cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalevalainen runous
Runouden keruu
Ensimmäinen merkittävä runonkerääjä, joka runoja taltioidakseen kuunteli niitä ja kirjoitti ylös, oli 1700-luvulla toiminut Christfried Ganander. Gananderin toiminta ei kuitenkaan ollut vielä niin tehokasta ja ammattimaista, kuin 1800-luvun kansanperinteen kerääjien. Voidaan katsoa, että 1800-luvulla, Suomen suuriruhtinaskunnan aikana, tiedeyhteisö otti tehtäväkseen kerätä talteen kaiken vielä jäljellä olevan kalevalaisen runouden. Elias Lönnrot sekä useat muut, lähinnä oppineet ja opiskelijat, keräsivät runoutta ja kansanperinnettä suomalaisten ja kaikkien itämerensuomalaisten kansojen asuinalueilta. Samaan aikaan, kun runoutta innokkaimmin kerättiin, oli kansanrunouden suullisen muistamisen perinne jo alkamassa hiipua. Monet "haastatellut" runonlaulajat olivat viimeisiä todellisia runonlaulajia suvuissaan tai perinteissään, ja iältään usein jo vanhuksia. Tosin joissain suvuissa perinne jatkui vahvana seuraavalle sukupolvelle, jota taas pääsivät kuuntelemaan seuraavat runonkerääjien ikäluokat. Kun perinne alkoi olla kuolemaisillaan 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, oli suurin osa aineistosta jo kerätty. Jonkin verran runoja saatiin kuitenkin talteen vielä 1900-luvun ensi vuosikymmeninä. Itse asiassa jotkin kalevalamittaiset lastenlorut, kuten "lennä lennä leppäkerttu", "oli ennen onnimanni", ja "tuu tuu tupakkarulla", sekä useat kalevalamittaiset sananlaskut, ovat selviytyneet suullisena perinteenä 2000-luvulle.
Joidenkin mukaan katkeamatonta suullista perinnettä edustavia runonlaulajia on edelleen olemassa, mutta tämä on epävarmaa. Useampaa 1900-luvulle elänyttä on kutsuttu tässä merkityksessä "viimeiseksi runonlaulajaksi", ja tutkija Martti Haavio kutsui näiden joukkoa "viimeisiksi runonlaulajiksi". Viimeinen vahvistetusti suullisena perinteenä vienalaista runonlaulua omaksunut runonlaulaja oli vuonna 2017 kuollut Jussi Huovinen. Jos osittain tai pääosin kirjoista (tai nauhoitetuista tallenteista) opiskeltu, mutta aitoa perinnettä uskollisesti toteuttava ja kehittävä runonlaulu lasketaan "perinteiseksi", on kiistatta "perinteisiä" runonlaulajia vielä useita. Nauhoitusten ansiosta alkuperäistä runonlaulua voi oppia myös kuuntelemalla.
Runojen keräyksen ansiosta nykyisillä kansanperinteen ja muinaisuskon tutkijoilla on käytettävissään valtava määrä suhteellisen myöhäisiä, mutta monipuolisia tietoja entisajan uskomuksista ja perinteistä. Suurin osa taltioiduista runoista, noin 100 000 eri runotekstiä, on koottuna Suomen Kansan Vanhat Runot-teokseen. Kalevalaisista kansanrunoista koottu 1835-36 Suomen kansalliseepos, Kalevala, sisältää vain pienen siivun kaikesta talteen kootusta kalevalamittaisesta runoudesta. Lisäksi Kalevalaan päätyneissä runoissa (eikä vain niiden asettelussa) näkyy kokoajansa Lönnrotin kädenjälki eräissä kohdin, kuten alun luomistarussa, jota Lönnrot on muuttanut merkittävästi.
Kalevalainen runous kertoo niin arjesta, ihmissuhteista, myyteistä kuin historiallisista tapahtumistakin. Kalevalamittaan on tehty myös loitsuja ja rukouksia. Kalevalamittaisilla lauluilla on myös toivotettu tervetulleeksi tai lähetetty matkaan, tai valmistettu jotakuta uuteen vaiheeseen elämässä. Esimerkiksi sulhasta ja morsianta on valmistettu häihin ja uuteen elämään avioelämästä kertovilla lauluilla. Kuolleiden vuoksi on laulettu itkuvirsiä. Surkeaa elämäntilannetta, kuten köyhyyttä, naimattomuutta tai huonoa aviopuolisoa, on voitu valittaa surumielisillä lauluilla. On toki laulettu myös onnesta.
Kalevalainen runous kristillisenä aikana
Kalevalaisessa runoudessa kuvatut myytit saivat uutta sisältöä kristinuskon tullessa Suomeen. Runojen vanhoihin motiiveihin  kudottiin kristillisiä muotoja. Kalevalamittaisen runouden muuttumista heijastavat esimerkiksi Piispa Henrikin surmavirsi 1200–1300-luvulta ja Elinan surmaruno 1400–1500-luvulta.
Puhdasoppisuuden aikana 1600-luvulla kirkko pyrki kitkemään ja sammuttamaan kaikki epäkristillisinä pidetyt perinteiset runot ja tavat. Tämän on väitetty olleen yksi syy siihen, että kalevalainen runo- ja myyttiperinne rapistui Länsi-Suomessa. Kalevalainen runous ei kuitenkaan täysin kadonnut läntisessä Suomessakaan, ja sitä saatiin runsaasti kerättyä 1800-luvulla, tunnetuimpana esimerkkinä Ritvalan helkarunot. 1600- ja 1700-luvuilla luterilainen papisto itsekin käytti kalevalaista runomittaa tai sen mukaelmia uskonnollisessa runoudessaan. Tunnetuin esimerkki tästä on Matias Salamniuksen Ilolaulu Jeesuksesta vuodelta 1690. Myös yhteiskunnalliset muutokset vaikuttivat siihen, että perinteisemmät henkisen perinteen genret väistyivät ja korvautuivat uusilla.
Itä-Suomessa, Pohjanmaalla, Inkerissä ja ortodoksisessa Karjalassa kalevalamittainen runous säilyi pitempään kuin Länsi-Suomessa, jopa 1900-luvulle saakka. Esimerkiksi Savossa kukoisti loitsurunous, Vienan Karjalassa puolestaan myyttinen epiikka. Runoperinteen erot heijastelivat eri alueiden historiallisia, kulttuurisia ja yhteiskunnallisia erityispiirteitä. Esimerkiksi Neuvosto-Karjalassa runonlaulajat sepittivät kalevalamittaista epiikkaa, joka toisti valtiollisen propagandan sisältöjä.
Nykyajan kalevalainen runous
pienoiskuva|Talonpoikaisrunoilijat [[Olli Kymäläinen|Kymäläinen, Makkonen ja Puhakka paitsi muistivat vanhoja runoja, myös sepittivät uusia]] Muistinvaraisen säilyttämisen perinne on nykyisin lähes katkennut. Uusi kalevalamittainen runous on kirjoitettua ja kansanrunoista poiketen yksittäisten henkilöiden tekemää. Henkilökohtainen luovuus on korvannut hyvän muistin ja alkuperäisyyden kalevalaisen runouden korkeana arvona. Uuden kalevalaisen runouden tunnetuin luoja on Eino Leino. Kalevalamittaista runoutta tehdään nykypäivänäkin, ja sen aihemahdollisuudet ovat rajattomat. Myös nuoret suomalaiset harrastavat kalevalamittaista runoutta.
