cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanelipeukaloinen
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan kanelipeukaloinen on noin 16,5 cm. Yleisväritykseltään laji on kauttaaltaan kanelinruskea ja kurkku on hieman muuta ruumista vaaleampi. Siivissä ja pyrstössä on heikosti erottuvia mustia viiruja. Kanelipeukaloinen muistuttaa ulkonäöltään seepiapeukaloista (Cinnycerthia peruana), mutta on sitä tummempi ja seepiapeukaloisen siiven ja pyrstön raidoitus erottuu selkeämmin.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kanelipeukaloista tavataan Andeilla alueella, joka ulottuu Venezuelasta kolumbian ja Ecuadorin kautta Perun pohjoisosiin. Linnun elinympäristöä ovat vuoristometsien pohjakerrokset, pensaikot ja lajia tavataan myös hieman puurajan yläpuolella. Yleensä kanelipeukaloinen elää metsissä, jotka sijaitsevat 2 200–3 800 metrin korkeudella meren pinnasta. Laji elää tiheiköissä ja muodostaa usein 15–20 yksilön parvia.
Tilastotiede
thumb|[[Normaalijakauma on tilastotieteessa usein käytetty työkalu.]] Tilastotiede on todennäköisyyslaskentaan perustuva tieteenala, joka tutkii tilastollisten aineistojen keräämistä, käsittelyä ja tältä pohjalta tehtävää päättelyä. Tilastotieteen avulla voidaan mitata havaintoja ja käsitellä mittausten muodostamia aineistoja, ja tilastotiede tuo siten empiriaa erilaisiin tutkimuksiin. Tilastotieteen tulosten pohjalta tehtävä päättely on induktiivista päättelyä eli aineiston pohjalta pyritään yleistämään asioita yksittäisestä yleiseen. Havaintoaineistoja voidaan myös hankkia tietyllä aikavälillä eli tuottaa aikasarja. Tilastotiede voidaan jakaa teoreettiseen ja soveltavaan tilastotieteeseen. Tilastotiedettä käytetään tilastollisten tutkimusten tekemiseen ja nämä jaetaan määrällisiin (kvantitatiivisiin) ja laadullisiin (kvalitatiivisiin) tutkimuksiin. Tilastotieteen harjoittajaa kutsutaan tilastotieteilijäksi.
Tilastotiedettä sovelletaan monilla tutkimusaloilla, joihin kuuluvat esimerkiksi luonnon-, yhteiskunta- ja humanistiset tieteet. Tilastollisella päättelyllä on tärkeä osuus tieteellisessä hypoteesin testauksessa. Tilastotiedettä käytetään myös teollisuudessa. Tilastotiedettä hyödynnetään myös valtion ja kuntien virallisissa tilastoissa sekä kansantalouden tilan selvittämisessä, ja historiallisesti julkinen valta oli ensimmäinen tilastojen hyödyntäjä. Vuonna 1749 laadittiin Suomen ensimmäinen väestötilasto. Suomessa Tilastokeskus tuottaa valtaosan Suomen virallisista tilastoista. Muita tilastoviranomaisia Suomessa ovat Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, Luonnonvarakeskus sekä Tulli. Myös Suomen Pankki tuottaa merkittävän määrän virallisia tilastoja.
Kun tilastotieteen menetelmiä käytetään havaitun aineiston esittämiseen, on kyse kuvailevasta tilastotieteestä. Kun kuvailusta siirrytään aineiston tarkasteluun tai mallinnukseen siten, että aineiston epävarmuus ja havaintojen satunnaisuus otetaan huomioon, puhutaan tilastollisesta päättelystä. Näissä molemmissa tapauksissa on kyse soveltavasta tilastotieteestä. Matemaattinen tilastotiede keskittyy puolestaan tarkastelemaan tilastotieteen teoreettista perustaa. Tilastotieteessä keskeisiä asioita ovat otantamenetelmät, mitta-asteikot, keskiluvut sekä vaihtelun ja riippuvuuden tunnusluvut. Tilastollisten tutkimusten tekeminen edellyttää suunnitelmallisuutta tutkimussuunnitelman muodossa, koska se luo pohjan sille, mitä kerätystä aineistoista voidaan lopulta saada irti.
Lähestymistapa
Tilastotieteen soveltaminen tarkasteltavaan tieteelliseen, teolliseen tai yhteiskunnalliseen ongelmaan alkaa populaation määrittelyllä. Kyseessä voi olla jonkin maan väestö tai tehtaan valmistamat tuotteet. Toisaalta voidaan havainnoida aineistoa tuottava prosessi eri ajankohtina, jolloin kyseessä on aikasarja.
Aineistoa on tavallisesti mahdollista kerätä vain populaation osajoukosta, jolloin tutkimuksen kohteena on otos. Otoksesta voidaan kerätä aineistoa joko havainnoiden tai kokeellisessa asetelmassa. Kun aineisto on kerätty, siitä tehtävä analyysi voidaan jakaa kuvailuun ja päättelyyn, jotka tosin liittyvät usein toisiinsa läheisesti.
Otanta
Perusjoukko voidaan usein jakaa toisensa poissulkeviin osajoukkoihin. Esimerkiksi tehtäessä tutkimusta siitä, ovatko yliopisto-opiskelijat tyytyväisiä pääaineeseensa, voitaisiin ajatella, että tutkimukseen halutaan mukaan kaikkien alojen opiskelijoita. Yksinkertaista satunnaisotantaa käytettäessä aloilta, joilla on vähän opiskelijoita, ei välttämättä tulisi lainkaan opiskelijoita mukaan tutkimukseen. Tämän estämiseksi voitaisiin etukäteen päättää, kuinka monta opiskelijaa halutaan mukaan kultakin alalta ja suorittaa sitten yksinkertainen satunnaisotanta kunkin alan opiskelijoiden kesken. Tätä kutsutaan ositetuksi otannaksi. Ositetussa otannassa on oleellista huomioida, että havaitusta aineistosta lasketut tunnusluvut eivät välttämättä edusta koko perusjoukkoa. Tämä on usein korjattavissa painotuksella.
Otantaa voidaan tehdä myös siten, että kunkin yksikön todennäköisyys tulla valituksi riippuu jostain tämän yksikön ominaisuudesta, kuten koosta. Esimerkiksi tehtäessä tutkimusta koko Suomen työttömyydestä yksittäisten kuntien työttömyysprosenttien perusteella on hyvin oleellista, että isoimmat kunnat tulevat valituksi mukaan. Näin ollen voidaan ajatella, että isommilla kunnilla tulisi olla suurempi todennäköisyys tulla valituksi. Tätä kutsutaan otannaksi tilastoyksikön koon mukaan.
Aineiston kuvailu
Kuvaileva tilastollinen analyysi on havaitun aineiston esittämistä joko numeerisesti tai graafisesti. Havaitusta aineistosta voidaan laskea tunnuslukuja, jotka kuvaavat muuttujien ominaisuuksia, kuten sijaintia, hajontaa, vinoutta tai huipukkuutta.
Tyypillisiä sijaintia kuvaavia tunnuslukuja ovat moodi, minimi, maksimi, mediaani, kvantiilit, sekä erilaiset keskiarvot. Usein käytettyjä vaihtelua kuvaavia tunnuslukuja ovat keskihajonta, varianssi, kvartiiliväli ja vaihteluväli. Yleinen tapa esittää aineistoa tiivistetysti on esittää kustakin muuttujasta minimi, maksimi, ala- ja yläkvartiilit sekä mediaani. Näistä viidestä tunnusluvusta piirrettyä kuvaajaa kutsutaan viiksilaatikkokuvaajaksi. Yksittäisen muuttujan jakaumaa voidaan kuvailla graafisesti esimerkiksi histogrammilla. Histogrammin sijasta voidaan käyttää myös ydinestimaattoria, joka voidaan nähdä histogrammin yleistyksenä.
