cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Argyroúpoli (Réthymno)
Antiikki
thumb|left|220px|[[Lappa|Antiikin Lappan kaupungin nekropolista.]] Antiikin aikana nykyisen kylän paikalla sijaitsi Lappan kaupunki ja kaupunkivaltio (polis). Se oli kreikkalaisessa mytologiassa kuningas Agamemnonin perustama. 100-luvulla eaa. kaupunki oli liittoutunut ensin Lyktoksen ja sitten Teoksen ja Pergamonin kanssa Knossosta vastaan. Roomalaiset tuhosivat kaupungin. Myöhemmin Rooman sisällissodassa kaupunki valitsi Octavianuksen puolen ja sai tämän voitettua etuoikeuksia. Tämän seurauksena kaupunki kukoisti erityisesti 100–300-luvuilla jaa. Lappa oli Kreetan varhaiskristillisyyden keskuksia ja toimi piispanistuimena.
Myöhempi historia
thumb|left|220px|Argyroúpolin kirkko.
Saraseenit tuhosivat kaupungin 800-luvulla jaa. Myöhemmin paikka asutettiin uudelleen. Sekä venetsialais- että osmanivallan aikana kylä oli yksi vastarinnan keskuksia. Osmanivallan aikana kylää kutsuttiin ensin nimillä Gaïdourópoli (”Aasikaupunki”) ja Samarópoli. Vuonna 1822 se sai nimen Argyroúpolis (”Hopeakaupunki”). Kreetalaisten yleiskokous kokoontui kylässä Kreetan kansannousun aikana vuosina 1867–1868, jolloin päätettiin muun muassa Kreetan yhdistymisestä muun Kreikan kanssa.
Nähtävyydet
Kylästä on löydetty lukuisia roomalaisen ajan rakennuksia, kuten kylpylöitä, sekä hautausmaa, mosaiikkilattioita, lukuisia rahoja, patsaita ja keramiikkaa. Monissa kylän nykyisissä rakennuksissa on käytetty antiikin aikaisten tai venetsialaisaikaisten rakennusten osia. Argyroúpoli tunnetaan myös pienistä vesiputouksista kylän luoteispuolella.
Lewis Allen
Lewis Allen -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Gräsbeck
Gräsbeck on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Akuutti (tarke)
Akuutti on diakriittinen merkki eli tarke, jota käytetään kirjainten päällä monissa latinalaisilla, kyrillisillä tai kreikkalaisilla aakkosilla kirjoitetuissa kielissä. Suomessa sitä käytetään vain joissakin vierasperäisissä nimissä, varsinkin ruotsalaiseen tapaan: Lundán, Procopé, Sirén ym.
Historia
Akuutin varhainen edeltäjä oli apeksi, jota käytetään latinassa toisinaan merkitsemään pitkää vokaalia.
Akuutti kreikassa
pienoiskuva|120px|Akuutti [[alfan päällä.]]
Muinaiskreikassa korkomerkit otettiin muiden diakriittisten merkkien ohella käyttöön niin kutsuttuna polytonisena ortografiana Aleksanteri Suuren jälkeisenä aikana. Alun perin ne olivat sävelkulun merkkejä. Akuutti oli nousevan koron merkki, kun taas gravis osoitti matalampaa korkoa ja sirkumfleksi tarkoitti, että tavun alkuosassa ääni nousee mutta laskee jälleen sen lopussa.
Akuutti voi muinaiskreikassa esiintyä sekä lyhyessä että pitkässä tavussa ja ainoastaan sanan kolmessa viimeisessä tavussa; kolmanneksi viimeisessä tavussa kuitenkin vain silloin, jos viimeinen tavu on lyhyt. Se merkittiin tavun vokaalille tai diftongissa sen jälkimmäiselle vokaalille. Akuutin kreikankielinen nimi on okseia (, nykykreikaksi οξεία, oxeía), joka merkitsee terävää tai korkeaa, mikä nimi aikoinaan käännettiin latinan sanalla acūta ’teroitettu’.
Nykykreikassa tällaista sävelkulkua ei enää esiinny, ja akuutista on tullut nykyisessä monotonisessa ortografiassa painotetun tavun merkki.
Painon merkkinä
Useissa kielissä akuutilla osoitetaan painotetun tavun vokaali:
Äännearvon merkkinä: avoimet ja suljetut vokaalit
Useissa romaanisissa kielissä sekä myös kelttiläisessä gaelin kielessä akuuttia käytetään erottamaan eri vokaaliäänteitä toisistaan. Akuutti merkitsee yleensä suljetumpaa vokaalia kuin vastaava vokaali graviksella varustettuna tai ilman tarketta. Ranskaa lukuun ottamatta se esiintyy vain painollisessa tavussa.
Liudentumisen merkkinä
Akuuttia muistuttava, mutta siitä erotettava merkki esiintyy muutamissa kielissä myös konsonanttien päällä ja merkitsee liudentunutta konsonanttia.
Puolan kielessä merkin nimi on kreska, ja se kuuluu osana neljään konsonantti- ja yhteen vokaalikirjaimeen (ć, ń, ś, ź ja ó. Konsonanteissa se osoittaa liudentumista, esimerkiksi sanassa sześć (lukusana 6). Kreska muistuttaa tšekissä ja eräissä muissa slaavilaisissa kielissä esiintyvää háček-merkkiä, joka kuitenkin tarkoittaa postalveolaarista konsonanttia. Puolalaisessa typografiassa kreska on perinteisesti ollut lähempänä pystysuoraa asentoa kuin akuutti muissa kielissä ja sijoitettu hieman kirjaimen keskikohdan oikealle puolelle.  Unicodessa puolalainen kreskalla varustettu ó on kuitenkin tulkittu samaksi merkiksi kuin muissa kielissä esiintyvä akuutilla varustettu ó.
Makedonian kielen latinisaatiossa ǵ and ḱ vastaavat kyrillisiä kirjaimia ѓ ja ќ, ja ne tarkoittavat liudentuneita tai alveopalataalisia konsonantteja, joskin tavallisimmin niiden sijasta käytetään merkintäjä gj ja kj (tai đ ja ć). Samoilla kirjaimilla merkitään kielitieteellisissä teoksissa indoeurooppalaisen kantakielen oletetut äänteet ja.
Sävelkulun merkkinä
Vietnamilaisessa Quốc Ngữ -kirjaimistossa akuutti merkitsee nousevaa toonia. Samalla tavalla akuuttia käytetään mandariinikiinan Pinyin -romanisaatiossa. jossa sen sijasta voidaan kuitenkin vaihtoehtoisesti käyttää numeroa 2 tavun jäljessä: lái = lai2. Kantoninkiinan Yale -romanisaatiossa akuutti merkitsee yleensä toista toonia, paitsi jos vokaalin jäljessä on h, jolloin se merkitsee viidettä toonia (jos numeroa käytetään, h jätetään pois): má = ma2, máh - ma5.
Monissa afrikkalaisissa kielissä sekä athabasca-kielissä akuutti merkitsee korkeaa toonia, esimerkiksi joruban sanassa apá ’käsivarsi’, nobiinin sanassa fénti ’taateli’, ekotin sanassa kalàwa ’vene’ ja navajon sanassa t’áá ’oikea’.
Akuuttia käytetään serbokroaatin sanakirjoissa ja kielitieteellisissä julkaisuissa osoittamaan nousevaa sävelkulkua, mutta tavallisissa teksteissä sitä ei käytetä.
