cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Porsche
Porsche-traktorit
Suomessa Porsche-traktorien maahantuojana toimi Keskusosuusliike Hankkija, joka toi niitä maahan kaikkiaan runsaat 3 600 kappaletta. Porsche oli parhaimmillaan Suomen neljänneksi eniten myyty traktorimerkki 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Vuodesta 1961 maahantuojana toimi Osuustukkukauppa Porsche-traktorien valmistuksen loppumiseen saakka.
Helge Virtanen
Helge Virtanen (8. maaliskuuta 1914 Hanko – 28. helmikuuta 2003 Lohja) oli suomalainen yhteiskuntatieteiden kandidaatti, kouluneuvos ja Lohjan työväenopiston (nykyinen Hiiden opisto) rehtori.
Sodan lapset
Sodan lapset on saksalais-ranskalais-brittiläinen elokuva vuodelta 1996. Elokuva kertoo sotavangiksi jääneestä ranskalaisesta, joka pääsee palvelijaksi Hermann Göringin kartanoon ja sen jälkeen linnaan, jossa koulutetaan sotilaiksi Hitler-Jugendin nuoria.
Elokuva perustuu Michel Tournierin Goncourt-palkittuun romaaniin Keijujen kuningas (1970).
RN Baleno (1931)
Valmistus
Alus tilattiin CNQ Fiumelta, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1929. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1931 ja liitettiin laivastoon 15. kesäkuuta 1932.
Karl Petrus Teodor Bohlin
Karl Petrus Teodor Bohlin (1860 Tukholma, Ruotsi – 1939 Tukholma, Ruotsi ) oli ruotsalainen tähtitieteilijä. Hän opiskeli tähtitiedettä Uppsalan yliopistossa. Hän tuli Uppsalan yliopistoon 1880 apulaiseksi, 1881 dosentiksi, toimi jonkin aikaa Berliinin yliopistossa. Hänet nimitettiin professoriksi ja Tukholman observatorion johtajaksi 1897. Bohlin on tutkinut Encken pyrstötähteä ja kirjoittanut tutkimuksia kosmillisen mekaniikan alalta.
Walter Lantz Productions
Walter Lantz Productions oli amerikkalaisen Walter Lantzin vuonna 1929 perustama animaatiostudio. Studio tuotti animaatioita lähinnä Universal Studiosille vuoteen 1949 ja uudelleen vuosina 1951–1972, jolloin se sulautettiin edellä mainittuun.
Hack
Hack voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger
thumb|upright|Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger Johann Gottlieb Friedrich von Bohnenberger (1765–1831) oli saksalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän oli vuodesta 1798 professori Tübingenin yliopistossa. Bohnenberger suunnitteli nerokkaan elektroskoopin, joka on saanut nimensä hänen mukaansa, sekä "rotatsionikoneen" (varhainen gyroskooppi ).
Robert Falla
pienoiskuva|Robert Falla vuonna 1930. Robert Alexander Falla (21. heinäkuuta 1901 Palmerston, Uusi-Seelanti − 23. helmikuuta 1979 Eastbourne, Uusi-Seelanti) oli uusiseelantilainen lintutieteilijä.
Robert Fallan vanhemmat olivat rautatievirkailija George Falla ja Elizabeth Kirk. Hän opiskeli Auckland University Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1927. Hän toimi eläintieteen assistenttina British, Australian and New Zealand Antarctic Research Expedition (BANSARE) -nimisellä tutkimusmatkalla Discovery-aluksella 1929–1931. Hän oli perustamassa Uuden-Seelannin lintutieteellistä yhdistystä (Ornithological Society of New Zealand) ja toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän oli myös Royal Australasian Ornithologists Unionin (RAOU) jäsen ja sen puheenjohtaja 1951–1952, sekä Uuden-Seelannin luonnonsuojeluneuvoston puheenjohtaja 1962–1975. Uuden-Seelannin yliopisto luovutti hänelle kunniatohtorin arvonimen. Hän työskenteli monissa Uuden-Seelannin museoissa, muun muassa Wellingtonin Dominion Museumin johtajana 1947–1966.
Falla avioitui Elayne Mary ”Molly” Burtonin kanssa Te Arohassa 18. toukokuuta 1928 ja heille syntyi kolme lasta.
Falla nimesi linnuista uudenseelanninviistäjän (Pterodroma pycrofti) ja tasmanianmeriliitäjän (Procellaria westlandica).
Erik Erämetsä
pienoiskuva|Erik Erämetsä Erik Harald Erämetsä, vuoteen 1936 Enwald (27. kesäkuuta 1919 – 19. syyskuuta 1999 ) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston germaanisen filologian professori 1962–1975 ja Turun yliopiston germaanisen filologian professori vuodesta 1975. Hän tutki englannin kielen vaikutusta saksan kieleen ja myös saksan ja suomen kielen kontrastiivisia kysymyksiä.
Derby Philosophical Society
thumb|[[Koe tyhjiöpumpulla - yksi Joseph Wrightin tieteellisiä kokeit esittävistä maalauksista.]] Derby Philosophical Society oli tieteellinen seura, joka toimi Englannin Derbyssä 1700-luvun lopulta 1850-luvun puoliväliin.
Seuran perustajaksi mainitaan yleensä Erasmus Darwin, mutta jo ennen hänen järjestämiään kokouksia Derbyssä oli järjestetty yleisöluentoja, ja John Whitehurst oli osallistunut tähtitiedettä ja sähköoppia käsittelevän yhdistyksen toimintaan. Samaan epämuodolliseen seuraan kuului myös maanmittari ja karttojen laatija Peter Perez Burdett. Valistuksen aikana monissa kaupungeissa perustettiin erilaisia "kirjallisuus- ja filosofiaseuroja ja-yhdistyksiä", ja teollisen vallankumouksen keskeisenä paikkana Derby sai niistä luonnollisesti osansa. Kaupungissa oli ollut panimo- ja silkkiteollisuutta jo 1700-luvun alkupuolella, ja vuosisadan lopulla sinne tuli puuvilla-, posliini-, rauta- ja mineraalikyplyläteollisuutta, jotka vahvistivat Derbyn asemaa alueen taloudellisena ja kulttuurillisena keskuksena.
Darwin aloitteli seuran toimintaa pian Derbyyn muuttonsa jälkeen 1783, mutta se sai varsinaisen yhdistysmuodon 1784. Muita jäseniä olivat geologi ja kelloseppä John Whitehurst, tehtailija ja kirjailija Robert Bage, pastori Thomas Gisborne, kemisti Charles Sylvester, Jedediah Struttin pojat keksijä ja tehtailija William Strutt ja hänen mesenaattiveljensä Joseph Strutt ja kuuluisa filosofi Herbert Spencer sekä hänen isänsä George. Seura kokoontui viralliseen kokoukseen joka kuukauden ensimmäisenä lauantaina. Darwin oli toivonut seuran julkaisevan artikkeleita, mutta siitä ei tullut mitään. Sen sijaan se onnistui järjestämään luentotilaisuuksia ja kokoamaan hienon kirjaston, jossa oli etenkin muiden tiedeseurojen julkaisuja ja kemiaa käsitteleviä teoksia, sillä kaupungin tehtailijoita kiinnostivat kemian sovellukset. Kemian lisäksi lääketiede oli seuran erityisen kiinnostuksen kohteena, sillä jäsenistössä oli useita lääkäreitä. Seura kutsui myös tiedemiehiä pitämään vierailuluentoja ja julkisia kokeita, joiiden tyyppisiä on kuvattu Joseph Wrightin maalauksissa.