Usein ollaan kiinnostuneita myös kahden tai useamman muuttujien välisistä riippuvuussuhteista. Lineaarista riippuvuutta voidaan mitata esimerkiksi kovarianssilla tai korrelaatiolla. Muita riippuvuutta kuvaavia tunnuslukuja ovat muun muassa Kendallin järjestyskorrelaatiokerroin ja Spearmanin järjestyskorrelaatiokerroin. Kahden muuttujan välistä riippuvuutta voidaan havainnollistaa graafisesti sirontakuviolla.
Tilastollinen päättely
Tilastollisessa päättelyssä pyritään yleistämään aineiston perusteella saatuja tuloksia koko perusjoukkoon. Havaintoihin liittyy usein satunnaisuutta ja tilastollisen päättelyn tavoitteena onkin selvittää, että voiko aineistossa havaittu ilmiö selittyä pelkällä satunnaisvaihtelulla. Päättelyyn voi kuulua esimerkiksi mallin parametrien estimointi sekä tunnuslukujen laskeminen ja niiden tilastollisen merkitsevyyden testaus.
Uskottavuusfunktio
Hyvin suuri osa tilastollisen päättelyn teoriasta nojaa uskottavuuteen. Uskottavuudella tarkoitetaan sitä, kuinka todennäköistä on havaita havaitun kaltaisia arvoja asetetusta, kiinteästä mallista. Uskottavuutta mitataan uskottavuusfunktiolla joka tulkitaan parametrin \theta funktiona. Uskottavuuspäättelyn perusidea on se, että uskottavuusfunktion arvo on suuri niille parametrin \theta arvoille, joista aineisto on todella peräisin. Usein oletetaan, että havainnot ovat riippumattomia ja samoin jakautuneita. Tällöin havaintoihin perustuva uskottavuusfunktio voidaan kirjoittaa jossa on kunkin satunnaismuuttujan Y_i uskottavuusfunktio, eli jatkuvilla muuttujilla tiheysfunktio ja diskreeteillä muuttujilla pistetodennäköisyysfunktio.
Uskottavuusfunktio on hyvin paljon käytetty työkalu sekä frekventistisessä että Bayesiläisessä tilastotieteessä.
Frekventistinen päättely
Frekventistisessä tilastotieteessä ajatellaan, että tapahtuman todennäköisyys on tapahtuman suhteellinen osuus, kun toistojen määrä lähestyy ääretöntä. Näin ollen todennäköisyys on määritelty vain toistettavissa olevien tilanteiden mielessä. Esimerkiksi mallien parametrit ajatellaan kiinteiksi luvuiksi, joilla ei siis ole todennäköisyysjakaumaa. Sen sijaan frekventistisessä päättelyssä lasketaan usein, että kuinka todennäköistä on havaita havaitun kaltaisia tunnuslukujen arvoja jostain tietystä tilanteesta.
Suuri osa nykyään käytössä olevista tilastotieteen käsitteistä, kuten harha, tunnusluvun keskivirhe, p-arvo ja luottamusväli, on alun perin määritelty frekventistisessä tilastotieteessä.
Bayesiläinen päättely
Bayesiläinen tilastotiede perustuu Bayesin teoreemaan, joka määrittelee ehdollisen todennäköisyyden: Bayesin teoreemassa yhdistetään aineistosta y laskettava uskottavuus f(y|\theta) parametrien \theta priorijakaumaan f(\theta), jolloin saadaan parametreille \theta posteriorijakauma f(\theta|y). Haluttu tilastollinen päättely tehdään tämän posteriorijakauman perusteella. Bayesiläisessä tilastotieteessä siis ajatellaan, että tilastollisiin tunnuslukuihin ja malliparametreihin liittyy epävarmuutta, jota voidaan kuvata todennäköisyysjakaumien avulla.
Bayesiläiseen tilastotieteeseen liittyy oleellisesti priorijakauman määrittäminen, joka kuvastaa määrittäjän ennakkotietoa kiinnostuksen kohteena olevasta parametrista. Bayesiläistä tilastotiedettä onkin usein kritisoitu ennakkotiedon sisällyttämisestä priorijakaumaan, mutta määrittämällä priorijakauma sopivasti saadaan sen merkitys posteriorijakaumaan hyvin pieneksi tai jopa olemattomaksi. Monet Bayesiläistä tilastotiedettä harjoittavat eivät kuitenkaan pidä ennakkotiedon käyttöä priorijakauman valitsemisessa ongelmana, vaan pikemminkin työkaluna, jolla mallinnuksessa voidaan hyödyntää esimerkiksi edellisiä tutkimustuloksia samalta alalta.
Mallintaminen
Tilastollinen malli on todennäköisyysjakauma, jonka avulla pyritään tekemään päätelmiä käyttäen hyödyksi havaittua aineistoa. Mallintamisessa ollaan usein kiinnostuneita siitä, miten yhden tai useamman muuttujan arvot keskimäärin muuttuvat, kun muiden muuttujien arvo muuttuu. Tilastollista mallintamista voidaan esimerkiksi hyödyntää sen tutkimisessa, kasvavatko kuukausitulot keskimäärin, kun koulutuksen kesto pitenee. Tilastollista mallintamista voidaan tehdä sekä frekventistisestä että Bayesiläisestä näkökulmasta.
Usein käytettyjä mallinnusmenetelmiä ovat muun muassa
Testaaminen
Tilastollisilla testeillä testataan tunnusluvuille tai parametreille asetettuja hypoteeseja. Tilastollisessa testissä lasketaan ensin havaittu testisuureen arvo aineistosta ja sen jälkeen lasketaan p-arvo, eli todennäköisyys havaita vähintään näin poikkeavia testisuureen arvoja nollahypoteesin ollessa totta. Mikäli todennäköisyys havaita vähintään näin poikkeavia testisuureen arvoja nollahypoteesin ollessa voimassa on alle ennalta asetetun merkitsevyystason, voidaan nollahypoteesi hylätä valitulla merkitsevyystasolla. Mikäli p-arvo on yli merkitsevyystason, niin voidaan todeta, että ei ole näyttöä siitä, ettei nollahypoteesi olisi voimassa. Huomion arvoista on, ettei yli merkitsevyystason olevaa p-arvoa voida tulkita niin, että nollahypoteesi on totta. Merkitsevyystaso kuvaa testin todennäköisyyttä hylätä nollahypoteesi virheellisesti. Tyypillisesti käytettyjä merkitsevyystasoja ovat 10 %, 5 %, 1 % ja 0,1 %.
Testin voima on oleellinen käsite tilastollisessa testaamisessa. Testin voima on todennäköisyys, millä nollahypoteesi hylätään kun vaihtoehtoinen hypoteesi on tosi. Näin ollen mitä lähempänä lukua 1 testin voima on, sitä herkemmin testi havaitsee eroavaisuuden nollahypoteesista.
Yleisesti käytettyjä tilastollisia testejä ovat muun muassa
Monesti testisuureen otantajakauma on hankala tai jopa mahdoton laskea. Tällöin voidaan käyttää laskennallisia menetelmiä, kuten nollahypoteesin mukaisen jakauman simulointia tai pelkkään havaittuun aineistoon perustuvaa bootstrap-menetelmää.
