cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lamar Hunt U.S. Open Cup
Pelitapa
Cupin voittaja on saanut paikan CONCACAF Champions Leaguesta vuodesta 2008 lähtien.
Umpijärvi
Humidissa ilmastossa umpijärven valuma-alue ja sitä ympäröivä vedenjakaja sisältyvät kokonaan laajemman valuma-alueen sisälle siten kuin edempänä selostetaan. Aridissa ilmastossa sen ympärille muodostuu sisäinen valuma-alue. Aridin ilmaston umpijärvien tyyppejä ovat aavikkojärvi, suolaliejukko ja chott.
Umpijärvet ovat herkkiä ympäristön muutoksille. Järveen päätyneet ravinteet tai hapan sade jää vaivaamaan järven ekosysteemiä pitkään. Toisaalta, jos ravinteita ei tule ympäristöstä järveen riittävästi, esimerkiksi pienen valuma-alueensa takia, muodostuu siitä helposti oligotrofinen järvi.
Pohjoisen pallonpuoliskon umpijärviä
Suppa on harjualueen painaumaan syntynyt järvi tai lampi. Harjualueiden maaperä muodostuu jääkauden jäätikköjokien tuomasta kivestä, sorasta ja hiekasta. Tällainen aines läpäisee hyvin vettä, joten suppaan kertynyt vesi imeytyy helposti maaperään. Vettä kuitenkin kertyy suppaan samasta syystä. Silloin pohjaveden yläpinta on supan pohjan yläpuolella ja pohjavesi pääsee suotumaan hiekan läpi suppaan, joka täyttyy vedellä. Supan vedenpinta seuraakin harjualueen pohjaveden pinnan vaihteluita, vaikka siihen sataisikin runsaasti vettä.
Suojärvi on alkujaan syntynyt jääkauden jälkeen luontaiseen maaperän painaumaan, mutta järven ympäristö on alkanut tämän jälkeen soistumaan. Soistuminen on hidas mutta vääjäämätön prosessi kosteilla seuduilla. Sammalikko kasvattaa paksuuttaan ja kasvukerroksen alle kertyy turvetta. Turvekerros on kasvanut tuhansien vuosien aikana useita metrejä tai jopa toistakymmentä metriä. Tällaisen soistumisprosessin aikana järven tulo-ojat tai laskuoja voi tyrehtyä. Soilla tavataankin luonnontilaisina järviä ja lampia, joilta puuttuvat sekä tulo- että laskuojat kokonaan.
Euroopassa sijaitsee muutama umpijärvi. Itävallan ja Unkarin rajalla oleva Neusiedlerjärven vedenpinta on noin 115 metriä merenpinnan yläpuolella. Italian Umbriassa sijaitsee Trasimenojärvi, jonka vedenpinta on 258 metriä merenpintaa korkeammalla.
Alankojen umpijärviä
Kryptodepressio on valuma-alueen merenpinnan alapuolelle ulottuva osa. Varsin usein tällainen alue täytyy vedellä ja muodostaa järven. Jos vedenpinta ei nouse merenpintaa ylemmäksi, sille ei voi muodostua laskujokea mereen. Suurimman järven Kaspianmeren vedenpintakin jää noin 30 metriä merenpinnan alle, ja ehkä kuuluisimman alankojärven Kuolleenmeren vedenpinta on 420 metriä merenpintaa alempana. Kaspianmeren lähellä sijaitsee Araljärvi, joka on myös vastavanlainen. Australian suurin järvi Eyrejärvi on laskujoeton ja samalla sen vedenpinta jää 15 metriä merenpintaa alemmaksi.
Vuoristojen umpujärviä
Vuoristossa pinnanmuodot voivat olla sellaisia, että järvialtaan pohja jää sitä ympäröivien harjanteiden ympäröiväksi, vaikkei se sijaitsekaan alangolla. Amerikassa sijaitseva Kalliovuorten Iso Suolajärvi on tästä ominaisuudesta tunnettu. Keski-Aasiassa vastaavia järviä ovat Balkašjärvi, Issyk Kul ja Kara-Kul.
Aavikkojärviä
Afrikassa tunnetuimat umpijärvet ovat Turkanajärvi ja Tšadjärvi, jotka sijaitsevat aavikolla. Sellainen on myös Autralian Eyrejärvi.
Albert Saksilainen
Albert Saksilainen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen Ampumahiihtoliiton (IBU) vuosittain järjestämä arvokilpailu.
Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1996 alkaen, ja vuodesta 2010 lähtien kilpailut on käyty vain rullahiihtoa hyödyntäen. Vuosina 1996–2005 kilpailuiden hiihto-osuudet oli korvattu maastojuoksuosuuksilla, ja vuosina 2006–2009 käytiin sekä maastojuoksua että rullahiihtoa hyödyntäviä kilpailuita.
Nikolai Ekk
Nikolai Vladimirovitš Ekk (, 1. kesäkuuta 1902 Riika, Venäjä – 14. heinäkuuta 1976 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin ohjauksensa on Passi elämään (Putjovka v žizn 1931).
Ohjaajana
Valmistuttuaan alalle 1920-luvulla Ekk työskenteli ennen ohjaajan uraansa Vsevolod Meyerholdin teatterissa. Ekkin ura elokuvan parissa osuu 1930-luvulle, jolloin valmistui neljä näytelmäelokuvaa ja yksi dokumentti.
Ekkin ensimmäinen ja samalla tunnetuin ohjaustyö on Passi elämään (Putjovka v žizn 1931), vaikuttava kuvaus Venäjän sisällissodan orvoiksi jättämistä nuorista. Elokuva oli myös ensimmäinen neuvostoliittolainen äänielokuva. Seuraava ohjaus, vuonna 1936 valmistunut Grunja Kornakova oli puolestaan ensimmäinen neuvostoliittolainen värielokuva.
Ekk ei yltänyt myöhemmissä töissään enää debyyttielokuvansa tasolle. Ura jatkui 1930-luvun jälkeen muun muassa televisio- ja teatteriohjaajana.
Vaikutus
Ekkin Passi elämään tunnustetaan vaikutusvaltaiseksi teokseksi, vaikka omana aikanaan se saikin Neuvostoliitossa huomattavista katsojaluvuista huolimatta myös kritiikkiä osakseen, elokuva kun ei osoittanut tarpeeksi selvästi kapitalismin ja yhteiskunnallisten ongelmien välistä yhteyttä.
Realistinen mutta samalla lämmin kuvaus Passi elämään pantiin merkille saman tien myös ulkomailla ja sen vaikutusta on nähtävissä muun muassa William A. Wellmanin elokuvasta Kovan onnen pojat (Wild Boys on the Road 1933) ja Luis Buñuelin elokuvasta Los Olvidados (1951) sekä monista muista 1950-luvun nuorisokuvauksista.
Odakyū-rautatiet
pienoiskuva|Odakyūn 70000-sarjan juna (GSE) pienoiskuva|Odakyūn 5000-sarjan juna
Odakyū-rautatiet on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (ōte-shitetsu) joukkoon. Odakyūn päälinja yhdistää Tokion Odawaran kaupunkiin, mistä yhtiö on saanut nimensä. Sen rautatielinjojen yhteispituus on 120,5 kilometriä, ja se kuljettaa päivittäin noin 2,03 miljoonaa matkustajaa. Odakyū on osa Odakyū Groupia, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, matkailun, vähittäiskaupan ja kiinteistönvälityksen aloilta.
