cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Angelzoom
Angelzoomin ensimmäisen albumin julkaisi Nuclear Blast. Tuottajana toimi Bernd Wendlandt, joka sävelsi levylle 15 musiikkikappaletta. Albumin neljä kappaletta on covereita, joskin Angelzoomin versiot ovat niin omaperäisiä, että alkuperäiset kappaleet ovat vaikeasti tunnistettavissa. Useimmat sellokohdat soittaa B. Deutung, kitaraa soittaa Pitti Piatkowsky, ja muut muusikot esiintyvät vain yksittäisissä kappaleissa. Vierailevia artisteja ja yhtyeitä albumilla ovat Apocalyptica, Joachim Witt, Letzte Instanz, miLù yhtyeestä Mila Mar, Inchtabokatables, Roadernallee ja Nik Page.
Laulaja Claudia tunnetaan myös tanssimusiikkiyhtye X-Periencen laulajana. Huhtikuussa 2005 Angelzoom esiintyi samoilla keikoilla Apocalyptican Euroopan kiertueella.
Angelzoomin toisen albumin julkaisi Wannsee Records vuonna 2010.
Albumit
Angelzoom (2004)
Nothing Is Infinite (2010)
Singlet
Fairyland (2004)
Back In The Moment (2005)
The Things You Said (2010)
Everyone Cares (2011)
Adam Lamberg
pienoiskuva|Adam Lamberg vuonna 2018. Adam Matthew Lamberg (s. 14. syyskuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ehkä parhaiten tunnettu David "Gordo" Gordonin roolista Disney Channelin televisiosarjassa Lizzie McGuire (2001–2004).
Lamberg näytteli Lizzie McGuire -sarjassa yhtä Lizzien (Hilary Duff) parasta ystävää David "Gordo" Gordonia. Gordo on ihastunut Lizzieen ja antaa tälle usein hyviä neuvoja. Lamberg esiintyi vuonna 2003 elokuvassa Lizzie McGuire: Popstar. Lisäksi hän on esiintynyt mm. elokuvissa When Do We Eat? (2006) ja Beautiful Loser (2008).
Atum
thumb|Piirros Atum-jumalasta Atum oli yksi vanhimmista muinaisessa Egyptissä palvotuista luojajumalista. Atumin kultti keskittyi Heliopoliin temppeliin, mutta häntä palvottiin myös muuallakin maassa. Atum yhdistettiin usein Ra-jumalaan, jolloin hänen katsottiin edustavan laskevaa aurinkoa Kheprin ollessa nouseva ja Ran ollessa keskipäivän aurinko. Myöhemmin Atum yhdistettiin myös Ptahiin ja Osirikseen.
Atum kuvattiin useimmiten miehenä, jolla oli päässään Ylä- ja Ala-Egyptin yhdistetty kruunu ja käsissään was-sauva ja ankh-amuletti. Hänet sotketaan usein faaraota esittäviin kuviin lähes identtisen kuvaamistavan vuoksi. Atum oli ensimmäisiä ellei jopa ensimmäinen täysin ihmisenä kuvattu jumala.
Atumin katsottiin olevan Heliopoliin enneadin ensimmäinen jumala, jonka lapsia kaikki muut jumalat olivat. Hänen uskottiin nousseen alkumerestä, jota edusti Nun, ja luoneen Shun ja Tefnutin sylkemällä. Atumin katsottiin edustavan molempia sukupuolia yhtä aikaa eli hän oli intersukupuolinen. Myöhempinä aikoina hänen katsottiin pariutuneen varjonsa kanssa.
Atumin uskottiin olevan faaraon isä, jonka luokse faarao palasi kuolemansa jälkeen. Atum myös suojeli vainajia manalassa vaanivilta demoneilta.
Aiheesta muualla
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Pikkuapila
Pikkuapila (Trifolium dubium, syn. T. filiforme, T. minus, T. procumbens ssp. filiforme, Chryaspis dubia) on pienikokoinen, eurooppalainen apilalaji.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|300px|Pikkuapilakasvusto. Yksivuotinen pikkupila kasvaa 5–20 cm korkeaksi. Ohut varsi on rento tai pysty ja karvainen. Lehdet ovat kolmisormisia. Lehdykät ovat 0,6–1 cm pitkiä ja vastapuikeita, ainoastaan keskilehdykkä on ruodillinen. Korvakkeet ovat lehtiruodin pituisia ja pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Pienikokoinen kukinto on harsuhko ja 3–15-kukkainen. Kukinnon perä on sen tukilehteä pitempi. Vaaleankeltaisesta kellanruskeaksi muuttuva teriö on tyveltä yhdislehtinen. Kukan purje on poimuton. Pikkuapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Pikkuapila muistuttaa jonkin verran toista pienikokoista apilalajia, rentoapilaa (T. campestre).
Levinneisyys
Pikkuapilan päälevinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaalta Länsi-Romaniaan ja -Ukrainaan, etelässä Keski-Italiaan ja Pohjois-Kreikkaan sekä pohjoisessa Britteinsaarille sekä Etelä-Norjaan ja -Ruotsiin. Satunnaisemmin lajia tavataan Turkissa, Keski-Ruotsissa, Etelä- ja Keski-Suomessa, Etelä-Baltiassa, Länsi-Venäjällä ja Marokossa. Laji on levinnyt ihmisen mukana laajalle alueelle Pohjois-Amerikkaan, varsinkin mantereen itärannikolle. Suomessa pikkuapila on uustulokas, joka on Suomessa vakiintunut ainoastaan Ahvenanmaalle. Muualta maasta lajia tavattiin aikaisemmin lähinnä satamakaupungeissa laivojen mukana tulleena tulokkaana. Nykyään sitä saattaa tavata nurmikoilta varsinkin eteläisimmästä Suomesta.
Elinympäristö
Pikkuapilaa tavataan Suomessa satamien lastaus- ja painolastipaikoilla sekä kylvönurmikoilla. Päälevinneisyysalueellaan laji kasvaa avoimilla paikoilla, kuten niityillä, laidunmailla, rinteillä ja pientareilla.
Tappajatomaatit
Tappajatomaatit (aiemmin Joey Luumäki & Tappajatomaatit ) on suomalainen ramopunk-yhtye. Yhtye aloitti vuonna 2008. Ensimmäinen ep julkaistiin vuonna 2009 ja ensimmäinen albumi Villi itä vuonna 2010. Yhtye lyhensi nimensä nykymuotoon elokuussa 2011.
Vuodesta 2017 alkaen ovat Tappajatomaattien rytmiryhmän muodostaneet Zen Café -yhtyeen basisti Kari Nylander ja Juliet Jonesin Sydän -yhtyeen rumpali Jussi Parkkonen.
Tappajatomaattien toisen pitkäsoiton, Mustan aukon paluu -LP:n julkaisi Hiljaiset Levyt -yhtiö marraskuussa 2019.
Timo H. A. Koski
Koski tuli vuoden 1983 alussa Siemensiltä Nokia Elektroniikka -teollisuusryhmään perustetun Informaatiojärjestelmät-yksikön vetäjäksi. Vuonna 1985 hänestä tuli Nokia Elektroniikan johtaja Kurt Wikstedtin jälkeen ja hän toimi Nokian sisäisen hallituksen jäsenenä 1986–1988. Hänellä oli merkittävä rooli Nokian kulutuselektroniikkahankkeissa, muun muassa Saloran ja Luxorin ostossa ja Nokian keskittymisessä matkapuhelinalalle.
Koski kuoli yllättäen liikematkalla keväällä 1988, mikä aiheutti yhtiössä paniikin, ja tapahtumaketjulla arvellaan olleen vaikutusta myös pääjohtaja Kari Kairamon mielenterveydellisen tilan huononemiseen. Kairamo saattoi loppuun ja julkaisi Kosken kuoleman jälkeen työn alla olleen tekniikan alan väitöskirjan. Väitöskirja käsitteli yrityksen omistusjärjestelyjen vaikutusta kilpailuetuun.
