cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pekka Sammallahti
Sammallahti, Matti Leiwo, Pekka Laaksonen ja Pekka Jalkanen nauhoittivat puhuttua romanikieltä 1960- ja 1970-luvuilla. Laaksonen, Jalkanen ja Sammallahti haastattelivat laulaja Saska Borgia Sysmässä vuonna 1972. Sammallahti kirjoitti artikkelin romanikielen erityispiirteistä Zirikli-lehteen vuonna 1972 ja laati romanikielen kieliopin luonnoksen, joka jäi kuitenkin julkaisematta. Hän on tehnyt myös erittäin merkittävää työtä romanikielen kehittämiseksi muuan muassa eri komiteoissa.
Findie
thumb|350px|[[Star Wreck: In the Pirkinning (2005) on menestyneimpiä findie-elokuvia.]]
Pekka Sammallahti
Sammallahti tunnetaan myös revontulien valokuvaajana. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Suomessa vuodesta 2013 lähtien ja osallistunut yhteisnäyttelyihin Suomessa, Saksassa ja Ranskassa. Hänen veljensä on valokuvaaja Pentti Sammallahti.
Findie
Käsitteellä findie (lyhenne sanoista "Finnish indie") tarkoitetaan suomalaista indie-elokuvaa, joka on tehty harrastajavoimin. Findie-elokuvien tyypillisimmät tunnusmerkit ovat pieni budjetti, sen myötä syntyvä halvahko ulkoasu ja amatöörinäyttelijät. Useimmiten findie-elokuvat poikkeavat aiheeltaan ja toteutukseltaan valtavirran elokuvista, ja esimerkiksi muun viihdemaailman jo unohtamat splatter-elokuvat ovat harrastelijapiireissä elinvoimaisia. Findiessä pyritään usein rikkomaan valtavirtaelokuvien luomia rajoja, esimerkiksi erikoisella tunnelmalla tai tarinankerronnalla. Riippumattoman elokuvan piirissä tehdään myös paljon draamaa ja genreistä riippumatonta taide-elokuvaa.
Pekka Sammallahti
Sammallahdella on kaksi lasta ensimmäisestä avioliitostaan (1968–1982). Hänen puolisonsa on vuodesta 1995 lähtien ollut Inga Guttorm.
Findie
Pienet budjetit pakottavat tekijät tekemään omaperäisiä ratkaisuja, ja niinpä findie-elokuvien voidaankin katsoa olevan melko innovatiivista elokuvataidetta.
Harrastajaelokuvan suuri käänne on ollut digitalisoituminen. 1990-luvun lopulta alkaen digitaaliset videokamerat ja tietokoneet ovat mahdollistaneet teknisen tason merkittävän nousun, ja Internetistä on tullut tärkeä ja edullinen levityskanava. Nettilevityksen suosion lisääntymisen myötä on ilmestynyt myös palveluja, jotka tarjoavat myös täysin ilmaista levityskanavaa findie-elokuville, kuten esimerkiksi Indietaivas, Pixoff ja Kelaamo. Findie-kulttuuria käsittelevä wiki, Findiepedia, perustettiin 9. kesäkuuta 2007.
Findie-elokuvien tuotantoprosessin muutos on näkynyt yhä huolellisempina ja kunnianhimoisempina tuotantoina. Entisten hiekkakuopilla hätäisesti kuvattujen splattereiden sijaan arvostusta ovat alkaneet nauttia huolellisesti käsikirjoitetut ja kuvatut, ammattimaiset teokset. Muun muassa elokuvat Star Wreck: In the Pirkinning, Aika tappaa, Graffiti meissä ja Mitä meistä tuli ovat onnistuneet keräämään huomiota jopa valtakunnallisessa mediassa.
Findie ry
thumb|right|Findie ry:n logo Vuonna 2005 perustettiin myös valtakunnallinen Findie ry (Finnish Independent Movie Association ry), jonka tarkoituksena on edistää suomalaisen riippumattoman elokuvan tunnettuutta ja lisätä ihmisten kiinnostusta elokuvaamisharrastusta kohtaan. Yhdistys toimii riippumattomien elokuvantekijöiden yhteenliittymänä.
Yhdistys on vuodesta 2005 lähtien järjestänyt niin sanottuja findie-tapahtumia muun muassa Helsingissä, Tampereella, Naantalissa ja Jyväskylässä, sekä julkaissut lyhyistä findie-elokuvista koostuvia Findie-DVD:itä.
Keväällä 2017 pidetyssä vuosikokouksessaan Findie ry päätettiin lakkauttaa.
Findie-elokuvia
thumb|right|[[Trash Videon Nato Commando -elokuvan juliste]]
Villi lapsi (Pelle Miljoonan albumi)
Villi lapsi on Pelle Miljoona & Rockers -yhtyeen albumi vuodelta 2002. Poptorin julkaisema albumi sisältää uusia versioita Pelle Miljoonan vuosien 1978–1980 hiteistä sekä Ratsia-coverin ”Lontoon skidit”.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Rockers.
Mutijärvi (Ruovesi)
Mutijärvi on Pirkanmaalla Ruovedellä Pohtion kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,3 metriä mpy.
Bekka
Bekka on supersankaritar, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa sarjakuvissa, pääasiassa tarinoissa, jotka sijoittuvat Jack Kirbyn neljänteen maailmaan ja DC:n pääuniversumiin, joka tunnetaan nimellä DC Universe. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran DC Graphic Novel #4: The Hunger Dogs tarinassa vuonna 1985 ja hänet loi Jack Kirby. Bekka on tullut tunnetuksi supersankari Orionin vaimona ja Oikeuden Puolustajien satunnaisena liittolaisena.
Taustaa
Bekka on New Genesis planeetan asukkaan Himonin tytär, yksi Uusista Jumalista, jonka saavutuksiin kuuluu älykkäiden Mother Box -tietokoneiden keksiminen ja "x-elementin" löytäminen, joka vauhditti hänen yhteisluomistaan Metronin telesiirtämisessä. Monien vuosien ajan Bekka asui isänsä kanssa salassa Apokolipsilla, kun Himon järjesti maanalaisen kapinan Darkseidin tyrannimaista hallintoa vastaan. Hänen rooliaan tässä suunnitellussa kapinassa metsästettynä Himon piti erityistä huolta suojellakseen Bekkaa Darkseidin huomiolta. Himon ei koskaan uskonut, että Bekka rakastuisi Orioniin, Darkseidin omaan poikaan, kun tämä sattumoisin törmäsi heidän elämäänsä. Parantaessaan haavoittuneen Sotakoiran, Himon ja Bekka auttoivat Orionia vapauttamaan hänen äitinsä Tigran vankeudesta. Tämän teon vuoksi Darkseid ilmeisesti tappoi Himonin. Bekka seuraa Orionin ja Tigran mukana New Genesisiin, jossa hänen rakkautensa rauhoittaa edelleen Dog of Warin sisällä piilevää julmuutta.
Superman/Batman #37–42 (elokuu 2007–tammikuu 2008) tarinassa "Torment" Bekka ja Batman auttavat Teräsmiestä pakenemaan fiktiiviseltä planeetalta nimeltä Tartaros, jossa DeSaad pitää Teräsmiestä vankina. Pelastusoperaation aikana hän ja Batman rakastuvat ja hänen kiintymyksensä saa Batmanin pohtimaan rakkauden puutetta, jota hän on pakottanut itsensä kestämään. Bekka vertaa haluloitsuaan seireenin huutoon, mutta kertoo sen vaikuttavan myös häneen. Lopulta hän lähtee Orionin kanssa, kun tämä tulee hakemaan häntä. Hänen kotonaan, kun hän ajattelee, että jäädessään Orionin luo hän unohtaa Batmanin, joku tuntematon henkilö lähestyy häntä, ja hänet sitten ilmeisesti tapetaan osana Death of the New Gods -tapahtumaa. Death of the New Gods -kirjassa paljastetaan aluksi, että hänen tappajansa ja kaikkien Uusien Jumalien tappaja ei ole kukaan muu kuin hänen isänsä Himon. Myöhemmin murhaajan on kuitenkin osoitettu olevan Himoniksi naamioitunut Infinity Man.
