cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n kasvun aika – sopu huippu-urheilun järjestelyissä
Solmitun yhteistyösopimuksen jälkeen urheilun eheytysrintamalla vallitsi muutaman vuoden hiljaiselo. Kilpailuyhteistyö erikoisliittojen ja TUL:n kesken sujui melko hyvin. SVUL:n kanta valtakunnanliittoon oli selkeä ja muuttumaton. Aloitteita SVUL ei asiasta kuitenkaan tehnyt.
2009
Toukokuu
thumb|Kesäkuun alussa [[Piratpartietin, Ruotsin piraattipuolueen, edustaja Christian Engström valittiin europarlamenttivaaleissa mepiksi. Valintaa edelsi vaalikampanja, jota siivitti hieman yli kuukausi aikaisemmin pidetty The Pirate Bay -tiedostonjakopalvelun ylläpitäjien oikeuskäsittely ja heidän saamansa tuomio.]]
Kesäkuu
thumb|[[Michael Jackson kuoli.]] thumb|29. kesäkuuta [[Bernard Madoff tuomittiin 150 vuodeksi vankeuteen petoksesta. Madoffin talouspetoksen on arvioitu olleen 37 miljardin euron arvoinen, jolloin se olisi maailman suurin yksityishenkilön tekemä sijoitushuijaus.]] thumb|Iranissa järjestettiin laajoja mielenosoituksia presidentti [[Mahmud Ahmadinedžadin uudelleenvalinnan vuoksi. (Kuva: 16. kesäkuuta, Teheran)]]
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n kasvun aika – sopu huippu-urheilun järjestelyissä
1960-luvun lopulla SUL:ssa eli SVUL:n suurimmassa lajiliitossa pohdittiin mahdollisuutta erota SVUL:sta ja toimia keskusjärjestöstä riippumattomana erikoisliittona kuten Suomen Palloliitto. Piiriorganisaation ylläpito tuli SUL:n sisäisessä arvioinnissa kriittiseksi ja kalliiksi kysymykseksi. Asia siis hylättiin. Tosin se tuli uudelleen esille 1970-luvun puolivälissä Suomen yleisurheilun menestyksen päivinä Yrjö Kokon puheenjohtajakaudella. Asia nousi uudelleen esille vielä vuonna 1985 SUL:n silloisen toimitusjohtajan Rolf Haikkolan nostaessa asian vielä esille.
Lesnoi
Lesnoi voi viitata useisiin paikkakuntiin Venäjällä ja Valko-Venäjällä, mm:
2009
Heinäkuu
thumb|Heinäkuussa havaittiin ensimmäistä kertaa myös [[niilinvaraanin pystyvän lisääntymään neitseellisesti.]] thumb|[[Auringonpimennys 22. heinäkuuta.]]
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Urheilupolitiikasta liikuntapolitiikkaan
Vasemmiston voitettua vuoden 1966 eduskuntavaalit uusi suuntaus asetti haasteita myös urheilujärjestöille. SVUL vahvana porvarillisena keskusjärjestönä joutui tässä kritiikin kohteeksi. Presidentti Kekkonen piti kuuluisaksi tulleen niin sanotun sporttipuheen Jyväskylän yliopistossa vuonna 1971. Siinä hän tarkasteli urheilun tilaa ja antoi isän kädestä:
Valtion urheiluneuvoston aloitteesta luotu toimikunta perusti vuoden 1971 alussa "urheilun keskusorganisaatiosuunnittelun neuvottelukunnan" (UNK), jonka puheenjohtajaksi kutsuttiin professori Paavo Seppänen. Alun perin UNK:n oli saatava työnsä valmiiksi vuoden 1971 loppuun mennessä, mutta aika osoittautui liian lyhyeksi. UNK julkisti ensimmäisen sopimusesityksen marraskuussa 1971 ja toisen joulukuussa 1972. Tavoitteeksi asetettu Suomen Urheilun Keskusjärjestö osoittautui mahdottomaksi toteuttaa. SVUL kannatti vahvaa keskusjärjestöä ja vastusti erikoisliittojen riippumattomuutta. Myönteisimmin Seppäsen malliin suhtautuivat TUK ja Suomen Palloliitto. TUL:ssä esiintyi sisäisiä mielipide-eroja, sillä kansandemokraatit torjuivat esitykset jyrkästi, sosiaalidemokraateissa osa puolesta ja osa vastaan sekä poliittisesti kansandemokraattien ja sosiaalidemokraattien välissä toimineet TPSL:n edustajat lopulta vastaan. Tämän jälkeen urheilupoliittista kokonaisratkaisua ei 1970-luvulla käsitelty, vaan TUL:n ja TUK:n yhdistymisneuvottelut olivat keskeisin toiminnan kohde. Ne päättyivät TUK:n seurojen liittymiseen TUL:oon vuosikymmenen lopussa.
SVUL:n keskusliittokauden päättyminen – Suomen urheilun eheytyminen
SVUL:n puheenjohtaja kauppaneuvos Jukka Uunilan aikana 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa yritettiin jälleen vakavasti SVUL:n ja TUL:n yhdistämistä. Eheytyksen lähtölaukauksen ampui Uunila SVUL:n liittokokouksessa 9. joulukuuta 1989. Sen mukaan ”suurimmat keskusjärjestöt SVUL ja TUL ryhtyvät välittömästi käymään keskusteluja yhden, kaikkia koskevan valtakunnallisen urheiluorganisaation perustamisesta.” Tästä käynnistynyt eheytymisprosessi kesti neljä vuotta aina 19. joulukuuta 1993 asti, jolloin SVUL:n liittokokous päätti organisaationsa alasajosta keskusliittona 31. maaliskuuta 1994 mennessä. ,
Yhdentymisen liikkeellelähtö vuosina 1990–1991 oli nihkeä. TUL ja sen silloinen puheenjohtaja Matti Ahde lähtivät siitä, että TUL jää elämään urheilun saralla. Ainoastaan kilpa- ja huippu-urheilu siirretään uuden yhteisen perustettavan järjestön vastuulle. Eheytymisen teki vielä mutkikkaammaksi vuoden 1992 aikana paljastuneet SVUL:n taloussotkut. Niissä leimautui erityisesti silloinen SVUL:n pääsihteeri Mauri Oksanen. SVUL:lle oli 1980-lopun kasinopelaamisessa syntynyt useamman sadan miljoonan velkataakka. SVUL:lla oli lopputilinpäätöksessään velkaa 350 miljoonaa markkaa.
Eheytymisessä oli ensi vaiheessa vuoden 1990 lopulla keskeisenä hahmona Carl-Olaf Homén, jonka johdolla saatiin ensimmäinen työryhmäehdotus uudesta yhteisestä keskusjärjestöstä. Toinen olennainen henkilö ehetystoiminnassa oli valtion liikuntaneuvoston puheenjohtaja valtioneuvos Harri Holkeri. Hän ilmoitti, että Suomen urheilun päällekkäisyydet pitää lakkauttaa. Välineenä hänellä oli ns. pyöreän pöydän neuvottelut. Tammikuussa 1992 otettiin pitkä askel uuteen yhteisöön. Silloin 86 valtionapua saavaa urheilujärjestöä allekirjoitti Holkerin esittelemän yhdentymisen aiesopimuksen. TUL ei halunnut osallistua neuvotteluihin, joissa suunniteltiin sen lakkauttamista tai yhdistämistä SVUL:ään. Lisäksi se halusi lisäselvyyttä SVUL:n taloussotkuista. Talousasioiden selvittämiseksi valtioneuvosto nimitti keväällä 1993 selvitysmieheksi Hiihtoliiton silloisen puheenjohtajan Eino Petäjäniemen. Sen mukaan Veikkauksen säästövaroista SVUL:n lajiliitot, Suomen urheiluopisto Vierumäellä ja TUL saivat yhteensä 27,9 miljoonaa markkaa. Näin SVUL vältti konkurssin. , Urheilun uusi yhteisö Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU) perustettiin 16. marraskuuta 1993. SVUL jäi uuden yhteisön ulkopuolelle ja päätti omassa liittokokouksessaan 19. joulukuuta 1993 aloittaa SVUL:n keskusjärjestöaseman alasajon maaliskuun loppuun 1994 mennessä. Samassa tilaisuudessa pitkäaikainen SVUL:n puheenjohtaja Jukka Uunila luopui tehtävästään.
