cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hevaa
Historia
Venäjän vallankumouksen jälkeen Hevaa toimi kyläneuvoston keskuksena. Vuonna 1960 se liitettiin Uustian kyläneuvostoon. Lentiisi ja Murto yhdistettiin Hevaan kylään vuonna 1973. Vuodesta 1974 lähtien se kuului Harmaalan kyläneuvostoon.
Nykypäivä
Hevaan kautta kulkee Yhinmäen ja Sosnovyi Borin välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Sosnovyi Boriin ja Pietariin. Lähistöllä on entisiä kalanviljelyaltaita, joille suunnitellaan uutta käyttöä.
Elokuvavuosi 1985
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1985 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Hevaa
Nykypäivä
Kylän kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 450 henkeä. Sen ympärillä on kolme puutarhapalsta-aluetta, joissa asuu arviolta yli tuhat lomanviettäjää. Palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, lääkintäasema ja kauppa.
Elokuvavuosi 1985
Suomen katsotuimmat 1985
Suomessa ensi-iltaan vuonna 1985 tuoduista elokuvista eniten teatterikatsojia sen vuoden aikana saivat:
Sjomin
Sjomin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Morondava
Morondava on 48 400 (2014) asukkaan kaupunki Madagaskarilla Menaben alueella, jonka pääkaupunki se myös on. Kaupunki sijaitsee Morondavajoen suistossa.
Rossiterin–McLaughlinin ilmiö
thumb|400px|Rossiterin–McLaughlinin ilmiö syntyy, kun tähden editse kulkeva kohde pimentää tähdestä tulevasta säteilystä pyörimisliikkeen vuoksi sinisiirtynyttä valoa (keskellä) tai punasiirtynyttä valoa (oikealla).
Rossiterin–McLaughlinin ilmiö on pimennysmuuttujina näkyvien kaksoistähtien spektrissä havaittava ilmiö, jonka ansiosta kohteen spektrissä havaitaan vuorotellen puna- ja sinisiirtymiä. Koska tähden pyöriessä sen pinnalla oleva piste liikkuu toisessa reunassa havaitsijaa kohti ja toisessa reunassa poispäin, näiltä reuna-alueilta tulevassa säteilyssä syntyvässä säteilyssä on nähtävissä sinisiirtymä tai punasiirtymä.
Rossiterin–McLaughlinin ilmiö syntyy myös eksoplaneettojen ylikulkujen yhteydessä. Kaksoistähdestä poiketen planeetan läpimitta on kuitenkin tähteen verrattuna pieni, joten ilmiö on hyvin vaikea havaita. Se on kuitenkin onnistuttu mittaamaan eksoplaneettojen HD 209458 b ja HD 189733 Ab ylikuluissa.
Metakieli
Metakieli on logiikassa ja kielitieteessä kieli, jota käytetään silloin, kun kieli itsessään on tutkimuskohteena. Metakielen avulla voidaan esittää väitteitä tutkimuskohteena olevasta kielestä eli objektikielestä. Esimerkiksi logiikassa metaloogiset väitteet jostakin objektikielestä muotoillaan metakielellä ja todistetaan metakielen avulla suoritetulla päättelyllä.
Metakielenä voidaan käyttää esimerkiksi jotain luonnollista kieltä (kuten suomen kieltä). Metakieliset ilmaisut erotetaan objektikielisistä esimerkiksi sijoittamalla objektikieliset ilmaisut lainausmerkkeihin.
Esimerkkejä
esittää väittämän propositiologiikan kielellä ilmaistusta objektikielen lauseesta.
Metakielinen lause
esittää väittämän suomenkielisestä objektikielen lauseesta.
Metakielenä kummassakin esimerkissä on suomen kieli.
Tietojenkäsittelyssä ja tietotekniikassa
Tietojenkäsittelyssä ja tietotekniikassa metakieli on täsmäkieli ohjelmien generoimiseen tai muuntamiseen. Metakieltä käytetään metaohjelmoinnissa ja ohjelmointikielien kuvailemiseen. Backus–Naur-muoto (BNF) on yksi metakieli. BNF-muotoa voidaan käyttää kääntäjän kääntäjän kuten YACC-ohjelman kanssa.
Harri Pursiainen
Harri Olavi Pursiainen (s. 17. marraskuuta 1957 Kuopio) oli liikenne- ja viestintäministeriön kansliapäällikkö huhtikuuhun 2021 asti.
Koulutus
Pursiainen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion Puijonlaakson lukiosta 1976 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1979 pääaineenaan hallinto-oikeus.
Ura
Pursiainen toimi tie- ja vesirakennushallituksessa lakimiehenä 1979–1984. Hän siirtyi liikenneministeriön nuoremmaksi hallitussihteeriksi 1984. Sen jälkeen hänet on nimitetty ministeriön vanhemmaksi hallitussihteeriksi 1985, hallitusneuvokseksi 1992.
Vasknarva
Vasknarva, ensi alkuun Vastne-Narva, myös Sõrenets tai Sõrinets, kirjoitusasu Syrenets; myös "Gorod Sõrensk" (Sõrentskin kaupunki) , myöhemmin kauppala "Sõrenets" (myös , uuden linnoituksen rakentamisen myötä vuodesta 1427 Nyslott ( t. Nyschlott)  , alkaen v. 1630 Wassanarua ja  v. 1726 Wasknarw on kylä Peipsin suurjärvestä alkavan Narvanjoen yläjuoksun  vasemmalla rannalla Itä-Virumaan maakunnassa, Virossa.
Vasknarva historiallisine rajalinnoituksineen sijaitsee lähellä Viron ja Venäjän välistä rajaa, joka kulkee joen keskellä. Kylä kuului Alajõen kuntaan vuoteen 2017, jolloin se Viron kuntauudistuksien yhteydessä liitettiin Alutagusen kuntaan.
Joidenkin lähteiden mukaan Pietari I:n hallituskautena tämä oli ujesti- eli kihlakunnan kaupunki ja jossain vaiheessa Viron ensimmäisen tasavallan aikana Vasknarva oli sen verran iso taajama, että se oli saada kaupunginoikeudet takaisin. Venäläisamerikkalainen kirjallisuustieteilijä Temira Pachmuss on syntynyt Vasknarvassa.
Harri Pursiainen
Ura
Pursiainen toimi valtion edustajana Yleisradion hallintoneuvostossa ja hallituksessa 1985–1989. Hän työskenteli Euroopan komission tietoyhteiskunta-asioista vastaavalla pääosastolla 1994 ja toimi Euroopan unionin neuvoston teletyöryhmän ja audiovisuaalisen työryhmän puheenjohtajana 1999.
Vasknarva
Nykyisin kylässä on arvioltaan 100 taloutta ja paikallisten ihmisten elinkeino on suurelta osin riippuvainen kalastuksesta. Säilynyt on noin 100 yksikerroksista taloa, jotka talvisin ovat tyhjillään. Kesäisin kylän asukasmäärä nousee yli kahteensataan, koska silloin Vasknarvassa asuu paljon Itä-Virumaan kaupungeista saapuneita asukkaita, jotka jossain vaiheessa ovat joutuneet lähtemään töihin muille paikkakunnille. Nähtävyyksistä kylässä on vielä pyhän profeetan Elia Tisbeläisen muistolle pyhitetty ortodoksinen skiitta, joka kuuluu Kuremäellä sijaitsevaan Pühtitsan nunnaluostariin, monumentti-muistomerkki suuren isänmaallisen sodan sankareille, teutonien ritarikunnan linnoituksen eli Neuschlossin rauniot, rajavartiosto, kauppa ja kätevä venelaituri.