Kuten kaikilla uusilla jumalilla, Bekkalla on ylivoimaiset voimat, nopeus, kestävyys, kuolemattomuus ja on lähes läpäisemätön fyysisille vaivoille, mukaan lukien immuniteetti sairauksia vastaan. Hän on myös lahjakas tiedemies, aivan kuten hänen isänsä. Hän on oppinut ulkoa, kuinka käyttää ja luoda omia Mother Boxeja sekä keksiä monia muita New Genesis -laitteita, kuten pukuun sisäänrakennetun vaiheensiirtimen, jonka avulla hänestä tulee näkymätön ja aineeton sekä peittää muiden läsnäolo hänen ympärillään. Hän on myös taitava soturi ja taitava käsitaisteluissa, ja hän pystyy hyödyntämään sekä uusia Genesisialaisia ​​että apokoliptisia aseita. Hänen jumalavoimansa, joka on eräänlainen rakkauden jumalatar, pyörii emotionaalisen manipuloinnin ja pakotuksen ympärillä, ja se pystyy tuomaan esiin ja vahvistamaan lepääviä tai tukahdutettuja tunteita ympärillään olevissa yksittäisissä olennoissa ja saamaan heidät toimimaan sen mukaan, kuten Orionin ja Batmanin tapauksessa. Kaksi suurelta osin emotionaalisesti tukahdutettua olentoa, jotka kielsivät itseltään rakkauden tai myötätunnon syleilyn sen kaikissa muodoissaan. Ainoa tapa murtaa hänen houkuttelevan pakonsa loitsu on toteuttaa se fyysisessä liitossa. Hänellä on myös jonkinlainen voimaprojektio, joka kaatoi parademonien lauman tai järkytti mielenhallinnan vallassa ollutta Teräsmiestä. Bekkalla on myös parantava kosketus, jonka avulla hän voi nopeuttaa kuolettavasti haavoittuneen lajikkeen uusiutumisprosessia. The New 52 versiossa hänen empaattiset kykynsä ovat kasvaneet siihen pisteeseen, että hän voi liikuttaa lukemattomia kymmeniä ellei tuhansia ihmisiä oikkujensa mukaisesti, jos hän parhaaksi näkee, ja hänestä tulee eräänlainen empaattinen majakka, joka voi liikkua ja heikentää häntä kohtaan suunnattua rakkautta ja omistautumista ja saada aikaan omahyväistä tottelevaisuutta. Lukemattomien muiden seuraaminen hänen esimerkkiään epäilemättä saa heidät vahingossa tappelemaan hänen kiintymyksistään. Hän pystyy myös lentämään omalla voimallaan ja selviytymään helposti vihamielisissä ympäristöissä, kuten avaruuden tyhjiössä.
New Genesis -soturina Bekka on taitava miekkailija ja käyttää taistelussa Mother Boxin kaksoisteriä, jotka voivat heijastaa aivotärähdyksen säteitä, avata Boom Tubes -putkia ja leikata hyvin läpi kaiken, mitä niiden reunat kohtaavat. Hänellä on myös keltainen voimasormus, joka on toiminnallisesti samanlainen kuin vihreiden lyhtyjen - antaa hänelle lentokyvyn, kyvyn selviytyä missä tahansa ympäristössä ja kyvyn luoda minkä tahansa muotoisia ja kokoisia rakenteita. Kuten kaikki voimasormukset, se on ladattava säännöllisesti lyhdyn muotoisen akun avulla.
Jänismäki
Jänismäki on kylä Värtsilän kunnassa Karjalan tasavallassa. Kylä sijaitsee parin kilometrin päässä Suomen ja Venäjän rajalta Värtsilä-Sortavala-tien varrella.
Tien varressa oleva kauppakeskittymä tunnetaan Öljymäkenä. Öljymäellä on sekatavarakauppa, valuutanvaihtotoimisto Hirsitalo, bensa-asema Nordic, matkamuistomyymälä sekä vuonna 2011 avattu ravintola- ja elintarvikekauppakompleksi Kolmas Plus, jonka kahvila ja myymälä ovat auki lähes läpi vuorokauden.
Vasemmisto yhteen
thumb|yhdistyksen tunnusVasemmisto yhteen oli suomalainen aatteellinen yhdistys, joka toimi työväenliikkeen vuonna 1918 alkaneen kahtiajaon lopettamiseksi. Järjestön tavoitteena oli SDP:hen ja Vasemmistoliittoon järjestäytyneiden vasemmistovoimien kokoaminen yhteen puolueeseen. VY:n mielestä yhdistymällä olisi voitu luoda ”kiistatta Suomen vaikutusvaltaisin puolue”.
Vasemmisto yhteen perustettiin vuonna 2005. Yhdistyksen kantavia voimia ja perustajia olivat vasemmistoliittolaiset Matti Viialainen (pj.) ja Timo Roppola (vpj.). Sihteerinä toimi Tanja Harjuniemi. Viialainen ja Roppola levittivät alkuvuonna 2005 vasemmistoliittolaisissa ay-piireissä muistiota, jossa ehdotettiin vasemmistopuolueiden yhdistämistä. Vasemmistoliiton johto ei lämmennyt idealle. SAK:n vasemmistoryhmä ilmoitti Viialaisen menettäneen luottamuksensa. Metalliliiton vasemmistoryhmä erotti Roppolan liiton työvaliokunnasta.
Viialainen erosi Vasemmistoliitosta toukokuussa 2006 sen jälkeen, kun Martti Korhonen valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Hän piti puheenjohtajavaalia osoituksena takertumisesta menneisyyteen ja ex- taistolais ten vahvaan asemaan. Myös Roppola erosi ja liittyi SDP:hen. Viialainen oli eduskuntavaaleissa 2007 SDP:n ehdokkaana mutta hän jäi eduskunnan ulkopuolelle.
Reijo Kallio (laulaja)
Reijo Raikas Kallio (27. joulukuuta 1933 Helsinki – 18. kesäkuuta 2018 Espoo ) oli suomalainen iskelmälaulaja. Kallion uran suurimmat hitit olivat vuosina 1979 ja 1980 levytetyt ”Yksinäinen” ja ”Viikonloppuisä”.
Lapsuutensa ja nuoruutensa Kallio vietti Helsingin Oulunkylässä. Hän oli 1950-luvun alkupuolella, ennen laulajauraansa Elannon konepajalla jääkoneasentajaoppilaana. Hän aloitti solistiuransa jo 1950-luvun lopulla ja julkaisi ensilevynsä Kultasydän vuonna 1955. Muun muassa Veikko Huuskosen ja Paavo Tiusasen orkestereiden laulusolistina ja basistina ollut Kallio jatkoi keikkailua aina vuoteen 1967, jolloin hän keskittyi työhönsä autokoulunopettajana. Paluu musiikkiin tapahtui 1970-luvun puolenvälin jälkeen.
Kallion levytykset vuosina 1979–1983 saavuttivat kaikkiaan neljä platina- ja kuusi kultalevyä. Albumia Yksinäinen on myyty yli 86 000 kappaletta ja Viikonloppuisää 75 000 kappaletta. Molemmat levyt ovatkin sadan myydyimmän suomalaisen albumin joukossa. "Yksinäinen"-kappaleen ja -albumin menestyksen myötä Kallio otti aikuisten tanssimusiikin johtavan laulusolistin paikan Erkki Junkkariselta, jonka Ruusuja hopeamaljassa -albumista lähtenyt suosio oli tuolloin hiipumassa.
