cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen sotatarvikehankinnat talvisodan aikana
Ulkomaiset sotatarvikehankinnat
Kokonaisuudessaan Suomen puolustusvoimien ulkomailta ostaman ja saaman sotamateriaalin arvon laskettiin olleen noin 4,6 miljardia markkaa. Vuonna 1938 hyväksytyn puolustusvoimien perushankintaohjelman mukaan sotatarvikkeiden hankintaan olisi tullut käyttää seuraavan seitsemän vuoden aikana noin 2,7 miljardia markkaa. Tämän lisäksi Suomi vastaanotti merkittävää kansainvälistä humanitääristä apua.
Tärkeimpiä sodan aikana maahan saapuneita sotatarvikkeita hankintamaittain
Eri maat luovuttivat tai myivät Suomelle erilaisia sotatarvikkeita, joista alempana olevaan maittaiseen luetteloon niistä on lueteltu tärkeimmäksi arvioitu materiaali ja niiden määrät. Luettelon alapuolella on esitetty omana alaotsikkonaan arviot tärkeimpien lähettäjämaiden luovuttaman sotamateriaalin rahallisesta arvosta tietyin reunaehdoin. Tässä luettelossa maat ovat järjestetty siinä järjestyksessä, missä niiden luovuttaman sotamateriaalin rahallinen arvo arvioitiin olevan suurimmasta pienimpään. -luettelon viite tämä ellei toisin mainita:
thumb|150px|Ruotsista saatiin tai ostettiin sodan aikana yhteensä 68 kappaletta [[40 ItK 38-ilmatorjuntatykkiä. ]]
Näiden maahan talvsodan aikana saapuneiden puolustusmateriaalierien lisäksi Suomeen saapui suuri määrä puolustusmateriaalia pian Moskovan välirauhan solmimisen jälkeen. Näistä muutamia esimerkkejä:
Arvio ulkomailta saatujen sotatarvikkeiden arvosta maittain
Aiemmin mainituista syistä johtuen kyseessä ovat vain arviot kunkin maan myymien ja/tai luovuttamien sotatarvikkeiden rahallisesta arvosta. Lisäksi luetteloon on kirjattu joitain huomioita kyseisen maan myymien tai luovuttamien sotatarvikkeiden Suomeen saapumisesta tai saapumattomuudesta ja mm. siitä, että ilmaiseksi luovutetuille tarvikkeille on pyritty määrittelemään edes rahamääräinen arvo :
Talvisodan sotasaalis
thumb|150px|Sotasaaliiksi saatu Neuvostoliiton [[BT-5 panssari.]]
Suomalaiset saivat talvisodan aikana vallinneisiin olosuhteisiin ja maan taloudellisiin resursseihin nähden merkittävän sotasaaliin. Sotasaaliin arvoa nosti se, että vallattu sotamateriaali osoittautui suurelta osin moderniksi ja hyväkuntoiseksi. Lisäksi saaliiksi saadun materiaalin käyttöarvoa lisäsi se, että muun muassa jalkaväkiaseistuksen osalta kaliiberit olivat yhdenmukaisia suomalaisten omien aseiden kanssa. Saadun sotasaaliin tilastoinnissa esiintyy ristiriitaisuuksia, jotka johtuvat muun muassa vallatun materiaalin ilmoittamatta jättämisestä sekä sen myöhemmästä tuhoutumisesta.
Sotasaalismateriaalia otettiin käyttöön välittömästi sen valtaamisen jälkeen, jolloin etulinjassa taistelevien suomalaisjoukkojen tulivoima kasvoi välittömästi. Suuri osa sotasaaliista jouduttiin kuitenkin lähettämään kotirintamalle huollettavaksi ja korjattavaksi. Raskaamman aseistuksen osalta (esim. tykistö) jouduttiin kuitenkin ennen rintamalle lähettämistä hankkimaan valmiin tuliyksikön muu kalusto ja vetokalusto sekä kouluttamaan henkilöstö. Esimerkiksi sotasaaliiksi saaduista 138 tykistä ehdittiin talvisodan aikana palauttaa rintamalle taistelukäyttöön valmiina tuliyksiköinä vain 44 asetta.
Marginaalivero
thumb|right|Esimerkki saksalaisesta marginaaliverosta Marginaalivero eli rajavero tarkoittaa sitä veroa, joka menee lisätulosta. Jos tulot nousevat 1,00 eurolla ja siitä menevä vero on 0,45 euroa, marginaaliveroaste on 45 %. Käsitettä käytetään Suomessa yleisesti ansiotuloverotuksen yhteydessä, mutta sitä voidaan käyttää myös muista veroista.
Marginaaliveroaste lasketaan seuraavalla tavalla:
Sama täsmällisemmin ilmaistuna:
Grigori Neljubov
Grigori Grigorjevitš Neljubov (31. maaliskuuta 1934 – 18. helmikuuta 1966) oli neuvostoliittolainen kosmonautti. Hän sai potkut Neuvostoliiton avaruusohjelmasta vuonna 1963 alkoholi- ja käytösongelmien takia. Hänen olemassaolonsa ohjelmassa pidettiin salassa Neuvostoliiton glasnostin tuloon asti 1980-luvun lopulle. Hän teki itsemurhan 18. helmikuuta 1966.
Marginaalivero
Lisätulojen sijaan voidaan marginaaliveroaste laskea myös ns. viimeisestä saadusta eurosta. Näin saatu luku tarkoittaa sitä veroa, joka säästyisi, jos tulot laskisivat. Lisätulon ja viimeisen saadun euron marginaaliveroaste eivät välttämättä ole samat. Ne eroavat tulojen osuessa lähelle kohtaa, jossa veroprosentti muuttuu.
Marginaaliveron suuruus riippuu käytetystä veroasteikosta ja verotettavien tulojen määrästä. Jos marginaaliveroaste nousee tulojen kasvaessa, kysymyksessä on progressiivinen vero. Jos se puolestaan laskee, kyseessä on regressiivinen vero. Tasaverossa marginaaliveroaste on kiinteä. Marginaaliveroaste on nolla, jos veron määrä ei muutu tulojen muuttuessa.
Marginaalivero Suomen ansiotuloverotuksessa
Suomessa ansiotuloverotus on progressiivista. Marginaaliveroaste on yleisesti ottaen sitä korkeampi, mitä korkeammat tulot ovat. Marginaaliveroasteeseen vaikuttavat erityisesti tuloveroasteikko ja toisaalta verovähennykset. Sen sijaan marginaaliveroaste ei riipu siitä, millä perusteella ansiotulo on saatu; toisin sanoen marginaaliveroaste on sama, tulivatpa lisätulot palkankorotuksesta, ylitöistä, bonuksista tai sivutöistä.
Lucius Junius Brutus
thumb|200px Lucius Junius Brutus oli tradition mukaan toinen Rooman ensimmäisistä konsuleista vuonna 509 eaa. Brutus syrjäytti Rooman viimeisen kuninkaan Lucius Tarquinius Superbuksen ja perusti Rooman tasavallan.
Marginaalivero
Marginaalivero Suomen ansiotuloverotuksessa
Ansiotulojen marginaaliveroasteesta puhuttaessa otetaan usein huomioon varsinaisten verojen lisäksi myös veroluonteiset sosiaaliturvamaksut. Tämä ei kuitenkaan ole välttämätöntä. Joskus puhutaan efektiivisestä marginaaliverosta, jossa huomioidaan veroluontoisten maksujen lisäksi se, miten ansiot vähentävät henkilön saamaa sosiaaliturvaa. Tämä mittari kertoo sen, miten työansiot vaikuttavat henkilön nettotuloihin. Usein pienituloisimpien efektiivinen marginaaliveroaste on Suomessa lähellä sataa prosenttia, eli heille työnteosta ei jää juuri mitään käteen, tai jopa yli. Tällaisista tilanteista käytetään nimitystä kannustinloukku.