Kalevalaisen runouden ja kalevalamitan nykykäyttöä edistämään pyrkiviä yhdistyksiä ovat mm. Kalevalaisen Runokielen Seura ja Vienan Karjalan Ystävät ry.
Väinämöinen
Monissa tarinoissa seikkailee Väinämöinen, voimakas velho ja runonlaulaja. Väinämöinen osallistui maailman syntyyn, ja on tehnyt lukuisia ihmetekoja. Väinämöinen oli merkittävä hahmo muinaissuomalaisille. Sankarin lisäksi hän oli jumalolento, jota palvottiin.
Ilmarinen
Ilmarinen oli seppä ja ihmetekoihin kykenevä sankari, joka usein liittyi samoihin taruihin kuin Väinämöinen. Myös ilmarinen oli läsnä maailman luomisessa, hän muun muassa takoi taivaankannen. Myöhemmin Ilmarinen takoi monia esineitä, kuten Sammon. Ilmarinen lienee alkujaan ollut taivaanjumala.
Pohjolan emäntä
Pohjolaan liittyvissä tarinoissa on lähes aina mukana Pohjolan emäntä, jonka eräs nimitys on Louhi. Pohjolan emäntä kuvataan lähes aina pahaksi tai saidaksi, rumaksi vanhukseksi. Pohjolan emäntä on kuitenkin mahtava taikomaan. Hän voi hallita säätä ja muuttua Kokko-linnuksi.
Lemminkäinen
Lemminkäinen oli tunnettu sodankävijä ja naistenmies.
Muut henkilöt
Runot käsittelivät myös useita muita henkilöitä. Katso: Luettelo Kalevalan henkilöistä
Kalevalaisen runouden maantiede
pienoiskuva|[[Vuokkiniemi oli eräs alueista, joilta saatiin talteen runsaasti runoutta. 1800-luvun tunnelmaa on vielä jäljellä.]] Kalevalaisessa runoudessa esiintyy niin tunnettuja kuin myyttisiäkin paikkoja. Varsinkin uhkaavan Pohjolan ja sankarien maan Väinölän sijainnista on useita teorioita. On esimerkiksi ajateltu, että Pohjola olisi ollut jossain Pohjanlahden perukoilla. Toisten mukaan Pohjola ei kuitenkin perustu mihinkään todelliseen paikkaan, vaan on kokonaan mytologinen. Tämän käsityksen mukaan Pohjolalla olisi selitetty maailmankaikkeuden rakennetta. Vastaavasti kuin äärimmäisessä etelässä taivaankannen reunalla on kuuma Lintukoto, on äärimmäisessä pohjoisessa, maailmanpylvään juurella kylmä Pohjola. Pohjolaa on myös käytetty selittämään tautien, vihollisten, pimeyden, kylmän ja pahan alkuperää. Sankarien kotimaan taas uskovat monet sijainneen siellä, missä sankaritarinoita on laulettukin eli Vienan runokylien suunnalla. Tämä on usein ollut oikeiden runonlaulajien käsitys.
Loitsut
Suurin osa suomalaisista loitsuista oli kalevalamittaisia. Loitsuissa kerrottiin usein loitsinnan kohteen syntykertomus.
Jaak Uudmäe
Jaak Uudmäe (s. 3. syyskuuta 1954 Tallinna) on virolainen kolmiloikan olympiavoittaja. Hän edusti urheilu-uransa aikana Neuvostoliittoa.
Yhteisö (verotus)
Yhteisöjä ovat tuloverolain mukaan:
Jaak Uudmäe
Vuosina 1979 ja 1980 Uudmäe valittiin Viron vuoden urheilijaksi ja 1980 koko Neuvostoliiton urheilijaksi. Uudmäe pyrki uransa aika tuomaan esille virolaisuuttaan eikä halunnut olla pelkkä neuvostourheilija – joiksi urheiluselostajat usein niputtivat kaikki Neuvostoliiton urheilijat heidän kansalaisuudestaan riippumatta ja niputtavat usein nykyisinkin.
Yhteisö (verotus)
Muita yhteisöön verrattavia käsitteitä ovat verotuksessa mm. luonnollinen henkilö, yhtymä ja yhteisetuus. Huomattavaa on, että muista yhtiömuodoista poiketen kommandiittiyhtiö, avoin yhtiö ja laivanisännistöyhtiö eivät ole verotuksessa yhteisöjä vaan yhtymiä.
Yhteisövero
Osa yhteisöistä maksaa yhteisöveroa. Se ei kuitenkaan koske kaikkia yhteisöjä.
Day of Infamy
Day of Infamy on yhdysvaltalaisen New World Interactive -pelitalon kehittämä ja julkaisema taktinen ammuntapeli, joka sijoittuu toisen maailmansodan tapahtumiin Euroopassa. Se on erillinen Insurgency-videopelin Day of Infamy -modista. Day of Infamy käyttää Valve Corporationin Source-pelimoottoria. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille, macOSille ja Linuxille 23. maaliskuuta 2017.
Vastaanotto
Peli on saanut 4/5 tähteä Muropaketin arvostelussa.
Peli on saanut 77/100 pistettä Metacritic-kerääjäsivustolla.
Tunturipaljakka
Tunturipaljakka tai paljakka on metsänrajan yläpuolelle nouseva tunturin lakialue.
Tunnusmerkit
Paljakan ja matalan tunturikoivikon raja ei yleensä ole selvä. Tunturin rinnettä noustaessa puusto aluksi lyhenee, harvenee ja muuttuu yhä matalakasvuisemmaksi tunturikoivikoksi ja lopulta paljakaksi, jonka alaosissa on koivikkosaarekkeita, jopa yksittäisiä matalia mäntyjä. Varsinaisella tunturipaljakalla puita ei ole lainkaan, vaan kasvillisuus on laikullista ja matalaa.
Tunturipaljakat luokitellaan kolmeen kasvillisuusvyöhykkeeseen: ylä-, keski- ja alapaljakkaan. Käsivarren suurtuntureita lukuun ottamatta Suomen tuntureiden lakialueet ovat alapaljakkaa. Vaikka tunturipaljakoilla esiintyy joitakin tundralle tyypillisiä arktis–alpiinisia kasveja, ne eivät ole arktisia alueita, vaan luokitellaan alpiinisiksi tai oroarktisiksi vyöhykkeiksi.
Kasvillisuuden olosuhteet
Ylempänä tunturien lakialueilla kasvillisuuteen ja sen elinvoimaisuuteen vaikuttavat monet tekijät, joita alapaljakoilla on vain paikoin ja tuntureiden alarinteillä ei lainkaan. Näitä ovat muun muassa lumenviipymät ja tuulenpieksämät. Edelliset ovat alueita, joilla lumi viipyy pitkään, jolloin kasvukausi jää jopa arktisen lyhyeksi, vain 1–2 kuukauden pituiseksi. Tuulenpieksämät ovat alueita, joilta tuntureille tyypilliset voimakkaat tuulet pyyhkivät lumen muutaman sentin paksuiseksi jäiseksi kerrokseksi tai kokonaan pois. Toisaalta muun muassa vaivaiskoivu ja kataja jäävät alapaljakalla usein osittain tai kokonaan lumen peittämiksi, jolloin lumen pinnan yläpuolelle jäävät osat paleltuvat. Tunturikasvit yrittävät usein suojautua kylmältä lumen alle, koska lumi suojaa pakkaselta ja tuulelta.
