cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rayman 3: Hoodlum Havoc
Juoni
Rayman nukkuu rauhallisesti metsässä ystävänsä Globoxin kanssa, kun yhtäkkiä ilkeät Hoodlumit hyökkäävät metsään. Globox herää Murfyyn ja hyppää puuhun Raymanin vielä koisiessa. Huomatessaan Hoodlumin lähestyvän, Globox yrittää nostaa nukkuvan ystävänsä ylös puuhun. Raymanin kädet kuitenkin irtoavat ja viimein Rayman herää huomatakseen vain tuijottavansa kiväärin piippuun. Juuri kun Hoodlum laukaisee aseensa, Murfy ilmestyy paikalle ja pelastaa Raymanin. Hoodlumit yrittävät ampua Raymanin ja Murfyn, mutta kaksikko pääsee turvaan. Rayman löytää myöhemmin Globoxin, jolla oli hallussaan Raymanin kädet. Pian paikalle ilmestyy Hoodlumien johtaja Andre joka säikäyttää Globoxin Keijujen luolaan. Rayman onnistuu tuhoamaan Andren Hoodlomin ruumiin, mutta itse Andre pakenee paikalta. Andre joutuu vahingossa Globoxin sisälle ja Teensyjen kuningas kehottaa Globoxin käyttämään tohtori Otto Psi:n luona. Otto ei pysty poistamaan Andren Globoxin sisältä ja ohjaakin kaksikon toisen tohtorin Romeo Pattin luona. Heidän epäonnekseen Romea ei myös kykene poistamaan Andren Globoxin sisältä, mutta Romeo kertoo tohtori Art Rytuksen pystyvän siihen. Rayman ja Globox joutuvat Knaarereiden temppeliin, jossa Globox kidnapataan. Rayman joutuu myöhemmin kaksin taisteluun Refluxin kanssa, joka on Knaarereista vahvin. Rayman onnistuu voittamaan Refluxin ja Knaareiden johtaja antaa Raymanille uuden taidon, jolla hän pystyy mustat lumit muuttamaan takaisin punaiseksi. Rayman ja Globox löytävät viimeikin Artin ja tämä onnistuu poistamaan Andren, mutta valitettavasti Andre pääsee pakoon. Andre suuntaan Knaareiden temppeliin ja kohtaa siellä Refluxin joka päättää liittoutua tämän kanssa yrittäkseen voittaa Raymanin. Rayman ja Globox suuntavat Hoodlumien päämajaan ja Rayman tuhoaa päägeneraattorin. Rayman löytää myöhemmin Refluxin, joka on yhdistynyt Andren kanssa ja samalla muuttanut ulkomuotoaan. Kaksin taistelun päätteeksi Rayman onnistuu yhdessä Globoxin kanssa tuhoamaan Refluxin ja Rayman muuttaa Andren takaisin punaiseksi lumiksi. Myöhemmin kaikki mustat lumit muuttuvat punaiseksi. Globox suree Andren kohtaloa, koska tämä ehti pitää tästä vaikka itse Andre ei tykännyt Globoxista. Tarinan lopussa yksi punaisesta lumeista muuttuu mustaksi joka osoittautui Andreiksi.
Piipunhattu
Piipunhattu on savupiipun yläpäähän asennettava piipun sade- ja sääsuoja. Piipunhattu suojaa savuhormia sadevedeltä ja lumelta, estää piipun rapautumisen ja parantaa hormin vetoa.
Rakenne ja materiaali
Savupiipun ja piipunhatun suojan väli tulee olla vähintään 200 mm ja korkeintaan 300 mm. Nuohouksen helpottamiseksi piipunhatussa olisi hyvä olla saranointi.
Nuohousalan Keskusliitto on suositellut piipunhatun rakennusmateriaaliksi syöpymistä vastaan suojattua metallia. Kestävin materiaali savupiipun yläpäähän on ruostumaton eli jaloteräs.
Kreikkalainen teatteri (arkkitehtuuri)
pienoiskuva|upright=1.3|[[Dodonan teatteri.]] Teatteri (, ; ”katselupaikka”; ) oli antiikin kreikkalaiselle arkkitehtuurille tyypillinen rakennus, jota käytettiin paitsi kreikkalaisen teatterin tragedioiden ja komedioiden esityksiin, myös muun muassa kansankokouspaikkoina.
Kreikkalaisia teattereita tunnetaan yli 300 kappaletta, ja niistä arkeologisesti noin 250. Teatterit kehittyivät muotoonsa klassisella kaudella 400–300-luvuilla eaa. Niistä tuli erityisesti klassisen kauden lopulla ja hellenistisellä kaudella kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden tyypillinen rakennustyyppi kautta koko kreikkalaisen maailman. Teattereita oli usein myös merkittävillä pyhäkköalueilla kaupunkien ulkopuolella. Roomalaisella kaudella kreikkalainen teatteri vaikutti roomalaisten teatterirakennusten kehitykseen.
Kreikkalainen teatteri oli käytännössä aina puolikaaren muotoinen. Sen keskiössä oli pyöreä orkhestra eli kuoron (khoros) esiintymisalue. Kreikkalaisia teatterirakennuksia kutsutaan joskus virheellisesti ”amfiteattereiksi”, mutta tämä ei vastaa sanojen alkuperäistä merkitystä. Amfiteatteri viittaa aina nimensä mukaisesti rakennukseen, jossa katsomo kiersi esiintymisalueen kauttaaltaan, ja oli tyypillinen roomalaisille näytännöille rakennetuissa teattereissa, ei koskaan kreikkalaisissa näytelmäteattereissa. Roomalaiset amfiteatterit olivat enemmän sukua kreikkalaisille stadioneille.
Arkaainen kausi
Kreikkalaiset teatterirakennukset kehittyivät kreikkalaisen teatterin kehityksen myötä, Dionysos-jumalan kunniaksi esitettyjen näytäntöjen esityspaikoiksi. Näytännöt koostuivat aluksi kuorotansseista, joita esitettiin pyöreällä kuoron eli khoroksen tanssipaikalla, orkhestralla. Näytteleminen ei näin eronnut aluksi kuoron toiminnasta. Yleisö ei alun perin eronnut kuorosta. Erillisten kuorojen käytön kehityttyä tuli tarpeelliseksi erottaa se yleisöstä omaan kehäänsä, joka voitiin ympäröidä kivillä. Tällaisen orkhestra-kehän keskellä sijaitsi Dionysokselle omistettu alttari.
pienoiskuva|[[Antiikin Ateena|Ateenan Dionysoksen teatteria.]] pienoiskuva|[[Thorikoksen teatteri.]] Niin kauan kun näytelmissä oli kuoron lisäksi vain yksi näyttelijä, tämä saattoi puhutella kaikkia kehän ympärillä eri puolilla olleita ihmisiä. Kun Aiskhylos lisäsi näytelmiin toisen näyttelijän, yleisön oli parempi olla jollakin tietyllä puolella orkhestraa. Seurauksena katselijat järjestettiin suunnilleen puolikaareen orkhestran toiselle puolelle. Orkhestra säilyi edelleen varattuna kuorolle, kun taas näyttelijät esiintyivät sen toisella puolella eli orkhestran takana katsomoa kohti. Näyttelijöiden takana oli teltta tai pieni näyttömärakennus (skēnē), jossa he saattoivat vaihtaa asua. Se voitiin peittää esitykseen sopivalla puuseinällä, joka toimi kulissina (proskēnion).
