cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pohjanmaan kauppakamari
Pohjanmaan kauppakamarin palvelut
Muita palveluita:
Nicolas Sarkozy
Poliittinen ura
Vuonna 1995 välit Chiraciin kuitenkin viilenivät, kun sekä Chirac että Balladur olivat oikeiston presidenttiehdokkaita. Sarkozy tuki Balladurin kampanjaa, ja kun Chirac valittiin, hän joutui ulos hallituksesta. Yleinen näkemys on, että Chirac ja Sarkozy ovat olleet tämä jälkeen poliittisia vihamiehiä. Vuoden 1997 vaaleissa, jotka oikeisto hävisi, Sarkozy valittiin kansalliskokoukseen RPR:n listan toisena ehdokkaana. Kun puoluejohtaja Philippe Séguin erosi, Sarkozy toimi hetken puoluejohtajana, mutta kun RPR:n kannatusluvut jäivät vuoden 1999 eurovaaleissa sen historian huonoimmiksi, johtajan paikka meni Michèle Alliot-Marielle.
Aleksandrovskoje (Pietari)
thumb|250px|Nevskaja zastava -museo Aleksandrovskojessa. Aleksandrovskoje (, myös Aleksandrovsk) on historiallinen kaupunginosa Pietarin Nevan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin kaakkoisosassa Nevan vasemmalla rannalla.
Pyörätuolicurling
Curlingista poiketen pyörätuolicurlingissa harjaaminen on kiellettyä ja heittäminen tapahtuu paikaltaan. Tämä lisää heiton tarkkuuden merkitystä, sillä heiton tapahduttua kiven kulkuun ei ole enää mahdollista vaikuttaa.
Aleksandrovskoje (Pietari)
Kaupunginosa on saanut alkunsa 1700-luvun alussa syntyneestä samannimisestä kylästä. 1700-luvun lopulta lähtien sinne rakennettiin teollisuuslaitoksia. 1800-luvun loppupuolella Aleksandrovskojesta muodostui työläisten asuinalue ja yksi Pietarin vallankumousliikkeen keskuksista. Vuonna 1901 se toimi Obuhovon lakkolevottomuuksien näyttämönä.
Paikkakunnalla asui 1800–1900-lukujen vaihteessa huomattava suomalaisyhdyskunta, jota varten Pyhän Marian seurakunta perusti koulun vuonna 1874. Eri aikoina siellä toimi myös suomalainen lukusali, rukoushuone, raittiusyhdistys ja osuuskauppa.
Nicolas Sarkozy
Poliittinen ura
Keskinäisestä vihamielisyydestä huolimatta uudelleenvalittu Chirac hyväksyi vuonna 2002 Sarkozyn vaikutusvaltaiseen sisäministerin virkaan uuteen Jean-Pierre Raffarinin hallitukseen. Vuosi 2002 tiesi myös muutoksia puoluekentässä, kun vanha RPR lopetettiin ja perustettiin UMP (alkujaan Union pour la Majorité Présidentielle) tukemaan Chiracin uudelleenvalintaa. Sisäministerinä ollessaan Sarkozy ajoi tiukempaa linjaa suhtautumisessa rikollisuuteen, ja kiristi maahanmuuttopolitiikkaa. Hallituksen uudelleenjärjestelyissä maaliskuussa 2004 hänelle annettiin valtiovarainministerin salkku. Sisäministerin paikan sai aiempi ulkoministeri, Dominique de Villepin. Seuraavan puolen vuoden aikana kävi selväksi, että Sarkozy halusi puolueensa UMP:n puheenjohtajaksi edellisen johtajan Alain Juppén erottua heinäkuussa 2004 jouduttuaan tuomituksi korruptiosta. Alkoi myös näyttää todennäköiseltä, että Sarkozy tulisi pyrkimään presidentiksi vuoden 2007 vaaleissa, vaikka hänen vastustajansa haaveita pyrkivätkin torpedoimaan.
Sarkozyta syytettiin jo kesällä 2004 nimettömästi kahden miljardin euron lahjusrahojen säilyttämisestä luxemburgilaisessa Clearstream-pankissa, mikä osoittautui perättömäksi. Huomiota herätti kuitenkin se, että Le Monden huhtikuussa 2006 julkistamien tiedustelupalvelun kenraali Philippe Rondot’n kirjeiden mukaan De Villepin oli presidentti Chiracin määräyksestä käskenyt kaivaa esiin Sarkozyn mainetta leimaavia asioita.
Kun Sarkozy viimein marraskuussa 2004 ilmoitti UMP:lle olevansa käytettävissä, valittiin hänet puolueen puheenjohtajaksi suurella ääntenenemmistöllä. Myös Chirac asettui tukemaan valintaa, kun Sarkozy suostui luopumaan samanaikaisesti ministerinpaikastaan. Valinta aiheutti tiettyä puolueen sisäistä jakautumista ”sarkozylaisten” ja Chiracille uskollisten poliitikkojen välillä. Presidentti Chirac teki kuitenkin Sarkozysta helmikuussa 2005 kunnialegioonan jäsenen. Maaliskuussa 2005 hänet valittiin taas uudelleen kansalliskokoukseen, josta hän oli joutunut eroamaan tultuaan valituksi ministeriksi.
Kun kyllä-puoli hävisi toukokuussa kansanäänestyksen EU:n perustuslaista, joutui perustuslakisopimusta ajanut Raffarinin hallitus eroamaan. Villepin muodosti uuden hallituksen 31. toukokuuta 2005, ja Sarkozy nimitettiin jälleen sisäministeriksi, nyt vanhemman ministerin (Ministre d'État) arvonimellä. Hän ei kuitenkaan eronnut puolueen puheenjohtajan asemastaan. Ministre d'Étatia voidaan yleensä pitää asemassaan presidentin ja pääministerin jälkeen Ranskan kolmanneksi vaikutusvaltaisimpana poliitikkona.
Sarkozy sai Privacy Internationalin Orwell-palkinnon 2005.
Presidentinvaalit 2007
Presidentinvaalikampanjan aikana Sarkozyta vaadittiin eroamaan sisäministerin paikalta, kun le Canard enchaîné -lehti kertoi Sarkozyn pyytäneen salaista poliisia les Renseignements Généraux tutkimaan kilpailevan ehdokkaan Ségolène Royalin kampanja-avustajan Bruno Rebellen, entisen Greenpeacen johtaja, taustoja, etenkin hänen avioeroaan. Presidentinvaalikampanjansa aikana Sarkozy ehdotti maahanmuuton ja kansallisen identiteetin ministeriön perustamista yksinkertaistamaan maahanmuuttoasioita, mutta tämä nähtiin keinona kosiskella äärioikeistoa, jolla oli aiemmissa presidentinvaaleissa merkittävä kannatus.
Humat ad-Diyar
Humat ad-Diyar ("Isänmaan vartijat") on Syyrian kansallislaulu. Sen on sanoittanut Khalil Mardam Bey (1895–1959) ja säveltäneet Mohammad ja Ahmad Salim Flaifel. He ovat säveltäneet myös Irakin nykyisen kansallislaulun Mawtini ja Palestiinan kansallislaulun Biladi, samoin kuin monta muuta Lähi-idässä suosittua sävellystä. Homat el Diyarista tuli Syyrian kansallislaulu vuonna 1936. Maan yhdistyttyä Egyptin kanssa Yhdistyneeksi arabitasavallaksi vuonna 1958, maan kansallislauluksi tuli Homat el Doyarin ja tuolloisen Egyptin kansallislaulun yhdistelmä. Kun Yhdistynyt arabitasavalta hajosi jo vuonna 1960, palasi Syyria takaisin vanhaan kansallislauluunsa.
Pohjanmaan kauppakamari
Pohjanmaan kauppakamarin julkaisut
Uutiskirje lähetetään jäsenistölle yhdeksän kertaa vuodessa.
