cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Britney Spears
1998–1999: …Baby One More Time ja Oops!… I Did It Again
Toukokuussa 2000 Spears julkaisi toisen studio-albuminsa Oops!… I Did It Againin. Spears rikkoi heti levyn julkaisuviikolla sooloartistin levymyyntiennätyksen myyden peräti 1 319 193 kappaletta. Levyn menestyneimmät singlet olivat Oops!… I Did It Again, Lucky ja Stronger. Levyä myytiin kokonaisuudessaan 20 miljoonaa kappaletta. Kesällä 2000 alkoi Oops!… I Did It Again World Tour -kiertue. Spears esiintyi MTV Video Music Awards -palkintogaalassa esittäen kappaleet (I Can’t Get No) Satisfaction ja Oops!… I Did It Again.
2001–2002: Britney ja Crossroads-elokuva
Marraskuussa 2001 Spears julkaisi kolmannen albuminsa, Britneyn, joka debytoi listaykkösenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Albumin suosio teki Spearsista ainoan naisartistin, jonka kaikki kolme ensimmäistä albumia ovat nousseet Yhdysvalloissa heti Billboardin ensimmäiselle sijalle. Albumia myytiin maassa yli 4 miljoonaa kappaletta, vaikka sen ainut menestyskappale maassa oli ”I’m a Slave 4 U”. Britney-albumia myytiin maailmalla 15 miljoonaa kappaletta.
Alkuvuonna 2001 Spears teki usean miljoonan Yhdysvaltain dollarin sopimuksen virvoitusjuomayhtiö Pepsin kanssa. Spears julkaisi myös toisen kirjansa, A Mother's Gift -romaanin, jonka hän kirjoitti yhdessä äitinsä kanssa. Spears esiintyi kolmannen kerran MTV Video Music Awards -palkintogaalassa esittäen kappaleen ”I’m a Slave 4 U”. Hän herätti eläinsuojelujärjestö PETAn huomion käyttämällä esityksessään elävää pytonkäärmettä.
Spears esiintyi vuonna 2001 Michael Jacksonin konsertissa New Yorkin Madison Square Gardenissa. Spears ja Jackson lauloivat kappaleen The Way You Make Me Feel.
Spears näytteli pääosaa elokuvassa Crossroads – tienristeyksessä vuonna 2002. Elokuva menestyi kohtuullisesti, mutta kriitikot eivät arvostaneet Spearsin suoritusta. Elokuvassa Spears tulkitsi idoliaan Madonnaa tämän hitillä ”Open Your Heart”. Spearsin suhde laulaja Justin Timberlaken kanssa päättyi riitaisasti neljän vuoden jälkeen vuonna 2002. Timberlaken menestyssingle Cry Me a River on osoitettu Spearsille. Kappale ja sen musiikkivideo saivat aikaan julkista keskustelua eron syistä. Kappaleen mukaan Spears oli pettänyt Timberlakea.
2003: In the Zone
pienoiskuva|pysty|Britney Spears esittää ”[[Me Against The Music” -kappaletta NFL Kickoff Livessä 2003.]] Vuonna 2003 talouslehti Forbes nimesi Spearsin maailman vaikutusvaltaisimmaksi julkisuuden henkilöksi. Spearsin neljäs albumi In the Zone ilmestyi marraskuussa 2003. Albumi erosi Spearsin aiemmasta tuotannosta enemmän R&B-vaikutteisella otteella. Tämäkin albumi nousi Yhdysvalloissa heti listakärkeen myytyään 600 000 kappaletta jo ensimmäisellä viikollaan. In the Zonen suurimmaksi hitiksi muodostui menestyskappale ”Toxic”, joka nousi myyntilistojen kärkipaikoille muun muassa Yhdysvalloissa, Norjassa, Isossa-Britanniassa ja Australiassa. Spears voitti kappaleesta ”Parhaan tanssikappaleen” Grammy-palkinnon. Albumilla julkaistiin myös Madonnan kanssa tehty Me Against the Music. In the Zonea myytiin kuitenkin ”vain” 10 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti, vähemmän kuin Spearsin aikaisempia levyjä.
Britney avasi vuoden 2003 MTV Video Music Awards -gaalan Christina Aguileran kanssa Madonnan ”Like a Virgin” -kappaleella. Hääaiheisessa esityksessä esiintyi Spearsin ja Aguileran lisäksi myös Madonna itse. Esityksen lopulla kolme naista suutelivat toisiaan. Aguileran ja Madonnan suudelma on monesti jäänyt Britneyn ja Madonnan suudelmaa vähemmälle huomiolle. Jälkimmäisestä syntyi maailmanlaajuinen, erilaisia reaktioita herättänyt mediatapaus. Pian tempauksen jälkeen Spears ja Madonna julkaisivat singlenä Me Against The Music -dueton.
2004–2005: Avioliitot, ensimmäinen lapsi ja kokoelmalevyt
Spears julkaisi ensimmäisen kokoelmansa Greatest Hits: My Prerogativen 9. marraskuuta 2004. Kokoelma sisälsi kaikki Spearsin siihen astiset singlet ”From The Bottom of My Broken Heartia” lukuun ottamatta. Levyllä julkaistiin myös kolme uutta kappaletta: ”My Prerogative”, ”Do Somethin’” ja ”I’ve Just Begun (Having My Fun)”. ”My Prerogative” nousi listaykköseksi Suomessa. Vuoden lopulla Spearsista tuli yksi parhaiten myyneistä artisteista maailmassa.
Marraskuussa 2005 Spears julkaisi ensimmäisen remix-albuminsa B in the Mix: The Remixesin.
2007–2008: Toinen lapsi, Blackout ja Circus
12. syyskuuta 2006, muutamaa päivää ennen Sean Prestonin syntymäpäivää, syntyi Los Angelesissa Spearsin toinen lapsi, Jayden James Federline. Tämä oli vajaan vuoden ikäinen, kun Spears ja Federline erosivat. Federline vaati lasten huoltajuutta itselleen. Helmikuussa 2007 Spears kirjautui huumevieroitukseen Malibussa.
Spears ei kuitenkaan lannistunut musiikin teon suhteen. Spearsin viides studioalbumi Blackout julkaistiin marraskuussa 2007. Albumin kappaleista singleinä julkaistiin Gimme More, Piece of Me, Break the Ice ja Radar. Spears avasi vuoden 2007 MTV Video Music Awards -gaalan esittämällä Gimme Moren.
Vuonna 2008 Spears näytteli vastaanottovirkailijaa CBS-televisiokanavan Ensisilmäyksellä-sarjassa. Syksyllä 2008 kuvausryhmä seurasi Spearsin elämää kaksi kuukautta ja dokumentti Britney: For the Record esitettiin MTV-kanavalla Yhdysvalloissa 30 marraskuuta 2008. Ohjelmaa näytettiin monta kertaa Suomessa Nelonen-kanavalla. 7. syyskuuta hän avasi kolmannen kerran MTV Video Music Awards -palkintogaalan. Spears itse oli Piece of Me -musiikkivideollaan ehdolla kolmessa kategoriassa (paras naisartistin musiikkivideo, paras pop-musiikkivideo ja vuoden paras musiikkivideo), jotka kaikki hän voitti. Spears voitti myös MTV Europe Music Awards -palkintogaalassa vuoden 2007 parhaan levyn (Blackout) ja vuoden 2007 parhaan artistin palkinnot. Spears ei päässyt paikalle vastaanottamaan palkintoja, koska oli samaan aikaan The Circus Starring Britney Spears -kiertueella.