Teatteri sai mitä ilmeisimmin alkunsa Ateenasta. Teatterirakennukset kehittyivät arkaaisen kauden lopulla 500-luvun eaa. loppupuolella. Tältä ajalta ovat peräisin varhaisimmat tunnetut teatterit, Dionysoksen teatteri Ateenassa sekä Thorikoksen demoksen teatteri itäisessä Attikassa. Viimeksi mainitun katsomoratkaisu on sen historian vuoksi erikoinen, sillä se on alun perin koostunut suorista istuinriveistä, ja laajentamisen kautta se on saanut pitkänomaisen muodon.
Klassinen kausi
Klassisella kaudella katsomon muodoksi vakiintui puolikaari. Alkuvaiheessa yleisö istui teattereissa luonnonrinteessä. Myöhemmin näytäntöjä varten alettiin rakentaa ensin tilapäiset ja sitten pysyvämmät puiset katsomot, ja lopulta kivisiä istuinrivejä ainakin katsomon etuosaan. Näyttelijöiden määrän lisääntyessä Aiskhyloksen ja Sofokleen aikana, näytteleminen siirtyi vaiheittain skenen eteen rakennetulle proskenionille eli näyttämölavalle, ja orkhestra jäi kuoron käyttöön. Nyt skēnē tarkoitti teatterin sitä osaa, joka kuului näyttelijöille, siinä missä orkhestra kuului kuorolle.
Kokonaan kivestä rakennettuja teattereita alettiin rakentaa klassisen kauden jälkimmäisellä puoliskolla 300-luvulla eaa. Dionysoksen teatteri uusittiin kivistä rakennetuksi vuonna 342 eaa. Viimeistään myöhäiseltä klassiselta kaudelta noin 330 eaa. lähtien rakennetut teatterit olivat kokonaan kivisiä. Monia teattereita myös laajennettiin lisäämällä takaosaan lisää istuinrivejä.
Kreikkalaisen maailman suurin teatteri Megalopoliin teatteri rakennettiin noin vuonna 370 eaa. Siihen mahtui noin – katsojaa. Muita suuria teattereita olivat muun muassa Argoksen teatteri (n. – katsojaa), Dodonan teatteri (n. katsojaa) ja Syrakusan teatteri (n. – katsojaa). Dionysoksen teatteriin mahtui vuonna 330 eaa. tehdyn laajennoksen jälkeen noin katsojaa. Tunnetuimpiin kuuluva ja parhaiten säilynyt kreikkalainen teatteri Epidauroksen teatteri rakennettiin noin 350–300 eaa. Siihen mahtui suurimmillaan noin – katsojaa.
Hellenistinen ja roomalainen kausi
pienoiskuva|Roomalaiseksi teatteriksi uusittu [[Taorminan teatteri|Tauromenionin (Taorminan) teatteri.]]
Hellenistisellä kaudella teattereita alettiin rakentaa yhä laajemmin kautta koko kreikkalaisen maailman sekä myös hellenisoituneille ei-kreikkalaisille alueille. Roomalaisella kaudella kreikkalainen teatterirakennus antoi mallin roomalaisille teattereille sekä niitä pienemmille odeioneille eli musiikkiteattereille. Monet kreikkalaiset teatterit uusittiin roomalaisen mallin mukaisiksi, ja katsomosta tehtiin jyrkempi ja orkhestrasta kokoympyrän sijaan puoliympyrän muotoinen. Niiden näyttämörakennukset rakennettiin näyttäviksi ja monikerroksisiksi, ja ne koristeltiin pylväillä ja syvennyksissä olleilla veistoksilla. Myöhemmällä roomalaisella kaudella osa teattereista muutettiin, erillisen amfiteatterin puuttuessa, roomalaisen maun mukaisiin gladiaattori- ja eläinnäytäntöihin sopiviksi lisäämällä orkhestran ja katsomoon väliin katsojia suojaava aitaus.
Arkeologia ja myöhempi käyttö
Kreikkalaiset teatterit tulivat paremmin tunnetuksi rakennuksina 1800-luvulla Ateenan Dionysoksen teatterin kaivausten jälkeen. Tämän jälkeen teattereita on kaivettu esiin lukuisista paikoista, mikä on tuonut esille sen, kuinka tärkeä rakennustyyppi teatterit olivat itseään kunnioittaneille kaupungeille. Monissa kaupungeissa teatterit ovat parhaiten säilynyt rakennus, koska ne ovat olleet suurikokoisia ja katsomo on ollut usein kaiverrettu luonnonrinteeseen, jolloin ne eivät ole kadonneet yhtä helposti rakennusosien uulleenkäytössä tai täyttämisen tai eroosion seurauksena kuin muut rakennukset. Vielä 1800-luvulla oli näkyvissä jäänteitä useista sittemmin lähes jäljettömiin kadonneista teatterirakennuksta, ja siksi monet varhaisten tutkijoiden kirjoitukset ovat arvokkaita näiden tuntemisen kannalta. Arkeologian lisäksi teattereiden sijainneista on saatu tietoa antiikin ajan kirjailijoilta sekä piirtokirjoituksista.
Nykyisin monia kreikkalaisia teattereita on kunnostettu, ja niitä käytetään jälleen sekä antiikin aikaisten näytelmien uudelleenesityksiin että muihin kulttuuritapahtumiin. Tällaisessa käytössä ovat muun muassa Epidauroksen teatteri, jota käytetään Ateenan ja Epidauroksen festivaaleilla, sekä Syrakusan teatteri.
Käyttö ja sijainnit
Kreikkalaisiin teattereihin kokoonnuttiin katsomaan teatteriesityksiä, jotka olivat yleensä osa Dionysokselle omistettua uskonnollista juhlaa ja näytelmäkilpailuita. Tunnetuin on Ateenassa järjestetty Dionysia-juhla, jonka näytelmät esitettiin Dionysoksen teatterilla. Näytelmäjuhliin kuului tragedioiden, komedioiden ja satyyrinäytelmien esityksiä.
Näytelmien lisäksi teattereita käytettiin usein myös ekklesiasterioneina eli kansankokousten kokoontumispaikkoina. Ateenassa kansankokous ekklesia siirtyi lopulta Pnyksiltä kokonaan Dionysoksen teatterille.
Käyttötarkoitusten vuoksi teattereita oli erityisesti kaupungeissa, joiden kulttuuriseen, uskonnolliseen ja poliittiseen elämään kuuluivat keskeisesti näytelmäkilpailut, ja jotka olivat muutenkin mukana kreikkalaisen kulttuurielämän kehityksessä tältä osin; joissa oli valtiomuoto, johon kuuluivat suuret kansankokoukset, joihin teatteria voitiin myös luontevasti käyttää; ja joissa oli tarpeeksi suuri väestöpohja ja tarpeeksi varoja teatterin rakentamiseksi. Näin teatteri oli erityisesti suurten demokraattisesti tai oligarkisesti hallittujen kaupunkien rakennus.
Teattereita tunnetaan erityisen paljon Keski-Kreikasta, Vähän-Aasian kreikkalaisalueilta, Sisiliasta ja Etelä-Italian Suur-Kreikasta. Niitä oli melko paljon myös Lähi-idässä ja Epeiroksessa. Suhteellisen vähän teattereita vaikuttaa olleen sen sijaan Lakoniassa, Messeniassa, Thessaliassa, Makedoniassa, Khalkidikella, Traakiassa ja Kyproksella. Kreetalta ei tunneta yhtään teatteria ennen roomalaista kautta.
