cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viisi (yhtye)
Keväällä 2011 Helsingissä alkaneella Viiden vietävänä -klubilla loppuunmyydyilla keikoilla vierailijoina olivat muun muassa Maija Vilkkumaa, Tuure Kilpeläinen, Hanna Pakarinen ja Mariska. Menestysklubin innoittamana yhtye teki vuonna 2012 eri puolella Suomea vierailleen Viiden vietävänä Maija Vilkkumaa -kiertueen. Yhtyeen perinteisiin on kuulunut myös vuosittainen joulukiertue.
Viisi jäi tauolle kesällä 2013, mutta yhtye on senkin jälkeen edelleen esiintynyt yksityistilaisuuksissa. Lokakuun 2013 lopussa yhtye teki kolme kaupunkia kattaneen Kiinan kiertueen. Lokakuussa 2014 Viisi ilmoitti lopettavansa toimintansa huhtikuussa 2015 Savoy-teatterissa järjestettävään konserttiin.
Mytilíni
Mytilíni eli Mytilene on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Μυτιλήνης, Dímos Mytilínis). Se sijaitsee Lesboksen saarella, Lesboksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnan väkiluku on 57 872 ja varsinaisen Mytilínin kaupungin väkiluku 27 871 (vuonna 2011). Mytilíni on Pohjois-Egean saarten pääkaupunki.
Maantiede
Mytilíni sijaitsee Lesboksen saaren kaakkoisrannikolla, ja se on länsi- ja pohjoispuolelta vuorten ympäröimä. Mytilínin vanha kaupunki on niemellä, jonka itäisin osa oli antiikin aikana saari. Sillä sijaitsi antiikin aikainen akropolis ja keskiajalta lähtien Mytilínin linna. Kaupungin satama on lahdessa niemen eteläpuolella. Uudempi kaupunki levittäytyy lahden rannalle ja keskustan länsipuolisilla kukkuloille.
Antiikki
pienoiskuva|vasen|[[Mytilínin linnaa.]] Antiikin ajan Mytilene sijaitsi nykyisen Mytilínin kaupungin keskustan paikalla, ja siksi siitä on voitu kaivaa vain vähän jäänteitä. Merkittävimpiin kohteisiin kuuluvat kaupungin antiikin aikaisen teatterin rauniot nykyisen kaupungin itälaidalla ja eräiden lattiamosaiikeistaan tunnettujen yksityistalojen, kuten Menandroksen talon, jäänteet. Jäänteitä on säilynyt myös kaupunkiin vettä johtaneesta Mórian akveduktista.
Keskiajalta nykyaikaan
pienoiskuva|vasen|[[Lesbos (alueyksikkö)|Lesboksen alueyksikön hallintorakennus Mytilínissä.]]
Kaupunki säilyi asuttuna läpi keskiajan nykyajalle saakka, ja se on Egeanmeren saarten harvoja antiikin ajalta peräisin olevia kaupunkeja, joissa asutus vaikuttaa jatkuneen keskeytyksettä. Bysanttilaisella kaudella kaupungin antiikin aikaiselle akropoliille rakennettiin Mytilínin linna. Mytilene oli muun Lesboksen tavoin vuosina 1355–1462 genovalaisen Gattilusion (Gateluzzien) suvun hallussa. Suku uusi linnan vuonna 1373. Keskiajalla kaupunki antoi nimensä koko saarelle, ja saari tunnettiin useimmiten Lesboksen sijasta Mytilenenä.
Mytilene tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1401. Vuonna 1462 valta kaupungissa ja saarella siirtyi turkkilaisille. Nämä kunnostivat linnan vuonna 1677. Vuonna 1771 Venäjän laivasto ampui turkkilaisia Mytilínin satamassa. Kansallismielinen Filikí Etaireía aloitti toimintansa kaupungissa vuonna 1817. Vuonna 1905 kaupunki oli kansainvälisessä laivastosaarrossa turkkilaisten painostamiseksi. Turkkilaisvalta kesti vuoteen 1912 saakka. Kaupungista ja saaresta tuli osa Kreikkaa vuonna 1913. Vuoden 1922 jälkeen kaupunki kasvoi voimakkaasti, kun sinne muutti paljon evakkoja Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena. Nykyisin kaupunki tunnetaan nykykreikkalaisessa nimimuodossa Mytilíni.
Mytilíni oli jo aiemmin itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Lesboksen kunnaksi yhdessä Agía Paraskevín, Agiásoksen, Eresós-Ántissan, Evergétoulaksen, Géran, Kallonín, Loutrópoli Thermíin, Mantamádoksen, Míthymnan, Pétran, Plomárin ja Polichnítoksen kanssa. Mytilíni toimi kunnan kuntakeskuksena. Mytilínistä tuli itsenäinen kunta jälleen 1. syyskuuta 2019, kun Lesboksen kunta jaettiin Kleisthenes I -suunnitelman mukaisesti kahdeksi kunnaksi, joista toinen on saaren länsiosan käsittävä Länsi-Lesboksen kunta. Uusi Mytilínin kunta käsittää suuremman alueen kuin vanha, ja siihen kuuluu saaren koko itäosa.
Kaupunki
pienoiskuva|upright=1.6|Mytilínin kaupunkia vuonna 1905 kansainvälisen laivastosaarron aikaan. Taustalla eurooppalaisten suurvaltojen sotalaivoja. pienoiskuva|upright=1.6|Mytilínin satamaa.
Nykyinen Mytilínin kaupunki on yksi Egeanmeren saarten suurimpia kaupunkeja ja merkittävä hallinnollinen keskus, sillä se on muun muassa Pohjois-Egean saarten alueen pääkaupunki. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Mytilínin linna, Mytilínin arkeologinen museo sekä Vapaudenpatsas. Merkittävin kirkko on useita eri tyylisuuntia yhdistelevä Pyhän Theraponin kirkko. Kaupungin rakennuskannassa on paljon sekä italialaisia että turkkilaisia vaikutteita, kun taas 1800-luvulta lähtien sinne on rakennettu myös useita uusklassista arkkitehtuuria edustavia rakennuksia.
Mytilíni on Lesboksen merkittävin satama. Mytilínin kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin seitsemän kilometriä kaupungista etelään. Egean yliopiston pääpaikka ja yksi kuudesta yksiköstä toimii Mytilínissä. Siellä toimivat yliopiston yhteiskuntatieteellinen ja ympäristötieteellinen tiedekunta.
Kunnan osat
pienoiskuva|Mytilínin kunnantalo. pienoiskuva|[[Mytilínin arkeologinen museo.]]
Vesimeloni
Vesimeloni eli arbuusi (Citrullus lanatus, joskus myös C. vulgaris) on Citrullus-sukuun kuuluva viljelyskasvi ja sen hedelmä. Vesimelonin hedelmä on rakenteeltaan marja. Alun perin vesimeloni on kotoisin eteläisestä Afrikasta. Vesimelonilla on paksu vihreä kuori ja mehukas, makea, yleensä punainen sisus. Suurin osa (jopa 93–95 %) hedelmästä on vettä.
Vesimelonia kutsutaan joskus myös venäjästä lainatulla nimellä arbuusi.