Spearsin kuudes albumi Circus julkaistiin Spearsin 27-vuotissyntymäpäivänä 2. joulukuuta 2008, ja hän palasi esiintymislavoille elämänsä kunnossa, lastensa huoltajuuden saaneena ja vieroituksesta selvinneenä. Levy myi viikossa 505 000 kappaletta ja nousi suoraan Billboard 200 -albumilistan ykkössijalle. Spears on ensimmäinen naisartisti, jonka viisi levyä ovat nousseet kyseisen listan kärkipaikalle. Albumin ensimmäinen single Womanizer nousi Billboard Hot 100 -singlelistan ensimmäiseksi ollen Spearsin …Baby One More Timen ohella toinen Yhdysvalloissa ensimmäisen sijan saavuttanut single.
Arvo Korsimo
Elämäkerta
Kun K. A. Fagerholmin yöpakkashallitus hajosi siihen kuuluneiden Maalaisliiton ministerien lähdettyä hallituksesta, Korsimo päätti vastoin aiempia lupauksiaan mennä mukaan uuteen Sukselaisen hallitukseen eräänlaisena presidentti Kekkosen luottomiehenä. Korsimo piti kuitenkin saamaansa toisen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerin paikkaa liian vaatimattomana ja suunnitteli eroa hallituksesta. Hän pysyi kuitenkin ministerinä hallituksen hajoamiseen saakka vuonna 1961. Tähän ministerikauteen liittyi niin sanotun Korsimon mutkan tapaus. Korsimon Liedosta hankkiman maatilan lähelle oltiin suunnittelemassa moottoritietä, mutta Korsimo sai vaikutusvallallaan muutettua tien linjauksen kulkemaan kauempaa. Tapausta käsiteltiin sekä tiedotusvälineissä että eduskunnan keskusteluissa, mutta lopulta oikeuskansleri ilmoitti kantanaan, ettei Korsimo ollut ylittänyt tässä yhteydessä valtuuksiaan.
Kemiö
Pitäjäruoka
Kemiön pitäjäruoaksi valittiin 1980-luvulla protto, joka on sianpotkasta, perunasta ja lantusta keitetty muhennos.
Arvo Korsimo
Elämäkerta
Vuonna 1960 Korsimo joutui luopumaan Maalaisliiton puoluesihteerin tehtävästä kovan taistelun jälkeen. Sukselaisen hallituksen hajottua häntä ei otettu mukaan uuteen Miettusen hallitukseen, mutta presidentti Kekkonen järjesti Korsimolle paikan kesällä 1961 Nesteen johtokunnassa. Tässä tehtävässä Korsimo oli eläkkeelle siirtymiseensä saakka 1966.
Korsimo osallistui kuitenkin aktiivisesti vuoden 1962 presidentinvaalikampanjaan järjestäen rahoitusta Kekkosen vaalityötä varten. Vuonna 1961 hän pyysi salaisella kirjeellä Neuvostoliitolta rahallista apua Suomen presidentinvaaleja ja eduskuntavaaleja varten kukistamaan etenkin Pohjois-Suomessa Maalaisliiton vastaisia voimia. Korsimo oli myös mukana syrjäyttämässä Sukselaista Maalaisliiton puheenjohtajan paikalta 1964, koska hän piti Sukselaista syypäänä siihen, että oli menettänyt puoluesihteerin paikkansa. Sukselaista pidettiin ulkopoliittisesti epäluotettavana, koska hän oli 1963 tavannut Ruotsissa emigranttivirolaisten edustajia. Hänen tilalleen puheenjohtajaksi nousi Johannes Virolainen.
Korsimo kuoli sydäninfarktiin 22. lokakuuta 1969. Hänet haudattiin Sauvon hautausmaalle 31. lokakuuta 1969.
Aiheesta muualla
Ns. Korsimon mutkasta lisätietoa:
Britney Spears
2009–2010: The Circus Starring Britney Spears ja The Singles Collection
Spearsin The Circus Starring Britney Spears -maailmankiertue alkoi keväällä 2009, ja muun Euroopan lisäksi hän esiintyi myös Helsingin Hartwall Areenalla 16. heinäkuuta. Suomessa Spears vietti kuusi tuntia. Euroopan osion jälkeen kiertue palasi Pohjois-Amerikkaan 22 esityksen ajaksi. Kiertue ulottui myös Australiaan syksyn lopulla 11 esityksen verran. Circus on Spearsin ensimmäinen Australiassa vieraillut kiertue.
Spears voitti elokuussa The Ultimate Teen Choice Awards -palkinnon, jonka luovutti Miley Cyrus. Spears sai seitsemän ehdokkuutta vuoden 2009 MTV Video Music Awards -palkintogaalassa ja voitti 13. syyskuuta Womanizer-videostaan parhaan pop-musiikkivideon palkinnon. Spears ei konserttikiertuekiireidensä vuoksi päässyt paikalle vastaanottamaan palkintoaan. Vuoden 2009 lopulla Spears julkaisi toisen kokoelmansa The Singles Collectionin, joka sisälsi Spearsin kolmannen Billboard Hot 100 -singlelistan ykkössinglen, 3:n. Kokoelmalevyn lisäksi Spearsin tuotannosta julkaistiin myyntiin ”Ultimate Fan Box Set” -kokoelma, joka sisälsi Spearsin kaikki 29 singleä erikseen pakattuina. Kokoelman mukana tuli myös DVD, joka sisälsi kaikki Spearsin musiikkivideot aikajärjestyksessä. Spearsin Womanizer-kappale saavutti Grammy-ehdokkuuden parhaan tanssikappaleen kategoriassa joulukuussa 2009. Spears suunnitteli Limited edition -vaatemalliston Candie’s-merkille. Mallisto julkaistiin heinäkuussa 2010. Spears vieraili syksyllä 2010 yhdysvaltalaisessa Glee-televisiosarjassa. Kyseistä Britney/Brittany-jaksoa seurasi Yhdysvalloissa yli 13 miljoonaa ihmistä. Jakso oli ohjelman siihen mennessä toiseksi katsotuin.
2011–2012: Femme Fatale ja The X Factor
pienoiskuva|pysty|Spears esittää ”How I Roll” -kappaletta [[Femme Fatale Tour -kiertueellaan vuonna 2011.]] Maaliskuussa 2010 Jive Records vahvisti Spearsin aloittaneen seitsemännen studioalbuminsa äänitykset. Max Martin ja Dr. Luke olivat albumin päätuottajat. 2. joulukuuta 2010 Spears kertoi Twitter-sivustolla uuden albumin julkaisupäivämääräksi 29. maaliskuuta 2011. Ensimmäinen single, Hold It Against Me, julkaistiin 11. tammikuuta. Single nousi heti soittolistojen kärkeen seitsemässä maassa, myös Suomessa. Spears julkisti Twitterissä 2. helmikuuta Femme Fatale -albuminsa kansikuvan ja nimen. Albumilta on julkaistu singlet Till the World Ends, I Wanna Go ja Criminal. Huhtikuussa Spears teki remix-version Rihannan kanssa tämän kappaleesta S&M. Remix-versio nousi Billboard Hot 100 -listan kärkisijalle. Spears ja Rihanna avasivat Billboard Music Awards -gaalan esittämällä kappaleen yhdessä.