Homonyymien erotusmerkki
Muutamissa kielissä akuuttia käytetään toisinaan erottamaan eräät samoin äännettävät sanat, jotka muutoin kirjoitettaisiinkin samoin.
Tietyn sanan korostus
Hollannin kielessä akuuttia voidaan käyttää korostamaan jotakin tiettyä sanaa lauseessa, esimerkiksi Dit is ónze auto, niet die van jullie, "Tämä on meidän automme, ei teidän." Tässä esimerkissä ónze on vain korostetumpi muoto sanasta onze. Akuutti esiintyy myös sukunimissä kuten Piét, Piél, Plusjé ja Hofsté.
Tanskan kielessä akuuttia voidaan myös käyttää korostamaan joitakin sanoja, erityisesti sanaa der ("siellä"), esimerkiksi: Der kan ikke være mange mennesker dér ("Siellä ei voi olla paljon ihmisiä") tai 'Dér skal vi hen'' ("Juuri sinne me menemme.")
Muita ääntämiseen liittyviä merkityksiä
right|thumb|upright|Islanninkielinen tekstinäyte
Käyttö englannissa
Muiden diakriittisten merkkien tavoin akuutti esiintyy englannin kielessä tavallisimmin sellaisissa ranskalaisperäisissä lainasanoissa, joissa se on myös alkukielessä. Sellaisia ovat esimerkiksi attaché, blasé, canapé, cliché, communiqué, café, décor, déjà vu, détente, élite, entrée, exposé, mêlée, fiancé, fiancée, papier-mâché, passé, pâté, piqué, plié, repoussé, résumé, risqué, sauté, roué, séance, naïveté, toupée ja touché. Tavallisimmin sitä käytetään englannissa vain sanoissa, jotka päättyvät é tai ée ja jotka ilman akuuttia kirjoitettuina viittaisivat toisenlaiseen ääntämykseen. Niinpä ranskalaisperäinen sana résumé ("yhteenveto") kirjoitetaan englannissa tavallisimmin resumé, vain yhdellä akuutilla, mutta myös kirjoitusasuja resume. Mikäli tällaiset sanat tai sanonnat ovat sitaattilainan luontoisia, ne usein myös kursivoidaan niiden esiintyessä englanninkielissä tekstissä, esimerkiksi coup d’état, pièce de résistance, crème brûlée ja ancien régime.
Joskus, tosin harvoin, akuuttia käytetään englannissa myös runollisiin tarkoituksiin:
Akuutti tietotekniikassa
Standardissa ISO 8859-1 ja Windows-1252:n merkkivalikoimassa ovat mukana á, é, í, ó, ú, ý ja niitä vastaavat isot kirjaimet. Unicodessa on mukana suuri joukko muitakin akuutilla varustettuja kirjaimia.
Microsoft Windows
Windows-käyttöjärjestelmässä akuutilla varustetut kirjaimet saadaan aikaan pitämällä alt-näppäintä alhalla ja näppäilemällä näppäimistön oikeassa laidassa olevalla numeronäppäimistöllä kolmirivinen koodi. Ennen kuin akuutti tuli mukaan espanjalaiseen näppäimistöön, espanjankielisten käyttäjien oli opeteltava nämä koodit ulkoa, mikäli he halusivat saada akuutin mukaan kirjoittamaansa tekstiin. Jotkut kuitenkin antoivat mieluummin Microsoft Wordin oikolukutoiminnon lisätä aksentit. Jotkut nuoret käyttäjät ottivatkin tavakseen jättää aksentit kokonaan pois. Nämä koodiarvot ovat:
Joissakin näppäimistötyypeissä nämä kirjaimet saadaan myös pitämällä Ctrl- ja Alt- tai vaihtoehtoisesti AltGr -näppäintä alhaalla samanaikaisesti kuin painetaan kyseisen kirjaimen näppäintä.
Microsoft Office
Microsoft Officen ohjelmissa (Word, Powerpoint, Excel, Access ym.) akuutilla varustettu kirjain saadaan pitämällä Ctrl-näppäin alhaalla ja painamalla heittomerkkinäppäintä ('), minkä jälkeen sormi poistetaan Crtl-näppäimeltä ja painetaan sen kirjaimen näppäintä, jonka päälle akuutti halutaan.
Näppäimistö
Koska tietokoneen näppäimistössä on vain rajallinen määrä näppäimiä, siinä ei ole eri näppäintä jokaiselle aksentilla varustetulle kirjaimelle. Sen sijaan näppäimistössä on yleensä yläoikealla tarkenäppäin, jolla saadaan akuutti tai, jos samanaikaisesti painetaan vaihtonäppäintä, gravis. Tämä näppäin on sikäli poikkeuksellinen, että sitä painettaessa merkki ei tule näyttöruudulla heti näkyviin, mutta jos sen jälkeen painetaan jonkin vokaalin näppäintä, saadaan kyseinen vokaali, jonka päällä on akuutti (tai graavis). (Tarkenteellista vokaalia vastaava ASCII- tai Unicode -arvo on kuitenkin aivan toinen kuin tarkkeettoman, eli tietokoneen kannalta kyseessä on aivan eri merkki.) Jos sen sijaan akuuttinäppäinen jälkeen painetaan muuta kuin vokaalinäppäintä, akuutti tulee näkyviin omana merkkinään.
Myös kirjoituskoneissa on vanhastaan vastaavassa kohdassa näppäin, jolla saadaan akuutti tai gravis. Tämä näppäin eroaa muista siinä, että sen painamisen jälkeen tela, jonka ympärillä kirjoituspaperi on, ei siirry, minkä vuoksi sen jälkeen näppäiltävä kirjain tulee näkyviin akuuttimerkin alle.
Internet
Joillakin sivustoilla kuten Wikipediassa ja Alta Vistan automaattisessa kääntäjässä akuutilla varustetut kirjaimet saadaan klikkaamalla näytön laidassa olevasta laatikosta kyseistä kirjainta.
Kaarlen palkinto
Kaarlen palkinto (myös Kaarlen päivän palkinto) on kustannusosakeyhtiö Gummeruksen vuodesta 1970 alkaen jakama kirjallisuuspalkinto omille kirjailijoilleen. Palkinto myönnetään vuosittain ansiokkaasta kirjallisesta teoksesta tai koko tuotannosta.
Palkinto on saanut nimensä Gummeruksen perustaja Kaarle Jaakko Gummeruksen mukaan.
Gummerus jakaa Kaarlen palkinnon kaunokirjailijalle, tietokirjailijalle (vuodesta 2016) ja suomentajalle. Vuonna 2017 palkintosumma oli kaunokirjailijalle 5 000 euroa, tietokirjailijalle 3 000 euroa ja kääntäjälle 2 000 euroa.
Kaarlen palkinnon voittajat
Lähde
Putkivirtausreaktori
thumb|250px|Kaavakuva putkivirtausreaktorista Putkivirtausreaktori eli putkireaktori tai tulppavirtausreaktori (PFR) on malli ideaalisesta reaktorista. Putkivirtausreaktorimallia voidaan käyttää ennustamaan aineiden käyttäytymistä reaktorissa ja reaktorin mitoitukseen.