Pyörätuolicurling
Muita soveltavia curlingeja ovat kevennetyt versiot, kuten lattiacurling tai sisäcurling, pöytäcurling ja näkövammaiscurling.
Humat ad-Diyar
Teksti arabiaksi
حـماةَالـديارِعليكمْ سـلامْ
وعرشُ الشّموسِ حِمَىً لا يُضَامْ
Udmurtian lippu
thumb|250px|Udmurtian lippu Udmurtian lippu on Venäjän Udmurtian tasavallan tunnus. Se koostuu kolmesta samankokoisesta pystykentästä, jotka ovat vasemmalta lukien musta, valkoinen ja punainen. Valkoisen kentän keskellä on punainen, kahdeksansakarainen kannuksenpyörä. Lipun leveyden ja pituuden suhde on yhden suhde kahteen (1:2).
Humat ad-Diyar
Teksti arabiaksi
ربوعُ الشّـآمِ بـروجُ العَـلا
Nicolas Sarkozy
Presidenttikausi
250px|thumb|Presidentti Sarkozy [[New Yorkissa syyskuussa 2007]] Sarkozy vannoi virkavalansa 16. toukokuuta 2007 ja lupasi reippaita uudistuksia. Hän lupasi muun muassa joustoja 35 tunnin työviikkoon, muttei luopumista siitä, ja ylitöiden verovapauden. Hän vannoi painavansa työttömyyden alle viiteen prosenttiin vuoteen 2012 mennessä (työttömyys oli 8,3 % vuonna 2007).
Humat ad-Diyar
Teksti arabiaksi
تُحاكي السّـماءَ بعـالي السَّـنا
فأرضٌ زهتْ بالشّموسِ الوِضَا
سَـماءٌ لَعَمـرُكَأو كالسَّـما
رفيـفُ الأماني وخَفـقُ الفؤادْ
عـلى عَـلَمٍ ضَمَّ شَـمْلَ البلادْ
أما فيهِ منْ كُـلِّ عـينٍ سَـوادْ
ومِـن دمِ كـلِّ شَـهيدٍ مِـدادْ؟
وروحُ الأضاحي رقيبٌ عَـتيدْ
فمِـنّا الوليـدُ و مِـنّا الرّشـيدْ
فلـمْ لا نَسُـودُ ولِمْ لا نشـيد؟
Translitteraatio
Humath al diari aleikum salam<br/ > Abt aan tozala al nafusu al kiram<br/ > Aareiunu al urubthi beyton haram<br/ > Wa Aarshu al shumusu himan la yudam<br/ > Robughu al shami buruju al Aala<br/ > Tohaki al suma'a bia'ali alsana<br/ > Fa ardon za het bilshumus al widaa'a<br/ > Samaon lamroka ou ka sama<br/ > Rafifu alamani wakhafuq alfuad<br/ > Aala aalamen duma shamla al bilad<br/ > Ama fihi min kul ain suwad<br/ > Wamin dami kuli shahydin midad<br/ > Noufuson ubaton wa madin magid<br/ > Wa ruhu al adahi raqibon aatid<br/ > Fa minna al walidu wa minna al rashid<br/ > Fa lem la nasudu wa lem la nasheed
Nicolas Sarkozy
Presidenttikausi
Sarkozy leikkasi ministerien määrän puoleen. Hallituksen kooksi tuli 15, joista seitsemän on naisia. Sen sijaan nuorempien ministerin määrä lisääntyi, joten hallitukseen tuli kaikkiaan 38 jäsentä, kuusi enemmän kuin de Villepinin hallituksessa. Hän nimitti pääministeriksi François Fillonin ja antoi ulkoministerin paikan entiselle sosialistipuolueen edustajalle Bernard Kouchnerille. Kouchnerin lisäksi hallitukseen tuli kolme muuta vasemmiston edustajaa, ml. Éric Besson joka oli Ségolène Royalin kampanja-avustajana hänen kampanjansa alussa. Hän ajoi myös Dominique Strauss-Kahnin valitsemista IMF:n johtoon.
Sarkozyn tukipuolue UMP voitti odotetusti kesäkuun 2007 vaalit. Parlamentti sääti lain Sarkozyn vaalilupausten mukaisesti perintöveron vähentämisestä. Lisäksi UMP leikkasi ylemmän keskiluokan veroja. Verovähennykset maksoivat 13 miljardia euroa, eikä valtion menoja juurikaan leikattu.
Sarkozy solmi Libyan Muammar Gaddafin kanssa turvallisuus- terveydenhuolto- ja maanmuuttosopimuksen. Sopimukseen sisältyi myös ranskalaisten MILAN-ohjusten myynti. Vierailullaan Libyassa Sarkozy solmi 25. heinäkuuta 2007 sopimuksen ydinvoimayhteistyöstä ja kolmen ydinvoimalan rakentamisesta Libyaan.
Tammikuussa 2008 Sarkozy sopi Arabiemiirikuntien kanssa Ranskan sotilastukikohdan perustamisesta Persianlahdelle.
Sarkozy sai loppuvuodesta 2007 muut Euroopan maat hyväksymään Lissabonin sopimuksen, uudistetun version Euroopan unionin perustuslaillisesta sopimuksesta, jonka Ranskan äänestäjät olivat hylänneet 2005. Hän sai myös aikaa Välimeren unionin Euroopan unionin ja muiden Välimeren rannikon maiden kanssa.
Huhtikuussa 2008 Sarkozy ilmoitti Ranskan palaavan yhteistyöhön Naton kanssa, josta Charles de Gaulle oli vetäytynyt 1966. Muutaman päivän aieimmin hän oli luvannut lisäjoukkoja Yhdysvaltain sotaan Afganistanissa, vaikka oli kampanjassaan luvannut Ranskan vetäytyvän maasta.
Euroopan unionin puheenjohtajana Sarkozy oli neuvottelemassa elokuussa 2008 Venäjän–Georgian sodan rauhansopimuksesta. Hänen puheenjohtajakautenaan vuoden 2008 finanssikriisi kärjistyi. Sarkozy ehdotti viidentoista euromaan muodostamista Euroopan ”taloudelliseksi hallitukseksi”. Hän ehdotti myös puheenjohtajakautensa jatkamista vuoden 2009 ajan. Sarkozyn jälkeen puheenjohtajavuorossa olivat Tšekki, jonka pääministeri ja presidentti ovat euroskeptikkoja, ja Ruotsi, jotka molemmat ovat euroalueen ulkopuolella.
Sarkozy ilmoitti myös Ranskan perustavan 175 miljardin euron rahaston suojaamaan strategisten yritysten kotimaista omistusta pörssikurssien ollessa alhaalla ja halusi muidenkin euromaiden perustavan sellaiset. Ehdotus nähtiin ranskalaisen ”dirigisten” tuomisena Euroopan laajuiseksi.
Kotimaassa Sarkozyn tavoitteisiin kuului Internet-piratismin kitkeminen. Elokuva- ja musiikkiteollisuuden ajama, maailman tiukimmaksi mainittu laki, ns. HADOPI-laki, johon kuului nettiyhteyden katkaisu laittomilta lataajilta, kaatui kuitenkin ensimmäisessä äänestyksessä kansalliskokouksessa sosialistiopposition kerättyä joukkonsa puolityhjään istuntosaliin. Myös pari oikeiston edustajaa liittyi lain kaatamiseen. Kun hallitus viimein sai lain hyväksyttyä, se kaatui perustuslakituomioistuimessa vuoden 1789 ihmisoikeuksien julistuksen vastaisena. Uudistettu versio laista, ns. HADOPI 2 hyväksyttiin syyskuussa 2009.
Ennen vuoden 2009 eurovaaleja Sarkozy ja Saksan liittokansleri Angela Merkel vetosivat yhdessä Turkin EU-jäsenyyttä vastaan ja tarjosivat uudelleen maalle "etuoikeutettua kumppanuutta."
