cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jääkäriliike
Talvisotaan osallistui kaikenlaisissa sotatehtävissä rintama- ja kotijoukoissa sekä armeijan siviilihallinnollisissa tehtävissä 774 jääkäriä, joista kaatui 24 (3 %) sekä haavoittui 19 (2 %). Mannerheim-risti myönnettiin 20 entiselle jääkärille. Kenraalikuntaan ylennettiin 49 jääkäriä. Jääkäriliikkeen laajennettua sen sosiaalinen pohja leveni kattaen kaikki kansankerrokset. Suhteessa väkilukuun eniten jääkäreitä värväytyi Kortesjärveltä (alue nykyään osa Kauhavan kaupunkia), joka tällä perusteella ilmoitti olevansa jääkäripitäjä.
Jääkäriliikkeen vaiheet
Itsenäisyysliikkeen keskuskomitea piti välttämättömänä kansanarmeijan muodostamista. Sotilaskoulutusta ei voinut Suomessa saada, joten sitä haettiin ulkomailta. Tammikuussa 1915 Saksa ilmoitti valmiudestaan kouluttaa 200 suomalaista. Osittain salateitse lähes kaksi sataa nuorta miestä siirtyi ensin Ruotsiin ja sieltä edelleen Saksaan koulutettaviksi Pfadfinder-kurssille (kyse oli partioliikkeeseen viittaavasta peitenimestä).
Suomalaiset koulutettiin Lockstedtin leirillä Holsteinissa. Vuoden 1915 syksyllä Saksa päätti nostaa suomalaisosaston vahvuuden 2 000 mieheen. Suomessa aloitettiin koko maata kattava salainen värväys. Vilkkainta värväystoiminta oli Uudellamaalla, Pohjanmaalla ja Karjalassa. Seuraavana keväänä joukosta muodostettiin Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27 majuri Maximilian Bayerin johdolla.
Volvo 340 ja 360
Volvo 340 ja 360 ovat Volvon vuosina 1976–1991 valmistamia keskiluokan automalleja, jotka korvasivat edeltäneen Volvo 66:n. Niiden seuraajiksi tuli 440/460-sarja 1980-luvun lopulla, mutta valmistusta jatkettiin vielä jonkin aikaa uusien mallien rinnalla.
Jääkäriliike
Jääkäriliikkeen vaiheet
Pataljoona otti osaa taisteluihin Venäjää vastaan Baltiassa. Jääkärit vannoivat valan Suomen lailliselle hallitukselle Liepājan kirkossa. Syksyllä 1917 Suomeen tuli 60 jääkäriä. Jääkärit olivat hakeneet koulutusta taisteluun Venäjää vastaan, mutta Suomeen palaamisen aikaan alkuvuodesta 1918 tilanne oli merkittävästi muuttunut. Venäläisjoukkojen lisäksi vastapuolella oli Punakaartiksi järjestäytynyttä oman maan työläisväestöä. Tästä syystä joitakin jääkäreistä jätti palaamatta Suomeen. 950 miehen suuruinen pääjoukko kuitenkin saapui Vaasaan 25. helmikuuta 1918 ja siirtyi pääosin hallituksen joukkojen riveihin. He katsoivat kyseessä olevan nimenomaan Suomen vapaussodan, jossa tosiasiallisesti ratkaistaisiin se, pääsisikö maa vapaaksi Venäjän vallan alta. Aluksi osalla jääkäreistä oli epäselvyyttä siitä, kuinka suhtautua korkeinta sotilashallintoa kohtaan (Mannerheim oli "venäläinen" kenraali). Pian jääkärien Suomeen palattua jääkärikonfliktiin liittyvistä syistä joukko jääkäreitä teki epäonnistuneen pommiattentaatin kenraali Mannerheimin esikuntajunaan.
Sodan jälkeen valtaosa jääkäreistä palasi siviilielämään. Pääosa oli työläisiä, pienviljelijöitä ja toimenhaltijoita, joka viides oli suorittanut ylioppilastutkinnon. Joitakin jääkäreitä nousi talous- tai kulttuurielämän huipulle. Osa jatkoi sotilasuralla. Muutamia jääkäreitä siirtyi Neuvosto-Venäjälle. Valtaosa jääkäreistä osallistui talvi- ja jatkosotaan.
Yhteensä 49 jääkäriupseeria sai kenraalin sotilasarvon, heidän joukossaan jalkaväenkenraalit Erik Heinrichs, Kaarlo Heiskanen, Taavetti Laatikainen, Armas-Eino Martola, Aarne Sihvo, Alonzo Sundman, Paavo Talvela ja Väinö Valve. Jääkäreiden vaikutus Suomen puolustusvoimien kehittämisessä oli hyvin suuri 1950-luvulle asti. Viimeinen jääkäri, jääkärikenraali Väinö Valve kuoli 1995.
Volvo 340 ja 360
Volvo oli laajentanut valikoimaansa hankkimalla pieniä autoja valmistaneen alankomaalaisen DAF:n 1970-luvun puolivälissä. Keväällä 1976 esitelty kolmiovinen Volvo 343 oli Volvo 66:n uudenaikaisempi seuraaja. Se oli takavetoinen monikäyttöauto, jossa oli perässä pieni porras. Muotoilu oli persoonallinen ja Volvoksi tunnistettava. Tekniikka pohjautui edeltäjään, voimansiirtona oli portaaton CVT-vaihteisto Variomatic. Moottori oli Renault’n uusi 1,4-litrainen ja 70-hevosvoimainen. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1981) Volvo 345. vasen|pienoiskuva|Sedan-korinen Volvo 360. Variomaticin rinnalle tuli perinteinen manuaalivaihteisto vuonna 1979. Samana vuonna kolmiovisen rinnalle tuli viisiovinen Volvo 345. Vuonna 1981 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet ajovalot, etusäleikön ja kojelaudan. Uutena moottorina oli Volvon oma 2,0-litrainen, jonka yhteyteen sai ainoastaan manuaalivaihteiston.
Vuonna 1982 mallinumerointia muutettiin siten, että jatkossa sekä kolmi- että viisioviset tunnettiin 340-nimisenä. Samana vuonna esiteltiin paremmin varusteltu 360-malli, joka tuli vuonna 1983 saataville myös neliovisena sedanina. Seuraavana vuonna sedan lisättiin myös 340-mallin korivaihtoehdoksi. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin (1985) Volvo 340. Syksyllä 1985 mallit kokivat kasvojenkohotuksen, jossa ne saivat suuremmat puskurit, joihin oli sijoitettu sivuvilkut. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia. Uusia moottoreita olivat 1,7-litrainen (80 hv) bensiinimoottori sekä 1,6-litrainen (54 hv) diesel, jotka molemmat tulivat Renault’lta.
Tekniikan Maailma- ja Vauhdin Maailma -lehtien toimittajat tekivät Volvo 343 Variomatic -autolla Keimolan moottoriradalla Vantaalla syksyllä 1978 yhtäjaksoisen peruuttamisen maailmanennätyksen (1 769 kilometriä yhden vuorokauden aikana), jolla aikaisempi tanskalaisten tekemä ennätys (386 kilometriä) rikkoutui yli nelinkertaisesti.
Gypaetinae
Gypaetinae on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintujen alaheimo.
Jääkäriliike
Jääkäriliikkeen vaiheet
Jääkäriliikettä tutkineen filosofian tohtori Matti Lackmanin mukaan jääkärit syyllistyivät maanpetokseen Venäjällä tuolloin voimassa olleen lain perusteella.
