cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tasankointiaanit
Merkkikieli
pienoiskuva|[[Savumerkki|Savumerkit olivat eräs tasankointiaanien viestintämuoto. Kuva: Frederic Remington.]] Kukin kansa toi mukanaan tasangoille oman kulttuurinsa ja omat tapansa, ja siellä puhuttiin useita eri kieliä ja murteita. Siouxien kieliryhmä oli yleisin, mutta senkin sisällä oli niin suuria eroja, että esimerkiksi Pohjois-Dakotan alueella naapureina asuneet mandanit ja hidatsat eivät ymmärtäneet juuri ollenkaan toistensa kieltä. Kun tasangolla liikkui myös algonkin-, athabaskan-, caddon-, kiowan-, tonkawan- ja uto-asteekkienkielisiä kansoja, otettiin kauppasuhteiden ja muiden asioiden helpottamiseksi käyttöön merkkikieli, joka monista väärinkäsityksistä huolimatta toimi riittävän hyvin ja auttoi vieraita esittelemään itsensä ja matkansa tarkoituksen. Myös euroamerikkalaiset kauppiaat joutuivat opettelemaan tasankojen merkkikielen alkeet pystyäkseen ilmaisemaan itseään ja kertomaan tuotteidensa ominaisuuksista. Cheyennien mukaan tasankojen viittomakielen keksivät kiowat.
Põdrala
Põdrala on entinen kunta Valgamaan maakunnassa, Virossa. Põdrala liitettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa osaksi uutta Tõrvan kuntaa.
Tasankointiaanit
Merkkikieli
Yleisimmin tunnettu merkkikieli kuului kansoille, jotka asuivat Missourijoen ja Kalliovuorten välisellä alueella, jota pohjoisessa rajoitti Brittiläinen Kolumbia ja etelässä Rio Grande. Tasankojen ulkopuolelta niin idästä kuin lännestäkin on löytynyt esimerkkejä alkeellisista merkkikielistä, jotka eivät ole onnistuneet kehittymään. Osasyinä tähän ovat olleet lännessä heimojen välinen vähäisempi kanssakäyminen ja idässä voimakkaina hallinneet irokeesien ja algonkinien kieliryhmän murteet.
Põdrala
Entinen kunta
Sen asukasluku oli 892 (2010), pinta-ala 127,22 neliökilometriä ja asukastiheys 7,0 asukasta neliökilometrillä.
Tasankointiaanit
Merkkikieli
Pitkillä etäisyyksillä viestit lähetettiin savumerkein. Merkit tehtiin huovin, joita intiaanisoturit kantoivat lähes aina mukanaan joko olkapäillään tai vyötäröilleen taitettuina. Öiseen aikaan savumerkit korvattiin tulimerkein. Viesti oli luettavissa miesten tai hevosten liikkeistä tulen ympärillä tai sen edessä. Metsäisillä seuduilla viestit tehtiin taivuttamalla puun oksa, leikkaamalla kaarna, pinoamalla kiviä tai raaputtamalla karkea kuva kallioon. Valkoisten kauppiaiden mukana tasangoille levinneitä peilejä käytettiin myös viestintävälineinä. Lakotat ja muut pohjoisten tasankojen heimot hyödynsivät auringonsäteiden heijastuksiin perustuvaa signaalia, joka tehtiin peilin avulla.
Kansojen väliset suhteet
upright|pienoiskuva|Kulttuurierot näkyivät eri suunnilta tulleiden intiaanien ulkoisissa olemuksissa. [[George Catlinin maalaus esittää iowien ylipäällikkö Mahaskaa (White Cloud).]] Tasankojen intiaanien välillä syntyi paljon erimielisyyksiä, mutta ne eivät johtuneet kulttuurisista eroista. Lapset kasvatettiin sotaisiksi, ja soturiseurat vaalivat ja voimistivat sitä. Samaa kieltä puhuvat kansat saattoivat käydä sotaa vuosisatoja, kun taas jotkut täysin eri kulttuureita ja kieliperheitä edustavat kansat tekivät pitkäikäisiä liittoja. Jälkimmäisestä ovat hyviä esimerkkejä kiowien ja kiowa-apachien vuosisatoja kestänyt liitto ja kiowien 1600-luvun lopulla tekemä liitto crow-intiaanien kanssa. Seuraavina vuosisatoina kiowat tekivät monia ystävyyskäyntejä crowien kyliin ja saattoivat jättää pienimmät lapsensa useiksi vuosiksi näiden luo oppimaan crow-kieltä.
Põdrala
Kylät
Põdralassa on 14 kylää: Riidaja, Leebiku, Pikasilla, Reti, Lõve, Pori, Kungi, Rulli, Voorbahi, Uralaane, Vanamõisa, Liva, Kaubi, Karu.
Lämpöyhtälö
Lämpöyhtälö on osittaisdifferentiaaliyhtälö, joka kuvaa lämmön johtumista aineessa. Yksinkertaisimmillaan yhtälö tiivistyy muotoon joka on tyypillinen esimerkki parabolisesta osittaisdifferentiaaliyhtälöstä.
Tasankointiaanit
Kansojen väliset suhteet
Tasankojen alueilta löytyneiden luolamaalausten tutkijat ovat panneet merkille jyrkän muutoksen, joka maalausten aihepiirissä ilmenee vuoden 1730 paikkeilla, kun eläinkuvat muuttuvat sotanäyttämöiksi. Tämä kertoo selvästi siitä, että hevosten saapuminen muutti maailmankatsomusta ja sodissa saatu kunnia korostui.
Põdrala
Väestö
Vuonna 2011 Põdralan kunnassa oli 750 asukasta, joista 744 (99,2 %) oli virolaisia, 2 (0,3 %) venäläisiä ja 1 (0,1 %) muita kansallisuuksia.
Lämpöyhtälö
Lämpöyhtälön johtaminen
Tarkastellaan avointa avaruuden osajoukkoa \Omega, ja olkoon u(x,t) lämpötila, e(x,t) aineen sisäenergia (J/kg) ja \vec{q} lämpövuo (J/(m^2 s)). Energia tarkasteltavassa alueessa voidaan kirjoittaa missä \rho on aineen tiheys. Toisaalta energiaa poistuu alueesta nopeudella missä n on alueen yksikköulkonormaali. Gaussin divergenssilauseen avulla jälkimmäinen lauseke voidaan kirjoittaa muotoon ja energian säilymisestä saadaan tällöin yhtälö Koska nyt derivointi voidaan viedä integraalin sisään ja yhtälö pätee mielivaltaiselle alueelle, saadaan yhtälö Toistaiseksi tarkasteluissa ei ole käytetty fysiikkaa lainkaan. Fourierin laki kertoo kuitenkin lämpövuon ja lämpötilan välillä olevan yhteyden joka kertoo lämmön virtaavan siihen suuntaan, missä lämpötila laskee nopeimmin. Lisäksi aineen sisäenergian ja lämpötilan välillä on yhteys missä c on aineen ominaislämpökapasiteetti (J/(kgK)). Sijoittamalla nämä aiemmin saatuun yhtälöön saadaan nyt Jos Fourierin lain kerroin k (lämmönjohtumisvakio) ei riipu paikasta, saadaan
Tasankointiaanit
Kansojen väliset suhteet
Hevosten valtakauden alkuvuosina shoshonit laajensivat metsästysmaitaan Kanadan puolelle eteläiseen Saskatchewaniin ja olivat ratsujensa vuoksi ylivertaisessa asemassa jalkaisin liikkuviin metsästäjiin nähden. Mustajalat olivat kauhuissaan nähdessään hevosia ensimmäisen kerran ja saivatkin kärsiä ratsastavien shoshonien ylivoimasta. Mutta samoihin aikoihin, kun hevosten leviäminen alkoi etelästä ja lännestä, tuliaseet levisivät toisesta suunnasta. Shoshonien ylivalta mureni muutamassa kymmenessä vuodessa. Kostonhimoiset mustajalat liittoutuivat assiniboiden ja creiden kanssa saadakseen näiltä tuliaseita, ja vuonna 1782 mustajalat hallitsevan heimonsa pieganien johdolla lopettivat shoshonien herruuden tasangoilla. Kalliovuorten itäpuolella asuneista shoshoniryhmistä osa hävitettiin kokonaan ja osa pakeni vuoristoon. Meni puoli vuosisataa ennen kuin shoshonit uskaltautuivat seuraavan kerran Yellowstonen pohjoisenpuoleisille tasangoille. Jälkeenpäin he ovat kertoneet tappion johtuneen siitä, etteivät espanjalaiset suostuneet myymään heille tuliaseita.