Harri Pursiainen
Ura
Pursiainen on ollut Suomen osapuolen Saimaan kanavan kanavavaltuutettu 1. tammikuuta 2007 lukien. Hän johtaa muun muassa viestintähallinnon, radiohallinnon ja lehtiasiain neuvottelukuntia. Hän johtaa myös Saimaan kanavan komissiota ja on toinen Helsingin seudun maankäyttö- ja liikenneneuvottelukunnan puheenjohtajista sekä jäsen muun muassa turvallisuuskomiteassa ja valtion työnantajapolitiikan neuvottelukunnassa.
Vasknarva
Pinta-alaltaan joko 17,47 tai 54 km²:n kokoinen Vasknarva sijaitsee Alutagusen kansallispuistoon kuuluvien Agusalun luonnon-, Smolnitsan ja Struugan maisema- ja Narvanjoen yläjuoksun suojelualueilla.
Harri Pursiainen
Muu toiminta
Poliittisesti sitoutumaton Pursiainen on kirjoittanut kolumneja mm. digitaalitaloudesta sekä viestintä- ja liikennepolitiikasta eri lehtiin ja julkaisuihin, säännöllisesti mm. Tietoviikkoon, Talous-Sanomiin, Kauppalehteen ja Savon Sanomiin.
Vasknarva
Kylän synty
Pyhän Yrjön yön kansannousun jälkeen ostettuaan Tanskan kuninkaalta Valdemar IV Atterdagilta sekä Harju- että Virumaan, ritarikunnan ristiretkeläiset päättivät linnoittaa siirtokuntansa itärajat. Ensin vuonna 1345 Liivinmaan ritarikunta teki Narvan vähälinnan pienestä kastellista voimakkaan konventtirakennuksen eli esilinnan. Muutamaa vuotta sen jälkeen vuonna 1349 ritarimestari Goswin von Guericke rakennutti ensimmäisen, oletettavasti puisen linnan Liivinmaan koillisrajalle Narvanjoen yläjuoksun korkealle hiekkarannalle. Näin estettiin laivaliikenne Narvanjoella sekä meren puolelta että Peipsijärveltä. Tämän alkuperäisen linnan tuhosi samana vuonna pihkovalaisten armeija tai toisen version mukaan, sen polttivat vastarannan kalastajat. Tallinnan käsityöläisten sanottiin kunnostaneensa linnoitusta vuosisadan ajan venäläisten joukkojen ei pelkästään jatkuvasti estäessä rakennustöiden valmistumista, vaan silloin tällöin valloittaessa paikkakunnan itselleen.
Harri Pursiainen
Ansiomerkit
Pursiaiselle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki, sotilasansiomitali, Rajavartiolaitoksen ansioristi, moottoriliikenteen ansiomitali ja Viestiristi.
Vasknarva
Kylän synty
Kuten käy ilmi flaamilaisen diplomaatin Guillebert de Lannoyn talvella vuonna 1413 muistiinpanoihinsa kirjoitetusta:
Vasknarvan linnoituksen ympärille syntyi 1500-luvulla Peipsijärven venäläisten asuttama tienvarsi- ja kalastajakylä, joka hallinnollisesti oli noina vuosisatoina valtion omistuksessa olevan Jaaman kartanon sivukartano. Nimellä Sõrenets tai Serenez kylää mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1416. Väestö koostui pääosin ulkopuolelta muuttaneista, jotka jäivät asumaan kylään pelastuakseen venäläisten maanomistajien orjuudesta tai he olivat venäläisiä toisinajattelijoita ja asepalveluksesta kieltäytyjiä. Täällä he piiloutuivat kutsunnoilta asepalvelukseen hyödyntäen tosiasiaa, että vuoteen 1797 asti laki vapautti Prinarovskyn eli Narvan lähialueella oleskelijat maanpuolustusvelvoitteesta. Väestö harjoitti pääasiassa maataloutta. Poikkeuksen muodostivat maattomat mm. Sõrenetsin ja Skamjan kylien asukkaat, jotka joutuivat harjoittelemaan muuta työtä: ompelemaan saappaita, kalastamaan, käymään kaupungeissa rakennustöissä ja harjoittamaan puutarhanhoitoa.
Joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1558 alkaneen Liivinmaan sodan osana käydyn Narvan valtauksen jälkeen "Moskovan suurruhtinaan historiakirjoituksiin” merkittiin:
Kaupungissa eli tuolloin niin saksalaisia kuin latvialaisia asukkaita, jotka tunnustivat Venäjän hallituksen maan lailliseksi hallitsijaksi. Tämän jälkeen metropoliitta Makari on kirjoittanut Venäjän kirkon historiaan:
Sõrensk kuului Moskovan suuriruhtinaalle ja Venäjän hallitsijalle Iivana Julmalle 23 vuotta. Vaikka Liivin sodan päättäneen Yam-Zapolskyn t. Jam Zapolskin aseleposopimuksen yhteydessä Venäjän tsaari omassa 29. kesäkuuta 1581 kirjoitetussa kirjeessään Puolan kuninkaalle Stefan Batorylle oli vaatinut, että neljä linnaa, sh. Neishlos (Vasknarva) jää venäläisten käsiin, silti se siirtyi ruotsalaisille. Vuonna 1656 tsaari Aleksei Mihailovitš valtasi Vasknarvan ja joulukuussa 1658 tehty Vallisaaren aselepo antoi Vasknarvan vielä kolmeksi vuodeksi venäläisille. Vuonna 1661 aselevon päätyttyään linnoitus palautui entisille omistajille. Itse Venäjän keisarin Pietari I:n väitetään pistäytyneensä Vasknarvassa vuonna 1704, jolloin hän lähti leiristä Narvassa päästäkseen Dorpatiin. Hänen päiväkirjansa (sivun 90) mukaan hän ratsasti tuolloin pitkin ns. kuivaa reittiä Sõrenskiin ja Peipsijärven yli ruotsalaisella huviveneellä, joka oli linnoituksen lähellä sijaitsevassa satamassa. Vuonna 1704 Sõrenets (Vasknarva) siirtyi Venäjälle ja Pietari I:n asetuksella se julistettiin Ingermanlandijan kuvernementin kihlakuntakaupungiksi, joka kuului jälkikirjoituksella  Šlisselburgin voivodikuntaan. Kaupunkina Sõrenets pysyi vuoteen 1780 asti, jolloin Katariina Suuri toteutti Venäjän valtakunnan uuden jaon provinsseihin, Sõrenets menetti kaupunkioikeutensa ja siitä tuli kylä. Asukkaita kylässä oli 1700-luvulla mm. vuonna 1783 noin 400 ja sata vuotta myöhemmin v. 1873 noin 870. Vaivaran kihlakunnan Vasknarvan kunta (myös Sõrenetsin kunta; ) perustettiin vuonna 1892. 1800-luvun lopulla Sõrenetsissä oli noin 200 taloa, joissa asui yli 1000 ihmistä. Sotien välisenä aikana vuonna 1934 kylässä eli n. 830 asukasta ja v. 1939 kunnallisuudistuksella perustettiin uusi Vasknarvan kunta, joka pysyi vuoteen 1950 asti. Kylä oli tyypillinen Peipsirannan kylä, jossa järvi on ns. ”pääkatu”, jossa vierivieressä seisoi sata puista yksikerroksista taloa. Lähes kaikki kylän tämänhetkiset noin 40 vakituista asuntoa kuuluvat venäläisväestölle.
