cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charlestown (Nevis)
Nevisin saarella oli aikoinaan Länsi-Intian ainoa oikeusistuin merirosvojen tuomitsemista ja teloitusta varten. Charlestownin edustan lahti, Gallows Bay, on saanut nimensä mestauspaikan mukaan.
Akheron
thumb|200px|[[Kharon (mytologia)|Kharon ylittämässä Akheronia Danten Jumalaisen näytelmän 3. laulussa. Gustave Dorén piirros.]] Akheron on kreikkalaisessa mytologiassa joki, joka virtaa Haadeen eli manalan halki. Yleensä se yhdistetään samannimiseen luoteiskreikkalaiseen jokeen, jonka nykykreikkalainen nimi on Achérontas.
Sibylla (Ruotsin prinsessa)
thumb|Prinsessa Sibyllan ja hänen puolisonsa [[Kustaa Aadolf (Ruotsin perintöprinssi)|Ruotsin perintöprinssin Kustaa Aadolfin hauta.]]
Sibylla Calma Marie Alice Bathildis Feodora (18. tammikuuta 1908 Friedensteinin linna, Gotha, Thüringen, Saksan keisarikunta – 28. marraskuuta 1972 Tukholma, Ruotsi) oli syntyjään Saksi-Coburg-Gothan prinsessa ja avioiduttuaan Ruotsin perintöprinssin Kustaa Aadolfin kanssa vuonna 1932, hänestä tuli Ruotsin prinsessa ja Länsipohjan herttuatar. Vuodesta 1965 lähtien hän oli Ruotsin ensimmäinen nainen, kun kuningatar Louise kuoli ja kuningas Kustaa VI Aadolf jäi leskeksi. Prinsessa Sibylla oli kuningas Kaarle XVI Kustaan äiti.
Biografia
Prinsessa Sibylla syntyi Albanyn herttua Karl Edvard Sachsen-Coburg-Gothalle ja Victoria Adelheidille, joka kuului Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburgin sukuun. Samaan suku hallitsee edelleenkin Tanskaa. Hän kävi ensin koulua kotonaan ja lähti sitten opiskelemaan Coburgin Alexandrinenschuleen. Sen jälkeen hän opiskeli taiteiden Kunstgewerbeschulessa Weimarin kaupungissa.
Ruotsin prinsessa
Sibylla tapasi Lontoossa 1931 Ruotsin perintöprinssin Kustaa Aadolfin, ja he ihastuivat toisiinsa. He menivät kihloihin Callenbergin linnassa Coburgissa 16. kesäkuuta 1932, ja heidät vihittiin 19. lokakuuta 1932 Moritz-kirkossa samassa kaupungissa. Prinssipari muutti asumaan Haagan linnaan Tukholmaan, ja he saivat vuosina 1934–1943 neljä tytärtä, niin kutsutut ”Hagan prinsessat” :
ja lopuksi kruununprinssin
Saksalaisena Sibyllan oli vaikea aluksi tulla hyväksytyksi uudessa kotimaassaan. Yleinen vastenmielisyys saksalaisia kohtaan kohdistui häneen myös toisen maailmansodan aikana. Prinsessaa oli nuorempana kuvattu avoimeksi ja eloisaksi henkilöksi, mutta ajan myötä hän muuttui hiljaiseksi ja varautuneeksi. Sekä prinsessa että prinssi Kustaa Aadolf yrittivät luoda myönteisen suhteen lehdistöön, mutta se oli vaikeaa.
Miehensä kuoltua prinsessa Sibylla eli lastensa kanssa ja heidän vuokseen. Hän jatkoi edustustyötään kuningas Kustaa VI Aadolfin vierellä ja hänestä tuli ”valtakunnan ensimmäinen nainen” kuningatar Louisen kuoltua 7. maaliskuuta 1965. Tämä arvonimi Sibyllalla säilyi hänen kuolemaansa asti.
Prinsessa oli ulkoilmaihminen ja liikkui mielellään luonnossa. Kiinnostuksen luontoa kohtaan hän antoi perintönä lapsilleen, varsinkin Kaarle Kustaalle, joka oli myös aktiivinen partioliikkeessä. Kukat, maalaus ja autoilu olivat prinsessalle mieluisia. Hän sisusti mielellään kesäasuntoaan Hagabergissä Sollidenin lähellä Öölannissa.
Kun hänen äitinsä, arkkiherttuatar Victoria Adelheid kuoli vuonna 1970, Sibyllasta tuli noin 200 miljoonan Ruotsin kruunun perinnön myötä Ruotsin rikkain nainen.
Itseorganisoituva kartta
Itseorganisoituva kartta on ohjaamattomaan oppimiseen perustuva neuroverkkomalli. Sen on kehittänyt akateemikko Teuvo Kohonen. Hän julkaisi menetelmän 1980-luvulla. Se on Kohosen kansainvälisesti tunnetuin työ ja yksi Suomen tieteen kansainvälisesti siteeratuimmista yksittäisistä tuloksista. Itseorganisoituvan kartan teoriasta ja sovelluksista on kirjoitettu yli 7 000 tieteellistä artikkelia. Mallista on käytetty myös nimeä Kohonen map tai Kohonen network.
Itseorganisoituvassa kartassa tilastolliset yhteydet moniulotteisen datajoukon alkioiden välillä muunnetaan yksinkertaisiksi geometrisiksi suhteiksi, jotka voidaan näyttää esimerkiksi kaksiulotteisena karttana. Moniulotteinen tieto siis pakataan tavalla, jossa tärkeimmät topologiset ja metriset suhteet alkioiden välillä säilyvät, ja lopputuloksena syntyvä kartta voi tarjota jonkinlaisen abstraktion tietosisältöön.
Itseorganisoituvan kartan sovelluksia ovat muun muassa puheen- ja hahmontunnistus, visualisointi, tietoliikennetekniikka ja semanttinen web.
Algoritmi
Itseorganisoituvan kartan toiminta perustuu ajatukseen, että joukko keinotekoisia neuroneita mukautuu oppimisprosessin aikana esittämään syötteenä annetun datajoukon keskeisiä tilastollisia ominaisuuksia. Keinotekoiset neuronit ovat matemaattisesti todettuna numeerisia mallivektoreita. Sekä datajoukon syötevektoreiden ja mallivektoreiden alkioiden määrä on sama. Syötevektorissa voi olla mitä tahansa numeerisessa muodossa esitettävää dataa kuten ihmisiä koskevien lääketieteellisten mittauksien tuloksia, yritysten tilinpäätöstietoja tai valtioiden tilaa kuvaavien muuttujien arvoja.
Itseorganisoituvaa karttaa päivitetään seuraavalla tavalla:
Sydämeen kirjoitettu
Sydämeen kirjoitettu on suomalaisen iskelmälaulaja Vicky Rostin 8. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Itseorganisoituva kartta
Algoritmi
Similarity matching (vektorien yhteensovitus):
missä x(t_k) on verkon vastaanottama moniulotteinen datavektori ja m_i(t_k) on keinotekoinen neuroni eli painovektori. Aika ilmaistaan muuttujalla t_k.
Päivityssääntö:
,
, muulloin.
Kartan päivityssääntö tarkoittaa sitä, että datavektoria x lähimpiä neuroneita m_i siirretään sitä kohti. Näin ollen neuronit virittyvät hiljalleen data-avaruuteen.
Itseorganisoituvan kartan laajennukset ja muunnelmat
Itseorganisoituvasta kartasta on kehitetty suuri joukko laajennuksia ja muunnelmia. Seuraavassa on lueteltu muutama esimerkki.