SVUL on edelleen yhdistysrekisterissä ja on Suomen olympiakomitean jäsen. .
Jäsenmäärän kehitys
SVUL:n elo oli jatkuvaa kasvua. Kovinta kasvuaikaa oli 1960-luku, jolloin vuosikymmenen alussa erikoisliittoja oli SVUL:n jäsenenä 17 ja vuosikymmenen lopussa 37. Suurimmillaan erikoisliittojen jäsenmäärä on ollut 54. Seurojen määrä alun 17:stä kasvoi huimaa vauhtia. 2 000 seuran raja meni rikki vuonna 1966, josta määrä tuplaantui vielä 1990-luvulle tultaessa.
2009
Syyskuu
thumb|23. syyskuuta [[Australian suurin kaupunki Sydney peittyi hiekkamyrskyssä punaiseen pölyyn.]] thumb|24. syyskuuta vietettiin [[Guinness-oluen 250. syntymäpäivää.]]
Lokakuu
thumb|[[Saturnus|Saturnukselta löytyi uusi rengas (ns. Phoeben rengas), joka voi selittää satoja vuosia kestäneen arvoituksen siitä, miksi Saturnuksen kolmas kuu Japetus on toiselta puolen tumma ja toiselta vaalea.]] thumb|30. lokakuuta juuri asiakkaalle luovutettu maailman suurin risteilyalus [[M/S Oasis of the Seas lähti Turun telakalta kohti Floridaa.]]
Marraskuu
thumb|8. marraskuuta [[Helsinki|Helsingin Rautatientorin metroasemalla tapahtui iso vesivahinko ja se peittyi veden alle.]] thumb|24.11.2009 [[Valkoinen talo|Valkoisen talon juhlaillallisille soluttautuneet kuokkavieraat pääsivät kättelemään Yhdysvaltain presidentti Barak Obamaa.]] thumb|29. marraskuuta [[Sveitsi päätti kansanäänestyksessä kieltää uusien minareettien rakentamisen moskeijoiden yhteyteen.]]
Joulukuu
thumb|Yhdysvaltalainen [[Kasvitiede|kasvitieteilijä Lou Jost löysi uuden orkidealajin jonka kukat ovat halkaisijaltaan vain 2,1 mm. Se on toistaiseksi pienin tunnettu orkidealaji.]] thumb|[[Pohjois-Amerikan lumipyry 2009|Yhdysvalloissa 19. joulukuuta lumipyry toi yli 50 senttimetriä lunta. Monilla paikkakunnilla rikottiin myös päivittäisiä lumenkertymäennätyksiä.]] thumb|31. joulukuuta vuosi loppui [[Uudenvuodenaatto|uudenvuodenaaton osittaiseen kuunpimennykseen.]]
Aleksandrovskoje
Aleksandrovskoje voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Bruksträsket
Bruksträsket on järvi Inkoossa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 3,3 neliökilometriä.
Bruksträsketin lonkeromainen pohjoisosa ulottuu naapurikunnan Raaseporin puolelle. Järven epävirallinen suomenkielinen nimi on Ruukinjärvi. Valuma-alueen, jonka pinta-ala on 47 neliökilometriä, itäosassa sijaitsee pienempi järvi, Marsjön. Alueen järville on tyypillistä muodokas ja polveileva rantaviiva, Bruksträsketin mutkaisen rantaviivan pituus on 43 633 metriä.
Bruksträsketiin virtaa laskuoja etelästä Vitträsketistä. Järvi laskee Suomenlahteen Fagervikin kautta. Bruksträsketin ja Marsjönin välissä sijaitsee pienehkö Bjuseträsk. Bruksträsketin länsipuolella sijaitsee Lähdejärvi eli Källträsket. Fagervikin kirkko sijaitsee Bruksträsketin rannalla.
Hoysala
thumb|left|Hoysalan valtakunta noin vuonna 1200 Hoysala oli mahtava eteläintialainen valtakunta, joka hallitsi nykyistä Karnatakan osavaltiota vuosina 1040–1346. Valtakunnan pääkaupunki oli aluksi Belurissa, myöhemmin Halebidussa.
Hoysalan hallitsijat olivat lähtöisin Karnatakan vuoristoisilta seuduilta. He käyttivät hyväkseen Länsi-Chalukyan ja Kalachurin kuningaskuntien välistä sotaa ja laajensivat valta-aluettaan Karnatakaan ja Kaverijoen pohjoispuolelle nykyisen Tamil Nadun alueelle. 1200-luvun alussa he hallitsivat pääosaa nykyisestä Karnatakasta, osia Tamil Nadusta ja Andhra Pradeshin länsiosia Deccanin ylängöllä.
Hoysalan valtakausi oli tärkeää aikaa kuvataiteiden, arkkitehtuurin ja uskonnon kehittymiselle Etelä-Intiassa. Nykyisin Hoysalat muistetaan ennen kaikkea temppeliarkkitehtuuristaan. Yksi tunnetuimmista on Somnathpurin temppeli, joka on rakennettu vuonna 1260. Temppeleitä on säilynyt yli sata. Hallitsevat uskonnot olivat jainalaisuus ja vaishnavismi eli vishnulaisuus, eräs hindulaisuuden pääsuuntauksista. Kuningas Vishnuvardhana rakennutti useita temppeleitä osoittaakseen taloudellista ja sotilaallista riippumattomuuttaan. Kaiken kaikkiaan Hoysalan valtiaat rakennuttivat noin 1500 temppeliä. Kannadaa ja sanskriittia käytettiin molempia kirjallisuuden kielinä.
Hoysalan talous perustui maanviljelyyn. Viljelymaat oli organisoitu kaksitasoiseen feodaalijärjestelmään. Valtion kustannuksella rakennutettiin tekoaltaita kastelua varten, sekä kattava tieverkosto.
Lesnoi (Pietari)
thumb|250px|Metsäteknisen akatemian päärakennus Lesnoissa. Lesnoi on historiallinen kaupunginosa Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Pietari–Viipuri-radan varrella.
Vuonna 1811 paikalle siirrettiin Tsarskoje Selosta metsäopisto, josta myöhemmin muodostettiin metsäinstituutti ja nykyinen metsätekninen akatemia. Sen ympärille syntyi huvila-asutusta. Paikkakunnalla asui runsaasti suomalaisia käsityöläisiä, jotka kutsuivat sitä Lesnoiksi tai Metsolaksi.
Elokuussa 1879 Lesnoissa järjestettiin narodnikkien Zemlja i voljan neuvottelut, joiden tuloksena se hajosi lopullisesti Narodnaja volja ja Tšornyi peredel -järjestöiksi. Lokakuussa 1917 Lesnoin piirihallinnon rakennuksessa pidettiin Leninin johtama Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean istunto, jossa valittiin johtoryhmä lokakuun vallankumouksen toteuttamista varten. Vuonna 1922 alue liitettiin Pietarin kaupunkiin. Metsäteknisen akatemian puiston ympärille rakennettiin 1950–1960-luvuilla asuinalue. Vuonna 1975 avattiin Lesnajan metroasema.
