cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giallo
Elokuvia, ohjaajia ja näyttelijöitä
Ensimmäisenä esimerkkinä todellisesta giallosta pidetään yleensä Mario Bavan La ragazza che sapeva troppo (1963) -elokuvaa. Bava täydensi myöhemmin omaa näkemystään lajityypin klassikkona pidetyssä elokuvassa Sei donne per l'assassino (1964). Tämä on se giallo, johon kaikkia myöhempiä töitä on sittemmin verrattu. Kului useita vuosia ennen kuin nuori Dario Argento teki gialloista suosittuja ohjauksellaan L'uccello dalle piume di cristallo (1969). 1970-luvun alku olikin sitten giallojen kulta-aikaa, jonka aikana Italiassa tehtiin satoja lajityypin elokuvia. Melkein jokainen itseään kunnioittava italialainen ohjaaja antoi oman lahjoituksensa lajityypille. Heistä tunnetuimpia olivat Sergio Martino, Lucio Fulci, Umberto Lenzi, Massimo Dallamano, Aldo Lado ja Pupi Avati. Innostus alkoi kuitenkin vaimentua nopeasti ja vuoden 1975 jälkeen ilmestymistiheys muuttui todella harvaksi. Monille rakkain giallo ja ehkä ylipäätään tunnetuin sellainen on Argenton Profondo rosso (1975), jossa kaikki lajityypin peruselementit ovat toimivasti esillä. Sittemmin Argenton ura on ollut lievässä, mutta sitäkin pidemmässä alamäessä aina tähän päivään saakka. Argenton viimeisimmät yritykset lajityypin parissa ovat perinnetietoinen Non ho sonno (2001) ja Il cartaio (2004). vasen|pienoiskuva|Edwige Fenech elokuvassa La signora gioca bene a scopa? (1974) pienoiskuva|Edwige Fenech elokuvassa Il tuo vizio è una stanza chiusa e solo io ne ho la chiave (1972) Tunnetuin giallojen naisnäyttelijä on Edwige Fenech. Fenechin tumma, eksoottinen kauneus on peräisin ranskalaistunisialaisesta perimästä, jota täydentää hänen uhkeat muotonsa. Fenech näytteli yhä jatkuvan uransa aikana muun muassa kolmessa Sergio Martinon ohjaamassa arvostetussa giallossa, jotka olivat Lo Strano vizio della Signora Wardh (1971), Tutti i colori del buio (1972) ja Il Tuo vizio è una stanza chiusa e solo io ne ho la chiave (1972). Nämä monen mielestä lajityypin parhammistoon kuuluvat giallot nostivat Fenechin lopulliseen läpimurtoonsa. Fenechin pääparina näytteli usein George Hilton, joka kuuluu itsekin lajityypin kuuluisimpiin ja eniten käytettyihin näyttelijöihin. Fenech oli mukana myös lajityypin pioneerin, Mario Bavan ohjaamassa giallossa 5 bambole per la luna d'agosto (1970).
Kapteeni Sharpe
Kirjailija sanoo erään suomennoksen liitteessä (Kirjavalio), että hän halusi tehdä maavoimien sotilaasta Napoleonin sodissa kirjasarjan, joka vetäisi vertoja Hornblower-sarjalle. Cornwell sanoo samassa yhteydessä pitävänsä Wellingtonia suurimpana koskaan eläneenä kenraalina.
Ilosaarirock
Ilosaarirock on Suomen vanhimpia rockfestivaaleja ja Suomen suurimpia yhdistystaustaisia festivaaleja.
Tapahtuma järjestetään Joensuussa Laulurinteellä perinteisesti heinäkuun toisena tai kolmantena viikonloppuna. Ilosaarirock järjestettiin nimensä mukaisesti aiemmin Joensuun Ilosaaressa, mutta se siirrettiin vuonna 1991 Laulurinteelle.
Historia
thumb|Näkymä Ilosaarirockista vuonna 2007.
1970-1980-luvut
Ensimmäinen Ilosaarirock järjestettiin Ilosaaressa 29. elokuuta vuonna 1971. Tapahtuman nimi oli Rockrieha ja sen järjesti Joensuun Popmuusikot ry. Tapahtumassa esiintyi kahdeksan paikallista yhtyettä. 80-luvulla Ilosaarirock keskittyi vaihtoehtoiseen rockiin. Festivaalin muuttaessa keskustan Ilosaaresta Laulurinteelle ohjelmaprofiili laventui. Festivaalin alkuvuosien osallistujat olivat lähinnä Itä-Suomesta.
1990-luku
Ilosaarirock siirrettiin vuonna 1991 Laulurinteelle.
Vuonna 1993 festivaalin tilanne oli tukala. "Meillä oli 1,3 miljoonaa markkaa velkaa, eikä me saatu hankittua mitään, ei telttoja, ei esiintyjiä", muisteli Joensuun popmuusikot ry:n Tuija Lemmetyinen vuonna 1999. "Kaksi viikkoa ennen festivaalia ei ollut edes huvilupaa, koska meillä oli edellisen vuoden Teosto-maksut maksamatta." Seuraavat kuusi vuotta olivat helpompia. Lemmetyinen ja Jone Nuutinen toimivat tapahtuman pääorganisaattoreina koko 1990-luvun "nousuajan" vuoteen 1999 asti.
1990-luvulla Joensuun popmuusikot ry tuki festivaalinsa taloutta talven ajan eri puolella Suomea rock-klubeissa järjestetyillä keräyskampanjoilla. Yhdistys keräsi näin apua festivaalin taustatyöhön. Ilosaarirockin ajankohta vakiintui heinäkuun toiseen viikonloppuun, minkä vuoksi sen ohjelmassa voitiin käyttää samoja esiintyjiä kuin Tallinnan Rocksummerissa.
Vuonna 1994 Ilosaarirock oli yksi kesän suurimmista rockfestivaaleista Suomessa noin 11 000 kävijällään. Yleisömäärä kaksinkertaistui vuodesta 1993 vuoteen 1995, jolloin kävijöitä oli kahden päivän aikana 14 000 kävijää.
Vuonna 1996 kävijöitä oli 23 000. Helsingin Sanomat kertoi muun muassa, että festivaalilla on ollut tapana laittaa "päälavan viimeiseksi esiityjäksi jompikumpi Alangon rockia laulavista pojista" ja vuonna 1996 paikan sai 4R. Samana vuonna festivaalin verkkosivuilla aloitettiin nettilivelähetykset, joita toteutti Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun viestinnän koulutusohjelma. Ilosaarirock oli loppuunmyyty vuodesta 1998 vuoteen 2011 asti.
Vuonna 1997 festivaalin järjestäjä Joensuun popmuusikot ry perusti festivaalien tuloilla rahaston. Sen pääoma oli aluksi miljoona markkaa, ja tarkoitus oli jakaa vuosittain apurahoja noin 50 000 markan arvosta pohjoiskarjalaisille popmusiikin harrastajille tallenne-, tarvike- ja matkakustannuksiin. Järjestäjien yllätykseksi Ilosaarirock oli kesällä 1997 Suomen suosituin kansainvälinen rockfestivaali noin 17 000 kävijällään. Provinssirockilla ja Ruisrockilla oli kuuluisampia esiintyjiä, mutta Ilosaaren voitti ne valteillaan, joita olivat Helsingin Sanomien mukaan "sujuvat järjestelyt, hieno tunnelma ja halvat liput".
