cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Péter Esterházy
Péter Esterházy [] (14. huhtikuuta 1950 Budapest – 14. heinäkuuta 2016 Budapest) oli merkittävä unkarilainen nykykirjailija ja esseisti, joka sai myös kansainvälistä tunnustusta.
Esterházy pitää sukunsa omaisuuden ja aseman menettämistä suorastaan onnenpotkuna, sillä hän kokee vapautuneensa näin velvollisuudesta kapinoida esi-isiä vastaan. Lukuisten Unkarissa saamiensa palkintojen lisäksi Esterházy sai muun muassa vuonna 1999 Itävallan valtiopalkinnon ja vuonna 2004 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon.
Alexander von Becker
Alexander von Becker (4. tammikuuta 1866 Kangasniemi – 4. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen konsuli ja kauppa-asia- ja valtiopäivämies.
Von Becker oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904–1905.
Éton
Éton on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 209 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 11,11 neliökilometriä.
Étonin väkiluku on pienentynyt kolmella asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 212 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 211, eli siellä asui kaksi asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.
Denver Nuggets
Denver Nuggets on yhdysvaltalainen koripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Se pelasi ensimmäisen kautensa NBA:ssa vuonna 1976. Seuran historian tunnetuimpia pelaajia ovat Alex English, Dan Issel, David Thompson, Dikembe Mutombo, Allen Iverson ja Carmelo Anthony. Seura on voittanut yhden NBA-mestaruuden vuonna 2023. Vuosina 1978, 1985 ja 2009 joukkue ylsi konferenssifinaaleihin. Vuodesta 2010 alkaen se putosi neljänä kautena jatkosta pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella eikä seuraavana viitenä kautena päässyt lainkaan pudotuspeleihin. Kaudella 2018–2019 Denver pääsi pudotuspeleissä toiselle kierrokselle ja putosi jatkosta hävittyään Portland Trail Blazersille otteluvoitoin 3–4.
Atte Oksanen
alt=Näyttökuva_2023-8-10_kello_11.32.53|pienoiskuva|259x259px|Professori Atte Oksanen Atte Joonas Oksanen (s. 1977) on suomalainen sosiaalipsykologi, joka toimii sosiaalipsykologian professorina Tampereen yliopistossa.
Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2006. Hän on myös sosiaalipsykologian dosentti Tampereen yliopistossa ja sosiologian dosentti Turun yliopistossa ja Helsingin yliopistossa.
Oksanen johtaa uusia teknologioita sosiaalipsykologisesta näkökulmasta tarkastelevaa Emerging Technologies Labia. Hänen tutkimuksensa keskittyvät nykyisin teknologisiin ympäristöihin, addiktioihin ja rikollisuuteen. Oksanen on tehnyt aiempaa tutkimusta esimerkiksi verkkovihasta ja häirinnästä ja vakavasta kohdennetusta väkivallasta. Oksasella on yli 300 tutkimusjulkaisua, joista yli 170 on vertaisarvioituja journaalijulkaisuja. Oksasen tutkimuksia ovat rahoittaneet Suomen Akatemia, Koneen säätiö, Aaltosen säätiö, Suomen kulttuurirahasto, Alkoholitutkimussäätiö, Työsuojelurahasto, Helsingin Sanomain säätiö, Wihurin Rahasto ja Alli Paasikiven säätiö. Hänen kansainvälisten hankkeidensa rahoittajina ovat toimineet esimerkiksi Pohjoismaiden kriminologinen yhteistyöneuvosto, Norjan tutkimusneuvosto ja National Science Foundation (U.S.). Oksanen toimii Suomen Akatemiassa sekä Tutkimusinfrastuurikomitean että Kulttuurin ja yhteiskunnan tutkimuksen toimikunnan jäsenenä.
Briljanttimusta
Briljanttimusta BN on keinotekoinen diatsoväri, jonka elintarvikkeiden E-koodi on E 151, kemiallinen kaava C28H17N5Na4O14S4, moolimassa 867,69 g/mol ja CAS-numero 2519-30-4.
Yhdysvalloissa briljanttimusta on kielletty. Se voi aiheuttaa yliherkkyyttä.
Briljanttimusta BN:tä saa käyttää muun muassa juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, makeisiin ja kalanmätiin. Aineen ylin hyväksyttävä päivittäinen saanti eli ADI-arvo on 5 mg/kg/vrk.
Dilek Gürsoy
Dilek Gürsoy	(s. 1976 Neuss) on saksalainen sydänkirurgi. Hän oli vuonna 2019 ensimmäinen naiskirurgi, joka asensi keinosydämen.
BBC valitsi Gürsoyn vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Raiheinät
Raiheinät (Lolium) eli lusteet on heinäkasveihin kuuluva kasvisuku. Sen rajaus ja lajimäärä vaihtelee lähteen mukaan. Suomessa julkaistussa Luonnontieteellisen keskusmuseon taksonomiassa sukuun on 2020-luvulla yhdistetty isonatojen (Schedonorus) suku, jonka lajit kuuluivat aiemmin natoihin (Festuca). Suomessa esiintyviä raiheinälajeja on tällöin yhdeksän.
Aiemmin raiheiniksi luokitelluilla lajeilla on kukintona litteä kaksirivinen kerrannaistähkä. Nadoista siirretyillä lajeilla kukintona on röyhy.
Useaa raiheinälajia viljellään rehukasvina. Raiheiniä käytetään myös useissa pihanurmikon siemensekoituksissa, koska ne itävät nopeasti. Yleisin nurmikoissa käytetty laji on englanninraiheinä (Lolium perenne).
Lajeja
Suomessa luonnonvaraisia raiheiniä:
Italianraiheinää on kutsuttu suomeksi myös nimellä monikukkainen luste ja englanninraiheinää nimellä pyörtänöluste.
Muualla esiintyviä lajeja:
Jenny Berthelius
Jenny Berthelius (29. syyskuuta 1923 Tukholma – elokuu 2019) oli ruotsalainen kirjailija.
Berthelius sai Expressen-lehden Sherlock-palkinnon teoksesta Den heta sommaren (1969) ja Ruotsin rikoskirjailijoiden akatemian suurmestaridiplomin vuonna 2004.
Jan Sterling
Sterling oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäisen puolisonsa oli John Merrivale ja toinen Paul Douglas, jotka molemmat olivat myös näyttelijöitä. Sterling on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Salma Khadra Jayyusi
Salma Khadra Jayyusi (1928 – 20. huhtikuuta 2023 Amman, Jordania) oli palestiinalaissyntyinen runoilija, kirjailija, kielenkääntäjä, kirjallisuuden historioitsija ja antologioiden kokoaja.
Jayyusi syntyi palestiinalaiselle isälle ja libanonilaiselle äidille. Hän vietti lapsuuttaan ja nuoruuttaan ensin Akkossa, sitten Jerusalemissa. Jayyusi opiskeli Beirutin korkeakoulussa naisille ja Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1945 hän palasi kahdeksi vuodeksi Jerusalemiin ennen kuin meni naimisiin diplomaatin kanssa. Pariskunta muutti yhdessä Jordaniaan vuonna 1947. Sittemmin Jayyusi asui perheineen monissa maissa; hän vietti muun muassa pitkän ajanjakson Irakissa 1950-luvulla, mikä syvensi hänen arabialaisen kirjallisuuden, erityisesti runouden tuntemustaan. Jayyusi väitteli tohtoriksi arabiankielisestä kirjallisuudesta Lontoon yliopiston School of Oriental and African Studiesista vuonna 1970. Väitöskirja käsitteli arabiankielisen runouden trendejä. Jayyusi työskenteli uransa aikana Isossa-Britanniassa, Espanjassa, Italiassa, Saksassa, Irakissa, Algeriassa, Libanonissa, Sudanissa ja Yhdysvalloissa. Ennen akateemista uraansa hän oli työskennellyt lyhyesti radiossa ja journalismin parissa. Hän opetti Jerusalemissa Naisten opettajakorkeakoulussa.