Bc
Bc tarkoittaa seuraavia:
Puoliverinen (hevonen)
thumb|[[Hannoverinhevonen kouluratsastuskilpailussa]] Puoliveriset (engl. warmblood) ovat lämminverisiä, lähinnä eurooppalaisia ratsuhevosrotuja, jotka ovat syntyneet raskaiden kylmäverirotujen ja kevyiden täysiveristen risteytyksistä. Puoliverijalostuksessa on pyritty kohtuullisen kevytrakenteiseen, kookkaaseen ja vahvaan eläimeen, joka sopii hyvin kilparatsastuksen eri lajeihin, erityisesti koulu- ja esteratsastukseen tai valjakkoajoon. Näiden lajien huippuhevoset ovat lähes poikkeuksetta puoliverisiä.
Puoliverirotuja on Euroopassa lukuisia, tunnetuimpina ehkä saksalaiset rodut kuten hannoverinhevonen ja trakehner. Puoliveriset ovat kuitenkin nykyään tyypiltään varsin yhtenäisiä, ja eri puoliverirotuja risteytetään melko vapaasti keskenään hyvien ratsuhevosten aikaansaamiseksi. Puoliverisiä risteytetään hyvin usein myös täysiveristen kanssa. Kun puoliverihevosen rotunimike nykyään useimmiten määräytyy sen perusteella, millä alueella tai missä maassa hevonen on kasvatettu, kannattaa nykyisiä puoliverirotuja ajatella lähinnä tietyn alueen tai maan puoliverikantana. Saksassa ja Italiassa, joissa puoliverirotuja on vanhastaan useita, pyritään nykyään yhdistämään eri rotujen parhaat puolet yhteen kansalliseen puoliverirotuun.
Suomessa jalostetaan nykyään omaa puoliveristä, FWB-hevosta eli suomenpuoliveristä (Finnish Warmblood).
Move1
Move1 on suomalainen kapearaiteinen teollisuusveturi. thumb|Move1 –moottoriveturi varastoituna; veturista puuttuu hytti Veturityypin valmistus alkoi Valmetin Tampereen tehtailla samaan aikaan sotakorvausveturien kanssa. Tyyppiä valmistettiin aluksi puukaasukäyttöisenä, joskin nopeasti siirryttiin bensiinikoneisiin.
Move 1 on kaksiakselinen, jossa molemmat akselit vetävät.
Veturia toimitettiin runsaasti eri teollisuuslaitoksille, ja sitä on säilynyt useita kappaleita. Useimmat ovat varastoituina vaihtelevassa kunnossa. Ajokuntoisena on tiettävästi vain kolme: Ähtärin eläinpuiston rautatien ykkösveturina käytetty entinen VAPOn Kurjennevan turveradan veturi (49/1947, 0-4-0 dm), joka  nykyisin on Robert Sandin rautatiellä, Kiikan tiilitehtaan veturi (29/1947) joka on samalla omistajalla sekä Toijalan Veturimuseossa oleva entinen Nakkilan kenttäradan veturi (ex Urjalan tiilitehdas). Kahteen viimeksi mainittuun on vaihdettu tehokkaampi kone ja riisuttu hytti. thumb|Move1 –moottoriveturin varastoituna Minkiöllä ollut runko nousee ratatyövaunun nosturilla avovaunun kyytiin siirtoa varten. Kuorman alla operaatioon käytetty pikakunnostettu [[Kyröskosken sähkörautatien vaunu]] Useita kunnostuskelpoisia yksilöitä on Jokioisten museorautatien omistuksessa. Perjantaina 28. elokuuta 2010 siirrettiin Minkiöltä Humppilaan yksi varastoituna ollut pelkän alustan ja konetilan kehykset käsittävä Move1, jonka kunnostusta suunnitellaan.
Aunolanperä
Aunolanperä on kylä Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla entisen Saloisten kunnan alueella. Aunolanperä on Saloisten kirkonkylän eteläpuolinen naapurikylä. Kylällä sijaitsevat Raahen Tevo oy:n teollisuushallit. Suurin osa kylän taloista on valtatie 8 rinnalla mutkittelevan vanhan maantien eli "suuren rantatien" varrella.
Shaibu Amodu
Pelaajana
Amodu pelasi urallaan Niger Tornadoesissa, muttei koskaan noussut maajoukkuetasolle.
Valmentajana
Valmennusuransa Amodu aloitti 1989 BCC Lionsissa, jonka hän luotsasi 1990 Afrikan cup-voittajien cupin mestariksi. Vuonna 1991 hän siirtyi El-Kanemi Warriorsin peräsimeen ja voitti seuran kanssa Nigerian cupin 1992.
Vuonna 1994 Amodu tuli ensimmäisen kerran Nigerian maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen pestinsä jäi eräänlaiseksi välivaiheeksi Clemens Westerhofin ja Jo Bonfreren välillä. Hän palasi tehtävään vuoden 1996 olympialaisten aikaan. Samaan aikaan hän valmensi eteläafrikkalaista Orlando Piratesia.
Huhtikuussa 2001 Amodu palasi maajoukkueen peräsimeen Jo Bonfreren irtisanomisen jälkeen. Vaikka hän onnistuikin luotsaamaan Nigerian MM-kisoihin 2002, johti kehno menestys Afrikan mestaruuskisoissa eroon helmikuussa 2002.
Vuonna 2003 Amodu siirtyi Sharksin päävalmentajaksi ja voitti Nigerian cupmestaruuden. Nigerian maajoukkueen peräsimeen hän palasi huhtikuussa 2008 ja luotsasi maajoukkueen MM-kisoihin 2010.
Tammikuussa 2010 pelatuissa Afrikan mestaruuskisoissa Amodun luotsaama Nigeria palasi mitalikantaan neljän vuoden tauon jälkeen kukistamalla Algerian pronssiottelussa 1–0. Pronssimitalit eivät kuitenkaan pelastaneet Amodua, vaan hänet vapautettiin jälleen tehtävästään, helmikuun alussa. Liitto perusteli eroa Amodun kyvyttömyydellä reagoida tapahtumiin pelin aikana. Hän palasi liiton palvelukseen toukokuussa 2013 teknisen johtajan ominaisuudessa.
Marraskuussa 2013 Amodu siirtyi Nigerian liitosta maan pääsarjassa pelaavan Bendel Insurancen tekniseksi johtajaksi.
Kuolema
Valitettuaan hieman aiemmin rintakipua Shaibu Amodu kuoli nukkuessaan 58-vuotiaana Benin Cityssä vain kolme päivää myöhemmin kuin maajoukkuevalmentajakollegansa Stephen Keshi samassa kaupungissa.
Lohjan Kaikkien pyhien tsasouna
Kaikkien pyhien tsasouna on Lohjalla, Metsolan hautausmaalla sijaitseva Helsingin ortodoksisen seurakunnan tsasouna eli rukoushuone. Rakennuksen on suunnitellut Sakari Siitonen, ja se valmistui vuonna 1995, pääosin talkootyönä. Lohja kuuluu Helsingin ortodoksisen seurakunnan alueeseen.
Konstantin von Neurath
Konstantin von Neurath (2. helmikuuta 1873 Kleinglattbach Vaihingen an der Enz, Württemberg, Saksa – 14. elokuuta 1956 Enzweihingen, Württemberg, Saksa) oli saksalainen aatelinen ja diplomaatti, joka toimi toisen maailmansodan aikaan poliitikkona ja korkea-arvoisena virkamiehenä natsi-Saksan hallinnossa. Vuosina 1932–1938 von Neurath toimi ulkoministerinä, ja toisen maailmansodan aikaan vuodesta 1939 vuoteen 1941 saksalaisten miehittämän Böömin ja Määrin valtakunnanprotektoraatin valtakunnanprotektorina nykyisessä Tšekissä.