Jääkäriliikkeen synnyn syitä
1900-luvun alun aktivismi, jonka aatteellinen perillinen jääkäriliike on, syntyi vastauksena venäläistämistoimenpiteiden ja eräiden suomalaisten myöntyväisyyden yhdessä luomaan tilanteeseen, jossa Suomen itsehallinnollinen asema oli uhattuna ja lait tuntuivat menettäneen merkityksensä. Oman suomalaisen sotaväen lakkauttaminen ja suomalaisille syntynyt uhka joutua palvelemaan venäläisissä joukko-osastoissa Venäjän maaperällä vaikutti voimakkaasti mielialoihin.
Aktivistien mielestä vallitseva laiton tilanne oikeutti ja velvoitti tarvittaessa vastaamaan väkivaltaan väkivallalla. Aktivismin ohjelma esitettiin vuonna 1903, ja aktiivinen vastustuspuolue perustettiin seuraavana vuonna. Näiden varhaisten aktivistien toiminnassa tulevia jääkärien ja aktivistien toimintamuotoja ennakoivat muun muassa asetoimitukset, kuten SS John Graftonin matka, suojeluskuntien synty suurlakon aikana sekä puolisotilaallisen Voimaliiton perustaminen 1906. Vallankumoukselliset rauhattomuudet Venäjällä tukahduttivat nämä toimintamuodot vielä vuoden 1906 kuluessa.
Toinen sortokausi alkoi kehkeytyä vuoden 1908 lopulla ja sai taakseen Venäjän lain voiman kesäkuussa 1910 kestääkseen Venäjän keisarikunnan loppuun vuoden 1917 maaliskuuhun. Suomen itsenäisyysajatusta pidettiin vireillä aktivistien puoluetoiminnassa muun muassa Framtid–Vastaisuus-lehdessä, kunnes sen lakkauttaminen 1910 päätti vanhan aktivismin kauden.
Yliopiston osakunnissa itsenäistymisajatusta vaalittiin eri muodoin. Toukokuussa 1914 pidetyn promootiojuhlan puheissa itsenäistymisajatus tuotiin julki laajasti, vaikka varovaisesti muotoillen. Promootiotoimikunnassa esiintyy monia tulevia jääkäriliikkeelle merkittäviä miehiä: Kai Donner, Väinö Kokko, Pehr Norrmén ja Yrjö Ruuth (myöh. Ruutu).
Perustaminen
thumb|Jääkäriliikkeen värväyskeskus Tegnérgatanilla 48 [[Tukholmassa.]] Suomi asetettiin sotatilaan 30. heinäkuuta 1914 : Venäjän sotilasjohto pelkäsi Saksan nousevan maihin ja hyökkäävän Suomen kautta. Kriittisiä kohteita eri puolilla Suomea alettiin linnoittaa "vallitöihin" palkattujen suomalaisten voimin mutta venäläisessä johdossa. Nämä työt aiheuttivat työvoimapulaa esimerkiksi maataloudessa. 17. marraskuuta julkaistiin suuri venäläistyttämisohjelma, joka lopullisesti käynnisti jääkäriliikkeeseen johtaneen toiminnan.
Venäläistyttämisohjelman julkaiseminen mursi padot. Jo samana päivänä pidettiin useita toisistaan riippumattomia kokouksia, joissa hahmoteltiin vastarinnan muotoja ja toteuttamista. Kerrotaan esimerkiksi, että kun Väinö Kokko, Yrjö Ruuth ja Väinö Tiiri pitivät neuvoa Gardinin ravintolassa, oli samassa paikassa koolla opiskelijoita, joiden joukosta tultiin tunnetun kolmikon luo vaatimaan toimenpiteitä. Samoihin aikoihin eräät yksittäiset ylioppilaat liittyivät vapaaehtoisina Venäjän armeijaan saadakseen sotilaskoulutuksen ja sotakokemusta. Myöhemmin muutama tällainen "etuajassa" ollut henkilö jopa karkasi Venäjän armeijasta ja siirtyi jääkäriksi. Jääkäriliikkeen alettua vastaavaa ei enää esiintynyt.
Ostrobotnian kokous
thumb|Jääkäriliikkeen syntymäpaikka (1914) Ostrobotnian talossa Helsingissä. Itsenäistymisliikkeen järjestäytymisen katsotaan alkaneen 20. marraskuuta 1914 Pohjalaisten osakuntien talossa Ostrobotnialla pidetystä kokouksesta (päivämäärä ei ole yksiselitteinen, sillä pöytäkirjaa ei salaamissyistä pidetty). Kokouksessa oli noin 20 osanottajaa eri osakunnista sekä vanhasuomalaisesta ylioppilasjärjestö Suomalaisesta Nuijasta. Suoranaisen alun sijasta tämä kokous pikemminkin merkitsi useiden pienempien ryhmien kokoontumista yhteen, eräänlaista kriittisen massan muodostumista.
Kokous totesi muun muassa Pehr Norrménin sanoin, että passiivinen vastarinta on menettänyt merkityksensä ja on lähdettävä valtiopetoksen tielle, koska vastapuolikin (venäläiset) oli hylännyt lain. Suomi oli irrotettava Venäjän yhteydestä. Kun keskusteltiin ulkomaisesta avusta, Väinö Kokko – Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan kuraattori – piti Saksan apua tärkeänä, jopa ainoana mahdollisuutena. Kokouksen jäsenet julistautuivat aktivistisen liikkeen väliaikaiseksi keskuskomiteaksi. Yhteyttä oli otettava sekä mahdollisiin koulutuksen järjestäjiin että vanhempiin poliitikkoihin ja aktivisteihin ynnä sosialistien edustajiin.
Avun tunnustelua ja toimintamuotojen hahmottelua
thumb|Odengatan 19, [[Tukholma. Tässä asunnossa Herman Gummerus, Bertel Paulig ja Walter Horn saivat "suurenmoisen ideansa" lähettää pyyntö Saksaan sotilaskoulutuksesta. Hugo Backmansson on 1930-luvulla maalannut hetkestä taulun.]] Marraskuun lopulla 1914 vahvistui ajatus lähettää Tukholmaan neuvottelija tunnustelemaan sotilaskoulutuksen mahdollisuuksia Saksan entisen Helsingin-konsulin Albert Goldbeck-Löwen kautta. Walter Horn ja Bertel Paulig nimettiin neuvottelijoiksi, koska he tunsivat yhteyshenkilön ennestään ja heidän saksan kielen taitonsa oli erinomainen. Matka naamioitiin urheiluyhteyksien ylläpidoksi ruotsalaisiin järjestöihin (Suomen puolelta peitteenä oli Suomen Palloliitto).
Samalla kun sotilaskoulutuksen mahdollisuuksia tunnusteltiin ulkomailta, järjestettiin myös kotimaassa omatekoista koulutusta: luettiin kirjallisuutta ja kohennettiin kuntoa muun muassa hiihtoharjoituksin. Ampumaharjoituksiakin pitivät ne, joilla aseita ja patruunoita oli käytössä. Sabotaasitoimintaan valmistauduttiin pioneerialan opiskelulla tekniikan opiskelijoiden johdolla. Myös vakoilutoimintaa saksalaisten hyväksi koetettiin organisoida.
Koulutusta aseelliseen kapinaan Saksasta
Herman Gummerus, Walter Horn ja Bertel Paulig olivat lähettäneet 8. joulukuuta 1914 Saksan sotaministeriölle raportin, jossa kuvailtiin mielialoja Suomessa sekä toivottiin aseapua ja 150 vapaaehtoisen koulutusta Saksalta. Koulutettujen tehtävänä olisi tukea saksalaisten joukkojen maihinnousua Suomeen samalla kun maassa puhkeaisi kansannousu Venäjää vastaan.