Verokortille merkityt ennakonpidätysprosentit ovat marginaaliveroprosentteja, joita käytetään ennakonpidätyksen yhteydessä. Lopullisessa verotuksessa käytettävä laskentatapa on kuitenkin verokortin laskentatapaa monimutkaisempi ja veroprosentitkin erilaiset. Tästä syystä todellinen marginaaliveroaste poikkeaa käytännössä verokortin prosenteista.
Marginaaliveroaste ja keskimääräinen veroaste
Marginaaliveroaste on eri asia kuin keskimääräinen veroaste:
Keskimääräinen veroaste kuvaa verotuksen suuruutta koko tuloista, kun taas marginaaliveroaste kuvaa veron kireyttä lisätulosta (tai viimeksi saadusta eurosta). Suomen kaltaisissa progressiivisen verotuksen maissa kumpikin veroaste on korkein suurituloisimmilla.
Suomessa aiemmin peritty henkiraha oli kiinteän summan suuruinen vero. Tällaisen veron marginaaliveroaste on nolla. Sen sijaan keskimääräinen veroaste oli pienituloiselle korkeampi ja suurituloiselle matalampi.
Tapaus Astrid Lindgren
Vuonna 1976 ruotsalaisen satukirjailijan, Astrid Lindgrenin, (tavallinen) marginaaliveroaste nousi 102 prosenttiin, mistä Lindgren kirjoitti sadun Pomperipossa i Monismanien. Tapaus nosti suuren kohun, ja saman vuoden valtiopäivävaaleissa sosiaalidemokraatit menettivät hallitusvallan ensi kerran 40 vuoteen.
Marginaalivero arvonlisäverotuksessa
Käytetyn tavaran hintaan sisältyvän ns. piilevän veron eliminoimiseksi arvonlisäverotuksessa voi tietyissä tapauksissa soveltaa marginaaliverotusta, joka poistaa kauppiaan käytettyinä ostamissa tavaroissa piilevän arvonlisäveron. Tällöin kauppias maksaa arvonlisäveroa myytäväksi arvonlisäverottomina ostamiensa tavaroiden ja myymiensä tavaroiden hintojen erotuksesta. Marginaaliverotetun käytetyn tavaran ostajalla ei ole arvonlisäveron vähennysoikeutta.
Suhoi Su-25
Suhoi Su-25 on alun perin neuvostoliittolainen, maavoimien lähi-ilmatukeen tarkoitettu maataistelukone. Ensimmäinen prototyyppi valmistui marraskuussa 1974, tuotanto alkoi kesäkuussa 1979 Tehdas 31:ssa Tbilisissä Gruusiassa. Konetta rakennettiin myöhemmin myös Ulan-Udessa.
Aseistus
Su-25:n aseistuksena on kaksiputkinen 30 millimetrin tykki rungon pohjassa. Koneeseen on mahdollista asentaa rungon alle asekuormaa kahdeksaan ripustimeen yhteensä 4 000 kg. Lisäksi koneessa on puolustautumista varten kaksi ripustinta R-60-, R-60M- tai R-73-ilmataisteluohjuksille.
Yleisimmät aseet ovat 100/250/500kg pommit, 57/80/130mm raketit, sekä ilmasta-maahan-ohjukset Kh-66/Kh-23 ”Grom”, Kh-25/Kh-25M , sekä Kh-29. Koneen maalinosoituslaser mahdollistaa täsmäaseet tai perinteisten aseiden pudottamisen ja ampumisen täsmällisesti hyvässä säässä.
Käyttö
thumb|Su-25 ilmassa 1989 Suhoi Su-25 -koneita on käytetty sotatoimissa Afganistanin sisällissodassa, Irakin ja Iranin sodassa sekä ensimmäisessä ja toisessa Tšetšenian sodassa. Afganistanin sisällissodassa Suhoi Su-25:llä lennettiin 60 000 lentoa, joilla menetettiin 23 lentokonetta.
Abhasian separatistit käyttivät niitä georgialaisia vastaan 1993 ja Makedonian albaanisissejä vastaan 2001. Georgia ja Venäjä käyttivät niitä molemmat konfliktissa Etelä-Ossetiassa elokuussa 2008.
Georgian ja Israelin yhteistyönä edelleen kehittämä Su-25 oli maan moderneinta sotilaskalustoa vuoden 2008 Etelä-Ossetian konfliktissa. Konetta oli mahdollista käyttää pommitustehtävien lisäksi myös ilmataisteluissa. Venäjän ilmavoimat tuhosi luultavasti suurimman osa Georgian taistelukoneista sekä Tblisissa sijaitsevan lentokonetehtaan. Venäjän menettämistä neljästä koneesta kolme oli Su-25:ita.
Suhoi Su-25:ia on käytetty vuonna 2014 alkaneessa Venäjän-Ukrainan sodassa. Ukrainan viranomaiset ilmoittivat, että 16. heinäkuuta 2014 olisi pudonnut yksi Ukrainan ilmavoimien Suhoi Su-25. Edellinen Suhoi Su-25 oli pudonnut teknisen vian vuoksi 2. heinäkuuta. Ukrainan ilmoituksen mukaan siltä putosi kaksi Suhoi Su-25:ä 5200 metrin korkeudesta 23. heinäkuuta 2014 lähellä Venäjän federaation rajaa. Koneet tulivat maahan Donetskin alueella Dmytrivkan kylän (47.93468°N, 38.93519°W) kohdalla.
Versioita
right|300px
Tramatza
Tramatza on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 977 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 16,8 neliökilometriä. Se sijaitsee 19 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Piero Drogo
Piero Drogo (8. elokuuta 1926 Vignale Monferrato, Alessandria – 28. huhtikuuta 1973 Bologna ) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja ja autokorirakentaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun saavuttamatta yhtään MM-pistettä. Drogo oli Italian GP:ssä aika-ajoissa 15. ja kilpailussa kahdeksas. Drogo kuoli auto-onnettomuudessa 46-vuotiaana.
Västeråsin hiippakunta
Västeråsin hiippakunta on yksi Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta.
Maantieteellisesti se käsittää Taalainmaan läänin, suurimman osan Västmanlandin lääniä sekä Örebron läänin pohjoisosan ja se on kolmanneksi laajin Ruotsin hiippakunnista. Hiippakunta on muodostettu 1100-luvun alussa. Hiippakunnan ensimmäisenä piispana on tradition mukaan pidetty englantilaistia David-munkkia, joka toi kristinuskon Västmanlantiin. Kuitenkin ensimmäinen varmasti nimeltä tunnettu piispa on Robertus (1219-1225).
Hiipakunta jakaantuu kahdeksaan rovastikuntaan ja siihen kuuluu 76 seurakuntaa. Sen alueella asuu noin 590 000 ihmistä ja noin 70 prosenttia asukkaista kuuluu Ruotsin kirkkoon.
Västeråsin piispana on ollut vuodesta 2015 Mikael Mogren ja hän on 67. piispa Våsteråsissa. pienoiskuva|Västeråsin tuomiokirkko Hiippakunnan tuomiokirkko on Västeråsin tuomiokirkko. Nykyisen tuomiokirkon vanhin osa on perimätiedon mukaan viihitty 16. elokuuta 1271, ja nykyiset mittansa se on saanut vuoteen 1517mennessä. Keskiajalla kirkko oli pyhitetty Neitsyt Marialle ja Johannes Kastajalle.
