cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ihminen
Tekniikka
Varhaisimmat tekniikan alkumerkit ovat hyvin vanhoja, jopa 3,4 miljoonaa vuotta. Tekniikan ollessa näin vanhaa on ilmeistä, että tekniikka ei ole vaikuttanut vain ihmisen kulttuuriin vaan myös ihmisen evoluutioon, minkä seurauksena ihminen ilman tekniikkaa on luonnossa varsin avuton eläin. Samanaikaisesti nyky-ihmisen ilmaantuessa 200 000 vuotta sitten on varhaisesta kivikaudesta löytöjen perusteella siirrytty keskiseen kivikauteen, jolle on tyypillistä hienostuneemmin tehdyt kivityökalut ja nuolen kärjet. Myös vaatetuksen käyttö on noihin aikoihin ollut niin laajaa, että ihmisen loisesta, täistä, kehittyi vain ihmisen vaatteissa elävä alalaji, vaatetäi.
Tiede
Tiede viittaa systemaattiseen tiedonhankintajärjestelmään, jolla ihmiset pyrkivät ymmärtämään todellisuutta yhä tarkemmin. Tiede perustuu teorioihin, joiden perusteella luodaan ennustuksia ja joita sitten testataan kokeilla. Moderni tiede syntyi Euroopassa uudella ajalla. Tieteen tekemät ennustukset usein hyödyttävät yhteiskuntaa tai yksilöitä, jotka käyttävät niitä. Tiede ja erityisesti teknologian kehitys ovat olleet yksi keskeisimmistä ihmisten kulttuuria ohjaavista tekijöistä.
Filosofia on noin 600–400 eaa. välisenä aikana antiikin Kreikassa syntynyt ajatteluperinne ja oppiala, joka pyrkii tutkimaan todellisuuden perimmäistä olemusta, tiedon yleisiä ehtoja, kauneuden ja arvojen olemassaoloa, hyvän yhteiskunnan ehtoja, ihmisenä olemisen luonnetta sekä näihin kytkeytyviä yleisiä teemoja.
Taiteet
pienois|Musiikin allegoria (noin 1594), [[Lorenzo Lippin maalaus kuvaa naista, joka kirjoittaa partituuria.]]
Kuvataidetta on esiintynyt ihmiskunnassa aina esihistoriallisesta ajasta lähtien. Se on erikoinen ilmaisun, viestinnän, kannanoton ja mielihyvän tuottamisen muoto.
Musiikki on ihmisen kulttuurille ominainen ääneen perustuva taiteen ja viestinnän muoto. Sen synnyn arvellaan liittyneen puheen kehittymiseen, ja siihen ovat saattaneet vaikuttaa luonnon äänien – kuten lintujen – matkiminen, työliikkeiden rytmi ja ihmisen leikkisä ja seurallinen perusolemus.
Kirjallista perinnettä edeltää ihmiskunnan suullisen kerronnan, tarinoiden, kaskujen ja tarujen pitkä perinne. Kirjallista taidetta edustavat runot, draama ja proosa.
Uskonto
Uskonto tarkoittaa ihmisen uskoa jumaliin tai muuhun yli-inhimilliseen mahtiin, hänen turvautumistaan siihen sekä siihen liittyvää pyhyyden kokemusta. Nämä ovat uskonnossa usein muotoutuneet oppijärjestelmäksi ja ilmenevät erilaisina yhteisöllisinä tapoina ja palvontamenoina. Yleensä uskonnot sisältävät myös moraalisia arvoja ja/tai sääntöjä, joiden mukaan ihmisten oletetaan elävän. Uskonnon määritelmiä on lukuisia eikä niistä vallitse yksimielisyyttä.
Yhteiskunta
Yhteiskunta muodostuu ihmisistä ja heidän muodostamistaan yhteisöistä, jotka ovat keskenään tiiviissä vuorovaikutuksessa tietyllä maantieteellisellä alueella. Kaikki yhteiskunnat yhdessä muodostavat koko ihmiskunnan. Kulttuuri tarkoittaa tietylle ihmisryhmälle ominaista käytöstä, tapoja ja historiaa. Ihmisillä on monia arvoja, normeja ja perinteitä, ja ne yhdistävät ryhmiä.
Vastaavaa sosiaalista kanssakäymistä ja yhteiskuntaa on myös esimerkiksi muurahaisilla ja linnuilla. Ihmisten katsotaan eroavan muista lajeista kuitenkin monimuotoisen sosiaalisen kanssakäymisen ja kulttuurin ansiosta.
Evoluutiossa ihmisen keinoja selvitä muita lajeja paremmin on ollut keskeisesti älykkyys, ihmisen aivot. Muita vastaavia keinoja, osin aivoihin perustuen, ovat olleet esimerkiksi kieli, tekniikka, tieto, organisaatiotaito, joukon voima ja sen mahdollistama erikoistuminen sekä pitkälle kehittyneet kädet, jotka mahdollistavat työkalujen käytön ja hienomotoriikan
Ihmiset pitävät itseään hyvinä tilanteiden arvioinnissa, yleiskäsityksen muodostamisessa, asiayhteyksien tajuamisessa, mallien tunnistamisessa ja vaistojen käytössä. Toisaalta ihmiselle tuottavat vaikeuksia käsitellä asioita rinnakkain, muistaa yksityiskohtia, suorittaa rutiinitehtäviä, luopua vääristä päätelmistä ja hallita stressiä. Kuitenkin kaikkien näiden ominaisuuksien suhteen yksilöllinen vaihtelu on varsin suurta: joillekin ihmisille esimerkiksi suorittava rutiininomainen työ sopii hyvin ja monien ihmisten paineensietokyky on kehittynyt erittäin vahvaksi.
Etnisyys
Eri maantieteellisillä alueilla asuu ihmispopulaatioita, joiden ulkonäkö, kieli ja kulttuuri eroavat toisistaan. Eri populaatiot ovat erilaisia pääasiassa siksi, koska ne ovat historiansa aikana kokeneet erilaisia vaiheita. Ryhmien on täytynyt selviytyä eri puolilla maapalloa hyvinkin erilaisissa olosuhteissa. Kulttuurillinen, kielellinen ja geneettinen kehitys on kulkenut eri polkuja ja kehittänyt vaihtelua ja paikallisia erikoisuuksia.
Yleensä ihmiset määrittelevät itsensä johonkin ryhmään etnisyyden perusteella. Luokittelu yleensä perustuu esivanhempiin ja näkyviin ominaisuuksiin, kuten ihonväriin ja kasvonmuotoihin. Etnisesti ihmiset luokittelevat itsensä kielen, kulttuurin tai syntymäpaikan mukaan johonkin ryhmään. Etnisyyttä voidaan kutsua myös kansallisuudeksi, mutta termit eivät kaikissa tapauksissa ole yhteneväiset. Etnisyys tai kansallisuus on monille tärkeä samaistumisen kohde. Etnisyyteen tai kansallisuuteen kohdistuva aatteellinen itsetietoisuus ja tiedostava samaistuminen on 1700- ja 1800-lukujen taitteessa kehittynyt nationalismi. Nationalismin eli kansallisuusaatteen vaikutuksesta monet tahtovat etnisen ryhmänsä saavan hallita tiettyä aluetta itsehallinnollisella tai itsenäisenä. Etnisten ryhmien ristiriitaiset aluevaatimukset ovat johtaneet moniin sotiin.
Aristides Pereira
thumb|250px|right|Aristides Pereira valtiovierailulla Yhdysvalloissa vuonna 1983. Aristides Maria Pereira (17. marraskuuta 1923 Boa Vista – 22. syyskuuta 2011 Coimbra, Portugali ) oli Kap Verden ensimmäinen presidentti vuosina 1975–1991.