Nykøbing Falster
Nykøbing Falster on Tanskassa Sjællandin alueella sijaitsevan Guldborgsundin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 16 394 asukasta.
Konstantin von Neurath
Sukutausta, opinnot ja perhe
thumb|250px|von Neurath Tübingenissa 1896. Vapaaherra von Neurath syntyi aatelissukuisen kartanonomistajan perheeseen Württembergissä vuonna 1873. Opiskeltuaan oikeustiedettä Tübingenin ja Berliinin yliopistoissa ja valmistuttuaan lakitieteen tohtoriksi hän asettui Württembergin oikeuslaitoksen palvelukseen vuonna 1892.
Nykøbing Falster
Nykøbing Falster sijaitsee Falster-nimisellä saarella.
Konstantin von Neurath
Sukutausta, opinnot ja perhe
Konstantin von Neurath avioitui 30. toukokuuta 1901 Stuttgartissa Marie Auguste Moser von Filseckin (1875–1960) kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Konstantin (s. 1902) ja Winifred (s. 1904).
Diplomaattinen ura
Jo ulkoministeri Gustav Stresemannin kuoltua 1929 valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburg olisi halunnut nimittää von Neurathin valtakunnan ulkoministeriksi. Nimitys ei kuitenkaan ollut tuolloin mahdollinen, koska valtakunnanhallitukselta puuttui valtiopäivien parlamentaarinen tuki. Vuonna 1932 von Neurath toimi ulkoministerinä sekä Franz von Papenin että Kurt von Schleicherin hallituksissa.
Natsihallituksen ministeri
Von Neurath edusti viranhoidossaan konservatiivista ja kansallismielistä ulkopolitiikkaa, joka pyrki Versailles’n rauhansopimuksen mitätöimiseen. Adolf Hitlerin tultua valtakunnankansleriksi 30. tammikuuta 1933 hän antoi von Neurathin pitää edelleen ulkoministerin virkansa. Hitlerin mielestä kokenut von Neurath, jolla oli runsaasti kansainvälisiä suhteita ja jota arvostettiin kansainvälisesti, antoi hänen uudelle hallitukselleen arvovaltaa ja painoarvoa. Käytännössä von Neurathin toimintavapautta kuitenkin rajoitti Joachim von Ribbentropin vetämä Büro Ribbentropp.
Vuonna 1937 von Neurath liittyi natsien kansallissosialistiseen puolueeseen ja sai SS-ryhmänjohtajan arvon. 4. helmikuuta 1938 hän kuitenkin joutui jättämään ulkoministerin paikkansa jouduttuaan Hitlerin epäsuosioon Blomberg–Fritsch-kriisin myötä. Hän jäi kuitenkin hallitukseen salkuttomaksi ministeriksi, ja säilytti tämän aseman aina sodan loppuvaiheisiin 30. huhtikuuta 1945 asti.
Böömin ja Määrin valtakunnanprotektorina
Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian 15. maaliskuuta 1939 von Neurathista tuli Böömin ja Määrin protektoraatin valtakunnanprotektori. Hän oli vastuussa muiden muassa tšekkien poliittisen elämän tukahduttamisesta ja Nürnbergin rotulakien käyttöönottamisesta protektoraatin alueella. Adolf Hitlerin mielestä von Neurath oli kuitenkin lepsu ja aikaansaamaton. Hän lomautti tämän vuonna 1941 ja nimitti sijaiseksi kovaotteisen Reinhard Heydrichin. Korvaukseksi von Neurath sai SS-Obergruppenführerin arvon, mikä vastasi armeijan kenraalia. Vuonna 1942 tapahtuneen Heydrichin murhan jälkeen protektoraatin johtoon nimitettiin Kurt Daluege ja tämän muodollisen eron jälkeen vuonna 1943 Wilhelm Frick.
Nürnbergin oikeudenkäynti ja tuomio
6. toukokuuta 1945 ranskalaiset joukot vangitsivat von Neurathin ja luovuttivat hänet Nürnbergin sotarikostuomioistuimelle. Vuonna 1946 hänet tuomittiin syylliseksi ”salaliitosta maailmanrauhaa vastaan, rikoksista rauhaa vastaan, hyökkäyssodan suunnittelusta ja valmistelusta, sotarikoksista sekä rikoksista ihmiskuntaa vastaan” 15 vuodeksi vankeuteen. 6. marraskuuta 1954 hänet vapautettiin terveydellisistä syistä Spandaun vankilasta Berliinissä. Hän eli vielä vajaat kaksi vuotta syrjässä julkisuudesta.
Thomas (elokuva)
Thomas on suomalainen vuonna 2008 valmistunut elokuva. Elokuvan on ohjannut Miika Soini lopputyönään Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen osastolle. Elokuvan nimiroolissa esiintyy Lasse Pöysti, muissa rooleissa ovat muun muassa Pentti Siimes ja Mauri Heikkilä. Elokuvan ensi-ilta oli Sodankylän elokuvajuhlilla kesäkuussa 2008, minkä jälkeen sitä on esitetty muun muassa Cannesin ja San Sebastianin elokuvajuhlilla. Thomas perustuu norjalaisen Kjell Askildsenin novelleihin Thomas F:n viimeiset julkiset tunnustukset. Novellikokoelma on julkaistu suomeksi vuonna 1996.
Juoni
Elokuva kertoo 80-vuotiaasta Thomaksesta (Pöysti) ja tämän yksinäisestä, eristyneestä elämästä pienessä asunnossaan. Juoni etenee hitaasti aina lopun yllätykseen saakka, kun Thomas kohtaa menneisyytensä.
Ready to Die
Ready to Die on edesmenneen yhdysvaltalaisen rap-artistin Notorious B.I.G:in debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1994 hänen ystävänsä Sean Combsin levymerkillä Bad Boy Records.
Albumia pidetään erittäin tärkeänä East Coast rapin julkaisuna sillä samoihin aikoihin Kalifornian osavaltion räppärit dominoivat lähes koko genreä (esimerkiksi Tupac, Eazy-E, Dr. Dre, Snoop Dogg, Ice Cube). Albumi on myynyt kotimaassaan nelinkertaista platinaa Albumi on myös saanut Grammy ehdokkuuden vuonna 1996. Albumilta julkaistiin singlet ”Juicy”, ”Big Poppa” ja ”One More Chance”, joista kaksi ensimmäistä nousivat hiteiksi.
Suurin osa albumin kappaleista kertoo Biggie Smallsin nuoruudesta, joka sisälsi paljon rikollisuutta ja väkivaltaa. Lyriikoissa Biggie myös pohtii tulevaisuuttaan ja nousuaan tähdeksi.
Stan Getz
Stan Getz (oik. Stanley Gayetzky; 2. helmikuuta 1927 Philadelphia, Pennsylvania – 6. kesäkuuta 1991 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Häntä pidetään eräänä parhaista tenorisaksofonisteista.
1950-luvulla Getz teki osaltaan cool Jazzia tunnetuksi yhdessä muun muassa Horace Silverin ja Oscar Petersonin kanssa. Vuonna 1958 hän yritti katkaista huumeriippuvuutensa muuttamalla Kööpenhaminaan.
Palattuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1961 Getzistä tuli keskeinen hahmo jazzin ja bossa novan yhteen sulauttamisessa. Hän levytti vuonna 1962 yhdessä kitaristi Charlie Byrdin kanssa kaupallisesti menestyneen albumin Jazz Samba. Nimiraita oli versio Antônio Carlos Jobimin kappaleesta ”So Danco Samba”. Vuonna 1963 Getz voitti Grammy-palkinnon parhaasta jazzkappaleella ”Desafinado”. Menestyksekkääksi osoittautunut fuusio sai jatkoa Getzin matkustettua Brasiliaan levyttämään yhdessä säveltäjä Jobimin, kitaristi João Gilberton ja tämän vaimon laulaja Astrud Gilberton kanssa. Yhteistyön tuloksena syntynyt ”The Girl from Ipanema” auttoi bossa novan tunnetuksi tekemisessä maailmanlaajuisesti ja on nykyään yksi maailman versioiduimmista kappaleista. Albumi Getz/Gilberto voitti kaksi Grammy-palkintoa vuonna 1964.
Jazzlaulaja Diane Schuurin ura alkoi edetä, kun Stan Getz kiinnostui hänestä kuultuaan Schuurin esiintymisen Montereyn jazzfestivaalilla 1979. Vuonna 1982 Schuur ja Getz esiintyivät yhdessä Valkoisessa talossa.
Getz kuoli vuonna 1991 Kalifornian Malibussa maksasyöpään.
Cayman Brac
Cayman Brac on Caymansaarille kuuluva saari, jonka pinta-ala on 36 neliökilometriä ja asukasluku vähän alle 2 000. Se sijaitsee itään Grand Caymanista. Saarella ei ole julkista liikennettä, mutta sen länsiosissa sijaitsee lentokenttä, josta on useita päivittäisiä lentoja Grand ja Little Caymanille.
Ek Tha Tiger
Elokuva seuraa intialaista vakoojaa Tigeriä (Khan), jonka tehtävänä on saada käsiinsä tietoja ennen Pakistania, mutta hän ajautuu sivuraiteille rakastuttuaan Zoyaan (Kaif), jolla on suuri salaisuus.
Juoni
Tiger – Intian paras vakooja ja Research and Analysis Wingin (RAW) upseeri – on määrätty tappamaan yhden miehistään Pohjois-Irakissa tämän loikattua Pakistanin vakoojavirasto Inter-Services Intelligenceen (ISI).
Tiger lähetetään myöhemmin Dubliniin Irlantiin tarkkailemaan intialaista alkuperää olevaa tiedemiestä Anwar Kidwaita, joka opettaa Trinity Collegessa ja jonka epäillään jakavan ydinaseita koskevaa tutkimustaan ​​Pakistanin kanssa. Tigerin kumppani Gopi seuraa häntä tällä tehtävällä.
Tiger ystävystyy Kidwain kotiapulaisen Zoyan kanssa saadakseen tietoja häneltä, mutta pari lähentyy. Tigerin kimppuun hyökätään myöhemmin, ja hän epäilee välittömästi ISI:n edustajan löytäneen hänet. Kohtauksessaan epäillyn agentin kanssa Tiger auttaa estämään raitiotieonnettomuuden, mikä säästää viattomia ihmishenkiä ja kiinnittää dublinilaisten huomion häneen. Tiger ja Zoya saavat tietää tunteistaan toisiaan kohtaan, mutta Tigerille selviää, että Zoya on ISI-agentti, jolla on sama tehtävä kuin hänellä. Zoya kieltäytyy tekemästä maanpetosta, ja Tiger päästää hänet menemään kieltäytyen tappamasta häntä.
Tiger ja Zoya tapaavat YK:n kokouksessa Istanbulissa, jossa he päättävät paeta yhdessä Havannaan. Heidän virastonsa jäljittävät heidät ryöstöyrityksen jälkeen, ja Kuuban poliisi pidättää Zoyan. Tiger tapaa Gopin vapauttaakseen Zoyan valehdellen, että tämä suostuu yhteistyöhön RAW:n kanssa. Tiger sieppaa vankikuljetuksen pelastaakseen Zoyan, joka istuu nyt käsiraudoissa ajoneuvon sisällä kuin ISI:n vanki. Tiger ja Zoya pakenevat ja lähtevät Kuubasta yhdessä jättäen RAW:n ja ISI:n tietämättömiksi olinpaikastaan.
Joskus myöhemmin Tiger soittaa pomo Shenoylle ja ilmoittaa hänelle, että pari palaa vasta, kun Pakistan ja Intia eivät enää tarvitse ISI:ä ja RAW:a. Epilogissa kerrotaan, että on raportoitu useita havaintoja Tigerista ja Zoyasta Venetsiassa, Kapkaupungissa, Zürichissä ja Lontoossa.
Soundtrack
Elokuvan soundtrackin sävelsi ja tuotti pääasiassa Sohail Sen. Se julkaistiin 1. elokuuta 2012.
Vastaanotto
Box Office India julisti Ek Tha Tigerin ”jymymenestykseksi”. Tuotantoyhtiö Yash Raj Films kutsui sitä ”historialliseksi jymymenestykseksi”.
Jatko-osa
Elokuvan jatko-osa Tiger Zinda Hai sai ensi-iltansa 22. joulukuuta 2017. Salman Khan ja Katrina Kaif jatkoivat päärooleissa.
Eduard Bloch
pienoiskuva|Eduard Bloch Eduard Bloch (30. tammikuuta 1872 Frauenberg, Itävalta-Unkari – 1. kesäkuuta 1945 New York, Yhdysvallat) oli juutalainen lääkäri, joka toimi Adolf Hitlerin perheen lääkärinä Itävallassa vuosina 1903–1907.
Bloch opiskeli lääketiedettä Prahassa, minkä jälkeen hän suoritti asepalveluksensa Itävallan armeijassa. Vuonna 1899 hänet komennettiin Linziin, jonne hän armeijasta päästyään päätti jäädä. Hän perusti yksityisen vastaanoton vuonna 1901.
Hitlereiden lääkäri
Hitlerin perheestä Blochin potilaana oli ensin tämän isä Alois Hitler, joka kuoli verensyöksyyn vuonna 1903. Seuraavaksi Hitlerin äiti Klara Hitler sairastui rintasyöpään. Tammikuussa 1907 pahasti heikenneen Klaran täytyi mennä Linzin laupeudensisarten sairaalaan, jossa hänelle tehtiin yli tunnin kestänyt suuri leikkaus. Tämän jälkeen perheen huonosta taloudellisesta tilasta huolimatta Bloch lääkitsi Klaraa lähes päivittäin ottaen vain minimaalisen palkkion ja joskus jopa täysin ilmaiseksi.
Wienissä oleskellut Adolf Hitler matkusti Linziin hoitamaan äitiään, pikkusiskoaan ja perheen taloutta marraskuussa 1907. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin Bloch muisteli, että Hitler ”oli mitä hellimmin kiintynyt äitiinsä ja tarkkaili tämän jokaista liikettä voidakseen auttaa häntä pienimmissäkin asioissa”. Hoidoista huolimatta Klara Hitler kuoli 21. joulukuuta 1907, muutamaa päivää ennen jouluaattoa. Adolf Hitler kiitti Blochia, joka ei ottanut kuin pienen palkkion hoidosta, ja sanoi olevansa tohtorille ikuisesti kiitollinen (”Ich werde Ihnen ewig dankbar sein”). Bloch kertoi eläkkeelle jäätyään, ettei 40-vuotisen uransa aikana nähnyt toista niin surun murtamaa nuorta miestä. Hän sai Hitleriltä postikortin vuonna 1908 ja muistinsa mukaan myös yhden maalauksen lahjaksi.
Juutalaisvainojen aikaan
Vielä vuonna 1937 Hitler tiedusteli Blochin vointia ja kutsui tätä jaloksi juutalaiseksi (edeljude). Kun natsit Itävallan Saksaan liittämisen jälkeen laajensivat juutalaisvainonsa myös Itävaltaan, Bloch kirjoitti Hitlerille pyytäen tältä suojelusta. Hitler teki kumppaneilleen selväksi, että Bloch tuli jättää rauhaan erityistapauksena. Bloch oli Linzin ainoa juutalainen, jolla oli erityisasema. Hitler kertoi päätöksensä syyksi, että ”jos kaikki juutalaiset olisivat kuin Bloch, mitään ongelmaa ei olisi”.
