cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kyborgi (sarjakuvahahmo)
Teen Titans
Hän oli hyvin samankaltainen sarjakuvaansa nähden, mutta oli hivenen iloisempi. Sarjassa hahmoa kutsuttiin lempinimellä Cy, eikä sen oikeaa nimeä kerrottu sarjan aikana. Hän kuitenkin käytti peitenimeä Stone jaksossa ”Deception”, jossa Kyborgi vakoili Brother Bloodin johtamaa HIVE-akatemiaa. Pääosin Kyborgi toimii Teinititaanien ryhmässä teknikkona ja hoitaa kaiken mekaanisen, ryhmän T-autosta aina harjoituksissa käytettyihin mekaanisiin esteisiin ja aseisiin. Kyborgi itse käytti aseenaan pääosin kädestään muuntaunutta sonic-tykkiä, mutta hänen on nähty käyttävän hetkittäin useita muitakin vempaimia, kuten kameraa, ohjusten laukaisijaa ja liekinheitintä.
Kyborgi oli hetken aikaa Teinititaanien itäisen ryhmän johtaja, kun se tarvitsi johtohahmoa. Kyborgi ei aluksi suostunut tehtävään, mutta toimi hetken aikaa ryhmän johtajana. Hän päätti kuitenkin lopulta palata takaisin vanhaan ryhmäänsä.
Teen Titans Go!
Kyborgi esiintyy animaatiosarjassa Teen Titans Go!, jossa häntä ääninäyttelee Khary Payton.
Justice League Action
Kyborgi esiintyy animaatiosarjassa Justice League Action, jossa hänet esitetään Oikeuden Puolustajien jäsenenä. Häntä ääninäyttelee sarjassa Khary Payton.
Young Justice
Kyborgi esiintyy animaatiosarjassa Young Justice, jossa häntä ääninäyttelee Zeno Robinson.
DC Super Hero Girls
Kyborgi esiintyy vuoden 2015 nettisarjassa DC Super Hero Girls, jossa häntä ääninäyttelee Phil Lamarr. Sarjassa Kyborgi nähdään supersankareiden koulun oppilaana.
Justice League Doom
Kyborgi esiintyy animaatioelokuvassa Justice League: Doom, jossa häntä ääninäyttelee Bumper Robinson. Elokuvassa Batman värvää Kyborgin taistelemaan Royal Flush Gangia vastaan ja pelastamaan muut Oikeuden Puolustajien jäsenet Vandal Savagen johtamalta Tuomion Legioonalta, jonka jälkeen Kyborgista tulee virallisesti Oikeuden Puolustajien uusin jäsen.
JLA Adventures: Trapped in Time
Kyborgi esiintyy animaatioelokuvassa JLA Adventures: Trapped in Time, jossa häntä ääninäyttelee Avery Kidd Waddell.
Batman Unlimited: Monster Mayhem
Kyborgi esiintyy animaatioelokuvassa Batman Unlimited: Monster Mayhem, jossa häntä ääninäyttelee Khary Payton.
Injustice
Kyborgi esiintyy animaatioelokuvassa Injustice, jossa häntä ääninäyttelee Brandon Micheal Hall. Elokuvassa Kyborgi liittyy Teräsmiehen johtamaan rykmenttiin ja saa myöhemmin surmansa Amazoa vastaan käydyn taistelun aikana.
Chongqingin pommitukset
Chongqingin pommitukset olivat yli viisi vuotta kestänyt Japanin terroripommitusoperaatio kiinalaista Chongqingin kaupunkia vastaan. Pommitukset alkoivat 18. helmikuuta 1938 ja kestivät 23. elokuuta 1943 saakka. Ne olivat osa vuosina 1937–1945 käytyä Kiinan ja Japanin välistä sotaa.
Chongqing toimi Kiinan tasavallan väliaikaisena pääkaupunkina Kiinan ja Japanin välisen sodan aikana. Japani aloitti kaupungin pommittamisen helmikuussa 1938. Vaikka Chongqingia pommitettiin, kaupunkiin muutti sodan aikana jatkuvasti uusia asukkaita, kuten esimerkiksi Japanin valtaamilta alueilta paenneita. Vaikka kaupunkiin rakennettiin jatkuvasti uusia pommisuojia, niistä ei ollut turvaamaan kaikkia asukkaita. Lisäksi joistakin julkisista suojista muodostui kuolemanloukkuja pommitusten aikana, sillä ne olivat riittämättömästi varusteltuja niihin ahtautuneita suuria ihmisjoukkoja ja pitkiä pommituksia silmällä pitäen. Pommituksissa kuoli tai vammautui arvioista riippuen noin 30 000–60 000 ihmistä. Pommituksen vaikutusta kaupungin eri sosiaalisiin ryhmiin ja väestönosiin on tutkittu sodan jälkeen.
Taustaa
pienoiskuva|Asuinalue Chongqingissa, kuva vuodelta 1945. Japanin armeijan eteneminen Hubein maakunnassa pysähtyi Wuhanin taistelun jälkeen. Japanilaiset saivat vallattua Wuhanin lokakuussa 1937, mutta vuoristoinen ja vaikeakulkuinen alue teki etenemisen syvemmälle Kiinaan vaikeaksi. Wuhanin lentoasemasta tuli tukikohta, josta käsin Japanin ilmavoimat saattoi pommittaa Chongqingia pitkän kantaman keskiraskaiden pommikoneiden avulla.
Marraskuussa 1937 japanilaiset joukot olivat edenneet Kiinan tasavallan pääkaupungin Nanjingin lähelle ja lähes vallanneet toisen tärkeän kaupungin, Shanghain. Kiinan tasavallan johtaja Tšiang Kai-šek oli toivonut länsiliittoutuneiden osallistuvan puolustukseen sodan alusta lähtien, mutta Shanghain menettäminen nosti esiin kysymyksen pääkaupungin kohtalosta. Niinpä hallitus teki Chongqingista väliaikaisen pääkaupunkinsa sodan ajaksi. Koska kaupungista tuli poliittinen, taloudellinen, sotilaallinen ja kulttuurillinen keskus, se näyttäytyi japanilaisille tärkeänä sotilastoimien kohteena. Kaupungissa oli tuolloin noin 500 000 asukasta, mutta sekä sodan että uuden roolinsa vuoksi sinne muutti paljon uusia asukkaita lyhyessä ajassa. Vuonna 1942 kaupungissa asui jo 760 000–1 000 000 henkeä.
Chongqing oli kehittyvä kaupunki, mutta se ei ollut valmistautunut uuteen rooliinsa pääkaupunkina. Pommituksen alkamisen aikaan Chongqingin ydinkeskusta oli ajankohtaan nähden nykyaikainen, mutta suurin osa väestöstä asui keskustan lähialueilla ahtautuneina vierekkäin rakennettuihin bambu- ja puutaloihin ja majoihin. Monet ottivat asuntoihinsa pakolaisia alivuokralaisiksi, mutta suuren muuttoliikkeen vuoksi kaupungin alueelle nousi lisäksi nopeasti rakennettuja taloja ja majoja. Suurten asutuskeskusten puiset asumukset olivat otollinen kohde erityisesti palopommeille. Pakolaisten ohella kaupunkiin siirtyi lukuisia tehtaita, kouluja, yliopistoja ja virastoja japanilaisten valtaamilta alueilta.