Olympic Air
Olympic Air on kreikkalainen lentoyhtiö. Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1957 nimellä Olympic Airways. Lentoyhtiön juuret kuitenkin ovat vuodessa 1930, jolloin perustettiin Icarus-niminen lentoyhtiö, joka kuitenkin meni pian konkurssiin. 1960-luvulla lentoyhtiöstä tuli Euroopan johtavia lentoyhtiöitä. Tähän oli syynä muun muassa suorien lentojen aloittaminen välillä Ateena-New York, ensimmäisen luokan loungen avaaminen lentokentillä ja 1960-luvun lopulla avatut ensimmäiset lentoreitit Afrikkaan. Lisäksi Olympic Airlines tilasi uusia Boeing 707-300-lentokoneita.
Vuonna 1971 perustettiin myös Olympic Aviation (Ολυμπιακή Αεροπλοϊα) -yhtiö, jotta Kreikan saarten väliset lentoreitit saataisiin paremmin hoidettua. Lisäksi vuonna 1972 Olympic Airlines lensi ensimmäisen kerran Australiaan.
Onnettomuus vuonna 1973 muutti lentoyhtiön nousukurssin. Aristoteles Onassiksen poika, Alexander, kuoli lento-onnettomuudessa. Onnettomuudella oli suuri vaikutus kreikkalaisten ihmisten lentohaluihin. Vuodesta 1973 alkoi lentoyhtiön laskukurssi, ja Onassis myi kaikki osakkeensa lentoyhtiöstä. Vuonna 1977 lentoyhtiö joutui lopettamaan Australian ja Kanadan reittinsä. 1980-luvulla lentoyhtiö oli suurissa taloudellisissa vaikeuksissa mutta pystyi silti avaamaan uudelleen reittinsä Australiaan ja Kanadaan.
1990-luvulla alamäki jatkui edelleen. Lentoyhtiö avasi silti suoran reitin Tokioon, mutta reitti jouduttiin sulkemaan pian, koska matkustajia ei riittänyt tarpeeksi. Lentoyhtiöllä oli yksinkertaisesti liikaa tappioita ja velkaa. Kreikan valtio päätti avustaa lentoyhtiötä, mutta sekään ei riittänyt.
Vuonna 2004 Olympic Airways yritettiin yksityistää, mutta yritys epäonnistui. Vuonna 2009 Kreikan hallitus lopulta yksityisti lentoyhtiön myymällä sen kreikkalaiselle holding-yhtiölle, Marfin Investment Group Holdingsille .Yhtiön nimi muuttui Olympic Airiksi, ja laivasto koki muutoksia.
Yhtiön palveluksessa on nykyään noin 8500 ihmistä. Sen päämaja sijaitsee Ateenassa, Kreikassa. Yhtiön laivastoon kuuluu 17 lentokonetta, ja se lentää yhteensä 77 eri kohteeseen. Lentoyhtiön kotikenttä on Ateenan kansainvälinen lentoasema.
Aiheesta muualla
Olympic Airlines
Aero A-11
thumb|Aero A-11 Aero A-11 on tšekkoslovakialainen kaksitasoinen, kaksipaikkainen ja yksimoottorinen tiedustelukone 1920-luvulta. Koneet suunnitteli ja valmisti Aero Tovarna Letadel, joka toimi Prahassa.
Käyttö Suomessa
Suomen ilmavoimat hankkivat kahdeksan Aero A-11HS-konetta korvaamaan Breguet-tiedustelukoneita vuonna 1927. Koneiden tunnukset olivat AE-41 - 48. Konetyyppi oli käytössä vuoteen 1939, lopussa koulukoneena. Ensimmäinen käyttäjä oli Maalentoeskaaderi Utissa.
Museokoneet Suomessa
Hallinportin ilmailumuseossa on entisöimätön Aero-11 tunnukseltaan AE-47.
Santa Cruz del Valle de los Caídos
thumb|250px|Kaatuneiden laaksossa kohoava risti on yksi maailman korkeimpia. Santa Cruz del Valle de los Caídos (suomeksi Kaatuneiden laakson pyhä risti) on San Lorenzo de El Escorialin kunnassa 58 kilometriä Espanjan pääkaupungista Madridista luoteeseen sijaitseva monumentti, jonka diktaattori Francisco Franco rakennutti Espanjan sisällissodassa kaatuneiden muistoksi. Siihen kuuluu suuri kaariholvien ympäröimä aukio, benediktiiniluostari, kaksi kappelia, vuorenrinteeseen louhittu maanalainen kirkko ja sen yläpuolella kohoava 150 metriä korkea kivinen risti. Kappeleihin on haudattu yli 33 000 sisällissodassa kaatunutta. Franco itse haudattiin kirkkoon kuolemansa jälkeen vuonna 1975, mutta hänen hautansa siirrettiin pois vuonna 2019. Kirkkoon on haudattu myös José Antonio Primo de Rivera, falangistipuolueen perustaja ja Espanjaa diktaattorina vuosina 1923–1930 hallinneen Miguel Primo de Riveran poika.
Monumentin suunnitteli arkkitehti Pedro Muguruza Francon ideoiden mukaan. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1940, ja se valmistui vuonna 1959. Rakennustöistä vastasivat osaksi tasavaltalaiset sotavangit, joiden joukossa oli myös kansanrintamaan kuuluneita poliittisia vankeja. He saivat helpotusta tuomioihinsa osallistumalla töihin. Vangeille ja heidän perheilleen maksettiin myös pientä rahallista korvausta. Monet vangeista eivät kuitenkaan koskaan päässeet nauttimaan vapaudesta, sillä työn vaarallisesta luonteesta ja turvatoimien puutteesta seurasi useita kuolemantapauksia.
Vain noin puolen paikalle haudatun sotilaan henkilöllisyys on tiedossa. On oletettu, että loput ruumiit on kerätty sodan jälkeen muun muassa Brunetessa, Gradossa, Gandesassa, Tarragonassa, Badajozissa ja Teruelissa sijainneista yhteisistä joukkohaudoista. Vaikka monumentti toimii hautapaikkana sekä tasavaltalaisille että nationalisteille, pidetään sen sävyä selvästi nationalistisena. Tähän viittaa muun muassa kaiverrus "Caídos por Dios y por España!" ("Jumalan ja Espanjan puolesta kaatuneille!") — harva tasavaltalaisista taisteli ja kaatui "Jumalan puolesta". Myös ajankohta, jonka Franco valitsi ilmoittaakseen monumentin rakentamisesta jätti vain vähän arvailujen varaan: se tapahtui sisällissodan päättymisen ensimmäisenä muistopäivänä pidetyn voitonparaatin yhteydessä. Espanjan hallitus onkin suunnitellut julistavansa laakson muistomerkiksi kaikille konflikteissa menehtyneille espanjalaisille.
Niin sanotut ultrat ovat marssineet paikalle Francon ja Primo de Riveran kuolinpäivänä 20. marraskuuta kunnioittamaan heidän muistoaan. Espanjan hallitus kielsi tämän 2007 ”historiallisen muiston lailla”, joka julisti monumentin kansalliseksi muistomerkiksi, kielsi francolaiset symbolit ja minkäänlaiset poliittiset julistukset paikalla. Francon jäännökset siirrettiin lopulta pois kaatuneiden laaksosta 24. lokakuuta 2019 Pedro Sánchezin hallituksen päätöksellä, jotta diktaattorin perinnön virallinen ylistäminen loppuisi. Hänet haudattiin uudelleen perhehautaan vaimonsa Carmen Polon viereen El Pardoon Madridin lähelle. Francon perikunta vastusti siirtoa ja jarrutti sitä valituksilla, jotka kuitenkin hylättiin oikeudessa.
