor-levymerkille folk musiikkia sisältäneen levyn Come All Ye Fair and Tender Ladies vuonna 1962.
Lapinkämmekkä
Lapinkämmekkä (Dactylorhiza lapponica) on Lapissa ja Alpeilla kasvava liuskakämmekkä. Suomessa laji on rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko
Lapinkämmekkä kasvaa 10–25 cm korkeaksi. Varsi on ohut, ontto ja yläosastaan tummanpunaruskea. Juurimukulat ovat syvään liuskaisia. Lehdet ovat kapeansoikeita, suikeita tai vastapuikeita. Väriltään ne ovat päältä tummanvihreitä, tumma- ja isotäpläisiä, alta harmaanvihreitä. Kukinto on harsu, tummanpunainen tähkä. Kukkia on 5–15 kappaletta. Kukkien tukilehtien laidat ovat hienosahaisia. Kehälehdet ovat tummanpunaisia, huuli on täplikäs ja tyvestä vaaleampi. Lapinkämmekkä kukkii Suomessa heinäkuussa.
Lapinkämmekkä kuuluu liuskakämmeköiden sukuun, jonka lajit ovat muuntelevia ja muodostavat helposti paikallisrotuja, mikä hankaloittaa suuresti lajin tunnistamista. Määrittelyä vaikeuttaa myös se, että liuskakämmekät risteytyvät helposti. Lajin taksonominen asema on kiistelty.
Levinneisyys
Lapinkämmekän pääesiintymisalue on Norjan, Ruotsin ja Suomen Lapissa. Lisäksi lajia esiintyy ainakin Alpeilla. Suomessa lapinkämmekkä on harvinainen laji. Esiintymät keskittyvät Keski-Lapin runsaskalkkisiin alueisiin muun muassa Kittilässä.
Elinympäristö
Lapinkämmekän tyypillistä elinympäristöä ovat letot, lähdesuot ja tunturisoistumat. Laji on kalkinsuosija.
Creed Taylor
Creed Bane Taylor V (13. toukokuuta 1929 Lynchburg, Virginia, Yhdysvallat – 	23. elokuuta 2022 Nürnberg, Saksa ) oli yhdysvaltalainen musiikkituottaja, joka tunnetaan parhaiten työstään CTI Records -levy-yhtiön parissa, jonka hän perusti vuonna 1967. Hänen uraansa kuului myös työ levy-yhtiöiden Bethlehem Records, ABC-Paramount Records, Verve Records sekä A&M Records kanssa. Hän oli laajalti tunnettu suurten brasilialaisten bossa nova -artistien (kuten Antônio Carlos Jobim, Eumir Deodato, João ja Astrud Gilberton) tuomisesta äänittämään Yhdysvaltoihin 1960-luvulla.
Putkenpuhdistusneste
Putkenpuhdistusneste on natriumhydroksidin vesiliuos, joka on vahvasti emäksinen. Siinä on 10 % lipeää, vettä ja väriainetta. Suomessa tunnetuin putkenpuhdistusainemerkki on Kodin putkimies. Viemäreitä tukkivat tukokset sisältävät yleensä rasvaa: ruokaa, saippuaa ja hiuksia. Putkenpuhdistusneste hajottaa rasvan jolloin tukos lähtee yleensä liikkeelle. Se ei toimi, jos tukoksen syynä on esimerkiksi hiekka, terveyssiteet, kondomit tai muut kiinteät esineet.
Tee-se-itse-nikkarit käyttävät putkenpuhdistusnestettä piirilevyjen syövyttämiseen.
Moottoripyöräilijät ovat myös todenneet natriumhydroksidi-liuoksen avaavan hyvin moottoripyörien pakoputkia.
Jim Rathmann
Richard 'Jim' Rathmann (16. heinäkuuta 1928 − 23. marraskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja ja Dick Rathmannin veli.
Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 14 kertaa kausilla 1949-1950 ja 1952–1963, joista 1950-1960 kuuluivat Formula 1 -sarjaan. Jim voitti Indianapolis 500 -kilpailun vuonna 1960. Voitto oli merkittävä siinä mielessä, että kilpailun aikana tapahtui eniten kärkipaikanvaihdoksia, kun Rathmann nousi keskivaiheilta kärkeen ja kävi kilpailun puolivälissä taistelun Rodger Wardia vastaan, jonka hän voitti paremman renkaiden säästämistaktiikkansa ansiosta.
