cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lausannen sopimus
Lausannen sopimuksella muutettiin Sèvresin sopimusta, jota Turkki piti mahdottomana hyväksyä. Rauhankonferenssi alkoi 20. lokakuuta 1922, ja rasittavien neuvottelujen jälkeen se keskeytettiin 4. helmikuuta 1923. İsmet İnönü oli Turkin pääneuvottelija, ja Kreikan pääneuvottelijana oli Eleftherios Venizelos. Kokousta jatkettiin jälleen 23. huhtikuuta, ja sopimus allekirjoitettiin 24. heinäkuuta kahdeksan kuukauden pitkien ja työläiden keskustelujen jälkeen. Sopimus takaa Turkin tasavallan itsenäisyyden, mutta myös suojan etnisesti kreikkalaiselle vähemmistölle Turkissa ja muslimivähemmistölle Kreikassa. Lausannen sopimuksella myös lakkautettiin kapitulaatiosopimusjärjestelmä Turkin osalta.
Sopimuksen allekirjoittamisesta lähtien sekä Turkki että Kreikka ovat syyttäneet toisiaan sen ehtojen rikkomisesta. Kreikan mukaan sen etninen vähemmistö on pienentynyt Turkissa vuoden 1923 sadoista tuhansista vain muutamaan tuhanteen nykyisin ja väittää tämän johtuneen järjestelmällisistä vähemmistövastaisista toimista. Toisaalta Kreikan muslimivähemmistö on kasvanut huomattavasti vuodesta 1923, mutta Turkki syyttää Kreikkaa näiden etnisen identiteetin tukahduttamisesta sekä omaisuus- ja kansalaisoikeuksien polkemisesta. Turkki syyttää Kreikkaa myös itäisten Aigeian saarten, kuten Lesboksen, militarisoimisesta sopimuksen vastaisesti.
FS Simoun (1924)
Simoun oli Ranskan laivaston 1924 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St. Nazaire-Penhoët'lta, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1923. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1926.
Palvelus
Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella.
Interplay Entertainment
Interplay Entertainment Corporation on yhdysvaltalainen videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys.
Historia
Interplay perustettiin alun perin nimellä Interplay Productions Kaliforniassa, Yhdysvalloissa vuonna 1983. Interplay tuli heti tunnetuksi laadukkaista roolipeleistään, kuten The Bard’s Tale ja Wasteland.
Interplayn menestyksekkäimmät julkaisut olivat tietokonepelejä. Yhtiö julkaisi myös muutamia konsolipelejä, kuten Clay Fighter, Rock ’N Roll Racing, The Lost Vikings ja Baldur’s Gate: Dark Alliance, mutta ei onnistunut luomaan pitkäkestoista konsolipelien sarjaa.
Vuonna 1998 Interplay listautui pörssiin ja vaihtoi nimensä Interplay Entertainment Corporationiksi. Interplay kärsi tappiota seuraavien vuosien aikana, ja vuonna 2002 se solmi Vivendi Universalin kanssa julkaisusopimuksen. Ranskalainen Titus Interactive sai heti julkaisusopimuksen jälkeen enemmistöomistuksen Interplaysta, jonka jälkeen yhtiön perustaja Brian Fargo erosi tehtävästään. Myöhemmin vuonna 2002 Interplay poistettiin pörssistä liian alhaisen listahinnan vuoksi. Vuonna 2004 Interplay suljettiin väliaikaisesti maksamattomien vuokrien ja palkkojen johdosta.
Heinäkuussa 2004 Interplay oli lähellä konkurssia ja vielä samassa kuussa se myi oikeudet Bethesda Softworksille Fallout 3 -tavaramerkkiin sekä option kahteen seuraavaan Fallout-peliin, säilyttäen oikeudet Fallout-online-peleihin itsellään. Huhtikuussa 2007 Bethesda omistaa täyden Fallout-lisenssin Interplayn omistaessa ainoastaan oikeudet Fallout-MMOG:hen.
Madeline Manning
Madeline Manning (myöh. Jackson, Mims, s. 11. helmikuuta 1948) on entinen yhdysvaltalainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja.
Madeline Manning voitti olympiakultaa 800 metrin juoksussa Méxicon 1968 kisoissa. Neljä vuotta myöhemmin Münchenin 1972 olympiakisoissa hän putosi 800 metrillä välierissä mutta sai hopeaa 4 x 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi toisen osuuden. Hän piti juoksu-urallaan useasti välivuosia mutta oli mukana vielä Montrealin 1976 olympiakisoissa (putosi välierissä) ja valittiin vuonna 1980 Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen, mutta olympiaboikotti esti matkan Moskovan kisoihin. Vuonna 1981 Manning juoksi 800 metrillä ajan 1.58,50, jolla hän oli sen vuoden maailmantilastossa 13:s, edellään vain itäblokin juoksijoita.
Madeline Manning esiintyi gospellaulajana ja toimi saarnaaja Billy Grahamin apulaisena.
Kiovan alue
Kiovan alue on hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa pääkaupunki Kiovan ympärillä.
Kiovan alue rajoittuu pohjoisessa Valko-Venäjän Homelin ja Ukrainan Tšernihivin alueeseen, idässä Pultavan, etelässä Tšerkasyn, lounaassa Vinnytsjan ja lännessä Žytomyrin alueeseen. Alueen pinta-ala edustaa 4,7 % osuutta koko Ukrainan pinta-alasta.
Kiovan alueen väkiluvuksi arvioitiin vuoden 2021 alussa 1,79 miljoonaa.
Aluehallinto ja kaupungit
Alueen hallintokeskus on Kiova ja siellä sijaitsee Kiovan alueen rada. Kiova on kuitenkin hallinnollisesti erillinen valtiollinen subjekti.
Kuntatasolla alue oli vuoden 2021 alussa jaettu 7 piiriin. Kaupunkeja oli 26 ja kaupunkityyppisiä taajamia (смт = селище міського типу) 30 ja kyliä 1 126. Kiovan alueen suurimmat, vuonna 2021 yli 30 000 asukkaan kaupungit ovat: Bila Tserkva (208 737 as.), Brovary (109 473 as.), Boryspil (63 674 as.), Irpin (62 456 as.), Fastiv (44 841 as.), Vyšneve (42 480 as.), Vasylkiv (37 310 as.), Butša (36 971 as.), Bojarka (35 312 as.), Obuh’iv (33 443 as.) ja Vyšhorod (32 396 as.).
Suoraan Kiovan aluehallinnolle alisteisiin kaupunkeihin kuuluvat Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden läheisyyden takia tyhjennetyt Tšernobyl (Tšornobyl) ja Pripjat (Prypjat) maakunnan pohjoisosassa.
Piirit
Taulukossa on lueteltu Kiovan alueen seitsemän piiriä perustietoineen (2020 aluejaon mukaan).
Väestö
Etniseltä taustaltaan ukrainalaisia oli 92,5 %, venäläisiä 6 %, valkovenäläisiä 0,5 %, puolalaisia 0,2 %, armenialaisia 0,1 % ja muita kansallisuuksia 0,7% (2010).