Historia
thumb|Kuutionmuotoiseksi kasvatettu vesimeloni Japanista. Tutkimusmatkailija David Livingstone kertoi vesimeloneja esiintyneen runsaasti Kalaharin autiomaassa, josta hedelmän uskotaan olevan peräisin. Siellä kasvi kasvaa villinä ja on tärkeä paikallisten asukkaiden veden lähde. Villistä muodosta käytetään nimityksiä sitruunameloni ja tsamma. Sen arvellaan olevan viljellyn muodon alkuperäinen muoto. Sen maku on kitkerä, ja hedelmäliha on kiinteä. Pektiinipitoisena se on käyttökelpoinen säilöntään. Siitä käytetään samaa tieteellistä nimeä kuin vesimelonista. Kasvin siemeniä on kuitenkin löytynyt myös Lounais-Libyan Uan Muhuggiagista arkeologiselta alueelta, minkä vuoksi sen muinainen levinneisyys on saattanut olla aiempia tietoja laajempi.
Vesimelonia viljeltiin tiettävästi ensimmäisen kerran Egyptissä noin 5 000 vuotta sitten. Hedelmä on kuvattu hieroglyfeissä, ja meloneja pantiin usein faaraoiden hautoihin. Egyptiläisen mytologian mukaan vesimeloni sai alkunsa aavikon jumala Sethin siemennesteestä.
Nykyään vesimelonista on jalostettu useita lajikkeita, esimerkiksi siemenettömiä tai hedelmälihaltaan keltaisia. Japanissa maanviljelijät keksivät tavan kasvattaa kuutionmuotoisia vesimeloneja: hedelmät kasvatetaan lasisissa laatikoissa, jolloin ne muotoutuvat astian mukaisiksi. Muoto helpottaa melonien varastointia ja kuljetusta. Kulmikkaat vesimelonit ovat kuitenkin huomattavasti tavallisia kalliimpia.
Pohjois-Amerikassa vesimeloni on muodostunut rasistiseksi stereotypiaksi. Yhdysvalloissa tummaihoisten kuvattiin usein 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun karikatyyreissä olleen ylettömän ihastuneita vesimeloniin.
Vesimeloni ravintona
Vesimeloni syödään usein sellaisenaan, viipaleiksi leikattuna. Se sopii myös palasina salaatteihin tai aterian lisukkeeksi. Etelä-Venäjällä vesimelonista valmistetaan olutta. Myös vesimelonin kuori kelpaa syötäväksi. Säilöttyä vesimelonin kuorta käytetään esimerkiksi Kiinassa ja Venäjällä. Vesimelonista on myös hyvä tehdä erilaisia drinkkejä sekoittamalla sitä esimerkiksi rommin sekaan.
Vesimelonin siemenet ovat ravinteikkaita, ja niitä syödään usein sellaisenaan tai käytetään ruoanlaitossa. Kiinassa vesimelonin siemenet ovat erittäin suosittuja, ja niitä myydään paahdettuina ja maustettuina. Siemenistä voidaan myös puristaa öljyä. Tämän vuoksi onkin jalostettu vesimelonilajikkeita, joissa hedelmälihaa on vähän mutta siemeniä runsaasti.
Somnium
Teemu ”Somnium” Raimoranta (19. toukokuuta 1977 Helsinki – 16. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen metallimuusikko. Hän perusti folk metal -yhtye Finntrollin yhdessä Jan Jämsenin kanssa, jota ennen hän oli soittanut Thy Serpentissä. Hän myös soitti kitaraa Impaled Nazarenessä ja Barathrumissa. Hän oli kotoisin Helsingistä.
Kuolema
Somniumille pidettiin 25. maaliskuuta 2003 muistokonsertti, joka järjestettiin onnettomuuden luonteen vuoksi päihteettömänä. Konsertissa soittivat Barathrum, Children of Bodom, Impaled Nazarene, Ensiferum ja Finntroll.
Diskografia
Finntroll
Geoff Rowley
pienoiskuva|Geoff Rowley vuonna 2010. Geoffery Joseph Rowley (s. 6. kesäkuuta 1976 Liverpool, Englanti) on ammattilaisrullalautailija, joka nykyisin asuu Huntington Beachissä, Kaliforniassa. Geoff aloitti rullalautailun 13-vuotiaana, ja on rullalautaillut yli 18 vuotta. Hän varttui Ison-Britannian kaduilla lautaillen ja valittiin Thrasher-lehden vuoden rullalautailijaksi vuonna 2000. Hänen nimikkotemppunsa on Rowley Darkslide. Geoff nauttii valokuvaamisesta ja metsästämisestä, vaikka omaakin vahvan vegaanihistorian. Myös straight edge -aatteen Geoff on hylännyt menneisyyteen.
Somnium
Diskografia
Barathrum
Tim Matavž
pienoiskuva|Tim Matavž Tim Matavž (s. 13. tammikuuta 1989) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista FC Augsburgia. Matavž on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. PSV Eindhovenin lisäksi hän on edustanut FC Groningenia, FC Emmenia, ND Goricaa sekä kasvattajaseuraansa ND Biljeä. Slovenian jalkapallomaajoukkueessa oikeajalkainen Matavž on pelannut 27 ottelua ja tehnyt niissä 10 maalia. Hän kuului myös Slovenian miehistöön vuoden 2010 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän on 188 senttimetriä pitkä. Matavž siirtyi kesällä 2014 Augsburgiin seuran siirtoennätyksellä.
Suomalainen kansanparannus
Suomalainen kansanparannus perustuu pitkälti käsityksiin henkiolennoista ja taioista ja niiden vaikutuksesta ihmiseen, sekä käytännön hoitotoimissa erilaisiin hoitaviin paikkoihin kuten saunaan sekä hoitaviin aineisiin ja esineisiin kuten yrtteihin ja taikaesineisiin.
Parantaja eli parantamiseen erikoistunut henkilö oli usein koko yhteisön arvostama tietäjä, joka osasi paljon muutakin. Joillakin taas oli verenseisauttajan kyky.
Tautien syyksi katsottiin usein paha henkiolento tai vihamielinen noita. Ihmistä vahingoittivat esimerkiksi henkiolentojen väki vihastuessaan, vihamielisten ihmisten ampumat noidannuolet ja kateet eli kateelliset ihmiset taikoineen. Syöpä oli mato, käärme tai muu olio, joka tunkeutui ihmiseen, ja söi tätä sisältäpäin. Riisi on tarkoittanut erilaisia kalvavia ja riuduttavia pitkäaikaisia sairauksia.
Asioille oli luonnollinen paikkansa, johon ne kuuluivat. Monet terveydelliset ja muutkin ongelmat johtuivat siitä, että asioita oli väärissä paikoissa, ja maailman järjestys ja tasapaino oli järkkynyt. Usein sairaus tai sairauden aiheuttanut henkiolento pyrittiin palauttamaan sinne, mistä se oli tullutkin, tai jos jotain puuttui ihmisestä, se pyrittiin palauttamaan ihmiseen. Esimerkiksi veden luona tarttunut sairaus johtui ihmiseen tarttuneesta veden väestä, joka piti palauttaa veteen. Monia vaivoja hoidettiin loitsuin. Loitsuilla usein käskettiin tai pyydettiin henkiolentoja siirtymään luonnolliselle paikalleen. Loitsuilla myös pyydettiin parantamaan kykeneviä henkiolentoja puuttumaan asioihin.
Ihmisen sielu tai jokin sielun osa, kuten itse saattoi lähteä omille teilleen, jolloin seurasi vakava sairaus tai masennus, itsettömyys. Tällöin sielu tai sen osa oli palautettava ihmiseen.