Spears aloitti kuudennen kiertueensa Femme Fatale Tourin kesäkuussa Yhdysvalloista. Kiertue ylsi myös Suomeen Hartwall Areenalle 14. lokakuuta 2011. Elokuussa Spears kertoi, että Toronton konsertti tullaan kuvamaan EPIX-televisiokanavalle sekä DVD:lle. Kyseessä on Spearsin ensimmäinen televisioon kuvattu konsertti sitten vuoden 2004 The Onyx Hotel Tourin. Konsertti kuvattiin 2D:nä ja 3D:nä ja esitettiin Yhdysvalloissa EPIX-televisiokanavalla 12. marraskuuta 2011.
Kesäkuussa 2011 Billboard uutisoi, että RCA/Jive Label Group -levy-yhtiö jakaantuisi, ja että Jive Records siirtyisi kokonaan RCA Recordsin alaisuuteen. Lokakuussa Spearsin ilmoitettiin siirtyneen virallisesti RCA Recordsiin.
Spears julkaisi toisen remix-albuminsa B in the Mix: The Remixes Vol. 2:n 7. lokakuuta 2011. Albumi sisälsi remix-versioita Spearsin kolmelta edelliseltä studioalbumilta, Blackoutilta, Circukselta ja Femme Fatalelta.
14. toukokuuta 2012 Spears vahvisti kuukausia kestäneet huhut pestistään Yhdysvaltojen X Factorin toisen kauden tuomariksi. Spearsin kanssa tuomaroivat Simon Cowell, L. A. Reid ja Demi Lovato. Spearsin on kerrottu allekirjoittaneen kaikkien aikojen suurimman palkkiosumman viihdeohjelmassa – noin 15 miljoonaa dollaria. Myöhemmin L. A. Reid paljasti Spearsin palkkion olevan peräti 18 miljoonaa dollaria. Spears mentoroi teinikilpailijoiden ryhmää, josta Carly Rose Sonenclear sijoittui kisan toiseksi.
2013–2018: Britney Jean, Britney: Piece of Me ja Glory
Tammikuussa 2013 Spears vahvisti lähtevänsä X Factorista ja keskittyvänsä taas musiikkiin. Myöhemmin samana päivänä hän ilmoitti myös, että hänen kihlauksensa pitkäaikaisen poikaystävänsä Jason Trawickin kanssa on purettu. Syyskuussa 2013 Spears julkaisi tiedon kaksivuotisesta sopimuksestaan Las Vegasin Planet Hollywood -hotellin kanssa. Britney: Piece of Me -niminen viihdespektaakkeli alkaa joulukuussa 2013. Spearsin kahdeksas studioalbumi Britney Jean julkaistiin 29. marraskuuta 2013. Albumin ensimmäisen single Work Bitch julkaistiin 16. syyskuuta. Spears vierailee myös Miley Cyrusin albumilla Bangerz kappaleella SMS (Bangerz). Toukokuussa 2015 Britney teki poplaulaja Iggy Azalean kanssa duettokappaleen Pretty Girls ja siihen liittyvän musiikkivideon.
Spearsin yhdeksäs studioalbumi Glory julkaistiin 26. elokuuta 2016. Spears alkoi seurustella iranilaisen personal trainerin ja fitnessmallin Sam Asgharin kanssa vuonna 2016.
Vuonna 2018 Spears julkaisi uuden Las Vegasin konserttisopimuksen tällä kertaa MGM Parkin kanssa. Konserttisarja nimeltä Domination oli määrä alkaa helmikuussa 2019 ja sisältää 30 konserttia elokuulle asti.
2019–: Holhouskiista ja #FreeBritney -liike
4. tammikuuta 2019 Spears perui kaikki Domination-esitykset isänsä Jamie Spearsin vakavaan sairauteen vedoten.
Spears on ollut holhouksenalainen vuodesta 2008 ja hänen asioitaan on hoitanut muun muassa hänen isänsä Jamie Spears. Spears ei holhouksen alaisena voi esimerkiksi äänestää, mennä naimisiin, hankkia lapsia tai käydä ostoksilla ilman isänsä lupaa.
Elokuussa 2020 Jamie Spears kutsui #FreeBritney-liikettä vitsiksi ja salaliittoteoriaksi.
Asia nousi jälleen julkisuuteen, kun The New York Timesin tuottama dokumentti Framing Britney Spears julkaistiin 5. helmikuuta 2021. Dokumentissa käsitellään Spearsin nousua menestykseen, vuoden 2007 hermoromahdusta ja #FreeBritney-liikkeen alkua ja syitä. Dokumentin jälkipyykissä Spearsin entinen poikaystävä laulaja Justin Timberlake pyysi julkisesti anteeksi Spearsilta käytöstään vuosien varrella.
23. kesäkuuta Spears puhui henkilökohtaisesti oikeudelle ensi kertaa vuosiin ja pyysi tuomaria lopettamaan holhouksen. Spears kuvaili holhousjärjestelmän olevan loukkaava ja kertoi sen aiheuttaneen hänelle traumoja ja masennusta. Spears kertoi perheensä estävän häntä menemästä naimisiin tai hankkimasta lapsia. Kuulemisen jälkeen useat julkisuuden henkilöt kuten Mariah Carey, Halsey ja Brandy osoittivat tukensa Spearsille.
Spearsin manageri Larry Rudolph 25 vuoden ajalta erosi 6. heinäkuuta tehtävästään ja vihjaisi Spearsin aikeista eläköityä. Samana päivänä oikeuden Spearsille nimittämä lakimies Sam Ingham erosi tehtävästään. Ingham oli toiminut Spearsin lakimiehenä holhouksen alkuvuosilta lähtien.
7. syyskuuta Spearsin isä Jamie haki holhousvastuun päättämistä. 12. syyskuuta Spears ilmoitti Instagram-tilillään kihlautuneensa pitkäaikaisen poikaystävänsä Sam Ashgarin kanssa. 29. syyskuuta Spearsin isä Jamie poistettiin holhousvastuusta ja asiaa käsiteltiin oikeudessa uudelleen 12. marraskuuta.
12. marraskuuta 2021 tuomari Brenda Penny päätti Spearsin 13-vuotisen holhouksen.
Huhtikuussa 2022 Spears ilmoitti odottavansa kolmatta lastaan, nyt Sam Ashgarille, jonka kanssa hän on seurustellut vuodesta 2016 lähtien. He kihlautuivat vuoden 2021 syksyllä. Spears sai kuitenkin keskenmenon toukokuussa, mutta ei ole luopunut toivosta saada yhteistä lasta.
26. elokuuta 2022 Spears julkaisi Elton Johnin kanssa yhteisen singlen "Hold Me Closer", joka on uusi versio Johnin aiemmasta kappaleesta "Tiny Dancer". 21. heinäkuuta 2023 Spears julkaisi yhdysvaltalaisen räppäri Will.i.amin kanssa singlen "MIND YOUR BUSINESS".
Parfyymit
pienoiskuva|pysty|Britney Spearsin Curious-hajuvesi (2004).
Matthew Tuck
Matthew "Matt" Tuck (s. 20. tammikuuta 1980 Bridgend, Wales ) on metalcoreyhtye Bullet for My Valentinen laulaja, kitaristi ja säveltäjä. Hän soittaa yhtyeessä rytmikitaraa ja laulaa, mutta Tuck osaa soittaa myös rumpuja ja koskettimia. Hän käyttää keikoilla yleensä Jacksonin Randy Rhoads RR1T -kitaraa, mutta omistaa myös Gibson Flying V -kitaran.