Vuoden 2012 presidentinvaalien toisen kierroksen edellä on tullut julkisuuteen, että Sakozy olisi saanut rahoitusta Libyan entiseltä johtajalta. Libyan entinen pääministeri Baghdadi Mahmudi on vahvistanut, että rahoitusta annettiin vuoden 2007 kampanjaan.
Presidenttikauden jälkeen
Sarkozy hävisi presidentinvaalit vuonna 2012 vastaehdokkaalleen François Hollandelle. Heinäkuussa 2014 Sarkozyta vastaan nostettiin korruptiosyyte. Marraskuussa 2014 hän teki paluun politiikkaan, kun hänet valittiin UMP:n puheenjohtajaksi. Maaliskuussa 2018 poliisi pidätti hänet epäiltynä Muammar Gaddafilta vuonna 2007 tulleesta presidentivaalikampanjan rahoituksesta. Oikeudenkäynti alkoi 23. marraskuuta 2020 ja tuomittiin 1. maaliskuuta 2021 syylliseksi ja hän sai kolmen vuoden vankeustuomion lahjuksen tarjoamisesta ja vallan väärinkäytöstä. Kaksi kolmasosaa rangaistuksesta määrättiin ehdollisena. Sarkozy ei joudu täten fyysisesti vankilaan, vaan saa vuoden ehdottoman vankeuden ajaksi jalkapannan. Syyttäjä vaati Sarkozylle neljän vuoden vankeusrangaistusta, josta tämän tulisi istua vankilassa ainakin kaksi vuotta. Maksimirangaistus näistä rikoksista olisi ollut 10 vuotta vankeutta ja miljoonan euron sakot. Sarkozy aikoo valittaa tuomiostaan. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Ranskan presidentti joutui vastaamaan oikeudessa korruptiosyytteisiin.
Yksityiselämä
Joulukuussa 2007 ranskalainen lehti L'Express julkaisi kuvia Sarkozysta italialaisen laulajan ja mallin Carla Brunin kanssa. Pariskunta vietti myös yhteisen joululoman Egyptissä. Sarkozy ja Bruni menivät naimisiin 2. helmikuuta 2008.
Terveydentila
Presidentinvaalikampanjassaan Sarkozy kiinnitti huomiota tasavallan päämiehen terveydentilasta raportoimisen tarpeeseen. Astuessaan virkaansa hänen terveydentilansa arvioitiin hyväksi. Silti hänen kirjautumisensa sairaalaan vuonna 2007 myönnettiin julkisuudessa vasta kolme kuukautta tapahtuman jälkeen. Ranskassa presidentin terveydentilaa pidetään tarpeellisena julkistaa, sillä monet Sarkozyn edeltäjistä ovat olleet haluttomia kertomaan heitä vaivanneista terveysongelmista, kuten François Mitterrand, joka salasi pitkään sairastavansa syöpää. Sarkozy joutui sairaalahoitoon heinäkuussa 2009 tuntiessaan huonovointisuutta ja huimausta ollessaan harrastamassa kuntoliikuntaa loma-asunnollaan Pariisin ulkopuolella lähellä Versaillesia. Hänet otettiin sisään sotilassairaalaan, josta annettiin tiedonanto, että Sarkozylla oli ollut lieviä hermo-oireita, mutta hän oli muuten kunnossa. Nicolas Sarkozy on innokas lenkkeilijä ja hoitaa kuntoaan pyöräilemällä.
Udmurtian lippu
Lipun väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Lipun on suunnitellut Juri Lobanov, jonka udmurttinimi on Kutšyran Juri. Udmurtian lipun käytöstä on laki (N26-P3 "Laki Udmurtian tasavallan kansallislipusta"), joka on säädetty 30. huhtikuuta 2002.
Kofeiinisitraatti
Kofeiinisitraatti on lääkeaine, jota käytetään keskosten hengityskatkojen hoitoon. Lääke annetaan liuoksena laskimoon. Kofeiinisitraattia myydään Suomessa valmistenimillä Gencebok ja Peyona. Lääkettä voidaan antaa potilaalle vain tehohoitoyksikössä. Se kuuluu myös WHO:n tärkeiden lääkkeiden listalle.
Meliboia
Meliboia viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri henkilöön.
Meliboia (Khloris)
Meliboia oli yksi Nioben ja Amfionin neljästätoista lapsesta (niobideista). Hän oli myös ainoa (tai yksi harvoista), jotka Artemis ja Apollon säästivät tappaessaan niobidit kostoksi Nioben julkeudesta äitiään Letoa kohtaan, kun Niobe oli kerskaillut lastensa määrää Leton kahteen. Meliboia oli niin kauhuissaan tästä koettelemuksesta, että hän kalvakoitui pysyvästi ja muutti nimensä Khloriiksi — joka tarkoittaa kalpeaa.
Meliboia (okeanidi)
Meliboia oli Okeanoksen ja Tethyksen tytär, Pelasgoksen puoliso ja Lykaonin äiti.
Z-kone
Z-kone on maailman suurin röntgensädegeneraattori. Se on suunniteltu eri materiaalien testaukseen suuressa paineessa sekä äärimmäisissä lämpötiloissa. Järjestelmää ylläpitää Sandia National Laboratories aikomuksena kerätä tietoa, joka auttaisi ydinaseen prosessien tietokonemallinnuksessa. Z-kone sijaitsee Albuquerquessa, New Mexicossa, Yhdysvalloissa.
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto, lyh. SVUL toimi 1906–1994 Suomen suurimpana urheilun ja liikunnan keskusjärjestönä, jonka seuraaja Suomen Liikunta ja Urheilu perustettiin vuonna 1993. SVUL perustettiin nimellä Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitto, mutta otti myöhemmän nimensä 1961. Keskusjärjestöasemansa poistaessaan liitto oli noin 1,2 miljoonan henkilöjäsenen ja 4 300 jäsenseuran järjestö.
SVUL perustettiin virallisesti 11. maaliskuuta 1906, mutta aikaisemminkin jo 1800-luvun loppupuolella oli ollut yrityksiä suomalaisen urheiluliiton perustamiseksi. Viktor Damm yritti perustaa suomenkielisen työväen urheiluliiton vuonna 1897 ja Ivar Wilskman yleisen kaksikielisen urheiluliiton vuonna 1899, mutta molemmat yritykset epäonnistuivat. Kesäkuussa 1900 Wilskmanin johdolla pidetyssä kokouksessa perustettiin suomenkielinen Suomalainen Voimistelu- ja Urheiluliitto, mutta se ei saanut senaatin hyväksyntää, joten se joutui toimimaan epävirallisena. Liitto järjesti kuitenkin kaksi yleistä voimistelujuhlaa, 1900 Helsingissä ja 1903 Viipurissa. Liitto ei ollut niinkään kilpaurheilujärjestö, vaan se toimi yhdyssiteenä silloisille helsinkiläisille, tamperelaisille ja viipurilaisille urheiluseuroille. Nopeasti syntyi tarve määrittää kilpaurheilun säännöt ja oli myös halua saada liitosta kaksikielinen. Uuden liiton perustamisesta alettiin keskustella loppuvuodesta 1902. Vuoden 1905 suurlakko yhdisti kansaa sen verran, että Ivar Wilskman onnistui ajamaan läpi alkuperäisen ideansa kaksikielisestä liitosta. Alkuvuodesta 1906 suomenkielinen liitto lakkautettiin ja tilalle perustettiin kaksikielinen SVUL. Samalla kilpaurheilun asema vahvistui.
