cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amy Rose
Esiintymiset peleissä
Amy esiintyy yhtenä pelattavista hahmoista Sonic Adventuressa. Tarinansa alussa hän on tylsistynyt ja kaipaa toimintaa yhdessä sankarinsa Sonicin kanssa. Mutta huomatessaan Dr.Eggmanin Egg Carrierin ja pienen linnun putoavan sieltä hänen syliinsä, hän joutuu ZERO-nimisen robotin takaa-ajamaksi. ZERO saa hänet kiinni ja vie Egg Carrieriin. Amyn kuitenkin vapauttaa Eggmanin robotti E-102 Gamma. Paetessaan Amy törmää Soniciin ja Tailsiin ja pysäyttää näiden tappelun Gamman kanssa. Kun Egg Carrier alkaa tuhoutua, Tails vie Amyn turvaan. Tämän jälkeen Amy aikoo auttaa lintuystäväänsä löytämään tämän perhe. Hän menee Eggmanin tukikohtaan ja saa ZEROn peräänsä. Hän pääsee pakoon ja päättelee, että linnun perhe on varmaankin Egg Carrierin jäännöksissä. ZERO odottaa heitä Carrierilla ja tyrmää linnun. Amy raivostuu tästä perin pohjin ja tuhoaa ZEROn. Heti tämän jälkeen linnun perhe ilmestyy ja Amy on onnellinen nähdessään heidät yhdessä. Myöhemmin Amy auttaa Sonicia muuttumaan Super Soniciksi jotta Sonic voi kukistaa Perfect Chaosin.
Amy esiintyy myös Sonic Adventure 2:ssa, mutta hänellä ei voi pelata tarinassa. Pelissä hän halaa Shadow the Hedgehogia luullen tätä Soniciksi, mutta tajuaa nähtyään Rouge the Batin samassa paikassa, ettei Shadow ole Sonic. Tällä tavalla Amy kuitenkin auttoi Shadowta muistamaan, mitä Maria Robotnik sanoi hänelle kauan sitten.
Muita esiintymisiä Amylla on ollut mm. peleissä Sonic the Hedgehog (2006), Sonic Generations, kaikissa Mario & Sonic at Games-peleissä, myös Sonic & All Stars Racing Transformed pelissä, Amy on tässä pelissä pelattava hahmo.
Aiheesta muualla ja lähteet
Sonic the Hedgehog (spelserie)
Keith Richards
Keith Richards (s. 18. joulukuuta 1943 Dartford, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on The Rolling Stones -yhtyeen perustajajäsen, kitaristi ja lauluntekijä. Richards on levyttänyt myös neljä sooloalbumia.
Varhainen elämä
Keith Richards syntyi 18. joulukuuta 1943 Dartfordissa Kentissä Lontoon eteläpuolella. Kahdeksanvuotiaana hän ystävystyi koulussa tulevan The Rolling Stones -yhtyetoverinsa Mick Jaggerin kanssa. Kaksikko erosi kolmen vuoden kuluttua siirryttyään eri kouluihin. Silloin Richards oli jo kiinnostunut musiikista ja ihaili erityisesti Roy Rogersia. Ennen äänenmurrostaan Richards lauloi kuorossa, joka esiintyi jopa kuningattarelle.
Muusikonuran alku
Richards kiinnostui 1950-luvulla yhdysvaltalaisesta rock and rollista ja alkoi soittaa kitaraa isoisänsä ohjauksella. Richards erotettiin koulusta huonon käytöksen vuoksi vuonna 1959, ja hänet lähetettiin Sidcupin taidekouluun. Siellä hän tapasi kitaristi Dick Taylorin, joka soitti bluesyhtyeessä Mick Jaggerin kanssa. Richards ja Jagger elvyttivät vuosia aiemmin katkenneen ystävyytensä, ja Richards liittyi Jaggerin yhtyeeseen, josta kehittyi The Rolling Stones. Yhtyeen virallinen ensikeikka oli kesällä 1962, kun Richards oli jo lopettanut koulunkäyntinsä.
Stage One
Stage One on dancehall-artisti Sean Paulin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 28. maaliskuuta 2000.
Keith Richards
The Rolling Stones
The Rolling Stones nousi 1960-luvun puolivälissä maailmanmaineeseen. Richards kirjoitti alkuvuosien jälkeen yhtyeen kappaleet yhdessä Jaggerin kanssa. Richards sävelsi useita mieleenpainuvia kitarariffejä, kuten kappaleeseen ”(I Can’t Get No) Satisfaction”. Muita Richardsin yksin tai yhteistyössä Jaggerin kanssa kirjoittamia hittejä ovat esimerkiksi ”Jumpin’ Jack Flash”, ”Ruby Tuesday”, ”Start Me Up”, ”Happy”, ”Gimme Shelter”, ”Wild Horses” ja ”Angie”. Richards käytti sähkökitarassaan avointa G-viritystä G-D-G-B-D jättäen alimman kielen pois. Epätavallinen viritys antoi Richardsin soitolle sen tunnusomaisen soundin.
Kun Rolling Stones muutti tyyliään suoraviivaisemmaksi rockyhtyeeksi vuonna 1969, Richardsin kitara nousi entistä kuuluvampaan osaan. Samalla Richardsin heroiiniriippuvuus alkoi kuulua yhtyeen levytysten tasossa. Albumilla Some Girls (1978) Richards oli jo vapautunut huumeriippuvuudestaan. Yhtye on jatkanut toimintaansa 2020-luvulle asti, ja Richards jatkaa sen jäsenenä.
Stage One
Taustatietoa
Albumi sijoittui Billboard 200 -listan 109. sijalle 8 982 kappaleen viikkomyynnillään. Albumia on myyty vain noin 350 000 kappaletta, eli se on Sean Paulin huonoiten myynyt albumi. Albumilta julkaistiin yksi single: "Deport Them".
Keith Richards
Yhteistyöt
pienoiskuva|Richards vuonna 1965 Richards alkoi 1960-luvun lopulta alkaen tehdä yhteistyötä muiden artistien kanssa. Hän soitti bassoa The Dirty Mac -superyhtyeessä vuoden 1968 Rock & Roll Circus -televisio-ohjelmassa. 1970-luvulla Richards soitti kolmella Ron Woodin sooloalbumilla ja keikkaili Yhdysvalloissa Woodin yhtyeessä The New Barbarians.
1980-luvulla Richards soitti tai toimi tuottajana esimerkiksi Tom Waitsin, George Jonesin, Aretha Franklinin, Ronnie Spectorin ja Max Romeon levyillä. Vuonna 1989 Richards toimi Chuck Berryn konserttielokuvan Hail! Hail! Rock 'n' Roll musiikillisena ohjaajana.
Sooloura
Richards levytti vuonna 1978 soolosinglen ”Run Rudolph Run”.
Richards ja Mick Jagger riitaantuivat 1980-luvulla, kun Richards ei pitänyt Jaggerin vaatimuksista viedä Rolling Stonesia nykyaikaisen popin suuntaan. Richards julkaisi vuonna 1988 ensimmäisen sooloalbuminsa Talk Is Cheap, jolta julkaistiin kohtalaisesti menestynyt single ”Take It So Hard”. Vuonna 1991 Richards julkaisi livealbumin Live at Hollywood Palladium. Näillä kahdella levyllä soitti X-pensive Winos -yhtye, jonka Richards perusti vuonna 1987 yhdessä tuottaja Steve Jordanin kanssa ''Hail! Hail! Rock ’n’ Roll'' -elokuvaa varten. Yhtyeessä soittivat kitaristi Waddy Wachtel, saksofonisti Bobby Keys, kosketinsoittaja Ivan Neville ja basisti Charley Drayton.