Yhtiöllä on 3 637 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Shinjukun erillisalueen Nishishinjukun kaupunginosassa.
Historia
Odakyū-rautatiet on perustettu nimellä Odawara kyūkō tetsudō (, ’Odawaran pikarautatie’) 1. toukokuuta 1923, ja liikennöinnin yhtiö aloitti Odawara-linjalla huhtikuussa 1927. Enoshima-linja avattiin vuonna 1929.
Linjat
Odakyū-rautateiden kolme linjaa liittävät Tokion Odawaran kaupunkiin Sagaminlahden rannikolla, Shōnanin alueeseen ja Enoshimaan sekä Tama New Townin asuinalueeseen Tokion länsipuolella. Pääteasema Tokiossa on Shinjuku. Odakyū harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Tōkyō metron Chiyoda-linjalle ja sitä kautta JR Higashi-Nihonin Jōban-linjalle Torideen saakka, lännessä taas Hakone tozan -rautatielinjalle Hakonen ja Fujin suuntaan sekä JR Tōkain Gotenba-linjalle.
Beyləqanin piirikunta
thumb|250px|Beyləqanin piiri Azerbaidžanin kartalla. Beyləqanin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 1131 neliökilometriä. Asukkaita on 87 400 henkeä (vuonna 2010).
Trematocara
Trematocara on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, joita tavataan Afrikasta:
Beyləqanin piirikunta
Piirin keskus on Beyləqanin kaupunki (vuoteen 1989 saakka Ždanovsk), josta on 265 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Örənqalan, Milabadin, Qəhrəmanlın, Yuxarı Aranin, Şərqin ja Milin taajamat. Kuntia on yhteensä 40, taajamia 15 ja kyliä 24. Kaupunkiväestön osuus on 42,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 97,5 % on azereja ja 2,3 % turkkilaisia.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan, perunan ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on pienimuotoista elintarvike- ja jalostusteollisuutta.
Historiallisia nähtävyyksiä ovat profeetta Həzrəti Cərgizin pyhiinvaelluspaikka 1600–1700-luvulta, muinaisen Beyləqanin kaupungin rauniot Örənqalassa sekä Soltanbudin kukkula.
Paikallislehtenä ilmestyy Mil.
SMS Erzherzog Ferdinand Max (1865)
SMS Erzherzog Ferdinand Max oli Itävallan keisarikunnan ja myöhemmin Itävalta-Unkarin laivaston Erzherzog Ferdinand Max -luokan ironclad. Sisaraluksensa tavoin sen suunnittelussa oli otettu mallia Ranskan laivaston Gloiresta. Se oli 1866 amiraali Wilhelm von Tegetthoffin lippulaivana Lissan taistelussa, jossa se upotti törmäämällä Regia Marinan RN Re d’Italian.
Valmistus
Aluksen suunnitteli Joseph von Romako. Se tilattiin Stabilimento Tecnico Triestinolta ja otettiin palvelukseen 1865. Käyttövoimana aluksessa oli yhdyskoneistolla varustettu moottori, joka pyöritti yhtä potkuria ja jonka valmistaja oli rijekalainen Robert Whiteheadin johtama Stabilimento Tecnico Fiume. Aluksella oli painoa noin 5 100 tonnia. Aluksen nimi oli kunnianosoitus arkkiherttua Ferdinand Maximilian Josefille, joka komensi Itävallan laivastoa 1854–1864 ja josta myöhemmin tuli Meksikon keisari.
Palvelus
Alukseen oli tarkoitus asentaa kaksi Kruppin kahdeksan tuuman tykkiä, mutta Preussin–Itävallan sodan alettua Preussi esti kaupat suojatakseen liittolaismaataan Italiaa. Amiraali Wilhelm von Tegetthoff määräsi siksi Erzherzog Ferdinand Maxin varustettavaksi kuudellatoista rihlaamattomalla 48 naulan tykillä.
Alus osallistui 20. heinäkuuta 1866 von Tegetthoffin lippulaivana Lissan taisteluun. Sen päällikkönä oli Maximilian Daublebsky von Sterneck. Ennen taistelun alkua von Tegetthoff oli kehottanut upseereitaan käyttämään hyväkseen kaikki tilaisuudet törmätä vihollisaluksiin. Noin kello 11:40 Erzherzog Ferdinand Max törmäsi Regia Marinan RN Re d’Italiaan, joka upposi törmäyksen jälkeen kahdessa minuutissa. Taistelu käytännössä päättyi tähän.
Lissassa kärsimiensä vaurioiden korjaamiseksi alus käytettiin brittiläisellä telakalla Maltalla. Sille asennettiin suunnitellut kahdeksan tuuman tykit 1869. Se oli palveluksessa vuoteen 1886, jolloin se muunnettiin proomuksi koululaivalle. Se romutettiin 1916.
Ben X
Ben X on vuonna 2007 julkaistu belgialainen Nic Balthazarin ohjaama elokuva.
Simeon
Simeon  on raamatullinen miehennimi. Nimi johtuu heprean sanoista, jotka tarkoittavat ’hän on kuullut’. Suomessa ja erityisesti Pohjanmaalla siitä käytetään myös muotoa Simeoni. Simeon on kuitenkin Suomessakin tavallisempi, sillä heitä on Suomen väestötietojärjestelmässä ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 1 410. Simeoni-muotoa on kantanut noin 170 miestä.
Ben X
Tarina
Elokuva kertoo vakavasta autismista kärsivästä koulukiusatusta pojasta, joka pakenee ankeaa maailmaa pelaamalla MMORPG-peliä nimeltä ArchLord.
Simeon
Simeon on Vanhassa testamentissa käytetty nimimuoto. Vanhassa testamentissa Simeon oli yksi patriarkka Jaakobin pojista sekä hänestä polveutunut Israelin heimo. Uudessa testamentissa kerrotaan Simeon-nimisestä miehestä, joka siunasi Jeesus-lapsen temppelissä ja esitti Simeonin kiitosvirren. Sekä Simeon että Simon merkitsee rukouksen kuulemista, mutta keskiajalla nimiä kuitenkin pidettiin erillään.
Derek Porter
Derek Porter (s. 2. marraskuuta 1967 Belfast, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Tämän jälkeen hän siirtyi kilpailemaan yksikköluokkaan ja voitti maailmanmestaruuden Račicessa 1993 sekä saavutti olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja sijoittui neljänneksi Sydneyn olympialaisissa 2000. Lisäksi hän saavutti kahdeksikossa kaksi MM-hopeaa ja yksikössä yhden MM-pronssin.
Simeon
Simeon on ollut Suomessa almanakassa vuosina 1662–1907, jolloin sen päivä oli 5. tammikuuta. Tämä perustuu pylväspyhimys Simeon Styliitan (k. 459) muistopäivään.
Derek Porter
Derek Porterin isä Hugh Porter edusti soutajana Isoa-Britanniaa.
Show-Katit
Show-Katit, televisioesityksessä myös Katit eivät tanssi on vuonna 1997 ilmestynyt yhdysvaltalainen animaatiotekniikalla tehty elokuvamusikaali.
Ben X
Tuotanto
Ohjaaja Nic Balthazarin ensimmäinen romaani oli Niets was alles wat hij zei. Siitä tehtiin menestynyt teatterisovitus ”NIETS”, jonka hän kirjoitti, ohjasi ja tuotti. Se sai yli 210 loppuunmyytyä esitystä.
Show-Katit
Elokuvan alkuperäisiä ääninäyttelijöitä ovat Scott Bakula ja Jasmine Guy, ja elokuvan ohjasi Disneyn entinen animaattori Mark Dindal debyyttinään. Elokuva sisältää useita musiikkiesityksiä.
Ben X
Tuotanto
MMG Film & TV Production osti tarinan elokuvaoikeudet ja pyysi Balthazaria kirjoittamaan käsikirjoituksen ja myös ohjaamaan ensimmäisen elokuvansa.
Show-Katit
Juoni
Toni-kissa saapuu Hollywoodiin tarkoituksenaan päästä musikaalielokuvien tähdeksi. Vaikka hän omaa sekä laulun että tanssin, hän ei saa isoja rooleja. Pian Tonin lahjat huomataan, mutta eräs tyttö tekee kaikkensa, ettei Tonista tule uhkaa hänen uralleen.
Ääninäyttelijät
Suomenkielisen version ohjasi ja käänsi Ulla Renko.
Ben X
Vastaanotto
Elokuva menestyi kotimaassaan ja on saanut myös kansainvälistä levitystä. Elokuvasta on tekeillä yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi.
Simeon
Simeon tai Simeoni sukunimenä
Simeon tai Simeoni on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
John Farrell (pikaluistelija)
John O'Neil Farrell (28. elokuuta 1906 Hammond, Indiana – 20. kesäkuuta 1994 Evergreen Park, Illinois) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Darren Barber
Darren Barber (s. 26. joulukuuta 1968 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui samassa luokassa neljänneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Terrence Paul
Terrence "Terry" Paul (s. 14. syyskuuta 1964 Oakville, Ontario) on kanadalainen soutaja, joka toimi perämiehenä. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Soulin olympialaisissa 1988 hän kilpaili perämiehellisessä nelosessa mutta ei menestynyt. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Kilpauransa jälkeen Paul on valmentanut muun muassa Kanadan ja Sveitsin maajoukkueita.
John Farrell (pikaluistelija)
Farrell voitti vuonna 1926 yhteislähtötyylillä kilpaillun kansainvälisen ulkoratamestaruuden, joka oli hänen ainoa suuri voittonsa. Hän sai Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 pronssia 500 metrin matkalta, sijoittui kahdeksanneksi 1 500 metrillä ja oli 17. 5 000 metrillä. Kyseessä oli ainoa kausi, jona hän kilpaili Euroopassa. Farrell osallistui vielä vuoden 1932 olympialaisiin 500 metrille, jolloin hän oli kuudes.
Farrell valmensi oman uransa jälkeen Yhdysvaltain pikaluistelujoukkuetta muun muassa olympiakisoissa 1936. Hän toimi myöhemmin osastonjohtajana Sears-tavaratalossa.
Magneettinauha
thumb|200px|Magneettinauhaa C-kasetissa. Magneettinauha on magneettisesta materiaalista tehtyä nauhaa, jolle voidaan tallentaa ääntä, videota tai dataa.
Magneettinauha äänen tallennuksessa
Magneettinen ääninauha voi olla avokelatyyppistä tai kasetilla olevaa (esimerkiksi C-kasetti). Ääninauhaformaatteja on sekä analogisia että joitakin digitaalisia.
Magneettinauha videon tallennuksessa
Magneettinen videonauha voi olla etenkin studiokäytössä avokelatyyppistä tai kasetilla olevaa (esimerkiksi VHS-kasetti). Videonauhaformaatteja on sekä analogisia (esim. VHS ja U-matic) että digitaalisia (esim. Digital Video, DAT-nauha, Digital Betacam).
Ifeoma Kulmala
Ifeoma Kulmala (s. 10. elokuuta 1988 Helsinki ) on suomalainen jalkapalloerotuomari ja entinen yleisurheilija, joka on toiminut kansainvälisenä FIFA-erotuomarina vuodesta 2014 lähtien. Vuonna 2017 Suomen Palloliitto valitsi Kulmalan vuoden naiserotuomariksi. Naisten otteluiden lisäksi hän on tuominnut myös miesten Kakkosessa vuodesta 2015 lähtien.
Magneettinauha
Magneettinauha datan tallennuksessa
Magneettinen datanauha on ollut käytössä monenlaisissa nauha-asemissa etenkin tietojen varmuuskopioinnissa. Nauha-asemia on käytetty muun muassa suurtietokoneissa ennen kiintolevyjen yleistymistä.
Ifeoma Kulmala
Yleisurheilussa Kulmala voitti Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa 4×400 metrin viestin SM-kultaa vuonna 2008 ja 4×800 metrin viestin SM-kultaa 2009 ja SM-hopeaa 2008. Kulmala on pelannut myös rugbya Helsinki Rugby Clubissa ja Suomen naisten rugbymaajoukkueessa.
Magneettinauha
Magneettinauha kierrätyksessä
Tarpeettomiksi jääneistä nauhoista voi kutoa vaikka kassin.
Vaskiluodon rautatieasema
Vaskiluodon rautatieasema on rautatieliikennepaikka Pohjanmaan Vaasassa rataosuudella Seinäjoki–Vaasa. Rata Vaasaan avattiin 1883, ja rataa jatkettiin Vaskiluodon satamaan seitsemän vuotta myöhemmin. Radan kustannuksista kaksi kolmasosaa maksoi valtio ja loput silloinen Nikolainkaupunki. Paikalle rakennettiin ajalleen harvinainen puinen Bruno Granholmin suunnittelema yhdistetty tavaramakasiini-asemarakennus. Henkilöliikennettä radalla on ollut kolmeen otteeseen: Vuonna 1965, vuosina 1972–1973 sekä pisimpään vuosina 1977–1992. Sataman alueella toiminut henkilöliikenteen seisake toimi 1985–1992 nimellä Vaasan satama. Asemarakennus kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Volkswagen Golf VI
Volkswagen Golf VI (Typ 5K) on Volkswagenin Golf-mallin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2008–2012, farmaria vuoteen 2013 ja cabrioletia vuoteen 2016 saakka. Se ei ollut täysin uusi malli, vaan perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, vaikka autoa olikin päällisin puolin uudistettu. Pohjois-Amerikassa mallin Rabbit-nimestä luovuttiin.
Volkswagen Golf (2008–2016)
Kuudennen sukupolven Golf esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2008. Uudistunut farmarimalli Variant tuli markkinoille seuraavana vuonna, ja sitä myytiin edelleen Pohjois-Amerikassa Jetta SportWagen -nimisenä. Golfiin perustuva tila-automalli Golf Plus koki kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkonäköä muokattiin vastaamaan uutta mallia. Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011 esiteltiin kangaskattoinen avomalli Golf Cabriolet. Avomalli oli puuttunut Golf-mallistosta vuodesta 2002 saakka. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Golf VI VariantVuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Golf sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen vuonna 2011 testattu Cabriolet ansaitsi sekin viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Golf VI GTIBensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 16V (80 hv), 1,4 TSI (122/160 hv) ja 1,6 8V (102 hv). Dieselvaihtoehto oli 2,0 TDI (110/140 hv). Vain Pohjois-Amerikan markkinoilla oli saatavana viisisylinterinen 2,5-litrainen (172 hv) bensiinimoottori.
Golf GTI tuli markkinoille keväällä 2009, ja sen voimanlähteenä oli turboahdettu 2,0-litrainen (211 hv) bensiinimoottori. GTI:n rinnalle tuli myös 170-hevosvoimaisella 2,0 TDI -moottorilla varustettu GTD.
Kevään 2009 uutuus oli myös 1,6-litraisen nestekaasua polttoaineenaan käyttävä versio. Pienitehoisin 2,0 TDI poistui valikoimasta samana kesänä, jolloin se korvattiin uudella 1,6 TDI:llä (90/105 hv). Kesästä vuoden loppuun saakka markkinoilla oli lisäksi 1,8 TSI (160 hv) -moottorilla varustettu erikoismalli. vasen|pienoiskuva|Volkswagen Golf VI R Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2009 esiteltiin malliston suorituskykyisimmäksi malliksi Golf R, jossa oli turboahdettu 2,0-litrainen (270 hv) bensiinimoottori. Se oli seuraaja Golf R32 -mallille.
Moottorit
Bensiinimoottorit Hakasulkeissa olevat arvot DSG-vaihteistolla varustetuilla malleilla
Dieselmoottorit Hakasulkeissa olevat arvot DSG-vaihteistolla varustetuilla malleilla
Kannabinoidihyperemeesioireyhtymä
Kannabinoidihyperemeesioireyhtymä (CHS, englanniksi Cannabinoid Hyperemesis Syndrome) on kannabiksen, tetrahydrokannabinolin tai joidenkin synteettisten kannabinoidien päihdekäytöstä johtuva oireyhtymä, jossa ilmenee pahoinvointia, mahakipua ja voimakasta toistuvaa oksentelua. CHS:n aiheutumismekanismia ei tunneta, mutta sitä aiheuttavat aineet ovat olleet CB1- eli kannabinoidireseptorin 1 aktivoivia agonisteja. CHS:n laukaiseva mekanismi välittyy siis ehkä CB1-reseptoriagonismin kautta. Monilla CHS:ää potevilla näiden päihteiden käyttö on ollut runsasta, se on jatkunut vuosia ja monien oireita helpottaa hetkellisesti kuumaan suihkuun tai kylpyyn meneminen.
CHS:n oireet loppuvat noin 2–10 päivän jälkeen lopetettaessa kannabiksen tai vastaavien päihteiden käyttö. Käytön lopettaminen on ainoa varmuudella toimiva hoito. Oireet palaavat monilla parissa viikossa aloitettaessa käyttö uudelleen. Oireita voidaan kuuman veden sijaan lievittää kapsaisiinia sisältävillä ihovoiteilla ja mahdollisesti muilla lääkkeillä.
Oireyhtymä kuvailtiin lääketieteessä ensimmäisen kerran vuonna 2004 Australian Adelaiden lähellä joukolla kannabiksen käyttäjillä.
Oireet
CHS:n oireet ilmenevät tetrahydrokannabinolin tai synteettisten kannabinoidien käytön aikana. CHS:ssä ilmenee usein aluksi varhain aamulla alkavaa pahoinvointia, joka toistuu vähintään kerran viikossa. Jos päihteen käyttö jatkuu, myöhemmin voi ilmetä yhtäkkisiä ja voimakkaita mahakipua aiheuttavia oksentelukohtauksia. Oksennusreaktio voi toistua jopa 5–20 kertaa tunnissa. Oksentelua on kuvailtu pahimmillaan halvaannuttavaksi. Monet laihtuvat oksentelun takia. Kohtaukset jatkuvat usein 2–3 päivää tai jopa 7–10 päivää.
Toistuva oksentelu voi sen aiheuttaman nestehukan ja elektrolyyttihäiriöiden takia johtaa munuaisten vajaatoimintaa aiheuttaviin vaurioihin. Harvinaisissa tapauksissa CHS on vakavan nestehukan takia johtanut kuolemaan.
Toteaminen
CHS:n määritelmä on kiistanalainen, sillä sen toteamiseen ei ole yleisesti hyväksyttyjä oireita.
Alla on lueteltu 6 kriteeriä. CHS:ää potevista noin 75% täyttää näistä kriteereistä vähintään 4 ja noin 90% täyttää kriteereistä vähintään 3. Kriteerit ovat:
CHS on kuitenkin helppo sekoittaa syklinen oksentelu -oireyhtymään (CVS), sillä molemmat usein alkavat verrattain nuorilla, ovat oireiltaan lähes samanlaiset ja kuumat suihkut tai kylvyt voivat helpottaa molempien oireyhtymien oireita. Ei ole varmaa, että onko CHS vain CVS:n alatyyppi vai erillinen sairaus, jolla on oma aiheutumismekanisminsa. CHS kuitenkin liittyy aina tetrahydrokannabinolin (THC) tai synteettisten kannabinoidien käyttöön toisin kuin CVS. Muutamia esimerkkejä synteettisistä kannabinoideista, joiden päihdekäytön on havaittu liittyvän CHS:n ilmenemiseen, ovat ainakin JWH-018, JWH-073, JWH-122, AM-2201 ja AM-694.
Hoito
CHS:n oireet loppuvat lopetettaessa kannabiksen, tetrahydrokannabinolin tai synteettisten kannabinoidien käyttö. Tämä ainoa tunnettu CHS:n hoitokeino ja muut hoidot voivat vain lieventää oireita. Ainakin kannabiksen kohdalla oireet loppuvat noin viikossa sen käytön lopettamisesta. Aloitettaessa taas säännöllinen käyttö, oireet usein palaavat muutamissa viikoissa.
Monien CHS:ää potevien oireet lieventyvät heidän käydessään kuumassa suihkussa tai kylvyssä. Helpotus on sitä suurempi, mitä kuumempaa vettä käytetään. Oireet palaavat poistuttaessa kylvystä tai suihkusta.
Kapsaisiinia sisältävän voiteen levittäminen iholle mahaan, selkään tai käsiin voi helpottaa CHS:n oireita. Kasvoihin sitä ei sen aiheuttaman poltteen takia tule levittää. Todisteet kapsaisiinin tehosta pohjautuvat kuitenkin vain muutamiin CHS-tapaustutkimuksiin, mutta kapsaisiini on halpa, verrattain vaaraton ja helposti saatavilla oleva aine. Kapsaisiini aktivoi saman TRPV1-reseptorin kuin esimerkiksi kuuma vesi aiheuttaen siten polttavaa kipua.
Tapaustutkimuksissa antipsykoottien, kuten haloperidolin tai olantsapiinin, antamisen on havaittu voivan helpottaa CHS:n oireita. Perinteiset pahoinvointilääkkeet, kuten antihistamiinit (esimerkiksi difenhydramiini), serotoniinireseptorien antagonistit (esimerkiksi ondansetroni), dopamiinireseptorien antagonistit (esimerkiksi metoklopramidi) ja bentsodiatsepiinit saattavat lieventää CHS:n oireita, mutta näiden kohdalla tutkimustulokset ovat ristiriitaisia.
Opioidit eivät tehoa CHS:n oireisiin ja voivat olla sivuvaikutuksiltaan haitallisia.
Starachowicen piirikunta
Starachowicen piirikunnan pinta-alasta arviolta 45,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Cursed (albumi)
Cursed on Rotten Soundin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2011.
Kappaleista "Hollow" ja "Self" kuvattiin musiikkivideot.
Andrew Crosby
Andrew "Andy" Crosby (s. 5. marraskuuta 1965 Bella Coola, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui samassa luokassa neljänneksi ja Soulin olympialaisissa 1988 kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Füzulin piirikunta
thumb|250px|Füzulin piiri Azerbaidžanin kartalla. Füzulin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1963 perustetun piirin pinta-ala on 1 386 neliökilometriä. Asukkaita on virallisen tilaston mukaan 113 700 henkeä (vuonna 2010).
Füzulin piiri sijaitsee Azerbaidžanin lounaisosassa Kaukasusvuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu lounaassa Cəbrayılin, luoteessa Xocavəndin, pohjoisessa Ağcabədin ja koillisessa Beyləqanin piireihin sekä kaakossa Iraniin. Etelärajalla virtaa Araksjoki.
Armenialaiset joukot miehittivät piirin länsiosan 1990-luvulla Vuoristo-Karabahin sodan aikana. Miehitysalueella sijaitsi muun muassa virallinen piirikeskus Füzuli. Länsiosa kuului kansainvälisesti tunnustamattoman Artsakhin tasavallan Hadrutin piiriin. Azerbaidžanin hallussaan pitämällä alueella oli 13 taajamaa ja 22 kylää. Piirin väliaikaisena keskuksena toimi Horadizin kaupunki. Azerbaidžan valtasi alueen takaisin vuoden 2020 sodassa.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan ja viinirypäleiden viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Andy Lee
Andrew Paul "Andy" Lee (s. 11. elokuuta 1982 Westminster, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan lentopotkun potkaisija. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Arizona Cardinalsissa. Yliopistojalkapalloa Lee pelasi Pittsburghin yliopiston joukkueessa.
Lee on valittu urallaan kolmesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura
San Francisco 49ers varasi Leen vuoden 2004 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden kuudennella kierroksella. Hän on pelannut 49ersin lentopotkujen potkaisijana varauksestaan lähtien, ja sai kesällä 2012 kuuden vuoden jatkosopimuksen, joka tekee hänestä liigan kolmanneksi parhaiten palkatun lentopotkujen potkaisijan. San Francisco 49ers vaihtoi Andy Leen Cleveland Brownsiin kesäkuussa 2015 vuoden 2017 NFL:n varaustilaisuuden seitsemännen kierroksen varausvuoroa vastaan.
Lee pelasi Clevelandissa vain kauden, sillä ennen kauden 2016 alkua hänet kaupattiin Carolina Panthersiin vaihdossa Carolinan lentopotkun potkaisijaan Kasey Redferniin. Lee pelasi kaudella 2016 yhdeksän ottelua, kunnes venäytti reitensä ja joutui olemaan loppu kauden sivussa. Syyskuussa 2017 Panthers vapautti Leen sopimuksesta.
Lee oli vain kaksi päivää ilman sopimusta. Arizona Cardinals teki hänen kanssaan kaksivuotisen sopimuksen.
Yhden illan juttu
Yhden illan juttu on 24. elokuuta 2016 Liv-kanavalla alkanut keskusteluohjelma. Ohjelmassa psykoterapeutti Maaret Kallio tapaa jokaisessa jaksossa yhden tunnetun suomalaisen miehen, jossa he kertovat heidän elämänsä merkittävistä hetkistä ja tulevaisuuden haaveista.
Haikaralaivue
Haikaralaivue (ranskaksi Les Aventures de Tanguy et Laverdure) on Jean-Michel Charlierin (Blueberry) ja Albert Uderzon (Asterix) luoma belgialais-ranskalainen sarjakuva. Se kertoo kahden pilotin, Michel Tanguyn ja Ernest Laverduren, seikkailuista Ranskan ilmavoimissa. Suomessa sarjakuvaa on aiemmin julkaistu myös nimillä Ilmojen haukat, Michel ja Ernest seikkailevat sekä Ässälentäjät, ja sarjakuva-albumisarjan 30:sta osasta on tähän mennessä suomennettu 15.
Ensimmäinen Haikaralaivue-sarjakuva julkaistiin 29. lokakuuta 1959 ranskalaisen Pilote-lehden ensinumerossa. Vuonna 1961 Haikaralaivuetta alettiin julkaisemaan myös albumisarjana. Vuoteen 1967 saakka sarjaa käsikirjoitti Charlier ja piirsi Uderzo. Viimeistä Uderzon kuvittamaa tarinaa olivat kuvittamassa myös hänen veljensä Marcel Uderzo sekä Blueberryn piirtäjänäkin tunnettu Jean Giraud. Haikalaivueen kuvittajana jatkoi Uderzon jälkeen belgialainen Jijé. Jijén ohella muutamia albumeita olivat kuvittamassa myös Daniel Chauvin ja Patrice Serres. Jijén kuoltua vuonna 1980 Serres jatkoi yksin Charlierin käsikirjoitusten kuvittamista kahden albumin verran. Vuonna 1989 menehtyneen Charlierin viimeisen käsikirjoituksen ja sarjan 25. osan Survol interdit (1988) kuvitti Al Coutelis.
Haikaralaivueen sarjakuva-albumisarja herätettiin henkiin vuonna 2002 Jean-Claude Laidinin käsikirjoittamana. Laidinin käsikirjoittamia albumeita on tähän mennessä julkaistu viisi, ja niiden piirtäjinä ovat toimineet Yvan Fernandez, Renaud Garreta, Frédéric Toublanc, Julien Lepelletier sekä Sébastien Philippe.
Sarjakuvien lisäksi Haikaralaivueesta on tehty vuosina 1967–1970 esitetty ranskalainen TV-sarja Les chevaliers du ciel sekä vuonna 2005 ensi-iltansa saanut samanniminen elokuva.
Sarjakuva-albumit
Suomessa osat 1–8 julkaistiin Egmontin kustantamana albumisarjana vuosina 2010–2015. Osa 5 on lisäksi julkaistu erinimisenä albumijulkaisuna vuonna 1971. Osat 15–16 kustansi Lukupiste Oy vuonna 1972. Osat 8–9 sekä 11–12 julkaistiin Zoom-sarjakuvalehdessä jatkosarjoina vuosina 1973–1974, ja osat 14 ja 19 on julkaistu jatkosarjoina Super-S-sarjakuvalehdessä vuonna 1980.
Kirjat
Teksti: Jean-Michael Charlier – Kuvitus: Jijé
Olof von Dalin
Olof von Dalin, ennen aatelointia ensin Dahlin, sitten Dalin (29. elokuuta 1708 Vinbergin pappila, Hallanti, Ruotsi – 12. elokuuta 1763 Drottningholmin linna, Ruotsi), oli ruotsalainen runoilija, prosaisti ja kulttuurivaikuttaja.
Haikaralaivue
Lyhyet sarjakuvatarinat
Super Pocket-lehdessä julkaistiin vuosina 1968–1970 lyhyitä sarjakuvatarinoita, jotka kirjoitti Charlier ja kuvitti Jijé.
Olof von Dalin
Dalin aloitti 13-vuotiaan opinnot Lundin yliopistossa. Aluksi hän opiskeli lääketiedettä mutta keskittyi pian humanistisiin opintoihin. Hän kirjoitti runojen ohella muun muassa 1746–1762 ilmestyneen historiateoksen Svea rikes historia, jonka ansiosta Ruotsin historia tuli ruotsalaisille tutuksi. Vuodesta 1750 hän oli kruununprinssi Kustaan opettaja. Hänet aateloitiin 1751. Hän joutui joksikin aikaa hovista pois, kun paljastui, että hän oli osallistunut kuningasvallan laajentamiseen tähtääviin vehkeilyihin, mutta karkotus peruttiin pian, ja hän nousi jälleen merkittäviin asemiin. Äkillinen kuolema kuitenkin keskeytti uran. Häntä pidetään laululyyrikkona Bellmanin edeltäjänä.
Suomennettuja runoja
Lähde:
Rita Tushingham
Rita Tushingham (s. 14. maaliskuuta 1942 Liverpool) on britti­läinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvun rooleistaan elo­kuvissa Hunajan maku, Tohtori Živago ja Temppu – ja miten se tehdään, josta hän oli Golden Globe -⁠ehdokkaana. Esikoisroolistaan Hunajan maussa Tushingham sai Golden Globen, Bafta-palkinnon ja parhaan naisnäyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla.
Nuori Rita Tushingham ei ollut suurine silmineen perinteisellä tavalla kaunis, mistä oli hänelle etua realistiseen ilmaisuun pyrkivän uuden brittielokuvan ohjaajien etsiessä 1960-luvun alussa uusia kasvoja arkisiin tarinoihinsa.
Rita Tushingham varttui ruoka­kauppiaan tyttärenä Liverpoolissa, kävi sihteeri­opiston mutta halusi jo nuorena näyttelijäksi ja kävi myös Shelagh Elliott-Clarken esittävien taiteiden koulua. Hän sai teatteruransa alkuun päästessään näyttämö­mestarin apulaiseksi Liverpool Playhouse -⁠teatteriin. Hänen ensimmäinen elokuva­roolinsa oli pääosa Tony Richardsonin draama­elokuvassa Hunajan maku (1961).
Rita Tushingham asui 1980-luvun alusta lähtien parikymmentä vuotta Kanadan Torontossa toisen aviomiehensä, irakilaissyntyisen elokuvaaja Ousama Rawin kanssa.
Tushingham on näytellyt uransa aikana noin 50 elo­kuvassa ja parissa­kymmenessä televisio­tuotannossa.
Kotiseutu (televisiosarja)
Kotiseudun ensiesitys oli Venetsian elokuvajuhlilla 1984. Edgar Reitz painotti silloin, että Kotiseutu on elokuva – ei televisiosarja – ja että sitä pitäisi kohdella elokuvana. Pituudestaan huolimatta (lähes 16 tuntia) sitä on myös esitetty elokuvateattereissa.
Kotiseutu oli välitön menestys. Venetsian elokuvajuhlilla se voitti Fiprescin palkinnon ja se esitettiin lähes jokaisessa Euroopan maassa. Suomessa sen esitti YLE.
Kotiseutu sai kaksi jatko-osaa: Kotiseutu II (1993) ja Kotiseutu III (2004).
Psychotic Veterinarian
Psycotic Veterinarian on suomalaisen grindcore-yhtye Rotten Soundin toinen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 1995.
Levyn kansitaiteen piirsi Lordi-yhtyeen laulaja Mr. Lordi.
Monitoimityökalu
Monitoimityökalu on työkalu, jossa yhdistyy useita toimintoja samaan kokonaisuuteen. Pienimmät monitoimityökalut ovat avaimen tai luottokortin kokoisia ja muotoisia, jolloin niitä voidaan pitää lompakossa tai avaimenperässä. Isommat mallit on tarkoitettu kannettaviksi taskussa tai vyöhön kiinnitetyssä kotelossa.
Monitoimityökaluja ei saa viedä lentokoneen matkustamoon, vaan ne on pakattava ruumaan meneviin tavaroihin.
Historiaa
Yhteen liitettyjen työkalujen yhdistelmän idea on vanha. Mahdollisesti syömiseen tarkoitettu "monitoimityökalu", jossa on lusikka, haarukka, lasta, piikki ja veitsi tunnetaan ajalta 200–300 vuotta jaa.
Herman Melville kuvaili vuonna 1851 ilmestyneessä romaanissaan Moby Dick valaanpyyntialus Pequodin kirvesmiehen kätevyyttä ikään kuin tämä olisi tavallista paksumpi linkkuveitsi, jossa on erikokoisten terien lisäksi myös "ruuvitalttoja, korkkiruuveja, pinsettejä, naskaleita, kyniä, viivaimia, kynsiviiloja ja upotusporia".
Sveitsin armeija päätti 1880-luvun lopulla hankkia taskuveitsiä, joiden tuli kelvata säilykepurkkien avaamiseen sekä Schmidt-Rubin-kiväärin purkamiseen ja kokoamiseen. Modell 1890 -veitsen ominaisuudet hyväksyttiin virallisesti tammikuussa 1891.
Linkkuveitset
Linkkuveitsenä toteutettujen monitoimityökalujen varhaisimpia versioita olivat Victorinoxin ja Wengerin valmistamat "Sveitsin armeijan linkkuveitset". Nykyään valmistajia on lukuisia. Varsinainen Sveitsin armeijalle toimitettu Modell 1890 -määrittelyn mukainen malli sisälsi veitsenterän, kalvaimen sekä tölkinavaajan ja ruuvitaltan yhdistelmän.
Taittuvat monitoimityökalut
Tim Leatherman toi markkinoille ensimmäisen Pocket Survival Toolin vuonna 1983. Pihtien rakenteeseen perustuvan ja linkkuveitsiä isomman selviytymistyökalun kaavailtuja kohderyhmiä olivat survivalistit ja keräilijät.
Suomen puolustusvoimat käyttää Victorinox Swisstool Military Fin -mallista pihteihin pohjautuvaa monitoimityökalua.
Työkaluihin saattaa kuulua esimerkiksi kynsiviila, atulat, kokoonmenevät sakset ja suurennuslasi sekä ruuvitaltan vaihtokärkiä. On myös erityisiä versioita urheilun ja ulkoilun eri lajeja, kuten golfia, ratsastusta, metsästystä tai kalastusta varten. Pyöräilijöille tarkoitetuissa työkaluissa voi olla työkaluja kuusiokoloavaimesta ketjunkatkaisijaan.
Lusikkahaarukka
Lusikkahaarukka on ruokailuun tarkoitettu monitoimityökalu, joka sisältää toisiinsa nivelletyt tai yhden työkalun eri päissä sijaitsevat lusikan ja haarukan.
John Wallace
John Wallace (s. 1. huhtikuuta 1962 Burlington, Ontario) on kanadalainen soutaja. Hän voitti Barcelonan olympialaisissa 1992 kultaa kahdeksikossa. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui samassa luokassa kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Tasmaniassa 1990 ja Wienissä 1991.
Bercy
pienoiskuva|Ilmakuva Pariisista, etualalla Bercy
pienoiskuva|Bercyn vanhoja varastorakennuksia, joissa toimii tivolimuseo Musée des Arts Forains pienoiskuva|Parc de Bercy
Bercy (/bersi:/) on entinen kunta Seinen departementissa Ranskassa, nykyisin Pariisin 12. arrondissementtiin kuuluva kaupunginosa Pariisin itäosassa Seinen pohjois- eli oikealla rannalla.
Leppävaaran kartano
Leppävaaran kartano sijaitsee Karakalliossa itäisessä Espoossa lähellä Vantaan rajaa. 1910-luvulla alkunsa saanut kartano muodostaa talousrakennuksineen ja viljelyksineen yhtenäisen ja avaran maatalousmaisemakokonaisuuden.
Bercy
Bercy sijaitsee Seinen ja Gare de Lyonista alkavan rautatien välissä. Suurin osa siitä oli ennen varastoaluetta, jossa varastoitiin Seinen yläjuoksulta jokialuksilla tuotua tavaraa, varsinkin Burgundin viiniä ja Morvanista saatua puutavaraa. Varastoinnin poistuttua alueelta sinne on rakennettu muun muassa Bercyn areena, nykyiseltä nimeltään AccorHotels Arena, sekä Ranskan talous- ja finanssiministeriön suuri virastorakennus, jonka mukaan ministeriöstä usein käytetään nimitystä Bercy. Lisäksi sinne on perustettu laaja puistoalue, Parc de Bercy.
Nykyinen Bercy
Nykyisin Bercy käsittää 1,903 neliökilometrin laajuisen alueen. Se rajoittuu lounaassa Seineen, luoteessa Quinze-Vingtsin ja koillisessa Picpusin kaupunginosiin sekä kaakossa Pariisin ja Charenton-le-Pontin väliseen kuntarajaan. Sieltä johtavat Seinen yli vastarannalle sillat Pont de Bercy ja Pont de Tolbiac sekä jalankulkusilta Passerelle Simone de Beauvoir.
Suurin osa alueen vanhoista varastorakennuksista purettiin 1980-luvulla, mutta Cours St. Émilionin varrella sijaitseva osa niistä on säilytetty ja julistettu historiallisiksi muistomerkeiksi. Niissä toimii nykyisin baareja, ravintoloita ja kauppoja sekä tivoliaiheinen museo Musée des Arts Forains.
Leppävaaran kartano
Vielä 1700-luvun puolenvälin tienoilla nykyinen Leppävaaran kartanon alue oli asumatonta ja sen pohjoisosassa sijaitsi suo nimeltään Swartholmsrå. Seuraavan vuosisadan puolivälissä suon reunalle lienee raivattu ainakin yksi Albergan kartanoon kuulunut torppa. Kyseisen torpan rakennuksia on edelleen Leppävaaran kartanon alueella.
Bercy
Nykyinen Bercy
Muita huomattavia rakennuksia ja muita kohteita Bercyssä ovat:
Leppävaaran kartano
Leppävaaran kartanon ensimmäinen omistaja oli pankinjohtaja Lauri af Heurlin, joka rakennutti pääosan kartanon nykyisistä taloista. Nykyinen päärakennus valmistui 1947, sitä edelsi 1913 valmistunut puinen päärakennus.
Leppävaaran kartanon mailla toimii myös Leppävaaran ratsastuskoulu.
Bercy
Nykyinen Bercy
Bercyn kautta kulkevat Pariisin metron linjat 6 ja 14, jotka leikkaavat toisensa Bercyn metroasemalla. Kaupunginosassa on lisäksi Cour Saint-Émilionin metroasema, jonka kautta kulkee vain linja 14.
Bercy ennen vuotta 1860
Bercyssä ovat Pariisin nykyisen alueen kaikkein vanhimmat säilyneet jäljet muinaisesta ihmisasutuksesta. Siellä tehdyissä kaivauksissa on löydetty jäännöksiä Chasséenin kulttuurin aikaisesta kylästä (noin 4000–3800 eKr.). Kylä sijaitsi Seinen silloisen haaran vasemmalla rannalla, ja sieltä on tehty poikkeuksellisia arkeologisia löytöjä: puisia ruuhia, jousia ja nuolia sekä luusta ja kivestä tehtyjä työkaluja.
Historiallisissa lähteissä Bercy mainitaan ensimmäisen kerran Ludvig VI Paksun hallitsijakaudella (1108–1137). Nimi esiintyi toisinaan myös kirjoitettuna Berzilz, mistä on päätelty sen johtuvan muinaisranskan sanasta bercil, joka tarkoittaa lampolaa. "Percin" linna esiintyy Truschet'n ja Hoyaun noin vuonna 1550 laatimassa Pariisin kartassa.
Bercy kuului aikoinaan Yerresin kartanon maihin, jotka omisti Montmorencyn suku. Sen osti 1400-luvun lopulla Antoine Robert, kuninkaan notaari ja sihteeri. Myöhemmin se siirtyi Malon-suvulle. Kartanon alue laajeni 1600-luvulla, kun siihen liitettiin naapurialueita: vuonna 1605 Charentonin kauppalan alueet, vuonna 1624 Grange aux Merciers'n kartanon maat, jotka myöhemmin tunnettiin nimellä Petit-Bercy, sekä Conflansin tilan maat vuonna 1643.
Henri de Malon sulki alueen vuonna 1658 ja purki kartanon vanhan linnoitetun päärakennuksen ja rakensi kukkulan huipulle klassistyylisen linnan. Sen sai suunnitellakseen Louis Le Vau. Linnan rakensi valmiiksi Jacques de La Guépière vuonna 1712. Samoihin aikoihin aatelisto ja porvaristo alkoi rakentaa Seinen varrelle huviloita kuten Pâté-Paris ja Hôtel de la Rapée.
Bercyn maa-alueet siirtyivät vuonna 1808 Nicolaïn suvulle. Pian he joutuivat kuitenkin luovuttamaan siitä alueita ensin viinivarastoja ja myöhemmin myös Gare de Lyoniin johtavaa rautatietä varten.
Vuonna 1823 alueelle rakennettiin uusi kirkko, Église Notre-Dame-de-la-Nativité de Bercy.
1840-luvun alussa muutaman kilometrin päähän Pariisin silloisten rajojen ulkopuolelle rakennettiin uusi puolustusmuuri, Enceinte de Thiers. Se jakoi Bercyn kunnan silloisen alueen kahtia.
Pariisin alueliitos 1860
Pariisin 12. arrondissementti käsittää Bercyn ja Saint-Mandén kunnista Pariisiin vuonna 1860 liitetyt alueet sekä Pariisiin jo ennestään kuuluneen Quinze-Vingtsin kaupunginosan. Liitoksen yhteydessä se jaettiin neljään kaupunginosaan (quartier): Bel-Air, Picpus, Bercy ja Quinze-vingts. Nykyiseen Bercyn kaupunginosaan kuuluu myös pieni Pariisiin jo ennen vuotta 1860 kuulunut alue, sillä Pariisin kaakkoisrajana oli tuolloin Boulevard de Bercy, mutta alueliitoksen yhteydessä Bercyn ja Quinze-Vingtsin rajaksi määrättiin Rue Villiot.
