cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Γ-karboksiglutamiinihappo
Biologinen toiminta
Eläimillä monet Gla-proteiinit osallistuvat veren hyytymiseen. Kukin γ-karboksiglutamaatti voi sitoa (kelatoida) positiivisesti varautuneen kalsiumionin. Ionien avulla proteiinit kiinnittyvät ei-kovalenttisesti esimerkiksi veren hyytymisreaktiossa solukalvoihin, joissa on negatiivisesti varautuneita fosfolipideitä, kuten fosfatidyylikoliinia ja fosfatidyyliseriiniä. Tämä mahdollistaa Gla-proteiinin konformaation muutoksen, joka lisää esimerkiksi Gla-proteiinin entsyymitoimintaa, tai mahdollistaa solukalvoihin kiinnittyneiden kompleksien muodostuksen toisten proteiinien kanssa. Tietyt antikoagulantit, kuten varfariini, estävät entsymaattista karboksylaatiota, johon niiden veren hyytymistä estävä vaikutus perustuu. Myös K-vitamiinipuutos vähentää kehon kykyä karboksyloida glutamaatteja.
Ihmisten Gla-proteiineja ovat ainakin
Flora Tristan
Flora Tristan (7. huhtikuuta 1803 Pariisi – 14. marraskuuta 1844 Bordeaux) oli perulais-ranskalainen kirjailija, aktivisti, sosialisti ja feministi.
Tristanin koko nimi oli Flora Célestine Thérèse Henriette Tristán-Moscoso. Hänen äitinsä oli ranskalainen Thérèse Laisney (tai Laine) ja isänsä perulainen aristokraatti ja meriupseeri Don Mariano de Tristan de Moscoso. Flora Tristanin tyttärenpoika oli Paul Gauguin.
Einar Palmunen
Kustaa Einar Palmunen (6. kesäkuuta 1903 Kiukainen – 26. tammikuuta 1982 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjailija.
Palmusen vanhemmat olivat Juho Kustaa ja Amanda Palmunen. Hän toimi terveystarkastajana Hämeenlinnassa. Palmunen oli Hämeenlinna-seuran puheenjohtajana 1968–1977 ja toimi pitkään myös seuran sihteerinä.
Palmusen kirjallinen tuotanto koostuu Hämeenlinna-aiheisista kotiseutuhistoriatutkimuksista ja erityisesti 5. divisioonan vaiheita kuvaavista sotahistoriallisista teoksista. Hän kirjoitti kaikkiaan 240 kirjoitusta Hämeenlinna-seuran julkaisemaan Hämeenlinna-Wanaja-kotiseutujulkaisuun.
Palmunen oli Bibliofiilisen Seuran jäsen ja julkaisi useita bibliografiaan liittyviä kirjoituksia. Hän keräsi itse suomenkielistä, ennen vuotta 1878 painettua uskonnollista kirjallisuutta. Palmunen sai asessorin arvonimen vuonna 1978.
Chanyeol
Park Chan-yeol (, s. 27. marraskuuta 1992 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän kuuluu poikabändiin EXO. Hän on näytellyt monissa korealaisissa draamoissa sekä on tehnyt myös kiinalaisen elokuvan.
Existence Indifferent
Existence Indifferent on suomalaisen extreme metal -yhtye Atakhaman ensimmäinen ja ainoa studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2005.
TUL:n pesäpallomestaruus 1965
TUL:n pesäpallomestaruussarjan lopputaulukko vuonna 1965:
Kolme viimeistä putosi sarjasta.
Repo! The Genetic Opera soundtrack
'''Repo! The Genetic Opera Soundtrack''' on samannimiseen elokuvaan tehty soundtrack, jolla laulavat mm. Alexa Vega, Sarah Brightman, Anthony Stewart Head, Paris Hilton, Terrance Zdunich, Paul Sorvino, Bill Moseley ja Nivek Ogre.
