cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cheirolepis
Cheirolepis oli lajista riippuen noin 55-senttinen makeanveden petokala. Sen virtaviivainen ruumis oli peittynyt pienillä, kolmiomaisilla kiillesuomuilla, kuten piikkieväkaloilla. Cheirolepiksen evät, erityisesti ruumiin alapuolella, pään takana sijainneet rintaevät olivat hyvin kehittyneet, ja antoivat sille nopeutta ja vakautta, ja se oli mahdollisesti hyvin aktiivinen saalistaja. Suuret, eteenpäin suuntautuneet silmät viittaavat siihen että se saalisti näkönsä avulla. Cheirolepiksen leuat olivat vuoratut lukuisilla ohuilla, neulamaisilla hampailla, jotka soveltuivat muiden kalojen ruumiiden lävistämiseen. Leuat saattoivat avautua hyvin suureksi, joten se pystyi nielaisemaan saaliita jotka olivat kaksi kolmasosaa sen omasta pituudesta. Laaja temporaalinen ja geografinen levinneisyys osoittavat suvun saalistajien olleen hyvin menestyksekkäitä. Cheirolepis oli myös vinopyrstöinen, sen pyrstö oli muodoltaan samankaltainen kuin nykyisillä hailla sukulaisineen. Tämä on äärimmäisen primitiivinen piirre, minkä lähes kaikki nykyiset viuhkaeväiset ovat menettäneet. Yksi laji, C. canadensis, saattoi pitää halussaan suurimman määrän vatsaevien ruotoja ennätystä, niitä sillä oli G. Arratian ja R. Clouterin (1996) papereiden mukaan 124.
Teuvo Varjas
Teuvo Juhani Kalervo Varjas (11. maaliskuuta 1942 Mäntsälä – 26. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja lakimies sekä ministeri. Hän toimi II valtiovarainministerinä viiden kuukauden ajan Keijo Liinamaan virkamieshallituksessa.
Julia Elomäki
Julia Elomäki (s.1991, Tampere) on suomalainen elokuva- ja tv-tuottaja.
Elomäki on valmistunut ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulun lukio sta. Elomäki on opiskellut elokuvatuotantoa Tampereen ammattikorkeakoulu ssa ja Aalto-yliopisto ssa. Hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2020. Elomäki on työskennellyt vuodesta 2018 alkaen Tekele Productions -tuotantoyhtiössä. Hän on tuottanut useita lyhytelokuvia ja nuorten sarja Räjähdysherkän Yle lle. Tuottajan töiden lisäksi hän on työskennellyt myös elokuvafestivaaleilla ja oli mukana perustamassa Kino Sheryl -elokuvateatteria, jossa hän toimi hallituksen puheenjohtajana.
Lucas Carlsson
Lucas Carlsson (s. 5. heinäkuuta 1997 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Florida Panthersin organisaatiota.
Seuraura
Carlsson on Hille/Åbyggeby IK:n kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Brynäs IF:ään. Kaudella 2012–2013 Carlsson voitti J18 Allsvenskanissa joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Hän voitti kauden päätteeksi sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2013–2014 Carlsson oli J18 Elitissä Brynäsin tehokkain puolustaja tehoilla 8+14=22, kuten myös J18 Allsvenskanissa Johan Grönquistin kanssa tehoilla 6+4=10.
Kaudella 2014–2015 Carlsson nousi joukkueensa varakapteeniksi. Hän oli J18 Allsvenskanissa Brynäsin tehokkain puolustaja Marcus Erssonin kanssa tehoilla 6+2=8. Pudotuspeleissä Carlsson oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Jens Lööken kanssa tehoilla 4+2=6, kuten myös sisäisen tehotilaston voiton lukemalla +5. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden ja valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Suurimman osan kaudestaan Carlsson pelasi kuitenkin Brynäsin J20-junioreissa, joiden eniten maaleja tehnyt puolustaja hän oli kuudella osumallaan Pontus Broengin kanssa. Vain 17-vuotias Carlsson debytoi kauden aikana myös seuran SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 16 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehden yhden syöttöpisteen. Carlsson sai tililleen ensimmäisen SHL-ottelunsa 21. lokakuuta 2014 Skellefteå AIK:ta vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Carlsson sai ensimmäiset jääaikansa SHL:ssä seuraavassa ottelussaan 23. lokakuuta 2014 vieraissa Linköping HC:tä vastaan, jolloin hän pelasi 10.56 minuuttia.
Varsinaisella SHL:n tulokaskaudellaan 2015–2016 Carlsson teki Brynäsissä 35 runkosarjaottelussa tehot 4+5=9 ja kolmessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän teki SHL-uransa avausmaalin 27. tammikuuta 2016 vieraissa Karlskrona HK:ta vastaan. Carlssonin uran kolmas maali syntyi näyttävästi 6. helmikuuta 2016 Örebro HK:ta vastaan, kun hän toi kiekon yksin omalta puolustusalueeltaan koko kentän halki ja siirsi kiekon läpiajon päätteeksi maaliin. Carlssonin osuma palkittiin kauden päätteeksi SHL:n vuoden maalina. Hän pelasi ison osan kaudestaan vielä myös Brynäsin J20-junioreissa.
Chicago Blackhawks varasi Carlssonin neljännellä kierroksella 110. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Kaudella 2016–2017 hän teki SHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+8=11. Carlsson voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa. Toukokuussa 2017 hän teki Brynäsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 Carlsson teki SHL:n runkosarjassa 17 tehopistettä ja hän oli seitsemällä osumallaan joukkueensa eniten maaleja tehnyt puolustaja.
Toukokuussa 2018 Carlsson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa.
Huhtikuussa 2021 Blackhawks kauppasi Carlssonin Florida Panthersiin yhdessä Lucas Wallmarkin kanssa vaihdossa Brett Connollyyn, Riley Stillmaniin ja Henrik Borgströmiin.
Heinäkuussa 2021 Carlsson solmi yksivuotisen jatkosopimuksen Panthersin kanssa.
Maajoukkueura
Carlsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti koko turnauksen tehotilaston lukemalla +9. Carlsson pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin valmennus valitsi hänet Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Carlsson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014 sekä samana vuonna World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä hän on pelannut 16 nuorten ja 44 poikien maaottelua.
Muuta
Carlssonin pikkusisko Wilma pelaa puolustajana Brynäsin naisten SDHL-joukkueessa.
Joseph McManners
Joseph McManners (s. 3. joulukuuta 1992 Canterbury, Englanti) on englantilainen poikasopraano ja musikaalinäyttelijä, joka innostui laulamisesta 8-vuotiaana kuultuaan Titanic-elokuvan tunnuskappaleen My Heart Will Go On. Hänen isänsä on englantilainen tv-tuottaja Hugh McManners.
McManners pyrki Canterburyn Simon Langton Grammarin poikakuoroon ja pääsi monien hakijoiden joukosta sinne. Paikalliset kykyjenetsijät huomasivat hänet nopeasti ja häntä pyydettiin esittämään pääosaa Oliver-musikaalissa Canterburyssa. Tämän jälkeen häntä pyydettiin koekuvauksiin BBC:n tuottamaan produktioon The Little Prince (suom. Pikku prinssi) ja hän sai osan 25 000 hakijan joukosta. Tämän roolin johdosta Sony BMG:n kykyjenetsijät kiinnostuivat hänestä ja tarjosivat hänelle suoraan neljän albumin kattavaa kahden miljoonan punnan suuruista levytyssopimusta. Vuonna 2006 sopimus kuitenkin purettiin taiteellisten erimielisyyksien vuoksi.