Richardsin toinen studiosooloalbumi Main Offender julkaistiin vuonna 1992. Sen jälkeen Richards jatkoi uraansa jälleen tiiviisti Rolling Stonesissa. Richardsin kolmas sooloalbumi Crosseyed Heart julkaistiin vuonna 2015. Sen yhteydessä julkaistiin dokumenttielokuva Under the Influence. 2010-luvulla Richards on soittanut jälleen myös muiden artistien albumeilla.
Elokuvissa
Näyttelijä Johnny Depp kertoi ottaneensa vuonna 2003 ilmestyneessä elokuvassa Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous roolihahmoonsa Jack Sparrow’n mallia Keith Richardsista. Richards valittiinkin elokuvasarjan kolmanteen ja neljänteen osaan näyttelemään Jack Sparrow’n isää Teague Sparrow’ta.
Tunnustuksia
Richards nimettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1993. Hänet nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen Rolling Stonesin jäsenenä vuonna 1989. Rolling Stone -lehti listasi vuonna 2011 Richardsin kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi kitaristiksi.
Yksityiselämä
Richards seurusteli vuosien 1967–1979 aikana malli ja näyttelijä Anita Pallenbergin kanssa. He eivät menneet naimisiin mutta saivat kolme lasta, Marlon-pojan vuonna 1968 ja Angela-tyttären vuonna 1972. Tara-tyttö kuoli vauvaikäisenä vuonna 1976. Richards meni vuonna 1983 naimisiin Patti Hansenin kanssa, ja pariskunta sai kaksi tytärtä, Thedodora Dupree Richardsin (s. 1985) ja Alexandra Richardsin (s. 1986).
Richards loukkaantui vakavasti vuonna 2006 pudottuaan palmusta Fidžillä. Hän sai aivoverenvuodon ja hänet leikattiin. Hän lopetti juopottelun vuonna 2017.
Diskografia
pienoiskuva|Richards esiintymässä vuonna 1995
Eljas Aalto
pienoiskuva|Eljas Aalto Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018. Eljas Kullervo Aalto (s. 15. tammikuuta 1996 Sipoo) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa IF Sibbo-Vargarnaa ja hänen valmentajanaan toimii Markku Leppänen. Vuoteen 2019 saakka häntä valmensi Taisto Olenius.
Kalevan kisoissa Aalto on saavuttanut 400 metrin juoksussa kultaa vuonna 2019 ja hopeaa 2022 sekä pronssia 200 metrin juoksussa vuosina 2017 ja 2018. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 200 metrillä kultaa 2023 ja hopeaa 2022 sekä 4 × 200 metrin viestissä hopeaa 2023. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa 2019 ja pronssia 2018 sekä 4 × 100 metrin viestissä hopeaa 2019.
Aalto on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2017, ja sijoittunut henkilökohtaisella matkalla parhaimmillaan toiseksi.
Ennätyksikseen hän on juossut 100 metrillä ajan 10,54 (2022), 200 metrillä ulkoradoilla 21,15 (2022) ja sisäradoilla 21,09 (2023) ja 400 metrillä 46,92 (2022).
Timo von Creutlein
Timo von Creutlein (s. 1947) on suomalainen musiikkipedagogi.
Koulutus
Von Creutlein on filosofian lisensiaatti ja musiikin tohtori (Liszt-Akatemia, Budapest, Unkari). Hän on myös suorittanut diplomin musiikinteoriassa sekä yleisen osaston päästötodistuksen huilunsoitossa Sibelius-Akatemiassa.
Ura
Von Creutlein on toiminut lehtorina Sibelius-Akatemiassa, Helsingin yliopistossa, Jyväskylän yliopistossa, sekä yliopettajana Helsingin konservatoriossa. Hän toimii Helsingin Metropolia Ammattikorkeakoulussa yliopettajana, pääaineinaan säveltapailu ja musiikinteoria.
Kollaanjoki
Kollaanjoki (myös: Kollasjoki, ) on joki Karjalan tasavallassa Venäjällä osittain Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se on yksi Laatokan pohjoispuolelta järven koillisosaan laskevan Tulemajoen latvahaaroista.
Joki on 76 km pitkä. Se saa alkunsa Kollasjärvestä, joka on pieni järvi entisen Suistamon kunnan alueella, virtaa jonkin matkaa entisen Suojärven kunnan alueella ja laskee Tulemajärveen lähellä Tulemajärven kylää, Suomen entisen itärajan itäpuolella nykyisessä Prääsän piirissä. Venäjän vesistörekisterin mukaan joki on nykyään 57 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue kattaa 245 km2.
Talvisodan taistelupaikka
Kollasjoki on tunnettu siellä käydyn Kollaan taistelun ansiosta, joka oli yksi talvisodan ratkaisevista torjuntataisteluista. Taistelusta on peräisin yleisesti käytetty lausahdus "Kollaa kestää". Taistelupaikat sijoittuivat joen latvoille, missä joki vielä muistuttaa vähäistä puroa.
Teuvo Tahko
Teuvo Tahko (Napoleon Brie) on kuvitteellinen päävastustajahahmo Prätkähiiret-sarjassa, joka on Detroitia hallitseva plutolainen. Hän on pienikokoinen, ja hänen silmänsä ovat eriväriset. Tahko ja Leipäjuusto ovat vihollisia. Nimensä Tahko on saanut samannimisestä juustosta sekä brie-juustosta (englanninkielisessä).
Esiintymiset
2. tuotantokausi
3. tuotantokausi
4. tuotantokausi
Samiakasvit
Samiakävykkikasvit eli samiakasvit (Zamiaceae) on käpypalmuihin kuuluva kasviheimo. Siihen kuuluu yhdeksän sukua ja noin 220 lajia. Heimon suurimpia sukuja ovat samiakävykit (Zamia), karrookävykit (Encephalartos) ja Macrozamia.
1530 Rantaseppä
1530 Rantaseppä on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Hilkka Rantaseppä-Heleniuksen mukaan.
Rantasepän likimääräinen läpimitta on 11 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,25 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 4 kuukautta.
Diána Igaly
Diána Igaly (31. tammikuuta 1965 Budapest – 8. huhtikuuta 2021 Budapest)  oli unkarilainen ampuja, joka kilpaili skeetissä. Hän voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 pronssia. Neljä vuotta myöhemmin Ateenassa 2004 hän voitti olympiakultaa hallitsevan mestarin, Azerbaidžanin Zemfira Meftaheddinovan jäätyä pronssille. Hän voitti myös maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja Euroopan-mestaruuden 1983 ja 1991. Häntä valmensi hänen isänsä József Igaly. Unkarin ampumaliiton mukaan Diána Igalyn kuolinsyy oli koronavirus.
Tommi Mäkinen (juoksija)
pienoiskuva|Tommi Mäkinen [[Kalevan kisat 2018|Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.]]Tommi Markku Mäkinen (s. 8. helmikuuta 2000 Sipoo) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimii Pekka Mäkelä. Vuoden 2019 loppuun hänen valmentajanaan toimivat Antti Rintakoski, Anu Laakso ja Markus Rahnu.