Pereira kävi lyseon Kap Verdellä ja valmistui sen jälkeen radiosähköttäjäksi. Hän työskenteli lennätinkonttorin päällikkönä Bissaussa ja osallistui vuonna 1956 Guinean ja Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen PAIGC:n perustamiseen. Vuonna 1960 Pereira siirtyi Guinean Conakryyn, jossa hän toimi PAIGC:n varapuheenjohtajana ja yhtenä Guinea-Bissaun itsenäisyystaistelun johtajista. Amílcar Cabralin murhan jälkeen vuonna 1973 Pereira valittiin PAIGC:n pääsihteeriksi. Vuonna 1975 hänestä tuli myös Kap Verden ensimmäinen presidentti. Vuodesta 1981 lähtien Pereira toimi PAIGC:sta eronneen Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen PAICV:n pääsihteerinä.
Pereiran ansiona pidetään Kap Verden veretöntä siirtymistä PAICV:n yksinvallasta demokraattiseen monipuoluejärjestelmään. Vuonna 1991 hänen tilalleen presidentiksi valittiin António Monteiro. Vaalitappion jälkeen Pereira omaksui vanhemman valtiomiehen roolin ja kirjoitti muistelmiaan Kap Verden poliittisesta historiasta.
Ihminen
Etnisyys
Lähes kaikki ihmiset elävät jonkin valtion tai yhteiskunnan alueella ja useimmiten ovat jonkun valtion tai yhteiskunnan virallisia jäseniä eli kansalaisia. Myös valtio tai yhteiskunta voi olla voimakkaan samaistumisen kohde. Tällaista samaistumista kutsutaan isänmaallisuudeksi.
Valtio ja politiikka
pienois|[[Kartogrammi maailman väestöstä.]] Valtio on nykyisin keskeinen yhteiskunnallisen organisoitumisen muoto. Sitä edelsi esimerkiksi klaani, heimo tai päällikkökunta.
Sovinnaisen käsityksen mukaan politiikka tarkoittaa ihmisyhteisön päätöksentekoa ja muuta siihen liittyvää toimintaa. Laajimman määrittelyn mukaan politiikka on toimimista jonkin asian puolesta jotain toista asiaa vastaan.
Väkivalta
thumb|Sodat ja vainot ovat näyttävimpiä esimerkkejä väkivallasta, mutta suurin osa väkivallasta tapahtuu pienemmässä mittakaavassa, ja jää siksi vähemmälle huomiolle. Ihmisille kuten muillekin kädellisille ja nisäkkäille on luonteenomaista ryhmien väliset aggressiot, jotka useimmiten rajoittuvat uhkailuun. Väkivaltaa esiintyy runsaasti niin ihmisyksilöiden kuin yhteisöjenkin välillä. Ihmisryhmään kohdistuvaa väkivaltaa kutsutaan esimerkiksi vainoksi. Sota on kahden ihmisyhteisön väkivaltainen yhteenotto. Vaikka yhteisö ei olisi osallisena missään sodassa tai vainossa, sen yksilöt voivat kuitenkin kohdata väkivaltaa toistensa taholta. Yhteiskunnat pyrkivät rajoittamaan väkivaltaa tai monopolisoimaan sen vain tietyille tahoille. Monissa kulttuureissa väkivaltaa sekä ihannoidaan että paheksutaan. Väkivalta voi olla myös henkistä. Väkivalta on ihmisille useimmiten vallankäyttöä, sillä pyritään alistamaan toinen tai saavuttamaan jokin tavoite.
Arkeologisten löytöjen ja kulttuuriantropologisen vertailun perusteella on päätelty, että ihmiset ovat käyneet heimojen tai klaanien välisiä sotia noin 10 000–12 000 vuoden ajan. Tämä tekee sodasta varsin nuoren ilmiön ihmisen biologisessa ja kulttuurisessa evoluutiossa. Viime vuosituhansien aikana sotiminen on kuitenkin ollut yleistä monien kulttuurien keskuudessa. Ihmiskunnan historian tuhoisin sota on ollut toinen maailmansota, jonka seurauksena kuoli yli 50 miljoonaa ihmistä.
Kaupankäynti
Ihmisillä kaupankäynti tarkoittaa tavaran tai palvelun vaihdantaa, jossa vaihdannan tapahtumaan ei liity tiiviin henkilökohtaisen suhteen solmimista. Alun perin ihmiset vaihtoivat tavaroita toisiin tavaroihin, mutta kyse oli usein pikemminkin sosiaalisia suhteita vahvistavien lahjojen vaihdosta kuin kaupankäynnistä. Rahan keksiminen tehosti kaupankäyntiä. Kun vaihdannassa käytetään rahaa, voidaan erottaa ostaminen ja myyminen erillisinä tapahtumina.
Suhde ympäristöön
Monet metsästäjä-keräilijäkansat ja varhaiset maanviljelijätkin elivät melko lailla ympäristönsä kantokyvyn sisällä. Poikkeuksiakin on. Ihmistoiminnalle erityisen herkissä ekosysteemeissä esimerkiksi monet suuret riistaeläimet tapettiin sukupuuttoon. Paikallisesti melko varhaiskantaisetkin yhteiskunnat hävittivät jopa kokonaisia ekosysteemejä, kuten Pääsiäissaarella.
Erityisesti teollisen vallankumouksen myötä tilanne muuttui ratkaisevasti. Ihminen on viime vuosisatoina levittäytynyt yhä laajemmalle ja ottanut käyttöönsä yhä enemmän luonnonvaroja, sekä uusiutuvia että uusiutumattomia. Yhä enemmän maa-aluetta on otettu ihmisten aktiiviseen käyttöön ja viety se näin pois muulta luonnolta. Maata on sekä rakennettu että muutettu viljelykäyttöön. Monia uusiutuvia luonnonvaroja on alettu hyödyntää yli niiden uusiutumiskapasiteetin, minkä myötä niiden uusiutumisvauhti ja -kyky on heikentynyt. Jotkut uusiutuvat luonnonvarat, kuten monet eliölajit, on käytetty kokonaan loppuun siten, että ne ovat tuhoutuneet kokonaan. Teollisen vallankumouksen keskeinen osa on ollut uusiutumattomien ei-kierrättettävien luonnonvarojen käyttöönotto. Näitä ovat etupäässä fossiiliset polttoaineet ja fissiokelpoinen uraani eli toistaiseksi keskeisimmät energialähteet. Myös kierrätyskelpoisten uusiutumattomien luonnovarojen käyttö on lisääntynyt huomattavasti. Neitseellisen varojen ehtyessä ja niiden hyödyntämisen vaikeutuessa on alettu kierrättää.
Mm. sairaanhoidossa ja ravitsemuksessa saavutetun edistyksen myötä ihmisen väestönkasvu kiihtyi selvästi 1900-luvulla, jolloin sitä myös alettiin pitää vakavana ongelmana. Kuolleisuus pieneni mutta syntyvyyden lasku seurasi vasta viiveellä perässä. Väestönkasvu on jo hidastunut ensimmäisenä teollistuneissa maissa ja näin oletetaan käyvän myös vasta teollistumassa olevissa maissa. 2000-luvun alussa valtaosa ihmisistä elää esiteollisessa kurjuudessa ja köyhyydessä, sekä useat myös nälässä tai kunnollisten elintarvikkeiden ja veden puutteessa. Esimerkiksi WWF:n ekologinen jalanjälki -mittarin mukaan ihmiskunnan luonnonvarojen kulutus ylitti Maan biokapasiteetin 25 prosentilla vuonna 2003.