Seura piti yhteyksiä myös muihin saman ajan tiedeseuroihin, etenkin Birminghamin Lunar societyyn, jonka jäsen James Watt kävi pitämässä esityksen vastikään kehitetystä höyrykoneesta. Seurat kokosivat kirjastojaan samaan tahtiin, Darwin toivoi niiden pitävän yhteisiä kokoksiakin joskus, ja vastaperustettu Derbyn seura yritti lähettää Birminghamiin viestin ilmapallolla, jonka laskettiin laskeutuvan Lunar societyn kokoontumispaikkaan Soho housen pihalle. Tuuli ei kuitenkaan ollut ennusteen mukainen, ja ilmapallo päätyi muualle.
Lähestyvä Ranskan suuri vallankumous toi politiikan mukaan myös filosofisten seurojen keskusteluihin. Vuonna 1791 Lunar societyn jäsenen, pappi ja kemisti Joseph Priestleyn laboratoriot tuhottiin Birminghamin mellakoissa, jotka oli suunnattu Priestleyn kaltaisia liberaaleja kirkon uudistajia vastaan. Derby Philosophical Society päätti kuukausikokouksessaan lähettään Priestleylle surunvalittelukirjeen, jossa se myös rohkaisi Priestleytä jättämään hedelmättömän poleemisen teologian ja keskittymään luonnontieteelliseen työhön. Priestley kiitti mutta vastasi jatkavansa teologian parissa, minkä hän kokee ihmiskunnan tulevaisuuden kannalta tärkeämmäksi työksi. Tästä seurasi kiivasta väittelyä: seuran jäsen julkaisi ilmoituksen jossa sanoi että seuran nimissä julkaistu kannanotto oli vain viiden jäsenen (kaikkiaan 37:stä) tehtailema. Seuraavalla viikolla seura erotti kirjeen lähettämistä julkisesti vastustaneen jäsenensä ja huomautti, ettei kirjeessä ollut otettu kantaa Priestleyn poliittiseen toimintaan.
Darwinin kuoltua 1802 seuran toiminta hiipui jonkun verran. Hänen jälkeensä puheenjohtajaksi tuli William Strutt. 1800-luvun puolella seura vaikutti Derbyn yleisen lastensairaalan (1810), teknisen koulun (1825) ja arboretumin (1840) perustamiseen. Vuonna 1857 seura lakkautettiin ja yhdistettiin Derbyn kaupunginmuseoon. Seura lahjoitti museolle neljäntuhannen niteen kirjaston ja laajan kokoelman "matemaattisia ja luonnontieteellisiä laitteita, näytteitä ja fossiileita".
S.Leaguen kausi 2016
S.Leaguen kausi 2016 oli järjestyksessään 21. Singaporen pääsarjan S.Leaguen kausi. Kausi alkoi 13. helmikuuta 2016 ja päätyi 28. lokakuuta 2016. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Brunei DPMM FC.
Sarjataulukko
''Tilanne 20. huhtikuuta 2016''
Tulokset
''Tilanne 120. huhtikuuta 2016'
Parhaat maalintekijät
''Tilanne 20. huhtikuuta 2016'
Roswell
Katso myös
Roswelliin liittyy myös seuraava:
Masters of the Universe: The Arcade Game
Masters of the Universe: The Arcade Game on Intellivisionin kehittämä vuonna julkaistu toimintapeli. Peli on julkaistu Atari 2600:lle, Commodore 64:lle ja ZX Spectrumille. Se perustuu 1980-luvun animaatiosarjaan He-Man.
Juoni
Skeletor on saanut haltuunsa taikaa antavan kiven, jonka avulla hän saa haltuunsa harmaakallo linnan. Skeletor sieppaa linnassa asuvan Velhottaren ja luo lauman sotilaita hyökätäkseen He-Manin palatsiin. He-Manin täytyy ensin pelastaa Orko loitsusta, joka pitää hänet vankina. Tämän jälkeen He-Manin on taisteltava Skeletorin armeijaa vastaan tietyn ajan puitteissa ja pelastaa harmaakallo linna Skeletorin hallinnasta, sekä Velhottaren.
Sakki
Sakki voi tarkoittaa seuraavia:
Tolpuddlen marttyyrit
Tolpuddlen marttyyrit olivat kuusi brittiläistä maatyöläistä Dorsetin Tolpuddlessa, jotka vuonna 1834 muodostivat ammattiyhdistyksen Friendly Society of Agricultural Labourers paremman palkan ja parempien työolojen ajamiseksi. Heidän johtajanaan toimi George Loveless (1797–1874). Heidät tuomittiin lähtemään seitsemäksi vuodeksi rangaistussiirtolaan Australian New South Walesiin, mutta yleisön painostuksesta heidät vapautettiin 1836 yli 800 000 nimeä sisältäneen kansalaisadressin vaikutuksesta.
Tolpuddlen kylässä on marttyyreista kertova museo ja siellä järjestetään aiheeseen liittyvä festivaali vuosittain heinäkuussa. Tolpuddlen marttyyreista on tullut merkittävä osa Britannian ammattiyhdistysliikkeen historiallista perinnettä.
Casper Herler
Max Johan Casper Herler (s. 1. marraskuuta 1975 Vaasa) on suomalainen asianajaja ja varatuomari sekä Borenius Asianajotoimisto Oy:n toimitusjohtaja.
Herlerin erikoisalaan kuuluvat yleisen ympäristöoikeuden ohella lupaprosessit, kaavoitus, ympäristövastuut, luonnonsuojelu, jäte- ja kemikaalikysymykset sekä kaivostoiminta. Herler on toiminut myös ympäristökonsultointialalla, yliopistossa ja ympäristöministeriössä.
Herler on vuonna 2008 väitellyt oikeustieteen tohtoriksi pilaantuneiden maa-alueiden vastuukysymyksistä Helsingin yliopistossa. Hän luennoi säännöllisesti omaan erityisosaamiseensa liittyvistä aiheista ja on julkaissut artikkeleita laajalti eri ympäristöoikeudellisista kysymyksistä.
Herler on ollut Borenius Asianajotoimisto Oy:n osakas vuodesta 2010.
Schwenckfeldiläisyys
Schwenckfeldiläisyys on kristinuskon suuntaus. Se on saanut nimensä Casper Schwenckfeldiltä (1489-1561). Liike hylkää lapsikasteen ja opettaa ihmisen voivan tulla synnittömäksi. Nykyään schwenckfeldiläisiä on noin 3000. He asuvat Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa.
Wathén
Wathén voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Eskil Collenius
Eskil Collenius (eli 1700-luvulla) oli suomalainen Itä-Suomessa vaikuttanut kirkonrakentaja.
Sortavalasta kotoisin ollut Collenius rakensi viidenkymmenen vuoden pituisen rakentajauransa aikana useita puisia ristikirkkoja Itä-Suomeen sekä Venäjän että Ruotsin puolelle.