Kalevan kisoista Mäkinen on saavuttanut mestaruuden 400 metrin juoksusta vuonna 2020 ja hopeaa vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 400 metrillä kultaa vuonna 2021 sekä viestissä kultaa 2019 ja hopeaa 2020. Vuonna 2019 hän voitti alle 20-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden 400 metrillä ja 4x400m viestissä, sekä oli kolmas 200 metrillä. 18-vuotiaana hän voitti samoista kilpailuista 400 metrillä hopeaa ja 4x400m viestissä kultaa.
Fyllis
Fyllis oli kreikkalaisessa mytologiassa Lykurgoksen, Traakian kuninkaan, tytär. Hän meni naimisiin Demofonin, Theseuksen pojan, kanssa tämän poikettua Traakiassa matkalla kotiin Troijan sodasta.
Tommi Mäkinen (juoksija)
Ennätyksikseen hän on juossut 100 metrillä ajan 10,87, 200 metrillä 21,63 ja 400 metrillä 47,85. Hän on juossut hallissa 17-vuotiaiden Suomen ennätykseksi 400 metrillä ajan 50,45 helmikuussa 2017. Hän oli 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Tampereen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kesällä 2018.
Fyllis
Demofon kuitenkin tunsi velvollisuudekseen palata takaisin kotimaahansa, ja lukuisten paluulupausten jälkeen hän niin tekikin. Tässä kohtaa tarina haarautuu kahteen eri versioon. Ensimmäisen mukaan Fyllis antoi hänen mukaansa lippaan ja kertoi siinä olevan Rhean sakramentin. Hän ohjeisti miehensä avaamaan sen vasta silloin kun tämä olisi luopunut kaikesta toivosta palata takaisin hänen luoksensa. Demofonin jäätyä Kyprokselle ja sovitun paluun ajankohdan jo mentyä ohitse, Fyllis tappoi itsensä. Demofon puolestaan avasi lippaan, jonka jälkeen häneen iski pelko. Hän nousi ratsaille paetakseen, mutta hevonen horjahti kesken laukan, jolloin hän putosi sen selästä ja putosi oman miekkansa päälle saaden surmansa.
Toisen version mukaan kun Demofonia ei kuulunutkaan takaisin, Fyllis hirtti itsensä, ja hänen hautapaikalleen kasvoi lehdetön mantelipuu. Demofonin palattua hän halasi puunrunkoa, jolloin puu puhkesi lehteen.
Panzerwerfer
Panzerwerfer 42 auf Maultier oli toisen maailmansodan aikainen panssaroitu raketinheittimellä varustettu puolitelavaunu, jolla voitiin ampua 10–15 senttimetrin raketteja 4–7 kilometrin päähän. Panzerwerfer-raketinheittimiä oli kahta tyyppiä, 15cm Panzerwerfer 42 auf Selbstfahrlafette Sd.Kfz.4/1 ja 15cm Panzerwerfer 42 auf Schwerer Wehrmachtsschlepper. Malli suunniteltiin Opel Maultierin rungolle.
Kesäparalympialaiset 2004
pienoiskuva|oikea|Paralympialaisten avajaisista Vuoden 2004 Paralympialaiset järjestettiin Ateenassa 17.–28. syyskuuta. Kilpailut olivat järjestyksessään kahdennettoista ja niihin osallistui 3 808 urheilijaa 135 eri maasta.
Kisoihin ei otettu mukaan älyllisesti vammaisia, johtuen 2000 kesäparalympialaisissa tapahtuneesta skandaalista, jonka myötä Espanja menetti pyörätuolikoripallon kultamitalin.
Jaala
Jaala on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Kymenlaakson maakunnassa, Etelä-Suomen läänissä. Kunnassa asui lakkautushetkellä 0 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km². Jaala oli väkiluvultaan Suomen 350. suurin eli 66. pienin ja Kymenlaakson pienin kunta 31. joulukuuta 2008 eli kunnan lakkautushetkellä.
Jaala, Anjalankoski, Elimäki, Kouvola, Kuusankoski ja Valkeala liittyivät yhdeksi suurkunnaksi vuoden 2009 alussa. Kaupungin nimeksi tuli Kouvola ja asukasluvuksi lähes 90 000.
Jaalan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Heinola, Iitti, Kuusankoski, Mäntyharju ja Valkeala.
Väestönkehitys
Vuoden 2015 väkiluku koskee nykyistä Jaalan suuraluetta, joka kattaa kokonaan entisen Jaalan kunnan alueen.
Liikenne
Kantatie 46 kulkee kunnan läpi. Jaalan kirkonkylässä pysähtyy Jyväskylän ja Kotkan välisiä pikavuoroja. Kunnan alueella sijaitsevat Rautkosken tienhaaran ja Uimilan pikavuoropysäkit kantatie 46:lla.
Talous
Elinkeinojakauma:
Jaalassa sijaitseva Verlan tehdasmuseo, entinen puuhiomo ja pahvitehdas, on UNESCOn Maailmanperintöluettelossa. Jaalassa on vapaa-ajanasuntoja 3 057 kappaletta.
Historia
Kartanotaloutta Jaalassa ovat edustaneet Haverin, Ilonojan ja Vuorilahden kartanot.
Jaalan hautausmaalle on pystytetty muistokivi Uimilan taistelussa 18. huhtikuuta 1918 kaatuneille kolmelle suojeluskuntalaiselle.
Suomen sisällissodan aikana 28. huhtikuuta 1918 käytiin Jaalan Mäkelän kylän laidalla taistelu, jossa kapteeni Veselov yritti hyökätä puolentoistasadan sotilaan voimalla punakaartia vastaan. Kymmentuntisen kamppailun jälkeen joukot vetäytyivät Huhdasjärvelle tuloksetta. Kaatuneita oli 37, joista 14 haudattiin taistelukentälle. Huhdasjärven ja Vesalan kylistä Mäkelän kylään johtavan tien varrelle Jaalan suojeluskunta ja Jaalan Lotta Svärd hankkivat 14 kentälle haudatun suojeluskuntalaisen muistoksi kiven, joka paljastettiin 28. huhtikuuta 1920, kaksi vuotta taistelun jälkeen.
Ruokakulttuuri
Jaalan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kalasoppa, liutuloota eli peruna-lihalaatikko ja tikkutollo eli marjamämmi.
Leopold von Buch
Christian Leopold von Buch (2. huhtikuuta 1774 Stolpe an der Oder, Preussin kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1853 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli saksalainen geologi, jota on pidetty aikansa suurimpana geologina.
1928 Summa
1928 Summa on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Sen nimi viittaa talvisodan taistelupaikkaan. Väisälän assistenttina toiminut Rafael Suvanto kaatui Summan taisteluissa, ja siksi tämä nimi on otettu asteroidiluetteloon.