Ihmistä tutkivia tieteitä
pienois|pysty=1.4|[[J. H. W. Tischbein, Diogenes etsii rehellistä ihmistä, noin 1780.]] Biologia tutkii elämää ja siksi myös ihmistä, mutta silti se ei ota huomioon kaikkia ihmisen ominaisuuksia. Eri tieteenalat tutkivat ihmistä ja ihmisen toimintaa eri tavalla ja osin eri lähtökohdista. Niitä ovat esimerkiksi:
Martha Randall
Martha Irene Randall (s. 12. kesäkuuta 1948 Chicago) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiapronssia sekauinnissa vuonna 1964.
Randall saavutti Tokion olympialaisissa 1964 pronssia 400 metrin sekauinnissa ajalla 5.24,2 edellään maannaisensa Donna De Varona ja Sharon Finneran. Randall voitti universiadeissa 1967 kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja vapaa- ja sekauintiviesteissä sekä saavutti pronssia 100 metrin selkäuinnissa.
Randall ui 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1965 maailmanennätykset 4.39,2 ja 4.38,0. Hän menetti ennätykset maannaiselleen Pamela Kruselle kesäkuussa 1967.
Harriet Nordlund
Gerd Harriet Linnéa Nordlund (20. syyskuuta 1954 Nautijaur, Jokimukka, Ruotsi – 19. huhtikuuta 2023 Ekerö, Tukholma, Ruotsi) oli luulajansaamelainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja kirjailija. Nordlund oli myös yksi Dálvadis-teatterin perustajista, kun teatteri perustettiin vuonna 1971. Sen lisäksi hän toimi Beaivváš Sámi Našunálateáhterin teatterijohtajana vuosina 2003–2006.
Elämäkerta
Gerd Harriet Linnéa Nordlund syntyi 20. syyskuuta 1954 Nautijaurissa, Jokimukassa, Ruotsissa. Hänen vanhemmat olivat porosaamelaisia. Hän oli vain 7-vuotias, kun hänet lähetettiin asuntolakouluun pohjois-Ruotsiin.
Nordlund alkoi kirjoittaa jo nuorena. Esimerkiksi hänen 15-vuotiaana kirjoittama dialogi Samtal med dig esitettiin Ruotsissa Sverige TV1:n televisiokanavalla vuonna 1969. 17-vuotiaana Nordlund muutti Tukholmaan opiskelemaan teatteritaidetta. Siellä hän kävi Valtion näyttämökoulua vuosina 1973–1976.
Ura
Nordlund työskenteli näyttelijänä monessa teatterissa, kuten Orionteaternissa, Turteaternissa, Uppsalan kaupunkiteatterissa, Gottsunda Teaternissa, Norrbottensteaternissa, Tukholman kaupunkiteatterissa, Dálvadis ja Beaivváš Sámi Našunálateáhterissa. Myöhemmin Nordlund työskenteli Gävlen kansanteatterissa. Keväällä 2009 hän aloitti työtä Jokimukan kulttuuri- ja vapaa-aikapäällikkönä.
Nordlund sovitti ainakin 14 näytelmää ja kirjoitti itse seitsemän. Vuosina 1971–1985 hän työskenteli Dálvadisteatterin taiteellisena johtajana ja vuosina 2003–2006 Beaivváš Sámi Našunálateáhterin teatterijohtajana. Näiden lisäksi Nordlund toimii myös juontajana elokuussa 1990 Ruotsin Sveriges Radio P1 Sommar-radio-ohjelmassa.
Palkintoja ja tunnustuksia
Vuona 2009 Nordlund voiti Biret Elle -muistopalkinnon rajojen ylittävästä työstään, joka edisti saamelaiskulttuuria. Vuonna 2016 hän voitti samoista syistä sekä Såhkie-kunnianpalkinnon että Ubmejen Biejvieh -kunnianpalkinnon.
Vuonna 2017 hän ja toinen saamelainen kirjailija, Ann-Helen Laestadius, olivat ehdolla Norrland-palkinnon saajiksi lasten- ja nuortenkirjallisuuden kategoriassa yhdessä Madeleine Bäckin, John Holmvallin ja Mirja Ungen kanssa. Palkinnon voitti Ann-Helen Laestadius kirjastaan Tio över ett.
Jorma Kääriäinen (suomenkielinen albumi)
Jorma Kääriäinen on suomalaismuusikko Jorma Kääriäisen toinen sooloalbumi ja ensimmäinen omalla nimellä julkaistu. Se julkaistiin vuonna 2003.
Kappaleet
Kaikki suomenkieliset sanoitukset: Jorma Kääriäinen.
Remorse
Remorse on Lovexin singlejulkaisu ja kappale vuodelta 2006. Kappale nousi parhaimmillaan Suomen singlelistalla sijalle kaksi.
203/50 VC
203/50 VC (203 millimetrin 50 kaliiperin merikanuuna mallia Vickers Canetin lavetilla) on suomalainen nimi kaliiperiltaan 203 millimetrin tykille, joka oli Vickersin 203/50 V -tykki Canetin lavetilla. Putken pituus oli 50 kaliiperia.
203/50 VC:n putken, mikä oli sama kuin 203/50 V:n, pituus oli 10 200 millimetriä. Tykin kokonaispaino kilpineen oli 27 500 kilogrammaa. Tykin kantama oli 28 kilometriä.
Suomen itsenäistyttyä yksi 203/50 VC jäi maahan ehjänä venäläisten poistuttua. Se sijoitettiin Mäkiluotoon 1930-luvulla. Tykki evakuoitiin jatkosodan jälkeen asevarikolle Moskovan välirauhan mukaan. Tykki sijoitettiin Miessaareen 1963. Se hylättiin 1982 ja tykki kuuluu nykyään Sotamuseon kokoelmaan.
Sam Riley
Sam Riley (s. 8. tammikuuta 1980 Leeds, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan Ian Curtisina elokuvassa Control. Hän oli 10,000 Things -yhtyeen laulaja. Lisäksi hän on tehnyt muutamia televisiorooleja, kuten Kova laki -sarjan spin-offeissa Erikoisyksikkö ja Rikollinen mieli. Näyttelemisen ohella Riley on ollut myös mukana Burberryn syys-talvikauden 2009 mainoskampanjassa.
Ura
Riley asui lapsena Menstonin kylässä lähellä Leedsiä. Hänen äitinsä työskenteli lastentarhanopettajana ja isä tekstiilityöntekijänä. Rileyllä on kolme nuorempaa sisarusta.
Riley aloitti näyttelemisen 17-vuotiaana National Youth Theatressa ja koki varsinaisen innostumisen näyttelemisen parissa 19-vuotiaana. Sitä ennen hän oli esiintynyt lähinnä koulunäytelmissä. Hän sai muutamia rooleja, mutta päätyi lopettamaan toivoen menestystä musiikkialalla.
Ennen liittymistään National Youth Theatreen Riley oli perustanut yhtyeen nimeltä 10,000 Things yhdessä nuoremman veljensä kanssa. Lupaavalta vaikuttanut yhtye ei kuitenkaan enää juuri menestynyt musiikkilehti NME:n antaman huonon arvostelun jälkeen. Yhtyeen hajottua hän meni töihin leedsiläiselle vaatevarastolle.
Tehtyään kolmen vuoden ajan töitä vaatevarastolla Riley otti yhteyttä agenttiinsa ajatellen näyttelemisen olevan parempi ammatti. Hänen agenttinsa kertoi, että Ian Curtisin rooliin haettiin näyttelijää, ja Riley päätyi menemään koe-esiintymiseen. Hän epäili roolin menevän jollekulle menestyneemmälle näyttelijälle, mutta saikin puhelun valitsemisestaan 26-vuotispäivänään. Roolista Controlissa tuli Rileyn siihen astisista rooleista merkittävin. Se poiki hänelle lukuisia palkintoja ja ehdokkuuksia, ja useat kriitikot nimesivät hänet yhdeksi kirkkaimmista uusista kyvyistä.