Omalla tahollaan maaperää Saksassa muokkasi Saksaan muuttanut suomalaissyntyinen varatuomari Fritz Wetterhoff. Jo syyskuussa Wetterhoff oli esittänyt Suomeen tehtävästä maihinnoususta suunnitelman, joka oli varsin samankaltainen kuin aktivistien Gummeruksen johdolla tekemä suunnitelma. Olennaista olisi vastarinnan kunnollinen valmistelu ja saksalaisten joukkojen tuki.
Suomalaisten vapaaehtoisten koulutusasia eteni päätökseen Saksan sotaministeriön tiloissa 26. tammikuuta 1915 järjestetyssä kokouksessa, jossa oli mukana edustus sotaministeriön lisäksi ulkoministeriöstä ja kahdesta eri esikunnasta.
Päätöksen pääkohtia olivat:
Pfadfinderit – vapaaehtoiset partiojohtajien peiteroolissa
Kehotus alkaa lähettää vapaaehtoisia saavutti Wetterhoffin välittämänä Herman Gummeruksen Tukholmassa 1. helmikuuta 1915. Suomeen tieto välitettiin salasähkeenä, joka näennäisesti käsitteli Harald Öhquistin Saksassa oleskelevan isän vointia: "Lääkäri toivoo täydellistä toipumista kahden viikon kuluessa."
Düsseldorfer EG
Düsseldorfer EG on Saksan pääsarjan DEL-liigan jääkiekkojoukkue Düsseldorfista.
Jääkäriliike
Pfadfinderit – vapaaehtoiset partiojohtajien peiteroolissa
25. helmikuuta saapui Lockstedtiin ensimmäiset 55 koulutettavaa partiolaiskursseille (Pfadfinderkursus). Heidän matkansa oli johtanut ensin Tukholmaan ilmoittautumaan Herman Gummerukselle. Matkat selitettiin esimerkiksi opintoihin liittyviksi. Tukholmassa vaihtuivat monien nimet, karsittiin tarpeettomat varusteet ja saatiin saksalaiset passit sekä matkarahat loppumatkaan. Ruotsissa edettiin Malmön kautta Trelleborgiin, josta lauttayhteys vei Saksaan Sassnitziin. Junamatkan päässä Berliinissä oli vastassa Wetterhoff apulaisineen. Matkan viimeinen osuus vei ensin Hampuriin ja edelleen Lockstedter Lageriin (nykyinen Hohenlockstedt).
Perillä kurssi jaettiin kahdeksi komppaniaksi ja osallistujille annettiin peiteroolin mukaiset partiolaisasut sekä saksalaiseen partionjohtajaan viittaava nimitys Feldmeister. Vaikutelmaa täydensi se, että kurssin johtaja majuri Maximilian Bayer oli myös Saksan partiopoikaliikkeen (Jugendwehr) johtaja.
Pfadfinderien koulutus
Sopimuksessa pfadfinderiten koulutuksesta korostettiin muun muassa Saksan kulttuuriin ja ”sotilaalliseen henkeen” tutustumista. Vaikka kurssiaika oli vain muutamia viikkoja, siihen oli näin ollen kaavailtu muun muassa opintomatkoja.
Düsseldorfer EG
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Aikalaismuistelmissa korostetaan, että suomalaiset kaipasivat aitoa tuntumaa saksalaiseen koulutukseen, mutta ”he saivat pian huomata, ettei heidän opetuksessaankaan noudatettu saksalaisen sotilaskasvatuksen, vaan pikemmin partiopoikakasvatuksen metodeja”. Peiterooli tuntui siis ulottuvan ulkoisten puitteiden ohella myös koulutuksen sisältöihin.
Düsseldorfer EG
Historia
Joukkue kuuluu Saksan jääkiekon seurahistorian menestyksekkäimpiin kahdeksalla maan mestaruudellaan. Seura perustettiin 8. marraskuuta vuonna 1935 nimellä Düsseldorfer Eislauf-Gemeinschaft ja käytti vuosina 2001–2012 silloisen tukkukauppa-alalla toimineen pääsponsorinsa Metro-konsernin mukaista lisänimeä Metro Stars.
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Kurssilaisten määräkin kasvoi vähitellen, saavuttaen kolmessa viikossa noin 180:n vahvuuden. Osa kurssilaisista alkoi kuitenkin olla poissa vahvuudesta erilaisilla komennuksilla. thumb|Venäläisiä Mosin-Nagant-jalkaväenkivääreitä (kaliiperi 7,62 mm eli 3 linjaa, mistä nimitys kolmen linjan kivääri).
Düsseldorfer EG
Jäädytetyt pelinumerot
10 – Chris Valentine 12 – Peter-John Lee
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Partiopojan asusta huolimatta oli suomalaisilla vapaaehtoisilla 28. helmikuuta lähtien hallussaan tärkein sotilaan tunnusmerkki – ase: venäläinen kolmen linjan kivääri M/91, joita saksalaiset olivat saaneet runsaasti sotasaaliiksi. Valintaa oli helppo perustella silläkin, että suomalaiset tulisivat joka tapauksessa mahdollisessa itsenäisyystaistelussaan turvautumaan venäläisiltä vallattuihin aseisiin.
Pistoolit ja käsikranaatit kuuluivat varustukseen. Ensimmäisiä raskaampia aseita – kahta Maxim-konekivääriä – kurssi sai sen sijaan odotella huhtikuun puoleenväliin saakka.
Vesireittejä
Vesireittejä on Ultra Bran musiikkialbumi vuodelta 2000. Albumi nousi ilmestyessään suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkeen ja pysyi top 40:ssä yhteensä 19 viikkoa.
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Ensimmäisten päivien hapuilun jälkeen koulutus hakeutui asenteiltaan preussilaisen sotilaskoulutuksen uomiin, vaikka sisältö olikin poikkeavaa, koulutettiinhan sivistyneitä, vapaaehtoisia ”sivilistejä”.
Vesireittejä
Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot elokuussa 2017. Levyjä oli kolmea eri väriä. Sinistä levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myös kullanvärinen painos oli rajoitettu.
Arvostelut
Soundin Asko Alanen antoi albumille neljä tähteä. Hänen mukaansa "laulut möyrivät rinnassa ja raikuvat korvissa vahvasti ja nautittavasti".
Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat sovittaneet Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi.
Jouset
kappaleissa 4, 8, 11 ja 13
Marvel-universumin demonit
Demonit Marvel-universumissa perustuvat mytologioissakin esiintyviin demoneihin. Kaikki Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvät demonit omaavat vaihtelevan kyvyn hallita maagisia voimia ja suuntautuvat useimmiten pimeyden palvontaan.
Hiroshi Amano
Hiroshi Amano (, s. 11. syyskuuta 1960 Hamamatsu, Japani ) on japanilainen fyysikko, joka sai vuoden 2014 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Isamu Akasakin ja Shuji Nakamuran kanssa sinisen LED-valon kehittämisestä.
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Koulutuksen sisältö ja laajuus muuttuivat sitä mukaa kuin kurssin pituutta vähin erin kasvatettiin. Alkuperäisessä suunnitelmassa syrjään jätetty sulkeisjärjestys samoin kuin tupapalveluskin tulivat kuulumaan ohjelmaan.