Hänen debyyttialbuminsa "In Dreams" julkaistiin 5. joulukuuta 2006 ja se oli ehdolla Englannissa vuoden 2006 parhaaksi klassiseksi albumiksi.
Jacobs
Jacobs on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alexander Parvus
pienoiskuva Alexander Parvus, alkuperäiseltä nimeltään Israel Lazarevich Gelfand tai Helphand (8. syyskuuta 1867 Berazino, Venäjä – 12. joulukuuta 1924 Berliini) oli venäjänjuutalainen sosialismin teoreetikko, lehtimies ja Saksassa toiminut liikemies. Vaikka hän kannatti sosialismia, hän vietti tuhlailevaa elämää Saksan liikemiesten piirissä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän taivutteli Saksan päättäjiä avustamaan Venäjän bolševikkeja. Tämä hyödyttäisi hänen mielestään Saksaa, koska se aiheuttaisi hajaannusta Venäjällä. Hän oli laatinut suunniteman vallankumouksen toteuttamiseksi. Tätä varten hän pyysi Saksalta 20 miljoonan ruplan rahasummaa, josta hän sai jo vuonna 1915 ensimmäiset miljoona ruplaa. Hän myös järjesti Leninin junamatkan huhtikuussa 1917 sotaakäyvän Saksan läpi Ruotsiin ja Suomeen, josta tämä jatkoi muutaman kuukauden päästä edelleen Venäjälle.
Tausta
Vuonna 1886 Gelfand lähti Venäjältä Baseliin Sveitsiin. Hän oleskeli Baselissa vuoden verran ja ehti tutustua tänä aikana Aleksandr Herzenin kirjoituksiin sekä muuhun vallankumoukselliseen kirjallisuuteen. Hän palasi vielä Venäjälle, mutta joutui pian poistumaan maasta yli kymmeneksi vuodeksi, kun Venäjän salainen poliisi ohrana alkoi kiinnostua hänestä. Gelfand palasi Sveitsiin ja aloitti syksyllä 1888 kansantaloustieteen opinnot Baselin yliopistossa. Gelfand valmistui yliopistosta kesällä 1891. Gelfandin marxilainen lähestymistapa taloustieteeseen ei ollut saanut vastakaikua yliopiston opettajien piirissä, joten hän päätti luopua akateemisesta urasta ja siirtyä politiikan pariin.
Uran alkuvaiheet
Parvus ei halunnut palata takapajuiselle ja maatalousvaltaiselle Venäjälle ja niinpä hän muutti Saksaan, jossa hän liittyi Saksan sosialidemokraattiseen puolueeseen ja tutustui muun muassa Rosa Luxemburgiin. Hän yritti hankkia Saksan kansalaisuuden siinä kuitenkaan onnistumatta. Vuonna 1900 hän tapasi Münchenissä ensimmäistä kertaa myös Vladimir Leninin.
Parvus ennusti sosialistilehtiin Venäjän–Japanin sodan aikana kirjoittamissaan artikkeleissa Venäjän häviävan sodan. Kun tämä ennustus toteutui Parvusin arvostus sosialistien piirissä kasvoi ja myös sosialistilehtien kirjoittelua seurannut Saksan vastavakoilu kiinnitti häneen huomiota. Parvus alkoi näihin aikoihin kehitellä teoriaa pysyvästä vallankumouksesta jota Trotski myöhemmin kehitteli edelleen.
Parvus palasi Venäjälle vuonna 1905 väärennettyjen henkilöllisyyspaperien avulla. Joulukuussa 1905 hän julkaisi provokatiivisen lehtiartikkelin, jonka mukaan Venäjän talous oli romahtamisen partaalla. Artikkelin tarkoituksena oli saada ihmiset ryntäämään pankkeihin nostamaan säästönsä ja saada aikaan pankkiromahdus. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, vaikka artikkeli synnyttikin taloudellista kuohuntaa. Pian tämän jälkeen poliisi pidätti Parvuksen ja muita vallankumouksellisia. Hän sai kolmen vuoden karkotustuomion Siperiaan, mutta onnistui karkaamaan ja pääsi palaamaan Saksaan. Saksassa Parvus julkaisi Venäjän-kokemuksistaan vuonna 1907 kirjan nimeltä In der russischen Bastille während der Revolution.
Gorki-skandaali
Parvuksen maine sosialistien piirissä sai kuitenkin kolauksen kirjailija Maksim Gorkin Pohjalla-näytelmän esittämiseen liittyneen skandaalin takia. Parvus oli sopinut Gorkin kanssa, että neljäsosa näytelmän esitystuloista menisi Venäjän sosialidemokraattiselle puolueelle ja neljäsosa Gorkille itselleen. Vaikka näytelmää esitettiin yli 500 kertaa, Parvus kieltäytyi maksamasta sovittuja osuuksia ja Gorki uhkasi haastaa hänet oikeuteen 130 000 Saksan kultamarkan suuruisen rahasumman varastamisesta. Rosa Luxemburg suostutteli Gorkin luopumaan oikeustoimista ja lopulta Parvus maksoi vaaditun summan Gorkille, mutta hänen maineensa kärsi tästä tapauksesta.
Asekauppiaana Turkissa
Pian tämän jälkeen Parvus muutti Saksasta viiden vuoden ajaksi Istanbuliin Turkkiin. Hän perusti asekauppaa harjoittaneen yrityksen ja hankki sen avulla miljoonatulot Balkanin sotien aikana 1912–1913. Parvus ryhtyi myös Turkissa valtaan nousseiden nuorturkkilaisten taloudelliseksi ja poliittiseksi neuvonantajaksi sekä toimitti Turk Yurdu -nimistä nuorturkkilaisten lehteä. Parvus toimitti elintarvikkeita Turkin armeijalle ja hän toimi asekaupoissa yhteistyössä saksalaisen Kruppin, englantilaisen Vickersin ja kuuluisan asekauppiaan Basil Zaharoffin kanssa. Parvus tutustui myös Saksan Turkin-suurlähettilääseen Hans Freiherr von Wangenheimiin ja esitti tälle ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915 suunnitelmansa Venäjän halvaannuttamisesta Saksan rahoittaman yleislakon avulla. Parvuksen suunnitelman mukaan saksalaisten pitäisi tukea Venäjän sosialidemokraattisen puolueen bolševikkisiipeä sekä tukea Venäjän vähemmistökansallisuuksien itsenäistymispyrkimyksiä. Näin Venäjä saataisiin irrotettua liittoutuneiden riveistä ja sodasta.
Venäjän vallankumous
Parvus saapui Berniin Sveisiin toukokuussa 1915 tapaamaan Leniniä ja he sopivat tapaamisen aikana salaisesta yhteistyöstä. Lenin ei kuitenkaan halunnut esiintyä julkisuudessa Parvuksen kanssa ja tämä tapaaminen jäi luultavasti ainoaksi heidän välillään. Lenin halusi välttää liian läheistä yhteistyötä Parvuksen kanssa, koska Parvuksesta oli tullut Turkin-vuosinaan miljonääri asekauppojensa ansiosta ja hänen epäiltiin myös olevan yhteistyössä Saksan tiedustelupalvelun kanssa. Parvus perusti Saksan tiedustelupalvelun avulla Skandinavian maihin kulissiyhtiöistä muodostetun verkoston, jonka avulla Saksan taloudellista tukea saatiin kanavoitua Venäjälle oleville bolševikeille. Sveitsissä asunut Lenin kieltäytyi kuitenkin ottamasta rahaa suoraan Parvukselta.