HMS Acute (J106)
HMS Acute (viirinumerot M106 ja J106) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja.
Valmistus
Alus tilattiin 15. marraskuuta 1940 Harland and Wolffin telakalta Belfastista Pohjois-Irlannista nimellä HMS Alert, mutta se nimettiin 1941 HMS Acuteksi. Aluksen köli laskettiin 25. heinäkuuta 1941 telakkanumerolla 1135 ja se laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1942. Alus valmistui vielä samana vuonna 30. heinäkuuta.
Palvelus
Alus oli heinäkuun alun vuonna 1942 valmistajan koeajoissa ja se määrättiin palvelukseen otettaessa 12. miinantorjuntalaivueeseen. Alus valmistui 30. heinäkuuta, jonka jälkeen se aloitti laivaston vastaanottotestit. Testien päätyttyä elokuussa alus siirtyi Tobermoryyn koulutettavaksi ja valmistautumaan miinanraivaustehtäviin. Se oli syyskuun Port Edgarissa koulutettavana, mistä se lähti lokakuussa Harwichiin liittyäkseen laivueeseensa. Laivueen muut alukset olivat HMS Algerine, HMS Alarm ja HMS Albacore sekä lokakuussa koulutuksensa päättänyt HMS Cadmus.
Joulukuun alus raivasi miinoja Pohjois-Afrikan rannikolta, partioi sekä suojasi saattueita. Aluksen potkuri vaurioitui tammikuussa 1943 torpedon räjähtäessä ja se joutui palaamaan Gibraltarille korjattavaksi, mistä se palasi palvelukseen maaliskuussa.
Toukokuussa alus määrättiin laivueen mukana raivaamaan yhdessä 13. miinanraivaajalaivueen kanssa miinoja Galitan ja Sisiliansalmen alueelta (operaatio Antidote), minkä seurauksena kumpikin laivue siirtyi Bizertaan 5. toukokuuta. Acute osallistui 20. toukokuuta miinanräjähdyksessä vaurioituneen HMS Fantomen pelastamiseen. Miinanraivaus saatiin päätökseen 7. kesäkuuta, mihin mennessä laivue oli raivannut kaikkiaan 126 miinaa. Laivue määrättiin tukemaan Sisilian maihinnousua (operaatio Husky) miinanraivauksin sekä suojaamaan maihinnousun saattueita.
Heinäkuussa Acute siirrettiin Huskya varten yhdessä Albacoren ja HMS Circen kanssa 14. miinanraivaajalaivueeseen. Alukset siirtyivät 10. heinäkuuta samalla saattuetta suojaten maihinnousun itäiselle alueelle, jossa ne aloittivat 12. heinäkuuta maihinnousua edeltäneen miinanraivauksen. Maihinnousun aikana alukset olivat sukellusveneidentorjuntatehtävissä sekä suojaamassa saattueita Maltan, Bizertan ja maihinnousualueen välillä.
Syyskuun alussa alus valmistautui laivueen mukana Italian mantereelle tehtävän maihinnousun (operaatio Avalanche) vaatimiin raivauksiin. Acute lähti 8. syyskuuta laivueen mukana raivaamaan Salernoon johtavaa reittiä. Seuraavana päivänä raivaajat joutuivat rannikkotykistön tuleen. Alus vapautui 16. syyskuuta operaatiosta ja se siirrettiin laivueen mukana Napolinlahdelle raivaamaan miinoja. Alus sai määräyksen 30. syyskuuta raivauksen päätyttyä Napolinlahdella siirtyä Caprille.
Lokakuun alusta alus oli laivueen mukana tukemassa Sisilian länsirannikon operaatioita, joissa tuettiin eteneviä maajoukkoja tykkitulella. Toisinaan miinoja raivaavat alukset joutuivat Gaetanlahdella raskaiden rannikkotykkien tuleen. Operaatio jatkui aina tammikuulle 1944 saakka, jolloin alus siirtyi laivueen mukana Anzioon.
Huhtikuusta alkaen alus raivasi laivueen mukana Maltan rannikon miinoituksia silloin kuin ei ollut tarve olla Italian rannikolla tukemassa taisteluita. Alus raivasi 11. huhtikuuta HMS Espieglen, Circen ja HMS Spankerin kanssa Anzion lounaispuolella olleen miinakentän, josta Acute raivasi kaikkiaan viisi miinaa. Alus raivasi 18. huhtikuuta Anziosta pohjoiseen sekä Tiberin suulla joutuen rannikkotykistön tuleen. Se raivasi 20. huhtikuuta Anzion länsipuolella ollen seuranneen yön sukellusveneidentorjuntapartiossa. Alus avusti Circeä, jonka kannella räjähti purettavana ollut miina aiheuttaen runsaasti vahinkoa. Acute ja Espiegle hinasivat pahoin vaurioituneen aluksen Napoliin.
Alus osallistui 4. kesäkuuta Chivitavecchian sataman suun raivaukseen ja sataman edustan ankkuripaikan raivaamiseen 13. kesäkuuta. Livornon satamaan johtavan reitin raivaus (operaatio Lobster) alkoi 14. heinäkuuta ja satama saatiin meriliikennekäyttöön 25. heinäkuuta. Anzion ja Livornon välisen reitin raivauksessa tuhottiin kaikkiin 250 miinaa. Raivaustehtävät jatkuivat pari seuraavaa kuukautta.
Lokakuussa alus määrättiin laivueen mukana tukemaan operaatio Mannaa Kreikkaan ja laivue siirtyi 22. lokakuuta Välimeren itäosaan. Alus osallistui 1. marraskuuta alkaen Skiathokselta Salonikaan johtavan reitin raivaamiseen. Joulukuussa raivaukset Kreikan alueella jatkuivat ja alus kärsi lieviä vaurioita miinan räjähtäessä paravaanissa. Laivue havaitsi myös uudenlaisia miinoja, jotka räjähtivät ajasteisesti vaijerin katkettua. Acute määrättiin erityistehtävään varmistamaan turvallinen Dardanellien läpäisy sotalaivoille, jotka kuljettivat Yhdysvaltain presidenttiä ja Britannian pääministeriä seurueineen Jaltaan tapaamaan Neuvostoliiton johtajaa. Acute aloitti jouluna paluumatkan Maltalle.
Alus lähti tammikuussa 1945 Maltalta Espieglen kanssa vapauttaakseen Flyn, joka oli viimeistelemässä Dardanellien raivauksia valtioiden päämiesten kulun turvaamiseksi. Acute ajoi raivausten aikana Turkin rannikolla karille, mutta se hinattiin pikaisesti pois aluevesiltä selkkauksen välttämiseksi. Dardanellien raivausten aikana tuhottiin 52 miinaa. Operaation päätyttyä alukset palasivat Kreikan rannikolle jatkamaan raivausta kuten Doroon ja Thermiaan pääsyn varmistamista. Helmikuussa alus palasi Maltalle, jotta miehistö saisi ansaitsemansa levon raivausten lomassa. Alus lähti 23. maaliskuuta Napoliin, josta käsin se laivueen mukana raivasi miinoja.
Huhtikuussa alus raivasi laivueen kanssa Livornon ja Genovan välillä. Toukokuussa laivue siirtyi Genovaan, jonka ankkuripaikka todettiin turvalliseksi 9. toukokuuta. Kesäkuussa alus siirrettiin Tarantossa telakalle huollettavaksi, mistä se palasi syyskuussa.