Vuonna 1998 Ilosaarirock oli kesän toiseksi suurin rockfestivaali 17 000 kävijällään, vaikka sillä oli Helsingin Sanomien mukaan "suhteellisen tuntematon esiintyjälista".
2000-luku
2000-luvun alussa tapahtuman tulos vaihteli 75 000 ja 144 000 euron välillä. Säästörahat käytettiin kilpailuun esiintyjistä. Järjestäjien tarkoituksena on päästä omille, ei hakea voittoa. Vuonna 2005 esiintymislavoja oli aiempaa enemmän, viisi, minkä lisäksi festivaalilla oli neljä klubia. Joensuussa soitti tapahtuman aikana yli 80 yhtyettä.
2000-luvulla festivaalin linjaan kuuluivat "indien, punkin ja metallin luotettavat puurtajat ja uudet artistit". Oman lisänsä tapahtumaan toivat venäläiset yhtyeet, joita ei muilla suomalaisilla festivaaleilla juuri nähty. Vuonna 2004 esitelyllä Rentolavalla kuultiin soulia, reggaeta ja hiphoppia.
Ilosaarirock haki ensimmäistä kertaa valtion kulttuuritapahtumatukea vuonna 2006, 9 000 euroa. pienoiskuva|Happoradio Ilosaarirockissa 2014.
Louis Pio
Louis Albert Francois Pio (14. joulukuuta 1841, Roskilde – 27. kesäkuuta 1894, Chicago) oli tanskalainen poliitikko, jota pidetään tanskalaisen sosialidemokratian perustajana. Pion pyrki parantamaan työväen elinolosuhteita ja hänen toimintansa katsotaan aloittaneen työvoiman järjestäytymisen Tanskassa.
Ilosaarirock
2010-luku
Vuonna 2010 tapahtumassa kävi 21 000 vierasta molempina festivaalipäivinä.
Louis Pio
Pio syntyi Roskildessa vuonna 1841 ja valmistuttutaan vuonna 1859 hän palveli armeijassa, opetti Borgerdysskolenissa Kööpenhaminassa ja työskenteli postivirkailijana. Louis Pio kuoli lavantautiin Chicagossa vuonna 1894.
Ilosaarirock
2010-luku
Vuonna 2011 julkaistiin Ilosaarirock – 40 vuotta tarinoita -niminen kirja festivaalin virallisten avajaisten yhteydessä.
Vuonna 2012 festivaalialuetta laajennettiin, minkä seurauksena festivaali ei ollut loppuunmyyty ensimmäistä kertaa 11 vuoteen. Samana vuonna Ilosaarirockilla oli myös ensimmäistä kertaa oma mobiilisovellus. Kaupunkilaisilta kerättiin käytettyjä jääkaappeja, joita käytettiin tapahtuman juomien viilennykseen.
Vuonna 2013 Ilosaarirock ja Pohjois-Karjalan Martat haastoi yleisön osallistumaan festivaalialueen somistamiseen. Vanhoista ja uusista virkkuutöistä koottiin yhteisötaideteos. Festivaaleilla vieraili lauantaina 24 000 ja sunnuntaina 23 000 maksanutta asiakasta.
pienoiskuva|Ilosaarirockin Tähtiteltta 2015. Vuonna 2015 festivaalissa vieraili kolmen päivän aikana yli 52 000 kävijää ja tapahtuma ylitti kävijätavoitteensa.
Vuonna 2016 tapahtumassa oli käytössä niin sanottu mobiilihotellikylä, joka koostui liikuteltavista, ilmatäytteisistä hotellihuoneista. Belgialaisissa Snoozy-modulin huoneissa oli oikeat sängyt lakanoineen, tummennettu ikkuna ja sähkölukko ovessa. Festivaalissa kävi viikonlopun aikana noin 54 000 kävijää.
Vuonna 2017 Ilosaari rikkoi silloisen kävijäennätyksensä, kun yleisöä oli kolmen päivän aikana 67 000. Festivaaleilla esiintyi muun muassa Ultra Bra, joka teki Joensuussa kesän viimeisen paluukeikkansa. Vuoden 2017 Ilosaarirockissa yritettiin naku-uinnin maailmanennätystä. Uimassa alastomina kävi yhtäaikaa 789 henkeä, mikä ylitti silloisen ennätyksen kolmella uimarilla. Videotarkastuksen jälkeen Guiness World Records ei kuitenkaan hyväksynyt suoritusta viralliseksi maailmanennätykseksi, koska muutama uimari ei viipynyt vedessä tarpeeksi pitkään. Poliisin mukaan festivaaliviikonloppu oli rikostilastojen mukaan jopa normaalia kesäviikonloppua rauhallisempi. Tapahtuma toi Joensuun alueelle festivaalin selvityksen mukaan yhteensä yli 14 miljoonaa euroa. Summassa on mukana arvio asiakkaiden rahankäytöstä festivaalilla ja sen ulkopuolella sekä Ilosaarirockin omat ostot.
Vuonna 2019 Ilosaarirockissa kävi kaikkiaan 64 000 vierailijaa.
2020-luku
Vuosina 2020 ja 2021 festivaali jouduttiin perumaan koronaviruspandemian vuoksi. Vuonna 2021 Ilosaarirock täytti 50 vuotta.
Vuonna 2022 festivaali järjestettiin kahden vuoden tauon jälkeen, jolloin se rikkoi jälleen kävijäennätyksensä saavuttaen kaikkiaan 71 000 vierailijaa. Lauantaina festivaalivieraita oli 24 000. Tapahtuman pääesiintyjä Liam Gallagher perui keikkansa viikkoa ennen festivaalin alkua terveydellisistä syistä, jolloin hänen tilallaan esiintyi Hassisen kone. Muita esiintyjiä festivaaleilla olivat muun muassa Alan Walker, Nightwish sekä Lauri Tähkä, joka esiintyi Ilosaarirockissa viimeksi vuonna 2008.
Ympäristötyö
Ilosaarirockille myönnettiin kansainvälinen Green'n'Clean -ympäristösertifikaatti vuonna 2008 ensimmäisenä festivaalina Suomessa.
Vuosina 2011, 2012, 2014 ja 2017 Ilosaarirock on saanut kansainvälisen A Greener Festival Award -tunnustuksen ympäristötyöstä ensimmäisenä festivaalina Suomessa. Vuonna 2012 Ilosaarirock tavoitti sertifikaatin korkeimman tason "outstanding".
Ilosaarirock on lahjoittanut kasvihuonepäästöistään EU:n päästökaupan hintojen mukaisen kompensaatiomaksun luonnonsuojelukohteisiin. Vuoden 2010 kompensaatiosumma lahjoitettiin uhanalaisen rupiliskon suojeluun. Vuoden 2011 lahjoituksen kohde oli Liperissä sijaitseva Kuorinkajärvi, sittemmin on tuettu järvilohta, maakotkien pesien rakentamista Pohjois-Karjalassa sekä saimaannorppia.
Ilosaarirock on perustanut Unescon kanssa nimikkopuupuiston Kolille.