Marvel-universumin demonit
Demonien alkuperä
thumb|250 px|Shuma-Gorath, yksi Marvel-universumin voimakkaimmista demoneista. Aikana, jolloin ensimmäinen yksisoluinen olento kehittyi maapallolla, mahtava jumalolento Demiurgi saavutti tietoisuutensa Maan biosfäärissä. Elämälle otollisten olosuhteiden alkaessa kehittyä, myös Demiurgi sai alkunsa. Tuntiessaan halun tiedostaa itsensä, olento jakoi itsensä lukemattomiksi aspekteiksi, joista jokainen janosi tietoisuutta ja jakoi itsensä uusiksi olennoiksi:
Hiroshi Amano
Elämä ja ura
Hirosi Amano syntyi Hamamatsussa, Japanissa. Hän opiskeli Nagoyan yliopistossa sähkö insinööriksi. Amano valmistui maisteriksi 1985 ja tohtoriksi 1989. Vuonna 2002 hänestä tuli Meijon yliopiston professori, ja vuonna 2010 hän siirtyi professoriksi Nagoyan yliopistoon.
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Maaliskuussa oli saatu ensimmäiset ylennykset zug- ja gruppenführerien (joukkueen- ja ryhmänjohtajien) arvoihin, mikä ennakoi mahdollisuutta, että kurssia laajennettaisiin.
Guido Sacconi
Guido Sacconi (23. kesäkuuta 1948 Udine, Italia – 2. toukokuuta 2023 Firenze ) oli italialainen europarlamentaarikko ja sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsen. Hän oli keskeisiä Euroopan parlamentin 2007 voimaan astuneen niin sanotun kemikaalipaketin, REACH-asetuksen (Registration, Evaluation and Authorisation of Chemicals) valmistelijoita.
Jääkäriliike
Pfadfinderien koulutus
Huhtikuussa 1915 annettiin kaiken kaikkiaan neljä eri lupausta kurssien pidentämisestä; esimerkiksi 2. päivänä kerrottiin, että kurssi kestäisi 16. huhtikuuta saakka ja 14. huhtikuuta ilmoitettiin jatkosta toukokuulle. Epävarmuus raastoi mieliä: ei tiedetty, mikä olisi itse kunkin tulevaisuus kurssin jälkeen. Alun perin neliviikkoinen poissaolo kotimaasta oli venynyt jo kuukausiin.
Heinäkuussa saatiin riekaleiksi kuluneiden ja vastenmielisiksi käyneiden partiolaispukujen tilalle oikeat sotilaspuvut: Saksan jalkaväen kenttäharmaat. Pfadfinder-aika oli päättynyt, ja kurssilaiset olivat nyt musketöörejä.
Itsenäisyysliike astui seuraavaan vaiheeseen. Ostrobotnian kokouksen alkumuodosta oli myös liikkeen organisaatio laajentunut ja monipuolistunut.
Suomen itsenäistymisen ja jääkäriliikkeen taustavoimia
thumb|right|Kilpi Helsingin Liisankatu 17:llä: "Tässä talossa toimi vuonna 1915 salainen jääkärivärväystoimisto ”Helsingin metsätoimisto”." Liikkeen esikuntana voidaan pitää A.K:ta ("Aktionskommittén", "Toimintakomitea" tai "Aktiivinen komitea"). Siinä olivat edustettuina eri puolueet, vanha ja nuori aktivismi sekä vanhan väen upseerit, jotka myöhemmin järjestäytyivät M.K:si ("Militärkommittén", "sotilaskomitea"). Ahti (1999) on luonnehtinut MK:ta "entisten Haminan kadettien toveripiiriksi".
Hiroshi Amano
Elämä ja ura
Hän liittyi professori Isamu Akasakin ryhmään vuonna 1982 perustutkinto-opiskelijana. Siitä lähtien hän on tutkinut ryhmän III nitridipuolijohteiden kasvua, karakterisointia ja laitesovelluksia. Nämä nitridipuolijohteet tunnetaan nykyään hyvin sinisissä valodiodeissa käytettyinä materiaaleina. Vuonna 1985 hän kehitti matalassa lämpötilassa kerrostettuja puskurikerroksia ryhmän III nitridipuolijohdekalvojen kasvattamiseksi safiirisubstraatille, mikä johti III-ryhmän nitridipuolijohdepohjaisten valodiodeihin ja laserdiodeihin. Vuonna 1989 hän onnistui kasvattamaan p-tyypin GaN:ää ja valmistamaan p-n-liitostyyppisen GaN-pohjaisen UV/sinisen valodiodin ensimmäistä kertaa maailmassa.
Jääkäriliike
Suomen itsenäistymisen ja jääkäriliikkeen taustavoimia
Aktiivista komiteaa tuki C.K. ("Centralkommittén", "Keskuskomitea"), joka oli vanhemman polven poliitikkojen muodostama ryhmä. Siihen kuului muun muassa valtioneuvoksia (Edvard Hjelt, Alexis Gripenberg), senaattoreita (Hugo Rautapää) ja professoreita (Rafael Erich, Edvard Westermarck). Ruotsalaisen kieliryhmän edustus oli vallitseva. Se, että myös vanhasuomalaisia (Rautapää ja Samuli Sario) liittyi mukaan, osoitti heidän asenteensa muuttumista.
Aktiivisen komitean keskeinen käytännön toimija oli kesäkuusta 1917 lähtien työjaosto. Sen toiminta puolestaan naamioitiin metsäalan yritykseksi. Yritys, nimeltään Uusi Metsätoimisto, sijaitsi Helsingissä osoitteessa Yrjönkatu 25. Näennäisesti "toimisto" osti ja myi puutavaraa ja muita metsän antimia sekä välitti työntekijöitä metsätyömaille. Tällä voitiin verhota todelliset tehtävät, joista merkittävin oli suojeluskuntatoiminnan käynnistäminen eri puolilla maata. Uuden metsätoimiston keskeisin hahmo oli maisteri Elmo E. Kaila. thumb|Uuden metsätoimiston sisäänkäynti Yrjönkatu 25:ssä kesän 2006 asussa (ks. Matti Lauerma 1984: Jääkärien tie s. 44–45). Tukholmassa toimi vuodesta 1916 alkaen vaikutusvaltainen Suomen itsenäisyysliikkeen Ulkomaanvaltuuskunta. Sen kautta olivat olemassa yhteydet Ruotsiin ja Saksaan. Seuraavan vuoden syksyllä valtuuskunta alistettiin A.K.:lle, joka sai siitä yhteyselimen saksalaisiin päin.
Saksassa liikkeen asioita oli hoitanut Fritz Wetterhoffin johtama Büro Wetterhoff. Wetterhoffin jouduttua saksalaisten epäsuosioon perustettiin marraskuussa 1916 uusi, riippumattomampi yhdyselin Das Finnländische Büro, jota johti Samuli Sario. Hänen mukaansa ja edeltäjän nimimallilla toimistoa kutsuttiin myös Büro Sarioksi. Riippumattomuuden hinta oli vaatimattomuus: Wetterhoffin toimiston arkisto ja kontaktit eivät olleet käytettävissä ja rahaakin puuttui.
Marvel-universumin demonit
Demonien alkuperä
ja monia muita. Heidät opittiin tuntemaan Vanhoina Jumalina.
Jääkäriliike
Suomen itsenäistymisen ja jääkäriliikkeen taustavoimia
Sosialistien edustus puuttui näistä elimistä. Vaikka yhteistyöstä porvarien kanssa kieltäydyttiin, oli itsenäistymisajatus kannatettava. Muun muassa K. H. Wiik, Oskari Tokoi ja Yrjö Mäkelin tukivat jääkäriliikettä. Viimeksi mainitun poika Leo Mäkelin liittyi jääkärien riveihin 14. helmikuuta 1916.