Talous
Kiovan alueen osuus Ukrainan bruttokansantuotteen kertymisestä oli vuonna 2011 yhteensä 59,154 miljardia UAH, eli 5,74 miljardia euroa (reaalisin hinnoin) tai 4,5 prosenttia koko Ukrainan BKT:stä vuonna 2011. Jokainen alueen asukas kerrytti kansantuotetta keskimäärin 34 420 UAH eli 3 342 euroa tuona vuonna. Alhaisesta määrästään huolimatta tämä oli 121 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Keskimääräinen kuukausipalkka vuonna 2013 oli 3 351 UAH eli vuoden lopun vaihtokurssia käyttäen eurooppalaisittain hyvin vaatimaton 303 euroa.
BioWare
BioWare on kanadalainen videopelien ja pelimoottorien kehittämiseen keskittynyt yritys. Yhtiö perustettiin vuonna 1995 ja on ollut Electronic Artsin omistuksessa vuodesta 2007 lähtien. BioWare on tullut tunnetuksi tietokoneroolipeleistään, erityisesti Baldur’s Gate-, Mass Effect- ja Dragon Age -pelisarjoista.
Alkuvaiheet
BioWaren perusti Ray Muzyka, Greg Zeschuk ja Augustine Yip. Muzyka ja Zeschuk alkoivat vuonna 1994 ohjelmoimaan lääketieteellistä koulutusohjelmistoa Albertan yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa. Valmistumisen jälkeen he tekivät yhdessä Yipin kanssa toisen ja viimeisen lääketieteellisen projektinsa, joka valmistui vuonna 1995. Tämän jälkeen kolmikko liittyi peliohjelmoija- ja taiteilijaryhmään, ja he perustivat BioWaren 1. helmikuuta 1995. He keräsivät yhdessä 100 000 dollaria ja aloittivat kehittämään ensimmäistä peliä.
1995–1998: Ensimmäiset videopelit
BioWaren ensimmäinen peli oli Shattered Steel, joka esiteltiin demona kymmennelle kustantajalle, joista seitsemän teki tarjouksen. Shattered Steelin julkaisusopimus solmittiin lopulta Interplay Entertainmentin kanssa. Kauppa maksoi BioWaren perustajien alkusijoituksen ja antoi heille pääsyn Interplayn kehitysresursseihin. BioWare teki sopimuksen Calgaryssä toimineen Pyrotek Game Studiosin kanssa, ja joka alkoi auttaa BioWarea kehittämään Shattered Steeliä. BioWare oli hyvin tyytyväinen yhteistyöhön Pyrotekin kanssa, joten yritys palkkasi myöhemmin muutamia Pyrotekin työntekijöitä. Shattered Steel julkaistiin vuonna 1996, ja IGN on kertonut pelin menestyneen kohtuullisesti ja saaneen positiivisia arvosteluja. Interplay oli tyytyväinen peliin, ja sille suunniteltiin jatko-osa vuodella 1998, mutta se ei kuitenkaan koskaan toteutunut.
BioWaren perustajat ja henkilöstö olivat kiinnostuneita tietokoneroolipeleistä sekä pöytäroolipeleistä, ja näin ollen he halusivat myös kehittää oman roolipelin. Interplay rahoitti kehitystyötä, ja BioWare esitteli demon nimeltään Battleground: Infinity. Nähdessään esityksen pelistä Interplay ehdotti, että se sopisi Dungeons & Dragons -lisenssille. Tuloksena syntyi Baldur’s Gate, jota kehitettiin kolme vuotta. Muzyka, Zeschuck ja Yip harjoittivat lääketiedettä päivisin ja samaan aikaan vastasivat pelin kehityksestä. Projektin viimeiseen vuoteen mennessä Muzyka ja Zeschuck siirtyivät kokopäiväisesti pelialalle. Yip päätti sen sijaan jatkaa uraansa lääketieteen parissa, ja hän lähti yhtiöstä vuonna 1997. Baldur’s Gate julkaistiin vuonna 1998. Sitä myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta, ja se voitti useita pelialan palkintoja.
1998–2010: Electronic Arts
BioWaren nimi liitettiin tiukasti roolipeleihin. BioWare alkoi kehittää kolmannen persoonan ammuntapeliä, MDK2:sta. Lajityyppi poikkesi entisistä peleistä paljon, mikä herätti epäilyksiä. BioWare kuitenkin onnistui pelin kehityksessä ja keräsi yhtä positiivisia arvosteluja kuin pelin ensimmäinen osa MDK oli saanut. Tästä huolimatta MDK2 oli BioWaren viimeinen puhdas toimintapeli ja kokonaan RPG-tyylilajin ulkopuolella ollut peli. BioWaren Infinity Engine -moottoria käytettiin vielä useissa peleissä, kuten Planescape: Tormentissa, Icewind Dalessa ja Baldur’s Gate II: Shadows of Amnissa, kunnes sitä seurasi uusi pelimoottori nimeltään Aurora Engine. BioWaren useat menestyksekkäät pelinimikkeet eivät kuitenkaan riittäneet tukemaan Interplaytä. Yritys teki suuria tappioita, jotka lopulta veivät yrityksen vararikkoon. BioWaren oli siirryttävä eteenpäin ja jätettävä Baldur’s Gate -pelisarja taakseen.
Myöhemmin BioWare alkoi työskennellä Infrogramesin kanssa, joka myöhemmin nimettiin Atariksi. Yhtiöiden ensimmäinen projekti oli vuonna 2002 julkaistu Neverwinter Nights, jossa käytettiin Aurora Engineä. Vuonna 2005 ilmoitettiin, että Pandemic Studios yhdistyy BioWaren kanssa, ja pääomasijoitusyhtiö Elevation Partners sijoittaa kumppanuuteen. Lokakuussa 2007 kuitenkin ilmoitettiin, että Electronic Arts osti VG Holding Groupin, joka omisti molemmat studiot. Mythic Entertainment liitettiin kesäkuussa 2009 osaksi BioWarea.
2010-luku: Perustajien lähtö
BioWare ilmoitti 17. syyskuuta 2012 kolmannesta Dragon Age -pelistä. Seuraavana päivänä yhtiön perustajat Ray Muzyka ja Greg Zeschuk ilmoittivat lähdöstään. BioWare oli lähes vuoden ilman virallista johtajaa, kunnes Electronic Arts nimitti Matthew Brombergin BioWare-tuotemerkin pääjohtajaksi syyskuussa 2013. The Walt Disney Company ilmoitti toukokuussa 2013, että Electronic Arts tuottaa tulevia Tähtien sota -pelejä. Mukana on Disneyn mukaan myös BioWare-tiimi, joka oli jo ennestään kehittämässä Tähtien sota -sarjaa.
Electronic Arts ilmoitti 13. syyskuuta 2016 perustavansa EA Worldwide Studiosin, joka koostuisi BioWaresta, EA Mobilesta ja Maxisista, ja sitä johtaisi Patrick Söderlund. Samanaikaisesti EA Mobilen ja Maxiksen johtaja Samantha Ryan nimitettiin myös BioWaren uudeksi johtajaksi. E3 2017 -tapahtumassa paljastettiin BioWaren uusi videopeliprojekti, Anthem. Peli julkaistiin 22. helmikuuta 2019, ja peli sekä itse yhtiö saivat sen julkaisemisen jälkeen paljon kritiikkiä. Raporteissa BioWaren työympäistön kerrottiin johtavan työntekijöiden loppuunpalamiseen. Anthemia kritisoitiin esimerkiksi tylsistä tehtävistä, viivästyksistä ja palvelinongelmista.
