cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kulmapuolustaja
Kulmapuolustaja vs. laitahyökkääjä
thumb|left|San Diego Chargersin sinipaitainen takapuolustaja Clinton Hart syyllistyy syötön vastaanoton häirintään ottaessaan kontaktia sisempään laitahyökkääjään, [[Tony Gonzalesiin, ennen kuin heitetty pallo on kiinniotettavissa.]] Amerikkalainen jalkapallo on peli, jossa käydään lukuisia sisäisiä kaksinkamppailuja hyökkääjien ja puolustajien välillä. Yksi niistä on laitahyökkääjien ja kulmapuolustajien taistelu. Monesti joukkueen nopeimpien pelaajien väliset kamppailut saattavat joskus näyttää melko fyysisiltä, vaikkakin niitä säätelevät tiukat säännöt. Periaatteessa kummallakin pelaajalla on yhtäläinen oikeus tavoitella ilmassa olevaa palloa, joten kumpikaan ei saa kontaktia ottamalla estää tai häiritä toista ottamasta palloa kiinni. NFL:ssä laitahyökkääjän ja kulmapuolustajan välinen kontakti on rajoitettu alueelle, joka ulottuu viiden jaardin päähän aloituslinjasta, kun yliopistoissa ja IFAF maissa kontaktia saa olla niin kauan kuin pallo ei ole ilmassa. Ilmassa olevan pallon kiinniottotilanteessa tapahtuneet rikkeet tulkitaan yleensä syötön vastaanoton häirinnäksi, ja vaikka tilanne useimmiten tulkitaan puolustajan rikkeeksi, voidaan vastaanoton häirinnästä rangaista myös hyökkääjää. Tällöin laitahyökkääjä esimerkiksi työntää käsillään myös palloa tavoittelevaa kulmapuolustajaa päästäkseen itse parempaan kiinniottoasemaan.
Albert Zürner
Albert Zürner (30. tammikuuta 1890 Hampuri – 13. heinäkuuta 1920 Hampuri) oli saksalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Schwimmverein Stern Hamburg.
Zürner sijoittui Ateenan välikisoissa 1906 kerroshypyissä neljänneksi. Hän voitti maassaan yhden Keisarin Cupin ja yhteensä neljä Hampurin Cupia ennen kuin osallistui Lontoon olympialaisiin 1908, joissa hän sai kultaa kolmen metrin ponnahduslautakilpailusta. Zürner oli vuoden 1912 olympiakisoissa korkeushypyssä alkulohkonsa kuudes eikä päässyt jatkoon. Samoissa kisoissa hän sijoittui ponnahduslaudalla neljänneksi ja voitti hopeaa kymmenen metrin kerroshypyistä. Zürner voitti maansa mestaruuden kolmen metrin ponnahduslaudalta vuosina 1916 ja 1919.
Zürner kuoli 30-vuotiaana sukellusonnettomuudessa Hampurissa. Hänet kelpuutettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan vuonna 1988.
Quagmiren perhe
Quagmiren perhe on yksi pääperheistä lasten- ja nuortenkirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja, jonka on kirjoittanut "Lemony Snicket" -nimen alla toiminut Daniel Handler. Nimeämättömät Quagmiren vanhemmat olivat salaisen VPK-järjestön jäseniä siihen asti, kunnes he kuolivat tulipalossa, joka tuhosi heidän kartanonsa ja orpoutti heidän lapsensa, kolmoset Duncanin, Isadoran ja Quigleyn.
Kun Violet, Klaus ja Sunny Baudelaire, sarjan protagonistit, tapaavat Duncanin ja Isadoran ensi kerran Vaaksavaaran valmistavassa koulussa, heistä tulee heti hyvät ystävät ja he uskovat Quigleyn kuolleen kolmosten vanhempien tavoin tulipalossa. Sarjan antagonisti kreivi Olaf kidnappaa Quagmiret ja yrittää viedä heidän omaisuutensa, safiirit. Duncan ja Isadora pakenevat VPK-jäsen Hectorin kanssa tämän kotitekoisella kuumailmapallolla.
Baudelairet tapaavat Quigleyn myöhemmin Mortmain-vuorilla etsiessään vanhempiaan. He joutuvat kuitenkin eroamaan, kun Baudelairet lähtevät etsimään sokerikkoa, ja Quigley liittyy VPK:hon ja lähtee etsimään sisaruksiaan Kit Snicketin avulla. Lopussa Suuri tuntematon nielaisee Duncanin, Isadoran ja Quigleyn.
Herra ja rouva Quagmire
Herra Quagmire on Duncanin, Isadoran ja Quigleyn isä, rouva Quagmiren mies sekä VPK-järjestön jäsen. Herra Quagmire vaimoineen kuoli tulipalossa pian Baudelairen vanhempien Bertrandin ja Beatricen kuoltua samantapaisessa onnettomuudessa ja pian Monty-sedän kuoleman jälkeen.
Rouva Quagmire on kolmosten äiti, herra Quagmiren vaimo ja myös VPK:n jäsen. Kun Quagmirien kartano paloi, rouva Quagmire pelasti Quigleyn hengen näyttämällä hänelle salaisen tunnelin Monty-sedän taloon, mutta kuoli yrittäessään pelastaa Duncania ja Isadoraa.
Katja Repo
Katja Repo (s. 4. maaliskuuta 1973) on suomalainen entinen alamäkipyöräilijä. Hän oli lajin MM-kisoissa kolmesti mitaleilla ja on ensimmäinen aikuisten sarjassa MM-mitalin saavuttanut suomalaispyöräilijä.
Quagmiren perhe
Duncan ja Isadora Quagmire
Duncan ja Isadora esitellään ensimmäisen kerran kirjassa Omituinen opinahjo. Heidät on nimetty tanssija Isadora Duncanin mukaan. Heidän kykynsä ja kiinnostuksen kohteensa paljastetaan nopeasti: Isadora kirjoittaa mielellän runoja, erityisesti säepareja, ja Duncan on aloitteleva toimittaja, joka yrittää tehdä muistiinpanoja kaikesta mahdollisesta. Kirjan lopussa Olaf sieppaa kolmoset Vaaksavaaran valmistavasta koulusta kätyreidensä avulla. Ennen autoon joutumistaan Duncan huutaa "VPK!" Klausille sanoen, että se on jotain kamalaa, mitä hän ja Isadora saivat selville tutkiessaan Olafin historiaa.
Katja Repo
Repo oli alkujaan motocrossin harrastaja, mutta loukkaantumisen jälkeen siirtyi alamäkiajoon. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui hopealle vuosina 1999 ja 2000 sekä pronssille 1997. Maailmancupissa Repo voitti yhden osakilpailun ja sijoittui kokonaispisteissä kolme kertaa viiden parhaan joukkoon. Hän oli ensimmäinen suomalainen osakilpailuvoittaja alamäkiajon maailmancupissa.
Ultimaatumi
pienoiskuva|[[Japanin antama ultimaatumi hollantilaisille Balikpapanissa.]] Ultimaatumi (, viimeinen) eli uhkavaatimus on varsinkin valtion toiselle valtiolle esittämä vaatimus, jota tehostetaan määräämällä aikaraja sen täyttämiseen ja uhkaus seurauksesta, jos vaatimukseen ei suostuta. Yleensä ultimaatumi on pitkällisen kiistan huipentuma. Diplomatiassa ultimaatumia seuraa yleensä ilmoitus talous- tai kauppapakotteista, sotilaallisen iskun uhasta tai sodanjulistus.