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Vanhat Jumalat olivat siis myöhempien jumalien (kuten Asgardilaiset) ja demonien edeltäjiä. Chthon omisti itsensä mystisten energioiden tutkimiseen ja manipuloimiseen. Lopulta hänestä tuli maailman ensimmäinen paha velho.
Jääkäriliike
Suomen itsenäistymisen ja jääkäriliikkeen taustavoimia
Suomen "vapautusliikkeen" monitahoisen organisaation tiivistää Ahti (1999) seuraavasti: "Suomessa toimi AK, Uusi metsätoimisto ja MK. Tukholmassa oli Ulkomaanvaltuuskunta ja Nikolai Mexmontanin Sotilaskomitean alainen esikunta, Berliinissä Samuli Sarion toimisto ja viimein Liepājassa Jääkäripataljoona ja sen edustajat."
Suomen itsenäistymisen kannalta oli Venäjän vallankumous onnekas tapahtuma, mutta niin oli myös Saksan tappio ensimmäisessä maailmansodassa. Professori Matti Lackmanin mukaan Saksa ei välittänyt Suomen vapaudesta, vaan tuki jääkäreitä samasta syystä kuin bolševikkejakin: päämääränä oli heikentää Saksan vihollista Venäjää. Saksa ei myöskään päästänyt jääkäreitä Suomeen, ennen kuin katsoi sen tarpeelliseksi. Jääkäreillä ei ollut paljoa mahdollisuuksia vaikuttaa tähän asiaan. Lisäksi Saksa suunnitteli tekevänsä Suomesta oman vasallivaltionsa.
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Gaea taas omisti itsensä kehittyvän elämän suojelijaksi.
Set, Kuolleiden Jumala siitti useita hirviömäisiä jälkeläisiä, kuten Sligguthin ja Damballahin.
Jääkäriliike
Suuri värväys – partiolaiskurssista Lockstedtin harjoitusjoukoksi
Kun pfadfinder-joukon laajentaminen pataljoonaksi hyväksyttiin keisari Vilhelm II:n 28. elokuuta 1915 allekirjoittamalla käskyllä, lisättiin rekrytointia alkuperäiseen joukkoon nähden moninkertaiseksi. "Suuri värväys" tuli kestämään syyskuusta 1915 toukokuuhun 1916.
Pataljoonan vahvuus – neljä kiväärikomppaniaa, konekiväärikomppania ja pioneerikomppania – edellytti normivahvuuksien mukaan 1 439:ää miestä. Pois lukien tästä pfadfinderit sekä saksalainen päällystö ja alipäällystö, nettotarve oli noin 1 200 miestä. Pataljoonan – tässä vaiheessa Ausbildungstruppe Lockstedtin – komentaja majuri Bayer esitti tarpeeksi kuitenkin jopa 2 000 miestä mahdollisesti ajatellen, ettei suomalaisia käännytettäisi takaisin, vaan yksikköä laajennettaisiin tai uusia perustettaisiin tilanteen mukaan.
Värväystoiminnan organisoinnissa keskeistä oli ylioppilaiden osakuntatoiminta ja pienemmässä määrin myös muut miesopiskelijoiden yhteisöt. Aktiivisen komitean ja ylioppilaskunnan välisenä yhteytenä toimi maisteri Kai Donner. Ylioppilasaktiivit värväsivät opiskelutovereitaan ja tekivät matkoja maakuntiin hankkiakseen rekryyttejä sekä tukeakseen ja käynnistääkseen paikallisvärväystä.
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Tajutessaan kykenevänsä lisäämään omia voimiaan syömällä muita jumalolentoja, Set surmasi joukoittain muita jumalia. Hän olikin ensimmäinen olento maapallolla, joka koskaan oli tappanut ketään. Imemällä itseensä jumaltoveriensa voimat, Set asetti toimintamallit myös muille jumalille, jotka Setin esimerkkiä noudattaen alkoivat tuhota toinen toisiaan. Mitä enemmän jumalat tappoivat, sitä enemmän he himoitsivat voimaa. Voimannälästä tuli lopulta tyydyttämätön.
Jääkäriliike
Suuri värväys – partiolaiskurssista Lockstedtin harjoitusjoukoksi
Jotta jääkäriliike saisi laajan ja monipuolisen osallistuja- ja kannattajajoukon, pyrittiin värvääjiä hankkimaan eri yhteiskuntaryhmistä. Lauerman sanoin: "Värvärien joukossa oli työläisiä, työnjohtajia ja käsityöläisiä, maanviljelijöitä, opettajia, pappeja ja lukkareita, jopa joku poliisiviranomainenkin."
Paikallisvärväreitä oli helpoin löytää Pohjanmaalla ja Karjalassa. Muualle oli lähetettävä ylioppilasvärväreitä Helsingistä ja kutsuttava jääkäreitä Saksasta. Tunnettuja värvääjäjääkäreitä ovat muun muassa Aarne Sihvo, Sulo-Weikko Pekkola ja Antti Isotalo.
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Useat korrputoituivat ja taistelivat keskenään vallanhimossaan. Voittoisat söivät hävinneet ja miljoonien vuosien kuluttua kaikki vanhat Jumalat (pois lukien Gaea) olivat kehittyneet julmiksi, piittaamattomiksi olennoiksi.
Volvo 480
Volvo 480 on Volvon vuosina 1986–1995 valmistama urheilullinen kolmiovinen hatchback. 480 oli valmistajan ensimmäinen etuvetoinen malli, ja sen muotoilu poikkesi silloisten Volvojen pelkistetyn kulmikkaasta linjasta. Samalle alustalle perustuvat myöhemmin esitellyt 440- ja 460-mallit. 480:n myynti jäi vähäiseksi, eikä se koskaan tullut myyntiin Yhdysvalloissa, jonne se oli suunniteltu. Mallin seuraajana voidaan pitää vuonna 2006 esiteltyä Volvo C30:tä. vasen|pienoiskuva|Volvo 480 Cabriolet Volvo 480 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1986. Sen 1,7-litrainen (109 hv) moottori oli peräisin Renault’lta. Vuonna 1988 esiteltiin 480 Turbo, jossa moottorin teho oli 120 hevosvoimaa. Vuonna 1993 markkinoille tuli 2,0-litrainen (110 hv) moottori.
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Gaea alkoi pelätä maapallon hauraan kehittyvän elämän puolesta ja otti puolisokseen Demiurgin, jolle synnytti pojan, Atumin. Atum päätti ensitöikseen tuhota raivoavat sukulaisensa.
Jääkäriliike
Eräs värväysesimerkki
Iivari Kauranen on kertonut omasta värväyksestään seuraavasti:
Kuvauksessa esiintyy useita kuvaavia elementtejä:
Sitä, että värväri tunsi jääkäriliikkeen hyvin, voidaan ehkä pitää poikkeuksellisena; taustatiedot saattoivat usein olla heikkojakin ja kuvaukset matkan tarkoituksesta epämääräisiä. Kertomuksessa esiintyvä avomielisyys taas kertoo siitä, että ollaan ehkä varomattomia, läsnä olevat tunnetaan ja myöhemmin ollaan jääkäriliikkeen tukialueella, Etelä-Pohjanmaalla. Täällä saatettiin jopa järjestää avoimesti "värväysiltamat" tai "lähtötanssit".