Ilmasuojelu
pienoiskuva|Pommitusta seuranneen tulipalon torjuntaa vuonna 1941. Varsinaista aktiivista ilmapuolustusta, kuten ilmatorjuntatykistöä tai torjuntahävittäjiä ei kaupungissa juuri ollut. Kiinan tasavalta oli menettänyt suurimman osan ilmatorjuntaan liittyvästä kalustostaan sodan alun taistelujen ja valtausten yhteydessä ja Japanilla oli käytännössä ilmaherruus koko Kiinan alueella. Passiivinen ilmasuojelu toimi osittain paremmin. Kiinalaiset perustivat kolmivaiheisen tarkkailu- ja varoitusjärjestelmän, jonka ansiosta Chongqingin ja muiden japanilaisten pommittamien kaupunkien asukkaille jäi yleensä aikaa hakeutua suojaan. Ensimmäisessä vaiheessa japanilaisten lentokenttien lähellä olleet tarkkailijat lähettivät tietoa koneiden noustessa ilmaan. Toisessa vaiheessa eri puolilla Kiinaa olleet tarkkailuasemat tekivät havaintoja pommituslaivueiden reitistä. Kolmas vaihe koostui kaupunkien sisäisistä varoitus- ja hälytysjärjestelmistä. Chongqingissa asukkaita varoitettiin näkyville paikoille rakennetuilla signaalitorneilla, joihin nostetut merkit välittivät asukkaille tietoa pommikonelaivueen lähestymisestä. Ensimmäinen merkki kertoi koneiden nousemisesta ilmaan, toinen niiden lähestymisestä ja kolmas oli jo ilmahälytys, johon yhdistyivät väestöhälyttimistä soitetut äänimerkit.
Vuonna 1937 Chongqingin pommisuojissa oli tilaa 7 200 asukkaalle, eli 1,2 prosentille koko kaupungin väestöstä. Niitä rakennettiin lisää, mutta ei riittävästi. Vuonna 1938 pommisuojat riittivät yhä vain 5,4 prosentille asukkaista. Tilanne oli parhaimmillaan 1940, jolloin pommisuojat pystyivät majoittamaan 65,1 prosenttia väkiluvusta, mutta kaupunkiin muuttaneiden pakolaisten kasvavan määrän vuoksi pommisuojien kattavuusaste kääntyi laskuun. Pommitusten päättyessä 1943 suojia riitti 48,2 prosentille väkiluvusta.
Keväällä 1941 toistaiseksi neutraalissa Yhdysvalloissa muodostettiin vapaaehtoisista koottu yksikkö AVG (American Volunteer Group), jonka tarkoituksena oli auttaa Kiinaa ilmasodassa Japania vastaan. AVG oli lähinnä Tšiang Kai-šekin yhdysvaltalaisen sotilasneuvonantajan Claire Chennaultin luoma organisaatio. Joulukuussa 1941 Japani pommitti Yhdysvaltojen laivastotukikohtaa Pearl Harboria Havaijilla, minkä seurauksena Yhdysvallat liittyi mukaan toiseen maailmansotaan. Vielä saman kuukauden aikana AVG:n kuulunut ilmataisteluyksikkö Flying Tigers (suom. "Lentävät tiikerit") sai jo ensimmäiset ilmavoittonsa japanilaisista puolustaessaan Kunmingia. Flying Tigers sai toimintansa aikana 299 ilmavoittoa ja sen toiminta Kiinan alueella teki japanilaisten pommituslennoista huomattavasti aikaisempaa turvattomampia. Vapaaehtoisosastolla oli myös merkittävä psykologinen vaikutus kiinalaisten taistelutahtoon.
Pommitukset
pienoiskuva|Tyypin 96 Mitsubishi G3M-pommikone. pienoiskuva|Yhdysvaltalainen sodan ajan uutisfilmi Chongqingin pommituksista. pienoiskuva|Chongqingilaiset osoittavat suosiota lähtöparaatissaan marssivalle nuorten vapaaehtoisarmeijalle. Pommituksen toteutti Japanin ilmavoimien yhdistetty lennosto, jota johti kenraalimajuri Takajiro Onishi, joka oli myöhemmin mukana kehittämässä kamikaze-itsemurhalentäjistä strategista asetta. Operatiivisesta suunnittelusta vastasi laivaston lennoston esikuntapäällikkö kenraaliluutnantti Narumi Inoue, joka kannusti upseereitaan ja sotilaitaan vertaamalla Chongqingin pommitusta Japaninmeren taisteluihin Venäjän–Japanin sodan aikana. Japanin ilmavoimat käyttivät pommituksessa lähinnä keskiraskasta Tyyppi 96 Mitsubishi G3M -pommittajaa. Konetyyppiin ei mahtunut suurta pommilastia, mutta sillä oli 4 400 kilometrin toimintasäde, joka kattoi hyvin Wuhanin ja Chongqingin välisen matkan. Pommituslennot Chongqingiin eivät juuri tarjonneet haasteita Japanin ilmavoimien lentäjille. Wuhan ja Chongqing ovat molemmat Jangtsen varrella, joten lentäjät saattoivat suunnistaa kohteeseensa vain seuraamalla jokea, eikä vastarintaa ilmatorjunnan muodossa juuri esiintynyt.
Chongqing oli sotilashallinnollinen keskus, mutta se oli kaukana rintamasta, eikä se ollut tukikohta eikä siellä ollut suuria sotilasosastoja. Japanilaiset eivät pommittaneet sitä taktisena kohteena, kuten esimerkiksi linnaketta ennen maajoukkojen valtausyritystä voidaan pommittaa, vaan strategisena ja terroriluonteisena kohteena. Pommitusten tarkoitus oli toisaalta haitata Kiinan hallintoa ja toisaalta laskea sen taistelutahtoa pommittamalla siviilejä. Palopommien käyttö siviilikohteita vastaan oli tavallista ja japanilaisten kohteet olivat usein asutuskeskuksia, liikekeskuksia, kouluja, sairaaloita ja muita ei-sotilaallisia kohteita.
Yksi pommituksesta kirjoitetuista raporteista kuvasi iskua seuraavasti: ”28. kesäkuuta iltapäivällä yhteensä 120 japanilaista pommikonetta hyökkäsi Chongqingiin ja pudotti 1 000 palopommia. Kuivan sään ja korkean lämpötilan vuoksi pommien aikaansaamat tulipalot levisivät nopeasti yli kaupungin. Yritykset taistella tulta vastaan olivat turhia, sillä valtoimenaan raivoava tuli valtasi keskustan nielaisten sen kokonaan haltuunsa. Monet Jangtsen ja Jialingin džonkeista paloivat ja upposivat, ja lukemattomien ruumiiden nähtiin valuvan alavirtaan.”
Japanilaiset koneet tekivät 268 ilmaiskun aikana noin 9 000 pommituslentoa Chongqingiin. Kaupunkiin pudotettiin 20 000 pommia, yhteensä yli 3 000 tonnia räjähteitä, joista suurin osa oli palopommeja.
Pommitukset surmasivat ja vammauttivat lähes 30 000 ihmistä. Niissä tuhoutui yli 20 000 rakennusta ja mittaamaton määrä muuta omaisuutta. Joidenkin kiinalaisten tutkimusten mukaan kuolonuhreja oli 23 600 ja vammautuneita 37 700.
Vaikutukset
Tapahtuma-aikaan 19-vuotias chongqingilaisnainen Wang Shufen kuvaili sodan jälkeen yhtä pommisuojassa sattunutta joukkokuolemaa:
Alemman tason virkamiehet ja palkansaajat puolestaan saattoivat suojautua toimistorakennustensa alle rakennettuihin pieniin ja suhteellisen hyvin varusteltuihin kellareihin ja suojiin. Vähiten pommituksista kärsivät vauraimmat asukkaat, kuten korkeassa asemassa olevat virkamiehet ja yksityisen sektorin johtajat, jotka suosivat asuinpaikkoinaan keskustasta etäämpänä olevia huvilalähiöitä. Osa heistä rakensi itselleen yksityisiä pommisuojia, joihin ei päästetty muita.