Itseorganisoituvan kartan yksi laajennus on niin sanottu operaattorikartta. Tässä kartassa neuronina voi olla esimerkiksi aliavaruuden kanta.
WEBSOM-niminen menetelmä on kehitetty karttojen tekemiseen tekstitiedosta.
Tieteellinen yhteisö
Workshop Self-Organizing Maps on konferenssisarja, joka keskittyy itseorganisoituvan kartan teoriaan ja sovelluksiin. Se on järjestetty vuodesta 1997 eri puolilla maailmaa.
Yön maku
Yön maku on jatko-osa R. L. Stinen kirjoittamaan nuortenkirjaan Vampyyrisiskokset. Kirja kertoo Destiny Welleristä ja hänen kaksoissisarestaan Livvy Welleristä.
Juoni
Destiny Weller ja hänen kaksoissisarensa Livvy olivat erittäin läheisiä, kunnes Livvy valitsi ikuisen elämän vampyyrina ja jätti Destinyn yksin. Destiny on valmis tekemään kaikkensa saadakseen sisarensa takaisin. Myös perheen lääkäri-isä paiskii töitä yötä päivää löytääkseen keinon parantaa tyttärensä. Samaan aikaan vampyyrinmetsästäjät keräävät joukkojaan, eikä Destiny kestä ajatusta sisarensa menettämisestä. Hän päättää varoittaa Livvyä oman henkensä uhalla. Livvy on voimiensa tunnossa, ja hänen mielestään kaksoset voivat olla yhdessä vain, jos Destinykin muuttuu vampyyriksi. Destiny tekee suunnitelman, jonka toteuttaminen vaatii valtavia uhrauksia.
Humanistimanifesti I
Humanistimanifesti, tunnetaan myös nimellä Humanistimanifesti I erotuksena sen seuraajista, on vuonna 1933 julkaistu humanismin esittely, jonka allekirjoitti 34 henkilöä. American Humanist Association julkaisi Paul Kurtzin johdolla Humanistimanifesti II:n vuonna 1973.
Jordan Farmar
Jordan Robert Farmar (s. 30. marraskuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelaa tällä hetkellä Turkin liigan Anadolu Efesissä.
New Jersey Nets
Farmar allekirjoitti vapaana pelaajana heinäkuussa 2010 kolmen vuoden sopimuksen silloisen New Jersey Netsin kanssa. Hän pelasi Netsissä kaksi kautta. Heinäkuussa 2012 hän oli osa pelaajakauppaa, jossa Brooklyn Nets (seura muutti kauden 2011–2012 jälkeen New Yorkiin) hankki Joe Johnsonin Atlanta Hawksista. Farmar ei pelannut Hawksissa otteluakaan, sillä seura osti hänen sopimuksensa ulos pian sen jälkeen, kun pelaajakauppa oli vahvistettu.
Nuoruusaikoja osa 6: Reissu
Nuoruusaikoja osa 6: Reissu on kirjailija Erno Paasilinnan Nuoruusaikoja-novelleihin perustuva televisioelokuva, jonka on ohjannut Rauni Mollberg. Vuonna 2003 valmistunut elokuva ensiesitettiin Yle TV2:lla 16. huhtikuuta 2004. Toisen kerran se esitettiin samalla kanavalla 27. heinäkuuta 2005. Elokuva on kuvattu Varsinais-Suomessa.
Jordan Farmar
Maccabi Tel Aviv ja Anadolu Efes
NBA:n jouduttua kaudella 2011–2012 alkukauden ajaksi työsulkuun, Farmar teki sopimuksen israelilaisen Maccabi Tel Avivin kanssa. Hän palasi NBA:han ja New Jersey Netsiin työsulun päätyttyä. Heinäkuussa 2012, tultuaan vapaaksi pelaajaksi NBA-sopimuksensa ulososton jälkeen, Farmar teki sopimuksen turkkilaisen Anadolu Efesin kanssa.
Särkijärvi (Pälkäne, Kuisema)
Särkijärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä Kuiseman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se sijaitsee soistuneessa painaumassa Suivonvuoren juurella. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja se rannat ovat puoliksi metsämaata ja suon reunustamaa peltomaata. Järvi on autio.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Ilmoilanselän alueeseen (35.771) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,6 metriä mpy. Siihen on johdettu kuusi pikkuojaa ja sen läpi virtaa Suivonoja, jonka nimi on yläjuoksulla Ohraoja. Ohraoja alkaa Ansajärvestä. Suivonoja laskee Ilmoilanselkään.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa on järvi piirretty pitkän muotoisena, vaikka järvi on nykyään pyöreä. Tähän voi olla syynä laskuojan perkaaminen, joka olisi laskenut vedenpintaa. Samaa on havaittavissa yläjuoksun Ohralammella. Koska asiasta ei ole tiedossa asiakirjoja todisteeksi, tietoa täytyy pitää epävarmana. Kartassa näkyy myös laajat niityt, jotka on raivattu järven pohjoispuolelle. Osa on myöhemmin raivattu peltomaaksi, joka reunustaa nykyään järveä. Vuoden 1959 ja myöhemmissäkin peruskartoissa on järvi autio.
Gianni Agnelli
thumb|Gianni Agnelli Giovanni Agnelli, (paremmin tunnettu nimellä Gianni Agnelli, 12. maaliskuuta 1921 Torino, Italia – 24. tammikuuta 2003 Torino, Italia), oli italialainen teollisuusmies ja Fiatin pääomistaja.
Agnellista tuli isoisänsä Giovanni Agnellin perustaman Fiatin toimitusjohtaja vuonna 1963 ja hallituksen puheenjohtaja vuonna 1966. Agnelli uudisti Fiatin ja laajensi yhtiötä. Hän vetäytyi Fiatin johdosta vuonna 1996. Hänet oli sitä ennen nimitetty elinikäiseksi senaattoriksi ja hän oli Italian historian rikkain liikemies. Fiatin johtajana Agnelli hallinnoi 4,4 %:a Italian bruttokansantuotteesta (BKT), 3,1 %:a maan teollisuustyövoimasta ja 16,5 %:a sen teollisuuden tutkimusinvestoinneista.
Agnelli toimi jalkapalloseura Juventuksen puheenjohtajana vuosina 1947–54.
Sienan maakunta
Sienan maakunta on maakunta Toscanan hallintoalueella Keski-Italiassa.
Sienan maakunnan pinta-ala on 3 821 km2 ja asukasluku noin 270 000. Maakunta muodostuu 36 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Siena.
Suurimmat kunnat
Sienan maakunnan väkiluvultaan suurimmat kunnat ovat (31.12.2015):
Tevfik Başer
Tevfik Başer (s. 12. tammikuuta 1951 Çankırı) on turkkilaissyntyinen saksalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänen elokuvansa Lebewohl, Fremde näytettiin vuonna 1991 Cannesin elokuvajuhlien Un Certain Regard -osiossa. Muita elokuvia, joissa hän on työskennellyt, ovat olleet Zwischen Gott und Erde (1983), 40 Quadratmeter Deutschland (1986) ja Abschied vom falschen Paradies (1989).
Katy Sexton
Katy Sexton MBE (s. 21. heinäkuuta 1982 Portsmouth) on brittiläinen uimari.
Sexton on ensimmäinen brittiläinen naisuimari, joka on voittanut kultaa uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa. Sexton voitti 200 m selkäuinnin vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän osallistui myös Ateenan vuoden 2004 olympialaisiin ja oli 200 metrin selkäuinnin finaalissa seitsemäs. Vuoden 1998 Kansainyhteisön kisoissa hän voitti 200 metrin selkäuinnin ja sijoittui kolmanneksi vuonna 2002.
