cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktor Orbán
Ensimmäinen pääministerikausi 1998–2002
Kaksi Orbánin hallituksen ministeriä erosi yhdysvaltalaisen Lockheed-yhtiön hävittäjäkauppoihin liittyneen lahjonnan vuoksi. Taloudessa inflaatio putosi vuoden 1998 15 prosentista kymmeneen vuonna 1999 ja vain 9,5 prosenttiin vuonna 2000 ja lopulta seitsemään prosenttiin keskuspankin tiukan rahapolitiikan ansiosta. Työttömyys väheni yhdeksästä kuuteen prosenttiin ja reaalipalkat kasvoivat neljässä vuodessa 17 prosenttia. Kaikkiaan Unkarin talous oli Keski-Euroopan parhaimmin kehittyviä.
Fidesz erosi vuonna 2000 Liberal Internationalista ja liittyi konservatiivipuolueiden ja kristillisdemokraattien Euroopan kansanpuolueeseen (EPP). Vuoden 2001 kuluessa paljastui lukuisia poliittisia skandaaleja, jotka johtivat hallituskoalition hajoamiseen. Hallitusta arvosteltiin myös poliittisesta vaikuttamisesta mediaan.
Oppositiojohtajana 2002–2010
Vuoden 2002 vaalikamppailusta tuli kovin vuosikymmeneen, ja se jakoi maan kahtia. Orbánin koalitio hävisi MSZP-sosialistipuolueelle, joka liittoutui liberaalien kanssa. Pienviljelijöiden puolue ja äärioikeistolainen MIÉP (‘Unkarin oikeuden ja elämän puolue’) menettivät kaikki paikkansa. Äänestysvilkkaus oli ennätykselliset 73,5 %. ETYJ arvosteli valtion mediaa Fideszin puolelle asettumisesta.
Orbán oli vuodet 2002–2010 opposition johtajana. Vuoden 2006 vaaleissa hän ei onnistunut saamaan voittoa, mikä asetti jatkon puoluejohtajana harkinnan alle.
Toukokuussa 2009 Orbán sanoi naapurimaista valittavien unkarilaisten edustajien edustavan Unkarin kansakuntaa Brysselissä. Orbánin kommenttien mukaan kansalaisuus ei ole tulevaisuudessa niin tärkeää kuin kansallisuus.
Pääministerinä 2010–
Vuoden 2010 vaaleissa Fidesz sai murskavoiton, ja näin Orbánista tuli uudelleen pääministeri. Puolueen saavuttamalla 2/3:n enemmistöllä se kykeni muuttamaan yksin maan perustuslakia.
Uusi hallitus aloitti työskentelyn heti ennen varsinaista virkaanastumistaan ja toi parlamentille lain, joka myönsi kaksoiskansalaisuuden Unkarin naapurimaiden unkarilaisvähemmistölle.
Vuoden 2011 alussa, Unkarin EU-puheenjohtajuuden alkaessa, tuli voimaan uusi tiukka medialaki, joka antoi viestintävirastolle ja medianeuvostolle oikeuden valvoa sanomalehtiä ja sähköistä mediaa sekä asettaa rajoituksia ja rangaista loukkaavaksi katsotusta sisällöstä ja poliittisen tasapuolisuuden puutteesta. Lakia arvostelivat oppositio, ETYJ, Amnesty International ja riippumaton media sekä monet ulkomaat.
Hallitus jätti huomiotta Euroopan komission vaatimukset budjettialijäämätavoitteista ja ryhtyi toimiin talouskriisiä vastaan kansallistamalla maan yksityisen eläkerahaston sekä laskemalla keskuspankin johtajien palkkoja.
Vaalivoittonsa ja superenemmistönsä Fidesz on uusinut vuosien 2014 ja 2018 vaaleissa, ja Orbánin asema pääministerinä näyttää vankkumattoman lujalta. Molemmissa viime vaaleissa Fideszin ja sen koalitiokumppanin, kristillisdemokraattisen KDNP-puolueen vaaliliittoa on äänestänyt noin puolet äänestäjistä. Vaalimatematiikka ja vaalipiirijako ovat antaneet Fidesz-KDNP:lle kahden kolmasosan enemmistön parlamenttiin.
Orbánin kaudella juutalaisvastaisuuteen on Unkarissa otettu nollatoleranssi, ja Orbán on myös lähentänyt maansa suhteita Israeliin.
Maaliskuussa 2020 parlamentti antoi koronaviruspandemian johdosta Orbánille määräämättömäksi ajaksi poikkeusvaltuudet johtaa maata asetuksilla.
Arvostelua ja syytöksiä
Orbánin vastustajat ovat syyttäneet Orbánia nationalistiksi ja populistiksi, mutta hänen kannattajansa pitävät häntä isänmaanystävänä.
Muissa EU-maissa Orbán on joutunut ankaran arvostelun kohteeksi demokratiaa jäytävien uudistusten vuoksi; Orbánin lähes yksinvaltaisen johtoaseman vuoksi Unkarin poliittisten kehitysten kritiikki kohdistuu usein nimenomaisesti häneen, oli kohteena sitten uusi perustuslaki, jonka katsotaan olevan EU-sääntöjen vastainen, tai ihmisoikeusjärjestöjen tai riippumattoman median hätyyttäminen. Orbánin itsestäänselvä johtoasema puolueessaan ja hallituksessaan ja hänen kiihkeä suosionsa omien kannattajien keskuudessa ovat opposition mielestä huolestuttava merkki henkilökultista, jota toisinaan verrataan sosialisminaikaisten johtajien, Mátyás Rákosin tai János Kádárin yksinvaltiuteen. Taitavasti sekä kansanmiehenä että kansanjohtajana esiintyvän Orbánin ympärille onkin rakennettu tai rakentunut samantapaisia kultti-ilmiöitä kuin sankariurheilijoiden tai historian merkkihenkilöiden. Etenkin vuoden 2019 EU-vaalien yhteydessä Orbán on yhä selvemmin pyrkinyt profiloitumaan myös kansainvälisesti Euroopan uuden "kansallismielisen", maahanmuuttovastaisen opposition johtohahmona, ja lähentyminen oikeistopopulisteihin on johtanut siihen, että EPP puolestaan jäädytti Fidesz-puolueen jäsenyyden.
Orbániin ja hänen lähipiiriinsä on kohdistettu myös ankaria korruptiosyytöksiä. Oppositiopuolue Együttin vuonna 2016 julkistamien laskelmien mukaan Orbán on itse asiassa, jos lasketaan hänen perheenjäsentensä ja bulvaanien – ennen muuta hänen naapurinsa, entisen kaasuasentajan ja nykyisen suurliikemiehen Lőrinc Mészárosin – hallussa oleva omaisuus, Unkarin rikkain mies; tämän arvion mukaan hänen omaisuutensa olisi arvoltaan 205 miljardia forinttia. Orbánin ja hänen perheensä rikastumista on selvitellyt tutkiva journalisti Krisztina Ferenczi, joka on julkaissut aiheesta kaksi kirjaa (2006 ja 2014); Ferenczin mukaan Orbán perheineen ja lähimpine ystäväpiireineen on vuosien mittaan määrätietoisesti ja johdonmukaisesti kehittänyt järjestelmän, jonka päämääränä on omaisuuden kartuttaminen. Orbánin lähipiiristä on korruptiouutisissa ollut esillä Lőrinc Mészárosin lisäksi erityisesti Orbánin Ráhel-tyttären puoliso István Tiborcz, jonka aiemmin omistama katuvalaistusyhtiö Elios joutui EU:n petoksentorjuntavirasto OLAFin selvitysten kohteeksi väärinkäytös- ja korruptioepäilyjen vuoksi. Helmikuussa 2019 Unkarin hallituksen kerrottiin luopuvan Elioksen kohutun katuvalaistusprojektin EU-tuista, mikä opposition edustajien mielestä merkitsee epäsuoraa väärinkäytöksen tunnustamista.