Tyypilliset rekryytit eivät tuossa vaiheessa enää olleet kielitaitoisia, kokeneita matkaajia, jotka opiskeluasioissaan pistäytyisivät ulkomailla: Kauranen kertoo lainauksen jälkeisessä osassa, että matka Jyväskylästä Ala-Härmän Volttiin oli hänen ensimmäinen junamatkansa. Kemin etappi on paljastunut (20. tammikuuta 1916) tai juuri paljastumassa ja joudutaan kiertoteihin.
Eri vaiheiden ja odotusten jälkeen rajanylitys tapahtuu Torniosta hiihtäen paikallisoppaan johdolla. Haaparannalta matka jatkuu "Halkokonttorissa" toimivan jääkärin johdolla eteenpäin. Ruotsin halki matkataan ummikkoina jatkoyhteyden selvittävän paperilapun turvin. Loppuosa reitistä on tavanomainen: Malmö–Trelleborg–Sassnitz. Kauranen ja neljä muuta rekryyttiä ovat perillä Lockstedter Lagerissa 28. tammikuuta 1916 tullakseen osaksi koulutuspaikan mukaan nimettyä Lockstedtin harjoitusjoukkoa.
Ausbildungstruppe Lockstedt
Lockstedtin harjoitusjoukko perustettiin virallisesti 2. syyskuuta 1915. Aluksi käytettävissä olivat vain alkuperäiset pfadfinderit, nyt lukumäärältään 143. Heistä ylennettiin 6 joukkueenjohtajaa (Zugführer), 30 ryhmänjohtajaa (Gruppenführer) ja niin ikään 30 ryhmän varajohtajaa (Hilfsgruppenführer).
Herta Bothe
thumb|Herta Bothe elokuussa 1945. Herta Bothe (3. tammikuuta 1921 Teterow, Mecklenburg, Saksa – 16. maaliskuuta 2000) oli saksalainen toisen maailmansodan aikana keskitysleirivartijana toiminut SS-nainen. Hänet tuomittiin sodan jälkeen vankilaan sotarikoksista, mutta vapautettiin myöhemmin.
Volvo 480
480:stä oli suunnitteilla myös avomalli, mutta se ei edennyt sarjatuotantoon saakka vaan jäi prototyyppiasteelle.
Herta Bothe
Vuonna 1938 (17-vuotiaana) Bothe auttoi isäänsä Teterowissa puukaupassa, ja sen jälkeen työskenteli tehtaassa ja Natsi-Saksan sairaaloissa sairaanhoitajana. Vuonna 1939 Bothesta tuli BDM:n jäsen, ja hän menestyi esimerkillisesti urheilussa.
Jääkäriliike
Ausbildungstruppe Lockstedt
Syyskuun puolivälin paikkeilla Ausbildungstruppe Lockstedt sai ensimmäiset uudet alokkaansa, aluksi pääasiassa vankileireille internoitujen suomalaisten joukosta sillä aikaa kun värväys Suomessa vasta käynnistyi.
Miesten tulo joukko-osastoon kiihtyi syksyn ja alkutalven kuluessa niin, että marraskuussa voitiin perustaa kolmas ja joulukuun lopulla neljäs komppania. Vuoden 1916 alussa vahvuus oli 881 miestä ja tuhannes rekryytti astui palvelukseen 13. tammikuuta.
Volvo 480
Vuonna 1987 Volvo 480 maksoi Suomessa 159 500 markkaa. Samaan aikaan Volvo 340 DL:n hinta oli 76 900 markkaa ja Volvo 240 DL:n hinta 119 400 markkaa.
Herta Bothe
Syyskuussa 1942 Bothe nimitettiin leirinvartijaksi Ravensbrückin keskitysleirille. Entinen sairaanhoitaja sai neljän viikon koulutuksen, jonka jälkeen hänet siirrettiin Aufseheriniksi Stutthofin leirille lähelle Danzigia (nykyinen Gdańsk). Siellä hänet tunnettiin ”Stutthofin sadistina”. Heinäkuussa 1944 Oberaufseherin Gerda Steinhoff lähetti hänet Bromberg-Ostin alaleiriin.
24-vuotias Bothe oli 21. tammikuuta 1945 mukana vankien kuolemanmarssilla Puolasta Bergen-Belseniin. Matkalla Bergen-Belseniin hän ja vangit olivat väliaikaisesti Auschwitzin keskitysleirillä ja saapuivat perille Bergen-Belseniin helmikuun lopussa 1945.
Leirissä Bothe oli 60 naisvangin päällikkö. Leiri vapautettiin 15. huhtikuuta 1945.
Jääkäriliike
Etapit
Jälkeenpäin laaditussa etappiteiden kartassa on Suomen ja Ruotsin puolella yhteensä 52 etappikohdetta, osan kuvatessa yksittäistä taloa, osan kokonaista paikkakuntaa. Säilyneitten etappitalojen seinissä on tästä kertovia muistolaattoja.
Eräs tunnetuimpia etappitaloja oli Juho Alfred Heikkisen eli Hallan ukon ja hänen vaimonsa Licin asuma Hallan talo Hyrynsalmen Hallavaarassa. Hallan etappia johti Friedel Jacobson.
Herta Bothe
Bothen sanotaan olleen pisin nainen, joka pidätettiin. Bothe erosi myös muista SS-naisista, sillä hän ei käyttänyt mustia nahkasaappaita vaan siviilikenkiä. Liittoutuneiden sotilaat pakottivat hänet hautaamaan leirillä kuolleiden ruumiita. Hän muisteli 60 vuotta myöhemmin, etteivät työhön komennetut SS-sotilaat saaneet käyttää hansikkaita, ja hän pelkäsi saavansa lavantaudin. Hän sanoi, että ruumiit olivat niin mätiä, että raajat irtosivat hautaamisessa. Hän muisteli myös haudattavien olleen niin painavia, että hänen selkänsä kipeytyi. Hänet pidätettiin ja vietiin vankilaan Cellessa.
Jääkäriliike
Etapit
Tornion etapin oli perustanut Eero Heickell (Kuussaari) jo vuoden 1915 alussa pfadfinder-kurssilaisten rajanylityksen tukemiseksi.
Haaparannan etappikeskus puolestaan syntyi pfadfindereiden Heikki Kekonin ja W. E. Tuompon sinne suuntaaman tiedotus- ja tiedustelumatkan jatkokomennuksena, kun Lockstedtin harjoitusjoukon perustamisesta oli saatu varmuus ja etapille tulisi näin käyttöä.
Kemin etappi perustettiin 3. syyskuuta 1915, jolloin Heickell neuvotteli asiasta muun muassa Konstu Pietilän ja Arvi Hällforsin kanssa. Kemissä etappi sijaitsi Juho Heiskasen omistamassa matkustajakoti Osulassa. Etappi joutui ilmiannon kohteeksi ja sen toiminta katkaistiin 6. tammikuuta 1916 lähettämällä Helsinkiin sähkösanoma "Potilas ei saavu".
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Chthon kuitenkin näki ennalta uhan, jota Atum edusti ja kirjasi siksi kaiken oppimansa pimeän magian kirjaan ja piilotti sen maapallolle. Samanaikaisesti Demiurgi tuhosi pimeitä jumalia ja sulautti niiden voimat itseensä. Ne, joita hän ei saanut tuhottua, pakenivat toisiin ulottuvuuksiin.
Herta Bothe
Belsen-oikeudenkäynnissä Bothen todettiin olleen ”julma leirinvartija”, ja hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan vankien uhkailusta pistoolilla. Hänet vapautettiin vankilasta jo 1951 brittihallituksen armahtamana. Vapauduttuaan hän meni naimisiin ja vaihtoi nimensä Herta Langeksi.