Katso myös
Luettelo Ilosaarirockin esiintyjistä
Toinen Saksan–Tanskan sota
Toinen Saksan–Tanskan sota käytiin vuonna 1864. Sota alkoi saksalaisvaltioiden hyökkäyksellä Tanskaa vastaan. Taustalla oli pitkään jatkunut rajakiista Schleswig-Holsteinin alueesta. Sota päättyi saksalaisten voittoon kestettyään noin viisi kuukautta. Tanska joutui luovuttamaan Preussille ja Itävallalle Schleswig-Holsteinin. Preussi valtasi koko alueen Itävallalta vain kahta vuotta myöhemmin vuonna 1866, ja Schleswig-Holsteinista tuli osa Saksan keisarikuntaa.
thumb|left|Tanskalaiset perääntyvät Dannevirkestä helmikuussa 1864. Niels Simonsenin [[Grisaille|grisailletyylinen maalaus.]] Tanska joutui sodassa taipumaan vihollisen ylivoiman edessä. Se sai osakseen ulkomaista sympatiaa, mutta vain vähän oikeaa apua. Ruotsi julistautui neutraaliksi, vaikkakin Ruotsista tuli vapaaehtoisia Tanskan avuksi.
Sodassa tapahtunut tanskalaisten perääntyminen Schleswigissä sijaitsevalta Dannevirken linnoitukselta aiheutti tanskalaisten keskuudessa suurta paheksuntaa. Kyseessä oli symbolinen tappio, sillä isänmaalliset tanskalaiset pitivät Dannevirken linnoitusta voittamattomana ja sen varusteluun oli käytetty runsaasti varoja. Todellisuudessa linnoitus oli sodan aikana keskeneräinen, vähäisesti miehitetty ja osa sen rakenteista oli jäänyt veden valtaan tai jäätynyt. Tanskan armeija siirtyi pohjoisemmaksi, Flensburgin lähellä sijaitsevaan ja helposti puolustettavaan Dybbølin linnoitukseen, jonka sitkeä vastarinta nostatti tanskalaisten kansallistunnetta. Urheasta puolustautumisesta huolimatta Saksa voitti sodan.
Schleswig-Holsteinin mukana Saksan keisarikunnan alaisuuteen siirtyi huomattava määrä tanskalaista väestöä. Osa Schleswig-Holsteinista palautui Tanskalle vuonna 1920 kansanäänestyksen perusteella ja Kansainliiton välityksellä.
Nanterre
Nanterre on Pariisin läntisiä esikaupunkialueita, 11,1 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Nanterre on Hauts-de-Seinen departementin pääkaupunki. Siellä on arviolta 93 509 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 12,19 neliökilometriä.
Yksi Euroopan tärkeimmistä liikekeskuksista, La Défense, sijaitsee osittain Nanterressa. Myös Université Paris-Nanterre, yksi Pariisin alueen suurimmista yliopistoista, sijaitsee Nanterressa.
Nanterressa on kolme RER-asemaa sekä lähiöjuna Saint Lazaren rautatieasemalle.
Prinsessa Ruusunen (vuoden 1959 elokuva)
Prinsessa Ruusunen julkaistiin Blu-rayna vuonna 2008 ensimmäisenä Disneyn animaationa.
Suomenkieliset repliikit ohjasi Pekka Lehtosaari, ja äänirooleissa ovat muun muassa Ritva Oksanen, Liisa Paatso, Hannele Lauri ja Joonas Myllyveräjä.
Juoni
Monien lapsettomien vuosien jälkeen kuningas Stefanus ja kuningatar Leah toivottavat vastasyntyneen tyttärensä Auroran tervetulleeksi maailmaan. Pieni prinsessa nimetään roomalaisen aamun jumalattaren mukaan, sillä tyttönen täyttää kuningasparin elämän valolla. Ollessaan vielä vauva Aurora kihlataan nuoren prinssi Phillipin kanssa, jotta kuningas Stefanuksen ja kuningas Hubertuksen valtakunnat voisivat tehdä ikuisen liiton. Pikkuprinsessan ristiäisissä kolme hyvää haltiatarta, Flora, Fauna ja Ilomieli, saapuvat paikalle antamaan prinsessalle lahjoja. Ensimmäinen haltiatar, Flora, antaa Auroralle kauneuden lahjan, kun taas seuraava haltiatar, Fauna, antaa tälle laulun lahjan. Ennen kuin Ilomieli ehtii kuitenkaan antaa omaa lahjaansa, ristiäisiin ilmaantuu paha haltiatar nimeltään Pahatar, joka kertoo olevansa pettynyt siihen, ettei saanut kutsua pikkuprinsessan ristiäisiin. Sitten ilkeä noita kiroaa prinsessan, niin että tämä tulee pistämään sormensa värttinän piikkiin ja kuolemaan ennen kuin aurinko laskee tämän 16. syntymäpäivänä. Pahatar katoaa, jolloin kolmas haltiatar, Ilomieli, käyttää oman lahjansa heikentääkseen Pahattaren kirousta: kuoleman sijaan Aurora tulee ainoastaan nukahtamaan syvään uneen, josta hänet herättää vain todellisen rakkauden suudelma. Vaikka kuningas Stefanus määrää valtakunnan kaikki rukit poltettavaksi, haltiatarkolmikko tietää, ettei Pahattaren kirousta voi voittaa aivan niin helposti. He kehittävät suunnitelman suojellakseen pikkuprinsessaa noidan kiroukselta. Kuningasparin suostumuksella haltiattaret naamioituvat talonpoikaisnaisiksi ja vievät Auroran vaivihkaa linnasta erääseen metsän keskellä sijaitsevaan mökkiin. He aikovat kasvattaa prinsessan siellä, kunnes tämä täyttää 16 vuotta.
Vuosia myöhemmin Aurora, jota kutsutaan nykyään Ruususeksi, on kasvanut kauniiksi nuoreksi naiseksi Faunan ja Floran antamien lahjojen myötä. Suloinen ja hellä nuori kaunotar unelmoi rakastumisesta. Kun Ruusunen lähtee 16-vuotissyntymäpäivänään keräämään marjoja, hänen laulunsa houkuttelee paikalle lähistöllä ratsastavan prinssi Phillipin, josta on tullut komea nuori mies. Kun Phillip ja Ruusunen tapaavat, he rakastuvat toisiinsa välittömästi. Phillip luulee Ruususta pelkäksi tavalliseksi maalaistytöksi. Äkkiä Ruusunen tajuaa, että haltiattaret odottavat häntä kotona, ja hän poistuu nopeasti paikalta, niin ettei Phillip ehdi kuulla edes hänen nimeään. Myöhemmin samana päivänä haltiattaret paljastavat Ruususelle totuuden ja vievät tytön tämän vanhempien linnaan. Sillä välin prinssi Phillip palaa takaisin kotiin ja kertoo isälleen tapaamastaan maalaistytöstä. Hän kertoo aikovansa mennä tytön kanssa naimisiin huolimatta siitä, että hänet on jo kihlattu prinsessa Auroralle. Kuningas Hubertus yrittää tuloksetta taivutella Phillipin pyörtämään päätöksensä. Palatsissa Pahatar käyttää taikojaan houkutellakseen Auroran haltiattarien luota korkeaan torniin, missä tätä odottaa lumottu rukki. Rukki kiehtoo Pahattaren lumoamaa Auroraa ylitsepääsemättömästi, ja hän koskettaakin sen värttinässä olevaa piikkiä. Kirous käy viimein toteen.