Toiminta Venäjän vallan aikana
thumb|250px|SVUL:n ensimmäinen toimitusvaliokunta – jäsenet vasemmalta: [[Juho Tamminen, Ivar Wilskman, Arvo Vartia, Gösta Wasenius, Aksel Ek ja Kaarle Majantie.]] SVUL pyrki ottamaan toimintaansa heti alussa mahdollisimman laajasti Suomen liikuntakulttuurin eri lajit. Liittoon tulivat ajankohdan näkyvimpinä urheilulajeina voimistelu, yleisurheilu, paini ja hiihto. Keskeinen elin SVUL:n toiminnassa oli toimitusvaliokunta, jossa puheenjohtajana toimi liiton puheenjohtaja Ivar Wilskman sen jälkeen Kaarle Majantie. Toimitusvaliokuntatoiminta ei ollut sopiva toimintamuoto kovin kauan urheilutoiminnan laajetessa. Työtaakka tuli liian suureksi keskitetylle mallille. Aktiivina toimijana uuden toimintamallin käyttöönotossa oli Lauri Pihkala. Niinpä vuodesta 1910 lähtien siirryttiin jaostohallintoon, jossa omina jaostoinaan olivat voimistelu, yleisurheilu, paini ja atletiikka sekä hiihto, luistelu ja pyöräily. Muodostui siis neljä urheilujaostoa. Jaostoista voimistelua johdettiin vuosina 1910–1914 Viipurista – Suomen silloinen voimistelukeskus näkyvimpänä seuranaan Viipurin Reipas. Vastaavasti yleisurheilujaoston sijaintipaikka vuosina 1910–1914 oli Tampere johtavana seurana Tampereen Pyrintö. Muut jaostot toimivat Helsingistä käsin, jonne voimistelu ja yleisurheilukin siirtyvät vuonna 1914. Painin vahvoiksi seuroiksi muodostuivat alkuvaiheessa helsinkiläiset Atleettiklubi ja Jyry.
Virallisesti vuonna 1906 luodun SVUL:n keskeisiä toimintamuotoja oli kansallisten mestaruuskilpailujen järjestäminen. Yleisurheilussa syntyivät Kalevan kisat, kun vuonna 1909 Henkivakuutusyhtiö Kalevan virkailijat lahjoittivat arvokkaan kunniapalkinnon, Kalevan maljan, josta tuli kiertävä parhaan yleisurheiluseuran palkinto. Yleisurheilun mestaruuskisat saivat nimensäkin palkinnosta eli alkoivat Kalevan kisat. Vuonna 1909 perustettu Helsingin Kisa-Veikot ottikin kahdeksan ensimmäistä kiinnitystä Kalevan maljaan vuosina 1910–1918. Voimistelun puolella vuotuisia näkyviä tapahtumia olivat yleiset voimistelujuhlat, joita järjestettiin joka kolmas vuosi. Ensimmäiset yksilökohtaiset voimistelun mestaruuskilpailut järjestettiin Viipurissa keväällä 1916.
Suomalaiset osallistuivat ensimmäisen kerran virallisiin olympialaisiin Lontoossa 1908. Kisoihin osallistumisessa SVUL:llä ja sen johdolla oli keskeinen rooli. Kisoihin osallistumisen rahoitus ja valmennus olivat SVUL:n päätehtäviä. Olivathan SVUL:n urheilumuodot, voimistelu ja yleisurheilu, keskeisimpiä suomalaisten osanoton urheilumuotoja. Varsinainen läpimurto suomalaisten osallistumisessa olympialaisiin tapahtui vuoden 1912 Tukholman kisoissa.
Suomalaisen urheilun järjestökentän kahtiajako
Suomen itsenäistymistä seurannut kansalaissota vaikutti suomalaiseen urheiluelämään ratkaisevasti – se jakoi suomalaisen urheiluliikkeen kahtia so. porvarillisiin, jotka toimivat edelleen SVUL:n alaisuudessa ja kapinallisiin punaisiin, joiden osallistuminen SVUL:n toimintaan pyrittiin estämään kansalaissodan päätyttyä. Erottaminen eteni SVUL:n piirien järjestäessä vuosikokouksiaan syyskaudella 1918. Käytännöksi muodostui se, että SVUL:n piirit erottivat seurat, jotka avoimesti olivat olleet mukana punakaartissa. Asian lopullinen päätös tapahtui 24. marraskuuta 1918, jolloin SVUL:n keskusjohdon enemmistön kannaksi muodostui se, että oli erotettava ne seurat, jotka osastoina olivat osallistuneet kapinaan sekä ne seurat, joiden jäsenistä puolet tai enemmän oli tuomittu kapinaan osallistumisesta. Lisäksi kansalaisluottamuksensa menettäneet oli erotettava.
Työväen urheilu irtautui SVUL:stä vuonna 1919, kun perustettiin Työväen Urheiluliitto, ja Suomen urheilu jakautui liittotasolla kahtia. Vuonna 1917 SVUL:ssä oli ollut 43 000 jäsentä, mutta TUL:n perustamisen jälkeen enää 22 000 jäsentä. Jatkossa SVUL kasvoi kuitenkin nopeasti TUL:ia suuremmaksi. SVUL:n ja TUL:n välit olivat rikkonaiset pitkään. Siinä missä ruotsinkieliset saatiin ”ruotuun”, TUL ei suostunut mihinkään yhteistyöhön. Se johti siihen, että TUL:n urheilijat eivät osallistuneet muun muassa olympialaisiin vaan 1920- ja 1930-luvuilla järjestettiin niin sanottuja työläisolympialaisia. Vasta kun Suomelle myönnetyt vuoden 1940 kesäolympialaiset lähestyivät, saatiin vuonna 1939 jonkinlaista sopua aikaiseksi. Vaikka kotikisat eivät toteutuneetkaan, solmivat SVUL ja TUL yhteistyösopimuksen elokuussa 1940. TUL:n urheilijat osallistuivat ensimmäisen kerran olympialaisiin vihdoin vuonna 1948 Lontoon kisoissa.
Suhde suojeluskunta- ja lottaliikkeeseen
SVUL:n urheilijat olivat olleet keskeisessä asemassa sisällissodassa Mannerheimin johtamissa hallituksen valkoisessa armeijassa. He kuuluivat sotilaina armeijassa keskeisen osan muodostaneissa suojeluskuntajoukoissa. Suojeluskuntaliikkeessä korostettiin liikunnan merkitystä, ja suojeluskuntien yhteyteen kevätkesällä 1918 perustettiinkin urheiluseuroja, jotka liittyivät SVUL:n jäseniksi. Suojeluskunnatkin ryhtyivät järjestämään omia urheilu- ja etenkin hiihtokilpailuja.
Pian tuli kysymykseksi määritellä suojeluskuntien ja urheilujärjestöjen, erityisesti suhde SVUL:oon. Lauri Pihkala esitti, että pienemmillä paikkakunnilla urheiluseurat voisivat sulautua osaksi suojeluskuntaa, kun taas suuremmilla paikkakunnilla oli vara pitää urheiluseurat ja suojeluskunta erillään. Suojeluskuntain ylipäällikkö kutsui voimistelunopettaja K. E. Levälahden puheenjohtajaksi komiteaan suunnittelemaan suojeluskuntien liikuntakasvatusta. Vuonna 1920 perustettiin suojeluskuntain yleisesikuntaan erityinen osasto liikuntakasvatuksen johtamista varten päällikkönään Levälahti.
Vaikka SVUL:n puolella oli aluksi epäilyksiä hajaannuksesta, tilanne kehittyi luottamukselliseksi järjestöjen välillä. Suojeluskuntien johtajakasvatus, kilpailutoiminta ja yleinen koulutus tukivat välillisesti myös SVUL:n toimintaa. Vallitsi siis eräänlainen personaaliunioni järjestöjen välillä. Suojeluskuntien liikuntakasvatukseen kuuluivat voimistelu, hiihto, pesäpalloilu, murtomaajuoksu, suunnistus ja poikaurheilu.