Leopold von Buch
Elämä ja geologiset tutkimukset
Buch syntyi Stolpessa (nykyään osa Angermündea) ja opiskeli samaan aikaan kuin Alexender von Humboldt Freibergin kaivosakatemiassa Abraham Gottlob Wernerin johdolla. Buch paneutui kiinnostuneena lähes kaikkiin geologisiin ja paleontologisiin kysymyksiin, ja häntä pidettiin Wernerin ja William Smithin kuoleman jälkeen aikansa johtavana geologina. Vuonna 1797 Buch aloitti ensimmäiset huolelliset tutkimukset Keski-Alpeilla Tirolissa. Hän teki tieteellisiä matkoja useisiin maihin ja vietti kaksi vuotta (1806-1808) Skandinaviassa, jolloin hän kiinnitti huomiota maankohoamisilmiöön. Vuonna 1802 hän tutki Auvergnen sammuneita tulivuoria Etelä-Ranskassa. Vuonna 1815 hän vieraili Kanariansaarilla.
1928 Summa
Summan likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,48 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 11 kuukautta.
Leopold von Buch
Elämä ja geologiset tutkimukset
Buchin näkemys tulivuorten muodostumisesta, jonka mukaan ne muodostuivat tulivuorenpurkauksen aiheuttaman maankohoamisen seurauksena, on myöhemmin todettu vääräksi, mutta hänen teoriansa tulivuorten ja vuorten rakenteesta ja alkuperästä oli tärkeä edistysaskel kysymyksen ratkaisemisessa ja sai laajaa tunnustusta aikansa geologeilta. Buchin tutkimukset koskivat myös dolomiitteja, jotka olivat siihen asti huonosti ymmärrettyjä.
Monista Buchin geologisista, petrografisista ja paleontologisista teoksista mainittakoon Reise durch Norwegen und Lappland (1810), Geognostische karte über Deutschland (1826; 5. painos. 1843), Über die eisensteinlager in Schweden (1810), Über die ursache der verbreitung der erratischen blöcke der Alpen (1804-11) ja Zu Sefströms aufsatz über skandinavische geröllfurchen (1838).
Pietijärvi (Kangasala)
Pietijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Sahalahden Kiviaholla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,3 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä olevassa painaumassa. Järven länsirannoilla on kaksi muita rantoja selvästi jyrkempää rinnettä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat peltojen reunapusikkoa. Järven lähiympäristössä sijaitsee kuusi maatilaa tai muuta kiinteeä asutusta. Rannoille on rakennettu lisäksi kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 325 tai yhdystieltä 14014.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,6 metriä mpy. Siihen laskee pelto- ja metsäojat. Järven laskuoja lähtee sen pohjoispäästä ja se laskee Pohjanlahden läpi Längelmäveden Haapasaarenselälle, missä sijaitsee kapea Noksioislahti.
Luontoarvoja
Vaikka järven valuma-alue on pieni, vaihtuu järven vesi nopeasti. Viljelystä peräisin olevat ravinteet ovat rehevöittäneet järven ja sitä vaivaavat veden happitalouden häiriöt. Järven vesi on luokiteltu tyydyttäväksi ja järvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi esiintyy nimettömänä, mutta sen etelärannat olivat peltomaata ja pohjoisrannat oli raivattu niityiksi. Järven kaakkoispuolella sijaitsi tuolloin yksi maatila. Järven pohjoispäähän on piirretty kuntaraja, joka kääntyy järven kohdalla. Vuoden 1957 peruskartassa seututien linjaus on piirretty näkyviin. Vielä vuoden 1977 kartassa Kiviahon kulmakuntaa kutsuttiin Lahdenkulmaksi.
Donald Tardy
Donald Tardy (s. 28. tammikuuta 1970) on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Obituaryn rumpali ja kyseisen yhtyeen laulaja John Tardyn veli. Hän käyttää Yamahan rumpuja.
Sirkka Sari
Sirkka Sari (oik. Sirkka Linnea Jahnsson; ) oli suomalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli yksi ohjaaja Valentin Vaalan valkokangaslöydöistä. Sarin lupaava ura katkesi tapaturmaiseen kuolemaan vain 19-vuotiaana. Hän ehti näytellä kaikkiaan kolmessa elokuvassa, joista kaikissa hänellä oli naispääosa.
Lapsuus ja nuoruus
Sirkka Jahnsson syntyi Kivennavalla Karjalankannaksella. Hänen vanhempansa olivat metsänvartija Ernst Jahnsson ja Anna Jahnsson. Ernst Jahnsson oli kuulu karjalaisten kaskujen kerrontataidostaan, ja lisäksi hän harrasti novellien ja satujen kirjoittamista. Anna Jahnsson harrasti musiikkia. Perheeseen syntyi viisi lasta, joista ensimmäinen kuoli varhain. Sirkan sisarukset olivat Terttu, Anneli ja Erkki. Jahnssonit muuttivat Kivennavalta Perkjärvelle, missä heillä oli työsuhdeasunto. Sirkka oli pienestä pitäen urheilullinen; hän voimisteli, kiipeili ja pelasi pesäpalloa. Luonteeltaan hän oli iloisen reipas ”poikatyttö” ja taipuvainen uhkarohkeuteen. Hänen opinahjonsa oli Terijoen yhteiskoulu ja hän oli luokkansa kauneuskuningatar.
Elokuvaura
Keskikoulun jälkeen Sirkka oli töissä rohdoskaupassa Viipurin Kaupunginteatterin kupeessa. Teatterin työntekijät olivat kaupan vakioasiakkaita ja ehdottivat Sirkalle tuon tuostakin elokuvanäyttelijäksi pyrkimistä. Karjalaistytöllä ei ollut filmitähtihaaveita ja hän suhtautui teatterilaisten ehdotuksiin huumorilla. Tieto viipurilaisen kemikaliokaupan myyjän kauneudesta kiiri myös elokuvaohjaaja Valentin Vaalan korviin. Vaala oli Viipurissa etsimässä näyttelijöitä suunnitteilla olevaan Niskavuoren naiset -elokuvaansa, mutta kaupunginteatterista ei löytynyt sopivia henkilöitä. Laulaja Thure Bahne kertoi Vaalalle rohdoskaupan kauniista myyjättärestä – Vaala pyysi heti 16-vuotiaan Sirkan koekuvaksiin ja tämä suostui. Taiteilijanimi Sirkka Sari oli niin ikään Vaalan idea. Sari muutti Helsinkiin ja sai kiinnityksen Suomi-Filmin kuukausipalkkaiseksi näyttelijäksi. Hänelle annettiin filmitähdelle sopivat vaatteet, ja hän opetteli puhetekniikkaa ja liikkumista.
Sarin ensimmäinen rooli valkokankaalla oli opettajatar Ilona Ahlgren elokuvassa Niskavuoren naiset. Tauno Palo näytteli naimisissa olevaa Niskavuoren Aarnea, joka rakastuu Ilonaan ja lopulta jättää perheensä nuoren naisen vuoksi. Aikalaiskriitikot arvioivat Sarin suoriutumisen vaativasta roolista kohtalaiseksi; häntä pidettiin ulkoisesti sopivana rooliin, mutta replikoinnissa nähtiin ensikertalaisen epävarmuutta. Sen sijaan hänen liikkumistaan pidettiin luonnollisen vapaana. Ilonan rooli teki Sarista kerralla tunnetun filmitähden, jonka perhosmainen olemus herätti yleisössä ihastusta.
Vuonna 1938 Sirkka Sarilla oli naispääosa epookkielokuvassa Sysmäläinen. Hän esitti aatelisneitoa, joka pojaksi naamioituneena selvittää aviomiehensä todellisen luonteen. Brita Ekestubben osa oli fyysisesti rankka ja rohkeutta vaativa, joten se sopi erinomaisesti Sarille. Roolia varten hänen oli opiskeltava miekkailua ja ratsastusta. Kriitikot moittivat edelleen hänen replikointiaan kömpelöksi, mutta kokonaisuutena roolisuoritus arvioitiin onnistuneeksi.