Oletukset
Putkivirtausreaktorimallissa oletetaan, että reaktoriin syötetty fluidi virtaa tulppamaisena. Reagenssit reagoivat ja sekoittuvat ainoastaan samanaikaisesti syötettyjen reagenssien kanssa. Virtaus on täydellisesti sekoittunut radiaalisesti, mutta ei aksiaalisesti. Näin ollen virtauksessa ei radiaalisesti ole eroa konsentraatioissa eikä reaktionopeudessa. Lähtöaineet reagoivat jatkuvasti virratessa putkimaista reaktoria eteenpäin, jolloin konsentraatioprofiili muuttuu reaktorissa. Tällöin kaikilla reaktoriin syötetyllä materiaalilla on sama viipymäaika reaktorissa, jota merkitään kirjaimella τ. Ideaalisessa putkivirtausreaktorissa reaktion edistymisaste ei riipu reaktorin muodosta, vaan ainoastaan sen tilavuudesta.
Sovelluksia teollisuudessa
Putkivirtausreaktorimallia voidaan soveltaa teollisuudessa putkimaisille reaktoreille, joita käytetään tyypillisesti neste- tai kaasufaasissa tapahtuville reaktioille. Reaktori voi olla myös niin kutsuttu pakattu peti-tyyppinen eli täytetty katalyytillä. Jotta malli toimisi riittävän hyvin on reaktorin pituuden oltava riittävän suuri verrattuna reaktorin halkaisijaan, vähintään 20-kertainen, kun virtaus reaktorissa on turbulentti ja vähintään 200-kertainen, jos virtaus on laminaari. Putkimaisen reaktorin ongelma on vaikea lämmönsäätely, jolloin lämpötila reaktorissa ei välttämättä ole sama joka kohdassa virtausta.
Pluragrotta
Pluragrotta on Norjassa Ranan kunnassa sijaitseva luolasto. Se on Norjan suurin veden täyttämä luolasto ja myös Pohjois-Euroopan syvin luola, joka on kirkkaan vetensä ansiosta suosittu sukelluskohde.
Luolasto
Plurdalenin laaksossa sijaitsevan Pluragrotta kokonaispituutta ei tiedetä, mutta se työntyy yli kolmen kilometrin pituudelta viereisen vuoren sisään. Luolan syvin tunnettu kohta on noin 130 metrissä ja sen löysi suomalainen sukeltajaryhmä lokakuussa 2013. Luolastoon on kolme tunnettua sisäänkäyntiä, joista yksi on pitkään ollut jäälohkareiden peittämä. Ne ovat kuitenkin viime vuosien aikana sulaneet lähes kokonaan.
Pluragrotta on syntynyt jääkauden jälkeisten vuosituhansien aikana vuorilta laskevan valumaveden kuluttamana, joka on virratessaan kuljettanut kaiken kalkkikiven ja sedimentin pois. Tämän vuoksi luolaston vesi on kirkasta ja lisäksi nykyään virtaamatonta, joka tekee sukellusolosuhteista ihanteelliset. Pluragrotta luolasto oli aikaisemmin yhteydessä laaksossa virtaavaan Plurajokeen. Se paljastui 1960-luvun puolivälissä, kun joki lähes kuivui Kallvatnet-järven säännöstelyn vuoksi.
Sukellusonnettomuudet
Luolastossa on tapahtunut myös vakavia sukellusonnettomuuksia. Elokuussa 2006 kuoli 37-vuotias norjalainen miessukeltaja. .
Helmikuussa 2014 kaksi suomalaista sukeltajaa kuoli sukellusonnettomuudessa, jossa viisihenkisestä suomalaisryhmästä kolme pääsi omin avuin ylös ja heidät toimitettiin sairaalahoitoon Tromssaan. Onnettomuuden johdosta Norjan viranomaiset kielsivät luolastossa sukeltamisen toistaiseksi. Sukelluskielto on myöhemmin peruttu.
Nopeusmittari
Nopeusmittari ilmoittaa nopeutta yleisimmin kilometreinä tunnissa (SI-järjestelmä) tai maileina tunnissa (mailia matkan yksikkönä käyttävät maat). Vesiliikenteessä ja ilmailussa nopeutta ilmoitetaan solmuina (merimailia tunnissa) ja tuulennopeutta metreinä sekunnissa.
Mittaustapoja on useita. Mittarit mittaavat matkan yleensä renkaan tai mittarin oman potkurin pyörimisnopeudesta. Ajalla jakaminen on toteutettu elektronisesti tai dynamon kaltaista toimintatapaa hyödyntäen (Otto Schulze Autometer, OSA). Analogisessa nopeusmittarissa on yleensä viisari, joka osoittaa mittaritaululla nopeuden. Digitaalisessa nopusmittarissa nopeus näytetään numeroin digitaalisessa numeronäytössä, tai vaihtoehtoisesti se voidaan välittää askelmoottorilla perinteiselle mittaritaululle.
Historiaa
Nopeusmittarin tarve syntyi ensin veneen paikanmäärityksessä, navigoinnissa. Kompassilla saadun suunnan lisäksi tarvittiin matka, joka saatiin nopeudesta. Laivan keulasta veteen heitetty kelluva esine ja tiimalasin valumisen aikana esineen kulkema matka kertoivat laivan nopeuden. Nopeusmittarin keksi ennen vuotta 1888 Josip Belušić. Hän patentoi keksintönsä vuonna 1888 Wienissä ja esitteli sen vuonna 1889 Pariisin Exposition Universellessa. Toinen versio keksittiin myöhemmin vuonna 1902.
Pyörrevirtanopeusmittari
300px|thumb|Perinteisen nopeusmittarin osat. 1. pyörivä kaapeli ajoneuvon akselilta 2. pyörivä magneetti 3. alumiinikuppi 4. palautusjousi 5. osoitin 6. mittaritaulu Pyörrevirtatyyppinen nopeusmittari eli analoginen nopeusmittari on edelleen yleisin käytössä oleva nopeusmittari. Sen patentoi saksalainen Otto Sculze 7. lokakuuta 1902.
Mittarissa on taipuisasta jousesta valmistettu kaapeli, joka on yleensä yhdistetty ajoneuvon voimansiirtoon. Moottoripyörissä kaapeli on yhdistetty etupyörään. Ajoneuvon liikkuessa kaapeli pyörittää siihen yhdistetty kestomagneettia. Magneetti puolestaan on sijoitettu alumiinisen kupin sisälle. Pyöriessään magneetti synnyttää kupin sisälle pyörrevirtoja, joiden synnyttämä magneettikenttä "kiskoo" alumiinikuppia ja siihen kiinteästi liitettyä osoitinta magneetin pyörimissuuntaan.
Osoittimen akseliin on kiinnitetty pieni vääntöjousi, joka pitää osoitinta mittarin nollakohdassa. Alumiinikupin vääntö kasvaa magneetin pyörimisnopeuden kasvaessa. Näin ollen kuppi ja siihen liitetty osoitin kiertyvät jousta vasten ajoneuvon nopeuden kasvaessa. Koska kupin vääntö on suhteessa ajoneuvon nopeuteen ja jousen kiertyminen suhteessa vääntöön, on osoittimen kulma suoraan verrannollinen nopeuteen, jolloin mittaritaulussa nopeusmerkinnät voidaan tehdä tasavälein.
Palautusjousi on kalibroitu niin, että mittarin kaapelin pyörimisnopeus vastaa oikeaa nopeutta mittaritaulussa. Kalibroinnissa on otettava huomioon useita tekijöitä, kuten mittarin kaapelia pyörittävän pyörästön välityssuhde, tasauspyörästön välityssuhde, sekä renkaiden läpimitta.
Elektroninen nopeusmittari
Useimmat nykyaikaiset nopeusmittarit ovat elektronisia. Perinteisestä pyörrevirtamittarissa johdetussa elektronisessa nopeusmittarissa voimansiirtoon asennettu pyörimisnopeusanturi lähettää pulsseja jotka vastaavat akselin pyörimisnopeutta. Näin saadaan selville ajoneuvon nopeus, olettaen että renkailla on täysi pito. Sensorissa on yleensä yhden tai usemmasta magneetin sarja, joka on kiinnittetty ulostuloaskeliin tai tasauspyörästön kruunupyörään, tai hammastettu metallilevy magneetin ja magneetikenttäanturin välissä. Kulloinkin kyseessä olevan osan pyöriessä, magneetit tai hampaat pyörivät anturin ohitse synnyttäen pulsseja magneetikentän muuttuessa. Viime aikoina jotkut valmistajat ovat siirtyneet pelkästään pyörän ABS-anturilta tulevan signaalin käyttöön.
Tietokone muuntaa pulssit nopeudeksi, joka voidaan esittää numeroina, tai askelmoottorilla ohjatulla osoittimella perinteisellä mittaritaululla.
Mittausvirhe
EU:n alueella nopeusmittari ei saa koskaan näyttää liian pientä lukemaa, toisaalta liian suurta lukemaa voi olla jopa 10 %. Näin ollen autojen mittarit näyttävät aina liian suurta nopeutta.
Otto Fleming
Otto Fleming (12. elokuuta 1786 Askainen – 13. maaliskuuta 1851 Naantali) oli vapaaherra ja vänrikki. Hän oli myös tunnettu voimamies, lempinimeltään ”vahva paroni”. Tunnettiin myös nimillä Pohjolan Herkules ja Suomen Herkules. Hänen muistokivensä on Naantalin hautausmaalla, ja Naantalin vanhassakaupungissa sijaitseva Fleminginkatu on nimetty hänen mukaansa.
Fleming tunnettiin Turussa lähinnä katutappelijana, ja hän oli useita kertoja vankilassa, muun muassa pahoinpideltyään esimiehensä Viaporissa. Hän kuitenkin sai Viaporin puolustuksesta paronin arvon. Myöhemmin hän oli täysipäiväinen seikkailija, merirosvo ja kaappari. Palattuaan Lontoosta Suomeen hän asettui Naantaliin, jossa hän vietti edelleen hurjaa elämää.
Flemingin vanhemmat olivat vapaaherra Herman Fleming ja tämän kolmas vaimo Sofia Albertina o.s. Carpelan.
Fleming oli kadettina Karlbergin sota-akatemiassa 23. syyskuuta 1796 – 30. syyskuuta 1797 ja vuonna 1804 vänrikki Jägerhornin rykmentissä. Hänet tuomittiin 1807 kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Venäläisessä vankeudessa vuonna 1808. Lontoossa vankina Lontoon Towerissa, jossa hän alkoi elantonsa hankkimiseksi harrastaa nyrkkeilyä. Hän toimi ulkomaisessa sotapalveluksessa, josta erosi aliluutnanttina vuonna 1813. Hänet vangittiin Turussa vuonna 1815, karkotettiin maasta 1817, mutta hän sai luvan palata maahan 1819. Sen jälkeen hän oli vänrikki Kiovan rakuunarykmentissä 1819 ja linnoitusvankien valvoja Svartholmassa, ennen kuin hänet erotettiin 1829 ja tuomittiin kahden vuoden vankeuteen Viaporiin.
Walter Bahr
pienoiskuva|Walter Bahr (vasemmalla) [[Joe Bidenin seurassa vuonna 2010.]]Walter Alfred Bahr (1. huhtikuuta 1927 – 18. kesäkuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edusti Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkuetta vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Yhdysvaltain maajoukkue yllättäen voitti Englannin maajoukkueen 1–0.
Bahr kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän työskenteli peliuransa jälkeen valmentajana ja on kuulunut National Soccer Hall of Fameen vuodesta 1976. Wes Bentley esitti häntä elokuvassa The Game of Their Lives (2005).
Entsyymi-induktio
Entsyymi-induktio tarkoittaa metaboloivien entsyymien aktiivisuuden lisääntymistä. Indusoivia aineita ovat mm. fenobarbitaali ja polysykliset aromaattiset hiilivedyt (PAH) kuten bentso(a)pyreeni ja pysyvät orgaaniset yhdisteet (POP) kuten dioksiinit. Tärkein induktion mekanismi on metaboloivan entsyymin geenin transkription lisääntyminen.
Kettukala
Kettukala (Siganus vulpinus) on kaniinikalojen heimon kalalaji, jota yleisesti pidetään merivesiakvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko
Kettukala kasvaa noin 20-25 cm pitkäksi. Sen vartalo on keltainen ja pää mustavalkoinen. Kettukala on mestari naamioitumaan myös ympäristöönsä, sillä uhan esiintyessä / stressitilanteessa se vaihtaa värinsä maastokuvioisen tummaksi. Sen evissä on myrkylliset piikit, joita se käyttää pääasiassa itsensä puolustamiseen. Pistos ei ole ihmiselle vaarallinen, mutta aiheuttaa pistokohdan turpoamista sekä kovaa kipua. Kalan käsittelyssä on siksi syytä noudattaa varovaisuutta.
Alkuperä
Kettukala on kotoisin Läntisen Tyynenmeren alueelta.
Käyttäytyminen
Kettukala on rauhallinen muita kaloja kohtaan, mutta aggressiivinen oman lajinsa jäseniä kohtaan. Yleisöakvaarioissa se voidaan asuttaa suurien petojenkin kanssa, sillä sen myrkkypiikit pitävät saalistajat loitolla. Suositeltava koko akvaariolle on n. 300 litran kokoinen. Jotkut yksilöt näykkivät, varsinkin nälkäisinä, korallien lonkeroita, joten riutta-akvaarioon sitä suositellaan varauksin.
Ravinto
Kettukala syö pääasiassa levää ja muuta kasvisravintoa.
Duodecim (kustantamo)
Kustannus Oy Duodecim on lääketieteeseen erikoistunut kustantamo, joka julkaisee lääkäreille ja muille terveydenhuollon ammattilaisille suunnattua ammattikirjallisuutta sekä suurelle yleisölle suunnattuja teoksia terveyteen ja sairauksiin liittyvistä aiheista.
Perinteisen kirjatuotannon lisäksi Kustannus Oy Duodecim julkaisee merkittäviä sähköisiä tietokantakokoelmia. Terveydenhuollon ammattilaisille suunnattu Terveysportti kokoaa yhteen ammattilaisten työssään tarvitseman lääketieteellisen tiedon.
Kustannus Oy Duodecim julkaisee myös kansalaisille suunnattua avointa www-palvelua, Terveyskirjastoa. Se tuo luotettavan, riippumattoman ja ajantasaisen tiedon terveyksistä ja sairauksista jokaisen suomalaisten ulottuville. Terveyskirjaston artikkelit ja ohjeet ovat asiantuntijoiden laatimia ja perustuvat Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin tuottamiin kansallisiin hoitosuosituksiin ja Kustannus Oy Duodecimin julkaisemiin lääkäreiden käsikirjoihin.
Izgožkan tekojärvi
Izgožkan tekojärvi on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä.
Maantietoa
Tekojärvi on 3,9 kilometriä pitkä, 1,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 3,0 neliökilometriä eli noin 300 hehtaaria. Järven luoteisrannassa sijaitsee Sosnovkan kylä, jossa ilmakuvien perusteella on laskujoen Izgožkan luusuassa tekojärven patorakennelman juoksutusaukko.
Vesistösuhteita
Tekojärvi sijaitsee Kudkan valuma-alueella. Kudka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Tekojärven läpi virtaa Izgožkajoki, joka on Kudkan sivujoki. Izgožkajoki saa alkunsa Izgožskojen järvestä. Järven lounaispäähän laskee vielä pieni oja Koložon järvestä, joka sijaitsee sen kaakkoispuolella parin kilometrin päässä. Järven valuma-alueen koko on 157 neliökilometriä.
Kimmy Robertson
Kimmy Robertson (s. 27. marraskuuta 1954) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Lucy Moran sarjassa Twin Peaks. Ennen näyttelijän uraansa hän oli ballerina.
Vasemmistoblokki
Vasemmistoblokki on portugalilainen vuonna 1999 perustettu vasemmistopuolue. Puolue on moderni ja ei-dogmaattinen vasemmistopuolue, joka pyrkii parantamaan etenkin Portugalin sosiaaliturvaa. Ympäristönsuojelun kehittäminen ja naisten oikeuksien parantaminen ovat puolueelle myös keskeisiä tavoitteita ja Vasemmistoblokki ajoikin läpi Portugalin ensimmäisen perheväkivallan kieltävän lain. Puolue on ajanut voimakkaasti myös Portugalin perinteisesti tiukan aborttilainsäädännön muuttamista sallivampaan suuntaan.
thumb|260px|left|Vasemmistoblokin mainos abortin laillistamisen puolesta vuoden 2007 kansanäänestyksessä.
Puolueen kannatus on noussut tasaisesti vuoden 1999 kahdesta prosentista europarlamenttivaalien 2009 10,73 prosenttiin. Puolueen kolme europarlamenttiedustajaa ovat Miguel Portas, Marisa Matias ja Rui Tavares. Eurovaalien tuloksen myötä Vasemmistoblokki nousi maan kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi. Portugalin parlamenttivaaleissa 2009 puolue saavutti 9,82 prosentin kannatuksen ja 16 kansanedustajaa. Vasemmistopuolueet saavuttivat enemmistön parlamentin paikoista.
Vasemmistoblokkia on joskus luonnehdittu entisten trotskilaisten ja maolaisten puolueeksi, mutta puolueen linja on pikemminkin modernin vasemmistolainen.
Europarlamentissa puolue kuuluu Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto (GUE/NGL) -ryhmään.
Frank Borghi
Frank Borghi (9. huhtikuuta 1925 – 3. helmikuuta 2015 ) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija (maalivahti). Hän kuului maajoukkueeseen, joka yllättäen voitti Englannin joukkueen 1–0 vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Borghi syntyi St. Louisissa, Missourissa, ja aloitti urheilu-uransa baseballissa. Hän kuului National Soccer Hall of Fameen vuodesta 1976.
Borgh kuoli 89-vuotiaana 3. helmikuuta 2015. Hänen jälkeensä vuoden 1950 Yhdysvaltain maajoukkueesta on elossa enää Walter Bahr.
V niin kuin verikosto (elokuva)
V niin kuin verikosto (eng. V for Vendetta) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut poliittinen dystopiatrilleri. Elokuvan ohjasi James McTeigue ja tuottivat myös käsikirjoituksen laatineet Wachowskin sisarukset yhdessä Joel Silverin kanssa. Elokuva pohjautuu Alan Mooren ja David Lloydin samannimiseen sarjakuvaromaaniin. Tarina seuraa salaperäisen V-nimisen vapaustaistelijan toimia tämän pyrkiessä muuttamaan yhteiskuntajärjestystä samalla, kun hän toteuttaa henkilökohtaista verikostoaan. Tapahtumat sijoittuvat lähitulevaisuuden dystopiseen Lontooseen, Britanniaan. Rooleissa ovat Natalie Portman (Evey Hammond), Hugo Weaving (V), Stephen Rea (komisario Finch), John Hurt (ylikansleri Sutler) sekä Stephen Fry (televisiojuontaja Gordon Deitrich).
Elokuvan piti alun perin ilmestyä 4. marraskuuta 2005 (päivää ennen Guy Fawkesin yön 400. vuosipäivää), mutta viivästysten vuoksi se tuli teattereihin vasta 17. maaliskuuta 2006. Elokuvaa kehuttiin arvosteluissa ja maailmanlaajuiset lipputulot kohosivat yli 132 miljoonaan dollariin. Aiempiin sarjakuvistaan tehtyihin elokuvasovituksiin (From Hell ja Herrasmiesliiga) pettynyt Moore kieltäytyi katsomasta elokuvaa ja sanoutui siitä kokonaan irti. Elokuvantekijät jättivät käsikirjoitusvaiheessa pois monia alkuperäisessä sarjakuvassa esiintyviä anarkistisia teemoja sekä viittauksia huumeisiin. Lisäksi elokuvan poliittista viestiä muokattiin vastaamaan tekijöiden käsitystä nyky-yleisölle merkityksellisestä sanomasta.
Juoni
Komisario Finch ymmärtää V:n tutkimusten kautta, miten Nornaliekki pääsi valtaan. 14 vuotta sitten Britannia kärsi sodasta ja terrorismista. Sosiaalisesti konservatiivinen ja avoimesti fasistinen puolue Nornaliekki johti puhdistusta järjestyksen palauttamiseksi. Salainen poliisi kidnappasi valtion viholliset (muslimit, juutalaiset, mustat, homoseksuaalit ja kommunistit) yön aikana. Maa jakaantui vapauden vähentyessä, kunnes bioterroristisessa hyökkäyksessä noin 80 000 ihmistä sai surmansa. Hyökkäyksen aiheuttama pelko auttoi Nornaliekkiä vaientamaan vastustuksen ja voittamaan seuraavat vaalit äänivyöryllä. Pian Viadoxin, Nornaliekin omistama yhtiö, kehitti parannuslääkkeen. Kansan hiljaisella suostumuksella Nornaliekki teki Britanniasta totalitaarisen valtion, jonka johtoon asetettiin Adam Sutler ylikanslerin virkaan. Nornaliekki oli juonena valtaanpääsyyn kehittänyt viruksen "sosiaalisesti eroavilla" ja toisinajattelevilla tehtyjen kuolettavien kokeiden avulla Larkhillin eristyslaitoksessa. V oli ollut yksi vangeista, mutta sen sijaan että hän olisi kuollut kokeissa, hän sai tehokkaampia henkisiä ja ruumiillisia ominaisuuksia. Lopulta V tuhosi laitoksen ja pakeni vannoen kostonsa Nornaliekin hallitukselle.
Marraskuun viidennen päivän lähestyessä V:n suunnitelmat aiheuttavat kaaosta Britanniassa, kun kansalaiset alkavat kyseenalaistaa hallituksen toimia yhä enemmän. Marraskuun neljäntenä Evey vierailee V:n luona, joka näyttää hänelle vanhassa metrotunnelissa olevan junalastillisen parlamenttitalon tuhoamiseen tarkoitettuja räjähteitä. V luovuttaa päätäntävallan junan lähettämisestä Eveylle, koska uskoo, ettei lopullisen päätöksen kuuluisi tulla häneltä itseltään. V lähtee itse tapaamaan puolueen johtajaa, Creedyä, jonka kanssa solmitun sopimuksen mukaan Creedy toimittaa ylikanslerin V:n käsiin vastineeksi tämän antautumisesta. Creedy surmaa ylikanslerin V:n silmien edessä, mutta antautumisen sijaan V tappaa Creedyn miehineen loukkaantuen kuitenkin itse kuolettavasti taistelussa. V:n onnistuu palata Eveyn luokse vain kuollakseen tämän käsivarsille.