Bloch sai muuttaa esteettä Yhdysvaltoihin vuonna 1940. Siellä hän asettui Bronxiin, New Yorkiin. Yhdysvaltain tiedustelupalvelu OSS (Office of Strategic Services) haastatteli häntä Hitlerin lapsuudesta. Bloch kirjoitti myös muistelmansa, jotka julkaistiin Collier's Weekly -lehdessä. Muistelmissaan hän kirjoitti Klaran olleen hyvin uskovainen ja kiltti nainen, joka kääntyisi haudassaan, jos tietäisi mikä hänen pojastaan oli tullut.
Patrick Modiano
Patrick Modiano (s. 30. heinäkuuta 1945 Boulogne-Billancourt, Ranska ) on ranskalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut yli kaksikymmentä teosta, lähinnä romaaneja, ja lisäksi muun muassa elokuvakäsikirjoituksia. Modianolle myönnettiin vuonna 2014 Nobelin kirjallisuuspalkinto.
Tausta
Modianon äiti oli belgialainen, isä italianjuutalainen. Saksalaismiehityksen aikana perhe oli vainojen kohteena, ja niistä selviämiseen tarvittiin monenlaisia pako-, kierto- ja harhautusliikkeitä. Äiti taas oli kiertelevä näyttelijä ja oli usein poissa kotoa. Vanhempiensa arvoituksellista elämää hän on käsitellyt useissa teoksissaan. Patrick Modiano opiskeli Pariisissa ja Annecyssä. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1964. Yksi hänen opettajistaan oli kirjailija Raymond Queneau.
Tuotanto
Kahdessa ensimmäisessä teoksessaan La Place de l’Étoile (1968) ja La Ronde de nuit (1969) Modiano käsitteli toisen maailmansodan aikaista Ranskan saksalaismiehitystä ja saksalaisten kanssa yhteistyötä tekevää juutalaista.
Chapter 7
Kyseisessä konkurssityypissä velallisen lähes kaikki velat pyyhitään pois. Yleisiä poikkeuksia tähän ovat muun muassa elatusmaksut, useimmat opintolainat sekä verovelat. Konkurssia hakevan omaisuus likvidoidaan, mutta henkilökohtaista omaisuutta suojataan tiettyihin dollarirajoihin asti. Joissakin tapauksissa velallisen on mahdollista säilyttää esimerkiksi asuntonsa tai autonsa. Jotta velallinen hyväksytään Chapter 7 -menettelyyn, hänellä on oltava niin vähän tuloja, ettei hänen katsota pystyvän maksamaan velkaansa. Muussa tapauksessa hän voi joutua hakemaan esimerkiksi Chapter 13 -konkurssia, johon kuuluu 3–5 vuoden maksujärjestely. Chapter 7 -konkurssiin ei voi hakea uudelleen seuraavan kahdeksan vuoden aikana.
Viola (juusto)
thumb|Valion Viola-logo thumb|Viola-tyttö vanhassa pakkauksessa. Viola on Valion rekisteröimä tavaramerkki, jolla on vuosikymmenten aikana myyty erilaisia sulate- ja tuorejuustoja sekä valmiskeittoja. Levitettävä Viola-sulatejuusto tuli markkinoille 1934 Valio Koskenlaskijan seuraksi. Violan tunnusmerkkinä ollut Viola-tyttö on koristanut pakkauksia vuosikymmenten ajan. Viola sulatejuustoa on vuosien saatossa pakattu folioon ja kartonkiin, pyöreään kartonkirasiaan, puupurkkiin ja muovirasiaan.
Vuonna 2006 Valio uudisti Viola-brändiä Suomessa, ja Viola-tytön korvasi mainonnassa Villa Viola -talo ja pakkauksissa kukkakuosi. Samassa yhteydessä Suomen markkinoilta lopetettiin Viola-sulatejuustot, ja brändin alle siirrettiin Valion tuorejuustovalikoima (entinen Valio Hovi). Vuonna 2007 Valion feta nimettiin Viola-salaattijuustoksi kreikkalaisen fetajuuston saatua EU:n alkuperämaasuojan. Nykyään Valio Violan tuotevalikoimaan kuuluu myös valmiita keittoja.
Viola-sulatejuustot lanseerattiin Neuvostoliitossa vuonna 1956. Venäjällä Viola-tyttö on edelleen käytössä, ja tuotevalikoimassa on nykyään sulatejuustojen lisäksi myös tuorejuustoja. Valio Viola oli sulatejuustojen markkinajohtaja sekä Pietarissa että Moskovassa vuonna 2009.
Khloris
Khloris viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useampaan eri henkilöön.
Khloris (Meliboia)
Khloris, alkuperäiseltä nimeltään Meliboia, oli yksi Nioben ja Amfionin neljästätoista lapsesta (niobideista). Hän oli myös ainoa (tai yksi harvoista), jotka Artemis ja Apollon säästivät tappaessaan niobidit kostoksi Nioben julkeudesta heidän äitiään Letoa kohtaan. Niobe oli kerskaillut lastensa määrää verrattuna Leton kahteen. Meliboia oli niin kauhuissaan tästä koettelemuksesta, että hän kalvakoitui pysyvästi muuttaen nimensä Khloriiksi — joka tarkoittaa kalpeaa. Odysseus tapasi Khloriin matkallaan Haadeeseen.
Myöhemmin hän meni naimisiin Neleuksen kanssa ja tuli siten Pyloksen kuningattareksi. Heillä oli useita poikia, mukaan lukien Nestor, Alastor, Khromios, Tauros, Asterios, Pylaon, Deimakhos, Eurybios, Frasios, Eurymenes, Evagoras ja Epilaos, ja tytär nimeltään Pero. Khloriilla oli myös avioliittonsa aikana poika nimeltä Periklymenos, mutta tämän isäksi mainitaan Poseidon, joka oli myös Neleuksen isä. Poseidon antoi Periklymenokselle kyvyn muuttua miksi tahansa eläimeksi.
Khloris (nymfi)
right|thumb|200px|Flora ja Zefyros, [[William-Adolphe Bouguereau, 1875.]] Khloris oli nymfi, joka liitettiin kevääseen, kukkiin ja uuden kasvuun. Roomalainen vastine hänelle oli Flora. Khloriin ryösti Zefyros, länsituuli. Hän otti myöhemmin Zefyroksen puolisokseen, ja tämä antoi Khloriin vallita kevättä. Heillä oli poika nimeltä Karpos, joka tarkoittaa muinaiskreikaksi 'hedelmää'. Kyseessä on kielikuva, jossa länsituuli tuo mukanaan sateen ja kevään tuoreuden ja kohdatessaan uuden kasvun tuottaa maasta hedelmää.
Khloriin juhlaa Floraliaa vietettiin 28. huhtikuuta — 1. toukokuuta aina 300-luvulle saakka.
Lähteet
Cloris (mare de Carpos) Chloris Clóris Chloris
Pekka Isaksson
Tohtori Pekka Isaksson (s. 1951) on suomalainen toimittaja ja aatehistorioitsija, jonka erityisalaa ovat rasismi ja rotuteoriat. Isaksson väitteli tohtoriksi Oulun yliopiston historian laitokselta vuonna 2001 väitöstutkimuksella ''Kumma kuvajainen. Rasismi rotututkimuksessa, rotuteorioiden saamelaiset ja suomalainen fyysinen antropologia''.