Pandox
Pandox Ab on Ruotsalainen hotellisijoitusyhtiö. Pandox Ab omistaa 143 hotellia 15 maassa, joissa on yli 31 tuhatta huonetta (helmikuu 2018). Suomessa Pandoxin omistamia hotellikiinteistöjä ovat muun muassa Hilton Helsinki Kalastajatorppa, Scandic Continental Helsinki ja Cumulus Imatran Valtionhotelli. Pandox operoi itse 11:tä hotellia, pääosin Euroopassa. Pandox Ab aloitti toimintansa vuonna 1995. Pandox Ab toimii pääosin Pohjois-Euroopassa, mutta sillä on toimintaa myös muissa maissa. Yhtiön arvo on tällä hetkellä (tammikuu 2018) 14707.50 Milj. Ruotsin kruunua.
Historia
Pandox aloitti toimintansa Ruotsissa vuonna 1995. Se omisti silloin 18 kiinteistöä ja 3 pientä hotellia. Vuonna 1997 se listattiin Tukholman pörssiin. Vuonna 2000 Pandox laajeni muualle Pohjois-Eurooppaan ostamalla Scandicin. Vuonna 2015 Pandox Ab listattiin toista kertaa yhtiön historiassa Tukholman pörssiin.
Turun Pallokerho
Turun Pallokerho (lyh. TPK) on turkulainen jalkapallo- ja futsalseura, joka on perustettu vuonna 1935. Seuran slogan on "Kerho kehrää!" Seuran jäsenmäärä 31.10.2020 oli 350.
Joukkueet
Kaudella 2023 seuran edustusjoukkue pelaa Länsi-Suomen piirin Kolmosessa, kakkosjoukkue Vitosessa ja kolmosjoukkue Kutosessa. Seuran futsalin edustusjoukkue pelaa Futsal-Ykkösessä kaudella 2020–2021 tavoitteena nousta Futsal Liigaan.
Seuralla on juniorijoukkueet A-pojissa, (2003-, 2004- ja 2005-syntyneet), B-pojissa (2006- ja 2007-syntyneet), C-pojissa (2008- ja 2009-syntyneet) ja D-pojissa (2010- ja 2011-syntyneet). Vuosittain perustetaan joukkueita uusille ikäryhmille. Monet seuran juniorijoukkueista pelaavat myös futsalia.
Tapahtumat
Vuodesta 1995 lähtien seura on järjestänyt kesäisin oman junioriturnauksen Soccer Cupin ja vuonna 2018 ensimmäistä kertaa myös futsalturnauksen TPK Futsal Cupin, josta seura aikoo tehdä perinteen. TPK järjestää kesäisin myös jalkapallokouluja.
Historia
Turun Pallokerho perustettiin vuonna 1935, Mikaelin seurakunnan nuorisotoiminnasta alkunsa saanut poikien jalkapalloharrastus itsenäistyi omaksi seuraksi. TPK pelasi jalkapallon mestaruussarjassa kausina 1951 ja 1952. Seura voitti vuonna 1951 jalkapallon SM-pronssia.
Futsal-liigassa TPK saavutti hopeaa vuonna 2005 sekä pronssia 2006, 2008 ja 2010.
Bernardo Espinosa
Bernardo José Espinosa Zúñiga (s. 11. heinäkuuta 1989 Cali, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Sporting Gijónia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura
Bernardo nousi Sevillan junioreista seuran reservijoukkueeseen kaudella 2007–2008. Hän pelasi reservijoukkueessa seuraavat kolme kautta ja teki siinä sivussa myös ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 11. toukokuuta 2011 ottelussa Osasunaa vastaan.
Kaudeksi 2011–2012 Bernando siirtyi Racing Santanderiin lainasopimuksella. 7. tammikuuta 2012 hän teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa kotiottelussa Real Zaragozaa vastaan.
Humanistimanifesti II
Humanistimanifesti II on vuonna 1973 julkaistu humanismin esittely, jonka kirjoitti Paul Kurtz ja julkaisi American Humanist Association.
Allekirjoittajat
Britannia:
Yhdysvallat:
Jugoslavia
Neuvostoliitto:
Jakub Jan Ryba
pienoiskuva|Jakub Jan RybaJakub Šimon Jan Ryba (26. lokakuuta 1765 – 8. huhtikuuta 1815) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hänen tšekkiläinen joulumessunsa Hej mistře! on yhä suosittu.
Ryba loi myös runsaasti maallista musiikkia, joskin suuri osa siitä on sittemmin kadonnut.
Ryba syntyi Přešticessä, oppi säveltaiteen alkeet isältään ja lähti vuonna 1780 opintoihin Prahaan. Hänestä tuli tunnettu kanttori. Jo elinaikanaan saamastaan tunnustuksesta huolimatta hän teki itsemurhan 49-vuotiaana.
Myriokefalonin taistelu
Tausta
Bysantin ja seldžukkien välillä vallitsi rauha 1170-luvulla. Seldžukit halusivat kuitenkin laajentaa Rumin sulttaanikuntaa länteen, Vähään-Aasiaan. Bysantti halusi taas vallata takaisin menettämänsä alueet idässä jotka se oli menettänyt Manzikertin taistelun jälkeen. Keisari Manuel I Komnenos saikin vallattua takaisin Kilikian (joka oli välillä Armenian, välillä Antiokian hallinnassa) ja sai tehtyä Antiokian ruhtinaskunnasta Bysantin vasallin. Vuonna 1175 sota syttyi taas kun seldžukkien Kilij Arslan II ei palauttanut takaisin Bysantille alueita, jotka oli aikaisemmin luvannut. Myös unkarilaisia osallistui taisteluun. Unkarilaisten päälliköt olivat transsylvanialainen vojvodi Rátót-heimoinen Leusták ja Ompud tai Ampud-niminen palatiini.
Taistelu
Manuel kokosi valtavan armeijan ja aloitti marssimaan seldžukkien maita kohti. Arslan olisi halunnut neuvotella, mutta Manuel luuli olevansa ylivoimainen ja kieltäytyi rauhantarjouksista. Manuel lähetti osan armeijastaan Andronikos Vatatzesin johdolla Amasiaa kohti. Hän johti itse suurimman osan armeijastaan seldžukkien pääkaupunkia Ikonionia kohti. Kumpikin armeija joutui kulkemaan metsäisiä reittejä pitkin joiden varrella turkkilaisten oli helppo tehdä yllätyshyökkäyksiä. Amasiaan matkalla ollut armeija tuhoutui tällaisessa hyökkäyksessä ja seldžukit lähettivät Manuelille Andronikos Vatatzesin pään. Seldžukit tuhosivat myös viljelyksiä ja myrkyttivät lähteitä vaikeuttakseen Manuelin marssia.
Marsiessaan erästä vuoristosolaa pitkin lähellä Myriokefalonin linnoitusta Manuelin joukot jäivät loukkuun. Manuelilla on arvioitu olleen noin 25 000 sotilasta mukanaan. Vaikka hänellä olisi saattanut olla jopa 50 000. Armeijaan kuului myös joukkoja Antiokian Balduinin johdolla joka myös komensi armeijan oikeaa siipeä. Vasenta siipeä komensi Johannes Kantakuzenos. Kilij Arslanilla oletetaan olleen saman verran joukkoja, tosin tarkkaa määrää ei tiedetä.