Käytännön hoito tapahtui usein saunassa. Saunassa asui tulen väkeä, henkiolentoja, jotka karkottivat muut, vihamieliset henkiolennot pois. Terva oli monikäyttöinen aine, jota käytettiin muun muassa vammojen, täiden ja iho-oireiden hoitoon.
Kansanparannuksen hiipuminen
Nykyisin kansanparannuksen perinne on lähes täysin katkennut. Vielä 1800-luvulla siihen jouduttiin kuitenkin turvautumaan usein, sillä lääkäreitä oli vähän ja lääketiede kehittymätöntä. Usein saattoi jopa olla parempi tulla loitsituksi tai saunotetuksi, kuin joutua 1800-luvun lääketieteen armoille. Suomalaisen kansanparannuksen viimeisiä vaiheita kuvaa sananlasku: ”Jos ei viina, terva eikä sauna auta niin silloin perii hauta” Tässä vaiheessa oltiin jo luopumassa yliluonnollisista selityksistä, ja turvauduttiin toimiviksi koettuihin keinoihin lääkärin hoitojen korvikkeena tai lisäksi.
Hits+
Hits+ on Kylie Minoguen kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2000.
Macedonia (provinssi)
Macedonia, joskus Macedonia et Achaea, oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti osan nykyisestä Kreikasta, Pohjois-Makedoniasta ja Albaniasta.
Historia
Vuonna 27 eaa. Achaea erotettiin omaksi provinssikseen Macedonian provinssista. Tätä edeltänyt laajempi Macedonian provinssi tunnetaan siksi joskus nimityksellä Macedonia et Achaea. Augustuksen ajan provinssien jaossa Macedonia luettiin senaatin provinsseihin. Vuonna 67 provinssista erotettiin Epiruksen provinssi. Jäljelle jäänyt Macedonian provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Noin vuosina 293–395 provinssi kuului Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon aikoihin noin vuonna 395 provinssi jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Macedonia prima ja Macedonia secunda (Macedonia salutaris). Kumpikin oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja nyt Macedonian diokeesiin.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Deweyn kymmenluokitusjärjestelmä
thumb|Deweyn luokitteluun perustuvalla yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmällä luokiteltuja kirjoja. Deweyn luokittelu on maailman käytetyin aineiston luokittelujärjestelmä. Sen kehitti 1870-luvulla Melvil Dewey ja se perustuu niin sanottuun kymmenluokitukseen. Kymmenluokituksessa on 10 pääluokkaa (0–9) ja kullakin pääluokalla 10 alaluokkaa. Deweyn luokituksen pohjalta on tehty monia erilaisia sovelluksia eri tarpeisiin, Suomen yleisissä kirjastoissa on käytössä yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmä YKL. Tieteellisissä kirjastoissa ja oppilaitoskirjastoissa on käytössä yleinen kymmenluokittelu UDK.
Deweyn luokitus perustuu suurelta osin Francis Baconin tieteiden järjestelmään, mutta siinä on myös nähty viitteitä Hegeliin. Deweyn luokituksen myötä luovuttiin kiinteästä hankintajärjestyksen mukaisesta hyllyjärjestyksestä ja siirryttiin suhteelliseen hyllyjärjestelmään.
Historia
Melvil Dewey ehdotti uutta kymmenjärjestelmään perustuvaa luokitustaan vuonna 1873, koska hän ei ollut tyytyväinen kiinteään hyllyjärjestykseen. Hänen kehittelemänsä luokkiin ja alaluokkiin perustuvan luokituksen rakenne mahdollisti teosten joustavan sijoittelun. Deweyn lähestymistapa luokitukseen oli käytännöllinen.
Deweyn luokituskäytännöt tulivat käyttöön Suomen yleisissä kirjastoissa A. A. Granfeltin ja William Sippolan vaikutuksesta 1900-luvun alkupuolella. Yhdysvalloista alkunsa saanut Public Library Movement toi uusia menetelmiä yleisille kirjastoille, esimerkiksi hyllyt haluttiin avata yleisölle. Tämä vaati uusia käytäntöjä, kuten esimerkiksi yhteinen luokittelujärjestelmä. Kansanvalistusseura palkkasi Granfeltin ajanmukaistamaan kirjastonhoidon käytäntöjä ja kirjoittamaan kirjastonhoidon oppaan. Granfeltin apuna toimi Sippola, joka oli Deweyn ja amerikkalaisten kirjastokäytäntöjen ihailija. Vuonna 1905 ilmestyneessä Granfeltin kirjoittamassa kirjastonhoidon oppaassa tuotiinkin voimakkaasti esiin amerikkalaisia kirjastonhoidon käytäntöjä ja siinä esitettiin luokitukseksi Deweyn kymmenluokitusta. Deweyn luokituksen valinta yleisille kirjastoille ei kuitenkaan ollut aivan selvä asia. Vasta perustetussa Kirjastolehdessä käytiin paljon keskustelua luokituksesta ja Deweyn luokitukselle esitettiin kritiikkiä ja vaihtoehtoja. Lopulta valtion kirjastotoimikunta päätti valita Deweyn kymmenluokituksen yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmäksi ja ensimmäinen varsinainen luokitusopas valmistui vuonna 1925.
Luokituksen rakenne
Deweyn luokitus on muodoltaan hierarkkinen puurakenne. Jokainen luokka voidaan jakaa alaluokkiin ja alaluokat jälleen uusiin alaluokkiin. Jokaisella alaluokalla on yksi ylempi luokka. Luokitus on enumeratiivinen eli jokaiselle dokumentille voidaan valita tarjotuista luokista dokumentin aiheeseen parhaiten sopiva luokka, mutta sellaista luokkaa ei voi valita, jota ei ole luokituskaavassa mainittu.
Nykyiset Deweyn pääluokat eivät ole muuttuneet alkuperäisestä vuonna 1876 julkaistusta ehdotuksesta muutoin kuin termien suhteen.
Pääluokat ovat:
Käyttö ja ylläpito
Deweyn kymmenluokitusta käytetään edelleen, mutta ennen kaikkea sitä on käytetty pohjana muille luokitusjärjestelmille. Käyttöönoton alusta asti kirjastot ovat muokanneet ja soveltaneet Deweyn luokitusta omiin tarpeisiinsa.
Suomessa Deweyn luokitusta ei käytetä sellaisenaan, mutta yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmä YKL sekä Helsingin kaupunginkirjaston luokitusjärjestelmä pohjautuvat Deweyn kymmenluokitukseen. YKL:n laatimisessa haluttiin muuttaa alkuperäistä systeemiä (DDC) mahdollisimman vähän ja pääperiaatteena oli käytännöllisyys. Joitakin muutoksia kuitenkin tehtiin Tanskan DDC-mukaelmaa esikuvana pitäen. Suurin muutos oli maantieteen erottaminen historian luokasta 9 uudeksi pääluokaksi 4, johon aikaisemmin kuulunut kielitiede yhdistettiin kirjallisuuden luokkaan 8.