Vuonna 1980 Jayyusi perusti Project of Translation from Arabicin (PROTA), joka on rahoittanut monien merkittävien arabialaisten teosten käännöstyötä englannin kielelle. Jayyusi myös editoi monet hankkeen osina kootut antologiat. Pohjan PROTA:lle loi Jayyusin myöhäisellä 1970-luvulla Columbia University Pressiltä saama kutsu laajan modernin arabialaisen kirjallisuuden antologian valmistamistyöhön. Vuonna 1990 Jayyusi perusti East-West Nexuksen, joka keskittyi arabialaisen tutkimuskirjallisuuden englanninkielisen saatavuuden edistämiseen. Jayyusin editoimiin teoksiin kuuluvat muiden muassa Anthology of Modern Palestinian Literature (1992), Modern Arabic Fiction: An Anthology, Modern Arabic Poetry, The Legacy of Muslim Spain (1992) ja Beyond the Dunes: an anthology of Modern Saudi Literature (2005). Jayyusi oli myös mukana editoimassa kokoelmaa My Jerusalem: Essays, Reminiscences, and Poems (2005).
Jayyusi julkaisi myös omaa alkuperäistä runouttaan, josta hän laati ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1960. Lisäksi hän käänsi teoksia englannista arabiaksi. Näiden teosten joukossa oli Lawrence Durrellin Aleksandria-kvartetti. Jayyusi sai työstään monia palkintoja eri instituutioilta ja hallituksilta. Vuonna 2006 hän sai Al Owais -palkinnon kulttuurisista ja tieteellisistä saavutuksista, ja vuonna 2020 hänet valittiin Sheikh Zayed -kirjapalkintojen jaossa "vuoden kulttuuripersoonaksi". Jayyusi kuoli 95-vuotiaana huhtikuussa 2023.
Jayyusin suosikkiopiskelijoihin kuulunut Hayat Balbisi murhattiin 18-vuotiaana Deir Yassinin verilöylyssä, mikä vaikutti Jayyusiin syvästi. Hän palasi aiheeseen monesti kirjoituksissaan.
Syvälampi
Syvälampi voi tarkoittaa seuraavia:
Hypixel
Hypixel Network (lyhyesti Hypixel) on Minecraftin minipelipalvelin, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2013. Palvelimen ovat luoneet kanadalaiset Simon "Hypixel" Collins-Laflamme ja Philippe Touchette, ja nykyisin palvelinta ylläpitää heidän perustamansa yhtiö Hypixel Studios.
Nykyisin Hypixel on yksi suosituimmista Minecraftin palvelimista.
Historia
Simon Collins-Laflamme (lempinimi Hypixel) ja Philippe Touchette julkaisivat Hypixelin beta-version 13. huhtikuuta 2013. Kaksikko oli aiemmin luonut Minecraft-seikkailukarttoja, joista he olivat julkaisseet trailereita YouTube-videokanavalleen. Hypixel luotiin tarkoituksenaan esitellä näitä karttoja. Palvelimen minipelit luotiin alun perin pelaajille pelattavaksi muita pelaajia odotellessa, mutta minipeleistä tuli suosittuja ja palvelimen idea. Hypixelistä saadut hyödyt innoittivat ystävyksiä luomaan uutta sisältöä palvelimelle uusien seikkailukarttojen sijasta.
Vuonna 2015 paljastettiin, että Hypixel Networkin ylläpitäminen maksaa kuukaudessa 100 000 dollaria. Tuolloin palvelimella oli noin 16 000 samanaikaista pelaajaa. Nykyisin palvelimella voi olla yli 200 000 samanaikaista pelaajaa.
21. joulukuuta 2016 Hypixelissä oli vieraillut 10 miljoonaa eri pelaajaa. Syyskuun 2015 tiedon mukaan palvelimella vierailee 1,9 miljoonaa pelaajaa kuukaudessa.
Hypixel China
Maaliskuussa 2017 Hypixel alkoi tehdä yhteistyötä NetEasen (Minecraftin Kiina-version julkaisijan) kanssa voidakseen julkaista Hypixelin Kiinassa.
13. huhtikuuta 2020 NetEase ilmoitti sulkevansa Hypixel Chinan.
Laura Lajunen
Laura Lajunen (s. 1992) on suomalainen kilpauimari. Hän harjoittelee Ruotsissa, missä edustaa tukholmalaista Simklubben Neptunia. Suomessa kilpaillessaan hän edustaa kasvattajaseuraansa Swimming Jyväskylää.
Lajusen päämatkoja ovat 200–1500 metrin vapaauinnit. Hän on vapaauinnin eri matkojen moninkertainen Suomen mestari. Lisäksi hän on hallitseva Ruotsin mestari 800 m:n ja 1500 m:n vapaauinnissa 50 metrin ja 25 metrin radalla.
SM-kultaa
Lähde
Rational Software
Rational Software Corporation oli yhdysvaltalainen ohjelmistotalo, joka perustettiin vuonna 1981. IBM osti yrityksen vuonna 2002 2,1 miljardilla dollarilla. Rational on siitä lähtien ollut IBM:n osasto.
Yritys tuli tunnetuksi ohjelmistotuotannon ohjelmista ohjelmien testaamiseen, suunnitteluun ja hallintaan.
Yrityksen nimekkäisiin työntekijöihin kuuluu muun muassa Grady Booch.
Louis Ferdinand (Saksan prinssi)
thumb|Louis Ferdinand puolisonsa Kiran kanssa vuonna 1938. Louis Ferdinand (Louis Ferdinand Viktor Eduard Albert Michael Hubertus; 9. marraskuuta 1907 Potsdam, Saksan keisarikunta – 25. syyskuuta 1994 Bremen, Saksa) oli Saksan viimeisen keisarin Vilhelm II:n pojanpoika ja Hohenzollern-suvun päämies vuodesta 1951 kuolemaansa asti.
Louis Ferdinandin vanhemmat olivat Saksan kruununprinssi Vilhelm ja prinsessa Cecilia. Hän vietti lapsuutensa Potsdamin ja Berliinin keisarillisissa palatseissa. Louis Ferdinand opiskeli Berliinin Humboldt-yliopistossa ja väitteli vuonna 1929 tohtoriksi. Hän asui vuosina 1929–1934 Detroitissa Yhdysvalloissa ja työskenteli Fordin autotehtaalla. Toisen maailmansodan alussa hän toimi upseerina Saksan ilmavoimissa Luftwaffessa, mutta joutui luopumaan palveluksesta vuonna 1940 Adolf Hitlerin kiellettyä entisiltä kuninkaallisilta armeijassa palvelun prinzenerlass-käskyllä. Louis Ferdinandilla oli sodan aikana yhteyksiä Hitlerin vastaiseen oppositioon ja heinäkuun 20. päivän salaliiton johtajiin. Hän ei kuitenkaan itse ottanut osaa vastarintaan, vaikka erottaminen ilmavoimista olikin jonkin verran loitontanut häntä aiemmin kannattamistaan kansallissosialisteista. Louis Ferdinandin vanhempi veli Wilhelm kaatui sodassa vuonna 1940, joten Louis Ferdinandista tuli sukunsa päämies isänsä kuoltua vuonna 1951.