Kausaalisuus
Tilastotieteessä on tärkeää tehdä ero kausaliteetin ja korrelaation välillä. Kausaliteetti eli syy-seuraussuhde tarkoittaa tilastollisessa yhteydessä, että yhden muuttujan arvosta seuraa toisen muuttujan arvo. Kahden muuttujan välinen korrelaatio taas tarkoittaa, että niiden arvot vaihtelevat aineistossa yhdessä, mutta kausaliteetin suuntaan ei oteta kantaa. Esimerkiksi tulojen ja eliniän tutkimus voi osoittaa, että rikkaat elävät köyhiä pidempään. Tällöin tulot ja elinikä ovat aineistossa korreloituneita. Tästä ei voida kuitenkaan johtaa kausaalisuhdetta, jonka mukaan varallisuus lisäisi elinikää. Korrelaatio voi syntyä kolmannen havaitsemattoman muuttujan vaikutuksesta, joka saattaisi olla esimerkiksi terveyspalveluiden saatavuus.
Perinteisesti ollaan ajateltu, että kausaalipäättely on mahdollista vain siinä tapauksessa, että selittävän muuttujan arvoja pystytään kontrolloimaan. Viime aikoina ollaan kuitenkin pyritty kehittämään menetelmiä, joilla kausaalipäättelyä pystytään tekemään myös havainnoivassa tutkimuksessa. Pearlin kausaalimalli perustuu ajatukseen siitä, että muuttujien väliset vuorovaikutukset ja niiden suunta tunnetaan ja tämän perusteella pystytään joissain tapauksissa kausaalilaskennan säännöillä poistamaan tarve kontrolloida selittävän muuttujan arvoja.
Lotto
Lotossa pelaaja valitsee yhteen riviinsä seitsemän numeroa 39 vaihtoehdon joukosta. Arvonnassa 39 numeron joukosta valitaan 7 numeroa ja 3 lisänumeroa. Voittoluokat ovat 7 oikein, 6 oikein + lisänumero, 6 oikein, 5 oikein ja neljä oikein. Tarkasteltaessa sitä, kuinka monta erilasta lottoriviä on olemassa, on selvitettävä kuinka monella tavalla seitsemän numeroa voidaan valita 39 joukosta. 39 numerosta voidaan muodostaa 39*38*37*...*2*1 erilaista yhdistelmää. Lukusarjaa kutsutaan 39:n kertomaksi, 39!. Vastaavasti seitsemästä luvusta voidaan muodostaa 7! erilaista yhdistelmää. Riviin kuulumattomat 32 numeroa voidaan valita 32! eri tavalla. Erilaisten seitsemän numeroa sisältävien rivien määrä voidaan laskea seuraavasti: 39!/(7!*32!) = 15 380 937. Erilaisia lottorivejä on siis reilut 15 miljoonaa. Samalla laskukaavalla voidaan selvittää myös kuinka monta erilaista voittoyhdistelmää on. Erilaisia neljä oikein yhdistelmiä voidaan seitsemän oikean numeron joukosta muodostaa 7!/(4!*3!) = 35 kappaletta. Arpomatta jääneet kolme numeroa voidaan lisäksi valita 32!/(3!*29!) = 4 960 tavalla. Erilaisten neljä oikein rivien määrä saadaan näiden tulosten tulona eli 35*4 960 = 173 600. Samalla kombinaatioihin perustuvalla menetelmällä saadaan erilaisten voittoyhdistelmien lukumäärät: 7 oikein 1 6+1 oikein 21 6 oikein 203 5 oikein 10 416 4 oikein 173 600
Todennäköisyys sille, että yhdellä rivillä voittaa yhdellä kierroksella jotain voidaan laskea jakamalla kaikkien voittoyhdistelmien summa erilaisten rivien lukumäärällä eli (1 + 21 + 230 + 10 416+ 173 600) / 15 380 937 = 0.012 eli hieman yli 1%. Koska jokaisella rivillä tapahtuu varmasti jompikumpi tapahtuma, joko tulee voitto tai ei tule voittoa, on niiden yhteenlaskettu todennäköisyys yksi. Todennäköisyys olla voittamatta mitään voidaan laskea vähentämällä voittotodennäköisyys yhdestä. Yhden rivin todennäköisyys olla voittamatta on siis 1 - 0.012 = 0.988 eli 98.8%.
Tietokonetomografia
Lääketieteellisissä tutkimuksissa käytetään (esim. syöpäkasvaimia  etsittäessä) apuna tietokonetomografiaa. Menetelmän avulla ihmisen kudoksista tai elimistä tuotetaan tomografi-nimisellä laitteella ns. viipale- tai tasokuvia. Kuvat perustuvat sähkömagneettisen tai hiukkassäteilyn mittaamiseen säteilyn kulkiessa kudosten tai elinten läpi. Kuvaa muodostettaessa tomografiin ohjelmoitu algoritmi ratkaisee inversio-ongelmaksi kutsutun matemaattisen ongelman, joka voidaan luontevimmin tulkita Bayesläisten tilastollisten menetelmien muodostamassa kehikossa.
Kyselytutkimukset
Kyselytutkimusten suunnittelussa, toteutuksessa ja tulosten analysoinnissa sovelletaan tilastollisista menetelmistä mm. otantaa, estimointia ja testausta. Esimerkiksi ihmisten mielipiteitä erilaisiin yhteiskuntaa koskeviin kysymyksiin voidaan selvittää kyselytutkimuksilla. Kohteeksi poimitaan tyypillisesti 1000 – 2000 suomalaista, ja tavoitteena on tehdä kyselyn tulosten perusteella johtopäätöksiä mielipiteiden jakautumisesta kaikkien suomalaisten joukossa. Kyselyn tulokset voidaan yleistää koskemaan kaikkia suomalaisia, jos kyselyn kohteiksi poimittujen suomalaisten joukko muodostaa edustavan pienoiskuvan suomalaisista. Pienoiskuva on edustava, jos mielipiteet jakautuvat kyselyn kohteiksi poimittujen joukossa samalla tavalla kuin kaikkien suomalaisten muodostamassa perusjoukossa. Kyselyn kohteiden valinta arpomalla on ainoa menetelmä (satunnaisotanta), joka mahdollistaa edustavan pienoiskuvan saamisen. Arvonnan käyttö kyselyn kohteiden poiminnassa merkitsee sitä, että kyselyn tulokset ovat satunnaisia: Jos arvontaa toistettaisiin, kysely tuottaisi (suurella todennäköisyydellä) joka kerran erilaiset tulokset, koska eri arvonnoissa kyselyyn poimittaisiin (suurella todennäköisyydellä) eri henkilöt. Jos kyselyn kohteiden poiminnassa on käytetty satunnaisotantaa, kyselyn tuloksiin sisältyvälle epävarmuudelle ja satunnaisuudelle voidaan muodostaa tilastollinen malli, joka mahdollistaa sekä kyselyn tulosten yleistämisen että yleistyksen luotettavuuden arvioinnin.
Ajoneuvotilastot
Suomessa Trafi ja Tilastokeskus muun muassa laativat ajoneuvo- ja ajokorttitilastoja. Ajoneuvoliikennerekisterin ajoneuvotietoja julkaistaan rekisterissä olevien ja liikennekäytössä olevien ajoneuvojen määrinä. Tilastojen perusteella tehdään erilaisia päätelmiä esimerkiksi kansantalouden tilasta. Taloustilanteen ollessa huono ajoneuvoja ei hankita tai uusita yhtä paljon kuin paremmassa taloustilanteessa.
