cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buinakskin piiri
Buinakskin piiri (, kumykiksi Буйнакск район, Buinaksk raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1842 neliökilometriä. Asukkaita on 71 200 (vuonna 2009).
Asukkaista 63 % on kumykkeja, 14,9 % avaareja ja 9 % dargeja.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Lisäksi on elintarvike-, kemian, puunjalostus-, rakennustarvike- ja kaivosteollisuutta. Piirin alueella sijaitsee Tširkein vesivoimalaitos.
Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen Buinakskije izvestija (”Buinakskin uutiset”) ja kumykinkielinen Halkny sesi (”Kansan ääni”).
All I Want (kappale)
All I Want on suomalaisen Killer-yhtyeen single, joka julkaistiin vuonna 2001. Kappale on mukana myös Killerin vuoden 2001 esikoisalbumilla Sickeningly Pretty & Unpleasantly Vain. Se nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 2.
Nokimonninen
Nokimonninen (Corydoras concolor) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Nokimonninen voi kasvaa 7 senttimetriä pitkäksi. Sen pää on sininen ja muu osa kalasta on vaaleanharmaa.
Alkuperä
Nokimonninen on kotoisin Venezuelasta, Orinocon sivujoesta Paraguazasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Nokimonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Kalaa on viljelty satunnaisesti, mätimäärä on pieni.
Vesiolot ja ravinto
Nokimonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Akvaariossa pitää olla avoimien hiekka-alueiden lisäksi kasveja sekä juurakoota tai muita koloja piilopaikoiksi. Nokimonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 23-27 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.
Starogardin piirikunta
Starogardin piirikunta on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 128 186. Siihen kuuluvat yksitoista kuntaa ovat Bobowo, Czarna Woda, Kaliska, Lubichowo, Osieczna, Osiek, Skarszewy, Skórcz, Smętowo Graniczne, Starogard Gdański ja Zblewo. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Starogardin piirikunnan asukkaista 50,7 prosenttia oli naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,2 prosenttia ja eläkeikäiset 18,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,5 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 378 lasta. Starogardin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 121 682 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
HMS Wolfhound
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilauksessa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista, missä köli laskettiin huhtikuussa 1917. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1918 ja valmistui puolitoista kuukautta myöhemmin 27. huhtikuuta.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 13. hävittäjälaivueeseen, mistä se siirrettiin sodan päätyttyä 1921 Atlantin laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus siirtyi laivueen mukana Välimeren laivastoon, mistä se edelleen siirtyi Chathamin reserviin. Alus valittiin 1938 muutettavaksi ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi (WAIR) ja muutos toteutettiin Chathamin telakalla.
Toukokuussa 1940 alus palautettiin palvelukseen Portsmouthiin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen suojaamaan kanaalinsaattueita. Alus irrotettiin 26. toukokuuta evakuoimaan liittoutuneiden joukkoja Ranskasta. Se tulitti 26. toukokuuta yhdessä HMS Verityn kanssa Calaisin satamaa. Se määrättiin seuraavana päivänä Doverin alaisuuteen evakuoimaan joukkoja Dunkerquesta (operaatio Dynamo).
Alus kuljetti 28. toukokuuta 142 miestä Doveriin. Alus palasi seuraavana päivänä Dunkerqueen, jossa se kärsi pahoin ilmahyökkäyksessä. Sen perä murtui, mutta sen uppoaminen saatiin estettyä ja alus hinattua Chathamiin korjattavaksi. Alus aloitti korjausten jälkeiset koeajot syyskuussa 1942.
Marraskuussa palvelukseen palattuaan alus suojasi Pohjanmeren saattueita. Suojaus ja partiointi alue supistui huhtikuussa 1945 Thamesin edustalle, jolloin myös Atlantin saattueiden reittiä muutettiin kulkemaan kanaalin kautta ilmauhan poistuttua. Saksan antauduttua alus tuki Norjan haltuunottoa. Alus suojasi 14. toukokuuta yhdessä HMS Wolseyn ja Norjan laivaston korvettien kanssa miinanraivausta Bergenin edustalla. Alus siirrettiin Noren alaisuuteen tuettaessa Norjan tapahtumia.
Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin helmikuussa 1948 BISCOlle. Granton Shipbreakers Forthissa romutti aluksen myöhemmin samana vuonna.
Thanks for Leaving
Thanks for Leaving on romanialaisen artistin Alexandra Stanin vuonna 2014 julkaistu single. Musiikkivideo kappaleeseen julkaistiin Alexandra Stanin virallisella YouTube-tilillä 28. huhtikuuta 2014.
Kappale on ensimmäinen Stanin single sen jälkeen, kun hän joutui sairaalaan kesällä 2013 hänen managerinsa Marcel Prodanin lyötyä häntä.
Puumaa mä metsästän
Puumaa mä metsästän on Stigin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2012. Sen julkaisee Warner Music Finland. Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 17. sijalle ja nousi neljännellä viikollaan iTunesin ladatuimpien levyjen listan 3. sijalle.
Diogo Salomão
Diogo Ferreira Salomão (s. 14. syyskuuta 1988, Amadora, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa kotimaassaan Sporting CP:ssä vasempana laitahyökkääjänä.
Ura
Amadorassa syntynyt Salomão pelasi junioriuransa aikana kolmessa eri joukkueessa. Aikuisten tasolla hän debytoi vuonna 2007, jolloin auttoi heti ensimmäisellä kaudellaan Casa Pia AC:ta nousemaan Portugalin 4. divisioonaan.
Kaudella 2009–2010 Salomão aloitti yhtä lukuun ottamatta kaikki joukkueensa ottelut, kun Real Sport Clube sijoittui maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla sijalle 12. Tämän kauden jälkeen hän teki sopimuksen maan korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Sporting CP:n kanssa.
Salomão debytoi Primeira Ligassa 26. syyskuuta 2010 pelaten 45 minuuttia 1–1-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa CD Nacionalia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi yhteensä 23 ottelua mukaan luettuna Eurooppa-liigan lohkovaiheessa pelatut kaksi kotiottelua PFK Levski Sofiaa sekä KAA Gentiä vastaan. Vaikkei hän päässytkään aloittamaan säännöllisesti, moni vertasi häntä Portugalin maajoukkuepelaaja Naniin.
28. kesäkuuta 2011 Sportingin uusi pomo Domingos Paciência lainasi Salomãon kaudeksi espanjalaiseen Deportivo de La Coruñaan, kun Sportingissa oli ylitarjontaa nuorista pelaajista. Hän teki neljä maalia ja aloitti 16 ottelussa sekä pelasi yhteensä 1475 minuuttia. Hänet lainattiin joukkueeseen takaisin vain vuosi myöhemmin.
Salomão lainattiin Deporiin uudelleen kaudella 2012–2013 yhdessä toisen Sporting-pelaaja André Santosin kanssa. Hän debytoi korkeimmalla sarjatasolla 20. lokakuuta 2012, kun pelasi 11 minuuttia FC Barcelonaa vastaan kärsityssä 4–5-kotitappiossa.
Salomão palasi Sportingiin kesällä 2013, jolloin hänet siirrettiin pelaamaan kakkosjoukkueeseen 2. divisioonaan. 18. tammikuuta 2014 hän palasi jälleen väliaikaisella lainasopimuksella Deportivoon. 23. heinäkuuta sopimusta jatkettiin vielä yhdellä vuodella.