Seldžukit hyökkäsivät ensin bysanttilaisten oikeaa siipeä kohti, joka kärsi raskaita tappioita. Antiokian Balduin oli itse kuolleitten joukossa. Aluksi keisari Manuel piti tilannetta täysin toivottomanan ja oli jo vähällä jättää armeijansa oman onnensa nojaan. Lopulta hän kuitenkin ryhtyi toimeen ja keräsi joukkoja ympärilleen. Ajettuaan seldžukit solasta loput armeijasta pääsi kulkemaan sen läpi pienemmin tappioin. Bysanttilaiset olivat kuitenkin menettäneet omat piiritysvarusteensa ja heillä ei ollut enää mahdollisuutta vallata Ikonionia. Lopulta armeija pääsi palaamaan kun Manuel lupasi Kilij Arslanille että hän purkaisi kaksi linnoitusta Dorylaeumissa ja Sibliassa.
Taistelun jälkeen
Vaikka Manuel itse vertasi taistelua Manzikertiin ei sillä kuitenkaan ollut samanlaista vaikutusta armeijan toimintakykyyn. Bysantti menetti nyt kuitenkin lopullisesti otteen Vähän-Aasian sisämaahan.
Keski-Kentuckyn armeija
Keski-Kentuckyn armeija oli Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodassa. Se perustettiin syksyllä 1861 ja sulautettiin Mississippin armeijaan maaliskuussa 1862. Mississippin armeija sulautettiin myöhemmin vielä osaksi Tennesseen armeijaa.
Adékambi Olufadé
thumb|Adékambi Olufadé Adékambi Olufadé (s. 7. tammikuuta 1980 Lomé) on togolainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Olufadé aloitti ammattilaisuransa vuonna 1998 Dynamic Togolaisin joukkueessa. Sen jälkeen hän on kiertänyt seitsemää eri seuraa: Lille OSC:tä, Satellite FC:tä, KSC Lokeren Oost-Vlaanderenia, OGC Nicea, R. Charleroi SC:tä ja Al-Sailiya SC:ta. Vuodesta 2006 vuoteen 2010 hän edusti Belgialaista KAA Gentiä, josta hän siirtyi vielä yhdeksi kaudeksi RSC Charleroi -seuraan.
Maajoukkueura
Olufadé teki Togon maajoukkueessa ensiesiintymisensä vuonna 1997. Olufadé pelasi maajoukkueessa yhteensä 24 ottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän kuului Togon joukkueeseen Saksan MM-kilpailuissa 2006 ja vaihtopelaajana kentälle viimeisessä ottelussa Ranskaa vastaan.
Allan McNish
Allan McNish (s. 29. joulukuuta 1969 Dumfries, Skotlanti ) on skotlantilainen entinen kilpa-ajaja. Hän asuu tällä hetkellä Monacossa. McNishin autokunta voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuosina 1998, 2008 ja 2013. McNish on ajanut myös American Le Mans Series -sarjassa. Vuonna 2013 McNish voitti WEC-sarjan mestaruuden yhdessä Tom Kristensenin ja Loïc Duvalin kanssa. Hän ilmoitti vuoden 2013 päätteeksi lopettavansa kilpa-autoilu-uransa.
Uran alku
NcNish aloitti uransa kartingissa, josta hän yleni Vauxhall Lotus -luokkaan, jossa hän kilpaili Mika Häkkisen tallitoverina. Kyseissä sarjassa hän voitti Britannian mestaruuden Häkkisen kuitatessa Euroopan mestaruuden nimiinsä.
Vuonna 1989 McNish siirtyi Formula 3 -luokkaan ja kilpaili Dick Bennettsin johtamassa kuuluisassa F3-tallissa West Surrey Racingissä, jossa hän sijoittui loppupisteissä toiseksi.
McNish osallistui kansainvälisen Formula 3000 -sarjan kilpailuihin vuosina 1989–1995.
Formula 1
pienoiskuva|vasen|Allan McNish Magny-Cours'n radalla kaudella 2002. McNishin ensiesiintyminen Formula 1 -sarjassa tapahtui vuonna 2001, kun hän ajoi kaudeksi 2002 mukaan tulleen Toyota-tallin testikuljettajana Mika Salon kanssa. Kun talli oli ensimmäistä kauttaan F1:ssä kilpailemassa kaudella 2002, McNish oli tallin toinen kuljettaja. Ensimmäinen kausi jäi McNishille kuitenkin ainoaksi huonojen esitystensä takia: hän ei saavuttanut yhtäkään pistettä kaudella ja sai potkut. McNishin kauden parhaaksi sijoitukseksi jäi kauden toisen kilpailun Malesian seitsemäs sija. Lisäksi McNish keskeytti kahdeksan kertaa. Aika-ajoissa McNish oli parhaimmillaan kymmenes.
Heikki ja Kaija
pienoiskuva|DVD-julkaisun kannessa Heikki (Vili Auvinen) ja Kaija (Eila Roine). Heikki ja Kaija on suomalainen sarjanäytelmä vuosilta 1961–1971 ja yksi Suomen televisiohistorian pitkäaikaisimmista sarjoista. Tamperelaisen palkansaajaperheen elämästä kertovan aikalaisdraaman tuotti TV2 Teatteritoimitus ja sen edeltäjä Tamvisio. Sarjaa esitettiin suorina lähetyksinä vuosina 1961–1965, eikä kyseisiä jaksoja tallennettu. Vuodesta 1965 alkaen jaksot tallennettiin kuvanauhalle, mutta niitä esitettiin edelleen osittain suorina tai nauhoitettiin kerralla ilman uusintaottoja. Sarjan käsikirjoitti Reino Lahtinen. Ohjaajina toimivat Vili Auvinen ja Pertti Nättilä. Kaikki säilyneet 42 jaksoa on julkaistu DVD:nä. Sarjan kaikki jaksot ovat mustavalkoisia. Heikin ja Kaijan näyttelijät ovat pääosin Tampereen Työväen Teatterin ammattinäyttelijöitä.
Vuoden 1969 alussa Heikki ja Kaija siirrettiin Etelä-Suomen kattavasta kakkosverkosta koko Suomessa näkyneen television ykkösverkon maanantai-illan ohjelmistoon yhdessä muiden kakkosverkon suosikkisarjojen kuten Kiurunkulma ja keskusteluohjelma Lähimmäinen kanssa.
Allan McNish
Ura urheiluautoilla
Suurempaa menestystä urallaan McNish on saavuttanut urheiluautoilla. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1998 ja ajoi samana vuonna FIA GT Championshipissä. Voitot tulivat myös vuoden 2008 ja 2013 ajoista. McNish on ajanut American Le Mans Series -sarjassa useana vuotena ja voitti prototype-luokan mestaruuden vuosina 2000, 2006 ja 2007.
Heikki ja Kaija
Muita sivuhenkilöitä
1 Hahmo mukana vain tallentamattomissa jaksoissa
Allan McNish
Ura urheiluautoilla
McNish voitti Sebringin 12 tunnin ajon vuosina 2004 ja 2006. Hän on myös ajanut DTM-sarjassa vuonna 2005.
Heikki ja Kaija
Tuotanto
Heikin ja Kaijan tuotantohenkilöstö oli suurelta osin sama kuin 1970-luvun suosikkisarjassa Rintamäkeläiset. Ohjaaja Pertti Nättilä työskenteli Yleisradio TV2:ssa ajanviete- sekä lasten- ja nuortenohjelmien toimituspäällikkönä 1960- ja 1970-luvuilla. Hän teki kumpaistakin televisiosarjaa varsinaisen toimensa ohessa. Sekä Heikin ja Kaijan että Rintamäkeläisten näyttelijät koottiin pääosin Tampereen Työväen Teatterin ammattinäyttelijöistä, ja he tekivät televisiotyönsä sivutoimenaan.