Talvella 1916 Parvus yritti huhuja levittämällä saada aikaan finanssiromahduksen Pietarissa, mutta kun tämä hanke ei onnistunut, Saksan ulkoministeriö päätti jäädyttää Parvuksen verkostolle menevän tuen. Parvus siirtyi nyt Saksan laivaston neuvonantajaksi ja hänen arvostuksensa palasi, kun hän onnistui sabotaasin avulla estämään amiraali Aleksandr Koltšakin suunnitteleman Venäjän laivastohyökkäyksen Bosporinsalmeen ja Dardanelleille. Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen Saksan tiedustelupalvelu järjesti huhtikuussa 1917 Parvuksen suunnitelman mukaan Leninin ja 30 hänen avustajansa matkan Sveitsistä Saksan, Ruotsin ja Suomen kautta Venäjälle. Parvus ja Lenin saattoivat mahdollisesti tavata toisensa matkan aikana Tukholmassa.
Viime vaiheet
Parvus menetti sosialistien luottamuksen, kun hänen yhteistyönsä Saksan hallituksen kanssa paljastui. Maailmansodan päätyttyä Parvus vetäytyi politiikasta. Hän kieltäytyi avustamasta Saksan hallitusta spartakistikapinan kukistamisessa ja asettui Berliinin lähellä Wannseessä Pfaueninsel-saarella sijainneeseen kartanoon. Täällä hän kirjoitti myös muistelmansa. Parvus kuoli Berliinissä joulukuussa 1924.
Kylmänperhoset
Kylmänperhoset (Oeneis) on heinäperhosiin kuuluva päiväperhosten suku. Suku on holarktinen, levinneisyydeltään pääasiassa pohjoinen ja vuoristoinen. Jotkut lajit ovat levinneet laajalle sekä Pohjois-Amerikan että Aasian pohjoisille alueille.
Jorma Uitto
Jorma Armas Heikki Uitto (1. toukokuuta 1921 Ylihärmä – 17. joulukuuta 2009 Espoo) oli suomalainen ministeri sekä Tullihallituksen pääjohtaja vuosina 1968–1988. Uitto oli koulutukseltaan lakitieteen tohtori; hän väitteli vuonna 1951 vankien ehdonalaiseen vapauteen päästämisestä.
Uitto toimi 1940-luvulla muutaman kuukauden Valtiollisen poliisin (ns. punaisen Valpon) apulaispäällikkönä ja sisäasiainministeriön asekätkentäjuttua varten perustaman tutkintaelimen apulaispäällikkönä vuosina 1945–1948 sekä myöhemmin muun muassa asianajajana ja yritysjuristina.
Saint-Georges Cool FM 103.5
Saint-Georges Cool FM 103.5 on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Saint-Georgesta Quebecista. Se pelaa LNAH-liigaa.
Jukka Järvinen (muusikko)
Jukka ”Jukkis” Järvinen on suomalainen kosketinsoittaja, joka tunnetaan erityisesti Popeda-yhtyeestä. Järvinen vaikutti yhtyeessä vuosina 1986–1999, kauemmin kuin muut Popedan kosketinsoittajat. Ennen Popedaa Järvinen oli soittanut muun muassa Kairo-nimisessä yhtyeessä.
Loppuvuodesta 2000 ilmestyi Järvisen urkumusiikkia sisältävä soolosingle ”Hulluna tisseihin”, jota painettiin 500 kappaletta. Singlellä on kaksi kappaletta, ”Puhu hiljaa rakkaudesta” ja Bonanza-tv-sarjan teema. Rap-artisti Petri Nygård vieraili levyllä. Singlen kannessa poseerasi pornotähti Sabina.
Ahvenlammi (Ruovesi, Joensuu)
Ahvenlammi on Pirkanmaalla Ruovedellä Joensuun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,9 metriä mpy.
Kernel panic
thumb|250px|Kernel panic (Linux) Kernel panic on ilmoitus käyttöjärjestelmän ytimen kaatumisesta, joka johtuu yleensä jonkin tietokoneen tärkeän osan virhetoiminnosta. Yleensä kernel panicin yhteydessä tulostetaan syy, mistä virhetoiminto havaittiin ja käyttöjärjestelmän tilatietoja, joista voidaan päätellä vian aiheuttaja.
Eleanor Roosevelt
Anna Eleanor Roosevelt (11. lokakuuta 1884 – 7. marraskuuta 1962) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, diplomaatti ja Yhdysvaltain presidentin Franklin Delano Rooseveltin vaimo. Miehensä kuoltua 1945 hän jatkoi yhteiskunnallista uraansa ja työskenteli YK:ssa maansa yleiskokousedustajana ja ihmisoikeuskomission puheenjohtajana.
Yksityiselämä
Eleanor Roosevelt syntyi yläluokkaiseen yhdysvaltalaiseen perheeseen; presidentti Theodore Roosevelt oli hänen setänsä. Eleanor jäi orvoksi alle kymmenvuotiaana ja kasvoi isoäitinsä luona New Yorkissa. Hänet lähetettiin Englantiin Allenswoodin kouluun, jota johti kuuluisa feministi Marie Souvestre. Siellä hän oppi myös puhumaan sujuvasti ranskaa.
Eleanor Roosevelt palasi Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana vuonna 1902. Hän tutustui kaukaiseen sukulaiseensa Franklin Delano Rooseveltiin ja meni tämän kanssa naimisiin 1905.
Vuonna 1921 Franklin Roosevelt sairastui vakavasti ja halvaantui osittain. Eleanor Roosevelt alkoi esiintyä julkisesti politiikassa sekä miehensä puolesta että omissa nimissään.
Vuosina 1933–1945 Franklin Roosevelt oli Yhdysvaltain presidentti, ja Eleanor Rooseveltin päätoimi oli olla presidentin vaimo, Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Hän jatkoi kuitenkin poliittista uraansa kirjoittamalla mm. sanomalehtikolumnia. Tätä palstaa hän jatkoi kuolinvuoteensa asti.
Poliittinen toiminta
thumb|left|250px|Eleanor Roosevelt ja [[Gary Cooper Lake Successissa, New Yorkissa, 3.4.1950]] Eleanor Roosevelt matkusti ympäri Yhdysvaltoja promotoimassa New Dealiä ja vieraili sotajoukkojen luona toisessa maailmansodassa. Hän oli feministi ja aktiivinen amerikkalaisen ihmisoikeusliikkeen kannattaja. Hän esimerkiksi poseerasi kuvissa YK:n ihmisoikeuksien julistus vierellään.
Vuonna 1946 Harry S. Truman nimitti Eleanor Rooseveltin Yhdysvaltojen edustajaksi YK:n yleiskokoukseen. Hän nousi YK:n ihmisoikeuskomission puheenjohtajaksi ja osallistui aktiivisesti ihmisoikeuksien julistuksen luonnostelemiseen.
Roosevelt arvosteli Trumanin politiikkaa useasti, mutta asettui vastahakoisesti tukemaan tämän uudelleenvalintaa. Hän vieraili pakolaisleireillä ja tuki Intian itsenäistymistä.