Yhdeksän kilometriä laaksosta etelään sijaitsee palatsi- ja luostarikompleksi El Escorial. Paikalle pääsee Escorialista lähtevillä linja-autokyydeillä tai omalla autolla.
Lehtopöllö
Lehtopöllö (Strix aluco) on pöllöjen (Strigidae) heimoon kuuluva lintulaji. Siitä on aiemmin suomeksi käytetty nimiä kissapöllö ja yöpöllö.
Koko ja ulkonäkö
Lehtopöllön naaman keskellä on musta, pysty otsajuova. Lehtopöllöjä on Suomessa kahta värimuotoa, joista aiemmin oli yleisempi harmaa ja harvinaisempi punertavanruskea. Ilmaston lämpenemisen vuoksi ruskea on yleistynyt. Väri sinänsä ei selitä yleistymistä, vaan harmaaseen väriin liittyvät geenit säätelevät myös vastustuskykyä ja aineenvaihduntaa. Harmaa lehtopöllö elää kovalla pakkasella säästöliekillä ja ruskean lehtopöllön aineenvaihdunta on vilkkaampaa.
Kooltaan lehtopöllö on varista pienempi, mutta hämärissä lennellessään se näyttää leveine siipineen sitä suuremmalta. Lehtopöllö on yö- ja hämärälintu, joka päivisin nukkuu tavallisesti kuusen oksalla. Poikasten lähdettyä pesästä emot vartioivat niitä ja ovat aktiivisia myös päivällä.
Lehtopöllön pituus on noin 37–45 cm ja siipiväli 95–105 cm. Uros painaa noin 500 grammaa, naaras noin 600 grammaa.
Vanhin suomalainen rengastettu lehtopöllö on ollut 22 vuotta, 5 kuukautta ja 6 päivää vanha. Myös tšekkiläinen lehtopöllö on saavuttanut 22 vuoden ja viiden kuukauden iän.
Ääntely
Soidinhuuto on korkea huu, sitten tauko ja väräjävää huutoa. Lintu voi myös parkua. ”Uuh”- tai ”Aah”-huudot ovat muulloinkin kuin soidinaikaan hyvä tuntomerkki, varsinkin jos ihminen sattuu pesälle poikasten ollessa juuri täysikasvuisia.
Levinneisyys
Lehtopöllöä tavataan koko Euroopassa sen pohjoisosia lukuun ottamatta. Sitä tavataan myös Pohjois-Afrikassa ja Aasian läntisimmissä osissa. Euroopan kannan kooksi arvioidaan 1–1,9 miljoonaa lintua ja maailman kannaksi 1,4–2,4 miljoonaa lintua. Lajin kanta on vakaa.
Suomessa lehtopöllöä esiintyy etelästä Oulu–Joensuu-korkeudelle saakka; pohjoisempana vain siellä täällä, lähinnä rannikkoseudulla. Erityisen runsas se on Turun Ruissalossa, jossa on noin 15 reviiriä. Suomen pesimäkanta on noin 2 000 paria. Lehtopöllö on asuttanut Suomea vasta runsaat 100 vuotta. Ensimmäinen pesintä todettiin Turussa vuonna 1878. Varsinkin runsaan pöntötyksen ansiosta lehtopöllö lisääntyi 1960–1970-luvuilla, mutta 1980-luvun kovat talvet aiheuttivat suuria tappioita kannassa, sillä lehtopöllö on paikkalintu, joka ei osaa lähteä varsinaiselle muuttomatkalle. Nuoret linnut voivat kuitenkin syksyisin siirtyillä joitakin kymmeniä, joskus jopa satoja kilometrejä. Lehtopöllö on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 673 euroa.
Elinympäristö
Nimensä mukaisesti lehtopöllö arvostaa lehtometsiä ja niiden lomassa levittäytyviä peltoja, laidunmaita ja rantaniittyjä. Usein se asustaa kartanoiden ja taajamien puistoissa. Syksyisillä vaelluksillaan nuoret pöllöt voivat joskus harvoin harhautua ulkosaaristoon saakka, missä pöllö ei pesi.
Lisääntyminen
pienoiskuva|vasen|Nuoren lehtopöllön kerjuuääni on käheä, vinkuva ”psi-epp”. pienoiskuva|Lehtopöllön munia. Lehtopöllö on kolopesijä. Luonnonkoloista suosituimpia ovat erityisesti vanhojen tammien oksien lahottua ja pudottua syntyneet, joskus syvätkin onkalot. Palokärjenkolot ovat yleensä liian ahtaita. Suosituin pesäpaikka on suurikokoinen linnunpönttö tai uuttu, jonka lentoaukon halkaisija on vähintään 12–13 cm, pöntön korkeus 60–70 cm ja sisäpuolen halkaisija 20–25 cm. Lehtopöllö pesii mielellään myös rakennuksiin, esimerkiksi vintille, navettaan tai muuhun ulkorakennukseen, kunhan sinne on sopiva lentoaukko.
Muninta alkaa normaalivuonna maaliskuun loppupuolella. Lämpimänä talvena – ja myyräkannan ollessa runsas – voi muninta alkaa jo helmikuussa, ja poikkeuksellisesti jo tammikuussa. Oikein kovan talven jälkeen, tai myyräkadon sattuessa lisääntymisaikaan voivat pöllöt jättää kokonaan pesimättä tai aloittaa vasta linturavinnon lisäännyttyä toukokuussa. Munamäärä vaihtelee 1–8:n välillä; tavallisesti niitä on 3 tai 4. Hyvän myyrätalven jäljiltä suuret munamäärät ovat selvästi yleisempiä. Muninta tapahtuu tavallisesti 2–3 vrk:n välein. Naaras alkaa hautoa heti ensimmäisen munan munittuaan ja hautoo 4 viikkoa. Poikaset kuoriutuvat siten hyvin eriaikaisesti vapun tienoilla. Koiras tuo naaraalle ruokaa koko haudonnan ajan ja myös poikasten ollessa pieniä. Poikasten kasvaessa naaraskin osallistuu saalistukseen.
Poikasten ollessa vielä lentokyvyttömiä, alle 4-viikkoisina, ne voivat jo kiipeillä pesäpuun oksilla. Lentokyvyn ne saavuttavat 5–6 viikon ikäisinä. Emot huolehtivat niistä vielä useita viikkoja. Kesäöinä voikin kuulla poikasten pihisevää ääntelyä. Poikasiaan emot, ja varsinkin naaras, vartioivat aggressiivisina, ja voivat joskus hyökätä ihmisenkin kimppuun jälkikasvua suojellessaan. Kuuluisa englantilainen lintuvalokuvaaja Eric Hosking menetti näön toisesta silmästään lehtopöllönaaraan hyökättyä pesällä hänen kimppuunsa.
Ravinto
pienoiskuva|Lehtopöllö. Lehtopöllö on monipuolinen lihansyöjä. Jyrsijät ja päästäiset ovat sen pääravintoa, kuten muidenkin pöllöjen, mutta se syö paljon myös lintuja, sammakoita, isoja hyönteisiä, jopa kaloja ja matoja. Linnuista ovat tavallisimpia rastaankokoiset ja sitä pienemmät, ja poikasille tuodaan usein puolikasvuisia rastaanpoikasia, jotka pöllöt todennäköisesti saalistavat suoraan pesästä.