Parantola
pienoiskuva|Hyvinkään parantola Parantola eli sanatorio on sairaanhoitolaitos, jossa lievästi sairaita ja toipilaita kuntoutetaan levon, sopivan ravinnon, ulkoilun ja kylpyjen avulla. Esimerkiksi tuberkuloosia tai reumaa sairastaville on varsinkin entisaikoina rakennettu omat parantolat.
EUFOR Althea
thumb|EUFOR Althean tunnus EUFOR Althea on Euroopan unionin 2. joulukuuta 2004 aloittama sotilaallinen kriisinhallintaoperaatio Bosnia ja Hertsegovinassa. Se jatkaa Naton SFOR-operaation kaltaisella toimeksiannolla ja nivoutuu kiinteästi yhteen EU:n maassa jo pidempään ylläpitämien poliisi- ja tarkkailijaoperaatioiden kanssa. Althea-operaatio on ensimmäinen EU:n johtama huomattava sotilaallinen rauhanturvaoperaatio.
Suomalaiset Althea-operaatiossa
Operaatioon osallistuu yhteensä noin 7 200 rauhanturvaajaa, joista 176 on Suomesta (2/2006). Suomalaisista valtaosa palvelee operaation Pohjoisessa taisteluosastossa (Multinational Task Force North, MNTF N), joka oli aluksi suomalaisen prikaatikenraalin johdossa. Taisteluosaston päätukikohta on Tuzlan kaupungin lähistöllä sijaitsevassa Zivinicen kunnassa oleva Camp Eagle Base (CEB).
Suomen päävastuualueena on vastata osaston viesti- ja johtamisjärjestelmästä. Järjestelmässä käytetään TETRA-teknologiaa, joka on sama kuin suomalaisessa viranomaisverkossa VIRVE:ssä käytetty.
Stavrós
Stavrós (, ”Risti”), Stavros tai Stávros (Σταύρος) voi viitata seuraaviin:
Alexandra Stan
Alexandra Stan (s. 10. kesäkuuta 1989 Constanța, Romania) on romanialainen laulaja-lauluntekijä ja malli. Hänellä on levytyssopimus Ultra Recordsin kanssa.
Stanin ensimmäinen albumi, Saxobeats, julkaistiin syyskuussa 2011.
Katerina Vidiaux
pienoiskuva|Katerina Vidiaux vuonna 2015 Katerina Vidiaux López (s. 9. kesäkuuta 1987 Holguín) on kuubalainen vapaapainija. Hän edusti Kuubaa Lontoon kesäolympialaisten 2012 keskisarjassa sijoittuen kahdeksanneksi.
Vidiaux on pituudeltaan 163-senttimetrinen ja painaa 63 kilogrammaa.
Timescape
Timescape on KenZinerin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 1998.
Tasolasiyliopisto
Tasolasiyliopisto on termi, jota käytetään yliopistoista, jotka on perustettu Isossa-Britanniassa 1960-luvulla, Robbins Reportin aikakaudella. Joissakin tapauksissa nämä koulut on perustettu aiemmin, mutta niillä on uusi kuninkaallinen perustamiskirja. Toisin kuin yleisesti luullaan, Robbins ei ollut vastuussa näiden yliopistojen perustamisesta. Termi "tasolasiyliopisto" viittaa yliopistojen moderniin arkkitehtuuriin, mihin yleensä kuuluu paljon tasolasia. Tämä toimii vastakohtana viktoriaanisille punatiiliyliopistoille ja vanhemmille yliopistoille.
Major League Baseball -kausi 1930
Major League Baseball -kauden 1930 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat Philadelphia Athletics ja St. Louis Cardinals. Athletics voitti mestaruuden voitoin 4–2. Chicago Cubsin Hack Wilson löi yhden kauden juoksuennätyksen, 191 juoksua.
Yann Cunha
thumb|Yann Cunha vuonna 2013. Yann Cunha (s. 22. tammikuuta 1991 Brasília ) on brasilialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa kartingilla. Vuonna 2010 hän voitti kuuluisan 500 kilometrin kartingkilpailun Granja Vianassa, São Paulossa. Vuosina 2008–2010 Cunha kilpaili Formula 3 Sudamericana -sarjassa sijoittuen vuonna 2010 sarjan toiseksi. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Formula 3 Brazil Open -sarjassa. Vuonna 2011 Cunha sijoittui toiseksi samaisessa sarjassa. Samana vuonna hän kilpaili myös Britannian F3- ja European F3 Open -sarjoissa. Vuonna 2012 Cunha kilpaili Auto GP -sarjassa saavuttaen 8 pistettä. Samana vuonna hän kilpaili myös Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Cunha jatkoi samassa sarjassa vuonna 2013 saavuttamatta jälleen pisteitä.
Vilho Pyykkö
Vilho Pyykkö (1. toukokuuta 1895 Muolaa – 11. syyskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Eduard Brendler
thumb|right|Eduard Brendler
Frans Fredric Eduard Brendler (4. marraskuuta 1800 Dresden – 16. elokuuta 1831 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä. Hänen teoksiinsa kuului muun muassa pianokappaleita ja lauluja ennen läpimurtoa oratoriolla Spastaras död (1830). Vuonna 1831 Brendler ryhtyi säveltämään oopperaa Ryno, mutta hänen kuolemansa 30-vuotiaana keskeytti työn, jonka sitten saattoi loppuun Prinssi Oskar. Brendler valittiin kuolinvuonnaan Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Elämä
Brendler oli hovikappelissa soittaneen huilisti Johann Franz Brendlerin ja Henriette Stölzelin poika. Perhe asettui vuonna 1802 Tukholmaan, jossa isä saavutti muusikkona huomattavan maineen. Isä kuitenkin kuoli vuonna 1807, minkä seurauksena perhe vajosi köyhyyteen. Menetyksen kokeneen perheen hyväksi järjestettiin kuitenkin kolmen konsertin sarja, jossa poika itse esiintyi huilistina; hän oli oppinut taidon isältään. Ei ole tiedossa, että hän olisi saanut teoreettista opetusta. Sen sijaan Brendler opiskeli kaupan alaa ja lähti töitä varten Gotlantiin äidin kuoltua vuonna 1817.
Visbyssä Brendler osallistui myös paikalliseen musiikkielämään. Hän tutustui Jacob Niclas Ahlströmiin ja ryhtyi pitämään tämän kanssa konsertteja, joissa he esiintyivät nelikätisesti pianolla, välillä myös huilun ja pianon kokoonpanolla. Brendleriä arvioitiin ylistävään sävyyn Gotlands läns tidningar -lehdessä.
Sundelin
Sundelin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eduard Brendler
Elämä
Vuonna 1823 Brendler palasi Tukholmaan soittamaan Harmoniska sällskapetin huilistina. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin seuran kunniajäseneksi. Näiden konserttien yhteydessä Brendler pääsi tutustumaan kruununprinssi Oskariin ja muihin kuninkaallisiin. Prinssistä tuli Brendlerin läheinen ystävä, ja todennäköisesti tämän yhteyden ansiosta hän sai suuren määrän omia oppilaita. Heidän joukossaan olivat Emilie Holmberg, sisarukset Maria & Klara Benedicks sekä Maria Charlotta Lindeberg.