Kylässä tapahtunutta
Tulvat olivat Sõrenetsissä yleisiä ja etenkin keväällä, jolloin Peipsijärven pinta nousi merkittävästi. Vuonna 1923 Narvanjoki ylitti kaikkialla tulvarajansa ja peitti alleen monia rannikkokyliä. Tuona vuonna Sõrenetsissä karja evakuoitiin virolaisille tiloille. Järven vesi tulvi kylän hautausmaalle ja paikkakunnan asukkaat katselivat kauhuissaan, kuinka arkut kuolleiden kanssa kelluivat rikkoutuneina vesien nopeassa juoksussa. Vuonna 1929 Narvanjoen yläjuoksun länsirannalle rakennettiin noin 660, 570 ja 220 metriä pitkät aallonmurtajat ja itärannalle 1420 metriä pitkä pato. Tämän vesirakennusjärjestelmän tavoitteena oli estää rannikkoa pitkin kulkevan hiekan valuminen lähteellä sijaitsevalle hiekkamatalikolle ja keskittää veden virtaus joen sisään kaventamalla ja syventämällä sen uomaa. Näitä Peipsijärven pohjoisosaan rakennettuja aallonmurtajia ja patoa pidetään Viron suurimpina sisävesirakennelmina. Alue on nykyään soinen, järviruokovaltainen ja heinäkasvivarannon peittämää luhtaa avovesialueineen. Ensimmäisen aallonmurtajan eteen on kertynyt kolmion muotoinen sedimenttialue, jossa on dyynejä. Dyynialue on suosittu lomakohde paikallisten keskuudessa. Itse täytepenkereet ovat melko hyvässä kunnossa, mutta monin paikoin ne ovat hautautuneita hiekkaan tai ovat kasvillisuuden peitossa. Ensimmäisen aallonmurtajan viereisen uuteen venesatamaan liittyy sataman vesialueen ruoppaustyöt, satama-alueen laiturin, veneluiskan ja rantojen tulvavallien rakentaminen, satamayhteyden parantaminen Narvanjokeen ja kelluvien laiturien asennustyöt ja alueen elämän odotetaan vilkaistuvan.
Myös toistuvat tulipalot aiheuttivat Sõrenetsille paljon haittaa. Vuonna 1832 paloi 46 taloa. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin tai joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1892 kylässä syttyi tuhoisampi tulipalo, jossa paloi 64 taloa. Vuonna 1901 tapahtuneen tulipalon seurauksena yli 400 ihmistä menetti kotinsa ja 82 taloa paloi, mukaan lukien vuonna 1864 rakennettu seurakuntakoulurakennus, kuoli kotieläimiä ja loukkaantui monia asukkaita. Sõrenetsissa iltapäivällä 24. toukokuuta 1939 tapahtuneesta tulipalosta Päewaleht kirjoitti pari päivää myöhemmin kuin äärimmäisestä huolimattomuudesta alkunsa saaneesta palo-onnettomuudesta, jolloin varttitunnissa 30 rakennusta oli liekeissä.
Juan Coca
Puerto Ricon maajoukkueessa Coca debytoi tammikuussa 2012 ottelussa Nicaraguaa vastaan. Hän on osallistunut joukkueen kanssa vuoden 2014 Caribbean Cupin ja vuoden 2018 MM-kilpailuiden karsintoihin.
Tauno Lehtihalmes
Lehtihalmeen vanhemmat olivat ylityönjohtaja Ivar Lehtinen ja Hilja Maria Kivinen. Lehtihalmes suoritti teatteriopintoja vuosina 1932–1936, minkä jälkeen hän toimi muun muassa Kuopion yhteisteatterin johtajana 1953–1965 ja kirjoitti näytelmiä. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1972.
Hän oli naimisissa 1940–1943 Toini Vennolan (k. 1943) ja vuodesta 1945 lähtien Paula Räsäsen kanssa.
Näytelmä- ja kuunnelmakäsikirjoituksia
Lehtihalmeen tuotantoon kuuluu myös kuunnelmia, lehtiartikkeleita ja suomennoksia, joita on julkaistu muun muassa antologioissa.
Bosepreviiri
Bosepreviiri (C27H45N5O5) on peptidomimeettinen eli peptidien rakennetta ja ominaisuuksia matkiva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty lääketieteessä hepatiitti C -infektioiden hoitoon, mutta se vedettiin markkinoilta vuonna 2015.
Ominaisuudet ja käyttö
Bosepreviiri sitoutuu hepatiittiviruksen NS34A-proteaasiin ja muodostaa kovalenttisen sidoksen entsyymin aktiivisen kohdan seriiniaminohapon kanssa. Tällöin entsyymin toiminta estyy ja se ei kykene pilkkomaan erästä viruksen polyproteiinia pienemmiksi viruksen lisääntymisen kannalta olennaisiksi proteiineiksi. Yhdiste on tehokkain HCV-1-genotyyppiä vastaan, ja genotyyppejä HCV-2 ja HCV-3 vastaan teho on heikompi. Resistenssin kehittymisen ehkäisemiseksi bosepreviiriä käytettiin yhdistelmänä ribaviriinin ja pegyloidun interferoni-α:n kanssa. Bosepreviiri hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionissa ja Yhdysvalloissa vuonna 2011. Se vedettiin markkinoilta vuonna 2015 uudempien ja tehokkaampien lääkkeiden kuten sofosbuviirin tultua myyntiin.
Haittavaikutukset
Tyypillisimmät bosepreviirin aiheuttamat haittavaikutukset ovat huonovointisuus, oksentelu, ripuli, ihottuma ja luuydintoksisuudesta aiheutuva anemia.
Toliara
Toliara (tunnetaan myös nimellä Toliary; entinen nimi Tuléar) on 114 400 (2007) asukkaan kaupunki Madagaskarilla. Se on Atsimo-Andrefanan alueen pääkaupunki.
Sevel
Sevel SpA (Société Européenne de Véhicules Légers tai Società Europea Veicoli Leggeri) on hyötyajoneuvojen valmistaja, jonka omistaa monikansallinen autonvalmistaja Stellantis. Sen tuotteet myydään pääosin Fiat-, Peugeot- ja Citroën-merkkisinä.
Sevel Sud
thumb|250x250px|Kolmannen sukupolven Fiat Ducato. Yhtiön ensimmäistä tehdasta, joka sijaitsee Italian Atessassa, kutsutaan nimellä Sevel Sud. Fiatin isännöimä tehdas päätettiin perustaa vuonna 1978, ja vuonna 1981 se tuottikin jo 350 autoa päivässä. Nykyään tehtaan tuotantokapasiteetti on yli 300 000 autoa vuodessa, ja se työllistää yli 5 200 työntekijää.
Automallit
Sevel Sud valmistaa isokokoisia pakettiautoja ja kevyitä kuorma-autoja. Tehtaan nykyisiin malleihin kuuluvat:
Petsamo (täsmennyssivu)
Petsamo tarkoittaa seuraavia asioita:
Sevel
Automallit
Aiemmin tehtaalla on valmistettu seuraavia malleja:
Petsamo (täsmennyssivu)
Katso myös
Печенга (значения)
Sevel
Sevel Nord
thumb|250x250px|Kolmannen sukupolven Fiat Scudo. Ranskassa, Valenciennesin lähellä sijaitsee Sevelin toinen tehdas, Sevel Nord. Tehdas perustettiin vuonna 1993 entisen Chryslerin tehtaan tiloihin ja tuotanto alkoi vuonna 1994. Tehdas työllistää noin 4 400 työntekijää, ja sen tuotantokapasiteetti on noin 190 000 autoa vuodessa. Vuonna 2005 se tuotti yhteensä 151 100 autoa, joista 65 105 oli tila-autoja ja 85 995 pakettiautoja. Tila-automallisto uusittiin vuonna 2002, ja pakettiautomallisto alkuvuodesta 2007.
Automallit
Sevel Nord valmistaa pieniä paketti- ja tila-autoja. Siellä valmistettiin aiemmin myös Eurovan-mallisarjaa.
Kalle Väänänen
Kaarle Viktor (Kalle Vihtori) Väänänen (22. maaliskuuta 1888 Kuopio – 12. elokuuta 1960 Lahti) oli suomalainen kirjailija ja oppikoulun opettaja.