Sodan jälkeen Louis Ferdinand asui Bremenissä Länsi-Saksassa. Hän kirjoitti toisen maailmansodan jälkeen muistelmakirjat Als Kaiserenkel durch die Welt (1952) ja Die Geschichte meine Lebens (1968). Hänen puolisonsa oli vuodesta 1938 venäläinen suuriruhtinatar Kira Kirillovna Romanova. He saivat neljä poikaa ja kolme tytärtä. Louis Ferdinand harrasti säveltämistä.
Louis Ferdinand järjesti Saksojen yhdistymisen jälkeen vuonna 1991 esi-isiensä Fredrik Vilhelm I:n ja Fredrik Suuren jäännökset siirretyiksi Hohenzollernin linnasta takaisin alkuperäiseen hautapaikkaansa, Sanssoucin palatsiin Potsdamissa. Hautajaistilaisuudessa soitettiin hänen säveltämänsä hautajaismarssi Fredericus Rex. Louis Ferdinand ilmoitti myös olevansa käytettävissä hallitsijaksi, jos Saksaan palautettaisiin monarkia.
Vaala
Vaala (vuoteen 1954 Säräisniemi) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnan itäosassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km², josta 0 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km². Vaalan naapurikunnat ovat Kajaani, Liminka, Muhos, Paltamo, Puolanka, Siikalatva ja Utajärvi. Kunnan suurimpia työnantajia on Pelson vankila, jossa on 140–145 työpaikkaa.
Oulujoki alkaa Vaalan keskustan länsipuolelta. Puolet maan viidenneksi suurimmasta järvestä, Oulujärvestä, sijaitsee Vaalassa. Järvessä oleva Manamansalon saari on nykyisin voimakas matkailukeskittymä. Rokuan kansallispuisto sijaitsee kunnan länsiosassa. Entisestä kuntakeskuksesta Säräisniemeltä löytyvät vanha Säräisniemen kirkko ja Säräisniemen kotiseutumuseo.
Historia
vasen|pienoiskuva|271x271px|Säräisniemen kunta Suomen suuriruhtinaanmaan kartassa vuodelta 1908. Vaalan seutu on Kainuun vanhimpia asuinalueita. Kivikautisia asuinpaikkoja on löydetty mm. Järvikylän ja Nimisjärven alueelta. Säräisniemen Sillankorvan asuinpaikan löydöt ovat antaneet nimen eräälle kampakeramiikan ryhmälle, Säräisniemen keramiikalle.
Alue asutettiin vakinaisesti 1500-luvun puolimaissa. Asutuksen etenemistä hidastivat 1500-luvun lopun sodat ja kylät alkoivat kasvaa vasta Täyssinän rauhan jälkeen 1595. Maanviljelys edistyi 1600-luvulla nopeasti ja vähitellen myös tervanpoltto alkoi yleistyä. 1700- ja 1800-luvulla taloudellinen kehitys oli vakaata. Uutta viljelyalaa saatiin mm. soita kuivaamalla. Karjatalouden kehitystä nopeutti 1904 perustettu Veneheiton osuusmeijeri.
Seutu kuului aluksi Paltamon seurakuntaan. Vuonna 1779 Säräisniemi perustettiin Paltamon kappeliksi ja omaksi seurakunnaksi se erotettiin 1864. Säräisniemen puukirkon rakensi Jaakko Suonperä 1779–1781. Vuoden 1865 kunnallisasetuksen yhteydessä perustettiin seurakunnan alueen kattanut Säräisniemen kunta. Säräisniemeen kuuluneet Saaresmäki ja Vuolijoki muodostivat yhdessä Vuottolahden kylän kanssa Vuolijoen seurakunnan vuonna 1907. Vuolijoen kunta perustettiin vuonna 1915. Samana vuonna osa Yli-Oterman kylästä liitettiin Säräisniemestä Puolankaan.
Vuonna 1954 Säräisniemeen liitettiin Niskan kylä Utajärveltä. Samana vuonna Vaalan kylä tuli uuden kunnan keskukseksi, jolloin myös kunnan ja seurakunnan viralliseksi nimeksi tuli Vaala. Seurakunnan pääkirkko valmistui kunnan keskustaan 1961.
Vaalan asukasluku kasvoi 1900-luvun alkupuolella nopeasti. Vuonna 1920 asukkaita oli 3 495 ja 1960 jo 7 493. 1960-luvulla väestönkehitys kääntyi laskuun, ja se pysähtyi hetkeksi vasta 1980-luvulla. Vuonna 1985 asukkaita oli 4 725. Kunnan asukasluku kääntyi laskusuuntaan uudelleen 1990-luvulla ja vuonna 2011 asukkaita oli 3 360.
Aiemmin Kainuun maakuntaan kuulunut Vaalan kunta siirtyi osaksi Pohjois-Pohjanmaan maakuntaa vuoden 2016 alusta lukien kunnan hakemuksesta 5. helmikuuta 2015 tehdyllä valtioneuvoston päätöksellä.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1. tammikuuta 2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Vaalassa oli 2 941 asukasta, joista 1 233 asui taajamassa, 1 687 haja-asutusalueilla ja 21:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Vaalan taajama-aste on 42,2 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Vaalan kirkonkylä.
Luonto
Vaala on maisemiltaan loivasti kumpuilevaa metsää ja suomaata, jolle antavat vaihtelua Oulujärvi ja Oulujoki.
Kallioperä on pääasiassa graniittia ja graniittigneissiä. Yleisimmät maalajit ovat moreeni ja hiekka, jotka ovat kuitenkin laajoilla alueilla turpeen peitossa. Kunnan länsiosaa hallitsee Rokua, joka jäätikköjokien, aallokon ja tuulen toiminnan tuloksena syntynyt muodostumakompleksi. Oulujoen eteläpuolelta saapuva harjujakso kaartuu Rokuan kautta Säräisniemelle ja edelleen Manamansalon saarelle. Korkeuserot ovat Vaalan alueella vähäiset, sillä maanpinnan keskimääräinen korkeus on vain 100–150 metriä. Rokuan korkeimmat kohoumat kunnan puolella yltävät runsaaseen 180 metriin. Suot peittävät noin puolet kunnan maa-alasta. Soista on laajin naapurikuntienkin alueelle ulottuva Pelsonsuo. Rumalan ja Kuvajan suoalue kuuluu Siikalatvan puolelle ulottuvaan soidensuojelualueeseen.
Kunnan kaakkois- ja itäosien maisemaa hallitsee Oulujärvi, jonka suurimpia Vaalan alueelle jääviä selkiä ovat Niskanselkä, Haiskinselkä, Ykspistonselkä ja Laiskanselkä. Suurimpia saaria Manamansalo ja Kuostonsaari. Tärkein joki Vaalankurkusta alkava Oulujoki. Oulujokeen yhtyy koillisesta Kutujoki, jonka suurimpia latvajärviä ovat Otermanjärvi ja Paatinjärvi. Rokuanjärven vedet virtaavat Rokuanojaa myöten Siikajoen sivujokeen Neittävänjokeen.
Anomiopus mourai
Anomiopus mourai on Anomiopus-sukuun ja lehtisarviset-heimoon (Scarabaeidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Canhedo vuonna 2006. Sillä ei ole alalajeja.