Chikungunya
thumb|Keltakuumehyttynen imemässä verta ihmisestä Chikungunya on suhteellisen harvinainen alfaviruksen aiheuttama kuumetauti. Se leviää keltakuumehyttysen piston välityksellä. Pariisilaisen Pasteur-instituutin mukaan virus on muuntunut siten, että se voi levitä myös Aedes albopictus -hyttysen kautta. Tämä aiheutti sen, että tauti levisi Intian valtameren seudulle ja uhkasi levitä myös Välimeren rannikolle, minkä vuoksi alueen terveysviranomaiset kokoontuivat asian tiimoilta. Ponnisteluista huolimatta tauti levisi loppukesästä 2007 Emilia-Romagnaan, Italiaan, missä sen aiheuttama epidemia surmasi ainakin yhden ihmisen.
Taudin nimi
Nimen chikungunya on usein julkisuudessa virheellisesti esitetty olevan swahilin kieltä. Todellisuudessa se kuitenkin juontuu makonden kielen sanoista, jotka tarkoittavat ”se, mikä taivuttaa”. Nimi viittaa kumaraan asentoon, joka syntyy taudin aiheuttamasta niveltulehduksesta. Taudinkuvan esittivät ensimmäisinä Marion Robinson ja W. H. R. Lumsden vuonna 1955 Makonden tasangolla, Tanganjikan ja Mosambikin välisellä rajalla, vuonna 1952 puhjenneen epidemian jälkeen. Chikungunya on läheistä sukua O’nyong’nyong -virukselle.
Taudinkuva
Chikungunya ei yleensä ole hengenvaarallinen. Kuitenkin vuosina 2005–2006 ilmoitettiin 200 ihmisen kuolleen chikungunyaan Réunionin saarella sekä Intiassa puhjenneessa laajassa epidemiassa erityisesti Tamil Nadussa, Karnatakassa, Keralassa ja Andhra Pradeshissa. Elokuussa 2006 Rajasthanissa, Intiassa tutkittiin tulvien ja rankkasateiden jälkeen tuhansia tapauksia Rajsamandin, Bhilwaran, Udaipurin ja Chittorgarhin piirikunnissa, näiden naapuripiirikunnissa Gujaratin ja Madhya Pradeshin osavaltioiden puolella sekä naapurimaassa Sri Lankassa. Keralan osavaltiossa, Etelä-Intiassa ilmoitettiin 125 ihmisen menehtyneen chikungunyaan. Tapauksista suurin osa oli Alapuzhan piirikunnassa, pääosin Cherthala Talukissa. Joulukuussa 2006 ilmoitettiin 3 500 ihmisen sairastuneen Malediiveilla ja yli 60 000:n Sri Lankassa. Sairastuneista yli 80 menehtyi. Lokakuussa 2006 Pakistanissa raportoitiin toistakymmentä chikungunyatapausta. Kesäkuussa 2007 Pathanamthittan, Kottayamin ja Alappuzhan piirikunnissa, eteläisessä Keralassa, Intiassa puhjennut epidemia surmasi yli 50 ihmistä. Virallisesti on vahvistettu 7 000 ihmisen sairastuneen chikungunyaan näillä alueilla. European Network for Diagnostics of "Imported" Viral Diseases (ENIVD) (Euroopan 'tuotujen' virustautien diagnoosiverkosto) sanoo viruksesta löydetyn Réunionilla fylogeneettisesti uusia, hengenvaarallisia muunnoksia.
Oireet
Chikungunyan oireisiin kuuluu kuume, joka voi nousta 39° C:een, hiussuoniverenvuotoja tai näppyläistä rokahtumaa tavallisesti raajoissa ja vartalolla sekä kipuja tai niveltulehdus useissa nivelissä, jotka voivat myös vahingoittua. Joskus oireina ovat myös päänsärky, sidekalvon vetistys ja lievä valoherkkyys. Andhra Pradeshissa ja Tamil Nadussa, Intiassa korkea kuume ja rampauttava nivelkipu ovat olleet pääasialliset oireet. Kuume kestää tyypillisesti kaksi päivää, minkä jälkeen se laskee äkillisesti. Muut oireet – ankara päänsärky, unettomuus ja äärimmäinen uupumus – kestävät yleensä 5–7 päivää. Potilaat ovat kuitenkin kärsineet nivelkivuista pitkään tämän jälkeenkin: Nuorimmilla toipuminen on tapahtunut 5–10 päivässä ja keski-ikäisillä 1–2 kuukaudessa mutta ikääntyneillä vieläkin pitempään. Heikosti raportoidut näkökyvyn menetykset olisi hoidettava oireiden alkuvaiheessa. Silmäongelmien yhteyksiä tautiin ei tunneta tarkasti, koska ei ole yleensä tutkittu syy-yhteyttä chikungunyaan.
Eteläisen Intian epidemiassa chikungunyan on havaittu aiheuttaneen ainakin seuraavia oireita:
Hoito
Klorokiini on ensisijainen ajateltavissa oleva oireenmukainen hoito chikungunyaan ja virusvasta-aine sitä aiheuttavaa virusta vastaan. Malaijan yliopisto on ilmoittanut: "Kun niveltulehdus on osoittautunut vastustuskykyiseksi aspiriinille ja steroidittomille tulehduslääkkeille, klorokiinifosfaatti (250 mg/vuorokausi) on antanut lupaavia tuloksia." Italialaisen tutkijan Andrea Savarinon kollegoineen tekemät tutkimukset sekä Ranskan hallituksen lehdistötiedote maaliskuussa 2006  ovat lisänneet uskoa siihen, että klorokiini saattaa olla tehokas hoito sairauteen. Yhdysvaltain terveysministeriön tautienhallinta ja -ehkäisykeskus CDC kehottaa välttämään taudin hoidossa aspiriinia, ibuprofeenia, naprokseenia ja muita steroidittomia tulehduslääkkeitä, joita sen sijaan suositellaan käytettäviksi niveltulehduksen aiheuttamiin kipuun ja kuumeeseen.
Tartunnan saaneiden tulisi välttää saamasta uusia hyttysenpistoja ja pysytellä sisätiloissa hyttysverkon suojassa. Lepoa pidetään perusteltuna osana niveloireiden hoitoa. Liikkuminen ja kevyt harjoitus vaikuttavat vähentävän jäykkyyttä ja aamuisin esiintyvää nivelkipua, kun taas raskas harjoitus saattaa aiheuttaa reumaattisia oireita. Nivelkipu on jatkunut jopa yli 8 kuukauden ajan.
Epidemiologia
Joulukuussa 2013 tautia havaittiin ensi kerran Karibialla, ja alueen sairaaloihin ja terveyskeskuksiin on tullut tuhansia ihmisiä, joilla on samat taudin oireet. Tietoon on tullut 55 000 tartunnan saanutta. Sen pelätään rantautuvan Pohjois-Amerikkaan kesällä 2014. Vuoden 2014 kesäkuun alussa tautia oli havaittu Floridassa 18:lla ulkomailla sairastuneella ihmisellä, mutta virusta ei vielä tiettävästi esiintynyt paikallisessa hyttyskannassa.
Ennaltaehkäisy
Taudin tehokkain ennaltaehkäisy on suojautuminen sitä kantavilta hyttysiltä. Tähän sisältyy dietyylitoluamidia tai permetriiniä sisältävien hyönteiskarkotteiden sekä pitkähihaisten ja -lahkeisten vaatteiden käyttö ja myös ikkuna- ja oviaukkojen suojaaminen. On lisäksi tärkeää tyhjentää seisovan veden säiliöt, jotta hyttyset eivät pääse lisääntymään niissä.