Kaupunkien lisäksi teattereita oli usein merkittävillä pyhäkköalueilla silloinkin, kun alue sijaitsi kauempana kaupungeista. Tällaisia ovat muun muassa Amfiaraion, Epidauroksen Asklepieion, Isthmia ja Muusien laakso. Toisaalta muun muassa Nemeasta ja Olympiasta ei tunneta teatteria. Teattereita oli myös lähellä kaupunkeja sijainneilla pyhäkköalueilla, kuten Delfoin ja Dodonan pyhäkköalueet sekä Samothraken Suurten jumalten pyhäkkö. Pyhäkköalueilla teattereita käytettiin paikallisten kulttien juhlissa.
Attikassa teattereita tunnetaan Ateenan kaupunkikeskuksen lisäksi monista demoksista. Niillä oli omat pienemmät teatterinsa, joita käytettiin paikallisiin esityksiin ja harjoituksiin, sillä näytelmäkilpailuissa kilpailivat eri fylejen kuorot. Demosten teattereita käytettiin oletettavasti myös paikallispolitiikassa. Esimerkkejä Attikan demosten teattereista ovat Thorikoksen teatteri sekä Aiksonen, Eleusiin, Euonymonin, Ikarionin, Pireuksen, Rhamnuksen ja Sfettoksen teatterit. Myös muiden alueiden demoksilla tiedetään olleen teattereita; tällaisia ovat muun muassa Kosin demos Halasarna ja Kyrenen demos Apollonia.
Arkkitehtuuri
Teatteiden arkkitehtuurissa oli joitakin yhtäläisyyksiä buleuterioneihin ja odeioneihin. Buleuterionit olivat kuitenkin yleensä pienempiä ja odeionit varustettu katolla, jolloin ne on helppo erottaa arkeologisesti teattereista.
Osat
Klassisen kreikkalaisen, 300-luvulla eaa. kivestä rakennetun tyypillisen teatterirakennuksen osat olivat:
Orkhestra – Teatterin keskiössä ollut useimmiten pyöreä alue, jossa kuoro tanssi ja lauloi.
Näyttämörakennelmat
Katsomo ( tai, lat. cavea)
Orkhestra
pienoiskuva|[[Prienen teatterin orkhestraa ja eturivin proedria-istuimia.]]
Orkhestra eli kuoron tanssi- ja laulupaikka, ”tanssitanner”, oli teatterin alkuperäinen muoto. Se oli myös klassisen kauden teattereissa pyöreä muistumana vanhemmista ajoista, jolloin kuoro muodosti piirin Dionysoksen alttarin ympärille. Alun perin orkhestralla esiintyivät kuoron lisäksi myös näyttelijät. Proskenionin kehittymisen jälkeen orkhestra jäi kuorolle tarkoitetuksi alueeksi proskenionin ja katsomon väliin.
Näyttämö ja lavasteet
Proskenion kehittyi teatterin kehityksen myötä varsinaiseksi näyttämölavaksi. Se oli alun perin tilapäisluonteinen puinen rakennelma. Kun teatterit alettiin rakentaa kivestä 300-luvulla eaa., proskenion nostettiin pylväiden varaan. Proskenionin takana oli skene-rakennuksen pysyvä seinä, joka toimi samalla näytelmissä taustalla yleensä olleen rakennuksen julkisivuna. Joissakin teattereissa, kuten Dionysoksen teatterissa, oli paraskenionit eli skene-rakennuksesta etupuolella työntyneet tornimaiset siipirakennukset, joiden välissä proskenionin puinen rakennelma sijaitsi.
pienoiskuva|[[Amfiaraionin teatterin proskenionin jäänteet.]] Proskenionille johti ainakin yksi ovi ja tyypillisesti kolme ovea, joista näyttelijät kulkivat näytelmän aikana. Keskimmäinen tunnettiin nimellä thyra basileios, koska sitä käyttivät päähenkilöt. Joissakin teattereissa oli viisi ovea, joista kaksi laitimmaista saattoi olla sivuilla paraskenioneissa. Esimerkiksi Epidauroksen, Amfiaraionin ja Zean teattereiden raunioiden perusteella niissä oli vain yhdet ovet, Megalopoliissa kolme ovea. Näytelmissä tarvitut aaveet saattoivat ilmaantua lattialuukuista tai ”Kharonin portaita”  pitkin.
Lavasteista on säilynyt joitakin tietoja näytelmäteksteissä. Lavasteet ovat todennäköisesti olleet vielä klassisella kaudella varsin yksinkertaisia, mutta kehittyneet monimutkaisemmiksi hellenistisellä ja roomalaisella kaudella. Aiskhyloksen, Sofokleen, Euripideen ja Aristofaneen säilyneissä näytelmissä kohtaukset sijoittuvat usein jonkun talon tai muun rakennuksen tai rakennelman eteen. Se on ollut esimerkiksi temppeli, palatsi, asuintalo, teltta tai luola, tai vain kallio. Taustalavasteen keskeinen osa on ollut ovi, josta näyttelijät ovat välillä kulkeneet. Aristoteles ja Vitruvius antavat ymmärtää, että tällaiset lavasteet oli maalattu. Maalaus saattoi olla tehty esimerkiksi puukehikkoon ripustettuun kankaaseen. Aristoteles laittoi lavastemaalauksen keksimisen Sofokleen nimiin, kun taas Vitruvius sijoitti sen Aiskhyloksen aikaan. Esimerkiksi Aiskhyloksen Persialaisten lavaste esitti Susan palatsia ja Euripideen Ionin lavaste Apollonin temppelin edustaa Delfoissa.
Näyttämöllä oli myös erilaisia lavaste-esineitä, jotka nekin olivat suhteellisen yksinkertaisia. Tyypillisiä olivat näytelmätekstien perusteella alttarit, jumalten ja heerosten patsaat, kivet ja istuimet. Niiden vaihtamisessa ja liikuttelussa käytettiin erilaisia mekaanisia apuvälineitä. Näistä ekkyklēma oli pieni pyörillä varustettu näyttämölava, joka voitiin tuoda näyttämölle ovesta. Siinä oli tilaa kolmelle tai neljälle hengelle, ja se oli tarpeeksi matala, jotta siltä voitiin helposti astua alas. Eräs tyypillinen tapa käyttää ekkyklemaa oli tuoda murhatun ruumis näyttämölle. Tunnettu esimerkki on Aiskhyloksen Agamemnonissa, jossa Klytaimestra seisoo murhaamiensa Agamemnonin ja Kassandran ruumiiden vierellä. Joku ekkykleman kaltainen väline oli eksōstra, jonka toimintaa ei kuitenkaan tunneta yksityiskohtaisesti.
Joissakin näytelmissä tarvittiin ihmisten tai jumalten esittämistä ilmassa. Tähän käytettiin nostureita ja muuta tekniikkaa, joihin viitataan nimellä mēkhanē. Esimerkkejä jonkinlaisen nosturin käytöstä ovat Euripideen Medeian kohtaus, jossa Medeia näyttäytyy palatsin yläpuolella Helioksen antamissa vaunuissa; Aristofaneen Rauhan kohtaus, jossa Trygaios lentää sontakuoriaisella; ja Aristofaneen Pilvien kohtaus, jossa Sokrates-hahmo riippuu korissa. Koneistoja oli kolmenlaisia. Aiōrēma mahdollisti sen, että hahmo nostettiin lavalta ilmaan tai laskettiin ylhäältä alas, ja koostui köydestä ja väkipyörästä. Theologeion puolestaan mahdollisti hahmojen tuomisen näkyville proskenionin sivuilta, kun oli tarve jumalan tai heeroksen yllättävälle näyttäytymiselle. Distegia oli vastaava proskenionin yläpuolella ollut lava, joka mahdollisti hahmon näyttäytymisen esimerkiksi palatsin katolla.