Vaala
Liikenneyhteydet
pienoiskuva|250px|vasen|Vaalan keskustaa etelään päin nähtynä. Vaalan kirkonkylä sijaitsee Oulu–Kontiomäki-rautatien varrella ja valtatien 22 välittömässä läheisyydessä. Puolangalle ja Kestilään johtava seututie 800 risteää valtatien kanssa keskustaajaman koillispuolella, ja jatkuu luoteeseen ja lounaaseen aluksi pitkin Oulujärven länsirantaa. Toisin kuin muissa valtatien 22 varrella sijaitsevissa kuntakeskuksissa, valtatien liikenne ei kulje Vaalassa keskustaajaman lävitse.
Valtatietä 22 kulkevat linja-autovuorot pysähtyvät valtatien varressa Matkahuolto-pisteenä toimivalla ABC-huoltoasemalla sekä keskustaajamassa linja-autoasemalla. Pikavuoroyhteyksiä on Ouluun, Kajaanin kautta Joensuuhun ja Kajaanin sekä Kuopion kautta Helsinkiin.
Pentekostarion
Pentekostarion on ortodoksisessa kirkossa käytössä oleva jumalanpalveluskirja, joka sisältää kaikki jumalanpalvelustekstit pääsiäisestä kaikkien pyhien sunnuntaihin saakka.
Vaala
Liikenneyhteydet
Vaalan rautatieasemalla pysähtyvät kaikki Iisalmi–Oulu-reittiä kulkevat VR:n henkilöjunat. Junat kulkevat Oulun kautta Rovaniemelle sekä Kajaanin ja Pieksämäen kautta Kouvolaan, josta on yhteys Helsinkiin.
Aiemmin myös Oulujärvi sekä Oulujoki olivat merkittäviä liikenneväyliä. Koskenlaskijasuvun omistaman Lamminahon talon pihapiiri 1800-luvun alkupuolen päärakennuksineen, monine muine rakennuksineen ja irtaimistoineen kuvastaa Oulujokea tervaveneiden ja matkailijoidenkin reittinä.
Koulutus
Vaalassa toimii kaksi koulua, Vaalan yhtenäiskoulu ala- ja yläasteineen sekä Vaalan lukio. Monet vaalalaiset opiskelevat Oulujärven kansallisopistossa.
Terveys ja -sosiaalipalvelut
Vaalan terveydenhuollosta vastaa Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointialue Pohde.
Turvallisuus
Vaala saa Oulusta poliiseja. Vaalassa on oma paloasema, samassa rakennuksessa päivystävät ambulanssit.
Vapaa-ajan palvelut
Vaalassa toimii nuortentila Vanu, koulujen tiloissa toimivat urheilupaikat, urheilutalo ja kirjasto.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Vaalassa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Artur Edvard von Bonsdorff
Artur Edvard von Bonsdorff (23. helmikuuta 1872 Tampere – 30. kesäkuuta 1959 Turku) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Von Bonsdorffin vanhemmat olivat piirilääkäri Karl Edvard von Bonsdorff ja Hilda Fredrika Dahl ja puoliso vuodesta 1901 Sophia Wilhelmina (Minna) Lavonius, hovioikeudenneuvos Wilhelm Lavoniuksen tytär. Von Bonsdorff tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1890, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1899 ja väitteli lääketieteen ja kiurgian tohtoriksi 1906 aiheesta Om fractura basis cranii. Toimittuaan ensin lääkärinä useissa eri sairaaloissa hän oli Turun kunnallissairaalan sisätautiosaston ylilääkäri 1908–1938 ja johtaja 1911–1935. Sotasairaalan ylilääkärinä von Bonsdorff toimi 1940. Hän sai professorin arvon 1952.
Opastin (rautatietekniikka)
Rautateillä käytettävä opastin on mekaaninen tai sähköinen laite, jolla junien kuljettajille annetaan tieto edessä olevan ratalinjan tilasta. Niillä ohjataan junaliikennettä tiukkojen turvalaitekriteerien perusteella. Tieliikenteen ohjauksesta poiketen rautatien opastimet eivät toimi syklisesti, vaan ajon sallivat opasteet vaativat aina tiettyjen kulkutiehen liittyvien ehtojen toteutumista. Opastimella annettava informaatio eli opaste voi olla pysähtymiskäsky, määräys hidastaa tiettyyn nopeuteen esimerkiksi poikkeavalle raiteelle asetetun vaihteen vuoksi, valmistautua pysähtymään seuraavalla opastimella, tai lupa jatkaa matkaa suurimmalla sallitulla nopeudella.
Visuaalisisten opastimien lisäksi käyttöön on otettu niitä täydentäviä automaattisia kulunvalvontatekniikoita. Kulunvalvontajärjestelmiä on käytössä useita, alkaen yksinkertaisista järjestelmistä joissa opaste ainoastaan toistetaan kuljettajan näyttölaitteeseen, aina järjestelmiin jotka on suunniteltu estämään inhimillisen virheen mahdollisuus esim. hätäjarruttamalla juna pysähdyksiin.
Opaste
Eri rautatieyhtiöt ovat pääsääntöisesti käyttäneet omia sääntöjään, joten visuaalisesti samankaltaisille opasteille on ollut useita eri merkityksiä yhtiöistä riippuen. Tämä on aiheuttanut ongelmia etenkin silloin, kun yhtiötoimintoja on fuusioitu: seurauksena on ollut rataosia, joilla on ollut täysin erilaiset säännöt opasteista.
Yleisimmät opasteet kuitenkin ovat vihreä, keltainen ja punainen. Käytännössä kaikilla rautateillä punainen valo tarkoittaa aina pysähtymiskäskyä, keltaisen valon tarkoittaessa että seuraava opastin on punainen. Vihreä valo on lähes kaikkialla ollut vapaan kulun opaste.
Kuitenkin eri maissa ja eri rautateillä on ollut suuria variaatioita opasteiden määrässä ja merkityksessä. Esimerkiksi Suomessa yksi punainen valo tarkoittaa aina seis-opastetta. Kuitenkin esimerkiksi Ranskassa vasta kaksi punaista valoa on ehdoton seis-opaste, yhden punaisen valon tarkoittaessa että rataosuus edessäpäin on varattu, ja että opastimen saa ohittaa korkeintaan nopeudella 15 km/h. Nopeus on pidettävä tässä arvossa seuraavan opastimen sivuutukseen saakka.
Myös pohjoisamerikkalaisissa opastinjärjestelmissä punainen valo ei aina tarkoita seis-opastetta. Yhdessä muun väristen valojen kanssa sen merkitys muuttuu siten, että jos punainen valo on ylinnä, mennään seuraavasta vaihteesta poikkeavalle raiteelle, ja jos punainen valo on alinna, sitä ei tarvitse huomioida lainkaan. Pohjoisamerikkalaisilla radoilla opastimien suhteen onkin voimassa muistisääntö If it is not all red, it's not red at all, eli mikäli opastimen kaikki valot eivät ole punaisia, ei opastin näytä seis-opastetta vaan jotain ajon sallivaa opastetta.
Opastimien ohjaus
Opastimien ohjaus tapahtuu pääasiassa sähköisesti. Lähes kaikkien sähköisesti asetettavien opastimien perusopaste on seis. Automaattisen opastimen, kuten linjasuojastusopastimen, perusopaste voi kuitenkin olla ajon salliva opaste.