Trumanin kauden jälkeen Roosevelt matkusti paljon ulkomailla. Hän tutustui poliittisiin oloihin vuonna 1955 matkoillaan Israelissa, Japanissa, Hongkongissa, Kamputseassa ja Indonesiassa ja pääsi Moskovaan vuonna 1957 haastattelemaan Nikita Hruštšovia. Sekä Neuvostoliitossa että Israelissa hän vieraili useita kertoja. Vuonna 1950 hän vieraili Suomen Huolto -järjestön kutsumana myös Suomessa.
Henry Schradieck
Henry Schradieck (1846–1918) oli saksalainen viulisti, soitonopettaja ja säveltäjä.
Elämä
Schradieck syntyi Hampurissa, Saksassa. Opiskeltuaan viulunsoittoa isänsä johdolla alle kaksi vuotta hän esiintyi ensi kerran viulistina viiden vanhana. 1854 hän pääsi Brysselin konservatorioon. Sieltä hän lähti opiskelemaan Leipzigiin kuuluisan Ferdinand Davidin kanssa, jonka jälkeen hän sai hänen ensimmäisen soolokiinnityksen Bremenissä 1864. Sinä vuonna hänet määrättiin viulunsoiton opettajaksi Moskovan konservatorioon, mutta hän palasi kolme vuotta myöhemmin Saksaan Hampurin filharmonisen hienosto-orkesterin konserttimestariksi. Vuonna 1874 hän palasi Leipzigiin Gewandhausin orkesterin konserttimestariksi ja opettamaan konservatorioon. Vuonna 1883 hän meni Yhdysvaltoihin ruvetakseen Cincinnatin musiikkikorkeakoulun professoriksi. Hän jäi sinne vuoteen 1889 asti, jolloin hän palasi Hampuriin aiempaan asemaansa. Vuonna 1898 hän palsi Yhdysvaltoihin pysyvästi ja kiinnittyi erilaisiin opetusasemiin New Yorkissa ja Philadelphiassa kuolemaansa asti.
Tuotokset
Hänen pedagogimaisia sävellyksiään käyttävät viulistit ympäri maailmaa. Hänen järjestelmälliset sormiharjoituksensa takaavat hänen kehittämänsä nykyaikaisen viulutekniikan merkityksen. Hänet tunnettiin paremmin viulistina ja soitonopettajana, mutta hän oli myös säveltäjä. Pieni romanssi viululle ja pianolle Gorno Memorial Music Libraryssä todistaa, että hän uhrasi aikaa säveltämiseenkin. Säveltämisajankohtaa ei tiedetä.
Luciano Burti
Luciano Burti (s. 5. maaliskuuta 1975, São Paulo, São Paulo, Brasilia ) on brasilialainen kilpa-autoilija. Nykyään hän kilpailee Stock Car Brasil-luokassa ja kommentoi Formula 1-kilpailuja.
Formula 1 -ura
Burti starttasi 15 F1-kisaan keräämättä pisteen pistettä. Hän loukkaantui ulosajossa Belgian GP:ssä 2001. Sen jälkeen hän on toiminut muun muassa Ferrarin testikuljettajana vuosina 2002–2004. Parhaimmillaan Burti oli kahdesti kahdeksas.
Ohjelma
Ohjelma tarkoittaa seuraavia asioita:
Tornipöllö
Tornipöllö (Tyto alba) on tornipöllöjen heimoon kuuluva keskikokoinen pöllölintu.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|vasen|250px|Tornipöllön lento on [[sarvipöllömaisen kevyttä ja kaula näyttää pitkältä, sekä pyrstö lyhyeltä. Kuvassa guttata-alalaji.]] Tornipöllö on 33–39 cm pitkä ja sen siipiväli on 80–95 cm. Sen ruumis on hoikka, sillä on pitkät siivet ja jalat, jotka roikkuvat usein lennon aikana. Höyhenpuku on vaalea. Huomiota herättää erityisesti valkoinen ja sydämenmuotoinen naama, jota ympäröi kapea, ruosteenvärinen reunus. Tornipöllön silmät ovat mustat. Selkäpuoli on helmenharmaa ja siinä on pieniä, mustia ja valkeita täpliä. Sukupuolet ovat hyvin samannäköisiä, koiras on usein vaaleampi ja naaraan höyhenpuvussa on enemmän mustia pilkkuja kuin koiraalla.
Muuntelu
Länsi- ja Etelä-Euroopassa ja Länsi-Kanariansaarilla elävän alba-alalajin sekä Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä erlangeri-alalajin alapuolen väritys on puhtaanvalkea, kun taas Pohjois-, Keski- ja Itä-Euroopan guttata-, Itä-Kanariansaarien gracilirostris- ja Madeiran schmitzi-alalajien alapuoli on kellanoranssi.
Ääntely
Naaras pitää hyrinää, koiras taas harvemmin. Varoitusääni on kimeä, hiova kirkaisu, joka kuuluu usein lennossa. Laulu on noin kahden sekunnin mittainen, usein toistuva, raikuva ja säröilevä ”shrrrriiiih”. Poikasten kerjuuääni on noin puolen sekunnin mittainen käheä kuorsaus.
Levinneisyys
pienoiskuva
Tornipöllöjä tavataan Amerikassa, Euroopassa, Afrikassa, Arabian niemimaalla, Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Suomea lähimmät pesimäalueet ovat Itämeren eteläosissa. Suomessa tornipöllö on havaittu rariteettikomitean hyväksymästi kahdeksan kertaa, viimeksi vuonna 2021. Lajia on istutettu Seychelleille, jossa se vieraslajina muodostaa uhan saarten alkuperäisille lajeille, kuten seychellienharakkataskulle.
Elinympäristöt
Tornipöllö pesii metsiköiden, pihojen, viljelysmaiden ja muiden puoliavoimien alueiden peltoaukeilla. Se on paikkalintu.
Lisääntyminen
Hakeutuu ihmisasutuksen läheisyyteen mistä löytyy latoja, ulkorakennuksia ja muita vastaavia pesimäpaikoiksi. Asettuvat myös mielellään ladossa olevaan isoon pönttöön ja puunkoloihin.
Helmipöllö
Helmipöllö (Aegolius funereus) on Suomen yleisin pöllö.
Koko ja ulkonäkö
Helmipöllön pituus on 22–27 cm. Selkäpuoli on ruskea ja valkotäpläinen. Rintapuolelta se on vaalea ja rinnassa on epäselvärajaisesti ruskeita laikkuja. Pää on iso, silmät ovat keskikokoiset ja keltaiset. Nuoret linnut ovat suurimmaksi osaksi ruskeita, mutta naamassa niillä on vaihtelevasti valkoista. Täysikasvuisen linnun paino on noin 120–200 grammaa. Helmipöllön lentotapa on suora ja voimakas.
Vanhin suomalainen rengastettu helmipöllö on ollut 14 vuotta, 11 kuukautta ja 8 päivää vanha. Se on samalla Euroopan vanhin helmipöllö.
Ääntely
Helmipöllön soidinääni on pehmeä puputus. Äänensävyssä ja tempossa on yksilöllistä vaihtelua. Kutsuääni on lyhyt naukaisu, joka muistuttaa oravan maiskautusta. Poikaset kerjäävät lyhyellä sihahtavalla äänellä.
Levinneisyys
Lajia tavataan Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa havumetsävyöhykkeellä. Sen populaatioksi arvioidaan yli 1 700 000 yksilöä. Lajin kanta on vakaa ja se luokitellaan elinvoimaiseksi lajiksi.