Jotkut Unkarin juutalaiset näkevät Orbánin kampanjassa yhdysvaltalaismiljardööri George Sorosia vastaan juutalaisvastaisuutta.
Unkarin oppositio vastusti Orbánin maaliskuussa 2020 parlamentilta saamia poikkeusvaltuuksia siksi, koska niillä ei ole määräaikaa, vaan Orbánin hallitus saa itse päättää niiden kestosta.
Orbánin voittamia vaaleja on arvosteltu: vaikka varsinaista vaalitulosten manipulointia ei ole pystytty osoittamaan, naapurimaiden etnisten unkarilaisten kirjeäänestysmahdollisuuden on epäilty mahdollistavan väärinkäytöksiä, ja erityisesti vaalikampanjoinnissa Fideszin asema on ollut suhteettoman vahva, koska hallituksen kontrollissa on suuri osa perinteistä mediaa. Vaalien jälkeen mediassa on liikkunut tietoja äänten ostamisesta, painostuksesta ja pelottelusta esimerkiksi pienten paikkakuntien köyhien äänestäjien osalta.
Uusimman vaalivoittonsa jälkeen huhtikuussa 2022 Orban kutsui Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyiä, Brysselin byrokraatteja ja kansainvälistä valtamediaa vastustajikseen sen jälkeen, kun nämä olivat toistuvasti arvostelleet häntä. Vaikka Orban oli tuominnut Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan ja ottanut maahan puoli miljoonaa ukrainalaista pakolaista, hän ei ollut sallinut aseiden vientiä Ukrainaan Unkarin kautta.
Yksityiselämä
Orbán on naimisissa juristi Anikó Lévain kanssa. Heillä on viisi lasta: Ráhel, Gáspár, Sára, Róza ja Flóra.
Orbán tunnetaan jalkapallon harrastajana. Hänen kotikylässään Felcsútissa toimii hänen perustamansa, jalkapallolegenda Ferenc Puskásin mukaan nimetty jalkapalloakatemia.
Törnin–Männistön asekätkö
thumb|250px|Törnin - Männistön asekätkön muistotaulu itse kätköpaikassa. thumb|250px|Törnin–Männistön asekätkön muistotaulu. Törnin–Männistön asekätkö on kallionkolo Joensuun kaupungissa, entisessä Enon kunnassa Eno–Ahveninen–Kelvä-tien (seututie 518, kantatie 73:n oikotie) varrella; se on merkitty tien varrella olevalla nähtävyys-liikennemerkillä. Asekätkö ei liity jatkosodan jälkeiseen Päämajan upseerien organisoimaan asekätkentään.
Joulu
pienoiskuva|upright|Nykyisenlainen joulupuu eli joulukuusi alkoi yleistyä [[Suomi|Suomessa 1800-luvulla. ]] Joulu on vuosittainen joulukuun loppuun sijoittuva juhla. Se on vanha ja yleinen juhla eri puolilla maailmaa. Kristityt viettävät joulua Jeesuksen syntymän muistoksi. Useimmissa maissa joulupukin hahmo, joululahjat ja yhdessäolo ovat keskeinen osa joulua. Suomalaisia ja suomalaisten omaksumia jouluperinteitä ovat esimerkiksi saunominen, haudoilla käynti, joulukinkku, lanttu- porkkana- ja perunalaatikko sekä rosolli, joulukuusi, joulukirkko ja joulumusiikki. Joulun vietto alkaa Suomessa jo jouluaattona (24. joulukuuta), mutta joulukuun 25. päivä on kuitenkin varsinainen joulupäivä.
Törnin–Männistön asekätkö
Mannerheim-ristin ritari, kapteeni Lauri Törni ja hänen komppaniansa asealiupseeri, alikersantti Arvo Männistö kätkivät lokakuussa 1944 Lieksan ja Joensuun välillä olevan tien varressa olleeseen kallionhalkeamaan erän aseita ja ammuksia siltä varalta, että Suomi olisi miehitetty Moskovan välirauhan solmimisen jälkeen.
Joulu
Joulun ajankohta on muinaisen roomalaisen kalenterin talvipäivänseisauksen päivämäärä. Suomessa joulua vietettiin ennen Tuomaan päivästä Nuutin päivään.
Törnin–Männistön asekätkö
Kätketyt aseet ja tarvikkeet olivat:
Joulu
Suomen kielen sanat joulu ja juhla ovat ruotsalaisia tai skandinaavisia lainasanoja. Sana joulu tulee alun perin ennen kristinuskoa vietetyn talvipäivänseisauksen juhlan muinaisgermaanisesta yule-nimestä. Joulussa ovat yhdistyneet kristillinen juhla, muinainen roomalainen saturnalia-juhla, Euroopan pohjoisten kansojen maatalousvuoden päättäjäisjuhla yule sekä vanhaan vuodenvaihteeseen sijoittuva syysjuhla kekri. Joulu syrjäytti Suomessa kekrin vuoden pääjuhlana viimeistään yleisen oppivelvollisuuden astuttua voimaan 1920-luvulla, koska joulua vietettiin kouluissa mutta kekriä ei.
Nimen alkuperä
Suomen kielen sana joulu ei ole alkuperältään kristillinen ilmaus. Se on rautakautinen lainasana muinaisskandinaavisista kielistä noin 500–650-luvuilta ja samaa perua kuin norjan, tanskan ja ruotsin kielen jul ja viron jõulud. Muinaispohjoismainen sana joululle oli jól, mikä on käytössä vielä islannissa. Joidenkin kielentutkijoiden mukaan se tarkoitti käännöstä tai uudelleensyntymistä. Alun perin sana joulu on tarkoittanut keskitalven pakanallista juhlaa, ja sen kanssa samaa kantaa on jo aiemmin germaanisista kielistä tullut sana juhla. Nykyään sanalla viitataan useimmiten kristilliseen juhlaan.
Törnin–Männistön asekätkö
Presidentin pikakivääri
Männistö kertoi arvelevansa aseiden joukossa olevan myös tasavallan presidentti Mauno Koiviston pikakivääri. Aseen perästä löytyikin alun perin valkoinen ja siniraitainen nenäliina, jonka perusteella sotavuosina Törnin alaisena palvellut tasavallan presidentti Mauno Koivisto tunnisti aseen: nenäliina oli hänen ja hän itse oli käyttänyt tätä asetta sotatoimien aikana. Liina oli jo Koiviston sitä viimeksi käyttäessään niin pehmeäksi kulunut, että se sopi hyvin aseen ulkoiseen puhdistukseen. Ase on nähtävillä Sotamuseossa yhdessä nenäliinasta tehdyn piirroksen kanssa.
Kätköpaikan tiehaara merkittiin nähtävyyskilvellä, kallionkolo erillisellä nimikilvellä ja lähelle sijoitettiin koko asekätkentäprosessia ja tätä erillistapausta käsittelevä muistotaulu.
Joulu
Nimen alkuperä
Katolinen kirkko käyttää joulusta latinalaista nimitystä Dies Natalis Domini, joka tarkoittaa Herran syntymäpäivää. Siitä ovat peräisin italian sana Natale, portugalin Natal ja espanjan Navidad. . Myös ranskan joulua tarkoittava sana Noël on mahdollisesti samaa alkuperää, joskin sen on myös arveltu johtuvan ”hyvää uutista” tarkoittavasta sanasta novel.