Läpimurtonsa jälkeen Riley kiinnitettiin päärooliin brittiläisen Gerald McMorrowin tieteiselokuvaan Franklyn, joka sai ensi-iltansa vuonna 2009.
Yksityiselämä
Riley tapasi näyttelijäkollegansa Alexandra Maria Laran Controlin kuvausten aikana. Pariskunta meni naimisiin vuonna 2009 ja sai esikoispojan tammikuussa 2014.
Janette
Janette on naisen etunimi. Janeten nimipäivä on 15. marraskuuta vuodesta 1995. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu noin 2940 naiselle
Ulkomailla vastaava nimi on myös Janet.
Billy Dee Williams
Billy Dee Williams (oikealta nimeltään William December Williams, Jr. s. 6. huhtikuuta 1937) on yhdysvaltalainen näyttelijä, taiteilija ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten Lando Calrissianin roolista Tähtien sodasta ja Harvey Dentin roolista Batmanista.
Hänelle on omistettu myös tähti Hollywood Walk of Famelle.
Nuoruus
Williams syntyi New Yorkissa. Hänen äitinsä oli länsi-intialainen ja isänsä texasilainen. Hänellä on kaksoissisar Loretta, jonka kanssa Williams kasvoi aikuiseksi Harlemissa isoäitinsä kanssa. Williams varttui ylioppilaaksi Manhattanin lukiossa, missä hän oli Diahann Carrollin ystävä. Hän esitti Carrollin aviomiestä 1980-luvun saippuasarjassa Dynastia.
Elokuvat
Williams teki debyyttinsä vuonna 1959 elokuvassa The Last Angry Man, missä pääosaa esitti Paul Muni. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli elokuvassa Brian's Song, missä hän esitti Gale Sayersia. Vuonna 1972 hän esitti Billie Holidayn aviomiestä Louis McCaytä elokuvassa Lady Sings the Blues. Diana Ross esiintyi Williamsin vastanäyttelijänä; kolme vuotta myöhemmin he esiintyivät uudestaan yhdessä elokuvassa Mahogany.
Williamsin kuuluisin rooli on Lando Calrissian elokuvissa Tähtien sota: Episodi V – Imperiumin vastaisku ja Tähtien sota: Episodi VI – Jedin paluu. Myöhemmin hän käytti ääntään videopelissä Star Wars Jedi Knight II: Jedi Outcast. Williamsia oli alun perin ehdotettu Han Solon rooliin elokuvassa Tähtien sota: Episodi IV – Uusi toivo.
Williams on esiintynyt monissa muissakin elokuvissa, joista tunnetuin on hänen ääninäyttelynsä elokuvassa Oedipus (2004). Yksi hänen huomattavimmista rooleistaan oli Harvey Dent elokuvassa Batman. Williams uskoi alun perin, että hän pääsisi näyttelemään Kaksinaamaa elokuvan jatko-osaan Batman Foreveriin. Kuitenkin hänen tilalleen valittiin Tommy Lee Jones.
Televisio
Williamsin televisiossa esiintyminen sisälsi myös vierailijan osan sarjassa Gideon's Crossing. Hänellä oli myös cameo suositussa sarjassa Tuho-osasto. Hän esiintyi viidennessä tuotantokaudessa, missä hän esitti Julien kummisetää (Mandy Moore). J. D:n paras ystävä halaa häntä kutsuen häntä "Landoksi". Williams on tunnettu myös esiintyessään mainoksessa, missä mainostetaan Colt 45:tä.
Williams esiintyi näyttelijä Marla Gibbsin parina kolmessa tv-sarjassa: The Jeffersons, 227 ja The Hughleys.
Hänellä oli myös cameoesiintyminen sarjassa Lost, jossa hän esitti itseään. Williams esiintyy myös säännöllisesti sarjassa Jimmy Kimmel Live!.
Hän esitti myös Toussaint Duboisia vuoden 2007 sarjassa General Hospital: Night Shift. Yksi hänen äskeisistä esiintymisistään oli Mind of Mencia-sarjan viidennessä tuotantokaudessa. Family Guyn jaksossa Road to Rupert nähdään animaatioversio Williamsista.
Videopelit
Williams on antanut äänensä Lando Calrissianille pelissä Star Wars Jedi Knight II: Jedi Outcast.
Yksityiselämä
Williams on ollut naimisissa kolme kertaa, ensin Audrey Sellersin kanssa, jonka kanssa hänellä on poika Corey (s. 1960). He erosivat joitain vuosia myöhemmin. Williamsin toinen vaimo oli Marlene Clark 1960-luvun loppupuolella ja he erosivat 1971. Williamsin kolmas vaimo oli Teruko Nakagami, jonka hän nai 27. joulukuuta 1972. He saivat tyttären nimeltään Hanako (s. 1973) ja pari erosi vuonna 1993, mutta palasivat yhteen vuonna 1997.
Slay-Z
Slay-Z on Azealia Banksin toinen mixtape, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2016. Albumin nimi on kunnianosoitus Jay-Z:lle.
Figaro
Figaro voi tarkoittaa seuraavia asioita:
FS Normandie (1860)
FS Normandie oli Ranskan laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu Gloire-luokan ironclad.
Valmistus
Ranskan meriministeri tilasi 4. maaliskuuta 1858 kolme 900 nhp:n höyrykoneella varustettua panssarifregattia, joista kaksi tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja kolmas Lorientista. Neljäs alus tilattiin osana vuoden 1859 hankintoja 3. syyskuuta Cherbourgista ja tilatun aluksen nimeksi vahvistettiin 14. syyskuuta Normandie Meriministeri hyväksyi 20. maaliskuuta Stanislas-Charles-Laur Dupuy de Lôme uudesta aluksesta tekemät suunnitelmat, joita käytettiin myös Normandien valmistuksessa. Köli laskettiin 14. syyskuuta 1858.
Aluksen höyrykone tilattiin Mazelinelta, joka hyväksyi tilauksen 22. syyskuuta täydennyksenä Couronnen höyrykonetilauksen täydennyksenä. Aluksen höyrykone asennettiin 1870-luvulla rannikkopanssarilaiva Tonnerreen. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1860 ja se otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta. Alus valmistui 1862 ja laivasto hyväksyi sen 13. toukokuuta 1862.
Palvelus
Alus ylitti heinäkuussa 1862 Atlantin ensimmäisenä ironcladinä maailmassa vara-amiraali Edmond Jurien de La Gravièren Meksikon valtausta tukemaan matkanneen laivasto-osaston lippulaivana. Alus aloitti huhtikuussa 1863 keltakuumeen puhjettua aluksella kotimatkan Tourvillen saattamana. Sairaus surmasi muun muassa aluksen päällikön Russellin. Ranskaan saavuttuaan alus oli Nantesissa karanteenissa.
Alus liitettiin Välimeren laivastoon, jonka mukana alus vieraili Brestissä ollen Britannian kuninkaallisen laivaston Kanaalin laivaston vierailun isäntänä. Muutamaa päivää myöhemmin alus osallistui Ranskan laivaston tekemään vastavierailuun Portsmouthiin.