Hyvät haltiattaret asettavat Auroran vuoteelle ja loihtivat sitten voimakkaan lumouksen valtakunnan kaikkien ihmisten ylle, niin että nämä nukahtavat syvään uneen ja heräävät vasta sitten, kun Auroran kirous on murrettu. Ennen nukahtamistaan Hubertus kertoo Stefanukselle, että hänen poikansa on rakastunut maalaistyttöön. Haltiattaret käsittävät, että prinssi Phillip on se sama mies, johon Aurora on ehtinyt rakastua. He säntäävät etsimään prinssiä voidakseen taivutella tämän suutelemaan Auroraa ja murtamaan kirouksen. Pahatar on kuitenkin jo ehtinyt siepata prinssin ja vienyt tämän piilopaikkansa tyrmiin estääkseen tätä herättämästä Auroraa. Haltiattaret löytävät prinssin, hiipivät Pahattaren linnaan ja vapauttavat prinssin. Phillip saa haltijattarilta aseikseen maagisen miekan ja kilven, minkä jälkeen nelikko pakenee yhdessä noidan vankilasta. Phillip yrittää epätoivoisesti ratsastaa Auroran luokse, mutta joutuu kohtaamaan matkalla lohikäärmeeksi muuttuneen Pahattaren. Seuraa pitkä taistelu, jonka aikana Phillipin kilpi tuhoutuu. Lopulta prinssi heittää haltiattarien siunaaman miekan suoraan Pahattaren sydämeen, jolloin noita putoaa kielekkeeltä alas kuolemaansa.
Phillip kiipeää Auroran kamariin ja murtaa kirouksen suudelmallaan. Phillip ja Aurora laskeutuvat yhdessä linnan saliin, missä Aurora tapaa vanhempansa jälleen. Phillip ja Aurora alkavat onnellisina tanssia yhdessä tanssisalissa.
Äänirooleissa
Elokuva dubattiin suomeksi ensimmäisen kerran vuonna 1995 uutta elokuvateatterikierrosta varten. Dubbauksen toteutti Tuotantotalo Werne ja sen ohjasi Pekka Lehtosaari.
Williams FW41
Williams FW41 on Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2018. Autolla kilpailevat Lance Stroll ja Sergei Sirotkin.
Teppo Tulppu
thumb|Teppo Tulppu Carl Barksin taiteilemana Teppo Tulppu, herra Reima Muristo eli herra Turski ( tai Neighbor J. Jones) on kuvitteellinen hahmo Disneyn sarjakuvamaailmasta. Tulppu on Aku Ankan naapuri. Tulppu asuu osoitteessa Paratiisitie 12, 14, tai 15 piirtäjästä riippuen. Aku ja Tulppu tappelevat aina. Yleensä heidän tappelunsa alkavat jostakin pikkuasiasta ja päättyvät katastrofiin. Teppo Tulpun hahmon loi Carl Barks. Tulppu esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1943 sarjassa Good Deeds (suomeksi Hyvien tekojen päivä). Joissakin tarinoissa hän elää yhdessä äitinsä tai vaimonsa kanssa. Tulpun tiedetään arvostavan taidetta ja harrastavan filateliaa, kun taas tarinassa Tiukasti satulassa Teppo keräili Ratsupostiin liittyviä tavaroita. Lisäksi Tulpun postimerkkikokoelma on kokenut kovia naapurisodissa Aku Ankan kanssa. Joissakin tarinoissa nähdään että Tepolla on auto. Hänellä on setä, Eetvartti Tulppu, joka asuu Rämekorvessa. Eetvartti soittaa banjoa ja omistaa kanan.
Liste der Bewohner Entenhausens List of Donald Duck characters
Kuularuiskulaulu
Kuularuiskulaulu on Heikki Ollilan sovittama ja Reino Palmrothin pseudonyymillä M.Turma sanoittama kansansävelmä. Se kertoo puukkojunkkari Antti Isotalon pojanpojasta jääkäri Antti Isotalosta ja hänen toimistaan bolševikkeja (polsuja) vastaan sisällissodassa sekä Aunuksen retkellä vuonna 1919. Laulun ovat sittemmin äänittäneet Jussi Raittinen, Åttopojat, Reino Volanen (nimellä Ilmari Sitari) ja A. Aimo yhtyeineen.
Sanat
Tuli Isontalon Antti Härmästä päin
Kera joukkojen rynnistäväin.
Olot Suomess’ oli muuttua katalaks’,
Mutta Antti pani kapinoitsijat matalaks’.
Ja pullot ne pani kontissa ”klunk”,
Pani Antilla kurkussa ”klunk-klunk-klunk-klunk”.
Kuului rajalta uhkaava huuto,
Läksi Isontalon Antti Karjalahan,
Pani vastustajat vapajamahan,
Ja kun polsut ne pakohon loikki,
Ja kuulat ne pani piipussa ”klunk”,
Pani polsujen kintuissa ”klunk-klunk-klunk-klunk”.
Piti polsujen asemansa jätätättättää.
Tuli polsuja Venäjän maan
Valkoupseereita kunnioittamaan.
Mutta Antti kun karjaisi ”huomion”,
Niin polsut sai kuolemantuomion.
Kuularuiskut pani ”tärärättättää” -
Montreuil
Montreuil on Pariisin esikaupunkialue, hallinnollisesti kunta (commune), 6,6 kilometrin päässä Pariisin keskustasta Île-de-Francen alueella Seine-Saint-Denis'n departementissa. Sen pinta-ala on 8,92 neliökilometriä ja asukasluku 101 587. Asukastiheys on 11 388,7 asukasta neliökilometrillä. Montreuil on yksi Euroopan tiheimmin asutuista esikaupunkialueista.
Montreuil’n nimi oli alun perin Monasteriolum, joka on keskiajan latinaa ja tarkoittaa pientä munkkiluostaria. Montreuil’n asutus alkoikin ensin kehittyä juuri munkkiluostarin ympärille. Se on kuuluisan Bois de Vincennes-puiston lähellä.
Suurin osa Montreuil’n asukkaista on pied-noireja, jotka ovat lähinnä Algeriassa syntyneitä ranskalaisia. Montreuil’ssä on kolme metroasemaa. Montreuil kehittyi Ranskan kuninkaiden Ludvig XIV:n ja Ludvig XVI:n aikana jolloin se oli ylhäisön asuinaluetta. Myöhemmin siitä tuli taiteilijoiden alue, Lumièren veljekset ja Georges Méliès  ovat asuneet Montreuil’ssä.
Eläintarhatarina
Eläintarhatarina (The Zoo Story, alun perin Peter and Jerry) on Edward Albeen ensimmäinen, yksinäytöksinen näytelmä, jonka hän kirjoitti vuonna 1958 vain kolmessa viikossa. Puistonpenkillä tapahtuvaksi kahden miehen keskusteluksi tiivistetty näytelmä tutkii eristäytymisen, yksinäisyyden ja ymmärretyksi tulemisen teemoja nykyajan epäinhimillistävässä kaupallisessa maailmassa.
Kun New Yorkin teatterituottajat eivät kiinnostuneet näytelmän tuotannosta, se sai kantaesityksensä Länsi-Berliinin Werkstatt-teatterissa 28. syyskuussa 1959 kaksoisnäytöksessä, jonka toinen näytelmä oli Samuel Beckettin Viimeinen ääninauha. Yhdysvalloissa Eläintarhatarina esitettiin ensi kerran Provincetown Playhousessa 1960, pääosissa William Daniels ja George Maharis.