Sen lisäksi että lavasteet ovat olleet suhteellisen vähäisiä, niitä on myös vaihdettu vain harvoin, sillä näytelmät sijoittuivat usein yhteen paikkaan. Esimerkiksi Aiskhyloksen Eumenideissa tapahtumat siirtyvät kuitenkin Delfoista Ateenaan, ja Sofokleen Aiaassa heeroksen teltalta yksinäiselle paikalle merenrannalla. Ensin mainitussa tapauksessa paikan vaihto voitiin toteuttaa yksinkertaisesti niin, että etualalla ollut jumalan patsas vaihdettiin Apollonista Atheneksi, ja samalla kulissiksi maalattu temppeli voitiin nähdä joko Apollonin temppelinä tai Erekhteionina. Jälkimmäisessä tapauksessa riitti telttaa esittäneen kankaan poistaminen. Myöhemmissä vaiheissa 300-luvulta eaa. lähtien kulisseja on vaihdettu tähän tarkoitetulla laitteistolla nimeltä periaktos. Se koostui kolmikulmaisista puisista särmiöistä, joissa jokaiselle kolmelle sivulle oli maalattu osa eri paikkaa esittäneestä taustakuvasta. Kuva voitiin vaihtaa tarvittaessa pyörittämällä särmiöitä. Tähän viittaavat eräiden teattereiden proskenionin ja skene-rakennuksen rakenteet.
Kreikkalaisissa teattereissa ei ollut näyttämöverhoja. Näytelmä alkoi sillä, että näyttelijät saapuivat näyttämölle. Lavasteet vaihdettiin yleisön silmien edessä, jolloin teatterin luoma illuusio ei ollut aivan nykyisen kaltainen.
Katsomo
Katsomona toimi alun perin luonnonrinne. Alkuvaiheessa katsojat istuivat maassa, myöhemmin puisilla penkeillä. Viimeistään 330-luvulta eaa. lähtien teatterit alettiin rakentaa kivestä. Katsomon reunoja tukivat tukimuurit. Tukimuurien ja näyttämörakennuksen välistä kulkivat kummaltakin sivulta kattamattomat käytävät, joiden kautta kuoro saapui näyttämölle. Ainakin vanhemmissa teattereissa myös yleisö astui teatteriin näiden käytävien kautta. Joissakin teattereissa, kuten Dionysoksen teatterissa, katsomoon tultiin kuitenkin yläkautta katsomoa kiertäneeltä käytävältä.
pienoiskuva|[[Epidauroksen teatterin katsomoa.]] Orkhestralta ylös katsomoon johtaneet portaat jakoivat katsomon kiilanmuotoisiin istuinsektoreihin. Nämä tunnettiin nimellä kerkis. Poikittaiset diazoma -käytävät jakoivat katsomon alempaan ja ylempään osaan. Esimerkiksi Epidauroksen teatterissa oli vain yksi diazoma, ja se sijaitsi ennemmin katsomon yläosassa kuin puolivälissä, jolloin alempi osa koostui 12 istuinsektorista ja yläosa 22 istuinsektorista. Dionysoksen teatterissa on säilynyt vain yksi diazoma, mutta niitä on voinut olla kaksi; katsomosektoreita oli 13. Termi diazoma tarkoitti paitsi itse käytävää myös koko sen erottamaa katsomo-osaa (”alempi diazoma”, ”ylempi diazoma”); samaa tarkoitti myös zōnē.
Katsomon puiset istuimet tunnettiin nimellä ikria. Kun istuimet korvattiin kivisillä 300-luvulta eaa. lähtien, ne kaiverrettiin mikäli mahdollista suoraan katsomorinteen luonnonkallioon. Muutoin ne rakennettiin kivestä. Ateenassa ja Pireuksessa käytettiin kalkkikiveä ja muun muassa Iasoksessa ja Pergessa marmoria. Istuinrivit tunnettiin termeillä bathra tai anabathmoi. Ainakin Ateenassa yksittäiset istuinpaikat oli erotettu toisistaan kiveen kaiverretulla viivalla. Istuinpaikasta käytettiin termejä edra, topos , khōra , khōrion tai vain thea.
Erityiset proedria-paikat oli varattu pääasiassa seuraavia neljää luokkaa edustaville henkilöille: papeille ja papittarille, joista tärkein oli Dionysoksen pappi; tietyille virkamiehille; muiden kaupunkien lähettiläille (presbeis ja theōroi); sekä kaupungin kansalaisille tai vierasmaalaisille, joita kunnioitettiin valtion hyväntekijöinä. Tällaiset henkilöt saivat selkä- ja käsinojilla varustetut koristellut istuimet, joista käytettiin nimityksiä thronoi ja kathedrai. Dionysoksen teatterissa proedria-paikat muodostivat koko ensimmäisen penkkirivin, muualla niitä saattoi olla myös muilla riveillä. Pappien ja virkamiesten tittelit oli usein kirjoitettu istuimiin piirtokirjoituksina.
Kreikkalaisissa teattereissa oli hyvä akustiikka, koska näyttelijöiden selän takana oli korkea seinä, ja etupuolella loivasti nouseva katsomorinne. Vitruvius sanoo, että akustiikkaa tehostettiin joskus vaskisilla astioilla, joiden tarkoituksena oli kaiuttaa näyttelijöiden ääntä. Hän sanoo myös, että niitä viritettiin käytettyjen sävelkorkeuksien mukaan. Ei ole kuitenkaan tietoa siitä, että tällaisia menetelmiä olisi käytetty ennen roomalaisaikaa. Katsomosta avautui usein kaunis näköala näyttämön taustalla olevaan maisemaan.
Tunnettuja teattereita
Eräitä tunnettuja kreikkalaisia teattereita ovat muun muassa:
AT&T Stadium
AT&T Stadium (vuosina 2009–2013 Cowboys Stadium) on kupolimallinen, siirrettävällä katolla varustettu urheilustadion Arlingtonissa Texasin osavaltiossa. Rakennus valmistui 29. toukokuuta 2009 ja korvasi vuonna 1971 rakennetun Texas Stadiumin amerikkalaisen jalkapallojoukkueen Dallas Cowboysin kotiareenana.
Stadionin katon keskeltä riippuu 49 m x 22 m kokoinen videonäyttö joka kykenee näyttämään teräväpiirtokuvaa. Tämä teki siitä valmistuessaan maailman suurimman teräväpiirtonäytön.
Stadionilla järjestettiin amerikkalaisen jalkapalloliigan NFL:n kauden 2010-2011 loppuottelu Super Bowl XLV.
Astronaut A3
Astronaut A3 on meijeri- ja lypsyvälineitä valmistavan hollantilaisen Lely-tehtaan lypsyrobotti. Astronaut A3:sta edeltävät mallit ovat Astronaut A2 ja Astronaut. Seuranneet mallit ovat A3 Next, A4 ja A5.
Lelyn lypsyrobotteja tuo Suomeen NHK-Keskus Oy.
Robotin pesu
Robotti tekee pääpesun itselleen kolme kertaa vuorokaudessa. Tunti ennen isoa pesua se tekee valmistelevan pesun. Vedinkupit huuhdellaan ja höyrytetään (mikäli höyrypesuvarusteltu laitteisto) aina lypsyn jälkeen.