Alus oli vuosina 1865-1868 koulutuslaivueessa, jossa ollessaan sen päällikkönä oli muun muassa Bernard Jauréguiberry ja Garnault. Laivueessa ollessaan se oli amiraalien Exelman ja Gicquel des Touches lippulaivana. Alus siirrettiin 1868 telakalle modernisoitavaksi, jolloin sen tykit vaihdettiin. Alus palasi palvelukseen elokuussa 1870 päällikkönään du Pin de Saint-André ja se liitettiin kontra-amiraali Didelotin ironclad-laivueeseen, jonka mukana se oli Ranskan Saksan sodassa 1870-1871. Se ei kuitenkaan osallistunut sotatoimiin.
Robin Williams
Robin McLaurin Williams oli yhdys­valtalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja koomikko.
Williams tuli tunnetuksi suositusta televisio­sarjasta Ystäväni avaruudesta, jota esitettiin vuosina 1978–1982. Varsinainen läpi­murto elo­kuva­näyttelijänä tapahtui elo­kuvassa Hyvää huomenta, Vietnam (1987), jossa hän esitti radio­juontajaa, joka viihdytti Vietnamin sodan aikaisia amerikkalaisia sotilaita radio-ohjelmallaan.
Williams tunnetaan myös arvostetuista rooleistaan elo­kuvissa Kuolleiden runoilijoiden seura (1989) ja Will Hunting (1997), josta hänet palkittiin parhaan mies­sivu­osan Oscarilla. Muita tunnettuja Williamsin elo­kuvia ovat muun muassa Hook – Kapteeni Koukku (1991), Mrs. Doubtfire (1993), Jumanji (1995), Flubber (1997), One Hour Photo (2002) sekä Theodore Rooseveltin rooli elo­kuvissa Night at the Museum – yö museossa (2006), Night at the Museum 2 (2009), sekä Night at the Museum – Haudan salaisuus (2014).
Williams teki myös ääni­rooleja animaatio­elo­kuviin, joista tunnetuimmat ovat Aladdin-elo­kuvan Lampun­henki (1991) ja Happy Feet (2006).
Williamsista tehtiin vuonna 2018 dokumentti­elo­kuva Robin Williams: Come Inside My Mind.
Varhainen elämä
Robin Williams syntyi Chicagossa 1951. Hänen äitinsä Laura oli entinen malli ja hänen isänsä Robert kuului Ford Motor Companyn ylempään johtoon. Robinin nuoruus oli suhteellisen yksinäinen, ja hän leikki lähinnä itsekseen perheen suuressa kodissa. Häntä myös kiusattiin koulussa yli­painon takia. Ollessaan yksin kotona hän kulutti aikaansa leikkimällä tina­sotilailla ja katsomalla televisiosta komediasarjoja. Williams ja hänen äitinsä vitsailivat yhdessä tämän ollessa kotona, ja äiti myös sai hänet aina nauramaan. Muita viihdyttämällä Williams alkoi saada enemmän kavereita, ja hän päätti jo varhain ryhtyä koomikoksi.
Williams oli 16-vuotias, kun hänen isänsä jäi eläkkeelle ja perhe muutti Kalifornian Marinin piirikuntaan. Williams opiskeli Claremont Men’s Collegessa politiikan tutkimussta ja kävi samalla improvisointinäyttelemisen kursseja. Williams opiskeli myös College of Marinissa näyttelemistä ja sai stipendin Juilliard Schooliin.
Stand up -koomikosta television kautta elokuviin
Williams jätti Juilliardin kesken ja palasi 1970-luvun alussa Kaliforniaan, missä hän alkoi esittää stand up -komiikkaa. Williamsin ensimmäisiä rooleja olivat sarjassa The Richard Pryor Show ja seksi­komediassa Hei me tehdään sitä... (1977). Hänellä oli pieni rooli myös suositussa televisio­sarjassa Onnen päivät, missä hän näytteli Mork-nimistä avaruus­olentoa. Sarjan tuottaja Garry Marshall kertoi myöhemmin, että Williams oli ainoa avaruus­olento, joka oli hakenut rooliin. Hahmon suuren suosion ansiosta sille tehtiin spin-off-sarja Ystäväni avaruudesta. Williams onnistui tuomaan televisioon tunnus­piirteisen into­mielisen stand up -show’nsa ja osoitti sarjassa improvisaatio­kykynsä. Sarja osoittautui Williamsin elo­kuva­uran käynnistäjäksi.
Williamsin ensimmäinen merkittävä elo­kuva oli Kippari-Kalle (1980), missä hän näytteli pää­hahmoa Kippari-Kallea. Seuraavissa elo­kuvissa hän oli hillitympi kuin aikaisemmissa rooleissa. Garpin maailmassa (1982) hän oli yllättävä sankari, Seko­päissä (1983) hiljattain erotettu johtaja, joka estää varkauden, Neukku New Yorkissa (194) elo­kuvassa venäläinen sakso­fonisti ja komediassa Paratiisiklubi vähiten seko­päisin hahmo.
Kevytvene
thumb|200px|Kevytvene Europa-jolla, peräsin ja kölipainoton evä keltaisella Kevytvene on painokölitön purjejolla. Ilman oikaisevaa painoköliä kevytvene voi kaatua, mutta kellukkeet pitävät jollan pinnalla. Purjehtija voi nostaa kaatuneen jollan pystyyn omin avuin. Kevytveneet on pääasiassa tarkoitettu päiväpurjehdukseen suojaisille vesialueille ja sisävesille. Kevytveneet soveltuvat erinomaisesti purjehduksen harjoitteluun ja kilpailemiseen, ja suurimmalla osasta niistä retkeily on lähes mahdotonta päiväretkiä lukuun ottamatta. On kuitenkin olemassa retkijollia, kuten Wayfarer, SCAMP , Ilur ja Navigator , joissa voi nukkua ja joilla voi tehdä usean päivän retkipurjehduksia. Monet näistä on lisäksi suunniteltu harrastelijaveneenrakentajille, jotka voivat rakentaa niitä puuvanerista tai jopa aidosta puusta.
Robin Williams
Läpimurtoelokuvat
Williamsin ensimmäinen menestys­elo­kuva oli Hyvää huomenta, Vietnam (1987), missä hän näytteli epä­kunnioittavaa armeijan DJ:tä. Siitä Williams sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Toinen ehdokkuus tuli kaksi vuotta myöhemmin Kuolleiden runoilijoiden seurasta (1989), missä Williams on yksityis­koulun innoittava englannin opettaja.
Kevytvene
Kevytvenekilpailu on ratapurjehdusta valvotuissa olosuhteissa suojaisilla vesialueilla rantojen läheisyydessä. Pienin lapsille sekä opetteluun että kilpapurjehdukseen tarkoituttu kevytvene on yhden hengen optimistijolla ja Suomen suurin kevytvene on neljällä miehistöllä purjehdittava E Scow. Nopeimpia kevytveneitä ovat monirunkoiset katamaraanit ja trimaraanit. Yksirunkoisista kevytveneistä nopeimpia ovat ns. skiff-veneet. Näihin kuuluu mm. olympialuokka 49er ja sen junioriversio 29er, jotka ovat suosittuja kilpaveneitä myös Suomessa. Kevytveneitä on Suomessa n. 16.000 kappaletta eli enemmän kuin matkapurjehdittavia köliveneitä tai moottoripurjehtijoita.
Robin Williams
Läpimurtoelokuvat
Vaikka Williams tunnettiin erityisesti komedia­näyttelijänä, hän teki myös monia vakavia rooleja. Hän näytteli löyhästi Oliver Sacksin pohjautuvaa lääkäriä Malcolm Sayeria elo­kuvassa Heräämisiä (1990). Fisher Kingissä (1991) hän oli puolestaan koditon mies nimeltä Parry. Siitä hän sai kolmannen Oscar-ehdokkuutensa. Williams oli 1990-luvulla tähtenä myös monessa perhe-elo­kuvassa. Elo­kuvassa Hook – Kapteeni Koukku (1991) hän näytteli aikuista Peter Pania. Aladdinissa hän puolestaan ääni­näytteli kiihkeä lampun henkeä ja elo­kuvassa Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993) eronnutta miestä, joka esittää lapsilleen nais­puolista lasten­hoitajaa. Williamsin seikkailullisia perhe-elo­kuvia olivat puolestaan Jumanji (1995) ja Flubber – maailman mahtavin mönjä (1997).