Dick ja Jim Rathmann vaihtoivat nimiään vuonna 1946, jotta Dick voisi kilpailla alaikäisenä, ja pian Dick sekä Jim omaksuivat uudet nimensä pitäen ne itsellään.
Rathmann siirtyi eläköityessään auttamaan veljeään heidän Chevroletia myyvään autoliikkeeseen. Hänet kelpuutettiin Motorsports Hall of Fame of Americaan 15. elokuuta 2007. Rathmann kuoli vuonna 2011.
John Berendt
John Berendt (s. 5. joulukuuta 1939) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Häneltä on julkaistu tähän mennessä kaksi romaania, vuosina 1994 ja 2005.
Berendtin dokumenttiromaani Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (1994) nousi oikopäätä bestselleriksi, joka pysyi esimerkiksi The New York Timesin bestseller-listalla yli neljän vuoden ajan. Teos nimettiin myös Pulitzer-palkintoehdokkaaksi seuraavana vuonna. Romaania valmistellessaan Berendt vietti vuosien kuluessa pitkiä aikoja sen tapahtumapaikalla Savannahissa.
Vuonna 2009 Berendt sanoi haastatelussa, ettei suunnittele seuraavaa kirjaa.
Tiejyrä
Jyrä on maan tiivistämiseen rakennustyössä tarkoitettu kone.
Jyrätyypit
Varhaiset tiejyrät olivat höyrykäyttöisiä, mutta nykyisin omalla koneella liikkuvat jyrät ovat miltei yksinomaan dieselkäyttöisiä. Ensimmäisen moottorijyrän kehitti Hans Hamm vuonna 1911. Jyriä on monenlaisia. Niiden tärkein osa on pyörinä toimiva raskas sylinterinmuotoinen tela eli valssi, joita on yhdestä kolmeen kappaletta. Hinattavissa jyrissä on yleensä vain yksi valssi, suuremmissa omalla koneella liikkuvissa on kahdesta kolmeen.
Tandem-jyrissä on kaksi vetävää valssia. Tandem-jyrä keksittiin vuonna 1953. Jyrän klassinen muoto on kolmivalssijyrä, jossa on takana kaksi kapeampaa ja edessä yksi leveä valssi. Valssit voivat olla onttoja ja vesitäytteisiä, jolloin jyrän painoa voidaan säädellä lisäämällä ja vähentämällä vesimäärää.
Täry
Täryn avulla voidaan tiivistää jyrättävää ainesta epäkeskokoneiston tuottamaa tärinää käyttäen enemmän kuin pelkällä jyrän painolla ja liikkeellä. Kun tandem-jyrän kummassakin valssissa on oma täry, puhutaan tandem-täryjyrästä.
Käyttö
Jyrä on tärkeä työkone teiden rakentamisessa ja korjauksessa ja muissakin maaperän pohja- ja päällysrakenteen tiivistämiskohteissa. Jyriä ei ole yleensä rekisteröity, koska ne on pääsääntöisesti tarkoitettu rajatuille työmaa-alueille. Siirrot tehdään kuorma-autoilla tai laveteilla. Pienempiä jyriä voidaan myös hinata lyhyitä siirtomatkoja.
M/S Lisco Gloria
M/S Lisco Gloria DFDS Seawaysin omistama ja operoima ro-ro-alus. Alus on rakennettu vuonna 2001 Stocznia Szczecinska im. A. Warskiegon telakalla Szczecinin kaupungissa Puolassa. Laivan bruttovetoisuus on 20 140 GT. Lisco Gloria on rekisteröity Liettuan lipun alle, ja sen kotipaikka on Klaipėda. Nykyisin alus liikennöi reitillä Kiel–Klaipėda.
Lisco Glorian sisaralus on M/S Sirena Seaways.
Käyttöhistoria
Aluksen köli laskettiin 20. syyskuuta 2000 puolalaisella Stocznia Szczecinska im. A. Warskiegon telakalla. Alus laskettiin vesille 27. tammikuuta 2001 nimellä Golfo Dei Coralli. Alus oli tarkoitus luovuttaa italialaiselle Lloyd Sardegna Compangia Di Navigazionelle, mutta koska aluksen valmistuminen myöhästyi huomattavasti, ei varustamo ottanut alusta vastaan. Tämän jälkeen alus siirtyi puolalaisen Pekao SA -pankin haltuun. Huhtikuussa 2002 rakentajatelakka ajautui konkurssiin ja alus jäi Szczeciniin.