Helmipöllö pesii koko Suomessa tunturialueita lukuun ottamatta. Suomessa pesii myyrätilanteesta riippuen 3 000–15 000 paria. Helmipöllö on luokiteltu Suomessa vuodesta 2010 lähtien silmälläpidettäväksi lajiksi, kun se aiemmin oli elinvoimainen. Laji oli taantunut edellisen 30 vuoden aikana. Helmipöllö on Suomessa rauhoitettu ja sen ohjeelliseksi korvaussummaksi on asetettu 420 euroa.
Helmipöllö on vaelluslintu, joka syys–lokakuussa voi vaeltaa satojen kilometrien matkoja, joskus jopa yli tuhannen kilometrin matkoja. Vanhat koiraat ovat kuitenkin paikkalintuja.
Elinympäristö
Helmipöllö pesii kaikenlaisissa metsissä, kunhan tarjolla on pesäkolo ja ravintoa. Luonnonkoloista suosiossa ovat palokärjen kolot. Helmipöllö pesii myös pöntöissä. Hyvä paikka pöntölle on pellon tai hakkuuaukean laita. Pönttö kannattaa ripustaa kuuseen, 2–5 metrin korkeuteen.
Helmipöllön kanta vaihtelee myyräkannan mukana kolmen-neljän vuoden sykleissä. Huonoina vuosina aikuisiksi selviytyneiden poikasten määrä on pienempi kuin hyvinä.
Lisääntyminen
Helmipöllö pesii puunkoloissa tai pöntöissä. Pesiä on löydetty myös rakennuksista. Laji munii aikaisin maaliskuusta alkaen ja yleensä 3–6 munaa. Hyvinä myyrävuosina jopa 9 munaa on tavattu. Hautomisaika on noin 27 vuorokautta ja vain naaras hautoo. Poikaset lähtevät pesästä 3–4 viikon ikäisinä.
Raskasta joulua
pienoiskuva|243x243px|Raskasta Joulua konsertti vuonna 2016, kuvassa Tarja Turunen Raskasta joulua on tuottaja ja kitaristi Erkka Korhosen vuonna 2004 perustama musiikkiprojekti, joka esittää joululauluja raskaammin sovitettuina versioina. Solisteinaan projektilla on tunnettuja suomalaisia metalli- ja rocklaulajia kuten Marco Hietala, Tony Kakko, Ari Koivunen, Tommi Salmela, Ville Tuomi, Kimmo Blom, Antti Railio, JP Leppäluoto, Pasi Rantanen, Antony Parviainen ja Jarkko Ahola.
Spinefarmin julkaisema vuoden 2013 Raskasta joulua -albumi on saavuttanut myynnillään platinalevyrajan. ja on näin projektin menestynein levy. Täten vuosi 2013 oli projektille merkittävää nousun aikaa kohti suurempaa maan kattavaa suosiota. Samasta vuodesta alkaen Raskasta joulua on tehnyt yhteistyötä Kauneimmat joululaulut -tapahtuman kanssa. Vuonna 2014 julkaistiin kaksi uutta albumia, Ragnarok Juletide ja Raskasta joulua 2, joista edellinen on englanninkielinen. Vuonna 2015 julkaistiin Tulkoon joulu – akustisesti, joka oli nimensä mukaisesti akustinen levy. pienoiskuva|Raskasta suomipoppia konsertti kesällä 2019. Raskasta joulua -yhtyeessä soittavat Korhosen lisäksi kosketinsoittaja Vili Ollila (2005–), basisti Erkki Silvennoinen (2006–), rumpali Mirka Rantanen (2008–) ja kitaristi Tuomas Wäinölä (2008–).
Albumit
Raskasta iskelmää
Mercy Graves
Mercy Graves on DC-animaatiouniversumissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, jonka loivat Bruce Timm ja Paul Dini. Graves on Lex Luthorin henkivartija ja johti hetkellisesti LexCorpia. Hahmo teki ensiesiintymisensä Teräsmies -animaatiosarjassa vuonna 1996. Häntä ääninäytteli sarjassa Lisa Edelstein.
Teräsmies
Mercy Graves on erittäin taitava taistelulajeissa ja osaa käsitellä useita eri aseita. Hän oli ennen rikollinen ja johti omaa tyttöjengiään. Graves onnistui kerran nappaamaan Luthorin salkun aivan hänen nenänsä edestä, mutta jäi kiinni, kun Luthorin miehet nappasivat hänet. Luthor ei kuitenkaan kostanut hänelle vaan tarjosi Gravesille töitä hänen henkivartijana ja kuljettajana. Hänen käytöksensä paljastaa sarkastisen nokkeluuden, ja hänen tavanomainen mekkonsa on kuljettajan univormu, jossa on hyvin lyhyt hame, kuljettajan lippis, nylonit ja lyhyet korkeakorkoiset saappaat. Mercy on lojaali ja kunnioittava Luthorille, ja hän väittää olevansa "Luthorin seurueessa ainoa, joka voi olla kutsumatta häntä Lexiksi".
Jaksossa "Ghost in the Machine" Mercy tekee yhteistyötä Teräsmiehen kanssa löytääkseen kadonneen Lex Luthorin. Teräsmies yrittää vakuuttaa Mercyn, että Luthor ei todellakaan välitä hänestä, mutta Mercy yrittää todistaa hänen olevan väärässä. Taistelun jälkeen Brainiacin kanssa Mercy jää pudonneiden koneiden pinon alle, kun huoneeseen vaikutti voimakas tyhjiö. Vaikka Luthor olisi voinut pelastaa hänet, hän pakenee ja saa Teräsmiehen pelastamaan hänet tämän puolesta.
Justice League
Mercy Graves esiintyi animaatiosarjan Justice League jaksossa "Tabula Rasa", jossa Graves sai hallintaansa LexCorpin, kun Luthor kärsi tuomiotaan vankilassa. Mercy on suostunut ottamaan haltuunsa LexCorpin Luthorin ollessa vankilassa ja epäröi palauttaa sitä hänelle, koska hänen mielestään heidän entinen suhteensa ei ollut tasavertainen. Hän toteaa myös, että ollessaan LexCorpin toimitusjohtaja, hän nosti osakekantaa 38 prosenttia ja poisti tiettyjä tiedeosaston osastoja, koska piti niitä hyödyttöminä tai säästääkseen rahaa. Luthorin onnistuttua karkaamaan hän palasi takaisin yhtiöönsä vain huomatakseen miten hyvin yhtiö on selviytynyt, mutta pettynyt, koska Luthorin paras professori Ivo oli saanut potkut. Lex Luthor pahentaa tilannetta hyväksikäyttäen Mercyä suullisesti ja fyysisesti. Toistuvasti vihjataan, että heidän suhteensa ei ollut pelkästään platoninen. Mercy auttaa vastahakoisesti Luthoria pakenemaan Justice Leagueta, mutta hänen petollinen manipulointinsa toista omistautunutta palvelijaa kohtaan saa Mercyn näkemään heidän yhteiset vuodet eri valossa. Vangitsemisen jälkeen Mercy katkaisee puhelun Lex Luthorille hänen yksittäisen puhelunsa aikana, kun tämä pyytää apua asianajajan ja lääkäreiden hankkimisessa hoitamaan kryptoniitin aiheuttamaa syöpäänsä.
Luthorin väistyttyä lopullisesti kuvioista, Graves sai johtaa LexCorpia vakituisesti. Mercy Graves esiintyy uudelleen Justice League Unlimitedin jaksossa "Clash", jossa hänet nähtiin jälleen Lex Luthorin puolella.