Quagmiren perhe
Duncan ja Isadora Quagmire
Haamuhississä kolmoset ovat häkissä käyttämättömän hissikuilun pohjalla Pimeä puistotie 667:ssä. Vaikka Baudelairet löytävätkin Quagmiret, he eivät onnistu vapauttamaan heitä. Haamuhissin lopussa Olaf, Esmé Kurjimo ja koukkukätinen mies onnistuvat pakenemaan Quagmirejen kanssa.
Katja Repo
Repo lopetti uransa kauden 2002 jälkeen kun hänen edustamansa ammattilaistalli meni konkurssiin, eivätkä uudet tallineuvottelut tuottaneet tulosta.
Quagmiren perhe
Duncan ja Isadora Quagmire
Duncan ja Isadora esiintyvät viimeisen kerran Kelvoton kylä -kirjassa, vaikka heihin viitataankin monesti lopun kirjasarjan aikana. Heidät on piilotettu varissuihkulähteeseen keskelle Variksenpalvojien kylään, ja he onnistuvat kertomaan siitä Baudelaireille Isadoran säeparien avulla. Baudelairet onnistuvatkin lopulta vapauttamaan kolmoset. Kun kyläläiset huomaavat nyt valheellisesti murhasta syytettyjen Baudelairien olevan vapaalla jalalla, he lähtevät ajamaan näitä takaa. Kylän korjausmies Hector onnistuu pelastamaan Quagmiret mukaansa, muttei Baudelaireja.
VPK:n kotkat hyökkäsivät Isadoran ja Quagmiren kimppuun myöhemmin, ja he putosivat kapteeni Vastakarvan Queequeg-sukellusveneeseen. Suuri tuntematon vie heidät pian pois. On mahdollista, että kaikki kolme kolmosta ovat kuolleet.
Quigley Quagmire
Kirjassa Ratkaisun rajoilla Kit Snicket kertoo Baudelaireille, että Quigley ja Kit suunnittelivat taapavansa lapset yhdessä, mutta he saivat sanoman Duncanilta ja Isadoralta, että heitä kohden hyökättiin taivaalla. Kit sanoo, että Quigley varasti helikopterin ja meni auttamaan Hectoria ja sisaruksiaan.
Omaisuus
Quagmiren kartano on talo, jossa Duncan, Isadora ja Quigley asuivat vanhempiensa kanssa. Se kuitenkin paloi maan tasalle tuhopoltossa.
Quagmiren safiirit ovat erittäin harvinaisia ja arvokkaita jalokiviä. Ne jäivät vahingoittumattomiksi palossa, joka tuhosi kaiken muun. Koska Quagmiren sisarukset katosivat "suuren tuntemattoman" mukaan, safiirit luultavasti joko myytiin tai tuhottiin.
Petra Langrová
Petra Píchalová-Langrová (s. 27. kesäkuuta 1970 Prostějov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen tennispelaaja, joka toimi ammattilaisena vuosina 1986–1998. Hänen saavuttamansa korkein sija oli 53. kaksinpelissä ja 35. nelinpelissä. Hän saavutti WTA Tourilla kaksinpelissä yhden voiton ja nelinpelissä viisi voittoa.
Langrová pääsi Wimbledonissa (1994) ja Australian avoimissa (1989, 1993) toiselle kierrokselle. Ranskan (1996) ja Yhdysvaltain avoimissa (1996) hän pääsi kolmannelle kierrokselle.
Pantti
Pantti (< keskialasaksa pant) on velallisen ja velkojan tekemän sopimuksen perusteella velkojan haltuun saamisen vakuudeksi annettu velallisen omistama irtain esine, kiinteistö tai varallisuusarvoinen etuus. Esineen pantiksi luovuttaminen on vain omistajan oikeus. Pantti on oikeusobjekti, jonka pantin haltija voi muuttaa rahaksi eli realisoida, ellei velallinen suorita saamista sovitulla tavalla. Pantin omistaja ja velkoja voivat sopia muunkinlaisesta menettelystä rahaksi muuttamisessa; tavallisesti silloin on kyseessä vapaaehtoinen myynti. Pantin haltijalla ei sen sijaan ole oikeutta ottaa panttiesinettä omakseen, mikäli velkoja ei suorita saamistaan osittain tai kokonaan.
Velkoja saa realisoinnin jälkeen pantin arvosta vain saamisensa määrän, mahdollinen ylittävä osa jää pantin omistajalle. Hypoteekkipantin realisoinnin suorittaa viranomainen julkisessa huutokaupassa ulosmitatuksi julistamisen jälkeen. Sopimus, jolla velkoja saisi tiliä tekemättä pitää pantin itsellään, jos velkaa ei määräajassa makseta, on mitätön.
Pantista säädetään yleisesti kauppakaaren 10. luvussa sekä kiinteistöjen panttauksen osalta maakaaren IV osassa.
Panttioikeus
Panttioikeus on toisaalta velkojan oikeus saada suoritus velallisen omistaman pantin arvosta ja toisaalta oikeudenala, jonka piiriin kuuluvat panttia koskevat oikeussäännökset. Panttioikeus liittyy saamisoikeuteen, mutta se eroaa tästä siinä, ettei pantin haltijalla ole oikeutta saada suoritusta muusta omaisuudesta kuin pantista. Panttioikeuden kohde pitää yksilöidä niin, että se voidaan erottaa muista kohteista (varallisuusobjekteista). Panttioikeuden nojalla pantin haltijalla on etuoikeus muihin mahdollisiin velkojiin nähden saada suoritus pantin arvosta. Jos sama pantti on vakuutena useasta velasta, on aikaisemmalla panttauksella etuoikeus myöhempään nähden.
Lakisääteinen eli legaalinen panttioikeus syntyy lain säännöksen nojalla ilman pantin luovutusta. Muuten panttioikeus irtaimeen omaisuuteen edellyttää velallisen ja velkojan välistä panttaussopimusta ja esineen luovutusta pantiksi velkojan haltuun.
Erilaiset pantit
Immateriaalioikeuksien, esimerkiksi patentin tai mallioikeuden, panttauksen julkivarmistus tapahtuu siten, että patentti- ja rekisterihallitus kirjaa panttauksen rekisteriin ilman mitään velkakirjan esittämistä tai kiinnittämistä. Samankaltainen on arvo-osuuksien panttaus, jossa julkivarmistuksena on tiedon merkitseminen arvo-osuustilille.
Auto, laiva tai ilma-alus voidaan kiinnittää velan vakuudeksi, mutta niitä ei ole luvallista asettaa käteispantiksi. Yritysten tuotantovälineisiin, raaka- ja tarveaineisiin sekä valmiisiin tuotteisiin voidaan vahvistaa yrityskiinnitys. Juokseva velkakirja pantataan antamalla se pantinsaajalle. Tavallisen velkakirjan panttaus edellyttää sen siirtämistä ja velalliselle siirrosta tehtävää niin sanottua siirtoilmoitusta. Kolmannen henkilön hallussa oleva irtain omaisuus voidaan pantata tekemällä tälle ilmoitus panttauksesta.
Denuntiaatiopanttia käytetään silloin, kun panttikohde ei sovellu hallinnansiirron kohteeksi eikä laki salli kohteen kiinnittämistä. Tällaisia panttiobjekteja ovat sellaiset saamisoikeudet, joista ei ole juoksevaa velkakirjaa. Tällöin panttioikeus luodaan denuntiaatiolla eli siirtoilmoituksella. Tällä menettelyllä voidaan pantata esimerkiksi tavallinen pankkitili.