Colleniuksen rakentamia kirkkoja:
Carl Gustaf Wolff
thumb|Carl Gustaf Wolff Carl Gustav Wolff oli vaasalainen kauppias, laivanvarustaja ja valtiopäivämies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Wolffin vanhemmat olivat soittokunnan johtaja Ludvig Didrik Wolff ja Briita Fellman. Hän oli naimisissa kahdesti, ensin Maria Margareta Hedmanin ja sitten Natalia Strömstedin kanssa. Wolff ryhtyi kauppa-apulaiseksi jo 10-vuotiaana, vuonna 1825 hänestä tuli kauppias Vaasassa. Wolff myös julkaisi ja painatti Vaasan ensimmäistä sanomalehteä Wasa Tidningiä. Laivanvarustajaksi hän alkoi 1830-luvulla, hänen perustamastaan laivaveistämöstä valmistui hänen elinaikanaan yhteensä 44 alusta. Kuollessaan Wolff omisti itse 24 alusta, enimmillään hänen omia muun muassa Välimerellä, Mustallamerellä ja Länsi-Intiaan asti purjehtineita kauppalaivojaan oli ollut 41. Niiden painolastina olleella suolalla hän harjoitti merkittävää liiketoimintaa. Wolff julkaisi yli 30 vuotta laivaliikenteen tilastojulkaisua Finlands Skepps-Calender. Kauppaneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1851. Wolff toimi Vaasan edustajana porvarissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864 ja 1867. Hän oli valtiopäivillä useiden eri valiokuntien jäsen tai varajäsen ja molemmilla kerroilla myös valitsijamies.
Wolff oli myös vuoden 1863 säätyvaltiopäiviä valmistelleen tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862. Wolff toimi Pohjois-Saksan liiton konsulina Vaasassa.
Einari Uusikylä
Kaarlo Einari Uusikylä (vuoteen 1926 Frisk; 9. tammikuuta 1890 Vaasa − 1973 Vaasa) oli suomalainen taidemaalari, joka kuvasi Vaasaa ja sen saaristoa. Hänen maalauksiaan on Tikanojan taidekodin peruskokoelmassa.
Uusikylän teoksia oli ensi kerran esillä Helsingin taidehallissa vuonna 1929. Elannokseen taiteessa kouluttamaton Uusikylä teki myös metallinpakotuksia kuten lampetteja ja peilinkehyksiä.
Eemu Myntti, Eero Nelimarkka ja Einari Uusikylä olivat lapsuudenystäviä ja pitivät yhteyttä läpi elämänsä: he kirjoittelivat toisilleen kirjeitä, tapasivat kahviloissa ja maalasivat toisistaan muotokuvia.
Australianhuntulavastaja
Australianhuntulavastaja (Sericulus chrysocephalus) on itäisessä Australiassa tavattava lavastajiin kuuluva varpuslintu.
Nimeäminen
Kun laji löydettiin sen luultiin kuuluvan mesikkojen heimoon ja John William Lewin antoi lajille tieteelliseksi nimeksi Meliphaga chrysocephala. Vuonna 1925 William Swainson nimesi lajin uudelleen ja antoi sille tieteelliseksi nimeksi Sericulus chrysocephalus. Australianhuntulavastaja siirrettiin kuuluvaksi lavastajien heimoon vuonna 1860.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|left|250px|Naaras Kooltaan australianhuntulavastaja on noin 24–28 cm koiraan ollessa hieman naarasta pienikokoisempi. Aikuinen koiras on väritykseltään keltainen ja musta. Koiraan päälaki, niska ja siipien kärjet ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Otsa on oranssin punainen. Muuten koiras on höyhenpuvultaan kiiltävän musta. Koiraan höyhenpuvun kehittyminen kestää kahdesta viiteen vuotta. . Naaras on huomattavasti koirasta värittömämpi. Naaras on vaaleanruskean ja valkoisen kirjava ja naaraan päälaki on tummanruskea. Naaras on myös koirasta pitkäpyrstöisempi. Nuoret australianhuntulavastajat muistuttavat ulkonäöltään naarasta.
Elinympäristö
Australiahuntulavastaja on metsien lintu laji. Erityisesti laji viihtyy kosteissa metsissä ja sademetsissä. Lintua tavataan Australian itäosista Queenslandin ja Uuden Etelä-Walesin osavaltioista.
Lisääntyminen
Koiraat rakentavat naaraita houkutellakseen käytävämallisia lehtimajoja, jotka ovat ylhäältä avoimia, risuista. Majat rakennetaan muutaman sadan metrin päähän muiden koiraiden rakennelmista. Koiras koristelee majansa sisäpuolen ruskeilla, vihreillä ja kellertävillä kotiloilla, lehdillä, marjoilla ja kukilla. Koiraat voivat pesiä useiden naaraiden kanssa pesimäkauden aikana, joka kestää syyskuusta maaliskuulle.
Ravinto
Australianhuntulavastajan pääasiallinen ravinto ovat hedelmät. Toisinaan se etsii myös hyönteisiä puiden lehdiltä tai pyydystää niitä ilmasta.
Biologinen passi
Biologinen passi on sähköinen dokumentti, jolla seurataan kilpaurheilijan uran aikana biologisia muuttujia, esimerkiksi hemoglobiiniarvoa ja hematokriittiä. Biologista passia käytetään dopingtestaamisen kohdentamiseen. Kiellettyjen aineiden käyttöön voi viitata esimerkiksi veriarvojen muutokset.
Luettelo jäällä tapahtuneista sotilasoperaatioista
'''Luettelo jäällä tapahtuneista sotilasoperaatioista ja taisteluista
Yhdysvaltain 4. laivasto
'''Yhdysvaltain 4. laivasto''' on USSOUTHCOMin alainen merivoimien yksikkö, jonka toiminta-aluetta ovat Karibia, Keski-Amerikka ja Etelä-Amerikka.
Historia
4. laivasto perustettiin toisen maailmansodan aikana 1943. Sen kalusto siirrettiin myöhemmin 2. laivastoon ja laivasto lakkautettiin 1950.
Osasto perustamisesta uudelleen ilmoitettiin huhtikuussa 2008. Laivasto-osaston perustaminen herätti epäilyjä useissa Etelä-Amerikan maissa. Fidel Castro kirjoitti kyseessä olevan interventiolaivaston. Argentiinan ja Brasilian hallitukset tekivät virallisen kyselyn sen käyttötarkoituksesta. Venezuelan Hugo Chávez syytti Yhdysvaltoja pelottelusta ja uhkasi upottaa laivaston alukset.
The Jay Leno Show
The Jay Leno Show oli yhdysvaltalainen keskusteluohjelma, jota Jay Leno juonsi lopetettuaan entisen ohjelmansa The Tonight Show’n juontamisen keväällä 2009. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin NBC:llä 14. syyskuuta 2009 ja viimeinen 9. helmikuuta 2010. Ohjelman lopettaminen johtui matalista katsojaluvuista ja siitä, että se söi myös paikallisuutisten katsojalukuja. Leno palasi maaliskuussa The Tonight Show’n isännäksi.
Toisista keskusteluohjelmista poiketen The Jay Leno Show esitettiin prime timen aikana arki-iltoina iltakymmeneltä. Suomessa ohjelmaa televisioi MTV Max arki-iltojen myöhäisillassa.
Michael Jordan
Michael Jeffrey Jordan (s. 17. helmikuuta 1963 New York, New York) on aktiiviuransa päättänyt yhdysvaltalainen koripalloilija ja Charlotte Hornets -joukkueen pääomistaja. Hänet on äänestetty lukuisissa äänestyksissä kaikkien aikojen parhaaksi koripalloilijaksi.
Alkkianlampi
Alkkianlampi on Pirkanmaalla Parkanossa Ylisenpään kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Alkkianlampi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Michael Jordan
Ammattilaisuransa aikana Jordan voitti useita palkintoja. Hän voitti NBA:n mestaruuden kuusi kertaa, ja hänet valittiin joka kerralla myös liigan finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Lisäksi hänet valittiin vuoden tulokkaaksi ja viisi kertaa NBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. NBA:n pistekuninkuuden Jordan voitti kymmenen kertaa ja sivusi näin Wilt Chamberlainin ennätystä, mutta ainoastaan Jordan on voittanut pistekuninkuuden seitsemän kertaa peräkkäin. Lisäksi Jordanin uran ottelukohtainen pistekeskiarvo on liigan korkein sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä.