Brendler teki yhteistyötä myös Ulrik Koskullin Sällskapet för sångövningarin kanssa. Vuonna 1830 hänet äänestettiin Par Bricoleen, jonka kuoronjohtajaksi hän pääsi.
Sävellykset
Kaikki Brendlerin sävellykset ovat peräisin hänen neljän viimeisen elinvuotensa ajalta. Niistä varhaisin on puhallinkokoonpanolle sävelletty serenadi, jonka nuotteihin on merkitty ajankohdaksi elokuu 1827. Vuodelta 1828 ovat peräisin Erik Stagneliuksen runoihin sävelletyt laulut "Serenade", "Flickan och jägaren" ja "Necken". Brendlerin tunnetuin Stagneliuksen sanoihin sävelletty laulu on pianosäesteinen "Amanda", joka julkaistiin ja esitettiin orkesteriversiona toukokuussa 1831. Kolmen kirjan verran Brendlerin pianokappaleita julkaistiin nimellä Flores.
Huhtikuussa 1830 esitettiin Bengt Lidnerin sanoihin sävelletty Spastaras död -oratorio, joka osoittautui suureksi menestykseksi. Tammikuussa 1831 esitettiin toinen oratorio, Edmund och Clara (sanat: Olof Ulrik Torsslow), joka ei saanut yhtä innostunutta vastaanottoa.
Kruununprinssi Oskarin sihteeri Bernhard von Beskow aloitti oopperan libreton kirjoittamisen Brendleriä varten 24. toukokuuta 1830 ja sai työn valmiiksi 4. kesäkuuta. Brendler sai käsiinsä libreton heinäkuussa 1830, ja esitystä suunniteltiin syksylle 1831. 30. huhtikuuta esitettiin osia Brendlerin tekeillä olleesta oopperasta; ensimmäinen näytös oli suurilta osin valmis, ja myös toisesta ja kolmannesta näytöksestä oli osia valmiina. Tämä huhtikuinen konsertti oli huomattava menestys, mutta Brendler ei päässyt kuulemaan oopperaansa valmiina. Heimdall-lehden mukaan hän kuoli odottamattomasti kärsittyään jostain sairaudesta neljän päivän ajan.
Fallingwater
Fallingwater on yhdysvaltalaisen arkkitehdin Frank Lloyd Wrightin Kaufmannin perheelle suunnittelema rakennus Pennsylvaniassa. Rakennuksen suunnitelmat valmistuivat vuonna 1935 ja se rakennettiin vuosina 1936–1939.
Fallingwater kuuluu Wrightin tunnetuimpiin töihin. Rakennusta on kutsuttu maailman kuuluisimmaksi moderniksi yksityisasunnoksi ja se sai National Historic Landmark -tunnustuksen vuonna 1966.
Historia
Edgar J. Kaufman ja hänen vaimonsa Liliane viihtyivät taiteilijoiden, kirjailijoiden ja arkkitehtien seurassa. Heidän varakkuutensa oli peräisin perheen omistamasta tavaratalosta Pittsburghissa.
Frank Lloyd Wright tutustui Kaufmaneihin, koska heidän poikansa oli hänen oppilaansa. Kaufmanit omistivat tontin, jossa oli vesiputous, ja olivat viettäneet siellä vapaa-aikaansa viidentoista vuoden ajan. He halusivat talon, johon vesiputous näkyy hyvin. Sen sijaan Wright teki talon suoraan vesiputouksen päälle. Putouksen ääni kuuluu talossa koko ajan.
Päätalo rakennettiin vuosina 1936–1938, ja siihen tehtiin laajennus vierashuoneeksi vuonna 1939.
Perhe käytti sitä viikonloppuasuntonaan vuoteen 1963 asti, Liliane Kaufmanin kuoltua vuonna 1952 ja Edgar Joe Kaufmanin 1955 talo oli heidän poikansa käytössä. Hän lahjoitti talon ja tontin Western Pennsylvania Conservancylle vuonna 1963, ja se avattiin yleisölle 1964. Nykyisin talossa käy vuosittain noin 160 000 matkailijaa.
Arkkitehtuuri
pienoiskuva|170px|vasen|Voimakkaat pys­ty- ja vaa­ka­lin­jat ovat tun­nus­omai­sia Fall­ing­wa­ter­ille. Talossa näkyy selvästi, että Frank Lloyd Wright ihaili japanilaista arkkitehtuuria. Siinä on haettu tasapainoa luonnon ja ihmisen välille.
Talon sydän on tulisija, jonka ympärille ihmiset luonnostaan kerääntyvät. Hormia on jatkettu niin korkeaksi että savupiippu on talon korkein kohta.
Gissur Ísleifsson
Gissur Ísleifsson (1042–1118) oli islantilainen pappismies, josta tuli Islannin toinen piispa vuosiksi 1082–1118. Hän oli ensimmäisen piispan Ísleifur Gissurarsonin ja Dalla Þorvaldsdóttirin poika. Hänen toimialanaan oli Skálholtin hiippakunta.
Wolfin palkinto
Wolfin palkinto on israelilaisen Wolfin säätiön vuodesta 1978 lähtien jakama tiede- ja taidepalkinto. Palkinto jaetaan joka vuosi kuudessa eri kategoriassa: fysiikassa, kemiassa, lääketieteessä, maataloustieteessä, matematiikassa ja taiteessa. Taiteen palkintoa kierrätetään vuosittain arkkitehtuurin, musiikin, maalaustaiteen ja kuvanveiston välillä. Wolfin palkinnon arvo on sata tuhatta Yhdysvaltain dollaria.
Palkinnon jakava Wolfin säätiö on saksalaissyntyisen keksijän ja Kuuban entisen Israelin suurlähettilään Richard Wolfin perustama.
Robin Finck
Esittely
Finck jätti Nine Inch Nailsin vuonna 1996 ja tuli hiukan myöhemmin valmistelemaan Guns N’ Rosesin uutta albumia. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Nine Inch Nailsiin ja tuli vuonna 2000 takaisin Guns N’ Rosesiin. Finck ei ole varsinaisesti jättänyt kertaakaan Guns N’ Rosesia, mutta siirtyi vuosiksi 1998–2000 Nine Inch Nailsin kiertuekitaristiksi. Hän kiersi Guns N’ Rosesin kanssa 2001, 2002 ja 2006. Finck toimi yhtyeessä soolokitaristina. Jälleen 2008 Finck palasi osaksi Nine Inch Nailsia.
Pilkkumonninen
Pilkkumonninen (Corydoras polystictus) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö
Pilkkumonninen voi kasvaa 4-5 senttimetriä pitkäksi. Kala on pääosin siniharmaa, mutta sen pää on tummempi. Kalassa on mustia pilkkuja.
Kiryl Hatavets
Kiryl Valerjevitš Hatavets (, ; s. 25. kesäkuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Dinamo Moskovassa. Eliteprospects.com -sivuston Matias Strozykin mukaan hän on hyökkäävä puolustaja, joka luistelee, pelaa kiekollisena ja laukoo hyvin. Hatavetsilla on kuitenkin kehitettävää fysiikassa.
Seuraura
Hatavets on Junost Minskin kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä 16-vuotiaana pelattua kauden 2007–2008 Valko-Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligan Junior Minskissä. WHL-joukkue Brandon Wheat Kings varasi Hatavetsin 39. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2008, mutta Hatavets ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Hän siirtyi kuitenkin Pohjois-Amerikkaan ja pelasi vuodet 2008–2010 Shattuck St. Mary'sin lukiojoukkueessa.