Naisten maapuolustushenkisen Lotta Svärd-järjestö perustettiin 1919. Aluksi naisjärjestön liikunta-asiat olivat järjestäytymättömiä, mutta vuodesta 1924 lähtien otettiin käyttöön hiihto- ja kävelykuntoisuusmerkit. Myöhemmin liikuntatoimintaan liitettiin voimistelu, pesäpalloilu, yleisurheilu ja soutu. Lotta Svärd-järjestön työ naisten liikuntakulttuurin hyväksi oli ennen kaikkea harrastusta herättävää eli aktiivisuus koitui SVUL:n hyväksi.
Menestystä olympialaisissa, mutta osallistuminen kyseenalaistetaan
Olympialaisten menestysvuosina 1912–1936 SVUL:lla ja sen urheilujaostoilla oli keskeinen rooli luoda valmennustyöllään menestys Suomen joukkueelle. SVUL:lla ja sen urheilujaostoilla oli ollut Tukholman vuoden 1912 aikaisessa Suomen olympialaisessa komiteassa vain kaksi edustajaa, johon 1920-luvun alussa tuli kahden edustajan lisäys. Valmennustyön rahoituskin tapahtui pääosin urheiluliittojen ml. SVUL:n omalla vastuulla. Vasta vuonna 1932 rahoituskäytäntöön tuli muutos eli olympiakomitea myönsi lajiliitoille avutuksia valmentautumiseen. Harjoittelun päärahoittaja siinäkin tilanteessa oli edelleen SVUL. Olympialaisiin osallistumisen suhteen 1920-luvulla Suomessa oli myös kiistaa. Vuoden 1920 Antverpenin kesäkisoihin nosti keskustelua SVUL:n vuosikokouksessa vuonna 1920, koska jotkut edustajat – Aksel Ek ja Lauri Pihkala etunenässä – olisivat luopuneet olympialaisiin osallistumisesta, koska saksalaiset eivät saaneet osallistua kisoihin. Vuonna 1928 puuhattiin jälleen olympialakkoa ennen Amsterdamin kisoja puuhamiehinä Lauri Pihkala, Viljo. J. Penttala ja Yrjö Salminen. Tavoite heillä oli vaikuttaa Suomen liikuntakulttuurissa muuhunkin kuin huippu-urheiluun. Alustava päätös olympialakosta kuitenkin lopulta peruttiin.
SVUL sai ensimmäisen kunniapuheenjohtajan vuoden 1924 liittokokouksessa, jolloin liiton perustaja ja monivuotinen puheenjohtaja Ivar Wilskman nimittiin tähän kunniatehtävään. SVUL:n puheenjohtaja vaihtui jo aiemmin, kun Majantie pyysi eroa pääkaupungista muuton takia, hänen seuraajakseen valittiin Aksel Ek, yleisurheilutaustainen urheilumies, joka oli ollut SVUL:n järjestötyössä jo 1910-luvulta lähtien. Hän toimi tehtävässä vuoden 1925 loppuun ja uudelleen vuoden 1927 lopulta vuoden 1931 loppuun. Puheenjohtajana välillä 1925–1927 toimi voimistelunopettaja, suojeluskuntajärjestön kapteeni Kustaa Emil Levälahti. Levälahti vetäytyi liiton johdosta 1927, kun Lauri Pihkalan esitys olympialaisista poisjäämisestä vuonna 1928 hyväksyttiin SVUL:n liittohallituksessa.
Mukana urheilulaitosten rakentamisessa
thumb|250px|Urheiluopiston päärakennus Kaskela, pääsisäänkäynti korkeassa keskiosassa. [[Erik Bryggman (1936).]] Lauri Pihkalan suurena tavoitteena oli aikaansaada SVUL:n oma Suomen urheiluopisto. Ajatusta hän oli jo markkinoinut 1910-luvulla. Itsenäisyyden alkuvuosina asia sai lisää vauhtia. Urheiluopisto aloitti ensin kurssimuotoisena eri puolilla Suomea vuodesta 1925 alkaen. Ensimmäiseksi johtajaksi nimitettiin voimistelunopettaja Akseli Kaskela vuodesta 1928 alkaen. Lopulta urheiluopistokin saa sijoituspaikan, joksi valittiin Heinolan pitäjän Vierumäki. Urheiluopiston vihkiäiset pidettiin 13.6.1937. Toinen suuri urheilulaitos, jonka perustamisessa SVUL:lla oli myös tärkeä roolissa, oli stadionin rakentaminen Helsinkiin. Sitä varten perustettiin Stadion-säätiö syksyllä 1927, jossa SVUL oli yhtenä mukana olleista urheilujärjestöistä.
SVUL siirtyy erikoisliittorakenteeseen
SVUL:n toiminnan keskeisimpiin muutoksiin kuului 1930-luvun alussa siirtyminen erikoisliittoihin. Asia oli ollut esillä SVUL:n sisällä jo 1920. Asian esitteli silloin Kustaa Emil Levälahti. Asiaa käsiteltiin jo vuonna 1929, mutta esitys hävisi SVUL:n liittohallituksen äänestyksessä. Asiaa ajoivat tarmokkaasti erityisesti varatuomari, SOK:n silloinen johtaja ja myöhempi toimitusjohtaja ja vuorineuvos Väinö Niiniluoto. Niiniluoto oli ollut SVUL:n voimistelujaoston puheenjohtajana ja valittiin vuoden 1932 alusta SVUL:n puheenjohtajaksi. Niiniluodon lisäksi erikoisliittoratkaisua ajoivat muun muassa yleisurheilujaoston puheenjohtaja Urho Kekkonen. Vaihtoehtoja oli kaksi eli erikoisliitot, joille SVUL:n myös rahavarat siirrettäisiin jäsenäärän mukaisesti tai erikoisliitot SVUL:n säilyttäessä rahavarat. Äänestyksen jälkeen syksyllä SVUL:n liittokokous hyväksyi jälkimmäisen ratkaisun.
Erikoisliittoratkaisuun päädyttiinkin vuodesta 1932 alkaen, jolloin SVUL:iin liittyivät yleisurheilua edustava Urheiluliitto, Voimisteluliitto, Hiihtoliitto, Pesäpalloliitto, Painiliitto, Poikaurheiluliitto ja Pyöräilyliitto. Ajankohtaa voidaan pitää myös merkkipaaluna, sillä tähän ajankohtaan liittyy uuden urheilujohtajasukupolven esiinmarssi SVUL:n ja sen alaisiin lajiliittoihin.
Olympialaiset Suomeen – SVUL:n ja TUL:n yhteistyö
SUL:n puheenjohtaja silloinen Kallion hallituksen oikeusminisetri Urho Kekkonen esitti eduskunnassa marraskuussa 1936 toivomuksen, että TUL voisi sopia SVUL:n kanssa yhteistoiminnasta. Tätä voidaan pitää lähtölaukaksena TUL:n ja SVUL:n vuoden 1940 olympialaisia koskevan yhteistyön rakentamisessa. Maaliskuussa 1937 virkaanastuneen uuden maalaisliittolaisen presidentti Kyösti Kallion myötä maahan muodostettiin A. K. Cajanderin johtama punamulta eli maalaisliittolais-sosiaalidemokraattinen hallitus. Tämän myötä edellytykset TUL:n ja SVUL:n yhteistyölle paranivat.
TUL:n entinen puheenjohtaja T. H. Vilppula ja SVUL:n puheenjohtaja J. W. Rangell neuvottelivat jo tammikuussa 1938 yhteistyömahdollisuuksista. Molemmat osapuolet nimesivät edustajat laatimaan yhteistyösopimusta. Sopimusluonnos koski olympia- ja maaotteluedustusta, paikallisia seuraotteluita ja yhteisiä juhlatilaisuuksien esityksiä.