Alkkianlampi
Maantietoa
Lammen pituus on 400 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Se sijaitsee Alkkianvuoren pohjoispuolella laajan suoalueen halkaisevan harjujakson reunalla. Lampeen laskee seitsemän ojaa, joista osa on soiden ojituksien laskuojia. Lännestä lampeen laskee Iso-Kouran laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee lammen pohjoispäästä ja luikertelee luontaisen oloisena soiden läpi yhtyen lopuksi Lylyluomaan. Lylyluoma yhtyy vuorostaan Kärppäluomaan puolen kilometrin päässä. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat pääosin suota, mutta etelässä Alkkianvuoren rinne ja koillisrannat ovat kangasmetsää. Vuoren rinteeseen lammen rantaan on rakennettu retkeilevälle yleisölle pysähdyspaikka, jossa on myös hirsirakenteinen kota. Kodalle johtaa tie, joka kiertää lammeen eteläpuolelta, haarautuu yhdystieltä 13311 Kuivasjärven kylässä. Karvian ja Parkanon välinen raja kulkee 200 metrin päässä lammen rannasta.
Luonto
Järven eteläranta kuuluu Alkkianvuoren rinteeseen. Vuoren huippu on 201 metriä korkealla ja se kohoaa 46 metriä lammen vedenpinnasta. Kodalta lähtee merkitty ja opastettu luontopolku, joka kiertää vuoren rinteitä joka puolelta.
EL/M-2083
EL/M-2083 on kiintopallon yhteydessä oleva ilmavalvontatutka. Pystyy havaitsemaan erityisesti matalalla olevia lentokoneita. Tarpeeksi korkealla olevia ilma-aluksia se voi havaita 500 kilometrin etäisyydeltä. Se perustuu phased array tutkatekniikkaan.
Michael Jordan
Jordan edusti suurimman osan urastaan Chicago Bullsia, jonka hän johdatti kuuteen mestaruuteen. Myöhemmin Jordan edusti myös kahden kauden ajan Washington Wizardsia ja toimi seuran toimitusjohtajana. Yhdysvaltain maajoukkueessa hän voitti kaksi olympiakultaa. Jälkimmäinen niistä tuli Barcelonan olympialaisista, joissa Jordan oli mukana Yhdysvaltain Dream Teamiksi kutsutussa joukkueessa.
EL/M-2083
Käyttöönottovuosi:2005
Michael Jordan
Pelipaikaltaan Jordan oli heittävä takamies. Parhaimmillaan hän oli pistemiehenä, mutta hän oli myös hyvä puolustaja, ja hänet valittiin kertaalleen vuoden puolustuspelaajaksi. Erityisen vahva hän oli tärkeissä otteluissa ja niiden ratkaisuhetkillä.
Jordanilla on ollut tärkeä rooli koripallon ja NBA:n maailmanlaajuisen suosion kasvussa. Hän on kaikkien aikojen tunnetuimpia ja parhaiten markkinoituja urheilijoita, ja hän on muun muassa esiintynyt Space Jam -elokuvassa ja mainostanut Niken Air Jordan -kenkiä. ESPN valitsi Jordanin 1900-luvun parhaaksi pohjoisamerikkalaiseksi urheilijaksi. AP:n vastaavassa listauksessa hän sijoittui toiseksi.
Uran alku (–1981)
Michael Jordan syntyi Brooklynissä, mutta hänen perheensä muutti pian Wilmingtoniin Pohjois-Carolinaan. Hän kiinnostui jo nuorena koripallosta. Michael harrasti muitakin lajeja, kuten baseballia ja amerikkalaista jalkapalloa. Koska Michael hävisi isoveljelleen koripallon pihapeleissä, hän päätti kehittyä paremmaksi koripalloilijaksi. Samalla hän kiintyi lajiin yhä enemmän. Michael oli jo nuorena hyvin kilpailuhenkinen ja halusi ennen kaikkea voittaa veljensä.
Yhdeksännellä luokalla Michael oli kasvanut noin 173-senttiseksi ja onnistui ensimmäistä kertaa donkkauksessa. Hän harrasti edelleen koripallon lisäksi yleisurheilua ja amerikkalaista jalkapalloa. Lukion toisena vuotena hän yritti päästä koulun koripallojoukkueeseen mutta ei mahtunut kokoonpanoon. Joukkueesta putoaminen suututti häntä, ja hän halusi kehittyä entisestään, vaikka toisaalta harkitsi myös koko lajin lopettamista. Toisen ja kolmannen lukuvuoden aikana Michael harjoitteli paljon ja kasvoi lisää pituutta. Hän pelasi koulun kakkosjoukkueessa, jossa hän toisena lukiovuotenaan johti joukkueen pistetilastoa. Kolmantena vuonna hän pääsi koulun edustusjoukkueeseen. Kovan harjoittelun ansiosta Michael pääsi arvostetulle kutsuleirille, jossa pelasivat maan parhaat lukiokoripalloilijat. Ennen leiriä yksikään valmentaja ei tuntenut häntä, mutta leirillä hän nousi parhaimpien pelaajien joukkoon. Jordan sai yhteydenottoja monilta yliopistovalmentajilta, jotka houkuttelivat häntä joukkueeseensa. Hän harkitsi aluksi siirtymistä Pohjois-Carolinan osavaltionyliopistoon mutta aloitti opiskelun kuitenkin Pohjois-Carolinan yliopistossa. Joukkuetta valmensi Dean Smith, joka korosti valmennuksessaan koripallon perusteita ja joukkuepeliä.
Pohjois-Carolinan yliopisto (1981–1984)
pienois|Jordanin pelipaita Pohjois-Carolinan yliopiston hallin katossa. Jordan teki yliopistossa heti suuren vaikutuksen, ja hän oli koulun historian neljäs opiskelija, joka pääsi ensimmäisessä ottelussa aloituskentälliseen jo ensimmäisenä opiskeluvuotenaan. Smith otti Jordanin aloituskokoonpanoon tämän hyvän puolustustyöskentelyn vuoksi. Ensimmäisellä yliopistokaudellaan Jordan teki 13,5 pistettä ottelua kohden, ja joukkue voitti ACC-konferenssin. Pohjois-Carolina eteni myös NCAA:han ja pääsi loppuotteluun Georgetownin yliopistoa vastaan. Vasta viime sekunneilla ratkennut finaali pelattiin yli 60 000 katsojan edessä. Pohjois-Carolinan viimeinen hyökkäys pelattiin Jordanille, joka heitti hyppyheiton sisään ja ratkaisi ottelun joukkueensa hyväksi.
Toisena opiskeluvuotenaan Jordan harjoitteli kehittyäkseen varmemmaksi pelaajaksi, minkä lisäksi hän paransi erityisesti puolustuspeliään. Kauden päätteeksi Sporting News valitsi hänet vuoden yliopistopelaajaksi. NCAA-turnauksessa Jordanin joukkue eteni melkein neljän parhaan joukkoon, sillä se putosi vasta itäisen alueen loppuottelussa Georgian yliopistoa vastaan. Kaudella 1983–1984 Pohjois-Carolina oli sijoitettu useilla listoilla parhaaksi joukkueeksi, ja koulu aloittikin kauden voittamalla 21 ottelua peräkkäin. Joukkue eteni NCAA-turnauksessa toiselle kierrokselle, mutta putosi jatkosta hävittyään Bob Knightin valmentamalle Indianan yliopistolle 72–68. Jordan oli konferenssin paras pistemies ja voitti lukuisia pelaajapalkintoja.