Suomen tieteellisissä kirjastoissa käytössä oleva yleinen kymmenluokitus UDK on myös alun perin ollut Deweyn kymmenluokituksen johdannainen, mutta sen kehitys on erkaantunut Deweyn kymmenluokituksesta jo 1800-luvun lopusta lähtien. . Nykyinen UDK ei ole enumeratiivinen kuten DDC vaan fasetoitu luokitus muodostuen osiin jaetusta sanastosta ja kieliopista/säännöistä, joiden mukaan muodostetaan luokkia dokumenteille, joissa eri käsitteet esiintyvät eri yhdistelminä.
Deweyn kymmenluokitusen päivitykset ja uudet versiot julkaisee yhdysvaltalainen OCLC (Online Computer Library Center), joka sai luokittelun tekijänoikeudet haltuunsa ostettuaan Forest Pressin vuonna 1988. Lyhentämättömät versiot ilmestyvät noin seitsemän vuoden välein; viimeksi julkaistiin 23. painettu versio vuonna 2011 ja uudempi 24. versio julkaistaneen kesällä 2018. Luokitusjärjestelmän kehityksestä on OCLC:n kanssa huolehtinut Yhdysvaltain kongressin kirjasto.
Rami Nieminen
Rami Nieminen (s. 25. helmikuuta 1966 Tampere) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut eniten otteluita Suomen pääsarjatasolla. Nieminen esiintyi vuosina 1985–2004 yhteensä 459 pääsarjaottelussa tehden niissä 53 maalia. Hän pelasi vuosina 1993–1996 14 A-maaottelua. PPT:n ja FC Jazzin lisäksi Nieminen edusti pääsarjassa Hakaa sekä FC Jokereita.
Hän pelasi suurimman osan urastaan puolustajana, mutta usealla valmentajalla oli tapana nostaa Nieminen hyökkääjäksi joukkueen ollessa tappiolla. Tämä johtui hänen poikkeuksellisen hyvistä pääpelitaidoistaan.
Rami Nieminen päätti pitkän uransa vuonna 2004 ja toimi kauden 2005 Porin Palloilijoiden managerina. Vuonna 2006 hän palasi kuitenkin vielä pelikentille managerin toimen ohessa.
Myös Rami Niemisen kaksi veljeä Petri ja Marko Nieminen ovat entisiä pääsarjatason jalkapalloilijoita.
La Paz (täsmennyssivu)
La Paz voi tarkoittaa seuraavia:
Tia Carrere
Tia Carrere (syntyjään Althea Rae Duhinio Janairo, s. Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten Cassandran roolista Wayne’s World -elokuvista.
David Levi
David Levi (s. 1962 Tel Aviv) on israelilaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on ollut aktiivinen turnauspelaaja 1990-luvun puolivälistä lähtien. Ennen pokeriuraansa Levi pelasi ammatikseen jalkapalloa.
Jalkapallouran kariuduttua polvivammaan Levi muutti Los Angelesiin, jossa hän tutustui pokeriin. Hävittyään aluksi lähes kaikki rahansa käteispeleissä, hänestä kehittyi hyvä turnauspelaaja. Menestyttyään Levi muutti Las Vegasiin, jossa on asunut muun muassa ystävänsä Amir Vahedin kanssa.
Pasanen
Pasanen on seuraavien tunnettujen suomalaisten henkilöiden sukunimi:
David Levi
Vuonna 1997 Levi voitti National Championship Of Pokerin 500 dollarin limit hold'em -turnauksen. Sen jälkeen hän on voittanut isoissa turnauksissa lähes vuosittain. Huhtikuussa 2002 hän voitti Bellagion kasinolla 3 100 dollarin no limit hold'em -turnauksen, jonka ykköspalkinto oli 159 468 dollaria. Joulukuussa 2003 Levi oli ykkönen Bellagion Five-Diamond World Poker Classicin 1 500 dollarin limit hold'em -kisassa, jonka voittaja ansaitsi 144 917 dollaria. Kalifornian osavaltion pokerimestaruuskilpailuissa 2004 Levi voitti 2 500 dollarian no limit hold'em -turnauksen.
World Series of Pokerissa Levin paras sijoitus on kolmas, jonka hän saavutti $ 1,500 Razz -tapahtumassa vuonna 2002. Vuonna 2006 hän ansaitsi 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksen 14. sijallaan 137 280 dollaria.
Maaliskuussa 2007 Levi voitti 1 000 dollarin no limit hold'em -turnauksen The Wynn Classic -tapahtumassa Las Vegasissa. World Poker Tourilla Levin paras sijoitus on kolmas, jonka hän saavutti toukokuussa 2007 WPT:n mestaruusturnauksessa. Levi ansaitsi Shawn Buchananin voittamassa turnauksessa 229 540 dollaria. Joulukuussa 2005 WPT:n Five Diamond World Poker Classicissa Levi oli yhdeksäs (palkkio 112 695 dollaria).
Elokuussa 2007 Levin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,6 miljoonaa dollaria.
Närpiö
Närpiö on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pohjanmaan maakunnassa Länsi-Suomessa. Sen naapurikunnat ovat Kaskinen, Korsnäs, Kristiinankaupunki, Kurikka, Maalahti ja Teuva. Närpiössä on 9 573 asukasta (30.4.2022). Asukkaista yli 78 prosenttia on ruotsinkielisiä.
Nimen alkuperä
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran 1850-luvulla julkaisemaan karttaan Närpiö käännettiin nimelle Nääräpää. Suomettaressa olleen artikkelin mukaan käännöstä pidettiin virheellisenä ja vastustajien mielestä paikkakuntaa kutsuttiin suomen kielellä nimellä Närpiö. Suomettaressa kirjoitettiin:
Historia
Ensimmäiset maininnat Närpiön suurpitäjästä ovat vuodelta 1331. Siihen kuului laajoja alueita, jotka rajautuivat Isojokeen etelässä, lännessä Bergöön ja pohjoisessa Petolahteen. Närpiön suurpitäjään kuuluneita kuntia olivat Bergö, Isojoki, Karijoki, Kaskinen, Korsnäs, Lapväärtti, Myrkky, Petolahti, Pirttikylä, Siipyy, Teuva, Tiukka ja Ylimarkku.
1700-luvun alussa Närpiön alueen kyliä tuhoutui myrskyjen ja ryöstöjen seurauksena. Monet asukkaat pakenivatkin tuolloin Pohjanlahden yli Ruotsiin. 1800-luvun loppupuolella Närpiö jaettiin pienempiin kyliin. Närpiön kunta perustettiin vuonna 1867. Vuonna 1973 Ylimarkun ja Pirttikylän kunnat liitettiin Närpiöön. Nykyisen laajuutensa kunta sai vuonna 1975, kun Pirttikylän pohjoisosa siirtyi osaksi Maalahtea.
Närpiössä sijaitsi 1800-luvulla Bergan lasitehdas, joka oli aikansa suurteollisuutta ruotsinkielisellä Pohjanmaalla.
Närpiöstä tuli kaupunki 1. tammikuuta 1993.
Närpiössä ja Kaskisissa äänestettiin 18.11.2019 kuntaliitoksesta. Närpiön valtuusto kannatti liitosta: kyllä-äänet voittivat odotetusti 26–8, mutta Kaskisten valtuusto hylkäsi liitoksen 9 äänellä 8 vastaan.
Arkkitehtuuri
Öjskogsparkenin museoalueella sijaitsee 1800-luvulta peräisin oleva maalaistalo, jossa sijaitsee apteekkimuseo ja maatalousmuseo. Närpiöstä kohti Kaskisia sijaitsee Petter Johan Bladhin vuonna 1780 rakentama Benvikin maatila.