IVL Haukka
pienoiskuva|Haukka I HA-39 Ilmailuvoimien lentokonetehtaalla Suomenlinnassa. thumb|IVL D.26 Haukka I, HA-39 IVL Haukka oli Ilmailuvoimien Lentokonetehtaan (IVL) pääsuunnittelijan, insinööri Kurt Bergerin suunnittelema kaksitasoinen hävittäjälentokone vuodelta 1927. Ulkomailta hankitun ensimmäisen hävittäjälentolaivueen jatkoksi oli tarkoitus rakentaa kotimaassa hävittäjiä lisenssillä. Kun lisenssivalmistus kariutui, Kurt Berger suunnitteli IVL C.24- ja IVL C.25 -hävittäjät, jotka pilasi epäluotettava Siemens Halske Sh IIIA -moottori.
Kolmannen hävittäjäkonstruktionsa Kurt Berger suunnitteli Bristol Jupiter -tähtimoottorin ja Englannista saatujen oppien varaan. Lopputulos, IVL Haukka I lensi ensilentonsa 17. maaliskuuta 1927. Konetta vertailtiin Gloster Gamecock -hävittäjään ja koneet olivat hyvin tasaveroisia suorituskyvyltään. Haukka I:n heikkous oli olematon näkyvyys eteen alaviistoon, sillä kaksitasoisen koneen yläsiipi oli kiinnitetty runkoon. Tämän vuoksi Berger suunnitteli uuden version, jota syksyllä 1927 tilattiin kaksi kappaletta.
IVL Haukka II kilpaili vuonna 1928 tasapäisesti Gloster Gamecockin kanssa. Valinnassa päädyttiin kuitenkin Gloster Gamecock II:een, joita rakennettiin lentokonetehtaalla lisenssillä 15 kappaletta.
Haukat olivat aikanaan hyvin vähäisessä käytössä. Haukka I (HA-39) vaurioitui 7. lokakuuta 1927. Kone korjattiin lentokelpoiseksi mutta sitä käytettiin vain havaintovälineenä ja kone poistettiin vuonna 1931. Haukka II:n toinen prototyyppi (HA-40) meni laskussa 7. heinäkuuta 1930 ympäri. Toinen prototyyppi (HA-41) vaurioitui 21. maaliskuuta 1929 ja uudelleen 3. syyskuuta 1930. Kone korjattiin kuitenkin lentokelpoiseksi ja se lensi konetyypin viimeisen lennon 8. lokakuuta 1930. Haukka II:t poistettiin vuonna 1933. HA-39 ja HA-41 varastoitiin museokäyttöä varten.
Tekniset tiedot
Päijät-Hämeen ilmailumuseossa on näytteillä Ilmailumuseoyhdistyksen vapaaehtoisten entisöimä Haukka HA-39. Haukka II HA-41 on puolestaan entisöitynä Hallinportin ilmailumuseossa.
Himleån
Himleån on Ruotsissa Hallandin läänissä virtaava 27 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Himleånin vesistössä sen 34 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 201 neliökilometriä ja se laskee Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin Varbergin pohjoisosassa.
Joen kulku ja pääuoma
Himleån alkaa mäkisten metsäsaarekkeiden pilkkomalla peltoalueella ja se virtaa Rolfstorpin kirkonkylän läpi mutkitellen. Kylän jälkeen joki saapuu peltotasangolle, jossa sen uoma on suoristettu perkaamalla ja kaivamalla. Se virtaa aukealla yksinään ja vasta Varbergin kaupungissa se saavuttaa taajama-asutuksen. Joki tekee Trönningessä käännöksen ja sukeltaa yli kaksi kilometriä pitkälle suistoalueelle, joka sijaitsee Farehammarsvikenin lahden pohjukassa.
Vesistön pääuoma muodostuu pääasiassa Himleånista, jonka lähdejärvi on Lilla Neten (76 metriä mpy.). Sen pohjoispuolella sijaitsee Stora Neten, joka laskee tähän metrin korkeammalta. Vesistön latvauoma Gellseredbäcken laskee Stora Netenin kaakkoisrantaan. Sen neljä kilometriä pitkä puro alkaa Furesjönistä, jonka vedenpinta sijaitse 107 metrin korkeudella mpy. Pääuoma on seitsemän kilometriä pitempi kuin Himleånin uoma.
Sardi
Sardin kieli (sardu) on romaaninen kieli, jota puhutaan Sardiniassa. Kieltä pidetään yleensä latinan kielen lähimpänä elävänä sukulaiskielenä, ja monet vulgaarilatinan piirteet ovatkin säilyneet siinä käytännössä muuttumattomina. Kieliopiltaan ainoastaan romanian kieli on kokonaisuutena konservatiivisempi, mutta sardin sanasto on alkuperäisempi. Sardinialla on neljä päämurretta: sassarin, logudorin, galluurin ja kampidaanin murteet. Ne poikkeavat toisistaan varsin paljon, mikä on vaikeuttanut sardinian kielen standardointia. Sassarin ja galluurin puhujat eivät edes pidä omia murteitaan sardinian kielenä; galluuri onkin pikemminkin korsikan kielen murre. Logudori poikkeaa italiasta eniten ja on puhujamäärältään suurin; toisaalta kampidaania puhutaan Sardinian pääkaupungissa Cagliarissa, mikä on omiaan nostamaan sen arvostusta. pienoiskuva|Kaksikielinen tienviitta Sardiniassa Sardia puhuu yli 1,5 miljoonaa ihmistä Sardinian saarella. Sardinian murteita käytetään kaunokirjallisuudessa, radiolähetyksissä ja paikalliskulttuurin tarkoituksiin, mutta kouluopetus on Sardiniassa yksinomaan italiankielistä.
Vokaalit
Lähde:
Sasebo
Sasebo on Japanin kaupunki Kyūshūn saaren länsirannikolla Nagasakin prefektuurissa. Se sijaitsee Kitamatsuuran niemimaalla prefektuurin pääkaupungin Nagasakin pohjoispuolella. Kaupungissa on 253 149 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 426,49 neliökilometriä. Sasebo nimitettiin yhdeksi Japanin ydinkaupungeista vuoden 2016 huhtikuussa.
Meiji-kauden alkupuolelle saakka Sasebo oli kalastuksesta ja maanviljelystä elävä kylä, jossa oli noin 4 000 asukasta. Vuonna 1886 sinne perustettiin keisarillisen laivaston tukikohta, Sasebon laivastoarsenaali, minkä jälkeen paikkakunta kehittyi nopeasti. Kaupunki Sasebosta tehtiin vuonna 1902. Se tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa, ja sodan jälkeen sinne kehittyi laivanrakennus- ja hiilikaivosteollisuutta. Nykyisin se on paikallinen talouskeskus. Osa Sasebosta sijaitsee Saikain kansallispuiston alueella; kaupungin nähtävyyksiin kuuluu myös huvipuisto Huis Ten Bosch.
Varpuspöllö
Varpuspöllö (Glaucidium passerinum) on Euroopan pienin pöllö.
Koko ja ulkonäkö
Varpuspöllö on 15–19 senttimetriä pitkä, sen siipiväli on 32–39 cm ja paino 47–70 grammaa. Linnun selkäpuoli on ruskea ja valkopilkkuinen. Vatsapuolelta se on vaaleampi ja ruskeaviiruinen. Linnun pää on melko pieni ja pyrstö lyhyt. Nokka on keltainen.
Varpuspöllön ”pyyppäävä” soidinvihellys kuulostaa ihmisen vihellykseltä, ja on helppo erottaa muiden pöllöjen äänistä. Silloin tällöin voi kuulla myös nopean, nousevan vihellyssarjan, erityisesti syksyllä. Ruuankerjuuääni on hyvin korkea vinkuminen.