Kun Suomi ja Helsinki saivat heinäkuussa 1938 tehdyllä päätöksellä kesäolympialaisten järjestämisoikeuden, SVUL:n ja TUL:n yhteistoiminta joutuivat uuteen vaiheeseen. Vaikka kisa-anominen oli puhtaasti porvarillinen saavutus, TUL ja koko vasemmisto tervehtivät kisojen saamista ilolla. Vasemmistolehdistökin suhtautui kisojen saamiseen myönteisesti. Syksyn 1938 aikana TUL:ssa käsiteltiin sopimusluonnosta, mutta helmikuussa 1939 se hylättiin TUL:ssä. Nyt tilanteen TUL:ssä ottivat haltuun demaripoliitikot ministeri Väinö Tannerin johdolla. Tannerin esiintymisen jälkeen TUL:n edustajat taipuivat yhteistyöhön, vaikka alun perin yhteistyöesitys oli hylätty. TUL ei suostunut kuitenkaan seurojen ja piirien välisiin yhteistyökilpailuihin, joka oli ollut alkuperäisessä ehdotuksessa.
Yhteistoimintaesityksen käsittely siirtyi nyt SVUL:n puolelle. SVUL:n puheenjohtaja Rangell suositteli yhteistyösopimuksen hyväksymistä TUL:n hyväksymässä muodossa. SVUL:n liittokokous hylkäsi "typistetyn ehdotuksen" huhtikuussa 1939. Tämän johdosta SVUL:n puheenjohtaja Rangell erosi. Rangell pyysi eroa myös Suomen olympiakomiteasta. Asia näytti ajautuneen umpikujaan. Näkyviin vastustajiin mediassa kuuluivat Suomen Urheilulehti ja Uusi Suomi. Niiden mielestä TUL:n vastahakoista apua ei tarvittu. Suomen Urheilulehti totesi, että yhteistoiminta ja olympiakisat oli sekoitettu toisiinsa aiheettomasti. Kekkosta ja Rangellia sekä heidän yhteistyöhalukkuuttaan TUL:n suuntaan urheilussa arvosteli erityisesti äärioikeisto eli IKL:n lehdistö. Heidän lehdistönsä mukaan TUL:n edustajien tilalle oli löydettävissä riittävästi urheilijoita.
SVUL:n työvaliokunta tarttui tässä vaiheessa asiaan. Se ehdotti yhteistyötä TUL:n suuntaan vajaa viikko liittokokouksen jälkeen. Sen mukaan päätettiin ehdottaa TUL:lle, että se myötävaikuttaisi olympiakisojen järjestelyissä ja päästäisi jäseniään näihin kisoihin. SVUL:n neuvottelijoina tilanteessa olivat Toivo Aro, Tauno Aarre ja Viktor Smeds. Ehdotuksen jälkeisenä päivänä 21. huhtikuuta 1939 TUL suostui yhteistyömalliin. Valintakilpailuja varten asetettaisiin erityinen toimikunta, jossa TUL olisi tasaveroinen SVUL:n kanssa. Rangellkin katsoi edellytysten näin muututtua voivansa jäädä SVUL:n ja olympiakisojen järjestelytoimikunnan johtoon.
SVUL:n ja TUL:n yhteistoiminta käynnistettiin elokuussa 1939, jolloin luotiin erityinen yhteistyötoimikunta eri urheilualoja varten. Heinäkuussa oli aloitettu vastaava toiminta jo Suomen Palloliiton ja TUL:n välillä.
Vasemmiston nousu ja SVUL puolustuskannalla
thumb|150px|SVUL:n 1. Suomen Suurkisat 1947 – niiden kunniaksi julkaistiin postimerkki. Kisojen avajaismarssiin Helsingissä osallistui 51 500 voimistelijaa ja urheilijaa. Elokuussa 1940 solmittu yhteistyösopimus SVUL:n, TUL:n, Palloliiton ja SFI:n välillä oli kestänyt sotavuodet. Sopimus takasi kaikkien keskusjärjestöjen urheilijoille oikeuden edustaa Suomea. Kansainvälisestä yhteistyöstä vastasivat kuitenkin erikoisliitot ml. SVUL:n silloiset 11 erikoisliittoa. Syyskuussa 1944 päättynyt jatkosota ja sen jälkeinen poliittisen tilanteen muuttuminen heijastui myös urheiluun. Marraskuussa 1944 rauhansopimuksen perusteella lopetetun suojeluskuntatoiminnan varoja ja omaisuuksia siirtyi SVUL:n alaiseen toimintaan, koska osa suojeluskuntien urheiluseuroista liittyi nimeä muuttaen SVUL:n alaisiin erikoisliittoihin. Lisäksi useita suojeluskuntatoiminnassa mukana olleita henkilöitä siirtyi SVUL:n työntekijöiksi muun muassa sen piiritoimintaan. Asia henkilöityi erityisesti sodan aikaisen pääministerin Jukka Rangellin tapauksessa. Rangell oli valittu kesäkuussa 1945 jatkamaan SVUL:n johdossa, mutta ajankohdan poliittinen paine pakotti Rangellin vetäytymään.
Polymerointi
thumb|[[polystyreeni|Polystyreenin polymerointi]]
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Vasemmiston nousu ja SVUL puolustuskannalla
TUL:nkin toiminta muuttui merkittävästi sodan jälkeen. Kommunistisen liikkeen tultua lailliseksi toimijaksi maanalaisen vaiheen jälkeen, sen kannattajat tulivat aktiivisti mukaan TUL:n toimintaan. TUL:n jäsenmäärän kasvu ja poliittisen vasemmiston kannatuksen kasvu aikaansaivat sen, että TUL irtisanoi syksyllä 1946 vuodesta 1940 voimassa olleen yhteistyösopimuksen. TUL:llä oli halu päästä vaikuttamaan SVUL:n alaisten erikoisliittojen siihen asti hoitamiin kansainvälisiin yhteyksiin. SVUL lajiliittoineen oli tilanteessa puolustuskannalla ja joutui antamaan myönnytyksiä TUL:lle. Maaliskuussa 1947 solmittu yhteistoimintasopimus toi keskusliittojen väliseksi uudeksi elimeksi yhteistoimintaneuvoston ja lajikohtaiseksi yhteistyövaliokunnat. Erikoisliittojen aiemmin hoitamat kansainvälisiä kilpailuja koskevat neuvottelut siirtyivät ao. lajikohtaisille valiokunnille. Osana yhteistyösopimusta sen alkuun kirjattiin osapuolien velvollisuus neuvotella myös valtakunnan liiton mahdollisuudesta. Yhteistyösopimus oli voimassa vuoden 1950 tammikuun puoliväliin saakka.
Polymerointi
Polymeroinnissa raaka-aineen pienet molekyylit (monomeerit) yhdistyvät katalyyttien vaikutuksesta isoiksi polymeerimolekyyleiksi. Muoveilla on korkea polymeraatioaste, eli niiden jokainen molekyyli (polymeeriketju) on muodostunut 1 000–100 000 pienestä molekyylistä (monomeerista).
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL lajiliittoineen saa valtaansa takaisin TUL:ltä
Äärivasemmiston, kommunistien ja kansandemokraattien, sisäpoliittisen aseman heiketessä kesän 1948 eduskuntavaalien seurauksena SVUL irtisanoi vuoden 1948 lopulla yhteistoimintasopimuksen. SVUL:n johtohenkilöt pitivät sitä "TUL:lle kohtuuttoman edullisena". SVUL puheenjohtajansa Karikosken ja varapuheenjohtajansa Kaskelan johdolla vaati uutta yhteistoimintasopimusta, jossa SVUL:n erikoisliitoilla olisi määräysvalta kansainvälisten suhteiden hoidossa. Urheilujärjestönäkin SVUL oli saanut painoarvoa, koska sen jäsenmäärä oli kasvanut lähes kolminkertaiseksi vuodesta 1944 vuoteen 1950 sen ollessa vuonna 1950 320 695. Samalla erikoisliittojen määrä oli kasvanut 11:stä 16:een. Sopimus saatiinkin Helsingin kaupunginjohtajien Eero Rydmanin ja Erik von Frenckellin toimiessa sovittelijoina. Kaupunginjohtajille asian ratkaisu oli tärkeä, koska Helsinki oli järjestämässä tulevia kesäolympialaisia heinäkuussa 1952. 20. helmikuuta 1950 allekirjoitettu sopimus palauttikin kansainvälisten suhteiden hoidon lajikohtaisilta yhteistoimintavaliokunnilta SVUL:n erikoisliitoille.