Alkuvuodesta 1939 Sari matkusti Lappiin, jossa toimi sijaisnäyttelijänä elokuvassa Vihreä kulta. Hän suoritti vaativimmat hiihtokohtaukset elokuvan tähden Hanna Tainin puolesta. Kesällä 1939 Sarilla oli pääosa Vaalan komediassa Rikas tyttö. Hänen Anni-hahmonsa, joka on turhautunut joutilaaseen elämäänsä, jäi melko pintapuoliseksi. Elokuvan ensi-ilta oli Sarin kuoleman jälkeen, eivätkä kriitikot juuri arvioineet hänen suoritustaan taiteelliselta kannalta, vaan keskittyivät surunvalitteluihin.
Yksityiselämä
Sirkka Sari kihlautui toukokuussa 1938 luutnantti Teemu Linnalan kanssa. Sari ja Linnala olivat tutustuneet kolmisen vuotta aiemmin. He tapasivat toisensa viimeisen kerran kesäkuussa 1939; tuolloin he sopivat hääpäiväkseen maanantain 16. lokakuuta 1939. Sirkka Sari kuoli sunnuntaina heinäkuun 30. päivänä.
Kuolema
Sirkka Sari kuoli tapaturmaisesti Hämeenlinnassa Hotelli Aulangolla elokuvan Rikas tyttö valmistumiseen liittyvässä juhlinnassa. Elokuva oli saatu loppukohtausta vaille valmiiksi, ja Sari oli ehdottanut Hauholla majailevalle kuvausryhmälle juhlaillan viettoa Aulangolla. Sulhanen Linnala oli leirillä Perkjärven lähistöllä, ja oli keskustellut puhelimitse morsiamensa kanssa tämän kuolinpäivän aamuna. Linnalan mukaan Sari oli vaikuttanut hyväntuuliselta ja odottanut tapaavansa sulhasensa pian. Aulangolle lähtivät Sarin lisäksi ohjaaja Vaala sekä muita näyttelijöitä ja kuvausryhmän jäseniä. Heidän seuraansa liittyi myös Vaalan tuttava, luutnantti Jaakko Sauli.
Illan aikana Sari halusi käydä vilvoittelemassa ulkona ja pyysi tanssikavaljeeriaan Saulia mukaan. Hän oli paikallaolijoiden mukaan ollut iloisella tuulella. Sari ja Sauli menivät hissillä viidenteen kerrokseen ja sieltä kattoterassille. Sari kiipesi näköalatorniksi luulemansa savupiipun tikkaat ylös ja putosi sen sisään. Sarin perässä huipulle kiivennyt Sauli ei nähnyt putoamista vaan ainoastaan sen, että Sari oli kadonnut jonnekin. Tajuttuaan Sarin pudonneen Sauli hälytti hotellin henkilökunnan. Sarin ruumis löydettiin lämmityskeskuksen tuhkanpoistouunista hotellin kellarikerroksessa. Häntä yritettiin elvyttää, mutta kymmenen minuutin kuluttua paikalle saapunut lääkäri totesi hänet kuolleeksi. Sarin kuolinsyitä olivat sisäiset vammat sekä sydämen pysähtyminen. Putoamismatkaa savuhormin huipulta oli lähes 30 metriä.
Sarin traaginen kuolema kohosi sensaatiouutiseksi Suomessa. Lehdistö kirjoitti nuoren filmitähden kuolemasta vuolaasti. Toisen maailmansodan uhka lietsoi Sarin kuolemaan liitettyjä perättömiä huhuja. Mukaan mahtui myös skandaalinhakuisia vihjailuja itsemurhasta ja henkirikoksesta – taustalla olivat useisiin julkisuuden henkilöihin liitetyt valheelliset vakoojajuorut. Näyttelijäseurueeseen kuulunut Topo Leistelä kertoi nähneensä Sarin kuolinpäivää edeltäneenä yönä enneunen, jossa muuan henkilö oli temppuillut Tilkan sairaalan savupiipun päällä.
Sirkka Sari haudattiin Muolaan Perkjärven hautausmaalle Karjalankannakselle lauantaina 5. elokuuta. Hautajaiset olivat merkkitapahtuma, saattoväkeä riitti parin kilometrin verran. Neljä kuukautta myöhemmin syttyi talvisota, jonka aikana Perkjärven kirkko ja hautausmaa tuhoutuivat täydellisesti. Suomen valtio luovutti alueen Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle. Sirkka Sarin hautapaikkaa on etsitty Perkjärveltä 1990-luvulta lähtien, mutta toistaiseksi sitä ei ole pystytty paikallistamaan.
Kellari
Kellari viittaa muun muassa seuraaviin:
Elokolo
Elokolot ovat Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry:n yhdessä paikallisten jäsenyhdistystensä kanssa ylläpitämiä kansalaisten kohtaamis­paikkoja. Ne saivat alkunsa Elämäntapaliiton puitteissa 90-luvun alussa. Elokolot ja muut kohtaamis­paikat ovat kaikille avoimia kansalaisten kohtaamispaikkoja, joiden tavoitteena on terveyden ja sosiaalisen hyvinvoinnin edistäminen päihdehaittoja ehkäisemällä ja tukemalla ihmisten omaehtoista, aktiivista elämää. Päihteettömissä kohtaamispaikoissa tarjotaan vertaistukea, luottamuksellista keskustelua, palveluneuvontaa, ryhmätoimintaa sekä jokaiselle kuuluvaa kulttuuritarjontaa työttömille, nuorille, eläkeläisille ja syrjäytymisuhan alaisille. Kohtaamispaikat tarjoavat myös työllistymismahdollisuuksia työttömille, opiskelijoille sekä yhdyskuntapalvelun suorittajille.
EHYT ry:n kohtaamispaikkaverkostoon kuuluu vajaat kaksikymmentä kohtaamispaikkaa, joiden kaikkien perusajatuksena on toisesta ihmisestä välittäminen ja lähiyhteisön tukeminen. Helsingissä, Lahdessa, Pirkkalassa ja Turussa on Elokolo, jonka toiminnasta vastaa Elämäntapaliiton aluetyöntekijä, muilla paikkakunnilla kohtaamispaikan taustavoimana on elämäntapayhdistysten lisäksi mm. asukas-, mielenterveys-, sosiaalitalous- ja/tai työttömien yhdistyksiä.
Toiminta
Kohtaamispaikat ovat myös toimintakeskuksia. Toimintamuodot vaihtelevat paikkakunnittain sisältäen esimerkiksi näkövammaisille lukemista, lähiötalkkaritoimintaa, kirpputoreja, tutustumis- ja luontoretkiä. Kohtaamispaikoissa vedetään myös Taitolaji-toimintaa, toteutetaan toiminnallisia ryhmätapaamisia ja -harrasteita, käydään tutustumassa virastoihin yms., sekä järjestetään kulttuurikäyntejä ja erilaisia kursseja. Yksittäinen tärkeä toimintapäivä on kansainvälisen Köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisen päivän Asunnottomien yö -tapahtuma 17.10.