Viralliset tilastot, väestötieteen perusteet, indeksit ja kansantalouden tilinpito
Tilastokeskuksen ja muiden tahojen tuottamat viralliset tilastot kuvaavat maan taloudellisia ja sosiaalisia oloja, kuten sekä tulonjakoa ja yritystoimintaa. Myös väestönkehitystä kuten syntyvyyttä, kuolevuutta ja muuttoliikettä sekä työmarkkinatilannetta kuvataan erilaisien tilastojen avulla. Tilastotieteen menetelmiä sovelletaan myös erilaisten indeksien, kuten hinta-, kustannus- ja määräindeksien, laskemisessa. Kansantalouden tilinpito on kansantalouden toimintaa kuvaava tilastojärjestelmä, joka perustuu kansainvälisiin sopimuksiin. Sen avulla voidaan kuvata historiaa ja nykytilaa sekä tehdä erilaisia kansainvälisiä vertailuja.
Ohjelmistoja
Vapaita tilasto-ohjelmistoja:
Kaupallisia tilasto-ohjelmistoja:
Kiveksen rosvot
Kiveksen rosvot olivat Oulujärven tienoilla talollisia 1800-luvulla ahdistellut rosvojoukko.
Oulujärvellä riehuneiden Kiveksen rosvojen tukikohta oli Ärjänsaari. Isokokoiset miehet saalistivat Palta- ja Ärjänselällä tervansoutajilta Oulussa tervaan vaihdettuja tavaroita, tervoja ja ruokaa. He jakoivat saalistaan Kivesjärven kyläläisten kanssa, joten kukaan ei ilmiantanut heitä. Kiveksen rosvot pitivät selkosten tervatalonpoikia pelossa, kunnes heidät saatiin kiinni, tuomittiin 1867 ja ruoskittiin opiksi ja ojennukseksi. He ovat olleet tiettävästi ainoat Suomen sisävesien merirosvot.
Jiri Jalkanen
Jiri Jalkanen (s. 14. elokuuta 1970 Kuopio) on suomalainen kitaristi. Hän on Stone-yhtyeen perustajajäseniä ja soitti yhtyeessä vuoteen 1990. Suunnitelmissa oli myös kansainvälinen ura. Jäätyään pois Stone-yhtyeestä Jalkanen muutti New Yorkiin tarkoituksena perustaa uusi orkesteri ja jatkaa kansainvälistä muusikon uraa. Viisumin umpeuduttua hän ei hakenut uutta, vaan muutti takaisin Suomeen ja liittyi isänsä, laulaja Kari Tapion taustayhtyeeseen. Hänellä on myös pienimuotoisia kellariprojekteja.
Mustanaamaleijonatamariini
Mustanaamaleijonatamariini eli mustanaamaleijona-apina (Leontopithecus caissara) on uhanalainen eteläamerikkalainen apinalaji. Lajia arvellaan olevan jäljellä noin 180 yksilöä. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on mustapäätamariini.
Ulkonäkö ja koko
Mustanaamaleijonatamariinilla on kullanruskea selkä ja musta harja, joka on antanut sille leijona-nimen. Naama, rinta ja raajat sekä pitkä häntä ovat myös mustat.
Käyttäytyminen
Puussa elävä mustanaamaleijonatamariini syö pääasiallisesti hedelmiä sekä pieniä selkärangattomia kuten hyönteiset, hämähäkit ja etanat. Niiden tiedetään myös juovan mettä ja maistelevan nuorten ananaskasvien (Bromeliaceae) lehtiä. Uskotaan myös, että ne täydentävät ruokavaliotaan syömällä sieniä kuivan kauden aikana.
Mustanaamaleijonatamariinit elävät 2–8 lajitoverin kokoisessa perheryhmässä. Tällaisessa ryhmässä on tyypillisesti vain yksi lisääntymiskykyinen naaras per sesonki. Syntymät tapahtuvat yleensä syyskuun ja maaliskuun välisenä aikana ja naaraat normaalisti synnyttävät kaksoset. Sosiaalinen kanssakäyminen on avainasemassa tämän tyyppisessä yhteisössä, ja parin sukiminen onkin tyypillistä mustanaamaleijonatamariinien keskuudessa.
Levinneisyys
Mustanaamaleijonatamariini on endeeminen laji pienellä alueella Brasiliassa, lähinnä Superagüin kansallispuistossa.
Big Country
pienoiskuva|Big Country Provinssirokissa vuonna 1986. Big Country on Skotlannin Dunfermlinestä lähtöisin oleva vuonna 1981 perustettu rockyhtye. Se saavutti maailmanlaajuista suosiota 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Big Countryn kappale "In A Big Country" nousi kansainväliseksi hitiksi vuonna 1983 ja sen sisältänyt albumi The Crossing myi kultaa Yhdysvalloissa sekä platinaa Britanniassa ja Kanadassa. Tätä ennen yhtye oli tehnyt läpimurtonsa Britanniassa Top10-singlellä "Fields of Fire". Yhtyeen musiikki otti vaikutteita skotlantilaisesta perinnemusiikista - kitarasoundiinsa Big Country yhdisti säkkipillin, huilun ja muita perinteisiä soittimia. Efekti saatiin aikaan kitaroiden soitossa käytetyn E-Bow'n avulla.
The Crossingia seurasi kaksi Britanniassa menestynyttä albumia: Steeltown (1984) nousi Britannian albumilistan ykköseksi ja sisälsi kolme Top40-singleä; The Seer (1986) oli brittilistan kakkonen. Kumpikaan albumi ei kuitenkaan enää saavuttanut debyyttialbumin suosiota Yhdysvalloissa. The Seerin nimikkokappaleella oli mukana Kate Bush.
1980-luvun loppuun mennessä yhtyeen suosio hiipui, mutta se jatkoi keikkailua ja levyttämistä pienille levymerkeille läpi 1990-luvun. Alkuperäinen Big Country tuli päätökseen kun henkisistä ongelmista kärsinyt yhtyeen keulahahmo, laulaja Stuart Adamson löydettiin kuolleena Best Western Plaza Hotellista Honolulussa 16. joulukuuta 2001. Viimeiseksi konsertiksi jäi lokakuun 2000 keikka Kuala Lumpurissa, Malesiassa.
Princess Cruises
Princess Cruises on brittiläis-amerikkalainen risteily-yhtiö, joka tuli tunnetuksi televisiosarjan Lemmenlaiva myötä. Sarjassa esiintyivät yhtiön risteilyalukset Pacific Princess (nykyisin Pacific) sekä Island Princess (nykyisin Discovery). Maailmanlaajuisesti Princess Cruisesilla on useampia matkakohteita kuin millään muulla risteily-yhtiöllä.
Big Country
Vuonna 2011 yhtye sai Stuart Adamsonin tilalle laulaja Mike Petersin (laulajana myös The Alarm -yhtyeessä). Big Country on tehnyt uudella kokoonpanolla 2 kiertuetta v. 2011 (tammi- ja huhtikuu). Vuonna 2012 helmikuussa yhtye juhlisti 30-vuotiskiertueellaan esikoisalbumiaan (The Crossing).
Kokoonpano
Yhtyeen varhaisissa kokoonpanoissa oli muitakin soittajia, muun muassa myöhemmin Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin edustajaksi noussut Peter "Pete" Wishart.