Hiippakunta omistaa kaksi hiippakuntakartanoa; Rättvikin hiippakuntakartanon ja Finnåkerin kurssikartanon.
Rovastikunnat
Västeråsin hiippakunnan rovastikunnat ovat:
Kausalan junaonnettomuus 1916
Kausalan junaonnettomuus tapahtui Kausalan rautatieasemalla yöllä 5. joulukuuta 1916 kun Helsingistä Pietariin kulkenut pikajuna ajoi asemalla seisseen tavarajunan perään. Onnettomuudessa kuoli kuusi henkilöä ja loukkaantuneita oli 15. Pikajunasta vaurioitui veturi ja seitsemän vaunua, tavarajunasta konduktöörinvaunu ja seitsemän tavaravaunua.
Helsingistä Pietariin matkalla olleen pikajuna n:o 2:n piti sivuuttaa samaan suuntaan matkalla ollut tavarajuna n:o 1004 Kausalan asemalla. Pikajuna törmäsi kuitenkin kello 2.19 yöllä asemalla seisseen tavarajunan perään niin voimakkaasti että pikajunan kaikki vaunut menivät ainakin osittain toistensa sisään. Törmäyksessä vaurioitui pikajunan veturi, matkatavaravaunu sekä viisi makuuvaunua ja yksi päivävaunu. Makuuvaunuista kaksi kuului kansainväliselle makuuvaunuyhtiölle. Tavarajunasta vaurioitui konduktöörinvaunu, kaksi venäläistä katettua tavaravaunua sekä viisi muuta vaunua. Yksi tavarajunan vaunuista lensi törmäyksen voimasta ilmaan lentäen junan yli ennen maahanputoamista.
Onnettomuudessa kuoli kuusi henkilöä, joista yksi oli puolalainen ja kaksi venäläisiä. Kuolleiden joukossa olivat puolalainen kenraalimajuri E. J. Pieszkanski, valtiosihteerinvirastossa palvellut rouva Vera Ivanova Pakrovskaja ja Venäjän valtakunnan pankin pankinjohtaja Vladimir Mihail Ivanov. Suomalaisuhreista yksi oli junan jarrumies, Lahdesta kotoisin ollut Villehard Aaltonen. Loukkaantuneista osa kuljetettiin Helsinkiin ja osa Pietariin. Junaliikenne ei keskeytynyt onnettomuuden takia.
Pikajunan kuljettaja ei ehtinyt aloittaa jarrutusta ennenkuin juna oli jo Kausalan ratapihalla, sillä radassa ennen Kausalaa ollut nousu esti näkemästä tavarajunan punaisia perälyhtyjä. Onnettomuuteen pääsyyllisenä pidettiin Kausalan asemalla junanlähettäjänä toiminutta Lauri Paunia, joka oli ohjannut pikajunan ratapihan pääraiteelle muistamatta että raiteella seisoi jo tavarajuna.
Jussi-palkinnot 1966
Jussi-palkinnot 1966 jaettiin 30. huhtikuuta 1966 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Vaakunassa Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa vuosina 1964 ja 1965.
John Wilkes
thumb|John Wilkes John Wilkes (17. lokakuuta 1725 – 26. joulukuuta 1797) oli englantilainen radikaali, lehtimies ja poliitikko, josta tuli liberalismin symboli, kun hänet suljettiin useita kertoja pois parlamentista.
John Wilkes valittiin ensimmäisen kerran parlamentin jäseneksi vuonna 1757. Middlesexin vaalipiirin vaalitaistelussa hän puolusti äänestäjiensä enemmänkin kuin parlamentin alahuoneen oikeutta valita edustajansa. Vuonna 1768 hänen kannattajiensa vihaiset protestit tukahdutettiin St George's Fieldsin verilöylyssä. Vuonna 1771 hän oli apuna taivuteltaessa hallitus hyväksymään painotalojen oikeus julkaista parlamentin keskusteluja. Vuonna 1776 hän esitteli parlamentissa ensimmäisen parlamenttiuudistuksen. Yhdysvaltain vapaussodan aikana hän tuki kapinallisia lisäten suosiotaan heidän keskuudessa. Toisaalta vuonna 1780 hän komensi asevoimia, jotka auttoivat lopettamaan Gordonin kapinan, jossa vastustettiin katolisten oikeuksien palauttamista. Kapinan tukahduttaminen vähensi hänen suosiotaan radikaalien joukossa.
Tapaus oli käännekohta, joka johti Wilkesin tukemaan yhä enemmän konservatiivista politiikkaa, mikä aiheutti tyytymättömyyttä edistyksellisten ja radikaalien pieni- ja keskituloisten kannattajiensa joukossa. Tämä oli pääasiallinen syy parlamenttipaikan menetykseen vuoden 1790 vaaleissa. Wilkes vetäytyi politiikasta 65 vuoden ikäisenä ja osallistui edistyksellisiin sosiaalisiin uudistuksiin kuten katolisten emansipaatio 1790-luvulla Ranskan vallankumouksen jälkeisinä vuosina. Eläessään hän oli ansainnut libertiinin maineen. Hän kehuskeli että jos hänelle antoi vähän etumatkaa kilpakosijaansa vastaan naisen vokottelussa, hänen kaunopuheisuutensa kumoaisi sen rasitteen minkä hänen kasvojensa ja selkänsä epämuodustuneisuus hänen päälleen sälytti. Kerrotaan että hän vei viittaan puetun ja pirunsarvin varustetun apinan Hell Fire Club nimiseen pahamaineiseen irstailuklubiin, ja aikaansaattoi sen lakkauttamisen.
Pulamiesten vaaliliitto
Pulamiesten vaaliliitto oli lähinnä muhoslaisten talonpoikien perustama yhteenliittymä vuoden 1933 eduskuntavaaleihin osallistumista varten.
Pulamiesten vaaliliitto syntyi Oulussa ilmestyneen Kansan Pula -lehden (1932–1936) ympärille järjestäytyneiden joulukuussa 1932 perustaman Pulatoimikuntien keskustoimikunnan aloitteesta. Kyseisen toimikunnan perustamisessa keskeistä roolia näytteli Muhoksen pulatoimikunta, mutta pulatoimikuntia ja -kerhoja oli muuallakin ja Kansan Pula levisi eri puolille maata. Suomen kommunistisella puolueella (SKP) oli myös vahvasti näppinsä pelissä, sillä kommunistit etsivät toimintavaihtoehtoja julkisten vasemmistolaisten järjestöjen lakkauttamisten jälkeen. SKP rahoitti Kansan Pulaa ja puolueen jäseniä, kuten Yrjö Leino, osallistui toimikuntien työskentelyyn.
Pulamiesten vaaliliitto sai vuoden 1933 vaaleissa 645 (0,06%) ääntä Oulun läänin eteläisessä vaalipiirissä, jossa listan johtava nimi oli radikaali pienviljelijä Väinö Mustonen, pulaliikkeen keskus- ja vaalitoimikuntien puheenjohtaja. Pulamies Oulun läänin pohjoisessa vaalipiirissä, Edvin Mäkinen, sen sijaan hylättiin kommunistina ja kannattajien oli tyytyminen "villiin" listaan. Seuraaviin vaaleihin alettiin valmistautua hyvissä ajoin, mutta ehdokasasettelusta muodostui vaaliliiton kannalta katastrofi. Oulun eteläisessä vaalipiirissä pulamiehet hylättiin vaaliasiakirjoissa esiintyneiden puutteellisuuksien vuoksi samalla kun pohjoisessa asiakirjat myöhästyivät. Pulamiesten vaaliliitolla oli siten vain kaksi villiä listaa ja ehdokasta, Mustonen ja Arvid Oukka, jotka saivat yhteensä noin 750 ääntä.