Henkilöhistoria
Väänäsen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Kaarlo Vilho Väänänen ja Maria Niskanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1915. Väänänen toimi luonnoonhistorian ja maantieteen opettajana Viipurin uudessa yhteiskoulussa 1922–1929, Viipurin tyttölyseossa 1929–1945 ja Lappeenrannan lyseossa 1945–1952. Talvi- ja jatkosodan aikana Väänänen oli viihdytysjoukoissa. Vuosina 1945−1947 Väänänen oli komennettuna opettajaksi Valtion sisäoppilaitokseen (”Internaatti”) Niinisalon varuskuntaan. Väänänen oli naimisissa Alma Maria Vanamon (ent. Vilander) kanssa vuosina 1912–1945. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin 1948 Kerttu Vainion (ent. Grönlund) kanssa.
Teoksia
Väänänen kirjoitti myös nimimerkeillä K. V., Korsukolportööri ja Laulajapoika. Osassa teoksiaan hän käytti savon murretta. Hän laati myös luonnon- ja maantieteellisten kirjojen arvosteluja ja pakinoita sekä suomennoksia, mm. Wilhelm Buschin teoksista.
Esta é a Nossa Pátria Bem Amada
Esta é a Nossa Pátria Bem Amada on Guinea-Bissaun kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut guineabissaulainen vapaustaistelija Amílcar Cabral. Siitä tuli maan kansallislaulu 1974. Laulu oli myös Kap Verden kansallislaulu vuoteen 1996, jolloin se sai oman hymnin, Cântico da Liberdade.
Darth Maul
Darth Maul, myöhemmin vain Maul, on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy George Lucasin luomassa Tähtien sota -universumissa. Hän oli sith-lordi ja Darth Sidiousin ensimmäinen oppilas, joka osasi käyttää kaksiteräistä valosapelia. Elokuvassa Tähtien sota: Episodi I – Pimeä uhka häntä näytteli Ray Park, mutta hänen äänenään oli Peter Serafinowicz. Darth Maul esiintyi myöhemmin animaatiosarjoissa Star Wars: The Clone Wars ja Star Wars Rebels, ääninäyttelijänään Samuel Witwer.
Pimeä uhka
Darth Maul esiteltiin elokuvassa Tähtien sota: Episodi I – Pimeä uhka. Hän sai Darth Sidiousilta tehtävän vangita Naboon kuningattaren Padmé Amidalan. Tatooinella hän kohtaa Qui-Gon Jinnin lähellä kuningattaren tähtialusta. Anakin Skywalkerin noustua alukseen ja aluksen tultua lähemmäksi, Qui-Gon pakenee taistelusta. Tämän jälkeen Maul lähtee Naboolle, jonka Kauppaliitto oli vallannut. Qui-Gon sekä Obi-Wan Kenobi kohtaavat myöhemmin Maulin valosapelitaistelussa yhtä aikaa. Maul onnistuu tappamaan Qui-Gonin ja Obi-Wan melkein putoaa reaktorikuiluun. Mutta Voiman avulla hän nostaa itsensä takaisin ylös ja käyttää Voiman avulla saamaansa Qui-Gonin valosapelia katkaistakseen Maulin kehon keskeltä kahtia. Maulin kehon molemmat puolikkaat putosivat reaktorikuiluun ja hänen oletettiin kuolleen.
The Clone Wars
Animaatiosarjan Star Wars: The Clone Wars kolmannella tuotantokaudella paljastettiin Maulin taustatarina. Hän oli yksi Yöveljien klaanin sotureista planeetta Dathomirilla, jotka palvelivat planeettaa hallitsevaa noitamaista järjestöä nimeltä Yösiskot. Maulin tatuoinnit olivat perinteisesti Yöveljien käyttämiä (vaikka aiemmat lähteet väittivät niitä sith-tatuoinneiksi). Yösiskojen johtaja, äiti Talzin, antoi Maulin nykyisen olinpaikan selvittämisen tehtäväksi tämän veljelle Savage Opressille, jonka kreivi Dooku otti uudeksi oppilaakseen Asajj Ventressin tilalle.
Neljännellä kaudella Dookua vastaan kääntynyt Opress löytää Maulin, joka oli menettänyt järkensä ja muistinsa siitä asti kun Obi-Wan oli voittanut hänet. Hän oli myös rakentanut itselleen mekaaniset hämähäkkimäiset tekojalat. Opress vie Maulin Dathomirille, jossa Talzin muotoili tekojalat uudelleen (kahdeksi normaaliksi tekojalaksi) ja palautti Maulin järjen. Maul sai tietää Kloonisotien alkaneen ilman häntä ja päätti Opressin avustuksella kostaa Obi-Wanille. Maulin ensimmäinen yritys on planeetta Raydonialla sijaitsevassa kylässä, mutta Ventress esti aikeet saadakseen Opressista luvatun palkkion. Obi-Wan ja Ventress lähtevät jäädessään alakynteen ja samalla jedit tulevat tietoisiksi Maulin selviytymisestä.
Viidennellä kaudella Maul ja Opress alkavat muodostaa omaa rikollisimperiumiaan. He värväävät planeetta Florrumilla weequay-rotuun kuuluvan piraatti Jiron ja tämän ryhmän, jotka kääntyvät johtajaansa Hondo Ohnakaa vastaan. Maul kohtaa jälleen valosapelitaistelussa Obi-Wan ja Opress surmasi jedimestari Adi Gallian. Mutta Hondo otti miehistönsä takaisin hallintaansa, Opress menetti toisen kätensä ja Maulin alus vaurioiutui. Maul ja Opress pakenivat pelastuskapselin avulla ja lopulta heidät löysi mandalorelainen nimeltä Pre Vizsla, joka johti järjestöä nimeltä Kuolonkaarti. Maulin saatua uudet tekojalat ja Opressin saatua tekokäden, Maul suostuu auttamaan Vizslaa Mandaloren valloittamisessa. Hän kokoaa rikollisjärjestön nimeltä Varjokollektiivi, johon liittyvät myös hutt Jabban kätyrit sekä Mustan auringon ja Pyken rikollissuvut.
Maul auttoi Vizslaa lavastamaan hyökkäyksiä, joiden pysäyttämisellä Vizsla sai itsensä näyttämään sankarilta kansan silmissä. Mutta Vizsla petti Maulin, joka haastoi tämän kaksintaisteluun ja voitti. Maulista tuli Kuolonkaartin uusi johtaja, mutta Bo-Katan Kryze ja kaikki muut Vizslalle uskollisina pysyneet pakenivat. Maul osasi odottaa herttuatar Satine Kryzen pakoa vankilasta ja jedeille lähetettyä avunpyyntöä. Maul surmaa Satinen Obi-Wanille tullessa pelastamaan tätä. Myöhemmin Darth Sidious saapui itse Mandaloreen. Hän oli vaikuttunut Maulin selviytymisestä, mutta näki Maulin nousseen hänen vastustajakseen. Hän kohtaa valosapelitaistelussa sekä Maulin että Opressin. Taistelun päätteeksi Sidious surmasi Opressin ja voittaa helposti myös Maulin, joka aneli armoa. Sidious kuitenkin kiduttaa häntä Voimasalamoilla, mutta kertoo ettei aikonut tappaa entistä oppilastaan, vaan sanoi hänellä olevan muuta käyttöä hänelle.