Luonto
Natura-kohteita, jotka ovat osittain tai kokonaan Närpiön kunnan alueella ovat Närpiön saaristo, Kristiinankaupungin saaristo, Bredmossmyran jossa esiintyy liito-orava ja pohjantikka, Orrmossliden, arvokas lintujärvi Hinjärvi, Sanemossen joka on myös erinomainen lakkasuo, Risnäsmossen ja Kackurmossen.
Kylät
Yttermark, Bäckby, Böle, Finby, Gottböle, Kalax, Kaldnäs, Karila (Karlå), Klaresund, Knåpnäs, Kåtnäs, Norrnäs, Nämpnäs (alun perin Niemenpää) , Näsby, Pielahti (Pjelax), Pirttikylä (Pörtom), Rangsby, Ståbacka, Tervalahti (Tjärlax) , Träskböle, Ylimarkku (Övermark)
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Närpiössä oli 9 507 asukasta, joista 5 502 asui taajamissa, 3 956 haja-asutusalueilla ja 49:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Närpiön taajama-aste on 58,2 %. Närpiön taajamaväestö jakautuu viiden eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Kaskisten keskustaajama ulottuu pääosin Kaskisten kaupungin alueelle.
Talous
Suomen kasvihuoneviljely on keskittynyt Närpiöön. Kunnassa kasvatetaan 60 prosenttia Suomen tomaateista ja 35 prosenttia kurkuista. Närpiössä on yli 400 kasvihuoneviljelijää, ja kunnan kasvihuoneiden yhteenlaskettu ala on 77 hehtaaria. Kasvihuoneviljely työllistää Närpiössä noin 1 200 henkilöä.
Närpiön suurimpia työnantajia ovat jäteautojen valmistukseen erikoistunut Närpiön Puu ja Metalli, perävaunuihin erikoistunut Närkö, kurkkuviljelijä Jan-Erik Sigg sekä huonekalutehdas Hilding Anders Finland. Närpiön suurimpiin yritystuloverojen maksajiin kuuluu myös vuonna 2021 puutarhat Träskböle Trädgård ja Johan Prinsén.
Väestö
Närpiön kaupungin asukkaista 0 prosenttia on ruotsinkielisiä. Suomenkielisiä on 0 prosenttia ja muunkielisiä yhteensä 0 prosenttia. Närpiö oli vuoteen 2015 saakka Manner-Suomen viimeinen yksikielisesti ruotsinkielinen kunta. Närpiöstä tuli kaksikielinen kunta vuoden 2016 alussa. Närpiön murretta on muiden ruotsinpuhujien hankala ymmärtää.
Närpiön asukkaista merkittävä osa puhuu äidinkielenään muuta kuin suomea tai ruotsia. Vietnaminkielisiä asukkaista on 6,96 % –  enemmän kuin suomenkielisiä. Bosniankielisiä on 4,24 %. Heistä monet ovat tulleet kuntaan työskentelemään kasvihuoneviljelmillä. Syrjäkylien taloja kunnostavat maahanmuuttajien lapsiperheet ovat myös auttaneet pelastamaan kyläkouluja.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Närpiössä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Närpiössä toimii Närpes Filadelfiaförsamling.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Närpiön alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Närpiön kaupungin nykyisellä alueella.
Vuorijumaltenkukka
Vuorijumaltenkukka (Dodecatheon meadia) on jumaltenkukkien sukuun kuuluva laji. Kasvi on noin 20-30 cm korkea. Kukkien väri on aniliininpunainen tai vaaleanpunainen, paitsi että keskusta on keltainen. Kukinta-aika kestää toukokuulta kesäkuulle. Lehdet muodostavat ruusukkeen varren tyvelle. Ne ovat muodoltaan soikeita ja väriltään sinivihreitä. Kasvi menestyy puolivarjoisella kasvupaikalla, ravinteikkaassa ja multavassa maassa, jossa on seassa hiekkaa. Kasvit on hyvä suojata talveksi havuilla. Vuorijumaltenkukkaa käytetään usein kivikkoistutuksissa. Istutettaessa taimiväli on 25-30 cm.
Närpiö
Urheilu
Närpes Kraft on urheiluseura, jonka miesten jalkapallojoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa.
Liikenne
Närpiön alueella kulkevat Porin ja Vaasan välinen valtatie 8, Kaskisten ja Seinäjoen välinen kantatie 67 sekä Kaskisiin päättyvä Suupohjan rata.
Hallinto ja politiikka
Närpiön kaupunginjohtaja on Mikaela Björklund.
Närpiön kaupunginvaltuustossa on 35 paikkaa, joista 33 on RKP:n hallussa kaudella 2021–2025. Närpiön kunnanhallituksessa toimii 11 jäsentä, joista kaudella 2021–2023 kaikki edustaa RKP:tä. Kunnanhallituksen puheenjohtaja on Hans-Erik Lindqvist.
Suurin osa asukkaista on Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) äänestäjiä: esimerkiksi kunnallisvaaleissa 2008 RKP sai 92,0 % äänistä ja 33 valtuustopaikkaa 35:stä. Toisena valtuustopuolueena ovat vuorotelleet Kristillis- ja Sosiaalidemokraatit.
Annetut äänet viimeisimmissä kunnallisvaaleissa.
Beninin politiikka
Beninin politiikka on osa presidenttijohtoista edustuksellista demokraattista tasavaltaa ja monipuoluejärjestelmää, jossa Beninin presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen päämies. Hallitus käyttää toimeenpanovaltaa. Lainsäädäntövalta kuuluu sekä hallitukselle että lainsäätäjälle. Oikeuslaitos on riippumaton toimeenpano- ja lainsäädäntövallasta. Nykyinen poliittinen järjestelmä perustuu Beninin vuoden 1990 perustuslakiin ja sitä seuranneeseen siirtymiseen demokratiaan vuonna 1991. Economist Intelligence Unit on arvioinut Beninin "hybridihallinnoksi" vuonna 2018.
Maltan NUTS-aluejako
Paikalliset hallinnolliset yksiköt
NUTS-tasojen rinnalla Maltalla on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
Beninin politiikka
Maassa oli monipuoluejärjestelmä vuosina 1990 - 2019. Vuonna 2019 kaikki parlamentin jäsenet valittiin kahdesta presidentti Patrice Talonia tukevasta puolueesta, joita kutsuttiin "siamilaisiksi kaksosiksi".
Vuoden 2023 parlamenttivaalissa oppositio palasi kansalliskokoukseen.
Poliittisen järjestelmän kehitys
Dahomeyn kuningaskuntaa (jonka rajat ulottuivat laajemmalle kuin nykyiseen Beniniin) hallitsi 1600-luvulta siirtomaa-aikaan hallitsija, joka tunnetaan nimellä "oba". Dahomey oli Ranskan siirtomaa vuosina 1892–1960, ja maa itsenäistyi vuonna 1960.
Ranskan ja muiden demokraattisten maiden rohkaisemana Kérékou kutsui koolle kansalliskokouksen, joka otti käyttöön uuden demokraattisen perustuslain ja järjesti presidentin- ja eduskuntavaalit. Kérékoun tärkein vastustaja presidentinvaalissa ja lopullinen vaalin voittaja oli pääministeri Nicéphore Soglo. Soglon kannattajat saivat enemmistön myös Kansalliskokouksessa.