Pommitukset vaaransivat myös tiettyihin ammattiryhmiin kuuluvia. Kaupungissa esiintyi jonkin verran varkautta ja murtovarkauksia pommitusten aikana. Tämän vuoksi esimerkiksi keskustan alueella työskennelleet poliisit ja sotilaspoliisit eivät saaneet mennä suojiin, vaan määräysten mukaan heidän tuli valvoa ja ohjata kaupunkilaisia myös niiden aikana. Toinen ryhmä oli rikšakuskit, jotka eivät uskaltaneet jättää rikšaansa vartioimatta edes pommitusten ajaksi. Chongqingin rikšatyöläisten liitto teki syyskuussa 1939 jäsenkunnastaan tutkimuksen, joka paljasti, että 6 000 jäsenestä pommituksissa oli kuollut 300 ja haavoittunut jopa 800.
Vaikka kaupunki oli tuhoisten pommitusten kohteena, sen väkiluku nousi sodan aikana. Väkilukua kasvatti erityisesti pakolaisväestö, joka muutti pääkaupunkiin japanilaisten valtaamilta alueilta tai rintaman läheisyydestä. Sodan jälkeen vuonna 1946 kaupungissa asui 1 240 000 ihmistä.
Nykyaika
Vaikka Chongqingin pommitusta voisi pitää sotarikoksena Geneven ja Haagin kansainvälisten sopimusten nojalla, niin pommituksia ei ole käsitelty sotarikosoikeudenkäynneissä, eikä niistä vastuussa olleita upseereita koskaan tuomittu sotarikollisina Chongqingin pommitusten vuoksi. Tähän osaltaan on vaikuttanut sodanjälkeisen Japanin hallinnon omaksuma linja, ettei se yksinkertaisesti myönnä Japanin sotavoimien toimineen väärin sodan aikana. Merkittävin syy sille, ettei terroripommituksia ja usein niiden kaltaisia strategisia pommituksia tuomittu sotarikosoikeusistuimissa on jääviys, sillä myös monet toisen maailmansodan voittajavaltioiden ilmavoimista pommittivat vastustajiensa kaupunkeja. thumb|Kolmen rotkon museossa on pommituksille omistettu pysyvä näyttely. Vuonna 2006 188 Chongqingin sodanaikaista asukasta nosti syytteen Japanin hallitusta vastaan sodanajan pommituksista. Kantajat, jotka olivat iältään 70–80-vuotiaita, vaativat taloudellista hyvitystä ja virallista anteeksipyyntöä. Kanteen julkistamalla he halusivat tuoda nykyajan japanilaisille tietoa siitä, miten Japanin sotavoimat toimivat toisen maailmansodan aikana. Pitkän oikeusprosessin ja noin kolmenkymmenen istunnon jälkeen Tokion piirioikeus kuitenkin tuomitsi kantajia vastaan helmikuussa 2015. Oikeusistuimen perustelun mukaan pommitusten aikana voimassa olleet kansainväliset sopimukset tai lait eivät myönnä yksittäisille kansalaisille oikeutta vaatia korvauksia suoraan hallituksilta. Vaikka päätös oli kielteinen, kantajat kertoivat etteivät he luovu hyvityksen ja anteeksipyynnön etsimisestä niin kauan kuin he ovat elossa.
Chongqingissa sijaitsevassa Kolmen rotkon museossa on Chongqingin pommituksille omistettu näyttely. Se sisältää muun muassa sodanaikaisen pommisuojan rekonstruktion, jonka seinillä on suojautuneita ihmisiä esittäviä veistoshahmoja. Lisäksi kaupungissa on herännyt hanke erillisen museon rakentamisesta. Vuonna 2014 poliittinen neuvonantaja Li Guo sanoi, että erillinen museo tulisi perustaa niin pian kuin mahdollista. Hänen mukaansa Chongqingin pommitus on verrattavissa Lontoon pommitusten ja Nanjingin verilöylyn kaltaisiin historiallisiin julmuuksiin, mutta siitä huolimatta se on nuoremmille sukupolville lähes tuntematon.
Yliopistojalkapallo
pienoiskuva|Yliopistojalkapallo-ottelu [[Colorado State Universityn ja Ilmavoimien akatemian joukkueiden välillä.]] Yliopistojalkapallo on yliopistoissa ja korkeakouluissa pelattua amerikkalaista tai kanadalaista jalkapalloa. Amerikkalaista jalkapalloa on pelattu yhdysvaltalaisissa yliopistoissa jo vuodesta 1869 saakka. Yliopistojalkapallo on sittemmin kehittynyt Yhdysvalloissa eritasoisiksi puoliammattilaisiksi urheilusarjoiksi NCAA:n sisällä.
Yhdysvalloissa
NCAA on jakanut yliopistourheilun kolmeen tasoon Division I, Division II ja Division III. Amerikkalaisessa jalkapallossa korkein sarjataso on jaettu vielä kahtia. Yliopistojalkapallon sarjatasot ovat:
Yliopiston sarjataso määräytyy oppilaitoksen urheiluohjelman laajuuden ja sen täyttämien ehtojen perusteella.
Sarjatasot on jaettu konferensseihin. Ylimmällä tasolla on kymmenen konferenssia, sekä muutamia konferesseihin kuulumattomia joukkueita. Alemmilla sarjatasoilla on enemmän konferensseja, joiden määrä ja koostumus vaihtelevat lähes vuosittain. Konferenssien parhaat etenevät pudotuspeleihin, joissa määritellään kunkin sarjatason mestari.
Yliopistojalkapalossa on pitkä Bowl-otteluiden perinne. Etenkin Bowl-sarjassa niitä on useita ja niiden merkitys on suuri, mutta niitä esiintyy myös alemmilla sarjatasoilla. Ottelut ovat runkosarjan jälkeen pelattavia erityisiä kahden joukkueen kohtaamisia, jonka voittaja saa kiertopalkinnon. Myös tähdistöottelut ovat Bowl-otteluita, joista tunnetuin on Senior Bowl.
I-divisioonan Bowl-sarja
Koska konferenssien väliset erot ovat vaikeita määritellä eikä konferensseissa pelata samoja määriä otteluita, erityinen pudotuspelikomitea määrittelee joukkueiden ranking-listan ja valitsee Bowl-sarjan neljä parasta joukkuetta. Nämä neljä joukkuetta menevät pudotuspeleihin, jonka semifinaaleita kutsutaan Bowl-otteluiksi. Otteluiden niminä ovat entisten Bowlien nimiä, jotka kiertävät vuosittain. Voittajat etenevät College Football Championship Game -mestaruusotteluun.
Tämän lisäksi joukkueilla oli mahdollisuus päästä johonkin Bowl-otteluun menestyksensä perusteella. Pudotuspelikomitean ranking-listan perusteella parhaat joukkueet menevät Bowl-otteluihin. Otteluita on yhteensä 32 mestaruusotteluita mukaan laskematta.