Pulamiesten menestys kunnallisvaaleissa oli huomattavasti eduskuntavaaleja parempaa. Vaaleissa 1933 pulamiehet nousivat Muhoksen valtuuston suurimmaksi ryhmittymäksi 7 valtuutetulla ja saivat lisäksi kaksi paikkaa Alatorniolla. Seuraavissa vaaleissa oli tyytyminen viiteen paikkaan Muhoksella.
Loppuvuodesta 1936 pulamiehet liittyivät perustettuun Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueeseen ja käytännössä lopettivat omat organisaationsa. Tämä ei kuitenkaan estänyt jo aiemmin pulamiesten toimintaa epäilyksellä katsonutta Etsivää keskuspoliisia toimimasta ja pulamiesten johtohenkilöt pidätettiin kesällä 1937.
Harri Jauhiainen
Harri Johannes Jauhiainen (s. 24. helmikuuta 1951 Joensuu) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija, joka edusti Heinolan Iskua.
Kalevan kisoista Jauhiainen saavutti 400 metrin aitajuoksusta hopeaa vuonna 1980 ja pronssia vuonna 1977. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksusta vuonna 1977. Ennätyksekseen pitkissä aidoissa Jauhiainen juoksi ajan 51,74 (1980). Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1988 jälkeen.
Jauhiainen kilpaili myös vammaisurheilussa käsiamputoitujen sarjassa. Hän saavutti Paralympialaisista 1980–1988 eri juoksumatkoilta kuusi kultaa ja kaksi hopeaa sekä kiekonheitosta kaksi pronssia.
Hänelle myönnettiin Pro Urheilu -tunnustuspalkinto vuonna 2010.
Äiti Meera
pienoiskuva|Äiti Meera vuonna 2020 Äiti Meera (s. 26. joulukuuta 1960) on Saksassa asuva intialaissyntyinen nainen, jonka seuraajat pitävät häntä avatarina.
Hänen syntymänimensä on Kamala Reddy. Äiti Meera vastaanottaa tuhansia vieraita kaikista uskonnoista darshanille, jota hän johtaa täydellisessä hiljaisuudessa. Hänen darshaninsa koostuu rituaalista, jossa hän koskettaa henkilön päätä ja katsoo sitten hänen silmiinsä.
Paun Grand Prix
Paun Grand Prix on vuosittainen Ranskan Paussa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa ajettava autourheilukilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1933. Kilpailussa käytettävä rata sijaitsee kaupungin keskustan lähistön kaduilla ja se muistuttaa osittain Monacon katurataa.
Paussa järjestettiin ensimmäiset autourheilukilpailut Circuit du Sud-Ouestin katuradalla vuosina 1900 ja 1901, joista jälkimmäiseen usein viitataan ensimmäisenä kilpailuna, joka ajettiin Grand Prix -nimellä (vuoden 1906 Ranskan Grand Prix oli ensimmäinen kansainvälinen ). Vuonna 1930 Paussa järjestettiin Ranskan Grand Prix.
1950-luvulla radalla ajettiin Formula 1:n MM-sarjaan ulkopuolisia sekä Formula 2 -osakilpailuja. Vuodesta 1964 Paun osakilpailu kuului Ranskan ja myöhemmin Euroopan F2 -sarjoihin. Vuonna 1985 Formula 3000 syrjäytti F2-sarjan, jonka tilalle tuli Formula 3 1999.
thumb|Kuva vuodelta 2005.
Cristian Zaccardo
Cristian Zaccardo (s. 21. joulukuuta 1981 Formigine, Modena, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Zaccardo edusti pisimpään Bolognaa, Palermoa ja Parmaa, ja hän pelasi myös Saksan Bundesliigassa yhden kauden Wolfsburgin joukkueessa.
Maajoukkueura
Zaccardo pelasi 17 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin (MM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan 8. lokakuuta 2005). Ensimmäinen maaottelu oli Suomea vastaan 17. marraskuuta 2004. Zaccardo oli mukana voittamassa 21-vuotiaiden Euroopan mestaruutta vuonna 2004.
Zaccardo pelasi Italian joukkueessa MM-kilpailuissa 2006, missä Italia voitti mestaruuden. Hän oli turnauksen toinen oman maalin tehnyt pelaaja (ottelu Yhdysvaltoja vastaan 17. kesäkuuta 2006).
Verviers
Verviers on kaupunki Belgiassa ranskankielisessä Liègen maakunnassa. Kaupunki on maakunnan kolmanneksi suurin ja se on tärkeä alueellinen keskus. Kaupunki sijaitsee noin puolivälissä Liègeä ja Saksan rajaa. Kaupungin pinta-ala 33,07 km² ja väkiluku on 53 597 asukasta. Kaupunki on ollut aikaisemmin merkittävä tekstiiliteollisuuskeskus.
Voikko
thumb|Saman hevosen vaaleanpunerva talvikarva ja [[nokikuvio|nokisuttuinen kullankeltainen kesäkarva. Voikon sävy voi vaihdella hyvinkin rajusti talvi- ja kesäkarvassa.]]
Voikko (engl. palomino, ruots. isabell, saks. Isabell, ransk. palomino) on hevosen väritys, jota vierasperäisesti kutsutaan joskus myös palominoksi tai isabellanväriksi. Voikko on karvaltaan voin- tai kullankeltaisen vaaleanruskea ja sillä on hyvin vaaleat, kermanväriset jouhet. Voikon korvien reunat ovat yleensä tummat ja korvien sisällä on selvästi vaaleampaa karvaa, mikä voi auttaa värin tunnistamisessa. Voikkoväritystä pidetään yleensä hyvin kauniina, ja tällaiset hevoset ovatkin kautta aikojen olleet suosittuja ja haluttuja.
Voikko on yksi esimerkki voikkoväreistä, joissa voikkogeeni vaalentaa hevosen karvaa. Voikon tapauksessa hevosen pohjaväri on rautias.
Aiheesta muualla
Cream-Gen des Pferdes
Stern John
thumb|Stern John Stern John (s. 30. lokakuuta 1976 Cane Farm) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä.
John muutti vuonna 1995 Yhdysvaltoihin opiskelemaan Mercer County Community Collegeen. Pelattuaan USL First Divisionin New Orleans Riverboat Gamblersissä John siirtyi MLS:n Columbus Crew’hun kaudeksi 1998 saatuan suositukset serkultaan, Columbuksen sekä Trinidad ja Tobagon maajoukkueen puolustajalta Ansil Elcockilta. John löi läpi liigassa voittaen sekä maalikuninkuuden (26) että pistepörssin (57). John valittiin Major League Soccerin vuoden pelaajaksi.
Seuraavalla kaudella hän teki 18 maalia, jonka jälkeen Englannin ykkösdivisioonan Nottingham Forest osti Johnin 1,5 miljoonalla punnalla. Forest joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin sen jouduttua hautaamaan nousuhaaveensa, jonka johdosta John sai siirron Valioliigaan kun Birmingham City osti hänet 100 000 punnalla. Stern Johnin saldoksi Nottinghamista jäi 18 maalia 49 ottelussa.