Marvel-universumin demonit
Vanhat Jumalat
Chthon, aistiessaan loppunsa lähenevän, teki loitsun jonka ansiosta hän kykeni pakenemaan toiseen ulottuvuuteen. Ennen lähtöään Chthon kuitenkin jätti pergamentin johon hänen tietonsa mystisistä asioista oli kirjattu.
Set, tajutessaan mitä Chthon oli tehnyt, kopioi loitsun ja pakeni itsekin pois todellisuudestamme. Gaea oli siis ainoa alkuperäinen Vanha Jumala, joka jäi maapallolle. Lopulta hän antoi energiansa muuntua yhdeksi maapallon kanssa, jolloin hänestä alettiin käyttää nimitystä Äiti Maa.
Demiurgi vapautti energiat, joita hän oli syönyt ja palasi Atumin alkuperäiseen muotoon. Tämän jälkeen hän muutti asumaan aurinkoon.
Vuosituhansien kuluessa Demiurgin vapauttamat energiat alkoivat kerääntyä takaisin ja muodostaa uusia jumalia. Uusien jumalien kantaisiä oli kolme ja he olivat:
Vanhojen Jumalien Set kuitenkin alkoi uuttaa psyykkistä energiaa dinosauruksista lisätäkseen näin omia voimiaan. Toimintansa myötä Set auttoi osaltaan dinosaurusten sukupuutossa.
Gaea, elävien olentojen ruumiillistuma maapallolla tiesi, että dinosaurukset olivat joka tapauksessa evolutionistisessa umpikujassa ja antoi Setin jatkaa toimiaan. Set tajusi toimivansa Gaean hyväksi ja raivostui suunnattomasti. Hän käski dinosauruksia etsimään ja tuhoamaan kaikki nisäkkäät mitä nämä vain löytäisivät.
Gaea sai tietää Setin suunnitelmasta ja kutsui Vanhan Jumalan Maahan. Set saapuikin valtaisan käärmeen hahmossa ja iski Gaeaa vastaan. Gaea kutsui poikansa Atumin suojelemaan itseään ja seuranneessa taistelussa Set menetti päänsä. Set ei kuitenkaan kuollut ja yhden pään tilalle kasvoikin kaksi (vrt. Hydra). Set ja Atum taistelivat vuosia. Useita luonnonmullistuksia koetteli maapalloa tänä aikana, joista jotkut aiheutuivat taistelijoiden titaanisista ponnisteluista (kuten dinosaurusten sukupuutto Marvel-universumissa).
Gaea kuitenkin suojeli tuhojen aikana nisäkkäitä ja lopulta Set oli pakotettu väsyneenä vetäytymään maapallolta ja koko tästä ulottuvuudesta. Taistelun aikana Set oli kasvattanut yhteensä seitsemän päätä korvatakseen taistelussa menettämänsä. Voimansa tyystin menettäneenä Set ei enää kyennyt palaamaan tähän ulottuvuuteen ilman apua. Atum palasi takaisin aurinkoon ja asunee siellä edelleenkin.
Jääkäriliike
Etapit
Kaupunkiolosuhteissa etappi saatettiin perustaa sopivan liikeyrityksen yhteyteen. Esimerkiksi Oulussa toimi konttoristi Amatus Johanssonin ylläpitämä toimintapiste Högstenin herrainvaateliikkeessä. Samassa kaupungissa Iikka Castrén huolti ja majoitti jääkäriliikkeen nimissä liikkuvia Valion toimitiloissa. Paikallisen työväenlehden Kansan Tahdon lehtimiehet Yrjö Mäkelin ja Hannes Uksila kokosivat värvätyt lehden toimitukseen, josta heidät ohjattiin Jaakko Kemppaisen vaatturiliikkeeseen ja sieltä joko jään yli tai Tornion kautta Ruotsiin.
Etappitiet johtivat rajan yli pohjoisesta alkaen Muoniossa, Kangasjärvellä, Pellossa, Tengeliössä, Palovaarassa, Karungissa, Torniossa ja Haaparannalla. Merenkurkun yli kuljettiin Jepualta ja Voltista alkavilla etapeilla, joiden kohtaamispiste oli Holmön saarella. Kulkijoiden määrällä mitattuina tärkeimmät ylityspaikat olivat Kemin-Haaparannan sekä Tornion reitit. Kemin etapin paljastuttua ja Merenkurkun ollessa yhtenäisessä jäässä muodostui Etelä-Pohjanmaalta Uumajaan johtavan reitin merkitys suureksi.
Jääkäripataljoona 27:nä rintamalle
Vuoden 1915 loppupuolella majuri Bayer arvioi, että Ausbildungstruppe Lockstedtin miesten koulutus täydentyisi tarkoituksenmukaisesti rintamakokemuksella. Hän otti asian puheeksi liikkeen suomalaisten johtomiesten – Adolf von Bonsdorffin, Rafael Erichin ja Samuli Sarion – kanssa, kun nämä olivat vierailemassa Lockstedter Lagerissa.
Suostumus asiaan saatiin maaliskuussa 1916 ja liikekannallepanokäsky annettiin 3. toukokuuta 1916. Harjoitusjoukon rintamakelpoiseksi arvioitu osa nimitettiin Kuninkaalliseksi jääkäripataljoona 27:ksi (Königlich Preussisches Jägerbataillon Nr. 27). Koulutukseen vielä jäävä täydennysosa sai harjoitusjoukon vanhan nimen Ausbildungstruppe Lockstedt.
Bahrenfeldin rangaistusosasto
Tyytymättömyyttä ja purnausta ilmeni jääkärien joukossa sekä suoranaisten olosuhteiden että epätietoisuuden vuoksi. Monilla Suomesta "suuren värväyksen" aikaan saapuneilla ei ollut selkeää käsitystä odotettavissa olevasta tilanteesta (kun sitä ei ollut värväreilläkään). Vaikka jääkäripataljoona toisaalta oli suomalainen yritys ja yhteisö, se oli toisaalta vain yksi saksalaisen sotilaskurin alainen yksikkö. Niinpä kurittomuutta kitkettiin kovin ottein. Ensimmäiset vakavampiin rettelöinteihin syyllistyneet lähetettiin sotaoikeuteen ja sieltä vankileireille.
Erityinen rangaistusosasto perustettiin Zerkstenin kartanoon kymmenen kilometrin päähän rintamalinjasta vuoden 1916 syksyllä. Osastoa komensi vääpeli Höfelmeyer. Kurinpitokeinoina käytettiin pakkotahtisen harjoittelun ohella ruuatta jättämistä, pimeässä putkassa istuttamista sekä pakkasessa pitämistä. Zerksteniin viedyt "jermut" eivät kuitenkaan olleet lannistettavissa eikä osasto saavuttanut tarkoitustaan: rangaistusosastoon komennetut eivät "palanneet järjestykseen".
"Bahrenfelttarien" kehnoista olosuhteista kantautui tietoa pataljoonaan, mikä osaltaan lisäsi tyytymättömyyttä pääjoukossa. Rangaistuskomppanian tilannetta ei kuitenkaan korjattu, ennen kuin Špalernajan vankilasta vallankumouksen myötä vapautunut Zugführer Aarne Sihvo, myöhempi Puolustusvoimien komentaja, vieraili Bahrenfeldissa. Sihvo totesi, että rangaistuskomppania tulisi aiheuttamaan särön jääkärien ulkoiseen kuvaan, kun heidän paluunsa Suomeen tulisi ajankohtaiseksi. Omakohtaisiin, tuoreisiin vankilakokemuksiinsa verraten hän saattoi ymmärtää bahrenfelttareiden ahdingon.