Heikkiä ja Kaijaa esitettiin yleensä maanantaisin, joka oli Tampereen Työväen Teatterin näyttelijöiden vapaapäivä. Sarjan viimeiset, 1971 tuotetut jaksot, esitettiin sunnuntaisin. Alkupään jaksoja esitettiin torstaisin ja perjantaisin ja ne lähetettiin Tamvision studiolta Frenckellin talosta Tampereen keskustasta.
Henkilöt
Sarjan nimihenkilöt Heikki ja Kaija Lehtinen ovat fiktiivinen pariskunta, jota näytteli aviopari Vili Auvinen ja Eila Roine. Heikki ja Kaija asuvat Tampereen Härmälässä Tierankadulla2, jonne he muuttivat Amurista. He vuokraavat isohkon omakotitalon yläkerran ja myöhemmin ostavat talon itselleen. Tuolloin heidän täytyy ottaa yläkertaan vuokralaisia, jotta kykenevät selviytymään veloistaan. Heikin ja Kaijan esikoinen Janne syntyy 1960-luvun puolivälissä. Tarinassa mukanaolevaa Heikin sukua ovat Jannen lisäksi hänen isänsä Toivo ja velipuolensa Mikko sekä tämän tytär Sanna. Kaija on maatalon ainoa tytär, hänen isänsä ja äitinsä ovat elossa, isä tosin kuolee 1960-luvun jälkipuoliskolla. Kaijalla on täti Hilja, hänen äitinsä sisar, joka on mukana yhdessä jaksossa. Heikki on metallityöntekijä, vaihdettuaan työpaikkaa hänestä tulee firman kakkosmies. Kaija työskentelee Jannen syntymän jälkeen kotiäitinä, nuoruudessaan hän työskenteli toimistossa. Luonteeltaan molemmat ovat tasaisia asiaihmisiä vailla suuria tunnekuohuja. Heikki tosin saattaa kiivastua silloin tällöin. Sekä Heikki että Kaija ovat mukana sarjan jokaisessa säilyneessä jaksossa.
Sarjan keskeiset sivuhenkilöt ovat Heikin ystävä Antero Moisio ja Lahtiska. Antero asuu Kalevassa3 ja hänen naisystävänsä Liisa Mäki Pyynikillä3. Tuonnempana he avioituvat ja saavat pojan. Liisa ja Kaija ovat aikoinaan olleet samassa työpaikassa ja he tuntevat toisensa hyvin. Antero on saita ja suoraviivainen mies, hän on lähtöisin köyhistä oloista ja on ylpeä saavuttamastaan aineellisesta hyvästä. Epämääräisten ja monitulkintaisten vihjailujen sijaan hän ymmärtää suoraa puhetta. Liisa on käynyt kouluja ja hänen vanhempansa eivät alkuun ole hyväksyä Anteroa Liisan mieheksi. Antero on mukana seitsemässätoista säilyneessä jaksossa, Lissu puolestaan kolmessatoista.
Lahtiska on vähävarainen eläkeläisrouva ja leski, hän asuu Amurissa vaatimattomassa asunnossa samassa talossa, jossa Heikki ja Kaija asuivat suhteensa alkuaikoina. Tuonnempana hän muuttaa moderniin kerrostaloasuntoon. Lahtiskan lapsuus oli aineellisesti köyhä, hänen isänsä oli Suomen sisällissodan aikaan punakaartissa. Päivätyönsä Lahtiska teki Tampellan tehtaalla "pumpulissa". Lahtiska on lapseton, hänellä on sisarenpoika Niilo, joka on sarjassa mukana ainoastaan dialogissa. Lahtiska kertoo usein eloisia tarinoita menneisyydestään. Toisinaan hän päästelee suustaan sammakoita, joita saman tien pahoittelee. Hän sortuu tavan takaa itsensä vähättelyyn, ja Heikki ja Kaija tekevät parhaansa hänen omanarvontuntonsa pönkittämiseksi. Lahtiska on mukana kymmenessä säilyneessä jaksossa, joista muutamassa hän on päärooli.
Kaijan vanhemmat asuvat Ylöjärvellä maatalossa. Heidän nimiään ei mainita. Kaijan äiti jää leskeksi, minkä jälkeen hän myy maatilansa ja ostaa mökin lähistöltä. Kaijan äiti on mukana yhdeksässä säilyneessä jaksossa. Heikin isä Toivo puolestaan on mukana viidessä säilyneessä jaksossa. Toivo avioituu Railin kanssa ja asettuu Jyväskylään. Alkoholismia sairastava Toivo onnistuu pysymään raittiina pojanpoikansa Jannen syntymän jälkeen.
Heikissä ja Kaijassa ei ole varsinaisia lapsirooleja. Lapset ovat aktiivisten toimijoiden sijaan taustahahmoja, eikä heillä ole vuorosanoja. Lasten osiin on otettu sarjassa näyttelevien näyttelijäpariskuntien omia lapsia. Auvisen-Roineen pariskunnan kuopus Janne Auvinen esittää Lehtisten esikoista, pariskunnan esikoinen Tommi Auvinen puolestaan esittää Lehtisten naapurinpoikaa. Mansikkalan pariskuntaa näyttelevän Majanlahden pariskunnan esikoistytär Sanna esittää Mansikkaloiden tytärtä, Majanlahden pariskunnan poika Antti puolestaan esittää Anteron ja Lissun poikaa.
Heikissä ja Kaijassa roolihenkilöiden nimet ovat usein samat tai samantapaiset kuin heitä näyttelevien henkilöiden nimet. Eräät näyttelijät näyttelivät eri henkilöitä eri jaksoissa, kuten Antti Litja ja Erkki Thil. Eräillä henkilöillä puolestaan on eri näyttelijät eri jaksoissa, kuten Siirillä ja Apsulla.
2 Ensimmäisessä tallennetussa jaksossa Lehtisten osoitteeksi mainitaan Tierankatu 21 3 Anteron ja Lissun asuinpaikat mainitaan ensimmäisessä tallennetussa jaksossa
Tematiikka
Heikki ja Kaija seuraa päähenkilöidensä elämänmenoa varsin arkiselta tasolta vailla suurta draamaa. 1960-luvun keskeiset sosiaalipoliittiset teemat ovat esillä. Politiikasta ei kuitenkaan juuri puhuta, päinvastoin kuin Rintamäkeläisissä 1970-luvulla. Heikissä ja Kaijassa asiat tuodaan esiin ennen kaikkea tekemisen ja konkretian kautta. Nopeaa elintason kohenemista ja uskoa kansantalouden jatkuvaan nousuun ilmennetään Heikin ja Kaijan sekä myös Anteron ja Lissun elämäntavan ja valintojen kautta. Henkilöiden varallisuus kasvaa pikkuhiljaa ja säästäväisyys on kunniassa. Eletään aikaa jolloin kotitaloudet koneellistuivat ja autoistuivat huimaa tahtia. Kesämökki oli statussymboli, jonne lapsuutensa maaseudulla eläneet ihmiset menivät mielellään. Yhteiskunnan urbanisoituminen on tapahtunut nopeasti, Heikkiä ja Kaijaa ei innosta muuttaminen maaseudulle Kaijan vanhempien maatalon jatkajiksi. Toisaalta Kaijan äitiä ei kiinnosta muutto kaupunkiin.