Kevytvene
Kevytveneet olympialaisissa
Suurin osa Olympialaisissa käytettävistä purjeveneistä ovat jollia. Olympiakomitea päättää mitä jollatyyppejä käytetään. Vuoden 2012 Olympialaisissa olivat käytössä seuraavat jollaluokat
Robin Williams
Ura 2000-luvulla
Williams teki 2000-luvun alussa muutamia hieman synkempiä rooleja, sillä hän oli karmiva valo­kuvien kehittäjä One Hour Photossa (2002) ja kioski­kirjojen kirjoittaja Insomniassa (2002).
Andy Bell
Andy Bell voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Robin Williams
Ura 2000-luvulla
Williams ei hylännyt missään vaiheessa uraansa stand up -komiikkaa, ja heinäkuussa 2002 hän teki erittäin suositun Robin Williams: Live on Broad­way -show’n, joka rikkoi monia ennätyksiä. Osa esityksistä myytiin loppuun puolessa tunnissa. Vuonna 2008 Williamsin ”Weapons of Self Destruction” -kiertua kävi 26 kaupungissa ympäri maailmaa.
Williams teki Broad­way-debyyttinsä vuonna 2011 surrealistisessa draamakomediassa Bengal Tiger at the Baghdad Zoo. Aiemmin Williams oli näytellyt Huomenna hän tulee -näytelmän Off Broadway -tuotannossa. Elokuviin hän palasi vuonna 2013, jolloin hän näytteli elo­kuvissa Yhdet häät ja kolme anoppia ja The Butler. Jälkimmäisessä hänen rooli­hahmonsa oli presidentti Dwight D. Eisenhower.
Williamsin paluu televisioon vuonna 2013 jäi vain yhden tuotanto­kauden mittaiseksi, sillä Luovat hullut lakkautettiin vain yhden kauden jälkeen. Vuonna 2014 Williams ehti näytellä vielä elo­kuvissa The Angriest Man in Brooklyn (2014) ja Boulevard (2014). Williamsin viimeiseksi elo­kuvaksi jäi Night at the Museum – Haudan salaisuus, joka saatiin kuvattua kolme kuukautta ennen hänen kuolemaansa.
Williams palkittiin parhaan mies­sivu­osan Oscarilla roolistaan elo­kuvassa Will Hunting. Hänet palkittiin uransa aikana myös kahdella Emmyllä, kuudella Golden Globella, kahdella SAG-palkinnolla sekä viidellä Grammyllä.
Yksityiselämä
Williams kärsi 1970- ja 1980-luvuilla päihde­riippuuvuudesta. Hän alkoi käyttää huumeita ja alkoholia sarjan Ystäväni avaruudesta kuvausten aikana. Williamsin yksityis­elämää jaksottivat 1970-luvulla kokaiinin ja alkoholin käyttö. Hän pääsi eroon päihteistä vuonna 1982, kun hänen ensimmäinen vaimonsa Valerie Velardi odotti lasta ja hän oli kuullut John Belushin kuolemasta.
Robin Williams oli naimisissa kolmesti. Hänen liittonsa Valeria Velardin kanssa päättyi eroon vuonna 1988. Williams oli pettänyt vaimoaan useiden naisten kanssa. Williams meni vuonna 1989 naimisiin poikansa lasten­hoitajan Marsha Garcesin kanssa. Heidän liittonsa päättyi vuonna 2008. Vuonna 2011 Williams nai Susan Schneiderin. Hänellä oli ensimmäisestä avio­liitostaan yksi lapsi ja toisesta kaksi lasta. Hänen tyttärensä Zelda Williams on myös elo­kuva-alalla.
Williamsin työ­tahti hiipui 2000-luvulla terveys­ongelmien ja riippuvuuksien uusiutumisen takia. Hän oli hetken myös katkaisu­hoidossa. Hän joutui maalis­kuussa 2009 keskeyttämään komedia­kiertueensa sydän­ongelmien takia. Hänelle tehtiin sen jälkeen aorttaläppäleikkaus.
Williams teki itse­murhan 63-vuotiaana kotonaan Kaliforniassa 11. elo­kuuta 2014. Ennen kuolemaansa Williams oli kärsinyt pitkään vakavasta masennuksesta, ahdistuksesta, muisti­häiriöistä, unettomuudesta ja näkö­harhoista. Hänellä oli toukokuussa 2014 diagnosoitu alkava Parkinsonin tauti, mutta ruumiin­avauksessa oireiden syyksi kuitenkin paljastui Lewyn kappale -tauti. Sairaus aiheuttaa muun muassa mielen­tilan vaihtelua, hallusinaatioita ja liike­vaikeuksia. Williamsin viimeisen elo­kuvan ohjaaja Shawn Levy kertoi myöhemmin, että Williams kärsi pahoin elo­kuvan kuvauksissa. Williams unohteli vuoro­sanojansa eikä löytänyt sopivia sanoja tilanteeseen.
Paul Johnson
Paul Johnson -nimisiä henkilöitä ovat:
Mojmir Sepe
thumb|Mojmir Sepe (vas.) ja televisio-ohjaaja Dušan Hren. Mojmir Sepe (11. heinäkuuta 1930 – 24. joulukuuta 2020 ) oli slovenialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli trumpettia ja pianoa Ljubljanan musiikkiakatemiassa ja liittyi vuonna 1950 Radio Ljubljanan tanssiorkesteriin trumpetistiksi. Hän perusti yhden Jugoslavian ensimmäisistä jazzyhtyeistä, Mojmir Sepe Bandin, vuonna 1956. 1960-luvulta lähtien hän sävelsi lukuisia kappaleita slovenialaiselle Slovenska popevka -festivaalille. Hänelle myönnettiin vuonna 1997 Viktor Media -palkinto elinikäisestä työstä musiikin parissa, ja samasta syystä hänelle myönnettiin myös Kozima-palkinto vuonna 2010.
Sepe sävelsi Jugoslavian edustuskappaleet Eurovision laulukilpailuun vuosina 1966 ja 1970 ja toimi noina vuosina myös maan kapellimestarina. Hän toimi myöhemmin itsenäisen Slovenian kapellimestarina kilpailussa vuosina 1997 ja 1998.
Bernd Dreher
Dreher aloitti jalkapallon pelaamisen vuonna 1972 pikkuseura SV Schlebuschin junioreissa. Vuonna 1976 hän siirtyi synnyinkaupunkinsa suurseuran, Bayer Leverkusenin riveihin, jossa hän pelasi vuoteen 1990 asti. Tuona vuonna Dreher siirtyi KFC Uerdingeniin, josta hän jatkoi viimeiseen seuraansa vuonna 1996. Rooli FCB:ssä oli kuitenkin ollut pieni, koska joukkueen ykkösmaalivahdin paikkaa on jo pitkään pitänyt hallussaan seuraan vuonna 1994 tullut Oliver Kahn.
Kaikki Dreherin merkittävät saavutukset ovat tulleet Bayernin joukkueessa lukuun ottamatta vuoden 1988 UEFA Cupin voittoa, jonka hän saavutti Leverkusenissa. Hänen saavutuksiinsa lukeutuu muun muassa kuusi Saksan mestaruutta (1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2008), kolme Saksan Cupin voittoa (1998, 2000, 2003), neljä Saksan Liigacupin voittoa (1997, 1998, 1999, 2000) sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voitot vuodelta 2001.