The Batman
Vuonna 2007 Mercy Graves palasi takaisin animaatiosarjaan kahden vuoden tauon jälkeen. Hän esiintyi vuoden 2004 Batman animaatiosarjan 5. tuotantokauden kaksiosaisessa jaksossa The Batman/Superman Story, jossa hänet tunnetaan pelkästään nimellä Mercy, joka on Luthorin oikea käsi. Ulkonäöltään hän muistuttaa euraasialaista, jolla on pitkät tummat hiukset.
Young Justice
Mercy Graves esiintyi Young Justice animaatiosarjassa. Tällä versiolla on kyberneettinen oikea käsivarsi, joka kätkee voimakkaita aseita, mutta hän ei puhu.
Harley Quinn
Mercy Graves esiintyi Harley Quinn animaatiosarjassa jaksoissa "Bachelorette" ja "Something Borrowed, Something Green".
Elokuvat
Mercy Gravesin ensiesiintyminen elokuvissa tapahtui vuonna 2006 Superman: Brainiac Attacks elokuvassa, jossa häntä ääninäytteli Tara Strong. Toisen kerran hän esiintyi elokuvassa Superman: Doomsday vuonna 2007, jossa hänen alkuperäistä ulkonäköä oli muutettu enemmän sarjakuvaversion mukaiseksi. Graves oli ruskeaihoinen, jolla on vaaleat hiukset. Elokuvan aikana hän toimi normaaliin tapaansa Luthorin kätyrinä, jonka kuitenkin Luthor tappoi elokuvan aikana ampumalla tätä päähän. Häntä ääninäytteli elokuvassa Cree Summer. Mercy Graves esiintyi myös ei-puheroolissa animaatioelokuvassa Superman: Man of Tomorrow.
Mercy Graves esiintyi animaatioelokuvissa The Death of Superman ja Reign of the Supermen, joissa häntä ääninäytteli Erica Luttrell.
Mercy Graves esiintyi animaatioelokuvassa DC League of Super-Pets, jossa häntä ääninäytteli Maya Erskine.
Mercy Graves esiintyi elokuvassa Batman v Superman: Dawn of Justice, jossa häntä esitti Tao Okamoto. Elokuvassa Graves kuoli Luthorin järjestämässä Capitolin pommiattentaatissa Teräsmiehen häpäisemiseksi.
Sarjakuvissa
Mercy Graves esiintyi ensimmäisen kerran DC-universumin pääjatkuvuudessa Detective Comicsissa nro 735 (elokuu 1999), No Man's Land -tarinassa Batman-nimikkeissä. Tällä Mercyn versiolla on vaaleat hiukset, eikä hänellä ole kuljettajan univormua. Hänet nähdään toisinaan puvussa ja solmiossa. The New 52 sarjakuvissa Mercy Graves esitellään uudelleen aasialaisamerikkalaisena. Hän työskentelee Lex Luthorin henkilökohtaisena avustajana ja johtaa LexCorpia tämän poissaolon aikana.
Windows 7
Windows 7 on Microsoftin Windows-perheeseen kuuluva käyttöjärjestelmä. Windows 7 saatiin valmiiksi 22. heinäkuuta 2009, jolloin myös sen jakelu tietokonevalmistajille alkoi. Yritysasiakkaille julkaisu tapahtui 1. syyskuuta 2009 ja muille kuluttajille 22. lokakuuta 2009. Windows 7 -jakelun palvelimiin tarkoitettu sisarversio Windows Server 2008 R2 esiteltiin samoihin aikoihin.
Windows 7 oli suosituin käyttöjärjestelmä huhtikuussa 2016. Lähteestä riippuen sen osuudeksi käyttöjärjestelmistä mainittiin tuolloin 42–48 %.
Julkaisu tapahtui vajaa kolme vuotta Windowsin edellisen käyttöjärjestelmän Windows Vistan tulon jälkeen. Kuitenkin Vistan lyhytikäisyyden ja osittaisen epäonnistumisen takia sitäkin aiempi Windows XP oli pitkään laajalti käytössä. Windows 7:n markkinaosuus ylitti XP:n syksyllä 2012.
Windows 7:n seuraaja on Windows 8, joka julkaistiin 2012. Syksyllä 2011 Windows 7:ää oli myyty 450 miljoonaa kappaletta.
Windows 7:n tuen loppuessa alkuvuodesta 2020 se oli vielä toiseksi käytetyin PC-koneiden käyttöjärjestelmä, jonka arvioitiin olevan käytössä neljänneksestä koneista eli noin 400 miljoonassa tietokoneessa.
Erot edeltäjään
Toisin kuin edeltäjänsä Windows Vista, joka esitteli suuren joukon uusia toimintoja ja uudistuksia, Windows 7 oli suppeampi päivitys Windows-perheessä ja pyrki korjaamaan epäkohtia, joista Windows Vistaa arvosteltiin. Windows 7 on yhteensopiva ohjelmiston ja laitteiston kanssa, joka on Windows Vista -yhteensopivaa. Näytösesityksissä Microsoft keskittyi monikosketustukseen, uudelleen suunniteltuun Windows Shellin, johon kuului uusi tehtäväpalkki nimeltään SuperBar, kotiverkkojärjestelmien kokoelmaan nimeltään HomeGroup ja suorituskykyparannuksiin. Jotkin ohjelmat, jotka kulkivat aikaisempien Windows-jakeluiden mukana, kuten Windows Calendar, Windows Mail, Windows Movie Maker ja Windows Photo Gallery, jätettiin pois Windows 7 -jakelusta. Käyttäjät voivat hankkia vastaavia ominaisuuksia sisältävät sähköposti-, pikaviesti-, valokuvienmuokkaus- ja elokuvasovellukset Windows Live Essentials -ohjelmistopaketissa. Myös ohjelmat Paint, WordPad ja Laskin ovat muuttuneet täysin.
Kehitys
Alun perin Windows-käyttöjärjestelmä koodinimeltään Blackcomb suunniteltiin seuraajaksi Windows XP:lle ja Windows Server 2003:lle. Monia uusia toimintoja suunniteltiin Blackcombia varten, joista tärkeimpinä mainittakoon tehostettu tietojen hakeminen ja rakenteinen tallentaminen sekä kehittynyt tietokantajärjestelmä nimeltään WinFS, joka suunniteltiin tarjoamaan käyttäjille näitä kehittyneitä tiedostohaku- ja järjestelypalveluita muiden ohjelmien läpi.
Blackcombin kehityskaaren venyessä ja hankkeen kasvaessa päätettiin Microsoftilla julkaista käyttäjille pienempi päivitys, joka "pehmentäisi" käyttäjien siirtymistä aikaisemmista Windows-versioista merkittävästi eroavaan uudempaan julkaisuun. Windows-julkaisu koodinimeltään "Longhorn" esiteltiin vuonna 2003 ja se hidasti merkittävästi kehitystyötä, joka oli käynnissä Blackcombin ympärillä. Kuitenkin vuoden 2003 puoliväliin mennessä Longhorniin oli sisällytetty eräitä joistakin merkittävimmistä toiminnoista, jotka alun perin oli tarkoitettu Blackcombia varten ja kehitystyö eteni tasaisesti vähemmän suuria rakenneuudistuksia sisältävän käyttöjärjestelmän kanssa.