Jälkipantti on kyseessä silloin, kun perustetaan toissijainen eli jälkipanttioikeus käteispanttiin, joka on ensisijaisen pantinhaltijan hallussa. Tällöinkin ensipantinhaltijalle toimitetaan denuntaatioilmoitus. Ensipantinhaltijan panttioikeus on kuitenkin ensisijainen toiseen velkojaan nähden. Kolmassijainenkin tai sitäkin seuraava panttioikeus on mahdollista perustaa, jos pantti on niin arvokas, että se kattaa useiden velkojien saamiset. Jälkipantti on mahdollinen myös kiinnitykseen perustuvassa panttioikeudessa.
Vierasvelkapanttaus on sitoumus, jossa pantinantaja antaa omaisuuttaan pantiksi velkojalle vakuudeksi toisen henkilön velvoitteen suorittamisesta.
Panttaus
Panttaus eli pantiksi luovuttaminen on oikeustoimi, jolla irtain esine tai varallisuuteen liittyvä oikeus annetaan velkojan haltuun saamisen pantiksi.
Eterna (kellovalmistaja)
Eterna on sveitsiläinen luksuskelloja valmistava yritys, jonka perustivat Dr Josef Girard ja Urs Schild vuonna 1856 Solothurnissa. Aluksi yritys erikoistui valmistamaan taskukelloja herätystoiminnolla. Vuonna 1906 yrityksen nimi vaihdettiin U. Schildistä Eternaksi. Vuonna 1908 yritys alkoi ensimmäisenä maailmassa valmistaa herätystoiminnolla varustettuja rannekelloja.
Eternan koneistoja valmistava osa irtautui omaksi yrityksekseen, ETA SA:ksi. Vuonna 1995 Eternan osti saksalainen Porsche Design, joka myi Eternan vuonna 2011 China Haidian Groupille.
Triptyykki (kirja)
Triptyykki on Karin Slaughterin kirjoittama ja vuonna 2006 julkaistu rikosromaani. Annukka Kolehmaisen suomennoksen julkaisi Tammi vuonna 2009.
Teos on kunnianosoitus yhdysvaltalaiselle Atlantan kaupungille – kulturellille, värikkäälle ja suvaitsevaiselle, mutta myös väkivaltaiselle. Se aloittaa Slaughterin uuden trillerisarjan.
Slaughter kehittelee juonta taitavasti, niin että se kriitikon sanoin kantaa loppuun asti. Hänen luomansa maailma ei ole kaunis, vaan se on realistinen.
Juonitiivistelmä
Osavaltion poliisin Georgia Bureau of Investigationin (GPI) palveluksessa oleva erikoisagentti Will Trent on päässyt julman sarjaraiskaajan jäljille, kun hän joutuu tekemisiin Atlantan poliisin etsivä Michael Ormewoodin kanssa, joka on saanut vihiä tapauksesta, josta Will on kiinnostunut. Ormewoodin menneisyyteen kuuluu siveyspoliisissa työskentelevä Angie Polaski, joka on ainoa nainen, jota Will on koskaan rakastanut. Ja Will on kuulunut Angien menneisyyteen aina siitä lähtien, kun hän oli kahdeksanvuotias.
Toisen näkökulman tarinaan tuo John Shelley, joka viisitoistavuotiaana tuomittiin naapurintytön raiskaamisesta ja murhaamisesta ja joka on juuri päässyt vankilasta vietettyään siellä kaksikymmentä vuotta. John yrittää pysyä erossa hankaluuksista ja pitää ehdonalaisvalvojansa tyytyväisenä, kun sattumalta käy ilmi, että hän liittyy jotenkin sarjaraiskaajaan. Ellei John ryhdy nopeasti toimiin, hän joutuu takaisin vankilaan.
Ronny and The Loafers
thumb|Ronny and The Loafers, vasemmalta Eero Rinteelä, Paavo Määttänen, Raine Seppänen, Jouko Kuitunen ja Aatos Bollström Ronny and The Loafers oli 1960-luvun alkupuolella toiminut Lahdessa perustettu rautalankayhtye. Se soitti aluksi vain instrumentaalimusiikkia, kunnes laulusolistiksi liittyi kotkalainen taiteilijanimeä Ronny käyttänyt Aatos Bollström.
31. tammikuuta 1964 yhtye äänitti singlen "Se jokin sinulla on / Diggety doggety" (Parlophone PAR 934). "Se jokin sinulla on" -kappale oli alun perin englantilaisen Gerry & The Pacemakers -yhtyeen huonosti menestynyt "You've Got What I Like" vuodelta 1964. "Diggety doggety" puolestaan oli ruotsalaisen The Streaplers -yhtyeen kappale.
"Se jokin sinulla on" nousi hitiksi ja se on suosittu laulu nykyäänkin. Teksti on Junnu Vainion ja siitä tuli hänen ensimmäinen sanoitushittinsä. Kappale valittiin Iltalehden Kauneimmat rakkauslaulut -lukijaäänestyksessä vuonna 2007 sijalle 10.
The Loafersin soittajilla oli Burns Black Bison -kitarat ja Vox-merkkiset vahvistimet. Yhtye hajosi lokakuussa 1964 kun osa jäsenistä astui varusmiespalvelukseen. Eero Rinteelää lukuun ottamatta muut jäsenet soittivat myöhemmin Kari Raution yhtyeessä.
Osin samoista jäsenistä koostunut The Loafers & Karri julkaisi vuonna 1964 singlen "Anna pois / Ota pois" (Parlophone PAR 941).
Diskografia
Singlet
Abborrträsk
Abborrträsk on pientaajama Arvidsjaurin kunnassa Norrbottenin läänissä Ruotsissa. Vuonna 2010 sen väkiluku oli 129 asukasta, ja pinta-ala 71 hehtaaria.
Abborrträskin kylä on perustettu vuonna 1610, ja se sijaitsee Abborrträsket-nimisen järven ympärillä, -rautatien ja maantien 95 varrella noin 20 kilometriä kaakkoon kunnan keskustaajamasta Arvidsjaurista.
Traoré Mariam Sissoko
Traoré Mariam Sissoko (myös Cissoko, s. 4. marraskuuta 1944 Sananfara, Kati ) on Malin entisen presidentin Moussa Traorén puoliso.
Mariam Sissoko syntyi posti- ja lennätinlaitoksen tarkastajan perheeseen. Hän vietti osan lapsuudestaan isänsä ranskalaisen puolison luona Pariisissa. Mariam kävi peruskoulun Senegalissa, Ranskassa ja Norsunluurannikolla ja suoritti keskikoulun Ranskassa ja Belgiassa. Hän työskenteli sihteerinä Malin suurlähetystössä Tansaniassa, Yhdysvaltojen Malin-lähetystössä ja Malin opetusministeriössä.
I Spy
Kirjallisuudessa:
Musiikissa:
Lofsöngur
I)
(”Oi isänmaamme Jumala, oi Jumala meidän maamme! Me ylistämme pyhää, pyhää nimeäsi. Taivaan aurinkokunnista sinulle sitovat seppeleen sinun sotajoukkosi, aikojen kokous. Sinun edessäsi päivä on tuhat vuotta ja tuhat vuotta vain yksi päivä, yksi ikuisuuden pikku kukinto, joka kyynel väristen rukoilee Jumalaansa ja kuolee. Islannin tuhat vuotta, Islannin tuhat vuotta, yksi ikuisuuden pikku kukinto, joka kyynel väristen rukoilee Jumalaansa ja kuolee.”)