Benin oli ensimmäinen Afrikan maa, joka saattoi onnistuneesti päätökseen siirtymisen diktatuurista moniarvoiseen poliittiseen järjestelmään. Maaliskuussa 1995 pidetyn kansalliskokouksen vaalin toisella kierroksella Soglon poliittinen puolue Parti de la Renaissance du Benin oli suurin yksittäinen puolue, mutta se ei saanut suurta enemmistöä. Aktiivisesta politiikasta virallisesti eläkkeelle jääneen entisen presidentin Kérékoun kannattajien muodostaman puolueen menestys kannusti Kérékoua osallistumaan menestyksekkäästi sekä vuoden 1996 että vuoden 2001 presidentinvaaleihin.
Uusi perustuslaki
Benin hyväksyi uuden perustuslain vuonna 1990 osittain Neuvostoliiton romahtamisen ja sitä seuranneen tilanteen takia, kun supervalta ei enää myöntänyt taloudellista tukea. Tämä johti maan talouskriisiin. Uuden perustuslain määrä oli vuonna 1990 avata ja vapauttaa poliittinen järjestelmä ja talous. Sen päätavoitteita ovat lakiin sisältyneinä oikeudellinen vastuu, avoimuus, uskonnonvapaus, lehdistönvapaus, valtionhallinnon valtajärjestelmien erottaminen, lakko-oikeus, yleinen äänioikeus (18-vuotiaana) ja oikeuslaitoksen riippumattomuus.
Nämä kehityssuunnat ovat luoneet Beninissä talouskasvua, mutta eräitä perustuslain rohkeita ihanteita ei ole vielä täysin toteutettu. Päävastuun ja avoimuuden puute, kyvyttömyys erottaa oikeuslaitos poliittisesta järjestelmästä ja korkea lukutaidottomuus (lukutaitoisuus vuonna 2015 oli 38,4 prosenttia väestöstä) ovat tärkeimpiä kompastuskiviä. Valtion työntekijät saavat pientä palkkaa, mikä aiheuttaa sen, että he ovat alttiita lahjonnalle ja korruptiolle. Ratkaisemattomia ongelmia on useissa ennen perustusakia säädetyissa laeissa, jotka ovat ristiriidassa uuden perustuslain kanssa. Monet vanhemmista laeista juontuvat ranskalaisista oikeusnormeista, koska Ranska oli entinen siirtomaavalta. Kriitikot ovat myös valittaneet, että perustuslaissa ei mainita oikeutta riittävään elintasoon. Perustuslain hyväksymisen jälkeen se on käännetty kahdeksalle Beninin kansallisista kielistä. Paikallisradioasemien lähetyksissa koko maassa, sekä kaupungeissa, että maaseuduilla on julkistettu perustuslakia.
Presidentti ja hallitus
Beninin presidentti valitaan viideksi vuodeksi. Henkilö voi olla virassa vain kaksi kautta, jotka voivat olla joko perättäisiä tai erillisiä. Valinta tapahtuu ehdottomalla enemmistöllä, tarvittaessa järjestetään toinen vaalikierros.
Hakijoiden on oltava:
Vuonna 2006 Mathieu Kérékoun osallistuminen vaaliin ei ollut perustuslaillisesti sallittua, koska hän oli ollut virassa jo kaksi kautta ja oli yli 70-vuotias. Spekuloinneista huolimatta tätä ei muutettu, ja hän luopui, kun hänen seuraajakseen valittiin Yayi Boni.
Hallitus on presidentin alainen, ja sen tehtävänä on neuvoa ja auttaa laatimaan strategioita. Se toimii myös ministeriöiden ja muiden julkisyhteisöjen kanssa.
Presidentin politiikka
Vaalikampanjassaan presidentti Patrice Talon julisti muuttavansa suosionsa menettäneen edeltäjänsä, Yayin Bonin politiikan. Talon vaati, että Benin tarvitsee huomattavia uudistuksia kaikilla aloilla, ja hän esitti ohjelman, jossa on pitkä luettelo poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia uudistuksia, joita toteutettaisiin seuraavan viiden vuoden aikana. Talon kannattaa myös perustuslain uudistuksia vahvistaakseen Beninin demokraattisia instituutioita. Hänen suosituin ja ristiriitainen ehdotuksensa on ollut presidentin virka-ajan rajoittaminen yhteen kauteen. Osoittaakseen aikomuksensa vahvuuden hän ilmoitti, että ei pyri uudelleen ehdokkaaksi.
Talonin uudistuspyrkimyksiä vaikeuttaa kaksi tekijää. Hänen toimikautensa alku osoitti, että presidentti ei ole immuuni itselleen. Vaikka hän julisti, että kaikki nimitykset tullaan tekemään pätevyyden perusteella, hän korvasi useita edeltäjänsä nimittämiä virkailijota omilla liittolaisillaan. Talonilla on selvästi eturistiriita presidentin roolin ja hänen omien liike-etujensa välillä. Jotkut Talonin liikkeet vaikuttavat lähtevän hänen halustaan saavuttaa talouden avainsektoreiden kontrolli, kuten Cotonoun sataman, jonka Yayi riisti häneltä, tai puuvillan tuotannon.
Poliittisten ja talousuudistusten toteuttaminen on ristiriidassa pitkään säilyneiden piirteiden kanssa Beninin talouspolitiikassa. Beninin demokratiaa luonnehtii yhä heikko puoluejärjestelmä (jonka haurauden vuoden 2016 vaalit osoittivat), korruptio ja klientelismi, sekä hämärä suhde keskeisten liikemiesten ja poliitikkojen välillä. Valtionhallinnon kapasiteetti toteuttaa uudistuksia on kyseenalainen.
Lainsäädäntö
Kansallinen edustajakokous on Beninin parlamentti ja ensisijainen lainsäädäntöelin. Varajäsenet valitaan neljän vuoden välein, toisin kuin presidentin viiden vuoden toimikausi. Käytettävissä on 83 paikkaa. Edustajakokous käyttää lainsäädäntövaltaa ja valvoo hallituksen toimintaa. Armeijan jäsenet eivät saa olla ehdokkaina, elleivät he eroa sotilasasemastaan.
Vuoden 2015 vaaleissa Forces Cauris pour un Bénin émergent sai 33 paikkaa. Se oli suurin puolue, joka tuki presidentti Thomas Boni Yayita. Kaksi suurinta oppositiopuoluetta olivat Union Makes the Nation (UN) 13 edustajanpaikalla ja Party for Democratic Renewal (PRD) kymmenellä. Kansanedustajista kuusi on naisia ja 77 miehiä. Oleellisia ovat koalitioiden muodostamiset. Kansalliskokouksen viime vuosien pääaihe on ollut esitys, jossa perustuslain lisäyksellä sallittaisiin presidentin olevan virassaan enemmän kuin kaksi kautta, joka ei ole saavuttanut tarpeeksi tukea.
Adrien Houngbédji valittiin Kansalliskokouksen puheenjohtajaksi vuonna 2015, opposition ehdokkaan saadessa 42 ääntä.