Toimintakeskuksissa on mahdollista asioida ilmaiseksi internetissä työttömyysturvaan, asumistukeen, sairauspäivärahaan ja lapsiperheiden etuuksiin liittyvissä asioissa tai hakea vapaita työpaikkoja. Suuremmissa kaupungeissa olevien kohtaamispaikkojen asiakkaiden enemmistöllä, vuosia syrjäytymistä vastaan kamppailleilla, ei työnsaanti ole ensimmäisenä toiveissa, sillä tavoitetta pidetään saavuttamattomana. Kohtaamispaikat ovat kävijäprofiililtaan hyvin erilaisia, mutta jokaisella paikkakunnalla ne ovat työmuoto jolla tavoitetaan suuri selviytymiseen tukea tarvitseva joukko.
Petter Wilhelm Snellman
Snellmanin vanhemmat olivat kauppias, raatimies, kunnallisneuvos Petter Vilhelm Snellman ja Fredrika Fellman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Oulun ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1901 ja oikeustutkinnon 1902. Snellman sai varatuomarin arvon 1904.
Elokolo
Toiminta
Elokoloissa koulutetaan lisäksi vapaaehtoisia ja tarjotaan samalla paikka jossa tehdä mielekästä vapaaehtoistyötä. Elokolojen mottoja: Kaveria ei jätetä! Yhteistyössä on voimaa!
Ekokoloissa järjestetään myös asunnottomien yöhön liittyviä tapahtumia 17. lokakuuta.
Petter Wilhelm Snellman
Snellman oli Oulun kaupunginvoutina 1906–1918 ja hän toimi myös kaupunginvaltuuston sihteerinä, anniskeluyhtiön tarkastajana ja kaupungin eläkekassan rahastonhoitajana sekä oli Oulun säästöpankin johtokunnan jäsenenä. Snellaman osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella ja oli muun muassa tykkimiehenä Tampereen ja Viipurin piirityksissä. Sodan jälkeen hän oli sodan suorituskomitean seka sotasaaliskeskuskomitean jäsenenä. Vuoonna 1918 Snellman nimitettiin senaatin siviilitoimituskunnan esittelijäksi ja esittelijäsihteeriksi. Vuonna 1922 hänestä tuli sisäasiainministeriön esittelijäneuvos ja 1932 sisäasiainministeriön kansliapäällikkö ja hallitusneuvos. Kansliapäällikkönä Snellman oli vuoteen 1944 saakka.
Snellman oli naimisissa vuodesta 1906 Gertrud Eufemia Schreyn kanssa.
Julkaisuja
Nimellä P. W. Snellman:
Elokolo
Aiheesta muualla
Ehyt ry: Kohtaamispaikkaverkosto
Isojoki
Isojoki on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 1 855 ihmistä ja väestötiheys on 3,06 as./km². Pinta-ala on 647,46 km², josta vesistöjä 5,04 km².
Nimen synty
Kunnan nimi Isojoki vakiintui alueelle 1600-luvulla.
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
Isojoelta on löydetty lukuisia kivikautisia esineitä. Vesijärveltä, Villamosta ja Vanhakylästästä löydetyt hioinkivet viittaavat myös asuinpaikkoihin. Keskiaikainen eräreitti Satakunnasta Etelä-Pohjanmaalle kulki luultavimmin Isojoen kautta. Pysyvästi Isojoen seutu asutettiin 1500-luvulla. Kustaa Vaasan aikana Isojoelle levisi maanviljely. Taloja rakennettiin viljavien jokilaaksojen reunoille. Metsät olivat kylän yhteistä omaisuutta isojakoon asti.
Isojoki kuului alkuaan Närpiön ruotsinkieliseen emäpitäjään. Alueet liitettiin Närpiöstä eronneeseen Lapväärttiin vuonna 1607, jolloin Isojoella oli neljä taloa. Tervanpoltto houkutteli asukkaita Isojoelle ja taloluku nousi 1700-luvulle tultaessa. Isojoen asutus oli suurimmaksi osaksi suomenkielistä ja kieliraja oli kunnan länsirajan tuntumassa.
Perimätiedon Isojoelta käytiin kirkossa aina Karkussa asti, mutta enimmäkseen Lapväärtissä. Vuonna 1710 Isojoki sai oman kirkon ja samana vuonna Isojoesta tuli Lapväärttin rukoushuonekunta. Vuonna 1725 Isojoelle muutti oma pitäjänapulainen.
Itsenäistyminen seurakuntana (1732–1868)
Isojoki tuli kappeliseurakunnaksi 1732 ja itsenäiseksi seurakunnaksi 1855. 1820-luvulla Isojoelle ryhdyttiin uuden kirkon rakennustöihin, joka valmistui vuonna 1833. Isojoki eriytyi omaksi nimismiespiiriksi 1884 ja omaksi käräjäkunnaksi 1888. Isojoen ensimmäinen itsenäinen kuntakokous pidettiin pappilassa vuonna 1868. .
Isojoen väestönkasvu kiihtyi 1800-luvulla ja vuonna 1880 väkiluku oli 4016.
Kehittyminen kuntana (1868–)
1900-luvun vaihteen jälkeen Isojoen kasvua hidasti jonkin verran siirtolaisuus.
Isojoelle asutettiin jatkosodan jälkeen Jaakkiman siirtoväkeä. Kunnan syrjäisen sijainnin vuoksi väkiluku alkoi 1960-luvulla vähentyä voimakkaasti, ja muuttoliike suuntautui kaupunkeihin ja Ruotsiin.
Vuonna 2017 Lauhanvuoren kansallispuistoon Isojoella istutettiin metsäpeuroja, joista toivotaan muodostuvan elinvoimainen kanta.
Maantiede
Isojoen naapurikunnat ovat Karijoki, Kankaanpää, Kauhajoki, Kristiinankaupunki, Merikarvia ja Siikainen. Matkaa maakuntakeskukseen Seinäjoelle on 101 km.
Ira
Ira on etunimi, joka eri maissa esiintyy sekä miehen että naisen nimenä.
Isojoki
Liikenne
Isojoki sijaitsee melko kaukana pääteistä, ja lähin rautatieasema on Seinäjoella. Isojoen kirkonkylän kautta kulkevat seututie 661 Merikarvian Kuvaskankaalta Kauhajoen Päntäneelle ja seututie 664 Honkajoelta Kristiinankaupunkiin.
Ira
Venäjällä ja Suomessa Ira on naisen nimi, joka on lyhentymä kreikan nimestä Eirene (, joka merkitsee rauhaa ja oli myös kreikkalaisen rauhan jumalattaren nimi. Englanninkielisissä maissa Ira on miehen nimi, joka on peräisin heprean tarkkaavaista tarkoittavasta sanasta ira (tai iira) ja mainitaan myös Vanhassa testamentissa erään Daavidin-aikaisen papin nimenä.
Isojoki
Luonto
Lauhanvuoren kansallispuisto on Isojoen ja Kauhajoen rajalla sijaitseva kansallispuisto. Lauhanvuoren rinteillä on näkyvissä jääkauden jättämiä merkkejä. Näyttävimpiä näistä ovat Kivijata eli pirunpelto sekä Aumakivi.
Alex Jacob
Alex Jacob (s. 27. lokakuuta 1984, Houston, Teksas) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on opiskellut taloutta ja matematiikkaa Yalen yliopistossa.