Clark’s Point
Clark's Point on kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 75. Näistä 90,67 % edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Artemis-operaatio
Artemis-operaatio oli Euroopan unionin vuonna 2003 Kongon demokraattisessa tasavallassa toteuttama kriisinhallintaoperaatio. Operaatio toteutettiin Ranskan johdolla ja sillä oli toimimiselleen YK:n mandaatti. Artemis kesti noin kolme kuukautta ja siihen osallistui 2 200 sotilasta kaikkiaan 16 maasta. Näistä 13 oli Euroopan unionin jäsenmaita; Itävalta, Belgia, Kypros,  Ranska, Saksa, Kreikka,Unkari, Irlanti, Italia, Alankomaat, Espanja, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta sekä Euroopan ulkopuolelta Brasilia, Kanada ja Etelä-Afrikka.
Saudi-Arabian energiapolitiikka
Saudi-Arabian energiapolitiikka kertoo Saudi-Arabian energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.
Saudi-Arabian energiapolitiikassa keskeisiä ovat öljyntuotanto ja suuret öljyvarat. Lähi-idässä Saudi-Arabia, Iran, Irak, Kuwait ja  Yhdistyneet Arabiemiraatit tuottivat neljäsosan maailman öljystä vuonna 2005, joka oli 20 miljoonaa tynnyriä (barrelia) per  päivä.
Öljykartelli
Öljyn tuottajamaat perustivat öljykartellin OPEC 1960-luvulla. OPECin tavoite on lehdistötiedotteiden ja tarjonnan avulla hallita öljyn kysyntää ja hintaa. Kartelli päätti vuonna 1982, että öljymaiden tuotantokiintiöt määräytyvät öljyvarojen mukaan. Saudi-Arabia nosti öljyvarojen määrän vuonna 1990 muiden öljymaiden perässä 170 mrd. tynnyristä 258 mrd. tynnyriin. BP:n tilastojen mukaan Lähi-idän öljyvarat ovat melko vakio vuosina 1990-2004. BP ei vastaa tilastonsa totuudenmukaisuudesta.
Öljykentät
Saudi-Arabian suurimmat öljykentät ovat Ghawar, Safaniya, Hanifa ja Khafiji. Neljä suurinta kenttää ovat yli 50 vuotta vanhoja. Niistä tuotetaan öljyä pumppaamalla öljyyn vettä paineen nostamiseksi. Suurin kenttä on Ghwar.
Saudi Aramco
Saudi Aramco on Saudi-Arabian valtion omistaa öljy-yritys. Se on alallaan maailman suurin. Yrityksen julkaisemien tietojen mukaan sen öljyvarat ovat 20 kertaa suuremmat verrattuna suurimpaan yksityiseen öljy-yhtiöön, yhdysvaltalaiseen Exxoniin. Riippumattomat tarkastajat eivät ole todentaneet Saudi-Arabian öljyvarojen suuruutta. Vuonna 2005 Aramcon päivätuotanto oli 9 milj. tynnyriä. 90 % tuotannosta tuli 7 kentältä, joiden keski-ikä oli 47 vuotta. Ghawarin kentän tuotanto oli 5 milj. tynnyriä per päivä.
Vienti Euroopan unioniin
Eurostatin mukaan vuonna 2006 Euroopan unioniin tuotiin raakaöljyä Saudi-Arabiasta 51 milj. tonnia (Mt), mikä vastasi 8 % öljyn tuonnista. Saudi-Arabia oli EU:n öljyn tuontimaista volyymin mukaan 4. Venäjän (189 Mt), Norjan (89 Mt) ja Libyan (53 Mt) jälkeen.
Digital Farm Animals
Digital Farm Animals (oikealta nimeltään Nick Gale) on brittiläinen DJ, lauluntekijä, musiikkituottaja, miksaaja ja laulaja. Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2016 Cash Cashin ja Nellyn kanssa julkaisemalla kappaleella "Millionaire" joka pääsi singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon Isossa-Britanniassa, Norjassa ja Skotlannissa. Lisäksi hänet tunnetaan muun muassa Anne-Marien ja KSIn kanssa vuonna 2021 julkaisemasta kappaleesta "Don’t Play" joka pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Irlannissa, Isossa-Britanniassa ja Uudessa-Seelannissa. Yleisön edessä hänet tunnetaan hyvin elektroninen sikakypärä päässä esiintymisestä.
Gale on sanoittanut ja tuottanut musiikkikappaleita muun muassa Noah Cyrusille, Dua Lipalle, Danny Ocean, Becky G:lle, Alan Walkerille, Hailee Steinfeldille, Jason Derulolle, Galantisille, will.i.amille, Little Mixille, Rvssianille, Louisa Johnsonille, Nellylle, Marlon Roudettelle, Anne-Marielle, Innalle, Kain Rivers, Louis Tomlinsonille, KSI:lle, Annika Roselle, Craig Davidille, Sigmalle ja Nathan Evansille.
Singlet
Pääartistina
Vierailevana artistina
Tiina Pihlajamäki
pienoiskuva|Tiina Pihlajamäki Tiina Pihlajamäki (s. 2. tammikuuta 1966 Turku) on suomalainen opettaja, kirjailija, kuvataiteen harrastaja ja yksityinen elinkeinonharjoittaja.
Pihlajamäen esikoisteokselle Siitä ei voi kertoa myönnettiin Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinto vuonna 2003. Kirja kertoo nuoresta tytöstä, joka päätyy vankileirikokemuksiensa jälkeen todistajaksi sotarikostuomioistuimeen. Pihlajamäen toinen kirja ''Rant. Ta. Li.'' (2006) kuvaa erilaisten lasten asemaa yhteiskunnassa lapsen silmien kautta.
Vuonna 2015 Pihlajamäki kehitti liikuntakerho Temppukerhon lapsille, joilla on motorisia, oppimis- tai keskittymisvaikeuksia tai sosiaalisia ongelmia.
Syksyllä 2021 Pihlajamäki julkaisi tietokirjan Kadonnut Turku, jossa kerrotaan Turusta purettujen rakennusten tarinoita kuvan ja sanan keinoin.
Laura Hynninen
Laura Hynninen (s. 2. marraskuuta 1976) on suomalainen muusikko ja kuvataiteilija. Hän on esiintynyt solistina, kamarimuusikkona ja orkesteriharpistina 1990-luvulta lähtien. Hynnisellä on ollut vakituiset toimet harpun äänenjohtajana Kansallisoopperan orkesterissa ja Radion sinfoniaorkesterissa. Sooloprojekteissaan Hynninen yhdistää omaa musiikkiaan ja visuaalista taidettaan.
Yleisradio valitsi Hynnisen sooloalbumin Otilian (Alba Records) Vuoden levyksi 2021.
Tout l’univers
Tout l’univers on sveitsiläisen laulajan Gjon’s Tearsin esittämä kappale, jolla hän edusti Sveitsiä vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 432 pistettä ja saavutti kolmannen sijan.
Charles Brabin
Charles Joseph Brabin (17. huhtikuuta 1882 Liverpool, Englanti – 3. marraskuuta 1957 Santa Monica, Kalifornia) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja, mutta hän työskenteli myös näyttelijänä.
Brabinin ohjaajan uran kulta-aikaa oli mykkäelokuvien aikaan 1910-luvun alkupuolelta 1920-luvun loppuun, erityisesti ensimmäisen maailmansodan jälkeiset vuodet olivat Brabinille hyvin menestykselliset. Brabin teki lyhyehköksi jääneen taipaleen myös äänielokuvien ohjaajana 1930-luvun alussa.