Vaalit ja poliittiset puolueet
Vuoden 2001 presidentinvaalien aikana väitetyt väärinkäytökset johtivat tärkeimpien opposition ehdokkaiden boikotteihin ja kyselyihin. Presidentinvaalien ensimmäisen kierroksen jälkeen neljä eniten ääniä saanutta olivat: Mathieu Kérékou (vakiintunut) 45,4 prosenttia, Nicephore Soglo (entinen presidentti) 27,1 prosenttia, Adrien Houngbédji (kansanedustaja) 12,6 prosenttia ja Bruno Amoussou (valtionministeri) 8.6 prosenttia. Toisen kierroksen äänestystä, joka oli alun perin suunniteltu 18. maaliskuuksi 2001, lykättiin useilla päivillä, koska sekä Soglo että Houngbédji vetäytyivät vaalipetosten vuoksi. Jäljelle jäi Kérékou, joka oli ehdokkaana omaa apulaisministeriään Amoussouta vastaan "ystävällisessä ottelussa". Seuraavat presidentinvaalit pidettiin maaliskuussa 2006. Kun sekä Kérékou että Soglo olivat perustuslaillisesti esteellisiä asettumaan ehdokkaiksi, valittiin poliittinen tulokas Yayi Boni, joka voitti Houngbédjin toisella äänestyskierroksella. Yayi Boni ja hänen parlamentaariset liittolaisensa voittivat myös vuoden 2011 vaalit.
Patrice Talon oli riippumaton ehdokas maaliskuun 2016 presidentinvaaleissa. Vaikka hän tuli toiseksi pääministeri Lionel Zinsoun jälkeen, joka oli ensimmäisen kierroksen voittaja Benin Forces Cauris pour un Bénin émergentin ehdokkana, hän voitti toisen kierroksen 65 prosentilla äänistä. Talon sanoi, että hän "aikoo ennen kaikkea ratkaista perustuslakiuudistuksen" keskustelemalla hänen suunnitelmastaan rajoittaa presidentinvirka viiteen vuoteen, jotta "omahyväisyys" voidaan torjua. Hän sanoi myös, aikovansa vähentää hallituksen kokoa 28:sta 16:een jäseneen. Hän vannoi presidentinvalan 6. huhtikuuta 2016. Talonin hallituksen kokoonpano ilmoitettiin myöhemmin samana päivänä.
Monipuoluejärjestelmän palauttamisen jälkeen vuonna 1990 Beninin puoluejärjestelmää on luonnehtinut vähäinen institutionalisoituminen ja suuri hajaannus. Vuoden 2016 presidentinvaaleissa hajaannuksen seurauksena poliittisten puolueiden ehdokkaiden määrä lisääntyi. Rekisteröityneitä puolueita on nykyisin yli 150, vaikka varteenotettavia puolueita ei ole enempää kuin 30. Ideologinen polarisaatio on hyvin vähäistä ja vakavat yhteenotot puolueiden välillä ovat harvinaisia.
Audiovisuaalisen alan ja viestinnän viranomainen
Tämä toimielin takaa lehdistönvapauden ja pääsyn tiedotusvälineisiin. Sen tehtävänä on myös varmistaa, että kaikilla kansalaisilla on pääsy virallisiin tietoihin.
Kansalaisvapaudet
Kansalaisvapaudet on luokiteltu ja yleensä ne ovat taattuja, mutta hyvitysten saaminen lakiteitse vapauksien rikkomisesta ovat usein vain paperilla ja vähäinen lukutaitoisuus maaseudulla aiheuttaa sen, että näiden oikeuksien tehokas toteuttaminen on vaikeaa. Ihmisioikeuksien rikkomukset ovat vähemmän tulosta valtion toimijoiden teoista, kuin resurssien puutteesta, erityisesti vankiloissa, joissa vangit saattavat viettää kuukausia tai vuosia kurjissa oloissa oikeudenkäyntiä odottaen, koska oikeusjärjestelmässä on suuria sumia. Vastaavasti joistakin parannuksista huolimatta naisten oikeudet eivät toteudu useimmilla maaseutualueilla.
Politiikan mahdollisuudet
Beninissä jatkuvat samat vahvuudet ja heikkoudet kuin aikaisemminkin. Yhteisymmärrys demokraattisten periaatteiden tärkeydestä ja väkivallattomuuden merkityksestä, sekä etnisten ryhmien välisestä yhteistyöstä on syvään juurtunut. Mutta Beninin talouspolitiikka osoittaa vain vähäisiä merkkejä tehokkaista muutoksista kohti sosiaalisesti kestävää markkinataloutta huolimatta presidentti Talonin kunnianhimosta.
Kansainväliset järjestöt
AKT, AfDB, tilintarkastustuomioistuin, ECOWAS, Entente, FAO, FZ, G-77, IAEA, IBRD, ICAO, ICCt, ICFTU, ICRM, IDA, IDB, IFAD, IFC, IFRCS, ILO, IMF, IMO, Interpol, IOC, IOM, ITU, MIPONUH, MONUC, NAM, OAU, OIC, OPCW, YK, UNCTAD, UNESCO, UNIDO, UNMEE, UPU, WADB (alueellinen), WAEMU, WCL, WCO, WFTU, WHO, WIPO, WMO, WToO ja WTrO.
Paasikivi (täsmennyssivu)
Paasikivi voi viitata seuraaviin:
Sukunimenä:
Vsevolod Zaderatski
150px|thumb|right|Vsevolod Zaderatskin hautakivi
Vsevolod Petrovitš Zaderatski (21. joulukuuta 1891 Rovno – 1. helmikuuta 1953 Lviv) oli neuvostoliittolainen säveltäjä.
Zaderatski opiskeli Moskovan valtionyliopistossa oikeustiedettä ja suoritti Moskovan konservatoriossa musiikkiopintoja Mihail Ippolitov-Ivanovin, Henryk Pachulskin sekä Sergei Tanejevin johdolla. Vuosina 1915–1916 hän itse antoi musiikkikasvatusta Aleksei Nikolajevitš Romanoville. Venäjän sisällissodassa Zaderatski taisteli aluksi valkoisella puolella, mutta loikkasi punaisiin ammuttuaan valkoisen upseerin, joka oli teloittamassa punavankeja.
1920-luvulla Zaderatski toimi modernistisäveltäjien piireissä. Hän työskenteli useissa venäläiskaupungeissa sekä Kazakstanissa ja Ukrainassa. Hän oli pari kertaa vangittuna jo ennen joutumistaan vuonna 1937 lähetetyksi työleirille Stalinin vainoissa. Zaderatski vietti työleirillä kahden vuoden ajan, ja loppuiäkseen häneltä estettiin pääsy suurimpiin kaupunkeihin. Hänen musiikkiaan ei julkaistu eikä esitetty. Zaderatskin kohtaama vaino liittyi sekä taustaan sisällissodan valkoisella puolella että musiikillisiin suuntauksiin. Hän kuitenkin jatkoi säveltämistä ja opettamista maakuntakeskuksissa asuen. Viimeisinä vuosinaan hän opetti Lvivissä, jossa hänen opiskelijoidensa joukossa oli Veniamin Basner.
Zaderatskin tuotannon joukossa on pianolle sävelletty Johann Sebastian Bachin esikuvan mukainen 24 preludia ja fuugaa, jonka hän sävelsi ollessaan työleirillä vuosina 1937–1939. Siihen sisältyvät kappaleet edelsivät Dmitri Šostakovitšin vastaavan muodon teosta. Vuotta 1928 edeltäneistä teoksista harva on säilynyt, sillä sekä Zaderatskin sävellykset että kirjoitukset tuhottiin pidätyksen yhteydessä. Zaderatski olikin pitkään laajalti tuntematon, mutta 1990-luvulla alkoi häneltä säilyneiden teosten julkaisu hänen poikansa tekemän työn tuloksena. Hänen elämäänsä on myös tutkinut pianisti-musikologi Jascha Nemtsov, joka on esittänytkin hänen teoksiaan.