Yhdysvaltojen ulkopuolella
pienoiskuva|300px|Turun yliopiston ja Maanpuolustuskorkeakoulun välinen ottelu vuonna 2015. Kanadassa yliopistojalkapalloa organisoi CIS, jonka järjestämään sarjaan osallistuu 26 yliopistoa. Japanissa on useita alueellisia yliopistosarjoja, joiden mestarit kisaavat yliopistomestaruudesta Koshien Bowl -ottelussa. Vuosittain yliopistojen mestari kohtaa maan pääsarjan mestarin Rice Bowl -ottelussa. Britanniassa 56 yliopistoa ovat järjestäytyneet kuuden konferenssin BUAFL-sarjaksi. Meksikossa ei ole kansallista sarjaa, vaan yliopistosarja ONEFA on maan korkein sarjataso amerikkalaisessa jalkapallossa. Näiden lisäksi yliopistojalkapalloa pelataan Filippiineillä ja Turkissa. Vuonna 2011 sekä Suomessa että Ruotsissa alkoivat yliopistojalkapallosarjat.
Yliopistojalkapallo Suomessa
Ensimmäinen suomalainen yliopistojoukkue oli Poli eli Polyteknikkojen urheiluseura, joka pelasi Vaahteraliigassa 1979–1985.
Ensimmäinen virallinen korkeakoulujen välinen ottelu pelattiin Turussa Caribia 994-hallissa 24. maaliskuuta 2010. Åbo Akademi 09ers ja TUAS Tornados pelasivat ottelun sisätiloihin muunnetuilla säännöillä. Åbo Akademi voitti ottelun 28–18. Seuraavana vuonna Turun, Vaasan ja Jyväskylän yliopistoissa alkoi amerikkalaisen jalkapallon toiminta. Kevättalvesta 2011 Turussa pelattiin epävirallinen ottelusarja paikallisjoukkueiden välillä.
Keväällä 2012 käynnistyi SAJL:n alainen virallinen korkeakoulujen SM-sarja, johon osallistui kuusi joukkuetta. Sarja toteutettiin yhteistyössä Opiskelijoiden liikuntaliiton kanssa. Mukana oli myös naisten joukkueita.
Kansainvälinen yliopistojalkapallo
Vuonna 2014 järjestettiin lajin ensimmäiset opiskelijoiden maailmanmestaruuskilpailut Ruotsissa. Kisoihin osallistuivat Ruotsi, Suomi, Japani, Meksiko ja Kiina. Seuraavat maailmanmestaruuskilpailut pelataan Meksikossa vuonna 2016.
Pannonhalma
Kunta on tunnettu vuonna 996 perustetusta benediktiiniluostarista, joka kuuluu myös Unescon maailmanperintöluetteloon. Perimätiedon mukaan Pyhä Martinus olisi syntynyt täällä, mutta toisen uskomuksen mukaan Martinus syntyi läheisessä Szombathelyn kaupungissa. Pannonhalma oli pitkään islaminuskoisten Osmanien ja kristityn Länsi-Euroopan rajamaata ja kärsi pahoin tuona aikana.
Iso-Miehikkä
Iso-Miehikkä eli Iso-Miehikäs on asumaton saari Kiiminkijoen suistossa Onganrannan edustalla Haukiputaalla Oulussa. Saari sijaitsee joen pääuoman pohjoispuolella Vahtolanlahden suulla ja Pikku-Miehikän eteläpuolella. Kiiminkijokisuiston veneilyväylä kulkee saaren eteläpuolitse.
Saari on matala ja kasvaa pääasiassa lehti- ja sekametsää. Saarella on myös nuotiopaikka, ja se on virkistyskohde.
Luettelo Suomen uhanalaisista selkärankaisista
Luettelo uhanalaisista selkärankaisista eläimistä Suomessa kansallisen uhanalaisuusarvioinnin (2019) mukaan.
300px|thumb|right|Haarahaukka.
HMS Canopus (1897)
HMS Canopus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Canopus-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1897. Alus laskettiin vesille 12. lokakuuta 1897 ja valmistui joulukuussa 1899.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon, mistä se palasi 1903 Britteinsaarille. Se myytiin romutettavaksi 1920.
Titlis
Titlis (3 238 m) on Sveitsin Urin Alpeilla sijaitseva vuori. Se sijaitsee Obwaldenin ja Bernin kantoneiden rajalla lähellä Engelbergiä, joka on kuuluisa muun muassa maailman ensimmäisestä pyörivästä kabiinihissistään. Vuorella on lumipeite ja pakkasta ympäri vuoden.
Patrologia Latina
Patrologia Latina (joskus myös Patrologia Cursus Completus, Series Latina) on jättimäinen latinaksi kirjoittaneiden kirkkoisien, kirkonopettajien ja muiden merkittävien kirkonmiesten koottujen teosten laitos, jonka julkaisi Jacques-Paul Migne vuosina 1844–1855. Teos on edelleen kirkkoisien teosten auktoritatiivinen laitos ja merkittävä keskiajan tutkijoiden lähde.
Patrologia Latina sisältää latinankielisiä teoksia tuhannen vuoden ajalta Tertullianuksesta paavi Innocentius III:een. Teoksessa on 217 osaa: osat 1–73 Tertullianuksesta Gregorius Toursilaiseen julkaistiin vuosina 1844–1849, ja osat 74–217 paavi Gregorius I:stä paavi Innocentius III:een julkaistiin vuosina 1849–1855. Vaikka kokoelma päättyy vuoteen 1216 Innocentius III:n kuoleman jälkeen, Mignen alkuperäinen tarkoitus oli ottaa mukaan dokumentteja uskonpuhdistukseen saakka. Tämä tehtävä osoittautui kuitenkin liian työlääksi, mutta mukaan otettiin joitakin myöhempiä aikaisempiin teoksiin liittyviä kommentaareja ja muita dokumentteja. Kaikki dokumentit olivat uusintapainoksia jo aiemmin julkaistuista teoksista.
Patrologia Latina on osa teoksesta Patrologiae Cursus Completus, jonka toinen osa on Patrologia Graeco-Latina, joka koostuu kreikaksi kirjoittaneiden kirkkoisien ja keskiajan kirjoittajien teosten latinankielisistä käännöksistä.
Merkittäviä kirjoittajia Patrologiassa
Alla on luettelo merkittävimmistä Patrologiaan kuuluvista kirjoittajista. Luetteloon on merkitty, mistä osasta teokset löytyvät. Suurin osa teoksista on luonteeltaan kirkollisia, mutta joukkoon kuuluu myös kirjallisuustieteellisesti, historiallisesti ja kielitieteellisesti mielenkiintoisia teoksia, kuten gootinkielinen Raamattu osassa 18.
Gustave Borgnis-Desbordes
thumb|upright|Gustave Borgnis-Desbordes vuonna 1886. Gustave Borgnis-Desbordes (22. lokakuuta 1839 Provins – 18. heinäkuuta 1900 Hanoi) oli ranskalainen siirtomaa-ajan kenraali.
Borgnis-Desbordes syntyi pioneeriupseerin perheeseen. Hän valmistui Palaiseaun polyteknisestä koulusta ja Metzin tykistökoulusta ja aloitti sotilasuransa laivastossa. Vuosina 1868–1871 Borgnis-Desbordes osallistui Ranskan siirtomaasotiin Kotšinkiinassa. Saksan ja Ranskan sodan jälkeen hänestä tuli kenraalin adjutantti Pariisissa ja vuonna 1875 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi.
Borgnis-Desbordes lähetettiin Senegaliin vuonna 1876. Hän johti Ranskan siviiliviranomaisten määräysten vastaisesti Kaartan valtausta ja toimi Ylä-Senegalin sotilasalueen komentajana vuosina 1880–1883. Borgnis-Desbordes aloitti sotaretket tukulorivaltakuntaa vastaan ja perusti vuonna 1881 tukikohdan Kitaan ja vuonna 1883 Bamakoon. Hän torjui Samori Tourén joukkojen hyökkäyksen ja teki Bélédougousta Ranskan protektoraatin.