Seitsemännellä kaudella Maul oli paennut Sidiousin käsistä. Hän oli menettänyt suurimman osan Varjokollektiivin jäsenistä, mutta osa mandalorialaisista sekä Pyke-syndikaatista ja Mustasta auringosta olivat palanneet Maulin liittolaisiksi ja uutena liittolaisena Varjokollektiivissä oli rikollissyndikaatti Crimson Dawn. Lopulta hän palasi takaisin Mandalorelle missä hän kasvatti armeijan nimeltä Mandaloren superkommandot. Ahsoka Tano ja Bo-Katan pyysivät Tasavallalta apua planeetan piirittämiseksi sekä Maulin ja superkommandojen pysäyttämiseksi, jolloin Anakin Skywalkerin ehdotuksesta paikalle lähetettiin 501. legioonasta erilliseksi osastoksi jaettu ”332. komppania”, jonka komentajaksi kapteeni Rex ylennettiin. Paikan päällä paljastui, että Maulin suunnitelma oli houkutella Anakin luokseen estääkseen Sidiousin aikeet tehdä Anakinista uusi oppilaansa. Ahsoka kohtasi Maulin kahdessa valosapelitaistelussa ja vangitsi hänet. Matkalla takaisin Coruscantiin kloonisotilaat saavat käskyn 66 ja Ahsoka vapauttaa Maulin, jotta saisi aikaa poistaa Rexin estäjäsirun ja paeta hyökkäysristeilijältä. Maul tuhoaa Voiman avulla risteilijän hyperajomoottorin ja yrittää paeta ainoalla ehjällä Nu-luokan sukkulalla. Ahsokan on annettava Maulin paeta päästäkseen Rexin kanssa pakoon ainoalla ehjällä Y-siipipommittajalla.
Rebels
Maul teki paluun animaatiosarjan Star Wars Rebels toisen tuotantokauden päätösjaksossa "Oppilaan kohtalo". Hän oli tehnyt pakkolaskun sithien muinaiselle planeetalle Malachoriin, jossa häntä jäljitti inkvisiittori nimeltä Kahdeksas veli. Ezra Bridger löytää hänet ja Maul kertoo haluavansa kostaa Sidiousille itsensä ja veljensä puolesta. Hän johdattaa Ezran sith-temppeliin, jonka sisältävän holokronin hän kertoo voivan sithien voittamiseen tarvittavaa tietoa. Ezran mestarin, Kanan Jarrusin, sekä Ahsoka Tanon tultua paikalle nelikko päätyy taisteluun Kahdeksatta veljeä sekä kapinallisia jo pidemmän aikaa jahdanneita inkvisiittoreita, Viidettä veljeä ja Seitsemättä sisarta, vastaan. Inkvisiittoreiden peräännyttyä hän suostuttelee jedit avukseen, koska hänellä ei ole voimia tuhota Darth Vaderia yksin. He kohtaavat inkvisiittorit uudelleen, jolloin Maul surmaa heistä kaksi ja Kahdeksas veli putoaa kuolemaan pakoyrityksensä aikana. Sitten Maul paljastaa aikovansa tehdä Ezrasta itselleen oppilaan. Hän sokaisee Kananin ja huijaa Ezran aktivoimaan temppelin, joka on todellisuudessa sithien muinainen taisteluasema ja superase. Ahsoka heittää hänet syrjään, mutta Maul selviää ja myöhemmin, kun temppeli on romahtanut, hän pakenee Kahdeksannen veljen TIE-hävittäjällä.
Kuukausia Malachorin tapahtumien jälkeen, Kananin ja Ezran ollessa suorittamassa tehtävää, Maul hyökkäsi Ghostiin ja otti muun miehistön panttivangeikseen. Hän vaatii itselleen sith-holokronia ja Kanin jediholokronia. Kananin hakiessa sith-holokronia Maul etsi jediholokronia ja luotasi Voiman avulla Hera Syndullan mieltä sen löytämiseksi. Hän myös estää kapinallisten pakosuunnitelman ja vie heidän Ulkokehällä sijaitsevalle asemalle odottamaan jedien paluuta. Hän ohjeistaa Ezraa avaamaan jediholokronin ja avaa itse sith-holokronin. He yhdistävät holokronit ja näkevät näkyjä: Ezra siitä miten voittaa sithit ja Maul oman näkynsä. Ezran murrettua yhteyden syntyy räjähdys, jonka jälkeen Maul pakenee toistaen sanoja "Hän elää." Ezra itse muisti näystään vain planeetan, joka kiersi kahta aurinkoa.
Matti Honkala (taidemaalari)
Teuvo Matias ”Matti” Honkala (5. tammikuuta 1942 Haapavesi – 7. heinäkuuta 2011 Raasepori) oli suomalainen galleristi ja taidemaalari.
Darth Maul
Rebels
Ezran nähtyä näkyjä Maulista Maul ilmestyy jonkin ajan kuluttua kapinallisten Chopper-aseman luokse planeetta Atollonilla. Koska holokronit vaurioituivat räjähdyksessä, hän oli löytänyt toisen keinon saada loput tarvitsemansa tiedot. Hän vie Ezran mukanaan Dathomiriin ja käyttää yhtä Yösiskojen loitsuista yhdistääkseen väliaikaisesti Ezran mielen ja oman mielensä. Loitsun jälkeen Maul saa selville, missä hänen etsimänsä henkilö on. Ezra, joka etsii yhä keinoa sithien tuhoamiseksi, saa selville, että Maulin etsimä henkilö on Obi-Wan Kenobi.
Maul pääsi lopulta Tatooinelle, mutta ei löytänyt Obi-Wania. Niinpä hän odotti Ezran saapumista, toivoen, että tämä johdattaisi hänet Obi-Wanin luokse. Maulin suunnitelma toimi, mutta hän ihmetteli, mitä Obi-Wan teki Tatooinella. Lopulta hän tajusi tämän suojelevan jotakuta ja he aloittivat valosapelitaistelun. Obi-Wan muisti liikkeet, joilla Maul oli tappanut Qui-Gonin ja onnistui torjumaan Maulin hyökkäyksen ja haavoittamaan häntä kuolettavasti. Ennen kuolemaansa Obi-Wanin käsivarsille Maul kysyi oliko suojeltu henkilö todellinen Valittu. Kun Obi-Wan vastasi kyllä, Maul sanoi "Hän kostaa puolestamme".
Solo: A Star Wars Story
Ennen Rebelsin tapahtumia sijoittuvassa antologiaelokuvassa Solo: A Star Wars Story Maul teki lyhyen esiitymisen, kun hän paljastuu Crimson Dawnia johtaneen Dryden Vosin toimeksiantajaksi. Drydenin ylin luutnantti Qi’ra kertoo hänelle Drydenin kuolemasta, minkä johdosta Maul nimeää Qi’ran tämän seuraajaksi ja pyytää häntä tulemaan Dathomirille. Pimeässä uhassa näytellyt Ray Park palasi Maulin näyttelijäksi, Sam Witwerin ääninäyttelessä hahmoa.
Sarjakuvat
Sarjakuva Darth Maul: Son of Dathomir kertoo Maulin vaiheista The Clone Warsin viidennen ja seitsemännen tuotantokauden välillä. Tapettuaan Savage Opressin, Darth Sidious oli vienyt Maulin separistien vankilaan, missä kreivi Dooku kidutti häntä saadakseen tietoja Varjokollektiivistä. Mandaloren pääministeri Almec järjesti Maulin vapaaksi ja Maul palaa Zanbariin jatkaakseen Kuolonkaartin johtamista. Kenraali Grievous ja taisteludroidit kuitenkin seuraavat häntä ja taistelun jälkeen Maul seuraajineen joutuu pakenemaan. Maul saapuu Dathomirille kommunikoimaan ruumiillisesta olomuodostaan luopuneen äiti Talzinin kanssa (joka paljastuu Maulin biologiseksi äidiksi) sekä houkuttelemaan Sidiousin paikalle vangitsemalla Dookun ja Grievousin. Suunnitelma toimii ja Talzin onnistuu saamaan fyysisen olomuotonsa takaisin, mutta uhraa itsensä, jotta Maul pääsisi pakoon Sidiousilta. Ainoastaan pieni osa mandalorialaisista jatkoi yhä Maulin liittolaisina, sillä huttit sekä suurin osa Pyke-syndikaatista ja Mustasta auringosta oli hylännyt Maulin.