Princess Cruises
Historia
Italia oli alun perin tilattu vuonna 1963 ja se oli ensimmäisiä moderneja aluksia. Modernia suunnittelua korostivat muun muassa pelastusveneiden kiinnitys alemmas runkoon jotta yläkannet olisivat tilavampia, ja pääkoneiden sijoittaminen peräosaan. Laivan sisustuksen suunnittelivat Gustavo Finali ja Romano Boico, jotka olivat sisustaneet myös risteilyalukset Augustus, Raffaello, Oceanic ja Homeric.
Big Country
Kokoonpano
Vuoden 2011 alusta uusi kokoonpano:
Princess Cruises
Historia
Rakentaminen edistyi hitaasti, ja Italia laskettiin vesille vasta keväällä 1965. Kun alusta varusteltiin telakalla, julistettiin sen omistajat sekä rakentajayhtiö vararikkoon. Alus joutui pankin haltuun, joka perusti yhtiön aluksen myyntiä tai vuokrausta varten. Pankkiyhtiö vuokrasikin aluksen Princess Cruisesille.
Big Country
Kokoonpano
Yhtye on tehnyt kiertueita tammi- ja huhtikuussa 2011 sekä helmikuussa 2012. Mike Peters on laulajana myös The Alarm -yhtyeessä.
Princess Cruises
Historia
Princess Cruises markkinoi alusta nimellä Princess Italia, muttei koskaan virallisesti uudelleennimennyt alusta. Yhtiön logo ilmestyi alukselle vasta vuotta myöhemmin. Alusta käytettiin Los Angelesista Meksikon rannikolle suuntautuviin risteilyihin. Vuonna 1969 alusta käytettiin Alaskaan suuntautuvilla risteilyillä, mutta vuoteen 1973 mennessä vuokrasopimus peruttiin ja alus palautettiin Eurooppaan, jossa se vuokrattiin Costa Cruise Linelle.
Brittiläinen Peninsular & Oriental Steam Navigation Company (P&O) hankki Princess Cruisesin omistukseensa vuonna 1974, ja sen omistama Spirit of London siirtyi Princessin laivastoon, jossa alus sai nimen Sun Princess, ollen ensimmäinen yhtiön kahdesta samannimisestä aluksesta.
P&O hankki Princess Cruisesille useita uusia aluksia aina 23. lokakuuta 2000 saakka, jolloin Princess Cruises erosi yhtiöstä ja muodosti itsenäisen yhtiön. 17. huhtikuuta 2003 miamilainen Carnival Corporation fuusioitui Princess Cruisesin kanssa, muodostaen Carnival Corporation & plc -yhtiön. Princess Cruisesin lisäksi Carnival operoi nykyisin kaikkiaan yhtätoista muuta risteily-yhtiötä.
Lykos (kuningas)
Lykos oli kreikkalaisessa mytologiassa antiikin Theban hallitsija. Hänen edeltäjänsä oli hänen veljensä Nykteus ja häntä seurasivat kaksoset Amfion ja Zethos.
Nykteus ja Lykos olivat joko spartti Khthonioksen tai nymfi Klonian ja Hyrieuksen tai Poseidonin ja plejadi Kelainon poikia. Veljekset pakenivat Euboiasta murhattuaan kuningas Flegyaan, asettuivat Hyriaan ja siirtyivät sitten Thebaan, koska he olivat kaupungin kuninkaan Pentheuksen ystäviä.
Pausanias kirjoittaa, että Nykteus johti thebalaiset Epopeusta vastaan mutta haavoittui ja hänet kannettiin takaisin Thebaan, missä hän kuoli nimitettyään ensin Lykoksen sijaishallitsijaksi. Nykteus kehotti Lykosta jatkamaan taistelua Epopeusta vastaan ja rankaisemaan Antiopea. Myös Epopeus kuoli haavoihinsa, ja hänen kruununperijänsä Lamedon luovutti Antiopen vapaaehtoisesti välttääkseen sodan.
Molemmissa versioissa Antiope joka tapauksessa synnytti kaksoset Amfionin ja Zethoksen Kithaironvuorella paluumatkan aikana. Lykos hylkäsi lapset jättäen nämä paimenille.
Palattuaan Thebaan Lykos antoi Antiopen vaimolleen Dirkelle, joka kohteli tätä julmasti. Monen vuoden jälkeen Antiope pakeni ja löysi poikansa, jotka palasivat Thebaan tappaakseen Lykoksen ja Dirken ja ottaakseen kaupungin haltuunsa. Euripideen mukaan Hermes kielsi kaksosia tappamasta Lykosta, mutta hän pakotti Lykoksen luovuttamaan Theban heille.
Paholaisen jalanjäljet
Paholaisen jalanjäljet ovat Lounais-Englannissa Devonin kreivikunnassa 9. helmikuuta 1855 havaitut tuntematonta alkuperää olevat jalanjäljet. Ilmiön aiheuttajaa kutsuttiin paholaiseksi. Jäljet jatkuivat yli 160:n kilometrin matkan halki maaseudun, ja ylittivät katkeamattomana kaikenlaisia esteitä kuten jokia ja lumen peittämiä talojen kattoja, sekä myös hyvin ahtaita aukkoja kuten 10 cm halkaisijaltaan olevia putkia.
La Llorona
thumb|Puusta veistetty La Llorona -hahmo La Lloronan saarella MeksikossaLa Llorona, "Itkevä nainen", on meksikolaisten kansantarinoiden kummitus, joka näyttäytyy jokien ja vesistöjen varrella itkemässä lapsiaan, jotka hän oli hukuttanut. Kummituksen nimestä ja alkuperästä on useita tarinoita.
Kansanperinteen mukaan La Llorona oli oikealta nimeltään Rosa, "ruusu". Hän oli kaunis, nuori palvelijanainen, joka rakastuu paikalliseen mieheen, vuosien varrella he saavat useita lapsia. Mies jättää hänet, joissain versioissa toisen naisen takia tai halutessaan pysyä erossa vaimosta ja lapsistaan. Tarinan mukaan La Llorona murhaa lapsensa hukuttamalla heidät, joko säästääkseen heidät köyhyydeltä, vapauttaakseen itsensä etsimään uutta miestä tai kostona aviomiehensä lähtemiselle. Esimerkiksi New Mexicossa suositun version mukaan La Llorona hukuttaa lapsensa Rio Grandeen, koska ei pysty enää elättämään heitä, ja täydenkuun aikaan naisen aaveen voi kuulla itkemässä joen rannalla.
Tamar (Georgia)
Tamarin isä, kuningas Giorgi III, julisti hänet kruununperilliseksi ja yhteishallitsijaksi vuonna 1178. Aateliset kuitenkin vastustivat Tamarin nousua valtaistuimelle Giorgin kuoleman jälkeen. Tamar onnistui siitä huolimatta kukistamaan oppositionsa ja aloitti energisen ja kunnianhimoisen ulkopolitiikan, jonka onnistumiseen vaikutti kilpailevien valtakuntien eli seldžukkien ja Bysantin romahtaminen. Voimakkaan sotilaseliitin tukemana Tamar kykeni käyttämään hyödykseen edeltäjiensä saavutuksia ja rakentamaan suurvallan, joka hallitsi Kaukasuksen aluetta, kunnes se luhistui mongolien hyökkäyksissä kaksi vuosikymmentä Tamarin kuoleman jälkeen.
Koska Tamarin hallitusaika liitetään kukoistavaan kulttuurikauteen ja koska hän oli naishallitsija, häntä on idealisoitu ja romantisoitu. Hän on merkittävä symboli Georgian populaarikulttuurissa, ja Georgian ortodoksinen kirkko on kanonisoinut hänet.