Savonlinnan pääterveysasema
Savonlinnan pääterveysasema on Savonlinnaassa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Se on avoinna arkisin kello 7.30-15.30. Terveyspalvelujen tuottamisesta vastaa vuonna 2007 perustettu Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä (Sosteri).
Terveysaseman aukioloaikojen ulkopuolella eli iltaisin, öisin ja viikonloppuisin Savonlinnassa voi hakeutua kiireellisistä hoitoa tarvitessaan Savonlinnan keskussairaalan Päivystyspoliklinikalle (Keskussairaalantie 6, Savonlinna). Savonlinnan pääterveysasemalle on vuodesta 2017 lähtien suunniteltu uudistiloja, jotka sijaitsisivat Savonlinnan keskussairaalan yhteydessä. Uuden keskussairaalan länsipäätyyn liittyvän pääterveysaseman rakentaminen on suunniteltu alkavaksi syksyllä 2019. Uudisrakennuksen kustannusarvio on 20,5 miljoonaa euroa ja sen valmistumista odotellaan vuoden 2021 aikana.
Herra Ylppö
Herra Ylppö (oik. Frank Mikko Kalevi Mäntymäki, s. 16. maaliskuuta 1973 ) on yhtyeiden Maj Karma, Herra Ylppö & Ihmiset ja Herra Ylppö & EX laulaja, sanoittaja ja keulahahmo. Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeessä hänellä on päävastuu myös säveltäjänä. Vuosina 2014–2015 hän lauloi myös uudelleen kootussa Musta Paraati -yhtyeessä.
Maj Karma
Herra Ylppö tuli tunnetuksi yhtyeestä Maj Karma, joka perustettiin Harjavallassa vuonna 1992. Yhtye toimi aluksi nimellä Maij’ Karman Kauniit Kuvat, joka vaihtui ensin Maj Karman Kauniiksi Kuviksi ja vuonna 2004 Maj Karmaksi. Yhtye jäi tauolle vuonna 2009 ilmestyneen Salama-albumin kiertueen jälkeen.
Tauon aikana Herra Ylppö keskittyi sooloprojektinsa, Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen kanssa. Ihmiset-yhtye ja sen synnyttämät riidat Ylpön ja kitaristi Häiriön välille aiheuttivat ongelmia Maj Karman toiminnalle. Maj Karma -yhtyeen kuuden vuoden mittaiseksi venynyt levytystauko päättyi 4. joulukuuta vuonna 2015 kun yhtye julkaisi "Puumiekka"-nimisen paluusinglen. Peltisydän-albumi julkaistiin vuonna 2016, ja 101 tapaa olla vapaa -albumi vuonna 2018.
Elokuussa 2023 Ylppö tiedotti jättävänsä Maj Karman ja jäähyväiskeikkojen olevan myös suunnitteilla.
Herra Ylppö & Ihmiset
Herra Ylppö & Ihmiset alkoi projektina, ja alun perin Ylppö aikoi soittaa sen kanssa vain kahdeksan keikkaa Lapkon lämmittelijänä. Herra Ylppö & Ihmiset julkaisi ensimmäisen albuminsa Sata vuotta 6. helmikuuta 2008. Vuonna 2010 julkaistiin toinen albumi Pojat ei tanssi. Molemmat albumit ovat olleet Suomen virallisen albumilistan sijalla 1. ja myyneet kultalevyyn oikeuttavan määrän. Yhtyeen kolmas albumi Mies ja nainen julkaistiin vuonna 2012.
Musta paraati
Vuonna 2015 Ylppö liittyi paluuta tekevään Musta Paraati -yhtyeeseen. Yhtye esiintyi kesällä 2015 festivaaleilla eri puolella Suomea. Aikataulujen yhteensovittaminen yhtyeen muiden jäsenten ja samanaikaisesti Maj Karma -yhtyeessä esiintyneen Ylpön kanssa johti siihen, että lähes valmiiksi tehdyltä levyltä ei julkaistu kuin single "Uusi Musta"/"Uudet juhlat". Vuonna 2018 Musta Paraati suuntasi kansainvälisille markkinoille yhdessä The 69 Eyes -yhtyeen laulajan Jyrki Linnankiven kanssa. Yhtye on sanonut jatkavansa tästä huolimatta yhteistyötä myös Ylpön kanssa.
Herra Ylppö & EX
Syyskuussa 2019 Herra Ylppö kertoi uudesta yhtyeestä Herra Ylppö & EX. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä "Parisängyn lakanat" 20.9. ja kertoi tulevasta debyyttialbumista Lovi, jonka julkaisupäivä on 7. helmikuuta 2020. Kokoonpanossa ovat Ylpön lisäksi Joel Attila ja Hamid Moeini. Yhtyeen musiikki on melodista poppia.
Ylppö kuvaa yhtyeen musiikkia seuraavasti: ”''Mutta ei tämä ole katkera tilitys, vaan toiveikas selviytymistarina. Elämäni kauheimmat vaiheet synnyttivät urani kauneimmat laulut. Vihan jätin pois. Se on onneksi aina ohi menevä tunne. Ei sellaista halua tallettaa jälkipolville. Tämä on pop-albumi, urani ensimmäinen.''”
Vierailevana artistina
Ylppö on vieraillut ainakin Palefacen kappaleella "Leijonakypärät" ja STEREO:n kappaleella "Hukassa".
Herra Ylpön Yö-yhtyeelle sanoittama "Kiitos ja kunnia" -kappale voitti vuoden iskelmä-palkinnon 2010. Herra Ylppö teki YleX:n kesäkumibiisin "Hevimetallia" vuodelle 2010. Syyskuun 2007 lopussa julkaistiin Rockhuora-sarjakuva-albumi Herra Ylpön perse ja muita kertomuksia, joka sisältää pilapiirroksia muun muassa Ylpöstä ja Maj Karmasta.
Tämänhetkinen tilanne
Vain elämää -ohjelman jälkeen Ylppö on päättänyt jatkaa uuden soolomateriaalin tekemistä ja julkaisemista pelkästään artistinimellä. Lisäksi Ylppö keikkailee kesän ja syksyn 2021 aikana Ihmiset-yhtyeestä tuttujen muusikoiden kanssa.
Kuvataide
Ylppö on opiskellut peruskoulun jälkeen Porin Taidekoulussa ja graafista alaa Satakunnan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa, mutta keskeytti sen päästyään töihin SEK & Grey -mainostoimistoon. Hän on kuvittanut omien sekä muiden yhtyeiden levyjen kansia. Ylppö valmistaa printti-tauluja, joita on ollut esillä taidenäyttelyissä.
Elokuva ja musiikkivideoita
Ylppö on ohjannut ja kuvannut musiikkivideoita oman Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen ohella muun muassa CMX:lle, Haloo Helsingille ja Pariisin Keväälle. Hän kuvasi Lepropolis-nimistä elokuvaa, mutta ostettuaan uuden elokuvakameran hän keskeytti järjestelmäkameralla kuvatun elokuvan valmistelut. Hän ilmoitti 2012 pyrkivänsä saamaan elokuvan valmiiksi neljässä vuodessa.