Ollessaan 14-vuotias Tuck näki MTV:llä Metallican musiikkivideon Enter Sandmanin, mikä inspiroi häntä aloittamaan kitaransoiton. Tuck onkin kertonut ottaneensa eniten vaikutteita Metallicalta.
Hän lauloi Max Cavaleran kanssa Apocalyptican kappaleessa Repressed albumilla Amplified – A Decade of Reinventing the Cello.
Vuonna 2006 marraskuun aikana bändin ollessa kiertueella yhdessä As I Lay Dyingin ja Protest the Heron kanssa Matt Tuck sairastui kurkunpääntulehdukseen, jonka takia lukuisat keikat jouduttiin siirtämään myöhemmälle. Viimein kesäkuussa 2007 bändi ilmoitti, että Matt Tuckilta leikataan nielurisat, jonka takia yhtyeen oli peruttava kaikki siirtämänsä keikat.
25. maaliskuuta 2010 Tuck ja hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä Charlotte saivat pojan, jonka nimeksi tuli Evann. He myös avioituivat 2013.
Marc-René de Voyer de Paulmy d’Argenson
Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson (4. marraskuuta 1652 Venetsia – 8. toukokuuta 1721 Pariisi) oli Argensonin ensimmäinen markiisi ja ranskalainen poliitikko.
Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson syntyi Venetsiassa, jossa hänen isänsä, jonka etunimi oli myös Marc-René, toimi suurlähettiläänä. Perinteen mukaisesti hänet julistettiin Venetsian kaupungin kummilapseksi ja tämän tähden hän sai kantaa etunimeä Marc.
Hän toimi valtioministerinä ja poliisipäällikkönä 21 vuotta 1697–1718. Hänen nimensä yhdistetään aina poliisipäällikön (Lieutenant général de police) virkainstituutioon. Hän laajensi viran toimialaa ja tehtäväkuvaa erityisesti perustamalla poliisitarkastajain virat vuonna 1708 ja tehostamalla julkisten paikkojen yleistä valvontaa. Hän taisteli jansenisteja vastaan ja ajoi vuonna 1709 pakoon Port-Royal-des-Champsin nunnat.
Hän toimi Ranskan oikeusministerinä 28. tammikuuta 1718 – 7. kesäkuuta 1720 ja Orléansin herttuan sijaishallituksen aikana valtiontalouden neuvoston puheenjohtajana. Hän onnistui vain vaivoin havaitsemaan Law-järjestelmän epäonnistumisen, mutta koki kuitenkin epäonnistuneensa tehtävässään ja luopui tehtävästään vuonna 1720.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1718, juuri kun hänen virkauransa oli korkeimmillaan. Hänen poikansa René-Louis ja Marc-Pierre loivat loistavat uran kuninkaan palveluksessa.
Kaakkolammi (Kuhmoinen, Kylämä)
Luontoarvoja
Järvi ja sen rannat ympäristöineen kuuluvat Isojärven kansallispuistoon. Lortikan kämpältä alkava kävelypolku kuuluu kansallispuiston reitistöön. Se nousee kämpältä järven pohjoisrannan läheltä ja seuraa kaakkoon ojaa myöten ylöspäin Kaakkolammelle. Täältä se jatkaa Kuoriaiseen ja eteenpäin Kurkijärvelle ja Heretyn kämpälle.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 156,6 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu ympäristöstä metsäojia. Sen laskuoja lähtee luoteeseen ja kääntyy ennen Yläinen-Lortikkaa ja yhtyy tämän laskuojaan. Sitten laskureitti jatkuu Alinen-Lortikan kautta Kurkijärveen.
Vanha Suurtori
thumb|Rakennuksia Vanhan Suurtorin laidalla: [[Vanha Raatihuone (Turku)|Vanha Raatihuone, Brinkkalan talo ja Katedralskolan i Åbo.]]
Vanha Suurtori on Turun vanhassa keskustassa sijaitseva tori. Suurtori sijaitsee II kaupunginosassa, aivan Turun tuomiokirkon välittömässä läheisyydessä. Suurtori oli satoja vuosia Suomen tärkeiden teiden ja liikenneväylien keskeisin solmukohta. Torilla yhtyivät Hämeen härkätie, Satakunnasta tuleva tie, rantatie Viipurista sekä Aurajoki, jonne saapuivat laivat Itämeren muista kaupungeista. Hämeestä tulevaa tietä kutsuttiin kaupungin alueella Hämeenkaduksi ja Viipurista tulevaa rantatietä Karjakaduksi.
Tori oli alun perin pitkänomainen ja sen pohjoisessa päässä sijaitsi kaupungin raatihuone. Torin pituuden on arveltu olleen keskiajalla ja 1500-luvulla noin 80 metriä ja 1700-luvulla lähes 120 metriä. Torin leveys oli tuolloin 25–27 metriä. Arkeologisissa kaivauksissa on tavoitettu torin kirkon puoleinen reuna ajalta ennen vuoden 1827 suurta paloa. Nykyisin tällä kohdalla sijaitsee Kain Tapperin veistos Ajan virta. On oletettu, että tori olisi heti alkuaan ollut muodoltaan samankaltainen kuin myöhemminkin. Lisäksi Aurajoen yli rakennettiin 1400-luvulla torin jatkeeksi silta joen länsipuolelle, jonne oli rakennettu uusi kaupunginosa, Aninkaisten kortteli. Sillan rakentamisen jälkeen Aurajoen länsirannalle muodostui Suurtorin ja sillan jatkeeksi vielä pieni toriaukio. Suurin piirtein samalla paikalla sijaitsee nykyisin Vähätori.
Torilla käytiin aikanaan runsaasti kauppaa. Sen molemmin puolin sijaitsi kivisiä toriaittoja ainakin 1400-luvun alusta lähtien. Varhaisin maininta torilla sijaitsevista aitoista on vuodelta 1414. Sen jälkeen aitat mainitaan useaan otteeseen 1400- ja 1500-luvun kirjallisessa lähdeaineistossa. Lähellä raatihuonetta torilla sijaitsi myös vaakahuone, jossa punnittiin ne tavarat, jotka kaupunginlain mukaan oli punnittava julkisesti ennen myyntiä. 1400-luvun kuluessa Suurtorin alueelle rakennettiin runsaasti muitakin kivitaloja ja lähellä toria, Raatihuoneenkadun varrella, sijaitsi myös Turun vanhin tunnettu kiltatalo, Pyhän Nikolauksen kilta, joka mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran jo vuonna 1355.
Alue oli Turun hallinnollinen ja kaupallinen keskus kaupungin syntyhetkistä 1200-luvulta aina Turun paloon asti. Nykyisin Vanhan Suurtorin varrella on rakennuksia vain torin eteläisellä sivustalla, sillä sen pohjoispuolella olevat korttelit muutettiin Turun palon jälkeen Porthaninpuistoksi. Torin varrella sijaitsee neljä historiallisesti arvokasta rakennusta: Brinkkala, Vanha Raatihuone, Hjeltintalo sekä Juseliuksentalo. Nämä rakennukset Turun kaupunki on saneerannut kulttuurikäyttöön. Pääosa nykyisistä torin rakennuksista on peräisin Turun palon jälkeiseltä ajalta ja ne edustavat uusklassismia.