Lämpöyhtälö
Lämpöyhtälön johtaminen
missä \Delta on Laplacen operaattori.
Уравнение диффузии
Tasankointiaanit
Kansojen väliset suhteet
upright|pienoiskuva|Saman taiteilijan maalaus blood-mustajalkain päälliköstä nimeltä Stu-miek-o-Súcks (Buffalo Bull Back’s Fat). Keskiset tasangot olivat lakota-siouxien monien heimojen hallinnassa, ja he ottivat yhteen myös mustajalkojen kanssa, joiden liittolaisina olivat arapahoista omaksi kansakseen erkautuneet gros ventret. Tasangoilla solmittiin useita vahvoja sotilasliittoja, jotka alun perin oli tarkoitettu muiden kansojen karkottamiseen mutta kohdistuivat myöhemmin Yhdysvaltoja vastaan. Cheyennet ja arapahot olivat tulleet idän metsistä ja puhuivat algonkinien murteita. He muodostivat kahteen eri ryhmään jakautuneina kestävän liiton niin eteläisillä kuin pohjoisillakin tasangoilla.
Eteläisiä tasankoja hallitsivat comanchet, jotka tunnettiin pitkään nimellä padoucat. He pystyivät luomaan toimivan strategian, jossa ryöstöretkin, mutta myös kaupankäynnin ja diplomatian keinoin luotiin vahva asema ja alistettiin ympäristön intiaanit ja eurooppalaisten siirtokunnat. Vaikka comanchet olivat jakaantuneet moniin kyläkuntiin, heidän heimoliittonsa toimi erinomaisesti. Kiowat sotivat ensin comancheja vastaan mutta solmivat muodollisen liiton heidän kanssaan vuonna 1790. Kummallakin kansalla oli tärkeä osuus espanjalaisten siirtokuntien pohjoiseen leviämisen estämisessä.
Tasangoilla eli myös kansoja, joita pidettiin ulkopuolisina ja jotka eivät saaneet pitkäaikaisia liittolaisia tai ystäviä. Sellaisiksi katsottiin pawneet ja tonkawat. Tonkaweita vihattiin, koska heidät tiedettiin yleisesti kannibaaleiksi. Pawneet olivat vihattuja sotaisuutensa vuoksi. Maanviljelijöihin kuuluneiden osagien on mainittu sotineen kaikkien naapuriensa kanssa ja surmanneen myös lähes sukupuuttoon ainoat liittolaisensa missouriat.
Kyläkunnat, päälliköt ja soturiseurat
Tasankointiaanien yhteisöissä tärkein yksikkö oli kyläkunta, jossa oli asukkaita muutamista kymmenistä moniin satoihin. Kylistä muodostui heimoja ja heimoista kansoja. Toisin kuin idän kansoilla, päällikön asema ei yleensä ollut perinnöllinen, vaan päällikkö sai arvonsa menestyttyään sodassa tai metsästyksessä tai osoitettuaan erityistä viisautta. Päälliköt koettivat lisätä valtaansa esiintymällä arvokkaasti ja puhumalla taitavasti kaikissa tilaisuuksissa, joissa päätettiin kylien tai heimojen tärkeistä asioista.
Ennen taisteluja soturit maalasivat itsensä ja ratsunsa omilla sekä seurojensa tunnusmerkeillä helpottaakseen tunnistamista. Sotamaalaukset olivat tärkeitä myös henkisesti. Niiden kantajat uskoivat kuvioiden suojelevan heidän yhteyttään Suureen henkeen ja tekevän hevosista nopeampia.
Sukupuoliroolit
pienoiskuva|Kaksi dakotanaista tekee kotiaskareita. Perinteisiin naisten tehtäviin lukeutuivat kankaiden ja vaatteiden tekeminen, kirjailu, lastenhoito ja ruoanlaitto. Naisten tehtäviin kuuluivat muun muassa kylistä ja asunnoista huolehtiminen, maataloustyöt, kasvien keräily ja käsityöt. Jotkut naiset tekivät myös miehille tavanomaisempiä tehtäviä saadakseen lisää arvostusta. Sodankäynti ja ryöstöretket olivat olennainen osa miehen roolia. Myös naiset saattoivat osallistua sotapartioihin ja jopa johtaa niitä. Kaikki tasankojen kansat hyväksyivät sekä nais- että miessoturin roolin. Naiset osallistuivat sotiin hyvin harvoin vakituisesti, useimmat sotivat kerran tai kaksi. Naisilla ja miehillä oli samat motiivit: kostonhimo, vaikutusvallan kasvattaminen ja varallisuuden lisääminen, joka käytännössä merkitsi vihollisleiristä otettuja orjia. Osa naisista toimi huoltojoukoissa, lähetti viestejä tai oli vartiossa, jotkut taas taistelivat. He laskivat coupeja (arvokkaita iskuja) tai saattoivat ottaa päänahkoja. Naiset puolustivat kylää aseellisesti vihollisen hyökkäyksiltä. Eräässä crow-kylässä oli 1850-luvulla päällikkönä nainen, jolla oli neljä vaimoa.
Tasankointiaanien joukossa oli miehiä, jotka oli kasvatettu tyttöinä ja jotka aikuisina ottivat naisen aseman. Heidät tunnettiin nimellä berdache, ikonette, two-spirit tai winkte. He pukeutuivat naisille tyypillisiin vaatteisiin, ottivat osaa seremonioihin, perustivat omia seurojaan ja menivät joskus naimisiin miehen kanssa. Berdachet olivat korkeasti arvostettuja ja saattoivat joskus olla mukana sodissa sairaanhoitajina tai kokkeina. Soturit arvostivat berdacheja näiden henkisten voimien vuoksi.
Avioliitto
Tasangoilla oli kolmella tavalla solmittuja avioliittoja. Ensimmäinen tapa oli karkaaminen: nuori pari pakeni ennen kuin heidän sukunsa ehti lahjoja vaihtamalla hyväksyä liiton. Toinen tapa oli molemminpuolinen sopimus, jossa suvut vaihtoivat lahjoja ja pari aloitti avioelämän yleensä vaimon suvun parissa. Kolmas tapa oli, että mies osti morsiamen tämän suvulta, esimerkiksi lakotain kulttuurissa käypä hinta oli kuusi biisoninviittaa. Useimmissa kulttuureissa mies saattoi kosiskella naista viemällä lahjan tämän majan eteen. Nainen saattoi palauttaa lahjan merkiksi siitä, että mies ei kiinnostanut häntä. Miehet olivat moniavioisia, mutta vaimoja oli harvoin enemmän kuin viisi. Usein vaimot olivat sisaruksia. Yksiavioisuus oli kuitenkin tavallisinta.
Comanche-miehet rikkoivat yleisesti tätä kaavaa sieppaamalla naisia vaimoikseen naapuriheimoilta tai meksikolaisten asutuksilta. 1800-luvun puolivälissä rikkaalla comanche-miehellä saattoi olla jopa kymmenen vaimoa. Siepatut naiset joutuivat toimimaan pääosin miestensä palvelijoina ja synnyttämään lapsia. Kanadasta tulleet creet solmivat seka-avioliittoja ranskalaisten turkismetsästäjien kanssa 1600-luvun lopusta lähtien. Osagien ja ranskalaisten välillä solmittiin monia avioliittoja seitsenvuotisen sodan aikana osagien tukiessa Uutta-Ranskaa taisteluissa Uutta-Englantia ja idän intiaaneja vastaan.
Avioliiton purkaminen oli mutkatonta. Nainen saattoi tehdä siihen aloitteen muuttamalla takaisin perheensä luo. Jos asunto oli hänen, mies joutui keräämään tavaransa ja muuttamaan pois. Jos vaimo harrasti seksiä muun kuin miehensä kanssa, joissakin tasankojen kulttuureissa mies saattoi murhata uskottoman vaimonsa tai leikata hänen nenänsä irti. Nenänsä menettäneet naiset saivat jäädä kylään, mutta he joutuivat elämään syrjässä ja pysyttelemään erillään vieraista. Yleisin käytäntö oli, että mies leikkasi rangaistukseksi vaimonsa palmikot. Väkivaltaisuuden huipentumana voidaan pitää cheyenne-miesten alkuperäistä tapaa viedä aviorikokseen syyllistynyt nainen kylän ulkopuolelle, jossa kymmenet soturit raiskasivat hänet. Cheyennien koirasotilaat sovelsivat tätä käytäntöä myös 1800-luvun aikana sieppaamiinsa valkoihoisiin naisiin. Monet uhrit kuolivat.
Lapsuus ja sukulaissuhteet
pienoiskuva|[[Henry F. Farny: Perhe-elämää tasangoilla.]] Lapset kasvatettiin lempeällä kädellä ilman ruumiillista kuritusta. Jos isovanhemmat olivat elossa, he osallistuivat sekä poikien että tyttöjen kasvatukseen. Normaali käytäntö oli, että isoäiti opetti tyttärentyttärelleen yleisimmät naisille tavanomaiset työt ja heimon moraaliset arvot. Niin tytöillä kuin pojillakin oli omat riittinsä matkalla aikuisuuteen. Pojat pääsivät jo hyvin nuorina metsästysleireille ja osallistuivat varhaisessa iässä sotaretkiin auttamaan sodan taustatapahtumissa. Cree-kulttuurissa murrosiän saavuttaneet tytöt kävivät läpi neljä päivää kestävän aikuistumiseen liittyvän riitin ja heidät sijoitettiin erilleen muista kylän asukkaista. Joidenkin tasankokansojen keskuudessa tytöt naitettiin ennen ensimmäisten kuukautisten alkamista. Esimerkkinä voidaan mainita gros ventret, jotka tarjosivat miehille vaimoiksi 12-vuotiaita tyttäriään.
Avioliiton kautta syntyneet intiaanien omat sukulaisuussuhteet olivat arkaluonteisia, ja niihin liittyi puhekieltoja ja monia muita tabuja. Esimerkiksi crow't tai mustajalat eivät saaneet puhua anoppiensa kanssa ja samanlainen kielto koski arapaho-naisia heidän suhteissaan appiinsa. Vastaavia tabuja löytyi kaikilta tasankojen intiaanikansoilta, paitsi pawneilta ja arikaroilta. Vaikka molemmat vanhemmat ja heidän sukunsa olivat tärkeässä asemassa, joillakin tasankojen kansoilla oli käytössään matrilineaarinen periytymisjärjestelmä, jossa lapsen sukulaisuus määritettiin äidin mukaan. Arikarat, crow't, hidatsat, mandanit ja pawneet kuuluivat tähän ryhmään. Cheyennet olivat tutkimusten mukaan noudattaneet samaa järjestelmää mutta luopuneet siitä siirryttyään tasangoille. Isän mukaan sukulaisuuden määrittivät preerian viljelijäkansat, kuten iowat, kanzat, omahat ja osaget. Myös pohjoisempien tasankojen gros ventret ja mustajalat ovat useimpien tutkijoiden mukaan olleet isälinjaisia.
Asuminen
pienoiskuva|Crow’t pitivät tyylikkäästä valkoisesta tiipiistä. Jo vuonna 1541 Kansasin tasangoilla ja sen reunamilla liikkunut Vásquez de Coronado kiinnitti huomionsa intiaanien asumuksiin, jotka erosivat merkittävästi toisistaan. Tasangoilla liikkuneiden quarechojen asumus oli pieni nahalla päällystetty maja, joka lienee ollut tiipiin varhainen esiaste. Maanviljelyyn erikoistuneet wichitat taas asuivat preerian laitamilla suuremmissa asumuksissa, jotka oli tehty ruohosta. Varhaiset Nebraskan asukkaat pawneet, jotka olivat puoliksi maanviljelijöitä, käyttivät asumuksenaan maamajaa. Myös Missourin jokivarren mandanit, hidatsat ja arikarat, jotka olivat suurimmaksi osaksi preerioiden maanviljelijöitä ja olivat valinneet asumismuodokseen kookkaat maamajat. Nämä jokitörmille rakennetut kiinteät kylät oli monesti suojattu paaluvarustuksin vihollisen hyökkäysten varalle, mutta varustukset eivät kokonaan pystyneet estämään niihin suunnattuja iskuja.
Kalliovuorilla asuvat läntiset kansat, kuten nez percét, flatheadit, pend o’reillet ja couer d’alenet eivät metsästäneet tasangolla vakituisesti, mutta tekivät kuitenkin suurissa ryhmissä metsästysretkiä Montanaan. He käyttivät tiipiitä tasangoilla, mutta asuivat muulloin perinteisissä, itäisten metsäintiaanien wigwamia muistuttavissa majoissaan. Tosin tiipii alkoi myöhempinä aikoina syrjäyttää yhä enemmän nez percéjen ja flatheadien vanhaa asumismuotoa.
Tasankojen varsinaiset metsästäjät käyttivät yksinomaan tiipiitä. Leiripaikan vaihtaminen kävi nopeasti, ja tiipiiden runkoseipäät kuljetettiin aina mukana, kun asuinpaikkaa muutettiin. Telttojen peitteet ommeltiin biisoninnahasta ja niihin maalattiin monenlaisia symboleita ja kuvioita. Tiipiin laaja pohja ja viistot seinät tekivät siitä tukevatekoisen ja kestävän asumuksen tasangoilla joskus puhaltavia voimakkaita tuulia vastaan. Tiipiit olivat joko kolmi- tai nelisalkoisia. Mustajalkojen tiipiit on kuvattu näyttävimmiksi. Ne olivat usein koristeltu runsailla sekä oikeiden että mytologisten lintujen ja eläinten kuvilla.
Kesäaikaan niin eteläisillä kuin pohjoisillakin tasangoilla saattoi nähdä suuria leirejä. Talvikylät olivat yleensä pienempiä ja sijaitsivat suojaisissa laaksoissa.
Uskonto ja tavat
pienoiskuva|vasen|[[Charles Ferdinand Wimarin öljymaalaus ”Biisonitanssi” vuodelta 1860. Tanssi tunnettiin lähes samanlaisena lakotoilla ja mandaneilla.]] Kun jokainen kansakunta toi mukanaan oman uskontonsa ja tapansa, tasankojen kulttuurista tuli epäyhtenäinen. Seremoniat ja rituaalit kehittyivät pitkälle, ja yksinkertaisetkin riitit muotoutuivat monimutkaisiksi tapahtumiksi, joita edelsivät pitkäaikaiset valmistelut. Aurinkotanssi, joka oli mahdollisesti tasangoille ensin saapuneiden mustajalkain tai mandanien kulttuurista lähtöisin, levisi 1700-luvun aikana lähes kaikkien preerian metsästäjä- ja paimentolaiskansojen keskuuteen. Maanviljelijöistä sen omaksuivat vain arikarat, hidatsat, omahat ja poncat. Lisäksi aurinkotanssi levisi Kalliovuorten uteille ja itäisille shoshoneille, vaikka he eivät varsinaisesti kuuluneet tasankojen kulttuuripiiriin. Tämä uskonnollinen riitti oli sielun, hengen ja ruumiin uudelleensyntymiseen liittyvä tapahtuma, jota vietettiin yleensä kerran vuodessa, joskin poikkeuksiakin oli. Aurinkotanssi saattoi kestää useita päiviä. Sen nimi ja sisältö vaihtelivat, mutta kaikilla kansoilla uskonnon merkitys oli hyvin tärkeä. Comancheilta, joiden kulttuuri erosi monilta osin tyypillisestä tasankokulttuurista, aurinkotanssi puuttui. Tosin he järjestivät yhden aurinkotanssin vuonna 1874.
Pawneiden uskonto, johon liittyi muun muassa auringon, kuun ja tähtien palvontaa, oli eräs tasankojen rikkaimmista ja täynnä dramaattisia piirteitä. Heidän maanviljelyskulttuurissaan oli erikoista, varsinkin skidi-heimon keskuudessa, että nuoria naisia siepattiin ihmisuhreiksi. Tyttöjä pidettiin Iltatähden henkilöityminä ja heidät uhrattiin tähtien aseman määrääminä päivinä epäsäännöllisin välein. Sitten heidän verensä, jossa uskottiin olevan Iltatähden kasvattavaa ja suojelevaa elinvoimaa, pirskotettiin maissintaimien päälle. Tapaa alettiin vastustaa 1810-luvun lopulla, mutta se saatiin kitkettyä kokonaan pois vasta 1830-luvun lopulla.
Maanpäällisessä maailmassa asuivat jumalan luomat olennot, jotka voivat pyytää korkeampien voimien apua kulkemalla taivaisiin johtavaa polkua. Kolmas maailma oli veden alla, ja siellä asuvat vesien haltijat olivat pahoja ja edustivat pimeyden voimia. Tyypillinen hahmo oli siouxien sarvipäinen vesihirviö, jolla oli kyky nousta maihin ja kiivetä puihin. Vesiin liittyvät pelot ja uskonto vaikuttivat ilmiselvästi siihen, että tasankointiaanit eivät syöneet kalaa, cheyennejä ja shoshoneja lukuun ottamatta.
Vapaa-aika
pienoiskuva|Hidatsat pelasivat hoop-and-polea myös talvisin. Kuva: Karl Bodmer. Niin tasankojen metsästäjät kuin preerioiden maanviljelijätkin pelasivat vapaa-aikanaan erilaisia pelejä. Suosituin seurapeli oli eräänlainen nopanheitto, jossa panokset olivat korkeat. Pelaaja saattoi hävitä koko omaisuutensa, ja jos tarinoihin on uskominen, jotkut miehet asettivat panokseksi vaimonsa tai jopa oman ruumiinsa. Pyöreisiin kuppeihin heitettyinä noppina käytettiin luumunkiviä, luunkappaleita tai muita pieniä esineitä, jotka oli maalattu erilaisin värein ja kuvioin. Etnologi Stewart Culinin tutki pelin levinneisyyttä vuonna 1907. Hän totesi nopanheiton levinneen 130 heimon keskuuteen ja lisäksi 80 heimon harrastavan lähes vastaavaa peliä ”nappia”.
Itäisten metsäintiaanien suosikkipeli haavipallo ei tullut suosituksi tasangoilla. Sitä pelasivat assiniboinet, cheyennet, dakotat, iowat ja otot, mutta muista kansoista ei löydy mainintoja. Shinnyä suosivat molemmat sukupuolet. Pallo oli antiloopinnahkaa, ja maali oli merkitty kepein, huovin tai maahan vedetyllä viivalla. Joskus eri seurat saattoivat pelata toisiaan vastaan. Crow't suosivat miesten ja naisten välisiä pelejä. Tasankojen kansat harrastivat myös hoop-and-Polea, miesten joukkuepeliä, jossa keppiä, keihästä tai tikkaa heitettiin vierivän vanteen läpi. Ikäluokkien mukaan valituilla joukkueilla oli omat urheiluvälineensä ja sääntönsä.
Jokien varsilla asuvat maanviljelijäkansat harrastivat innokkaasti myös uimista. Varsinkin arikarat, hidatsat ja omahat olivat erinomaisia uimareita. Antropologi ja kirjailija Susetta La Flesche, joka vietti useita vuosia omahain parissa, on maininnut sekä miesten että naisten olleen taitavia sukeltajia.
Taide ja tutkimus
Vuonna 1791 julkaistu, vanhaan legendaan perustuva tohtori John Williamsin kertomus prinssi Madocista ja hänen siirtokunnastaan oli syynä siihen, että mandaneihin kiinnitettiin paljon huomiota. Heidän murteestaan löytyi walesin kieltä muistuttavia sanoja, ja he käyttivät walesilaistyylisiä härkäveneitä. Mandaneja arveltiin Madocin Pohjois-Amerikkaan purjehtineen siirtokunnan jälkeläisiksi. Vuonna 1792 walesilainen tutkija John Evans matkusti mandanien pariin ja tutustui perusteellisesti heidän kieleensä. Suureksi pettymyksekseen hän joutui toteamaan, että mandanit eivät olleet walesilaisia vaan aitoja intiaaneja.
Gidraninhevonen
Gidraninhevonen on lämminverinen hevosrotu, joka on peräisin Unkarista. Se on kookas ja väriltään yleensä rautias. Rotu polveutuu lukuisista eri roduista, joista tärkeimmät ovat arabianhevonen ja englannintäysiverinen. Se jalostettiin alkujaan ratsuväen käyttöön, ja toimii nykyisin ratsuna ja ajohevosena.
Ominaisuudet
Gidraninhevonen on kookas, ryhdikäs ja laadukas lämminverinen. Rodun säkäkorkeus on tyypillisesti 163–168 cm, mutta joskus jopa 173 cm.
Gidraninhevosen pää on hienopiirteinen, joskaan ei arabianhevosta vastaava. Kaula on lihaksikas ja hyvin kiinnittynyt, ja sen tulisi olla suhteellisen pituinen vartaloon verrattuna. Lapojen tulisi olla viistot. Rinta on syvä ja leveä. Runko on syvä, selkä vahva, joskus pitkä. Takaosa on lihaksikas, jalat vahvat. Kaviot ovat hyvänmuotoiset.
Historia
Gidraninhevonen kehitettiin unkarilaisessa Mezőhegyesin valtionsiittolassa 1800-luvulla. Rotu polveutuu vuonna 1816 Unkariin tuodusta arabialaisesta raudikko-oriista Siglavy Gidran. Vuonna 1820 sille syntyi espanjalais-napolilaisesta tammasta orivarsa Gidran II, josta tuli gidraninhevosen kantaisä. Rodun jalostus oli alkuvaiheessa sekalaista: tehtävään käytettiin ensin paikallisia, arabialaisia, transylvanialaisia ja espanjalais-napolilaisia tammoja. Vuoteen 1855 mennessä kantaoriitten emien suvuissa esiintyi noin kolmannes arabialaista, noin viidennes transyvanialaista ja pienemmissä määrin espanjalaista, unkarilaista, nonius- ja gidranverta. Jalostukseen lisättiin myös englannintäysiverisiä, vuonna 1893 jopa kolmessa perättäisessä polvessa. Lopulta arabialaista vaikutetta lisättiin ottamalla shagya-arabioriit Gazal III ja Siglavy II ensisijaisiksi siitosoriiksi, ja rodun tyyppi alkoi vakiintua angloarabimaiseksi ja erinomaiseksi hyppääjäksi.
Gidraninhevonen kehitettiin alun perin ratsuväen tarpeisiin, arabianhevosta kookkaammaksi ja vahvemmaksi. Siitä kehittyi kaksi jalostussuuntausta: raskaampi, kevyeen työhön soveltuva tyyppi, ja kevyempi ja nopeampi ratsuhevostyyppi. Ensimmäisessä maailmansodassa gidraninhevonen menetti suuren osan kannastaan. Jälkikäteen jalostuksessa lisättiin arabialaista ja uutena kisber felver -verta. 1970-luvulle tultaessa rodun tilanne oli taas huonontunut ja kaksi uutta oritta Bulgariasta otettiin laajentamaan kannan perimää.
Nykyisin gidraninhevonen on laadukas ratsu- ja ajohevonen, joka on menestynyt myös kansainvälisellä tasolla lajeissa, joissa sen nopeudesta, kestävyydestä, ketteryydestä ja rohkeudesta on etua.
Rodun jalostukseen hyväksytään yhä muita rotuja: hyväksytyt rodut ovat englannintäysiverinen, arabianhevonen ja angloarabi. Hyväksyttävällä hevosella on oltava neljänteen polveen ulottuva todistus polveutumisestaan, ja sen on oltava väriltään rautias ja vähintään 157 cm korkea. Oriiden on lisäksi läpäistävä jalostustoimikunnan tarkastus saadakseen siitosluvan.
Vannetanssi
Vannetanssi, eli huuppaus, hooppaus, hoopdance tai hooping on tanssilaji, jossa liikutaan vanteen kanssa. Se on ottanut vaikutteita rytmisestä kilpavoimistelusta, sirkustaiteesta, show-tanssista ja modernista tanssista. Laji on saanut modernin alkunsa 1990-luvun lopulla Yhdysvalloissa, josta se on levinnyt ympäri maailmaa. Alkujuuret ovat intiaanikulttuureissa, joissa rottinkivanteita käytettiin kuvittamaan tanssin avulla kerrottuja tarinoita.
Erilaiset vanteet
Nykyään vannetanssissa käytetään erilaisista muoveista tai metallista tehtyjä vanteita, joiden koko, materiaali ja viimeistely riippuu tanssijan mieltymyksistä ja taitotasosta. Yleisesti ottaen isommat ja paksummasta putkesta tehdyt vanteet ovat helpompia kumppaneita aloittelijalle ja kevyemmät sekä pienemmät huupit edistyneemmille vannetanssijoille. Hyvä peukalosääntö on että aloittelijan kannattaa tarttua itseään noin napaan ulottuvaan vanteeseen, mutta huuppaajan ruumiinrakenne vaikuttaa myös mitoitukseen. Vyötäröltä isokokoisen vannetanssijan kannattaa ottaa isompi vanne ja kapealle saattaa riittää pienempi vanne kuin oma pituus antaisi ymmärtää. Lelukaupoista löytyvät lapsille mitoitetut vanteet sopivat käsiliikkeisiin, varsinkin uudelleen teipattuina, mutta aikuisen ei kannata opetella niillä vannetanssia liian pienen koon ja kevyen materiaalin takia. Urheilukaupoissa myytävät painavat ja sisäpinnalta nystyräiset vanteet eivät sovi vannetanssin harrastamiseen, koska ovat lajiin liian kömpelöitä.
Vannetanssin harrastaminen
Vannetanssin harrastamisen voi aloittaa joko opettajan avulla tai itsenäisesti. Suomessa vannetanssikursseja ja -työpajoja järjestävät monet eri tahot isoimmissa kaupungeissa, mutta pienemmillä paikkakunnilla alkuun saattaa päästä parhaiten lukuisien internetistä löytyvien opetusvideoiden avulla. Aktiivisia vannetanssipaikkoja ovat ainakin Helsinki, Tampere, Oulu, Rovaniemi ja Kainuu.
Lepidodendrales
Lepidodendrales on sukupuuttoon kuollut luokkaan Isoëtopsida kuuluva liekomaisten lahko. Sen jäsenet elivät devoni-, kivihiili- ja permikausien aikana. Kivihiilikaudella niiden levinneisyys oli maailmanlaajuinen. Lahkoon kuului kookkaita puumaisia kasveja, joista osa kasvoi yli 40 metrin korkuisiksi ja kahden metrin levyisiksi.
Daniel Greig
Greig sai pronssia sprinttiluistelun MM-kilpailuissa Naganossa 2014 yhteispistein 140,715. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 16:nneksi 1 000 metrilä Sotšissa 2013. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs 500 metrillä Moskovassa 2010. Maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksi kertaa yhdeksänneksi 500 metrillä.
Adolfo López Mateos
Adolfo López Mateos (26. toukokuuta 1910 Atizaphan de Zaragoza, Meksiko – 22. syyskuuta 1969) oli meksikolainen vallankumouspuolueen poliitikko, joka toimi Meksikon presidenttinä 1958–1964. Hän oli John F. Kennedyn aikalainen ja samalla tavoin hyvin suosittu presidentti maassaan. Hän muun muassa teki koulukirjat ilmaisiksi, jakoi maata talonpojille, kansallisti sähköyhtiöt ja kehitti monella tavoin Meksikon sosiaaliturvaa ja terveydenhoitoa.
Shinji Kagawa
Shinji Kagawa (s. 17. maaliskuuta 1989) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaisseura Real Zaragozaa. Hän on edustanut Euroopassa myös Borussia Dortmundia ja Manchester Unitedia sekä kauden 2018–2019 loppuosan lainalla turkkilaisseura Beşiktaş JK:ta.
Adolfo López Mateos
López Mateos opiskeli lakia ja valmistui 1934. Hän toimi Meksikon valtuutettuna Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostossa. Hän tuli mukaan politiikkaan senaattorina ja vallankumouksellisen puolueen pääsihteerinä ja toimi sitten työministerinä kunnes sai vuoden 1958 presidentinvaaleissa ylivoimaisen enemmistön äänistä.
Shinji Kagawa
Seurajoukkueura
Kagawa aloitti jalkapalloharrastuksen ensimmäisinä kouluvuosinaan. Hän siirtyi 17-vuotiaana FC Miyagin juniorijoukkueesta ammattilaisseura Cerezo Osakaan. Kaudella 2007 hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa. Joukkue ei onnistunut nousemaan seuraavaksi kaudeksi 2008 maan korkeimmalla sarjatasolle, vaan jäi sarjassa sijalle 5.
23. elokuuta 2010 Kagawa teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan saksalaisessa Borussia Dortmundissa. Ensimmäiset maalinsa joukkueessa hän teki Eurooppa-liigan karsinnoissa azerbaidžanilaista Karabahia vastaan. Bundesliigassa hänen ensimmäinen maalinsa syntyi ottelussa Wolfsburgia vastaan. Paikallisottelussa Schalkea vastaan, joka tunnetaan paremmin nimellä "Revierderby", Kagawa teki kaksi maalia, kun dortmundilaisseura otti komean 1–3-vierasvoiton.
Adolfo López Mateos
Jo aktiivikautenaan López Mateos kärsi todella pahoista migreenikohtauksista, ja presidenttikauden jälkeen hänen aivoistaan löydettiin aneurysma. Hänen tilansa paheni niin, että hän vietti viime vuotensa vaikean aivovamman lamauttamana.
Shinji Kagawa
Seurajoukkueura
Kesäkuussa 2012 ilmoitettiin Kagawan hyväksyneen Manchester Unitedin tekemän tarjouksen. Siirto vahvistetaan, kun hän on läpäissyt lääkärintarkastuksen ja saanut työluvan. . 22. kesäkuuta 2012 siirto sai vahvistuksen. Syksyllä 2014 Kagawa palasi kuitenkin takaisin Dortmundin riveihin.
Maajoukkueura
Kagawa teki ensiesiintymisensä Japanin maajoukkueessa 24. toukokuuta 2008 ystävyysottelussa Norsunluurannikkoa vastaan, jonka Japani voitti lopulta 1–0. Entinen maajoukkueen päävalmentaja Takeshi Okada ei valinnut häntä vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
Syyskuussa 2010 hän teki ottelun ainoan maalin ystävyysottelussa Paraguayta vastaan.
Natalja Šapošnikova
Natalja Vitaljevna Šapošnikova (, s. 24. kesäkuuta 1961 Rostov-na-Donu) on entinen neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Šapošnikova voitti Moskovan 1980 olympialaisissa kultaa joukkuekilpailussa ja pistein 19,725 hypyssä. Pronssia hän saavutti puomilla pistein 19,725 ja permannolla yhdessä Maxi Gnauckin kanssa pistein 19,825. Moniottelussa hän sijoittui neljänneksi 79,025 pisteellä.
Sinitilapia
Sinitilapia (Tilapia guinasana) on äärimmäisen uhanalainen kalalaji.
Natalja Šapošnikova
Šapošnikovan mukaan on nimetty eritasonojapuuliike, jossa voimistelija hyppää alemmalta aisalta ylemmälle.
Sinitilapia
Levinneisyys
Sinitilapia on endeeminen laji Namibiassa. Se elää villinä Guineas-järvellä, lisäksi joitakin yksilöitä on istutettu Otijkoto-järveen ja joihinkin lampiin ja tekoaltaisiin.
Irina Derevko
Irina Derevko on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Alias. Hän on päähenkilö Sydney Bristow'n äiti. Häntä esittää näyttelijä Lena Olin.
Hahmon tarina
Ensimmäisellä kaudella Sydney saa kuulla totuuden äidistään ja alkaa epäillä tämän olevan elossa. Kauden lopussa hän kohtaa äitinsä ensimmäistä kertaa sen jälkeen kun hän oli lapsi.
Toisen kauden alussa Irina antautuu CIA:lle ja sanoo auttavansa heitä terroristiorganisaatio Allianssin alasajossa ja 1400-luvulla eläneen tiedemies-profeetta Milo Rambaldin esineiden etsimisessä. Hän kohtaa Jackin ensimmäistä kertaa vuosiin ja Jack ei suostu uskomaan naisin puheita. Kauden kuluessa perhe kuitenkin tekee tiiviisti yhteistyötä ja lopulta Allianssi tuhotaan. Irina kuitenkin pettää CIA:n ja pakenee Sloanen kanssa.
Irina ei esiinny kolmannella kaudella, mutta hän pitää yhteyttä Jackiin Internetin välityksellä. Kaudella myös paljastuu, että hänellä on toinen tytär, Nadia Santos, suhteestaan Sloanen kanssa.
Neljännellä kaudella selviää, että Irina oli lähettänyt palkkamurhaajan Sydneyn perään, ja Jack oli kostoksi tappanut naisen. Todellisuudessa Jack oli tappanut Irinan geneettisen kaksoisolennon ja Irina oli hänen sisarensa Elenan vankina. Elena oli myös lavastanut Irinan tapattamaan Sydneyn. Jack, Sydney ja Nadia pelastavat Irinan ja hän tapaa Nadian ensimmäistä kertaa sitten tämän syntymän. APO ottaa Elenan kiinni ja Jack päästää Irinan pakenemaan.
Irina palaa kuvioihin viidennellä kaudella. Paljastuu, että hän on yhteistyössä terroristiorganisaatio Prophet 5:n kanssa. Irinan avustuksella Prophet 5 sieppaa Sydneyn ja hypnotisoi hänet saadakseen tietoja Rambaldin Horisontti-laitteen sijainnista. Samalla Irina auttaa pelastamaan Sydneyn syntymättömän lapsen. Sydney on tietämätön äitinsä osallisuudesta tapahtumiin eikä osaa epäillä mitään äitinsä palattua myöhemmin hänen ja Jackin luokse. Perhe lähtee etsimään Horisonttia, minkä löydyttyä Irina pettää perheensä. Sydneyn synnytys käynnistyy ja Irinan avustuksella Sydney synnyttää tyttövauvan. Sen jälkeen hän katoaa jälleen Horisontin kanssa.
Irina palaa sarjan päätösjaksossa ja on yhteistyössä Sloanen kanssa. He löytävät Rambaldin loppupelin, kuolemattomuuden, Horisontin avulla. Sydney jäljittää Irinan ja taistelee äitinsä kanssa, minkä lopuksi Irina kaatuu pilvenpiirtäjän lasikaton päälle. Katon alkaessa hajota Sydney anelee äitiään tulemaan takaisin, mutta Irina päättää kurkottaa kohti Horisonttia ja putoaa kuolemaansa.
Sinineontokko
Sinineontokko (Elacatinus oceanops, vanh. Gobiosoma oceanops) on tokkoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Sinineontokko kasvaa noin 3,5 cm pitkäksi. Sen vartalo on puikkomainen, kyljessä huomiota herättävä neonsininen raita. Muuten kala on tummanharmaa, vatsapuolelta vaaleampi.
Alkuperä
Sinineontokko elää luonnossa läntisen Atlantin trooppisissa osissa. Se on suosittu riutta-akvaarion kala.
Käyttäytyminen
Sinineontokko toimii puhdistajakalana ja syö loisia toisten kalojen iholta. Se saattaa pysähtyä akvaarion pohjalle tai jonkun korallin päälle rintaeviensä varaan. Käyttäytyminen on tyypillistä muillekin tokoille, mutta virtaviivainen sinineontokko voi näyttää sairaalta tehdessään näin.
Sinineontokko on mainio kala nanoriuttoihin. Ne viihtyvät parhaiten pienissä ryhmissä tai pareittain. Sopivana minimiallaskokona voidaan pitää parille yksilölle 50-litraista akvaariota, jossa on paljon elävää kiveä ja tehokas vaahdotus.
Ravinto
Loisten lisäksi lihaisa valmisruoka kelpaa sinineontokoille.
Norjan salibandymaajoukkue
Norjan salibandymaajoukkue on Norjan salibandyn edustusjoukkue. Norja on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 6.
Rokkivaari Hotanen
Rokkivaari Hotanen on suomalaisen Tapani Kansan studioalbumi vuodelta 1978.
Keskuspuisto
Keskuspuisto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Lance Ward
Lance Ward (s. 2. kesäkuuta 1978 Lloydminster, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi kaudella 2010–2011 Ruotsin Elitserienin HV71:ssä. Isokokoinen Ward on taklaa kovaa ja osaa tarvittaessa myös tapella. Hän on aiemmin pelannut yhteensä 209 NHL:n runkosarjaottelua tehoin 4+12=16 ja kerännyt niissä 391 jäähyminuuttia.
Junioriura
Ward aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Lloydminsterissä ja pelasi siellä Albertan paikallisia juniorisarjoja, kunnes hän siirtyi kaudeksi 1994–1995 WHL-joukkue Red Deer Rebelsiin. Ward pelasi ensimmäisellä kaudellaan 28 ottelua ilman tehopisteitä, mutta seuraava kausi 1995–1996 toi 72 ottelussa tehot 4+13=17. New Jersey Devils varasi hänet koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana kesällä 1996.
Ward jatkoi varauksen jälkeen vielä kaksi seuraavaa kautta Rebelsissä ja hän teki parhaillaan tehot 5+34=39 kaudella 1996–1997. Yhteensä Ward keräsi neljän WHL-kauden aikana pudotuspelit mukaan lukien peräti 680 jäähyminuuttia. Hän ei kuitenkaan tehnyt sopimusta New Jersey Devilsin kanssa, joten Florida Panthers varasi hänet uudelleen NHL:ään kolmannella kierroksella ja 63. pelaajana kesällä 1998.
NHL-vuodet
Kaudeksi 1998–1999 Ward siirtyi Florida Panthersin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa aikana ECHL-joukkue Miami Matadorsin, IHL-joukkue Fort Wayne Kometsin ja AHL-joukkue Beast of New Havenin välillä. Suurimman osan kaudestaan Ward pelasi New Havenissa, jossa hän teki 43 ottelussa tehot 2+5=7.
Kauden 1999–2000 Ward pelasi kokonaan AHL:n Louisville Panthersissa, ja kaudella 2000–2001 hän teki NHL-debyyttinsä. Ward pelasi 30 ottelua tehoin 0+2=2. Hän pelasi kauden 2001–2002 kokonaan NHL:ssä ja teki 68 ottelussa tehot 1+4=5. Jäähyminuutteja tuli 131, joka on Wardille yhden kauden ennätys NHL:ssä. Tammikuussa 2003 hänet kaupattiin Sandis Ozoliņšin kanssa Mighty Ducks of Anaheimiin vaihdossa Pavel Trnkaan, Matt Culleniin ja neljännen kierroksen varausvuoroon. Yhteensä Ward teki kauden aikana 65 ottelussa tehot 3+2=5. Hän teki heinäkuussa 2003 kaksivuotisen jatkosopimuksen Mighty Ducksin kanssa.
Ward oli kokonaan pelaamatta NHL:n työsulkukauden 2004–2005. Hän teki kesäkuussa 2005 vapaana agenttina sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa, mutta koko kausi 2005–2006 kului sen farmijoukkueessa Binghamton Senatorsissa. Ward keräsi 278 jäähyminuuttia, ja sijoittui AHL:n jäähypörssissä seitsemänneksi.
Siirtyminen Eurooppaan
300px|thumb|right|Lance Ward (oikealla) [[HV71:n harjoituksissa Johan Davidssonin kanssa.]] Ward siirtyi kaudeksi 2006–2007 Ruotsiin ja Elitserien-joukkue HV71:een yksivuotisella sopimuksella. Ensimmäinen kausi toi 50 ottelussa tehot 6+4=10 ja 273 jäähyminuuttia, ja Ward voitti Elitserienin jäähypörssin. Lukema on Elitserienin kaikkien aikojen yhden kauden ennätys. Hän jatkoi sopimustaan vuodella kesäkuussa 2007 ja voitti 212 minuutillaan jäähypörssin toisen kerran peräkkäin kaudella 2007–2008. Jäähymäärä on Elitserienin kaikkien aikojen kolmanneksi eniten yhdessä kaudessa. Ward voitti keväällä 2008 Ruotsin-mestaruuden ja hän oli 66 minuutillaan myös Elitserienin pudotuspelien jäähypörssin voittaja.
Ward pelasi kauden 2008–2009 Saksassa, DEL-joukkue Frankfurt Lionsin riveissä. Hän palasi kaudeksi 2009–2010 HV71:een. Ward teki joukkueen kanssa kaksivuotisen sopimuksen jo tammikuussa 2009. Hän voitti keväällä 2010 Ruotsin-mestaruuden. Kausi 2010–2011 jäi Wardilla kuitenkin vain 11 ottelun mittaiseksi loukkaantumisen takia.
Marshall Kirk McKusick
thumb|upright|Marshall Kirk McKusick Marshall Kirk McKusick (s. 19. tammikuuta 1954, Wilmington, Delaware, Yhdysvallat), usein vain Kirk McKusick, on yhdysvaltalainen ohjelmistokehittäjä ja tietojenkäsittelytieteilijä, joka tunnetaan parhaiten työstään BSD-käyttöjärjestelmien parissa, aina 1980-luvulta nykypäivän FreeBSD:hen asti. Hän on myös toiminut USENIX-yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1990–1992 sekä 2002–2004 ja on jatkanut yhdistyksen johtokunnassa tämänkin jälkeen.
McKusick on väitellyt tohtoriksi tietojenkäsittelytieteen alalta. Hän asuu Sendmail-ohjelmiston kehittäneen Eric Allmanin kanssa Kalifornian Berkeleyssä ja on muun muassa innokas viiniharrastaja.
BSD
McKusick on tehnyt merkittävää työtä muun muassa BSD:n tiedostojärjestelmien parissa. Hän oli mukana suunnittelemassa alkuperäistä Berkeley Fast File System -järjestelmää (FFS). Hän on myös kehittänyt niin sanotut pehmeät päivitykset (soft updates) FFS- sekä "UFS2" -tiedostojärjestelmille. Kyseessä on vaihtoehtoinen menetelmä journaloinnille, jolla pyritään säilyttämään tiedostojärjestelmän eheys kaatumistilanteiden tai virtakatkon yhteydessä.
McKusick on myös kehittänyt tiedostojärjestelmän otokset (snapshots) sekä tausta-ajossa toimivan fsck:n, jotka kummatkin liittyvät läheisesti pehmeisiin päivityksiin.
Skjorta
Skjorta on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Breimsvatnet-järven Førdefjordenin lahden varrella Gloppenin ja Jølsterin kuntien rajalla, Norjassa. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 1 472 metriä.
Marshall Kirk McKusick
BSD
Lisäksi McKusick on kirjoittanut BSD-käyttöjärjestelmiä käsitteleviä kirjoja. Design and Implementation -sarjan teoksia pidetään korkeatasoisina tietojenkäsittelytieteen piirissä. Ne ovat vaikuttaneet vahvasti uudempien BSD-pohjaisten järjestelmien kehitykseen ja luonteeseen.
Johan Gottfrid von Falkenberg (vanhempi)
Johan Gottfried von Falkenberg (myös Falckenberg, 30. toukokuuta 1626 Eurajoki – 29. heinäkuuta 1674 Tukholma) oli suomalainen majuri ja valtiopäivämies. Hänen vanhempansa olivat Saksasta muuttanut everstiluutnantti Gottfrid von Falkenberg ja Christina Jordan, joka oli Michel Jordanin tytär.