Juoni
Peter ja Jerry tapaavat puistonpenkillä New Yorkin Central Parkissa. Peter on keski-ikäinen kustannusyhtiön johtaja, jolla on vaimo, kaksi tytärtä, kaksi kissaa ja kaksi papukaijaa. Jerry on eristäytynyt ja katkeroitunut mies, joka hakee epätoivoisesti keskustelukumppania. Hän pakottaa Peterin kuuntelemaan tarinoita elämästään, käynnistään Central Parkin eläintarhassa ja siihen johtaneista syistä. Näytelmä tapahtuu reaaliajassa, ja sen ironinen huumori ja dramaattinen jännite tiivistyvät lopussa, kun Jerry saa Peterin alentumaan omalle villieläimen kaltaiselle tasolleen.
Jerry yrittää työntää Peteriä pois penkiltä ja vaatii häntä taistelemaan reviiristään. Kun Peter yrittää tehdä lähtöä, Jerry vetää yllättäen esiin veitsen, mutta pudottaa sen tahallaan maahan Peterin ulottuville. Kun Peter sitten pitelee veistä puolustautuakseen, Jerry hyökkää päin veistä ja tulee sen lävistämäksi. Hän jää penkille verta vuotavana, ja Peter lähtee pelästyneenä karkuun.
Myöhempi kaksinäytöksinen versio
Edward Albee kirjoitti lähes 50 vuotta myöhemmin näytelmään ensimmäisen näytöksen Homelife, jonka tapahtumat edeltävät toisen näytöksen puistonpenkkikohtausta ja jossa nähdään kolmantena henkilönä Peterin vaimo. Samalla Albee ilmoitti, ettei alkuperäistä yksinäytöksistä versiota saa enää esittää ammattiteattereissa.
Kaksinäytöksinen versio Edward Albee’s At Home at the Zoo esitettiin San Franciscon American Conservatory Theaterissa kesäkuussa 2009, sitten New Yorkin Second Stage Theaterissa ja Seattlen Theater Schmeaterissa.
Viittauksia näytelmään muissa teoksissa
Eläintarhatarina on keskeisessä roolissa marokkolaisen Yūsuf Fāḍilin romaanissa Qiṣṣat hadīqat al-ḥayawān (”Eläintarhatarina”, 2008), joka kertoo teatteriammattilaisten elämästä 1970-luvun Marokossa ja marokkolaisten elämästä Pariisissa. Romaanin päähenkilöt yrittävät esittää näytelmää, mutta käsikirjoituksesta puuttuu pari olennaista sivua.
Eläintarhatarinaan viitataan myös yhdysvaltalaisessa komediaelokuvassa Äksyt vanhat herrat (1993).
Suomalainen televisionäytelmä
Suomen Televisio teki näytelmästä Sirppa Sivori-Aspin ohjaaman 55-minuuttisen televisionäytelmän vuonna 1965, näyttelijöinä Lasse Pöysti (Peter) ja Ville-Veikko Salminen (Jerry).
Tasoitusjärjestelmä (golf)
Golfin tasoitusjärjestelmän avulla voidaan laskea kuinka hyvin pelaaja on pelannut kierroksen omiin taitoihinsa ja omaan tasoitukseensa nähden. Tasoitusjärjestelmän ansiosta tulokset ovat keskenään vertailukelpoisia pelaajien tasoeroista ja kentän vaikeustasosta riippumatta.
Tasoituksen muodostuminen
Golfissa jokaisella pelaajalla on oma henkilökohtainen tasoitus eli handicap (HCP). Pelaajan tasoitus muodostuu hänen pelaamiensa kierrosten lyöntimäärien mukaan. Tasoitus siis elää pelaajan taitojen mukaan nousten tai laskien. Suomessa otettiin käyttöön maailmanlaajuinen tasoitusjärjestelmä WHS 19.2.2020 ja se korvasi aiemmin käytetyn EGA tasoitusjärjestelmän.
Henkilökohtaisen tasoituksen avulla lasketaan pelattavalle kentälle pelitasoitus. Pelitasoitus määrää sen, kuinka monta lyöntiä pelaaja saa hyödykseen pelattavalla kentällä. Alussa, kun pelaaja aloittaa golfin, hänen henkilökohtainen tasoituksensa on 54. Tasoitus voi laskea nollaan ja jopa sen alle. Kun pelaajan tasoitus on yli 36, puhutaan klubitasoituksesta ja sen alla olevat ovat pelitasoituksia. Pelaajan tasoituksen ollessa 9,4 tai sen alle puhutaan single-pelaajista (pyöristetty 'pelitasoitus' esitetään yhdellä numerolla, single digit). Kaikissa tasoitusjärjestelmissä ei ole pyöristettyä 'pelitasoituista' vaan 'slope' ja kuuleekin puhuttavan singeli-pelaajista joilla tasoitus on alle 10. Golfin ammattilaisilla (Pro) ei ole tasoitusta.
Pelitasoituksen laskeminen
Pelitasoitus lasketaan käyttämällä seuraavaa kaavaa:
Jossa,
Pelitasoitus on aina kokonaisluku. Tasoitus pyöristetään siten että 0,5 pyöristyy aina ylöspäin. Jos tasoitus on alle scratchin (0), sen eteen lisätään + -merkki (plus) normaalista - -merkistä (miinus) poiketen.
Tuloksen laskeminen
Pelaajan on ensin selvitettävä oma tasoituksensa pelattavalla kentällä. Helpoiten se onnistuu katsomalla se kentällä olevista taulukoista.
Tasoituskelpoisen pelikierroksen edellytykset
Jotta pelikierros olisi tasoituskelpoinen, on seuraavien edellytysten oltava voimassa:
Petri Pakaslahti
Petri Jaakko Pakaslahti (s. 22. tammikuuta 1976 Vaasa) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka toimii NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsin kykyjenetsijänä. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Pakaslahti pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 514 runkosarjaottelua tehopistein 70+148=218 ja keräten 319 jäähyminuuttia sekä 58 playoff-ottelua tehopistein 9+18=27 ja keräten 40 jäähyminuuttia. Pakaslahti pelasi myös neljänä kautena Ruotsin Elitserienissä ja edusti Suomea vuoden 2005 MM-kilpailuissa.
Elite Prospects -sivuston mukaan Pakaslahti oli pelityyliltään kahden suunnan sentteri. Hänen pitkäaikaisen seuransa Jokereiden entisistä avainpelaajiasta kertovassa, Matti Hannulan kirjoittamassa 45 jokeria pakan päältä -kirjassa Pakaslahti mainittiin ennen kaikkea hyväksi aloittajaksi.
Seuraura
Vaasassa syntynyt Pakaslahti aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana Kempeleen Kiekko-Ketuissa kasvatti ja siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Hän voitti Kärppien joukkueessa B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1993 ja C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1992. Kaudella 1993–1994 Pakaslahti debytoi miesten peleissä pelattuaan Kärpissä yhden I-divisioonaottelun. Kärppien ajautduttua konkurssiin hän siirtyi kaudeksi 1994–1995 Rauman Lukkoon, jossa Pakaslahti teki SM-liigadebyyttinsä kuitenkin seuraavalla kaudella 1995–1996. Kausi 1996–1997 oli hänelle varsinainen tulokaskausi SM-liigassa ja se toi Pakaslahdelle 42 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. Viimeisellä Lukko-kaudellaan 2000–2001 hän oli tehoilla 8+18=26 joukkueen toiseksi paras syöttäjä ja Pakaslahti jakoi Lukon sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Erik Hämäläisen ja Matti Kaipaisen kanssa. Häneltä jäi osaksi loukkaantumisten takia kuitenkin lopullinen murtautuminen SM-liigaan vielä tekemättä.