Kovilla hyökkääjillä ladatussa Birminghamissa John ei saanut paljoa peliaikaa, mutta hän kuitenkin iskosti itsensä kannattajien mieliin iskemällä muutamia tärkeitä maaleja, kuten loppuhetkien osuma Millwallin verkkoon joka nosti Birminghamin nousukarsintojen finaaliin 2002. Syyskuussa 2004 Stern John sai siirron Coventry Cityyn. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueen paras maalintekijä vaikka oli aloituskokoonpanossa tuskin puolissa peleistä. Syys-lokakuussa 2005 John pelasi lainassa Derby Countyssä.
John on myös ollut tärkeä pelaaja Trinidad ja Tobagon maajoukkueelle – hän on edustusjoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 70 osumalla 115 pelissä (tilanne 13. heinäkuuta 2014). Hän kuului Trinidad ja Tobagon MM-kisajoukkueeseen Saksan kisoissa 2006 ja pelasi joukkueen kaikki kolme otteua alusta loppuun.
Viisi vekkulia
Viisi vekkulia on Toivo Särkän ohjaama komediaelokuva vuodelta 1956. Se perustuu Suomen Kansallisteatterissa viisi vuotta aikaisemmin ensi-iltaan tulleeseen Agapetuksen näytelmään Viisi vekkulia.
Arviot
Aikalaiskriitikoiden näkemystä elokuvasta kuvastaa Reino Forsbergin kommentti: "En muista nähneeni näin ummehtunutta tekelettä koskaan aikaisemmin."
Televisioesityksen aikaisen kriitikon mukaan elokuva on hengetön hupailu, eikä yleisökään siitä innostunut.
Juoni
Elokuva kertoo Linnunlaulun huviloiden näköisestä helsinkiläisestä vanhainkodista ja sen viidestä vanhasta miesasukkaasta. Joulun alla joukkoon saapuu eläköitynyt johtaja (Oke Tuuri) sihteereineen (Hillevi Lagerstam). Huumoria tehdään näiden kahden suhteen pohtimisesta ja etenkin vanhan huonokuuloisen humoristiapteekkarin sanailusta. Johtajattaren (Rauni Luoma) manipulointi paremman ruoan puolesta johtaa sarjaan kosintoja, joissa hän sanoo kohteliaan ein kullekin vanhuksista. Lyydi (Siiri Angerkoski) sinänsä tekee työnsä hyvin keittiössä, joten epäselväksi jää, miksi miehet purnaavat. Lopussa nuori nainen saa miehekseen tohtori Alpo Heikkisen (Kosti Klemelä), ja apteekkarikin suostuu kuulolaitteen käyttöön.
Michel Adanson
Michel Adanson (7. huhtikuuta 1727 Aix-en-Provence, Ranska – 3. elokuuta 1806 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kasvitieteilijä, luonnontutkija ja Senegambian tutkimusmatkailija, joka tunnetaan kasvien luokittelujärjestelmän uudistustyöstään.
Ura
Adanson sai aluksi kirkollisen koulutuksen, mutta omistautui pian tieteellisille opinnoille ja teki 21-vuotiaana matkan Senegaliin, joka oli tuohon aikaan vielä luonnontieteilijöille terra incognita. Epäsuotuisasta ilmastosta huolimatta hän viipyi siellä viisi vuotta ja keräsi valtavia kasvi- ja eläinkokoelmia, joiden kanssa hän palasi kotimaahansa, ja teki arvokkaita meteorologisia, tähtitieteellisiä ja kielitieteellisiä tutkimuksia. Pian paluunsa jälkeen vuonna 1755, hän esitti Ranskan Itä-Intian kauppakomppanialle suunnitelman siirtokunnan perustamisesta Afrikan rannikolle. Kun englantilaiset miehittivät Senegalin vuonna 1760, he tekivät hänelle tarjouksia saada tutustua tämän suunnitelman yksityiskohtiin, joista Adanson kuitenkin kieltäytyi isänmaallisista syistä. Vuonna 1757 hän julkaisi teoksen Histoire naturelle du Sénégal.
Adansonin kasvitieteelliset teokset pyrkivät uudistamaan siihen aikaan vallitsevaa luokittelujärjestelmää, ja ne muodostivat vastakohdan tuolloin vallinneelle linneläiselle luokittelujärjestelmälle. Hän julkaisi Familles des plantes -teoksen (1763), joka sisältää monia nerokkaita havaintoja kasviryhmien suhteista ja järjestyksestä, jotka vasta myöhemmin tunnustettiin laajemmin. Hän aikoi myös julkaista täydellisen luonnontieteellisen tietosanakirjan ja toivoi turhaan saavansa tälle työlle kuningas Ludvig XV:n ja Ranskan akatemian tuen. Ranskan vallankumouksen aikana hän joutui suureen ahdinkoon. Hänet kutsuttiin Ranskan instituutin jäseneksi, mutta hän sanoi, ettei hän voinut hyväksyä kutsua, koska hänellä ei ollut varaa kenkiin. Hänen säilyneistä kirjoituksistaan on myöhemmin julkaistu muun muassa Histoire de la botanique et plan des familles naturelles des plantes (1864).
Tula (Italia)
Tula on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 569 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 66,19 neliökilometriä. Se sijaitsee 275 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Kroatian ralli
Alkuvuodet Jugoslaviassa
Ralli järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1974 nimellä INA Delta TLX Rally. Ensimmäiset kolme vuotta ralli oli paikallinen kilpailu, mutta vuonna 1977 siitä tuli osa Jugoslavian mestaruussarjaa. Kansainvälisen autoliiton FIA:n kilpailukalenteriin ralli otettiin mukaan vuonna 1986, jolloin kilpailuun osallistui jugoslavialaisten lisäksi myös saksalaisia, itävaltalaisia ja tšekkoslovakialaisia kuljettajia. Vuonna 1988 Renault 5 GT Turbolla ajanut slovenialainen Branislav Kuzmič otti jo viidennen INA Delta -rallin voittonsa, mikä on edelleen voimassa oleva ennätys.
Kroatian sodan jaloissa EM-sarjaan
Rallin EM-sarjaan INA Delta -ralli hyväksyttiin vuonna 1992, ja huolimatta Kroatian sodan vaikeista vuosista se pystyttiin järjestämään 1990-luvun alkupuolellakin vuosittain. Ralli kehittyi vuosikymmenen edetessä ja samalla siitä saatavien EM-pisteiden kerroin kasvoi. Sodan jälkeen vuonna 1996 kilpailun virallinen nimi muutettiin muotoon Croatia Delta Rally. Samalla tapahtuman järjestäjä Autokerho Delta haki rallille EM-sarjan korkeimman tason (kerroin 20) kilpailun asemaa, jota ei kuitenkaan heti myönnetty.
Vuonna 2004 EM-sarjaa uudistettiin ja pienennettiin. Siihen sisällytettiin vanhasta EM-sarjasta vain korkeimman tason kilpailut, ja muista muodostettiin alueellisia rallicupeja. Niinpä Kroatian ralli oli vuodesta 2004 alkaen EM-sarjan sijaan osa Itä-Euroopan rallicupia. Järjestäjien työ kuitenkin lopulta palkittiin, kun kilpailu sai paikan uudistetusta EM-sarjasta vuonna 2007.