Lahtiskan hahmon avulla valotetaan yhteiskunnallisia epäkohtia. Köyhälle Lahtiskalle lääkkeet ja elintarvikkeet ovat suuri menoerä, eikä hän ole aina tietoinen laillisista oikeuksistaan. Lahtiskan asunto on vailla 1960-luvulla nopeasti yleistyneitä mukavuuksia, joista sittemmin tuli itsestäänselvyyksiä, kuten sisä-WC ja juokseva vesi. Muuttaessaan moderniin Kotilinnaan Lahtiskakin pääsee nauttimaan yleisen elintason kohoamisesta. Heikin työpaikan tapahtumien kautta tuodaan esiin työelämään liittyviä kysymyksiä. Firman omistajan eli mestarin on paiskittava ylitöitä suuren tilauksen toimittamiseksi sillä ylityökorvausten maksaminen työmiehille tulisi liian kalliiksi. Työpaikkajuopottelukin on esillä. 1960-luvun loppupuolen radikalismia tuodaan esiin niukasti, ajan muodikkaita aatevirtauksia edustavat lähinnä Lehtisten yläkerrassa asuvat opiskelijatytöt. Aikakauden pintamuoti pääsee rajoitetusti esiin, sillä Heikki ja Kaija on mustavalkoinen.
Ensimmäisen taltioidun Heikki ja Kaija -jakson ristiäiskohtauksen takia sarjaa on toisinaan luultu tositelevisioksi. Eila Roine kommentoi asiaa Suur-Tampere-lehdessä syksyllä 2014: "Aitoa ristiäishetkeä lukuun ottamatta Heikki ja Kaija ei ollut tosi-tv:tä. Se oli kirjoitettu sarjanäytelmä. Heikki ja Kaija eivät olleet Vilin ja Eilan muotokuvia. Ne olivat roolihenkilöitä. Emme näytelleet omia itseämme."
Tapahtumapaikat
Tapahtumat sijoittuvat pitkälti Heikin ja Kaijan kotiin, etenkin keittiöön. Ulkokuvat ovat näkymiä 1960-luvun jälkipuoliskon ja 1970-luvun alun Tampereelta; Heikin ja Kaijan pihapiirin lisäksi muutamissa jaksoissa on pitkähköjä ottoja eri puolilta kaupunkia. Tierankatu on oikeasti olemassa, Heikin ja Kaijan kodin sisätilat lavastettiin televisiostudioon Tierankadulla sijaitsevan talon arkkitehtuuria myötäillen. Kesäjaksoissa ollaan yksinomaan maaseudulla, lähinnä Anteron ja Lissun kesämökillä. Joulujaksot ajoittuvat joulunaluspäiviin ja yhteiskunnan kaupallistuminen on korostetusti esillä niiden aihepiirissä. Jouluna 1967 esitetyssä jaksossa ollaan kuitenkin tilanteessa, jossa lahjat on jo jaettu.
Vastaanotto
Heikki ja Kaija sai aikalaiskriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Sarjan näkökulmaa siinä esiteltyihin yhteiskunnallisiin ongelmiin pidettiin kapeana. Myös Heikin ja Kaijan kulutusorientoitunut elämäntyyli sai negatiivista kritiikkiä. Katsojat pitivät sarjanäytelmän hyväntuulisesta realismista ja kodikkuudesta.
Heikki ja Kaija tuotettiin aikakaudella, jona televisiolupien ja -vastaanottimien määrä kasvoi voimakkaasti. Sarjan alkaessa suomalaista televisiotoimintaa oli kestänyt vain muutama vuosi, eikä suomalaisia televisiosarjoja juuri ollut tehty sitä aiemmin. Vuonna 1961 televisiolupia oli 190 000, vuonna 1971 jo lähes 1 100 000, eli käytännössä televisio valloitti suomalaiset kotitaloudet Heikin ja Kaijan tuotantovuosina.
1961–1965
Heikin ja Kaijan tallentamattomista jaksoista on osin ristiriitaisia tietoja. Allaoleva taulukko perustuu IMDB:n tietoihin. Jenni Hokan väitöskirjan Kakkoselta kaikelle kansalle mukaan tallentamattomia jaksoja oli 34 kappaletta. Heikki ja Kaija ovat mukana jokaisessa jaksossa, mukanaolevat sivuhenkilöt on mainittu omassa sarakkeessaan.
1965–1971
Yleisradion mukaan kaikki Heikin ja Kaijan säilyneet jaksot (42 kpl) on julkaistu DVD:nä, allaolevassa taulukossa on kyseisten jaksojen lyhyt sisältöseloste. Jaksot 3, 9, 11, 13, 44 ja 46 eivät ole säilyneet ja niiden tiedot on otettu Jenni Hokan väitöskirjasta Kakkoselta kaikelle kansalle. Lisäksi Hokan väitöskirjassa mainitaan jakso 49, Felmanni, joka esitettiin 7. tammikuuta 1972 (vrt. jakso 8, Fellmannin syy). Jakson 44 nimi Taitaa tulla susi on IMDB:n tiedoista. Heikki ja Kaija ovat mukana jokaisessa jaksossa, mukanaolevat sivuhenkilöt on mainittu omassa sarakkeessaan.
Ansajärvi (Pälkäne)
Ansajärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä Kärväntälässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 16,3 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Se on muodostunut Ansavuoren ja sen pohjoispuolella sijaitsevan pienen ylängön taakse. Ansavuori kohoaa 45 metrin korkeuteen järvestä. Tällä metsäjärvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Ilmoilanselän alueeseen (35.771) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,3 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja on Ohranoja, joka laskee Särkijärven läpi matkallaan Ilmoilanselkään.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli autio, vaikka sen pohjoispuolelta oli raivattu niittyjä. Osa niityistä on nykyään peltomaita.
Espanjan Sanomat
Espanjan Sanomat on vuodesta 1997 Etelä-Espanjassa ilmestynyt, julkaistu ja painettu espanjansuomalaisten ja suomalaisten Espanjan ystävien lehti, joka ilmestyy kuukausittain syyskuusta toukokuuhun ja lisäksi kerran kesäkuukausina, eli 10 kertaa vuodessa.
Lehti käsittelee Espanjan yhteiskuntaa ja elämää sekä paikallisen suomalaisväestön asioita. Lehti julkaisee myös Suomea ja suomalaisuutta koskevia artikkeleita. Lehti tuli tunnetuksi, kun se julkaisi Tiitisen listaa koskevan artikkelin ja mainitsi muutamia henkilöitä, jotka sen mukaan olivat listalla. Lehden toimintaa ei voitu Suomesta sanktioida, koska se on Espanjan lainsäädännön alainen ja julkaistaan Espanjassa.
Lehteä voi tilata Suomeen, Espanjaan tai kaikkialle maailmalle. Lehteä myydään Suomessa ja sitä jaetaan ilmaispainoksena Aurinkorannikolla. Lehden päätoimitus sijaitsee Espanjan Fuengirolassa. Päätoimittajana toimii Arto Ryynänen.
George Ball
George Wildman Ball (21. joulukuuta 1909 – 26. toukokuuta 1994) toimi Yhdysvaltain apulaisulkoministerinä (Undersecretary of State) John F. Kennedyn ja Lyndon B. Johnsonin hallituksissa. Hänet tunnetaan parhaiten Vietnamin sodan vastustajana laajentumisvaiheen aikana 1960-luvulla. Ball toimi myös jonkin aikaa Yhdysvaltain YK-suurlähettiläänä vuonna 1968.