Komisario Finch löytää Eveyn juuri kun tämä on lähettämäisillään räjähdejunan matkaan. Finch ei kuitenkaan asetu suunnitelman tielle, koska hän on saanut tietää paljon Norsefire-hallituksen korruptiosta ja epäinhimillisistä kokeiluista. Samaan aikaan tuhannet lontoolaiset marssivat kohti parlamenttitaloa Guy Fawkes -naamioihin pukeutuneina. Aiemmin elokuvassa kuolleita henkilöitä nähdään kävelemässä muiden joukossa, muun muassa poliisin ampumaksi joutunut pikkutyttö ja Gordon Deitrich. Varoasemiin hälytetty armeija laskee aseensa määrätietoisen rauhallisesti marssivan väkijoukon edessä, koska kuolleelta ylikanslerilta eikä Creedyltä tule muunlaisia ohjeita. Parlamenttitalo tuhoutuu räjähdyksessä Eveyn ja Finchin katsellessa etäämpää.
Käsikirjoitus
Elokuvaa oli tekemässä moni Matrix-trilogian tekijöistä. Vuonna 1988 tuottaja Joel Silver hankki oikeudet kahteen Alan Mooren työhön: V niin kuin verikosto ja Vartijat. Wachowskit olivat molemmat V niin kuin verikoston faneja ja 1990-luvun keskivaiheilla, ennen The Matrixin työtä, kirjoittivat luonnostellun käsikirjoituksen mukaillen sarjakuvaa. Matrixin kuvausten aikana he viimeistelivät käsikirjoituksen ja tarjosivat ohjaajan osaa James McTeiguelle. Kaikki kolme olivat kiinnostuneita alkuperäisen tarinan teemoista ja katsoivat niiden olevan asianmukaisia nykyiselle politiikan näkymälle. Käsikirjoituksen viimestelyn aikana Wachowskit tekivät uudistuksia tarinan tiivistämiseksi ja nykyaikaistamiseksi ja samalla pyrkivät säilyttämään sen moraliteetit ja teemat.
Kuvaukset ja lavasteet
Elokuva kuvattiin Lontoon lisäksi Saksassa Potsdamissa Filmstudio Babelsbergilla. Suuri osa elokuvasta tehtiin studio- ja muissa sisätiloissa. Sen lisäksi kolme kohtausta kuvattiin Berliinissä: Nornaliekin puhetilaisuus, Larkhill ja Lillimanin makuuhuone. Lontoon metrossa tapahtuvat kohtaukset kuvattiin lakkautetulla Aldwychin metroasemalla. Kuvaukset aloitettiin maaliskuun alussa vuonna 2005, ja pääasiallinen kuvaaminen aloitettiin virallisesti kesäkuun alussa. Elokuva oli viimeinen Adrian Biddlen, elokuvan pääkuvaajan kuvaama elokuva, sillä hän kuoli sydänkohtaukseen 7. joulukuuta 2005.
Elokuvalle suunniteltiin moderni ja vanhanaikainen ulkonäkö, jossa käytettiin paljon harmaita sävyjä jotta totalitarinen Lontoo saataisiin näyttämään ankealta ja lamaantuneelta. Suurin lavastus oli Varjogalleria (engl. The Shadow Gallery), jolle tehtiin kryptantuntuinen olemus. Galleria on V:n koti ja samalla paikka jossa hän säilyttää hallituksen kieltämiä esineitä. Näihin esineisiin kuuluu monia taiteellisia töitä, mm. Jan van Eyckin Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa, Tizianin Bacchus ja Ariadne, Mildred Pierce -elokuvan juliste, Andrea Mantegnan St. Sebastian, John William Waterhousen The Lady of Shalott, Edvard Munchin Puberty, William Blaken Elohim luo Aatamin ja Alberto Giacomettin patsaita.
Yksi elokuvan vaikeimmista haasteista oli kuinka tuoda V eloon eleettömän naamarin alta. Siksipä huomattavasti vaivaa nähtiin valaistuksen, näyttelemisen ja Weavingin äänen yhdistämiseen oikean mielialan luomiseksi tiettyyn tilanteeseen. Weavingin äänen vaimenemisen estämiseksi hänen hiusrajaansa asetettiin mikrofoni jälkituotannon avustamiseksi, jolloin hänen kaikki vuorosanansa uudelleenäänitettiin.
Jotta viimeinen kohtaus Westminsterissä saatiin kuvatuksi, alue Trafalgar Squarelta ja Whitehallilta Parlamenttitalolle ja Big Benille asti piti sulkea 00.00-05.00 väliseksi ajaksi. Tämä oli ensimmäinen kerta kun tämä alue jouduttiin sulkemaan elokuvan kuvausten takia. Pääministeri (kuvausten aikana) Tony Blairin poika Euan Blair työskenteli elokuvan tuotannossa ja hänen sanottiin (Stephen Fryn mukaan) auttaneen tekijöitä saavuttaneen ennätyksellisen kuvausoikeuden. Tämä aiheutti kritiikkiä Blairia kohtaan kansanedustaja David Davisilta, johtuen elokuvan sisällöstä. Tekijät kuitenkin kiistivät Blairin osallisuuden sopimuksessa, sanoen että lupa saavutettiin yhdeksän kuukauden mittaisella neuvottelulla 14 eri viraston kanssa.
Roolimuutos
James Purefoyn piti aluksi esittää V:tä, mutta koska hänellä oli vaikeuksia hengittää naamari päällä, hän jätti roolin kuuden viikon jälkeen kuvausten alusta. Rooli siirtyi Hugo Weavingille, joka oli aiemmin työskennellyt Joel Silverin ja Wachowskien kanssa Matrix-trilogiassa Agentti Smithiä. Kuitenkin joissain elokuvan kohtauksissa Purefoy esittää V:tä, jonka äänen päällä on Weavingin dubbaus.
Julkaisu
Näyttelijät ja muut elokuvan parissa työskennelleet osallistuivat useisiin lehdistötilaisuuksiin, joissa heillä oli mahdollisuus kommentoida mm. elokuvan todenmukaisuutta, poliittista sanomaa sekä alkuperäisen sarjakuvan piirtäjän Alan Mooren reaktiota. Elokuvaa irtaannutettiin tarkoituksella joistakin Mooren sarjakuvan teemoista. Weavingin mukaan "Mooren alkuperäisteos puhutteli yhteiskuntaa, jota ei enää ole. Sarjakuva oli reaktio thacheriaanisessa Britanniassa elämiseen - - - Elokuva taas kommentoi nykyistä maailmaamme. Minusta sarjakuva ja elokuva ovat siis kaksi erillistä teosta." Elokuvantekijät kommentoivat myös elokuvan kiisteltyä poliittista sanomaa sanoen tarkoituksen olevan ennemmin herättää kysymyksiä ja ottaa osaa jo yhteiskunnassa käytävään keskusteluun kuin sanella vastauksia tai sanella katsojille mielipiteitä.