Historia
Monet kansat ovat vanhoista ajoista viettäneet vuotuista juhlaa talvipäivänseisauksen aikoihin. Muinaisten germaanien talvijuhla tunnetaan nykyisin sen englanninkielisellä nimityksellä yule. Kuukalenterin vuoksi yulen paikka vaihteli joulukuun alusta tammikuun alkuun. Kristinuskon leviämisen myötä yule yhdistettiin kristilliseen jouluun.
Saturnalia-juhla
Moni suomalainen jouluperinne kuten juhlarauhan julistaminen,  hyvä tahto, lahjojen antaminen, köyhille jakaminen, kynttilöiden polttaminen, havukoristeet, punaiseen ja hiippalakkeihin pukeutuminen sekä kinkun syönti, on saanut alkunsa antiikin Rooman Saturnalia-juhlasta. Alun perin keskikesään sijoittunut maanviljelyksen ja ajan jumalan kunniaksi vietetty juhla siirrettiin myöhemmin vuoden loppuun ja yhdistettiin talvipäivän seisauksen juhlaan. Yksipäiväisestä juhlasta kehittyi lopulta yhdeksän päivän mittainen juhlakausi. Se huipentui 25. joulukuuta vietettävään auringonjumalan uudelleensyntymäjuhlaan, jolloin annettiin lahjoiksi esimerkiksi pieniä saviveistoksia, rahaa, vaatteita, hajuvesiä, kirjoja, makeisia, leivonnaisia, astioita, ja koriste-esineitä. Saturnalia-juhlassa harrastettiin myös esimerkiksi kepposten tekoa ja uhkapelaamista.
Jeesuksen syntymäpäivä
pienoiskuva|[[Jouluseimi on etenkin Keski-Euroopassa yksi suosituimmista joulukoristeista.]]
Jeesuksen syntymä on sijoitettu joulupäivälle, ja kolmasosa maailman väestöstä viettää joulua Jeesuksen syntymäjuhlana.
Raamatussa Jeesuksen syntymästä kerrotaan sekä Matteuksen että Luukkaan evankeliumeissa, mutta kummassakaan ei sanota, mihin aikaan vuodesta se tapahtui.
Yksinkertaisin selitys Jeesuksen syntymän ajoitukselle on, että 25. joulukuuta on roomalaisen juliaanisen kalenterin talvipäivänseisauksen alkuperäinen ajankohta. On myös esitetty, että juhlapäivä olisi sijoitettu kyseiseen ajankohtaan sen vuoksi, että samana päivänä oli ennestään vietetty Voittamattoman auringon (Sol Invictus) päivää. Erään teorian mukaan asia olisi kuitenkin ollut päinvastoin: kristityt olisivat viettäneet sanottuna päivänä Jeesuksen syntymäjuhlaa jo ennen kuin keisari Aurelianus, mahdollisesti vastavetona kristityille, määräsi saman päivän Voittamattoman auringon päiväksi.
Paavi Pyhä Julius I vakiinnutti joulukuun 25. päivän Jeesuksen syntymäpäiväksi vuonna 345. Varhaisin tunnettu maininta joulun vietosta 25. joulukuuta on vuonna 354 laaditussa roomalaisessa kalenterista. Jo aikaisemmin kristityt olivat viettäneet 6. tammikuuta epifania-juhlaa eli nykyistä loppiaista Jeesuksen kasteen muistopäivänä, minkä oli uskottu tapahtuneen hänen 30. syntymäpäivänään.
Gregoriaaninen kalenteri
pienoiskuva|[[Giorgione, Paimenten kunnioitus, noin 1500–1510.]] 1500-luvulla paavi Gregorius XIII määräsi otettavaksi parannetun, gregoriaanisen kalenterin hyppäämällä lokakuun 15. päivästä 1582 lokakuun 25. päivään. Uudistus tuli ensin käyttöön vain katolisessa kirkossa, mutta myöhemmin se on otettu käyttöön muuallakin. Monissa ortodoksisissa kirkoissa juhlapäivien ajankohta määräytyy yhä juliaanisen kalenterin mukaan, vaikka ne toimivatkin maissa, joissa gregoriaaninen kalenteri on muutoin käytössä. Ero on nykyään 13 päivää. Tästä syystä esimerkiksi Venäjällä joulu on 7. tammikuuta, jolloin juliaanisen kalenterin mukaan on 25. joulukuuta. Suomen ortodoksinen kirkko viettää kuitenkin joulua samaan aikaan kuin läntiset kirkkokunnat. Egyptin koptilainen kirkko käyttää omaa koptilaista kalenteria ja viettää joulua sen mukaisesti koiak-kuun 29. päivänä, joka vastaa joulukuun 25. päivää juliaanisen ja nykyisin tammikuun 7. päivää gregoriaanisen kalenterin mukaan.
Pyhäpäivät
Varsinainen joulupäivä eli ensimmäinen joulupäivä on 25. joulukuuta. Sitä seuraa 26. joulukuuta tapaninpäivä (toinen joulupäivä), pyhän Stefanoksen muistopäivä. Nämä molemmat ovat useimmissa Euroopan maissa virallisia pyhäpäiviä. Joulupäivää edeltävä jouluaatto, 24. joulukuuta, ei virallisesti ole pyhäpäivä, mutta se ja varsinkin sen ilta on käytännössä muodostunut jouluajan tärkeimmäksi juhlapäiväksi, ja nykyisin myös se on useimmilla työpaikoilla palkallinen vapaapäivä. Muista juhlapäivistä poiketen myös julkinen liikenne loppuu Suomessa lähes kokonaan iltapäivällä jouluaattona.
Ennen vuotta 1774 vietettiin Suomessa pyhäpäivinä myös kolmatta joulupäivää eli apostoli Johanneksen päivää 27. joulukuuta sekä neljättä joulupäivää eli viattomien lasten päivää 28. joulukuuta. Kuningas Kustaa III kuitenkin vähensi ne kahteen, koska aatelisten ja porvarien mielestä pitkät pyhät laiskistivat palkollisia liikaa. Kolmatta ja neljättä joulupäivää on nimitetty myös pikkupyhiksi tai arkipyhiksi.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokous päätti vuonna 1999 ottaa apostoli Johanneksen päivän takaisin juhlapyhäksi vuodesta 2000 alkaen. Sitä vietetään, kun se osuu sunnuntaille – näin oli ensi kertaa vuonna 2009. Päivän nimi on uusissa kalentereissa muodossa ”Apostoli Johanneksen päivä”. Sitä on aiemmin nimitetty Johannes Evankelistan päiväksi, koska perinteisesti on ajateltu että apostoli ja evankelista ovat sama henkilö.
Laajemmassa mielessä jouluajan on yleensä katsottu jatkuvan loppiaiseen saakka. Suomalaisessa kansanperinteessä jouluajan on usein katsottu alkavan Tuomaan päivästä 21. joulukuuta ja jatkuvan Nuutin päivään saakka 13. tammikuuta. Tätä heijastavat monet lorut, kuten Hyvä Tuomas joulun tuopi, paha Nuutti pois sen viepi.
Joulu islamissa
Vaikka Jeesuksen syntymäpäivän viettäminen kuulukin vain kristinuskoon, Koraanista löytyy jouluun liittyviä viitteitä näiden uskontojen yhteisen taustan takia. Koraanissa esimerkiksi Marian suura kertoo Jeesuksen syntymästä. Voiman suurassa on nähty kuvaus jouluyöstä, jolloin Jeesuslapsi laskeutuu taivaasta maan pinnalle.