Opastimien ohjaukselle kaikkialla yhteistä on, että ne palautuvat seis-asentoon junan sivuutettua opastimen. Tämä tapahtuu raidevirtapiirien avulla: kun junan etumainen akseli oikosulkee opastimen takana olevan raidevirtapiirin, palauttaa virtapiiriä valvova rele opastimen punaiselle. Opastinta ei voida asettaa ajon sallivaan asentoon, ennen kuin raidevirtapiiriosuus vapautuu junan poistuttua sen alueelta. Automaattisen opastimen ollessa kyseessä tällöin opastimeen ohjautuu välittömästi jokin ajon salliva opaste, muissa opastimissa liikenteenohjaajan on asetettava ajon salliva opaste joka kerta uudelleen.
Automaattiset opastimet
Linjasuojastuksen yhteydessä käytetään automaattisia opastimia. Näihin opastimiin ohjautuu automaattisesti ajon salliva opaste, kun niiden suojaava osuus on vapaa. Automaattisia opastimia ei myöskään yleensä voida asettaa erikseen seis-asentoon.
Opastimien sijoitus
Opastimet sijoitetaan sen raiteen lähelle, jonka liikennettä ne koskevat. Suomessa opastimet sijaitsevat ensisijaisesti kulkusuuntaan nähden raiteen oikealla puolella. Opastin voi myös sijaita normaalista sijoituskäytännöstä poikkeavasti toisella puolella raidetta, jolloin siihen on kiinnitetty merkki, joka ilmaisee mitä raidetta opastin koskee. Opastin voidaan myös sijoittaa portaaliin raiteen yläpuolelle. Tämä ratkaisu on yleinen ratapihoilla, joilla raiteiden välissä on vähän tilaa.
Valo-opastimet
Hehkulampun keksimisen myötä värillisten ja valoteholtaan riittävän voimakkaiden sähkövalojen käyttö tuli mahdolliseksi. Sähkövalolla kyettiin tuottamaan niin kirkas valo, että se oli nähtävissä myös päivällä. Tämän johdosta useat rautatieyhtiöt muuttivat nopeaan tahtiin siipiopastimia valo-opastimiksi.
Valo-opastimissa ei yleensä käytetä heijastimia, jotta vältettäisiin auringonvalon tai veturin kirkkaan valonheittimen heijastuminen. Tällainen heijastuminen saattaa tuottaa väärän opasteen ja siten heikentää turvallisuutta. Auringonvalosta aiheutuvia heijastumia pyritään myös ehkäisemään asentamalla opastimiin varjostimia.
Suomalaisissa rautatien pääopastimissa käytetyt värit ovat ylhäältä alas vihreä, punainen ja keltainen. Ellei vaihteita ole, keltaista valoa ei käytetä. Kaksivaloisessa opastimessa vihreä ja punainen voivat olla toisessa järjestyksessä.Yleisimmin valot on aseteltu päällekkäin siten, että punainen on alinna ja vihreä ylinnä. Valojen järjestys riippuu käytössä olevastasta opastinjärjestelmästä. Britteinsaarilla ja Pohjois-Amerikassa punainen on sijoitettu alimmaksi, koska tällöin valon alla ei ole varjostinta, jonka päälle satava lumi voisi muodostaa esteen ja siten estää opasteen näkymisen.
Jokaiselle värille on yleensä oma erillinen hehkulamppunsa, mutta Pohjois-Amerikassa on myös käytössä opastinmalli, jossa yhdestä valoaukosta näkyvä valo muutetaan erivärisillä linsseillä kulloinkin vaaditun väriseksi. Näissä opastimissa laitteisto liikuttaa hehkulampun edessä kolmea eriväristä linssiä, tuottaen siten kulloinkin vaaditun värin.
Hehkulamppuja on alettu korvata LED-valoilla, sillä ledit ovat pitkäikäisiä ja kestäviä. Niiden virrankulutus on myös alhainen, ja nykyisillä ledeillä voidaan tuottaa tavallista hehkulamppua kirkkaampi valo. Ledien hyödyiksi lasketaan yleensä myös tasaisempi valon väri.
Viat valo-opastimissa
Valo-opastinten yhteydessä yleisin vika on punaisen valon tuottavan hehkulampun palaminen. Tämän vuoksi on annettu määräys, että pimeänä oleva opastin on aina seis-opaste. Jotta opastimen pimeneminen saataisiin estettyä, on käytössä kaksoishehkulankalamppuja. Näissä lampuissa käytetään pääasiallisesti niin sanottua päähehkulankaa, ja virta kytkeytyy varahehkulankaan vasta päähehkulangan vaurioiduttua. Tällöin opastin voi edelleen näyttää punaista korjausmiesten tuloon saakka. Päähehkulangan rikkoutumisesta ja virran kytkeytymisestä varahehkulankaan saadaan myös vikailmaisu, jonka perusteella paikalle voidaan lähettää korjaaja. Suomessa kaksoishehkulangalla varustettuja hehkulamppuja käytetään pääasiassa vain punaisen valon yhteydessä, mutta niiden käyttö kaikkien värien yhteydessä on yleistymässä uusien turvalaitteiden myötä.
Juha Järvenpää (jääkiekkohyökkääjä)
Juha Järvenpää (s. 18. joulukuuta 1965 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän edusti Tampereen Ilvestä 14 SM-liigakauden ajan. Väliin mahtui yksi vuosi HPK:n paidassa. Kaikkiaan SM-liigaotteluita Järvenpäälle kertyi 545 ja tehopisteitä 212+197=409 (pudotuspeleissä 46 ottelua, 11+9 tehopistettä). Järvenpää edusti Suomea MM-kisoissa vuonna 1990.
Punainen lippu
Punainen lippu tuli 1800-luvulla tunnetuksi vallankumouksen vertauskuvaksi. Alkujaan punainen lippu esiintyi Pariisissa Marskentällä.
Ranskan kuningas Ludvig XVI perheineen oli yrittänyt paeta Ranskasta Saksaan heinäkuussa 1791 esiintymällä tavallisena henkilönä, mutta jäänyt tasavaltalaisten vangiksi. Kun kuningasta tuotiin takaisin Pariisiin, esitettiin tasavaltalaisvetoomus, mitä kansalaiset kerääntyivät allekirjoittamaan kuninkaasta luopumiseksi.
17. heinäkuuta 1791 kansankokous muuttui väkivaltaisuuksiksi. Pariisin pormestari Bailly määräsi nostamaan punaisen lipun sen merkiksi, että kansalliskaarti voi hajottaa rauhanhäiritsijöiden joukon. Osa yleisöstä otti punaisia lippuja itselleen osoittaakseen, että valta kuuluu kansalle. Kansalliskaarti ampui varoituksetta ja noin 50 mielenosoittajaa kuoli. Hallinnon käyttämästä punaisesta varoituslipusta tulikin vastarinnan tunnus.
Näitä kaatuneita pidettiin vakaumuksensa puolesta kaatuneina tasavaltalaisina ja punaisesta lipusta tuli heidän vuodattamansa veren vertauskuva. Ranskan suuressa vallankumouksessa oli kyse liberaalin porvariston vallankumouksesta aristokratian ja feodalismin jäänteitä vastaan.
Ensimmäisen sosialistisen valtion, Neuvosto-Venäjän ja sittemmin siitä muodostuneen Neuvostoliiton lipun värit olivat punaiset. Myös Kiinan kansantasavallan lipun väri on punainen. Molempiin lisättiin myöhemmin kyseisen valtion aatteita symboloivat erikoismerkit: Neuvostoliiton keltainen sirppi ja vasara sekä keltaisella rajattu punainen tähti, Kiinalla yksi iso ja sen sivulla neljä pientä keltaista tähteä.