Lapsuus ja nousu valtaistuimelle
Tamar syntyi noin vuonna 1160 kuningas Giorgi III:lle ja tämän vaimolle Burdukhanille, Alanian kuninkaan tyttärelle. Tamarilla oli mahdollisesti pikkusisko Rusudan, mutta hänet mainitaan Tamarin kauden aikalaislähteissä vain kerran.
Tamarin nuoruusvuosina Georgia oli suuren mullistuksen keskellä. Kapinallinen aatelisryhmä hyökkäsi vuonna 1177 hänen isäänsä Giorgia vastaan. Kapinalliset pyrkivät syrjäyttämään Giorgin ja nostamaan valtaistuimelle hänen veljenpoikansa Demnan, jota monet pitivät murhatun isänsä Davit V:n oikeutettuna kruununperillisenä. Aatelisille Demnan puolustaminen oli lähinnä vain veruke kuninkaanvallan heikentämiseksi. Heitä johti kruununtavoittelijan appi Ivane Orbeli. Giorgi III onnistui murskaamaan kapinan ja aloitti väkivaltaisen taistelun tärkeimpiä häntä vastustaneita aatelissukuja vastaan; Ivane Orbeli teloitettiin ja hänen selviytyneet perheenjäsenensä karkotettiin Georgiasta. Prinssi Demna kastroitiin ja sokaistiin setänsä käskystä. Hän ei selviytynyt silpomisesta ja kuoli pian vankilassa.
Kun kapina oli kukistettu ja kruununtavoittelija eliminoitu, Giorgi valitsi Tamarin hallitsemaan kanssaan ja kruunasi hänet yhteishallitsijaksi vuonna 1178. Tällä kuningas yritti estää vallanperimyskiistojen syntymisen kuolemansa jälkeen ja vahvistaa oman sukuhaaransa laillisiksi kruununperijöiksi. Samaan aikaan hän värväsi joukkoihinsa miehiä ala-aatelin ja säädyttömien keskuudesta pitääkseen aateliston poissa vallasta.
Hallinnon alku ja ensimmäinen avioliitto
thumb|Kuningatar Tamar. Tamar hallitsi yhdessä isänsä kanssa kuuden vuoden ajan. Kun Giorgi kuoli vuonna 1184, Tamar jatkoi ainoana hallitsijana ja hänet kruunattiin uudelleen Gelatin katedraalissa Kutaisin lähellä Länsi-Georgiassa. Hän peri suhteellisen vahvan kuningaskunnan, mutta aatelisten hajottavia pyrkimyksiä ei ollut vielä saatu läheskään tukahdutettua. Tamarin valtaannousulla oli runsaasti vastustajia: vastustus oli reaktio hänen isänsä sortopolitiikkaa vastaan, mutta lisäksi myös uuden hallitsijan sukupuoli nähtiin heikkoutena. Koska Georgiaa ei ollut koskaan aikaisemmin hallinnut nainen, osa aatelistosta kyseenalaisti Tamarin valtaannousun laillisuuden ja muut yrittivät käyttää hänen nuoruuttaan ja oletettua heikkouttaan hyödykseen saadakseen itselleen autonomisemman aseman. Tamarin vaikutusvaltaisella tädillä kuningatar Rusudanilla ja Georgian kirkon katolikos Mikael IV Mirianisdzella oli keskeinen rooli Tamarin vallan vakiinnuttamisessa. Nuori kuningatar joutui kuitenkin tekemään aatelistolle merkittäviä myönnytyksiä. Hänen täytyi palkita katolikos Mikaelin tuki nostamalla hänet kansleriksi, joten Mikael oli nyt sekä kirkollisen että maallisen hierarkian huipulla.
Tamaria painostettiin myös erottamaan isänsä nimittämiä henkilöitä, joihin lukeutui konstaapeli Qubasar, aateliton georgialaistunut kiptšakki, joka oli auttanut Giorgi III:ta hyökkäyksessä kapinallisia aatelisia vastaan. Yksi harvoista Giorgi III:n arvonimettömistä palvelijoista, jotka pelastuivat tältä kohtalolta, oli varainhoitaja Qutlu Arslan. Hän johti nyt aatelisten ja varakkaiden kansalaisten neuvostoa, joka yritti rajoittaa kruunun valtaa luomalla uuden karavi-neuvoston. Sen jäsenillä olisi ollut yksinoikeus tehdä politiikkaa. Tämä ”feodaalisen perustuslaillisuuden” yritys keskeytyi, kun Tamar pidätytti Qutlu Arslanin ja hänen tukijansa alistettiin kruunun valtaan. Tamarin ensimmäiset toimet aristokraattisen eliitin vallan rajoittamiseksi kuitenkin epäonnistuivat. Hän ei onnistunut käyttämään kirkollista synodia katolikos Mikaelin erottamiseen, ja aatelisneuvosto darbazi puolusti oikeuttaan hyväksyä kuninkaallisia asetuksia. Aateliset jopa pakottivat Tamarin naimisiin rusien prinssi Jurin kanssa.
Dynastisen pakon ja ajan hengen mukaisesti aateliset vaativat Tamaria solmimaan avioliiton, jotta maan armeijalle saataisiin johtaja ja kruunulle perillinen. He valitsivat Jurin, Vladimir-Suzdalin murhatun prinssi Andrei I Bogoljubskin pojan, joka eli maanpaossa Pohjois-Kaukasuksen kiptšakkien parissa. Tamarin täti Rusudan hyväksyi valinnan ja prinssi tuotiin Georgiaan kuningattaren puolisoksi vuonna 1185. Juri osoittautui kyvykkääksi sotilaaksi mutta vaikeaksi ihmiseksi, ja hän riitautui pian vaimonsa kanssa. Puolisoiden välinen kireä suhde heijasteli oletettavasti kitkerää ryhmien välistä kamppailua hovissa, jossa Tamar puolusti yhä voimakkaammin oikeuksiaan hallitsevana kuningattarena. Tamarin onni kääntyi, kun voimakas katolikos Mikael kuoli. Kuningatar kohotti hänen paikalleen kansleriksi tukijansa Anton Glonistavisdzen. Tamar laajensi valtaansa vähitellen ja kohotti hänelle uskollisia aatelisia korkeisiin asemiin hovissa. Heihin kuului erityisesti Georgiassa Mkhargrdzeli-nimellä tunnetun armenialaistuneen Zakaridi-kurdisuvun jäseniä.
Toinen avioliitto
350px|thumb|Kuningatar Tamaria ja hänen isäänsä kuningas Giorgi III:ta esittävä seinämaalaus [[Betanian luostarissa. Freskon entisöi prinssi Grigori Gagarin vuonna 1847.]] Seuraavaksi Tamar suostutteli aatelisneuvoston hyväksymään avioeronsa Jurista, jota syytettiin sodomiasta ja juomisesta. Hänet lähetettiin Konstantinopoliin vuonna 1187. Juri yritti vallankaappausta kaksi kertaa: häntä auttoivat aateliset, jotka halusivat rajoittaa Tamarin kasvavaa valtaa. Hän kuitenkin epäonnistui ja katosi valokeilasta vuoden 1191 jälkeen. Kuningatar valitsi toisen aviomiehensä itse. Hän oli Davit Soslan, alanialainen prinssi, jonka 1700-luvun georgialainen oppinut prinssi Vakhušti sanoi polveutuvan Giorgi I:stä, Georgian 1000-luvun alun kuninkaasta. Davit oli kyvykäs sotilaskomentaja, josta tuli Tamarin merkittävä tukija ja jolla oli keskeinen rooli Juria tukevien kapinallisten aatelisten kukistamisessa.