Isaksson on kirjoittanut rasismin aatehistoriaa käsittelevät teokset Kallonmittaajia ja skinejä (Like, 1998), Eriarvoisuus, valistuksen lupaus ja rasismi (SHS, 1999) ja Historian lisälehtiä - Suvaitsevaisuuden ongelma ja vähemmistöt kansallisessa historiassa (Like, 2005) yhdessä Jouko Jokisalon kanssa. Hän on myös käsitellyt saamelaisiin liittyneitä rotuteorioita useissa yleistajuisissa ja tieteellisissä artikkeleissa.
Muurikruunu
thumb|350px|Espanjalaisia muurikruunuja. thumb|right|125px|Ruotsissa ja Suomessa käytettävä muurikruunutyyppi. Muurikruunu on heraldinen koristekruunu, joka muistuttaa kaupungin tai linnoituksen muuria. Sitä on käytetty kuninkaallisen kruunun sijaan muun muassa kaupunkitasavaltojen vaakunoissa. Suomessa muurikruunu on esiintynyt tai esiintyy esimerkiksi Seinäjoen, Raaseporin (vuoteen 2008 Tammisaaren), Lappeenrannan, Porin ja Haminan vaakunoissa.
Historia
Muurikruunu, corona muralis, oli Rooman armeijan käyttämä kunniamerkki, joka annettiin sellaiselle sotilaalle, joka oli ensimmäisenä onnistunut kiipeämään viholliskaupungin tai -linnoituksen muurille oman standaarin kanssa.
Sea of Light
Sea of Light on hard rock -yhtye Uriah Heepin yhdeksästoista studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1995.
Basisti Trevor Bolder laulaa kappaleen ”Fear of Falling”. Päätösraita ”Dream On” oli puolestaan Sea of Lightin ainoa singlejulkaisu.
Perks and Tit
Perks and Tit on Deep Purplen livejulkaisu. Se on nauhoitettu San Diegon Sports Arenalla 9. huhtikuuta 1974, vain kolme päivää legendaarisen California Jam -keikan jälkeen. Albumi ei sisällä koko esiintymistä. Albumi on julkaistu myöhemmin uudelleen nimellä Live in San Diego 1974.
Laas Geel
Laas Geel on Somalimaassa sijaitseva luolasto maaseudulla noin 55 kilometriä Hargeisasta. Sieltä löydettiin vuonna 2002 luolamaalauksia. Luolia on noin kaksikymmentä ja ne ovat syntyneet graniittipaljastumaan. Luolissa olevien maalausten arvellaan olevan 5.–2. vuosituhannen väliltä eaa. ja ne ovat vanhimmat todisteet nautojen domestikaatiosta Afrikan sarvesta.
Uru
thumb|299 px|Kääpiöiden sulatusastioita uru-metallin valamiseen Nidavellirissa, kääpiöiden valtakunnassa.
Uru on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen metalli. Sitä esiintyy Asgardin ulottuvuudessa ja se tunnetaan varsinkin siitä, että ukkosenjumala Thorin Mjolnir-vasara on tehty kyseisestä metallista. Urun luonteenomaista pintaa kuvataan usein ”huonolaatuiseksi takoraudaksi”.
Laas Geel
Löytäminen
Ranskalainen arkeologiryhmä oli 2002 tekemässä kaivauksia Pohjois-Somaliassa, ja erinomaisesti säilyneet maalaukset löydettiin siinä yhteydessä. Paikalliset asukkaat olivat tunteneet luolat vuosisatojen ajan ja he uskoivat että paholainen joka oli asunut luolissa on ne tehnyt.
Kun Laas Geel löydettiin sitä pidettiin ainutlaatuisena paikkana. Myöhemmin on kuitenkin löydetty muitakin vastaavanlaisia luolastoja lähiseudulta. Dhaga Kouressa, Dhambalinissa ja Karin Haganessa on samantyyppisiä kuvia.
Ei päässyt maailmanperintöluetteloon
pienoiskuva|Laas Geelin kalliopaljastuma. Laas Geeliä yritettiin saada Unescon maailmanperintöluetteloon mutta alueen epävakaan tilanteen ja koska Somalimaa on kansainvälisesti tunnustamaton valtio se ei päässyt sille.
Uru
Tuntomerkkejä
Urun tarkkoja ominaisuuksia on vaikea arvioida. Koska useimmat siitä valmistetut aseet on lumottu, on metallin perusominaisuuksia vaikea arvioida tieteellisten mittaustoimenpiteiden avulla. Mjolnir on kuitenkin useasti joutunut suurien paineiden ja lämpötilan vaihtelujen alaiseksi, eikä uru ole koskaan osoittanut väsymisen merkkejä. Thor on esimerkiksi murskannut Mjolnirillä meteoriitteja avaruuden kylmyydessä. Ainoastaan Perrikus-niminen olento on halkaissut Mjolnirin ja Uroc Pysäyttämättömän urusta tehty käsi murskaantui, kun se jäähdytettiin ensin nestemäisessä typessä ja ammuttiin sitten hajalle kiväärillä.
Urun pääasiallinen ominaisuus onkin toimia maagisena katalyyttina. Uru voi sisältää voimakkaita ja useita samanaikaisia loitsuja vailla vaikeuksia. Se imee magiaa kuin sieni ja ohjaa sen myöhemmin lumousten mukaisesti käyttäjäänsä. Onkin spekuloitu, että urun ja käyttäjän välillä on eräänlainen symbioottinen suhde, Thor esimerkiksi lainaa Mjolnirille omaa voimaansa ja tekee siitä näin voimakkaamman ja kestävämmän aseen.
Urun sähkönjohtavuus on tuntematon.
Käyttötavat
thumb|right|199px|Rautamies kohtaa Thorin uru-metallista tehdyssä "ThorBuster" -haarniskassaan. Kestävyytensä ja maagisten ominaisuuksiensa vuoksi urusta taotaan usein korkealaatuisia aseita Asgardin sotureille.
Ainakin seuraavilla henkilöillä tiedetään olevan urusta taottuja varusteita tai aseita:
Asgardissa majailevat peikot ovat myös käyttäneet Urua.
Esiintyminen ja vaarat
On erittäin vaarallista lisätä uruun pysyvä ja muuttamaton loitsu, ja ainoastaan kaikkein kokeneimpien velhojen tulisi yrittää sitä. Jumalien tapaista olentoa vaaditaankin usein suorittamaan niin vaativa toimenpide. Vaikka uru voi imeä itseensä valtavia määriä maagista ja tavallista energiaa, sen rakenne saattaa silti tulla epävakaaksi ja räjähtää.
Io (mytologia)
thumb|Jupiter ja Io, [[Antonio da Correggio.]]
Io on kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen Inakhosjoen najadi, joka toimi Heran papittarena.
Kun ylijumala Zeus näki Ion, hän alkoi himota tätä. Toteuttaakseen mielihalunsa Zeus lähestyi kedolla Ioa valkoisen pilven hahmossa. Zeuksen mustasukkainen puoliso Hera aavisti kuitenkin tilanteen ja saapui paikalle tutkimaan asiaa. Peittääkseen jälkensä Zeus muutti Ion valkeaksi lehmäksi, mutta näin helposti Hera ei ollut huiputettavissa. Hän pyysi mieheltään lehmää lahjaksi ja asetti sitten Argoksen, satasilmäisen jättiläisen, vartioimaan lehmää. Zeus ei kuitenkaan luovuttanut vaan lähetti Hermeen tappamaan jätin, minkä hän tekikin juonien jättiläisen sulkemaan kaikki sata silmäänsä yksi kerrallaan. Nyt Hera puolestaan lähetti kiiliäisen piinaamaan Io-lehmää, joka joutui pakenemaan Euroopasta Bosporinsalmen yli Aasian puolelle ja aina Egyptiin saakka. Siellä Zeus palautti Ion takaisin ihmishahmoonsa, ja tämä synnytti hänelle pojan, joka sai nimen Epafos.