II)
III)
Teatterimuseo
pienoiskuva|Teatterimuseo toimii [[Helsinki|Helsingin Kaapelitehtaalla, kuvattu vuonna 2021.]] Teatterimuseo on Kaapelitehtaalla Helsingin Salmisaaressa toimiva valtakunnallinen esittävien taiteiden, erityisesti teatterin ja tanssin valtakunnallinen vastuumuseo, jonka yhteistyöverkoston muodostaa teatterin kenttä. Museon painopistealue on teatterikasvatus.
Alkuvaiheessa oli tarkoitus kerätä kokoelmiin pääkaupungin teatteritoimintaa koskevaa aineistoa, mutta se kuitenkin aloitti tallentamaan koko suomalaisen teatterin historiaa. Vuonna 1992 Helsingin teatterimuseosäätiö muutettiin Teatterimuseosäätiöksi ja Helsinki jäi pois myös Teatterimuseon nimestä. Vuonna 1994 Teatterimuseo nimettiin valtakunnalliseksi erikoismuseoksi. Vuonna 2020 uuden museolain myötä Teatterimuseo nimitettiin valtakunnalliseksi vastuumuseoksi.
Historiaa
Museo sai alkunsa vuonna 1962, kun Helsingin kaupunki perusti Helsingin teatterimuseosäätiön lahjana 90-vuotiaalle suomalaiselle teatterille. Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton teatterimuseojaos oli kerännyt esineistöä ja 1940-luvulta alkaen. Niiden lisäksi museon kokoelman perustana toimivat Suomen Kansallisteatterin lahjoittamat 45 pukua ja Kaarlo Bergbomin satavuotisnäyttelyyn vuonna 1943 kerätyt Suomalaisen Teatterin alkuvaiheeseen liittyvät esineet.
Ensimmäiset näyttelytilat sijaitsivat Balderin talossa Aleksanterinkadulla. Ensimmäinen näyttely avattiin 27. maaliskuuta 1963. Ensimmäisen vuoden aikana kävi avajaisten kutsuvieraiden lisäksi 584 henkilöä.
Kokoelmat
Museon arkistossa on noin 880 hyllymetriä teatteri- ja tanssialan toimijoiden henkilöarkistoja sekä teattereiden ja erilaisten teatteriin liittyvien yhdistysten arkistoja. Kattavimmin arkistossa on toimintansa lopettaneiden tai toisiin yhdistettyjen teattereiden aineistoja. Tampereen Työväen Teatteri oli ensimmäinen edelleen toimiva teatteri, joka lahjoitti aineistonsa arkistoon. Lisäksi museon arkistosta löytyy teattereiden käsiohjelmia, julisteita sekä teatteri- ja tanssitaiteen lehtileikekokoelma, joka sisältää teatteriesitysten lehtiarvostelut vuosilta 1923−2010. Audiovisuaalisessa arkistossa kuvatallenteita on yli 600 kappaletta ja äänitteitä saman verran erilaisissa tallennusmuodoissa.
Valokuvakokoelmassa on muun muassa esityskuvia ja roolikuvia, teatteriväen henkilökuvia ja kuvia teatterirakennuksista, yhteensä noin 450 000 valokuvaa. Perinteisesti museo on saanut valokuvia lähinnä teattereiden ja teatteritaiteilijoiden arkistolahjoituksissa, mutta viime vuosina on vastaanotettu myös valokuvaajien omia laajoja kokoelmia. Luonnokset ovat esinekokoelman lukumäärällisesti suurin aineistoryhmä: lavastus- ja pukuluonnoskokoelma sisältää noin 13 000 luonnosta 1900-luvun vaihteesta nykypäivään. Muita esinekokoelmien isoja aineistoryhmiä ovat teatteripuvut, lavastuspienoismallit, teatterinuket sekä teatteritekniikka, valo- ja tehostelaitteisto, joiden lisäksi kokoelmassa on taideteoksia, maskeeraukseen liittyvää esineistöä, tarpeistoa, huonekaluja ja henkilökohtaista esineistöä. Kaiken kaikkiaan Teatterimuseon kokoelmissa on yli 18 000 esinettä.
Teatterin lisäksi myös tanssi kuuluu museon aihealueisiin. Tainssiaheista aineistoa löytyy arkistosta sekä valokuva- ja esinekokoelmista. Kokoelmissa on satoja tanssipukuja, joista viitisenkymmentä on 1900-luvun alkupuolelta. AV-arkistossa on tanssifilmejä, haastatteluja ja balettimusiikkia.
Konkaritanssit
Konkaritanssit on Erkki Junkkarisen albumi vuodelta 1972. Konkaritanssit-albumeja julkaistiin seuraavina vuosina kuusi lisää, eri solisteilla. Viimeinen ilmestyi vuonna 1975.
The Times of India
thumb|270px|The Times of Indian rakennus Mumbaissa. The Times of India (monesti käytetään vain lyhennettä TOI) on yksi Intian johtavista sanomalehdistä. Se on levikiltään Intian ja maailman suurin päivittäin ilmestyvä englanninkielinen sanomalehti. Sitä myytiin vuoden 2016 toisella puoliskolla keskimäärin 3,185 miljoonaa kappaletta päivittäin. Broadsheet-koossa julkaistulla sanomalehdellä oli vuoden 2014 arvion mukaan päivittäin keskimäärin 7,590 miljoonaa lukijaa. Saman kustantajan The Economic Times on maailman toiseksi luetuin päivittäin julkaistu talouselämän sanomalehti. Lehtiä kustantaa Bennett, Coleman & Co. (BCCL), joka tunnetaan myös nimellä The Times (of India) Group.
Historia
Lehti perustettiin 3. marraskuuta 1838 nimellä The Bombay Times and Journal of Commerce ja se oli suunnattu Länsi-Intian brittiläisille asukkaille. The Bombay Times and Journal of Commerce -lehteä julkaistiin sunnuntaisin ja keskiviikkoisin. Lehti sisälsi uutisia Euroopasta, Amerikasta ja Intiasta, ja sitä toimitettiin Intian ja Euroopan välillä säännöllisten höyrylaivareittien avulla. 1860 lehteä alettiin julkaista joka päivä ja vuotta myöhemmin 1861 se otti käyttöön nykyisen nimensä. 1800-luvulla lehdellä oli 800 työntekijää ja suuri levikki Intiassa ja Euroopassa. Alun perin lehti oli brittien omistama ja valvoma. Viimeinen brittiläinen päätoimittaja Ivor S. Jehu erosi tehtävästään vuonna 1950.
Wiedenborstel
Wiedenborstel on kunta Schleswig-Holsteinissa Saksassa. Se on asukasluvultaan Saksan pienin kunta, siellä asuu vain 5 asukasta. Kaikki kunnan asukkaat kuuluvat samaan perheeseen. Kunnan pinta-ala on 4,68 km². Kunnalla ei ole vaakunaa, mutta sillä on kylläkin oma pormestari. Kunta sijaitsee kohtalaisen lähellä Hampurin kaupunkia.
Cadillac CT5
Cadillac CT5 on yhdysvaltalaisen General Motorsin Cadillac-brändin alla valmistettu mid-size -luokan automalli. Se esiteltiin New Yorkin kansainvälisellä autonäyttelyllä 2019. Autoa valmistetaan Lansing Grand River Assembly -tuotantolaitoksella Lansingissa, Michiganissa, sekä Shanghaissa, Kiinassa.