Kaudeksi 2001–2002 Pakaslahti siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Jokereihin, kun seuran päävalmentaja Raimo Summanen oli häneen useaan otteeseen yhteydessä. Pakaslahti nousi Summasen alaisuudessa lopulta joukkueen ykkössentteriksi ja teki hän SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+22=35, joilla Pakaslahti oli Jokereiden paras syöttäjä Pavel Rosan kanssa sekä kolmanneksi paras pistemies. Hänen teholukemansa +29 oli joukkueen paras. Pakaslahti muodosti varsinkin pudotuspeleissä erittäin toimivan ketjun Rosan ja Vladimír Machuldan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Pakaslahti teki huhtikuussa 2002 kaksivuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa. Kaudella 2002–2003 hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Ville Peltosen jälkeen tehoilla 7+21=28. Pakaslahti voitti kauden aikana myös Continental Cupin mestaruuden. Kaudella 2003–2004 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Pakaslahti edusti Jokereita kauden aikana myös Spengler Cupissa. Huhtikuussa 2004 hän teki 2+1-vuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Kaudella 2004–2005 Pakaslahti osoittautui pisteiden valossa pettymykseksi, vaikkakin onnistui tutussa puolustuspelaamisessan ja aloituksissa. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kausi 2005–2006 jäi Pakaslahdella vain 28 runkosarjaottelun mittaiseksi, kun hän oli lokakuusta 2005 tammikuun 2006 lopulle saakka sivussa reisivamman takia. Toukokuussa 2006 Pakaslahti käytti sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa. Hänen viimeinen Jokereissa viettämänsä kausi 2006–2007 päättyi SM-hopeaan.
Pakaslahti siirtyi kaudeksi 2007–2008 Jokereista tutun, pitkäaikaisen ketjukaveri Tomek Valtosen perässä Ruotsiin tehtyään kaksivuotisen sopimuksen Elitserien-joukkue Södertälje SK:n kanssa. Hän teki ensimmäisellä sopimuskaudellaan Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+16=34, joilla Pakaslahti oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi Södertäljen sisäisen pistepörssin voiton Linus Klasenin kanssa. Hänen teholukemansa +19 oli joukkueen paras. Kaudella 2008–2009 Pakaslahti nousi Södertäljen varakapteeniksi ja oli tehoilla 11+14=25 joukkueen kolmanneksi paras pistemies Tomas Kollarin kanssa. Syyskuussa 2008 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Södertäljen kanssa.
Kaudella 2009–2010 Pakaslahti jakoi tehoilla 17+16=33 Södertäljen sisäisen pistepörssin toisen sijan Linus Videllin kanssa. Hän eteni joukkueen kanssa toisen kerran peräkkäin Kvalserieniin, mutta Södertälje säilytti taas sarjapaikkansa. Kaudella 2010–2011 Pakaslahti pelasi vaikeiden nivusvaivojen takia vain yhden Elitserien-ottelun. Lokakuussa 2011 hän ilmoitti uransa lopettamisesta kyseisten vaivojen vuoksi.
Maajoukkueura
Pakaslahti edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2005. Yhteensä hän pelasi 61 A-maaottelua tehopistein 8+11=19. Pakaslahti teki A-maajoukkuedebyyttinsä 31. elokuuta 2000 Tšekin Zlínissä Venäjää vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 5. huhtikuuta 2001 Vaasassa Ranskaa vastaan.
Pelaajauran jälkeen
Kaudeksi 2015–2016 Pakaslahti nimettiin NHL-joukkue Pittsburgh Penguinsin kykyjenetsijäksi. Hän voitti heti ensimmäisen kautensa päätteeksi Stanley Cupin. Kaudeksi 2016–2017 Pakaslahti pestattiin Mestikseen perustetun Espoo Unitedin urheilutoimenjohtajaksi. Joukkue voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Muuta
Pakaslahden veli Jukka on entinen SM-liigan erotuomari.
Shareef Abdur-Rahim
pienoiskuva|upright|Shareef Abdur-Rahim vuonna 2019. Julius Shareef Abdur-Rahim (s. 11. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän aloitti NBA-uransa vuonna 1996 ja lopetti 12 kauden jälkeen syksyllä 2008.
Abdur-Rahim on Aminah ja William Abdur-Rahimin kahdestatoista lapsesta toiseksi vanhin. Hän on muslimi, naimisissa ja kahden lapsen isä. Televisiossa hän on esiintynyt The Jamie Foxx Show'ssa.
Kesä seedee
Kesä seedee on Pikku-Oravan julkaisema tupla-albumi vuodelta 2007.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Kvantisointi
Kvantisointi tapahtuu usein signaalin digitoinnin yhteydessä, kun analoginen signaali muunnetaan digitaaliseen muotoon analogia-digitaalimuuntimella. Näytteistin ottaa signaalista, esimerkiksi äänestä, tietyin väliajoin näytteitä pitopiiriin, josta ne muunnetaan digitaalisiksi arvoiksi (esimerkiksi 16-bittisiksi kokonaisluvuiksi) analogia-digitaalimuunnoksen avulla. Usein sekä näytteistyksen että kvantisoinnin suorittavaa laitetta kutsutaan digitoijaksi eli A/D-muuntimeksi.
Signaali voi myös olla moniulotteinen ja kvantisointia ei tarvitse suorittaa jokaisessa ulottuvuudessa.
Äänen kvantisointi
CD-levy sisältää digitoitua ääntä. Näytteistys tapahtuu 44 100 kertaa sekunnissa (eli taajuudella 44 100 Hz) ja näytteet on kvantisoitu 16-bittisiksi kokonaisluvuiksi. 16 bitillä eli 2 tavulla voidaan esittää 2^{16} eli 65536 erilaista arvoa.
Kvantisointi on myös tärkeä osa monia äänenpakkausmenetelmiä. Se on usein häviöllisen pakkausmenetelmän viimeinen vaihe. Voidaan yksinkertaistaen sanoa, että vasta kvantisointi tekee pakkausmenetelmästä häviöllisen. Tiedonpakkauksessa signaalin osasia voidaan kvantisoida vaihtelevalla resoluutiolla; esimerkiksi voimakkaiden äänien osalta ihmisen korvan erottelukyky on karkeampi kuin hiljaisempien.
Julien Sprunger
Julien Sprunger (1. tammikuuta 1986 Fribourg, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa Sveitsin NLA-joukkue Fribourg-Gottéronia. Sprunger on pelannut koko pääsarjauransa Sveitsissä ja Fribourg-Gottéronin joukkueessa.
Sprunger edusti Sveitsin jääkiekkomaajoukkuetta MM-kisoissa vuosina 2007–2011 sekä talviolympialaisissa 2010.
NHL-seura Minnesota Wild varasi Sprungerin vuoden 2004 varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella, 117. pelaajana. Sprunger ei kuitenkaan ole pelannut otteluakaan organisaatiossa.
Feuillantit (luostarijärjestö)
Feuillantit oli sisterssiläinen luostarikunta, joka perustettiin Ranskaan Rieux’n hiippakuntaan (nykyisin Toulouse) vuonna 1145. Se lakkautettiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuonna 1791.