2009
Vuoden 2009 aloitti jo edellisenä vuonna alkanut taloudellinen kriisi. Tämän ratkaisuksi valtioiden johtajat aloittivat laajat tukitoimet, jotka rahoitettiin velkarahalla. Mahdollisena pidettyä talouden täyttä romahdusta ei tapahtunut, mutta talous supistui voimakkaasti. Vuoden tärkeisiin ilmiöihin kuului myös sikainfluenssapandemia. Tauti löytyi maaliskuussa Meksikosta. Kesäkuussa WHO julisti taudin pandemiaksi ja länsimaat valmistautuivat rokottamaan koko väestönsä. Rokotukset sujuivat hyvin ja tauti osoittautui ainakin syystalvella 2009 pelättyä lievemmäksi. Tautiin kuoli vuonna 2009 maailmanlaajuisesti yli 10 000 ihmistä.
Polymerointi
Tyypillisiä polymerointireaktioita ovat alkeenien additiopolymerointi ja polykondensaatio, jossa dioli tai diamiini reagoi dikarboksyylihapon (tai esterin) kanssa, jolloin muodostuu esteri- tai amidisidoksia sisältävä kondensaatiopolymeeri.
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Urheilujärjestöjen sisäiset ja väliset riidat – kansainvälinen yhteistyö pelivälineenä
Koko 1950-luvun julkisuudessa käytiin keskustelua Suomen urheilun eheyttämisestä eli valtakunnanliitosta. SVUL otti asian pysyvästi asialistalle. Valtakunnanliitto olisi ratkaissut kipeänä julkisuudessa olleen eri keskusliittoihin kuuluneiden urheilijoiden edustusoikeuden. SVUL esitti syksyllä 1952, että "valtakunnan liitto voitaisiin muodostaa vain sekä taloudellisesti että järjestöllisesti itsenäisten erikoisliittojen pohjalta. Ratkaisuun olisi koetettaava saada mukaan myös kaikki keskusliittojen ulkopuolella olevat erikoisliitot, kuten Palloliitto." SVUL:n sisällä muodostui valtakunnanliitolle kaksi linjaa, vahvan keskusliiton kannattajat ja vahvojen erikoisliittojen kannattajat. Edellistä kannatti uudelleen puheenjohtajaksi vuoden 1951 alusta valittu Jukka Rangell ja jälkimmäistä varapuheenjohtaja Kaskela. Asian ratkaisemista vauhdittivat myös kansainväliset lajiliitot ja Kansainvälinen olympiakomitea, jotka halusivat selkeyttä kansallisissa lajiliittotoimijoissa. Suomen tilanne näytti kansainvälisesti epäselvältä. thumb|250px|SVUL:n 2. Suomen Suurkisat 1956 – SVUL:n silloiset urheilujohtajat vasemmalta [[Liisa Orko, J.W.Rangell, Kauno Kleemola, Akseli Kaskela ja Yrjö Valkama vastaanottamassa urheilijoiden paraatia Töölön Pallokentällä kesäkuun lopulla 1956 sateisen sään vallitessa.]] SVUL:n johdossa puhkesi tammikuussa 1956 avoin poliittinen kriisi, kun joukko SVUL:lilaisia urheilujohtajia asettui julkisesti tukemaan Urho Kekkosen valintaa tasavallan presidentiksi. Tukijoihin kuuluivat muun muassa SVUL:n vuonna 1954 valittu puheenjohtaja Kauno Kleemola, SUL:n puheenjohtaja Reino Piirto, Painonnostoliiton puheenjohtaja Bruno Nyberg ja SUL:n liittovaltuuston puheenjohtaja Kalle Kaihari. Toukokuun 1956 liittokokouksessa paheksuttiin heidän antamaansa julkista tukea Kekkoselle. Sitä pidettiin "urheiluväen keskuudessa harjoitettuna poliittisena propagandana". Toisaalta varapuheenjohtaja Kaskela oli ollut kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana. Kokouksessa syrjäytettiin Piirto SVUL:n varapuheenjohtajan paikalta ja korvattiin Kaskelalla. Tilanne ilmensi vastakkainasettelua, joka oli syntynyt suojeluskuntataustaisten kokoomussuntautuneiden ja Kekkosta tukevien maalaisliittoa lähellä olevien SVUL-johtajien välillä. Presidentiksi valittu Kekkonen suuttui kannattajiinsa kohdistuneesta ajojahdista niin syvästi, että palautti kaikki SVUL:lta saamansa kunniamerkit ja muut huomionosoitukset.
2009
Vuoden alussa Yhdysvaltain presidentiksi noussut Barack Obama muutti Yhdysvaltojen linjaa diplomaattisemmaksi, ja maa tunnusti myös ilmastonmuutoksen vakavaksi uhaksi. Barack Obaman presidentinvaalilupauksista huolimatta sodat Afganistanissa ja Irakissa jatkuivat ilman, että länsimailla olisi niistä nopeaa ulospääsyä. Obama kuitenkin sai Nobelin rauhanpalkinnon työstään maailman rauhoittamiseksi ja ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi.
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Urheilujärjestöjen sisäiset ja väliset riidat – kansainvälinen yhteistyö pelivälineenä
Valtakunnanliittoasia ei kuitenkaan edennyt SVUL:n ja TUL:n välisenä asiana, vaan aloitteen ottivat erikoisliitot – etunenässä itsenäinen Palloliitto. Tilanne ratkesi niin, että lähes kaikki TUL:n palloliiton sarjoissa yhteistyövaliokunnan sopimuksilla pelanneet jalkapalloseurat liittyivät Palloliton jäseniksi huhtikuussa 1955. Muiden SVUL:n erikoisliittojen, kuten SUL:n kanssa, päädyttiin kesälla 1955 yhteistoimintasopimukseen, jossa TUL:n yleisurheilujaosto liittyi SUL:n jäseneksi. Vastaavanlaisia sopimuksia tehtiin sitten muidenkin SVUL:n erikoisliittojen kanssa. Ratkaisut takasivat sen, että Suomen olympiajoukkueessa helmikuun 1956 Cortinan ja marras-joulukuun 1956 Melbournen kisoissa oli kaikkien keskusliittojen urheilijat käytettävissä.
Polymerointi
Additiopolymeerien lähtöaineet ovat alkeeneja. Kun alkeenimonomeerit liittyvät yhteen niiden kaksoissidokset aukeavat. Käynnistyäkseen reaktio tarvitsee aloitekatalyytin sekä yleensä vielä toisen katalyytin nopeuttamaan reaktiota. Polymerointireaktion aloitekatalyyttinä (initiaattorina) voi toimia esim. bentsoyyliperoksidi, joka hajoaa bentsoyylioksiradikaaleiksi. Bentsoyylioksiradikaali reagoi ensin alkeenin kanssa ja reaktio jatkuu ketjureaktiona, jossa syntyy pitkiä hiiliketjuradikaaleja. Päätereaktiossa hiiliketjuradikaalit yhtyvät polymeeriketjuksi. Additiopolymeerit ovat yleensä kestomuoveja. Eräs esimerkki polyadditiosta on polyeteenin valmistus eteenistä.