Orient Watch Company
Orient Watch Company, Limited (オリエント時計株式会社 Oriento Tokei Kabushikigaisha?) (puhekielessä Orient) on japanilainen kellovalmistaja ja Japanin suurin mekaanisia kelloja valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 1950 Tokiossa. Vuonna 2001 siitä tuli Seikon tytäryhtiö ja vuonna 2009 täysin Seiko Epsonin omistama. Yritys valmistaa mekaanisia-, että kvartsikelloja, mutta keskittyy enemmän mekaanisiin kelloihin, erottautuen näin muista japanilaisista valmistajista.
Orientin mallistot vaihtelevat halvoista 50$ (USD) -kelloista, aina 7 000$ kelloihin. Orient Star ja Orient Star Royal ovat Orientin keski- ja korkeanluokan mallistoja, kun taas Royal Orient on lippulaivamallisto.
Michael C. Maronna
thumb|Maronna vuonna 2016. Michael C. Maronna (s. 8. lokakuuta 1977 Rhode Island) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Vapaa sivistystyö
Vapaa sivistystyö tarkoittaa Suomessa vapaaehtoisten, kaikille avointen opintojen tarjoamista kansanopistoissa, kansalais- ja työväenopistoissa, kesäyliopistoissa, urheiluopistoissa ja opintokeskuksissa, sekä erilaisten sivistys- ja neuvontajärjestöjen järjestämää aikuiskasvatusta. Vapaassa sivistystyössä opinnot ovat yleissivistäviä tai yhteiskunnalliseen osallistumiseen (esim. ammattiyhdistystoimintaan) painottuneita opintoja sekä harrastuksiin valmentavia opintoja. Opiskelu vapaan sivistystyön oppilaitoksissa vaihtelee iltaopiskelusta kokopäiväisiin lyhyt- ja pitkäkestoisiin kursseihin, etäopiskeluun tai intensiivikursseihin. Vapaan sivistystyön oppilaitokset ovat osa Suomen aikuiskoulutusjärjestelmää.
Koulutuksen tavoitteita
Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö määrittelee vapaan sivistystyön tarkoitukseksi ”elinikäisen oppimisen periaatteen pohjalta edistää ihmisten monipuolista kehittymistä ja järjestää yhteiskunnan eheyttä, tasa-arvoa ja aktiivista kansalaisuutta tukevaa koulutusta”. Vapaan sivistystyön koulutukseen hakeutuminen on mahdollista kaikille ilman vaatimuksia aiemmista opinnoista. Koulutus ei tähtää tutkintoon, eikä sen opetussisältöjä säädellä laissa.
Vapaan sivistystyön opettajat
Vapaan sivistystyön opettajalla on oltava soveltuva korkeakoulututkinto ja vähintään 60 opintopisteen (35 opintoviikkoa) laajuiset opettajan pedagogiset opinnot tai steinerpedagoginen pätevyys.
Vapaa Sivistystyö ry
Vapaan sivistystyön oppilaitosten valtakunnallinen edunvalvoja on Vapaa Sivistystyö ry.
Mannitoli
Mannitolia käytetään elintarvikkeiden makeutusaineena. Sen E-koodi on E421.
Lääkkeenä sitä ja sen johdoksia käytetään osmoosiin perustuvana nesteenpoistajana eli diureettina. Erityisiä käyttöaiheita ovat aivopaineen nousu, silmänpaineen nousu, munuaisten vajaatoiminta, sydänperäinen keuhkoödeema ja myrkytystilojen hoito.
Mannitoli saattaa aiheuttaa joillekin henkilöille syötynä vatsanväänteitä. Sitä voi olla esimerkiksi ruokasienissä kuten viljellyissä herkkusienissä. Pienet määrät eivät ole yleensä haitallisia.
Johannes Wiik
Johannes Wiik oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Wiik valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1916 ja hän toimi kansanedustajana huhtikuusta lokakuuhun 1917. Hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Koivulahden kunnallispolitiikassa ja oli kunnan kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Vuonna 1936 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi. .
Wiikin vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Wiik ja Maria Beata Enroth. Hän oli itsekin ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli synnyinkunnassaan Koivulahdella. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä, ja sai herastuomarin arvonimen vuonna 1946.
Wiik oli kahdesti aviossa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Edla Maria Michelsdotter, jonka kanssa oli naimisissa vuosina 1893–1911. Vuonna 1912 hän avioitui Sigrid Elisabet Jakobssonin kanssa. Johannes Wiik kuoli maaliskuussa 1972, 98-vuotiaana.
Astrid Öberg
Astrid Ann-Mari Öberg (12. helmikuuta 1907 Dragsfjärd – 17. toukokuuta 1990) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija ja kääntäjä.
Astrid Öbergin vanhemmat olivat agronomi Egfrid Theodor Öberg ja Anna Maria Andersson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1924 ja oli toimitusapulaisena Helsingissä ilmestyneessä Församlingsbladet-viikkolehdessä.
Fanny ja Alexander
Fanny ja Alexander (Fanny och Alexander) on Ingmar Bergmanin ohjaama elokuva ja televisiosarja vuodelta 1982. Bergman leikkasi aineistosta aluksi neliosaisen televisiosarjan, muokkasi siitä teatterielokuvan ja työsti käsikirjoituksesta kirjan. Tarina kertoo hyvin toimeentulevan Ekdahlin teatterisuvun elämästä 1900-luvun alun Ruotsissa kahden lapsen, Fannyn ja etenkin Alexanderin kautta.
Elokuva sai neljä Oscar-palkintoa: paras vieraskielinen elokuva (palkinnon vastaanotti Ingmar Bergmanin puolesta tuottaja Jörn Donner), Sven Nykvist kuvauksesta, Anna Asp ja Sisanne Lingheim parhaasta lavastuksesta ja Marik Vos Lungh pukusuunnittelusta. Se palkittiin myös Golden Globe -palkinnolla parhaana ulkomaalaisena elokuvana.
Suomalaisista näyttelijöistä elokuvassa olivat mukana Nils Brandt, Stina Ekblad ja Majlis Granlund.
Myöhempi arvostus
The New York Timesin kriitikot valitsivat Fannyn ja Alexanderin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 30 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
CSMA/CA
CSMA/CA on tietoliikenteen siirtotien varausmenetelmä, jolla useat lähettävät tietokoneet jakavat samaa siirtotietä. CSMA/CA on perinteinen IEEE 802.11 -verkkojen (WLAN) tapa jakaa verkko käyttäjien kesken.
CSMA/CA eroaa Ethernet-verkkojen CSMA/CD-tekniikasta siten, että se perustuu törmäyksien estämiseen. Tämä tapahtuu lähettämällä siirtotien varaava signaali ennen varsinaista dataa.
CSMA/CA on protokolla, joka operoi datalinkkikerroksella OSI-mallissa.
Katso myös
Carrier sense multiple access 载波侦听多路访问
Pääkone
Laivoissa, joissa on dieselsähköinen voimansiirto, ei ole varsinaista pääkonetta, vaan useita dieselmoottoreita tuottamassa sähköä generattoreiden avulla ja sähkömoottorit pyörittämässä potkureita tai ruoripotkureita.
Myös joissakin dieselvetureissa on erillinen pääkone ja apukone, esim. Dv12. Pääkone tekee voiman liikkumiseen, kun taas apukone pyörittää generaattoria ja kompressoria.
Jukka Koskinen (jalkapalloilija)
Jukka Koskinen (s. 29. marraskuuta 1972 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai vasen laitapuolustaja.