Torin synty
thumb|Luostarin Välikatu toimi keskiaikana valtaväylänä, joka johti Kaskenmäen luostarista tuomiokirkolle. Torin synty on ajoitettu arkeologisten tutkimusten perusteella vuoden 1318 tapahtuneen kaupungin polttamisen ja Novgorodilaisten hyökkäyksen jälkeiseen aikaan. Turku oli vielä 1300-luvulla hyvin pieni kaupunki ja torin synty tapahtui luonnollisena jatkumona 1200- ja 1300-lukujen taitteessa rakennetun Tuomiokirkon eteläpuolelle. Tutkijat uskovat torin selkeän asemakaavan viittaavan siihen, että tori rakennettiin ulkomaisten esikuvien pohjalta. Esikuvia torille löytyi rakentamisen aikaan erityisesti Tartosta ja Pohjois-Saksalaisista kaupungeista. Viro ja sen suuret kaupungit Tallinna ja Tartto olivat 1300-luvun turkulaisten pääasiallisia kaupankäynnin kohteita. Vuonna 1326 solmittu Länsi-Suomen ja Tallinnan välinen rauhansopimus osoittaa Turun kaupan kulkeneen Tallinnan kautta. Matkat meren yli olivat 1300-luvulla enemmän talonpoikaispurjehduksen kaltaisia, sillä kaupunki ei vielä tässä vaiheessa omistanut suuria purjealuksia. Tallinnassa turkulaisten pääasiallisia kauppakumppaneita olivat ennen kaikkea lyypekkiläiset, sillä 1300-luvulla koko Itämeren kauppa oli vahvasti heidän hallinnassa.
1300-luvulla Turun porvarit asettuivat pikkuhiljaa asumaan lähelle toria ja rakensivat talojensa yhteyteen varastot kauppatavaroilleen. Vuoden 1318 palossa tuhoutuneessa Turussa tunnetaan vain kaksi porvaria nimeltä, Hartmann ja Gottschalk, jotka on nimistä päätelty saksalaisiksi. Turun ja sen torin varhaisessa vaiheessa saksalainen vaikutus olikin huomattava. Hyvä esimerkki tästä on Herman Hundebek, joka mainitaan Turussa vuosina 1333 ja 1346 välillä. Hundebek oli syntynyt Westfalenin Dulmenin kaupungissa ja veljiensä tavoin hän lähti tekemään omaisuutta Itämeren kaupunkeihin. Hän näyttää päässeen Turussa raatimieheksi, minkä jälkeen hän myöhemmin muutti asumaan ensin Tukholmaan ja sitten takaisin Saksaan ja Lyypekkiin. Hän kuitenkin muisti kuollessaan vanhaa kotikaupunkiaan Turkua, sillä hän lahjoitti testamentissaan varoja Turun tuomiokirkon Pyhän Katariinan alttarille sekä silloin Turussa asuneelle sukulaiselleen Johannes Hundebekille. Hundebek muutti myöhemmin myös takaisin Lyypekkiin jossa hänet valittiin 1399 Lyypekin piispaksi.
Aleksei Surkov
Aleksei Aleksandrovitš Surkov (, 13. lokakuuta 1899 nykyisen Jaroslavin alueen Rybinskin piirin Serednevon kylä – 14. kesäkuuta 1983 Moskova ) oli venäläinen neuvostorunoilija ja kirjallisuusvaikuttaja.
Aleksei Surkov syntyi talonpoikaisperheeseen. Hän osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1925. Surkov oli yksi Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen johtajista. Hän valmistui Punaprofessorien instituutista vuonna 1934 ja työskenteli Gorkille nimetyn kirjallisuusinstituutin opettajana vuosina 1934–1939.
Timo Torppa
Timo Torppa (s. 1. huhtikuuta 1994) on suomalainen pesäpalloilija. Torppa edustaa Superpesiksessä pelaavaa Manse PP:tä. Torpan kasvattajaseura on Halsuan Toivo. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä. Hänen sopimuksensa Manse PP:n kanssa on voimassa kauden 2022 loppuun saakka. Torppa valittiin Idän joukkueseen vuoden 2021 Itä-Länsi-otteluun. Torppa on pelannut urallaan 29 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja yhden tavallisen juoksun, tuonut 38 juoksua ja kerännyt 136 kärkilyöntiä. Torppa on pelannut urallaan viisi Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut kaksi juoksua ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntiä.
Aleksei Surkov
Surkov osallistui sotakirjeenvaihtajana Puolan itäosien miehitykseen, talvisotaan ja toiseen maailmansotaan. Hän oli Literaturnaja gazetan vastaava toimittaja vuosina 1944–1946, Ogonjokin vastaava toimittaja vuosina 1945–1953 ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäinen sihteeri vuosina 1953–1959. Surkov toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana vuodesta 1954 ja kirjallisuustietosanakirja Kratkaja literaturnaja entsiklopedijan päätoimittajana vuosina 1962–1975.
Surkov julkaisi ensimmäiset runonsa vuonna 1918 ja ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1930. Hänen tuotantonsa edustaa tyypillistä sosialistista realismia. Taiteellista arvoa on lähinnä hänen sota-ajan runoillaan, joista monet on sävelletty lauluiksi. Surkov sai Stalin-palkinnon vuosina 1946 ja 1951. Kirjailijaliiton johtajana hän osallistui muun muassa Boris Pasternakin vainoon. Surkoville myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi vuonna 1969. Hänet on palkittu neljällä Leninin kunniamerkillä.
Vanha Suurtori
Torin synty
Saksalaiset porvarit olivat näkyvä osa kaupunkia ja toria, mutta siellä liikkui myös paljon aivan tavallisia suomalaisia, jotka asuivat niin kaupungissa kuin ympäröivällä maaseudullakin. Varsinkin 1340-luku oli kaupungille vilkasta vaurastumisen ja menestymisen kautta. Turun tärkeimpiä vientituotteita olivat etenkin nahat. Suomalaisten ja karjalaisten turkisnahkojen lisäksi oli varsinkin hylkeenpyynnistä saatu traani kysyttyä, sillä sitä käytettiin valaistukseen kirkoissa. Muuta vientitavaraa olivat riistaeläimet, hauet, voi, terva ja piki. Myös vakkasuomalaisia puuastioita on jo keskiajalla viety Turusta Lyypekkiin. Tuontitavaroista tärkeimpiä olivat suola, mutta myös ruista ja herneitä tuotiin Liivinmaalta. Kankaita tuotiin Länsi-Saksasta ja Flanderista, mausteita Brüggestä, saviesineitä Reinin varrelta ja jalometalliesineitä esimerkiksi Englannista. Kaikki nämä tuontitavarat varastoitiin jokivarteen ja torin vilkkaaseen elämään ne kuuluivat torin tärkeimpänä asiana, sillä Turun tori oli keskiajalla maan tärkein myyntipaikka.
1400-luku
thumb|[[Lisa von Lübeck on replika 1400-luvun Hansaliiton koggilaivasta, joita Turkukin käytti omassa kaupankäynnissään.]] 1400-luvun alussa saksalaisvaikutus jatkui kaupungissa voimakkaana. Erityisesti tähän vaikutti saksalaissyntyisen Jakob Fresen pitkä pormestarinkausi vuosina 1431–1450, jolloin hän piti kaupungissa yllä saksalaista hallintoa. Vuonna 1455 pormestariksi valittiin tiettävästi ensimmäistä kertaa suomalainen, kun Mikko Suurpäästä tuli Turun pormestari. Myöhemmin vuonna 1471 Ruotsin valtaneuvosto antoi julistuksen jolla kumottiin vanha pykälä, joka määritteli kaupunkien raadin olevan puoliksi saksalaisista ja puoliksi ruotsalaisista jäsenistä koostuva. Myös Turussa noudatettiin uutta määrystä ja tästä lähtien kaupungin raatimiehet ja pormestarit olivat yksinomaan ruotsalaisia eli suomalaisia.