Jacob tuli pokeriyleisön tietoisuuteen sijoituttuaan toiseksi World Poker Tourin (WPT) Foxwoods Poker Classic -turnauksessa huhtikuussa 2006. Jacob ansaitsi Victor Ramdinin voittamassa turnauksessa 655 507 dollaria. Lokakuussa 2006 Jacob saavutti uransa toistaiseksi suurimman voiton Yhdysvaltain pokerimestaruuskilpailun, United States Poker Championshipin 9 700 dollarin no limit hold'em -turnauksessa. Ykköspalkinto oli 878 500 dollaria. Maaliskuussa 2007 Jacob voitti Ultimate Poker Challenge Championship -turnauksen ja ansaitsi 105 380 dollaria.
Isojoki
Kylät
Heikkilä, Iivarinkylä, Kirkonkylä, Kodesjärvi, Kortteenkylä, Kärjenkoski, Koppelonkylä, Leppikylä, Möykky, Peurala, Polvenkylä, Sakara, Sarviluoma, Suojoki, Piikkilänkylä, Vanhakylä, Vesijärvi, Villamo, Viitakoski, Pettukylä.
Alex Jacob
World Series of Pokerin (WSOP) vuoden 2006 turnauksissa Jacob sijoittui neljästi rahoille. Parhaimmillaan hän oli neljäs John Galen voittamassa 2 500 dollarin pot limit hold'em -turnauksessa. Seuraavana vuonna tuloksena oli kolme rahasijaa ja Cairan O'Learyn voittaman 1500 dollarin no limit hold'em turnauksen kolmostila.
Elokuussa 2007 Jacobin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,1 miljoonaa dollaria.
Isojoki
Kylät
Palvelut ovat keskittyneet Isojoen kirkonkylään.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Isojoella oli 2 032 asukasta, joista 792 asui taajamassa, 1 230 haja-asutusalueilla ja 10:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Isojoen taajama-aste on 39,2 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Isojoen kirkonkylä.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Uskonto
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Isojoella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Isojoen alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Elinkeinorakenne
Vuonna 2015 Isojoella oli 733 työpaikkaa. Niistä 24 prosenttia oli alkutuotannossa, 22 % jalostuksessa ja 51 % palvelualoilla. Isojoen yritysrakenne on monipuolinen. Suuri osa yrityksistä on maatalousalalla, maanrakennusalalla ja metsätaloudessa. Isojoen suurimpia yrityksiä ovat Isojoen Saha, Maanrakennus Hautala, Kuljetus Viitalähde sekä Luontomatkailukeskus Lauhansarvi. Isojoen suurimpiin yritystuloverojen maksajiin kuuluivat vuonna 2021 myös Lankoski Oy sekä Isojoen Osuuspankkki.
Matkailu
Lauhanvuoren kansallispuiston ulkopuolella on matkailupalveluja, kuten Lauhansarven luontomatkailukeskus, Kangasjärven leirintäalue sekä Kauhajoen puolella Muurahaisen luontomatkailukeskus. Kaikkia yhdistää Lauhanvuoren kansallispuiston maisemat.
Lauhansarven luontomatkailukeskus avattiin 6. tammikuuta 2000, joskin toiminta alkoi jo syksyllä 1999. Arto Koiviston hiihtomuseo, Suomen sahtiopisto sekä turvehoitosauna palvelevat koko vuoden ajan.
Kangasjärven kesäleirintäalueen kymmenen mökkiä, teltta- ja asuntovaunupaikat palvelevat kesäkuukaudet.
Tapahtumat
Isojoella järjestettäviä tapahtumia ovat keväisin järjestettävät Isojoki-viikot, heinäkuun ensimmäisenä viikonloppuna järjestettävä Isojoen Raitilla-tapahtumaviikonloppu sekä heinäkuun lopussa järjestettävät Lauhan spelit.
Museot ja nähtävyydet
pienoiskuva|oikea|300px|Isojoen kirkko ja kellotapuli. Kyllikki Saaren suohauta sijaitsee kahden kilometrin päässä Isojoen keskustasta Kauhajoelle päin. Paikalle on pystytetty muistomerkki vuonna 1953 surmatun nuoren tytön, Kyllikki Saaren, löytymispaikalle. Isojoen keskustassa sijaitsee perunankuorimaveitsipatsas, joka pystytettiin Isojokisten maailmanennätystempauksen muistoksi, kun kuntalaiset kuorivat perunoita yli 50 tunnin ajan Guinnesin ennätysten kirjaan.
Isojoen puukirkon on suunnitellut Carl Ludvig Engel. Kirkko valmistui vuonna 1833 kirkonrakentaja Erik Kuorikosken johdolla. Kellotapuli valmistui vuonna 1854.
Ruoka
Isojoen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kalaperunat.
Luontokohteet
Isojoella sijaitsee Lauhanvuoren kansallispuisto, joka kuuluut Lauhanvuori–Hämeenkangas Geoparkiin, joka on lisätty Unescon ainutlaatuisten geologisten kohteiden verkostoon vuonna 2020. Lauhavuoren laki kohoaa 231 metrin korkeuteen, noin sata metriä ympäristöä korkeammalle.
Urheilu ja liikunta
Isojokelaisia urheiluseuroja ovat Isojoen Urheilijat. Isojoella sijaitsevia ulkoliikuntapaikkoja ovat yleisurheilukenttä, Koulukolmion monitoimikenttä, frisbeegolfrata ja monitoimipuisto. Isojoella sijaitsevia uimapaikkoja ovat Kangasjärven, Kodesjärven, Sarvijärven, Suojoen ja Vesijärven uimarannat. Sisäliikuntatiloja Isojoella ovat monitoimitalo, Koulukolmion liikuntasali sekä Isojoen sisäampumarata.
Hallinto
Isojoen kunnanjohtaja, Linda Leinonen, valittiin kaupunginjohtajaksi Kauhajoelle syksyllä 2017. Viransijaisena toimi Juha Mattila. Uudeksi kunnanjohtajaksi valittiin 19. tammikuuta 2018 Juha Herrala.
Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista yksitoista on keskustan hallussa kaudella 2021–2025. Valtuuston puheenjohtajana toimii Esa Saarinen.
Kunnanhallituksessa on yhdeksän jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Pia Jaakkola.
Politiikka
Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa. (Lähde: Yle, Vaalitulospalvelu)
Einar Berger
pienoiskuva|Einar Berger perheineen vuonna 1918. Einar Halfdan Berger (23. maaliskuuta 1890 Finnkroken, Reinøya, Tromssa – 19. toukokuuta 1961 Asker) oli norjalainen taidemaalari. 10-vuotiaana hän aloitti isänsä apuna kalastajana. Myöhemmin hän toimi eri ammateissa, kuten kokkina ja kauppiaana. Hän piirsi ja maalasi itseoppineena pitkään, ja opiskeli hetken vuonna 1920 Ola Abrahamssonin Masters-koulussa Oslossa. Hän päätti aloittaa päätoimisena maalarina vuonna 1926.
Berger kuvasi maalauksissaan usein kalastusaluksia aallokossa taustanaan myrskypilviä, haaksirikkoutumisia ja kalastajakylien satamia. Kuvat näyttävät hetken inspiraatioilta. Pohjois-Norjan taidemuseolla on suurin kokoelma hänen teoksiaan.