Ball työskenteli Yhdysvaltain ulkoministeriössä toisesta maailmansodasta lähtien. Aluksi hän organisoi Yhdysvaltojen jälleenrakennusapua eurooppalaisille liittolaisille ja 1960-luvulle tultaessa alivaltiosihteerinä ja Euroopan-osaston päällikkönä. Hänellä oli tässä tehtävässä merkittävä osa Yhdysvaltojen Nato- ja EEC-suhteiden hoitamisessa.
FC Nörtit
FC Nörtit oli Subtv keväällä 2006 esittämä yhdeksänosainen reality-sarja, jossa jalkapallolegenda Atik Ismail valmensi nörteistä koottua jalkapallojoukkuetta. Sarjan huipennuksessa FC Nörtit kohtasi jalkapallojoukkue HJK:n.
Mukana joukkuetta valmentamassa olivat myös Petteri Jaatinen, Ari Tiittanen sekä Juhani Tamminen.
Saamelaiskäräjät (Suomi)
400px|thumb|[[Inarin kirkonkylä|Inariin vuonna 2012 valmistunut Saamelaiskulttuurikeskus Sajos, jossa Saamelaiskäräjät toimii.]] thumb|[[Outi Pieskin taideteos Eatnu, eadni, eana - Virta, emo, maa saamelaiskäräjien istuntosalin seinällä Sajoksessa.]]
Saamelaiskäräjät (, ja ) on saamelaisten kulttuuri-itsehallintoelin, joka on perustettu vuonna 1996. Sitä edelsi Saamelaisvaltuuskunta, joka perustettiin 1973. Saamelaisvaltuuskunnan ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Reidar Suomenrinne. Saamelaisvaltuuskunta oli Pohjoismaiden ensimmäinen saamelaisten poliittinen elin.
Saamelaiskäräjät on Suomen saamelaisten korkein poliittinen elin. Käräjien tehtävänä on hoitaa saamelaisten omaa kieltä ja kulttuuria sekä heidän asemaansa alkuperäiskansana koskevat asiat. Käräjät voi tehdä viranomaisille aloitteita ja esityksiä ja antaa lausuntoja tehtäviinsä kuuluvissa asioissa. Saamelaiskäräjät on Suomessa ainoa elin, joka voi ilmaista saamelaisten virallisen näkemyksen heitä koskevissa asioissa. Saamelaiskäräjät päättää kulttuuri-, oppimateriaali- sekä sosiaali- ja terveysmäärärahoista noin miljoonan euron arvosta.
Saamelaiskäräjillä on 21 jäsentä ja neljä varajäsentä, jotka valitaan vaaleilla joka neljäs vuosi. Saamelaiskäräjien puheenjohtaja johtaa käräjien poliittista toimintaa ja edustaa Suomen saamelaisia kansallisissa ja kansainvälisissä yhteyksissä. Puheenjohtajana toimi vuosina 1996–2008 Pekka Aikio ja vuodesta 2008 alkaen Klemetti Näkkäläjärvi. Keväällä 2015 puheenjohtajaksi valittiin Tiina Sanila-Aikio. Nykyinen puheenjohtaja on Tuomas Aslak Juuso. Puheenjohtaja toimii tehtävässään päätoimisesti.
Saamelaisuuden epääminen
Korkein hallinto-oikeus hyväksyi vuonna 2015 93 uutta äänestäjää saamelaisiksi Saamelaiskäräjien tahdon vastaisesti. Saamelaiskäräjät oli hylännyt 182 henkeä vaaliluetteloista, ja he olivat valittaneet päätöksestä. Saamelaiskäräjien hallitus protestoi uusia äänioikeutettuja vastaan ja päätti järjestää uudet vaalit ilman heitä, Korkein hallinto-oikeus kuitenkin kumosi päätöksen. Kaksi käräjille valittua edustajaa osoitti asian vuoksi mieltään vuoden 2016 käräjien järjestäytymiskokouksessa.
Saamelaiskäräjävaalien äänikuningatar Anu Avaskarin mukaan käräjillä eräät saamelaiset syrjivät toisia saamelaisia epäämällä näiltä saamelaisen statuksen. Esimerkiksi vaaleissa kolmanneksi eniten ääniä saanut Kari Kyrö pääsi vaaliluetteloon vain korkeimman hallinto-oikeuden (KHO) päätöksellä. Klemetti Näkkäläjärvi erosi käräjiltä ja sanoi KHO:n pilanneen käräjät päästämällä sen jäseniksi lantalaisia. Hän sanoi päätöksen olevan rasismia. Toisaalta KHO on evännyt saamelaisstatuksen joiltain valittajilta. Vuonna 2019 saamelaiskäräjien hallitus vaati kolmen korkeimman hallinto-oikeuden antaman saamelaiskäräjien vaaliluetteloon ottamista koskevan lainvoimaisen päätöksen purkamista sillä perusteella, että tulkinta päätöksissä ei olisi "perustunut kohtuullisiin ja objektiivisiin perusteisiin erityisesti siltä osin kuin päätöksissä oli turvauduttu objektiivisten kriteerien sijaan kokonaisarviointiin". Korkein hallinto-oikeus katsoi, "että se ei ollut kokonaisarviointia tehdessään syrjäyttänyt laissa mainittuja objektiivisia kriteerejä". KHO piti esitettyä käsitystä myös "varsin yksioikoisena". YK:n ihmisoikeuskomitean mukaan korkein hallinto-oikeus loukkasi saamelaisten itsemääräämisoikeutta, kun se hyväksyi vuonna 2015 Saamelaiskäräjien vaaliluetteloon 93 sellaista henkilöä, jotka Saamelaiskäräjät oli hylännyt aiemmin. Komitea painotti ratkaisuissaan saamelaisten itsemääräämisoikeutta. Ihmisoikeuskomitea suositteli, että Suomi muuttaa saamelaiskäräjälakia niin, että äänioikeuden määrittely kunnioittaa saamelaisten itsemääräämisoikeutta.
Lisäksi komitea suosittelee, että Suomen valtio ryhtyy toimiin, joilla estetään vastaavat oikeudenloukkaukset jatkossa. Korkein hallinto-oikeus huomautti päätöksessään, että "Ihmisoikeuskomitea toteaa, että sen näkemykset perustuvat pelkästään siihen informaatioon, mitä asianosaiset ovat asiassa esittäneet. Tämä informaatio on ollut yksipuolista ja monissa tapauksissa tosiasioita vastaamatonta."
Vuonna 2023 Saamelaiskäräjien vaalilautakunta poisti käräjien vaaliluettelosta 86 henkilöä, jotka korkein hallinto-oikeus oli käsitellessään katsonut äänioikeutetuiksi.
Vuoden 2015 lakiesitys
Vuonna 2013 oikeusministeriön asettama työryhmä tutki saamelaiskäräjistä annetun, lähes 20 vuotta vanhan lain muutostarpeita. Se esitti saamelaiskäräjien äänioikeuden yhteydessä saamelaisen määritelmän muuttamista. Tämä kohta lakiehdotuksessa on herättänyt runsaasti keskustelua.
Lakiuudistus velvoittaisi viranomaiset neuvottelemaan saamelaiskäräjien kanssa entistä enemmän. Muita työryhmän ehdottamia uudistuksia ovat käräjien jäsenmäärän nostaminen sekä hallituksen puheenjohtajan ja käräjien puheenjohtajan tehtävien eriyttäminen. Lakimuutosehdotus kaatui eduskunnassa keväällä 2015.