Elokuva hyödyntää laajalti vuoden 1605 ruutisalaliiton kuvastoa. Salaliitossa joukko katolisia suunnitteli sytyttävänsä kansan vallankumoukseen tuhoamalla parlamenttitalon Englannissa. Alun perin elokuva oli tarkoitus julkaista marraskuun 5. viikonloppuna (2005), salaliiton 400. vuosipäivänä, mutta julkaisupäivää lykättiinkin 17. maaliskuuta 2006. Esitettyjen veikkausten mukaan julkaisupäivän siirtäminen johtui Lontoon metron pommi-iskusta heinäkuun 7. päivänä, ja yritetystä pommi-iskusta heinäkuun 21. päivänä. Tuotantoyhtiön mukaan lykkääntyminen johtui kuitenkin elokuvantekoon liittyvistä seikoista. Elokuvan varsinainen ensi-ilta oli Berliinin elokuvajuhlilla 13. helmikuuta, ja yleiseen teatterilevitykseen se pääsi 17. maaliskuuta 2006, jolloin sitä näytettiin Yhdysvalloissa, Britanniassa ja kuudessa muussa maassa. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 24. maaliskuuta 2006.
Musiikki
Elokuvan ääniraidan julkaisi Astralwerks Records 21. maaliskuuta 2006. Albumi sisällyttää suurimmaksi osaksi alkuperäisen musiikin elokuvan säveltäjä Dario Marianellilta. Soundtrack sisältää myös kolme muuta elokuvan aikana soitettua kappaletta: Julie Londonin Cry Me a River, The Velvet Undergroundin I Found a Reason Cat Powerin esittämänä ja Antony and the Johnsonsin Bird Gerhl. Kuten elokuvassa mainitaan, nämä kappaleet ovat yksiä niistä 872 mustalistatuista kappaleista V:n jukeboxissa jotka V "lunasti" Paheksuttavien materiaalien ministeriöstä. Tšaikovskin Orkesterialkusoiton 1812 kohokohta esiintyy Knives and Bullets (and Cannons too) -kappaleen lopussa. Alkusoitto soitetaan elokuvan alussa ja lopussa.
Kolme kappaletta, jotka eivät sisältyneet ääniraitaan, soitettiin elokuvan aikana. Ensimmäinen oli The Rolling Stonesin Street Fighting Man. Toinen oli erikoisversio Ethan Stollerin BKAB:ista. Elokuvan vallankumouksellisessa sävyssä siinä on otteita mustan nationalistijohtajan Malcolm X:n On Black Power:ista ja Gloria Steinemin Address to the Women of America:sta lisättiin kappaleeseen. Viimeinen kappale oli Spiritualizedin "Out of Sight".
Elokuvassa oli myös osia kahdesta Antônio Carlos Jobimin klassisesta bossa nova -laulusta, The Girl From Ipanema ja Quiet Nights of Quiet Stars. Nämä kappaleet soitettiin "aamiaiskohtausten" yhteydessä, jotka olivat yksi keino yhdistää V ja Deitrich keskenään. Myös Beethovenin 5. Sinfonia soitetaan tärkeässä kohtaa elokuvaa, jonka neljä ensimmäistä tahtia ovat V morsekirjoituksena (···–). Gordon Deitrichin Benny Hill -tyylinen sketsi kansleri Sutlerista sisältää Yakety Sax -teeman. Finchin herätyskello aloittaa marraskuun 4. aamun Richard Hawleyn kappaleella Long Black Train, joka sisältää sanat "Ride the long black train.. take me home black train."
Teemat
Elokuva asettaa V:n inspiraatioksi Ruutisalaliiton, joka vaikuttaa hänen ajoituksiinsa, puhetapaansa ja ulkomuotoonsa. Esimerkiksi nimet Rookwood, Percy ja Keyes esiintyvät elokuvassa tullen kolmen salaliittolaisen nimistä: Ambrose Rokewood, Thomas Percy ja Robert Keyes. Elokuvassa on vastaavuuksia Alexandre Dumasin Monte-Criston kreiviin V:n ja Edmond Dantésin välisissä samankaltaisuuksissa. (Molemmissa tarinoissa päähenkilö pakenee epäoikeudenmukaisesta ja traumaattisesta vankeudesta ja viettää vuosikymmeniä valmistellessaan kostoa sortajilleen uudella "henkilöllisyydellä".)  Elokuva myös selkeästi kuvailee V:n enemmänkin aatteen ruummillistumana kuin yksilönä V:n puheiden kautta ja havainnollistaen hänet ilman menneisyyttä, henkilöllisyyttä tai kasvoja. Elokuvan web-sivustojen mukaan "V:n naamarin käyttö toimii sekä todenmukaisena että vertauskuvallisena elementtinä tarinassa. Hän käyttää sitä peittääkseen arpensa, ja hämärtämällä henkilöllisyytensä V:stä tulee enemmän kuin pelkkä mies vallankumouksellisella aatteella – hänestä tulee itse aate.":
Elokuvan tarina ja tyyli heijastaa piirteitä Gaston Lerouxin Oopperan kummituksesta. Molemmat, V ja Kummitus, pitävät naamiota peittääkseen runnoutuneen ulkonäkönsä, ohjaavat muita mielikuviensa vaikutusvoimalla, molemmat ovat koston motivoimia ja molempien menneisyys on traaginen. Myös V:n ja Eveyn suhde vastaa monia Oopperan kummituksen romanttisia ominaisuuksia, missä Kummitus vie Christine Daaén maanalaiseen piilopaikkaansa.
Elokuva on kamppailu vapauden ja valtion välillä. Sen esimerkkeinä toimii moni totalitaarinen kuva, kuten Neuvostoliitto, natsi-Saksa ja George Orwellin Vuonna 1984. Esimerkiksi Adam Sutler pääasiallisesti esiintyy suurilla näytöillä ja muotokuvilla ihmisten kodeissa, joka muistuttaa Isoveljestä. Toisena viittauksena Orwellin novelliin on elokuvassa Lontoossa esiintyvä lause "Voimaa yhtenäisyydestä. Yhtenäisyyttä uskosta."(engl. "Strength through Unity. Unity through Faith"), joka vastaa lausetta "Sota on rauhaa. Vapaus on orjuutta. Tietämättömyys on voimaa." (engl. "War is peace. Freedom is Slavery. Ignorance is Strength") Orwellin novellissa. Tämä yhteys voidaan nähdä myös kun Eveytä kidutetaan ja hän löytää rotan sellistään, joka on päähenkilön pahin pelko Orwellin novellissa. Myös valtion suuren valvonnan käyttö sen kansalaisia kohtaan, kuten valvontakameroiden yltiömäinen käyttö on yhtäläistä Orwellin tarinaan. Valerie lähetettiin keskitysleirille seksuaalisuutensa takia, ja hänelle tehtiin lääketieteellisiä kokeita, jotka ovat yhtäläisiä natsi-Saksan holokaustille ja toimille homoseksuaaleja kohtaan. Nornaliekki korvasi Pyhän Yrjön ristin Lothringenin ristin kaltaisella kansallissymbolilla. Vapaa Ranska käytti tätä symbolia toisen maailmansodan aikana, kuten se oli Ranskan isänmaallisuuden perinteinen symboli, jota voitiin käyttää vastauksena natsien hakaristiin. Media esitettiin myös suuresti nöyristelevänä hallituksen propagandaa kohtaan, ja yleisesti ottaen luonteenomaista totalitarismia kohtaan.
Episkopí (Réthymno)
Episkopí on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Láppan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Láppan kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 618 (vuonna 2011).