Liverpoolissa vuonna 1882 syntynyt Charles kävi koulua St. Francis Xavier Collegessa. Hän matkusti 1900-luvun alussa New Yorkiin, missä hän teki hanttihommia lyhyen aikaa ennen ryhtymistään teatterinäyttelijäksi. Brabin liittyi lavalta Edison Studiosin elokuvastudioon vuonna 1908, missä hän näytteli ja ohjasi. Ohjaajan uran Brabin aloitti vuonna 1912 ja ohjausdebyytti oli What Happened to Mary?.
Brabinin koko viihdeura kesti vuodet 1908–1942 eli yhteensä 34 vuotta, johon mahtui näyttelijä-, elokuvakäsikirjoittaja- ja elokuvaohjaajaurat. Näyttelijäura jäi lyhyeksi, mutta elokuvaohjaajaura kesti aina vuoteen 1934 asti 95 ohjatun elokuvan jälkeen. Brabin myös kirjoitti 23 elokuvakäsikirjoitusta.
Brabin meni ensimmäisen kerran naimisiin Susette Mosherin kanssa 14. joulukuuta 1913. Liitto kuitenkin päättyi eroon. Brabin meni toisen kerran naimisiin elokuvatähti Theda Baran kanssa 2. heinäkuuta 1921. 34-vuotinen avioliitto kesti aina Baran kuolemaan huhtikuuhun 1955 asti.
Charles Brabin kuoli 75-vuotiaana sydäninfarktiin 3. marraskuuta 1957 Santa Monicassa vähän yli kaksi vuotta vaimonsa jälkeen. Hänet haudattiin Forest Lawn Memorial Parkin hautausmaalle, Glendaleen.
Georg Mandelin
Georg Werner Fredrik Mandelin (8. lokakuuta 1891 Vaasa – 12. maaliskuuta 1941) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti Hänen vanhempansa olivat apteekkari, filosofian maisteri Karl Fredrik Mandelin ja Emmelin Elis Ottilie von Dukowsky. Hänet vihittiin avoliittoon vuonna 1918 Karin Helga Andrea Gylphen kanssa.
Opinnot
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta oppikoulusta vuonna 1913. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella. osastolla vuosina 1913–1915. Hän kuului Vaasalaiseen osakuntaan. Hän suoritti korkeamman päällystön kurssin vuonna 1923 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston 1. vuosikurssin vuosina 1924–1925 sekä komentajakurssin vuosina 1925–1926. Hän teki mainosalaa koskevia opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan ja Ranskaan vuosina 1925–1927.
Jääkäriaika
Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 1. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin muodostettuun Jääkäripataljoona 27:ään 1. syyskuuta 1915 ja hänet sijoitettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti merkinantokurssin Mitaussa vuonna 1916.
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 5. maaliskuuta 1918 alkaen 4. jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan päälliköksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin 2. kesäkuuta 1918 Vuoristoprikaatin konekivääriupseeriksi ja 23. marraskuuta 1918 alkaen Vuoristoprikaatin adjutantiksi, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 1919 Rajamaansuojeluskuntain vartiopataljoonan komentajaksi. Viipurin rykmentin 3. pataljoonaan hänet komennettiin 5. kesäkuuta 1919 ja Uudenmaan rykmentin 3. pataljoonaan 12. lokakuuta 1919 sekä Keski-Suomen rykmentin 2. pataljoonan komentajaksi 31. lokakuuta 1925. Hän hoiti 21. toukokuuta 1926 – 15. syyskuuta 1927 välisen ajan Helsingin suojeluskunnan Valkoisen rykmentin 2. pataljoonan komentajan tehtäviä. Armeijasta hän erosi 28. toukokuuta 1926 ja siirtyi 1. kesäkuuta 1926 Suomen ilmoituskeskuksen toimitusjohtajaksi, josta hän siirtyi 1. heinäkuuta 1933 alkaen Vaasan Höyrymylly Oy:n mainospäälliköksi ja rehumyllyn isännöitsijäksi. Hän siirtyi 1. kesäkuuta 1935 Viipurin Höyryleipomo Oy:n toimitusjohtajaksi.
Talvisota
Tavisotaan hän osallistui puolustusministeriön toimistopäällikkönä ja välirauhan aikana hän perusti Jyväskylän Leipäteollisuus Oy:n. Hänet haudattiin Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Luottamustoimet
Hän toimi Uudenmaan rykmentin kunniatuomioistuimen puheenjohtajana vuonna 1922.
Adan piirikunta
thumb|Adan sijainti Idahossa. Ada on Idahossa Yhdysvalloissa oleva piirikunta. Yhdysvaltojen vuoden 1900 väestönlaskennassa asukasmäärä oli 11 559, jonka jälkeen asukasluku on tasaisesti kasvanut. 2000 asukkaita oli jo 300 904. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 392 365. Alueen pinta-ala on 2 745 km².
Historia
Piirikunnan perusti Idahon Territorion lainsäädäntöelin 22. joulukuuta 1864. Alue nimettiin ensimmäisen siellä syntyneen udisasukkaan, Ada Riggsin mukaan.
Degeneratiivinen sairaus
Degeneratiivinen sairaus eli rappeuttava sairaus on mikä tahansa sairaus, joka aiheuttaa aikaa myöden haitallisia kudosmuutoksia rappeuttaen siten elimistöä tai muuta kehoa.
Neurodegeneratiiviset sairaudet rappeuttavat lähinnä hermostoa aiheuttaen hermosolujen toimimattomuuden tai kuolemisen. Esimerkki tästä on Alzheimerin tauti. Toiset kaksi yleistä rappeuttavien sairauksien ryhmää ovat sydämeen ja verenkiertojärjestelmään vaikuttavat sairaudet (esimerkiksi sepelvaltimotauti), sekä epätavallista ja liikaa solukasvua aiheuttavat eli neoplastiset sairaudet (esimerkiksi syövät). Neurodegeneratiivisten sairauksien ajatellaan nykyisin alkavan nenänielusta vastaavissa aivojen osissa ja leviävän niistä muihin aivojen osiin.
Rappeuttavia sairauksia on hyvin monia ja niistä osa liittyy ikääntymiseen. Sairauksia voivat pahentaa normaali kehon kuluminen, huono kunto ja huonot elintavat sairaudesta riippuen. Osa- tai pääsyynä voi olla myös geenit ja siten osa sairauksista voi olla selkeästi perinnöllisiä kuten Huntingtonin tauti. Joskus sairauksien aiheuttajina ovat virukset, myrkyt ja muut kemialliset aineet. Joskus syy on tuntematon.
Jotkin rappeuttavat sairaudet voidaan parantaa, mutta ei aina. Tautia potevan oireita voidaan silti ehkä helpottaa.
PH-indikaattori
thumb|Indikaattoripaperia. Rullan kyljessä väriasteikko. pH-indikaattori on kemiallinen yhdiste, joka ilmaisee värillään tutkittavan liuoksen pH:n. Useat indikaattorit ovat orgaanisia heikkoja happoja tai emäksiä, joiden rakenne muuttuu niiden vastaanottaessa tai luovuttaessa protonin. Muuttunut rakenne absorboi valon eri aallonpituuksia ja tämä havaitaan liuoksen värin muuttumisena. pH-paperit koostuvat useista eri indikaattoreista.