Koskinen nousi Lahden Reippaan edustusmiehistöön kaudella 1989. Pelattuaan kaksi kautta Reippaassa Koskinen siirtyi I divisioonassa pelanneeseen Myllykosken Palloon. MyPa nousi heti kauden 1991 päätteeksi ja seuraavien kuuden liigakauden aikana Koskinen voitti neljä SM-hopeaa ja Suomen Cupin kahdesti. Vuonna 1997 Koskinen siirtyi alankomaalaiseen Willem II:een. Hän pelasi Willemissä kaksi kautta, mutta loukkaantumisen myötä peliaika väheni ja Koskinen siirtyi eteläkorealaiseen Anyang LG Cheetahsiin 1999. Puolentoista Koreassa vietetyn kauden jälkeen hän palasi Suomeen Valkeakosken Hakaan. Heti ensimmäisellä kaudella Koskinen voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Hän pelasi Hakassa kolme kautta ja sen jälkeen vielä kolme kautta FC Lahdessa kunnes lopetti loukkaantumisten sävyttämän kauden 2005 jälkeen.
Maajoukkueessa Koskinen pelasi 17 ottelua.
La Fouine
La Fouine (oik. Laouni Mouhid) (s. 25. joulukuuta 1981 Trappes, Yvelines) on ranskalainen rap-artisti, jolla on marokkolaiset sukujuuret.
Ura
La Fouine aloitti varsinaisesti julkaisemaan levyjä vuonna 2000, mutta oli jo sitä ennen osallistunut teini-ikäisenä paikallisiin rap-kilpailuihin. Hänen kolme ensimmäistä julkaisuaan vuosina 2000-2001 olivat maxialbumeita. Sittemmin La Fouine julkaisi ensimmäisen mixtapensa vuonna 2004 ja vuotta myöhemmin albumin Bourré au son. Hän jatkoi vuoron perään mixtapen ja albumien julkaisua, joista viimeisin julkaisu on vuodelta 2010.
Yksityiselämä
La Fouine syntyi marokkolaisille vanhemmille seitsenlapsiseen perheeseen Trappesissa. Hän kasvoi Yvelinesissä, Pariisin lähiössä. La Fouine kuunteli nuorena Tupacia ja Run DMC:tä. Hän lopetti koulun käynnin 15-vuotiaana keskittyäkseen täysin rappiin ja oli lyhytkestoisessa yhtyeessä nimeltä FORS.
La Fouine on ollut naimisissa, mutta eronnut vaimostaan Fionasta. Heillä on tytär, joka on nimetty Fatimaksi La Fouinen äidin mukaan.
CSMA/CD
CSMA/CD on tietoliikenteen siirtotien varausmenetelmä, jolla useat lähettävät tietokoneet jakavat samaa siirtotietä. CSMA/CD on perinteinen Ethernet-verkkojen tapa jakaa verkko käyttäjien kesken.
CSMA/CD ei perustu ennalta sovittuun tapaan välttää törmäyksiä vaan törmäyksien jälkikäteiseen havaitsemiseen. Jos törmäys havaitaan, lähettäjät lähettävät saman tiedon satunnaisen ajan kuluttua uudelleen, jolloin uuden törmäyksen todennäköisyys on pieni.
Toiminta
CSMA/CD -menetelmässä suoritetaan kanavanvaraus kuuntelemalla kaapelisegmentin liikennetilannetta, joka tapahtuu käytännössä mittaamalla kaapelin jännitetasoja, ja mikäli segmentti vaikuttaa vapaalta, voidaan lähettää. Mikäli tapahtuu törmäys samaan Ethernet-segmenttiin kytkettyjen asemien alkaessa lähettää samanaikaisesti, se voidaan huomata johdon jännitetasojen epänormaaliudesta. Tällöin ensimmäinen törmäyksen havainnut asema lähettää jam-signaalin, joka viestittää segmentin kaikille laitteille tapahtuneesta törmäyksestä. Jam-signaalin vastaanotettuaan kaikki segmentin asemat vaikenevat ja odottavat satunnaisen ajan. Se asema, jonka satunnainen odotusaika on lyhin, aloittaa lähettämisen uudelleen ensimmäisenä. Koska odotusajat ovat satunnaisia, on epätodennäköistä, että joku toinen asema alkaisi jälleen lähettää samaan aikaan, mutta jos näin käy, tapahtuu jälleen törmäys ja toipumisprosessi jam-signaaleineen alkaa uudestaan. Ethernet-kaapelisegmentin enimmäispituus 90/100m varmistaa sen, että törmäykset voidaan huomata ajoissa. Liian pitkän segmentin tapauksessa segmentin eri ääripäiden välinen etenemisviive muodostuu liian pitkäksi.
Katso myös
载波侦听多路访问
Matti Lehikoinen
pienoiskuva|Matti Lehikoinen vuonna 2010. Matti Lehikoinen (s. 19. huhtikuuta 1984) on suomalainen alamäkiajaja.
Lehikoinen on nuorten Euroopan mestari Italian Livignosta vuodelta 2001. Alamäkiajon maailmancupissa hän ajoi sijoituksia kymmenen parhaan joukkoon 2002–2004. Ajettuaan muutaman vuoden Arai/Global Racing -tallissa Orange-pyörillä Lehikoinen palkattiin vuonna 2005 tasokkaaseen Team G Cross Hondan joukkueeseen. Samassa tallissa ajoi myös eteläafrikkalainen Greg Minnaar, joka oli Lehikoisen tallikaverina jo vuosina 2001 ja 2002.
Vuonna 2006 Lehikoinen voitti ensimmäisenä suomalaisena miesmaastopyöräilijänä maailmancupin osakilpailun, joka ajettiin Balneario Camboriossa, Brasiliassa. Suomen Levillä ajetussa kisassa Lehikoinen voitti Pohjoismaiden mestaruuden 2006. Alamäkiajon maailmancupin finaalissa Lehikoinen ajoi neljänneksi. Maailmancupin lopputuloksissa hän oli kuudes, mikä oli toistaiseksi hänen uransa paras sijoitus.
Alamäkiajon maailmanmestaruuskisoissa 2006 Rotoruassa Uudessa-Seelannissa Lehikoinen oli kahdeksas. Vuoden 2007 MM-kisoissa Skotlannin Fort Williamissa hän sijoittui kuudenneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä 2007 Lehikoinen oli finaalin jälkeen toinen. Kauden jälkeen Lehikoinen teki monivuotisen sopimuksen MS Intense Factory Racing -tallin kanssa. Vuonna 2009 MS-Racing yhdistyi Evil Bike -tallin kanssa Evil Bikes/MS-Racing -talliksi.
Syyskuussa 2007 Lehikoinen kaatui vakavasti harjoituksissa ja hänellä todettiin kolme murtumaa selkänikamissa. Vamma ei kuitenkaan vaatinut leikkaushoitoa. Elokuussa 2008 Lehikoinen loukkasi molemmat ranteensa kaaduttuaan harjoituksissa Australiassa. Hänen ranteissaan oli useita murtumia ja nivelsidevaurioita.
Tammikuussa 2010 Lehikoinen siirtyi Chain Reaction Cycles – Intense -talliin.
Arktis-alpiininen laji
Arktis-alpiininen laji on eliölaji, joka viihtyy sekä korkealla vuoristossa että tundravyöhykkeellä. Yleensä arktis-alpiinisina pidetään joitain kasvilajeja. Esimerkiksi lääte on tyypillinen arktis-alpiininen laji.