Hannah
Hannah -nimisiä henkilöitä ovat:
Šamilin piiri
thumb|175px|Šamilin piiri Dagestanin kartalla. Šamilin piiri (, avaariksi Шамил район, Šamil raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 888 neliökilometriä. Asukkaita on 26 000 henkeä (vuonna 2010).
Šamilin piiri sijaitsee Avarskoje Koisu -joen laaksossa Dagestanin lounaisosassa. Se rajoittuu Ahvahin, Gunibin, Hunzahin, Tljaratan, Tšarodan ja Tsumadan piireihin. Aluksi nimenä oli entisen keskuksen mukaan Kahibin piiri ja vuodesta 1960 Sovetskin piiri. Vuonna 1994 piiri nimettiin uudelleen imaami Šamilin mukaan.
Piiriin kuuluu 25 maalaiskuntaa: Andyh, Assab, Batluh, Dagbaš, Genta, Gogotl, Golotl, Goor, Hebda, Hotoda, Hutšada, Kahib, Kuanib, Matšada, Mogoh, Ratlub, Rugelda, Teletl, Tidib, Tljanub, Togoh, Tsekob, Urada, Urib ja Verhni Batluh. Hallinnollinen keskus on Hebdan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 48. Valtaosa asukkaista on avaareja. Ratlubin, Tsekobin ja Tljanubin kylissä puhutaan ahvahin kielen etelämurretta.
Hebdasta on maantieyhteys Mahatškalaan, jonne on matkaa 200 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Teollisuutta edustavat Kizljarin sähkömekaanisen tehtaan kaksi haaraosastoa, ompelimo ja säilyketehdas.
Nähtävyyksiin kuuluu muinaisia kulttipaikkoja ja kalliopiirroksia, keskiaikaisia vartiotorneja, asuintaloja ja hautamuistomerkkejä. Lisäksi on lukuisia edelleen käytössä olevia moskeijoita. 1600-luvulta peräisin olevat Gentan ja Tidibin kylien moskeijat on restauroitu.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen Tsoli (”Yhtenäisyys”).
Sonoko Chiba
Sonoko Chiba (s. 15. kesäkuuta 1993 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Chiba debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2016. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Janne Pitko
Ura
Pitko aloitti curlingin vuonna 2006. Hän on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin ja yhtä moniin EM-kilpailuihin. SM-tasolla hänellä on kaksi SM-kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia.
Muuta
Koulutukseltaan Pitko on tekniikan ylioppilas. Curlingin lisäksi hän on pokeriammattilainen. Pokerissa Pitko on saavuttanut voittoja yli 32 000 euroa.
Sihteeristö
Sihteeristö hallinnoi YK- järjestelmän toimintaa. Sihteeristössä toimii parhaillaan noin 40 tuhatta työntekijää eri maista, ja YK:n pääsihteeri on heidän ylin esimiehensä.
Toiminta
Sihteeristö valmistelee muun muassa jäsenmaiden tekemiä päätöksiä.
NBA-kausi 2015–2016
NBA-kausi 2015–2016 oli NBA-koripallosarjan 70. kausi. Runkosarja alkoi 27. lokakuuta 2015 ja päättyi 13. huhtikuuta 2016, jonka jälkeen käynnistyivät pudotuspelit.
Kauden tapahtumiin lukeutuivat muun muassa edelliskauden mestari Golden State Warriorsin ennätyksellisen voitokas runkosarja, Stephen Curryn loistava runkosarjakausi, sarjan pitkäaikaisten huippupelaajien Tim Duncanin ja Kobe Bryantin urien päättyminen ja LeBron Jamesin tähdittämän Cleveland Cavaliersin historian ensimmäinen, vasta seitsemännessä ottelussa ratkennut, mestaruus.