Luonnon pH-indikaattorit
thumb|Punakaalimehun väri riippuu happamuudesta. Lukuisat punaiset ja siniset antosyaanit ovat kasveissa esiintyviä indikaattoreita. Antosyaaneja on muun muassa punakaalissa, mustikassa sekä kurjenpolvissa.
Käyttö
thumb|Lakmuspaperiliuskoja pH-indikaattoreita käytetään muun muassa titrauksessa ekvivalenttikohdan määrittämiseen. Indikaattori valitaan reaktion mukaan. Koska indikaattorin väri ilmaisee vain onko liuos hapan, neutraali tai emäksinen, käytetään tarkan pH-arvon määrittämiseen pH-mittaria.
Valtiorikosoikeus
Valtiorikosoikeudet (lyh. VRO; ) olivat Suomessa vuosina 1918–1920 toimineita ylimääräisiä tuomioistuimia, jotka tutkivat ja tuomitsivat Suomen sisällissotaan punaisten puolella osallistuneita sotilaita ja siviilejä. Valtiorikosoikeuksia oli 21 kappaletta, minkä lisäksi niiden ylempänä oikeusasteena toimi valtiorikosylioikeus. Valtiorikosoikeuksilla korvattiin sisällissodan aikana toimineet lakiin perustumattomat kenttäoikeudet ja summittaiset teloitukset. Teloituksia tapahtui toukokuun 1918 alkupuolella jopa noin 200 päivässä, ja vankileireillä oli kymmeniätuhansia vangittuja.
PH-indikaattori
Käyttö
Alla olevassa taulukossa on yleisesti käytettyjä indikaattoreita. Indikaattoreiden värinmuutosalue saattaa hieman vaihdella lämpötilasta ja indikaattorin konsentraatiosta riippuen.
Valtiorikosoikeus
Historia
Valtiorikosoikeudet aloittivat toimintansa 31. toukokuuta. Niitä asetettiin viisi Helsinkiin, viisi Tampereelle, kolme Turkuun, kaksi Hämeenlinnaan, kaksi Kuopioon, kaksi Vaasaan ja kaksi Ouluun.
Valtiorikosoikeudet käsittelivät 75 575 tapausta, ja vapausrangaistuksista kuolemantuomioihin vaihdelleita tuomioita langetettiin 67 788. Kuolemantuomioita langetettiin 555, joista pantiin täytäntöön 115: 71 Suomenlinnassa, 31 Hennalassa ja 13 Viipurissa. Monissa yhteyksissä mainittu luku 265 toimeenpantua teloitusta johtuu siitä, että valtiorikosylioikeus ei armahtanut tai alentanut 153:a kuolemanrangaistusta, mutta näitä tuomioita ei enää marraskuun 1918 jälkeen pantu toimeen vaan ne muuntuivat elinkautisiksi 7. joulukuuta 1918 annetun lain myötä. Teloituksia tapahtui myös ilman valtiorikosoikeuksien päätöksiä, ja vankileireillä kuoli kaikkiaan 11 905 vankia 74 803:sta tunnetusta vangitusta.
Valtiorikosoikeudet jakoivat kuolemantuomioita, vaikka kuolemanrangaistus Suomessa oli poistunut käytöstä sota-aikoja lukuun ottamatta. Suomeen ei ollut julistettu sotatilaa sisällissodan aikana. Rikoslain soveltamisessa oli jo 1820-luvulta alkaen kuolemantuomiot muutettu karkotuksiksi Siperiaan. Toisaalta vuoden 1889 rikoslain mukaan murhasta voitiin edelleen tuomita kuolemaan (21 luvun 1 §) ja osallisuudesta tekoon sama rangaistus kuin itse teosta (5 luvun 1 §).
Valtiorikosoikeuksien lakkauttamista koskeva hallituksen esitys annettiin eduskunnalle 25. tammikuuta 1919, ja eduskuntakäsittelyn jälkeen valtionhoitaja Gustaf Mannerheim vahvisti lain 2. huhtikuuta 1919.
Sporting News
Sporting News on yhdysvaltalainen kahdesti viikossa ilmestyvä urheilulehti.
Lehti perustettiin jo vuonna 1886, jolloin se uutisoi lähinnä baseballiin liittyviä asioita. Ajan myötä lehden aiheita laajennettiin ja 2000-luvulla Sporting News kirjoittaa seitsemästä urheilusarjasta. Näitä ovat MLB, NBA, NHL, NFL, NASCAR, NCAA-koripallo ja NCAA-jalkapallo.
Vuoteen 2009 asti lehti myönsi virallisesti NBA:n vuoden seurajohtajan palkinnon. Sporting News myöntää edelleen lukuisia arvostettuja urheilijapalkintoja.
DJ Proteus
Harri Andersson eli Proteus (s. 1977) on suomalainen DJ ja tuottaja. Hän soittaa raskasta konemusiikkia yhdistäen eri tyylilajeja, kuten hard NRG, industrial, industrial metal, hardcore, hardstyle, hard trance ja psytrance. Hän on muun muassa voittanut Hard dance Awardseissa jaettavan Best Hard Dance DJ -tittelin vuosina 2004 ja 2005 ja ollut DJ Mag's Top 100 -listalla sijoilla 90 (2004) ja 93 (2005).
Ura
Proteus aloitti soittamisen yksityisissä bileissä 1990-luvun alkupuolella, jolloin hard NRG- ja hard trance -tyylinen konemusiikki oli vasta rantautunut Suomeen ja oli erittäin harvinaista konemusiikkitapahtumissa. Tämän vuoksi Proteus ryhtyi kumppaneineen järjestämään omia rankan konemusiikin undergroundbileitään.
Vuosina 1998–2005 Proteus soitti Suomessa klubeilla ja tapahtumissa, kuten Säde, Laserpoint, Rush, Labyrinth, Hallmark, Millennium, Fantasy, Storm, Vertigo, Pacifique, Trancehouse meets Lab-4, Celebration Generation, Reactor, Turbulence ja Koneisto.
Urallaan Proteus on soittanut muun muassa Suomessa, Isossa-Britanniassa, Hollannissa, Australiassa, Japanissa, Sveitsissä, Saksassa, Ruotsissa, Puolassa, Malesiassa, Venäjällä, Ukrainassa ja Virossa sekä järjestänyt kumppaneineen Säde-, Superstition-, Hellfire Club- ja Torture Torstai -nimisiä konemusiikkitapahtumia Helsingissä. Hän on myös järjestänyt yhteistyökumppaneineen industrial-musiikkiin panostavia tapahtumia Inferno ja Graveyard Party sekä maanalaista Tuska-fetissitapahtumaa.
Nykyisin Proteus on keskittynyt myös musiikin tuottamiseen. Oman tuotantonsa lisäksi hän on työstänyt remixejä mm. suomalaisille yhtyeille, kuten Apocalyptica, Turmion Kätilöt, Black Light Discipline, Stereo Junks ja Kuroshio Current. Hänellä on myös oma Dark Side -radio-ohjelmansa Basso Radiossa.
Aktiivisen artistiuran hän päätti loppuunmyytyyn DJ-keikkaan Helsingin Kaapelitehtaan Merikaapelihallissa 17. joulukuuta vuonna 2022.