Toisen maailmansodan jälkeen
Alus jatkoi laivueensa mukana miinanraivausta Välimerellä. Osuessaan hylkyyn tammikuussa 1946 alus kärsi pahoja vaurioita ja se siirrettiin telakalle Genovaan. Telakalta palattuaan alus liittyi laivueeseensa Maltalla, mistä se lähti edelleen Britteinsaarille 9. toukokuuta. Saavuttuaan Portsmouthiin alus jatkoi palvelustaan osallistuen lähivesien miinanraivaukseen. Osallistuttuaan Alankomaiden rannikon raivaukseen syys-lokakuussa alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin.
Maattuaan Harwichissa ankkurissa kymmenisen vuotta alus palautettiin palvelukseen toukokuussa 1956 ja se sijoitettiin Dartmouthin koulutuslaivueeseen kadettien koululaivaksi, missä tehtävässä se oli seuranneet viisi vuotta. Alus poistettiin uudelleen palveluksesta heinäkuussa ja se oli seuraavat kolme vuotta reservissä ennen poistolistalle siirtoaan.
HMS Acute hinattiin 1963 Maltalle, jossa se oli torpedoammuntojen maalialuksena. Alus myytiin 20. marraskuuta 1964 ja se saapui vielä samana vuonna La Speziaan Italiaan romutettavaksi.
Aluksen päälliköt
Aluksen päällikköinä olivat :
Tuvalu
Tuvalu on Kansainyhteisöön kuuluva Tyynellämerellä sijaitseva saarivaltio ja perustuslaillinen monarkia. Se kuuluu maailman pienimpiin maihin ja on pinta-alaltaan maailman neljänneksi pienin valtio. Asukkaita Tuvalussa vuonna 2017 oli 10 645, ja itsenäisistä valtioista vain Vatikaanissa ja Naurussa on vähemmän asukkaita. Näiden kahden lisäksi vain Monaco on pinta-alaltaan Tuvalua pienempi. Lähimmät naapurimaat ovat Kiribati, Salomonsaaret, Fidži, Samoa, Wallis ja Futuna (Ranska) sekä Tokelau (Uusi-Seelanti). Tuvaluun kuuluu yhdeksän atollia, joissa on yhteensä 129 saarta. Maan hallinnollinen keskus on Funafutin atollilla. Tuvalun korkein kohta on vain noin viisi metriä merenpinnan yläpuolella, joten ilmaston lämpenemisestä johtuva merenpinnan nousu on suuri uhka koko valtion olemassaololle.
Fyysinen maantiede
thumb|250px|[[Funafutin atolli: 1. Tyynimeri, 2. Te Namo (laguuni), 3. Te Ava Mateika, 4. Te Ava Pua Pua, 5. Te Ava Tepuka Vili, 6. Te Avai de Lape]]
Tuvalun naapurimaat ovat Kiribati, Salomonsaaret, Fidži, Samoa, Ranskalle kuuluva Wallis ja Futuna sekä Uudelle-Seelannille kuuluva Tokelau. Tuvalu sijaitsee päiväntasaajan eteläpuolella. Kansainvälinen päivämääräraja kulkee Tuvalun alueen kautta, mutta kaikki yhdeksän atollia sijaitsevat sen länsipuolella.
Tuvaluun kuuluu yhdeksän asuttua atollia ja riuttasaarta. Funafuti, Nukufetau, Nui ja Nanumea koostuvat suuresta laguunista, jota ympäröi koralliriutta. Nanumaga, Niulakita, Niutao ja Vaitupu ovat puolestaan yksittäisiä korallisaaria. Yhteensä Tuvalulla on 129 saarta. Jokaista atollia ympäröi koralliriutta, ja jokaisella atollilla on laguuni, joka Funafutilla, Nanumealla, Nuilla, Nukufetaulla ja Nukulaelaella on yhteydessä mereen. Vaitupun laguuni tai sisämaan järvi on myös yhteydessä mereen, mutta muiden atollien sisäosissa on suolajärvi.
Tuvalussa ei ole jokia, eikä pohjavesi kelpaa juotavaksi. Juomavesi saadaan sadevedestä ja enenevässä määrin poistamalla suola merivedestä.
Tuvalulla ei ole hallinnollisia alueita. Valtion pääkaupungiksi ilmoitetaan lähteestä riippuen joko Funafuti (tärkein atolli), Fongafale (tärkein saari) tai Vaiaku (tärkein kylä). Kaikki hallinnolliset rakennukset sijaitsevat Vaiakussa. Tuvalun nimi tulee kahdeksasta alkujaan asutusta atollista, sillä Tuvalu tarkoittaa tuvaluksi ”kahdeksaa saarta”.
Funafutin länsiosissa sijaitsee 33 neliökilometrin suuruinen Funafutin merensuojelualue, jonka alueella on kuusi asumatonta luotoa ja noin 20 prosenttia Funafutin riutoista.
Ilmasto ja merenpinnan nousu
thumb|Ranta Funafuti-atollilla aurinkoisena päivänä. Tuvalu sijaitsee kuumalla ja kostealla trooppisella vyöhykkeellä. Kuivakausi on toukokuusta lokakuulle ja sadekausi marraskuusta huhtikuulle.
Vuoden keskilämpötila on noin 30 °C. Lämpötilan vaihtelu on pientä, vaikka sää onkin maaliskuusta lokakuulle keskimäärin hieman viileämpi. Funafutin ja muiden eteläisten saarten sadanta on noin 3 400 millimetriä, kun se Nanumealla ja muilla pohjoisilla saarilla on noin 2 900 millimetriä. Taifuunit ovat Tuvalulla harvinaisia, sillä saaret sijaitsevat niiden pääasiallisen esiintymisalueen ulkopuolella. Vakavia taifuuneja on saarille iskenyt vuosina 1894, 1972 ja 1990.
Koska Tuvalu sijaitsee korkeimmillaankin vain noin viisi metriä merenpinnan yläpuolella, saaret ovat merenpinnan nousun takia uhassa joutua kokonaisuudessaan veden alle. Tuvalulla tehtyjen mittausten mukaan merenpinta alueella on noussut 2000-luvulla viisi millimetriä vuodessa. Tropiikin merien lämpölaajenemisen takia merenpinta on noussut kolme millimetriä maapallon keskiarvoa enemmän. Sen lisäksi, että nouseva meri peittää osia atolleista, se lisää eroosiota ja huokoiseen maahan imeytyvä merivesi pilaa maanviljelysmaata. On arvioitu, että merenpinta nousee jopa metrin vuoteen 2100 mennessä, jolloin Tuvalu olisi asuinkelvoton.
Hooftin tauti
Hooftin tauti on peittyvästi periytyvänä pidetty sairaus, joka aiheuttaa muun muassa fyysisen kehityksen viivästymistä, henkistä kehitysvammaisuutta ja verkkokalvorappeuman.
Belgialaiset tutkijat kuvasivat Hooftin taudin vuonna 1962 kahdella sisaruksella. Se on äärimmäisen harvinainen.
Tuvalu
Eläimistö ja kasvisto
Tuvalulla elää luonnossa muun muassa rottia, kilpikonnia, lintuja, hyönteisiä, sammakkoja, taskurapuja ja sisiliskoja. Tuvalua ympäröivän merialueen kalakanta on runsas, siihen kuuluu yli 350 lajia. Alkuperäisiä lintulajeja on 38, sen sijaan alkuperäisiä maanisäkkäitä ei ole.
Tuvalun ainoat nisäkäslajit ovat koira, kissa, sika ja rotta. , ja niitä myös siipikarjaa tuotiin Tuvalulle 1800-luvulla ulkomailta. Tuvalulle on myös tuotu Fidžiltä vuohia.