Muutto Zagrebista Rijekaan ja Istriaan
pienoiskuva|Rallin vuoden 2016 voittajat Vlastimil Majerčák ja Michaela Vejačková. EM-sarjan osakilpailu järjestettiin Zagrebin ympäristössä onnistuneesti kolme kertaa, mutta taloudellinen taantuma sai aikaan rallin keskuspaikan siirtämisen pääkaupungista Rijekaan vuonna 2010. Samalla rallin järjestäjä vaihtui ja virallinen nimi muutettiin muotoon Croatia Rally. Aiempi järjestäjä Autokerho Delta alkoi kuitenkin vuonna 2011 järjestää pääkaupungin ympäristössä pienempimuotoista Zagreb Delta Rally -nimistä rallikilpailua, jonka voidaan niin ikään katsoa jatkavan vuonna 1974 perustetun rallin perinteitä.
Hukkaputki
thumb|250 px|Hukkaputken näyttelijät Kristiina Halkola (vasemmalla), Kari Franck, Erkki Saarela, Jukka Sipilä ja Leena Uotila (oikealla). thumb|250px|Vaalipuolueista kertovassa lastenlaulussa "Ruusu, ruiskukka, apila ja leppäkerttu" niputettiin yhteen vaalimainosten logoissa käytetyt kasvit ja eläimet. Kari Franck (leppäkerttu), Kristiina Halkola (ruusu), Leena Uotila (ruiskukka) ja Jukka Sipilä (apila). Hukkaputki on suomalainen Yleisradion tuottama vuosina 1981–1983 valmistunut 31-osainen satiirisarja. Ensimmäinen jakso esitettiin lauantaina 12. syyskuuta 1981 kello 21.00. Saatesanojen mukaan luvassa oli ”sutta ja sekundaa tuutin täydeltä”. Ohjelmalla oli parhaimmillaan yli kolme miljoonaa katsojaa keväällä 1983.
Kroatian ralli
Muutto Zagrebista Rijekaan ja Istriaan
Kroatian ralli järjestettiin Rijekassa kolme kertaa, joista viimeinen toi rallin ensimmäisen suomalaisvoiton, kun Juho Hänninen oli nopein Škoda Fabialla vuonna 2012.
Hukkaputki
Ohjelman tyyli ja rakenne
Hukkaputkessa riepoteltiin sen ajan poliitikkoja, julkisuuden henkilöitä, byrokratiaa ja suurvaltapolitiikkaa. Osansa saivat muun muassa tuoreen presidentin Mauno Koiviston jahkailut, formulakuljettaja Keke Rosbergin ajo-ongelmat kuin Ronald Reaganin euro-ohjushankekin. Sarjan sketsit kuvattiin usein likimain lähetyspäivänä, jolloin ohjelma kykeni reagoimaan uutisaiheisiin nopeammin kuin mikään aiempi suomalainen sketsisarja.
Kroatian ralli
Muutto Zagrebista Rijekaan ja Istriaan
Seuraavana vuonna ralli menetti asemansa EM-sarjassa. Se siirrettiin Istrian niemimaalle, ja keskuspaikaksi tuli Porečin kaupunki. Vuodet 2013–2017 Kroatian ralli kuului Euroopan rallicupien seuraajaksi luotuihin Euroopan Rally Trophy -sarjoihin. Vuoden 2018 ralli peruttiin, eikä kilpailua järjestetty pariin vuoteen sen jälkeenkään.
Hukkaputki
Ohjelman tyyli ja rakenne
Kekseliään journalismiparodian ja uutiskuvamanipulaation myötä sarja viitoitti tietä muun muassa Frank Pappa Show'lle ja Iltalypsylle 1990-luvulla.
Kroatian ralli
MM-osakilpailuksi
Kroatian ralli teki paluun vuonna 2021, jolloin se oli ensimmäistä kertaa osa rallin MM-sarjaa. Samalla ralli siirrettiin takaisin pääkaupunki Zagrebiin. Rallin nousua MM-kalenteriin saattoi pitää yllättävänä, sillä Kroatia ei ollut aiemmin järjestänyt edes MM-sarjan kandidaattirallia.
Ensimmäinen MM-ralli oli huipputasainen. Toyotan Sébastien Ogier voitti tallitoverinsa Elfyn Evansin vain 0,6 sekunnilla. Ogier oli vielä ennen viimeistä erikoiskoetta 3,5 sekuntia Evansia perässä mutta nousi lopulta voittoon, vaikka hänen autonsa oli kärsinyt vahinkoja kyseisen päivän ensimmäisellä siirtymätaipaleella sattuneessa kolarissa. Kolmanneksi ajanut Hyundain Thierry Neuvillekin hävisi voittajalle vain 8,1 sekuntia.
Hukkaputki
Vastaanotto
Ohjelmaa kritisoitiin vasemmistolaisuudesta, ja moni sarjan näyttelijöistä tunnettiinkin vasemmistolaisena, näkyvimmin heistä Kristiina Halkola. Puolitoista viikkoa Hukkaputken ensimmäisen jakson esittämisen jälkeen Ilta-Sanomissa julkaistiin yleisönosastokirjoitus otsikolla ”Kommunistien Hukkaputki”. Sen kirjoittaja, nimimerkki ”Kolme tulevaa tuomaria” sanoi, että ”television viihdeohjelmien uusin tulokas Hukkaputki oli poliittisen viemärin pää” ja syytti ohjelman tekijöitä stalinismin tukijoiksi. Nimimerkki päätti kirjoituksensa tuomioon: ”Yle antoi ja sai muutkin melkein antamaan ylen”. Hukkaputken käsikirjoittaja ja ohjaaja Pentti Järvinen muisteli Helsingin Sanomien haastattelussa vuonna 2016 ohjelman tekijöiden saaneen alkuaikoina negatiivista palautetta sävyyn ”painukaa Neuvostoliittoon”. Järvisen mukaan Hukkaputki nousi kuitenkin katsojatilastojen kärkeen vuoden 1982 aikana.
Kroatian ralli
MM-osakilpailuksi
Myös toinen Kroatian MM-ralli tarjosi lopulta huipputasaisen voittotaiston. Kilpailu oli sateisen ja sumuisen sään, lukuisten rengasrikkojen ja vaikeiden rengasvalintojen sävyttämä. Toyotalla ajanut Kalle Rovanperä johti kilpailua ensimmäisen päivän jälkeen jo yli minuutilla, mutta Rovanperän toisena päivänä sattunut rengasrikko ja Hyundain Ott Tänakin oikeaan osunut päätöspäivän rengasvalinta nostivat Tänakin kilpailun kärkeen 1,4 sekunnin erolla ennen viimeistä erikoiskoetta. Viimeisellä EK:lla Rovanperä oli kuitenkin 5,7 sekuntia Tänakia nopeampi ja otti näin uransa ensimmäisen asfaltilla ajamansa MM-rallin voiton. Samalla Rovanperästä tuli vasta historian kolmastoista kuljettaja, joka on pystynyt voittamaan MM-rallin niin soralla, lumella kuin asfaltillakin.
Hukkaputki
Uusintaesitykset
Hukkaputkea esitettiin uusintana vuonna 2005, jolloin sarjan alkuperäiset jaksojen sketsit ja osa musiikkiesityksistä oli koostettu 16 jaksoon. Sarjan sen aikainen ajankohtaissatiiri sitoi komedian vahvasti aikaansa jo määritelmänsä perusteella. 1980-luvun ajankohtaisiin aiheisiin liittyvät sketsit eivät olisi enää puhutelleet katsojia nykypäivänä. Sarjan muutamia jaksoja alkuperäisessä muodossa esitettiin Yle Teemalla marraskuussa 2008.