Loisjuurio
Loisjuurio (Thonningia sanguinea) on Balanophoraceae-heimoon kuuluva loiskasvilaji. Se loisii puilla sekä monivuotisilla, puumaisilla kasveilla. Loisjuurio on täysin lehtivihreätön ja se elää täysin isäntäkasvistaan ottamiensa ravinteiden varassa. Kasvista nousevat maanpinnan yläpuolelle ainoastaan kukat, jotka voivat olla noin 7 cm korkeita.
Loisjuurion isäntäkasveja ovat ainakin valkotähtiomena (Chrysophyllum albidum), Cola gigantea, Erythrophleum suaveolens, Alstonia boonei, rohtomobola (Parinari excelsa) ja afrikaniroko (Milicia excelsa). Se voi loisia myös viljelykasveilla, kuten kautsupuilla (Hevea), afrikanöljypalmulla (Elaeis guineensis) sekä kaakaopuulla (Theobroma cacao). Loisjuurio ei yleensä ole isäntäkasvilleen tappava, mutta heikentää jonkin verran isäntäkasvinsa satoisuutta. Suuri määrä loisjuurioita samalla isäntäkasvilla saattaa kuitenkin aiheuttaa isäntäkasvin kuoleman.
Loisjuuriota kasvaa luonnossa trooppisessa Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Senegalista Etiopiaan ja etelässä Angolaan, Sambiaan sekä Tansaniaan. Loisjuuriota kasvaa sademetsissä sekä harvakseltaan savanneilla merenpinnan tasosta aina noin 1700 metrin korkeuteen asti.
Loisjuurion juuria käytetään mausteena sekä perinteisessä lääkinnässä. Nigeriassa loisjuurion juuria myydään yleisesti toreilla.
Rajgir
Rajgir (entinen Rajagriha, ) on kaupunki Nalandan piirikunnassa Biharin osavaltiossa Intiassa. Muuhun Intiaan verrattuna alueen taloutta rasittavat etenkin nopea väestönkasvu ja toistuvat tulvat. Rajgirin asema on hieman muuta aluetta parempi uskonnollisiin kohteisiin suuntautuvan turismin takia. Myös kaupungissa olevat kuumat lähteet kiinnostavat turisteja. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä asui 41 587 asukasta.
Rajgir oli Magadha-valtion pääkaupunkina 400-luvulle eaa. asti, jolloin kuningas Ajatashatru siirsi pääkaupungin Pataliputraan. Kaupungissa on lukuisia historiallisia kohteita tältä kaudelta, kuten hallintorakennuksia, buddhalaisia temppeleitä ja stupia. Rajgir on sekä buddhalaisille että jainalaisille pyhä kaupunki, sillä kummankin uskonnon perustajat Gautama Buddha ja Mahavira oleskelivat siellä.
Isonightingalensirkku
Isonightingalensirkku (Nesospiza wilkinsi) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Tristan da Cunhalta.
Koko ja ulkonäkö
Isonightingalensirkku voi kasvaa 18–22 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Isonightingalensirkku on ruumiinrakenteeltaan tukevahko ja väriltään selästään oliivinvihreä. Naama, kurkku ja silmäkulmajuova ovat keltaiset, ja vatsa on kellanvihreä. Lajin nokka on kookas ja tukeva.
Levinneisyys ja elinympäristö
Isonightingalensirkkua tavataan ainoastaan Nightingale Islandilta. Lajin elinympäristöä ovat matalia Phylica-suvun puita kasvavat pensaikkoalueet, mutta sitä voidaan tavata myös ruohikkoalueilta. Linnun ravintoa ovat hedelmät, siemenet ja selkärangattomat eläimet. Isonightingalensirkun pesimäkausi on lokakuulta helmikuulle ja se rakentaa kuppimaisen pesän maanrajaan. Munia on yksi tai kaksi.
Isonightingalensirkku luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioitiin vuonna 2021 alle 50 täysikasvuista yksilöä. Kantaa uhkaavat vieraslajit kuten petonisäkkäät sekä Phylica-puita uhkaavat kirvat ja niiden levittämät sienet. Myös ilmastonmuutoksen aiheuttamat myrskyt ovat uhka.
Walt Hazzard
Walter Raphael ”Walt” Hazzard (myöh. Mahdi Abdul-Rahman, 15. huhtikuuta 1942 Wilmington, Delaware – 18. marraskuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. NBA:ssa Hazzard pelasi kymmenen kautta vuosina 1964–1974.
Hazzard kääntyi muslimiksi vuonna 1971 ja vaihtoi nimensä Mahdi-Abdul Rahmaniksi. Myöhemmin hän koki nimenvaihdoksen haitanneen urheilu-uraansa ja alkoi käyttää jälleen syntymänimeään pysyen kuitenkin muslimina. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja neljä poikaa. Hazzard kuoli 69-vuotiaana 18. marraskuuta 2011 Los Angelesissa, Kalifornian osavaltiossa.
Aulikki Eerola
Aulikki Saara Lilja Eerola o.s. Antola (s. 1. heinäkuuta 1948 Tuusula) on suomalainen oopperalaulaja, laulutaiteen lehtori, musiikin tohtori.
FS Siroco (1925)
Valmistus
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St. Nazaire-Penhoët'lta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1924. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1927.
Aulikki Eerola
Perhe
Eerolan puoliso vuodesta 1971 on urkuri, pianisti, kapellimestari Pertti Eerola. Eerolan perheeseen syntyi kolme lasta.
Opinnot
Eurajoen yhteiskoulussa ylioppilastutkinnon 1967 suorittanut Eerola opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1967. Äänialaltaan sopraano oleva Eerola suoritti seitsemän tutkintoa: kanttori-urkurin, laulunopettajan, kirkkomusiikkiosaston ja solistisen osaston päästötodistustutkinnot sekä lauludiplomin Taru Linnalan ja professori Liisa Linko-Malmion johdolla vuonna 1974 sekä jatko-opintovaiheessa musiikin lisensiaatin (2006) ja musiikin tohtorin (2008) tutkinnot. Wienin Musiikkiakatemiaan (Hochschule für Musik und darstellende Kunst Wien) ja Wienin Konservatorioon Aulikki Eerola siirtyi lukuvuosiksi 1975-77 Itävallan valtion stipendiaattina. Hänen opettajinaan toimivat kamarilaulajatar Hilde Zadek ja professori Erik Werba. left|thumb|250px| Aulikki Eerolan tohtorinväitös 15.12.2008 Pertti ja Aulikki Eerola Jatko-opinnoissa Eerolan aiheena oli "Soiva L. Onerva". Tutkinnon taiteellisiin opin- ja taidonnäytteisiin sisältyivät seuraavat viisi konserttia: "Runoilijarakkautta", Lauluja L. Onervan ja Eino Leinon runoihin; "Onerva, Pariisi ja kuvat", "Vaiennettu Runoilija", "Uskonnollinen ja Aatteellinen Onerva" sekä "Ruhtinas unelmain mailla" - Onerva-lauluja orkesterin ja pianon säestyksellä.
FS Siroco (1925)
Palvelus
Aluksen 75 millimetrin ilmatorjuntatykki vaihdettiin 1930-luvun alussa kahteen 37 millimetrin ilmatorjuntatykkiin, jolloin tulinopeus nousi merkittävästi kantaman kustannuksella.