Kirjallisuus
Elokuussa 2004 oltiin aikeissa julkaista Ylpön runokokoelma Olen menettänyt järkeni, mutta koska kustantamo Like mainosti kirjaa ennen sen valmistumista, Ylppö päätti jättää sen julkaisematta. Hän on julkaissut kolumneja Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä. Häneltä julkaistiin myös Docendon julkaisema kirja 101 elämänohjetta lokakuussa 2022. Ennen kirjan julkaisua hän aloitti mainostamaan kirjaa Instagram -julkaisuissaan jakamalla yksittäisiä ohjeita kerran päivässä.
Yksityiselämä
Herra Ylppö on kotoisin Harjavallasta. Hänellä on vuonna 2011 syntynyt poika, vuonna 2013 syntynyt tytär  ja kolmas lapsi syntyi vuonna 2021. Ylpöllä on aspergerin oireyhtymä. Hän on myös kertonut kärsineensä alkoholiongelmasta ja kuvailee itseään tuurijuopoksi. Hän kertoo harrastavansa lenkkeilyä ja nyrkkeilyä. Ylppö erosi vaimostaan keväällä 2018 ja on kertonut julkisuudessa joutuneensa suljetulle osastolle. Hän on nykyään uudessa parisuhteessa itseään huomattavasti nuoremman naisen kanssa ja heillä on myös yksi yhteinen lapsi.
Chris Coleman
Chris Coleman (s. 10. kesäkuuta 1970) on walesilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Tammikuusta 2022 lähtien hän on toiminut kreikkalaisen Atromitosin päävalmentajana.
Ura pelaajana
Coleman aloitti pelaajauransa synnyinkaupunkinsa Swansean seurassa, Swansea Cityssä. Hän pelasi ensi kerran joukkueen paidassa 1987. Coleman esiintyi puolustajan tontilla 160 kertaa Swansea Cityn paidassa ennen siirtymistään Crystal Palaceen 1991. Coleman viihtyi seurassa neljä kautta pelaten 143 ottelua ja tehden 13 maalia.
1995 Blackburn Rovers hankki Colemanin riveihinsä suhteellisen suurella, 2,8 miljoonan punnan siirtosummalla. Coleman pelasi Blackburnissa vain 28 ottelua ja oli usein vaihtomiehen roolissa. Niinpä hän 1997 liittyi lontoolaisseura Fulhamin riveihin. Joukkue pelasi tuolloin kakkosdivisioonassa, mutta egyptiläinen Mohamed Al-Fayed panosti joukkueeseen tavoitteenaan nostaa Fulham pääsarjatasolle.
"Captain Cookie" lempinimen saanut Coleman oli yksi Fulhamin avainpelaajia matkalla valioliigaan. Hän toimi kapteeni sekä Kevin Keeganin, että Jean Tiganan alaisuudessa. Colemanin ura päättyi traagisesti auto-onnettomuudessa tammikuussa 2001, kun hän mursi jalkansa. Fulham kohtasi päivää myöhemmin Manchester Unitedin FA Cupin ottelussa ja oli matkalla Valioliigaan. Coleman joutui seuraamaan lontoolaisten nousua katsomosta. Hän ei enää palannut pelikentille vaikean loukkaantumisen vuoksi.
Ura valmentajana
Peliuran päättymisen jälkeen Coleman jatkoi Fulhamin organisaatiossa valmennustehtävissä. Hän toimi Jean Tiganan apuvalmentajana ja kun ranskalainen maaliskuussa 2003 erosi tehtävistään, Colemanista tuli Fulhamin väliaikainen päävalmentaja. Tiganan seuraajaksi oli ehdolla mm. Radomir Antić, mutta Al-Fayed päätti pitäytyä Colemanissa. Hänen johdollaan Fulham onnistui säilymään Valioliigassa.
Ensimmäisellä täydellä kaudellaan Fulhamin päävalmentajana 2003–04 Coleman luotsasi Fulhamin Valioliigassa sijalle 7, paras sijoitus mökkiläisten historiassa. Seuraava kausi ei sujunut yhtä hyvin ja Fulham oli vasta 13. ja kaudella 2005–06 12. Paineet Colemania kohtaan kasvoivat.
Kausi 2006–07 sujui mökkiläisiltä kehnosti ja Fulham oli vajonnut liigan tyvipäähän. Huhtikuussa Fulham erotti Colemanin päävalmentajan tehtävistä neljän vuoden yhteistyön jälkeen.
Toukokuun lopussa 2011 Coleman allekirjoitti sopimuksen Kreikan Superliigasta pudonneen AEL Larissan kanssa. Colemanin tavoitteena on nostaa seura takaisin pääsarjaan kauden 2011–2012 päätteeksi. Hän kuitenkin erosi tehtävästään tammikuun alussa 2012 seuran talousvaikeuksien vuoksi.
Tammikuussa 2012 Coleman nimitettiin Walesin maajoukkueen päävalmentajaksi. Colemanin johdolla Wales pelasi MM2014-karsinnoissa varsin tutusti ja kolme karsintaotteluvoittoa riittivät vain lohkon toiseksi viimeiseen sijaan. Coleman sai kuitenkin jatkaa tehtävissään ja EM2016-karsinnat olivat menestyksekkäät. Gareth Balen maalit ja tiivis puolustus johdatti Walesin loistavaan menestykseen ja lopulta lohkon kakkosijan myötä maajoukkue varmisti ensimmäisen arvoturnauspaikkansa sitten vuoden 1958.
Lopputurnauksessa Wales jatkoi vahvoja esityksiään. Gareth Balen ja Aaron Ramseyn tähdittämä joukkue pelasi tiivistä joukkuepeliä ja iski vastahyökkäyksistä. Avausottelussa se kukisti Slovakian 2–1. Englanti oli toisessa ottelussa parempi samoin lukemin, mutta päätösottelussa Colemanin suojatit murskasivat Venäjän 3–0. Näin Wales eteni lohkovoittajana pudotuspeleihin. Neljännesvälierissä Wales taisteli Pohjois-Irlannin puolustusmuuria vastaan ja voitti lopulta Balen maalilla 1–0. Colemanin mukaan peliesitys oli heikko, mutta voitto tärkeintä. Puolivälierissä Wales esiintyi jälleen tiiviinä joukkueena ja iski armotta Belgian heikkoon yhteispeliin. Wales rökitti Belgiaa 3–1 ja eteni historiallisesti arvokisojen välieriin. Loipulta joukkueen tie katkesi 2–0 tappioon Portugalille. Ilman pelikieltoista Ramseya pelannut Wales ei pystynyt parhaimpaansa, eikä ohittamaan hyvin pelannutta Rui Patriciota. Coleman sai kisojen jälkeen tunnustusta suorituksestaan Walesin peräsimessä. Joukkue noudatti tunnollisesti valmentajansa pelisysteemiä, joka maksimoi Walesin materiaalin vahvuudet.
MM2018-karsinnoissa Wales taisteli Colemanin johdolla ensimmäisestä MM-lopputurnauspaikastaan sitten vuoden 1958. EM-kisoissa yllättänyt Wales oli viimeiselle kierrokselle saakka kiinni jopa tasaisen karsintalohkonsa voitossa. Tappio Irlannille viimeisessä ottelussa kotikentällä ja Serbian samanaikainen voitto Georgiasta pudottivat Walesin lopulta lohkon kolmanneksi ja ulos MM-lopputurnauksesta. Karsiutumisen jälkeen Coleman ilmoitti kertovansa jatkoaikeistaan päävalmentajana myöhemmin.