Dean Smith oli pitänyt alusta alkaen hyvänä ajatuksena, että Jordan siirtyisi NBA:han ennen viimeistä opiskeluvuottaan. Hänen mielestään Jordanin pelityyli oli kuin luotu NBA:ta varten. Smith neuvoi häntä ilmoittautumaan vuoden 1984 NBA:n varaustilaisuuteen, mikä ei miellyttänyt yliopistojoukkueen kannattajia. Jordan osallistui kuitenkin tilaisuuteen, ja Chicago Bulls varasi hänet kolmantena pelaajana Hakeem Olajuwonin ja Sam Bowien jälkeen.
Ensimmäiset vuodet Chicagossa (1984–1987)
Jordan halusi tehdä Chicagossa heti vaikutuksen, joten hän harjoitteli mahdollisimman kovaa ja yritti voittaa kaikki kamppailut harjoituksissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän onnistuikin hankkimaan liigalle heti lisää huomiota. Jo harjoitusotteluissa yleisö ihaili Jordanin peliä ja tuli katsomaan varta vasten häntä. Myös Chicagon katsojamäärät nousivat. Jordan esiintyi kauden alkupuolella myös Sports Illustrated -lehden kannessa, joka oli otsikoitu ”A Star Is Born” (’Tähti on syntynyt’). Kaudella 1984–1985 Jordan teki Niken kanssa sopimuksen, joka tuotti hänelle ensimmäisen vuoden aikana 130 miljoonaa dollaria. Hän käytti otteluissaan Niken kenkiä, mutta koska niiden väri oli NBA:n sääntöjen vastainen, hän sai jokaisesta pelistä sakot. Mainonta oli silti kannattavaa, joten Nike maksoi kaikki sakot. Jordan valittiin vuoden 1985 tähdistöotteluun, mutta monia muita pelaajia hänen saamansa mediahuomio harmitti. Muun muassa Dominique Wilkins ja Isiah Thomas päättivät olla syöttämättä tähdistöottelussa Jordanille, joka tekikin ottelussa vain seitsemän pistettä. Tähdistöviikonlopun jälkeen Chicago kohtasi Thomasin Detroit Pistonsin, ja Jordan teki ottelussa 49 pistettä. Lisäksi hän torjui Thomasin viime sekunnin heiton, joka olisi tasoittanut ottelun. Ottelupari oli seuraavat vuodet NBA:n kiihkeimpiä. Chicago oli voittanut runkosarjan päätteeksi 38 ottelua ja hävinnyt 44, mutta joukkue pääsi kuitenkin pudotuspeleihin. Ensimmäisellä kierroksella Chicago kohtasi Milwaukeen, jolle se hävisi voitoin 3–1. Kauden päätteeksi Jordan valittiin vuoden tulokkaaksi.
Kesällä 1985 Chicago Bulls myytiin Jerry Reinsdorfille, joka omisti jo MLB-seura Chicago White Soxin. Kaupan jälkeen seurassa tehtiin henkilövaihdoksia: muun muassa valmentajaksi hankittiin Stan Albeck. Seura aloitti kauden 1985–1986 hyvin ja voitti kaksi ensimmäistä otteluaan. Kolmannessa ottelussa, joka pelattiin Golden Statea vastaan, Jordanin vasemmasta jalasta murtui luu. Koska murtuma ei parantunut, hän halusi jalkaansa kipsin sijasta lastan ja jatkoi harjoittelua lääkärien kielloista huolimatta. Neljä viikkoa myöhemmin jalka oli täysin kunnossa. Jordan joutui silti olemaan sivussa 64 ottelusta, eikä hän päässyt tähdistöotteluun, johon hänet oli valittu. Hän pääsi pelaamaan vasta maaliskuussa 1986. Chicago eteni pudotuspeleihin, joissa se kohtasi Larry Birdin johtaman Bostonin. Bostonilla oli vaikeuksia vartioida Jordania, joka teki ensimmäisessä ottelussa 49 ja toisessa peräti 63 pistettä. Boston meni silti jatkoon suoraan voitoin 3–0.
Kaudella 1986–1987 Chicago oli Jordanin mielestä fyysisesti edelliskausia heikompi. Hän yritti siksi tehdä entistä enemmän pisteitä, ja 20 ensimmäisen ottelun jälkeen hän oli ylittänyt 40 pisteen rajan 14 kertaa. Jordan ylitti tuon pisterajan kauden aikana yhdeksän kertaa peräkkäin, mikä oli liigan historian kolmanneksi suurin määrä. Maaliskuussa 1987 hän rikkoi vielä runkosarjan piste-ennätyksensä tehtyään 61 pistettä Detroitia vastaan. Kuukautta myöhemmin Jordan teki jälleen 61 pistettä yhdessä ottelussa, tällä kertaa Atlantaa vastaan. Runkosarjan päätteeksi Jordan oli liigan paras pisteiden tekijä: hän oli tehnyt keskimäärin 37,1 pistettä ottelua kohti. Lisäksi hän rikkoi lukuisia Chicagon joukkue-ennätyksiä. Joukkue eteni pudotuspeleihin ja kohtasi Bostonin, kuten edellisenäkin vuonna, ja hävisi jälleen kaikki kolme otteluaan.
Jordan, Pippen ja Grant (1987–1990)
Seuraava kausi jatkui edellisen tapaan: Jordan voitti sarjan pistekuninkuuden, ja hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Tammikuussa 1989 hän teki 10 000. pisteensä. Chicago ei voittanut runkosarjassa yhtä paljon otteluita kuin edelliskaudella, ja joukkue kohtasi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Clevelandin, joka oli otteluparin ennakkosuosikki. Chicago johti ottelusarjaa jo voitoin 2–1, mutta ei onnistunut voittamaan neljättä ottelua, jossa Jordan heitti viime sekunneilla vapaaheiton ohi. Clevelandissa pelattu ratkaiseva viides ottelu oli tasainen ja ratkesi vasta viimeisillä sekunneilla. Kolme sekuntia ennen pelin loppua Jordan sai sivurajalta pallon ja heitti hyppyheiton sisään, jolloin Chicago voitti ottelun luvuin 101–100. Myöhemmin heitto tunnettiin nimellä The Shot ja muun muassa Time-lehti on kuvaillut sitä yhdeksi lajin dramaattisimmista ratkaisuheitoista. Seuraavalla kierroksella Chicago voitti New Yorkin voitoin 4–2 ja eteni ensimmäisen kerran konferenssin loppuotteluihin. Niissä Chicago kohtasi Detroitin mutta hävisi voitoin 4–2. Kauden jälkeen valmentaja Doug Collins erotettiin, ja hänen tilalleen tuli valmentajana kokematon Phil Jackson.