VL-Media julkaisi sarjan jaksot 1–20 alkuperäisessä muodossa kahtena erillisenä DVD:nä helmikuussa 2019.
Edward Donnall Thomas
Edward Donnall Thomas (15. maaliskuuta 1920 – 20. lokakuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen lääkäri. Hän toimi Washingtonin yliopiston professorina ja Fred Hutchinsonin syöpätutkimuskeskuksen kliinisen tutkimuksen osaston johtajana.
Kroatian ralli
MM-osakilpailuksi
Oliver Kesar Zagrebin yliopistosta johti tutkimusta rallin talousvaikutuksista, jonka mukaan vuoden 2022 rallissa käytti 105 miljoonaa euroa Kroatian turismiin.
Edward Donnall Thomas
Thomas opiskeli Austinissa Texasin yliopistossa ja Harvardissa. Hän teki uraauurtavaa työtä luuytimensiirron käytössä leukemian hoidossa.
Kroatian ralli
Voittajat
Lähteet:
Edward Donnall Thomas
Thomas palkittiin vuonna 1990 National Medal of Sciencellä. Ura huipentui samana vuonna myönnettyyn Nobelin lääketieteen palkintoon, jonka hän jakoi Joseph Murrayn kanssa. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1982.
Outapaju
Oudanmustuvapaju eli outapaju (Salix myrsinifolia subsp. borealis, syn. Salix borealis) on mustuvapajun (Salix myrsinifolia) pohjoinen alalaji.
Ulkonäkö
Outapaju kasvaa mustuvapajun nimialalajia etelänmustuvapajua (subsp. myrsinifolia) useammin puumaiseksi, 4–8 metriä korkeaksi. Sen haarat ovat karvaisia, vuosikasvaimet ja silmut ovat pitkäkarvaisia. Lehtien lapa on 6–7 senttimetriä pitkä ja soikea. Lehdet ovat sekä ylä- että alapinnalta karvaisia. Alalaji kukkii vasta lehtien puhjettua.
Hukkaputki
Esityspäivämäärät
Lähde: Radio- ja televisioarkiston RITVA-tietokanta
Vuoden 2005 uusinta
Lähde: Radio- ja televisioarkiston RITVA-tietokanta
Sarjan näyttelijät
Sarjan ohjaaja Pentti Järvinen ei halunnut sarjan näyttelijöiksi sen ajan tähtikoomikoita. Kristiina Halkolan hän valitsi sarjaan nimenomaan ärsyttämään, herättämään tunteita. Kari Sorvali otettiin mukaan, koska hän oli järeän näköinen ja siten uskottava ajankohtaistoimittaja. Jukka Sipilästä tuli sarjan tavaramerkeistä, rehevän kansanmiehen arkkityyppi.
Hukkaputken alkuaikoina sarjassa näytellyttä Tuija Ahvosta Järvinen kuvailee ”lempikoomikokseen”. Ahvonen oli näyttelijänä kuriton, hän unohteli vuorosanoja tai sanoi jotain väärin, jolloin muut joutuivat peesaamaan. Ahvonen kärsi sarjan teon aikaan mielenterveysongelmista, jonka takia hän joutui jäämään pois sarjasta kesken toisen tuotantokauden. Näyttelijä Ahvonen kuoli lokakuussa 1983 tehtyään itsemurhan.
Muut näyttelijät sarjan elinkaaresta loppuun olivat Erkki Saarela ja Leena Uotila. Kari Sorvali näytteli sarjan 1. tuotantokaudella, ja 2. tuotantokaudella hänen tilalleen tuli Kari Franck.
Sarjan musiikki
Jokaisessa ohjelmassa oli myös musiikkia. Laulut sävelsi Olli Ahvenlahti ja sanoitti Pentti Järvinen. Yhtä jaksoa kohden tehtiin yleensä kaksi laulua. Suurin osa kappaleista oli parodioita iskelmistä, iskelmälaulajista ja sanoittajista. Komiikkaa lauluista haettiin siitä, että vääristä asioista laulettiin väärällä tavalla. Usein liikuttiin niin lähellä iskelmätodellisuutta, että jotkut luulivat tekijöiden olleen tosissaan. Järvinen kertoo kappaleiden teossa menneen aikaa, koska hän ei ollut ikinä kiinnostunut loppusoinnusta. Järkevän kappaleen keksimiseen meni ainakin yhtä paljon aikaa kuin viiden sketsin kirjoittamiseen.
Johanna Kustannus julkaisi vuonna 1983 kokoelmalevyn Hukkaputki - Hukkaa päälle!, joka sisälsi sarjassa esitettyjä lauluja. Kokoelma julkaistiin julkaisuvuonna LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 2001 albumista julkaistiin CD-painos. Se oli samalla ensimmäinen suomalainen pitkäsoittolevy, joka perustuu viihdeohjelmaan. Mikään muu suomalainen viihdesarja ei ennen Hukkaputkea ollut tehnyt itse laulujaan alusta lähtien.
Kulttuuripiiri
right|400px|thumb|Huntingtonin kartta kulttuuripiireistä Kulttuuripiiri on jonkin kulttuurisen piirteen kuten uskonnon, kielen tai historian perusteella rajattu alue. Yleistä on, että kahta vierekkäistä kulttuuripiiriä ei erota toisistaan vain yksi asia, vaan erottavia piirteitä on useita. Esimerkiksi venäläistä ja länsimaista kulttuuripiiriä erottavat toisistaan muun muassa uskonto, historia ja ruokakulttuuri.
Erään luokittelun mukaan kulttuuripiirejä ovat
Lähteet
Civilizaţie
Sandžak Turkvision laulukilpailussa
Sandžak on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kerran, vuonna 2015
2015
Sandžak osallistui ensimmäistä kertaa vuoden 2015 Turkvision laulukilpailuun, joka pidettiin Istanbulissa Turkissa. Edustajaksi valittiin Almedin Varošanin kappaleella "Trag". Finaalissa hän sai 140 pistettä ja sijoittui viidenneksitoista.
Kilpailijat
{{legend|gold|Voitto}} {{legend|silver|Toinen}} {{legend|#cc9966|Kolmas}} {{legend|#FE8080|Viimeinen}}
Hallgeir Brenden
Hallgeir Brenden (10. helmikuuta 1929 Trysil – 21. syyskuuta 2007) oli norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja ja yleisurheilija.
Brenden voitti olympiakultaa 1952 Oslon kisoissa 18 kilometrillä ja 1956 Cortinassa 15 kilometrillä. Oslossa 1952 ja Squaw Valleyssa 1960 hän saavutti olympiahopeaa Norjan viestijoukkueessa. Cortinassa 1956 hän sijoittui viestissä neljänneksi.
Brenden voitti hiihdossa useita Norjan-mestaruuksia vuosina 1951–1960. Lisäksi hän voitti maansa mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa.
Seuratasolla Brenden edusti Vestre Trysil IF:ää. Hän kuoli 78-vuotiaana.
Teneriffan lento-onnettomuus
Teneriffan lento-onnettomuus 27. maaliskuuta 1977 on ilmailuhistorian tuhoisin lento-onnettomuus, jossa kuoli 583 ihmistä. Se tapahtui kello 17.06 paikallista aikaa Los Rodeosin lentoasemalla Teneriffan saarella, kun nousukiidossa ollut KLM:n Boeing 747 -lentokone törmäsi maassa olleeseen Pan Amin Boeing 747:ään. Molemmat koneet syttyivät tuleen. 54 matkustajaa sekä seitsemän miehistön jäsentä säilyi elossa.