Aulikki Eerola
Työ, kilpailut ja esiintymiset
Sibelius-Akatemiassa Aulikki Eerola on toiminut laulunopettajana 1982 ja laulutaiteen lehtorina vuodesta 1983 lähtien. Niin ikään hän on työskennellyt vastuu- ja asiantuntijatehtävissä sekä pedagogina laulun mestarikursseilla Suomen lisäksi myös Wienin (Universität für Musik und darstellende Kunst Wien), Berliinin (Universität der Künste Berlin), Bremenin (Hochschule für Künste Bremen) ja Grazin (Universität für Musik und darstellende Kunst Graz) musiikkiyliopistoissa sekä Yhdysvalloissa Wisconsin-Madison yliopistossa (University of Wisconsin–Madison).
FS Siroco (1925)
Palvelus
Toisen maailmansodan alun Siroco oli Kanaalin alueella. Sen ilmoitettiin upottaneen Saksan laivaston sukellusveneen, mutta kohteena ollut U-49 kykeni vaurioituneenakin palaamaan tukikohtaansa. Helmikuussa 1940 alus hyökkäsi uudelleen tuloksetta sukellusvenettä vastaan.
Aulikki Eerola
Konsertteja, oopperaa
Ensikonsertin Helsingissä Eerola piti 1975. Hän on esiintynyt lähes kaikissa Johanneksen Kamariorkesterin ja -kuoron konserteissa solistina. Pertti Eerolan kanssa hän on esiintynyt lied-laulajana kotimaan lisäksi Wienissä, useimmissa Keski-Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Venäjällä sekä  kotimaassa oratorio- ja orkesterisolistina.
Vuonna 1983 Eerolalla oli Lontoossa Purcell Roomissa konsertti. The Times-lehti kiitti laulajattaren Sibelius- ja Fauré-osastoja. Ranskalaisen laulumusiikin tulkitsijana Eerola onkin ollut edelläkävijä Suomessa. Ohjelmistoon ovat kuuluneet Debussyn, Faurén ja Poulencin lauluja. Harvinaisempaa Georges Auricin, Ernest Chaussonin ja Henri Duparcin tuotantoa on hän myös laulanut.
Tallenteilla, radioaalloilla, palkittuna
Eerola on levyttänyt oratorioita, messuja sekä lied-ohjelmistoa sekä kantaesittänyt suomalaissäveltäjien teoksia. Diskografia sisältää kolmisenkymmentä äänitettä. Radionauhoituksia ja -konsertteja Eerola on tehnyt 1972 alkaen Yleisradion ohella myös BBC:lle sekä mm. Itävallan, Ranskan, Saksan, Tanskan, Puolan ja Ruotsin radioihin.
Eerola voitti Lappeenrannan laulukilpailuissa II palkinnon vuosina 1972 ja 1975. Zwickaussa 1974 pidetyssä Robert Schumann -kilpailussa hänet palkittiin niin ikään, kuten myös Hugo Wolf-kilpailussa Salzburgissa 1976. Kilpailuissa pianistina oli Pertti Eerola.
Huomioita
Eerolalle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun Ritarimerkki 2013.
Kantaesitykset
Aulikki Eerola on tilannut  (valinnut runot) ja  kantaesittänyt seuraavat L. Onervan runoihin sävelletyt teokset: Kaj-Erik Gustafssonin laulusarjat "Yksin" ja "Böner"; Pertti Eerolan laulusarjat "Sydänkannel" ja "Iltatähti"; Ilkka Kuusiston laulusarjan Seitsemän laulua L. Onervan runoihin; Jaakko Kuusiston orkesterilaulut "Toivomus" ja "Yölintu"; Jorma Panulan laulusarjan; Uljas Pulkkiksen Neljä laulua L. Onervan runoihin; Harri Ahmaksen "Kumartakaa valkeaa" - Messu sopraanolle ja baritonille, kuorolle ja orkesterille.
Eerola on kantaesittänyt seuraavat teokset: Jouko Heikkilän laulusarjan Katri Vala n ja Einari Vuorelan runoihin; Jouko Heikkilän Hannan laulun Aleksis Kiven runoon; Ilkka Kuusiston laulusarjan "Äiti ja lapsi" Aleksis Kiven runoihin ja Olli Kortekankaan Messun sopraanolle Raamatun teksteihin; Mikko Heiniön Landet, som icke är Edith Södergranin runoon; Kaija Saariahon Kolme preludia Raamatun teksteihin sopraanolle ja uruille.
Töreboda
Töreboda on taajama Länsi-Götanmaan läänissä Länsi-Götanmaan maakunnassa Ruotsissa. Se on Törebodan kunnan hallintokeskus, ja vuonna 2006 siellä oli 4 236 asukasta.
Töreboda sijaitsee Göteborg–Tukholma-rautatien varrella noin 15 kilometriä itään Mariestadista.
Alexander Albon
Alexander ”Alex” Albon Ansusinha (s. 23. maaliskuuta 1996 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilaissyntyinen thaimaalainen rata-autoilija.
Hänen isänsä Nigel Albon, joka on myös entinen rata-autoilija, on brittiläinen ja hänen äitinsä Kankamol Albon on thaimaalainen, siksi hän edustaa kilpailuissa Thaimaata. Vanhemmat ovat eronneet ja perhe saavutti vuonna 2012 huomattavaa julkisuutta, kun ylellistä elämäntyyliä ylläpitänyt, sekä lastensakin pyrkimyksiä rahoittanut Kankamol tuomittiin useista petoksista kuuden vuoden vankeusrangaistukseen.
Albon kuului vuonna 2012 Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2013–2015 Albon kuului Lotuksen kehitysohjelmaan.
Albon debytoi Formula 1 -sarjassa kaudella 2019 ajaen ensin Scuderia Toro Rossolla ja vaihtaen kesken kauden Red Bullille,, jossa hän ajoi myös kauden. Kaudella hän toimi tallin varakuljettajana. Kaudesta alkaen hän on toiminut Williamsin kilpakuljettajana.
Ura
Albon aloitti karting-uransa vuonna 2006 voittaen Super 1 National Honda Cadet Championship -luokan mestaruuden. Vuonna 2008 hän voitti Britannian KF3 -luokan mestaruuden. Vuosina 2009–2010 Albon voitti kahdesti Euroopan KF3 -luokan mestaruuden. Vuonna 2011 hän sijoittui toiseksi World Karting Championship -luokassa.
Vuonna 2012 Albon aloitti kilpauransa siirtyen Eurocup Formula Renault -sarjaan. Hän ei ensimmäisellä kaudellaan saavuttanut yhtään pistettä. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 17:nneksi. Vuonna 2013 Albon jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen yhden paalupaikan ja 22 pistettä sijoittuen sarjan 16:nneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen yhden palkintokorokesijan. Vuonna 2014 Albon jatkoi kolmannen kauden Eurocup-sarjassa. Hän saavutti kauden aikana kolme palkintokorokesijaa ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan loppupisteissä kolmanneksi.