Lyypekin ohella 1400-luvulla kasvoi erityisesti Danzigin merkitys Länsi-Eurooppaan suuntautuvan viljakaupan keskuksena. Danzigin osittain säilyneistä tullitileistä voi lukea, että 1460 kaupungissa käyneistä 282 laivasta 9 oli Turusta, mutta vuonna 1471 turkulaisia aluksia saapui kaupunkiin jo 26 kertaa. Turun tärkeimmät vientituotteet olivat tällöin ennen kaikkea voi, kalat, traani, turkikset ja hevoset, joita tiedetään viedyn Puolaan 207 eläintä. Tuontitavaroista tärkeimmät olivat suola ja humala sekä mausteet, viinit, hedelmät ja kankaat. Kauppa jatkui Danzigin kanssa vilkkaana vielä 1500-luvullakin ja Danzigilaisten porvarien läsnäolo Turussa on mainittu useissa aikakaudelta säilyneissä asiakirjoissa.
Tukholmaan suuntautui myös vilkasta kaupankäyntiä, jota voidaan seurata vuodesta 1474 alkaen, koska Tukholman kaupungin muistikirjat ovat säilyneet siitä lähtien. Tukholmaan vietiin erityisesti maaseudulta hankittua tavaraa ja niitä ostettiin ensin kaupunkia ympäröineen maaseudun talonpojilta Turun linnan tai piispan välikäden kautta. Linnalle ja piispalle tuotteet tulivat maaseudulta veroina. Talonpojat saattoivat myydä omia tuotteitaan myös kaksi kertaa vuodessa järjestetyillä suurilla markkinoilla, jotka olivat tärkeä osa torin vuosittaista elämää. Talvimarkkinat järjestettiin tammikuun 19. päivän tienoilla, joka oli Pyhän Henrikin kuolinpäivä. Kesämarkkinat järjestettiin kesäkuun 18. päivänä, joka oli Pyhän Henrikin luiden tuomiokirkkoon siirtämisen muistopäivä. Myöhemmin järjestettiin säännöllisesti vielä kolmannet suuret markkinapäivät syksyisin Neitsyt Marian syntymäpäivän 8. syyskuuta tienoilla, mutta varmuudella nämä markkinat on järjestetty vasta vuodesta 1596 lähtien. Markkinoiden lisäksi Turkuun kokoontui tällöin myös koko maan papisto synodaalikokoukseen.
Keskiaikaisen torin varrella olleiden talojen ulkoasusta ei ole tietoa, mutta luultavammin ainakin osassa taloista oli myös kivestä tehtyjä osia. Torin itäisessä päässä oli raatihuone, joka oli kaupungin hallinnon ja virkavallan tyyssija. Vuodesta 1414 alkaen torin läntisessä päässä oli myös silta Aurajoen yli. Tätä ennen väkeä ja tavaroita oli soudettu joen yli. Mahdollisesti osa torin varrella olleista kaksikerroksisista taloista oli varustettu myös arkadeilla, jotka tarjosivat suojan kaupalle. Pienen kaupungin ahtautuessa lähelle Aurajokea, oli tavallisen arkipäivän työntouhu etenkin kesällä, jolloin meriliikenne oli avointa, varsin vilkasta, ja kaupungin asukkaiden puheenparsi oli monikielistä – suomea, ruotsia, saksaa ja latinaa. Porvariston ohella Turun tori oli myös kirkollinen keskus, sillä Turun tuomiokirkko muureineen kohosi aivan torin lähellä olleella Unikankareen kummulla. Lisäksi kaupungin etelälaidalla oli Pyhän Olavin dominikaaniluostari omine kirkkoineen. Molempien kirkkojen papisto, virkamiehet ja munkit kävivät myös torilla aina piispaa myöten. Myös Turun linnasta tuli torille seurueita veneillä tai ratsuin rantatietä pitkin. Myös useat Ruotsin ja Tanskan kuninkaat kävivät useamman kerran Turussa ja sen torilla vaatimassa uskollisuudenvalaa Itämaan asukkailta. Vuonna 1457 Turussa suoritettiin osittain myös kuninkaanvaali. Osa ruotsalaisista johtomiehistä saapui valtionhoitaja Eerik Akselinpoika Tottin johdolla Turkuun ja järjesti Pyhän Kerttulin kiltasalissa suuren vaalikokouksen valiten yksimielisesti Tanskan hallitsijan Kristian Oldenburgilaisen Ruotsin kuninkaaksi. Myöhemmin vuonna 1463 Kristian vieraili myös Turussa, mikä osoittaa että kaupungilla oli merkityksensä yhteispohjoismaisessa politiikassa Kalmarin unionissa 1400-luvulla.
1500-luku
thumb|[[Turun keskiaikaiset markkinat|Turun keskiaikaisilla markkinoilla voi aistia tunnelmaa, joka torilla on aiempina vuosisatoina ollut.]] Kustaa Vaasan kuningaskaudella Turunkin markkinaperinteitä muutettiin hieman, kun vuonna 1531 julistettiin kesäheikinmarkkinat niin sanotuiksi vapaiksi markkinoiksi, joilla kuka tahansa sai tulla tekemään kauppaa. Lisäksi lauantai vakiintui yleiseksi toripäiväksi, tosin käytäntö vakiintui vasta Kustaa II Aadolfin käskystä vuonna 1616. Kauppaa käytiin aitoista kuten keskiajallakin ja vielä pitkään sen jälkeenkin. Torilla oli myös kiviaittoja, katuaittoja ja luukkupuoteja. Erityisinä tori- ja markkinapäivinä torille pystytettiin lisäksi siirrettäviä kojuja. Kun Suomen käskynhaltija kreivi Axel Leijonhufvud suunnitteli vuonna 1588 ostavansa eräältä saksalaiselta kauppiaalta suuren määrän verkaa sotaväkeä varten, hän antoi alaisilleen tehtäväksi "kierrellä katuaitoissa" Turussa kyselemässä hintoja ja ostamassa näytepaloja käskynhaltijalle. Myös Aurajoen varresta myytiin suoraan laivoista esimerkiksi viljaa, kalkkia, sillejä, hylkeen rasvaa, kuparia ja rautaa. Kalaa ja karjaa oli luvallista myydä ainoastaan torilta käsin – elävänä ja kuolleena, kuten kauppakaari määräsi. Ostokset torilla tuli tehdä julkisesti, mikä ilmenee myös Kustaa Vaasan kirjeessä vuodelta 1531 turkulaisille: "myös se vilja ja muu tavara, jota talonpojat vievät Turkuun myytäväksi, heidän tulee myydä torilla, älköötkä he käykö kauppaa taloissa niin salaisesti kuin he tähän mennessä ovat tehneet".