Alkuperäinen luostari sai ensin nimen Fuliens ja myöhemmin Notre-Dame-des-Feuillants, jonka jälkiosaa alettiin pian käyttää sen rakentajista. Nimen taustalla on latinan sana folium, joka tarkoittaa lehteä. Vallankumouksen aikana Pariisissa toiminut poliittinen kerho Feuillanttien klubi nimettiin feuillanttien luostarikunnan mukaan, sillä se kokoontui entisessä feuillanttien luostarissa lähellä Tuileries’n palatsia.
Historia
Vuonna 1577 feuillanttien johtoon tuli uudistusmielinen apotti Jean de la Barrière. Hänen johdossaan sisterssiläisten ankarat luostarisäännöt nostettiin uudelleen kunniaan ja monia sääntöjä jopa kiristettiin. Tuloksesi tuli, että feuillantit eivät käyttäneet viiniä, kalaa, kananmunia, voita, suolaa, eivätkä muitakaan mausteita, vaan heidän ruokavalionsa koostui ohraleivästä, vedessä keitetyistä yrteistä sekä kaurasta. Pöytien käyttö lopetettiin ja ruoka nautittiin lattialle polvistuneena.
Vaatetus perustui sisterssiläiseen luostaripukuun, mutta feuillantit eivät käyttäneet päähinettä tai jalkineita, vaan liikkuivat luostarissa avojaloin. He nukkuivat lankkulattialla päänalusenaan kivi, neljä tuntia yössä. He pitivät arvossa käsin tehtävää työtä ja hiljaisuutta. Sääntöuudistuksen jälkeen järjestö sai paljon uusia ja innokkaita kokelaita.
Paavi Gregorius XIII muodosti feuillanteista oman seurakuntansa 1589. Vuonna 1630 järjestö sai kaksi luostaria Roomassa, ja se jaettiin kahteen haaraan, Ranskassa se jatkoi nimellä feuillantit ja Italiassa toimi Bernardoni-haara, joka yhdistyi myöhemmin toiseen luostarikuntaan.
Vuonna 1791 feuillanteilla oli Ranskassa 24 luostaria, mutta kuten muutkin uskonnolliset järjestöt, myös he joutuivat lopettamaan toimintansa. Vallankumoushallinto oli kieltänyt niiden toiminnan ja otti haltuunsa järjestöjen omaisuuden.
Feuillantiinit
Jean de la Barrière perusti vuonna 1588 feuillanttien rinnalle feuillantiinien (Feuillantines) nunnakunnan. Sen nimi on saatu taivuttamalla munkkikunnan nimi feminiiniin. Nunnajärjestö noudatti samaa ankaraa luostarisääntöä kuin munkitkin. Se sai korkean tason suojelijoita ja tuli suosituksi, mutta koki Ranskan vallankumouksen aikana saman kohtalon kuin munkkikuntakin.
Jukka Sauso
Jukka Sauso (s. 20. kesäkuuta 1982 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa ruotsalaista Jönköpings Södra IF:ää. Sauso on fyysinen ja ilmatilaa hallitseva keskuspuolustaja, mutta hän on myös tunnettu valmentajien taipumuksesta nostaa hänet viime hetkillä hyökkäyksen kärjeksi pudottelemaan palloja kanssapelureille. Tosin kaudella 2006 Sauso jopa aloitti Örgryte IS:n riveissä kaksi ottelua keskushyökkääjänä. Jukka Sauso on jalkapalloilija Tomi Sauson serkku.
Ammattilaisuran merkkipaalut
Sauso edusti kolmen kauden ajan ruotsalaista Örgryteä. Hän siirtyi Örgryteen ja Jukka Ikäläisen valmennukseen kolmevuotisella sopimuksella kaudeksi 2005. Ensiesiintyminen Örgryten riveissä tuli debyyttikauden avausottelussa Landskrona BoIS:ia vastaan ja uran tähän mennessä ainoa Allsvenskanin maali saman kauden kesällä Kalmar FF:ää vastaan. Göteborgin pääsanomalehti Göteborgs-Posten valitsi Sauson Länsi-Ruotsin toukokuun pelaajaksi 2005. Kauden jälkeen hän oli lähellä siirtoa puolalaiseen Wisla Krakovaan. Kaudella 2006 Sauso kärsi vaikeasta selkävaivasta, joka rajoitti hänen esiintymisiään punapaitojen riveissä. Kaudeksi 2007 Örgryte putosi Allsvenskanista Superettaniin. Jo kesken kauden Sauso ilmoitti lähtevänsä joukkueesta sopimuksen loppuessa. Marraskuussa 2007 HJK ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen Sauson kanssa. Sundsvalls Tidningin mukaan ainakin Allsvenskaniin noussut GIF Sundsvall oli kiinnostunut saamaan Sauson. . Helmikuussa 2010 Sauso solmi kolmivuotisen sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Jönköpings Södra IF:n kanssa.
Ennen HJK:ta Sauso oli edustanut Suomen Veikkausliigassa Vaasan Palloseuraa ja FC Hämeenlinnaa. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki VPS:n riveissä vieraskentällä 31.5.2000 1–0 tappiossa Myllykosken Palloa vastaan. Ensimmäinen pääsarjamaali tuli vierasottelussa Porissa FC Jazzia vastaan 12.9.2001 (4–2).
Maajoukkueura
Sauso on pelannut 5 A-maaottelua, 3 U21-maaottelua ja 20 poikamaajoukkueottelua Suomen jalkapallomaajoukkueessa. Lisäksi Sauso edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Argentiinassa vuonna 2001.
Worms (vuoden 2007 videopeli)
Worms (tunnettiin aiemmin nimellä Worms HD) on jatkoa Worms-pelisarjalle. Peli julkaistiin Xbox Live Arcade -pelipalvelussa, myöhemmin myös PlayStation Network -palveluun ja iPhone OS:lle. Peliä pidetään päivitettynä versiona alkuperäisestä Worms-pelistä.
Aseet
Kuva:WormsOpenWarfarewep.jpg
Ala-Kintauksen valuma-alue
Ala-Kintauksen valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.55) on Jämsän reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 153,85 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 11,8 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Karikkoselkä, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Petäjäveden alueelle (14.53).
Lauri Castrén (asianajaja)
Lauri Castrénin vanhemmat olivat Jyväskylässä oikeusneuvosmiehenä toiminut Johannes Castrén (1847–1910) ja Amanda Ulrika Jussilainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Jyväskylän lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1902. Castrén sai varatuomarin arvon 1906.
Lauri Castrén oli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa 1902–1903 mutta hänet erotettiin 1903 kun hän jäi pois samana vuonna pidetyistä laittomista asevelvollisuuskutsunnoista. Hän ryhtyi sitten asianajajaksi ja oli apulaisena setänsä Jonas Castrénin asianajotoimistossa Helsingissä. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen hänet otettiin takaisin Vaasan hovioikeuteen auskultantiksi ja hänestä tuli varatuomari 1906. Castrén omisti vuodesta 1907 alkaen aluksi yksin ja sitten vuodesta 1911 lähtien yhdessä veljensä varatuomari Lahja Castrénin (1878–1940) kanssa helsinkiläisen Jonas Castrénin asianajotoimiston.
Lauri Castrén oli naimisissa vuodesta 1917 Gerda Lindbergin kanssa. Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti ja pääministeri Urho Castrén ja pankinjohtaja Sakari Castrén (1873–1948) olivat Lauri Castrénin veljiä.