Kesäkuussa 2018 Colemanista tuli Kiinan Superliigan Hebei China Fortunen päävalmentaja. Colemanin johdolla Hebei sijoittui kauden päätteeksi liigassa kuudenneksi. Kausi 2019 alkoi kangerrellen ja Hebei vajosi putoamiskamppailuun. Seurajohto erotti Colemanin tehtävistään toukokuun puolivälissä 2019, kun Hebei oli sarjan toiseksi viimeisenä kasattuaan yhdeksästä ottelusta vain viisi pistettä.
Tammikuussa 2022 Coleman palasi valmennustehtäviin Kreikan Superliigan putoamiskamppailuun juuttuneen Atromitosin päävalmentajana.
Pekka Kivekäs
Pekka Kivekäs (s. 21. huhtikuuta 1937 Kemi) on suomalainen lehtori ja virsirunoilija.
Nykyisessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on viisi hänen kirjoittamaansa virttä. Tämän lisäksi hän oli nykyisen virsikirjan virsikirjakomitean runoilija-avustajana ja osallistui siten monien virsien muokkaamiseen. Kivekäs oli jäsenenä Ruotsin kirkon virsikirjan suomennostyöryhmän runoilijajäsenenä vuosina 1994–2000, ja hän on kääntänyt tai muokannut 183 virttä Ruotsin kirkon suomenkieliseen virsikirjaan.
Kivekäs on ollut myös jäsenenä toimituskunnissa, jotka ovat valmistelleet ja julkaisseet kaksi kokoelmaa uusia virsiä (Uusia virsiä 2008 ja Uusia virsiä 2009). Molemmissa kokoelmissa on hänen kirjoittamiaan tai kääntämiään virsiä. Opetusuransa Kivekäs teki vantaalaisessa Simonkylän koulussa ja lukiossa, jossa hän toimi vuosituhannen vaihteeseen saakka uskonnon lehtorina.
Pekka Kivekäs sai Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 2019 Kirkon kulttuuripalkinnon yhdessä kuvataiteilija Annukka Laineen kanssa.
Pekka Kivekkään kirjoittamat virret Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa:
Solomon R. Guggenheim
Guggenheim ansaitsi omaisuutensa juutalaisen Guggenheimin suvun kaivosyhtiöiden perustajana ja johtajana Meksikossa, Chilessä ja Alaskassa 1890- ja 1900-luvuilla. Hän meni naimisiin Rothschildin sukuun kuuluneen Irene Rothschildin kanssa 1895 ja sai tältä innostuksen taiteen keräilyyn. 1920-luvulla hänen kiinnostuksensa suuntautui moderniin taiteeseen saksalaisen taiteilijan Hilla Rebayn vaikutuksesta. Vuonna 1937 Guggenheim perusti Solomon R. Guggenheimin säätiön edistämään abstraktia taidetta ja tukemaan taiteilijoita. Vuonna 1939 hän avasi nykytaiteen taidemuseonsa, joka nimettiin myöhemmin Solomon R. Guggenheim -museoksi, ja vuonna 1959 valmistui New Yorkiin Frank Lloyd Wrightin suunnittelema museorakennus, josta taidekokoelma sai pysyvän sijoituspaikan.
Guggenheim kuoli vuonna 1949. Hänellä oli kolme tytärtä.
Kiss of Death (Motörheadin albumi)
Kiss of Death on Motörheadin 18. studioalbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2006. Albumi seurasi vuonna 2004 ilmestynyttä Infernoa. Kiss of Deathin tuotti Cameron Webb, joka on tuottanut myös Motörheadin aikaisemman levyn. Yhtyeen uusi kappale ”Kingdom of the Worm” sai maailman ensiesityksensä 19. toukokuuta 2006 Lemmy Kilmisterin vierailun yhteydessä Jonesy’s Jukebox -nimisessä radio-ohjelmassa Indie 103.1 FM -radiokanavalla. Kiss of Death sai eri puolilla maailmaa hyvät arviot, ja Motörheadin asteikolla se on ollut myös myyntimenestys. Saksassa levy nousi listasijalle neljä, korkeammalle kuin mikään yhtyeen aiemmista levyistä. Suomessa albumi debytoi virallisen albumilistan sijalla 16, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Hautajärvi (kylä)
pienoiskuva|[[Karhunkierroksen luontokeskus]] Hautajärvi on Sallan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä on Etelä-Sallan suurin, asukkaita oli vuonna 2000 noin 270. Kylä sijaitsee Sallan kirkonkylästä noin 40 kilometriä etelään. Kylässä on toiminnassa Karhunkierroksen luontokeskus, parturi-kampaamo , rajaseutukirkko sekä kylätalo Seutula. Kylä sijaitsee Oulangan kansallispuiston rajalla, ja Suomen suosituimman vaellusreitin Karhunkierroksen aloituspiste on myös Hautajärvellä.
Hautajärven koulu lakkautettiin 2014. Viimeisenä vuonna koulussa oli 15 oppilasta.
Kievari Karhunkierros lopetti toimintansa kesäkuussa 2020.
Hautajärven alueelta on tehty uraanilöydöksiä. Alueelta vuonna 2005 otettujen näytteiden uraanipitoisuudet olivat korkeimmillaan 1,8 % kaikkien näytteiden keskiarvon ollessa 0,2 %.
Hautajärvelle on myös suunnitteilla PAN Parks Accomodationin ylläpitämä lomakylä ja leirintäalue. Lomakylälle varattu tila on luontotalon läheisyydessä, maa-alueen pinta-ala on 10 hehtaaria, ja vuodepaikkoja on alustavasti tulossa 250–300. Toistaiseksi PAN Parks -lomakylän tulo Hautajärvelle on jäissä, koska rahoittaja puuttuu.
...of Dust
...of Dust on My Shamefulin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Sami Rautio.
Belgian Grand Prix 1961
Belgian Grand Prix 1961 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. kesäkuuta 1961 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Phil Hill, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Diyala
Diyala on Irakin itäosassa, Bagdadin koillispuolella sijaitseva maakunta. Sen pinta-ala on 17 685 neliökilometriä, joka on 4,1 prosenttia Irakin pinta-alasta.
Maakunnan väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 1 135 223. Irakin sodan loppuvaiheessa vuonna 2011 Yhdysvaltain armeija arvioi Diyalan väkiluvuksi 1,65 miljoonaa. Heistä sunneja oli noin 55 %, šiioja 25 %, kurdeja 10 % ja muita (Irakin turkmeenit, kristityt ja jesidit) 10 %. Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1,13 miljoonaa (3,6 % Irakin väestöstä). Väestöstä noin 74,5 prosenttia asui kaupungeissa ja 25,5 prosenttia maaseudulla.
thumb|250px|left|Maakunnan piirikuntajako Maakunta jakautuu seitsemään piirikuntaan: Joidenkin tulkintojen mukaan osa pohjoisimmista piirikunnista kuuluu Kurdistanin autonomiseen alueeseen. Maakunnan pääkaupunki on Diyalajoen varrella oleva Baquba (Ba’qūba), joka sijaitsee keskiaikaisen, Persian Khorsanista Bagdadiin johtavan silkkitien osuuden varrella.
Vuoden 2014 aikana, syyskuun alkuun mennessä noin 24 000 erityisesti eri vähemmistöuskontoja edustaneen irakilaisen kerrottiin muuttaneen Diyalan maakunnasta evakkoon jihadistijärjestö Isisin toimenpiteiden ja väkivaltaisuuksien varalta. Turvaa haettiin esimerkiksi Irakin Kurdistanista. Vuoden 2015 huhtikuuhun mennessä Irakin hallituksen joukot, joita tukivat šiiataistelijat ja kurdien peshmergajoukot, onnistuivat häätämään Isisin joukot maakunnasta. Isisillä arvioitiin kuitenkin säilyneen kyky terrori-iskuihin myös eturintaman takaisilla alueilla Diyalan maakunnassa.