Vain viisi bahrenfelttaria palasi rangaistuskomppaniasta pataljoonaan, lopuista työkuntoiset sijoitettiin pääosin siviilitöihin teollisuuslaitoksiin. Bahrenfelttarit saattoivat palata Suomeen vasta vuoden 1918 sodan päätyttyä, pääosa syksyllä 1918. Jälkeen jääneitä eli Saksassa surkeissa oloissa; jotkut olivat lähteneet maasta omin avuin ja kaikkien kohtalo ei koskaan selvinnyt.
Jääkäriliikkeen paljastuminen viranomaisille
Kun laajamittainen värväys oli aloitettu syyskuussa 1915, jääkäriliikkeen asia ei ollut enää vain pienten piirien tiedossa ja sen paljastuminen jossain muodossa olisi vain ajan kysymys.
28. syyskuuta päivätty raportti kenraalikuvernööri Seynille osoittaa venäläisten jo tuntevan jääkäriliikkeen toiminnan ytimen: Suomessa "harjoitetaan voimakasta kiihotusta suomalaisen nuorison, eritoten ylioppilaitten, saattamiseksi saksalaisiin upseerikouluihin, joissa heidät valmistettaisiin kapinan johtajiksi Suomeen".
Jääkäriliikkeen paljastumisesta ei puutu sen paremmin tragikoomisia kuin syvästi traagisiakaan piirteitä:
Venäjän Haaparannan varakonsuli sai jääkäritarjokkaalta kyselyn matkarahoista Saksaan. Tieto matkarahoista oli oikea, mutta osoite väärä: Haaparannalla oikea paikka olisi konsulintoimiston sijasta kaiketi ollut "Halkokonttori".
Torniossa vangittiin 23. joulukuuta 1915 pfadfinder Edvard Bruhn. Bruhn oli hoitanut yhtä jääkäriliikkeen värväyselimistä, ns. Liisankadun toimistoa Helsingissä. Kiinni jouduttuaan vasta 21-vuotias Bruhn paljasti kuulusteluissa tietonsa. Jo ennen kiinni joutumistaan Bruhn oli herättänyt huomiota "kevytmielisellä" elämäntyylillään, jonka seurauksena epäiltiin muun muassa värväykseen ja etappeihin liittyviä muistiinpanoja joutuneen vääriin käsiin. Hänet olikin tarkoitus toimittaa turvallisuussyistä pois maasta, mutta matkaseurue joutui varjostuksen kohteeksi ja kohtalokkaaseen tarkastukseen Tornion asemalla. Vapauduttuaan vallankumouksen yhteydessä Bruhn taisteli sekä Suomen että Viron vapaussodissa, ja kaatui vuonna 1919 Virossa.
Vuosina 1916–1917 jääkäri­liikkeeseen kohdistunutta viran­omais­tutkintaa johti venäläinen tutkinta­tuomari Nikolai Maškevitš. Vangittujen jääkäri­värvärien oikeuden­käynnit alkoivat joulukuussa 1916 ja päätodistus­aineistona olivat Maškevitšin keräämät tiedot ja tunnustukset. Prosessi keskeytyi vuoden 1917 helmikuun vallan­kumouksen seurauksena, kun väkijoukko vapautti vangitut ja tuhosi pääosan asiakirjoista.
Punajääkärit
Lackmanin mukaan Brest-Litovskin rauhan täydennysneuvottelujen aikaan elokuussa 1918 Berliinissä ryhmä sinne jääneitä jääkäreitä toimitti SKP:n perustavalle kokoukselle välitettävän kirjeen, jossa kertoivat olevansa halukkaita yhteistyöhön. Kirje ei kuitenkaan herättänyt kiinnostusta, sillä SKP:ssä jääkäreitä pidettiin lahtareina, vaikka osa heistä oli proletariaattia, kuten työläisiä ja merimiehiä. Ryhmä Berliinin punajääkäreitä kotiutettiin myöhemmin syksyllä, ja heistä osa ryhtyi yhteistyössä järjestämään organisaatiota punaisten kanssa. Hanke hyytyi, kun salainen poliisi eli Yleisesikunnan osasto III pidätti muutamia.
Kirjanpainaja
Kirjanpainaja (Ips typographus) on noin puolen sentin mittainen kaarnakuoriainen. Se on taloudellisesti merkittävin kuusta vioittava runkotuholainen. Tuulenkaadoissa ja heikentyneissä pystypuissa lisääntyvät kirjanpainajat parveilevat touko-kesäkuussa, jolloin koiraat iskeytyvät puun paksun kaarnan alle ja houkuttelevat paikalle naaraita. Naaraat kaivertavat emokäytävänsä ja laskevat munat käytävän reunoille. Munista kuoriutuu toukkia, jotka nakertavat käytäviä ja lopulta koteloituvat. Koteloista kuoriutuvat aikuiset kirjanpainajat.
Kirjanpainajat saavat aikaan puiden nestevirtausten katkeamisen ja siten puiden heikkenemisen. Jos syömäkuvioita on laajasti puun rungon ympäri asti, puut kuolevat. Kirjanpainajien mukana puihin tulee myös sinistäjäsieniä, jotka osallistuvat yhdessä hyönteisen kanssa puun tappamiseen.
Keskeinen kirjanpainajien torjuntakeino on tuoreen, kuorellisen kuusipuutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä. Ellei puiden poistaminen ole mahdollista tulisi puutavara käsitellä kasvinsuojeluaineilla tai kuoria, peittää tai sadettaa kahden kuukauden ajan kesäkuun alusta lukien. Kirjanpainajatuhoja ehkäistään parhaiten istuttamalla sekametsää, missä lajeina on kuusen lisäksi myös mäntyä, metsähaapaa sekä koivua.
Kirjanpainajien saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: kennovaleskorpioni (Chernes cimicoides), Epuraea pygmaea, Medetera breviseta, Medetera dendrobaena, Medetera signaticornis, Nemosoma elongatum, kaitapehkiäinen (Nemozoma elongatum), hukkakartukas (Nudobius lentus), aitoliskokuntikas (Quedius plagiatus), havukaarniainen (Rhizophagus dispar), ruostekaarniainen (Rhizophagus ferrugineus), kämäräpihkalude (Scoloposcelis pulchella) ja isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius).
M/S Suomigracht
M/S Suomigracht on alankomaalaisen Spliethoff -varustamokonsernin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Laiva on rakennettu vuonna 2004 Stocznia Szczecińska Nowa -nimisellä telakalla, Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa Suomigrachtilla on 23 660 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. . Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam.
Suomigrachtin sisaraluksia ovat:
Isamu Akasaki
Akasaki suoritti vuonna 1952 Kyoton yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon. Sen jälkeen hän työskenteli Kobe Kogyolle, josta tuli myöhemmin Fujitsu. Akasaki siirtyi vuonna 1969 Nagoyan yliopistoon, missä hän opetti monissa eri tehtävissä ja suoritti vuonna 1964 tohtorin tutkinnon. Akasaki johti myöhemmin Matsushita Research Institute Tokyon perustutkimuksen laboratoriota, kunnes hän vuonna 1981 sai paikan Nagoyan yliopiston professorina. Meijo-yliopiston tehtäviin hän siirtyi vuonna 1992.
Puhtaaksimuuraus
Puhtaaksimuuraus tarkoittaa seinän tai muun rakenteen muurausta poltetuista tiilistä, kalkkihiekkatiilistä tai harkoista siten, että se jää ulkopinnaltaan käsittelemättömäksi, rappaamattomaksi.