Legends
Romaanissa Darth Plageuis tarinan nimikkohahmo lähettää oppilaansa Darth Sidiousin Dathomiriin. Paikallinen noita aistii Sidiousin vahvuuden Voimassa ja uskoo tämän olevan jedi. Hän antaa 2-vuotiaan zabrak-poikansa tämän huomaan. Ymmärrettyään, ettei Sidious olekaan jedi, hän kertoo yrittäneensä pelastaa poikansa äiti Talzinilta, joka oli surmannut Maulin isän. Sidious aistii pojan olevan vahva Voimassa ja ymmärtää, että tästä tulisi uhka, jos saisi jedikoulutuksen. Sidious pitää Maulin salassa Darth Plagueisilta ja päättää kouluttaa tästä itselleen sith-oppilaan. Sidious aikoo kuitenkin vain käyttää Maulia uhrattavana työkaluna perillisen sijaan.
Michael Reavesin kirjoittamassa romaanissa Darth Maul: Varjojen metsästäjä Sidious kasvatti Maulin ja merkitsi tämän kehon sith-tatuoinneilla. Maul sai mestariltaan tehtäväksi tappaa poliitikkoja, rikollisjohtajia, kauppiaita ja sotaherroja.
Aaron McBriden kirjoittamassa ja Dark Horse Comicsin Star Wars: Visionaries -sarjakuvassa julkaistussa ”Old Wounds” -tarinassa Maul oli selvinnyt Naboon taistelusta ja hänen sarvensa olivat pidentyneet. Hänellä oli samantyyppiset tekojalat kuin kenraali Grievousilla. Hän jahtaa Obi-Wania ympäri galaksia kunnes muutama vuosi elokuvan Tähtien sota: Episodi III – Sithin kosto tapahtumien jälkeen, hän selvittää tiensä Tatooinelle. Maulin suunnitelma oli ensin tappaa Obi-Wan ja sitten ansaita takaisin paikkansa Darth Sidiousin alias keisarin Palpatinen oppilaana viemällä Luke hänelle ja tappamalla Darth Vader. Hän haastaa Obi-Wanin jälleen valosapelitaisteluun, mutta Obi-Wan voittaa hänet jälleen ja lopuksi Owen Lars ampuu Maulia päähän, tappaen tämän. Obi-Wan kiittää Owenia ja päättää polttaa Maulin ruumiin.
Ron Marzin luomassa ja Star Wars Tales 9 -sarjakuvassa julkaistussa ”Resurrection”-tarinassa loi Maulista kloonin korvaamaan Darth Vaderin paikan, mutta Vader voitti kloonin taistelussa ja tappoi tämän. Star Wars Tales 17 -sarjakuvan tarinassa ”Phantom Menace” iridonialaistiedemies piti Maulin aivoja elossa monia vuosia. Hän loi tästä kiinteän hologrammin toimimaan Iridonian mestaritaistelijana. Luke Skywalker kohtaa hänet ja havaitsee, että hologrammi aiheuttaa häiriöitä Voimassa ja sammuttaa lopullisesti järjestelmän, joka pitää Maulin aivot elossa.
Aiheesta muualla
Figuren aus Star Wars
Soul jazz
Soul jazz on 1960-luvulla yleinen jazz-musiikin tyylisuunta, joka on omaksunut vahvoja vaikutteita soulista, rhythm and bluesista ja gospelista. Kokoonpanot ovat pienehköjä, usein kolme tai neljä soittajaa. Aiemmin jazziin kuulumattomat urut ovat yleinen soitin soul jazzissa.
Edgar Reitz
thumb|Edgar Reitz Edgar Reitz (s. 1. marraskuuta 1932) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Morbachissa ja opiskeli ylioppilaskirjoitustensa jälkeen Münchenissä.
Soul jazz
Soul jazz kehittyi 1950-luvun lopussa. Sen syntyä on jäljitetty saksofonisti Cannonball Adderleyn San Franciscossa levyttämään live-albumiin, jonka yhteydessä levy-yhtiö Riverside Records keksi markkinoida artistia (vastoin hänen tahtoaan) soul jazzin edustajana.
Edgar Reitz
Reitz on tullut tunnetuksi varsinkin Kotiseutu (Heimat)-trilogiallaan, jonka osat ilmestyivät vuosina 1984, 1992 ja 2004. Hän oli vuosina 1968 ja 2005 tuomariston jäsenenä Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa.
Soul jazz
Muita tyylisuunnan merkittäviä edustajia ovat esimerkiksi saksofonistit Lou Donaldson, Stanley Turrentine, Eddie Harris ja Gene Ammons, urkurit Jimmy Smith, Lonnie Smith, Jimmy McGriff ja Big John Patton, kitaristit Kenny Burrell ja Grant Green sekä pianistit Horace Silver ja Les McCann.
Edgar Reitz
Rheinland-Pfalzin osavaltio myönsi Reitzille vuoden 2004 Carl Zuckmayer -mitalin. Hän on naimisissa näyttelijä Salome Kammerin kanssa.
Paul Andrea
Paul Lawrence Andrea (s. 31. heinäkuuta 1941 North Sydney, Nova Scotia, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Andrea edusti ammattilaisurallaan NHL:ssä New York Rangersia, Pittsburgh Penguinsia, California Golden Sealsia ja Buffalo Sabresia sekä WHA:ssa Cleveland Crusadersia.
NHL:ssä Andrea pelasi 150 runkosarjan ottelua tehopistein 31+49=80. WHA:ssa Andrea pelasi runkosarjassa 135 ottelua joissa teki tehopisteet 36+48=84.
Nykyisin Andrea asuu synnyinkaupungissaan Nova Scotian provinssin North Sydneyssä.
Jundallah
Jundallah, (, englanninkielinen lyhenne PRMI) on iranilainen vastarintaliike Balochistanissa. Jundallah väittää ajavansa maan sunnimuslimien asiaa. Liike toteuttaa päämääräänsä terrorismilla, muun muassa pommi-iskuin, sieppauksin ja väijytyksin. Kohteena ovat olleet muun muassa Iranin vallankumouskaartit ja poliisit.
Liikkeessä on 1 000 taistelijaa. Jundallahin sanotaan tappaneen 400 iranilaista sotilasta ja satoja siviilejä. Liike on osa belutšien vastarintaliikettä. Jundallahia väitetään Iranissa ja joskus muuallakin Yhdysvaltain salaa tukemaksi. Mutta toisaalta monet myös uskovat Jundallahilla olevan al-Qaida-kytkentöjä.
Motherland
Motherland (”Isänmaa”) on Mauritiuksen (Mauritius) kansallislaulu. Laulun on säveltänyt Philippe Gentil M.B.E. ja sen on sanoittanut Jean Georges Prosper.
Käännös
Englannissa sana ”motherland” - kirjaimellisesti 'äidinmaa' - on huomattavasti sanaa ”fatherland” ('isänmaa') yleisempi. Jälkimmäinen sana mielletään usein viittaukseksi Kolmanteen valtakuntaan eli natsi-Saksaan. Sanan ”motherland” merkitys on kuitenkin sama kuin suomen ”isänmaan”, joten olen päätynyt kääntämään sen tällä, meille tutummalla tavalla.
Dragon Models Limited
250px|right|Punavalkoisessa logossa on tyylitelty lohikäärmeen pää Dragon Model Limited (DML) on hongkongilainen pienoismallien valmistaja. Yhtiö on perustettu vuonna 1987, ja se keskittyy lähinnä 1:35 -mittakaavan sotilasajoneuvoihin ja figuureihin. Yhtiö valmistaa myös 1:6 -mittakaavan toimintahahmoja.