Vanhin suomalainen rengastettu varpuspöllö on ollut 5 vuotta, 11 kuukautta ja 21 päivää vanha. Euroopan vanhin varpuspöllö on ollut kuusivuotias saksalainen yksilö.
Levinneisyys
pienoiskuva|vasen|Varpuspöllö kuusessa Pälkäneellä. Varpuspöllö pesii Keski- ja Pohjois-Euroopasta idässä aina Tyynellemerelle ulottuvalla alueella. Euroopan pesimäkannaksi arvioidaan 100 000–195 000 paria ja maailman populaation kooksi 600 000–1 100 000 yksilöä. Lajin kanta on vakaa ja se luokitellaan elinvoimaiseksi.
Suomessa varpuspöllöä tavataan Etelä-Lapin korkeudelle saakka. Suomessa pesii noin 3 500–6 000 paria. Varpuspöllö luokiteltiin vielä vuonna 2010 elinvoimaiseksi, mutta vuonna 2015 se luokiteltiin silmälläpidettäväksi ja vuonna 2019 vaarantuneeksi.
Domiati
thumb|Domiatijuustoa lautasella. thumb|Domiatijuustoa tarjolla aterian yhteydessä. Domiati (myös Gebnah bēḍa tai Gebnah tariyah) on pääasiassa Egyptissä valmistettava tuorejuusto.
Varpuspöllö
Lisääntyminen
pienoiskuva|Varpuspöllön muna. Varpuspöllön muninta ajoittuu huhtikuuhun tai toukokuuhun, joskus kuitenkin jo maaliskuun loppuun. Valkoisia munia on 3–8. Naaras hautoo kuukauden ja koiras ruokkii sitä haudonnan aikana. Poikaset saavuttavat lentokyvyn kuukauden ikäisinä.
Domiati
Domiati on saanut nimensä egyptiläisen Damiettan kaupungin mukaan. Ensimmäiset maininnat sen valmistuksesta ovat vuodelta 332 eaa. Tavallisin juuston valmistuksessa käytetty maito on peräisin vesipuhvelista, mutta siihen voidaan käyttää myös lehmän-, vuohen-, lampaan- tai kamelinmaitoa. Monien muiden juustojen valmistuksesta poiketen domiatia valmistettaessa maitoon lisätään suolaa jo ennen sen juoksuttamista. Suola lisätään hetken 60–80 °C lämpökäsiteltyyn maitoon. Suolattu maito lisätään suolaamattomaan maitoon suhteessa 1/3, jonka jälkeen seokseen lisätään juoksute. Juustomassan muodostumiseen kuluu pari tuntia, minkä jälkeen massa kaavitaan muotteihin. Muottien koko vaihtelee riippuen juuston valmistajasta. Muotin ympärille kiedotaan kangas ja juusto puristetaan muottia vasten 12–24 tunnin ajan 38 °C lämpötilassa. Puristuksen jälkeen juusto leikellään tavallisesti neliskulmioiden muotoon, jonka jälkeen juusto purkitetaan ja sitä säilötään kolmesta neljään kuukautta. Noin 75 % kaikesta Egyptissä kulutetusta juustosta on domiatia.
Varpuspöllö
Ravinto
Varpuspöllön ravintoa ovat muun muassa jyrsijät, pienet linnut ja sammakot. Myyräkantojen ollessa vahvoja varpuspöllöt syövät pääasiassa niitä. Tavallisimmat lintusaaliit ovat tiaisia, hippiäisiä, urpiaisia, peippoja, vihervarpusia. Suurimmat lintusaalit ovat pikkurastaiden ja käpytikan kokoluokkaa. Syksyllä ja talvella varpuspöllö varastoi saaliita koloihin ja linnunpönttöihin.
Domiati
Valmis juusto muistuttaa fetajuustoa. Juusto on kosteaa ja sen maku on suolainen. Suolainen maku korostuu valmistuksen aikana käytetyn suolan määrästä riippuen. Juuston rakennetta on kuvailtu sitkeäksi. Egyptissä juustoa syödään etenkin välipalana.
Graviskalaari
Graviskalaari on teoreettisessa fysiikassa hiukkanen, joka ilmestyy metrisen tensorin viritystilasta (esimerkiksi gravitaatiokenttä), mutta jonka fyysiset ominaisuudet ovat käytännössä erottamattomia skalaarista, kuten Kaluza-Klein-teoriassa. Uusi skalaarikenttä \phi tulee metrisen tensorin komponentista g_{55} jossa numero 5 kuvaa uutta, viidettä ulottuvuutta.
Mikko Vuorenpää
Mikko Vuorenpää (s. 1972) on suomalainen varatuomari, oikeustieteilijä ja professori. Hän on toiminut Lapin yliopiston prosessioikeuden professorina vuodesta 2015.
Vuorenpää väitteli vuonna 2004 oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistosta aiheenaan "Syyttäjän tehtävät: Erityisesti silmällä pitäen rikoslain yleisestävää vaikutusta". Vuorenpää on suorittanut myös oikeustieteen kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnot.
Maria Bellonci
Maria Bellonci, s. Villavecchia (30. marraskuuta 1902 Rooma, Italia – 13. toukokuuta 1986 Rooma, Italia) oli italialainen kirjailija. Hänen kirjansa aiheet sijoittuvat lähinnä 1500-luvulle. Hän sai niihin aineistoa myös julkaisemattomista lähteistä.
Risto Siilasmaa
Risto Kalevi Siilasmaa (s. 17. huhtikuuta 1966 Helsinki ) on F-Securen perustaja, hallituksen jäsen ja entinen toimitusjohtaja. Siilasmaa on F-Securen suurin osakkeenomistaja yli 34 prosentin osuudellaan. Siilasmaa oli Nokian hallituksen puheenjohtaja vuosina 2012–2020. Hän on tullut tunnetuksi myös aloittelevien yritysten bisnesenkelinä.
Ura ja koulutus
Siilasmaa perusti Data Fellowsin (nyk. F-Secure) vuonna 1988 yhdessä Petri Allaksen kanssa. Perustamisen aikaan Siilasmaa oli 22-vuotias tuotantotalouden opiskelija Teknillisessä korkeakoulussa, ja Petri Allas oli hänen opiskelukaverinsa. Koulutukseltaan Siilasmaa on tuotantotalouden diplomi-insinööri. Ennen uraansa Data Fellowsilla Siilasmaa toimi 1980-luvulla MikroBitti- ja Tietokone-lehtien avustajana.
Helsingin Sanomien tekemän selvityksen mukaan Siilasmaalla oli vuonna 2009 Suomessa Björn Wahlroosin jälkeen toiseksi eniten valtaa pörssiyhtiöiden hallituksissa. Selvitys perustui yritysten markkina-arvoihin ja hallituspaikkoihin, joita Siilasmaalla oli tuolloin kolmessa pörssiyhtiössä (F-Secure, Elisa, Nokia).
Nokian hallituksen puheenjohtajuus
Vuonna 2012 Siilasmaa valittiin Nokian hallituksen puheenjohtajaksi. Hän oli ollut Nokian hallituksen jäsen toukokuusta 2008.
Siilasmaa valittiin Nokian hallituksen puheenjohtajaksi vaikeaan aikaan. Yhtiötä pidettiin yleisesti konkurssiriskinä jatkuvasti heikkenvän matkapuhelinliiketoiminnan johdosta. Pelkästään vuoden 2012 ensimmäisen vuosipuoliskon liiketappio oli yli kaksi miljardia euroa.
Prosessin aikana Siilasmaa uudisti Nokian johdon ja hallituksen. Ainoastaan talousjohtaja Timo Ihamuotila jatkaa tehtävässään. Uudistumisen seurauksena Nokian markkina-arvo on moninkertaistunut ja yhtiön liikearvo (EV) on noussut vajaasta 1,5 miljardista pian Siilasmaan aloitettua puheenjohtajana noin 30 miljardiin vuoden 2016 alussa.