Punaista lippua on käytetty ajoittain myös merirosvolippuna; silloin se yleensä oli kokopunainen viiri ilman vaakunakenttää.
Suomessa
Ensimmäisen kerran työväenliike marssi punaisen lipun alla Helsingissä 7. kesäkuuta 1897 työväenyhdistyksen järjestämällä perinteisellä "työväen kävelyretkellä". Punaisella värillä järjestöt halusivat korostaa olevansa sosialisteja. Väri siis ilmensi työväenliikkeen itsenäistymistä ja erottumista muista.
Itsenäiseksi julistautuneen Suomen ensimmäinen valtiolippu oli pohjaväriltään punainen. Suomen sisällissodan jälkeen lippuväreistä tuli sinivalkoiset.
Suojeluskuntalaiset repivät punaiset liput alas Tampereen työväentalon katolta SDP:n pitäessä talossa puoluekokoustaan 25. toukokuuta 1933. Tapauksen seurauksena Kivimäen hallitus kielsi toistaiseksi punaisten lippujen käytön. Seuraavana vuonna säädettiin, etteivät poliittiset järjestöt ja yhdistykset saaneet ilman sisäministeriön lupaa käyttää tilaisuuksissaan muita kuin Suomen lippua. Tämä määräys kumottiin jatkosodan päätyttyä. Vielä nykyään puoluekokousten yhteydessä puolueet liputtavat Suomen lipulla samanaikaisesti oman järjestölippunsa kanssa valtiollisuutensa tunnustaen.
Moottoriurheilussa
Ratamoottoriurheilussa punainen lippu tarkoittaa session välitöntä keskeyttämistä. Sitä käytetään, kun on liian vaarallista jatkaa kilpailua tai vakavan onnettomuuden tapahduttua.
Britanniassa oli 1800-luvun lopulla voimassa laki, jonka mukaan jokaisen auton edellä tuli turvallisuussyistä kulkea jalkaisin punaista lippua heiluttava henkilö.
Veijo Valmu
Veijo Valmu (1929–1995) oli suomalainen Torniossa asunut taidemaalari.
Arabian niemimaa
Arabian niemimaa eli Arabia on Lähi-idässä sijaitseva niemimaa. Sitä rajaavat koillisessa Omaninlahti ja Persianlahti, kaakossa Arabianmeri ja lounaassa Punainenmeri. Pohjoisessa niemimaa rajoittuu Syyrian aavikkoon, ja sen pohjoisrajana voidaan pitää Saudi-Arabian ja Kuwaitin pohjoisrajoja.
Syntyhistoria
Arabian niemimaan arvellaan kuuluneen Afrikkaan, kunnes sen ja Afrikan väliin repeytyi mannerliikuntojen yhteydessä Punainenmeri. Erkaantumisen seurauksena niemimaan länsipuoli nousi ja itäpuoli laski, mistä syntyi Persianlahti niemimaan koillispuolelle.
Maantiede
Niemimaa on pinta-alaltaan noin 3,1 miljoonaa neliökilometriä. Punaisenmeren rannikko on 1 900 kilometriä pitkä. Paksuimmalta kohdaltaan niemimaa on 2 100 kilometriä.
Suuri osa Arabiaa on aavikkoa. Sisämaassa on dyynien peittämä hiekka-aavikko Rub’ al-Khali. Suurin osa Arabian aavikoista on soratasankoa, jossa on siellä täällä kivimuodostelmia. Lännessä esiintyy mustia laavakerroksia, mutta ne synnyttäneet tulivuoret ovat jo sammuneet.
Niemimaata reunustavat pohjoisessa matalat rannikkotasangot aina Musandamin niemelle asti. Myös sisämaa on suureksi osaksi tasankoa. Saudi-Arabian länsirannikolla nousevat Hijazvuoret ja Omanin rannikolla Hajarvuoret. Korkein vuori on Al-Nabī Shuʿayb (3 660 m) Jemenissä.
Niemimaalla ei ole pysyviä jokia. Vuorenrinteille sataneet vedet ruokkivat vadeja, ja lähteet synnyttävät keitaita aavikolle. Pohjavesi on yleensä niin lähellä maanpintaa, että kaivoja on mahdollista kaivaa. Viljelyä helpottamassa on myös kastelukanavia.
Arabian niemimaalla sijaitsevat Saudi-Arabian, Kuwaitin, Jemenin, Omanin, Yhdistyneiden arabiemiirikuntien ja Qatarin valtiot sekä Bahrain rannikon tuntumassa. Saudi-Arabia kattaa suurimman osa niemimaan pinta-alasta.
Luonnonvarat
Niemimaa ei ole kovinkaan rikas metalli- ja jalokivivaroiltaan. Pohjois-Omanissa kaivetaan kuparia. Miljoonia vuosia sitten niemimaan peitti meri, mistä seudulle on jäänyt merkiksi merieläinten fossiileja sekä hyvin rikkaat öljyesiintymät.
Ilmasto
Arabian kesä on hyvin aurinkoinen ja kuuma, paikoin ylimmillään jopa 54 celsiusastetta. Sisämaassa sataa keskimäärin vain noin 100 millimetriä vuodessa, mutta rannikoilla ja joissain etelän autiomaissa on kesällä hyvin kosteaa. Kevät ja syksy ovat ilmastoltaan miellyttäviä, eikä talvella ole juurikaan pakkasia paitsi ylävillä seuduilla ja kaikkein pohjoisimmilla alueilla.
Dhofarin kukkulat Omanissa saavat osansa Intian monsuunisateista kesällä, mikä saa maan kukkimaan.
Eliöstö
thumb|Gaselleja Arabiemiraateissa. Arabian eläimistöön kuuluu kameleita, villiintyneitä aaseja, leopardeja, aavikkoilveksiä, hietakissoja, susia, hyeenoja, gaselleja, keihäsantilooppeja, jäniksiä, kettuja, siilejä sekä useita matelijoita, jyrsijöitä ja hyönteisiä. Suurista linnuista yleisiä ovat esimerkiksi kotkat, korppikotkat ja pöllöt. Akaasiat, taatelipalmu ja ghafpuu (Prosopis cineraria) ovat yleisiä kasveja. Eliöstö on sopeutunut kuivaan ilmastoon.
Yleisiä viljakasveja ovat vilja, durra, ohra ja hirssi. Myös puuvilla menestyy paikoin. Hedelmät ovat suositumpaa ruokaa kuin vihannekset. Kahvia, khatia ja suitsukkeita viljellään jonkin verran.
Asukkaat ja kulttuuri
Arabit ovat alueen valtaväestö. Lähes kaikki asukkaat puhuvat arabian kieltä, ja useimmat ovat muslimeja. Lähes kaikki niemimaan valtiot ovat kuningaskuntia.
Ennen Arabian maiden itsenäistymistä ottomaanit ja britit hallitsivat Arabian rannikoita, mutta sisäosat olivat Saudien suvun hallussa.
Nykyisen käsityksen mukaan nykyihminen aloitti levittäytymisensä Afrikasta muualle maailmaan 70 000–130 000 vuotta sitten Arabian niemimaan itärannikkoa pitkin.
Ympäristö
Vesi on Arabiassa aina vähissä ja pohjavesivarat ovat hupenemassa. Viljapeltojen keinokastelusta aiheutunut pohjaveden pinnan lasku on hävittänyt useita keitaita aavikolta. Öljyvuodot ja turismi aiheuttavat saastumista.