Tunturikasvistoon yleisesti vaikuttaa myös muun muassa kosteus, virtaavan veden läheisyys ja maaperä. Melko kosteille alueille syntyy Suomessa harvinaisia tunturiniittyjä, jotka voivat olla lyhyt- tai pitkäruohoisia. Muun muassa kallioperä vaikuttaa maaperän ravinnepitoisuuteen ja happamuuteen. Gneissi, graniitti, hiekkakivi ja kvartsiitti ovat kasveille niukkaravinteisia, kalkkikivet ja liuskeet runsasravinteisia.
Esimerkiksi käsivarren Lappien tuntureilla on kalkkimaita, joissa kasvaa muun muassa lapinvuokkoa. Näitä sanotaan lapinvuokkokankaiksi. Dolomiittikalkista liukeneva kalsium ja magnesium mahdollistavat noin 40 muualla Suomessa puuttuvan putkilokasvilajin kasvun Enontekiön suurilla tuntureilla.
Tuntureista suuri osa on kivikkoa, jossa vain harvat putkilokasvit viihtyvät. Korkeimmilla tuntureilla kasvien kasvua rajoittavat myös maaperän routaantuminen ja jäätyminen, jotka aiheuttavat muun muassa kuviomaata, joka ei ole hyvä kasvualusta kasveille, koska se muuttuu vuosi vuodelta. Monet tunturikasvit pitävät silmunsa maan pinnan lähellä tai alla. Kasvit myös kasvavat maan lähellä tai sisässä rönsyinä. Myös patjamainen tai mätästävä kasvutapa vallitsee, koska molemmat pitävät kasvit kylmässä, tuulisessa ilmastossa lämpimänä. Esimerkiksi tunturikohokki (Silene acaulis) kasvaa kosteuden ja lämmön säilyttämiseksi puolipallon muotoisena tuppaana. Monet tunturikasvit kukkivat nopeasti ja runsaasti lumen sulettua. Kasveja pölyttävät monesti hyönteiset, mutta myös itsepölytystä ja suvutonta lisääntymistä esiintyy, muun muassa nurmitatar (Bistorta vivipara). Monien lajien siemenet säilyvät vuosikausia lisääntymiskykyisinä. Kuivilla paikoilla kasvit suosivat eniten siemenistä lisääntymistä, kosteammilla juuriin ja rönsyihin pohjautuvaa lisääntymistä. Joidenkin kasvien kasvua edistää kalkkipitoinen maa.
Rehevää niittykasvillisuutta tavataan paikoin Enontekiön suurtuntureilta muun muassa Saanatunturilta, Mallatunturilta ja Pallas–Ounastuntureilta, esimerkiksi Takkaselkätunturilta. Näillä kasvaa muun muassa kalliosaraa (Carex rupestris). Riisitunturilla kasvaa vain muutama aito tunturikasvi, ja lakiosissa esiintyy kanervavaltaisia nummia, jollaisia aidoilla paljakoilla ei ole. Eteläisten tuntureiden (Rukatunturi, Riisitunturi, Aakenustunturi jne.) lakiosia ei luokitella yhtä aidoiksi tunturipaljakoiksi kuin esimerkiksi laajalla Saariselän alueella.
Kasvillisuus
Lämpötila laskee ylöspäin mentäessä 0,6 astetta sataa metriä kohden, ja samalla kasvillisuusvyöhykkeet muuttuvat. Pääosa Suomen tuntureiden paljakoista luokitellaan niin sanotuiksi alapaljakoiksi, jotka alkavat Käsivarren Lapissa noin 600–650 metristä, Saariselän alueella noin 400–450 metristä ja pohjoisella Utsjoella 300 metristä. Tyypillisten tunturikasvien lisäksi niillä esiintyy useita metsistäkin tuttuja lajeja, kuten varpuja, jäkäliä ja sammalia. Vaivaiskoivu ja varvustot esiintyvät laajoina kangasmaisina alueina. Yleisiä paljakoiden varpuja ovat muun muassa variksenmarja, riekonmarja, mustikka, uuvana, sielikkö ja kurjenkanerva. Yleisiä tunturikasveja ovat myös muun muassa tunturivihvilä, tunturilieko, lapinkuusio ja poronjäkälät.
Keskipaljakkaa Suomessa esiintyy Käsivarren tuntureilla 880–1 000 metriä merenpinnan yläpuolella. Tyypillisiä kasvilajeja siellä ovat muun muassa tunturivihvilä, liekovarpio, hapro sekä jääleinikki, jota tavataan vain Kilpisjärven suurtuntureiden lakiosissa. Mustikkaa, variksenmarjaa ja vaivaiskoivua ei enää keskipaljakalla ole. Käsivarren paljakoille tyypillisiä ovat runsaat lumenviipymät sekä tuulenpieksämät. Jo keskipaljakalla yleisiä ovat rakkakivikot.
Yläpaljakkaa Suomessa esiintyy vain paikoin Haltitunturien alueella yli tuhannen metrin korkeudessa. Alueita hallitsevat kivilouhikot, sammalet ja jäkälät yhtenäisen kasvipeitteen puuttuessa kokonaan.
Jessie Fleming
Jessie Alexandra Fleming (s. 11. maaliskuuta 1998) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa 115 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Kanadan kaikki neljä ottelua alusta loppuun ja teki maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan. Hän on saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 ja voittanut olympiakultaa Tokiossa 2021.
Fleming on pelannut Kalifornian yliopiston UCLA Bruins -joukkueessa. Heinäkuussa 2020 hän solmi kolmivuotisen sopimuksen Englannin pääsarjajoukkue Chelsean kanssa. Hän on pelannut kolmen kauden aikana Englannin Superliigassa 55 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Rajka
Rajka on kylä Luoteis-Unkarissa Győr-Moson-Sopronin läänissä. Kylä sijaitsee Itävallan ja Slovakian rajalla.
Pekka Ruotsi
Pekka Ruotsi (22. syyskuuta 1902 Salmi – 17. tammikuuta 1975 Oulu) oli suomenkarjalainen opettaja ja kirjailija.
Ruotsin vanhemmat olivat Dimitri (Miitrei) Ivanov Ruotsi ja Anna Nikitina Nejelov. Hän oli naimisissa vuodesta 1932 Helvi Inkeri Ikosen kanssa. Pekka Ruotsi toimi opettajana 1930-luvulla Salmin pitäjän Manssilan kylässä.
Drawing Down the Moon
Drawing Down the Moon on suomalaisen black metal -yhtye Beheritin vuonna 1993 julkaisema albumi.
Luettelo Espanjan hallitsijoista
Tämä on luettelo Espanjan hallitsijoista ja valtionpäämiehistä.
Ennen Espanjan yhdistymistä
Ennen Espanjan yhdistymistä Iberian niemimaalla hallitsivat seuraavat ruhtinaat:
Kuningaskunnat yhdisti Aragonian Ferdinand II:n ja Kastilian Isabella I:n avioliitto. Vaikka kuningaskunnat olivat vieläkin erilliset, niitä hallittiin yhtenä. Ferdinand valloitti myös Navarran eteläosan ja liitti sen Espanjaan. Isabellan peri heidän tyttärensä, Kastilian Johanna. Ferdinand toimi hallitsijana tämän hulluuden vuoksi. Kastilian aateliset syrjäyttivät hänet ja nostivat hallitsijaksi Johannan puolison, Filip I:n. Ferdinand jatkoi Kastilian kuninkaana Filipin kuoleman jälkeen. Johannan poika, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Kaarle V, seurasi häntä Kastilian valtaistuimella ja peri myös Aragonian valtakunnan vuonna 1516.