Einar Berger oli naimisissa Kristine Mydsken kanssa ja heillä oli kolme lasta. Heidän poikansa Karl Mydske Berger (1918–1997) oli myös taidemaalari.
Västanlid
Västanlid on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva nuorisoseurantalo, jonka omistaa vuonna 1933 perustettu ruotsinkielinen nuorisoseura Västra Sjundeå Ungdomsförening. Talo sijaitsee Lappersin kylässä.
Västanlidin rakennus on valmistunut vuonna 1961 ja taloa käytetään seuran kokoontumistilana, sekä vuokrataan erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Seuran toiminta ja seuratalo olivat vuonna 2013 uhattuina, sillä Västanlid oli huonossa kunnossa ja yhdistys talousvaikeuksissa. Toiminta kuitenkin saatiin vilkastumaan ja seura taloineen säästyi.
Vennajärvi (Kangasala)
Vennajärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Sahalahden kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 0,8 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Puharinsuon länsiosassa sen ojitetulla osalla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat suota.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 127,0 metriä mpy. Vaikka suo on ojitettu, ei yhtään osaa ole ohjattu järveen. Se on siinä mielessä umpijärvi.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa järven kautta on merkitty talvitie, mutta muuten järvi ja sen suo olivat koskemattomia. Saman suon itäpäässä oli nostettu pehkua. Tilanne jatkui samana vuoden 1980 kartassa, mutta kartassa on merkitty jälkipainoksena tulevan metsäautotien linjaus järven lähelle. Tie on rakennettu vuoden 1987 kartassa, mutta soiden nykyistä ojitusta ei silloinkaan vielä ollut aloitettu.
Jukka-Pekka Palo
Jukka-Pekka Palo (s. 7. elokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt niin tv-sarjoissa, elokuvissa kuin teatterissakin. Tällä hetkellä Palo on kiinnitettynä Suomen Kansallisteatterissa.
Jukka-Pekka Palo on näyttelijä Tauno Palon ja Kirsti Ortolan poika. Palo on naimisissa pukusuunnittelija Riitta Anttosen kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, Olga ja Amanda. Jukka-Pekka Palon velipuolia olivat näyttelijät Pertti Palo ja Martti Palo.
Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1961 elokuvassa Tulipunainen kyyhkynen, jossa hän näyttelee aitaan nojavaa pikkupoikaa. Elokuva jäi hänen isänsä viimeiseksi elokuvaksi. Muista elokuvista Palo muistetaan muun muassa roolistaan Aki Kaurismäen elokuvassa Varjoja paratiisissa. Palon teatterirooleista muistetaan muun muassa Henrik Ibsenin Peer Gynt.
Televisiossa Palo juonsi aikoinaan Kolmoskanavalla nähtyä tietokilpailu Megavisaa vuosina 1991–1995, MTV3-kanavalla nähtyä Noppapottia vuosina 1995–1996 sekä Nelosella nähtyä Giljotiinia vuosina 2001–2002. Näyttelijänä Palo on esiintynyt tv-sarjoissa Vesku Show, Kotikatu ja Salatut elämät.
Ääninäyttelijänä hän on esiintynyt esimerkiksi Scar-leijonan suomenkielisenä äänenä piirroselokuvassa Leijonakuningas, Mikki Hiiren äänenä lukuisissa Disneyn piirretyissä, Lokki Joonatan -äänikirjan lukijana ja Rango-elokuvassa.
Jukka-Pekka Palo vaikuttaa myös Suomen Näyttelijäliiton hallituksessa. .
Fender Jazzmaster
Fender Jazzmaster on Fenderin vuodesta 1958 eteenpäin valmistettu sähkökitaramalli.
Alkuperä
Kun Stratocaster tuli vuonna 1954 markkinoille, sen käyttäjiä olivat yleensä rock- ja blues-muusikot. Leo Fender alkoi muutaman vuoden kuluttua työstää uudenlaista kitaraa, joka oli sunnattu nimenomaan jazz-muusikoille. Fender yritti tehdä rungosta mahdollisimman mukavan niille muusikoille, jotka soittivat istuvassa asennossa, mutta kitara ei kuitenkaan saavuttanut suosiotaan jazz-muusikoiden keskuudessa. Sen sijaan Jazzmaster yleistyi monien surf-yhtyeiden, ja myöhemmin myös indie- ja punk-yhtyeiden, keskuudessa.
Työtaistelu
Työtaistelu on yleisnimitys tilanteesta, jossa työnantaja tai työnantajajärjestö ja työntekijäjärjestö eivät pääse sopimukseen työehdoista, ja käyttävät painostuskeinoja sopimuksen saavuttamiseksi. Työtaistelua voidaan käydä esimerkiksi työolojen tai palkkojen parantamiseksi.
Työntekijät voivat käyttää työtaistelukeinona muun muassa ylityökieltoa, lakkoa ja jopa joukkoirtisanoutumista. Työnantaja voi määrätä vastaavasti työsulun, joka estää tietyn alan ammattiliittoon kuuluvia työntekijöitä pääsemästä työpaikalle. Työntekijät voivat käyttää työtaistelutoimena myös saartoa, jossa esimerkiksi kokonainen monialatyönantaja tai työala lopettaa työnteon.
Hätätyö rajaa lakko-oikeutta niin, että työ voidaan teettää lakosta huolimatta siinä tapauksessa, että lakko uhkaa aiheuttaa keskeytyksen säännöllisessä toiminnassa tavalla, joka vaarantaa hengen, terveyden, omaisuuden tai ympäristön, eikä työtä voi siirtää myöhemmin suoritettavaksi. Tällaisiin töihin ei voida myöskään kohdistaa työsulkua.
Työtaistelut Suomessa
Useimmissa länsimaissa lakko työntekijöiden oikeutena on laillistettu 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa työntekijöiden oikeuksien kasvaessa. Nykyisin lakko-oikeus kuten ammatillinen järjestäytyminen katsotaan työntekijöiden perusoikeudeksi ja se on tunnustettu useimmissa perustuslaeissa. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimuksiin n:o 87 ja 98 on niiden valvontakäytännössä katsottu sisältyvän oikeus työtaisteluun. Suomessa perustuslain 13 §:n 2 turvaa yhdistymisvapauden ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan artikla 28 vahvisti ammattiyhdistysliikkeen työtaisteluoikeuden.
Laiton lakko
Vuodessa on noin 100 laitonta lakkoa, 92 % lakoista, Ruotsissa vain muutama.
Työoikeuden professori Seppo Koskinen ja prosessioikeuden professori Antti Jokela haluaisivat muuttaa lakia. Työtuomioistuimelle voisi antaa oikeuden määrätä turvaamistoimen ja työtuomioistuin voisi myös määrätä selvästi laittomista lakoista uhkasakkomaisesti hyvityksen nopeutetussa käsittelyssä.
Lainkäytön emeritusprofessori Jyrki Virolaisen mukaan oikeustoimet laittomia lakkoja vastaan eivät rajoita laillista lakko-oikeutta. Hänestä tällaiset turvaamistoimet ovat tärkeitä ja niiden pitää olla nopeasti käytettävissä estämään sopimuksen tai lain vastaisia lakkotoimia.
Suomessa paperiliitto maksoi vain 20 000 euron sakon lakosta, joka aiheutti metsäteollisuuden mukaan kymmenien miljoonien eurojen tappiot yrityksille.