Yksityiselämä
Siilasmaa asuu Helsingin Kuusisaaressa. Hänellä on vaimo ja kolme lasta.
Kirjallisuus
Paranoidi optimisti -kirjassa (Tammi 2018) Nokian hallituksen puheenjohtaja ja F-Securen perustaja Risto Siilasmaa peilaa Nokian kehitystä alkaen vuodesta 2008, jolloin hän liittyi yhtiön hallitukseen, sekä avaa näkemyksiään johtamisesta ja teknologiabisneksestä. Siilasmaa kirjoitti kirjan muun muassa Intelin ja Dellin toimitusjohtajien teoksissa kirjoittajana mukana olleen Catherine Fredmanin kanssa.
Pehr Malm
Pehr Malm (17. kesäkuuta 1768 Pietarsaari – 2. tammikuuta 1827 Pietarsaari) oli suomalainen kauppaneuvos, laivanvarustaja ja valtiopäivämies.
Pehr Malmin vanhemmat olivat kauppias Niclas Malm ja Maria Nyman ja puolisot vuodesta 1788 Maria Christina Kindman (k. 1798) ja vuodesta 1799 Brita Maria Roos (k. 1819). Kauppias ja laivanvarustaja Peter Malm oli Pehr Malmin poika toisesta avioliitosta. Pehr Malm kuului tunnettuun pietarsaarelaiseen kauppiassukuun. Hänellä oli huomattava oma kauppalaivasto, joka harjoitti kansainvälistä rahtiliikennettä, ja telakka Pietarsaaressa laivojen rakentamiseen ja korjaamiseen. Malm tuli tunnetuksi myös kulttuurin harrastajana, jolla oli muun muassa huomattava kirjasto. Vieraillessaan Pietarsaaressa 1819 keisari Aleksanteri I kävi Malmin kotona, Malm oli ollut porvarissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809. Malm oli Pietarsaaren kaupunginvanhinten jäsen vuodesta 1797 ja raatimies vuodesta 1803. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1812. Malmin kauppahuoneen liiketoimet päättyivät kuitenkin hänen kuolemansa jälkeen vararikkoon. Malm oli jo menettänyt aluksiaan haaksirikoissa ja kärsinyt muita tappioita. Kun kauppahuoneen omaisuus myytiin konkurssihuutokaupassa, siitä ei jäänyt velkojen maksun jälkeen Malmin perillisille mitään.
Ignacio Nazareno Trejos Picado
Ignacio Nazareno Trejos Picado (s. 31. heinäkuuta 1928) on costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. maaliskuuta 1952 ja nimitettiin San José de Costa Rican arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Aquae Albae in Mauretanian titulaaripiispaksi 5. tammikuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paolino Limongi, jota avustivat Enrique Bolaños Quesada ja Delfín Quesada Castro.
19. joulukuuta 1974 Trejos Picado sai nimityksen San Isidro de El Generalin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 31. heinäkuuta 2003.
Nicolas Moumi Ngamaleu
pienoiskuva|Nicolas Moumi Ngamaleu Kamerunin maajoukkueen ottelussa vuonna 2017. Nicolas Moumi Ngamaleu (s. 9. heinäkuuta 1994 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Moskovan Dynamoa. Hänen ensimmäinen eurooppalaisseuransa oli itävaltalainen SCR Altach kaudella 2016–2017, minkä jälkeen hän edusti runsaat viisi kautta sveitsiläistä Young Boysia.
Ngamaleu on voittanut Young Boysin joukkueessa Sveitsin mestaruuden vuosina 2018–2021 ja Sveitsin cupin vuonna 2020. Hän on pelannut Itävallan Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia, ja Sveitsin Superliigassa 158 ottelua, joissa hän on tehnyt 30 maalia. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa 19 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, marraskuussa 2017 vierasottelussa serbialaista Partizania vastaan. Mestarien liigassa hän on pelannut 12 ottelua ja tehnyt yhden maalin, syyskuussa 2021 kotiottelussa englantilaista Manchester Unitedia vastaan.
Ngamaleu on pelannut Kamerunin maajoukkueessa noin 40 maaottelua.
Gravifotoni
Gravifotoni on teoreettisessa fysiikassa hiukkanen, joka ilmestyy metrisen tensorin viritystilasta (esimerkiksi gravitaatiokenttä), mutta jonka fyysiset ominaisuudet ovat käytännössä erottamattomia fotonista, kuten Kaluzan–Kleinin teoriassa. Sähkömagneettinen potentiaali A_\mu tulee metrisen tensorin komponentista g_{55}, jossa numero 5 kuvaa uutta, viidettä ulottuvuutta.
Looginen portti
Looginen portti muodostuu kytkimistä, joiden avulla voidaan tehdä laskutoimituksia tai loogisia konnektiiveja Boolen algebran avulla digitaalisissa piireissä. Ne valmistetaan tavallisesti elektronisesti diodien ja transistorien avulla, mutta ne voidaan toteuttaa myös käyttämällä sähkömagneettisia releitä, nesteitä, optiikkaa, pneumatiikkaa tai jopa mekaanisia elementtejä.
Operaattorit
Perusoperaattoreina voidaan pitää operaattoreita AND, OR ja NOT. Näitä yhdistelemällä saadaan NAND-, NOR-, XOR- ja XNOR-operaattorit, joita voidaan siten kutsua johdannaisoperaattoreiksi.
Tosiasiassa kaikki operaattorit voidaan johtaa useiden NAND- tai NOR-operaattorien yhdistelmistä.
Merimiina 2000
Merimiina 2000 on suomalainen Patrian valmistama herätepohjamiina. Miina tunnistaa alusten aiheuttamat fysikaaliset herätteet ja kykenee valitsemaan sotilaallisesti tärkeimmiksi arvioidut maalit. Merivoimien Esikunnan materiaaliosasto käynnisti Merimiina 2000 -projektin vuonna 1997. Päätös Merimiinan 2000:n hankkimiseksi tehtiin joulukuussa 2004.
Looginen portti
Operaattorit
Operaattoreiden tosien ja epätosien arvojen vaikutuksia lopputuleman arvoon voidaan vertailla ns. totuustauluilla. Arvoista käytetään usein symboleita A, B ja Q. A ja/tai B muodostavat lopputuleman Q.
Aika tappaa
Aika tappaa on vuonna 2005 valmistunut suomalainen independent-elokuva, findie-elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Timo Sakari Puustinen.
Looginen portti
Symbolit
Nykyään käytössä on kaksi erilaista symbolijärjestelmää, joiden määrittelyt löytyvät standardista ANSI/IEEE Std 91-1984 sekä sen täydennysosasta ANSI/IEEE Std 91a-1991.
Aika tappaa
Juoni
Julmat murhat piinaavat Jyväskylän yötä. Tapauksilla ei näytä olevan muuta yhteistä kuin salaperäinen viiltojälki, joka löytyy joka ruumiista. Jälki johdattaa etsivä Aki Kallion (Hannu Lintukoski) vuoteen 1935, jolloin tapahtui samanlaisia murhia.
Sivakkajoki (Tervola)
Sivakkajoki on Tervolassa sijaitseva joki. Sivakkajoki on Sivakkajärvestä alkunsa saava 24,3 kilometriä pitkä Vaajokeen laskeva sivujoki. Sivakkajoen keskivirtaama on 1,15 m3/s. Sivakkajoen vesi on ruskeaa raudan ja humuksen vuoksi. Sivakkajoella on ollut uittotoimintaa vuoteen 1956 asti.