Piippolimakotilo
Piippolimakotilo (Lymnaea stagnalis) on suurin Suomessa esiintyvä vesikotilolaji. Sen kuori on suippo, teräväkärkinen, 25–50 mm pitkä. Elävänä kotilo on tummahko; tyhjänä kuori on kiiltävän kellanruskea ja osittain läpikuultava. Vartalo on kellanharmaa.
Piippolimakotilo on hyvin yleinen matalissa vesissä kuten rehevissä järvissä, lammikoissa ja vähäsuolaisissa merenlahdissa. Se liikkuu vesikasveja myöten, ruokailee liikkuessaan ja nousee useita kertoja tunnissa pintaan hengittämään. Piippolimakotilon vatsapuolella on raastinrautamainen kieli, jolla se raastaa ruokansa vesikasveista ja pohjakivistä. Se syö leviä, vihreitä lehtiä, lampipolyyppeja, kalanraatoja yms. Sitä on kutsuttu myös isolimakotiloksi. pienoiskuva|vasen|200px|Piippolimakotilon tyhjä kuori. pienoiskuva|vasen|200px|Piippolimakotilon kutua [[uistinvita|uistinvidan kelluslehden alapinnalla.]] Piippolimakotiloita esiintyy koko Euroopassa, Aasian pohjoisosissa ja Pohjois-Amerikassa.
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Urheilujärjestöjen sisäiset ja väliset riidat – kansainvälinen yhteistyö pelivälineenä
1950-luvun lopulla oman värikkään vaiheensa toi TUL:n hajoaminen ja TUK:n syntyminen. Taustalla oli 1950-luvun TUL:n puheenjohtajan Väinö Leskisen vahva toiminta valtakunnan liiton synnyttämiseksi. Väinö Leskinen SDP:n keskeisenä poliitikkona oli mukana puolueen hajaantumisessa, jossa yhtenä ulottuvuutena oli useiden SDP-johtoisten seurojen ja urheilijoiden irtautuminen TUL:stä ja liittymisenä SVUL:n erikoisliittoihin kesästä 1956 alkaen. Näin entisiä seuroja oli SVUL:n lajiliittojen jäseninä ja TUL:n urheilujaostojen kautta SVUL:n lajiliittojen sarjoissa ja kilpailuissa. Tilanne ei tyydyttänyt TUL:ää, joka sanoi irti yhteistyösopimuksen SVUL:n lajiliittojen kanssa kesällä 1959. Irtisanomispäätös vauhditti TUK:n järjestöllistä virallistamista, joka tapahtui joulukuussa 1959.
2009
Tammikuu
thumb|upright|[[Hehkulamppujen kieltäminen etenee vaiheittain]] thumb|[[Nimitz-luokka|Nimitz-luokan lentotukialus USS George H. W. Bush (CVN-77) otettiin käyttöön 10. tammikuuta.]] thumb|15. tammikuuta [[US Airwaysin lento 1549 teki pakkolaskun Hudsonjokeen New Yorkin edustalle.]] thumb|15. tammikuuta [[Gazassa Yhdistyneiden kansakuntien alaisen UNRWA-järjestön koulurakennus tuhoutui Israelin kranaatti-iskun osuttua siihen.]] thumb|[[Jóhanna Sigurðardóttir nousi Islannin uudeksi pääministeriksi hallituksen kaaduttua. Hän on Islannin ensimmäinen naispääministeri ja myös ensimmäinen avoimesti homoseksuaali pääministeri maailmassa.]]
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
Urheilujärjestöjen sisäiset ja väliset riidat – kansainvälinen yhteistyö pelivälineenä
Sopimukseton tilanne oli hankala sen vuoksi, että edessä oli olympiavuosi 1960 eli Squaw Valleyn talviolympialaiset ja Rooman kesäolympialaiset. Neuvotteluissa päästiin joulukuussa 1959 siihen, että TUL:n urheilijoita varten perustettiin "Olympia-60"-niminen seura, johon liittyvät olympiaehdokkaat ja seura edelleen tarvittaviin lajiliittoihin. Tämän mukaisesti Squaw Valleyn kisoissa kilpaili TUL:stä pikaluistelija Juhani Järvinen. SVUL:n lajiliittojen asenne tiukentui vielä, kun TUK perustettiin ja sen jäsenseurat liittyivät SVUL:n lajiliittoihin ja Palloliittoon. Rooman kisoja ajatellen lajiliitot vaativat, että Olympia-60 liittyy lajiliittoihin. TUL ei tätä hyväksynyt, vaan halusi katsastusten kautta olympialaisiin valitut liittyvän Olympia-60:n kautta lajiliittoon. Tilanne ajatui umpikujaan, koska yhteisiä katsastuksia ei saatu järjestettyä. SVUL:n lajiliitoista tiukinta linjaa vetivät paini puheenjohtajanaan Arvo Himberg ja voimistelu puheenjohtajanaan Erkki Palolampi. Entisenä urheilujohtajana presidentti Kekkonen pani arvovaltansa asian ratkaisemiseksi vielä kesällä 1960 kutsumalla SVUL:n johtajat sovintoneuvotteluun, mutta SVUL:n lajiliitot hylkäsivät presidentin sovintoesityksen.
2009
Maaliskuu
thumb|[[Nasan eksoplaneettojen etsintään tarkoitettu Kepler-avaruusteleskooppi laukaistiin onnistuneesti 7. maaliskuuta.]]
Suomen Valtakunnan Urheiluliitto
SVUL:n kasvun aika – sopu huippu-urheilun järjestelyissä
Valtakunnanliittoajatusta kehitteli usea henkilö. SUL:n silloinen puheenjohtaja Reino Piirto toi ehdotuksensa Suomen Urheilun Keskusliitosta (SUK) käsittelyyn kesällä 1960. Sen mukaan seurat olisivat keskusjärjestöjensä alaisuudessa, mutta muu osa keskusliittoa olisi yhteinen. Asia raukesi lähinnä TUL:n kielteiseen kantaan. , Syksyllä 1960 valtioneuvosto asetti urheilujärjestöistä kootun komitean puheenjohtajanaan Kauno Kleemola ratkaisemaan yhteistyömallia ja edustuskysymystä. Komitean työ oli tulokseton. SVUL:n uusi puheenjohtaja Kaskela teki SVUL:n puolella omia järjestelyjään jäsenliittojen ja uuden keskusjärjestön TUK:n kanssa. Lopputulos oli, että marraskuussa 1961 SVUL otti uuden nimen "Suomen Valtakunnan Urheiluliitto" kuvaamaan pitkän tähtäimen valtakunnanliittotavoitetta. Muutama ulkopuolella ollut lajiliitto liittyi samassa yhteydessä SVUL:ään, jonka jäsenliittomäärä nousi näin 20:een. Keväällä 1961 SVUL ja TUL pääsivät sopuun edustusurheilusta. Sen mukaan muodostui TUL:n osallistuminen SVUL:n lajiliittojen toimintaan ns. kilpailujäsenyysmallilla. Näin osapuolet olivat perääntyneet tiukoista asenteistaan, jotka vuonna 1959 olivat olleet vallalla. Lopullisesti yhteistyösopimus SVUL:n ja TUL:n välillä solmittiin kesäkuussa 1966.
2009
Huhtikuu
thumb|6. huhtikuuta 90 kilometrin päässä [[Roomasta tapahtui L'Aquilan maanjäristys, jonka arvioitiin olleen voimakkuudeltaan 5,8–6,2 Richterin asteikolla.]] thumb|11. huhtikuuta brittiläisessä kykyjenetsintäohjelmassa esiintyneestä amatöörilaulaja [[Susan Boylestä tuli YouTuben kautta kansainvälinen sensaatio.]] thumb|24. huhtikuuta. Hengityssuojaimilla [[sikainfluenssaa vastaan suojautuneita ihmisiä Méxicon metrossa.]]