FS Verdun (1929)
Verdun oli Ranskan laivaston 1928 vesille laskettu Guépard-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa, kunnes miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
Valmistus
Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta, missä köli laskettiin 10. elokuuta 1927. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 1. huhtikuuta 1930.
Palvelus
Verdun liitettiin Välimeren laivaston 3. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Sinivuokko
Sinivuokko eli lehtosinivuokko (Hepatica nobilis, syn. Anemone hepatica; aiemmin myös Hepatica triloba) on sinikukkainen, keväisin kukkiva, melko pienikokoinen leinikkikasvi.
Nimeäminen ja taksonomia
Carl von Linné kuvasi sinivuokon vuokkojen (Anemone) sukuun kuuluvana nimellä Anemone hepatica vuonna 1753 kasvien tieteellisen nimistön pohjana olevassa teoksessaan Species Plantarum. Saksalainen Johann Christian Daniel von Schreber puolestaan kuvasi sinivuokon nimellä Hepatica nobilis vuonna 1771. Lisäksi Dominique Chaix kuvasi sinivuokon nimellä Hepatica triloba vuonna 1785. Tieteellisen nimistön etusijaperiaatteen mukaan Hepatica nobilis on Hepatica-suvussa ainoa kelvollinen tieteellinen nimi sinivuokolle. Hepatica triloba -nimeä on kuitenkin usein käytetty sinivuokon kaksiosaisena nimenä vanhoissa kasvioissa. Suvun tieteellinen nimi Hepatica johtuu kreikan ja latinan kielen maksaa tarkoittavasta sanasta hepar.
Sinivuokon tieteellinen nimi Hepatica nobilis tulee sanoista hepar, ’maksa’ ja nobilis, ’ylhäinen’.
Eri vuokkolajien sukulaissuhteita on tutkittu perusteellisesti sekä kasvien morfologian että DNA:n perusteella. Tästä huolimatta kasvitieteilijät eivät ole päässeet sukujen rajaamisesta yksimielisyyteen. Sinivuokko sijoitetaan nykyäänkin toisinaan laajasti käsitettyyn Anemone-sukuun, samaan sukuun valkovuokon (Anemone nemorosa) kanssa, alkuperäisellä Linnén antamalla lajinimellä. Taksonomian sääntöjen mukaan tällöin pitäisi kaikki lähisukuiset vuokot, mukaan lukien sinivuokot (Hepatica), kylmänkukat (Pulsatilla) ja eräät muut pienemmät suvut yhdistää samaan Anemone-sukuun.
Ulkonäkö ja koko
Sinivuokko on monivuotinen, 10–15 senttimetriä korkeaksi kasvava ruohokasvi. Elomuodoltaan sinivuokko on puolipiilijä eli hemikryptofyytti. Sen juurakko on pystykasvuinen. Varsia on yhdestä seitsemään. Sinivuokon aluslehdet kasvavat ruusukkeena ja ne ovat nahkeat, väriltään tummanvihreät. Vuoden uudet lehdet aloittavat kasvun kukinnan päättyessä, ja kasvavat alkukesän ajan. Ne talvehtivat vihreinä ja lakastuvat vasta seuraavan vuoden kesällä. Lehtien ruodit ovat 8–20 senttimetriä pitkät ja karvaiset. Lehtilavat ovat kooltaan 4–8 × 5–9 cm, herttatyviset ja kolmihalkoiset. Yksittäiset liuskat ovat ehytlaitaiset, alta karvaiset ja usein myös punertavat. Sinivuokon kukat kehittyvät yksittäin lyhyiden vanamaisten varsien latvoihin. Kukan alla on kolme verholehtimäistä ehyttä ylälehteä. Terälehtiä vastaavia kehälehtiä on yleensä kuudesta kahdeksaan kappaletta, joskus jopa 12. Kukat ovat väriltään yleisimmin sinisiä tai sinivioletteja, joskus myös valkoisia, punaisia tai kirjavia. Emilehtiä on 10–30. Sinivuokon hedelmät ovat vuokoille ja muille leinikkikasveille tyypillisesti pähkylöitä, jotka muodostavat pallomaisen hedelmystön. Pähkylät ovat 4–5 millimetriä pitkiä ja niissä on lyhyt, yhden millimetrin ota. Muurahaiset levittävät pähkylöitä, sillä niissä on muurahaisia houkutteleva lisäke eli elaiosomi.
Kukat ja kukinta
Yleisimmin sinivuokon kukat ovat siniset, mutta toisinaan niitä tavataan myös valkoisen sävyissä, ja kalkkipitoisessa emäksisessä maassa kasvaessaan kukat voivat tulla hortensian (Hydrangea) kukkien tavoin vaaleanpunaisiksi. Sinivuokon kukkanuput valmistuvat myöhäissyksyllä ja ne talvehtivat pakkasten yli auetakseen kukkaan heti varhaiskeväällä lumen sulettua. Suomessa sinivuokko aloittaa etelässä kukintansa huhtikuun puolivälissä. Pohjoisemmilla kasvupaikoillaan kukinnan alku venyy monesti vapun tienoille.
pienoiskuva|vasen|190px|Sinivuokko kuvattuna Otto Wilhelm Thomén teoksessa ''Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz (1885).
Levinneisyys
Sinivuokon päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Euroopassa. Sitä tavataan Saksasta, Alppien alueelta ja Italiasta Pohjois-Balkanille, Romaniaan ja Keski-Venäjälle. Lajia tavataan paikoitellen myös Ranskassa ja Pohjois-Espanjassa. Euroopan pohjoisosissa levinneisyysalue ulottuu Etelä-Norjaan, Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen. Sinivuokko on lievästi mantereinen laji, joten se puuttuu Euroopan mereisimmiltä alueilta, kuten Isosta-Britanniasta. Myös Norjassa ja Tanskassa se harvinaistuu länsirannikkoa kohti.
Betty Heukels
pienoiskuva|Betty Heukels Elisabeth (”Betty”) Anna Heukels (s. 25. helmikuuta 1942 Rotterdam) on alankomaalainen uimari. Hän voitti EM-kilpailuissa 1966 kultaa 400 metrin sekauinnissa Euroopan-ennätysajalla 5.25,0. Neljä vuotta aiemmin hän sijoittui EM-kilpailuissa 200 metrin rintauinnissa neljänneksi. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän oli 400 metrin sekauinnissa kuudes.
Sinivuokko
Levinneisyys
Suomessa sinivuokko on yleinen tai hyvin yleinen kasvi maan lounais- ja eteläosissa Ahvenanmaalta linjan Kristiinankaupunki–Jyväskylä–Kotka korkeudelle saakka. Se on myös tavanomainen Etelä-Karjalassa itärajan tuntumassa. Satunnaisemmin sinivuokkoa kasvaa Etelä-Pohjanmaalla, Etelä- ja Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa. Pohjoisimmat havainnot ovat Oulun seudulta ja Etelä-Lapista. Moni sinivuokon esiintymä, varsinkin lajin pääesiintymisalueen ulkopuolella, on seurausta ihmisten tekemistä siirtoistutuksista.
Elinympäristö
Euroopassa sinivuokkoa tapaa yleisimmillään sekametsävyöhykkeellä, havumetsien ja lehtimetsien vaihettumisalueella, jossa sille sopivia kasvuympäristöjä, kuten reheviä kuusimetsiä ja pähkinäpensaita kasvavia sekametsiä on yhtä lailla. Etelä-Euroopassa lajin esiintymisalueet painottuvat vuoristoseuduille.
Betty Heukels
Heukels on naimisissa vesipalloilija Hans Woudan kanssa.