Jackson käytti valmennuksessaan zen-filosofiaa ja opetti pelaajia pysymään rauhallisena. Hän toi joukkueen hyökkäykseen myös niin sanotun kolmiopelin, pelitavan, jossa jokainen kentällä oleva pelaaja oli potentiaalinen korintekijä. Kolmiopeli helpotti myös Jordanin peliä, sillä vastustaja ei pystynyt puolustamaan häntä useamman pelaajan voimin. Kauden 1989–1990 parhaan ottelunsa Jordan pelasi maaliskuussa 1990 Clevelandia vastaan. Hän teki 69 pistettä, mikä oli hänen uusi ennätyksensä. Pistemäärä oli myös liigan historian yhdeksänneksi korkein. Runkosarjan päätteeksi Chicago oli voittanut 55 ottelua, toiseksi eniten seuran historian aikana. Jordan oli jälleen sarjan paras korintekijä ja voitti myös riistotilaston. Pudotuspeleissä Chicago voitti Milwaukeen voitoin 3–1 ja Philadelphian 4–1. Konferenssin loppuotteluissa joukkue kohtasi hallitsevan NBA-mestarin, Detroitin. Tällä kertaa Chicago pystyi haastamaan Detroitin paremmin kuin aikaisemmin, sillä Detroit voitti ottelusarjan vasta ratkaisevassa seitsemännessä ottelussa. Myöhemmin Detroit voitti myös NBA-mestaruuden.
Ensimmäiset mestaruudet (1990–1993)
Chicagon joukkueen runko pysyi muuttumattomana myös kaudella 1990–1991. Joukkue hävisi kauden kolme ensimmäistä ottelua, mutta runkosarjan päätyttyä se oli voittanut 61 ottelua, mikä oli enemmän kuin koskaan seuran historiassa. Voittomäärä oli koko liigan toiseksi paras. Jordan oli jälleen sarjan paras pistemies, ja lisäksi hänet valittiin toista kertaa perättäin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Pudotuspeleissä Chicago voitti ensiksi New Yorkin voitoin 3–0 ja Philadelphian 4–1, ja konferenssifinaaleissa se kohtasi kaksi edellistä mestaruutta voittaneen Detroitin. Chicago voitti Detroitin ja eteni NBA:n finaaleihin suoraan voitoin 4–0. Finaaleissa Chicago sai vastaansa Los Angeles Lakersin, jossa pelasi Magic Johnson. Otteluparissa seurattiin erityisesti Jordanin ja Johnsonin välistä peliä. Finaalit päättyivät Chicagon 4–1-voittoon, ja Jordan teki lähes kaksi kertaa enemmän pisteitä kuin Johnson. Lisäksi hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Voitto oli Chicagon historian ensimmäinen. Jordan juhli mestaruutta isänsä kanssa ja itki avoimesti ottelun jälkeen.
Chicago asetti tavoitteekseen voittaa kolmannen perättäisen mestaruuden kaudella 1992–1993. Liigan historian aikana tähän oli pystynyt vain Boston Celtics. Joukkueen pelaajista Jordan ja Pippen olivat olleet mukana Dream Teamissa olympialaisissa, eivätkä he olleet ehtineet palautua. Valmentaja Jackson antoi siksi kaksikolle luvan harjoitella vain kerran päivässä, mikä aiheutti eripuraa heidän ja muiden pelaajien välillä. Chicago pelasi silti hyvän kauden ja voitti 57 ottelua. Jordan voitti totutusti sarjan pistetilaston 32,6 pisteen ottelukeskiarvolla, ja lisäksi hän oli sarjan riistotilaston ensimmäinen 2,8 riiston keskiarvolla. Joukkue aloitti pudotuspelit tappioitta, sillä se voitti aluksi Atlantan voitoin 3–0 ja Clevelandin 4–0. Kolmannella kierroksella Chicago kohtasi New Yorkin, joka oli tunnettu puolustusjoukkue ja jonka tähtipelaaja oli Patrick Ewing. Kahden pelatun ottelun jälkeen New York johtikin otteluparia 2–0. Chicago voitti kuitenkin seuraavat neljä ottelua ja eteni loppuotteluihin. Toinen finaaleihin selviytynyt joukkue oli Phoenix, jossa pelasi sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi valittu Charles Barkley. Viiden ottelun jälkeen Chicago johti paria voitoin 3–2. Kuudes ottelu ratkaistiin loppusekunneilla: Chicago halusi pelata ratkaisupallon Jordanille, mutta häntä puolusti kaksi vastustajaa. Ottelun ratkaisijaksi nousi John Paxson, joka heitti viime sekunneilla kolmen pisteen heiton sisään. Kun Horace Grant torjui Phoenixin heiton vielä loppusekunneilla, voitti Chicago ottelun luvuin 99–98 ja samalla NBA-mestaruuden. Jordan teki loppuottelusarjassa 41,0 pistettä ottelua kohden, minkä ansiosta hänet valittiin jälleen finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Välivuodet (1993–1995)
pienois|Jordan pelasi myös baseballia Scottsdale Scorpionsissa. Jordan oli harkinnut NBA-uransa lopettamista jo Barcelonan olympialaisten aikaan mutta oli kuitenkin jatkanut pelaamista, koska halusi voittaa kolmannen perättäisen mestaruuden. Vuoden 1993 NBA-finaalien aikana Jordan teki lopetuspäätöksen. Elokuussa 1993 hänen isänsä surmattiin, ja samalla julkisuuteen oli tullut tietoja hänen uhkapelaamisestaan. Lopulta lokakuussa 1993 Jordan ilmoitti lopettavansa NBA-koripallon.
Jordanin ja hänen isänsä lempipuheenaihe oli ollut baseball, ja Jordan oli harkinnut baseballin ammattimaista pelaamista vielä vuonna 1991. Isänsä mielestä hän oli jo tehnyt kaiken mahdollisen koripallossa ja voisi siksi kokeilla myös baseballia. Jordan keskusteli asiasta Chicago Bullsin ja Chicago White Soxin omistaneen Jerry Reinsdorfin kanssa. Hän harjoitteli ensin yksityisesti, mutta tieto levisi pian julkisuuteen. Tammikuussa 1994 hän ilmoitti pyrkivänsä White Soxin kokoonpanoon.
Baseball-ura ei alkanut kuitenkaan hyvin, ja Jordan lähetettiin White Soxin farmijoukkueeseen Birmingham Baronsiin, joka pelasi toiseksi korkeimmalla alasarjatasolla. Jordan otettiin joukkueessa hyvin vastaan, ja hän kuvailikin sen olleen elämänsä ”parhaita aikoja”. Hänen mukanaolonsa lisäsi merkittävästi koko sarjan katsojamääriä. Syyskuussa 1994 Jordan pelasi Pippenin järjestämässä hyväntekeväisuusottelussa Chicagossa. Ottelu muistetaan siitä, että Jordan suuteli Chicago Stadiumin keskiympyrää ottelun päätyttyä, koska se oli ollut stadionin viimeinen ottelu. Vuonna 1994 alkanut baseball-liigan työsulku oli perunut World Seriesin, eikä sopua saatu aikaan seuraavanakaan vuonna. Tämän takia seurat aikoivat aloittaa harjoituskauden korvaavilla pelaajilla, jolloin myös White Sox pyysi Jordania mukaan. Hän halusi nousta korkeimmalle tasolle kuitenkin omien kykyjensä ansiosta eikä halunnut viedä paikkaa vakituisilta pelaajilta, joiden kanssa hän oli ystävystynyt. Lopulta hän päätti vetäytyä baseballista.