Joulukoristeet
Nykyisin joulun väri on punainen. Myös vihreä, kulta, valkoinen ja hopea yhdistetään jouluun. Yleisiä joulukoristeita ovat esimerkiksi Suomessa kuusenoksat, joulukuusi, joulukranssit, olkipukit, omenat, kynttilät, joulun pöytäliinat, joulukukat, ulkosoihdut, jäälyhdyt ja lyhteet.
Joulumusiikki
Joulun aikaan esitetään tai kuunnellaan joululauluja. Niiden lisäksi joulumusiikkia ovat esimerkiksi monet taidemusiikin teokset kuten J. S. Bachin Jouluoratorio ja Pjotr Tšaikovskin baletti Pähkinänsärkijä.
Juhlinta Suomessa
pienoiskuva|upright|Ruotsalaisen kuvittajan [[John Bauerin Joulupukki-teoksessa vuodelta 1912 tonttu ratsastaa lahjasäkkeineen joulupukin selässä.]] pienoiskuva|[[Tampereen Vanha kirkko jouluasussa. Kuva vuodelta 2006.]] Suomalaisen joulun ulkoisiin ihanteisiin liittyvät runsaat jouluruuat, omatekoiset joulukoristeet ja joulusauna.
Suomessa jouluun on liitetty paljon marraskuun ensimmäiseen päivään vakiintuneen vuoden päätös- ja pääjuhlan kekrin (myös keyri, köyry tai köyri). Esimerkiksi vainajien muistaminen, saunominen ja ylenpalttinen syöminen kuuluivat kekrin perinteisiin. Pohjoismainen joulupukkiperinne on nuutti- ja kekripukkiperinteiden jatkumoa. Kyseessä oli ihminen, joka pukeutui hedelmällisyysriitin hahmoksi, pukiksi. Hän laittoi pukin sarvet päähän muuttuakseen šamanistisen perinteen mukaan pukin kaltaiseksi. Asuun kuuluivat myös tuohesta tehty naamari ja nurin käännetty lammasnahkaturkki. Kekrikulkueessa saattoi olla myös kaksi karhuntaljan alla kulkevaa ihmistä, joilla oli kauhat sarvina, kirves kuonona ja pitkä varsiluuta häntänä.
Pikkulintujen ruokkiminen jouluna on vanha tapa ja kuuluu talonpoikaiskulttuurin viljelytaikuuteen. Joulun ohra- tai kauralyhteen tarkoitus oli saada linnut jättämään kesällä viljan rauhaan. Muinaissuomalaiset mahdollisesti ajattelivat, että kuolleet eli sielulinnut olivat elävien kanssa mukana keskitalven juhlassa. Siihen on voinut myös liittyä uskomus, että linnut tuovat talolle onnea. Ruotsissa kirkko vastusti tapaa ja se oli Suomessakin katoamassa, kunnes eräät lehdet ja hyväntekeväisyysjärjestöt elvyttivät sen. Luontoa säästääkseen jotkut voivat joulukuusen hankkimisen sijasta valita pihalta tai lähimetsästä puun ja koristella sen talven eläimille. Oksille ripustetaan talipalloja.
Perinteisiä joulukoristeita ovat himmeli ja olkipukki. Oljesta tehdyt koristeet tulevat kekristä, sadonkorjuun juhlasta. Joulukalenterit tulivat Suomeen toisen maailmansodan jälkeen.
Ennen lahjojen jakoa käydään usein hautausmaalla sytyttämässä kynttilöitä sukuhaudoille. Tapa alkoi Suomessa 1900-luvulla ja yleistyi talvisodan jälkeen sankarihaudoilla ja pian muillakin. Kaikki protestanttiset kirkot eivät hyväksy haudoilla käyntiä tavan pakanallisen alkuperän vuoksi. Kekrin kuuluneet vainajien hyvittely- ja kestitystavat siirtyivät jouluun. Nykyisin kynttilöitä voidaan sytyttää yhteisenä kokemuksena vainajien muiston kunnioittamiseksi.
Kristillistä sanomaa arvostavissa perheissä voidaan lukea ennen ateriaa jouluevankeliumi. Tapa yleistyi 1800-luvun lopulla herätysliikkeiden vaikutuksesta. Jouluaamun hyvin aikainen joulukirkko kuuluu protestanttiseen perinteeseen. Kirkossa kuullaan jouluevankeliumi ja veisataan Lutherin virsi 21 ”Enkeli taivaan”. Aikaisemmin luterilainen kirkko suhtautui joulukirkkoon ankarasti: jos ei ollut kirkossa, sai vuosittaisilla kinkereillä julkiset nuhteet.
Clem Burke
Clement "Clem" Burke (s. 24. marraskuuta 1955 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Burke on ollut rumpalina muun muassa yhtyeissä Blondie, Ramones, Eurythmics, The Plimsouls, Dramarama ja The Romantics. Hän on soittanut myös Bob Dylanin, Pete Townshendin ja Nancy Sinatran taustayhtyeissä.
Joulu
Juhlinta Suomessa
Jouluaattona on myös tapana muistaa kuolleita omaisia ja viedä kynttilä haudalle.
Clem Burke
Ramonesin rumpalina Burke oli lyhyen aikaa vuonna 1987, nimellä Elvis Ramone. Levytyksiä Ramonesin kanssa ei ilmestynyt. Burke on sittemmin soittanut muiden entisten Ramonesin jäsenten kanssa syöpäsairaiden avustuskonserteissa.
Joulu
Juhlinta Suomessa
Saunominen eli joulusaunassa käyminen on vanha ja edelleen yleinen tapa. Joululahjojen antamista alettiin harrastaa 1800-luvun alussa varakkaissa perheissä.
Tapa syödä runsaasti jouluaterialla periytyy muinaissuomalaisilta ja liittyy maatalousvuoden kiertoon sekä talvipäivänseisauksen tienoilla vietettyyn valon juhlaan. Suomalaiseen joulupöytään yleensä kuuluvia ruokia ovat muun muassa erilaiset laatikot, yleensä porkkana-, lanttu- ja perunalaatikot sekä erilaiset kalaruoat kuten kylmäsavustettu lohi, graavilohi ja graavisiika. Jouluaattona syödään yleensä riisipuuroa. Jouluna syödään myös joulutorttuja ja piparkakkuja. Lipeäkala ja puuro ovat vanhimpia kansan jouluruokia. Ohra vaihtui riisiin 1800-luvulla. Laatikkoruoat, luumukiisseli ja piparkakut omaksuttiin säätyläissaleista talonpoikaispöytiin 1800-luvulla ja 1900-luvulla. Joulukinkku syrjäytti kekripässin myöhään. 1940-luvulla sen haastajaksi tuli kalkkuna.
Charlie Bauerfeind
Charlie Bauerfeind (syntyjään Karl Rudolf Bauerfeind, s. 5. toukokuuta 1963 Erlangen, Länsi-Saksa) on saksalainen musiikkituottaja. Hän on tuottanut lähinnä power metal -yhtyeiden levyjä. Bauerfindin tuottamia artisteja ovat muun muassa Angra, Blind Guardian, Helloween, Primal Fear, Rage, HammerFall ja Saxon.
Avisa Gaula
Avisa Gaula on norjalainen vuonna 2001 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Melhus. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin.
Tarkoitus
Tieteellisessä selittämisessä asioiden selittäminen vetoamalla niiden funktioihin on funktionaalista selittämistä. Sydän voidaan selittää funktionaalisesti vetoamalla sen tarkoituksen, veren pumppaamisen, olevan elintärkeätä ihmiselle. Myös ihmistä ja yhteiskuntaa selitetään useimmiten funktionaalisesti. Antiikin kreikan filosofia ei tuntenut funktionaalisen riippuvuussuhteen eikä siis myöskään funktionaalisen selittämisen ajatusta.
Katso myös
Intrinsic value (ethics)
ZIL-4112R
ZIL-4112R on sedan, jota venäläinen Zavod imeni Lihatšova valmisti vuodesta 2006 vuoteen 2012. Auto oli tarkoitettu vain Venäjän ylimmälle johdolle. Se ei kuitenkaan koskaan käyttänyt sitä.
FS D’Entrecasteaux (1896)
D'Entrecasteaux oli Ranskan laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin syyskuussa 1894. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1899.
Palvelus
Alus poistettiin luettelosta vuonna 1922 ja se lahjoitettiin seuraavana vuonna proomuna Belgialle, joka palautti sen vuonna 1926 maan supistaessa laivastoaan. Alus myytiin 7. maaliskuuta 1927 Puolalle romun hinnalla ja se hinattiin Gdyniaan nimettynä Król Wladyslaw IV:ksi. Puolassa alus nimettiin vuonna 1930 Baltykiksi. Alus palveli proomuna ja lopulta saksalaiset romuttivat sen vuonna 1942.
Ramona Trinidad Iglesias-Jordan
Iglesias-Jordan syntyi ja kasvoi Utuadossa Eduardo Iglesias-Ortizin ja Luisa Jordan-Correan tyttärenä. Viralliset lähteet tarjoavat kahta eri syntymäpäivää, 31.8. ja 1.9.1889. Vuoden 1910 väestönlaskennassa hänen iäkseen mainittiin 20. Hän oli 23-vuotias mennessään 26. joulukuuta 1912 naimisiin Alfonso Solerin kanssa. Pariskunta asui Arecibossa. Heillä ei ollut yhteisiä lapsia, mutta he adoptoivat Roberto Torresin.
Iglesias-Jordan kävi koulunsa Puerto Ricolla. Hän sai vain perustason koulutuksen, mutta osasi puhua äidinkielensä espanjan lisäksi sujuvasti englantia. Hänen aviomiehensä kuoli 1970-luvulla.
Mitoyo Kawate kuoli 13. marraskuuta 2003, jolloin Iglesias-Jordanista tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen. Guinnessin ennätysten kirja tunnusti tämän kuitenkin vasta 2004, ja kunnia meni aluksi virheellisesti Charlotte Benknerille.
Iglesias-Jordan kuoli keuhkokuumeeseen lyhyen sairaalassaolon jälkeen Río Piedrasissa 114 vuoden ja 272 päivän iässä.
Viktor Žluktov
Viktor Vasiljevitš Žluktov (, s. 26. tammikuuta 1954) on venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Innsbruckissa 1976, Kanada-cupin 1981 ja viisi maailmanmestaruutta. Hän pelasi myös Kanada-cupissa 1976, jossa hän oli pistepörssin ykkönen, sekä saavutti yhden olympiahopean, yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin. Hän voitti alle 20-vuotiaiden epävirallisen maailmanmestaruuden vuonna 1974 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1973.
Žluktov pelasi armeijan joukkueessa TsSKA Moskovassa Neuvostoliiton mestaruussarjassa 456 ottelua ja Neuvostoliiton maajoukkueessa 196 maaottelua, joissa hän teki 79 maalia vuosina 1975–1985.
Tonava
Tonava on Euroopan toiseksi pisin joki. Se saa alkunsa Saksan Schwarzwaldista, ja virrattuaan 2 845 kilometriä se laskee Romanian ja Ukrainan rajalla Mustaanmereen. Tonava on Euroopan suurista joista ainoa, joka virtaa lännestä itään.
Vammaisuuden sosiaalinen malli
thumb|Yleinen mielikuva vammaisesta henkilöstä on "pyörätuoliin sidottu". Vammaisuuden sosiaalinen malli (engl. social model of disability) on kuvaus vammaisuutta selittävistä biologisista ja yhteiskunnallisista tekijöistä. Britanniassa 1980-luvulla syntynyt selitysmalli luotiin vaihtoehdoksi vanhalle lääketieteelliselle paradigmalle, mutta myös WHO:n esittämälle uudelle biopsykososiaaliselle mallille. Tunnetuin mallin taustahahmo oli Greenwichin yliopiston vammaistutkimuksen professorina toiminut Michael (Mike) Oliver (1945–2019), joka itsekin oli fyysisesti vammainen halvaannuttuaan teini-iässä uima-allasonnettomuudessa.
Tonava
Tonava virtaa kuuden valtion halki (Saksa, Itävalta, Slovakia, Unkari, Serbia ja Romania). Lisäksi sitä pitkin kulkevat Serbian ja Kroatian, Bulgarian ja Romanian sekä Ukrainan ja Romanian väliset rajat. Myös Moldovalla on hallussaan puolisen kilometriä Tonavan pohjoisrantaa. Aikoinaan Tonava muodosti Rooman valtakunnan pitkäaikaisen pohjoisrajan.
Vammaisuuden sosiaalinen malli
Vammaisuuden sosiaalisen mallin mukaan vammaisten henkilöiden ongelmat eivät johdu vammasta vaan ovat yhteiskunnan syytä. Vammaisten sortaminen ilmenee tukitoimien puutteena. Sosiaalisen mallin arvostelijat pitävät väitteitä liioitteluna, sillä fyysiset vauriot ovat todellisia, eivätkä ainakaan kaikki niiden aiheuttamat haitat johdu asenteista tai siitä, miten vammaisuutta konstruoidaan.
Historia
pienoiskuva|Michel Foucault (1926–1984) esitti "diskurssin" ja "biovallan" käsitteet ja kuuluu postmodernin filosofian perustajiin. Vammaisuuden sosiaaliseen malliin nojautuva vammaisliike otti käyttöön monia Foucaultin ideoita. Sosiaalinen malli syntyi fyysisesti vammaisten oikeuksia ajavan liikkeen piirissä. Vuonna 1976 brittiläinen järjestö Union of the Physically Impaired Against Segregation (UPIAS) julkaisi ohjelman, jossa todettiin, että fyysisesti vammaiset eivät olleet vammaisia oman fyysisen vaurionsa takia vaan niiden esteiden takia, joita yhteiskunta heille asetti. Sosiaalisen mallin viiteryhmänä pysyivät myös tämän jälkeen nimenomaan fyysisesti vammaiset, vaikka malli alkoi levitä myös laajemmalle. Esimerkiksi Robert Bogdan ja Steven J. Taylor katsoivat 1982, että myös älyllinen kehitysvammaisuus oli todellisuudessa sosiaalipoliittinen eikä psykologinen käsite. Uutta paradigmaa alettiin kutsua vammaisuuden sosiaaliseksi malliksi, ja Oliverin kirja The Politics of Disablement (1990) sai aseman teorian klassikkona.
Mike Oliver
Michael Oliverin mukaan perinteisessä lääketieteen mallissa vammaisuus nähtiin henkilökohtaisena tragediana. Vammaiset itse alkoivat kuitenkin nähdä itsensä sosiaalisen sorron kohteina. Kolmas vammaisuutta tulkitseva paradigma oli Oliverin mukaan Maailman Terveysjärjestön (WHO) malli, jonka olivat luoneet A. Harris ja P. Wood 1970-luvulta alkaen. Siinä vammaisuuden ulottuvuudet jaettiin orgaaniseen vaurioon (impairment), siitä seuraavaan henkilön toimintavajavuuteen (disability), ja näistä seuraavaan haittaan (handicap), joka ilmeni osallistumisrajoituksina.
Tonava
Joen kulku
Pohjoisimmassa pisteessään joki kääntyy kaakkoon ja virtaa Passaun jälkeen Itävallan puolelle. Se virtaa Itävallan poikki itään metsäisten kukkuloiden lomassa Wachaun alueella ja kulkee pääkaupunki Wienin läpi. Wienin poikki Tonava kulkee kanavoidussa uomassa muutaman kilometrin kaupungin keskustasta itään. Sen vierellä kulkee myös Neue Donau -niminen kanava. Tonavan ja Neue Donaun välissä on pitkä ja kapea keinotekoinen saari, Donauinsel. Joen alkuperäinen uoma sijaitsee vielä kauempana Wienin keskustasta ja on padottu Alte Donau -nimiseksi tekojärveksi. Kaupungin keskustan läpi kulkee Tonavan kapeampi, kanavoitu sivuhaara Donaukanal.
Vammaisuuden sosiaalinen malli
Mike Oliver
Oliver ei hyväksynyt WHO:n mallia, koska katsoi sen pysyvän liian lähellä perinteistä lääketieteen mallia. Hän katsoi, että WHO:n mallissa vaurio, toimintavajavuus ja osallistumisrajoitukset ymmärrettiin epänormaaleiksi asioiksi. Malliin sisältyi näin ollen olettamus ihanteellisesta "normaalista", jota vammaiset ihmiset eivät täyttäneet. Tällainen ajattelu oli kuitenkin reifikaatiota, sillä "normaalissa" on kyse vain sosiaalisesta sopimuksesta. Oliverin mukaan WHO:n mallissa ympäristö oli vakioitu, jolloin kaikki muutosvaatimukset kohdistuivat yksilöön. Vaikka Oliverin kritiikki oli osuvaa, kun sen kohteena oli WHO:n malli vuodelta 1980, WHO on myöhemmin (2002) uudistanut sitä ja korjannut Oliverin arvostelemat kritiikin aiheet.
Tonava
Joen kulku
Wienistä joki jatkaa Slovakian puolelle Bratislavaan, kääntyy etelään ja virtaa Unkarin ja Budapestin halki. Unkarin tasangoilla joki hidastaa nopeuttaan ja levenee. Samalla se saa lisää vettä useilta sivujoilta, kuten Dravalta, Tiszalta ja Savalta, joka yhtyy Tonavaan Belgradin kohdalla.
Vammaisuuden sosiaalinen malli
Mike Oliver
Oliver ei arvostele sairauksien tai vaurioiden parantamista vaan sitä, että lääkärit näkevät vammaisten ihmisten kaikki ongelmat vauriolähtöisinä ja sulkevat pois elinympäristön vaikutukset. Tärkein syy tähän on se, että vammaista kohdellaan passiivisena toimenpiteiden kohteena sen sijaan, että hänet otettaisiin mukaan hoidon ja kuntoutuksen suunnitteluun.
Tonava
Joen kulku
Belgradin jälkeen Tonava virtaa kolmen kilometrin mittaisen Rautaportti-solan läpi 300 metrin korkuisten kallioseinämien reunustamissa koskissa. Solaan on rakennettu suuri voimalaitos ja sen ohi kanava.
Koskien alapuolella Tonava muuttuu jälleen hitaasti virtaavaksi leveäksi joeksi. Se virtaa Romanian ja Bulgarian rajalla kunnes kääntyy pohjoiseen Romanian puolelle ennen Mustaamerta. Se virtaa Galațin kaupunkiin ja haarautuu 80 kilometriä ennen Mustaamerta usean joenuoman muodostamaksi jokisuistoksi, jossa on soita, järviä, hiekkasärkkiä ja kelluvia riuttoja. Suistossa elää paljon lintuja.
Sivujoet
thumb|500px|Tonavan reitti, valuma-alue ja suurimmat sivujoet. Tonavan sivujoista pisin on Tisza. Muut yli 500 kilometriä pitkät sivujoet ovat Prut, Sava, Drava, Olt, Siret ja Inn. Muita suuria sivujokia ovat Iller, Lech, Regen, Isar, Enns, Morava, Leitha, Váh, Hron, Ipel, Sió, Vuka, Timiș, Velika Morava, Caraș, Jiu, Iskar, Vedea, Argeș ja Ialomița.
Historia
thumb|Itä- ja Länsi-Rooman pohjoisrajat vuonna 476 kulkivat Tonavaa pitkin. Tonava on aina ollut tärkeä kulkuväylä Keski- ja Kaakkois-Euroopan välillä. Antiikin roomalaiset rakensivat ylityskohtiin linnakkeitaan, ja joki oli Rooman valtakunnan pohjoisrajana. Keskiajalla monet ristiretkeläiset kulkivat Tonavaa pitkin Lähi-itään ja myöhemmin Osmanien valloitusarmeijat idästä länteen.
Tonava oli 1800-luvulla tärkeä kulkuväylä Saksan teollisuuskeskuksista Balkanille. Krimin sodan rauhansopimus antoi Tonavan suiston hallinnan eurooppalaiselle komitealle.
Itävalta ryhtyi 1890-luvulla parantamaan joen navigoitavuutta Rautaportin kohdalla. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen koko joesta suiston yläpuolella tehtiin vapaasti purjehdittava. Saksa otti koko joen hallintaansa vuosiksi 1940–1944 ja lakkautti joen vapaan käytön.
1900-luvulta alkaen Tonavaan on rakennettu useita vesivoimalaitoksia. Ne ovat toisinaan aiheuttaneet kiistoja valtioiden välillä.
Vesivoima
thumb|Vuonna 1984 valmistunut Rautaportin toinen pato, jonka yhteydessä on voimalaitos. Tonava on merkittävä vesivoiman lähde, koska sen lähteiden ja suun välillä on merkittävä korkeusero. Ensimmäisen tuhannen kilometrin matkalla, Tonavan lähteiltä Gabcikovoon, pääuomassa on 59 voimalaitosta. Joen loppuosassa Bratislavasta merelle on vielä kolme patoa. Koko Tonavan suurin voimalaitos on Rautaportti- eli Djerdap-solassa. Siihen kuuluu kaksi patoa, ja sitä hallinnoivat Serbia ja Romania yhdessä. Pato valmistui vuonna 1970. Rautaportissa on korkeuseroa 34 metriä, ja se tuottaa vuosittain 13 140 gigawattituntia energiaa.
Tšekkoslovakian ja Unkarin rajalle suunniteltiin ja alettiin rakentaa 1950–1960-lukujen vaihteessa Tonavan luonnollisen uoman rinnalle uutta väylää, johon oli tarkoitus rakentaa useita vesivoimaloita. Hankkeeseen liittyi laajaa vastustusta, koska pelättiin tulvia ja muita ympäristöhaittoja ja hanke keskeytettiin.
Kulku- ja kuljetusväylä
Tonava on kuljettavissa valtamerilaivoilla Mustaltamereltä Brailaan Romaniaan ja jokilaivoilla Kelheimiin Baijeriin; pienemmät rahtialukset voivat kulkea Saksan Ulmiin asti. Noin 60 sivujokea on kuljettavissa aluksilla. Saksan Rein–Main–Tonava-kanavien valmistuttua vuonna 1992 joki on ollut osa koko Euroopan halki kulkevaa vesitietä Rotterdamista Pohjanmereltä Sulinaan Mustallemerelle (3 500 km). Kolme vesitietä on rakennettu Tonavalle: Tonava–Tisza–Tonava kanava (DTD) Baanaatissa ja Bačkan alueilla Pohjois-Serbiassa; 64 kilometriä pitkä Tonavan–Mustanmeren kanava valmistui vuonna 1984, pisin 400 kilometrin Rein–Main–Tonava kanava valmistui vuonna 1992, yhdistäen Pohjanmeren ja Mustanmeren.
Tonavalla liikennöintiä ohjaa kansainvälinen Tonava-komissio.
Juomaveden lähteenä
Noin kymmenen miljoonaa ihmistä saa juomavetensä Tonavasta.
Matkailu ja pyöräilyreitit
thumb|upright|Pyöräilyreittiä Schlögener Schlingen ja Aschach an der Donaun välillä. Tonavan tärkeimpiä matkailukohteita ja luontokohteita ovat esimerkiksi Naturpark Obere Donau Saksassa, Wachaun laakson ja Donau-Auenin luonnonpuisto Itävallassa, Tonavan mutka ja Gemenc Unkarissa, Kopački rit Kroatiassa, Rautaportti Serbiassa ja Romaniassa, Srebarnan luonnonsuojelualue Bulgariassa ja jokisuisto Romaniassa.
Ympäristöongelmat ja suojelu
Useimmat Tonavan varren valtiot ja Euroopan unioni ovat ratifioineet Tonavan suojelusopimuksen.
Tonavan valuma-alueilla asuu 18 miljoonaa ihmistä. Monet näiden toimista – etenkin maanviljely ja jätevedet, vaikuttavat veden laatuun Tonavassa. Suurimpina uhkina joen luonnolle pidetään:
Alexandre Pires
Alexandre Pires (s. 8. tammikuuta 1976, Umberlândia, Minas Gerais) on brasilialainen laulaja. Pires kuuluu yhtyeeseen nimeltä Só Pra Contrariar.
Margaret Mahy
pienoiskuva|Margaret Mahy vuonna 2011.Margaret Mahy ONZ (21. maaliskuuta 1936 Whakatane – 23. heinäkuuta 2012 Christchurch) oli arvostettu uusiseelantilainen lastenkirjailija. Hänet palkittiin kahdella Carnegie-mitalilla. Tähtien tytär (1985) sai Kanadan lastenkirjallisuusyhdistyksen Phoenix-palkinnon vuonna 2005. Maanalainen tie (1992) sai AIM-lastenkirjallisuuspalkinnon ja Esther Glen -palkinnon 1993. Mahy sai H. C. Andersenin palkinnon vuonna 2006.
Alexandre Pires
Parin albumin jälkeen bändi julkaisi 1999 suositun albumin Juegos de Amor. Albumissa on hitti nimeltä Santo Santo, joka on tehty yhdessä Gloria Estefanin kanssa.
Vuonna 2001 Pires julkaisi ensimmäisen oman levynsä, josta tuli suosittu. Hän jatkoi julkaisuja sekä portugaliksi että espanjaksi.
Hänen kappaleensa Amame kuullaan myös venezuelalaisessa telenovelassa Mi gorda bella.
Julkaisut
Omat kappaleet
Vammaisuuden sosiaalinen malli
Tom Shakespeare
Toinen englantilainen akateeminen vammaisaktivisti, Tom Shakespeare (s. 1966) on esittänyt sosiaalisen vammaisuuden mallin tunnusmerkit seuraavasti: 1) vaurio (impairment) on eri asia kuin toimintavajavuus (disability). Edellinen suhtautuu jälkimmäiseen kuten feminismissä biologinen sukupuoli sukupuoli-identiteettiin; 2) sosiaalinen malli eroaa lääketieteellisestä tai yksilöllisestä mallista. Sosiaalinen malli näkee toimintavajavuuden sosiaalisen ympäristön aiheuttamana, lääketieteellinen malli seurauksena vauriosta; 3) vammaiset (disabled) ihmiset ovat sorrettu ryhmä. Heidän vapauttamiseensa tarvitaan ihmisoikeuksien palauttamista, ja tätä tarkoitusta palvelee parhaiten vammaisten ihmisten omien organisaatioiden poliittinen toiminta.
Tonava
Tulvat
thumb|upright|Tonavan tulvien sulkuja keväällä 2006 [[Novi Sadissa, Serbiassa.]] Tonava on tulvinut säännöllisesti kautta historian. Tulvien paheneminen on yhdistetty maankäytön muutoksiin: kosteikkojen ja metsien hävitys ja maanpinnan peittyminen asfaltin ja betonin alle saavat sadeveden valumaan aikaisempaa nopeammin jokeen asti.
Vammaisuuden sosiaalinen malli
Tom Shakespeare
Tom Shakespeare näkee sosiaalisen mallin edut seuraavina: 1) malli on auttanut rakentamaan vammaisten poliittista aktivismia asemansa parantamiseksi. Malli on helposti ymmärrettävä, tarjoaa selviä poliittisia tavoitteita ja erottelee ystävät vihollisista; 2) sosiaalinen malli korostaa, että vammaisten ongelmat johtuvat sosiaalisesta sorrosta ja poissulkemisesta eikä yksilön fyysisistä vaurioista. Näin siihen sisältyy selvä poliittinen ohjelma; 3) sosiaalinen malli kohentaa vammaisten henkilöiden itsetuntoa ja ryhmäidentiteettiä.
Keskustelu Suomessa
Marjo-Riitta Reinikainen edustaa Suomessa Disability Studies -hengen mukaista vammaistutkimusta. Väitöskirjassaan Vammaisuuden sukupuolittuneet ja sortavat diskurssit (2007) hän tarkasteli vammaisuuden sosiaalista mallia Michel Foucault’n pohjalta ja piti vammaisuutta hegemonisten ja sortavien diskurssien tuotteena: "”Vammaisuuden yhteiskunnallisen mallin mukaan vammaisuus ei ole yksilön ominaisuus, vaan se kuvaa niitä yksilön kannalta haitallisia sosiaalisia ja yhteiskunnallisia seurauksia, joihin vammaiset ihmiset törmäävät ei-vammaisille suunnitellussa ja heidän ehdoillaan toimivassa yhteiskunnassa.”"
Tonava
Tulvat
Pahoja tulvia on ollut vuosina 2006, 2002 ja 1970.
Vammaisuuden sosiaalinen malli
WHO:n kritiikki
thumb|WHO (2002) esittää vammaisuuden ymmärtämiseen biopsykosiaalisen mallin, joka sen mukaan välttää medikalistisen ja sosiaalisen mallin yksipuolisuudet. WHO on muokannut aikaisempaa malliaan, jossa impairment-disability-handicap -kolmikon viimeinen osa nähtiin vain suorana seurauksena kahdesta aikaisemmasta. Juuri tätä Oliver oli arvostellut. Uudessa WHO:n mallissa disability viittaa yksilön toimintavajavuuteen. Kolmas termi on vaihdettu sanasta handicap sanaan participation. Se viittaa osallistumisrajoituksiin eli toimintavajavuuden ympäristöllisiin seuraamuksiin. Oliver käyttää käsitettä disability siten, että sanassa yhdistyy sekä toimintavajavuus että osallistumisrajoitus. Näin Oliver päätyy tulkitsemaan myös yksilön toimintavajavuuden ympäristön aiheuttamaksi, koska sitä ei tarvittavalla tavalla kompensoida.
WHO:n mukaan lääketieteellinen malli vammaisuudesta näkee ihmisen toimintavajavuuden (disability) suorana seurauksena sairaudesta tai vammasta. Sen takia toimintavajavuuden korjaaminen vaatii lähinnä lääketieteellistä hoitoa. Sosiaalinen malli taas näkee toimintavajavuuden (disability) aiheuttajaksi yhteiskunnalliset olosuhteet, eikä pidä sitä lainkaan yksilöllisten syiden (impairment) seurauksena. Sosiaalisessa mallissa henkilön toimintavajavuus vaatii poliittisia ratkaisuja, koska toimintavajavuuden aiheuttajana ovat fyysiset ympäristöt ja ihmisten asenteet.
WHO:n mukaan sekä lääketieteellinen että sosiaalinen malli ovat molemmat virheellisiä. Todellisuudessa yksilön kohtaamat toimintakyvyn rajoitukset (disabiltity) voivat johtua sekä yksilön ominaisuuksista, kuten fyysisestä vauriosta (impairment) että yhteiskunnallisista tekijöistä, kuten ympäristön luonteesta (participation). Ympäristön voidaan kuitenkin muuttaa ja siten vähentää vamman aiheuttamia rajoituksia. Esimerkiksi silmälasien käyttäminen voi poistaa likinäköisyyden aikaansaamat osallistumisrajoitukset. WHO:n malli vuodelta 2002 ottaa huomioon molemmat tekijät ja välttää näin medikaalisen ja sosiaalisen mallin yksipuolisuudesta johtuvat virheet. WHO kutsuu omaa malliaan ''biopsykososiaaliseksi vammaisuuden malliksi. ''
Oliverin sosiaalisessa mallissa yksilön toimintapuutteita kuvataan käsitteellä disability. WHO:n malli jakaa sen kahteen osaan: yhtäältä on vaurion aiheuttama toimintavajavuus (disability), toisaalta ovat henkilön kohtaamat osallistumisrajoitukset (participation). Yksilön toimintavajavuus aiheuttaa osallistumisrajoituksia, mutta niitä voi ainakin osittain korjata muuttamalla ympäristöä. WHO:n malli näkyy Suomessa yhdenvertaisuuslaissa, missä ympäristöltä edellytetään kohtuullisia mukautuksia (reasonable accommodations). Ne tarkoittavat kohtuuden rajoissa tehtäviä muutoksia, jotka helpottavat vammaisten ihmisten osallistumista eri ympäristöihin. Sellaisia voivat olla esimerkiksi pyörätuoliluiskat, selkokieliset tekstit tai henkilökohtainen avustaminen.
Tom Shakespeare
Vammaisaktivisti Tom Shakespeare näkee sosiaalisessa mallissa useita hyviä puolia, mutta on luetellut myös sosiaalisen mallin heikkouksia. Niihin kuuluu fyysisen vaurion merkityksen vähättely. Malli lähtee oletuksesta, että vammaiset ovat aina sorrettuja, vaikka tämä pitäisi ensin osoittaa. Malliin sisältyy myös naiivi utopia esteettömästä maailmasta. On kuitenkin mahdotonta luoda sellaista maailmaa, jossa pyörätuolin käyttäjä voisi retkeillä missä tahansa luonnossa tai jossa jokainen kehitysvammainen oppisi lukemaan ja kirjoittamaan. Shakespeare kirjoittaa, että vaikka vammaisliikkeellä on paljon yhtymäkohtia muiden identiteettiryhmien kanssa, vammaiset myös eroavat niistä siinä, että fyysinen vaurio on todellinen este, joka ei johdu vain asenteista. Disability Pride on ajatuksena hankala, koska fyysisen vaurion aiheuttamia ongelmia ei saa pyyhittyä pois vain ennakkoluuloja ravistelemalla.
Pluckrose ja Lindsay
Helen Pluckrose ja James A. Lindsay esittävät sosiaalisen mallin kritiikkiä teoksessaan Cynical theories (2020). Heidän mukaansa vammaisaktivismi alkoi USA:ssa 1960-luvulla rinnan kansalaisoikeusliikkeen kanssa. Tavoitteena oli tehdä yhteiskunnasta vammaismyönteisempi ja parantaa vammaisten henkilöiden elämänlaatua. Tavoitteet alkoivat kuitenkin jyrkentyä 1980-luvulla, jolloin "sosiaalisen vammaistutkimuksen" nimissä alettiin esittää postmodernin teorian opinkappaleita. Pyrkimykset alkoivat muuttua radikaaleiksi ja todellisuuspakoisiksi, kun vammaisuus (disability) alettiin ymmärtää sosiaaliseksi konstruktioksi. Vammaistutkimus omaksui käsitteitä intersektionaalisuudelta ja queer-teorioilta ja alkoi nähdä vammaiset niiden mukaisena marginaalisena ja sorrettuna identiteettiryhmänä. Henkilöt olivat vammaisia, koska yhteiskunta ei mukautunut ja vastannut heidän tarpeisiinsa.
Liukuminen radikalismiin tapahtui vähitellen. Alkuvaihetta luonnehti medikalismin ja "sosiaalisen mallin" vastakkaisuus. Lääketieteellisen mallin mukaan vammaisen henkilön asemaa oli totuttu parantamaan hoitamalla itse vammaa. Sosiaalisessa mallissa vaadittiin ympäristön muuttamista vammaiselle henkilölle sopivaksi. Michael Oliverin mukaan vauriosta (impairment) saattoi olla seurauksena vammaisuus (disabillity). Näin tapahtui, jos yhteiskunnan normit laiminlöivät vammaisen ihmisen tarpeet. Yhteiskunnan tuli mukautua vammaisuuden vaatimuksiin eikä päinvastoin. Kun niin tapahtui, myös vamman tuottamat haitat poistuivat.
Vaatimus ympäristöjen mukauttamisesta ei vielä ollut erityisen radikaali, sillä vammaisuudesta seuraavia rajoituksia on pitkään pyritty lieventämään tekemällä ympäristöstä esteettömämpää. Ajatuksen pohjalta kuitenkin kehittyi entistä radikaalimpi Disability Studies -teoria, joka vei vammaisuuden sosiaalisen konstruoinnin äärimmäisyyksiin. Sen mukaan ableismi oli sortava yhteiskunnallinen diskurssi, joka väitti, että oli parempi olla normaali (neurotyypillinen, työkykyinen) kuin vammainen. Ableismi oli medikalistinen diskurssi, joka konstruoi vammaisuuden epänormaaliksi tilaksi. Ableismin perustelu lääketieteellä oli biovallan käyttöä ja vammaisten sortamista. Työkykyisyyden kohottaminen ihanteeksi edusti esimerkiksi tutkija Dan Goodleyn mielestä uusliberaalia arvomaailmaa, jossa ihminen oli vain kapitalistin käytettävissä olevaa työvoimaa. Goodleyn mukaan vammaisuus oli kuitenkin myönteinen identiteetti. Se auttoi muuttamaan yhteiskunnan arvoja pois ableismista, joka näki vammaisuuden kielteisesti.
Pluckrose ja Lindsay katsovat, että radikaalin vammaistutkimuksen teesit olivat järjettömiä. Toisaalta ne olivat postmodernin teorian suoria sovellutuksia. Sen identiteettejä korostava ajattelu painosti vammaisia ihmisiä identifioitumaan vammaansa ja ylistämään sitä. Väite, että vammaisuus on sosiaalinen konstruktio on Pluckrosen ja Lindsayn mielestä vammaisten henkilöiden kannalta hyödytön. On väärin vaatia heitä ylistämään vammaisuutta ja arvostelemaan ableismia. Erityisen huolestuttavaa on lääketieteen ja hoidon kieltäminen, kuten tekevät esimerkiksi kuurot, jotka vastustavat kuulemista helpottavaa teknologiaa.
Eddy Merckx
Merckx voitti Ranskan ympäriajon viisi kertaa (vuosina 1969, 1970, 1971, 1972 ja 1974), mihin on pystynyt hänen lisäkseen vain kolme muuta pyöräilijää. Merckxillä on lisäksi tilillään viisi Italian ympäriajon ja yksi Espanjan ympäriajon voitto – yhteensä siis 11 suuren ympäriajon voittoa. Merckx on ainoa pyöräilijä, joka on voittanut Ranskan ympäriajoissa samana vuonna sekä keltaisen (yleiskilpailun), vihreän (paras kirimies) ja punapalloisen (vuorten kuningas, paras mäkimies) paidan.