Torilla ei myyty ja ostettu enää ainoastaan tavaroita, vaan tärkeää osaa esittivät myös vanhojen velkojen maksaminen ja uusien sopiminen, sillä kauppiaitten maalaisille myöntämä luotto oli myös keskeisessä asemassa. Markkinaelämän erästä puolta valaisee 25. marraskuuta 1592 päivätty pöytäkirja Tukholman raastuvanoikeudesta. Kolme tukholmalaista porvaria oli Turun Heikinmarkkinoilla ostanut humalaa, verkaa ja palttinaa, mutta nämä tavarat oli torikaupan valvoja Taneli Niilonpoika takavarikoinut. Taneli puolustautui sanomalla, että "kiellosta huolimatta he olivat ostaneet kalliimmalla kuin oli määrätty". Eversti Stenbock oli antanut käskyn sen tähden, että tavarat oli takavarikoitava ja jaettava "vaatteettomalle sotaväelle". Valituksen esittäjät voivat esittää vaatimuksen korkeammalle virkavallan edustajalle, totesi valvoja pöytäkirjassa.
Turun markkinat tarjosivat paljon huvituksia ja yleistä meteliä kaikille osallistujille. Oluttuvissa tarjoiltiin runsaasti juotavaa ja ne houkuttelivat sisäänsä runsaasti markkinoilla kauppaa tehnyttä väkeä. Markkinoilla tavattiin runsaasti tuttuja ja temppujaan kävivät esittämässä erilaiset narrit ja ilveilijät, akrobaatit, karhunkesyttäjät, laulajat ja ennustajat. Raatihuoneesta käsin julistettiin markkinarauha ja luettiin erilaisia julistuksia, joista nykypäivään on säilynyt joulurauhan julistus.
Suurtorilla järjestettiin myös julkisia häpeärangaistuksia ja mestauksia. 10. marraskuuta 1599 Suurtorilla järjestettiin Turun verilöyly, jossa Kaarle-herttua mestautti yhdeksäntoista poliittista vastustajaansa. Teloitettujen päät naulattiin raatihuoneen katon päätyyn.
1600-luku
thumb|[[Axel Oxenstierna muotokuva vuodelta 1635.]] Vuonna 1636 Turku sai kolmannet vapaamarkkinansa, kun valtakunnankansleri Axel Oxenstierna antoi Tukholmalle ja Turulle luvat kolmiviikkoisiin syysmarkkinoihin. Turku sai markkinansa syyskuun 8. päivästä lähtien. Myöhemmin markkina-aikaa pidennettiin vielä viikolla vuonna 1650. Tammikuun heikinmarkkinat säilyttivät silti yhä suosionsa, mistä kertovat muun muassa velkajutut ajalta säilyneissä tuomiokirjoissa. Sisämaasta oli helpointa kulkea reen kyydissä Turkuun juuri tammikuussa, kun taas kesämarkkinoiden aika oli sisämaan talonpojille hankalampi. Kaupunkiin kuljettiin Hämeen, Uudenmaan ja Satakunnan tullien kautta, joilla kuljettajien oli maksettava tullia tavaroistaan. Kaupunki oli ympäröity tulliaidalla eli staketilla vuonna 1622.
Tärkeinä tuontiartikkeleina säilyivät suola ja kankaat, mutta niiden merkitys pieneni vuosisadan kuluessa. Erityisesti Euroopassa raivonneet sodat ja merenkulun epävarmuus vähensivät suolakauppaa. Alkoholijuomat nousivat tärkeiksi tuontitavaroiksi. Kaupungissa oli aiempia vuosisatoja enemmän hienostoa, joka halusi nautittavakseen ulkomailta tuotuja viinejä. Vuodelta 1637 säilyneissä asiakirjoissa suurin alkoholin tuontiryhmä on ollut oluet, joita on tuotu Tallinnasta, Rostockista ja Lyypekistä. Melkein yhtä paljon on tuotu viinejä, joista suurin osa on tuotu Ranskasta. Myös simaa, mummaa ja viinietikkaa oli joukossa jonkin verran sekä paloviinaa. Uusi tuote oli myös tupakka, joka löi itsensä läpi 1630-luvulla. Sen kaupasta tuli ensin pitkäksi aikaa kiivas salakaupan kohde, jota hallitus yritti erilaisilla tupakkamonopoleilla, tarkastajilla ja neuvotteluilla valvoa. Varsin monet turkulaiset saivat silloin tällöin tupakanmyyntioikeuksia, esimerkiksi pormestari Schaefer sai vuonna 1668 myyntioikeuden 5000 naulalle tupakkaa.
Turunkin vientituotteista nousi tärkeimmäksi terva, mutta 1660-luvulta lähtien Pohjanmaan-kaupan menetys merkitsi kaupungille voimakasta taantumista, jota vielä pahensi 1670-luvulla alkanut syvä lama, ja niinpä sekä terva että vilja häipyivät Turun kaupasta. Kuparin ja raudan osalta Turku oli kuitenkin sataprosenttisesti vientisatama. Tämä johtui suurkauppias Jakob Wollesta, jonka perustamat ruukit tuottivat runsaasti rautalankoja vientiin. Tuotteiden muuttuminen Turussa ja samalla niiden arvon vähentyminen vaikuttivat lamaannuttavasti kaupunkiin ja lisäksi uudelle vuosisadalle tultaessa kaupunkia kohtasi kolme katastrofia: nälkä, rutto ja sota.
1700-luku
thumb|1736 kaupunkiin rakennettiin uusi raatihuone. Turun palossa raatihuone tuhoutui kivijalkaansa asti, ja se korjattiin asuintaloksi johon ei enää palautettu kellotornia. Isonvihan vuosien aikana markkinoita järjestettiin, mutta varsin vähäisinä. Rauhan palattua vuonna 1721 heikinmarkkinoitten merkitys palasi ennalleen ja tammikuun markkinat olivat peräti kaksiviikkoiset. Syysmarkkinat, jotka pidettiin vakiintuneesti 8.–28. syyskuuta olivat erityisesti saaristolaisten markkinat, joilla vaihdettiin etenkin suolakalaa sisämaasta tulleeseen viljaan. Helmikuussa alettiin 1700-luvulla järjestää myös laskiaismarkkinoita, joten Turussa oli neljät suuret vuosittaiset markkinat 1700-luvulla. Kun 1753 siirryttiin uuteen, gregoriaaniseen kalenteriin, pidettiin maaseudun sadonkorjuun kannalta soveliaana markkinapäivien siirtämistä muutamaa päivää myöhemmin pdettäviksi, joten alkamispäivät olivat Ruotsin vallan ajan loppupuolella talvimarkkinoiden osalta 18. tammikuuta, kesämarkkinoiden 21. kesäkuuta ja syysmarkkinoiden 13. syyskuuta.
N. Wrazall puolestaan kertoo kirjassaan En tur till Stockholm 1774 kesämarkkinoista seuraavasti:
1800-luku
thumb|Turun keskustan alue vuonna 1811 ennen Turun paloa. Vanha Suurtori sijaitsee kuvassa joen oikealla puolella. Suomen siirryttyä Venäjän vallan alaiseksi Turusta tuli hetkellisesti suuriruhtinasmaan pääkaupunki. Väkiluku kasvoi 9000:sta 12 000:een ja myös torilla käyty kauppa vilkastui entisestään. Jo vuonna 1818 kaupungin maistraatti päätti siirtää markkinakojut Uudelle torille ja Åbo Tidningarissa julkaistiin ja tuomiokirkossa luettiin julistus markkinakaupan kieltämisestä vanhalla suurtorilla. Muutamat käsityöläiset valittivat päätöksestä ja niinpä vielä vuonna 1820 vanhalla torilla oli pystyssä muutamia myyntikojuja. Kalastajien satama siirtyi sekin vanhan torin kohdalta Läntisen rantakadun varteen nykyisestä Auransillasta ylöspäin.