Kookospalmut muodostavat suuren osan saarten kasvillisuudesta. Niiden aluskasvillisuudesta papujen sukulainen Vigna marina ja mykerökukkaiset Scaevola-suvun kasvit sopivat rehuksi, ja paikoin vuohet ovat syöneet ne kokonaan. Saarella kasvaa myös leipäpuita, joiden lehdet kelpaavat myös rehuksi. Mangrovea esiintyy hiukan viidellä saarella, yhteensä noin 40 hehtaaria. Kaikkiaan Tuvalulla kasvaa noin 200 kasvilajia, joista noin 50 lajia lukuun ottamatta muut ovat tulokaslajeja. Monet puulajit, joita on perinteisesti käytetty esimerkiksi kanoottien rakentamiseen, ovat harvinaistumassa.
Varhaishistoria
Tuvalu asutettiin ensimmäisellä vuosituhannella ennen ajanlaskumme alkua. Alkuperäisten asukkaiden uskotaan tulleen suurimmilta osin Samoalta, mutta myös Tongalta ja Uvealta. Nuin atollin asukkaat tulivat kuitenkin Kiribatilta, mistä on merkkinä muun muassa siellä puhuttu kiribatin kieli. Tuvalun varhaisen historian aikana kullakin saarella oli oma johtaja aliki.
Eurooppalaisista ensimmäisenä Tuvalulle saapui espanjalainen Álvaro de Mendaña de Neira 16. tammikuuta 1568, jolloin hän näki Nuin saaren Capitana-laivalta. Toisella matkallaan Mendaña de Neir löysi Niulakitan 29. elokuuta 1595. Tämän jälkeen eurooppalaiset eivät käyneet Tuvalulla lähes kahteensataan vuoteen, kunnes espanjalainen Francisco Antonio Mourelle kävi saarilla vuonna 1781. Hän löysi ensimmäisenä eurooppalaisena Nanumangan atollin. Kapteeni Arent de Peyster löysi vuonna 1819 Funafutin ja Nukufetaun atollit. Hän nimesi Funafutin Edward Ellicen mukaan Ellicen ryhmäksi. Myöhemmin A. G. Findlay alkoi käyttää koko saariryhmästä nimeä Ellicesaaret. Viimeisinä saarina löytyivät vuonna 1821 Nukulaelae ja vuonna 1825 Niutao sekä Vaitupu.
Vuosina 1850–1875 eurooppalaiset veivät saarilta orjia plantaaseille Fidžiin ja Queenslandiin. Saarten asukaslukua pienensivät radikaalisti myös eurooppalaisten tuomat taudit. Perulaiset orjakauppiaat veivät vuonna 1863 Perun guanokaivoksille noin 400 tuvalulaista, lähinnä Funafutilta ja Nukulaelaelta, joiden asukkaista kaksi kolmasosaa kaapattiin. Tuvalulaisten käännyttäminen kristityiksi aloitettiin 1800-luvun lopulla. Vuonna 1861 Nukulaelaen atollille ajautui Manihikiltä Cookinsaarilta Lontoon lähetysseuran kannattajia. Vuonna 1865 saarille lähetettiin samoalaisia pappeja. Tuvalulaiset omaksuivat uuden uskonnon nopeasti. Kristinusko on siitä lähtien ollut Tuvalun valtauskonto.
200px|left|thumb|[[Alfred Thomas Agate|Alfred T. Agaten piirtämä tuvalulainen mies perinteisessä asussa (1841).]] Tuvalulle tuli myös kauppiaita. Yksi heistä oli myöhemmin kirjailijana tunnetuksi tullut australialainen Louis Becke, joka piti kauppaa Nukufetaulla helmikuusta 1881 lähtien. 1890-luvun lopulta lähtien Tuvalulla kävi useita koralliatollien muodostumista tutkineita retkikuntia. Yhtä retkistä johti Sydneyn yliopiston geologian professori Edgeworth David. Hänen vaimonsa kirjoitti myöhemmin kokemuksistaan kirjan Funafuti, or Three Months on a Coral Island.
Vuonna 1892 nykyinen Tuvalu liitettiin perustettuun Yhdistyneen kuningaskunnan Gilbert- ja Ellicesaarten protektoraattiin, jossa Tuvalusta käytettiin nimitystä Ellicesaaret. Protektoraatista tehtiin siirtokunta vuonna 1916.
Nykyaika
thumb|225px|Yhdysvaltalainen tykki [[Funafutilla.]] Japani oli toisen maailmansodan aikana miehittänyt Kiribatin ja suunnitteli myös etenemistä Tuvalulle. Yhdysvaltain sotajoukot kuitenkin ehtivät sinne jo lokakuussa 1942, ja he rakensivat lentotukikohdan Funafutille, Nanumealle ja Nukufetaulle. Japani teki sodan aikana näille atolleille pommituksia. Maaliskuun ja marraskuun 1943 välisenä aikana se hyökkäsi yhdeksän kertaa Funafutille. Yhdysvaltalaissotilaita oli parhaimmillaan Tuvalulla yli 6 000 vuonna 1943. Sodan loppumisen aikaan vuonna 1945 lähes kaikki sotilaat ja kalusto oli jo siirretty pois Tuvalulta. Sodan jälkeen moni tuvalulainen siirtyi paremman elämän toivossa Tarawalle, Kiribatiin, jossa oli siihen aikaan paremmat mahdollisuudet saada työtä. Nanumangan atollilta moni muutti Tongaan tai Karoliineille, Mikronesiaan ja Vaitupulta Kioaan, Fidžille.
Vuonna 1974 Ellicesaarten polynesialainen väestö päätti äänestyksessä erota Gilbertsaarten (nykyisin Kiribati) mikronesialaisesta väestöstä. Peräti 92 prosenttia äänestäneistä kannatti eroamista, ja 1. lokakuuta 1975 Ellicesaarista tehtiin oma siirtokuntansa nimellä Tuvalu. Itsenäisyyden se sai 1. lokakuuta 1978, ja maan ensimmäiseksi pääministeriksi valittiin Toaripi Lauti. Pian maahan alkoi tulla ulkomaalaista rahaa, ja valtioon rakennettiin avustusten turvin ensimmäinen sairaala vuonna 1978. Uusi-Seelanti, Australia ja Yhdistynyt kuningaskunta lahjoittivat Tuvalu Trust Fund -säätiölle yhteensä 24,7 miljoonaa Australian dollaria.
Vuonna 1986 pidettiin äänestys siitä, pitäisikö Tuvalu muuttaa tasavallaksi. Ehdotus ei kuitenkaan saanut tarpeeksi kannatusta ja se hylättiin. Tuvalun suhteet entiseen emämaahansa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuitenkin heikkenivät, mihin vaikuttivat myös brittiläisten kritiikki pääministeri Bikenibeu Paeniun politiikkaa kohtaan vuonna 1992 ja Kamuta Latasin hallituksen päätös poistaa maan lipusta Yhdistyneen kuningaskunnan lippu vuonna 1995. Latasin hallitus kaatui vuonna 1996, ja Paeniu palautti vanhan lipun käyttöön seuraavana vuonna.
Tuvalu sai merkittäviä lisätuloja vuonna 2000, kun se vuokrasi .tv-verkkotunnuksensa yhdysvaltalaiselle yritykselle. Tulojen ansiosta se pystyi hakemaan Yhdistyneiden kansakuntien jäsenyyttä, ja se hyväksyttiin YK:iin myöhemmin samana vuonna. Siitä tuli vuonna 2000 myös Kansainyhteisön täysjäsen. Samana vuonna saarilla tapahtui sen itsenäisyyden ajan pahin onnettomuus, kun Vaitupun koulupalossa kuoli 18 koulutyttöä ja heidän ohjaajansa.
2000-luvulla Tuvalu on ollut julkisuudessa ilmaston lämpenemisen ja siitä johtuvan merenpinnan nousun takia. YK:n vuonna 1989 julkaiseman raportin mukaan Tuvalu on yksi niistä saarivaltioista, joita uhkaa hukkuminen 2000-luvulla. Tuvalu on ajanutkin tiukkaa ympäristöpolitiikkaa, ja vuonna 2001 se, Kiribati ja Malediivit uhkasivat haastaa Yhdysvallat oikeuteen, kun se ei ollut ratifioinut Kioton pöytäkirjaa. Tuvalu puolestaan hylkäsi Kööpenhaminan sopimuksen, sillä se piti sitä riittämättömänä. Uusi-Seelanti ja Niue ovat ainakin lupautuneet ottamaan vastaan tuvalulaisia ilmastopakolaisia.
Syyskuussa 2019 Kausea Natano valittiin Tuvalun uudeksi pääministeriksi kuusi vuotta maan pääministerinä vuodesta 2013 lähtien olleen Enele Sopoagan seuraajaksi.
Politiikka ja yhteiskunta
alt=|pienoiskuva|215x215px|[[Iakopa Italeli, Tuvalun kenraalikuvernööri toukokuussa.]]
Poliittinen järjestelmä
Tuvalu on edustuksellinen demokratia ja osa Kansainyhteisöä. Sen valtionpäämies on Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Charles III, jota edustaa kenraalikuvernööri. Kenraalikuvernöörin pitää olla Tuvalun kansalainen. Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki nimittää kenraalikuveröörin virkaansa pääministerin suosituksesta.
Tuvalun parlamentti Fale I Fono on 16-jäseninen, ja se valitaan neljän vuoden välein. Parlamentin kokoa nostettiin vuoden 2019 vaaleja varten. Aiemmin se oli ollut 15-jäseninen. Maassa ei ole poliittisia puolueita, vaikka sellaisten perustamiseen ei ole mitään esteitä. Poliitikot ovat useimmiten sitoutumattomia ehdokkaita, jotka identifioivat itsensä maantieteellisesti, heimo- tai sukusuhteisiin tai henkilökohtaisiin suhteisiin. Pääministerit harvoin istuvat koko kautta, sillä sitoutumattomien ehdokkaiden välillä on usein poliittista kilpailua, mikä aina välillä johtaa epäluottamuslauseisiin.
Tuvalu on jaettu kahdeksaan vaalipiiriin, ja jokaisesta valitaan kaksi jäsentä parlamenttiin. Parlamentti valitsee pääministerin, joka valitsee parlamentin jäsenistä korkeintaan viisi jäsentä hallitukseensa. Paikallishallinto muodostuu Funafutin kaupunginvaltuustosta ja seitsemällä muulla saarella omasta valtuustosta (falekaupule). Valtuustoissa on kuusi jäsentä, ja ne valitaan neljän vuoden välein yleisillä vaaleilla.
Tuvalulla on läheiset suhteet Fidžiin, Uuteen-Seelantiin ja Australiaan. Sillä on myös diplomaattiset suhteet Taiwanin kanssa, ja Taiwan on ainoa valtio, jolla on suurlähetystö Tuvalulla. Tuvalu on Yhdistyneiden kansakuntien, Tyynenmeren valtioiden foorumin, Aasian kehityspankin, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin jäsen.
Freedom House listasi Tuvalun vuonna 2023 poliittisesti vapaaksi maaksi. Sen mukaan Tuvalulla kunnioitetaan pääsääntöisesti sananvapautta, painovapautta ja uskonnonvapautta. Korruptio ei myöskään ole ongelma saarilla.
Oikeuslaitos ja lait
Tuvalun laki perustuu brittiläiseen yleiseen siviilioikeuteen, johon on tehty lisäyksiä paikallisen tapaoikeuden pohjalta.
Kuolemanrangaistusta ei ole käytössä Tuvalulla eikä yhtään teloitusta ole toimeenpantu maan itsenäisyyden aikana. Ennen Ison-Britannian vallan aikaa kuolemanrangaistuksen saattoi langettaa yhteisön päällikkö, aliki. Päälliköt saattavat kuitenkin edelleen langettaa ruumiillisia rangaistuksia paikallisten sääntöjen rikkomisesta.
Homoseksuaalisuutta pidetään Tuvalulla yhä rikoksena, vaikka lakia ei valvotakaan tarkasti. Mikä tahansa alle 13-vuotiaan kanssa harjoitettu seksuaalinen kanssakäyminen johtaa Tuvalulla elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Seksin harrastamista alle 15-vuotiaan kanssa pidetään lievempänä rikoksena, mutta siitäkin saattaa seurata pisimmillään viiden vuoden vankeus. Pornografia on Tuvalulla lailla kiellettyä.
Tuvalulla ei ole armeijaa. Tuvalun poliisilla on kuitenkin pelastus- ja valvontatehtäviä varten Australian lahjoittama Pacific-luokan vartiolaiva.
Talous
Tuvalun bruttokansantuote on kasvanut tasaisesti 1980-luvun alun jälkeen, mutta maan taloutta koettelevat helposti erilaiset kriisit. Tuvalun syrjäisen sijainnin takia kansainvälinen kaupankäynti ja matkailu ovat haastavia, minkä takia maan talous tukeutuu pitkälti ulkomaalaisiin rahalähteisiin ja erilaisiin avustuksiin. Peräti kolmannes Tuvalun bruttokansantuotteesta muodostui 1990-luvulla rahalähetyksistä, mutta Banaban ja Naurun fosfaattikaivosten sulkemisen jälkeen niiden osuus on pienentynyt. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan 40 prosenttia kotitalouksista oli vuoden 2011 aikana saanut rahalähetyksiä. Niiden pääsääntöiset lähteet ovat merenkulkijat, työntekijävaihtoon osallistuvat kausityöntekijät ja pysyvästi ulkomaille asettuneet tuvalulaiset. Tuvalun rahayksikkö Tuvalun dollari on sidottu Australian dollarin arvoon.
Maatalous tuottaa kopraa vientiin, ja maa saa tuloja myös turismista. Lisäksi valtio saa vientituloja postimerkkien ja kolikoiden myynnistä. Omavaraismaatalouden on arvioitu työllistävän noin 70 prosenttia tuvalulaisista, ja vain noin yksi kolmasosa työvoimasta on varsinaisessa palkkatyössä. Vain hallituksen töissä on vakaa palkka, ja lähes 70 prosenttia työssäkäyvistä onkin palvelualoilla. Noin 900–1000 tuvalulaista työskentelee merenkävijöinä, ja Aasian kehityspankin arvion mukaan parhaimmillaan 15 prosenttia Tuvalun miehistä oli ulkomailla merenkävijöinä, joiden rahalähetykset muodostavat merkittävän osan valtion tuloista.
Biogeokemiallinen kierto
Biogeokemiallinen kierto tarkoittaa kemiallisten aineiden, kuten hiilen, hapen ja fosforin, kiertoa eliöiden ja elottoman ympäristön välillä. Eliöt ottavat aineita maaperästä ja ilmasta, ja aineet kulkevat ravintoketjuissa ja -verkoissa. Luonnon kiertokulussa aineita palautuu luontoon eliöiden kuollessa ja energia kiertää eliöiden elintoiminnoissa. Alkuaineet kiertävät ilman, maan, veden ja niiden eliöiden muodostamassa biosfäärissä, johon kuuluvat ihmiskunta ja sen kuluttajakehä. Hiilen kiertokulussa metsät ovat hiilinieluja, mikä on tärkeää viime aikojen ilmakehän CO2-pitoisuuden kasvun takia. Vesi kiertää luonnossa, kun sadevesi synnyttää puroja ja jokia, jotka virtaavat lampiin, järviin ja meriin. Vesistöistä ja kasveista vettä haihtuu vesihöyrynä pilviin, jotka tuovat sateen. Typen kiertokulku on toinen tärkeä biokemiallinen kierto. Ihmiskunta on lisännyt ilmakehän typpipitoisuutta teollisuuden ja liikenteen päästöillään. Maatalouden lannoitteet lisäävät maaperän ja vesistöjen typpipitoisuutta.