Vuonna 2015 Albon siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana kaksi paalupaikkaa ja viisi palkintokorokesijaa sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2016 Albon kilpaili GP3-sarjassa ART Grand Prix -tallissa. Hän saavutti neljä voittoa, kolme paalupaikkaa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2017 Albon kilpaili Formula 2 -sarjassa jatkaen ART-tallissa. Kauden aikana Albon mursi solisluunsa polkupyöräilyharjoituksen aikana sattuneessa onnettomuudessa eikä voinut osallistua Azerbaidžanin osakilpailuun, jolloin hänen tilallaan ajoi Sergei Sirotkin. Hän ajoi kauden aikana kaksi kertaa palkintokorokkeelle Itävallassa ja päätöskilpailussa Abu Dhabissa. Albon jatkoi sarjassa myös seuraavan kauden DAMS-tallissa, jonka autolla voitti neljä osakilpailua ja sijoittui lopputuloksissa kolmanneksi (alun perin hänen oli tarkoitus ajaa vain kauden avauskilpailussa Bahrainissa).
Toro Rosso ja Red Bull (2019)
Kaudella Albon kilpaili Formula 1 -sarjassa ensin Scuderia Toro Rosso -tallissa, josta siirtyi ennen Belgian GP:tä ajamaan Red Bullille. Kauden avausosakilpailussa Albon nousi lähdössä pari sijoitusta, mutta putosi varikkokäyntien aikana 15:nneksi ja hän joutui taistelemaan kilpailun aikana 14:nnestä sijoituksesta puolustustaistelua käynyttä Haasin Romain Grosjeania vastaan, kunnes Grosjean keskeytti kilpailun. Hän ajoi uransa ensimmäiset pisteet Bahrainin GP:ssä sijoittuen kilpailussa yhdeksänneksi. Albon oli toinen thaimaalainen F1-kuljettaja, joka on saavuttanut pistesijan. Häntä ennen Prinssi Bira oli ajanut pisteille Ranskan GP:ssä 1954. Kiinan GP:ssä Albon teki merkittävän suorituksen, kun hän joutui lähtemään lauantain harjoitusten kolarin vaurioiden ja ilman aika-ajotulosta saaneena varikkosuoralta kilpailuun, mutta hän onnistui nousemaan kilpailussa viimeiselle pistesijalle kymmenenneksi ja katsojat äänestivät hänet päivän kuljettajaksi. Belgian GP:ssä Albon aloitti kilpailun 17:nnestä ruudusta moottorinvaihdosta saamansa rangaistuksen vuoksi, mutta ajoi lopulta viidenneksi taisteltuaan sijoituksestaan Sergio Pérezin kanssa viimeisille kierroksille asti. Brasilian GP:ssä Albon taisteli ensimmäisestä palkintokorokesijoituksestaan Lewis Hamiltonin kanssa, kunnes pyörähti Hamiltonin osuttua hänen autoonsa, Hamilton sai kilpailun jälkeen kolarin aiheuttamisesta rangaistuksena aikasakon ja menetti kolmannen sijansa. Albon palkittiin kauden jälkeen Vuoden tulokkaaksi FIA:n palkintoseremoniassa.
Red Bull (2020)
Albon jatkoi Red Bullilla kaudella. Itävallan GP:ssä Albon taisteli kilpailun lopussa jopa voitosta, kunnes osui Hamiltoniin yrittäessään ohittaa tätä ja pyörähti hiekalle joutuen myöhemmin keskeyttämään kilpailussa tekniseen vikaan. Toscanan osakilpailussa Albon ajoi ensimmäistä kertaa urallaan palkintokorokkeelle, jolloin hänestä tuli samalla F1-sarjan menestynein thaimaalainen kuljettaja (aikaisempi ennätys oli Prinssi Biran neljäs sija, jonka tämä ajoi Sveitsin GP:ssä 1950 ja Ranskan GP:ssä 1954). Venäjän osakilpailussa Albon sai lähtöruuturangaistuksen vaihdelaatikon vaihtamisesta, mutta hän ajoi viimeiselle pistesijalle. Vaikeudet kuitenkin lisääntyivät, kun Albon kolaroi sisartalli AlphaTaurin kuljettajien kanssa ja keskeytti tekniseen vikaan Eifelin osakilpailun. Kilpailun jälkeen Red Bull -talli ja tallipäällikkö Christian Horner asettivat Albonille kahden kilpailun mittaisen vaatimuksen suoritusten parantamisesta, jotta tämä olisi ehdolla myös ensi kauden kuljettajaksi. Portugalissa Albon jäi pistesijojen ulkopuolelle ja tallikaveri Max Verstappen ohitti hänet kierroksella kilpailun aikana. Imolassa puolestaan Albon pyörähti turva-auton jälkeisessä uusintalähdössä ja ei saanut pisteitä (hän oli kilpailun aikana parhaimmillaan viides). Bahrainin GP:ssä Albon ajoi uransa toisen palkintosijan, kun hänen edellään ajanut Sergio Pérez joutui keskeyttämään moottoririkkoon vain kaksi kierrosta ennen maalia. Albonista tuli tämän myötä ensimmäinen aasialainen F1-kuljettaja, joka on ajanut urallaan enemmän kuin yhden palkintosijoituksen. Albon keräsi kauden aikana 105 pistettä sijoittuen sarjan seitsemänneksi.
Kauden jälkeen ilmoitettiin, että Albon siirtyy tallin kolmoskuljettajaksi ja hänen tilallaan kisakuljettajana ajaa Sergio Pérez.
Vuonna 2021 Albon ajoi F1-testien lisäksi Saksan DTM-sarjassa. Hän ajoi paalupaikalta voittoon Nürburgringillä ajetussa osakilpailussa.
Williams (2022)
Syyskuussa 2021 Albon teki Williamsin kanssa sopimuksen F1-kaudesta. Australian osakilpailussa hänen aika-ajosuorituksensa hylättiin polttoainerikkomuksen vuoksi, minkä seurauksena hän lähti kilpailuun viimeisestä lähtöruudusta startaten kovimmalla rengasseoksella ja onnistui ajamaan viimeiselle pistesijalle kymmenenneksi tehtyään pakollisen varikkopysähdyksensä viimeistä edellisen kierroksen aikana. Miamin GP:ssä Albon onnistui ajamaan jälleen pistesijalle yhdeksänneksi. Belgian osakilpailussa hän ajoi ensimmäistä kertaa kauden aikana aika-ajoissa kymmenenneksi, lähti kilpailuun kuudennesta lähtöruudusta ja oli kilpailussa lopulta kymmenes. Italian GP:n Albon joutui jättämään väliin umpisuolentulehduksen takia ja hänen tilallaan ajoi Nyck de Vries. Albon keräsi kauden aikana 4 pistettä sijoittuen sarjan 19:nneksi.
Sunnuntaisuomalainen
Sunnuntaisuomalainen on 14 sanomalehden yhteinen sunnuntaitoimitus, joka perustettiin vuonna 1998. Sen sisältöjä julkaisevat Aamuposti, Etelä-Saimaa, Etelä-Suomen Sanomat, Hämeen Sanomat, Itä-Savo, Karjalainen, Keski-Uusimaa, Keskisuomalainen, Kouvolan Sanomat, Kymen Sanomat, Länsi-Savo, Länsi-Uusimaa, Savon Sanomat ja Uusimaa.
Vuoden 2018 Kansallisen Mediatutkimuksen mukaan Sunnuntaisuomalainen tavoittaa 966 000 lukijaa.
Sunnuntaisuomalainen on voittanut lukuisia journalistipalkintoja, muun muassa kaksi Lumilapio-palkintoa tutkivasta journalismista, useita palkintoja Sanomalehtien liiton Paras juttu -kilpailussa sekä noin 90 kansainvälistä ja kotimaista ulkoasupalkintoa.