Pamela Kruse
Pamela Jean "Pam" Kruse (s. 3. kesäkuuta 1950 Miami) on yhdysvaltalainen kilpauimari, joka saavutti olympiahopeaaa vapaauinnissa vuonna 1968.
Kruse saavutti Méxicon olympialaisissa 1968 hopeaa 800 metrin vapaauinnissa ja sijoittui neljänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Vuonna 1967 hän ui 400 metrin vapaauinnissa maailmanennätykset 4.36,8 ja 4.36,4 ja 200 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen 2.09,7.
Päivälehti
thumb|Päivälehden etusivu 15. huhtikuuta 1904. Päivälehti oli vuosina 1889–1904 Helsingissä ilmestynyt sanomalehti. Lehti oli Nuorsuomalaisen puolueen äänenkannattaja ja sen ohjelma oli voimakkaan liberaali ja suomalaisuusmielinen. Päivälehden jouduttua sensuurin lakkauttamaksi 1904 sen toimituskunta perusti Helsingin Sanomat.
Lehden perustaminen
Päivälehden perustamisen taustalla oli Suomalaisen puolueen jakautuminen 1880-luvulla. Puolueen nuoret kannattajat, jotka olivat saaneet vaikutteita eurooppalaisesta liberalismista, nousivat vanhaa puoluejohtoa vastaan vaatien vapaamielisempää ohjelmaa sekä radikaalimpaa kielipolitiikkaa. Tämän nuoren siiven edustajia ryhdyttiin kutsumaan nuorsuomalaisiksi ja vanhan puoluejohdon kannattajia vanhasuomalaisiksi.
Myös suomenkielinen lehdistö jakautui 1880-luvulla joko nuorsuomalaisten tai vanhasuomalaisten kannattajiin. Nuorsuomalaiset saivat haltuunsa useita merkittäviä maakunnallisia sanomalehtiä, kuten Keski-Suomi Jyväskylässä, Kaiku Oulussa, Savo Kuopiossa ja Wiipurin Sanomat Viipurissa. Nämä lehdet kävivät sanasotaa vanhasuomalaisten vaikutusvaltaisen pää-äänenkannattajan, Helsingissä ilmestyneen Uuden Suomettaren kanssa. Pian nuorsuomalaisten keskuudessa heräsi ajatus perustaa oma lehti pääkaupunkiin kilpailemaan Uuden Suomettaren kanssa. Lehtihanketta lähti toteuttamaan kolme nuorta miestä: Keski-Suomi-lehden päätoimittaja Eero Erkko, kirjailija ja Savo-lehden toimittaja Juhani Aho sekä kirjailija Arvid Järnefelt. Erkko, Aho ja Järnefelt lähettivät lokakuussa 1889 "asiaa harrastaville kansalaisille" kiertokirjeen, jolla kerättiin rahaa takaussitoumukseen uuden lehden perustamiseksi. Kiertokirjeessä sanottiin:
Ohjelma ja toimituskunta
Ensimmäisessä pääkirjoituksessaan Päivälehti ilmoitti olevansa "suomenmielinen, vapaamieliseen suuntaan toimitettu valtiollinen sanomalehti". Sisempänä lehdessä oli pitkä artikkeli otsikolla Esittely, jossa kerrottiin tarkemmin uuden lehden aatteellisesta ohjelmasta ja joka oli todennäköisesti Juhani Ahon laatima. Sen mukaan Päivälehti edusti nuorsuomalaista aatesuuntaa ja oli perustettu "suomalaisuuden täydellisempää ja pontevampaa ajamista warten". Se lupasi raportoida lukijoilleen polttavista kysymyksistä ja uusista aatteista niin koti- kuin ulkomailtakin, rohkeasti ja sensuroimatta. Se myös toisti nuorsuomalaisten kannan, jonka mukaan kielikysymys ei ollut päämäärä vaan väline tiellä suomalaisten sivistystason ja kansallisen tietoisuuden kohottamiseksi:
Kahden näytenumeron jälkeen Päivälehti alkoi ilmestyä kuusipäiväisenä vuoden 1890 alusta. Aluksi Erkko, Sjöberg, Aho ja Järnefelt omistivat lehdestä kukin neljänneksen. Lehti oli kuitenkin alusta lähtien taloudellisesti tiukoilla, koska levikki ei kasvanut odotetusti ja ilmoitusmyynti takkuili, joten sen kustantamiseksi päätettiin muodostaa osakeyhtiö. Helsingin Suomalainen Sanomalehti Osakeyhtiö perustettiin marraskuussa 1890. Eero Erkko arvioi ensimmäisen ilmestymisvuoden tuottaneen omistajanelikolle 60 000 markan tappiot. Vaikka taloudellinen tilanne koheni osakeyhtiön perustamisen myötä, Päivälehti pysyi alkuvuodet tappiollisena. Kolmantena ilmestymisvuonna 1892 toimitus osti Aug. Schaumanilta painokoneen ja ryhtyi painamaan lehden itse säästääkseen kustannuksissa.
Päivälehden alkuvaiheessa sillä oli vain kaksi vakituista toimittajaa, päätoimittaja Eero Erkko ja toimitussihteeri E. O. Sjöberg. Perustajajäsenet Järnefelt ja Aho eivät koskaan kuuluneet varsinaiseen toimituskuntaan mutta avustivat lehteä säännöllisesti kirjoituksillaan. Lehden vakituinen toimitus laajeni jo ensimmäisen ilmestymisvuoden aikana kolmella nuorella filosofian kandidaatilla. Nämä olivat toimittajat Santeri Ivalo (Ingman) ja Filip Warén sekä kulttuurikriitikko Kasimir Leino. Vuonna 1894 Päivälehti otti palvelukseensa Suomen ensimmäisen naistoimittajan Tekla Hultinin.
Päivälehden piiri
Päivälehdestä muodostui nopeasti nuorsuomalaisten tärkein lehti, jonka ympärille nuoret suomalaisuusmieliset poliitikot ja taiteilijat ryhmittyivät. Nuori lakimies ja tuleva tasavallan presidentti K. J. Ståhlberg kirjoitti lehteen valtiollisista kysymyksistä nimimerkillä K.J.S. ja nuori säveltäjä Oskar Merikanto toimi lehden musiikkikriitikkona. Kasimir Leinon pikkuveli Eino Leino liittyi toimitukseen 1899 kulttuurikriitikoksi ja pakinoitsijaksi. Toimituksen vakituisia vieraita olivat muun muassa päätoimittaja Eero Erkon runoilijaveli J. H. Erkko, Arvid Järnefeltin säveltäjäveli Armas Järnefelt ja taidemaalariveli Eero Järnefelt, kirjailija Minna Canth, taidemaalari Pekka Halonen ja säveltäjä Jean Sibelius.
Nuorsuomalaisen ajatusmaailman tärkeäksi esittelypaikaksi muodostui jouluna 1891 ensi kerran julkaistu Nuori Suomi - Päivälehden joulualbumi. Kerran vuodessa ilmestyneen kirjallis-taiteellisen albumin ulkoasusta ja kuvituksesta vastasivat mm. Yrjö Blomstedt, Akseli Gallen-Kallela, Eero Järnefelt ja Pekka Halonen. Ryhmä myös julkaisi poliittisen pamflettisarjan Kirjasia Kansalaisille nimellä Nuoren Suomen Klubi.