Arabian niemimaasta 10 prosenttia on luonnonsuojelualuetta.
Dialogi (veistos)
pienoiskuva|upright|Kimmo Pyykön veistos Dialogi Kangasalan keskustassa. Dialogi on Kimmo Pyykön julkinen veistos vuodelta 1990. 125-vuotias Kangasalan kunta tilasi veistoksen Pyyköltä. Veistos on sijainnut Kangasala-talon pihassa vuodesta 2014. Aiemmin se oli Ystävyyden puistossa kirkon lounaispuolella.
Veistos kuvaa Napoleonia ja naispuolista airutta. Teokseen kuuluu kaksi penkkiä, joille katsoja voi istahtaa.
Jiří Válek
Jiří Válek (s. 28. toukokuuta 1923, Praha – 6. lokakuuta 2005, Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Jaroslav Ridkyn johdolla Prahan konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1947. Vuodesta 1966 lähtien Válek toimi sävellyksen professorina Prahan konservatoriossa. Válek kuoli Prahassa vuonna 2005.
Válek on säveltänyt muun muassa 18 sinfoniaa.
Bima
Bima tai BIMA on:
Espanjan europarlamenttivaalit 2014
Vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin Espanjassa 25. toukokuuta 2014. Edustajien määrä (54) pysyi samana kuin edellisellä parlamenttikaudella.
Nigidius bonneuilli
Nigidius bonneuilli on Nigidius-sukuun ja kampasarviset-heimoon (Lucanidae) kuuluva eläinlaji. Tieteellisen nimen sille antoi ensimmäisenä Boileau vuonna 1905. Sillä ei ole alalajeja.
Felipe Pedrell
thumb|Felipe Pedrell. Felipe Pedrell (19. helmikuuta 1841 Tortosa – 19. elokuuta 1922 Barcelona) oli espanjalainen säveltäjä ja musiikintutkija. Hän omisti elämänsä espanjalaisen koulukunnan musiikille. Hän opetti muun muassa Isaac Albénizia.
Vauhtipuisto
Vauhtipuisto on Oulun Hietasaaressa sijaitseva huvipuisto. Huvipuistossa on perheluokan huvipuistolaitteita sekä perheen pienimmille erilaisia karuselleja, pomppulinnoja ja leikkimökkikylä Kakaravaara. Vauhtipuistossa on Tanskasta tuotu pieni vuoristorata sekä Surmanajaja Onni Suurosen huvipuistosta tuotu laite, Sahara. Laitteita on 26 kappaletta. Vauhtipuistolla on myös oma kaupunkijuna Kompiainen, joka liikennöi kesäisin keskustasta Vauhtipuiston kautta kuuluisalle uimarannalle, Pohjolan Rivieralle Nallikariin ja takaisin.
Vauhtipuisto on yksityinen perheyritys, joka on perustettu 1982 Anja ja Reijo Komulaisen toimesta. Toiminta siirtyi perheen pojalle, Kalle Komulaiselle 2006.
Felipe Pedrell
Pedrellin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita.
Vauhtipuisto
Uudistus
Vauhtipuisto aiotaan siirtää uuteen paikkaan Nallikarin alueelle. Paikka tulee olemaan nykyistä puistoa kolme kertaa suurempi.
Tammer-Golf
pienoiskuva|oikea|Tammer-Golf Tammer-Golf on golfklubi Tampereella Ruotulassa. Sen kotikenttä, "Ruotulan kenttä", on 18-reikäinen, ja sen par-luku on 72 (37 + 35). Kentän ja seuran omistaa Tammer-Golf ry.
Tammer-Golfin pro-opettajina toimivat Kari Järvenpää ja Esa Lehti.
Historia
Vuonna 1965 Jaakko Tiitola, Lasse Helin sekä Kurt, Harry ja Peter Sucksdorff alkoivat suunnitella oman golfseuran perustamista. Keskusteltuaan aiheesta aikansa, he päättivät kutsua kokoon asiasta kiinnostuneita henkilöitä. Tammer-Golfin perustava kokous pidettiin 12. marraskuuta 1965. Läsnä oli 23 henkilöä, jotka liittyivät seuran jäseniksi.
23. syyskuuta 1966 Tammer-Golf ry ja Tampereen kaupunki allekirjoittivat vuokrasopimuksen Ruotulan alueesta. Aluksi sopimus oli lyhytaikainen, mutta se muutettiin myöhemmin 20 vuoden pituiseksi. Nykyinen vuokrasopimus on voimassa vuoteen 2015 asti. Myöhemmin kävi ilmi, että toisena vaihtoehtona harkittu Rusthollin alue olisi ollut sijainniltaan parempi, sillä valittu alue oli lähes kokonaan suota.
Alussa rahapula oli suuri, ja suurin osa töistäkin tehtiin talkoilla. Rahaa oli kuitenkin saatava, ja kun valtio ja kaupunki eivät rahaa antaneet, täytyi ottaa lainoja. Vasta vuonna 1968 Tammer-Golf sai ensimmäisen kerran avustusta veikkausvoittovaroista. Kaupunki tuki myös osaltaan hanketta jättämällä monena vuonna vuokransa perimättä ja takaamalla seuralle lainoja.
29. elokuuta 1969 9-reikäinen Tammer-Golf vihittiin käyttöön virallisesti. Ensimmäisen lyönnin suoritti Suomen Golfliiton varapuheenjohtaja Aimo Laaksonen. Mukana avajaisissa olivat myös kaupungin ja nimikkoväylien edustajat, jotka kukin löivät avauslyönnit nimikkoväylillään.
70-luvun alussa kaupunki ajoi Ruotulaan Amurin kaupunginosan purkujätteitä ja irtomaata suon täytteeksi. Jätteillä täytettiin varsinkin väylää 14 (nykyään 18). Kesällä 1975 voitiin taas ottaa muutama uusi väylä käyttöön.
Elokuussa 1987 Ruotulaa pelattiin ensimmäistä kertaa 18-reikäisenä Pohjolan Malja-kilpailussa.
Kunnollinen lyöntiharjoittelualue (driving range) valmistui 1989.
Kenttä
Kenttä on 18-reikäinen slopattu kenttä, jonka par-luku on 72.
Ulosmenon par-luku on 37, ja siellä sijaitsee kentän vaikein väylä, 5. Se on pieneen ylämäkeen pelattava loiva dog-leg, jota pelattiin ennen par-5 -väylänä pituutensa (klubitiiltä 371 metriä) takia. Ulosmenon ainoa par-3 -väylä on viimeinen, yhdeksäs väylä, joka on 130 metriä klubitiiltä, ja sen avaus lyödään vesiesteen ylitse.
Taukokioski sijaitsee 10. viheriön vieressä, ja sen takana olevasta metsiköstä löytyy wc-rakennus.
Tauon jälkeen avataan 11. väylä, joka on klubitiiltä 192 metriä pitkä par-3 -väylä. Se on samalla Pirkanmaan toiseksi pisin par-3-väylä Nokian Rivergolfin väylän 14 jälkeen. Heti sen jälkeen vuorossa on 500-metrinen par-5-väylä 12, joka on kentän pisin väylä. Viimeinen väylä, 18, on kentän toiseksi vaikein väylä. Se on 381-metrinen par-4, joka kääntyy lievästi oikealle. Väylän oikealla puolella on out of bounds -rajan jälkeen tulevan ojan takana Tampereen Tenniskeskus.