Espanjan ensimmäinen tasavalta (1873–1874)
Espanjan ensimmäinen tasavalta perustettiin 11. helmikuuta 1873 kuningas Amadeus I:n luovuttua Espanjan kruunusta kyllästyttyään jatkuviin sisäpoliittisiin kriiseihin, kuten poliittisen tuen puutteeseen, kapinoihin ja kolmanteen karlistisotaan. Tasavalta perustettiin tasavaltalaisten, demokraattien ja radikaalien tuella. Tasavaltalaiset jakautuivat federalisteihin ja yhtenäisvaltiota kannattaneisiin unitaareihin.
Espanjan toisen tasavallan presidentit (1931–1939)
Espanjan toinen tasavalta perustettiin 14. huhtikuuta 1931 kuningas Alfonso XIII:n lähdettyä maanpakoon kenraali Miguel Primo de Riveran diktatuurin (1923–1930) päättymisestä alkaneiden vuoden kestäneiden levottomuuksien jälkeen. Espanjan sisällissota syttyi 17. heinäkuuta 1936 kenraali Francisco Francon johtamien kansallisten joukkojen noustua kapinaan vasemmistohallitusta vastaan oikeiston tukemana. Sisällissodan aikana alueella sijaitsi kaksi poliittista entiteettiä, kunnes viimeisten tasavaltalaisten antauduttua Franco antoi voitonjulistuksensa 1. huhtikuuta 1936.
Espanjalainen valtio (1936–1975)
Kapinaan nousseet kansalliset (nacionales) perustivat hallinnoimilleen alueille ylintä valtaa käyttäneen poliittisen hallintoelimen 24. heinäkuuta 1936. Kun Afrikan joukkoja komentanut Franco saapui Espanjan mantereelle, hänestä tehtiin 29. heinäkuuta ja 1. lokakuuta 1936 valtionpäämies (Jefe del Estado) ja korkein sotilaskomentaja Generalísimo. Samalla kansallinen puolustusneuvosto lopetti toimintansa. Koska kansalliset koostuivat useista eri poliittisia tavoitteita ajaneista ryhmistä, nimitettiin poliittista entiteettiä yksinkertaisesti vain espanjalaiseksi valtioksi (Estado Español).
26. heinäkuuta 1947 säädetty peruslaki Ley de Sucesión en la Jefatura del Estado palautti Espanjan kuningaskunnaksi. Valtaa ei kuitenkaan luovutettu kruununprinssi Juan de Borbónille, vaan laki määritteli, että "valtionpäämiehen asema kuuluu Espanjan ja Ristiretken caudillolle, armeijoiden generalissimolle Don Francisco Franco Bahamondelle" («La jefatura del Estado le corresponde al Caudillo de España y de la Cruzada, Generalísimo de los Ejércitos Don Francisco Franco Bahamonde»). Franco jatkoi absoluuttisen monarkin valtuuksin valtionpäämiehenä ja valtionhoitajana kuolemaansa asti.
Bourbon-suku (restauraatio) (1975–)
Juan Carlos de Bórbon oli valittu Espanjan kruununperilliseksi vuonna 1969. Francon kuoltua Juan Carlos I kruunattiin kuninkaaksi. Barcelonan kreivi Juan de Borbón luopui vaateistaan Espanjan kruunuun poikansa hyväksi vuonna 1977.
Trans Am (yhtye)
Trans Am on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Marylandissa vuonna 1990. Trans Am oli yksi alkuperäisiltä "post-rock" yhtyeistä 90-luvun puolivälissä. Yhtyeen musiikki on robottimaista instrumentaalia, semi-tanssittavaa, minimalistisessa formaatissa, jossa on vaikutteita myös: krautrock, heavy metal, hardcore punk, synthpop, elektroninen musiikki ja kansanmusiikki -tyyleistä. Yhtye on tehnyt kiertueita suomalaisen Pan Sonicin kanssa.
Harlan Marbley
Harlan Joseph Marbley (11. lokakuuta 1943 – 13. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän voitti olympiapronssia Méxicon olympialaisissa 1968 alle 48-kiloisten sarjassa. Marbley menestyi myös vuoden 1967 Pan-Amerikan kisoissa, joissa hän sai pronssia alle 51-kiloisten sarjassa.
Grazin raatihuone
pienoiskuva|Grazin raatihuone pienoiskuva|Raatihuone sisältä Grazin raatihuone on rakennus Grazin kaupungissa, Itävallassa. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Alexander Wielemans ja Theodor Reuter. Heidät valittiin tehtävään arkkitehtuurikilpailun jälkeen, joka pidettiin vuonna 1886. Rakennus valmistui lopulta vuonna 1893. Vanhaa saksalaistyyliä mukailevan rakennuksen tieltä raivattiin pois lähes kokonainen kortteli: vain kolme kapeahkoa taloa jäi jäljelle.
Grazin ensimmäinen raatihuone, nimeltään Alte Kanzlei, rakennettiin Judengasselle vuonna 1450. Se kävi nopeasti kuitenkin liian pieneksi, ja nykyisen raatihuoneen paikalle rakennettiin vuonna 1550 uusi, renessanssiasuinen raatihuone. Se purettiin vuonna 1803 ja korvattiin klassistisella Christoph Stadlerin suunnittelemalla rakennuksella, joka rakennettiin vuosina 1805–1807. Stadlerin rakennus on nykyisen raatihuoneen edeltäjä.
Kehto
thumb|Perinteisen mallinen katosta riippuva kehto [[Seurasaari|Seurasaaren museoalueella Helsingissä.]] thumb|250px|Puolalainen kehto vuodelta 1870. Kehto eli kätkyt, läntisessä Suomessa myös vaku, on kaarevajalaksinen pienten lasten vuode, jossa lasta nukutetaan sitä keinuttamalla. Jalaksellisten kätkyjen edeltäjä on korin tapainen riippuva malli, joka saatettiin valmistaa myös pelkästä kankaasta, jolloin se oli hursti eli hurstikiikku, tai vipulaitteeseen kiinnitettynä malli, vipukätkyt eli vipu. thumb|Puinen teline Intiasta Alueellisesti käytettiin eri nimityksiä, kuten Itä-Suomessa tutumpi sana on ollut kätkyt ja Varsinais-Suomessa sekä Hämeessä ollut vaku, mutta periaatteessa itse huonekalu on ollut lähes samanlainen eri puolilla. Vain kehdon keinumissuunta on vaihdellut. Sylilasten nukkumapaikaksi se yleistyi 1700-luvulla. Esimerkkiä kansalle antoivat kartanot ja kaupunkien käytäntö sekä viranomaisten opastukset. Aikaisemmin lasta oli nukutettu vieressä tai vanhempien välissä, jolloin tukehtumisvaara oli huomattavana uhkana. Kehtojen käyttö hiipui vähitellen 1900-luvulla lasten sänkyjen yleistyttyä.
Kehdot maalattiin yleensä yksivärisiksi ja koristeltiin usein kasvi- tai kukka-aihein. Kustavilaiset listat ja uurteet, renessassityyliset peilikoristeet ja muotolistat olivat yleisiä. Kehdot kulkivat perintönä lapsille ja lapsenlapsille. Suvun hyvien ominaisuuksien toivottiin kehdon keinahdellessa siirtyvän tulevillekin polville. "Kasvahan yhtä hyväksi ihmiseksi ku sukustikin, jonka perintökehossa saat elämäsi aloittaa", sanottiin Alatorniolla. Kehdon keinumissuuntaan liittyi myös uskomuksia, kuten Ruotsin puolelta lausahdus: "Pitkittäin keinuvassa kehdossa tulee pitkiä lapsia, sivuttain keinuvassa lyhkäsiä ja pyöreitä."