UHV Bulls
UHV Bulls on vehmaalainen salibandyn erikoisseura. Kaudella 2019–2020 seuran edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonan Länsirannikon lohkossa. Bulls pelaa kotiottelunsa Vehmaan liikuntahallissa. Edustusjoukkueen lisäksi UHV Bullsilla on miehissä kakkosjoukkue sekä juniorijoukkueita. Keijo Häyrinen perusti seuran 1990-luvun alussa. Häyrisen mukaan joukkueen lyhenne UHV juontaa juurensa sanoista Unihockey Vehmaa. Lisänimi Bulls taas on otettu silloiselta NBA:n suurjoukkueelta Chicago Bullsilta. Kaudella 2012–13 Bulls pelasi seurahistoriansa parhaan kauden sijoittuen runkosarjassa toiseksi, häviten mynämäkeläiselle paikallisvastustajalle SBS Wirmolle ensimmäisellä playoff- ja nousukarsintakierroksella.
Salome Kammer
Salome Kammer (s. 17. tammikuuta 1959) on saksalainen näyttelijä, laulaja ja sellisti. Hän on naimisissa ohjaaja Edgar Reitzin kanssa, jonka Heimat-trilogian kahdessa jälkimmäisessä osassa hän esiintyi Clarissa Lichtblaun roolissa.
Kammer syntyi Niddassa, Hessenissä kuudesta lapsesta neljäntenä ja muutti 8-vuotiaana perheineen Frankfurtiin. Hänen isänsä toimi protestanttipappina.
Sellistinä ja laulajana Kammer on menestynyt nykymusiikin tulkitsijana.
Philip Absolon
thumb|Philip Absolon Philip Absolon (s. 24. marraskuuta 1960) on brittiläinen taidemaalari. Hänen tuotantonsa edustaa stuckismiksi nimettyä nykytaiteen liikettä.
Absolon syntyi Erithissä, Kentissä. Hän polveutuu viktoriaanisen ajan taiteilijasta John Absolonista. Hän kärsii lukihäiriöstä. Hän opiskeli vuosina 1977–1979 Medway College of Art and Designissa, jossa hän tapasi Billy Childishin ja Bill Lewisin. Absolon jatkoi Epsom College of Artiin, mutta vuonna 1984 hän joutui Slade School of Fine Artin ja vuonna 1987 Royal College of Artin hylkäämäksi.
Absolon on ollut mukana stuckismi-liikkeen toiminnassa sen virallisesta perustamisvuodesta 1999 saakka. Hänen luonteenomaisia töitään ovat The Cornfield ja Job Club.
Absolonin töitä on ollut näytillä muun muassa Liverpoolin biennaalissa 2004. Hän on myös osallistunut stuckistien järjestämiin Turner-palkinnon vastaisiin mielenosoituksiin.
Ylimääräiset harjoitukset
pienoiskuva|YH:n aikaan lokakuussa 1939 suomalaiset joukot siirtyivät Neuvostoliiton vastaiselle rajalle. Kuvassa [[Karjalankannas|Karjalankannakselle siirtyviä joukkoja.]]
Ylimääräiset harjoitukset, YH tai ylimääräiset kertausharjoitukset olivat Suomessa vuoden 1939 lokakuussa aloitettu sotilastoimenpide. Muodoltaan YH oli armeijan kertausharjoitukset.
Kyseessä oli toisen maailmansodan syttymiseen syyskuussa 1939 liittynyt varotoimenpide ja toisaalta sillä pyrittiin myös osoittamaan Neuvostoliiton johdolle suomalaisten olevan tarvittaessa valmiita puolustamaan maataan aseellisesti. 5. lokakuuta olivat alkamassa neuvottelut Moskovassa ”konkreettisista poliittisista kysymyksistä” Neuvostoliiton johdon aloitteesta. Käytännössä neuvotteluiden sisältö tuli koskemaan muun muassa Neuvostoliiton Suomelle esittämiä aluevaatimuksia Leningradin turvallisuuden takaamiseksi. Samalla päivämäärällä Suomen puolustusministeri Juho Niukkanen hyväksyi Mannerheimin ehdotuksen suojajoukkokokoonpanoon siirtymisestä.
YH toteutettiin kahdessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa 9. lokakuuta 1939 alkaen perustettiin muun muassa suojajoukot ja eräät Venäjän-rajan lähialueiden divisioonat. Toisessa vaiheessa perustettiin ja keskitettiin loput kenttäarmeijasta 14. lokakuuta 1939 alkaen. Tätä päivää kutsutaan ensimmäiseksi varsinaiseksi YH-päiväksi. Joukkojen pääosat saatiin puolustusryhmitykseen pääosin 20. lokakuuta mennessä.
Joukkojen kannalta yli kuukauden kestäneet harjoitukset tarjosivat sotilaille mahdollisuuden tutustua sota-ajan joukko-osastoonsa, tehtäviinsä ja toimintamaastoon. Harjoitusten kuluessa myös varustettiin puolustusasemia.
Srg’an Kerim
thumb|Srg’an Kerim Srg’an Kerim (, s. 12. joulukuuta 1948, Skopje) on pohjoismakedonialainen poliitikko ja diplomaatti. Hän oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan ulkoministeri 2000 ja 2001 sekä tämän jälkeen maan Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs 2001–2003 sekä 62. YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja 18. syyskuuta 2007 alkaen.
Kerim opiskeli taloustiedettä Belgradin yliopistossa 1967–1971 ja valmistuttuaan toimi siellä pitkään kansainvälisen talouden professorina. Tohtori hänestä tuli 1982. Jugoslavian loppuvaiheissa 1980-luvun loppupuolella hän oli Makedonian sosialistisen tasavallan ulkomaankauppaministerinä ja 1989–1991 liittovaltion apulaisulkoministerinä aina Jugoslavian hajoamiseen saakka. Itsenäistyneessä Makedonian tasavallassa hänestä tuli diplomaatti ja maan suurlähettiläs Saksaan vuosiksi 1994–2000, tämän ohella hän oli suurlähettiläänä Sveitsissä ja Liechtensteinissa 1995–2000, ennen päätymistään Makedonian tasavallan ulkoministeriksi.
Hän on myös toiminut 1992–1994 ranskalaisen Copechim-Francen varajohtajana Pariisissa. Kerim puhuu tiettävästi ainakin englantia, saksaa, ranskaa ja italiaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Keväällä 2007 Srg’an Kerim nousi todennäköisimmäksi ehdokkaaksi seuraamaan paikkansa syksyllä jättävää Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajaa Haya Rashed Al Khalifaa. Hänestä tuli Keski- ja Itä-Euroopan maiden yhteinen ehdokas, maailman eri alueiden edustajat vuorottelevat puheenjohtajan virassa. Yleiskokous valitsi Kerimin yksimielisesti 24. toukokuuta. Hän aloitti tehtävässään 62. yleiskokouksen puheenjohtajana 18. syyskuuta 2007.
Arthur Calder-Marshall
Arthur Calder-Marshall (19. elokuuta 1908 – 17. huhtikuuta 1992) oli brittiläinen kirjailija. Hän käytti myös nimeä R. D. Mascott.
Calder-Marshall varttui Sussexissa ja pääsi jo nuorella iällä okkultisti Aleister Crowleyn sekä Dylan Thomasin kustantajan, runoilija Victor Neuburgin tuttavaksi. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa. Hänen tuotantoonsa kuuluu esseitä, elämäkertoja, romaaneja ja yhteiskunnallisia kommentteja.
Kalligrafia
thumb|[[Georgialainen kalligrafia|Georgialaista kalligrafiaa]]
Kalligrafia eli korutekstaus tai kaunokirjoitustaide (muinaiskreikan sanasta   ’kaunokirjoitus’ <  ’kauneus’ ja  ’kirjoittaa’) on kauniin käsinkirjoittamisen taiteenala. Kalligrafian harjoittaja on kalligrafi.