DFDS A/S osti laivan 17. heinäkuuta 2002. Alus meni 6. elokuuta Tanskaan Fredericiaan telakalle, jossa se sovitettiin uuteen liikenteeseensä sopivaksi. Samalla alus sai nimen Dana Gloria. Elokuussa Dana Gloria aloitti liikennöinnin reitillä Esbjerg–Harwich. DFDS LISCO osti aluksen 5. toukokuuta 2003 ja rekisteröi sen Liettuan lipun alle. Kotipaikaksi tuli Klaipėda. Dana Gloria oli 15. kesäkuuta viimeistä päivää Esbjergin ja Harwichin välillä, jonka jälkeen se sai nimen Lisco Gloria. Alus siirtyi nykyiselle Klaipėda–Kiel -reitilleen 21. kesäkuuta 2003.
Tulipalo
Lisco Glorialla syttyi 8.–9. lokakuuta 2010 välisenä yönä tulipalo, joka luultavasti alkoi kuorma-autosta, jonka bensatankki saattoi syttyä tuleen. Aluksen miehistö yritti autokannella sammuttaa tulipaloa siinä onnistumatta. Myös aluksen kapteeni kutsuttiin paikalle. Tulipalo levisi räjähdysmäisesti koko alukseen, jossa on avonainen autokansi. Alus oli matkalla Kielistä Klaipėdaan, ja se ankkuroitiin palavana tanskalaisen Langelandin saaren edustalle. Matkustajat, joita aluksella oli 249, sekä miehistö evakuoitiin ja kuljetettiin aamulla Kieliin. Tulipalossa loukkaantui 28 savua hengittänyttä ihmistä. Loukkaantuneista 23 kuljetettiin sairaalahoitoon. Kuolonuhreilta onnettomuudessa vältyttiin. Tulipalo sammui vasta reilun vuorokauden päästä syttymisestään. Lisco Gloriassa oli onnettomuushetkellä 200 tonnia polttoöljyä, mutta sitä ei päätynyt kuitenkaan mereen.
Ihmisen poika (romaani)
Ihmisen poika on Mike Pohjolan vuonna 2011 ilmestynyt kirja, ”omaelämäkerrallinen Jeesus-romaani”. Teoksen elokuvausoikeudet on myyty Hollywood-tuottajalle.
Vastaanotto
Tähtivaeltajan Elli Leppä nostaa kirjan ongelmista esiin muun muassa juonen toiston ja liiallisen uppoutumisen päähenkilön elämänvaiheiden kuvaukseen. Toistuvat Jeesus-kriisit eivät tarjoa aiheeseen mitään uutta näkökulmaa. Liian yksinkertainen kirjoitustyyli ei päästä lukijaa syvälle päähenkilön ajatuksiin. Juonen olisi pitänyt olla tarinallisempi.
Casiquiare
Casiquiare on Venezuelassa sijaitseva joki. Se haarautuu Orinocosta ja laskee Rio Negroon, yhdistäen näin Orinocon ja Amazonin vesistöt. Se on maailman suurin joki, jossa tapahtuu bifurkaatio eli vedenjakajan ylitys. thumb|200px|left|[[Alexander von Humboldtin havaintoihin perustuva, vuonna 1812 piirretty kartta.]] Casiquiare on 326 kilometriä pitkä, ja sen 42 000 neliökilometrin valuma-alue on Venezuelan alueella. Joki virtaa karkeasti ottaen lounaaseen.
Reggio Calabrian maakunta
Reggio Calabrian maakunta oli yksi Italian maakunnista 31.12.2016 asti. Vuoden 2017 alusta alkaen sen korvasi Reggio di Calabrian metropolikaupunki. Maakunnan pääkaupunki oli Reggio di Calabria.
Maakunta sijaitsi Calabrian alueella Italian "saappaankärjessä". Etäisyys Sisiliaan oli Messinansalmen kapeimmassa kohdassa hiukan yli kolme kilometriä. Maakunnan pinta-ala oli 3 183 km² ja asukasluku runsaat 500 000. Maakunnassa oli 97 kuntaa. Reggio Calabriassa oli rantaviivaa kahden meren puolella yhteensä kaksisataa kilometriä. Aspromonten kansallispuisto sijaitsi maakunnassa.