Pilkkumonninen
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Pilkkumonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on melko vaikeaa.
Vesiolot ja ravinto
Pilkkumonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Akvaariossa pitäisi olla avoimia hiekka-alueita, kasveja sekä juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Pilkkumonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 23-27. Kala on kaikkiruokainen.
Kiryl Hatavets
Seuraura
Tampa Bay Lightning varasi Hatavetsin seitsemännellä kierroksella 183. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2009. Samana kesänä hänet varasi myös KHL-joukkue Dinamo Minsk ensimmäisellä kierroksella 18. pelaajana. Hatavets kävi vuodet 2010–2014 Cornellin yliopistoa. NHL-kauden 2012–2013 siirtotakarajalla, huhtikuussa 2013 Lightning kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Chicago Blackhawksiin, josta vaihtokaupassa toiseen suuntaan siirtyi Philippe Paradis. Hatavets ei lopulta tehnyt NHL-sopimusta ja siirtyi viimeisen yliopistokautensa 2013–2014 päätteeksi, huhtikuussa 2014 vapaana agenttina amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Milwaukee Admiralsin paitaan. Hän pelasi siellä yhden ottelun.
Red Mitchell
Keith Moore "Red" Mitchell (20. syyskuuta 1927 New York, New York – 8. marraskuuta 1992 Salem, Oregon) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti.
Kiryl Hatavets
Seuraura
Heinäkuussa 2014 Hatavets teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Rockford IceHogsin kanssa. Hän pelasi suurimman osan kaudesta 2014–2015 kuitenkin ECHL-joukkue Indy Fuelin paidassa ja pelejä IceHogsissa kertyi 12 runkosarja- ja kahdeksan playoff-ottelun verran. Kesäkuussa 2015 Hatavets teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Hän nousi kaudella 2015–2016 joukkueen varakapteeniksi. Hatavets pelasi koko kauden AHL:ssä.
Red Mitchell
Mitchell oli alun perin pianisti ja soitti myös alttosaksofonia, mutta vaihtoi instrumenttinsa kontrabassoon ollessaan armeijan yhtyeen jäsenenä Saksassa. Hän soitti Jackie Parisin (1947–1948), Mundell Lowen, Chubby Jacksonin big bandin ja Charlie Venturan (1949) kanssa. Tämän jälkeen hän kiersi Woody Hermanin orkesterin kanssa (1949–1951) ja toimi Red Norvon trion jäsenenä (1952–1954). Jälkimmäisessä hän oli Charles Mingusin korvaaja. Vuonna 1954 Mitchell soitti Gerry Mulliganin kvartetin kanssa, minkä jälkeen hän asettui Los Angelesiin. Siellä hän soitti vuosina 1954–1968 lukuisten artistien kanssa ; yhteistyökumppanien joukossa olivat Hampton Hawes, Billie Holiday ja Frank Sinatra. Vuonna 1959 hän levytti Ornette Colemanin kanssa. Hän toimi myös MGM:n studio-orkesterin jäsenenä (1959–1968 ) ja johti Harold Landin kanssa vuosina 1961–1962 kvintettiä, joka levytti Atlanticille.
Jussi Jaatinen
Maunu Valentin Tuhkanen, kirjailijanimi Jussi Jaatinen (14. helmikuuta 1899 Viipuri – 27. heinäkuuta 1968 Simpele) oli suomalainen konttoristi ja näytelmäkirjailija.
Red Mitchell
Vuonna 1968 Mitchell muutti Tukholmaan. Siellä hän soitti eurooppalaisten artistien kanssa esimerkiksi Radiojazzgruppenissa ja säesti yhdysvaltalaisia vierailijoita, joihin kuuluivat Dizzy Gillespie ja Phil Woods. Mitchellin levytuotantoon kuuluu Atlanticin lisäksi muiden muassa Pacific Jazzille, Mercury Recordsille ja Caprice Recordsille tehtyjä julkaisuja. Mitchell sai kaksi Grammis-palkintoa. Hän teki Ruotsissa asumisensa aikana välillä matkoja Yhdysvaltoihin ja muutti Oregoniin vähän ennen kuolemaansa.
Mitchell tuli tunnetuksi tavastaan virittää kontrabasso kvinteittäin.
Kiryl Hatavets
Seuraura
Kaudeksi 2016–2017 Hatavets palasi kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Dinamo Minskin KHL-joukkueeseen.
Muuta
Hatavetsin pikkuveli Grigori pelaa Shattuck St. Mary'sin joukkueessa.
Toksisuusekvivalenttikerroin
Toksisuusekvivalenttikertoimella (TEF) kuvataan aineen tai yhdisteen suhteellista myrkyllisyyden voimakkuutta. Kertoimet ovat 0 ja 1 välillä olevia lukuja. Myrkyllisimmälle dioksiinille (2,3,7,8-TCDD) kertoimen arvoksi on asetettu 1. Muiden, dioksiininsukuisten aineiden kertoimet saattavat olla vain murto-osa 2,3,7,8-TCDD:n arvosta. Voimassa olevat TEF-arvot on ehdottanut Maailman Terveysjärjestön WHO:n asiantuntijaryhmä vuonna 2005.
Seoksen myrkyllisyyttä arvioitaessa kerrotaan kunkin aineen seoksessa oleva pitoisuus aineen toksisuusekvivalenttikertoimella ja näin saadut luvut lasketaan yhteen. Näin voidaan määritellä kuinka suurta pitoisuutta tai määrää 2,3,7,8-TCDD:a tutkittava aineseos myrkyllisyyden osalta vastaa (TEQ, TCDD Equivalence). Näiden pitoisuuksien yksikkönä käytetään yleensä ng/g tai pg/g. Esimerkiksi merkintä 150 ng/g WHO-TEQ tarkoittaa, että tutkittu näyte on yhtä myrkyllistä kuin näyte, jossa on 2,3,7,8-TCDD:a 150 nanogrammaa grammassa.
Tommy Stinson
Thomas Eugene ”Tommy” Stinson (s. 6. lokakuuta 1966 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen basisti, joka tuli tunnetuksi 1980-luvun vaihtoehtorock-yhtyeen The Replacementsin basistina. Vuosina 1998–2016 hän soitti bassokitaraa Guns N’ Rosesissa.
1990-luvun lopulla Stinson alkoi nauhoittaa uudistuneen Guns N’ Rosesin kanssa uutta albumia. Chinese Democracyksi nimetty albumi ilmestyi lopulta marraskuussa 2008. Stinson oli mukana yhtyeen kiertueilla vuoteen 2014. Seuraavana vuonna hän lähti yhtyeestä alkuperäisbasisti Duff McKaganin palattua takaisin.
Stinsonin muita yhtyeitä ovat olleet Dogbreath, Bash & Pop ja Perfect. Keväällä 2005 hän soitti muutamalla keikalla Soul Asylum -yhtyeessä.
Þorlákur Runólfsson
Þorlákur Runólfsson (1086–1133) oli islantilainen pappismies, josta tuli Islannin kolmas piispa vuodesta 1118 kuolemaansa 1133 asti. Hänen toimialueensa oli Skálholtin hiippakunta.
En Gedi
thumb|Vesiputous keitaalla. En Gedi tai Ein Gedi on keidas ja luonnonsuojelualue Kuolleenmeren länsirannalla Israelissa Juudean autiomaassa. Keitaan vesi on peräisin neljästä aktiivisesta lähteestä. Vesilähteiden ansioista paikalla tavataan esimerkiksi muulle autiomaalle epätyypillisiä kasvilajeja. Keitaan vieressä sijaitsee En Gedin kibbutsi.
Maantiede
thumb|vasen|[[Nubianvuohi|Nubianvuohia.]] En Gedi sijaitsee suurin piirtein Kuolleenmeren länsirannan keskellä. Alue on osa Juudean autiomaata ja Kuolleenmeren hautavajoamaa, joka lukeutuu merenpinnasta mitattuna maailman matalimpiin paikkoihin. Nykyisin paikalla on neljä edelleen aktiivista lähdettä, Arugot, David, En Gedi ja Shulamit. Aikaisemmin lähteitä on ollut kaikkiaan kymmenen. En Gedin lähde sijaitsee noin 200 metrin korkeudella Kuolleenmeren pinnasta. Lähteiden vesi on peräisin pohjavesivarannoista. Keitaan vieressä sijaitsee En Gedin kibbutsi.
Suurin osa alueen kasvistosta on sopeutunut puoliaavikkomaisiin olosuhteisiin. Paikalla tavataan esimerkiksi lajeja kruunujujuba (Ziziphus spina-christi), sodomanmadari (Calotropis procera), tasankoneulapuu (Balanites aegyptiaca) ja kierreakaasia. Lähteiden vieressä tavataan aavikolle epätyypillisempiä lajeja, joihin lukeutuvat esimerkiksi Salix acmophylla, Populus euphratica, jättiruoko, järviruoko, Saccharum ravennae ja neidonadiantumi.
Alueella tavattaviin nisäkäslajeihin lukeutuvat esimerkiksi nubianvuohi, kalliotamaani ja susi. Alueella esiintyy myös 16 eri lepakkolajia. Paikallisiin lintulajeihin lukeutuvat rotkorakkeli, lyhytpyrstökorppi, mustapyrstötasku ja aavikkopyy. Havaittuja matelijalajeja ovat puolestaan esimerkiksi Atractaspis engaddensis ja Coluber rhodorachis. Veden äärellä eläviä muita lajeja ovat esimerkiksi mölysammakko, rapu Potamon potamios, kotilo Melanopsis praemorsa ja muurahainen Polyrhachis simplex.
Historia
En Gedin alueella on ollut ihmisasutusta jo pitkään ja paikka esiintyy esimerkiksi Raamatussa useampaan otteeseen. Esimerkiksi ensimmäisessä Samuelin kirjassa Daavidin sanotaan paenneen alueelle. Vanhimmat arkeologiset merkit asutuksesta paikalta ovat 600-luvulta ennen ajanlaskun alkua, eli vuosisatoja Daavidin kauden jälkeen. Paikka tunnettiin esimerkiksi taateleistaan. Maanviljelystä harjoitettiin keinokastelun avulla. Paikalliset keräsivät myös suolaa ja asfalttia Kuolleenmeren rannikolta. Josephus kirjoitti paikalla valmistetun balsamia. Rooman valtakunnan kaudella paikalla sijaitsi juutalainen kylä ja roomalainen varuskunta. Arkeologisen näytön mukaan kylä poltettiin Bysantin valtakunnan kaudella 400-luvulla. Seuraavan kerran paikka asutettiin Egyptin mamelukkien kaudella 1200–luvulta 1300-luvulle. Paikka autioitui uudestaan ja se asutettiin taas vasta Israelin itsenäistyttyä vuonna 1948. Ein Gedin kibbutsi perustettiin vuonna 1956.
Nuutinen
Nuutinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Uumajan yliopiston ravintolakorkeakoulu
Kulinaarisen taiteen opiskelu Uumajan yliopistossa alkoi vuonna 1996. Vuonna 2002 perustettiin Uumajan yliopiston ravintolakorkeakoulu. Koulusta valmistuu alempaan korkeakoulututkintoon luovassa ruoanlaitossa tai ravintolanpitämisessä.
Terminator
Terminator eli Cyberdyne Systems Series T-800 / T-850 Model 101, suomeksi joskus Terminaattori, on kyborgi, joka teki ensiesiintymisensä tieteis-toimintaelokuvassa Terminator – tuhoaja (1984). Hahmo on esiintynyt myös elokuvasarjan muissa osissa Terminator 2 – Tuomion päivä (1991), Terminator 3: Koneiden kapina (2003), Terminator – Pelastus (2009), Terminator Genisys (2015) ja Terminator: Dark Fate (2019). Terminatorin alkuperäinen esittäjä on näyttelijä Arnold Schwarzenegger. Elokuvassa Terminator – Pelastus hahmo on luotu digitaalisesti, eikä Schwarzenegger näyttele sitä.
Ominaisuudet
pienoiskuva|Terminatorin runko Elokuvasarjan jokaisessa osassa on päivitetty Terminator-tyyppi, joka näyttää samalta kuin edeltäjänsä mutta on jollain tavalla edistyneempi. Elokuvasarjan kahdessa ensimmäisessä osassa ja uusimmissa osissa esiintyy tyyppi T-800 ja kolmososassa T-850. Varhaisin T-800 oli valmistettu titaaniseoksesta ja sitä seuranneet mallit koltaaniseoksesta, joka kestää yli 430 asteen kuumuutta paremmin kuin titaani. Rungon päällä on orgaaninen kerros ja iho, joka saa Terminatorin näyttämään ihmiseltä. Malli 101 näyttää Arnold Schwarzeneggeriltä, muilla malleilla on eri näyttelijöiden kasvot.
Jotta uusi Terminator ei tarvitsisi koulutusta, siihen on ohjelmoitu aikaisempien Terminatorien kokemukset, jotka on ladattu talteen niiden huollon yhteydessä.
Terminator pystyy huijaamaan ihmisiä uskomaan sitä ihmiseksi, mutta koirat kykenevät havaitsemaan sen kyborgiksi.
Tuotanto
Schwarzeneggerin esittämä Terminator on iso ja lihaksikas. Ohjaaja James Cameron oli alun perin suunnitellut rooliin vähäpätöisemmän kokoista näyttelijää. Cameron on kertonut, että Terminatorin hahmon idea oli tullut hänelle painajaisunessa.
Muussa mediassa
Elokuvasarjan ohella Terminator-hahmo on esiintynyt myös sarjakuvissa. Frank Millerin neliosaisessa sarjakuvateoksessa RoboCop vs. The Terminator se esiintyy RoboCopin kanssa ja Dark Horsen sarjakuvakirjassa Alien- ja Predator-universumissa. Hahmo esiintyy myös ladattavana bonushahmona Mortal Kombat 11 -pelissä.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 1701–1800
Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 1701–1800.
Øivin Fjeldstad
thumb|right|Øivin_Fjeldstad
Øivin Fridtjof Fjeldstad (2. toukokuuta 1903 Oslo – 16. lokakuuta 1983 Høvikodden) oli norjalainen kapellimestari. Hän oli yksi maansa ja sukupolvensa johtavista kapellimestareista; hän toimi Oslon filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina 1960-luvulla ja vieraili johtavien orkestereiden kapellimestarina Norjassa sekä ulkomailla. Fjeldstad toimi myös viulistina ja säveltäjänä. Hän sai Pyhän Olavin ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarin arvon ja monia muita tunnustuksia.
Näyttelijä Lise Fjeldstad ja pankkiiri, poliitikko Øivin Skappel Fjeldstad ovat Fjeldstadin lapsia.
Elämä ja ura
Fjeldstad opiskeli viulunsoittoa Gustav Langen johdolla Oslon musiikkikonservatoriossa. Hän täydensi opintojaan Leipzigissa Walther Davissonin johdolla. Vuonna 1923 hän pääsi vakituiseksi viulistiksi Oslon filharmoniseen orkesteriin, jossa debytoi myös kapellimestarina vuonna 1931. Hän sai vielä tämän jälkeen kapellimestariohjausta Clemens Kraussilta, mutta jatkoi työtään viulistina vuoteen 1946. Toisen maailmansodan jälkeen Fjeldstad alkoi työskennellä Norjan radion orkesterin pääkapellimestarina. 1950-luvulla hän ansioitui oopperakapellimestarina. Hän johti esimerkiksi Didon ja Aeneaksen esityksiä Oslo Nye Teaterissa vuonna 1952; näissä kuultiin Kirsten Flagstadin viimeinen näyttämörooli. Samassa paikassa Fjeldstad johti myös Norjan-ensiesityksiä Gian Carlo Menottin oopperoista.
Keväästä 1954 alkaen Fjeldstad vieraili useissa yhdysvaltalaisorkestereissa, joissa hän otti ohjelmistoon norjalaisia teoksia muiden muassa Harald Sæverudilta. Hänestä tuli kysytty kapellimestari myös Ranskassa, Belgiassa, Saksassa ja Jugoslaviassa. Lontoossa hän johti BBC:n konsertteja ja työskenteli maan kansallisen nuoriso-orkesterin kanssa. Fjeldstad johti 16. helmikuuta 1959 Den Norske Opera & Balletin esitystoiminnan aloittaneen tulkinnan Eugen d’Albertin oopperasta Tiefland. Tämän jälkeen hän johti esitykset Carl Maria von Weberin Taika-ampujasta ja Wolfgang Amadeus Mozartin Taikahuilusta.
Vuosina 1962–1969 Fjeldstad toimi Oslon filharmonisen orkesterin taiteellisena johtajana ja jaetusti Herbert Blomstedtin kanssa pääkapellimestarina. Hän keskittyi erityisesti Johannes Brahmsin ohjelmistoon ja johti paljon norjalaisen musiikin esityksiä, myös teosten kantaesityksiä. Fjeldstad osallistui myös amatööripohjaisten orkestereiden kehittämiseen. Hän antoi ison panoksen Vestfoldin ja Bærumin sinfoniaorkesterien toimintaan. Ensin mainitussa sinfoniaorkesterissa hänestä tuli kunniajäsen. Vuonna 1977 hän johti Oslon konserttitalon avajaisia. 80-vuotispäivänsä kunniaksi hän johti toukokuussa 1983 suuren ohjelman Oslon filharmonisen orkesterin kanssa. Siihen kuuluivat Edvard Griegin Bergliot (puhujana kapellimestarin tytär Lise Fjeldstad), Max Bruchin viulukonsertto (solistina Arve Tellefsen) ja Brahmsin ensimmäinen sinfonia. Fjeldstad kuoli 80-vuotiaana kesken konsertin, jossa johti Bærumin sinfoniaorkesteria.
Kapellimestarin työnsä lisäksi Fjeldstad opetti Oslon musiikkikonservatoriossa ja johti sen orkesterikoulua. Hän sävelsi pienimuotoisia vokaaliteoksia sekä duettoja pianolle ja viululle.
Levytykset
Fjeldstad johti ensimmäisen kaupallisen levytyksen Richard Wagnerin Jumalten tuhosta. Levytys toteutettiin radiolähetyksinä Oslon yliopiston auditoriosta tammikuussa 1956. Enimmäkseen norjalaisessa esiintyjistössä pääroolissa oli Kirsten Flagstad. Decca Records julkaisi levytyksen samana vuonna.
Preeriaturpiaali
Preeriaturpiaali (Sturnella magna) on Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava turpiaaleihin kuuluva varpuslintu.
Eino Tulikari
Eino Ilmari Tulikari (vuoteen 1935 Tofferi, 28. helmikuuta 1905 Halsua – 19. marraskuuta 1977 Jyväskylä) oli suomalainen kanteleensoittaja, pelimanni, opettaja ja rehtori.
Preeriaturpiaali
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan preeriaturpiaali on 19–26 cm, ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Lajin pää on väriltään harmahtavan ruskea ja silmäkulma on keltainen. Koiraalla on lisäksi valkoinen viiksijuova. Selkä on väriltään ruskea, ja siinä on tiheästi tummempia juovia. Preeriaturpiaalin rinta ja ylävatsa ovat väriltään kirkkaan keltaiset. Rinnan poikki kulkee V-muotoinen musta juova, joka on vahvempi koirailla kuin naarailla. Linnun alavatsa on ruskehtava. Nuorilla preeriaturpiaaleilla on musta maski. Preeriaturpiaalin nokka on melko pitkä ja ohut, pyrstö on lyhyt ja jalat pitkät. Ulkonäöltään preeriaturpiaali muistuttaa huomattavasti huilupreeriaturpiaalia (Sturnella neglecta), joka eroaa selän tiheämmän raidoituksen perusteella. Huilupreeriaturpiaalin laulu on myös melodisempaa ja monimutkaisempaa kuin preeriaturpiaalilla.
Eino Tulikari
Hän kuului Halsuan tunnettuun Tofferin soittajasukuun. Hän alkoi näppäillä kannelta jo viisi-kuusivuotiaana, ja ollessaan vasta 10-vuotias hän osallistui ensimmäisiin soittokilpailuihin, joissa sijoittui toiseksi veljensä Oskari Tofferin jälkeen. Samoihin aikoihin aloitti myös viulunsoiton ja kulki pelimannina häissä ja iltamissa.
Hän lähti opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan, mutta siirtyi sieltä vuoden opintojen jälkeen syksyllä 1926 Jyväskylän seminaariin, jossa valmistui kansakoulunopettajaksi 1931. Tässä tehtävässä hän toimi Jyväskylässä yli 30 vuotta, josta suurimman osan rehtorina.
Jyväskylän seminaarin ilmapiiri oli omiaan vauhdittamaan hänen kanteleharrastuksiaan. Esiintymisiä tarjoutui seminaarin piirissä hänen itsensä mukaan liikaakin.
Hän esiintyi ensimmäisen kerran radiossa 1932, aluksi kymmenen vuotta A.O.Väisäsen ohjelmassa ”Puoli tuntia kansanmusiikkia” ja sen jälkeen säännöllisesti muissakin ohjelmissa. Vuonna 1937 hän osallistui Saksassa järjestettyihin kansantanhu- ja kuoropäiviin. Hän sai tilaisuuden levittää kanteleen ja kantelemusiikin tuntemusta Saksassa, jossa kanteletta ei lainkaan tunnettu. Myöhemmin 1950-luvulla hän esiintyi Kreeta Haapasalon muistomerkin paljastustilaisuudessa 1954 ja Sibelius-viikon kansanmusiikkikonsertissa 1957. Tämän jälkeen hän soitti kanteletta vain kotioloissa ja pienemmissä tilaisuuksissa.
Tulikari käytti Perhonjokilaakson tyypillistä kanteleensoittotyyliä: lyhyet kielet ovat soittajaan päin, jolloin oikea käsi on kanteleen lyhyessä päässä ja vasen käsi viritystappien puolella. Oikea käsi soittaa melodiaa ja vasen toimii säestäjänä. Tätä soittotyyliä hän on itse kehitellyt säestys- ja korukuvioin.
Preeriaturpiaali
Levinneisyys ja elinympäristö
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee preeriaturpiaalin silmälläpidettäväksi lajiksi. Sukukypsiä yksilöitä on arvioitu olevan maailmanlaajuisesti 37 miljoonaa. Varsinkin Pohjois-Amerikassa vuosien 2005–2015 tilastot osoittavat yksilömäärän nopeaa pienenemistä, minkä takia laji on silmälläpidettävä.
Ravinto
Preeriaturpiaalin ravinto vaihtelee vuodenajoittain. Keväällä ne syövät pääasiassa hyönteisten toukkia, kesällä kovakuoriaisia ja heinäsirkkoja ja syksyllä sekä talvisia siemeniä ja hedelmiä. Laji voi syödä myös petoeläimiltä jääneitä haaskoja. Ravintonsa lintu etsii maasta.
Elintavat
pienoiskuva|Sturnella magna Preeriaturpiaalit muodostavat syksyisin ja talvisin löyhiä parvia, joissa ei ole vallitsevaa arvojärjestystä. Parvissa voi olla mukana myös huilupreeriaturpiaaleja. Pesimisalueilleen koiraat saapuvat maaliskuulla ja valtaavat itselleen reviirin, jota ne puolustavat toisia koiraita vastaan. Naaraat saapuvat muutamaa viikkoa myöhemmin.
Preeriaturpiaalien pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle, ja kaudessa on kaksi pesintää. Koiraat voivat pesiä samanaikaisesti kahden tai kolmen naaraan kanssa, mutta naarailla on vain yksi koiras koko pesimäkauden ajan. Naaras rakentaa pesän ruohoista ruohikon suojaan. Pesä on usein katettu, ja siinä voi olla tunnelimainen sisäänkäynti. Naaras munii kauden aikana kuudesta neljääntoista valkoista punaruskeapilkullista munaa, joita vain se hautoo. Koiras avustaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa.
Lumijoen kirkko
Lumijoen kirkko on Lumijoen luterilaisen seurakunnan kirkko. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Johan Ludvig Lybeck ja se vihittiin kirkoksi vuonna 1890.
Lumijoen ensimmäinen kirkko oli rakennettu noin vuonna 1620. Kirkko oli pohjalainen tukipilarikirkko, joka kuitenkin vuonna 1814 purettiin uuden kirkon tieltä. Toinen kirkko oli puinen ristikirkko, joka paloi ukkosmyrskyssä 14. kesäkuuta 1882. Tulipalossa tuhoutui seurakunnan arkisto lähes kokonaan. Samassa myrskyssä paloi naapurikunnan Oulunsalon kirkko. Nykyinen kirkko on rakennettu vuosina 1886–1889. Kirkkoon mahtuu noin tuhat henkeä, mikä on varsin paljon, sillä Lumijoen kunnan väkiluku oli keväällä 2010 hieman yli 2 000 asukasta. Suuren kokonsa vuoksi kirkkoa kutsutaan Lakeuden katedraaliksi.
Esineistö
Lumijoen kirkkoon hankittiin hopeinen, kokonaan kullattu ehtoolliskalusto vuonna 1751. Työ tilattiin oululaiselta Carl Jakob Melleniltä. Perimätiedon mukaan ehtoolliskalusto varastettiin ennen vuotta 1783 ja vietiin Vienan Karjalaan. Heimosotiin osallistuneet suomalaiset sotilaat löysivät hävinneestä kalustosta nykyisin kirkossa näytteillä olevan ehtoollismaljan vuonna 1918. Malja saatiin takaisin Lumijoen seurakunnalle vuonna 1923. Maljassa on kaiverrus: "Lumijoki Kyrckio Kalk Anno 1751".
Tyttö sinä olet meritähti
"Tyttö sinä olet meritähti" on rap-yhtye Yön Poltteen 3. helmikuuta 2012 julkaistu single. Kappale ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan sijalle seitsemän ja on ollut myös Suomen Spotify-käyttäjien toiseksi kuunnelluin kotimainen kappale.
Muuta
Kappaleen nimi on viittaus elokuvaan Tyttö sinä olet tähti. Kappaleen tapahtumat sijoittuvat Gerbyyn venevalkamaan, Vaasaan. Kappaleen alussa kuullaan myös puhelimessa kauppaneuvos Rabbe Grönblomia, jolta Stig vuokraa veneen.
Pompejilaiset maalaustyylit
Pompejilaiset maalaustyylit on tapa luokitella roomalaisia seinämaalaustyylejä. Ne perustuvat August Maun luokittelujärjestelmään, joka oli muodostettu Pompejista tehtyjen löytöjen pohjalta. Niitä käytetään apuna roomalaisten maalausten ajoittamisessa, mutta ne ovat tässä jokseenkin epätarkkoja. Tyylejä on neljä:
Pascal Wehrlein
Pascal Wehrlein (s. 18. lokakuuta 1994 Sigmaringen, Saksa) on saksalainen rata-autoilija.
Ura
Wehrlein aloitti kartinguransa vuonna 2003, ja kilpaili pääsääntöisesti kotimaassaan Saksassa. Hän siirtyi KF2-luokkaan vuonna 2009, jossa hän sijoittui viidenneksi ADAC Kart Masters -sarjassa.
Vuonna 2010 Wehrlein aloitti formulauransa ADAC Formel Masters -sarjassa sijoittuen ensimmäisenä vuonna sarjan kuudenneksi voittaen kauden aikana yhden kilpailun. Wehrlein jatkoi sarjassa seuraavana vuonna, voittaen sarjan mestaruuden ja keräten kahdeksan voittoa, seitsemän paalupaikkaa ja 11 palkintosijaa.
Vuonna 2012 Wehrlein siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan voittaen yhden kilpailun, ja sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Hän osallistui samana vuonna Formula 3 Masters -kilpailuun sijoittuen viidenneksi, ja Macaon Grand Prix -kilpailuun sijoittuen neljänneksi.
Vuonna 2013 Wehrlein ajoi DTM-kauden lisäksi myös kaksi kilpailua Euroopan Formula 3 -sarjassa, voittaen niistä toisen.
DTM
thumb|Wehrlein DTM-sarjassa vuonna [[DTM-kausi 2014|2014.]] Vuonna 2013 Wehrlein kilpaili DTM-sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Hän jatkoi seuraavalla kaudella DTM:ssä. Hän voitti kauden aikana yhden kilpailun EuroSpeedway Lausitzin radalla, ollen 19 vuoden ikäisenä kaikkien aikojen nuorin DTM-kilpailun voittanut kuljettaja. Sarjan loppupisteissä Wehrlein sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2015 Wehrlein onnistui voittamaan sarjan mestaruuden ollen kaikkien aikojen nuorin DTM-sarjan mestari.
Formula 1
Syyskuussa 2014 Wehrlein nimitettiin Mercedeksen Formula 1 -tallin viralliseksi testi- ja varakuljettajaksi. Vuonna 2015 Wehrlein pääsi ajamaan kaksi päivää Force Indian F1-autoa Barcelonan talvitesteissä.
Manor palkkasi Wehrleinin kilpakuljettajakseen kaudelle 2016. Wehrlein ajoi kymmenenneksi Itävallassa saaden yhden pisteen. Belgiaan Wehrlein sai uudeksi tallikaverikseen Esteban Oconin, joka korvasi Rio Haryanton Manorilla maksuvaikeuksien vuoksi. Belgian kilpailun avauskierroksella Wehrlein törmäsi Jenson Buttoniin, minkä myötä molempien kilpailu jäi kesken. Meksikon GP:n lähtökolarissa Wehrlein joutui keskeyttämään. Brasilian sadekilpailussa Wehrlein ajoi pistesijoista, mutta tippui lopulta 15:nneksi.
Maailmanmestaruuden voittaneen Nico Rosbergin lopetettua uransa Mercedesin organisaatioon kuuluvaa Wehrleinia pidettiin hänen todennäköisimpänä korvaajanaan. Wehrleinin yhden kauden kokemusta ei kuitenkaan pidetty riittävänä, ja tammikuussa 2017 ilmoitettiin hänen tehneen sopimuksen Sauberin kanssa kaudeksi.
Wehrlein joutui jättämään kauden kaksi ensimmäistä osakilpailua väliin mestareiden kisassa sattuneen kolarin aiheuttamien selkäkipujen vuoksi. Wehrleinin korvasi Antonio Giovinazzi. Paluukilpailussaan Bahrainissa Wehrlein ajoi 11:nneksi. Kauden ensimmäiset pisteet irtosivat Espanjan GP:stä, jossa Wehrlein ajoi 7:ksi, mutta sai viiden sekunnin aikarangaistuksen varikkotötterön kiertämättä jättämisestä varikolle sisäänajaessa, jonka myötä Wehrlein tippui 8:ksi saaden neljä pistettä. Monacossa Wehrlein keskeytti, kun Jenson Button törmäsi häneen, ja Wehrleinin auto jäi kyljelleen vasten ratareunusta. Azerbaidžanin GP:ssä Wehrlein sai yhden pisteen oltuaan maalissa 10:s. Wehrlein keräsi kauden aikana viisi pistettä. Kauden jälkeen ilmoitettiin että Wehrleinin sopimusta ei jatketa ja että hänen tilallaan ajaa monacolainen Charles Leclerc.
Rane
Rane on suomalainen miehen ja naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä Rane-nimen on saanut noin 30–40 suomalaista miestä ja muutama nainen.
Achládia
Achládia (myös Ahládia) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Siteían kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 199 (vuonna 2011).
Achládia on myös minolaisaikaisen ”huvilan” arkeologinen kohde, joka sijaitsee kylän lähellä ja on saanut siitä nimensä. Se on rakennettu uudella palatsikaudella noin 1600–1550 eaa. ja se osoittaa, kuinka kaupunkitalojen arkkitehtuuria käytettiin tuolloin myös pienemmissä asutuksissa. Lähes suorakulmaisen huvilan pinta-ala on noin 270 neliömetriä. Siinä on 12 huonetta, säilytystiloja ja muita tiloja sekä erillinen lisärakennus. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1952.
Robin Sid
Robin Sid (s. 21. syyskuuta 1994 Inkoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Ekenäs Idrottsföreningiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Sid siirtyi IFK Mariehamniin vuoden 2013 lopussa yksivuotisella sopimuksella. Ensimmäisen ottelunsa joukkueessa hän pelasi tammikuussa 2014. Aiemmin Sid on pelannut Kakkosta Ekenäs Idrottsföreningissä. Sid vakiinnutti paikkansa IFK Mariehamnin pelaavassa kokoonpanossa ja ollut voittamassa seuran riveissä mm. Suomen cupin vuonna 2015 ja Suomen mestaruuden kaudella 2016. Päättynyt kausi 2019 oli Sidille IFK Mariehmanin riveissä kuudes. Sid siirtyi kaudeksi 2020 Seinäjoen Jalkapallokerhoon.
Sara Wennerberg-Reuter
Sara Margaret Eugenia Eufrosyne Wennerberg-Reuter (11. helmikuuta 1875 Otterstad – 29. maaliskuuta 1959 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1893–1895 ja sitten Saksassa (Leipzig, 1896–98; Berliini, 1901–02). Vuosina 1906–46 Wennerberg-Reuter toimi Sofiankirkon urkurina Tukholmassa; asema oli pysyvä vuodesta 1918. Hänet valittiin Ruotsin säveltäjäseuran jäseneksi vuonna 1921, ja hän sai kuninkaallisen Litteris et Artibus -mitalin vuonna 1931.
Wennerberg-Reuterin tyyli säveltäjänä oli konservatiivinen, ja hän tekikin avoimesti pesäeron myöhäisromantiikan ja ekspressionismin trendeihin.
Elämä
Wennerberg-Reuterin isä oli maanviljelijä ja taidemaalari Brynolf Wennerberg, joka oli poliitikko-säveltäjä Gunnar Wennerbergin ainoa veli. Äiti oli Eugenie (o.s. Schoug), joka oli lahjakas harrastelijapianisti ja Saran ensimmäinen pianonsoiton opettaja. Perheen muutettua Göteborgiin tyttö sai opetusta urkuri Elfrida Andréelta. Merkittävästi hänen kehitykseensä vaikutti myös Gunnar Wennerberg, jonka tuki mahdollisti opiskelun jatkamisen Saksassa. Siellä opettajina toimivat Carl Reinecke, Salomon Jadassohn ja Max Bruch.
Wennerberg-Reuter järjesti omien teostensa resitaalin Tukholmassa huhtikuussa 1904; etenkin e-mollisonaatti viululle ja pianolle sai osakseen ankaraa arvostelua, mutta pienimuotoisemmat kappaleet saivat osakseen suuremman hyväksynnän. Säveltäjä saikin suurimman menestyksensä pienimuotoisilla kappaleilla. Vuosikymmeniä jatkuneesta työskentelystään urkurina huolimatta Wennerberg piti itseään ensisijaisesti juuri säveltäjänä.
Brandon Jefferson
Brandon Jefferson (s. 25. marraskuuta 1991 ) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin saksalaista Bundesliigassa pelaavaa Phoenix Hagenia.
Sara Wennerberg-Reuter
Elämä
Vuodesta 1907 Wennerberg oli naimisissa pikakirjoittaja Hugo Reuterin kanssa, ja avioliiton myötä hän sai käyttöönsä kaksiosaisen sukunimen.
Hirvaskangas
thumb|ABC Hirvaskangas on suuri huoltoasema Äänekosken Hirvaskankaalla, [[valtatie 4:n ja kantatie 69:n risteyksessä.]] Hirvaskangas on tilastollinen taajama Uuraisilla ja pieneltä osin Äänekoskella, Keski-Suomen maakunnassa, noin kymmenen kilometriä Äänekosken keskustasta etelään.
Kylä rajoittuu idässä Koivistonkylään, pohjoisessa Honkolaan ja etelä-länsisuunnassa Uuraisten kunnanrajaan. Aivan liikennemyymälän vieressä sijaitsee Hirvaskylän asuinalue kouluineen sekä uuskarismaattinen Elävät kivet -vapaaseurakunta.