Vuonna 1883 Borgnis-Desbordes ylennettiin everstiksi ja hän palasi Pariisiin johtamaan siirtomaaministeriön Ylä-Senegalin ja Nigerin osastoa. Vuosina 1884–1885 hän osallistui Vietnamissa Ranskan ja Kiinan sotaan. Vuonna 1886 Borgnis-Desbordes ylennettiin prikaatikenraaliksi ja vuonna 1889 hänestä tuli Ranskan Indokiinan joukkojen komentaja. Seuraavana vuonna hän sai ylennyksen divisioonakenraaliksi. Kotimaassaan Borgnis-Desbordesia pidettiin yhtenä ranskalaisen kolonialismin sankareista.
Tōkyō metron Hibiya-linja
Hibiya-linja on Tōkyō metron liikennöimä metrolinja Tokiossa, Japanissa. Sen reitti kulkee Tokion keskusta-alueen lounaisosasta Meguron erillisalueen Naka-Meguron metroasemalta Hibiyan metroaseman kautta koilliseen Adachin erillisalueen Kita-Senjun metroasemalle. Linjan reitti on samankaltainen kuin aiemmin rakennetulla Ginza-linjalla. Linjalla on 21 asemaa ja se on 20,3 kilometriä pitkä.
Vuonna 2016 linjalla ajettiin noin 2 298 875 000 matkustajakilometriä. Sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 155 prosenttia kapasiteetista.
Kawasaki Ninja 250 R
thumb|220px|Vuoden 2011 Kawasaki Ninja Helsingin Messukeskuksessa. thumb|220px|Kawasaki Ninja 250 R. Kawasaki Ninja 250 R on Kawasakin valmistama moottoripyörämalli, jonka kokonaan uusittu 4. sukupolvi tuli markkinoille vuonna 2008. Siinä on kaksisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa 24,6 kW (33 hv), joten se sopii hyvin 35 kW:iin rajoitetun moottoripyöräkortin (A2-kortti) haltijalle. Polttoaineen syöttönä on eurooppalaisissa malleissa Keihinin 28 mm polttoaineensuihkutus ja Yhdysvalloissa tavanomainen kaasutin.
Brestin keskusrautatieasema
Brestin keskusrautatieasema on tärkeä rautateiden kauttakulku- ja risteysasema Brest kaupungissa Valko-Venäjän Brestin alueen länsiosassa. Se on samalla Valko-Venäjän rautateiden Brestin alueen keskus.
Kawasaki Ninja 250 R
Historia
thumb|220px|1988–2007 tuotannossa ollut 3. mallisukupolven Ninja 250 R.
Brestin keskusrautatieasema
Raideleveys vaihtuu – telienvaihtohallit Brestin asemalla
thumb|left|210px| Telienvaihto meneillään Brestin keskusasema on merkittävä sekä henkilö- että rahtiliikenteessä niin kansallisesti kuin kansainvälisesti. EU:n puolelle Puolaan jatkavien junien on vaihdettava telinsä sopiviksi keskieurooppalaiselle 1 435 mm raideleveydelle ennen Puolaan saapumistaan. Vastaavasti Puolasta tultaessa on 1 520 mm telit palautettava vaunuihin ennen itään jatkamista; tästä syystä Brestin aseman yhteydessä on isoja telienvaihtoon sopivia halleja sekä laajasti säilytystilaa vaihtoteleille.
Kawasaki Ninja 250 R
Historia
Alkuperäinen Ninja 250 R esiteltiin Japanin sisämarkkinoilla jo vuonna 1983. Vuonna 1986 julkaistiin vientimalli EX250E, jota oli saatavilla Kanadassa ja Yhdysvalloissa, mutta Euroopassa sitä markkinoitiin nimellä GPZ-250R. Vasta 2008 esitelty Ninja 250 R käyttää samaa mallinimeä kaikilla markkina-alueilla.
Valmistus
Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin tuotavat Ninja 250 R:t valmistetaan Thaimaassa. Intian markkinoilla myytävät Ninja 250R -moottoripyörät kootaan thaivalmisteisista CKD-kiteistä (Complete Knock Down) Bajaj:n tehtailla Chakanissa Punen lähellä.
Teknisiä tietoja (2008-)
thumb|220px|Kawasaki Ninja 250 R kuvattuna Hongkongissa.
Tallimestari
Tallimestari on useissa maissa käytetty hoviarvo. Keisarin vallan aikana se oli Venäjällä toisen luokan hoviarvo, joka vastasi virka-arvojärjestyksen kolmatta luokkaa, kenraaliluutnantin arvoa. Ylitallimestari oli ensimmäisen luokan hoviarvo, joka vastasi virka-arvojärjestyksen toista luokkaa, kenraalin arvoa.
Liebherr
Liebherr on monikansallinen teollisuus- ja teknologiayritys. Se on perheyritys, ja se on yksi maailman suurimmista työkone- ja nosturivalmistajista. Se kuitenkin tekee myös komponentteja ja muita tuotteita.
Historia
Liebherr perustettiin vuonna 1949, kun Hans Liebherr kehitti helposti siirreltävän torninosturin ja alkoi valmistaa sellaisia. Vuonna 1954 Liebherr alkoi valmistaa hydraulisia kaivinkoneita sekä jääkaappeja. Vuonna 1977 Liebherr esitteli ensimmäisen ajoneuvonosturin, jolla voi ajaa myös maastossa. Myöhemmin Liebherr on valmistanut myös muunlaisia työkoneita ja nostureita sekä lentokoneiden osia.
Tuotteet
Liebherr valmistaa muun muassa seuraavanlaisia tuotetyyppejä :
Tōkyō metron Ginza-linja
Ginza-linja on Japanin ja koko Aasian vanhin metrolinja, jonka ensimmäinen osuus Asakusasta Uenoon avattiin jo vuonna 1927. Se perustettiin nimellä Tōkyō chika tetsudō (, ’Tokion maanalainen rautatie’).
Vuonna 2016 linjalla ajettiin noin 1 429 468 000 matkustajakilometriä. Sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 157 prosenttia kapasiteetista.
Nitraushappo
thumb|right|240px|[[Typpihappo|Typpihapon pallokuva. Jotta lähtöaine voidaan nitrata, tarvitsee typpihappo lisäksi yleensä rikkihappoa.]] Nitraavat olosuhteet ovat sellaisessa liuoksessa, jossa esiintyy elektrofiilistä nitroniumionia (NO2+). Liuoksessa nukleofiilit pystyvät reagoimaan nitraattiestereiksi tai orgaanisiksi nitroyhdisteiksi. Typpihappo sinänsä ei ole riittävän vahva happo muodostamaan nitraavia olosuhteita, mutta sekoitettuna väkevään rikkihappoon nitraus onnistuu.
Gaspén niemimaa
Niemimaan itäisintä kolkkaa kutsutaan nimellä Cap Gaspé. Sana "gaspé" johtaa luultavasti alkunsa alkuperäiskansa micmacien sanasta gespeg, joka tarkoittaa maan loppua.
Matti Waskilampi
Matti Veikko Waskilampi (16. huhtikuuta 1940 Kuopio –  29. marraskuuta 2013 Viitasaari) oli suomalainen kuvataiteilija ja opettaja. Hänet tunnetaan grafiikastaan sekä realistisista, kriittisistä maalauksista, jotka liittyvät aikansa maailmantapahtumiin.
Elämä ja ura
Matti Waskilampi opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1958–1960; hänet siirrettiin oitis toiselle vuosikurssille. Valmistuttuaan Waskilampi siirtyi kuvaamataidon ja kirjoituksen opettajaksi Viitasaaren yhteiskouluun, jossa hän opetti vuosina 1961–1983. Hän ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi vuonna 1983 saatuaan valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan.
Waskilammen tuotannon pääpaino oli grafiikassa 1980-luvun puoleenväliin saakka, ja sen jälkeen hän keskittyi maalaustaiteeseen. Viitasaaren kunta (nyk. kaupunki) alkoi ostaa Waskilammen teoksia vuonna 1990, ja taiteilijan koko grafiikkatuotanto – 140 vedosta – kuuluu nyt kaupungin kokoelmiin.
Waskilammelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2005.
Taidenäyttelyitä Waskilampi järjesti useita niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Useissa hänen maalauksissaan on myös poliittinen tai yhteiskunnallinen sanoma. Grafiikkatuotannon huipentumana voidaan pitää hänen Kalevala-sarjaansa.
Waskilampi osallistui sekä kunnalliselämään että taidehallintoon. Hän vaikutti Viitasaarella kulttuurilautakunnan puheenjohtajana ja myöhemmin vuosina 1985–1988 kunnanvaltuutettuna. Hänen aloitteestaan Viitasaarella alettiin myöntää Humanismin käsi -palkintoa (Elokuvaviikko) sekä H. G. Porthan -kunniapalkintoa. Valtion kuvataidetoimikunnan jäsen hän oli 1970-luvulla (1973–1976 varapuheenjohtaja).
Waskilampi oli sanavalmis ja terävä havainnoija, jonka yhteiskuntakritiikki sai joskus hyökkääviäkin sävyjä. Arvostelun kohteeksi joutuivat virkamiehet, päättäjät ja valtaapitävät kulttuuripiirit, ja Waskilampi asettui heikomman asemaan. Taiteentekemiseen hän suhtautui tunnollisesti: se oli ankaraa työtä, jota oli tehtävä ahkerasti ja tinkimättömästi. Luonteensa mukaisesti hän jatkoi taiteilijantyötä viimeiseen elinpäiväänsä saakka.
Blunt
Blunt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Koopalings
Koopalings (tunnetaan myös nimellä Koopa Kids tai Koopakakrut) on Mario-pelisarjassa esiintyvä ryhmä, johon kuuluvat kaikki Bowserin seitsemän adoptiolasta. Niiden ensiesiintyminen tapahtui Super Mario Bros. 3:ssa ja sen jälkeen Super Nintendo Entertainment Systemsin Super Mario Worldissa ja Yoshi's Safarissa. Näiden näyttäytymisten jälkeen Koopalingit nähtiin seuraavan kerran vasta 15 vuotta myöhemmin julkaistussa New Super Mario Bros. Wii:ssä.
Ulkoasu ja konsepti
Koopalingeja suunnittelivat lukuisat pelisuunnittelijat, jotka päättivät suunnitella Super Mario Bros. 3 -peliin uudet pomovastukset, parhaimmat ulkonäöt valittiin Koopalingeille. Suurella osalla Koopalingeistä on villi punk-tyylinen tukka ja niiden nimet on otettu lukuisilta artisteilta. Iggy Koopan nimi on Iggy Popilta, Morton Koopa Jr:n nimi on otettu Morton Downey Jr.:lta ja hänen silmässään oleva tähtiarpi on otettu KISS-yhtyeen kitaristilta, Paul Stanleyltä. Lemmy Koopan nimi on otettu Motörhead-yhtyeen jäseneltä, Lemmy Kilmisteriltä, Ludwig Von Koopan nimi ja hiustyyli on otettu Ludvig van Beethovenilta, Roy Koopan nimi ja aurinkolasit tulevat Roy Orbisonilta, Wendy O. Koopan nimi on tullut Wendy O. Williamsilta ja Larry Koopan nimi on otettu Larry Kingistä.
Esiintyminen
Koopalingit tekivät ensiesiintymisen Super Mario Bros. 3 -pelissä, jossa jokainen Koopalingeistä oli vallannut yhden seitsemästä valtakunnasta, muuttanut niiden kuninkaat ilkeiksi olennoiksi ja ryöstänyt heiltä sauvat. Tämän jälkeen Koopalingit esiintyivät Super Mario Worldissa, jossa jokainen heistä oli kaapannut yhden Yoshi-munan ja odotti Marion tuloa heidän valtaamiensa maiden linnoissa. He ovat esiintyneet myös muissa Mario-peleissä kuten Hotel Mariossa, Yoshi's Safarissa ja Mario is Missingissä. Hotel Marion jälkeen Koopalingit eivät esiintyneet missään Mario-pelissä vuoteen 2003 asti, jolloin he esiintyivät minipomovastuksina Fawfulin ja Bowlettan kaappaamina apureina pelissä Mario & Luigi: Superstar Saga. Alun perin heidän suunniteltiin esiintyvän myös Super Princess Peach -pelissä, mutta heidät päätettiin myöhemmin jättää pois pelistä. Tämän jälkeen Koopalingit ovat esiintyneet New Super Mario Bros. Wiissä, New Super Mario Bros. 2ssa ja New Super Mario Bros. Wii U:ssa. Koopalingit ovat esiintyneet myös muutamissa muissa medioissa kuten The Adventures of Super Mario Bros. 3 -sarjassa, jossa heillä ei kuitenkaan ollut vielä virallisia nimiä, vaan heitä kutsuttiin nimillä: Super Mario Bros. 3 -pelistä lähtien koopalingit ovat saaneet hahmoarvostelijoilta pääosin positiivisen vastaanoton. Kriitikot ovat valittaneet Koopalingien vähäistä näkyvyyttä peleissä ja kritisoiden myös sitä, miksi Bowser Jr. on esiintynyt heidän sijastaan. Kun Electronic Gaming Monthly toi haastattelussa esille Koopalingit ja kysyi miksi nämä eivät esiintyneet Super Mario Galaxyssä johtaja Yoshiaki Koizumi kommentoi että hän ei uskonut heidän sopivan kyseiseen peliin.
Äänet
Koopalingsien ääninä ovat toimineet monet näyttelijät. Alla lueteltuina muutamia
Japanissa
Englannissa
Juvan Lehti
Juvan Lehti on perustettu vuonna 1956, ja se ilmestyi kaksi kertaa viikossa vuosina 1981–2006. Lehden nykyinen päätoimittaja on Janne Tiainen.
Juvan kirjaston kotiseutukokoelmassa on Juvan Lehden täydet, sidotut vuosikerrat 1960-luvun puolivälistä alkaen.
Bernin sopimus (tekijänoikeus)
thumb|[[Yhdysvallat|Yhdysvaltalaisessa Puck-pilalehdessä helmikuussa 1886 julkaistu pilapiirros The Pirate Publisher — An International Burlesque that has the Longest Run on Record, joka arvostelee kansainvälisen tekijänoikeuden puuttumista. (Yhdysvallat tosin liittyi sopimukseen vasta yli sata vuotta myöhemmin, 1988. )]] Bernin sopimus eli Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta on tekijänoikeutta säätelevä kansainvälinen sopimus.
Hachiko – tarina uskollisuudesta
Hachiko – tarina uskollisuudesta on Lasse Hallströmin ohjaama elokuva vuodelta 2009. Se on tositarina akita-rotuisesta koirasta nimeltä Hachikō. Elokuva on uusintaversio vuonna 1987 julkaistusta elokuvasta Hyvä ja uskollinen palvelija (Hachikō Monogatari).
Juoni
Richard Geren esittämä professori pelastaa kadulta Hachiko-nimisen löytökoiran. Isännän kuoltua uskollinen Hachiko on tätä entiseen tapaan päivittäin vastassa rautatieasemalla vuosikausien ajan. Hachiko odottaa ja odottaa vuositolkulla, että hänen isäntänsä palaa tajuamatta, että omistaja on kuollut. Myöhemmin koira kuolee vanhuuteen, niin kuin Hachikon kävikin oikeassa elämässä.
Rooleissa
Hachiko
Ellen Salpakari
Ellen Salpakari saapuu paikkakunnalle hieman myöhemmin kuin hänen miehensä, joka on valittu uudeksi kirkkoherraksi. Pappilan torppari Jussi Koskela käy noutamassa Ellenin ja perheen lapset rautatieasemalta, ja jo matkan aikana saamansa vaikutelman pohjalta Jussi tuumii itsekseen: "Taitaa olla kovat ajaat edessä. Talon isäntä taisi tullakin vasta nyt..." Vuonna 1899 Ellen kiertää talosta taloon ja mökistä mökkiin keräämässä nimiä helmikuun manifestia vastustavaan Suureen adressiin.
Thornton (täsmennyssivu)
Thornton voi tarkoittaa seuraavia:
Ellen Salpakari
Kesällä 1904 kolmannes Koskelan torpan maista otetaan takaisin pappilaan, mikä muodostuu koko romaanitrilogian ensimmäisen osan käännekohdaksi. Maaseudun oloja tuntematon kirkkoherra alistuu tässä asiassa vaimonsa tahtoon ja kirkkoneuvoston jäsenten päätökseen. Ellenin mielestä Koskelan torppa näyttää tulevan hyvin toimeen, kun taas pappilan viljelykset ja palvelusväen palkat nielevät rahaa. Ellenin vilpittömänä tarkoituksena on keventää selkäkivuista kärsivän Jussin työtaakkaa. Jussi synkistyy, mutta alistuu tosiasiaan, kun taas hänen aikuistumassa olevan vanhimman poikansa Akselin tulevaisuus saa siitä suunnan. Juuri kirkkoherran ilmoittaessa päätöksestä Jussille pappilaan tulee puhelimitse tieto vihatun kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhasta. Varsinkin Ellen on tapauksesta niin kiihtynyt, että koko Koskelan asia jää siinä tilanteessa hänelle toisarvoiseksi. Jussille taas Bobrikovin murha on hänen torppansa kohtalon rinnalla täysin yhdentekevä asia.
1920-luvun alkuvuosiin mennessä yhteiskunnallisesti aktiiviselle Ellenille on kertynyt mitä moninaisimpia luottamustehtäviä. Hän kuuluu muun muassa Lotta Svärd -järjestön, Marttaliiton, Rajaseudun Ystävät -järjestön ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton paikallisosastojen sekä muiden vastaavien yhdistysten johtokuntiin, ja melkein jokaisessa niistä hän on puheenjohtajana. Hän kirjoittelee artikkeleja eri seurojen julkaisuihin, järjestelee keräyksiä, juhlia ja iltamia, ja kaiken tämän ohessa hän ehtii vielä politikoidakin.
Hyposykloidi
Hyposykloidi on käyrä, jonka pienempi ympyrä piirtää vieriessään isomman ympyrän sisällä.
Jos pienempi ympyrä on säteeltään r ja isompi ympyrä säteeltään R =kr, niin hyposykloidin parametriesitys on: tai:
Ellen Salpakari
Uuden kansakoulunopettajan Pentti Rautajärven saapuessa paikkakunnalle 1920-luvun puolivälin aikoihin Ellen ihastuu ja jopa hieman rakastuu häneen. Rautajärvi herättää uudelleen eloon Ellenin vihan ruotsinkielisiä kohtaan. Samaan aikaan Ellen seuraa ihaillen poikansa Ilmarin etenemistä sotilasuralla. Mäntsälän kapinan kukistuminen merkitsee Ellenille henkistä luhistumista ja samalla hän sairastuu fyysisestikin. Miehensä kuullen hän sättii hysteerisesti presidentti P. E. Svinhufvudia, puolustusvoimain komentajaa Aarne Sihvoa, sisäministeri Ernst von Bornia ja muita kapinan tukahduttamiseen osallistuneita henkilöitä. Lääkärivävyn määräyksestä Ellen siirretään vakavasti sairaana hoidettavaksi Diakonissalaitokselle Helsinkiin.
Väinö Linna käytti Yrjö Varpion elämäkertakirjan mukaan Ellen Salpakarin lapualaisaikojen repliikkien pohjana kansanedustaja, rehtori Hilja Riipisen eduskunnan pöytäkirjoista poimittuja puheenvuoroja.
Nurmesjärvi
Nurmesjärvi voi tarkoittaa seuraavia järviä:
Hyposykloidi
Kun k=2, käyrää kutsutaan Cardanon ympyräksi. Girolamo Cardano oli ensimmäinen joka kuvasi hyposykloidin.
Aristide Bruant
pienoiskuva|Ambassadeurs, Aristide Bruant, [[Henri de Toulouse-Lautrecin juliste]]. Aristide Bruant (French: [aʁistid bʁyɑ̃]; 6. toukokuuta 1851 Courtneay, Loiret – 11. helmikuuta 1925) oli ranskalainen kabareelaulaja, koomikko ja yökerhon omistaja. Hänet tunnetaan parhaiten Henri de Toulouse-Lautrecin maalaamasta julisteesta miehenä, jolla on iso punainen kaulahuivi ja musta viitta. Häntä pidetään myös chanson réaliste -musiikkigenren luojana.
Elämäkerta
Louis Armand Aristide Bruant syntyi Courtenayn kylässä Loiret'ssa Ranskassa. Bruant lähti kotoaan 15-vuotiaana vuonna 1866 isänsä kuoleman jälkeen etsimään työtä. Ollessaan matkalla Pariisin Montmartren kaupunginosaan hän sai tilaisuuden esitellä musiikillisia taitojaan työväenluokan kapakoissa. Vaikka hän taustaltaan olikin porvarisperheestä, hän omaksui pian tavallisten ihmisten käyttämän puhetavan ja kirjoitti lauluja, jotka kertoivat köyhien ihmisten taistelusta elannon saamiseksi. Bruant alkoi esiintyä kahvila-konserteissa ja kehitti laulu- ja komediaesityksen, jota hän päätyi esittämään Le Chat Noir -klubille.
Hän otti käyttöön taiteilijanimen Aristide Bruant. Pukeutuneena punaiseen paitaan, mustaan samettitakkiin, korkeakorkoisiin kenkiin ja pitkään punaiseen huiviin hänestä tuli pian Montmartren tähti, ja kun taiteilija Henri de Toulouse-Lautrec alkoi kierrellä kabareissa ja klubeilla, Bruantista tuli yksi taiteilijan ensimmäisistä ystävistä. Vuonna 1885 Bruant avasi oman Montmartre-klubinsa, jonka nimeksi tuli Le Mirliton. Vaikka hän palkkasi myös muita esiintyjiä, Bruant esitti itse omat laulunsa. Klubin seremoniamestarina hän hauskuutti yleisöä kommentoimalla yläluokkaista väkeä, jotka olivat tulleet hakemaan hauskanpitoa pahamaineisesta Montmartresta. Vaudevillestä innoituksen saanut esitystyyli oli sekoitus laulua, satiiria ja viihdettä ja se kehittyi musiikkilajiksi nimeltä chanson réaliste (realistinen kappale).
Bruant kuoli Pariisissa ja haudattiin Sublignyn hautausmaalle. Rue Bruant Pariisissa XIII kaupunginosassa nimettiin, ei Aristiden kunniaksi, vaan arkkitehti Libéral Bruantin (1637–1697) mukaan, jonka Salpêtrièren sairaalan kirkko rakennettiin kadun pohjoispuolelle.
Laulut
Joitakin Bruantin tunnetuimmista kappaleista ovat:
Hyposykloidi
Jos k on kokonaisluku, käyrä sulkeutuu kun pikkuympyrä on vierinyt isomman ympyrän sisällä yhden kierroksen.
Jos k on rationaaliluku, yksinkertaistaen k = p/q niin käyrä sisältää p kulmaa.
Jos k on irrationaaliluku, käyrä ei koskaan sulkeudu.
Hyposykloidi on hypotrokoidin erikoistapaus.
Kolmikulmainen hyposykloidi on nimeltään deltoidi.
Hyposykloidi voidaan piirtään myös spirografilla (lelu). Spirografi voi piirtää myös hypotrokoideja sekä epitrokoideja.
Nelikulmainen hyposykloidi on nimeltään astroidi. Amerikkalaista jalkapalloa pelaavan Pittsburgh Steelersin logo sisältää kolme astroidia. Portlandin kaupungin lippu sisältää astroidin.
Aiheesta muualla
Zykloide Cycloïde
Bad Teacher
Bad Teacher on Jake Kasdanin ohaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2011.
Edward Lucas
thumb|Edward Lucas Edward Lucas (s. 1962) brittiläinen toimittaja, joka on erikoistunut Itä-Euroopan maihin.
Lucas työskentelee Lontoossa ilmestyvälle viikkolehdelle The Economistille. Hän on kirjoittanut Itä-Euroopan maita koskevista asioista vuodesta 1986 ja oli lehden Moskovan toimituksen päällikkö 1998–2002. Nyttemmin hän on Keski- ja Itä-Euroopan-kirjeenvaihtaja. . Hän on aiemmin ollut The Independentin ja BBC:n kirjeenvaihtaja.
Lucas on opiskellut Winchester Collegessa, London School of Economicsissa ja Jagiellonian yliopistossa Krakovassa. Hän on ollut useiden kirjojen yhtenä tekijänä, kuten Why I am still an Anglican (Continuum, 2006). Hänen isänsä, filosofi John Lucas, on eläkkeellä Oxfordin yliopistosta. Hän on naimisissa kolumnisti Cristina Odonen kanssa.
Edward Lucasin teos "The New Cold War" on ilmestynyt yhdessätoista maassa. Sitä ovat kiittäneet muun muassa Vladimir Bukovski, Mart Laar ja Oleg Gordijevski. Kriittisesti siihen ovat suhtautuneet John Laughland ja Alexander Zaitchik.
Lucasin neuvot suomalaisille
Lucasin mukaan Suomella on neljä vaihtoehtoista tapaa suhtautua omaan ja lähialueittensa turvallisuuteen:
Camilla Plum
Camilla Plum (s. 1956) on tanskalainen leipuri ja keittokirjailija. Hänen juontamaansa televisio-ohjelmaa näytetään myös Suomessa. Hän on johtanut syöpään sairastuneen äitinsä jättämää Cap Horn -nimistä Tanskan ensimmäistä ekologista ravintolaa Köpenhaminan Nyhavnissa.
Gregory Isaacs
thumb|Gregory Isaacs Gregory Isaacs (15. heinäkuuta 1951 – 25. lokakuuta 2010 ) oli jamaikalainen reggae-muusikko, yksi 1970-luvun suurista reggaetähdistä. Hänen lempinimensä oli the Cool Ruler. Hänen tunnetuin kappaleensa oli ”Night Nurse”.
Isaacs kuoli kotonaan sairastettuaan pitkään keuhkosyöpää. Isaacs joutui huumeiden vuoksi useita kertoja vankilaan.
Jack Gregory
John Arthur ”Jack” Gregory (22. kesäkuuta 1923 Sea Mills, Britannia – 15. joulukuuta 2003 Bristol, Britannia) oli brittiläinen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 100 metrin juoksussa.
Reijo Koponen
alt=Reijo Koponen|pienoiskuva|Reijo Koponen 2014 Reijo Koponen (22. toukokuuta 1943 Varkaus – 21. helmikuuta 2014 Juva ) toimi Juvan Lehden päätoimittajana vuosina 1973–1999. Juvan Lehden työntekijänä hän toimi vuoteen 2006 saakka.
Jack Gregory
Gregory osallistui uransa aikana kahdesti olympialaisiin, vuosina 1948 ja 1952. Molemmilla kerroilla hän kilpaili Britannian joukkueessa pikaviestissä. Lontoon olympialaisissa 1948 Gregory sekä hänen joukkueeseensa kuuluneet Jack Archer, Alastair McCorquodale ja Kenneth Jones saavuttivat hopeaa. Helsingin olympialaisissa 1952 Britannian joukkue sijoittui pikaviestissä neljänneksi. Joukkueeseen kuului Gregoryn lisäksi McDonald Bailey, William Jack ja Brian Shenton.
Reijo Koponen
Toimittajantyön ohella Koponen kirjoitti ja toimitti lukuisia teoksia erityisesti Juvaan ja Juvan toimijoihin liittyen. Savolaisuus ja savon kieli olivat kirjoitusten aiheena ja välineenä, sekä myös harrastuksena mm. Savon kielen seuran kautta.
Elimäen Sanomat
Elimäen Sanomat oli nykyisin Kouvolaan kuuluvalla Elimäellä keskiviikkoisin ilmestyvä tilattava paikallislehti. Lehden perustivat Reijo ja Alisa Alanko vuonna 1976. Lehti oli Sanomalehtien Liiton jäsenlehti. Elimäen Sanomien ilmestyminen lakkasi vuoden 2018 lopussa.
HMS Glory (1899)
HMS Glory oli Britannian kuninkaallisen laivaston Canopus-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1896. Alus laskettiin vesille 11. maaliskuuta 1899 ja valmistui lokakuussa 1900.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1922.
HMS St. Vincent (1908)
HMS St. Vincent oli Britannian kuninkaallisen laivaston St. Vincent-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 30. joulukuuta 1907. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1908 ja otettiin palveluksen 3. toukokuuta 1910.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Siitä tehtiin kuukautta myöhemmin koeajojen päätyttyä lippulaiva. Alus siirrettiin 1. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi toukokuussa 1912.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä St. Vincent siirrettiin Suureen laivastoon. Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun, minkä jälkeen se siirrettiin 4. taistelulaivaviirikköön.
Vuonna 1919 alus siirrettiin reserviin. Se oli tykistön maalialuksena, kunnes poistettiin palveluksesta vielä loppuvuodesta 1919 ja myytiin romutettavaksi 1. joulukuuta 1919.
Dogmaattinen koulukunta
Dogmaattinen koulukunta (myös looginen koulukunta) oli lääketieteellinen koulukunta antiikin Kreikassa ja Roomassa. Koulukunta oli vanhin antiikin lääketieteellisistä suuntauksista, ja se katsoi seuraavansa Hippokratesta. Siksi koulukunnan jäseniä kutsuttiin joskus hippokrateiksi.