Kentän haastavuutta lisää lukuisien hiekka- ja vesiesteiden lisäksi myös pitkät raffit, joista pelatessa saattaa tulla ongelmia tuloksen suhteen. Tammerissa lyöntien pituudet eivät ole tärkeimmässä roolissa, vaan klubipelaajien kannattaa pelata väyliä pitkin.
Oheisalueet
Kentän lisäksi alueelta löytyvät driving range, puttiviheriö, chippiviheriö sekä pitchiviheriö, jolle voi lyödä lähestymislyöntejä alle sadasta metristä. Driving rangelle pääsee lyömään myös katoksesta ja nurmelta.
Rauhanasema
Rauhanasema on Helsingin Itä-Pasilassa sijaitseva entinen asemarakennus, joka on suomalaisten rauhanjärjestöjen käytössä.
Rakennus oli rautatieasemana alun perin Vammeljoella Karjalassa ja 1920-luvulta alkaen siirrettynä Helsingin Pasilassa. Se siirrettiin uuden Pasilan aseman tieltä 8. syyskuuta 1984 kokonaisena nykyiselle paikalleen, Veturitori-nimiselle aukiolle, noin sadan metrin päähän aiemmalta paikaltaan. Tämän jälkeen rakennus kunnostettiin talkootyönä ja vihittiin uuteen käyttöönsä 26. syyskuuta 1986. Rauhanaseman omistaa nykyisin Suomen Rauhanliitto, ja sen tiloissa toimii useita kansalaisjärjestöjä. Rauhanaseman läheisyydessä vihittiin 19. toukokuuta 2006 Arndt Pekurisen puisto. Rauhanaseman tiloja, juhlasalia ja saunaosastoa, vuokrataan järjestöille, yrityksille ja yksityishenkilöille.
Salomonin diskografia
Salomonin diskografia käsittää suomalaislaulaja Salomonin diskografian.
Finn-Balticin onnettomuus
Alusyhdistelmä
Alusyhdistelmä koostui Baltic-proomusta ja sitä työntäneestä Finn-puskijasta.
Aluksen sekä sen sisaraluksen Rautaruukin ja kaksi muuta proomua, teetti Rautaruukki Oy Pohjois-Amerikan Suurilla järvillä operoivien puskuhinaajien toimintamallin perusteella. Aluksen varustamo onnettomuusaikaan oli Finnlines. Alus ehti ennen onnettomuutta olla liikenteessä noin kaksi vuotta.
Onnettomuus
Merellä sade ja aluksen keulapärskeet kastelivat lastia yhä enemmän. Alusyhdistelmä kulki voimakasta ja puuskittaista myrskytuulta vastaan koko matkan Luulajasta Hankoon. Hangon edustalla suoritettaessa käännöstä itään puuskittainen myrskytuuli pääsi iskemään laivaan koko sen pitkältä sivulta, jolloin lastina ollut liejuuntunut rikaste lähti liikkeelle kaataen aluksen.
Kaatuminen tapahtui kahdessa osassa: ensin osittain ja sitten kokonaan. Alusyhdistelmä oli suunniteltu kääntymään ympäri takaisin oikeinpäin juuri tällaisten onnettomuuksien varalta, mutta vesi oli liian matalaa kaatumiskohdassa. Alus jäi kiinni ylösalaisin pohjaan komentosillan rakenteistaan. Alusyhdistelmän pohja jäi selkeästi pinnalle näkyviin vain muutaman sadan metrin päähän Hangon rannasta.
Haaksirikossa hukkui kahdeksan ihmistä: aluksen päällikkö, luotsi ja kuusi merimiestä. Aluksen kaatuminen tapahtui niin nopeasti, ettei miehistö ehtinyt käynnistää pelastautumistoimia.
Pelastuneet
Pelastuneita oli vain kaksi: aluksen konepäällikkö ja yliperämies.
Konepäällikkö oli ollut työvuorossa konehuoneessa. Alusyhdistelmän kaaduttua hän hakeutui pilssin syvimpään kohtaan, jonka hän arveli voivan jäädä veden pinnan yläpuolelle. Vapaavuorolla ollut yliperämies yritti päästä kannelle mutta joutui jo käytävässä voimakkaaseen vesivirtaan, joka vei hänet viisi kerrosta alas aina konehuoneeseen asti kolhiintuneena mutta hengissä ja liikuntakykyisenä. Yhdessä konepäällikön kanssa yliperämies alkoi suunnitella selviytymistä. Aivan aluksi vielä kuivilla olleista kaapeista etsittiin matkalla kastuneiden vaatteiden tilalle kuivat haalarit. Sen jälkeen ryhdyttiin järjestelmällisesti yrittämään pelastautumista.
Konepäällikkö oli jo aikaisemmin tutustunut laivan rakenteisiin kaatumisonnettomuuden mahdollisuuden varalta. Siksi hän oli tietoinen ainoasta kohdasta laivan pohjassa, akselin lähellä, jossa laivan pohja oli yksinkertainen (muualla pohja oli kaksinkertainen). Se helpottaisi pelastushenkilökunnan leikkaustyötä. Koska veden nousu rungon sisällä pysähtyi pelastettavien alapuolelle, he päättelivät, että pohjan normaalisti alin osa olisi jäänyt pintaan. Paikalle hälytetty yksityisyrittäjä, sukeltaja Tuomas Yrjänä Valli, paikallisti elossa olevat koputtamalla tiettyyn hänen tarkemmin osoittamaansa kohtaan ja sai vastakoputuksen henkiin jääneiltä kahdelta miehistön jäseneltä. Hän kuuli koputukset, keskusteli henkiin jääneiden kanssa, jotka kertoivat Vallille tilanteestaan muun muassa hengitysilman huonolaatuisuudesta, joka oli otettava huomioon pelastustyössä. Valli piirsi laivan pohjaan paikan sukelluspuukollaan. Tuomas Yrjänä Vallilla oli ammattinsa perusteella tieto pohjan rakenteesta, joten hän tiesi, mistä etsiä eloonjääneitä. Lentokomennuskunta LeKan pelastajat tulivat paikalle, kuulivat koputukset ja leikkasivat runkoon aukon, josta miehet saatiin ulos. Koko pelastusoperaation aikana vallinnut talvimyrsky ei kuitenkaan tehnyt työstä helppoa eikä turvallista myöskään paikalle saapuneelle LeKa-ryhmälle.
Hangon sairaalassa tehdyn haastattelun aikana erityisesti konepäällikkö kertoi tyynesti vaiheikkaat tapahtumat. Hän olikin selvinnyt onnettomuudesta mustelmilla. Erityisesti hän korosti sitä, että maltin säilyttäminen oli ollut olennainen asia pelastumisen kannalta.
Tutkimukset
Oikeusministeriö järjesti erikoistutkimuksen onnettomuuden johdosta. Lausunnot lastin liikkumisesta liettyneenä pyydettiin kaivosyhtiö LKAB:lta ja aluksen vakavuutta koskeva lausunto VTT laivatekniikan laboratoriolta.
Kuuden onnettomuudessa hukkuneiden ruumiit löydettiin 1.1.–13.6.1991 välisenä aikana. Luotsin ja kansimiehenä toimineen kokin ruumiita ei koskaan löydetty. Etsintöjä suorittivat pääosin Puolustusvoimien sukeltajat sekä muutamat siviiliyritykset. Etsinnöissä käytettiin myös pienoissukellusvene St. Nicolasia, joka löysi Finnin päällikön ruumiin.