Vuoden 2023 lakiesitys
Helmikuussa 2023 perustuslakivaliokunta ilmoitti, että saamelaiskäräjälakia ei ehditä käsitellä ennen vaaleja. Iltalehden mukaan vastuu oli Sanna Marinin hallituksella, koska se lähetti lain eduskuntaan liian myöhään ja poikkeuksellisesti riitaisena. Valiokunta oli hallituspuolueita myöten yksimielinen siitä, että hallitus teki esityksen liian myöhään.
Dingomania
Dingomania on vuonna 2004 julkaistu Dingon kokoelmalevy ja DVD, joka julkaistiin markkinoimaan Dingon Dingomania Tour -paluukiertuetta.
Sana "dingomania" tarkoittaa Dingon suosiota 1980-luvulla.
DVD
Kaivorock -84 (Yle TV1, Ohjaaja Heikki Harma)
Tavastia Klubi -85 (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Porin Puuvillatehdas -85 (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Extra:
Metroid Dread
Metroid Dread on MercurySteamin kehittämä ja Nintendon julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2021 Nintendo Switchille. Peli on viimeisin osa Metroid-pelisarjaa kattavassa pääkaanonissa sitten Metroid Fusion -pelin.
Kehitys
Metroid Fusionin jatko-osana tunnettu Metroid Dread oli ollut kehitteillä pitkään 2000-luvun puolivälistä alkaen ja se oli alkujaan suunniteltu Nintendo DS -käsikonsolille. Nimi pelille syntyi ajatuksesta, jonka mukaan pelihahmo päätyisi vieraalla planeetalla jonkinlaisen "pelon" varjostamaksi. Pelisarjan tuottaja Yoshio Sakamoto sai inspiraationsa aiheelle Metroid Fusionissa esiintyneen SA-X:n läsnäolon luomasta ahdistavasta ilmapiiristä; Sakamoto ei varsinaisesti halunnut Dreadin olevan kauhupeli, mutta halusi aiheen turvin tutkia "pelkotiloihin perustuvan pelin" käsitettä. Teknisten rajoitusten vuoksi projekti kariutui vuosikausiksi. Kun MercurySteam kehitti vuonna 2017 Metroid II:n uusintaversion Samus Returnsin, Sakamoto antoi pelinkehittäjille luvan toimia myös Dreadin kehittäjinä.
Juoni
Dread sijoittuu aikajanalla Metroid Fusionin tapahtumien jälkeen. Palkkiometsästäjä Samus Aran on vastaanottanut Galaktiselle Federaatiolle päätyneen mystisen signaalin, joka on lähetetty planeetta ZDR:stä, jonne Federaatio on lähettänyt huippuluokan E.M.M.I -tutkimusrobotteja ottamaan näytteitä potentiaalista X-parasiittien uhkaa ajatellen, menettäen siten yhteyden niihin. Samus suuntaa ZDR:ään tutkimaan tapausta, joutuen tekemisiin hänet kohteeksi ottavien, kuolettavien voimien kanssa.
Vastaanotto
Pelillä on Metacritic-kerääjäsivustolla 88/100 pistettä. IGN on antanut pelille arvosanaksi 9/10. Arvostelussa kehutaan pelin yhdistelmää vaikeita pulmia, pomotaisteluita, tutkimista ja tasosuunnittelua
Myynti
Peli oli eniten ennakkoonmyydyin videopeli GameStopissa E3 2021 -tapahtuman jälkeen. Myös Japanissa, jossa Metroid -pelit eivät ole koskaan nauttineet kovinkaan suurta suosiota, peli myi lähes kahden ensimmäisen myyntipäivän aikana. Vuoden 2022 toukokuuhun menneessä peli on myynyt lähes maailmanlaajuisesti, mikä tekee siitä Metroid -pelisarjan myydyimmän pelin.
Bob Grant
Bob Grant (s. Robert Sinclair Grant 14. huhtikuuta 1932 Lontoo – 8. marraskuuta 2003) oli brittiläinen näyttelijä, joka muistetaan erityisesti rahastaja Jack Harperin roolista televisiosarjassa Mennään bussilla. Grant esiintyi 1980-luvulla myös suomalaisessa tv-mainoksessa, jossa hän mainosti Lontoon rae -makeisia.
Kanawhan armeija
Kanawhan armeija oli pieni Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodan alussa. Se perustettiin kesäkuussa 1861. Kanawhan armeija osallistui noin puolivuotisen olemassaolonsa aikana Kessler's Cross Lanesin ja Carnifex Ferryn taisteluihin. Joulukuussa 1861 se sulautettiin Keski-Kentuckyn armeijan 3. divisioonaan.
Pokémon Pinball
Pokémon Pinball on Pokémon-aiheinen flipperipeli. Se ilmestyi vuonna 2000 Game Boy Colorille (myöhemmin myös Advancelle). Pelin ideana on kerätä normaalin flipperin tavoin mahdollisimman paljon pisteitä ampumalla pelikuulaa tiettyihin maaleihin kentällä. Pisteiden lisäksi pelissä pystyy keräämään uusia pokémoneja sekä kehittämään niitä seuraaville kehitysasteille. Pelissä ei siis varsinaista juonta ole vaan tarkoituksena on napata kaikki 151 Pokemonia. Peli tallentuu yksittäisten pelien välissä joten Pokedex on mahdollista täyttää ajan kanssa.
Pelin alussa pelaaja voi valita kahdesta eri kentästä; punaisesta tai sinisestä vaikeustason ja pokémonien tarjonnan mukaan. Peliin on asennettu 90-luvun Pokémon-peleistä (Red/Blue) tutut kaupungit, joissa kouluttaja vierailee pokémoneja pyydystellen. Kaupunkien ideana on, että tiettyjä pokémoneja saattaa pelissä kaapata vain tietyiltä alueilta ja kouluttajan tulee valita siis, missä päin maailmaa liikkuu.
Teeman korostamiseksi pelissä käytettävä kuula on korvattu Poképallolla, jonka saa pisteiden karttuessa kehitettyä Master Balliksi. Myös extra-kenttä-ominaisuus on käytössä. Pelin edetessä pelaajalla on mahdollisuus päästä kartuttamaan pistevarastojaan melko perinteiseen lisäkenttään.
Pelille tehtiin jatko osa Pokémon Pinball: Ruby & Sapphire vuonna 2003.
Arvostelu
Peli sai pää-asiassa positiivisia arvosteluja. Peliä kehuttiin muun muassa hyvästä grafiikasta mutta arvosteltiin rahastuksesta.
Kiiminki
pienoiskuva|Kiimingin keskustaa Kiiminki on entinen Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa, noin 20 kilometriä Oulusta koilliseen. Oulun kaupunki sekä Kiimingin, Haukiputaan, Oulunsalon ja Yli-Iin kunnat yhdistyivät vuoden 2013 alussa uudeksi Oulun kaupungiksi. 1. tammikuuta 2013 tehdyn kuntaliitoksen jälkeen Kiiminki ja Jääli (entinen Kiimingin kunnan taajama) muodostavat Kiimingin ja Jäälin suuralueet osana Oulun suuralueverkostoa.
Pokémon Pinball
Ennätykset
Matt O'Rourke (USA) teki Pokémon Pinballissa ennätykset sekä punaisella että sinisellä kentällä 25. kesäkuuta 2005. Ennätys oli punaisella 309 374 900 pistettä ja sinisellä 322 497 700 pistettä.
Kiiminki
Entisen kunnan alueella asui lakkauttamishetkellä 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2. Kiimingin viimeisenä kunnanjohtajana oli Jukka Weisell.