Antologia
Antologia (<, 'kukkakokoelma',) on teos, johon on koottu eri tekijöiden teoksia, kuten epigrammeja runoja, novelleja ja pienoisromaaneja.
Suomessa on albumi ollut antologian muotona 1800-luvun puolivälistä alkaen.
V150
thumb|240px|Osa junasta Seinen varrella Pariisissa. V150 on erityisesti muokattu TGV-juna, joka rikkoi tavanomaisten junien nopeusennätyksen 3. huhtikuuta 2007. Juna on valmistettu Ranskassa ja se saavutti nopeuden 574,8 km/h LGV Est-radalla. Japanilainen Maglev-juna (JR-Maglev) on kulkenut magneettista levitaatiota käyttäen vielä suuremmalla nopeudella.
Aiheesta muualla
Records du monde de vitesse sur rail en France
Immortalized
Immortalized on Disturbedin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2015. Se on myös ensimmäinen albumi vuonna 2010 julkaistun Asylumin jälkeen, mikä on yhtyeen pisin tauko kahden albumin välillä.
Yhtye aloitti materiaalin kirjoittamisen tammikuussa 2014, ja tulevasta albumista tiedotettiin 23. kesäkuuta 2015. Samana päivänä julkaistiin albumin ensimmäinen single "The Vengeful One", josta julkaistiin myös musiikkivideo 24. heinäkuuta. Singlet "Fire It Up" julkaistiin 31. heinäkuuta ja "What Are You Waiting For" 7. elokuuta. Yhtye konsertoi albumin julkaisupäivänä Chicagon House of Bluesissa. Yhtye tiedotti myös maailmankiertueesta, joka alkaa vuonna 2016.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Paula Talaskivi
Paula Alice Talaskivi (o.s. Lauris; 11. toukokuuta 1914 Turku – 9. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja elokuvakriitikko. Hän toimi elokuvakriitikkona Helsingin Sanomissa, jossa hän käytti nimimerkkiä Pimpula. Paula Talaskivi ideoi Jussi-palkinnon ja hänet palkittiin sillä elämäntyöstään vuonna 1979.
Talaskiven vanhemmat olivat räätälimestari John Lauris ja Alma Vehmais, sekä kasvatusvanhemmat työmies Hannes Tervo ja Hilja Tervo. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1934 ja suoritti yliopisto-opintoja. Hän toimi Ilta-Sanomien reportterina vuodesta 1938 alkaen ja oli myös teatteriarvostelijana vuodesta 1942 lähtien. Helsingin Sanomien elokuva-arvostelijana Talaskivi oli vuodesta 1945 alkaen.
Talaskivi oli Elokuvajournalistien varapuheenjohtajana ja Filmiaura ry:n puheenjohtajana vuodesta 1963. Hän osallistui useille kansainvälisille elokuvajuhlille muun muassa Moskovassa, Cannesissa 1959, Berliinissä ja Bahamasaarilla.
Paula Talaskivi oli naimisissa vuosina 1938–1951 toimittaja Jaakko Mario Talaskiven kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon. Hänen poikansa oli näyttelijä Jaakko Talaskivi. Talaskivi kuoli 75-vuotiaana Helsingissä ja hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Mekan nosturionnettomuus
pienoiskuva|Mekan Suurmoskeijan laa­jen­nus­pro­jek­tin nos­tu­rei­ta. Ku­van nos­tu­rit ovat tyy­pil­tään sa­man­lai­sia kun kaa­tu­nut nosturi. Mekan nosturionnettomuus tapahtui Saudi-Arabian Mekassa 11. syyskuuta 2015. Masjid al-Haramin moskeijan laajennustyömaalla käytetty nosturi kaatui perjantairukousten aikaan moskeijan katon läpi surmaten ainakin 107 ihmistä.
Kumbri
Kumbri on nykyisessä Pohjois-Englannissa Cumbriassa ja sen lähiseuduilla enintään noin 1300-luvulle puhuttu kelttiläinen kieli. Nykykielistä sen lähin sukulaiskieli on kymri. Kumbri hävisi alueen englanninkielistyttyä, mutta jotkin kumbrinkieliset paikannimet säilyivät ja lisäksi alueella puhuttava englannin murre sai lainasanoja kumbrista.
Zeltwegin lentokenttä
thumb|Zeltwegin lentokenttä Zeltwegin lentokenttä on Itävallan ilmavoimien lentotukikohta, jossa ajettiin yksi Formula 1 -osakilpailu kaudella 1964.
Formula 1
Lentokentän valmistuessa 1959 keksittiin idea, jonka mukaan kentällä voitaisiin ajaa moottoriurheilukilpailuja niin kuin Britannian Silverstonessa. Formula ykköset kävivät radalla 1964, mutta rata osoittautui huonoksi ja Itävallan Grand Prix siirtyi pienen matkan päähän Österreichringille.
Kaikki minun poikani
Kaikki minun poikani tai Kaikki minun poikiani (All My Sons) on yhdysvaltalaisen Arthur Millerin kirjoittama näytelmä vuodelta 1947. Sen on suomentanut muun muassa Lauri Sipari vuonna 1963, ja sitä on esitetty paljon myös Suomessa. Vuonna 1948 sen pohjalta tehtiin elokuva Minä syytän, ohjaus Irving Reis.
Näytelmä sai kantaesityksensä Broadwayn Coronet-teatterissa New Yorkissa 29. tammikuuta 1947 ja jatkoi marraskuuhun asti yhteensä 328 näytöksellä. Alkuperäistuotannon ohjasi Elia Kazan (jolle teos on omistettu), ja pääosissa nähtiin Ed Begley, Beth Miller, Arthur Kennedy ja Karl Malden. Näytelmä voitti New York Drama Critics’ Circlen palkinnon sekä Tony-palkinnot parhaasta tekstistä ja parhaasta ohjauksesta.
Taustaa
Miller kirjoitti Kaikki minun poikani sen jälkeen, kun hänen esikoisnäytelmänsä The Man Who Had All the Luck ei menestynyt Broadwaylla. Hänen kerrotaan sanoneen vaihtavansa alaa, ellei tämä näytelmä menestyisi.
Näytelmä sai alkunsa lehtiuutisesta, jossa kerrottiin Curtiss-Wrightin lentokoneyhtiön lahjoneen ilmavoimien tarkastajat hyväksymään toisen maailmansodan sotilaskoneisiin viallisia moottoreita. Tarina oli kiirinyt senaattori Harry S. Trumanin johtaman tutkimuskomitean korviin, ja monet lentokonetehtaan työntekijät todistivat asiasta myöhemmin oikeudessa. Kolme ilmavoimien upseeria tuomittiin virkavelvollisuuksien laiminlyönnistä.
Näytelmässä on nähtävissä vaikutteita Henrik Ibsenin näytelmästä Villisorsa. Miller otti siitä idean liikekumppaneista, joissa toisen on pakko ottaa vastuu toisenkin teoista.
Amerikkalaista unelmaa vastaan kohdistettu kritiikki on keskiössä näytelmässä. Se on yksi syistä, miksi Miller kutsuttiin kuultavaksi edustajainhuoneen amerikkalaisvastaista toimintaa tutkivan komitean eteen 1950-luvun kommunistihysterian vuosina. Näytelmän alkuperäisversion ohjaaja Elia Kazan oli myös kuultavana ja paljasti kommunistiksi epäiltyjen nimiä, mistä seurasi välirikko Millerin ja Kazanin välille. Miller osoittaa näytelmässä kunnioitustaan myös antiikin kreikkalaisille tragedioille, joissa vuosien takainen kohtalokas erehdys usein vainoaa päähenkilöä.