Vuojoen kartanossa syntynyt Falkenberg tuli pikettipalvelukseen kuningatar Kristiinan henkivartiostoon 1642. Hänet nimitettiin vänrikiksi Hämeen jalkaväkirykmenttiin 1644 ja luutnantiksi 1648. Falkenberg toimi majoitusmestarina eversti Fabian von Knorringin ratsujoukoissa Inkerinmaalla 1650. Vuonna 1657 Falkenberg otti osaa Turun kokoukseen ja 1660 hänet määrättiin Käkisalmen läänin. Falkenberg toimi Turun hovioikeuden aatelisluokan asessorina 1666 ja samalla edelleen kihlakunnantuomarina. Hän isännöi myös isältään perimäänsä Palttilan kartanoa Laitilassa. Falkenberg on haudattu Laitilan kirkkoon, jossa on myös hänen hautavaakunansa.
Gottfrid von Falkenbergin puoliso oli Jakob von Tiesenhausenin ja Elisabet von Aderkasin tytär Anna Barbara von Tiesenhausen (1634–1714), jonka kanssa hän avioitui 1651. Pariskunnalla oli kymmenen lasta. Yksi heidän pojistaa oli Turun akatemian kansleri Gabriel Falkenberg af Sandemar.
Thee Headcoatees
Thee Headcoatees on englantilainen garage rock -yhtye, joka perustettiin Kentissä vuonna 1991. Billy Childish perusti sen taustayhtyeeksi omalle Thee Headcoats -yhtyeelleen ja hän kirjoittikin useimmat yhtyeen kappaleet.
Sulatejuusto
Sulatejuusto on juustopohjainen elintarvike, joka on tehty yhdestä tai useammasta juustolaadusta kuumentamalla ja lisäämällä emulgointiaineita, sekä usein myös muita maitotuotteita tai vettä. Sulatejuustossa proteiinien ja rasvojen emulsion tuottavaa ainetta kutsutaan tavallisesti sulatesuolaksi. Yleisiä sulatesuoloja ovat useat sitruunahapon suolat eli sitraatit ja fosforihapon suolat eli fosfaatit. Sulatejuustoihin usein lisätään myös muita aineita, kuten rasvoja, suolaa, mausteita ja väri- tai säilöntäaineita niiden maun, rakenteen, värin tai säilyvyyden parantamiseksi.
Erilaisten sulatejuustojen kiinteys vaihtelee suuresti riippuen käytetyistä valmistusaineista. Kiinteämpiä sulatejuustoja voidaan myydä suurempina lohkoina tai yksittäispakattuina siivuina. Pehmeämpiä sulatejuustoja voidaan käyttää levitteinä. Tasalaatuisen rakenteensa vuoksi sulatejuustot sopivat hyvin ruoanlaittoon, kuten kastikkeiden ja keittojen valmistukseen.
Sulatejuuston valmistus Suomessa alkoi vuonna 1925, jolloin Suomen ensimmäinen sulatejuustotehdas Oy Suomen juusto Ab Lahti aloitti toimintansa. Ensimmäinen sulatejuusto oli nimeltään Marathon-herkkujuusto. Valion ensimmäiset sulatejuustot olivat vuonna 1933 aloitettu leikattava Koskenlaskija ja 1934 aloitettu levitettävä Viola.
Bartolomeo Tromboncino
thumb|Tromboncinon teoksen Lamentationum Jeremie... liber primus und secundus tenor osa.
Bartolomeo Tromboncino (n. 1470 – 1535 tai myöhemmin) oli italialainen säveltäjä.
Elämä
Tromboncino syntyi Veronassa ja varttui luultavasti Mantovassa. Hän asui ja työskenteli Mantovassa noin vuoteen 1500 saakka. Tromboncino murhasi petollisen vaimonsa vuonna 1499. Toisin kuin Carlo Gesualdo, Tromboncino mahdollisesti jätti henkiin miehen, jonka kanssa vaimo oli häntä pettänyt. Lähteet asiasta ovat jokseenkin ristiriitaisia. Tromboncino ei saanut teosta tuomiota.
Musiikki
Tromboncino tunnetaan parhaiten frottola-laulujen säveltäjänä. Hän sävelsi myös jonkin verran uskonnollista musiikkia.
Hygrostaatti
thumb|Hygrostaatti Hygrostaatti on kosteuskytkin eli kytkin tai rele, joka kytkee kosteuden mukaan. Sillä on usein säädettävä kytkentäpiste.
Constant Vanden Stock stadion
Constant Vanden Stock stadion on jalkapallostadion, joka sijaitsee Anderlechtissä Belgiassa. Se toimii kaupungin jalkapalloseura RSC Anderlechtin kotikenttänä. Stadion otettiin käyttöön vuonna 1917 ja sitä on kunnostettu kertaalleen vuonna 1983. Sen yleisökapasiteetti on 28 063.
Times Squaren autopommiyritys 2010
Times Squaren autopommiyritys oli 1. toukokuuta 2010 tapahtunut yritys räjäyttää autopommi New Yorkin Times Squarella Yhdysvalloissa. Pakistanilais-amerikkalainen Kashmiri Faisal Shahzad pysäköi tummanvihreän vuosimallia 1993 olevan Nissan Pathfinder -maastoauton lähelle Viacom -yhtiöiden päämajaa. Paikalla ollut Vietnamin sodan veteraani teki ajoneuvosta ilmoituksen poliisille, kun se alkoi savuta. Poliisi evakuoi Times Squaren aukioalueen kello kahdeksan aikaa illalla. Paikallinen poliisi on toiminut yhteistyössä liittovaltion poliisin FBI:n kanssa.
Neboltši
Neboltši on kaupunkimainen taajama ja maalaiskunta Novgorodin alueen Ljubytinon piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Mstan sivujoen Mdan varrella 36 kilometriä Ljubytinosta pohjoiseen. Sen kautta kulkee Pietarin ja Moskovan välinen sivurata, josta haarautuu yhteys pääradalle Okulovkaan. Taajamassa on 2100 ja kunnassa 3400 asukasta (vuonna 2010).
Times Squaren autopommiyritys 2010
Iskun huhuttiin olevan ääri-islamilaisten kosto South Parkin jaksosta, jossa esitettiin karhupukuun pukeutunut Muhammad. Pakistanilainen Taleban-liike kuitenkin ilmoittautui iskun tekijäksi ja sanoi sen olevan kosto Baitullah Mehsudin tappamisesta. Viranomaisten mukaan väitteillä ei ollut mitään perää. Myöhemmin Yhdysvaltain oikeusministeri Eric Holder kuitenkin ilmoitti ABC:n haastattelussa, että poliisi on saanut todisteita, jotka osoittavat Talebanin auttaneen iskun tekemisessä.
Neboltši
Maantiede
Kunnan pinta-ala on 2885 neliökilometriä. Tärkeimmät joet ovat Säsjoki ja Mda. Seudulla on useita järviä. Hyötykaivannaisia ovat savi, kvartsihiekka ja turve.
Paskahousu
Paskahousu tai paska on suomalainen korttipeli, jossa tavoitteena on päästä ensimmäisenä eroon kädessä olevista korteista. Se pelaaja, jolla on viimeisenä kortteja kädessä, häviää ja on ”paskahousu”. Pelin säännöistä on olemassa useita erilaisia muunnelmia.