Suunnitelmat muuttuivat, kun Windows XP:n vakavat tietoturvaongelmat alkoivat. Kolmen huomattavia vahinkoja aiheuttaneen ja lähes peräkkäin ilmestyneen tietokoneviruksen aalto pakotti Microsoftin muuttamaan kehitystavoitteita ja niiden painopisteitä. Kehitystyö Longhornin parissa laitettiin jäihin kunnes uudet tietoturvaa parantaneet huoltopäivitykset Windows XP:lle ja Windows Server 2003:lle oli saatettu valmiiksi.
Blackcombin kehitystyö käynnistettiin uudelleen Longhorn-hankkeen aikana syntyneen Windows NT 6 -sarjan ympärille. Myös koodinimeä vaihdettiin ensin vuoden 2006 alussa Viennaksi ja myöhemmin vielä kerran Windows 7:ksi vuonna 2007. Vuoden 2008 aikana Microsoft ilmoitti, että Windows 7 tulee olemaan jakelun virallinen nimi. Nimi Windows 7 viittaa todennäköisesti siihen, että se on seitsemäs työpöydille tarkoitettu Windows NT -käyttöjärjestelmän julkaisu vaikka erilaisia Windows NT -käyttöjärjestelmiä ei olekaan olemassa kuin neljä erilaista (3.x, 4.x, 5.x ja 6.x).
Nimi Windows 7 on aiheuttanut paljon hämmennystä olemalla laskentatavasta riippuen joko kahdestoista tai neljästoista Windows-julkaisu työpöydille. Myös Microsoftilta on ilmestynyt toisistaan eroavia näkemyksiä siitä, miksi Windows 7 on seitsemäs Windows. Windows 7 -jakelu on rakennettu Windows NT 6.1 -käyttöjärjestelmän päälle ja se ei teknisesti eroa merkittävästi Windows NT 6.0 -jakeluista, kuten Windows Vistasta.
Windows 7 -betajakelu vuoti Internetin BitTorrent-sivustoille 27. joulukuuta 2008 ja 64-bittinen Windows 7 -betajakelu vuoti puolestaan 7. tammikuuta 2009. CES-messuilla vuonna 2009 Microsoftin toimitusjohtaja Steve Ballmer kertoi Windows 7 -betaversion tulevan ladattavaksi MSDN- ja TechNet-käyttäjille DVD-levykuvana. Microsoft toi betaversion julkisesti saataville 9. tammikuuta 2009.
Microsoft suunnitteli aluksi jakavansa betaa vain 2,5 miljoonalle käyttäjälle. Suosio yllätti Microsoftin ja betan käyttäjärajoituksia nostettiin ensin väliaikaisesti sekä myöhemmin lopullisesti. Betan jakaminen lopetettiin 12. helmikuuta 2009, mutta käyttäjillä oli silti yhä mahdollisuus ottaa osaa betaan, sillä beta-tuotetunnusten jakamista jatkettiin koko betavaiheen olemassaolon ajan, joka päättyi 1. elokuuta 2009.
Julkaisuehdokas tuli saataville MSDN- ja TechNet-tilaajille ja Connect-käyttäjille 30. huhtikuuta 2009. Suuren yleisön saataville se tuli 5. toukokuuta 2009, mutta se oli kuitenkin vuotanut Internetin BitTorrent-sivustoille jo paljon aikaisemmin. Julkaisuehdokas oli saatavissa viidellä eri kielellä ja sen kokeiluaika päättyi 1. kesäkuuta 2010.
Windows 7 ja Windows Server 2008 R2 saavuttivat RTM-vaiheen 22. heinäkuuta 2009. Windows 7 RTM on koontiversioltaan 7600.16385, joka on käännetty 13. heinäkuuta 2009. Microsoft julkaisi Windows 7:n MSDN- ja TechNet-tilaajille 6. elokuuta 2009.
Ominaisuudet
Professional-, Enterprise- ja Ultimate-versioissa on mahdollista ottaa käyttöön virtuaalinen Windows XP -tila.
64-bittiset Windows 7 Professional- ja Ultimate-versiot tukevat keskusmuistia 192 gigatavuun asti Home Premiumin tukiessa 16 gigatavuun asti.
Tehtäväpalkki
Windowsin tehtäväpalkki oli pysynyt lähes muuttumattomana Windows 95:stä asti. Windows 7:ssa se on suunniteltu uudelleen. Tehtäväpalkki on hieman korkeampi, mikä helpottaa käyttöä kosketusnäytöillä.
Avoimista ohjelmista on näkyvissä vain kuvakkeet, mikä selkeyttää ulkoasua. Kuvakkeiden järjestystä voi muuttaa haluamakseen ja ohjelmia voi kiinnittää myös tehtäväpalkkiin, jolloin niiden kuvake näkyy vaikkei ohjelma olisikaan käynnissä. Käynnissä olevat ohjelmat näkyvät korostettuna.
Avoimista ikkunoista näkee pienen esikatselun viemällä hiiren osoittimen kuvakkeen päälle. Kun osoittimen vie esikatselukuvan päälle, näkyy ikkuna täydessä koossaan ja samalla muut avoimet ikkunat muuttuvat läpinäkyviksi.
Palkin päähän, huomautusalueen viereen on lisätty suorakaiteen muotoinen painike, jolla saa työpöydän näkyviin. Viemällä hiiren sen päälle, avoimet ikkunat muuttuvat läpinäkyviksi, työpöytä tulee näkyviin, ja sitä painamalla avoimet ikkunat pienentyvät tehtäväpalkkiin.
Tehtäväpalkki on kuitenkin myös mukautettavissa perinteisen Windows 95:n mukaiseksi. Myös Windows XP:ssä esitelty pikakäynnistyspalkki (Quick Launch Bar) on palautettavissa käyttöön myös Windows 7:ssa.
Myyntipaketit
Windows 7:sta on saatavilla kaikkiaan kuusi eri paketointia, jotka on suunnattu kotikäyttöön, pk-yrityksiin, minikannettaviin, suuryrityksille ja kehittyville markkinoille. Windows 7 on saatavilla 32- ja 64-bittisenä.
Elinkaari
Windows 7:n Mainstream-tuki päättyi 13. tammikuuta 2015, jonka jälkeen käyttöjärjestelmään ei enää lisätä uusia ominaisuuksia. 14. tammikuuta 2020 asti jatkui maksuton Extended-tuki, joka kattoi korjauspäivitykset ja kriittiset tietoturvapäivitykset. Professional- ja Enterprise -versioille Extended-tukea on mahdollista vielä jatkaa vuoteen 2023 saakka maksua vastaan.
Reijo Kallio
Reijo Kallio -nimisiä henkilöitä ovat:
Soukka (Perniö)
Soukka (, vanh. suom. Soukkapyöli) on pieni kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniönjoen alajuoksulla, sen etelärannalla. Kylä muodostuu Soukan kantatilasta ja kahdesta muusta talosta.
Hästöntie ja Heikkiläntie risteävät Soukan länsilaidalla ja Perniönjoen ylittävä silta sijaitsee Soukan puolella. Kylän ympäristöä hallitsee Malminmäki, jonka eteläreunalle kylän talot on rakennettu. Hästöntie myötäilee mäen reunaa. Mäen ympäristö on alavaa peltomaata. Soukan naapurikylät ovat Vähälappi lännessä, Preitti idässä, Lanviikki etelässä ja Viipurinkartano pohjoisessa Perniönjoen vastarannalla. Kylän nimi Soukka lienee perua ajalta, jolloin läheinen merenlahti ulottui syvemmällä sisämaahan. Lahti on ollut Soukan kohdalla kapeampi eli soukempi.