Mjasištšev M-25
Mjasištšev M-25 oli neuvostoliittolainen suunnitelma maataistelukoneeksi, joka olisi käynyt sotaa aivan uudella tavalla tuhoten vihollisia Mach 1:n yläpuolella lennettäessä syntyvän iskuaallon yliäänipamauksellaan. Rungon oli tarkoitus olla tasainen ja suorakaiteen muotoinen, jossa olisi ollut terävä nokka ja ohjaamo edessä. Rungon alla olisi ollut ulostyöntyvä ”reunus”, joka ulkonisi hyökkäyksen aikana ja lisäisi ilmanvastusta 60 prosenttia. Pienet kylkirivat olisivat tulleet ulos ”reunuksen” kulmista ja keskittäneet šokkiaaltoa entistä enemmän. Struminskin tutkimuksen mukaan joillain muutoksilla MiG-21:n runkoon se lisäisi shokkiaaltoa 5–6-kertaisesti 5 psi:n (0,34 bar) alueelle riittäen romahduttamaan rakennuksia ja aiheuttamaan kuolemantapauksia.
Wilhelm Tell (ooppera)
Wilhelm Tell (Guillaume Tell) on Gioachino Rossinin säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Teoksen libreton kirjoittivat Victor-Joseph Étienne de Jouy ja Hippolyte Louis Florent Bis. Perustana libretolle oli Friedrich Schillerin näytelmä Wilhelm Tell sekä Jean Pierre Claris de Florianin kertomus Guillaume Tell ou La Suisse libre. Teoksen kantaesitys oli 3. elokuuta 1829 Pariisin oopperassa.
Wilhelm Tell on ranskalaisen grand opéran merkkiteoksia. Rossini löysi teoksessa uuden tyylin, jota hän ei kuitenkaan jatkanut, sillä Wilhelm Tell jäi Rossinin viimeiseksi oopperaksi. Orkesterin käytössä on vaikutteita Étienne Méhulilta ja Carl Maria von Weberiltä. Wilhelm Tell oli mallina useille Giuseppe Verdin oopperoille ja niiden baritonipäähenkilöille (Wilhelm Tellin osa on baritoni), muun muassa Rigoletolle (oopperassa Rigoletto), Lunalle (Trubaduuri) ja Germontille (La Traviata). Itävaltalainen esteetikko ja musiikkikirjailija Eduard Hanslick katsoi Sevillan parturin säveltäjän esiintyneen nyt entistä paljon syvällisempänä ja vakavampana taiteilijana, ja katsoi Rossinin tyylissä tapahtuneen muutoksen olleen vertaansa vailla taidemusiikin historiassa.
Wilhelm Tell on Rossinin 38. ja viimeinen ooppera. Teoksen ilmestymisen jälkeen Rossini lopetti säveltämisen lähes kokonaan ja eli loppuelämänsä toimettomana. Tälle on esitetty useita syitä: on sanottu, että Rossinin terveydentila olisi ollut huono. On myös ehdotettu, että hän aavisti, että hänen ylivoimansa oopperan alalla loppuisi ja että Giacomo Meyerbeerin suosio nousisi. Vuonna 1830 tapahtuneen heinäkuun vallankumouksen myötä Kaarle X menetti valtansa ja Rossinin sopimus Pariisin oopperan kanssa mitätöityi. Sopimuksen mukaan Rossini olisi tehnyt oopperalle viisi uutta teosta. Wilhelm Tell oli ensimmäinen ja seuraavaksi olisi ollut vuorossa Faust. On ehdotettu, että kun sopimus mitätöityi, Rossini menetti kiinnostuksensa. On myös sanottu, että Rossini ja muut säveltäjät pitivät Wilhelm Telliä Rossinin mestariteoksena ja Rossini katkeroitui, kun yleisö ei ollut siitä vaikuttunut.
Wilhelm Tell on kaikista oopperoista pisimpiä; sen esittäminen kokonaisuudessaan kestää noin kuusi tuntia. Tästä syystä siitä on yleensä saatu kuulla vain otteita. Suomessa Wilhelm Telliä ei ole esitetty.
Roolit
Wilhelm Tellin roolit:
Oopperan kuoro esittää hoviväkeä, sanansaattajia, paašeja, sotilaita, Gesslerin vartijoita, metsästäjiä, maalaisväkeä ja kansaa.
Sijoittuminen
Ooppera sijoittuu 1200-luvun Urin kantoniin, Sveitsiin.
Alkusoitto
Rossinin oopperoiden alkusoitot ovat tunnetumpia kuin varsinaiset teokset ja useita hänen oopperoidensa alkusoittoja esitetään konserteissa ikään kuin itsenäisinä orkesteriteoksina. Wilhelm Tellin alkusoitto on Rossinin tunnetuin alkusoitto. Motiivin puolesta alkusoitto on riippumaton oopperasta.
Alkusoiton johdanto viittaa nuoren Arnoldin rakkauteen itävaltalaistyrannin siskoon, Mathildeen. Johdannossa soi viisi sooloselloa, jotka patarumpujen ukkosenjyrinä kahdesti keskeyttää. Ukkonen on tavallinen ilmiö Sveitsin vuoristoissa ja tässä se symbolisoi sveitsiläisten raivoa sortajan ikeen alla. Ukkonen väistyy ja englannintorvi soittaa Ranz des vachesin. Huilu kaikuu englannintorven perässä ja myöhemmin huilu tuo linnunlaulumaisen lisän perinteisen alppitorven kutsuun. Idyllin rikkoo trumpetilla annettu merkkiääni, jota seuraa reipas laukka, joka symbolisoi sveitsiläisten syöksyä kohti vapautta.
Äänitykset
Tämä Rossinin ooppera on pituudestaan huolimatta äänitetty melko useasti. Lähes kaikista äänityksistä on saatavana nykyaikainen CD-äänite, joka on pääsääntöisesti laajuudeltaan vähintään 3 CD-levyä.
Hatsuharu-luokka
Hatsuharu-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kuuden aluksen muodostama hävittäjäluokka. Luokan alukset otettiin palvelukseen jo hieman ennen toista maailmansotaa, jossa kaikki alukset tuhoutuivat. Viimeiset kaksi luokan aluksista valmistettiin paranneltujen suunnitelmien mukaisena ja niistä käytetään joissakin lähteissä nimeä Ariake-luokka.
Figure Number Five
Figure Number Five on ruotsalaisen melodisen death metal -yhtyeen Soilworkin viides studioalbumi. Albumista julkaistiin kaksi erilaista versiota, normaalissa versiossa on 11 kappaletta.
Kappaleet
Demos 1997 (erikoispainoksen bonuslevy)
Slovakian NUTS-aluejako
Slovakian NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 tasolla Slovakia on yksi yksikkö. NUTS 2 tasolla Slovakia jakautuu neljään yksikköön ja NUTS 3 tasolla 8 yksikköön.
Paikalliset hallinnolliset yksiköt
NUTS-tasojen rinnalla Slovakiassa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa: