cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bandoke
Bandoke-levyn idea hyödyntää DVD-tekniikkaa ja normaalista karaokelevystä poiketen se mahdollistaa myös eri soittimien soittamisen kappaleen mukana. Tekniikka mahdollistaa myös eri variaatioden käytön, esimerkiksi yksi henkilö voi soittaa kitaraa samalla kun toinen laulaa tai soittaa bassoa.
Lähteet
Hevikaraoke - Mitä on bandoke
Tamara Zidanšek
Tamara Zidanšek (s. 26. joulukuuta 1997) on slovenialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä parhaimmillaan sijalle 63 helmikuussa 2019 ja nelinpelissä sijalle 142 joulukuussa 2018. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.
Zidanšek pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran toukokuussa 2018 ja voitti WTA 125K -turnauksen kuukautta myöhemmin. Grand Slam -turnauksen pääsarjassa hän pelasi ensimmäisen kerran Yhdysvaltain avoimissa 2018.
Elina Björkengren
Ida Elina Björkengren-Aarne (9. toukokuuta 1909 Talikkala, Viipurin maalaiskunta – 21. tammikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Viipurissa 1930-luvulla asunut Björkengren maalasi useita diplomaattikunnan edustajien muotokuvia, muun muassa Ranskan lähetystösihteerin rouvan, madame Blanchetain, Japanin asiainhoitajan Ichikawan ja Jugoslavian pääkonsulin Schajkovitchin muotokuvat. Vuonna 1936 hän maalasi tilaustyönä marsalkka Józef Piłsudskin muotokuvan.
Swedish Space Corporation
240px|thumb|Ruotsalais-saksalaisen Freja-satelliitin täysikokoinen malli SSC:n aulassa [[Solnassa (1997)]]
Swedish Space Corporation (SSC) eli Rymdbolaget on ruotsalainen valtion omistama avaruusteknologiayhtiö. Se perustettiin vuonna 1972. Se rakentaa satelliitteja Ruotsin avaruushallinnon rahoituksella. Se operoi Esrange-rakettikeskusta Kiirunassa. Sen satelliitteja suunnitteleva ja rakentava osuus myytiin kesäkuussa 2011 saksalaiselle OHB GmbH-yhtiölle.
Yhtiö
Yhtiössä toimii 300 työntekijää, joista 60 satelliittiosastolla. Satelliittien valmistukseen liittyvä liikevaihto on 10-20 miljoonaa euroa vuodessa.
Yhtiön toimipaikka on Solna Tukholman lähistöllä. Sen toimitusjohtaja on Lars Persson.
Yhtiö on laajentanut 2000-luvulla kansainvälistä toimintaansa. Vuonna 2008 se osti Santiagossa Chilessä toimivan satelliittien maa-aseman ja toukokuussa 2009 se osti Universal Space Network-operaattoriyhtiön Yhdysvalloista.
Yhtiö on myymässä satelliittien suunnitteluun ja valmistukseen liittyviä toimiaan vuoden 2010 loppuun mennessä.
Poqo
Poqo, myöhemmin Azanian People's Liberation Army, APLA oli PAC:n aseellinen siipi. 1960 ja 70-luvulla toteutti terrorikampanjan mustien apartheid-hallinnon kanssa yhteistyötä tehneiden mustien heimopäälliköiden keskuudessa. Apartheidin päätyttä vuonna 1994 APLA sulautettiin Etelä-Afrikan puolustusvoimiin. Poqon perustaja oli Jafta Masemola.
Wataru Endō
Wataru Endō (, s. 9. helmikuuta 1993 Totsuka-ku, Jokohama) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa VfB Stuttgartia. Aiemmin hän on Euroopassa edustanut belgialaista Sint-Truidenia.
Endō on pelannut Japanin A-maajoukkueessa 43 maaottelua vuodesta 2015 alkaen ja tehnyt niissä kaksi maalia: lokakuussa 2019 MM-karsintaottelussa Mongoliaa ja maaliskuussa 2021 ystävyysottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Endō kuului Japanin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt kentälle. Hän pelasi Japanin olympiajoukkueessa vuosien 2016 ja 2021 olympialaisissa ja oli ensin mainitussa turnauksessa joukkueen kapteeni.
Marduk (mytologia)
Marduk (sumeriksi dAMAR.UTU) oli Babylonin kaupunginjumala, joka syrjäytti Enlilin toisen vuosituhannen aikana eaa. ja nousi Mesopotamian pantheonin pääjumalaksi. Marduk oli Babylonin kaupunginjumala aina Urin III dynastian (2112–2004 eaa.) ajoista lähtien. Mardukin nimen sumerinkielinen kirjoitusasu AMAR.UTU tarkoitti Auringon vasikkaa. Akkadinkielisessä kirjallisuudessa Mardukia kutsuttiin yleensä nimellä Bēl (Herra).
Jo hyvin varhaisessa vaiheessa Marduk yhdistettiin Eridun alueen paikalliseen jumalaan Asarluhiin, jota pidettiin viisaudenjumala Ean poikana. Tämän johdosta myös Marduk nähtiin viisaudenjumalan poikana. Mardukin tärkein temppeli oli hänen Babylonin kaupungin temppeli Esagil. Babylonissa häntä palvottiin yhdessä hänen puolisonsa Şarpānītun kanssa. Kirjoitustaidon jumala Nabû oli Mardukin poika. Nabûn palvonnan keskus oli Babylonin lähellä sijainnut Borsippa. Hänen symbolinsa oli Mušhuššu, sarvekas lohikäärme.
Mardukin nousu Mesopotamian pantheonin pääjumalaksi liittyy läheisesti Babylonin kaupungin aseman vahvistumiseen Hammurabin (1792–1750 eaa.) aikakaudesta eteenpäin. Kassiitti-dynastian aikana Mardukin asema kasvoi edelleen. Tämän Kassiitti-dynastian ajan uskonoppineiden työn tuloksena syntyi Enūma Eliš. Enūma Eliš kuvaa kuinka jumalat valitsevat Mardukin heidän kuninkaakseen, jos hän kykenee tappamaan suolaisen veden jumalan Tiāmatin.
Kun joku babylonilainen sairastui, hän toi Marduk-jumalan kulttiin vihkiytyneelle papille rahaa ja uhrieläimen. Pappi paloitteli uhrieläimen asetellen loitsimisen ajaksi potilaan kipeän kohdan päälle eläimen vastaavan ruumiinosan, esimerkiksi kipeää kättä valittavan potilaan käden päälle asetettiin eläimen sorkka tai kipeää vatsaa valittavan potilaan vatsan päälle asetettiin eläimen sisälmykset. Mardukin temppelistä on löytynyt valtaisa kokoelma maagillisia nuolenpääkirjoitustekstejä. Loitsupappi valitsi niistä sopivan ja esitti taikarituaalin maagillisessa tekstissä niin vaadittaessa ihmisen pääkallon edessä.
Tom Prahl
Tom Prahl (s. 5. tammikuuta 1949) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja.
Ura
1980-luvulla Ruotsin alasarjoissa pelannutta Kirseberg IF:ää valmentanut Prahl teki lopullisen läpimurtonsa valmennusrintamalla Trelleborgs FF:n peräsimessä 1990-luvun alkupuolella. Kaudeksi 1991 seuran peräsimeen tullut Prahl nosti Trelleborgin Allsvenskaniin debyyttikautensa päätteeksi. Prahlin johdolla seura oli 1992 liigassa kolmas. Hyvää menestystä täydensi UEFA Cup kaudella 1994–95. TFF kaatoi ensimmäisellä kierroksella Blackburn Roversin yhteismaalein 3–2 ja oli lähellä jymy-yllätystä myös toisella kierroksella italialaisseura S.S Laziota vastaan. Skånelaiset putosivat kuitenkin jatkosta hävittyään Roomassa 0–1.
Prahl siirtyi 1996 Halmstads BK:n peräsimeen. Seura oli voittanut edelliskaudella historiansa ensimmäisen Ruotsin cupin ja odotukset olivat korkealla. Prahlin johdolla joukkue voittikin kaksi Ruotsin mestaruutta sekä oli kerran hopealla ja pronssilla. Kaudeksi 2002 Prahl siirtyi Malmö FF:n käskyttäjäksi. Menestys jatkui myös MFF:ssä ja Prahl oli juhlimassa kauden 2004 päätteeksi seurahistorian viidettätoista Ruotsin mestaruutta kahden edelliskauden hopean jatkoksi. Kaudella 2006 Prahl kokeili taitojaan Norjassa. Tehtävässä Viking FK:ssahän kuitenkin epäonnistui, ja hänet erotettiin syyskuussa, kun seura oli jäänyt Tippeligaenissa viimeisten joukkoon.
Prahl oli sivussa valmennustehtävistä runsaan vuoden, kunnes hän joulukuussa 2007 monien TFF-kannattajien riemuksi palasi kolmivuotisella sopimuksella entisen seuransa päävalmentajaksi. Tavoitteena oli nostaa kaudella 2007 Allsvenskanin tyvipäässä pelannut seura kohti kärkeä. Prahlin johdolla Trelleborg alkoi nousta ja sijoittui parhaimmillaan kaudella 2010 viidenneksi. Kaudella 2011 tilanne kääntyi, ja lopulta Trelleborg putosi viiden kauden jälkeen sarjasta. Prahlille putoaminen oli valmennusuran ensimmäinen. Kauden jälkeen Prahl erosi tehtävästä.
Prahl liittyi 2016 Ruotsin jalkapallomaajoukkueen palvelukseen pelaajatarkkailijaksi. Maaliskuussa 2020 hän palasi auttamaan entistä seuraansa Trelleborgia asiantuntijatehtäviin.
Lauri Seiterä
Lauri Wilhelm Seiterä, sukunimi vuoteen 1937 Cederholm (28. toukokuuta 1915 Terijoki – 15. huhtikuuta 1992 Kauniala, Kauniainen ) oli suomalainen tivolinjohtaja ja Tivoli Seiterän perustaja.
Seiterän vanhemmat erosivat ja hän asui sitten Keravalla äitinsä kanssa joka toimi J. A. F. Sariolan perheen kotiapulaisena. Seiterä liittyi itsekin mukaan Sariolan tivolitoimintaan ja 1930-luvun lopulla hän toimi jo Sariolan tivolin kenttämestarina.
Sotavuodet Seiterä palveli pioneerijoukoissa yleten yliluutnantiksi. Kun jatkosodan aikana keväällä 1942 perustettiin Itä-Karjalan Karhumäkeen suomalaisia sotilaita varten Sariolan hoitama Karhumäen tivoli toimi Seiterä tämän tivolin kenttämestarina. Hän palasi rintamapalvelukseen 1944 ja haavoittui sodan loppuvaiheessa vaikeasti.
Seiterä palasi tivolialalle vuonna 1946 päästyään sairaalasta. Hän aloitti yhteistyön Lasten Päivä-tapahtumia järjestäneiden hyväntekeväisyysjärjestöjen kanssa ja hänellä oli lautaspeli Helsingissä Messukentällä sijainneessa tivolissa sekä ampumarata Messuhallissa pidetyissä Lasten Päivän tapahtumissa. Kun Linnanmäen huvipuisto avattiin vuonna 1950 Seiterällä oli siellä useita pelejä hoidossaan. Vuonna 1951 hän avasi Linnanmäelle Vedenneitohallin joka toimi aluksi teltassa mutta vuodesta 1952 alkaen omassa hallissaan Markkinatorilla Seiterän muiden pelien vieressä. Vedenneitohallissa asiakkaat saivat pudottaa lavoilla istuneita merenneitoesiintyjiä vesialtaaseen koettamalla osua palloilla pieniin valkoisiin maalitauluihin. Osuman tapahtuessa lavan lukitusmekanismi laukesi ja vedenneito putosi vesialtaaseen. Kello 22 jälkeen kun lapsiperheet olivat poistuneet huvipuistosta osa vedenneidoista saattoi esiintyä yläosattomissa asuissa.
Huurre Group
Huurre Group oli suomalainen kylmälaitteiden valmistaja. Huurteella oli tehdas Ylöjärvellä ja pääkonttori Vantaalla. Caverion Oyj osti Huurre Group Oy:n kylmäteknisten ratkaisujen liiketoiminnan yhtiön saatua vaaditun hyväksynnän Ruotsin kilpailuviranomaiselta 13.11.2019. Caverion tiedotti 29.10.2019 Huurre Group Oy:n kanssa tekemästään sopimuksesta.
Lauri Seiterä
Vedenneitohallista tuli yksi suositumpia Linnanmäen käyntikohteita ja siellä saattoi vierailla vuodessa jopa 100 000 kävijää. Presidentti Urho Kekkonen vieraili hallissa 25. heinäkuuta 1966. Hallin hoitajana toimi vuodesta 1958 alkaen Lauri Seiterän puoliso Johanna Seiterä (1934–2015) Lauri Seiterän keskittyessä itse tivolitoimintaan. Vedenneitohallin toiminta päättyi kesällä 1981 sen jälkeen kun Naisasialiitto Unioni oli jättänyt Linnanmäen huvipuiston johdolle vuonna 1978 kirjelmän jossa hallia pidettiin naisten arvoa alentavana. Vedenneitohallin paikalle rakenenttiin sitten peliautomaattihalli.
Huurre Group
Porkka Finland Oy
vasen
Lauri Seiterä
Seiteröillä oli vuosina 1964–1968 oma Cafe Casino-niminen peliautomaattihalli ja kahvila Tapanilan urheilutalossa. He olivat mukana peliensä kanssa vuosina 1962-1964 järjestetyillä Linnanmäen huvipuiston talvikiertueilla huvipuiston ollessa kiinni. Seiterä aloitti oman tivolitoimintansa vuonna 1966 Huvipuisto Seiterän nimellä. Huvipuistossa oli Linnanmäeltä ostettu sähköautorata, Skoghin tivolista Ruotsista vuokrattu Vauhtivirveli ja useita pelejä. Seiterän tivolin erikoispiirteenä oli se että tivolialueelle pääsystä ei peritty erillistä pääsymaksua ja tivolin mukana kiersi taiteilijoita, jotka esittivät vapaaohjelmia tivolikentällä.
Huurre Group
Porkka Finland Oy
Huurre Group myi omistamansa Porkka Finland Oy:n tytäryhtiöineen 19.12.2019 suomalaiselle Festivo Finland Oy:lle. Yhtiöryhmittymää kutsutaan Festivo-Porkka Groupiksi. Porkka Finland Oy valmistaa kylmäkalusteita ammattimaisille suurkeittiöille sekä terveydenhuoltoon ja tutkimukseen: kylmä- ja pakastekalusteet, pikajäähdytys- ja pikapakastuskalusteet ja -huoneet, modulaariset kylmä- ja pakastehuoneet, rokotevarastot, lääke- ja laboratoriokaapit sekä kylmät ja kuumat tarjoilukalusteet. Porkan tehtaat sijaitsevat Ylöjärvellä sekä Kemijärvellä. Festivo-Porkka Group Suomen Kotikylmiön Oy:n tehdas sijaitsee Hollolassa, jossa sijaitsee myös Porkan myynti- ja tuotekehitysosastot.
Historiaa
Huurteen perusti vuorineuvos Paavo V. Suominen yhden miehen yritykseksi vuonna 1946, kun Elinkeinotoiminnan säännöstelytoimikunta antoi hänelle luvan perustaa jäähdytyslaitteiden huoltoliike Tampereelle, ensimmäisenä Helsingin ulkopuolelle. Yritys aloitti Suomisen perheen kylpyhuoneessa. Pian yhtiö valmisti huippumoderneja irtomaidon myyntipöytiä ja lihatuotteiden kylmälasikoita ruokakauppoihin. Vientitoiminta alkoi jo 1950-luvun lopulla Neuvostoliittoon ja Ruotsiin.
Lauri Seiterä
Lauri Seiterä luopui 1980-luvun lopulla heikentyneen terveyden vuoksi tivolista ja myi suurimman osan laitteistaan tivolin pitkäaikaiselle työntekijälle Antero "Roope" Tuomiselle joka jatkoi sitten tivolin toimintaa vuoteen 1991 saakka. Vuonna 1992 Seiterän tivolia alkoi johtaa Lauri Seiterän poika Tuomo Seiterä. Tuomo Seiterä ja Roope Tuominen tekivät yhteistyötä jonkin aikaa mutta vuonna 1994 Tuominen perusti oman Roopen tivolin ja vei sinne osan laitteista. Tivoli Seiterään hankittiin kuitenkin 1990-luvun aikana uusia laitteita näiden tilalle. Tivoli Seiterä vietti 50-vuotisjuhliaan vuonna 2016.
Huurre Group
Historiaa
Vuonna 1961 käynnistyi tehdas Ylöjärvellä. Kaupan ja teollisuuden kylmätilojen ohella tuotevalikoimaan tulivat mukaan 1970-luvun lopulla kotikylmiöt. Huurre kansainvälistyi ja laajensi kokonaisiin projektitoimituksiin rakentaen eri puolille maailmaa muun muassa teurastamoja, siipikarjan käsittelylaitoksia ja kalanjalostamoja.
Huurre Clean Room Oy syntyi puhdastilojen suunnittelua ja rakentamista varten.
Vuonna 2019 Caverion osti Huurre Groupin kylmäteknisten ratkaisujen liiketoiminnan. Samana vuonna Festivo Finland Oy osti Porkka Finland Oy:n.
Yömaito
Yömaito on maitoa, jossa on tavallista enemmän melatoniinia, mutta kuitenkin hyvin vähän verrattuna melatoniinitabletteihin. Melatoniinia erittyy maitoon yöllä, ja niinpä yömaito lypsetään ennen aamunkoittoa. Ingmanin yömaito on myös homogenisoimatonta.
Yömaidon vaikutuksia on tutkittu Kuopion yliopistossa, soveltavan eläintieteen ja eläinlääketieteen laitoksella. Tutkimus julkaistiin Ravintokatsauksessa, jota julkaisee maidon kulutusta edistävä Maito ja terveys ry.
Kritiikkiä
Yömaidon hyödyistä ja tarpeellisuudesta ollut kiistaa, sillä yömaitoa tulisi juoda kohtuuttoman paljon saadakseen melatoniinia saman verran kuin yleisistä melatoniinitableteista. Esimerkiksi yömaitolitrassa on noin 100 000 kertaa vähemmän melatoniinia kuin tyypillisissä melatoniinitableteissa (yömaidon pitoisuus noin 30 pg/ml eli 30 ng/l, melatoniinitablettien annostus noin 0,1-25 mg. Tilapäiskäytössä melatoniiniannokset ovat hyvin suuria, mutta on havaittu, että vasta noin 100-kertainen annostus koe-eläimillä verrattuna yömaitoon tuotti unettavan vaikutuksen korkeapitoisiin tuotteisiin totuttuaan. Kokeissa on kuitenkin todettu yömaidolla olevan rauhoittava vaikutus ja olleen avuksi lieviin vaivoihin.
Buto (kaupunki)
Buto ( tai Boutō, myös tai Boutos; ) eli Per-Wadjet  oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Ksoiteen nomokseen, jonka pääkaupunkina se jossakin vaiheessa historiaa toimi. Sen rauniokumpu eli tell tunnetaan nimellä Tell el-Fara'un.
Maantiede
Buto sijaitsi Niilin suiston luoteisosassa Niilin Sebennytikos-suuhaaran eli Sebennytoksen suuhaaran varrella lähellä sen suuta, ja Butonjärven etelärannalla. Buton nomokseksi mainitaan yleensä Ksoites. Herodotos sanoo sen nomoksen olleen Khemmites, Klaudios Ptolemaios Fthenotes ja Plinius vanhempi Ptenetha, mutta nämä eivät kuuluneet Egyptin vakiintuneiden nomosten joukkoon.
pienoiskuva|vasen|upright|Faarao [[Sabakon lahjastele, kolmas välikausi/25. dynastia. Kuvitus esittää faaraon uhraamassa Wadjetille ja Pen kaupungin Horukselle. Teksti Hieraattisella kirjoituksella. Metropolitan Museum of Art.]]
Historia
Buto oli alun perin kaksi erillistä kaupunkia, Pe ja Dep. Myöhemmin ne yhdistyivät kaupungiksi nimeltä Per-Wadjet, kreikkalaisittain Buto. Buto toimi Ksoiteen nomoksen pääkaupunkina jossakin vaiheessa historiaa; toiseksi pääkaupungiksi mainitaan nomokselle nimen antanut Ksois.
Buto on ollut merkittävä jo esidynastisella ja varhaisdynastisella kaudella. Sen paikka hylättiin pitkäksi ajaksi vanhan valtakunnan lopulla. Asutuksesta uuden valtakunnan aikana ei ole selviä merkkejä. Paikka asutettiin laajemmassa mittakaavassa uudelleen vasta 700-luvulla eaa. 25. dynastian aikana, ja se säilyi asuttuna roomalaiselle kaudelle saakka.
Butossa palvottiin Wadjet-jumalatarta, jonka kreikkalaiset yhdistivät Letoon. Kaupungissa vietettiin tämän kunniaksi vuotuisia juhlia, ja siellä toimi myös tämän oraakkeli. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymejä Būtios ja Būtoitēs.
Kaupungin paikan tunnisti ensimmäisenä William Flinders Petrie vuonna 1888. Sen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1960-luvulla Egypt Exploration Societyn suorittamina. Vuodesta 1983 lähtien kaivauksia on suorittanut Saksan arkeologinen instituutti. Kaivaukset ovat jatkuneet edelleen 2000-luvun puolella.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright|[[Ramses II|Ramses II:sta ja Wadjet-jumalatarta esittävä veistos Butossa.]]
Butossa oli suuri Buto-jumalattaren temppeli, sekä temppelit myös Horukselle, jonka kreikkalaiset yhdistivät Apolloniin, ja Bastetille/Bubastikselle eli Artemiille.
Freedom House
Freedom House julkaisee raportissaan vuosittain luettelon, jossa arvioidaan maailman maat vapaiksi, osittain vapaiksi ja ei-vapaiksi. Luokittelussa otetaan huomioon niin poliittinen kuin ihmistenkin vapaus. Freedom House on muun muassa pudottanut Vladimir Putinin aikana Venäjän osittain vapaasta ei-vapaaksi maaksi. Esimerkiksi Kuuba on mainittu koko sosialistisen historiansa ajan ei-vapaaksi huonoimmilla mahdollisilla arvosanoilla. Samaan arvosanaan pääsevät muun muassa Pohjois-Korea, Sudan, Turkmenistan, Uzbekistan, Libya, Syyria ja Tiibet.
Freedom House ei anna objektiivisia perusteluja luokitteluilleen, vaan pisteyttää maita pistein 1–7 erilaisten kysymysten perusteella, esimerkiksi: ”Kohdellaanko väestöä yhdenvertaisesti lain edessä?” niin, että 7 on heikoin tilanne ja 1 on paras tilanne.
Kritiikki
Koska Freedom Housella on läheiset yhteydet Yhdysvaltain hallintoon, muun muassa Noam Chomsky ja Edward S. Herman kritisoivat kirjassaan Manufacturing Consent sen suhtautuvan arvioitaviin maihin sen mukaan, ovatko ne hyödyksi Yhdysvaltojen intresseille. Räikeimpänä esimerkkinä Chomsky ja Herman pitävät sitä, kun Freedom House kuvaili El Salvadoria 1980-luvulla hallinneen ja omia kansalaisiaan murhanneen hallinnon järjestämiä vaaleja ”ihailtavaksi”.
Vepsän kansallinen volosti
thumb|right|250px|Vepsän kansallinen volosti Äänisenrannan piirin kartalla.
Vepsän kansallinen volosti (, vepsäksi Vepsän rahvahaline volost’) oli vuosina 1994–2005 Karjalan tasavallassa sijainnut pohjoisten vepsäläisten kansallinen itsehallintoyksikkö. Vepsän kansallinen volosti sijaitsi Äänisen rannalla Äänisenrannan piirin kaakkoisosassa, Kuolan valtatien M18 varrella. Etelässä se rajoittui Leningradin alueeseen. Volosti käsitti Šokšun, Šoutjärven ja Kalajoen kyläneuvostojen alaiset hallintoalueet.
Glacier Bayn kansallispuisto
Glacier Bayn kansallispuisto on Yhdysvaltojen Alaskassa sijaitseva kansallispuisto. Se julistettiin kansalliseksi suojelumonumentiksi 25. helmikuuta 1925 ja kohotettiin kansallispuiston asemaan 2. joulukuuta 1980. Glacier Parkin kansallispuisto on vuodesta 1979 lähtien kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Puiston 13 287 km² laajuista aluetta hallinnoi muiden Yhdysvaltojen kansallispuistojen tapaan maan National Park Service.
Puisto on tunnettu jäävuoristaan ja jäätiköistään, joista kenties kuuluisin on Muirin jäätikkö. Muirin jäätikkö on noin kolme kilometriä leveä ja noin 80 metriä korkea. Vesialueille ulottuvat 16 jäätikköä muodostavat usein jäävuoria puiston lahteen. Alueen eläimistöön kuuluu muun muassa karhuja, hirvieläimiä ja valaita. thumb|left|300px|Glacier Bay
Vepsän kansallinen volosti
Vepsän kansallinen volosti oli pinta-alaltaan yhteensä 820 neliökilometriä, joista metsiä 748, asutuksia 8,94, teollisessa käytössä olleita 6,38, viljelymaita 47,7, taloudellisesta käytöstä poistettuja 9,65 ja vesistöjä 10,8 neliökilometriä.
Pai Mārire
250px|thumb|Piirros Pai Māriren kannattajien käyttämistä lipuista oikealla. Vasemmalla [[maorien kuningasliike|kuningasliikkeen käyttämiä lippuja.]] Pai Mārire, toiselta nimeltään Hauhau, oli 1800-luvun loppupuoliskolla maorien keskuudessa vaikuttanut uskonnollinen liike, joka yhdisti maorien perinteistä uskontoa ja kristinuskoa. Sitä voidaan pitää ensimmäisenä itsenäisenä maorien kristillisenä liikkeenä. Liikkeen perusti Te Ua Haumēne, ja sen nimi Pai Mārire viittaa hänen oppeihinsa hyvyydestä ja rauhasta. Eurooppalaisten ja maorien väliset maakiistat saivat liikkeen muodostumaan lopulta sotilaalliseksi vastarinnaksi, ja etenkin eurooppalaisten siirtolaisten keskuudessa se nähtiin puhtaasti eurooppalaisten vastaisena liikkeenä. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan liikkeellä oli vielä 609 kannattajaa.
Vepsän kansallinen volosti
Kunnallishallintouudistuksessa 1.1.2006 volosti lopetettiin, ja siitä muodostettiin kolme Äänisenrannan piiriin kuuluvaa "vepsäläistä maalaiskuntaa" : Šokšun (ven. Šokša), Šoutjärven (Šoltozero) ja Kalajoen (Rybreka) vepsäläiset maalaiskunnat.
Pai Mārire
Historia
250px|thumb|Pai Māriren perustanut [[Te Ua Haumēne.]] Te Ua Haumēne tutustui kristittyihin lähetyssaarnaajiin ollessaan erään maoriheimon vankina 1820-luvulla. Häneen vaikutti etenkin uusi Testamentti ja Ilmestyskirja. 1860-luvulla hän otti osaa maorien ja siirtolaisten väliseen niin sanottuun Taranakin sotaan, joka oli puhjennut kiistoista maan myymisestä siirtolaisille. Vuonna 1862 hän sai näyn enkeli Gabrielilta, joka ohjeisti häntä johtamaan israeliitit (tässä yhteydessään maorit) ottamaan takaisin Kanaaninmaan eli Uuden-Seelannin.
Vepsän kansallinen volosti
Kansallisen volostin kylät
Alla kylien ja kylänosien (posadojen) nimet on suomalaisen ja/tai venäläisen (translitteroitu) nimen jälkeen esitetty vepsäksi vepsän kielen virallisella ortografialla; kirjoitusasut on tarkistettu Irma Mullosen kirjasta Očerki vepsskoi toponimii. Mullonen on väitellyt tohtoriksi kyseisestä aiheesta, ja johtaa nykyisin Venäjän tiedeakatemian Kielten, kirjallisuuden ja historian instituuttia Petroskoissa.
Pai Mārire
Historia
Pai Māriren kannattajat kulkivat ympäri Pohjoissaarta, ja he joutuivat pian väkivaltaisiin yhteenottoihin muiden maorien ja siirtolaisten kanssa. Osa maorien iweistä eli heimoista vastusti sen nousua, sillä se nähtiin panmaorilaisena liikkeenä, joka näin uhkasi heimojen omaa itsenäistä valtaa. Huhtikuussa 1864 Pai Māriren kannattajat väijyttivät brittien sotilasjoukon ja tappoivat näistä seitsemän. Pai Māriren kannattajien ja muiden maorien välillä käytiin toukokuussa 1864 Whanganuissa Moutoa Islandin taistelu, jossa heitä vastustaneet maorit voittivat. Paikalle pystytettiin sittemmin Uuden-Seelannin ensimmäinen sotamuistomerkki. Tappiosta huolimatta Pai Mārire sai lisää kannattajia, ja tätä vauhdittivat etenkin siirtomaahallinnon suorittamat maan haltuunotot.
2. maaliskuuta 1865 Te Ua Haumēnen oppilaana aikanaan olleen Kereopa Te Raun johtama maorijoukko surmasi saksalaissyntyisen lähetyssaarnaaja Carl Völknerin. Völknerin pää irrotettiin, ja Kereopa vieläpä söi tämän silmät. Rangaistuksena maoreille siirtomaahallinto takavarikoi 58 000 hehtaaria näiden maita. Keropa vangittiin syyskuussa 1871, tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 5. tammikuuta 1872.
Filotera (Egypti)
Filotera (, myös, ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Punaisenmeren rannalla lähellä Myos Hormosta. Sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta, mutta se saattoi sijaita nykyisen Safagan paikalla.
Filoteran perusti Satyros, jonka kuningas Ptolemaios II lähetti tutkimaan Troglodytiksen aluetta. Kaupunki sai nimensä kuninkaan sisaresta Filoterasta. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Filōteritēs.
Hakol Ze Letova
Hakol Ze Letova on israelilaisen laulaja Dana Internationalin kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Hed Arzi Music.
Venezuelan Karibia
Venezuelan Karibia on Leewardantillien Venezuelaan kuuluva kaakkoisosa, joka on osa Pieniä-Antilleja. Tällä alueella on tehty arkeologisia löytöjä. Alueella sijaitsevia saaria ovat muun muassa Los Testigosin saaret, Isla de Margarita, Coche, Cubagua ja La Tortuga. Osa Venezuelan Karibian alueesta on geologisessa mielessä yhteydessä Maracaibon altaaseen.
Oletusyhdyskäytävä
Oletusyhdyskäytävä on reitti aliverkosta ulkoiseen verkkoon. Oletusyhdyskäytävän tehtävä on tarjota seuraavan tason IP-osoite ja rajapinta sijainteihin, jotka eivät sijaitse aliverkossa. Ilman oletusyhdyskäytävää ei kommunikointi aliverkon ulkopuolelle onnistu. Default gateway on esimerkiksi LANin (Local Area Network) ja WANin (Wide Area Network) yhdistävä yhteysosoite.
Lifeline SPAC I
Lifeline SPAC I on suomalainen pörssiyhtiö.
Yhtiö on Suomen toinen Spac-yhtiö, ja se listautui Helsingin pörssiin 15.10.2021. Yhtiön kymmenen suurimman osakkeenomistajan joukossa ovat muun muassa Varma, Mandatum Henkivakuutusyhtiö ja suomalaisia perheyhtiöitä.
Gráinne
Gráinne on Irlannin Fenian-tarustossa kuningas Cormac mac Airtin tytär ja soturijoukko Fiannan jo ikääntyneen johtohahmon Finn mac Cumhaillilin kihlattu.
Hääjuhlissa Gráinne kohtaa Fiannaan kuuluvan nuorukaisen Diarmaidin ja rakastuu tähän. Gráinne lähestyy Diarmaidia, mutta tämä torjuu tytön, sillä hänet on luvattu Finnille. Gráinne langettaa kuitenkin Diarmaidin ylle maagisen valan, geisin, jonka mukaan nuorukaisen on vietävä hänet pois Tarasta. Diarmaidin kumppanit vakuuttavat, että geis sitoo häntä lujemmin kuin Finnille vannottu uskollisuusvala. Sen jälkeen Diarmaid ja Gráinne pakenevat yhdessä halki Irlannin ja Finn ryhtyy ajamaan heitä takaa. Nuoruuden ja rakkauden jumala Oenghus auttaa rakastavaisia muun muassa taikomalla Gráinnen toiseen paikkaan suuren vaaraan uhatessa sekä neuvomalla heitä koskaan nukkumasta kahta peräkkäistä yötä samassa paikassa.
Pakomatkallaan he saapuvat Duvnosin lumottuun metsään, jota vartioi jättiläinen Sharvan. Metsässä on puu, jonka marjat tekevät kuolemattomaksi, ja Gráinne himoitsee niitä. Hän taivuttelee Diarmaidin uhmaamaan Sharvania ja hankkimaan hänelle marjoja. Diarmaid onnistuu tappamaan jättiläisen, ja hän ja Gráinne syövät kumpikin marjoja. Sillä välin Finn on kuitenkin löytänyt heidän piilopaikkansa. Oenghus puuttuu jälleen peliin ja taikoo Gráinnen turvaan toisen kerran. Lopulta Finn armahtaa Diarmaidin, kun Oenghus on toiminut parin puolestapuhujana. Gráinne ja Diarmaid asettuvat Kerryyn ja saavat viisi lasta.
Finn janoaa kuitenkin yhä kostoa. Eräänä päivänä järjestetään villisikajahti ja Diarmaid kutsutaan mukaan metsästykseen. Todellisuudessa villisika on Diarmaidin lumottu kasvattiveli. Aikoinaan on ennustettu, että Diarmaid saisi surmansa kasvattiveljensä kautta. Finn tuntee ennustuksen ja pyrkii saattamaan Diarmaidin vaaraan. Tarinan yhdessä versiossa karju tappaa Diarmaidin, toisessa versiossa taas villisika tapetaan, mutta Diarmaid haavoittuu kuolettavasti sen torahampaasta, jonka Finn on myrkyttänyt noituudella.
Irlantilaisessa mytologiassa toistuu usein sama teema, nuorenparin ja iäkkään kilpakosijan kolmiodraama. Gráinnen, Diarmaidin ja Finnin tarina muistuttaa esimerkiksi Deirdren, Noísin ja Conchobar mac Nessan tarinaa.
Mansaaren maantiede
Mansaaren maantiedettä määrittelee sen sijainti keskellä Irlanninmerta.
Fyysinen maantiede
Mansaari on 53 kilometriä pitkä ja 21 kilometriä leveä, joten sen muoto on pitkänomainen. Saaren koordinaatit ovat 54°15′N 4°30′W. Mansaaren korkein kohta on Snaefell, joka kohoaa 621 metrin korkeuteen ja on samalla saaren ainoa vuori. Saaren maasto on monipuolinen ja koostuu enimmäkseen sedimenttikivistä. Mansaarella on merkittäviä kuparin, lyijyn, hopean, sinkin ja raudan esiintymiä. Yli kaksi kolmasosaa maa-alasta on viljelykäytössä. Mansaaren pisin joki Sulby on 16,9 kilometrin mittainen. Rannikolla on useita pienempiä saaria kuten Calf of Man sekä St Patrick’s Isle.
Ilmasto
Mansaarella vallitsee kosteanlauhkea meri-ilmasto. Kesät ovat viileitä ja talvet leutoja. Saaren sademäärä vaihtelee paljon, ja se on suurempi verrattuna muihin Ison-Britannian saariin. Kuivimmat osat ovat aivan eteläisimmät osat sekä pohjoiset tasangot. Sateisinta on saaren mäkisissä sisäosissa ja Snaefellin vuori. Pakkanen ja lumi ovat harvinaisia muihin Ison-Britannian saariin verrattuna. Havaintokaudella 1985–2015 vuoden lämpimin kuukausi Mansaarella oli elokuu, jolloin vuorokauden keskilämpötila on 15 celsiusastetta. Vuoden kylmin kuukausi oli helmikuu, jolloin vuorokauden keskilämpötila on 6 astetta. Koko vuoden keskilämpötila oli 10 astetta. Sateisin kuukausi oli lokakuu, jolloin satoi keskimäärin 72,7 millimetriä. Keskimäärin vuodessa satoi 558,7 millimetriä, joka jakautui keskimäärin 46,6 millimetrin kuukausivalumaan. Tuulisin kuukausi oli tammikuu, jolloin tuulen keskinopeus oli 29 kilometriä. Vuosittainen tuulen keskinopeus oli 23 kilometriä tunnissa.
Minutes to Midnight
Minutes to Midnight on Linkin Parkin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 15. toukokuuta 2007 ja Euroopassa 14. toukokuuta. Albumi eroaa tyyliltään aiempien albumien Hybrid Theoryn ja Meteoran tyylistä.
Albumi julkaistiin Suomessa 16. toukokuuta ja se myi kultaa 11. joulukuuta. Suomen virallisella albumilistalla Minutes to Midnight debytoi julkaisuviikollaan ensimmäisellä sijalla. Ensimmäisen sijan se saavutti noin kolmessakymmenessä maassa, mukaan lukien Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Albumin ensimmäinen single oli "What I've Done", joka julkaistiin Yhdysvalloissa 2. huhtikuuta. Se debytoi Billboardin Modern Rock -listan ensimmäisellä sijalla pysyen kärkipaikalla 15 viikkoa. "What I've Donea" seurasi "Bleed It Out", josta julkaistiin musiikkivideo 6. elokuuta ja single 20. elokuuta. Myös U2-vaikutteinen "Shadow of the Day" on julkaistu singlenä. Levyä on myyty maailmanlaajuisesti yli 8 miljoonaa kappaletta, joista Yhdysvalloissa yli kolme miljoonaa.
Kriitikoiden arvioissa albumi on jakanut mielipiteitä. Esimerkiksi tunnetuista musiikkilehdistä All Music Guide antoi albumille kaksi tähteä viidestä, kun taas muun muassa Rolling Stone arvioi albumille neljä tähteä viidestä ja Rock Sound kahdeksan kymmenestä.
Levystä julkaistiin myös erikoispainos, joka sisältää kattavan määrän lisämateriaalia. Tilatessa albumin ennakkoon verkkokauppa iTunesista sai kaupan päälle yhden bonuskappaleen, nimeltään "No Roads Left".
Capo d’Orlando
Capo d'Orlando on kunta Sisiliassa Etelä-Italiassa Messinan metropolikaupungissa. Se sijaitsee meren rannalla noin 90 kilometriä maakunnan pääkaupungista Messinasta länteen.
Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä ovat kaupungin suojaksi rakennettu linna Castello Bastione. Villa Piccolo on säätiön omistuksessa oleva huvila, jossa on museo ja kirjasto. Terme di Bagnoli on vanha roomalainen kylpylä, josta on jäljellä rauniot.
Urheilu
Kaupungin koripallojoukkue Orlandina Basket pelaa Italian ylimmällä tasolla Serie A:ssa. Se pelaa kotiottelunsa 3 600-paikkaisessa PalaFantozzin urheiluhallissa.
Dom Carlos I (1898)
Dom Carlos I oli Portugalin laivaston vuonna 1898 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Portugali lähetti Armstrongille tammikuussa 1896 tarjouspyynnön Yoshinon kaltaisen risteilijän valmistamisesta. Aluksen tuli kuitenkin olla kuparoitu ja pienempi uppoumaltaan. Heinäkuussa tarjouspyyntö peruutettiin ja syyskuussa toimitettiin uusi. Tammikuussa 1897 Armstrong vastaanotti tilauksen kuparoidusta 4 100 tonnin risteilijästä, jonka aseistuksena tuli olla kuuden ja 4,7 tuuman tykit.
Phillip Wattsin suunnitteleman aluksen köli laskettiin 3. joulukuuta 1896 Elswickin telakalla telakkanumerolla 669. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1898 ja koeajot päättyivät 19. huhtikuuta 1899.
Palvelus
Alus saapui Lissaboniin heinäkuussa 1899. Alus palasi 1906 Elswickin telakalle, jossa sen kattilat uudelleen pillitettiin ja höyrykoneet kunnostettiin. Työt telakalla saatiin päätökseen syyskuussa 1907. Alus tulitti kolmipäiväisen Lissabonin kapinan aikana lokakuussa 1910 risteilijöiden Adamastorin ja São Rafaelin kanssa Lissabonissa olleita kuningasmielisiä joukkoja.
Aluksen nimi vaihdettiin tasavallaksi julistamisen jälkeen NRP Almirante Reisiksi. Vuodesta 1918 alkaen alus makasi ankkurissa odottaen modernisointia, mutta valtion talouden heikon tilan vuoksi töitä ei voitu aloittaa. Alus poistettiin lopulta alusluettelosta vuonna 1923.
Lemmenloukku
Juoni
Miljardööri Jean-Marc Clement (Yves Montand) saa tietää, että hänestä tehdään pilaa off-Broadway-näytelmässä. Hän menee katsomaan harjoituksia ja ihastuu Amanda Delliin, joka laulaa Cole Porterin laulun "My Heart Belongs to Daddy". Näytelmän ohjaaja luulee Clementiä työtä etsiväksi näyttelijäksi ja pestaa hänet näyttelemään Jean-Marc Clementiä. Clement ystävystyy Dellin kanssa ja rakastuu tulisesti. Laulajatar halveksii Jean-Marc Clementiä, joka ei uskalla paljastaa identiteettiään. Saadakseen naisen rakastumaan itseensä hän palkkaa Milton Berlen opettamaan huumoria, Bing Crosbyn laulua ja Gene Kellyn tanssia. Lopulta Jean-Marc saa Amandan kiinnostumaan itsestään, mutta tämä ei uskomaan hänen oikeaa henkilöllisyyttään. Kun Jean-Marcin henkilöllisyys valkenee Amandalle, tämä raivostuu. Amandan lepyttyä he suutelevat hississä.
Anukis
Anukis (tunnetaan myös nimillä Anka, Anqet ja Anuket) oli muinaisen Egyptin Niilin jumalatar, jota palvottiin vaihdellen koko Egyptissä. Anukiksen kultti oli alun perin lähtöisin Sudanista. Anukiksen palvonnan pääpaikkoija olivat kuitenkin Elefantinen saari ja Seheil. Anuket oli luomisen jumala Khnumin tytär ja samalla tämän vaimo, ja hänen tunnusmerkkinään oli korkeilla höyhenillä koristeltu kruunu. Jumalattaren kreikankielinen nimi on johdettu egyptiläisestä nimestä Anuket, joka on muodostettu verbistä "syleillä".
Viitteet
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Neonsateenkaarikala
Neonsateenkaarikala (Melanotaenia praecox) on värikäs aasialainen hopeakylkikala. Sitä pidetään myös akvaariokalana.
Ulkonäkö ja koko
Neonsateenkaarikalakoiras kasvaa 7 cm pitkäksi naaras jää pari senttiä lyhyemmäksi. Vartalo on turkoosinsinisen hohtava. Koiraan evät ovat punaiset, naaraan oranssit.
Alkuperä
Neonsateenkaarikaloja elää luonnossa Indonesian Papuassa, Mamberamo-joessa. Kaikki Suomen kaupoissa myytävät neonsateenkaarikalat tulevat kalakasvattamoilta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Neonsateenkaarikala on nopealiikkeinen ja rohkea parvikala. Se vaatii uimatilaa ja viihtyy sellaisessa akvaariossa jossa on paljon kasveja.
Vesiolot ja ravinto
Neonsateenkaarikala ei tarvitse niin kovaa vettä kuin muut sateenkaarikalat. Parasta on pehmeähkö, happamuudeltaan neutraali vesi (dH alle 15, pH 6,5–7,5). Lämpötila 22–28 °C.
PME Recordsin diskografia
PME Records -levy-yhtiön julkaisuista luettelo.
PME:n artisteja ovat: Alma, AHO, Avionin Prinssi, Babel, Bizi, Cavallini & Shrty, DeezyDavid, Elias Gould, Etta, Handshaking, Gettomasa, Gracias, JVG, Kalle Kinos, Lauri Haav, LILBRO, Pajafella, Pykäri, Reino Nordin, Stepa, TIPPA, Töölön Ketterä, YSI ja WYK.
Harri Tikkanen
Harri Juhani Tikkanen (s. 2. kesäkuuta 1981 Lappeenranta) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Saimaan Pallossa, Hämeenlinnan Pallokerhossa, Rauman Lukossa ja Turun Palloseurassa yhteensä 894 runkosarjaottelua tehopistein 63+164=227 ja 91 playoff-ottelua tehopistein 6+24=30. Tikkanen kuului joukkueensa kapteenistoon sekä SaiPassa, Lukossa että TPS:ssä. Hän voitti Lukossa SM-pronssia vuosina 2011 ja 2014. Hän oli voittamassa myös SM-liigan tehopelaajalle myönnettävää Matti Keinonen -palkintoa vuonna 2010. Tikkanen oli voittamassa myös SaiPassa A-nuorten Suomenmestaruutta vuonna 2002.
Pelaajauransa kolme viimeistä kautta hän pelasi monikansallisessa Erste Bank Eishockey Ligassa kroatialaisessa Medveščak Zagrebissa ja unkarilaisessa Fehérvár AV19:ssä, joista ensimmäisenä mainitussa joukkueessa Tikkanen toimi kapteenina kaudella 2017–2018. Hän oli voittamassa myös alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2001 ja Tikkanen pelasi urallaan myös kaksi A-maaottelua. Hän laukoi oikealta.
Seuraura
Tikkanen on Saimaan Pallon kasvatti. Hän teki joukkueessa SM-liigadebyyttinsä kaudella 1999–2000, jolloin Tikkanen pelasi SM-liigassa 24 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolme ottelua lainalla I-divisioonajoukkue KooKoossa. Tikkanen pelasi ison osan kaudestaan vielä SaiPan A-nuorissa, joita hän oli nostamassa kauden päätteeksi A-nuorten I-divisioonasta seuraavaksi kaudeksi A-nuorten SM-liigaan.
Kausi 2000–2001 oli Tikkaselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa ja hän teki 53 runkosarjaottelussa tehot 7+5=12. Kaudella 2001–2002 hän kärsi polvivaivoista, eikä Tikkanen noussut edellisen kautensa tasolle. Hän vahvisti kevätkaudella myös SaiPan A-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Neljän SaiPassa vietetyn kauden jälkeen Tikkanen siirtyi kaudeksi 2003–2004 sarjatasoa alemmas pelaamaan Mestistä KooKoon riveihin. Hänen odotettiin nousevan koko sarjan puolustajien eliittiin, mutta osoittautui kiekollisessa roolissa kuitenkin pieneksi pettymykseksi KooKoolle. Tammikuussa 2004 Tikkanen palasi loppukauden kattaneella sopimuksella SaiPaan ja hän nousi yllättäen joukkueen ykköspuolustajapariin asti. Tikkanen teki onnistuneen kevätkauden päätteeksi kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa.
Harjoituskaudella 2004–2005 Tikkanen esitti varsin lupaavia otteita Petri Kokon puolustajaparina SaiPan ykköspuolustajaparissa, mutta runkosarjan alettua hänen suoritustasonsa laski, eikä Tikkanen vastoin odotuksia noussut luotettavaksi, kiekolliseksi puolustajaksi. Hän jäi 38 runkosarjaottelussa kokonaan ilman tehopisteitä. Tikkanen kävi siirtorajan kynnyksellä kahden ottelun verran lainalla Järvenpään Haukoissa, joista hän siirtyi lyhyen SaiPassa vietetyn visiitin jälkeen siirtotakarajalla loppukaudeksi KooKoohon. Kauteen 2005–2006 täytemiehenä lähtenyt Tikkanen muodosti kauden edetessä kenties SaiPan toimivimman puolustajaparin Kristián Kudročin kanssa. Tammikuussa 2006 hän teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2006–2007 Tikkanen nousi SaiPan varakapteeniksi. Hän nousi kauden edetessä koko joukkueen ykköspuolustajaksi ja Tikkanen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+19=25, joilla hän oli SaiPan tehokkain puolustaja. Tikkasen sopimuksessa ollutta optiota ei kuitenkaan käytetty, sillä hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 kaksivuotisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Tikkanen pelasi henkilökohtaisesti varsin lupaavan alkukauden. Tehot 3+11=14 riittivät lopulta kärkeen heikon kauden pelanneen HPK:n puolustajien tehopisteissä.
Kahden HPK:ssa vietetyn vuoden jälkeen Tikkanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Rauman Lukon riveihin kaudeksi 2009–2010. Hän nousi Tomi Pettisen puolustajaparina SM-liigan puolustajien eliittiin ja voitti koko liigan tehotilaston lukemalla +26. Tikkanen palkittiin kauden päätteeksi näin ollen Matti Keinonen -palkinnolla. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän voitti SM-pronssia. Tikkasen teholukema +5 oli Jakub Petružálekin ohella kevään 2011 pudotuspeleissä Lukon paras. Samana keväänä hän teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Tikkanen voitti kaudella 2011–2012 Lukon sisäisen tehotilaston lukemalla +11. Helmikuussa 2012 hän käytti sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Toukokuussa 2013 sitä jatkettiin kahdella vuodella. Kaudella 2013–2014 Tikkanen nousi Lukon varakapteeniksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 2014–2015 Tikkanen voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +11 ja oli kevään 2015 pudotuspeleissä Lukon paras syöttäjä kahdeksalla syöttöpisteellään.
Kaudeksi 2015–2016 Tikkanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hän nousi kauden mittaan myös joukkueen kapteenistoon loukkaantumisten myötä. Tikkanen jakoi kevään 2016 pudotuspeleissä TPS:n sisäisen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +3. Kaudella 2016–2017 hän jakoi pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Elmeri Erosen kanssa lukemalla +4.
Tikkanen siirtyi kaudeksi 2017–2018 Tikkanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän nousi kauden aikana joukkueen kapteeniksi, kun Nathan Perkovich oli suurimman osan kaudesta loukkaantuneena. Kaudeksi 2018–2019 Tikkanen siirtyi jatkamaan EBEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella unkarilaisjoukkue Fehérvár AV19:n riveihin. Huhtikuussa 2019 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2020 Tikkanen kertoi Länsi-Suomelle antamassaan haastattelussa lopettaneensa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Tikkanen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2001, jolloin hän voitti hopeaa. Suomen A-maajoukkueessa Tikkanen pelasi kaksi ottelua. Hän sai ensituntumaa A-maajoukkueeseen keväällä 2007, kun Tikkanen valittiin Suomen ensimmäiseen MM-leiriryhmään. Joukkue ei kuitenkaan pelannut otteluakaan leiriviikon aikana. Hänet valittiin seuraavan kerran A-maajoukkueeseen ensimmäiseen MM-leiriryhmään sairastuneen Joonas Lehtivuoren tilalle keväällä 2012. Tikkanen pelasi kaksi harjoitusottelua Sveitsiä vastaan, joista ensimmäinen oli näin ollen hänen A-maajoukkuedebyyttinsä, jonka Tikkanen teki Rapperswilissä 4. huhtikuuta 2012. Hänet merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Topi Jaakolan viereen.
Tikkanen edusti myös Suomen Mestis-pelaajista koottua B-maajoukkuetta 26.–30. joulukuuta 2003 Saint-Gervais'ssa pelatussa turnauksessa, jonka joukkue voitti.
Työ ihmisoikeuksien puolesta
Lokakuussa 2013 Tikkanen antoi ensimmäisenä suomalaisena ammattilaisurheilijana haastattelun Ranneliike.net -sivustolle, jossa hän puolusti myös seksuaalivähemmistöjen oikeuksia. Tikkanen on Suomen ensimmäinen Straight Star Ally -urheilija eli heterourheilija, joka omalla esimerkillään haluaa edistää kaikkien yhdenvertaista kohtelua urheilussa. Tammikuussa 2014 järjestetyssä QX Gay Gaalassa Harri Tikkanen palkittiin yleisöäänestyksen tuloksen perusteella Vuoden hetero -palkinnolla.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan Tikkanen oli fiksu ja monipuolinen puolustaja, joka luisteli hyvin ja kuljetti kiekkoa nopeasti. Anderssonin mukaan pieni koko kuitenkin tuotti hänelle ajoittain ongelmia oman maalin edustalla isojen vastustajien kanssa.
Särkijärvi (Tohmajärvi)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 100 hehtaaria eli 11 km². Se on 6,4 kilometriä pitkä ja 2,7 kilometriä leveä. Järven muoto on soikea ja siin on vain kolme pientä, mutta erottuvaa niemeä. Ne ovat Karinniemi, Haapaniemi ja Suur-Kalkku. Karinniemen takana on Sahinlahti ja Suur-Kalkun sivuilla on leveä Mustalahti ja etelässä pari kilometriä pitkä Kannuslahti.
Järvessä on laskettu olevan 10 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 5,0 ha, mikä on noin 0,5 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista Pyhäjärvi, Mokinsaari ja Rovesaari ovat yli hehtaarin suuruisia ja loput 7 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Pyhäsaari on 440 metriä pitkä ja 80 metriä leveä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 79 miljoonaa m³ eli 0,079 km³. Järven keskisyvyys on 7,4 metriä ja suurin syvyys on 20,8 metriä.
Valtion terveydenhuoltolaitos
Valtion terveydenhuoltolaitos on Norjan kansallinen valtion laitos, joka on hallinnollisesti sosiaaliministeriön alainen.
Särkijärvi (Tohmajärvi)
Maantietoa
Järven itäpuolella sijaitsee Salpausselän päätemoreen ja sen länsipuolella jäätikköjoen purkausalue, jonka joukossa on muinaisia sandureja ja suppamuodostelmia. Sandurialueen syöttöharjuna on toiminut Korhosensärkkä, jonka toinen harjujaksi Heposärkkä patoaa järven pohjoisrantaa ja kolmas jaksi Retusärkkä patoaa järven luoteisrantoja. Harjujakson länsiosat alkavat Kostamonsärkkänä, joka työntyy maisemanmuotona Pieni-Onkamon ja Suuri-Onkamon välistä Vuoniemenä Pyhäselän poikki ja jatkuu havaittavana muodostelmana Liperin kirkonkylälle saakka.
Järven rantaviivan pituus on 25 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 2 kilometriä. Järven itärannat ovat tiheämmin asuttuja kuin länsirannat. Tikkala muodostaa asutustihentymän, vaikka kiinteää asutusta on muuallakin haja-asutuksena. Kaikilla rannoilla on vapaa-ajan asuntoja. Niille pääsee valtatieltä 6 ja yhdysteiltä 15583 ja 15583 poikkeavilta teiltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Oriveden - Pyhäselän alue (04.3) Onkamojärven valuma-alue (04.37), jonka Särkijärven valuma-alue (04.376) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 86,8 metriä mpy.
Valuma-alue on vesistöalueensa latvavesiä ja se saa pääosan vedestään omalta valuma-alueelta. Järven laskuoja on Särkipuro, joka lähtee järven pohjoispäästä. Siihen yhtyy Kostamosta tuleva laskuoja ja puro virtaa tiheästi ojitetun Särkisuon poikki, jonka jälkeen sen nimi muuttuu ensin Särkijoeksi, sitten Lotokanjoeksi ja lopuksi Nivanjoeksi. Viimeinen nimenvaihto tapahtuu Pieni-Onkamon laskujokeen yhtyessään. Sitten se laskee Pyhäselän itärantaan Nivan kylässä. Särkijärven valuma-alueella on kolme muuta yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Häpiälampi (6 ha), Laihalampi (4 ha) ja Mustalampi (3 ha).
Valtion terveydenhuoltolaitos
Valtion harjoittama terveys- ja sosiaalipalvelujen valvonta
Valvonta koskee kaikkia lakisääteisiä palveluja riippumatta siitä, ovatko ne valtion omistamien sairaaloiden, paikallisten viranomaisten, yksityisyritysten tai omia vastaanottoja pitävien yksityisen terveydenhuoltohenkilöiden tarjoamia.
Valvovat viranomaiset ovat kuitenkin riippumattomia päivittäisestä poliittisesta hallinnosta ja voivat itse priorisoida tarkastettavat palvelut ja sen, mitä valvonta käsittää. Priorisointi tapahtuu muun muassa riskejä ja heikkouksia koskevien tietojen perusteella.
Valvovat viranomaiset osallistuvat sen valmistamiseen, että
Valvonnan välineitä ovat seuraavat:
Palveluntarjoajien järjestelmälliset tarkastukset
Palveluntarjoajien (paikallisten viranomaisten, hoitokotien, sairaaloiden jne.) valvonnassa käytetään kansainvälisesti hyväksyttyihin menetelmiin pohjautuvia järjestelmätarkastuksia. Palveluntarjoajaa valvotaan tarkastamalla asiakirjoja, tekemällä haastatteluja ja suorittamalla tarkastuskäyntejä ja pistokokeita. Tarkastusraportissa kuvataan kohdat, jotka eivät ole lain tai säädösten mukaisia, ja niitä kutsutaan poikkeamiksi. Valvova viranomainen seuraa poikkeamia omistajan ja johtoryhmän kanssa, kunnes tilanne on saatu lain tai säädösten mukaiseksi. Valtion terveydenhuoltolaitos valitsee joka vuosi 2–4 aluetta, joihin kohdistetaan valtakunnanlaajuisia tarkastuksia.
Raportit tapauksista, joissa henkilölle on aiheutunut tai olisi voinut aiheutua huomattavaa vahinkoa
Valtion terveydenhuoltolaitos vastaa erikoisterveyspalvelujen haittavaikutusten raportointijärjestelmästä MedEventistä, joka kokoaa raportteja sellaisista erikoisterveyspalveluja koskevista tapauksista, jotka ovat aiheuttaneet tai voivat aiheuttaa huomattavaa vahinkoa henkilölle. Sairaaloilla on lakisääteinen velvollisuus raportoida tällaisista tapauksista.