Tuvalu
Talous
Tuvalulla turistien määrää vähentää muun muassa saarten syrjäinen sijainti. Matkailijoiden määrä on kuitenkin ollut 2010-luvulla kasvussa, mutta vuonna 2019 saarilla kävi silti vain noin 3 600 vierailijaa. Saarilla on kaksi hotellia, ja niistä suurin on Funafutilla sijaitseva Funafuti Lagoon Hotel. Sen omistaa Tuvalun hallitus. Lisäksi saarilla on vierasmajoja. Tuvalulla ei ole juuri turistinähtävyyksiä. Monet turistit tulevat sukeltamaan; tärkeimpiä kohteita ovat Funafutin laguuni ja kuuden pikkusaaren muodostama Funafutin luonnonsuojelualue. Muita turistien suosimia kohteita ovat kansallinen kirjasto ja naisten käsityökeskus, jotka molemmat sijaitsevat Funafutilla, sekä Nanumean kirkontorni, josta on hienot näköalat.
Vuonna 1987 Australian, Uuden-Seelannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan perustama Tuvalu Trust Fund -säätiö, jota tukevat myös Japani ja Etelä-Korea, antaa Tuvalulle vuosittain merkittäviä rahasummia. Säätiön varallisuus oli vuoteen 2017 mennessä kuusinkertaistaunut. Myös Yhdysvallat on Tuvalulle tärkeä taloudellinen tukija: vuonna 1988 sovitun kalastuslaitoksille myönnettävän tuen määrä oli yhdeksän miljoonaa dollaria vuonna 1999, ja summan odotetaan edelleen kasvavan. Kansainvälinen apu onkin Tuvalulle hyvin tärkeää, sillä se myös tuo ison osan ruoasta, polttoaineesta ja tehdastuotteista. Maan tärkeimmät kauppakumppanit ovat Fidži, Australia, Uusi-Seelanti ja Japani.
Vuonna 1998 Tuvalu alkoi kerätä voittoja suuntanumeronsa käytöstä maksullisiin puhelinnumeroihin ja vuonna 2000 .tv-verkkotunnuksen vuokraamisesta. Verisign teki vuonna 2011 sopimuksen .tv-tunnusten myymiseen. Sopimus päättyi vuoden 2021 lopussa, ja sen jälkeen Tuvalu aloitti yhteistyön GoDaddyn kanssa. Uusi sopimus saattaa tuoda maalle vuosittain vanhan viiden miljoonan sijaan jopa kymmenen miljoonaa dollaria. Puhelinten suuntanumeron 688 käyttäminen maksullisiin seksilinjoihin väheni maan kristityn kansanosan vastustuksen takia.
Liikenne
Tuvalulla on vasemmanpuoleinen liikenne. Maaliikenteen suosituimpia ajoneuvoja ovat polkupyörät, moottoripyörät ja mopot. Funafutilla on taksi- ja minibussipalveluita. Ainoat päällystetyt tiet sijaitsevat Funafutilla. Yksityisiä henkilöautoja on vain muutamia, mutta moottoripyöriä on enemmän.
Tuvalun tärkeimpien atollien välillä kulkevat rahtilaivat Nivaga II ja Manu Folau, jotka tekevät matkan myös Suvaan Fidžille kolmen kuukauden välein. Alukset käyvät Tuvalun ulkosaarilla kolmen tai neljän viikon välein, ja matka Tuvalun eteläosiin kestää kolme tai neljä päivää ja pohjoisosiin viikon. Rahtilaivat pääsevät vain Funafutille ja Nukufetaulle, joissa on maan ainoat kunnon satamat. Muilla saarilla rahtilaivoista siirrytään pikkuveneisiin, jotka kuljettavat alukselta saarelle.
Saarten ainoa lentoasema on Funafutilla sijaitseva Funafutin kansainvälinen lentoasema, jolta on säännöllisiä lentoja Fidžin pääkaupunkiin Suvaan kaksi kertaa viikossa. Sinne lentää yksi lentoyhtiö, Fiji Airways.
Tietoliikenne
Tuvalun ainoa tietoliikennepalvelujen tarjoaja on TTC (Tuvalu Telecommunications Corporation). Internetin käytön mahdollisuus on ollut saarilla vuodesta 1999 lähtien. Vuonna 2008 asukkaista noin 4 200 on Internetin käyttäjiä. Tuvalun verkkotunnus on .tv.
Vuonna 2012 Tuvalulla oli 1 450 puhelinlinjaa ja 2 800 kännykkäliittymää. Maassa on 800 televisiota ja neljätuhatta radiota. Tuvalulla ei ole omaa televisioasemaa, mutta paikalliset katsovat ulkomaalaisia lähetyksiä lautasantennien kautta. Maan ainoa paikallinen radioasema on Radio Tuvalu. Sen ohjelmat ovat englannin- ja tuvalunkielisiä.
Väestöjakauma
Tuvalun vuoden 2017 pienoisväestönlaskennan mukaan maan asukasluku on 10 645. Maailman itsenäisistä valtioista vain Vatikaanissa ja Naurussa on vähemmän asukkaita. Valtaosa asukkaista (noin 95 %) on luku- ja kirjoitustaitoisia. Lapsiväestön osuus koko Tuvalun väestöstä on 29,6 %. Tuvalun asukkaiden keski-ikä on noin 25 vuotta.
Tuvalun väestönlaskennassa 2012 asukkaita oli 10 837, joten seuraavien viiden vuoden aikana asukasluku on laskenut 0,3 prosenttia. Asukasluku oli vuoden 2002 jälkeen kasvanut 13,3 prosenttia kymmenessä vuodessa. Funafutin osuus asukasluvusta on kasvussa, koska sinne muuttaa asukkaita muilta saarilta. Funafutilla asui vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 6 320 asukasta. Vaitupulla asukkaita oli 1 061. Pienin saarista oli 34 asukkaan Niulakita. Funafuti osuus koko valtion väestöstä oli vuonna 1991 noin 35 prosenttia, kun se vuonna 2017 oli noin 60 prosenttia. Tuvalun väestötiheys on korkea, 402 asukasta neliökilometrillä. Suurin väestötiheys on Funafutilla, jossa asuu noin 2 360 henkilöä neliökilometriä kohden.
Tuvalun väestö on nuorta, sillä mediaani-ikä on 24,1 vuotta ja noin kolmasosa asukkaista on alle 16-vuotiaita. Sen sijaan 30-vuotiaiden osuus väestöstä on pieni maastamuuton takia.
Tuvalun väestö on lähes yksinomaan polynesialaista alkuperää. Suurin osa muista on joko mikronesialaisia tai eurooppalaisia ja heidän jälkeläisiään. Tuvalulaisia asuu jonkin verran myös ulkomailla. Uudessa-Seelannissa asuu noin 2 000 tuvalulaista ja Fidžillä noin 500. Aiemmin tuvalulaisia asui töiden takia satoja myös Kiribatilla ja Naurulla. Naurun fosfaattikaivoksen lakkauttamisen jälkeen maassa työskennelleet noin 750 tuvalulaista palasivat vuonna 2003 kotimaahansa.
Kielet
Suurin osa Tuvalun asukkaista puhuu polynesialaisiin kieliin kuuluvaa tuvalun kieltä, jolle läheisintä sukua ovat samoan, futunan ja tokelaun kielet. Nuin saarella puhutaan enimmäkseen kiribatia. Nuilla puhuttavaan kiribatin murteeseen on kertynyt paljon vaikutteita tuvalun kielestä. Jotkut asukkaat puhuvat äidinkielenään myös samoaa. Tuvalun ohella virallisen kielen asema on englannilla, joka ei kuitenkaan ole yleinen käyttökieli. Kaikissa kouluissa oppilaille opetetaan sekä tuvalua että englantia.