Juoni
Toisen maailmansodan aikana 21 amerikkalaista taistelulentäjää on saanut surmansa hävittäjämoottorien sylinterikansien rikkouduttua. Osat valmistaneen yrityksen Joe Keller on saanut vilpillisesti itsensä vapaaksi syytteistä vierittämällä syyn yhtiökumppanilleen, joka on yhä vankilassa. Kellerin kahdesta pojista Larry on lentäjä, joka on ollut kadonneena jo kolme vuotta. Nuorempi poika Chris on kotiutunut sodasta ja aikoo mennä naimisiin Anne Deeverin kanssa, joka on Larryn entinen tyttöystävä ja vankilaan tuomitun liikekumppanin tytär. Äiti Kate Keller vastustaa avioliittoa, koska uskoo Larryn vielä löytyvän elossa.
Vähitellen selviää, että äidin asenne johtuu perheen isän kokemasta syyllisyydestä. Kate Keller tietää miehensä tehneen väärin ja lähettäneen nuoria miehiä kuolemaan, muttei halua uskoa oman poikansa olevan yksi heistä. Chris alkaa myös menettää tähänastista uskoaan isänsä syyttömyyteen. Lopulta Chris pakottaa isänsä tunnustamaan eikä voi käsittää isänsä leväperäisyyttä asiassa. Isä lupaa ilmoittautua viranomaisille ja tunnustaa rikoksensa, mutta päätyykin tappamaan itsensä.
Tampereen yliopiston hypermedialaboratorio
Tampereen yliopiston hypermedialaboratorio teki vuorovaikutteisen median tutkimusta, kohteenaan mm. digitaaliset pelit ja Internet. Yksikkö oli osa Tampereen yliopiston informaatiotieteiden tiedekuntaa, ja tutkimuspalvelujen lisäksi se tarjosi uusmediaan, Internetiin ja tietoyhteiskuntaan liittyviä opintoja.
Tutkimus
Tampereen yliopiston hypermedialaboratoriossa tutkittiin, mitä digitaalinen media merkitsee yhteiskunnan, kulttuurin, yhteisöjen ja yksilöiden näkökulmasta. Tutkimus perustui ihmistieteisiin, ja tutkittavia aiheita ovat muun muassa avoin lähdekoodi, oppimisympäristöt, sosiaalinen media, digitaaliset pelit, pelisuunnittelu ja osallistuva suunnittelu. Enemmistö tutkimus- ja kehityshankkeista toteutettiin yritysten ja muiden tutkimusorganisaatioiden kanssa yhteistyössä.
Koulutus
Tampereen yliopiston opiskelijat saattoivat valita hypermedian sivuaineekseen. Perusopinnot perehdyttivät digitaaliseen viestintään ja hypermediasovellusten käytännön toteuttamiseen. Aineopinnoissa opiskelijat harjoittelivat, miten hypermediaa voidaan suunnitella, arvioida, tutkia ja soveltaa.
Luettelo urheilulajeista
Tämä on luettelo urheilulajeista.
S
Street dance
Bancor
Bancor oli John Maynard Keynesin ja E. F. Schumacherin ehdottama maailmanvaluutta, jonka he luonnostelivat vuosina 1940–1942 ja jota olisi käytetty tarkoitusta varten luodun kansainvälisen selvitysunionin (International Clearing Union, ICU) valuuttana, mutta jota ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön. ICU:n roolin otti lopulta Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF).
Asser Wallenius
Asser Rafael Wallenius (23. heinäkuuta 1902 Tampere – 25. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija.
Wallenius saavutti pronssia Helsingin EM-kilpailuissa 1922. Seuraavana talvena hän oli kuudes Hamarin EM-kisoissa ja yhdestoista Tukholman MM-kilpailuissa. Chamonix'n olympialaisissa 1924 hän sijoittui 500 metrillä viidenneksi, 5 000 ja 10 000 metrillä kymmenenneksi sekä joutui keskeyttään 1 500 metrin kilpailun. Helsingissä pidetyissä yleisluistelun MM-kilpailuissa hän oli samana talvena neljäs, Oslon MM-kisoissa 1925 seitsemäs.
Asser Wallenius oli myöhemmin 1930-luvulla suomalaisen autourheilun uranuurtajia. Hän osallistui useisiin ennen talvisotaa järjestetyihin autourheilukilpailuihin.
Asser Wallenius oli myös aktiivi radioamatööri jo ennen sotaa vuonna 1932- tunnuksella OH3OA ja myöhemmin 1959- alkaen tunnuksella OH2SS.
Circuit de la Sarthe
Circuit de la Sarthe (virallisesti Circuit des 24 Heures du Mans) on moottorirata Le Mansin, Mulsannen ja Arnagen kunnissa Sarthen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa.
Estelle Johnson
pienoiskuva|Estelle Johnson Estelle Johnson (s. 21. heinäkuuta 1988) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän kuului synnyinmaansa Kamerunin maajoukkueeseen vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän on kasvanut Yhdysvalloissa ja pelannut siellä pitkään. Kaudeksi 2019 hän siirtyi Washington Spiritistä Sky Blue FC:hen.
Circuit de la Sarthe
Historia
Radan historia ulottuu 1920-luvun alkuun, jolloin UMF (Union Motocycliste de France) järjesti moottoripyöräkilpailun kolmiomaisella radalla. Automobile Club de l’Ouest (ACO) kiinnostui kestävyysajon järjestämisestä ja säännöt laadittiin kilpailua varten, joka järjestettiin ensimmäisen kerran 26. toukokuuta 1923.
Ensimmäiseen rataversioon tehtiin pieniä parannuksia. Vuonna 1926 osuus Pontlieuesta Mulsanneen päällystettiin asfaltilla ensimmäistä kertaa (aiemmin pinta oli makadamoitu) ja pysäköintialue rakennettiin. Vuonna 1929 rataa lyhennettiin välttämään laajenevia kaupunkilähiöitä turvallisuussyistä. ACO rakensi ”Rue du Circuit” -rengastien, joka ohitti kokonaan Pontlieuen neulansilmän.
Vuonna 1932 todettiin tarve lisämuutoksille katujen kapeuden vuoksi sekä katsojien ja kuljettajien turvallisuuden parantamiseksi. ACO osti maata varikkojen läheisyydessä ja rakensi uuden yhteystien, joka liittyi Mulsannen suoraan uudessa Terte Rougen mutkassa. Uusi osuus rakennettiin uusimpien sääntöjen mukaan katsojien suojaamiseksi ja samalla rakennettiin sarja S-mutkia sekä ikoninen Dunlopin silta. Toisen maailmansodan syttymisen vuoksi kilpaileminen päättyi vuonna 1939 ja Ranskan jälleenrakennuksen myötä rataan panostettiin uudelleen vasta 1948 ensimmäisen sodanjälkeisen kilpailun ollessa kesäkuussa 1949.
Apollo 9
Apollo 9 oli Apollo-avaruusohjelman kolmas miehitetty lento ja toinen Saturn V -kantoraketilla tehty miehitetty lento. Tämä kymmenpäiväinen Maata kiertävää rataa kulkenut lento oli ensimmäinen, jossa miehistöllä oli mukanaan kuumoduuli (Apollo Lunar Module, LM).
Circuit de la Sarthe
Historia
Vuonna 1955 radalla sattui tuhoisa onnettomuus, jossa 83 katsojaa kuoli ja jonka syystä väitellään edelleen. Vuoden 1956 kilpailua varten ACO teki merkittäviä muutoksia ja varikkoalue suunniteltiin uudelleen, jolloin muodostettiin suurempi suoja radan ja katsomon välille. Radan leveyden ja varikon muutokset muuttivat myös Dunlopin mutkan sädettä ja kierros lyheni 31 metriä. Mulsannen mutkaan (Mulsanne Corner) radan hitaimpaan osaan lisättiin alue, jossa varikkoväki pystyi näyttämään varikkotauluja kuljettajille ilman ylimääräisiä häiriöitä maalialueella.
Visby-luokka (hävittäjä)
Visby-luokka oli Ruotsin merivoimien neljän hävittäjän muodostama alusluokka.
Circuit de la Sarthe
Historia
Vuonna 1965 alueelle rakennettiin uusi Bugatti Circuit ja vuonna 1968 radalle tehtiin lisää muutoksia. Uusi šikaani lisättiin ennen varikon sisäänkäyntiä nimellä Ford Chicane. Vuoden 1969 kilpailuun radalle lisättiin Armco-törmäyssuojia ja vuonna 1971 varikko erotettiin kilparadasta erottavalla seinällä. Kuljettajat kritisoivat rataa ja etenkin Maison Blanche -mutkaa, jossa John Woolfe kuoli vuonna 1969 ja jossa seuraavana vuonna useita autoja kasaantui. Vuodelle 1972 osuus ohitettiin rakentamalla uusi yhteystie, jolloin radan pysyvälle osuudelle rakennettiin Porsche Curves (Porsche-mutkat), jonka myötä radalle tuli kaksinkertaiset šikaanit ennen varikkoja.
Apollo 9
Komentomoduulia kutsuttiin nimellä Gumdrop ja kuumoduulia Spider. Laukaisu tapahtui Kennedy Space Centeristä 3. maaliskuuta 1969 kello 16.00.00 UTC ja paluu 13. maaliskuuta 1969 kello 17.00.54 UTC. Miehistön ja komentomoduulin nouti Yhdysvaltain laivaston maihinnousualus USS Guadalcanal.
Visby-luokka (hävittäjä)
Suunnittelu
Alusluokka oli parannettu versio Göteborg-luokasta. Siinä oli vahvempi ilmatorjunta-aseistus, muttei vahvennettua pääaseistusta. Pääaseistus oli kuitenkin asennettu tehokkaammin, sillä tykin numero 2 sijaintia oli muutettu niin, että se kykeni ampumaan tykin numero kolme yli.
Circuit de la Sarthe
Historia
Le Mansin uuden rengastien myötä Tertre Rouge -mutka profiloitiin uudelleen vuonna 1979, joka muutti sen suorakulmaisesta nopeammaksi, mutta monimutkaisemmaksi kahden kärjen mutkaksi. Tämän myötä toinen Dunlop-silta purettiin ja puut mutkan sisäpuolella kaadettiin. Vuonna 1986 vastaavia muutoksia vaadittiin Mulsannen mutkaan koska paikallishallinto rakensi liikenneympyrän vähentämään onnettomuuksia, jolloin kilpareitti ohjattiin uudelleen. Seuraavat muutokset tehtiin FIM:n pyynnöstä, joka oli huolissaan moottoripyörien nopeudesta Dunlop-siltaa lähestyttäessä Bugatti-radalla. Uusi šikaani lisättiin vuonna 1987 hidastamaan nopeuksia sekä Bugatti- että La Sarthe -radoilla.
Orimattilan seurakunta
Orimattilan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja tämän Päijät-Hämeen rovastikuntaan. Seurakunta toimii Orimattilan kaupungin alueella. Vuonna 2011 Artjärven seurakunta liitettiin kappeliseurakuntana osaksi Orimattilan seurakuntaa.
Circuit de la Sarthe
Historia
FIA:n vaatimuksesta Hunaudièresin suoralla tehtiin muutoksia ja kaksi šikaania lisättiin vuonna 1990. Tämä oli seurausta FIA:n direktiivistä rajoittaa suorien maksimipituuksia: 11. kesäkuuta 1988 suoralla saavutettiin yli 400 km/h nopeus. Vuonna 1990 radalle tehtiin myös uusi varikolle sisääntulo, joka alkoi Ford-šikaanista ja kulki radan vierellä ja sisälsi oman tupla-šikaanin. Sisäänkäynti oli valmistelua uusille varikkorakennuksille kauemmaksi kilparadasta. Myös varikkosuoraa voitiin hieman leventää muutoksen myötä.
Apollo 9
Avaruuskävely
Schweickart ja Scott suorittivat lennolla avaruuskävelyn (EVA – extra-vehicular activity).
Miehistö testasi kuumoduulia ja suorittivat irrottamis- ja telakoitumiskokeita Maata kiertävällä radalla. Schweickart testasi lennolla uutta Apollo-avaruuspukua, ensimmäistä jossa oli oma elintoimintoja ylläpitävä järjestelmä, joka teki siitä avaruusaluksesta riippumattoman.
Orimattilan seurakunta
Toimintapaikat
Orimattilan keskustaajamassa sijaitsevat seurakuntakoti, vanha pappila ja muita seurakunnan toimintaan liittyviä tiloja. Heinämaalla on rukoushuone. Mallusjoella on seurakunnan leirikeskus lähinnä rippikoululeirien järjestämistä varten, minkä yhteydessä on myös hirsinen entisestä viljamakasiinista tehty Leirikirkko.
Circuit de la Sarthe
Historia
Vuonna 1997 Dunlop-šikaaniin tehtiin pieni muutos, joka salli suuremman ulosajoalueen. Vuonna 2001 kuuluisa Mulsannen töyssy tasoitettiin, jotta autot eivät nouse siitä ilmaan. Vuonna 2002 radalle tehtiin radikaalimpi muutos, kun alue Dunlop-sillan ja Esses-mutkien välillä muutettiin, jolloin alamäessä oleva suora korvattiin nopeilla mutkilla, joka mahdollisti paremman reitin La Chapelle -mutkaan Bugatti-radalla. Vuonna 2006 Dunlop-mutkaa ja šikaania profiloitiin uudelleen suuremmalle ulosajoalueelle. Varikon ulostuloa muokattiin ja varikkorakennuksia laajennettiin lisäämään tallien määrää 56:lle autolle.
Vuonna 2007 Tertre Rouge -mutkaa muutettiin jälleen suurempaa ulosajoaluetta varten ja samalla sulavampi reitti Mulsannen suoralle. Allan Simonsenin vuoden 2013 onnettomuudesta johtuen radan törmäyssuojiin tehtiin muutoksia. Vuonna 2016 uusi osuus yleistä tietä mahdollisti Indianapolis- ja Arnage-mutkien ohittamisen turvallisuussyistä ja tämä osuus radasta voitiin rajata yksinomaan kilpailukäyttöön. Vuoden 2017 kilpailun jälkeen radan turvallisuutta parannettiin ja samalla rata lyheni kolme metriä.
Circuit de la Sarthe
Circuit de la Sarthe tunnetaan parhaiten siellä vuosittain järjestettävästä Le Mansin 24 tunnin ajosta. Rata sisältää yleisiä teitä, jotka ovat normaalikäytössä ympäri vuoden. Rata on nykyisin 13,626 kilometriä pitkä, ollen näin yksi maailman pisimpiä käytössä olevia moottoriratoja. Radan pisin suora (Mulsanne Straight, Les Hunaudières) oli noin 6 kilometrin mittainen, kunnes siihen lisättiin kaksi šikaania vuoden 1990 kilpailuun. Suoralla saavutettiin yli 400 km/h nopeus vuonna 1988.
Tertre Rouge on kuuluisa mutka, joka yhdistää moottoriradan Mulsannen suoraan. Mutkan historia juontaa vuoteen 1932, jolloin maa-aluetta ostettiin silloisen varikkosuoran ja Mulsannen suoran yhdistämiseen.
Rataennätykset
Vuonna 1923, jolloin ensimmäinen Le Mansin 24 tunnin kilpailu järjestettiin, Frank Clement ajoi Bentleyllä kierrosennätykseksi 9.39 keskinopeuden ollessa 107 km/h. Vuonna 1930 kierrosennätys putosi alle 7 minuutin. Ennen sotaa vuonna 1939 rataennätyksen 5.12 ajoi Robert Mazaud. Rataa on muutettu useita kertoja ja myös sääntöihin on tehty muutoksia kuten prototyyppiluokan moottoritilavuuden rajoittamiseen. Viimeisen LMP1-luokan ennätyksen 3.17.297 ajoi Mike Conway ja keskinopeus oli hieman alle 250 km/h.
The Charlatans
The Charlatans on englantilainen indie rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1989. Kaikki yhtyeen 11 studioalbumia ovat päässeet Top 40:een Britannian albumilistalla, joista kolme on ollut listaykkösiä. Yhtye on myös ansainnut 17 singleä Top 30:een Britannian singlelistalla, joista neljä oli Top 10 hittiä.
Malakan niemimaa
thumb|Malakan niemimaan sijainti kartalla. Malakan niemimaa (malaijiksi Semenanjung Tanah Melayu, thaiksi คาบสมุทรมลาย) on pitkulainen, kapea niemimaa Kaakkois-Aasiassa. Pinta-alaltaan se on noin 181 300 km². Alueella on matalia rannikkoalankoja ja runsaasti jokia. Kasvillisuus on trooppista ja rehevää. Niemimaa on yksi maailman suurimmista tinan ja kumin tuotantoalueista. Valtiollisesti niemimaa on jaettu Malesian (etelä), Thaimaan (koillinen) ja Myanmarin (luode) kesken. Singapore sijaitsee saarella niemimaan kärjessä.
Tenzing Norgay
thumb|Tenzing Norgay thumb|200px|Tenzing Norgayn patsas, jonka mallina oli Hillaryn ottama kuva Mount Everestin huipulla Tenzing Norgay (, Tendzin Norgyé; syntyään Namgyal Wangdi; 15. toukokuuta 1914 – 9. toukokuuta 1986) oli nepalilainen šerpa, joka oli uusiseelantilaisen Sir Edmund Hillaryn parina heidän kiivetessään tiettävästi ensimmäisinä ihmisinä maailman korkeimman vuoren Mount Everestin huipulle 29. toukokuuta 1953.
Malakan niemimaa
Historia
100-luvulta 1200-luvulle niemaan ihmisiin oli vaikutusta pohjoisessa sijainneilla kuningaskunnilla, joissa vallitsivat sekä hindulaisuus että buddhalaisuus. Noihin aikoihin Pattanin alueella, nykyisellä Thaimaan ja Malesian rajaseudulla, oli Hindulaisbuddhalainen kuningaskunta. Noin 1200-1400-luvuilla Malakan niemimaan alueelle tuli islamin uskonto. Malaijan niemimaan perinnölliset kuningaskunnat joutuivat 1700-luvulta alkaen brittien alaisuuteen. Lisäksi niemimaalla oli useita alueita, niin sanotut Salmisiirtokunnat, jotka olivat suoraan Britannian kruunun alaisia siirtomaita. Näitä olivat Malakka, Dinding, Penang ja Singapore.
Tenzing Norgay
Yleisesti ollaan sitä mieltä, että ilman Tenzingin panosta ei Everestin valloitus olisi onnistunut, sillä Tenzing oli kokenut ammattiopas, jonka tuki Hillarylle oli korvaamaton. Tämän Hillary rehdisti myönsikin, sillä hän halusi jakaa maineen ja kunnian aina kumppaninsa kanssa. Aluksi Hillary kertoi miesten nousseen huipulle "lähes samaan aikaan", mutta myöhemmin muistelmissaan niin Tenzing kuin Hillarykin kirjoittivat Hillaryn nousseen huipulle ensin ja Tenzingin viisi–kuusi askelta hänen jäljessään. Hillary otti huipulla kuuluisan kuvan Tenzingistä, mutta Hillarysta ei ole kuvaa, koska Tenzing ei osannut käyttää kameraa Hillaryn noustessa huipulle.
Malakan niemimaa
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen niemimaalle muodostettiin brittiläinen kruununsiirtomaa Malayan Union. Siitä tuli myöhemmin Malaijan liittovaltio, joka itsenäistyi 1957. Vuonna 1963 siihen liitettiin Singapore, Sabah ja Sarawak, jolloin muodostui Malesia. Singapore erosi siitä 1965.
Tenzing Norgay
Everestin valloituksen jälkeen Tenzing työskenteli Darjeelingissa Intiassa käytännön koulutuksen johtajana Himalayan Mountaineering Institutessa.
Malakan niemimaa
Luonto
Malakan niemimaalla esiintyviä apinalajeja ovat lari, hidaslori, silmälasilanguri, siamanki ja saparomakaki, jotka ovat kaikki uhaalaisia. Malakan niemimaalla elää myös marmorikissa, joka on IUCN:n listalla luokiteltu silmällä pidettäväksi.
Crusade (albumi)
Crusade on vuonna 1987 julkaistu suomalaisen QQ Blue -yhtyeen ainoa studioalbumi. Finnlevy julkaisi albumin vinyylinä ja kasettina sen alkuperäisenä ilmestysvuonna, eikä albumista ole otettu uusintapainosta.
Bank of America Corporate Center
Bank of America Corporate Center on 60-kerroksinen pilvenpiirtäjä Charlotten kaupungissa Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa. Se yltää 265 metrin korkeuteen ja se on rakennettu vuosina 1989–1992. Pilvenpiirtäjän suunnittelusta ovat vastanneet César Pelli ja arkkitehtitoimisto HSK Architects. Pilvenpiirtäjässä toimii Bank of American pääkonttori.
Renaissance Tower
thumb|Renaissance Tower Dallasissa. Renaissance Tower on 56-kerroksinen pilvenpiirtäjä Dallasin kaupungissa Texasissa, Yhdysvalloissa. Se on valmistunut vuonna 1974 ja sen suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto Hellmuth, Obata & Kassabaum. Rakennusta uudistettiin vuonna 1986 arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings & Merrillin suunnitelmien mukaisesti. Pilvenpiirtäjä yltää 270 metrin korkeuteen.
Luettelo pikkuplaneetoista: 159001–160000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 159001:stä ja päättyen 160000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Maytansiini
Maytansiini (C34H46N3ClO10) on heterosyklinen ansamysiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteen biologinen aktiivisuus on herättänyt kiinnostusta ja yhdistettä on tutkittu syöpälääkkeenä. Maytansiinin johdannaisia kutsutaan maytansinoideiksi.
Esiintyminen ja ominaisuudet
Maytansiini eristettiin ensimmäisen kerran kelasteihin kuuluvasta kasvista Maytenus ovatus. Tämän jälkeen sitä on eristetty myös eräistä muista kelastien suvun kasveista ja suvun Putterlickia kasveista. Yhdistettä esiintyy näissä kasveissa muun muassa kuoressa. Maytansiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -145