cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skat
Skat on Saksassa 1800-luvun alkupuolella kehitetty korttipeli. Skatia pelataan 32 kortin pakalla, josta on poistettu kaikki kortit arvoiltaan 2–6. Otollisen kirjainjakaumansa ansiosta skat on yleisin sanaristikoissa esiintyvä korttipeli. Skatia voi pelata 2–3 pelaajaa. Jos skatia pelaa kaksi pelaajaa, sitä kutsutaan nimellä Offiziers Skat eli upseerin skat.
Bourg-Charente
thumb|250px|Bourg-Charente
Bourg-Charente on kunta Charenten departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 753 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bourg-Charenten pinta-ala on 12 neliökilometriä.
Optinen asema
Optinen asema tarkoittaa tietokoneeseen kytkettävää lukulaitetta, joka kykenee lukemaan optiseen mediaan tallennettua tietoa. Toiset optiset asemat kykenevät myös tallentamaan ja pyyhkimään tietoa. Optisen aseman toiminta perustuu tiedonlukuun valon avulla. Valona käytetään laservaloa joka voidaan kohdistaa riittävän tarkasti ja riittävän kapealle alueelle.
Optiset asematyypit
CD-ROM-asema kykenee ainoastaan lukemaan levyllä olevaa dataa. Yleisimmin tällaisilla asemilla luetaan CD-ROM levyjä, jotka valmistetaan puristamalla. Esimerkiksi kaupasta ostettavat tietokoneohjelmat ja musiikkilevyt ovat tällaisia levyjä. "Multiread" merkinnällä varustetut CD-ROM-asemat kykenevät lukemaan myös CD-R ja CD-RW-levyjä.
Asema toimii samalla tavalla kuin CD-ROM-asema, ja lukee CD-R, sekä CD-RW-levyjä, mutta kykenee myös kirjoittamaan tietoa CD-R levylle. CD-RW-asema kykenee lukemaan kaikkia aiemmin mainittuja levytyyppejä, sekä pyyhkimään ja uudelleen kirjoittamaan tähän soveltuvaa CD-RW-levyä.
CD-RW/DVD-, eli Combo-asema kykenee CD-RW-aseman ominaisuuksien lisäksi lukemaan myös DVD-levyjä. Muita optisia asemia ovat DVD-asemat:
CD-asemien nopeudet
CD-asemia on useita eri nopeuksisia. Asemien nopeutta on jatkuvasti kasvatettu tekniikan kehittyessä. Ensimmäisen CD-ROM-aseman tiedonsiirtonopeus oli 150 kilotavua sekunnissa. Kun tästä kehitettiin nopeampi malli, joka siirsi 300 kB/s, alettiin kutsua näitä tuplanopeusasemiksi (2x150 kB/s). Eri nopeuksille käytettiin numeroa, kuvaamaan monikokertainen nopeusero asemalla on alkuperäiseen 150 kB/s siirtävään asemaan.
CD-RW-asemien nopeus ilmoitetaan yleensä muodossa 48X-16X-48X. Ensimmäinen numero tarkoittaa CD-R-kirjoitusnopeutta, toinen CD-RW-kirjoitusnopeutta ja kolmas lukunopeutta. Nopeudet suhteutetaan alkuperäiseen 150 kB/s nopeuteen.
CD-asemien todelliseen nopeuteen vaikuttavat myös CD-aseman liitäntätyyppi ja CD-aseman välimuistin koko. Liitäntätyyppejä ovat rinnakkaisportti, IDE, SATA ja ulkoisien asemien myötä yleistymässä olevat USB ja FireWire, sekä SCSI.
Hamanami
Hamanami oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liittettiin 32. hävittäjäviirikköön.
Alus suojasi 11. marraskuuta 1944 saattuetta TA nro. 3:a Filippineiltä Manilasta Ormociin. Yhdysvaltain laivaston Task Force 38:n laiva upotti Hamanamin Ormocin lahteen, länteen Leytestä, jolloin 63 miehistöstä kuoli ja 42 haavoittui. Asashimon miehistö pelasti 167 eloonjäänyttä, joihin kuuluivat 32. hävittäjäviirikön komentaja, kapteeni Oshima Ichitaro ja aluksen päällikkö, komentaja Motokura.
Bengt Lidforss
Bengt Lidforss (15. syyskuuta 1868 – 23. syyskuuta 1913) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja professori Uppsalan ja Lundin yliopistoissa. Hän kirjoitti useita kasvifysiologisia tutkimuksia ja paljon luettuja yleistajuistieteellisiä julkaisuja. Häneltä on suomennettu teokset Luonnontieteellisiä pakinoita I ja II.
Fran Rubel Kuzui
Fran Rubel Kuzui on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Tokyo Pop, joka kertoo yhdysvaltalaisesta naisesta tutustumassa japanilaiseen nuorten kulttuuriin. Kuzui osittain käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan.
Kuzui tunnetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1992 komediaelokuvan Buffy, vampyyrintappaja ohjaajana. Hänen ja elokuvan käsikirjoittaneen Joss Whedonin käsitykset elokuvasta erosivat paljon toisistaan. Kuzui näki elokuvan komediana, joka kertoi ihmisten suhtautumisesta vampyyreihin, kun taas Whedon oli kirjoittanut Buffyn kauhuelokuvaksi. Valmistuttuaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 16 miljoonaa dollaria, mutta ei saanut kehuja kriitikoilta.
Vuonna 1997 alkoi Whedonin alkuperäisen elokuvakäsikirjoituksensa pohjalta luoma tv-sarja Buffy, vampyyrintappaja, jonka rahoittavana tuottajana Kuzui toimi vuosina 1997–2003. Hän ei kuitenkaan osallistunut sen enempää sarjan tekoon, vaan sai roolin tuottajana lähinnä vain siksi että omisti yhä oikeudet Buffy Summersin hahmoon.
Kuzui on naimisissa japanilaisen Kaz Kuzuin (alk. Katsusuke Kuzui) kanssa. Yhdessä he omistavat tuotantoyhtiön Kuzui Enterprises. Yhtiö levittää yhdysvaltalaisia elokuvia Japanissa ja tuo japanilaisia elokuvia Yhdysvaltain markkinoille. Kuzui Enterprises on Buffyn lisäksi tuottanut myös sen spin-off-sarjaa Angel.
Oppimispäiväkirja
Oppimispäiväkirjalla on useita myönteisiä puolia, erityisesti sen avulla on onnistuttu tukemaan opiskelijan itseohjautuvuutta ja itsearviointia. Oppimispäiväkirja edistää opiskelijan reflektointia siitä, mitä ja miten hän on oppinut. Päiväkirja antaa myös tietoja opintojen edistymisestä ja sitä kautta rohkaisee ja motivoi opiskelijaa. Se toimii myös käsitteiden, asioiden ja teorioiden selkiyttäjänä.
Mikael Jakobsson
Mikael Viktor Jakobsson (23. kesäkuuta 1966 Tukholma – 17. huhtikuuta 2015 Pietarsaari)  oli Pietarsaaren kaupunginjohtaja vuosina 2005–2015. Hän oli koulutukseltaan taloustieteen maisteri. Samana vuonna Jacobsson toimi Evijärven talous- ja hallintosihteerinä.
Torstai… 40 seuraavaa hittiä
Torstai… 40 seuraavaa hittiä on Leevi and the Leavingsin kokoelma-albumi vuodelta 2001.
Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist.
CD 1
CD 2
Anthony Collins
Anthony Vincent Collins (s. 3. syyskuuta 1893 Hastings East Sussex – 11. joulukuuta 1963 Los Angeles Kalifornia) oli brittiläinen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli kolmena peräkkäisenä vuotena (1940–1942) ehdokkaana parhaan musiikin Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Nurse Edith Cavell, Irene ja Sunny. Collins levytti varsinkin Jean Sibeliuksen ja Edward Elgarin musiikkia.
Collins aloitti viulunsoiton ja säveltämisen opiskelun Royal College of Musicissa vuonna 1920. Vuonna 1925 hän liittyi alttoviulunsoittajaksi Lontoon sinfoniaorkesteriin ja soitti myös Covent Gardenissa. Myöhemmin hänestä tuli Lontoon sinfoniaorkesterin ensimmäinen alttoviulisti ja myös johtaja. 1930-luvun loppupuolella Collins omistautui säveltämiselle ja orkesterinjohtamiselle, hankkien kokemusta Carl Rosa Opera Companyssä ja Sadler's Wells Theatressa. Siirryttyään vuonna 1939 Yhdysvaltoihin hän jatkoi siellä elokuvamusiikin säveltämistä. Vuonna 1950 Decca-yhtiö kutsui Collinsin levyttämään Sibeliuksen sinfoniat Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa ja äänitykset tapahtuivat helmikuun 1952 ja kesäkuun 1955 välillä. Hän oli ensimmäinen brittiläinen kapellimestari, joka levytti kaikki Sibeliuksen sinfoniat. Sen lisäksi hän levytti muita Sibeliuksen teoksia HMV-merkille Royal Philharmonic Orchestran kanssa vuonna 1957.
Chassenon
thumb|250px|Chassenonin kirkko
Jari Härkälä
Jari Härkälä (s. 29. tammikuuta 1962 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja valmentaja.
Cherves-Richemont
thumb|250px|Château de Richemont Cherves-Richemont on kunta Charenten departementissa Poitou-Charentesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 447 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cherves-Richemontin pinta-ala on 38 neliökilometriä.
Jari Härkälä
Pelaajaura
Härkälä pelasi kiekkouransa Porin Ässissä ja KalPassa. Pelaajana Härkälä teki liigatasolla 101 maalia ja 151 syöttöpistettä yhteensä 404 ottelussa. A-nuorissa Härkälä voitti kultaa Ässissä vuonna 1980, liigatasolla hopeaa Ässissä 1984 ja KalPassa 1991. .
Valmennusura
Härkälä on toiminut jääkiekossa valmentajana yli 700 ottelussa, joista päävalmentajana 120 ja kakkosvalmentajana yli 200 liigaottelussa. Hän on toiminut SM-liigassa vastuuvalmentajana KalPassa ja Espoo Bluesissa kuten Ässissäkin. Härkälä valmensi Ässiä kaudella 2006–2007. Hänet nostettiin kakkosvalmentajan roolista vastuuvalmentajaksi potkut saaneen Juha Pajuojan tilalle. Härkälä myös aloitti päävalmentajana kauden 2007–2008, mutta hänet korvasi Alpo Suhonen kesken kauden.
Valmentajan uraa täydentävät kaudet 2003–2006, jolloin Härkälä valmensi kaukalopalloliigan Porin Kärpät kolmeen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen.
Muuta
Jari Härkälän poika Jere Härkälä on pelannut yhden ottelun SM-liigassa kaudella 2004–2005. Hän pelasi vielä kauden 2005–2006 A-nuorissa, mutta lopetti pelaamisen ja valmensi Ässien C-nuorten SM-sarjan joukkuetta, joka voitti pronssia keväällä 2011. Kaudet 2013–2016 Jere toimii Ässien liigajoukkueen valmennusryhmässä ja palasi tämän jälkeen A-juniorien vastuuvalmentajaksi.
Härkälä oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kuopiosta, SDP:n listalta ja toimii vakuutusyhtiössä yhteyspäällikkönä.
TeXworks
TeXworks on Windowsille, Linuxille ja macOS:lle suunnattu TeX-editori. Ohjelma siis mahdollistaa yhdessä TeX-ohjelmiston (MiKTeX, TeX-live) kanssa LaTeX-dokumenttien luomisen. Se sisältää PDF-lukijan poppler-kirjaston kautta.
Jari Härkälä
Muuta
Vuonna 2015 Härkälä invalidisoitui sairauskohtauksen seurauksena ja on joutunut siitä lähtien käyttämään liikkumiseensa pyörätuolia.
James Hall (näyttelijä)
thumb|James Hall ja [[Mary Brian.]] James Hall (22. lokakuuta 1900 Dallas, Teksas – 7. kesäkuuta 1940 Jersey City, New Jersey) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Neljä veljestä (1928), Salaperäinen rikos (1929) ja Hornan enkelit (1930). Viimeisessä elokuvassaan (Manhattan Tower) hän esiintyi vuonna 1932. Hänen ennenaikaisen kuolemansa aiheutti maksakirroosi.
TeXworks
TeXworks sai alkunsa TUG:n tapaamisissa Karl Berryn, Dick Kochin ja Jonathan Kewin välisissä keskusteluissa.
Editorin ominaisuuksia
TeXworks-editorin ominaisuuksiin kuuluvat mm.
Derry (joki)
thumb|Clonegal Bridgen silta ylittää Derryn. Derry on joki Irlannissa. Se saa alkunsa Hacketstownin eteläpuolelta, Wicklow’n kreivikunnasta, ja virtaa kaakkoon Tinahelyyn R747-tien rinnalla.
Muutamaa kilometriä myöhemmin se laskee Slaneyjokeen.
Massive Luxury Overdose
Massive Luxury Overdose on Army of Lovers-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1991 Euroopassa ja Yhdysvalloissa alkuvuodesta 1992. Se on yhtyeen kaikkien aikojen myydyin studioalbumi. Albumia on myyty Suomessa yli 24 000 kappaletta.
Richard Winters
thumb|right|Richard Winters
Richard D. Winters (21. tammikuuta 1918 – 2. tammikuuta 2011) oli Yhdysvaltain armeijan upseeri ja palkittu sotaveteraani. Hän syntyi Pennsylvaniassa ja valmistui Franklin and Marshall Collegesta vuonna 1941. Toisen maailmansodan aikana hän komensi 101. maahanlaskudivisioonan 506. laskuvarjojalkaväkirykmentin toisen pataljoonan E-komppaniaa, joka tunnetaan myös nimellä "Easy Company". Winters kotiutui sodasta majurina. Hänelle on myönnetty lukuisia kunniamerkkejä, kuten Purppurasydän (Purple Heart) ja Pronssitähti (Bronze Star). Winters tuli tunnetuksi televisiosarjan Taistelutoverit ansiosta, jossa neuvokasta ja alaistensa arvostamaa upseeria esitti Damian Lewis.
Toisen maailmansodan jälkeen Winters palasi siviiliin ja töihinsä New Jerseyssä. Korean sodan aikana vuonna 1951 Winters kutsuttiin takaisin palvelukseen. Hän toimi lyhyen aikaa Fort Dixissä rykmentin koulutusupseerina. Kotiuttamisen jälkeen hän työskenteli muutamissa eri tehtävissä, ennen kuin perusti oman maataloustuotteita myyvän yhtiön.
Hän on myös usein ollut vierailevana luennoitsijana Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemiassa West Pointissa. Hän jäi eläkkeelle 1997 ja asui maatilallaan Pennsylvaniassa kuolemaansa saakka. Wintersin omaelämäkerta Beyond Band of Brothers: The War Memoirs of Major Dick Winters julkaistiin vuonna 2006.
Värväytyminen ja laskuvarjojoukot
Winters listautui armeijaan 25. elokuuta 1941. Syyskuussa hän kävi alokaskoulutuksen Camp Croftissa Etelä-Carolinassa, jonne hän jäi myös kouluttamaan muita värvättyjä ja vapaaehtoisia. Huhtikuussa 1942 hänet valittiin upseerikouluun, joka sijaitsi Fort Benningissä Georgiassa. Siellä hän ystävystyi Lewis Nixonin kanssa, jonka kanssa hän myöhemmin palveli 101. maahanlaskudivisioonassa toisen maailmansodan aikana. Hän valmistui 6. kesäkuuta ja hänet nimitettiin vänrikiksi.
506. laskuvarjojalkaväkirykmentti oli Yhdysvaltain ensimmäinen sotilasyksikkö, jolle annettiin maahanlaskujoukkokoulutus. Monilla rykmentin miehillä oli hyvin vähän sotilaskokemusta, joten koulutuksen oli tarpeellista olla erittäin raskasta. Vain 148 noin 500 upseerista pääsi läpi koulutuksesta. Miehistön puolelta 5300 vapaaehtoisesta vain 1800 pääsi läpi.
Siirto Englantiin
Syksyllä 1943 rykmentti lähetettiin laivalla Atlantin yli Englantiin Liverpooliin, jonne se saapui 15. lokakuuta. Rykmentti siirtyi Aldbourneen Wiltshiressä, jossa se aloitti tiiviin harjoittelun Normandian maihinnousua varten. Tilanne Wintersin ja Sobelin välillä kiristyi marras–joulukuun aikana. Winters epäili salaa Sobelin kykyä johtaa miehiä taistelussa. Samaan aikaan miehistö oli oppinut luottamaan Wintersin taitoihin ja toisaalta epäilemään Sobelin pätevyyttä heidän johtajanaan. Winters on kuitenkin sanonut, ettei koskaan halunnut kilpailla Sobelin kanssa E-komppanian johtamisesta.
Lopulta tilanne kärjistyi niin pahaksi, että Sobel syytti Wintersiä käskynsä toteuttamatta jättämisestä. Winters tunsi syytöksen epäoikeudenmukaiseksi ja vaati sen viemistä sotaoikeuteen. Pataljoonan komentaja kumosi syytteet Wintersiä vastaan, jonka seurauksena Sobel nosti esiin toisen syytteen Wintersiä vastaan. Syytösten tutkimisen ajaksi Winters siirrettiin esikuntaan pataljoonan talousupseeriksi.
Huolimatta erimielisyyksistään Sobelin kanssa Winters on sanonut, että hänen mielestään osa E-komppanian menestyksestä johtui Sobelin tiukasta ja kurinalaisesta koulutuksesta, ja siitä miten hän oli rakentanut joukkueet.
Normandian maihinnousu
Normandian maihinnousu alkoi 6. kesäkuuta 1944 aamuyöllä laskuvarjojoukkojen laskeutumisella. Winters hyppäsi E-komppanian mukana ja laskeutui lähelle Sainte-Mère-Églisen kylää. Hän oli hypyn aikana menettänyt aseensa, mutta onnistui silti selviytymään vihollisalueella. Hän pystyi paikallistamaan sijaintinsa ja löytämään useita muita komppaniansa miehiä ja myös joitakin 82. maahanlaskudivisioonan miehiä. Maihinnousun aikana luutnantti Meehan oli kuollut häntä kuljettaneen koneen (C-47 42-93095, kapteeni Capelluto, poka 66) saatua osuman saksalaisten ilmatorjuntatulesta. Näin Wintersistä tuli E-komppanian päällikkö Normandian maihinnousuoperaation ajaksi.
Wintersiä ja hänen pokaansa (poka 67) kuljettanut lentokone oli C-47 42-100646, lentäjänä kapteeni Sammons , ja Winters itse toimi koneessa hyppymestarina. Kone selvisi toisesta maailmansodasta, ja siitä tuli myöhemmin Aero OY:n OH-LCB ja Ilmavoimien Kuljetuslentolaivueen DO-7. Suomessa konetta käytettiin laskuvarjojääkärien hyppykoneena.
Myöhemmin samana päivänä Winters johti hyökkäystä Le Grand-Chemin kylän eteläpuolella Brécourtin kartanon lähellä sijaitsevaan saksalaisten 105 mm haupitsipatteriin. Tykkejä vartioi saksalainen noin 50 hengen joukkue, kun taas Wintersillä oli käytössään vain 13 miestä. Tätä hyökkäystä käytetään yhä malliesimerkkinä vyörytyksestä Yhdysvaltain asevoimien sotilasakatemiassa West Pointissa. Patterin tuhoamisen lisäksi hyökkäyksessä liittoutuneet saivat käsiinsä kartan, jossa oli yksityiskohtaiset tiedot saksalaisten puolustuksesta Utah Beachillä.
Winters ylennettiin kapteeniksi 1. heinäkuuta 1944. Seuraavana päivänä hänelle myönnettiin Distinguished Service Cross, joka on Yhdysvaltain armeijan toiseksi korkein kunniamerkki. Hieman myöhemmin 506. laskuvarjojalkaväkirykmentti siirrettiin takaisin Englantiin Aldbourneen järjestäytymään uudelleen Operaatio Market Gardenia varten.
Operaatio Market Garden
Joukot hyppäsivät 17. syyskuuta ja onnistuivat ensimmäisen päivän aikana valtaamaan neljä viidestä sillasta. Sonin silta jäi valtaamatta saksalaisten räjäyttäessä sen. Taistelut jatkuivat ja lokakuun 5. päivä saksalaiset aloittivat hyökkäyksen toisen pataljoonan selustaan. Samana päivänä E-komppanian neljän hengen partio kohtasi saksalaisten eturintaman tienristeyksessä noin 1200 metrin päässä itään komppanian komentopaikalta. Kaikki neljä partion miestä haavoittuivat, mutta onnistuivat palaamaan komentopaikalle ja raportoimaan tilanteesta.
Winters tajusi tilanteen vakavuuden ja otti mukaan yhden ryhmän ensimmäisestä joukkueesta. He lähtivät tiedustelemaan saksalaisten asemia ja huomasivat konekiväärin tulittavan etelään kohti pataljoonan komentopaikkaa. Winters johtama ryhmä lähti hyökkäämään kohti konekiväärin asemaa ja valtasi sen. Pian sen jälkeen ryhmä joutui vihollistuleen saksalaisten asemista. Winters arvioi saksalaisia olevan vähintään joukkueen verran, joten hän soitti vahvistuksekseen lopun ensimmäisestä joukkueesta ja lähti tämän jälkeen hyökkäämään kohti saksalaisia. Taistelun jälkeen he huomasivat, että heitä vastassa oli ollut vähintään 300 saksalaissotilasta.
Neljä päivää myöhemmin 9. lokakuuta Winters nimitettiin rykmentin 2. pataljoonan varakomentajaksi, joka normaalisti kuului majurin tehtäviin. Winters kuitenkin toimi tehtävässä kapteenina.
Bastogne
Joulukuun 16. 1944 saksalaiset aloittivat Belgiassa vastahyökkäyksen liittoutuneita vastaan. Kaksi päivää myöhemmin 101. maahanlaskudivisioona siirrettiin Bastognen alueelle tarkoituksena puolustaa linjaa kaupungin koillispuolella lähellä Foyn kylää. Tämä Ardennien taisteluksi kutsuttu vaihe tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä Battle of the Bulge. Saksalaisilla oli käytössään noin 24 divisioonaa, joista suuri osa oli panssaridivisioonia. He olivat saartaneet Bastognen alueen, mutta 101. maahanlaskudivisioona vahvistettuna osilla 10. panssaridivisioonaa onnistuivat pidättelemään saksalaisia lähes viikon, ennen kuin Yhdysvaltain 3. armeija onnistui murtamaan saksalaisten piirityksen.
Sodan loppuvaiheet
Huhtikuussa 1945 pataljoona toimi puolustustehtävissä Reinin varrella, ennen kuin se siirrettiin Baijeriin kuun loppupuolella. Toukokuun alussa 101. maahanlaskudivisioona sai käskyn vallata Alpeilla sijaitseva Berchtesgadenin kylän. Toinen pataljoona lähti etenemään Saksan halki antautuvien saksalaissotilaiden keskelle. Iltapäivällä 5. toukokuuta joukot valtasivat kylän. Pataljoona oli asemissa siellä, kun sota Euroopassa päättyi Saksan antautumiseen kolme päivää myöhemmin.
Winters pysyi Euroopassa kun Yhdysvallat alkoi vetää joukkojaan. Hänellä oli tarpeeksi pisteitä palatakseen kotiinsa, mutta armeija sanoi, että häntä tarvitaan vielä. Myöhemmin hänelle tarjottiin vakituista virkaa armeijasta, mutta hän kieltäytyi. Lopulta hän nousi laivaan Marseillessa 4. marraskuuta 1945 ja palasi Yhdysvaltoihin. Hän jätti armeijan tehtävät 29. marraskuuta, mutta hänet kotiutettiin virallisesti vasta 22. tammikuuta 1946.
Wintersille on Band of Brothersin saaman huomion jälkeen ehdotettu Medal of Honoria, korkeinta kunniamerkkiä, mutta ehdotukset eivät ole menneet läpi.
Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Winters työskenteli New Jerseyssä yhtiössä nimeltä Nixon Nitration Works of Edison, joka oli hänen upseerikoulussa tapaamansa ystävänsä Lewis Nixonin perheyritys. Hänestä tuli 1950 yhtiön pääjohtaja. Kahta vuotta aikaisemmin hän oli mennyt naimisiin Ethel Estoppeyn kanssa. Työn ohella hän jatkoi opintoja Rutgersin yliopistossa, jossa hän opiskeli kauppatieteitä ja henkilöstöhallintoa.
Kesäkuussa 1951 hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen Korean sodan vuoksi. Hänet määrättiin 11. maahanlaskudivisioonaan Fort Campbelliin Kentuckyyn, jonne hänen piti ilmoittautua kuuden kuukauden kuluessa. Kutsun saatuaan hän matkusti Washingtoniin tavatakseen kenraali Tony McAuliffen. Hän oli nähnyt mielestään tarpeeksi sotaa, eikä hän halunnut joutua Koreaan. McAuliffe ymmärsi sotaveteraanin toiveen mutta sanoi, että Wintersiä tarvittiin hänen johtajakokemuksensa vuoksi. Niinpä Winters ilmoittautui New Jerseyn Fort Dixiin, jossa hän toimi rykmentin suunnittelu- ja koulutusupseerina.
Winters huomasi kuitenkin pian, ettei pitänyt tehtävästään, koska monilla upseerikokelailla ei ollut itsekuria eivätkä he osallistuneet järjestetyille oppitunneille. Tämän seurauksena hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi Ranger-koulutukseen. Tämän jälkeen hän sai käskyn lähteä Koreaan, jonka vuoksi hän matkusti Seattleen. Siellä hän sai tarjouksen erota halutessaan palveluksesta, jonka hän otti vastaan.
Erottuaan armeijasta 1951 Winters ja hänen vaimonsa Ethel ostivat pienen maatilan, johon he rakensivat talon ja kasvattivat kaksi lastaan. Winters perusti 1972 oman yhtiön, joka myi eläinrehua pennsylvanialaisille maanviljelijöille. Pian yhtiön perustamisen jälkeen perhe muutti Hersheyn Pennsylvaniaan. Winters jäi eläkkeelle 1997.
1990-luku ja uuden vuosituhannen alku
Vuosituhannen lopussa Winters esiintyi useissa sarjoissa ja kirjoissa kertoen omista ja E-komppanian kokemuksista toisessa maailmansodassa. Stephen Ambrose kirjoitti 1992 kirjan Band of Brothers: Easy Company, 506th Regiment, 101st Airborne from Normandy to Hitler's Eagle's Nest, josta myöhemmin tehtiin draamasarja Taistelutoverit. Wintersistä julkaistiin myös 2005 kirja Biggest Brother: The Life of Major Dick Winters, The Man Who Led the Band of Brothers, jonka kirjoitti Larry Alexander. Winters on kirjoittanut myös omat muistelmansa Beyond Band of Brothers: The War Memoirs of Major Dick Winters yhdessä historioitsijan ja eläkkeelle jääneen eversti Cole C. Kingseedin kanssa.
Huolimatta monista sankarillista saavutuksistaan Winters on pysynyt nöyränä. Taistelutoverit-sarja päättyy dokumentaariseen haastattelujaksoon, jossa hän lainaa kohtaa kersantti Mike Ranneyltä saamastaan kirjeestä:
Ruumen
thumb|Ruumenia Ruumeneksi sanotaan puinnin yhteydessä puimakoneessa syntyvää kevyttä viljan jätettä, joka saadaan erotettua jyvistä puhaltamalla. Tämä aines koostuu lähinnä akanoista, lehdistä ja muista pienistä viljakasvin osista. Leikkuupuinnissa ruumenet jäävät peltoon.
Seinän savirappauksessa käytettiin ennen savivelliä, johon oli sekoitettu hiekkaa ja ruumenia. Samoin savitiilien valmistuksessa joukkoon sekoitettiin ruumenia sitkistämään seosta. Ruumenia sekoitettiin myös täydentämään lehmien talviruokaa, koska suomalaisessa karjanpidossa vähät heinät varattiin enimmäkseen hevosille, joiden työpanosta tarvittiin talvisinkin.
Racer X
Racer X on yhdysvaltalainen heavy-/shred-/speed metal -yhtye. Yhtyeen perusti kitaristi Paul Gilbert vuonna 1985 Los Angelesissa, Kaliforniassa. Yhtyeen nimi tulee japanilaisen 1960-luvulta lähtien esitetyn Speed Racer -animesarjan henkilön nimestä.
Victorien Sardou
right|thumb|Victorien Sardou Victorien Sardou (5. syyskuuta 1831 Pariisi – 8. marraskuuta 1908 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1877.
Sardou oli 1800-luvun ranskalaisista näytelmäkirjailijoista suosituimpia, ja hänen draamansa levisivät ympäri Eurooppaa. Sardou hallitsi ennen kaikkea draaman tekniikan. Hänen menestyksekkäimmät näytelmänsä ovat porvarillisia tapakomedioita. Tuotanto käsittää lisäksi monia ooppera- ja operettilibrettoja. Esimerkiksi Giacomo Puccinin Tosca pohjautuu Sardoun näytelmään La Tosca 1887.
Sardou kirjoitti Sarah Bernhardtia varten historiallisia melodraamoja, joista Tosca oli kolmas. Bernhardtin Tosca-esityksestä tuli kuuluisa, Puccini näki sen ja pyysi Sardoun agentilta oikeuksia säveltää se oopperaksi.
Bandyliigakausi 2005–2006
Jääpallon Suomen Mestaruus kaudella 2005-2006 ratkaistiin kahdentoista joukkueen runkosarjan päätteeksi kahdeksan parhaan pudotuspeleillä. Mestaruuden voitti Tornion Palloveikot.
Puolivälierät
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -systeemillä siten, että ensimmäinen ja tarvittaessa kolmas ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä, ottelut aloitettiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Loppuottelut
18. maaliskuuta 2006 Haaparanta
Suomen mestarit
ToPV: 	Markku Aarni, Janne Hietala, Jorma Salmela, Peter Norén, Jari Vaattovaara, Pekka Hiltunen, Jussi Hyry, Paulus Pörhölä, Hannu Mokko, Johannes Koivisto, Tommi Haarakoski, Jussi Harjuoja, Antti Ekman, Mika Jussila, Andrei Bezrodni, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Kimmo Ohtonen, Mikko Lukkarila, Igor Zolotarev.
Parhaat maalintekijät
pistepörssin paras oli OLS:n Samuli Niskanen 67 (29 + 38) pistettä. Toiseksi sijoittui Igor Zolotarev 58 (37+21) ja kolmas oli Mikko Rytkönen 56 (44 + 12).
Purokorennot
Purokorennot (Cordulegastridae) ovat heimo suurikokoisia, useimmiten mustan- ja keltavankirjavia aitosudenkorentoja. Lajit ovat toistensa kanssa melko samankaltaisia. Suurin osa pohjoisen pallonpuoliskon lajeista luokitellaan tällä hetkellä sukuun Cordulegaster.
Ulkonäkö
Suurin osa lajeista on suurikokoisia (70–90 mm), mustan- ja keltaisenkirjavia partioivia korentoja. Monet elävät virtavesien äärellä. Euroopassa elää kahteen eri lajiryhmään, Cordulegaster boltonii -ryhmään ja C.bidentata-ryhmään, kuuluvia lajeja, käytetystä systematiikasta riippuen 4–8 lajia. Purokorentojen taksonomia on epäselvää ja monimutkaista jo Euroopan mittakaavassakin. Alalajeja splitataan ja lumpataan edestakaisin, ja sukujen määrittelemisessäkin on ongelmia.
Elinympäristö ja esiintyminen
Heimo on levinnyt koko holarktiselle alueelle. Suurin osa lajeista erää virtavesissä ja puroissa.
Confolens
Confolens on kunta keskisessä Ranskassa Charenten departementissa Uuden-Akvitanian alueella.
Historia
1. tammikuuta 2016 naapurikunta Saint-Germain-de-Confolens liitettiin Confolensin kuntaan.
Tervise Paradiis
Tervise Paradiis on Pärnun kaupungissa Virossa toimiva hotelliketju, joka omistaa kaksi hotellia. Vuonna 2004 valmistui toinen ja viimeisin Tervise Paradiis. Hotelleissa on kylpylä, niskahierontapalveluita, keilailuhalli, ravintoloita, baareja, kasino ym.
Veikko Launis
Veikko Launis (s. 23. maaliskuuta 1964 Helsinki ) on lääketieteellisen etiikan professori ja etiikan ja yhteiskuntafilosofian dosentti Turun yliopistossa. Hän on erikoistunut erityisesti moraalifilosofian, bioetiikan ja tutkimusetiikan kysymyksiin.
Launis on kirjoittanut väitöskirjansa Multidimensional Bioethics Turun yliopistossa vuonna 2001. Lisäksi hän on kirjoittanut lukuisia artikkeleita tieteellisiin ja yleistajuisiin aikakausjulkaisuihin Suomessa ja ulkomailla. Launis on toiminut jäsenenä ja puheenjohtajana useissa kansallisissa ja alueellisissa eettisissä toimikunnissa ja neuvottelukunnissa. Hänen uudempi tuotantonsa käsittää muun muassa ihmisyyden etiikkaa käsittelevän teoksen Ihmisarvo (Vastapaino 2018).
Suomen ilmasto
Suomen ilmasto on väli-ilmasto, jossa on meri- tai mannerilmaston piirteitä riippuen ilmavirtausten suunnasta ja matalapaineiden liikkeistä. Alueen lämpötilaan vaikuttavat suuresti sen sijainti keskileveysasteilla, suurimmaksi osaksi pohjoisten leveyspiirien 60° ja 70° välillä, ja Atlantilla Skandinavian länsipuolella virtaava Golfvirta, jonka ansiosta Suomessa lämpötila on korkeampi kuin muualla vastaavilla leveysasteilla sijaitsevilla manneralueilla. Toisaalta Suomen ilmasto on mantereisempi kuin muissa Pohjoismaissa. Aasian mannerilmasto ulottuu ajoittain Suomeen, mikä näkyy toisaalta talven pakkasjaksoina, toisaalta kesän helteinä.
Keskileveysasteiden ja polaarisen ilman välissä on polaaririntama, joka kulkee matalapaineineen useimmiten Suomen lähellä. Suomen sääkartoilla havaittavat lämpimät ja kylmät rintamat ovat yleensä aaltoja polaaririntamassa, harvemmin arktisessa rintamassa. Etelä-Suomessa vallitsee lämpimän rintaman ylityksen jälkeen keskileveysasteiden ilmamassa ja kylmän rintaman jälkeen polaarinen ilmamassa. Pohjoiseen voi kylmän rintaman takapuolella virrata myös arktista ilmamassaa.
Lämpötila
Vuotuinen lämpötilan keskiarvo on lounaisimmassa Suomessa 6,5 °C. Keskiarvo laskee koillista kohti, joskaan kylmintä ei ole Pohjois-Lapissa vaan Käsivarren seudulla. Suomenselän ja Maanselän vedenjakajaseudut ovat vähäjärvisiä ja nousevat ympäristöään korkeammalle, joten siellä on kylmempää kuin alavammilla seuduilla. Suomen ja Pohjoisnavan välissä on talvellakin avoin Barentsinmeri, joten pohjoisesta tulevat ilmavirtaukset eivät ole yhtä kylmiä kuin Siperiassa tai Alaskassa.
Kuukausittaiset lämpöennätykset löytyvät seuraavasta taulukosta:
Kunkin kuukauden alimpien lämpötilojen ennätykset löytyvät seuraavasta taulukosta:
Katso myös: Luettelo vuosittaisista lämpötilaennätyksistä Suomessa.
thumb|Järvet tasaavat lämpötilan vuorokausivaihtelua ja torjuvat hallaa. Lämpötilaolojen perusteella Suomi on jaettu kahdeksaan kasvuvyöhykkeeseen. Vyöhykejakoa käytetään puuvartisten kasvi-istutusten suunnittelun apuna. Siihen vaikuttaa eniten kasvukauden pituus, mutta myös tehoisan lämpötilan summa sekä talviolosuhteet, kuten routa. Koska suuret järvet estävät hallaa, järviset seudut kuuluvat suotuisampaan kasvuvyöhykkeeseen kuin järvettömät lähialueet.
Sateet ja lumiolot
Suomen kuivimmilla alueilla Pohjois-Lapissa sataa vuodessa keskimäärin alle 500 mm, ja kaikkialla Lapissa, samoin kuin Pohjanmaan rannikkoalueilla, vuotuinen sademäärä jää alle 600 millimetrin. Sateisimmilla alueilla eli etelärannikolla, Pohjois-Karjalassa sataa vuosittain keskimäärin yli 700 millimetriä.
thumb|left|Kattojen pitää kestää alueelle tyypillinen lumikuorma (kuva Oulun Pikisaaresta) Pysyvä lumipeite saadaan Suomessa yleensä ennen jouluaattoa. Lapissa pysyvä lumi saadaan jo lokakuussa, kun taas lounaisimmassa Suomessa ja saaristossa lumiaika alkaa vasta tammikuun puolella. Lumisuudessa on kuitenkin suuria eroja sekä vuodesta toiseen että alueellisesti, myös varsin lähellä toisiaan olevien paikkojen välillä. Paksuimmillaan lumipeite on normaalisti maaliskuussa juuri ennen kuin se alkaa sulaa. Lumen määrä vaihtelee maan eri osissa, ja sen takia rakennusmääräysten rajat, kuinka isoja lumikuormia kattojen pitää kestää, vaihtelevat alueittain: Suomen pienimmät rajat ovat Lounais-Suomessa 140 kg/m² ja suurimmat Itä-Lapissa 240 kg/m².
Etelä-Suomelle on tyypillistä, että talvisin sää saattaa vaihdella rajusti. Varsinkin alkutalven ajanjakso marras-tammikuussa saattaa vaihdella vuosittain lumettomasta ja sateisesta kirpeisiin pitkiin pakkasjaksoihin. Pääsääntöisesti keskitalvella joulu-tammikuussa on yleensä pilvistä, kevättalvella helmi-maaliskuussa on selkeämpää. Etelä-Suomen keväät ovat yleensä talven jäljiltä kuivia ja aurinkoisia, lumipeite katoaa 61. leveyspiirin eteläpuolelta tyypillisesti huhtikuun alussa, ja lumiraja on siirtynyt vappuun mennessä Oulun tienoille 65. leveyspiirille. Terminen kesä alkaa Etelä-Suomessa toukokuun aikana, keskimäärin toukokuun puolessavälissä. Juhannuksen jälkeen ilmamassa on jo tyypillisesti lämmennyt sen verran, että sateisuus lisääntyy. Heinä-elokuu on Etelä-Suomessa vuoden lämpimintä ja sateisinta aikaa. tällöin koetaan suurin osa vuoden ukonilmoista, helteistä, sekä rankkasateista. Syyskuussa ilmamassa viilenee kesän jäljiltä nopeasti, mutta sateisuus pysyy runsaana. Syksyllä kesän lyhytkestoiset sadekuurot vaihtuvat pitkäkestoisiksi syyssateiksi. Loka- ja marraskuut ovat Etelä-Suomessa vuoden myrskyisintä aikaa, ja tällöin jopa kaksi kolmasosaa päivistä on sadepäiviä. Syksy vaihtuu Etelä-Suomessa talveksi yleensä joulukuussa, mutta ajankohta saattaa toisinaan venyä pitkälle tammikuun puolellekin, näin on käynyt mm. vuosina 2007, 2011, 2013, 2017, 2019 ja 2020.
Pohjois-Suomessa ilmasto on viileämpi kuin Etelä-Suomessa. Terminen talvi alkaa marraskuussa, ja kovimmat pakkaset koetaan yleensä tammikuussa, jolloin lämpötila voi laskea jopa neljänkymmenen pakkasasteen tuntumaan. Kevättalvet ovat Pohjois-Suomessa pitkiä, kuivia ja suunnilleen yhtä aurinkoisia kuin Etelä-Suomessa. Lumet sulavat yleensä vasta toukokuun aikana. Kesäkuussa ilmamassa lämpenee nopeasti, mutta pienimuotoiset takatalvet ovat mahdollisia aina ennen juhannusta. Pohjois-Suomen kesät ovat hyvin vaihtelevia. Pohjois-Suomen kesän lämpötiloihin vaikuttavat kylmä Jäämeri, sekä etelästä pohjoiseen pyrkivä lämmin ilma. Pelkästään yhden kesäviikon kuluessa heinä-elokuussa päivälämpötilat saattavat Pohjois-Suomessa vaihdella alle kymmenestä asteesta helteeseen. Sateisin kuukausi on yleensä elokuu. Syyssateet ajoittuvat lähinnä syyskuulle, ja jo lokakuussa kylmä ja kuiva pakkasilma vähentää sateisuutta. Ensilumi sataa monesti jo ennen lokakuuta. Loppusyksyllä ja alkutalvesta marras-joulukuussa pohjoisessa on jo kuivaa, kylmää ja tyyntä eikä siellä esiinny samanlaisia syys- ja talvimyrskyjä kuin etelässä.
Ukkoset
Suomessa esiintyy ukonilmojen yhteydessä vuosittain keskimäärin 130 000 maasalamaa. Jakson 1960–2016 ennätysvuosina 1972 ja 1988 on esiintynyt yli 300 000 maasalamaa. Yleensä ukkosta ja salamointia esiintyy kesäkaudella, mutta joka vuosi havaitaan myös talviaikaan ukkosta. Vuoden 2022 yhden päivän salamaennätys mitattiin 17.8.2022, jolloin arvion mukaan esiintyi 21 850 maasalamaa, mutta jo seuraavana päivänä niitä oli yli 25 000 TV1:n iltauutisiin mennessä.
Lämpötila ja sateet Helsingissä, Tampereella, Oulussa ja Inarissa
Seuraavat taulukot havainnollistavat lämpötilan ja sateisuuden eroja maan eri osien välillä, esimerkkeinä Helsinki, Tampere, Oulu ja Inari.
Tuulet ja pilvisyys
thumb|Båtskärin tuulivoimala Ahvenanmaalla. Liikkuvien matalapaineiden takia tuulen suunta ja nopeus vaihtelevat Suomessa päivästä toiseen ja yleensä samankin vuorokauden kuluessa. Lounaistuulet ovat yleisimpiä ja koillistuulet harvinaisimpia.
Kovia tuulia ei Suomessa ole usein, ja varsinkin sisämaassa ne ovat harvinaisia. Vuodessa on 10–40 päivää, jolloin tuulen nopeudeksi ainakin yhdellä havaintoasemalla on mitattu yli 21 m/s. Eniten myrskypäiviä on talvella, vähiten kesällä. Aiemmin luultiin, että pakkassäällä ei tuule lainkaan, sillä inversiotilanteissa maanpinnan lähelle muodostuu helposti tyynen ilman tyyny, mutta uudet tutkimukset ovat osoittaneet, että tuntureilla ja merialueilla tuulee silloinkin.
Pilviset päivät ovat Suomessa yleisempiä kuin selkeät. Talvisin sekä syksyisin keskimääräinen pilvisyys on jopa 65–85 %.
Aurinkotunnit ja auringonkierto
thumb|Helsinkiä loppukesän iltapäiväauringossa. Suomen sijainnin ja suuren etelä-pohjoissuuntaisen ulottuvuuden johdosta päivän pituus ja auringon korkeus keskipäivällä vaihtelevat jyrkästi vuodenajoittain ja alueittain. Eteläisimmässä Suomessa päivän pituus on kuutisen tuntia talvipäivänseisauksen aikaan, napapiirin pohjoispuolella aurinko ei nouse tuolloin lainkaan. Kesäpäivänseisauksessa päivän pituus on etelässä noin 19 tuntia, napapiirin pohjoispuolella aurinko ei laske tuolloin lainkaan. Aamu- ja iltahämärän kesto on Suomen leveysasteilla melko pitkä: kevät- ja syyspäiväntasauksien aikaan Helsingin horisontissa 42 minuuttia, Oulussa 50 minuuttia ja Utsjoella 61 minuuttia.
Auringon atsimuuttikulma (Auringon suuntakulma myötäpäivään: pohjoinen = 0°, koillinen = 45°, itä = 90°, kaakko = 135°, etelä = 180°, lounas = 225°, länsi = 270°, luode = 315° ) on Etelä-Suomessa kesäpäivänseisauksessa auringon noustessa noin 35 astetta ja auringon laskiessa noin 325 astetta. Tällöin aurinko nousee pohjoiskoillisesta ja laskee pohjoisluoteeseen. Talvipäivänseisauksessa atsimuuttikulma on auringon noustessa noin 142 astetta ja laskiessa noin 218 astetta. Tällöin aurinko nousee eteläkaakosta ja laskee etelälounaaseen. Kevät- ja syyspäiväntasauksissa atsimuuttikulma on kaikkialla Suomessa auringon noustessa 90 astetta ja laskiessa 270 astetta.
Suomen aurinkoisinta kaupunkia ei ole tilastollisesti määritelty, kaikissa kaupungeissa ei ole virallista mittauspistettä ja mittauspisteet sijaitsevat keskustojen sijasta yleensä lentoasemilla. Suomen ilmatieteenlaitoksen mukaan aurinkoisimmiksi kaupungeiksi voidaan käytännössä kutsua kaikkia rannikkokaupunkeja Kotkasta Vaasaan.
Rannikon ja sisämaan välinen aurinkoisen ja pilvisen alueen raja on etenkin kevätkesän aurinkoisina ja heikkotuulisina päivinä selkeä. Esimerkiksi Helsingin kantakaupungissa aurinko paistaa pilvettömältä taivaalta, samaan aikaan Vantaalla liikkuu kumpupilviä ja Keravalla ollaan jo lähes koko taivaan peittävän kumpupilvikaton alla. Myös suurten järvien läheisyys lisää jossain määrin kesäaikaisten aurinkotuntien määrää.
Keskimääräinen vuotuinen aurinkotuntien määrä eräillä mittausasemilla :
Pyhän Vituksen tanssi
Pyhän Vituksen tanssi on Pyhän Vituksen mukaan annettu historiallinen nimitys seuraaville asioille:
Suomen ilmasto
Vuodenajat
Suomessa erotetaan vuorokauden keskilämpötilan perusteella neljä vuodenaikaa: talvella keskilämpötila on pysyvästi nollan alapuolella ja kesällä +10 asteen yläpuolella. Kevät ja syksy asettuvat sille välille.
Kesä
Terminen kesä on silloin, kun vuorokauden keskilämpötila pysyy +10 asteen yläpuolella. Suomen eteläisimmissä maakunnissa kesä kestää neljä kuukautta, toukokuun puolesta välistä syyskuun puoleenväliin, muualla Etelä- ja Keski-Suomessa hieman alle 4 kuukautta; toukokuun lopusta syyskuun puoleenväliin. Oulun korkeudella kesän pituus on keskimäärin hieman yli kolme kuukautta touko-kesäkuun vaihteesta syyskuun alkupäiviin. Lapissa terminen kesä kestää kahdesta kolmeen kuukautta, lyhyin se on Pohjois-Lapissa, jossa se alkaa yleensä juhannuksena ja loppuu jo ennen syyskuuta. Kilpisjärven tunturiylängöllä kesä kestää vain muutamia viikkoja heinäkuulla. Vuosien 1952–2006 aikana terminen kesä kesti Kilpisjärven alueella lyhimmillään vain 12 vuorokautta ja pisimmillään 76 vuorokautta.
Kesäisin napapiirillä ja sen pohjoispuolisilla alueilla aurinko paistaa ympäri vuorokauden, mitä kutsutaan yöttömäksi yöksi.
Kesäkuussa sademäärät alkavat kohota, mutta kesän sateet tulevat usein kuuromaisina, joten auringonpaistetta saadaan paljon. Hellepäiviä, jolloin lämpötila on yli 25 °C, on kesän aikana Etelä-Suomessa keskimäärin 17, Keski-Suomessa ja Etelä-Lapissa noin 10 ja Pohjois-Lapissa vain noin 2. Korkein Suomessa mitattu lämpötila on 37,2 °C, joka mitattiin Joensuun lentoasemalla Liperissä 29. heinäkuuta 2010.
Syksy
Termisen syksyn aikana vuorokauden keskilämpötila pysyy +10 ja 0 asteen välillä. Syksy alkaa Etelä-Suomessa syyskuun puolessa välissä ja kestää noin kaksi ja puoli kuukautta. Se loppuu yleensä marras-joulukuun vaihteessa mutta saattaa venyä rannikoilla pitkälle joulukuuhun. Pohjois-Suomessa terminen syksy ei kestä näin kauan, mikä johtuu sekä ilmastollisista että maantieteellisistä syistä. Pohjois-Suomessa syksy kestää yleensä noin kaksi kuukautta. Oulun seudulla on syksy syyskuun alusta marraskuun alkuun ja Pohjois-Lapissa elokuun puolestavälistä lokakuun puoleenväliin. Kasvukausi päättyy suunnilleen termisen syksyn puolessa välissä, kun vuorokauden keskilämpötila jää alle +5 asteen: Enontekiöllä syyskuun puolivälissä ja maan lounaisosassa loka-marraskuun vaihteessa. Terminen syksy on Suomessa vuodenajoista toiseksi lyhyin.
Talvi
Termisen talven aikana vuorokauden keskilämpötila pysyy 0 asteen alapuolella ainakin 5–7 vuorokautta. Terminen talvi on Pohjois-Suomessa pisin vuodenajoista, eikä se rajoitu vain tyypillisiin talvikuukausiin joulu-helmikuuhun, vaan se voi kestää huomattavasti pidemmän aikaa. Lapissa talven kesto on puoli vuotta, kun taas etelässä sen kesto on noin kolmasosan vuodesta. Saaristossa ei termistä talvea joskus tule lainkaan. Pohjoisimmassa Lapissa talvi alkaa tyypillisesti lokakuussa ja kestää noin 200 päivää. Kilpisjärvellä on vuosina 1952–2006 terminen talvi kestänyt pisimmillään 227 päivää. Etelä-Suomessa terminen talvi alkaa keskimäärin marraskuun lopulla ja aivan etelärannikolla joulukuussa. Siellä talvi on yleensä Suomen lyhyin, ja se kestää noin 100 päivää. Saaristossa talvi alkaa joulu-tammikuussa. Talvella 2007–2008 termistä talvea ei saavutettu eteläisessä Suomessa juuri lainkaan.
Talvella napapiirin pohjoispuolella aurinko ei nouse päivälläkään (kaamos). Lumi on olennainen osa Suomen talvea. Pysyvä lumikerros sataa maahan hieman talven alkamisen jälkeen, ja suurimmillaan kinokset ovat maaliskuussa. Enimmillään lumipeitteen paksuus vaihtelee lounaan 20–30 senttimetristä pohjoisen jopa 90 senttimetriin. Järvet jäätyvät loppuvuodesta, ja paksuimmillaan jäät ovat huhtikuussa, jolloin jääkerros on keskimäärin 50–65-senttimetrinen. Talvella säät vaihtelevat korkea- ja matalapaineiden reittien mukaan, mutta yleisesti alku- ja keskitalvi ovat syksyn kosteuden jäljiltä hyvin harmaat, kevättalvella aurinkoiset päivät lisääntyvät. Talven lämpötilat voivat olla Lapissa ja Itä-Suomessa alimmillaan −45…−50 °C, muualla Suomessa on leudompaa. Alin Suomessa koskaan mitattu lämpötila on −51,5 °C (28. tammikuuta 1999 Kittilän Pokassa).