Episkopí sijaitsee noin 22,5 kilometriä Réthymnon kaupungista länsilounaaseen. Kylä on rakennettu noin 120 metrin korkeuteen ja sieltä on näkymä Kreetan pohjoisrannikolle. Episkopí oli olemassa viimeistään vuonna 1583. Kylän nimi viittaa sen toimimiseen aiemmin piispan (epískopos) asuinpaikkana. Episkopí oli lakkautetun Láppan kunnan kuntakeskus. Kylän pääelinkeino on maanviljelys, ennen kaikkea oliiviöljyn tuotanto.
Episkopí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Επισκοπής, Topikí Koinótita Episkopís), johon kuuluu varsinaisen Episkopín kylän lisäksi Pýrgoksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 755.
thumb|none|250px|Kappeli Episkopíssa.
John Souza
John Benevides ”Clarkie” Souza (12. heinäkuuta 1920 – 11. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän kuului Yhdysvaltojen maajoukkueeseen, joka yllättäen voitti Englannin joukkueen 1–0 vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Iwatenkoira
Iwatenkoira on uhanalainen japanilainen koirarotu, jota käytettiin alun perin metsästykseen Iwaten ja Akitan vuoristoissa.
Alkuperä
Yhteen aikaan rotua pidettiin akitan keskikokoisena muunnoksena, vaikka akita oli siihen aikaan jo huomattavasti kookkaampi. Metsästäjien vähetessä myös koirien määrä laski, ja vähitellen rotu kuoli lähes sukupuuttoon. Nykyisin puhdasrotuisia yksilöitä on jäljellä niin vähän, että se tulee todennäköisesti katoamaan kokonaan.
Dana Delany
Ura
Delany varttui Connecticutissa ja opiskeli Phillips Academyssa sekä Wesleyan Universityssä. Hänen ensimmäisiä roolejaan olivat televisiorooli sarjassa Love of Life vuonna 1979, osa Broadway-näytelmässä A Life vuonna 1980 ja televisiorooli sarjassa As the World Turns vuonna 1981. Tehtyään roolin näytelmässä Blood Moon Delany pääsi 1980-luvun alkupuoliskolla Hollywoodiin ja sai useita pieniä elokuva- ja televisiorooleja. Hän vieraili sarjassa Konnankoukkuja kahdelle ja oli kolmen jakson ajan sarjassa Magnum.
Vuonna 1988 Delany sai roolin Colleen McMurphyna sarjassa China Beach, jota esitettiin vuoteen 1991 asti. Hän sai mediahuomiota ja kaksi Emmy-palkintoa, joiden lisäksi hän oli ehdolla kahden muun Emmyn sekä kahden Golden Globen saajaksi. Menestyksen myötä Delany sai rooleja elokuvista kuten Light Sleeper, Housesitter, Tombstone ja Tyttö ja villihanhet sekä televisioelokuvista Promise to Keep ja Vaaran vanki. Vuosikymmenen toisella puoliskolla hän esiintyi muun muassa Margaret Sangerina televisioelokuvassa Choices of the Heart, Lisana elokuvassa Kyttäkaksikko paratiisisaarella ja yhdessä jaksossa sarjassa Family Law, josta hän sai Emmy-ehdokkuuden. 1990-luvun puolivälistä vuoteen 2005 hän oli Lois Lanen ääninäyttelijä animaatiosarjassa Teräsmies.
Vuosituhannen vaihteessa Delany näytteli televisiosarjoissa, kuten lyhytikäiseksi jääneessä Pasadenassa ja Presidio Medissa; televisioelokuvissa Villin lännen naisia, Elämän ja kuoleman rajamailla, A Time to Remember ja Baby for Sale sekä independent-elokuvissa The Outfitters, Mother Ghost ja Spin. Niihin aikoihin hän myös jatkoi lavauraansa, muun muassa näytelmässä Paljon melua tyhjästä.
Vuosina 2004–2006 Delanylla oli useita vierailurooleja sarjoissa Kova laki: Erikoisyksikkö, Boston Legal, Kojak, Related, L-koodi ja Taisteluplaneetta Galactica. Hänellä oli myös päärooli lyhytikäisessä sarjassa Kidnapped vuonna 2006.
Vuodesta 2007 vuoteen 2010 Delany näytteli Katherine Mayfairia televisiosarjassa Täydelliset naiset. Vuosina 2011–2013 hän näytteli pääosaa tohtori Megan Huntina televisiosarjassa Totuuden anatomia.
Eläinlääkintäkoulu
Eläinlääkintäkoulu (lyh. ElLääkK tai EllääkK) oli vuosina 1967–1994 toiminut Puolustusvoimien joukko-osasto ja sotilasopetuslaitos.
Se perustettiin vuonna 1934 nimellä Hevoshuoltokoulu (HevHK), Eläinlääkintäkouluksi nimi vaihtui 1967 oltuaan sitä ennen Huoltokoulu 1 (HK 1). Osasto toimi aluksi Ypäjällä ja vuodesta 1955 lähtien Kankaanpäässä Niinisalon varuskunnassa.
Hevoshuoltokoulun tehtävänä oli kouluttaa hevosmiehiä sekä hevosia, joita käytettiin muun muassa huoltokomppanioissa sekä tykkien vetämiseen. Puolustusvoimien siirryttyä lopullisesti moottorikäyttöiseen kalustoon 1960-luvun aikana, käytettiin hevosia enää paraateissa sekä erilaisissa näytöksissä. Lisäksi ne olivat mukana elokuvateollisuuden palveluksessa.
Eläinlääkintäkoululla oli myös omaa hevosjalostusta ja -kasvatusta sekä ravihevosia, jotka kilpailivat Puolustusvoimien nimissä aina 1990-luvun alkupuolelle saakka. Eläinlääkintäkoulun kasvattamat hevoset tunnisti niiden S.A.-alkuisesta nimestä.
Hevosten lisäksi Eläinlääkintäkoulussa koulutettiin Puolustusvoimien koiria erilaisiin tehtäviin. Joukko-osastossa palvelleilla varusmiehillä oli mahdollisuus peruskoulutuskauden jälkeen ottaa mukaan koulutukseen myös oma koiransa.
Jeesus elokuvissa
Jeesuksesta kertovia elokuvia:
Eläinlääkintäkoulu
Hevoshuoltokoulun aikaisia viimeisiä koulunjohtajia olivat majuri Mauno Sirama ja majuri Kaarlo Vainio.
Kouluun kuului myös oma eläinklinikka ja Eläinlääkintävarikko.
Historia
Eläinlääkintäkoulun historia alkaa vuodesta 1928, jolloin hallitus asetti komitean pohtimaan Suomen hevosjalostuksen keskittämistä. Helmikuussa 1931 vahvistettiin laki hevossiittolan ja -koulun perustamisesta, sekä armeijan ratsukoulun ja hevosvarikon siirtämisestä Lappeenrannasta Ypäjälle Kartanonkylän kartanoon. Puolustuslaitoksen Ratsukoulu aloitti toimintansa syyskuussa 1933 ja Hevoshuoltokoulu vuotta myöhemmin. Yhteensä Lappeenrannasta muutti Ypäjälle yli 150 hevosta, 3 upseeria, 26 aliupseeria sekä 80 henkeä miehistöä.
Sodan jälkeen Hevoshuoltokoulun yhteyteen siirrettiin myös Puolustusvoimien koiratarhat sekä Sotakoirakoulu. Niinisaloon joukko-osasto muutti 1955. Se toimi Hevoshuoltokoulun nimellä vuoden 1966 loppuun saakka, jonka jälkeen nimi vaihtui Eläinlääkintäkouluksi.
Lappa
Lappa (, myös tai ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Argyroúpolin kylän paikalla Réthymnon kunnan alueella.