Vaikeudet sensuurin kanssa
Liberaalin ja kansallismielisen sisältönsä vuoksi Päivälehti oli alusta asti hankaluuksissa keisarillisen sensuurin kanssa. Jokaiselle sanomalehdelle oli tuolloin määrätty oma sensori, joka tarkasti sen sisällön ennakkoon. Päivälehti joutui toistuvasti muokkaamaan sisältöään sensorin tarkastuksen jälkeen ja ilmestyi siksi usein myöhässä. Sensuuria kiertääkseen lehti alkoi kätkeä radikaaleimmat mielipiteensä rivien väliin tai pukea ne vertauskuvalliseen muotoon.
Todelliset hankaluudet sensuurin kanssa alkoivat, kun tiukka Nikolai Bobrikov nousi 1899 Suomen kenraalikuvernööriksi. Bobrikovin kaudella Päivälehti joutui sensuuriviranomaisten erityistarkkailuun. Vuosina 1899–1904 lehdelle langetettiin neljä väliaikaista ilmestymiskieltoa, pituuksiltaan kuukaudesta neljään kuukauteen. Vuonna 1900 Eero Erkko joutui Bobrikovin määräyksestä eroamaan lehden päätoimittajan paikalta. Uudeksi päätoimittajaksi tuli Santeri Ivalo ja Eero Erkko jatkoi muuna tavallisena toimittajana.
16. kesäkuuta 1904 Eugen Schauman ampui kenraalikuvernööri Bobrikovin. Päivälehti julkaisi pääkirjoituksen otsikolla "Juhannuksena" ja kuvaili siinä, kuinka juhannuksen aikaan valo aina sittenkin voittaa pimeyden. Tämä vertauskuvallisuus ei hämännyt sensoreita, jotka ymmärsivät, että lehti viittasi hyväksyvästi Bobrikovin murhaan. Painoasiain Ylihallitus päätti kokouksessaan 27. kesäkuuta lakkauttaa Päivälehden pysyvästi. Lehden viimeinen numero ilmestyi 3. heinäkuuta 1904, 4. sivullaan lyhyt uutinen otsikolla "Päivälehti ainiaaksi lakkautettu", jossa lehti lausui jäähyväiset lukijoilleen.
Päivälehden toimituskunta perusti nopeasti uuden lehden. Jo neljä päivää Päivälehden viimeisen numeron jälkeen, 7. heinäkuuta 1904, ilmestyi Helsingin Sanomien näytenumero. Säännöllisesti uusi lehti alkoi ilmestyä saman vuoden lokakuussa saatuaan painatusluvan. Helsingin Sanomat ei varovaisuussyistä viitannut millään tavoin lakkautettuun edeltäjäänsä, mutta käytännössä kyse oli Päivälehden toiminnan jatkumisesta uudella nimellä. Nykyinen Helsingin Sanomat pitääkin perustamispäivänään Päivälehden ensimmäistä ilmestymispäivää 16. marraskuuta 1889.
Lapamonni
Lapamonni (Sorubim lima) on antennimonnien heimoon kuuluva kala. Se elää Etelä-Amerikan trooppisissa voimakkaasti virtaavissa joissa. Niiden pitkänomainen muoto vähentää tehokkaasti veden vastusta. Lapamonni voi kasvaa noin 40 senttimetriä pitkäksi, mutta akvaarioissa sen koko jää 20 senttimetrin mittaiseksi. Koska lapamonni on petokala, sen seuraan eivät pienet kalat sovi. Lajitovereitaan kohtaan se käyttäytyy säyseästi ja ne viihtyvät parvissa.
Uinti kesäolympialaisissa 2016
Uinnissa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 28:tta kertaa. Kilpailut käytiin Barran alueella Olympic Aquatics Stadiumilla, jonne mahtui yleisöön 18 000 henkilöä.
Sekä miehillä että naisilla oli 16 eri ratauintitapahtumaa ja Fort Copacabanalla uitiin myös yksi avovesiuintimatka.
Naiset
* uivat alkuerissä.
Tummataitekoi
Tummataitekoi (Parornix loganella) on miinaajakoiden (Gracillariidae) heimoon kuuluva perhoslaji. Lajin siipiväli on 9–11 millimetriä. Sitä tavataan Englannissa ja Skotlannissa. Tummataitekoin toukkien ravintoa ovat koivujen lehdet.
Uinti kesäolympialaisissa 2016
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Tummataitekoi
thumb|left|Tummataitekoin toukka.
Kirjeitä
Kirjeitä on suomalaisen Ile Kallio & Vierailevat Solistit -yhtyeen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa albumi, joka julkaistiin 8. elokuuta 2007. Oikeastaan se on Ile Kallion viides sooloalbumi, jolla vierailivat tunnetut suomalaiset solistit Anssi Kela, Mikko Kuustonen ja Jorma Kääriäinen. Idea levystä oli ollut Kalliolla jo 1990-luvun alusta saakka.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 14.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ile Kallio.
Killoran
pienoiskuva|Killoran vuosien 1924 ja 1940 välisenä aikana. Killoran oli kolmimastoparkki, joka kuului ahvenanmaalaisen Gustaf Eriksonin kauppalaivastoon vuosina 1924–1940.
Palvelus
Gustaf Erikson osti aluksen Englannista 2 650 punnan kauppahinnalla vuonna 1924. Sen kapteeni oli Karl Algot Leman.
Killoran oli toisen maailmansodan 10. elokuuta 1940 aikana matkalla Etelä-Amerikasta Kanariansaarten kautta Espanjaan. Aluksen oli määrä tehdä välipysähdys Kanariansaarilla, mutta kovan tuulen vuoksi se joutui purjehtimaan ensin saarten koillispuolelle, josta se suuntaisi kohti satamaa.
Alus oli juuri saapumassa käännöskohtaan, kun Saksan laivaston korvettikapteeni Hellmuth von Ruckteschellin komentama apuristeilijä Widder pysäytti sen. Kapteeni Leman kutsuttiin apuristeilijälle selvittämään aluksen reittiä ja määränpäätä. Selostuksen kuultuaan von Ruckteschell kuitenkin ilmoitti, että Killoranin lastina oli Englantiin matkalla olevaa sotakieltotavaraa ja että alus upotettaisiin.
Kapteeni Lemanin vastalauseista huolimatta Killoranin miehistö ja osa ruokatarpeista määrättiin siirrettäväksi apuristeilijälle, ja aluksen ruumaan mastojen juurelle asetettiin kolme räjähdyspanosta. Nämä räjähtivät aikasytytyksellä, ja puolessatoista minuutissa parkki Killoran vaipui aaltojen alle paikassa 33°06' N, 34°17'W.
Killoranin miehistöä pidettiin korvetilla noin kuukauden verran, kunnes heidät siirrettiin mantereelle matkalla olevaan alukseen. Koko miehistö pääsi myöhemmin palaamaan kotimaahansa.
Kuten kaikki Eriksonin purjelaivat, alus oli vakuuttamaton, eikä varustaja saanut siitä mitään korvausta.
Sodan jälkeen Hellmuth von Ruchteschell tuomittiin ainoana apuristeilijäkomentajana sotarikoksista vankeuteen, jossa hän kuoli 1948.
Zenia Stampe
Zenia Stampe Lyngbo (s. 30. maaliskuuta 1979 Roskilde) on tanskalainen poliitikko Radikaali Venstre -puolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2011 Tanskan parlamentin eli kansankäräjien jäsenenä.
Stampe valittiin kansankäräjille ensimmäisen kerran syyskuun 2011 vaaleissa Sjællandin vaalipiiristä. Hänet on valittu jatkokaudelle vuosien 2015, 2019 ja 2022 vaaleissa. Hän on toiminut kansankäräjillä muun muassa kulttuurivaliokunnan varapuheenjohtajana vuodesta 2023.