Hawk (täsmennyssivu)
Hawk voi viitata seuraaviin:
Aleksander Zniszczoł
Aleksander Zniszczoł (s. 8. maaliskuuta 1994 Cieszyn, Puola) on puolalainen mäkihyppääjä, joka edustaa KS Wisła Ustronianka -seuraa.
Mäkihypyn maailmancupissa Zniszczoł kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Zakopanessa tammikuussa 2012 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Nižni Tagilissa joulukuussa 2020. Joukkuekilpailussa hän sijoittui Puolan joukkueen mukana kolmanneksi Lahdessa maaliskuussa 2012.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011 Zniszczoł voitti kultaa joukkuekisassa Puolan joukkueessa. Nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa 2012 hän saavutti hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa sekä joukkuemäessä. Myös vuonna 2013 Liberecissä hän saavutti joukkuemäen hopeaa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli normaalimäessä 20:s, suurmäessä 23:s ja joukkuemäessä neljäs.
Tampereen keskusta
pienoiskuva|[[Tammerkoski jakaa Tampereen ydinkeskustan kahteen osaan.]] pienoiskuva|[[Keskustoria.]] Tampereen keskusta on itä–länsi-suunnassa noin kolme kilometriä pitkä ja pohjois–etelä-suunnassa noin kaksi kilometriä pitkä. Keskustaan kuuluvat ydinkeskustan (ulottuu Tampere-talolta Hämeenpuistoon) lisäksi Amurin ja Tammelan kaupunginosat. Pohjoisessa Tampereen keskusta rajoittuu Näsijärveen, etelässä Pyhäjärveen ja Tampereen valtatiehen, idässä Kalevan puistotiehen sekä lännessä Pirkankadun ja Satakunnankadun risteykseen. Tampereen keskustan läpi virtaava Tammerkoski jakaa Tampereen ydinkeskustan kahteen osaan.
Romuna
Romuna on Zen Cafén esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Vaikkei levy ollut varsinainen myyntimenestys, se sai esimerkiksi Rumba-lehdessä hyvät arvostelut (4½ tähteä). Levyn single Sella soi radiossa hyvin ja oli Radiomafian soittolistan ensimmäinen pitkään. Romuna on nykyään huomattavasti tunnetumpi kuin vuonna 1997, koska yhtyeen fanit ovat olleet kiinnostuneita sen historiasta.
Tampereen keskusta
Historiaa
Tampere perustettiin vuonna 1779 Tammerkosken kartanon maille. Tammerkosken länsirannalle laadittiin yksinkertainen ruutuasemakaava, joka muodosti vanhan keskustan. Asemakaavassa kadut olivat kapeita ja tontit tilavia. Tuolloin kaupungin pinta-ala oli noin 3 neliökilometriä. 1800-luvulla Tammerkosken itärannalle alkoi syntyä asemakaavaton teollisuustyöläisten esikaupunki, Kyttälä, ja myös Amuriin, vanhan keskustan ulkopuolelle, kaavoitettiin työväestölle taloja. Samoihin aikoihin kaavoitettiin ruutuasemakaavaa noudattaen myös Tammela ja Armonkallio, joihin asutettiin entisiä Kyttälän asukkaita. Nykyisin nämä entiset työväen asuinalueet kuuluvat Tampereen keskustaan.
Romuna
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Zen Café, sanoittanut Samuli Putro sekä sovittanut Martti Salminen ja Zen Café.
Tampereen keskusta
Historiaa
1960-luvulla alkoi syntyä lähiöitä keskustan ulkopuolelle, joten keskustasta muutti pois paljon ihmisiä. Keskustasta tuli ennen kaikkea toimisto- ja kaupankäyntialuetta, johon tultiin viettämään aikaa kaikkialta Tampereen alueelta. Nykyään Tampereen keskusta on vetovoimainen kauppa- ja vapaa-ajanviettoalue, jonne rakennetaan ajoittain uusia rakennuksia. Liiketoiminta on keskittyneet suurelta osin Tampereen pääkadun, Hämeenkadun, ympäristöön.
Stadttempel
thumb|Stadttempelin sisäänkäynti. Stadttempel on synagoga Itävallan pääkaupungissa Wienissä. Se on Wienin pääsynagoga ja sijaitsee 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se tunnetaan myös nimellä Seitenstettentempel osoitteensa, Seitenstettengasse 4, mukaan.
Synagoga rakennettiin vuosina 1825–1826 uusklassiseen tyyliin wieniläisen arkkitehdin Joseph Kornhäuselin piirustusten pohjalta. Natsit tuhosivat sen sisätilat kristalliyönä vuonna 1938, mutta useiden muiden wieniläisten synagogien tapaan sitä ei kuitenkaan poltettu. Vuonna 1963 synagoga avattiin uudelleen entisöintitöiden jälkeen. Kaksi arabiterroristia avasi tulen Stadttempelissä 29. elokuuta 1981. He olivat aseistautuneet käsikranaatein ja pistoolein. Kaksi ihmistä kuoli ja parikymmentä loukkaantui. Terroristit pidätettiin heti. He sanoivat kuuluvansa PLO:hon vaikka järjestö tuomitsi iskun.
thumb|250px|left|Stadttempelin sisätiloja.
48.21167°N, 16.37444°W
Antti Palmujoki
Antti Palmujoki (s. 31. tammikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen asianajaja. Palmujoella on pitkä ja monipuolinen kokemus sekä asianajotyöstä että akateemisesta työstä. Palmujoen erityisosaamista ovat yhtiöoikeus, sopimusoikeus, kansainvälinen kauppaoikeus, työsuhteiden juridiikka, kilpailuoikeus sekä oikeudenkäynnit ja välimiesmenettelyt.
Palmujoki on tullut tunnetuksi muun muassa raakapuumarkkinoiden kartellin oikeudenkäynnistä, jossa UPM tunnusti Suomen kilpailuviranomaisille tehneensä kahden muun metsäjätin Stora Enson ja Metsäliiton kanssa raakapuun ostoissa kiellettyä yhteistyötä.
BLF Asianajotoimisto Oy:ssä työskentelevä Palmujoki on noteerattu useana vuonna kansainvälisessä asianajoalaa arvioivassa Legal 500 -hakemistossa. Palmujoki toimii myös välimiehenä sekä osa-aikaisena sopimus- ja yhtiöoikeuden professorina (Professor of Practice) Aalto-yliopistossa.
Opintotukiasiain keskuslautakunta
Opintotukiasiain keskuslautakunta (, CSN) on ruotsalainen, koulutusministeriön alainen viranomainen. Sen päätoimipiste sijaitsee Sundsvallissa, mutta sillä on toimintaa myös 11 muulla paikkakunnalla ympäri Ruotsia, kuten asiakaspalvelukeskus Kiirunassa. Se palvelee muun muassa ruotsiksi ja suomeksi.
Vastuualueet
Opintotukiasiain keskuslautakunnalla on kolme pääasiallista tehtävää: vastiikkettoman opintorahan ja -tuen myöntäminen, opintolainan takaisinmaksut ja koti-irtaimistolainojen myöntäminen ja takaisinmaksut. Se tarkistaa, onko opintotuen hakijalla oikeus sen nostamiseen. Se myös tilittää opintorahan ja -lainan tuensaajalle ja vastaa opintolainojen takaisimaksusta.