LP (Elias Gouldin albumi)
LP on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Elias Gouldin 7. kesäkuuta 2019 julkaistu esikoisalbumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 19. sijalle.
Albumi oli kesäkuussa viikolla 25 Radio Helsingin viikon albumina.
McBride ja Haltijat
McBride ja Haltijat on vuonna 1959 ensi-iltansa saanut fantasiaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Albert Sharpe, Janet Munro, Sean Connery, Jimmy O’Dea, Kieron Moore, Estelle Winwood, Walter Fitzgerald, Denis O’Dea ja Jack MacGowran. Elokuvan on ohjannut Robert Stevenson.
Richard Anthony Burke
Richard Anthony Burke (s. 19. helmikuuta 1949) on irlantilainen katolisen kirkon pappi. Hän toimi Warrin piispana vuosina 1997–2007 ja Benin Cityn arkkipiispana vuosina 2008–2010.
Burke syntyi Clonmelissa, Irlannissa. Hänet vihittiin papiksi 18. toukokuuta 1975, jota ennen hän oli työskennellyt diakonina Pyhän Patrickin ulkomaisen lähetystyön veljeskunnassa. Warriin hän sai nimityksen koadjuuttoripiispaksi vuonna 1996. Hän seurasi piispanvirassa Edmund Fitzgibbonia vuonna 1997. Hän toimi virassa vuoteen 2007 saakka, jolloin hänet nimitettiin Benin Cityn arkkipiispaksi.
Burke erosi arkkipiispanvirasta toukokuussa 2010, kun häntä syytettiin 14-vuotiaan tytön seksuaalisesta hyväksikäytöstä hänen toimiessaan pappina Warrissa. Burke myönsi seksuaalisen suhteen, mutta väitti tytön olleen täysi-ikäinen.
Christiaan Eijkman
Eijkman suoritti lääketieteen tutkinnon Amsterdamin yliopistossa vuonna 1883. Hän työskenteli ensin pari vuotta Alankomaiden Itä-Intiassa (nykyinen Indonesia, sitten Berliinissä Robert Kochin johdolla bakteriologian tutkimuksessa ja palasi Javalle vuonna 1886. Hän etsi bakteeria, joka aiheuttaisi beriberin. Laboratorion kanat saivat hermosairauden, joka muistutti beriberiä, ja Eijkman osoitti sen johtuvan siitä, että kanoja oli ruokittu kiillotetulla riisillä eikä täysjyväriisillä. Hän uskoi taudin johtuvan puhdistetussa riisissä muodostuvista myrkyistä, ja pysyi kannassaan vaikka hänen seuraajansa löysi täysjyväriisistä tiamiinin (B-vitamiinin) ja osoitti sen puutteen aiheuttavan kanojen oireet.
Eijkman palasi Eurooppaan 1896 ja toimi Utrechtin yliopiston professorina  kolmenkymmenen vuoden ajan, 1898-1928.
Condé Nast Building
Condé Nast Building tai 4 Times Square on pilvenpiirtäjä Times Squarella, New Yorkissa. Rakennus valmistui vuonna 1999. Se on rakenteelliseen huippuunsa asti noin 247 metriä korkea ja New Yorkin kaupungin 13. korkein rakennus. Rakennuksen katolla sijaitseva antenni kohoaa noin 340 metriin, mutta sitä ei tavallisesti lasketa korkeuteen. Antennin kanssa rakennus on kaupungin toiseksi korkein rakenne.
Percy Spencer
Percy LeBaron Spencer (9. heinäkuuta 1894 – 8. syyskuuta 1970) oli yhdysvaltalainen teknikko ja tutkija, joka tunnetaan mikroaaltouunin keksijänä. Hän keksi mikroaaltouunin työskennellessään Raytheonilla.
Spencer oli huomannut, että mikroaallot pystyvät sulattamaan suklaapatukan. Tällöin hän keksi, että magnetronia voi käyttää ruoan kuumentamisessa.
Australiankuutiomeduusa
Australiankuutiomeduusa, meriampiainen tai ampiaismeduusa (Chironex fleckeri) on keskikokoinen kuutiomeduusalaji (Cubozoa). Se on hyvin myrkyllinen ja sen myrkky voi tappaa ihmisenkin muutamassa minuutissa, jos tämä sotkeutuu sen lonkeroihin. Australiankuutiomeduusoja elää Intian valtameressä ja Tyynessämeressä, erityisesti Australian pohjoisrannikolla. Niiden uimakellot voivat olla halkaisijaltaan jopa 30-senttisiä ja polttiaislonkerot jopa kolmen metrin pituisia. Ne ovat läpinäkyviä ja siksi niitä on hankala erottaa.
Korvameduusa
Korvameduusa (Aurelia aurita) on Pohjois-Atlantissa ja Itämeressä esiintyvä yleinen meduusalaji, ainoa Suomen vesillä säännöllisesti tavattava meduusa. Korvameduusa on peto, jonka pääasiallinen ravinnonlähde on eläinplankton. Ihmiselle korvameduusa on vaaraton.
Ulkomuoto ja aistit
Korvameduusan tunnistaa helposti sen uimakellossa olevista neljästä vaaleanpunaisesta renkaasta, jotka ovat meduusan sukurauhaset. Uimakello on läpikuultava, ja sen alapuolella suun ympärillä on neljä suuliuskaa, joissa on poltinsoluja. Itämeren korvameduusoiden halkaisija on yleensä 5–15 cm, mutta se voi kasvaa jopa 20-senttiseksi.
Meduusojen rakenne on yksinkertainen, mutta ne kykenevät aistimaan valoa, painovoimaa, kosketusta, kemiallista hajua ohi uivista eliöistä (kemoreseptori), äänenpaineaaltoja, tärinää, hydrostaattista painetta ja suuntaa. Ne aistivat myös veden suola- ja happipitoisuutta ja voivat välttää niille epäsuotuisia oloja ja pysytellä parin metrin päässä rantakallioista. Korvameduusat näyttävät hakeutuvan kohti meren pintaa päivisin ja laskeutuvan öisin.
Levinneisyys
Aurelia-suvussa on keskenään hyvin samannäköisiä lajeja, ja niiden levinneisyyksien kartoittaminen on siksi vaikeaa. Ilmeisesti Aurelia aurita on levinneisyydeltään subarktisen Atlantin valtameren ja Euroopan pohjoisten merten laji,, kun taas Tyynenmeren koillisosassa esiintyy Aurelia labiata -laji.
Korvameduusat voivat elää valtamerissä –6...+31 °C:n lämpötilassa. Optimaalinen lämpötila on 9–19 °C. Ne viihtyvät vähäsuolaisissa merissä, joissa esiintyy merivirtoja.
Lisääntyminen
Korvameduusat lisääntyvät suvullisesti kesällä. Niiden meduusavaihe yksineuvoinen, eli naaras- ja koirasmeduusat ovat erikseen. Naaras voi tuottaa jopa miljoona toukkaa, jotka ovat 0,1–0,6 mm kokoisia. Toukat kiinnittyvät merenpohjan kiviin ja niistä kehittyy polyyppeja, joista kuroutuu suvuttomasti uusia vapaasti uivia meduusayksilöitä.
Ekologia
Korvameduusat ovat osa meren makroplanktonia.