Jokaisella Tuvalun saarella on oma murteensa, jotka ovat kuitenkin keskenään ymmärrettäviä. Murteet jaetaan etelä- ja pohjoismurteisiin. Funafutin ja Vaitupun murteista on muodostunut 1950-luvulta lähtien valtakieli.
Uskonto
Tuvalun asukkaista hieman reilu 9 000 eli 86 prosenttia kuuluu Tuvalun kirkkoon (Ekalesia Kelisiano o Tuvalu), joka on protestanttinen kristillinen kirkkokunta. Uskontoon ovat kuitenkin vaikuttaneet jonkin verran myös saarten perinteiset uskomukset, joihin kuuluvat esimerkiksi kalaparvien lukeminen pilvistä ja tulevien katastrofien, kuten kovien tuulten ja kuivuuden, ennustaminen.
Uskonnollisia vähemmistöjä ovat muun muassa seitsemännen päivän adventistit (2,5 % väestöstä), bahá'ít (1 5% väestöstä) ja Jehovan todistajat. Kirkkokuntiin kuulumattomia oli vain 26 ihmistä. Virallista valtionuskontoa laki ei määrittele.
Koulutus
Tuvalulla on kahdeksan vuotta kestävä oppivelvollisuus, joka alkaa kuusivuotiaana. Vuonna 2023 Tuvalulla oli 9 julkista peruskoulua sekä seitsemännen päivän adventistien ylläpitämä koulu. Vuoden 2017 tietojen mukan 98,0 prosenttia peruskouluikäisistä kävivät koulua. Tuvalun ainoa toisen asteen oppilaitos syntyi vuonna 1998, kun kaksi aiempaa oppilaitosta yhdistettiin kulujen pienentämiseksi. Jatkokoulutusta Tuvalulla tarjoavat Tuvalu Maritime Training School Amatukun saarella, Funafutilla ja Etelä-Tyynenmeren yliopisto, jolla on kampus Funafutilla.
Terveys
Tuvalulaisten elinajanodote naisilla on Maailmanpankin vuoden 2016 tilastojen mukaan 71,1 vuotta ja miehillä 65,3 vuotta. Elinajanodote on melko tyypillinen Oseanian valtiolle.
Alle 5-vuotiaiden lasten johtavia kuolinsyitä Tuvalulla ovat muiden muassa hengitystieinfektiot ja ripuli. Yleisimpiä terveysongelmia saarilla ovat Staphylococcus-bakteerien aiheuttamat iho-ongelmat, tuberkuloosi, filariaasi, syyhy ja tulehtuneet haavat. Malariaa saarilla ei esiinny. Turisteille terveysriskeinä ovat esimerkiksi kolera, dengue-kuume ja tuberkuloosi. Alueelle matkustettaessa on yleensä järkevää ottaa esimerkiksi hepatiitti A -rokote. Ensimmäiset HIV-tartuntatapaukset Tuvalulla todettiin keväällä 1999. Vuoteen 2010 mennessä tapauksia on löydetty 11. 2000-luvulle tultaessa diabetes ja sydän- ja verisuonitaudit ovat nousseet suurimmaksi kuolinsyyksi, ja ne tappavat nyt myös alle 40-vuotiaita. Syynä pidetään liikunnan vähentymistä ja ruokavalion muutosta epäterveellisemmäksi.
Tuvalun ainoa sairaala on Funafutilla. Muilla saarilla on vastaanotto, joilla päivystää sairaanhoitajia. Niiden tilat ja lääkevarastot ovat kuitenkin hyvin rajalliset. Kaikista vaikeimmat tapaukset pyritään siirtämään fidžiläisiin sairaaloihin.
Väestönsiirto
Vuonna 2001 Tuvalun hallitus tiedotti, että saarten väestö voidaan joutua evakuoimaan, mikäli merenpinnan nousu jatkuu. Ongelma on tuonut Tuvalulle julkisuutta myös ulkomailla. Uusi-Seelanti on luvannut ottaa vastaan vuosittaisen 75 henkilön kiintiön tuvalulaisia, mutta kiintiö ei liity ilmastonmuutokseen vaan on osa Pacific Access -maahanmuutto-ohjelmaa. Australia puolestaan on kieltäytynyt tuvalulaisten pyynnöistä. Vuonna 2008 Uudelle-Seelannille kuuluvan Niuen saaren johto tarjosi tuvalulaisille turvapaikkaa, ja monet tuvalulaiset ovat jo ottaneet kutsun vastaan ja muuttaneet Niuelle.
Tuvalun pääministeri Maatia Toafa kertoi 21. helmikuuta 2006 tuvalulaisten evakuoimisen Kioan saarelle, Fidžiin, olevan harkinnan alla. Hänen mukaansa tuvalulaiset tarvitsisivat myös taloudellista apua saaren kehittämiseksi. Fidžillä monet poliittiset puolueet ovat ilmaisseet olevansa Kioaan evakuoimista vastaan. Muun muassa poliitikko Mick Beddoes on arvellut niin suuren määrän evakuoimisen Kioaan tuottavan monia ongelmia ainakin väestön majoittamisessa ja kouluttamisessa. Pieni määrä tuvalulaisia siirrettiin samalle saarelle jo vuosina 1976–1983 lähinnä ylikansoituksen vuoksi. He päättivät olla palaamatta ylikansoituksen ja merenpinnan nousun uhkaamille kotisaarilleen, ja osa heistä on saanut Fidžin kansalaisuuden.
Ongelman vähättelyä tunnetusti edistää joidenkin kirkkojen kannattama Vanhalla testamentilla perusteltu ajatus, jonka mukaan maan tuhoutuminen "uudessa vedenpaisumuksessa" olisi mahdotonta ja vastoin Jumalan lupausta.
Elämäntyyli
Tuvalun perinteinen yhteisöjärjestelmä on pitkälti säilynyt. Jokaisella perheellä (solonga) on oma tehtävänsä (pologa), joka sen on tehtävä yhteisön hyväksi. Tällaisia tehtäviä ovat muun muassa kalastus, talojen rakentaminen ja puolustus. Perheen taidot siirtyvät isältä pojalle. Perinteisessä tuvalulaisessa asumuksessa, falessa, on tavallisesti kairapalmun lehdistä tehty katto ja tärkein rakennusmateriaali on puu. Nykyisin tällaiset asumukset on kuitenkin käytännössä korvattu länsimaalaistyylisillä rakennuksilla. Muutosta edisti vuonna 1972 Funafutilla rakennuksia tuhonnut trooppinen hirmumyrsky, jonka jäjiltä talot rakennettiin uusiksi käyttäen ulkomaalaisia raaka-aineita kuten sementtiä ja lastulevyä.
Tuvalulla muutaman korttelin välein on maneapa-rakennus, jota käytetään esimerkiksi laulu- ja tanssiharrastuksiin, kortinpelaamiseen ja virallisempiin paikalliskokouksiin. Vaikka perinteinen kulttuuri onkin laajalti säilynyt, Funafuti on länsimaistunut.
Ensimmäiset Miss Tuvalu -kauneuskilpailut järjestettiin vuonna 2001, ja ne voitti siihen aikaan 22-vuotias nanumealainen Lily-Anne Faatalia Homasi.
Käsityöt
Tuvalulla yleinen taiteen muoto ovat käsityöt, kuten viuhkat, matot, korit, kaulakorut, puuleikkaukset ja ongenkoukut. Käsitöitä myydään esimerkiksi Naisten käsityökeskuksesta (Women’s Handicraft Centre) lähellä Funafutin kansainvälistä lentoasemaa. Käsitöitä myydään Tuvalulta myös ulkomaille.
Erityisesti pandalus-mattojen tekeminen on tunnettua. Niistä tehdään seremonia-, istuma- ja nukkumismattoja. Seremoniallisten mattojen valmistaminen on usein kilpailuhenkistä, minkä ansiosta ne ovat mielikuvituksellisesti ja värikkäästi koristeltuja. Istumamattojen tekemiseen menee noin viikko ja nukkumismattojen valmistamiseen 5–10 viikkoa.