Vaikka Davit Soslanin asema kuningaspuolisona näkyi taiteessa, asetuksissa ja kolikoissa, hänen asemansa oli alisteinen Tamarille, jonka kanssa hän jakoi kruununsa ja jolta hän sai valtansa. Tamariin viitattiin edelleen arvonimellä mepeta mepe ’kuninkaiden kuningas’. Georgian kielessä ei ole kieliopillista sukua, joten mepe ’kuningas’ ei välttämättä viittaa mieheen. Sana voidaankin kääntää myös hallitsijaksi. Toisaalta sanalla mepe on myös naispuolinen vastine dedopali ’kuningatar’, jolla viitattiin kuningatarpuolisoihin tai kuninkaan lähimpiin ja häntä vanhempiin naispuolisiin sukulaisiin. Tamarista käytetään georgialaisissa kronikoissa ja joissakin asetuksissa ajoittain nimitystä dedopali. Mepe-nimitystä onkin saatettu käyttää Tamarin tapauksessa korostamaan hänen asemansa ainutlaatuisuutta muihin naisiin verrattuna.
Tamar ja Davit saivat kaksi lasta. Vuonna 1191 kuningatar synnytti Giorgi-nimisen pojan – tulevan kuningas Giorgi IV Lašan. Tapahtumaa juhlittiin kuningaskunnassa laajalti. Tytär Rusudan nousi veljensä jälkeen Georgian valtaistuimelle vuonna 1223.
Musliminaapurit
Kun Tamar oli onnistunut lujittamaan valta-asemansa ja löytämään luotettavia tukijoita – Davit Soslanin, Mkhargrdzelit ja muita aatelissukuja – hän elvytti edeltäjiensä harjoittaman ekspansionistisen ulkopolitiikan. Tamarin isoisoisän Davit IV:n ja isän Giorgi III:n aikana georgialaiset olivat nousseet aktiivisiksi toimijoiksi alueellaan, mutta toistuvat dynastiset riidat ja seldžukkien valtakunnan paikalliset seuraajat, kuten ildenizidien Azerbaidžan, širvanšahit ja ahlatšahit, olivat pidätelleet heitä. Tamarin hallinnossa ja erityisesti hänen hallituskautensa toisella vuosikymmenellä georgialaiset toimeliaistuivat jälleen.
Vuonna 1199 Tamarin armeijat saavuttivat uuden suuren voiton, kun kaksi veljestä, Zakare ja Ivane Mkhargrdzeli, syrjäyttivät šaddadididynastian Armenian kuningaskunnan entisestä pääkaupungista Anista, jonka he saivat kuningattarelta läänitysalueekseen. Tukikohdastaan Anista veljekset hyökkäsivät Armenian keskialueille ja valloittivat paikallisilta muslimihallitsijoilta linnoituksen ja piirikunnan toinen toisensa jälkeen: Bžni vallattiin vuonna 1201 ja Dvin kaatui vuonna 1203. Georgialaisten menestyksestä hermostunut uudelleen voimistuneen Rumin seldžukkisultanaatin hallitsija Suleiman II kokosi vasalliemiireistään koalition ja hyökkäsi Georgiaa vastaan. Davit Soslan kuitenkin järjesti väijytyksen ja löi hänen joukkonsa Basianin taistelussa vuonna 1203 tai 1204. Tamarin kronikoitsija kuvaa, kuinka armeija koottiin Vardzian kalliokaupunkiin ennen kuin se marssi Basianiin ja kuinka kuningatar puhutteli joukkojaan kirkon parvekkeelta.
Mkhargrdzelit valloittivat Karsin Georgian kruunun puolesta vuonna 1206, mutta heidät karkotettiin Akhlatin muureilta vuonna 1209. Tämä pysäytti kamppailun armenialaisalueista, ja Vanjärven alue jäi suhteellisen turvallisesti uuden isäntänsä eli Damaskoksen aijubididynastian haltuun. Vuonna 1209 Mkhargrdzeli-veljekset hävittivät georgialaisten ja armenialaisten vuosikirjojen mukaan Ardabīlin kostoksi siitä, että paikallinen muslimihallitsija oli hyökännyt Aniin ja joukkomurhannut kaupungin kristittyä väestöä. Viimeisessä suuressa sotaretkessään veljekset johtivat Tamarin hallitsemilta alueilta kootun armeijansa Nahitševanin ja Culfan kautta Pohjois-Iranin Marandiin, Tabriziin ja Qazviniin ryöstäen useita asutuskeskuksia matkansa varrella.
Trebizond ja Lähi-itä
thumb|200px|Tamaria esittävä seinämaalaus [[Qintsvisin luostarissa.]] Merkittäviin tapahtumiin Tamarin hallituskaudella kuului Trebizondin keisarikunnan syntyminen Mustanmeren rannikolle vuonna 1204. Valtion perustivat Aleksios Komnenos ja hänen veljensä Daavid georgialaisten joukkojen avustuksella. Se syntyi murenevan Bysantin valtakunnan koillisten maakuntien alueelle Pontoksessa. Bysanttilaiset maanpakolaisprinssit Aleksios ja Daavid olivat Tamarin sukulaisia, ja heidät kasvatettiin Georgian hovissa. Tamarin virallisen historioitsijan mukaan Georgian Trebizondin-retkikunnan tarkoitus oli rangaista Bysantin keisari Aleksios IV Angelosta, koska hän oli takavarikoinut Georgian kuningattaren Antiokian ja Athosvuoren luostareille tarkoitetun rahalähetyksen. Parempi selitys Tamarin hankkeelle Pontoksessa on kuitenkin se, että hän halusi käyttää hyväkseen länsieurooppalaisten neljättä ristiretkeä Konstantinopolia vastaan ja perustaa ystävällismielisen valtion aivan Georgian lounaispuolelle. Lisäksi häntä lienee ajanut dynastinen solidaarisuus syrjäytettyjä Komnenoita kohtaan.
Vaikuttaa siltä, että Tamar halusi hyödyntää Bysantin valtakunnan heikkoutta ja ristiretkiläisten aijubidisulttaani Saladinille kärsimää tappiota vahvistaakseen Georgian kansainvälistä asemaa ja saadakseen itselleen Bysantin kruunun perinteisen roolin kristittyjen suojelijana Lähi-idässä. Georgialaiset kristityt lähetyssaarnaajat toimivat aktiivisesti Pohjois-Kaukasuksella, ja Tamarin virallinen kronikka ylistää hänen tukeneen ja suojelleen kristinuskoa. Hänen sanotaan tukeneen kirkkoja ja luostareita koko itäisen Välimeren alueella Egyptistä Bulgariaan ja Kyprokselle.
Georgian hovi huolehti georgialaisten luostariyhteisöjen suojelusta erityisesti Pyhällä maalla. 1100-luvulla Jerusalemissa oli kirjoilla kahdeksan georgialaista luostaria. Saladinin elämäkertakirjailija Bahā' al-Dīn ibn Šaddād kertoo, että sen jälkeen kun aijubidit olivat valloittaneet Jerusalemin vuonna 1187, Tamar lähetti sulttaanin luokse lähettiläitä vaatimaan georgialaisten luostarien takavarikoidun omaisuuden palauttamista. Saladinin vastausta ei ole tallennettu jälkipolville, mutta kuningattaren yritys vaikuttaa onnistuneen: Jacques de Vitry, josta tuli Akkon piispa hieman Tamarin kuoleman jälkeen, antaa lisää todisteita georgialaisten läsnäolosta Jerusalemissa. Hän kirjoittaa, että muista kristityistä pyhiinvaeltajista poiketen georgialaiset päästettiin kaupunkiin vapaasti ja heidän lippunsa liehuivat vapaina. Ibn Šaddād väittää lisäksi, että Tamar ylitti Bysantin keisarin tarjouksen todellisen ristin pyhäinjäännöksistä – hän tarjosi niistä 200 000 kultakolikkoa Saladinille, joka oli saanut jäänteet sotasaaliina Hattinin taistelusta. Hanke ei kuitenkaan onnistunut.