Soukka on uudisasutuskylä, josta vanhin maininta on vuodelta 1540. Tuolloin kylässä on ollut kaksi taloa, joista ensimmäinen on menettänyt veronmaksukykynsä 1560 ja toinen 1584. Vuoden 1627 syyskäräjillä autioksi todettu Soukka on myyty Thomas Eriksonille, joka alkoi viljellä kylässä. Vuonna 1680 Soukan yksinäistilasta tuli kruununtila. Seuraavan kerran Soukka mainitaan itsenäisenä vuoden 1800 veroluettelossa. Soukan maatilan mailla on ollut 1900-luvun alussa useita syytinkien ja palkkaväen asuintaloja.
Songs of Grief and Solitude
Songs of Grief and Solitude on ukrainalaisen black metal -yhtyeen Drudkhin viides studioalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2006. Levy on yhtyeen erikoisin sen sisältäessä pelkästään akustisia folk-lauluja. Levy julkaistiin Supernal Musicin kautta kuin kaikki aikaisemmatkin levyt.
Vaikkei albumi black metallia (tai mitään metallia ylipäätänsä) olekaan, on vuonna 2007 julkaistava River of Tears perinteisempi Drudkh-julkaisu, joka sisältää black metallia.
Kraški ovčji sir
Kraški ovčji sir on slovenialainen lampaanmaidosta valmistettava juusto.
Kraški ovčji sir -juustoa valmistetaan Slovenian Krasin alueella maan lounaisosissa. Alueella on harjoitettu lampaiden kasvatusta jo vuosisatojen ajan. Juusto oli tärkeä myyntituote etenkin paikallisissa majataloissa, joissa myytiin myös niin sanottua pilaantunutta juustoa, joka sisälsi hyönteisentoukkia. Juusto on perinteisesti ollut suosittua etenkin vanhempien miesten keskuudessa.
Juusto valmistetaan tavallisesti lampaan raakamaidosta, mutta siihen voidaan käyttää myös lämpökäsiteltyä maitoa. Maito lämmitetään 31–33 °C ja siihen lisätään joko heraa tai bakteerikanta. Lisäksi käytetään renniiniä tai renniini-pepsiiniseosta. Seos hyytelöityy, jolloin sitä leikellään pienempiin osiin ja lämpötila nostetaan 38–42 °C asteeseen. Syntynyt juustomassa kerätään kankaisiin ja asetetaan muotteihin. Kuivasuolatessa juustoa puristetaan ja sitä käännellään kolmisen kertaa kolmen tai kuuden päivän aikana. Suolaus voidaan tehdä myös suolaliemessä, joka nopeuttaa valmistuksen tätä vaihetta. Juusto kypsyy tavallisesti kahdesta kolmeen kuukautta 15–18 °C asteen lämpötilassa. Yhden juustokilon valmistukseen käytetään noin 6–6,5 kiloa lampaanmaitoa.
Valmis juustokiekko on tavallisesti painoltaan noin 2,5–4,5 kiloa. Sen kuori on sileä ja väriltään keltainen tai ruskea. Koostumukseltaan juusto on yhtenäistä ja se ei murene. Sisältä juusto on keltaista tai harmaan ruskeaa. Väri tummuu ajan myötä. Juustoa syödään tavallisesti alku- tai jälkiruokana, sekä juustotarjottimilla. Juusto saatetaan valella oliiviöljyllä.
Kalaliskot
thumb|250px|Kalaliskoja maalauksen havainnollistamana ([[Heinrich Harder, 1916).]] Kalaliskot (Ichthyosauria) on Ichthyopterygia ylälahkoon kuuluva sukupuuttoon kuollut diapsidisten matelijoiden lahko. Kalaliskot olivat nimensä mukaisesti muodoltaan kalan tai valaan kaltaisia merieläimiä. Niiden raajat olivat evämäiset ja niillä oli myös pyrstö ja selkäevä. Niiden silmät olivat myös eläimen kokoon nähden suhteellisen suuret. Esimerkiksi Ophthalmosaurus sukuun kuuluvan kalaliskon silmien läpimitta oli jopa yli 220 mm. Suurimpien lajien on uskottu olleen jopa yli 30 m pitkiä. Kalaliskot elivät mesotsooisella maailmankaudella 65–250 miljoonaa vuotta sitten.
Kalaliskot olivat nykyisten merinisäkkäiden tapaan kehittyneet maalla eläneistä kantamuodoista, jotka olivat siirtyneet elämään vedessä. Tästä syystä ne olivat ilmaa hengittäviä eläimiä.
Luokittelu
330px|pienoiskuva|[[Stenopterygius kalaliskon fossiili museossa Hampurissa]] Nimityksiä Ichthyosauria ja Ichthyopterygia pidetään joskus synonyymeinä, mutta yleensä Ichthyopterygia on kuitenkin mielletty Ichthyosauriaa kattavammaksi ryhmäksi, jolloin kaikki Ichthyopterygia ryhmän eläimet eivät ole varsinaisia kalaliskoja. Kalaliskojen sopeutumat ovat vaikeuttaneet niiden alkuperän ja sukulaisuussuhteiden selvittämistä ja siksi niiden paikka vesikalvollisten systematiikassa on ollut kiistanalainen yli 180 vuoden ajan. Varhaisempien muotojen löytyminen on kuitenkin tuonut kalaliskojen alkuperään jotain selvyyttä.
Thetford Assurancia
Thetford Assurancia on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Thetford Minesta, Quebecista. Seura pelaa LNAH-liigaa.
Pitkäjärvi (Ruovesi)
Pitkäjärvi on Pirkanmaalla Ruovedellä Joensuun kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Mutiojan valuma-alueeseen (35.413) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 182,5 metriä mpy.
Satya Yuga
Satya Yuga (Devanagari: सत्य युग), myös Sat Yuga, Krta Yuga ja Krita Yuga, on "Totuuden Yuga" hindulaisuuteen liittyvä aikakausi, jolloin jumalat hallitsevat ihmistä, ja jokainen ilmentymä tai teko on lähellä puhdasta aatetta ja ihmiskunnan sisäinen hyvyys hallitsee korkeimpana. Sitä viitataan joskus "Kultaiseksi ajaksi".
Sykli
Yugien sanotaan seuraavan toisiaan melkein loputtomasti. Täydellisen Satya Yugan jälkeen, aleneminen merkitsee Treta Yugan tuloa. Seuraava aleneminen tuo Dwapara Yugan, ja sitten viimeinen ja pimeä Kali Yuga, pahuuden aika, jolloin ihminen tappaa toisen. Viimeisen syklin lopussa Jumalallisen Olennon sanotaan syntyvän ja palauttavan oikeudenmukaisuuden, mistä alkaa uusi Satya Yuga.
Li Yundi
thumb|right|Li Yundi
Li Yundi (s. 7. lokakuuta 1982 Chongqing) on kiinalainen pianisti.
Li soitti 4-vuotiaana harmonikkaa ja otti 7-vuotiaasta pianotunteja. Hän pääsi Dan Zhaoyin oppilaaksi Shenzhenin taidekouluun ja opiskeli lisäksi Hannoverin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa. Vuonna 2000 Li voitti ensipalkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa. Hän saavutti myös muuta kilpailumenestystä, kuten ensipalkinnon kansainvälisessä Tzína Bacháouer -pianokilpailussa.