Törmäystä edeltäneet tapahtumat
27. maaliskuuta 1977 Pan Amin lento 1736 oli lähtenyt Los Angelesin kansainväliseltä lentoasemalta kohti Kanariansaaria. Lennolla oli yksi välipysähdys New Yorkissa John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla. Lentokone oli tyypiltään Boeing 747-121, rekisterinumero N736PA, ja nimeltään Clipper Victor. Kyseessä oli sama Boeing 747 -kone, joka oli tyyppinsä ensimmäisenä suorittanut kaupallisen lennon eli kuljettanut maksaneita matkustajia. Tämä lento oli tapahtunut vuonna 1970 välillä New York–Lontoo. Samana vuonna siitä tuli myös ensimmäinen Boeing 747, joka kaapattiin.
Clipper Victorin lähestyessä määränpäätään Las Palmasia kapteenille tiedotettiin, että Las Palmasin kenttä oli pommiuhkauksen vuoksi väliaikaisesti suljettuna. Clipper Victor sekä useita muita koneita selvitettiin laskeutumaan viereisen Teneriffan saaren Los Rodeosin lentoasemalle. Las Palmasin kentällä oli aiemmin päivällä räjähtänyt Kanariansaarten itsenäisyyttä ajaneen terroristiryhmän sinne asettama pommi. Kun tilanne Las Palmasin kentällä oli ohi, Clipper Victor oli valmiina jatkamaan matkaansa alkuperäiseen määränpäähänsä Las Palmasiin.
Kaikkiaan viisi suurta lentokonetta ohjattiin Las Palmasin sijasta Los Rodeosiin, joka ruuhkautui pahoin. Los Rodeos oli pieni kenttä, eikä siellä ollut riittävästi tilaa kaikille koneille. Kenttä koostui yhdestä ainoasta kiitotiestä ja sen rinnalla kulkevasta rullaustiestä. Rullaustien ja kiitotien välissä oli lukuisia lyhyempiä yhdysteitä.
Los Rodeosiin käännytetyt lentokoneet määrättiin pysäköimään päärullaustielle, jolloin sitä ei voitu käyttää rullausta varten. Lähtevän lentokoneen täytyi siirtyä rullaustieltä kiitotielle, ja rullata sitä pitkin kiitotien jompaan kumpaan päähän lentoonlähtöä varten.
Törmäys
thumb|400px|Onnettomuuden kulku. thumb|400px|Lentokoneiden sijainti hieman ennen törmäystä. Lennonjohdon ohjeiden mukaan KLM rullasi kiitotien 30 alkupäähän ja kääntyi 180 astetta odottamaan lentoonlähtöselvitystä.
Samalla, kun KLM rullasi, Pan Am sai selvityksen rullata samaa kiitotietä pitkin yhdystielle 3 saakka, jossa sen piti siirtyä yhdystien kautta rullaustielle. Kun Pan Am pääsi yhdystien 3 kohdalle, miehistö huomasi, että heidän täytyisi tehdä 150 asteen käännös päästäkseen pois kiitotieltä ja toinen 150 asteen käännös vastakkaiseen suuntaan päästäkseen rullaustielle. Koska tämä oli lähes mahdoton tehtävä suoritettavaksi suurella Boeing 747:llä alimitoitetulla kentällä, miehistö ajatteli Teneriffan ohjauksen määränneen heidät kääntymään välitielle 4, joka vaati vain 35 asteen käännöksen.
Teneriffan lennonjohto antoi KLM:n lennolle IFR-reittiselvityksen (departure clearance) eli luvan lentää aiottua reittiä pitkin määränpäähän saakka. IFR-reittiselvitys ei kuitenkaan tarkoita lupaa aloittaa lähtökiitoa. Ilmeisesti KLM:n kapteeni ymmärsi väärin IFR-lähtöselvityksen ja aloitti lähtökiidon. Perämies vastasi lennonjohdolle vahvalla hollantilaisella aksentilla, ja vastauksen tulkittiin myöhemmin tarkoittaneen koneen olevan lähdössä kiitoon tai olevan jo lähtökiidossa.
Lennonjohdossa viesti aiheutti sekaannusta, ja lennonjohto käski KLM:n lennon odottaa. Tämä viesti kuitenkin sekoittui Pan Amin antamaan ilmoitukseen, että se oli yhä rullaamassa. Mikäli jompikumpi viesteistä olisi sanottu myöhemmin tai eri radiokanavalla, KLM:n kapteeni olisi voinut keskeyttää lähtökiidon.
Sankan sumun vuoksi KLM:n lentäjät eivät voineet nähdä Pan Amin 747:ää, joka oli yhä rullaamassa kiitotiellä heidän edessään. Lentokoneita ei voitu nähdä myöskään lennonjohtotornista, eikä Los Rodeosin kentällä ollut maaliikennetutkaa.
KLM:n kapteeni Jacob Veldhuyzen van Zanten oli kärsimätön, koska lento oli myöhässä jo useita tunteja. Koska hän ymmärsi väärin IFR-reittiselvityksen tarkoittavan myös lupaa lähtökiitoon, hän aloitti kiidon täydellä teholla. Vielä tällöin lennonjohto pyysi Pan Amia ilmoittamaan, kun se olisi poistunut kiitotieltä. Pan Amin vastaus (”OK, ilmoitamme, kun olemme rullaustiellä.”) kantautui KLM:n lentäjien korviin, ja perämies ilmoitti kapteenille, että kiitotie ei olekaan vapaa. Kapteeni kuitenkin jätti tämän huomiotta ja jatkoi lähtökiitoa. Perämies ilmeisesti pelkäsi vastustaa van Zantenin arvovaltaa, sillä tämä oli KLM:n kokenein kapteeni.
Pan Amin kapteeni Grubbs huomasi KLM:n koneen laskeutumisvalot juuri, kun Pan Am lähestyi yhdystietä 4. Kymmentä sekuntia ennen törmäystä Pan Amin mustan laatikon ääninauhalle on tallentunut Grubbsin hätääntynyt huuto ''”Tuossa se on! Katso tuota! Jumalauta... he tulevat kohti!”, ja perämiehen huudot kapteenille: "Aja sivuun! Aja sivuun!"''.
Pan Amin lentäjät antoivat moottoreille täydet tehot ja tekivät jyrkän käännöksen vasemmalle, mutta raskas kone ei ehtinyt pois kiitotieltä. KLM:n lentäjät puolestaan yrittivät estää onnettomuuden nostamalla koneen ilmaan, ja jyrkensivät koneen asentokulmaa niin, että koneen pyrstö raapi kiitotien pintaa 20 metrin matkan.
KLM:n Boeing 747 oli hädin tuskin ehtinyt irrota kiitotien pinnasta, kun törmäys tapahtui. KLM:n rungon alaosa osui Pan Amin rungon yläosaan siipien yläpuolelle, minkä jälkeen KLM putosi kiitotielle 150 metrin päähän törmäyskohdasta ja liukui vielä 300 metriä.
Kaikki KLM:n koneessa olleet 234 matkustajaa ja 14 miehistön jäsentä saivat surmansa. Pan Amin koneessa kuoli 321 matkustajaa ja 14 miehistön jäsentä, mutta 54 matkustajaa sekä seitsemän Pan Am -koneen miehistön jäsentä, joukossa kaikki ohjaamossa olleet, jäivät henkiin.
Koneesta oli jäljellä sivuperäsin, moottori ja parin sadan metrin päässä koneen jäännökset, lähinnä pellinkappaleita.