Feodaalimonarkia
thumb|250px|left|Giorgi III:n ja Tamarin kuninkaallisen palatsin [[Gegutin rauniot.]] Vaikka Tamarin hallituskauden poliittiset ja kulttuuriset saavutukset olivatkin Georgian historiassa ennennäkemättömiä, niiden juuret ulottuivat pitkälle vaiheikkaaseen menneisyyteen. Tamar oli urotöistään velkaa erityisesti isoisoisänsä Davit IV:n (hallitsi 1089–1125) uudistuksille ja kauempana historiassa Davit III:lle ja Bagrat III:lle, jotka toimivat useiden georgialaisten kuningas- ja ruhtinaskuntien poliittisen yhtenäisyyden arkkitehteina 1000-luvun alussa. Tamar kykeni rakentamaan hallintonsa heidän menestyksensä luomalle pohjalle. Hänen valtakautensa viimeisiin vuosiin mennessä Georgian valtio oli saavuttanut keskiaikaisen suurvalta-asemansa ja arvovaltansa huippukohdan. Tamarin valtakunta ulottui Suurelta Kaukasukselta pohjoisessa Erzurumiin etelässä ja zygien alueelta luoteessa Gəncən lähistölle kaakossa. Georgiasta oli tullut pan-kaukasialainen valtakunta: sille uskollinen zakaridihallinto piti hallussaan Armenian pohjois- ja keskiosia, Širvan oli sen vasalli ja Trebizond liittolainen. Ajan georgialainen historioitsija ylistää Tamarin hallineen maita "Pontoksen mereltä [Mustameri] Gurganin merelle [Kaspianmeri], Speristä Derbentiin ja koko tämän- ja tuonpuoleiselta Kaukasukselta kasaarien ja skyyttien maille saakka."
Kuninkaallista arvonimistöä vastaavasti suurenneltiin. Se ei heijastellut nyt vain Tamarin valtaa Georgian kuningaskunnan perinteisillä alueilla, vaan siihen kuului myös uusia osia, jotka korostivat Georgian kruunun hegemoniaa ympäröivillä mailla. Niinpä Tamarin nimissä lyödyissä kolikoissa ja annetuissa asetuksissa hänen sanotaan olevan "Jumalan tahdosta, abhaasien, kartvelien, arranilaisten, kakhetilaisten ja armenialaisten kuninkaiden kuningas ja kuningatarten kuningatar; širvanšah ja šahanšah; koko Idän ja Lännen autokraatti, Maailman ja Uskon loisto; Messiaan esitaistelija."
Kuningatar ei koskaan saavuttanut autokraattista valtaa, ja aatelisneuvosto jatkoi toimintaansa. Tamarin oma arvovalta ja patronqmoban eli georgialaisen feodalismin laajeneminen estivät vaikutusvaltaisimpia prinssejä hajottamasta kuningaskuntaa. Tamarin hallituskausi oli Georgian feodalismin historian klassinen ajanjakso. Yritys ulottaa feodaalisia käytäntöjä alueille, joilla niitä ei aiemmin tunnettu juuri lainkaan, sai kuitenkin aikaan vastustusta. Niinpä vuonna 1212 Georgian koillisrajan vuoristolaiset Pkhovissa ja Didossa kapinoivat. Ivane Mkhargrdzeli tukahdutti kapinan kolmen kuukauden raskaiden taistelujen jälkeen.
Koska Georgian hallussa oli nyt kukoistavia kaupan keskuksia, teollisuus ja kauppa toivat maalle ja hoville uutta vaurautta. Naapurivaltioilta perityt verot ja sotasaaliit kasvattivat kuninkaallista aarrekammiota, ja syntyi sanonta "talonpojat olivat kuin aatelisia, aateliset kuin prinssejä ja prinssit kuin kuninkaita".
Kulttuuri
Georgian monarkia halusi alleviivata yhteyttään kristinuskoon ja esittää asemansa lahjana Jumalalta. Georgialaisen uskonnollisen arkkitehtuurin kaanon määriteltiin uudelleen ja maahan rakennettiin useita suurimittaisia katedraaleja kupoleineen. Bysantista saatuja kuninkaanvallan ilmentymiä muunneltiin eri tavoin tukemaan Tamarin odottamatonta asemaa itsenäisesti hallitsevana naisena. Viisi säilynyttä kuningatarta esittävää monumentaalista kirkkomuotokuvaa on suunniteltu selkeästi bysanttilaista kuvastoa noudatellen, mutta niissä korostetaan myös Georgialle spesifisiä teemoja ja niissä on vaikutteita iranilaistyyppisistä naiskauneuden ideaaleista. Myös Georgian läheistä suhdetta Lähi-itään korostettiin ajan georgialaisissa kolikoissa, joiden tekstit on kirjoitettu georgiaksi ja arabiaksi. Kuningatar Tamarin nimissä noin vuonna 1200 lyödyssä kolikkosarjassa oli kruunapuolella bysanttilaisen aiheen paikallinen variantti ja klaavapuolella arabiankielinen kirjoitus, jossa Tamar julistettiin "Messiaan esitaistelijaksi".
Ajan georgialaiset kronikat vaalivat kristittyä moraalia. Patristinen kirjallisuus jatkoi kukoistustaan, mutta se oli menettänyt aiemman valta-asemansa maalliselle kirjallisuudelle, joka oli huomattavan omaperäistä, vaikka kehittyikin läheisessä yhteydessä viereisiin kulttuureihin. Kehityssuunta saavutti huippunsa Pantterintaljaisessa (Vepkhistqaosani), Šota Rustavelin eeppisessä runossa, joka ylistää "ritarillisuuden ajan" ideaaleja ja jota kunnioitetaan Georgiassa nykyään maan omaperäisen kirjallisuuden suurimpana saavutuksena.
Kuolema ja hautaus
250px|thumb|[[Gelatin luostari, jonne Tamarin otaksutaan haudatun.]] Tamar eli pidempään kuin miehensä Davit Soslan ja kuoli "tuhoisaan sairauteen" lähellä pääkaupunkiaan Tbilisiä kruunattuaan aiemmin poikansa Giorgin yhteishallitsijaksi. Tamarin historioitsija kertoo, että kuningatar sairastui äkillisesti keskustellessaan valtion asioista visiiriensä kanssa Natšarmagevin linnassa lähellä Gorin kaupunkia. Hänet kuljetettiin Tbilisiin ja sitten läheiseen linnaan Agaranissa, jossa hän kuoli ja jossa hänen alamaisensa surivat häntä. Hänen ruumiinsa siirrettiin Mtskhetan katedraaliin, josta se vietiin haudattavaksi Gelatin luostariin. Siellä oli Georgian kuninkaallisen dynastian sukuhauta. Tutkijoiden valtaosa on sitä mieltä, että Tamar kuoli vuonna 1213, vaikka onkin joitakin epämääräisiä viitteitä siitä, että hän olisi kuollut aiemmin vuonna 1207 tai 1210.