Arktis-alpiinisia kasveja kasvoi jääkaudella myös alavammilla mailla. Koska jotkin kasvit mm. jääleinikki säilyivät esimerkiksi Norjan tunturien jääkautisilla jäättömillä vuorenhuipuilla, ne eivät ole arktis-alpiinisia kasveja.
Linnuista riekko on tyypillinen arktis-alpiinisten alueiden laji.
Kaavin timanttikaivos
thumb|300px|right|Timantti kimberliitti-kivessä (Etelä-Afrikka)
Kaavin timanttikaivos on Kaaville suunnitteilla oleva kaivos. Kaivos olisi Euroopan ensimmäinen timanttikaivos.
Tämän hetkisen tiedon mukaan Suomen paras timanttiesiintymä on Kaavin Lahtojoella. Alue sijaitsee noin 70 km Kuopiosta itään. Suunniteltu kaivosalue tulisi olemaan noin 6 kilometriä koilliseen Kaavin kuntakeskuksesta.
Kaavin timanttikaivosta suunnitellut yhtiö Karhu Mining Company Oy sai 2014 luvan kaivospiiritoimituksen tekemiseen. Kaivostoiminnan aloitus edellytti muun muassa ympäristövaikutusten arviointia.
Kaavin timanttikaivoksen kaivosoikeudet siirtyivät 2016 irlantilaiselle Karelian Diamond Resources-nimiselle yhtiölle. Kesällä 2017 uutisoitiin, että Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukes on hyväksynyt yhtiön tekemän kaivospiirihakemuksen. Kaivospiirin toimituskokous pidettiin syksyllä 2017. Yhtiön uusimpien tutkimustulosten mukaan Lahtojoen timanttiesiintymän hyödyntäminen olisi taloudellisesti kestävällä pohjalla.
Maailman timanttipitoisimpia kiviä
Kaavin Lahtojoen kimberliittiesiintymästä on löydetty ehkä yksi maailman timanttipitoisimmista kivistä. Kivi sisältää timantteja 90 000 karaattia tonnissa. Timanttiesiintymää pidetään kiinnostavana, jos se sisältää timantteja 0,1 karaattia tonnia kohti. Yksi karaatti on 0,2 grammaa. Kyse ei ole samoista karaateista, joista puhutaan kultapitoisuuksien yhteydessä.
Lahtojoen timantteja on tutkittu Geologian tutkimuskeskuksen koetehtaassa Outokummussa. Suurimmat Lahtojoelta löytyneet timantit ovat kooltaan noin 5 millimetrin kokoisia. Ensimmäiset timantit on todettu väreiltään erinomaisiksi. Mikroskoopilla tarkasteltuna ne ovat kirkkaita ja värittömiä. Paljain silmin katsottuna ne ovat vaalean harmaita.
GTK:n erikoistutkija Hugh O'Brienin mukaan suuria jalokiviluokan timantteja ei ole toistaiseksi vielä löytynyt Suomesta, koska näytteitä on tutkittu vasta melko vähän. Suuria timantteja on aina harvemmassa kuin pieniä.
Geologi Marja Lehtonen on tutkinut Kaavin ja Kuopion timanttikerrostumia. Hän löysi alueelta 140–180 kilometrin syvyydestä 40 km paksun timanttikerrostuman. Näin syvällä olevaa kiveä ei voida hyödyntää taloudellisesti.
Timanttinen kallioperä
thumb|210px|right|[[Kimberliitti on yksi maailman harvinaisimmista kivilajeista (näytteen koko 13 cm).]] Maan kivikehä (maapallon kuori ja vaipan ylin osa) on Suomen kohdalla yli 150 km paksu, mitä pidetään timanttien kannalta otollisena.
Timantit ovat peräisin maapallon kivikehän alaosista. Niitä kiteytyy hiilestä ikivanhojen vakaiden kallioperäalueiden alla, jossa paine on riittävän suuri ja lämpötila on sopiva. Tällaisia kalliolohkoja eli kratoneja on kaikilla mantereilla – myös Suomen itäosissa kuten Kaavilla.
Timantit esiintyvät harvinaisissa kivilajeissa kuten kimberliitissä ja lamproiitissa. Kimberliitti esiintyy porkkanamaisissa "piipuissa". Tunnetuimmat suomalaiset kimberliittiesiintymät ovat pinta-alaltaan vain muutamien hehtaarien (0,5–4 ha) laajuisia. Kaikki esiintymät eivät sisällä timantteja.
Kaavin Lahtojoella kimberliittipiippua peittää noin 15 metrin paksuinen moreenikerros. Piippu ulottuu moreenin alta 100 metrin syvyyteen. Sen pinta-alaksi on arvioitu 2 hehtaaria. Kimberliittipiippu on tunkeutunut proterotsooiseen kiilleliuskeeseen ja gneissiin. Lahtojoen kimberliittipiipun iäksi on ajoitettu 600 miljoonaa vuotta.
Kaavilta kimberliittikivilohkareita on löytynyt paitsi maan uumenista, niin myös eräästä kiviaidasta, jonka paikallinen maanviljelijä oli raivannut pellon laitaan.
Malmikaivos Oy
Malmikaivos Oy löysi Suomen ensimmäisen kimberliittiesiintymän Kaavilta vuonna 1964. Esiintymä jäi unholaan pitkäksi aikaa. 1980-luvun puolivälissä yhtiö löysi Lahtojoen kimberliittipiipun (piippu numero 7). Malmikaivos Oy kairasi Lahtojoella vuosina 1989–1990 kaikkiaan 39 kairareikää, joiden yhteispituus oli 2,3 km.
Malmikaivos Oy tutki Kaavin seudun timanttiesiintymiä aluksi kaikessa hiljaisuudessa Kaavin Luikonlahdessa toimitusjohtaja Matti Tynin johdolla. Yhtiö rahoitti tutkimuksia useamman vuoden ajan.
Malmikaivos Oy louhi ja prosessoi 23,3 tonnin näytteen koneistolla, jonka se oli itse rakentanut. Suurin löydetty timantti oli halkaisijaltaan 4,3 mm. Malmikaivos Oy päätti ottaa uuden näytteen (1600 t) Lahtojoen kimberliitin länsiosasta. Tutkimustulos oli yhtiölle pettymys. Niinpä Malmikaivos Oy lopetti tutkimuksensa alueella.
Ashton Mining Limited
Tammikuussa 1994 suomalaisen Malmikaivos Oy:n osakekanta siirtyi australialaisen Ashton Mining Limited -yhtiön omistukseen.
Ashton Mining Limited luopui myöhemmin timanttien etsinnästä Suomessa. Yhtiössä arveltiin, että timanttien määrä ja laatu ei pysty mahdollistamaan kannattavaa liiketoimintaa. Kymmenisen vuotta kestänyt kaivostoiminta Lahtojoella hiljeni vuonna 1997.
A&G Mining Oy
Australialaisen Ashton Mining Limited'in hallussa ollut valtaus Kaavin Lahtojoella siirtyi vuoden 2002 alkupuolella kultaseppä Eva Thorénille. Hänen omistamansa A&G Mining Oy yhtiö aloitti koelouhinnan alueella. Valtion teknillinen tutkimuskeskus teki koerikastusta alueen kiviaineksesta. Kaavilaisen yrittäjän liikeideana oli ennen kaikkea jalostaa timantit koruiksi. Myöhemmin A&G Mining Oy myi timanttivaltauksensa englantilaiselle Karhu Mining Company Oy:lle.