Kevät
Terminen kevät on silloin, kun vuorokauden keskilämpötila pysyy 0 ja +10 asteen välillä. Terminen kevät on Suomessa lyhyt, vain puolestatoista kahteen kuukautta, ja se alkaa Suomen lounais- ja etelärannikolla tavallisesti maaliskuun lopussa. Valtaosassa Suomea kevät alkaa huhtikuussa, Lapissa huhtikuun loppupuoliskolla ja pohjoisimmissa osissa vasta toukokuun alussa. Termisen kevään alkaessa lumipeite sulaa pois. Maa on lumeton Etelä-Suomessa yleensä huhtikuun 10. päivän tienoilla ja Pohjois-Lapissa toukokuun lopulla.
Ilmastonmuutos Suomessa
Suomessa ilmaston ennustetaan lämpenevän nopeammin kuin maapallolla keskimäärin, ja suurin lämpeneminen ajoittuu talvipuolelle vuotta. IPCC:n käyttämät ilmastomallit ennustavat keskimääräisen lämpötilan nousevan vuosien 1971–2000 keskilämpötilasta reilulla kahdella asteella vuoteen 2040 mennessä. Vuoden 2040 jälkeen tapahtuvista muutoksista on erilaisia ennusteita: pessimistisimpien ennusteiden mukaan lämpötila nousee vuoteen 2100 mennessä melkein kuusi astetta mainitusta keskiarvosta, optimistisimpienkin mukaan yli kolme astetta. Arviot sademäärien kasvusta vuoteen 2100 vaihtelevat 12 ja 22 prosentin välillä.
Ilmastonmuutoksessa on alueellisia eroja, mikä näkyy oletetuissa lumipeitteen muutoksissa. Etelä- ja länsiosissa maata entistä suurempi osa sateista tulee vetenä, ja lumipeitepäivät vähenevät siellä 40 prosenttia 2050-luvulle mennessä. Idässä ja pohjoisessa talvilämpötilat pysyvät vielä pakkasella, mutta lämpeneminen vähentää pakkasen kireyttä, jolloin sademäärät suurenevat ja lumen määrä saattaa jopa kasvaa.
Muualla maailmassa tapahtuvan ilmastonmuutoksen heijastusvaikutukset saattavat kuitenkin vaikuttaa Suomen yhteiskuntaan enemmän kuin varsinainen, paikallinen ilmastonmuutos.
Villa Kivi
thumb|Villa Kivi Töölönlahden länsirannalta nähtynä. thumb|Villa Kivi iltavalaistuksessa. Puinen torni rytmittää Linnunlaulun arkkitehtonista yleisilmettä.thumb|Arkkitehtonisesti vaativa tähdenmuoto ikkunoissa kertoo rakentajien ammattitaidosta. Kirjailijatalo Villa Kivi on kirjailijoiden käytössä oleva puuhuvila Helsingin Linnunlaulussa Töölönlahden itärannalla osoitteessa Linnunlauluntie 7. Puurakenteinen, valkoinen talo on arkkitehti Selim Lindqvistin käsialaa vuodelta 1890. Sen rakennutti Niilo Michelsson ja rakennusmestarina toimi Elia Heikel. Villa Kivi on alusta alkaen ollut kirjailijoiden tyyssija. Nimen Villa Kivi se sai Aleksis Kiven päivänä vuonna 1990, jolloin talo täytti sata vuotta. Siellä ovat aikojen saatossa vierailleet muun muassa Juhani Aho, F. E. Sillanpää ja Eino Leino. Helsingin kaupunki hankki talon sivurakennuksineen omistukseensa ja luovutti sen Kivi-talo Säätiölle vuonna 1985.
Villa Kivessä on 14 työhuonetta ammattikirjailijoille, joista Kivi-talo Säätiö vuokraa kirjailijoille 10 huonetta. Työhuoneista neljä on vuokrattu säätiön jäsenjärjestöille ja he valitsevat näihin kirjailijat omista jäsenistään.
Kirjailijatalo Villa Kiven alakerran juhlasalissa järjestetään merkittäviä kirjallisuus- ja taidetilaisuuksia myös yleisölle, muun muassa Helsinki-päivänä ja Taiteiden yönä. Tilaa vuokrataan myös yksityistilaisuuksiin.
Piharakennuksessa on saunatila sekä taiteilijaresidenssi.
Jyvä
200px|right|thumb|Erilaisia jyviä 200px|right|thumb|Täysjyvätuotteeseen käytetyt osat.
Jyvä on heinäkasvien pähkylämäinen hedelmä. Käytännössä jyväksi kutsutaan viljakasvien, kuten vehnän, rukiin, ohran, kauran ja maissin, siementä, jota useasti ympäröivät suojuslehdet eli helpeet. Jyvät saadaan viljakasvista puimalla, ja jyvät voidaan jauhaa kuivaamisen jälkeen jauhoiksi.
Jyvän pääosat ovat jauhoydin (endospermi eli siemenvalkuainen), alkio ja alkiokilpi sekä kuoriosat, joihin kuuluvat siemenaiheen ydin, siemenkuori ja hedelmäseinä.
Kuorikerroksen osuus jyvän painosta on noin 14 prosenttia, endospermin 80 prosenttia ja alkion 3 prosenttia. Vaikka eri viljalajien jyvät periaatteessa muistuttavat pitkälti toisiaan, niiden rakenteissa ja koostumuksessa on merkittäviä eroavuuksia.
Endospermi eli jauhoydin sisältää runsaasti tärkkelystä, ja se toimii jyvän itäessä alkion ravintovarastona.
Varastokuivatussa jyvässä on vettä enintään 14 prosenttia. Tätä kosteampi vilja alkaa varastoitaessa käydä ja pilaantua. Lisäksi jyvässä on proteiineja (noin 10 prosenttia), rasvaa (n. 5 prosenttia), tärkkelystä (n. 60 prosenttia) ja muita hiilihydraatteja. Jyvän koostumus riippuu viljalajista ja -lajikkeesta.
Viljakasvien kuorittuja ja rikottuja jyviä nimitetään suurimoiksi tai puhekielessä ryyneiksi. Jyvästä ennen jauhamista erotetut kuoriosat ovat leseitä ja jyvästä viljaa puitaessa irronneet helpeet akanoita. Akanoiksi kutsutaan eräissä murteissa myös jyvistä jauhettaessa irronneita kuoria.
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Suomen virallisen latauslistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2008.
Santa Monica
Santa Monica on kaupunki Yhdysvaltojen länsirannikolla entisen valtatie Route 66:n päätepisteessä. Se kuuluu Los Angelesin piirikuntaan ja metropolialueeseen Kalifornian osavaltiossa. Se on saanut nimensä katolisen pyhimyksen, kirkkoisä Augustinuksen äidin Pyhän Monican mukaan. Nykyisin Santa Monica on tunnettu matkailu- ja viihdekeskus, jonka vetonauloja ovat esimerkiksi kaupungin hiekkaranta ja Santa Monica Pier -laituri. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 89 736.
Maantiede
Santa Monica sijaitsee Kalifornian osavaltion eteläosassa Los Angelesin piirikunnassa Santa Monican lahden rannalla. Santa Monican noin 5 kilometriä pitkä hiekkaranta (Santa Monica State Beach) on tunnettu matkailukohde.
Vuoden lämpimimpiä kuukausia ovat elokuu ja syyskuu, keskimääräinen ylin lämpötila 21 °C. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin 10 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 336 mm.