Paluu Chicagoon (1995–1998)
Lopetettuaan baseball-uransa Jordan vieraili Chicago Bullsin harjoituksissa ja harjoittelikin välillä joukkueen kanssa. Hän kieltäytyi ensin kommentoimasta paluutaan medialle, mutta maaliskuussa 1995 hän ilmoitti palaavansa Chicagoon. Hän käytti pelinumeroa 45 aikaisemman numeronsa 23:n asemesta. Paluuottelussaan Indianaa vastaan Jordan teki 19 pistettä, mutta heitti huonosti. Hän luotti kuitenkin siihen, että peli paranisi vielä. Jordanin paluuottelu televisioitiin Yhdysvalloissa koko maassa, ja se oli katsotuin runkosarjaottelu viiteen vuoteen. Hänen otteensa paranivat peli peliltä, ja viidennessä ottelussa hän teki New Yorkia vastaan jo 55 pistettä. Jordan pelasi Chicagon joukkueessa 17 runkosarjan ottelua, joista joukkue hävisi neljä. Chicago eteni pudotuspeleihin, joiden ensimmäisellä kierroksella se voitti Charlotten voitoin 3–1. Toisella kierroksella Chicago kohtasi Orlandon, jossa pelasi muun muassa Shaquille O'Neal. Ottelupari päättyi Orlandon 4–2-voittoon.
Joukkuetta vahvistettiin kaudeksi 1995–1996 Dennis Rodmanilla. Hänen lisäkseen joukkueeseen kuuluivat jo muun muassa Scottie Pippen, Ron Harper, Luc Longley, Toni Kukoč ja Steve Kerr. Jordan pelasi kesän aikana lukuisia yksi vastaan yksi -otteluita muita NBA-pelaajia vastaan, ja hän oli kauden alkaessa hyvässä kunnossa ja motivoitunut. Chicago menestyi runkosarjassa parhaiten koko NBA:n historiassa: joukkue voitti 72 ottelua ja hävisi 10. Jordanin kauden pistekeskiarvo oli 30,4. Hän voitti sarjan pistetilaston, ja hänet valittiin neljättä kertaa sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Pudotuspeleissä Chicago menestyi edelleen hyvin, sillä se voitti Miamin otteluvoitoin 3–0, New Yorkin 4–1 ja Orlandon 4–0. Loppuotteluissa seura kohtasi Seattlen. Chicagon odotettiin voittavan mestaruuden helposti. Chicago voittikin kolme ensimmäistä ottelua, mutta sitten Seattle voitti kaksi seuraavaa. Kuudes ottelu päättyi Chicagon voittoon ja samalla mestaruuteen. Ottelu pelattiin isänpäivänä, ja sen jälkeen Jordan itki pukuhuoneessa. Hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Pudotuspelit mukaan lukien Chicago voitti 87 ottelua sadasta. Myöhemmin kauden 1995–1996 Chicago Bulls valittiin NBA:n kaikkien aikojen kymmenen parhaan joukkueen luetteloon.
pienois|Jordan ja päävalmentaja [[Phil Jackson vuonna 1997.]] Seuraavan kauden aluksi Chicago voitti kaksitoista ottelua peräkkäin. Ennen tähdistöviikonloppua seura oli voittanut 42 ottelua ja hävinnyt vain kuusi. Jordan oli mukana tähdistöottelussa yhdettätoista kertaa, ja hän teki ottelussa 14 pistettä, otti 11 levypalloa ja antoi 11 syöttöä. Jordanista tuli ensimmäinen tripla-tuplan tähdistöottelussa saavuttanut NBA-pelaaja. Chicago ei pystynyt loppukauden aikana parantamaan edelliskauden voittosuhdetta, vaan se voitti runkosarjassa 69 ottelua ja hävisi 13. Voittomäärä riitti kuitenkin jaetulle toiselle sijalle liigan voittotilastossa. Jordan voitti sarjan pistetilaston 29,6 pisteen ottelukeskiarvolla. Chicago aloitti pudotuspelit tappioitta Washingtonia vastaan, ja seuraavilla kierroksilla se hävisi yhden ottelun Atlantaa ja Miamia vastaan. Loppuotteluissa seura kohtasi Utahin, jossa pelasivat John Stockton ja Karl Malone. Ensimmäinen ottelu päättyi Chicagon kahden pisteen voittoon Jordanin viime sekunnin korin ansiosta. Myös seuraava ottelu päättyi Chicagon voittoon, mutta Utah onnistui voittamaan kaksi seuraavaa ottelua. Ennen viidettä ottelua Jordanilla todettiin olevan joko ruokamyrkytys tai vatsavirus, sillä hän oli laihtunut ja kärsi nestehukasta. Jordan päätti kuitenkin pelata. Pelin alussa Utah oli johdossa, mutta ottelun edetessä Chicago tasoitti eron ja voitti lopulta luvuin 90–88. Jordan teki 38 pistettä. Myös ottelusarjan kuudes ottelu ratkaistiin viimeisillä sekunneilla. Ratkaisevan korin teki Steve Kerr, joka teki kolmen pisteen heiton Jordanin syötöstä. Voiton myötä Jordan voitti jälleen NBA-mestaruuden ja finaalien arvokkaimman pelaajan palkinnon.
Kauden 1997–1998 loputtua Jordanin, Pippenin ja valmentaja Jacksonin sopimukset Chicagon kanssa päättyivät, eikä joukkueen tulevaisuudesta ollut varmuutta. Jordan oli aiemmin ilmoittanut, ettei pelaisi kenenkään muun kuin Jacksonin valmentamassa joukkueessa. Joukkue halusi saada kaiken irti kaudesta, joka olisi mahdollisesti Jordanin viimeinen. Jackson allekirjoitti yhden vuoden jatkosopimuksen, vaikka seuran toimitusjohtaja olisi halunnut erottaa hänet. Chicago voitti 62 ottelua ja rikkoi liigan ennätyksen: seura oli voittanut kolmen kauden aikana ennätykselliset 203 runkosarjan ottelua ja hävinnyt vain 43. Jordan oli runkosarjan paras pisteidentekijä ja voitti viidennen kerran sarjan arvokkaimmen pelaajan palkinnon. Samalla hän nousi NBA-historian kolmanneksi eniten pisteitä tehneeksi pelaajaksi ja eniten tripla-tuplia tehneeksi pelaajaksi. Chicago aloitti pudotuspelit 3–0- ja 4–1-voitoilla New Jerseystä ja Charlottesta. Konferenssin finaaleissa Chicago kohtasi Indianan, jossa pelasi muun muassa Reggie Miller. Ottelupari ratkaistiin vasta seitsemännessä ottelussa, jonka Chicago voitti 88–83. NBA-finaaleissa joukkue kohtasi edelliskauden tapaan Utahin, jolla oli kotietu. Utah voitti ensimmäisen ottelun, mutta Chicago kolme seuraavaa. Viiden ottelun jälkeen Chicago johti ottelusarjaa 3–2, ja seuraava ottelu pelattiin Utahissa. Ottelu ratkesi Chicagon hyväksi viimeisillä sekunneilla, kun Utahin John Stockton heitti viimeisen heiton ohi. Ratkaisuottelu oli NBA-historian katsotuin televisio-ottelu. Jordan teki viimeisessä ottelussa 45 pistettä, enemmän kuin muissa kauden pudotuspeleissä. Hänet valittiin kuudetta kertaa finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Toinen lopettamispäätös ja välivuodet (1998–2001)
Pian vuoden 1998 finaalien jälkeen Jordan ilmoitti seuraomistaja Reinsdorfille harkitsevansa vakavasti koripalloilun lopettamista. Hän oli henkisesti uupunut ja tunsi saavuttaneensa koripallossa kaiken mahdollisen. Lisäksi päävalmentaja Jacksonin tilalle tuli Tim Floyd. Kauden 1998–1999 työsulun takia Jordanin lopettamispäätöstä jouduttiin odottamaan tammikuuhun 1999 asti, koska hän halusi auttaa työsulussa liigan muita pelaajia. Tammikuussa Jordan piti lehdistötilaisuuden, jossa hän ilmoitti vetäytyvänsä NBA-koripallosta.