Karhu Mining Company Oy
Karhu Mining Company Oy on European Diamonds'in tytäryhtiö. European Diamonds on englantilainen timanttien etsintäyhtiö, jonka taas omistaa yhtiö nimeltä Firestone Diamonds. Sen toiminta on keskittynyt Botswanaan ja Lesothoon. Yhtiö aloitti omat kairauksensa Kaavin Lahtojoella vuonna 2005. Yhtiö kairasi 44 reikää, joiden yhteispituus oli 1,8 km. 2 000 tonnin näyte otettiin kahdesta paikasta, jotka sijaitsivat lähellä Malmikaivos Oy:n alkuperäisiä näytepaikkoja. Outokummussa sijaitseva GTK:n laboratorio prosessoi näytteestä noin 500 tonnia.
Kaavin Lahtojoen kimberliittiä ja sen sisältämiä timantteja pidetään taloudellisesti potentiaalisina. Kaavin timanttiesiintymän kehittäminen kaivokseksi voi asiantuntijoiden mukaan muuttaa koko timantinetsintäalan Suomessa.
Huhtikuussa 2014 uutisoitiin, että Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukes oli antanut Maanmittauslaitokselle määräyksen kaivospiiritoimituksen suorittamisesta Lahtojoella. Määräys tarkoitti sitä, että Karhu Mining Companyn kaivospiirihakemus oli täyttänyt kaivoslain vaatimukset. Tukes antoi kaivosyhtiölle viisi vuotta aikaa perustaa kaivos. Lupa tulisi raukeamaan, jos kaivos ei ole sen kuluessa toiminnassa.
Kaivospiiritoimituksessa mm. määritellään maanomistajille tulevat haitat ja korvaukset. Kaivostoiminnan aloittaminen edellyttää ympäristövaikutusten arviointia sekä kaivosturvallisuuslupaa.
Karelian Diamond Resources
2016 uutisoitiin, että A&G Mining on myynyt timanttikaivoksen kaivosoikeudet Karelian Diamond Resources-nimiselle yhtiölle. Kyseessä on irlantilainen perheomisteinen pörssiyhtiö. Se kertoo uskovansa, että Kaavin timanttikaivoksesta voi tulla kannattavaa liiketoimintaa. Yhtiö kaavailee avolouhoksen perustamista Kaavin Lahtojoelle.
Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukes on hyväksynyt Karelian Diamond Resources -yhtiön laatiman kaivospiirihakemuksen. Kaivospiirin toimituskokous on määrä pitää Kaavin Lahtojoella syyskuussa 2017. Kaivosyhtiö on tehnyt uuden varausilmoituksen Lahtojoen eteläpuoliselle alueelle. Tulevien vuosien suunnitelmissa on jättää malminetsintälupahakemus vajaan 9 neliökilometrin suuruiselle alueelle.
Geologian tutkimuskeskuksen asiantuntija arvioi, että Lahtojoella tehtävät uudet koelouhinnat olisivat vähintään 1 000–5 000 tonnin suuruisia. Kokonaiskustannukset tulisivat olemaan 3–5 miljoonaa euroa.
Karelian Diamond Resources arvioi elokuussa 2017, että Lahtojoen kallioperässä on hyödynnettäviä timantteja 211 miljoonan Yhdysvaltojen dollarin arvosta. Yhtiö arvioi, että kaivoksen perustaminen on yhä epävarmaa. Jos Lahtojoelle avataan kaivos, tulisi se yhtiön ensiarvion mukaan tarjoamaan mahdollisesti 60–150 työpaikkaa.
2018 julkaistut tutkimustulokset
Karelian Diamonds Resources -niminen kaivosyhtiö tiedotti syksyllä 2018 tutkimustensa tuloksista. Yhtiö oli tutkituttanut kanadalaisessa tutkimuslaitoksessa (Microlithics Laboratories Inc., Thunder Bay) kaikkiaan kolme Lahtojoen alueelta otettua kairausnäytettä. Laboratorio oli prosessoinut 93,19 kilogrammaa kuivaa kimberliittiä, joka oli sisältänyt 61 timanttia. Yksi löydetyistä timanteista oli kaupallista kokoa (paino 0,01 karaattia). Karelian Diamond Resources pitää Lahtojoen timanttiesiintymän hyödyntämistä taloudellisesti kannattavana projektina.
Avolouhos
Kaavin Lahtojoelle avattava timanttikaivos tulisi suunnitelmien mukaan olemaan 4 hehtaarin suuruinen avolouhos, joka ulottuisi 110 metrin syvyyteen maan pinnasta.
Louhintamäärät
Kimberliittimalmia aiotaan louhia Lahtojoella vuosittain noin 600 000 tonnia. Vuosittainen kokonaislouhintamäärä on arvioiden mukaan 1,9 miljoonaa tonnia ja sivukiven määrä 1,3 miljoonaa tonnia. Kaivoksen käyttösuunnitelman mukaan alueella tultaisiin louhimaan seitsemässä vuodessa yhteensä 3,9 miljoonaa tonnia malmia ja 7,75 miljoonaa tonnia sivukiveä.
Timanttien talteen ottaminen
thumb|210px|right Aluksi louhittu malmi johdetaan 500 mm seulan läpi. Seulottu malmi syötetään murskaimeen. Materiaali, joka ei läpäise seulaa, murskataan hydraulisesti ja ohjataan uudelleen seulaan. Murskaimen jälkeen malmin raekoko on 120 mm.
Kertaalleen murskattu malmi tullaan johtamaan märkäerottimeen, joka hiertää ja pesee malmin. Sen jälkeen murske johdetaan kaksikerroksiseen seulaan, jossa alle 1 mm aines poistuu ja ohjautuu jätekivikasaan. Yli 25 mm aines murskataan uudelleen ja johdatetaan takaisin märkäerottimeen.
DMS-laitteistosta tuleva 1–25 mm rikaste aiotaan lajitella kolmeen eri fraktioon, jotka johdatetaan erillisiin röntgenlaitteisiin. Röntgenlaitteista tuleva konsentraatti kuivatetaan infrapunakuivaimella ja siirretään laatikoihin lajittelua varten.
Malmirikaste, joka ei reagoi röntgenlaitteisiin, menee optiseen lajittelijaan. Sen avulla saadaan talteen kaikki malmirikasteessa olevat timantit.
Löydetyt timantit tullaan punnitsemaan, lajittelemaan ja viemään talteen.
Rikastuslaitteiston tarvitsema vesi tullaan pumppaamaan läheisestä Saarijärvestä noin 2,5 km pitkällä putkella. Rikastusprosessissa kuluu vettä keskimäärin 80 kuutiometriä tunnissa.
Ympäristön tila
Lahtojoen louhokseen liittyvistä raskasmetalliongelmista johtuen Pohjois-Savon Ely-keskus velvoitti, että kaivosoikeuksien omistajan tulee tehdä penger louhosvesien ja Lahtojoen välille. A&G Mining Oy teki ohjeiden mukaisen penkereen valmiiksi keväällä 2016. Pohjois-Savon Ely-keskuksen mukaan vesien hallinta on keskeisin seikka Lahtojoen kaivosalueen ympäristön tilan parantamisessa.
2016 Lahtojoen alueen ympäristöasioihin liittyvien velvollisuuksien hoitaminen siirtyi Karelian Diamond-yhtiön vastuulle sen saadessa haltuunsa timanttialueen valtausoikeudet.