Merkitys
Itämaisessa kulttuurissa, erityisesti Kiinan taiteessa ja Japanissa, kalligrafiaa on aina arvostettu suuresti – yhtä paljon kuin maalaustaidetta. Myös islamilaisessa taiteessa kalligrafialla on ollut suuri merkitys. Näillä alueilla kalligrafia on ollut osa jokapäiväistä kulttuuria ja yleissivistystä. Länsimaissa kalligrafian merkitys ei ole keskiajan uskonnollisia kirjoituksia lukuun ottamatta ollut yhtä suuri.
Välineet
Kalligrafi tarvitsee hyvän työympäristön, kynän tai siveltimen, väriä sekä paperia. Perustarvikkeita ovat myös lyijykynä, pyyhekumi ja viivain.
Työtasoksi ihanteellinen on vähintään A2-kokoinen piirustuslauta, jonka voi kallistaa 40–60 asteen kulmaan. Tällöin kirjoittava käsi voi levätä alustalla ja työ saadaan lähelle silmien korkeutta. Kirjoittavan käden alla voi pitää suojapaperia. Istuimen tulee olla oikealla korkeudella lattiaan ja työtasoon nähden, jotta istuma-asento on rento. Valon pitää olla riittävä, mutta ei häikäisevä. Valon suunta on yläviistosta ja tekijän kätisyydestä riippuen sellainen, että käsi ei varjosta tekstiä.
thumb|Brausen 3-millinen suora tasaterä Kalligrafiassa yleisimmin käytetty kirjoitusväline on tasaterä, joka tuottaa leveitä ja kapeita viivoja vetojen suunnan ja terän asennon mukaisesti. Terä kiinnitetään kynänvarteen. Eri valmistajien terät edellyttävät usein erilaista kirjoitustekniikkaa, sillä niiden leikkaus, jäykkyys ja rakenne eroavat toisistaan. Terä voi olla suora tai viistottu kirjoittajan kätisyyden mukaan. Terän huolellinen puhdistaminen on tärkeää. Siveltimilläkin voi kirjoittaa, ja itämaisessa kalligrafiassa sivellin onkin käytetyin kirjoitusväline. Itämaiset paksut kalligrafiasiveltimet eivät kuitenkaan sovellu länsimaisen kirjaimiston kirjoittamiseen. Myös täytekyniä ja kalligrafeille sopivia huopakyniä käytetään. Kynä tai sivellin kastetaan musteeseen tai tussiin, jotka vaihtelevat peittävyydeltään ja juoksevuudeltaan.
Oikeanlainen paperi on valmiin työn kannalta tärkeä, sillä se luo työlle tunnelman värisävyllään, pintarakenteellaan, paksuudellaan, taipuisuudellaan ja läpinäkyvyydellään. Kalligrafiaan parhaiten sopivat paperit ovat käsityönä pellava- tai puuvillalumpusta valmistettuja. Erityyppiset paperit vaihtelevat imukyvyn ja pinnan karheuden suhteen, ja valinta niiden välillä riippuu usein taiteilijan omista mieltymyksistä.
Kiinalainen kalligrafia
Kalligrafia on Kiinan taiteenlajeista maalaustaiteen ohella arvostetuin. Kalligrafiaa näkee edelleen kaikkialla Kiinassa, sitä opetetaan koululaisille, alan lehtiä ja oppaita julkaistaan useita, ja kalligrafian tutkimus on oma oppialansa. Kalligrafian ja maalaustaiteen ikiaikainen yhteys perustuu siihen, että kiinalaiset kirjoitusmerkit olivat alun perin kuvamerkkejä. Kumpikin perustuu lisäksi samaan esteettiseen teoriaan, ja ne hyödyntävät myös samoja työvälineitä, sivellintä, tussia ja paperia sekä samaa sivellintekniikkaa. Moni kiinalainen taiteilija onkin ollut samalla sekä taidemaalari että kalligrafi. Kiinalaisista kirjoitustyyleistä kalligrafien suosiossa ovat etenkin kursiivi xingshu sekä hyvin vapaamuotoinen ruohokirjoitus caoshu.
Tärkeää kiinalaisessa kalligrafiassa ovat yksittäisten kirjoitusmerkkien piirrot, rakenne ja painopiste sekä kokonaissommittelu. Ehdottomia sommittelusääntöjä ei kuitenkaan ole. Kiinalaisiin kalligrafiateoksiin kuuluu oleellisesti taiteilijan sinetti. Kiinalaisen kalligrafin työvälineitä ovat "neljä aarretta": sivellin, paperi, tussi ja tussinhankauskivi.
Japanilainen kalligrafia
Japanissa harjoitettiin aluksi kiinalaista kalligrafiaa, mutta japanilaisten omien tavukirjoitusmerkkien kehittämisen jälkeen japanilainen kalligrafia kehittyi itsenäiseksi kalligrafian suunnaksi. Kalligrafia shodō eroaa japanin kielen koulukirjoittamisesta shūji.
Arabialainen kalligrafia
Arabialaista kalligrafiaa käytetään paljon islamilaisen maailman arkkitehtuurissa, koristelussa ja kolikoissa. Kalligrafia on noussut keskeiseen asemaan, koska ihmisten piirtäminen on nähty islamissa epäjumalien palvontana. Arabialaisessa kirjaimistossa on monia koristeellisia kirjoitustyylejä, joita on hyödynnetty eri aikoina ja eri tarkoituksiin, kuten kuufalainen kirjoitus, thuluth, naskh, tal’iq, nasta’liq, maghribi, diwani ja riq’a.
Länsimainen kalligrafia
Euroopan kalligrafian tunnettuja esimerkkejä ovat munkkien laatimat uskonnolliset, yleensä Raamatun tekstit. Yksi tunnetuimmista läntisen maailman kalligrafian esimerkeistä on Kellsin kirja, keskiaikainen evankeliumikäsikirjoitus, joka on esillä Dublinin Trinity Collegessa Irlannissa. Nykykalligrafeista esimerkiksi Denis Brownin monissa töissä näkyy vaikutteita Kellsin kirjasta. Suurimpana länsimaisen kalligrafian kehittäjänä 1900-luvulla pidetään englantilaista Edward Johnstonia.
Knut Kurck (täsmennyssivu)
Knut Kurki tai Knut Kurck voi tarkoittaa seuraavia:
Jeremiah Streng
Streng pelasi ensimmäisen miesten sarjaottelunsa 15-vuotiaana 29. huhtikuuta 2017, kun hänen edustamansa VIFK pelasi 1–1-tasatulokseen päättyneen Kakkosen kotiottelun Herculesta vastaan. Streng pelasi Kakkosen kaudella 2017 yhteensä 12 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Ensimmäiset kaksi Kakkosen maaliaan Streng teki 17. kesäkuuta, kun VIFK voitti kotiottelussa Villiketut 9–0. Kakkosen kaudella 2018 Streng pelasi VIFK:ssa 18 ottelua ja teki neljä maalia.
Streng siirtyi SJK:oon kaudeksi 2019. Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla 17-vuotiaana 6. huhtikuuta 2019, kun SJK voitti kotiottelussa HIFK:n 1–0. Kauden 2021 hän pelaa lainasopimuksella Helsingin IFK:ssa.
Marvin Torvic
Marvin Torvic (s. 5. tammikuuta 1988) on ranskanguayanalainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista TSV 1860 Rosenheimia. Hän aikaisemmin pelannut muun muassa PS Kemissä sekä ranskalaisen Lorientin reservijoukkueessa.
Ranskan Guayanan jalkapallomaajoukkuetta Torvic on edustanut 20 kertaa. Hän oli joukkueen mukana myös vuoden 2014 Caribbean Cupin lopputurnauksessa.