Syyskuun 4. ja 5. päivänä 1827 kohtasi Turkua sen historian vakavin onnettomuus: kolme neljäsosaa kaupungista paloi pohjoismaiden historian suurimmassa kaupunkipalossa tuhkaksi. Tapaus herätti koko maan huomion ja keisari määräsi Pietarista suuren määrän rahaa kaupunkilaisten auttamiseksi ja köyhille järjestettiin nopeasti ruoanjakelua. Vain kolmessa viikossa piirsi arkkitehti Carl Ludvig Engel kaupungille uuden asemakaavan. Paloa seuranneiden vuosien aikana Turussa vallitsi ennennäkemätön uudisrakentaminen, jonka tuloksena syntyi uusi, uusklassinen kaupunki suorine ja leveinen katuineen, tilavine aukioineen ja runsaine puistoineen.
Kaupankäynnin keskus määrättiin tässä yhteydessä kokonaan uudelle torille, joka sai nyt laajennettuna nimen Raatihuoneentori vielä rakentamattoman raatihuoneen mukaan. Myöhemmin keisari Nikolai I:n määräyksestä raatihuoneen sijaan paikalle rakennettiinkin ortodoksinen kirkko ja tori nimettiin Aleksanterin toriksi ja sen vierestä kulkeva katu Venäjän kirkkokaduksi. Suurtorin varren tuhoutuneet talot jäivät suurilta osin rakentamatta ja entisöidyissä ja korjatuissa taloissa vaihtuivat omistajat. Hovioikeus sai käyttöönsä akatemiatalon, jolloin hovioikeudentalo siirtyi kymnaasille vuonna 1830. Sen viereen rakennutti kauppias C. E. Trygg oman kivitalon, mutta Tryggin talo lunastettiin 1860 ja liitettiin Katedralskolaniin, ja molemmat rakennukset olivat kolmikerroksisia. Brinkhallin talo jälleenrakennettiin samaten kuin raatihuone ja niihin asettui maistraatti ja kaupungin hallinto.
Tuomiokirkon ja Suurtorin väliin tuli laaja aukio, Nikolaintori, joka oli rakentamaton sekä paloturvallisuuden että empiren asemakaavan ihanteiden mukaisesti. Asemakaavan suunnitellut Engel piti näin suurta toria liian laajana, mutta sekä tuomirovasti Gadolin että kaupungin porvarit kannattivat ajatusta ja senaatti asettui heidän puolelleen. Niinpä Vanhan Suurtorin pohjoisreuna muuttui aukioksi ja tuomiokirkon hahmo korostui suuresti. Vuonna 1833 kirkolliskokous päätti ruohokenttien ja istutusten hankkimisesta toriaukioille ja ainakin 1834 alettiin istuttaa vaahteroita ja lehmuksia vanhojen talojen tasatuille raunioille. Kenraalikuvernööri Arseni Zakrevski oli huomauttanut vierailullaan Turussa vuonna 1830, että vielä kahden ja puolen vuoden kuluttua palosta oli jäljellä vielä suuria kasoja tiili- ja kivimurskaa.
Suurtorin ympäristön Empirekaupunki
pienoiskuva|Turun tuomiokirkon ja Vanhan Suurtorin ympäristön kartta ja rakennukset. Vuoden 1827 Turun palon jälkeen Carl Ludvig Engel laati Turulle uuden asemakaavan, jossa määrättiin että uuden Nikolaintorin ympärille oli rakennettava monumentaalisia, tyylillisesti yhtenäisiä kaksikerroksisia kivitaloja. Näin haluttiin luoda Tuomiokirkon ja sen edustalle syntyneen uuden aukion ympärille harmoninen ja arvokas kaupunkimiljöö empiretyylin suosimaan malliin. Loppujen lopuksi toria kiertävään rakennusriviin nousi vain kolme uutta taloa, sillä muilta osin tyydyttiin kunnostamaan vanhat paloa edeltäneen ajan rakennukset.
Brinkkalan talo
thumb|[[Joulurauha julistetaan Brinkkalan talon parvekkeelta. Vasemmalla näkyy mieskuoro sekä Laivaston soittokunta.]] Brinkkalan talon paikalla tiedetään olleen kivirakennus jo 1500-luvulla, jolloin se mainitaan asiakirjoissa yhtenä kaupungin keskeisimmistä ja komeimmista kivitaloista. Rakennus oli tällöin Kakskerran Brinkhallin kartanon omistajan kaupunkiasuntona. 1500-luvun viimeisellä vuosikymmenellä sen omisti Turun linnan käskynhaltija Hannu Eerikinpoika, jonka ajalta säilyneet dokumentit mainitsevat anoneen ja myös saaneen määrärahoja rakennuksen korjaamiseen tulipalon jäljiltä. Yksityisomistuksessa rakennus säilyi aina Turun paloon vuonna 1827 saakka. 1700-luvulla se siirtyi Bremer-suvulle ja vuosisadan lopulla sen omisti ylitirehtööri Josef Bremer, Wechterin verkatehtaan omistaja ja Teijon ruukinpatruuna. Hän rakennutti Brinkkalan uudelleen ja sisusti sen korkealuokkaiseksi hotelliksi.
1800-luvun alussa Brinkkalan talo koki parikin hallitsijavierailua. Ensin vuonna 1801 Brinkkalassa kävivät kuningas Kustaa IV Aadolf ja kuningatar Fredrika Dorotea sekä Englannin prinssi, Gloucesterin ja Edinburghin herttua Wilhelm, jotka osallistuivat uuden Turun akatemiatalon peruskiven muuraukseen. Vuonna 1812 Brinkkalassa asui puolestaan Venäjän keisari Aleksanteri I neuvotellessaan Turussa Ruotsin kruununprinssi Kaarle Juhanan kanssa. Tapaamisen 200-vuotisjuhlan kunniaksi Turussa julkistettiin vuonna 2012 venäläisen Andrei Kovaltšukin patsas Tapaaminen Turussa 1812. Venäjän vallan alettua Suomessa ja Turun muuttuessa suuriruhtinaskunnan pääkaupungiksi, toimi Brinkkala Suomen kenraalikuvernöörien Barclay de Tollyn ja Fabian Steinheilin virka-asuntona. Steinheil myös osti talon Bremereiltä vuonna 1817, mutta myi sen jo paria vuotta myöhemmin Turun kaupungille. Kaupunki puolestaan vuokrasi talon entiselle maaherralle Knut von Troilille, jonka aikana Brinkkalan juhlakerroksesta ja sen juhlatilaisuuksista muodostui turkulaisen seuraelämän keskipiste.
Turun palossa Brinkkalan talo kärsi tuntuvia vaurioita, mutta selvisi kuitenkin vähemmillä vaurioilla kuin vieressä sijainnut Vanha Raatihuone. Kaupunginisät päättivät kunnostaa Brinkkalan talosta kaupungille uuden raatihuoneen ja antoivat sen uudelleen rakentamisen arkkitehti Pehr Johan Gylichin tehtäväksi. Tällöin rakennus sai kolmikerroksisen torniosan, jonka fasaadissa isokokoinen kello mittasi aikaa. Gylichin tuotannolle tyypillinen torni täytyi kuitenkin purkaa vuonna 1925, koska se rasitti liikaa rakennuksen perustuksia. Tornin tilalle ilmestyi nykyinen julkisivukolmio.