Tammikuussa 2000 Jordan aloitti työt Washington Wizardsin koripallotoimintojen johtoportaassa, ja lisäksi hänelle myytiin osa seurasta. Tätä ennen hän oli yrittänyt ostaa osan Charlotte Hornetsista, mutta kauppa ei toteutunut. Jordanin toivottiin vaikuttavan Wizardin menestykseen, sillä seura oli tammikuuhun mennessä hävinnyt otteluita yli kaksi kertaa enemmän kuin voittanut. Jordan erottikin heti joukkueen valmentajan, ja loppukauden Washingtonia valmensi Darrell Walker. Jordan alkoi koota uutta joukkuetta kesällä 2000, jolloin hän palkkasi valmentajaksi kokemattoman Leonard Hamiltonin. Lisäksi hän hankkiutui eroon ylipalkatuista ja epäsuosituista pelaajista. Kausi 2000–2001 sujui seuralta huonosti, sillä se voitti vain 19 ottelua ja hävisi 63. Hamilton erosi joukkueesta, ja hänen tilalleen palkattiin Doug Collins.
Toinen paluu: Washington (2001–2003)
pienois|Jordan Washingtonin paidassa vuonna 2003. Collinsin palkkaamisen jälkeen Jordan aloitti harjoittelun uudelleen. Hänen paluustaan alettiin huhuta, mutta Jordan väitti vähentävänsä liikakilojaan. Vähitellen harjoitusten intensiteetti kuitenkin kasvoi, ja Jordan alkoi pelata yksi vastaan yksi -otteluita muita NBA-pelaajia vastaan. Kesän aikana Jordan kärsi loukkaantumisista, mutta syyskuussa 2001 hän ilmoitti palaavansa NBA-koripallon pelaajaksi Washingtonin joukkueessa, vaikka oli aiemmin sanonut lopettaneensa pelaamisen 99,9 prosentin varmuudella. Kaikki eivät olisi halunneet Jordanin palaavan NBA:han, sillä huonot pelit olisivat saattaneet laskea hänen arvostustaan. Hän lahjoitti palkkansa vuoden 2001 terrori-iskujen tukirahastoon. Jordanille maksettiin joukkueessa vähiten palkkaa. Koska hänestä tuli pelaaja, hän joutui luopumaan työpaikastaan Washingtonin johtoportaassa ja myymään osuutensa seurasta.
Washingtonissa Jordan siirrettiin pelaamaan pieneksi laitahyökkääjäksi, vaikka hän oli pelannut Chicagossa heittävänä takamiehenä. Siksi hänellä oli pallollisesta pelaamisesta aiempaa vähemmän vastuuta. Washington aloitti kauden 2001–2002 tappiolla New Yorkille; Jordan teki 19 pistettä. Hän teki kauden aikana eniten pisteitä joulukuussa 2001, ottelussa Charlottea vastaan. Jordan teki silloin 51 pistettä, ja hänestä tuli sarjan vanhin pelaaja, joka on tehnyt 50 pistettä yhdessä ottelussa. Kuukauden päästä hän ylitti 30 000 pisteen rajan. Loppukaudesta Jordanin nilkka alkoi ärtyä, joten se leikattiin ja hän joutui olemaan peleistä sivussa. Jordan tuli pian kuitenkin takaisin, ja hänen tarkoituksenaan oli nostaa joukkue pudotuspeleihin, mutta hänen peliaikaansa vähennettiin. Lopulta hän joutui jättämään kauden kahdeksan viimeistä ottelua väliin. Washington voitti 37 ottelua ja hävisi 45 ottelua. Joukkue jäi kahden voiton päähän pudotuspelipaikasta. Jordan oli loukkaantumisista huolimatta joukkueen paras pisteentekijä, ja hänen vuokseen peleissä oli paljon yleisöä. Peliareena oli loppuunmyyty yhtä lukuun ottamatta kaikissa vierasottelussa.
Ennen kautta 2002–2003 ei tiedetty, pelaisiko Jordan ollenkaan, vaikka hänellä oli toinen kausi sopimusta jäljellä. Muun muassa päävalmentaja Collins piti sitä epävarmana. Jordanin nilkka ei ollut vieläkään täysin kunnossa, mutta hän päätti pelata vielä toisen kauden. Hän pystyi pelaamaan kaikki runkosarjan 82 ottelua, joista hän aloitti penkiltä 15. Kauden aikana Jordan pelasi myös neljännentoista ja viimeisen kerran liigan tähdistöottelussa. Jordan teki ottelussa 20 pistettä. Kauden lähestyessä loppuaan Jordanille alettiin jakaa huomionosoituksia: Miamin joukkue esimerkiksi jäädytti pelinumeron 23 Washingtonin pelatessa kaupungissa. Kauden viimeisessä ottelussa Philadelphiaa vastaan vierasyleisö osoitti Jordanille seisten suosiota monta minuuttia. Washington hävisi ottelun selvästi, ja Jordan lähti kentältä paljon ennen pelin loppua. Yleisö vaati kuitenkin hänet takaisin kentälle, ja hän pelasi lopussa vielä muutaman minuutin. Viimeisellä kaudellaan Jordan teki runkosarjassa keskimäärin 20,0 pistettä ottelua kohden.
Koripallouran jälkeen (2003–)
Kun Jordan oli lopettanut NBA-uransa kolmannen kerran, hän luuli palaavansa Washingtonin toimitusjohtajaksi. Jordan tiesi, mitä joukkue tarvitsi, ja hän tunsi muiden NBA-pelaajien vahvuudet, koska oli pelannut heitä vastaan. Washingtonin omistaja päätti kuitenkin erottaa Jordanin, vaikka hänen arvioitiin olleen 40–60 miljoonan dollarin arvoinen pelatessaan seurassa kaksi kautta. Jordan asetti tavoitteekseen, että hän omistaisi enemmistön jostakin NBA-seurasta.
Koripallon lisäksi Jordania kiinnosti moottoriurheilu, ja hän perusti moottoripyöräilytallin, Michael Jordan Motorsportsin. Hän oli mukana mainostamassa monia moottoripyöräkilpailuja. Jordan oli mukana myös lukuisissa hyväntekeväisyystempauksissa: hän tuki muun muassa Special Olympics -järjestöä. Kesällä 2006 Jordan osti osan Charlotte Bobcatsin NBA-joukkueesta. Omistuksensa ansiosta hänellä oli oikeus lausua ratkaiseva mielipide seuran koripalloon liittyvistä asioista. Vuonna 2010 hän osti seurasta enemmistön, ja hänestä tuli ensimmäinen entinen NBA-pelaaja, joka omistaa enemmistön NBA-seurasta.
Jordanille myönnettiin marraskuussa 2016 Yhdysvaltain korkein siviileille myönnettävä kunniamerkki, Presidentin vapaudenmitali.
Maajoukkueura
Jordan pelasi Yhdysvaltain koripallomaajoukkueessa ensimmäisen kerran Pan-Amerikan kisoissa 1983. Yhdysvallat voitti kultaa, ja Jordan oli joukkueensa paras pistemies. Seuraavana vuonna hän edusti maataan Los Angelesin olympialaisissa. Yhdysvallat voitti kaikki ottelunsa, ja Jordan oli jälleen joukkueensa paras pistemies. Hän teki 24 pistettä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan sekä 20 pistettä alkulohko-ottelussa Kanadaa ja loppuottelussa Espanjaa vastaan. Vuonna 1992 hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa Amerikan-mestaruuskilpailuissa, joissa Yhdysvallat voitti kaikki ottelunsa.