Musiikki ja tanssit
Tuvalulaisia kansantansseja ovat muun muassa fakanau, onga, fātele, mako fakaseasea. Monilla tuvalulaisilla kansantansseilla on perinteisesti kunnioitettu johtajia tai muita ansioituneita yhteisön jäseniä. Samoalaiset lähetyssaarnaajat pyrkivät kieltämään monia perinteisiä tansseja 1800-luvulla. Kiellon taustalla oli samoalainen yötanssi, joka "kehittyi irstailevaksi orgiaksi". Tansseja säestetään usein lyömäsoittimilla, mutta niitä käytetään nykyään myös eräänlaisina kirkonkelloina. Tunnetuin tuvalulainen lyömäsoitin on Samoalta tullut pātē, jonka suuremmasta versiosta käytetään myös nimeä nafa. Tuvalun musiikkiin on sittemmin tullut länsimaisia vaikutteita. Tuvalulaisessa nykymusiikissa on 1900-luvun jälkipuoliskolta lähtien käytetty kitaroita ja sähkösoittimia.
Monien läheisten saaristojen musiikilliset perinteet ovat saaneet vaikutteita Tuvalun musiikkikulttuurista. Esimerkiksi batere-tanssi on kiribatilainen versio Tuvalun fātelesta. Nykyään fātele tunnetaan myös Tokelaulla. Tuvalulainen populaarimusiikki ei ole saanut juuri kansainvälistä huomiota. Polynesialaisen Te Vaka -yhtyeen jäsenistä osa on tuvalulaisperäisiä.
Kirjallisuus
Vaikka lukutaitoisuus on Tuvalulla korkea, tuvalunkielistä kirjallisuutta on hyvin vähän. Tuvalun kieli sai kirjoitetun muotonsa vasta 1860-luvulla, kun samoalaiset lähetyssaarnaajat kehittivät sille kirjakielen lähinnä samoan kielen oikeinkirjoituksen pohjalta. Tuvalun kielestä ei silti ole vieläkään olemassa yleistä oikeinkirjoitusta. Ensimmäinen tuvalun kielellä julkaistu kirja oli Uusi testamentti, joka käännettiin kielelle vuonna 1977. Koko Raamattu käännettiin vuonna 1987. Tuvalun ainoa kirjasto sijaitsee Funafutilla.
Mytologia
Niutaon atollilla ylijumalana pidettiin Kulua. Foilape-niminen jumala tunnettiin ainakin kolmella atollilla: Funafutilla, Nukufetaulla ja Vaitupulla. Ylijumalien lisäksi tuvalulaisten uskonnossa esiintyi useita vähäisempiä jumalia sekä henkiä. Ihmisille jumalia edustivat vaka-atuat, jotka hoitivat hengellisiä toimituksia. Vanhan vaka-atuan kuoltua uudeksi vaka-atuaksi valittiin useimmiten vainajan veli tai poika.
Helkama
pienoiskuva|Helkama-polkupyörä Helkama on suomalainen yhtiöryhmä, joka harjoittaa autoihin, polkupyöriin ja kodinkoneisiin liittyvää liiketoimintaa.
Tuvalu
Mytologia
Erään paikallisen legendan mukaan Tuvalun saaret loivat Te Pusi (ankerias) ja Te Ali (kampela).
Helkama
Helkaman perusti Tampereelle vuonna 1905 pyhtääläinen Heikki Juho Hellman (myöhemmin Helkama). Aluksi polkupyöriä ja ompelukoneita myynyt liike muutti vuonna 1915 Viipuriin, ja vuonna 1934 pääliike aloitti Helsingissä. Yritys kasvoi perheyrityksenä ja on edelleen suvun omistuksessa. Nykyisten Helkama-yhtiöiden toimialat ovat
Tuvalu
Kansallissymbolit
thumb|250px|Tuvalun vanha lippu, käytössä 1996–1997
Helkama
Yhteensä Helkama-yhtiöt työllistävät noin tuhat henkeä.
Tunnettuja Helkaman tuotemerkkejä ovat olleet muun muassa Jopo-polkupyörät, Lumimies-kylmäkalusteet sekä Raisu- ja Ässä-mopot. Helkama valmisti aikoinaan myös radioita ja televisioita. Suomen Koneliike Oy toi Suomeen Alfa Romeo -henkilö- ja -urheiluautoja vuosina 1951–1987, Glas-henkilöautoja vuosina 1957–1967, Jaguar-henkilöautoja vuosina 1964–1971 sekä Isuzu-henkilö-, paketti- ja kuorma-autoja vuosina 1965–1972.
Tuvalu
Kansallissymbolit
Tuvalun vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1976. Siinä on perinteinen kokoontumisiin käytetty talo ja aaltokuvioita osoittamassa meren merkitystä saarille. Vaakunakilven reunuksessa on banaaninlehtiä ja simpukoita, kumpaakin kahdeksan kappaletta, ja ne edustavat rikasta kasvistoa ja merenelämää. Vaakunan alla on maan motto.
Ruokakulttuuri
Ruokakulttuuri on syrjäisemmillä atolleilla pysynyt melko perinteisenä, mutta Funafutilla käytettyihin ruoka-aineisiin kuuluvat myös maahantuotu riisi ja jauhot sekä pakaste- ja purkkiliha. Tuvalun ainoat ravintolat sijaitsevat kaikki Funafutilla. Ruokaa myydään myös fusi-kaupoissa, joita on joka atollilla.
Juhlapäivät
Tuvalulla on yhteensä 11 kansallista juhlapäivää. Kaksi niistä (pääsiäinen) on siirtyviä:
Media
Ainoa Tuvalulla julkaistava sanomalehti on Tuvalu Echoes, josta on olemassa myös tuvalunkielinen versio Sikuleo o Tuvalu. Hallitus julkaisee lehteä kahden viikon välein. Tuvalu Echoes perustettiin alkujaan 1980-luvun alussa, mutta sen julkaiseminen jouduttiin väliaikaisesti lopettamaan 1990-luvun puolivälissä rahoitusongelmien takia. Lehden julkaiseminen aloitettiin uudelleen marraskuussa 1998.
Urheilu
Tuvalun kansallisurheilulaji on kahdessa joukkueessa pelattava pallopeli te ano, jonka nimi tarkoittaa suoraan suomennettuna palloa. Länsimaisista urheilulajeista te ano on lähimpänä lentopalloa. Te anon lisäksi Tuvalulla pelataan muun muassa kilikiti-nimistä versiota kriketistä. Maassa järjestetään myös jalkapallo- ja lentopallokilpailuja.
Tuvalu ei ole kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn jäsen. Maa osallistui olympialaisiin ensi kertaa Pekingissä 2008. Kilpailemassa olivat juoksijat Okilani Tinilau ja Asenate Manoa sekä painonnostaja Logona Esau. Tuvalun lipunkantajana toimi Logona Esau. Mitaleja ei tullut. Kansainyhteisön kisoihin maa on osallistunut vuodesta 1998 lähtien.
Tuvalun ainoan lentokentän kiitotie toimii myös maan tärkeimpänä jalkapallokenttänä.
Aivolisäke
thumb|Aivolisäkkeen sijainti. Aivolisäke eli hypofyysi on umpirauhanen, jonka erittämät hormonit osallistuvat elimistössä kasvun, verenpaineen ja nestetasapainon, seksuaalitoimintojen, raskauden, synnytyksen, maidontuoton, lämpötilan ja kivun säätelyyn. Aivolisäke on ihmisellä noin herneen kokoinen (15 × 9 × 6 mm), puolen gramman painoinen isoaivojen pohjaosasta ulkoneva rakenne, jota ympäröi kitaluun syvennys eli turkinsatula.