Bercy Pariisin kaupunginosana
Bercyn kartanon maista lohkaistiin tilus toisensa jälkeen. Jo ennen alueliitosta sen poikki oli rakennettu Pariisista Lyoniin johtava rautatie. Osa kartanon maista liitettiin myös Bois de Vincennesiin, ja osa luovutettiin viinivarastoalueen laajentamiseksi Eugène Viollet-le-Ducin suunnitelman mukaisesti. Viiniä tuotiin Keski-Ranskasta jokilaivoilla Pariisiin Bercyn alueelle 1900-luvun puoliväliin saakka.
Enimmät viinivarastot jäivät tyhjilleen 1900-luvun puolenvälin aikoihin, ja monet niistä purettiin. Vuonna 1979 alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jonka mukaisesti alue rakennettiin suurelta osin uudestaan. Urheiluareena Palais Omnisports de Paris-Bercy (nykyinen AccorHotels Arena) valmistui vuonna 1984 mutta suuri osa alueesta on jätetty puistoksi. Ova vanhoista makasiineista on kuitenkin yhä jäljellä, ja alueen historiaan viittaa sinne perustetun metroaseman nimikin: Cour Saint-Émilion, joka johtuu viinialueena tunnetusta Saint-Émilionin kunnasta.
Herman Sätherberg
Karl Herman Sätherberg (19. kesäkuuta 1812 Tumba, Södermanland, Ruotsi – 9. tammikuuta 1897 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen lääkäri ja runoilija.
Suoritettuaan tutkinnon Uppsalassa Sätherberg aloitti Tukholman varuskuntasairaalassa, ja siellä työskennellessään hän opiskeli Karoliinisessa instituutissa ja myöhemmin Lundin yliopistossa, josta hän valmistui 1843 lääketieteen tohtoriksi. Välillä hän oli vuosina 1841–1842 ollut Tukholmassa apulaislääkärinä professori Nils Åkermanin ortopedisessa instituutissa ja 1842 stipendiaattina sotilaslääkärikunnassa. Hän palveli talousvastaavana lääkärinä korvetti Carlskronalla sen tutkimusmatkalla Välimerellä 1844–1845. Hän suoritti 1847 Karoliinisessa instituutissa kirurgian maisteritutkinnon ja otti samana vuonna vastuulleen ortopedisen instituutin. Hän otti käyttöön lääketieteeseen perustuvan fysioterapian ja kehitti sitä. Sätherberg teki opintomatkoja. Hän erosi 1879 instituutin johdosta.
Elämäntyönsä ohella Sätherberg omistautui kirjailijantyölle. Jo opiskeluaikana hän sai suosiota nimettömästi julkaisemallaan kokoelmalla Skogsharpan (1836). Pian seurasi uusia kokoelmia: Jägarens hvila (1838) ja Blommorna vid vägen (1841–1846, joka sisältää lyyrisiä runoja. Yhtä merkittäviä eivät ole kaksi huvinäytelmää Bellman (1846) ja Hvita frun på Drottningholm (esitetty 1847). Vaiettuaan jonkin aikaa Sätherberg julkaisi matkakertomuksia Alprosor. Minnen från en sommarfärd i Schweitz (1855), jota seurasi kaksi kokoelmaa Dikter, äldre ja nyare (1862 ja 1863), niiden välissä ilmestyi Bellman. Merkittävimmät runoteoksensa Sätherberg julkaisi myöhempinä vuosinaan: draamarunoelman Naima (1870), runosarjan Blomsterkonungen, bilder ur Linnés lif (1879, historiallisen näytelmän Ur förtryckets natt (esitetty 1882, painettu 1886) ja runosarjan Khalifens äfventyr (1888).
Sätherbergin parasta tuotantoa, jossa hänen oli vaikea irtautua monisanaisuudesta ja yksitoikkoisuudesta, ovat metsästyslaulut, joissa muita tekijöitä ei juuri ollut, ja luonnonkuvaukset, joista muutamia on sävelletty: Längtan till landet, Glad såsom fågeln, romanttinen Astralia ja Sjung om studentens lyckliga dag. Talis Qualisin ohella hän oli opiskeluaikana käytetyimpiä nuoria runoilijoita, jonka tekstejä Otto Lindblad sävelsi. Sätherbergin melodinen ja raikas lyriikka ei kuitenkaan ajan myötä kehittynyt, vaan hän toisti itseään ja piti kiinni perinteestä. Sätherberg sai 1870 kilpailun ulkopuolelle Ruotsin akatemian pienen kultamitalin ja 1879 Ruotsin akatemian kuninkaallisen palkinnon runosta "Blomsterkonungen". Sätherberg palkittiin Pariisin maailmannäyttelyssä 1855, Brysselin maailmannäyttelyssä 1876 hän sai hopeamitalin ja sai työstään muitakin huomionosoituksia.
Sätherberg julkaisi 1896 muistelmansa Lefnadsminnen.
Pajulahden koulu
Pajulahden koulu on Kuopion Nilsiän Pajulahdessa, parin kilometrin päässä Siilinjärven kuntarajasta itään sijaitseva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Kyläkoulussa on 63 oppilasta.
Samassa rakennuksessa toimii Pajulahden päiväkoti.
GLE1
GLE1 on kromosomissa 9 sijaitseva ihmisen autosomaalinen geeni. Geeni koodaa proteiinin, joka toimii solussa osana lähetti-RNA:n kuljetukseen osallistuvien molekyylien muokkaus- ja toimintaketjua. GLE1-proteiini toimii solussa viestinviejänä, joten se on liikehermosolujen toiminnalle tärkeä, sillä se sekä mahdollistaa solun nopean reagoimisen ulkoisiin ärsykkeisiin.
Geenin virheellinen muoto aiheuttaa Hervan ja Vuopalan tautia.
Noël Brunet
Noël Armand Brunet (25. joulukuuta 1916 Montreal – 11. elokuuta 1973 Chicoutimi) oli kanadalainen viulisti ja musiikkipedagogi.
Brunet suoritti opintoja ensin veljensä Henrin ja sitten Alfred De Sèven johdolla. Hän jatkoi opiskelua Maurice Onderet'n johdolla McGillin konservatoriossa, jossa hän sai viidesti stipendin. Hän voitti vuonna 1936 Prix d'Europen ja pääsi opiskelemaan Brysselin kuninkaalliseen konservatorioon Alfred Duboisin johdolla. Hän sai muun muassa konservatorion ensipalkinnon vuonna 1939. Samana vuonna hän teki ammattimaisen debyyttinsä Ludwig van Beethovenin konserton esityksessä. Tätä seurasivat resitaalit Belgiassa ja Alankomaissa.
Palattuaan Mnotrealiin vuonna 1939 Brunet aloitti aktiivisen uransa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Samoihin aikoihin hän yhä opiskeli Theodore ja Alice Pashkusin johdolla New Yorkissa sekä Joseph Szigetin johdolla Kaliforniassa.
Bolarskogin kartano
Bolarskogin kartano (ruots. Bolarskog gård) sijaitsee Latokasken kaakkoisosassa eteläisessä Espoossa.
Bolarskog oli vuonna 1540 kolmen talon maalaiskylä. 1600-luvun alussa jäljellä oli kaksi taloa: Malmbacka eli Lillbolå ja Västergård eli Storbolå, joka on nykyisen Bolarskogin kantatila. Storbolå kohotettiin ratsutilaksi 1600-luvun alkuvuosina; Lillbolåsta tehtiin sen augmentti. Storbolå ja Lillbolå liitettiin toisiinsa 1849.