Runkosarja
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Palkitut pelaajat
Clippersin Jamal Crawford palkittiin NBA:n historian ensimmäisenä pelaajana kolmannen kerran kauden parhaana kuudentena pelaajana, ja hän oli 36-vuotiaana vanhin kyseisen palkinnon voittanut pelaaja. Spursin Kawhi Leonard voitti vuoden puolustuspelaajan palkinnon toisen kerran peräkkäin ensimmäisenä ei-sentterinä noin 25 vuoteen.
Pietro Maria Fragnelli
pienoiskuva
Pietro Maria Fragnelli (s. 9. maaliskuuta 1952 Crispiano) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Taranton arkkihiippakuntaan 26. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin Castellanetan hiippakunnan johtoon 14. helmikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Camillo Ruini, jota avustivat Benigno Luigi Papa ja Martino Scarafile.
Vito Angiuli
pienoiskuva Vito Angiuli (s. 6. elokuuta 1952 Sannicandro di Bari) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Anastasio Alberto Ballestrero 23. huhtikuuta 1977. Hänet nimitettiin Ugento-Santa Maria di Leucan hiippakunnan johtoon 2. lokakuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francesco Cacucci, jota avustivat Benigno Luigi Papa ja Domenico Umberto D'Ambrosio. Angiuli asetettiin virkaansa 19. joulukuuta.
Niobe
thumb|Nioben lasten kuolema, [[Abraham Bloemaert.]] Niobe oli kreikkalaisessa mytologiassa kuolevainen nainen: Amfionin puoliso ja Tantaloksen tytär. Hänen äidikseen on mainittu useita eri hahmoja: Euryanassa, Eurythemista, Klytia, Dione ja Laodike.
Niobella oli neljätoista lasta — seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä (niobidit), joskin Aelianus kertoo Hesiodoksen väittäneen heitä olevan yhdeksän poikaa ja kymmenen tytärtä. ; Niobe kerskui paremmuuttaan jumalatar Letolle, jolla oli ainoastaan kaksi lasta, Apollon ja Artemis. Rangaistukseksi tästä Artemis tappoi hänen tyttärensä, ja Apollon surmasi hänen poikansa heidän ratsastaessaan. Apollon olisi säästänyt viimeisen pojista tämän rukoillessa henkensä puolesta, mutta tällöin nuoli oli jo matkalla hänen jousestaan. Apollon ja Artemis käyttivät myrkytettyjä nuolia heidän surmaamisekseen, mutta joissakin versioissa osa niobideista säästetään — yleensä Khloris. Myös Amfionin kohtalosta on kaksi eri versiota. Nähdessään poikansa kuolleena hän joko tappaa itsensä murheen murtamana tai saa surmansa Apollonin nuolesta lähtiessään tämän temppeliin kostamaan poikiensa kohtaloa. Järkyttynyt Niobe pakenee Lyydian vuorille ja muuttuu joko itkiessään kiveksi tai surmaa itsensä.
thumb|left|Apollon ja Artemis surmaavat Nioben lapset, ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Nioben kuolemasta on useita erilaisia versioita olemassa.
Akhilleus mainitsee Priamokselle Nioben tarinan Iliaan lopussa tyypilliseksi tavaksi surra omaisten kuolemaa. Priamos kuten Niobekin suree poikaansa Hektoria, joka tapettiin mutta jota ei haudattu useaan päivään. Niobe mainitaan myös Sofokleksen Antigonessa, jossa Antigonen marssiessa kuolemaansa kohden hän vertaa omaa yksinäisyyttään Nioben vastaavaan. Niobe ja niobidien surma toistuu antiikin attikoissa, veistoksissa ja freskoissa kuten myös roomalaisissa sarkofageissa.
Kertomus mainitaan myös William Shakespearen Hamletissa, jossa verrataan hänen äitinsä murhetta kuningas Hamletin kuolemasta vastakohtana Nioben suruun, koska tämä menee pikaisesti uudelleen naimisiin Tanskan kuningas Claudiuksen kanssa.
Aedon, joka oli Zethoksen puoliso ja Theban kuningatar, oli kateellinen Niobelle, koska hänellä oli vain yksi poika. Hän yritti tappaa Nioben vanhimman pojan, mutta tappoikin vahingossa oman poikansa Ityloksen. Jumalat helpottivat Aedonin tuskaa muuttamalla hänet satakieleksi.
Antonio Pepito Palang
Antonio Pepito Palang SVD (13. kesäkuuta 1946 – 21. huhtikuuta 2021) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. heinäkuuta 1972 ja nimitettiin San Jose in Mindoron apostoliseksi vikaariksi sekä Thuburbo Minuksen titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Franco, jota avustivat Warlito Cajandig y Itcuas ja Vicente C. Manuel.
Else Santoro
Else Santoro (16. toukokuuta 1927 – 23. elokuuta 2014) oli suomalainen toimittaja. Hän raportoi Yleisradion radiouutisille erityisesti Italian, Vatikaanin ja Välimeren alueen aiheista.
Yū Nakasato
Yū Nakasato (s. 14. heinäkuuta 1994 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Nakasato debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2016. Hän on pelannut 20 maaottelua.
Sergei Potškunov
Sergei Jurjevitš Potškunov (, s. 25. heinäkuuta 1983) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut useita Venäjän pääsarjan joukkueita. Syksystä 2019 lähtien hän on pelannut Ruotsissa Frillesås BKn riveissä. Hän on saavuttanut Kazakstanin jääpallomaajoukkueessa neljä MM-pronssia 2010-luvulla.
Potškunovin kasvattajaseura on Majak, Krasnoturjinsk, missä hän pelasi viiden kauden ajan vuosina 1998–2005 ennen siirtymistään Zorkin riveihin kausiksi 2005–2006. Sen jälkeen hän pelasi kauden 2007–2008 Uralski Trubnikissa ja kaudet 2008–2011 Jenisein riveissä. Sen jälkeen kaudesta 2011 lähtien hän pelasi neljä kautta SKA-Neftjanikissa, kauden Start Nižni Novgorodissa, kaksi kautta Uralski Trubnikissa ja syksystä 2019 lähtien Ruoitsin pääsarjassa Frillesås BK:n riveissä. Hän pelasi Frillesås BK:n riveissä kaikkiaan kolme kautta kevääseen 2022 asti.
Potškunov edusti kaudella 2001–2002 Venäjän alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Kahden passin miehenä Potškunov edusti aikuisiällä Kazakstania kaudesta 2011–2012 lähtien. Hän on ollut voittamassa pronssia ensimmäisen kerran vuoden 2012 kotikisoissa Almatyssä. Näissä kisoissa hän oli maalipörssin kolmas. Kaikkiaan hän on pelannut kuusissa MM-kisoissa, joissa hän on saavuttanut neljä MM-pronssia.
Saavutukset
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Gerardo Antonazzo
pienoiskuva Gerardo Antonazzo (s. 20. toukokuuta 1956 Supersano) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Ugento-Santa Maria di Leucan hiippakuntaan Mario Miglietta 12. syyskuuta 1981. Hänet nimitettiin Sora-Aquino-Pontecorvon hiippakunnan johtoon 22. tammikuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dominique François Joseph Mamberti, jota avustivat Adriano Bernardini ja Vito Angiuli.
Pragmaattinen totuusteoria
Pragmaattinen totuusteoria tarkoittaa karkeasti käytännöllistä totuusteoriaa. Sen mukaan käsitys on tosi, jos se on hyödyllinen. Käsitteen kehitteli amerikkalainen pragmatisti C. S. Pierce (1839–1914), kuitenkin kuuluisimman määritelmän pragmaattiselle totuusteorialle loi William James (1842–1910). Pragmaattisen totuusteorian mukaan emme voi pitää mitään teoriaa totena, ellei sen toimivuutta ja hyödyllisyyttä todisteta. Teorian mukaan totuuden voi siis määritellä käyttökelpoisuudeksi.
Esimerkkinä voidaan kysyä,mitä merkitsee energian vakiona säilymisen laki? Kysymykseen voidaan vastata, jos ymmärretään miten tutkijat soveltavat sitä käytäntöön.
Kritiikkiä
Bertrand Russellin mukaan pragmatismi sekoittaa totuuden indikaattorin ja totuuden merkityksen. Indikaattorin määrittelyssä ja tarkoituksen määrittelyssä on ero. Esimerkiksi, kun katuvalot syttyvät illalla, niin se on merkki siitä, että ilta on tulossa. Olisi kuitenkin ilmiselvästi väärin sanoa, että "ilta" tarkoittaa sitä aikaa kun katuvalot syttyvät.
Kehrääjä (kirja)
Kehrääjä: Siivet pystyssä – Nightjar: Wings Upright on kuva- ja tietoteos kehrääjästä. Kuvat ja teksti ovat Jukka Liljan, ja kirjan on julkaissut vuonna 2017 kurikkalainen kustannusyhtiö Valmiixi. Teoksessa on tekstiä myös englanniksi.
Teos on suunnattu paitsi lintuharrastajille, myös yleisesti luonnon moninaisuudesta kiinnostuneelle suurelle yleisölle. Lilja on valinnut 70 000 kehrääjäkuvastaan kirjaan 170 kuvaa. Teksti jakautuu 23 tiettyyn aiheeseen keskittyvään lukuun.
Kirja kertoo tekstien ja kuvien kautta vaikeasti kuvattavasta yölintulajista kehrääjästä. Alkusanoissa ja ensimmäisessä luvussa Jukka Lilja käy lyhyesti läpi, kuinka hän päätyi juuri kehrääjän kuvaajaksi. Leipänsä poliisin rikostutkijana ansainnut Lilja jäi eläkkeelle 2015. Ennen lintukuvaajaksi ryhtymistään hän oli tehnyt työn ohella luontodokumentteja Mtv:lle ja Ylelle. Yksi dokumentti käsitteli juuri kehrääjää. Sen syntyyn vaikutti päivätyö, eli hän etsi yöaktiivista lajia, ja lisäksi kehrääjästä ei ollut juuri olemassa kuvamateriaalia. Lajin harrastus lähti liikkeelle siitä. Runsaan kolmenkymmenen vuoden mittaisen havaintotyön perusteella hän sanoo, että laji on kaikista hänen kohteistaan haastavin, mutta myös erikoisin ja kiinnostavin. Pertti Koskimies kertoo arviossaan löytäneensä 50 lintuharrastusvuotensa aikana kaksi kehrääjänpesää, kun aktiivinen kehrääjäharrastaja Lilja on löytänyt niitä Pohjanmaalta puolentoistasataa.
Arviot
Linnut-lehden arviossaan Pertti Koskimies pitää kuvitusta ansiokkaana mutta olisi halunnut, että kirjassa olisi myös havaintotietoja. Hän arvostaa kertomusta luonnonkulkijan sitkeydestä aihepiirinsä tutkimisessa.
Hannu Hautala, joka Kuusamossa asuvana ei itse ole päässyt tutustumaan kehrääjään kuin satunnaisesti, nostaa Luontokuva-lehden arviossaan esiin muutamia luontokirjoissa esitettyjä virheellisiä seikkoja, jotka Lilja on korjannut. Toisin kuin aiemmin on esitetty, kehrääjän kidan reunuksena olevat sukaset suojaavat silmiä saaliin siiviltä eivätkä sinänsä liity itse pyyntiin. Uusi tieto on myös, että kehrääjä pesii Suomessakin hyvin usein kaksi kertaa kesässä. Hautala huomauttaa lisäksi, että rengastajan kanssa tehdyt kuvausretket ovat tarjonneet Liljalle mahdollisuuden tutkia sellaista, mihin kuvaaja yksin liikkuessaan ei tule tutustuneeksi. Filmille edelleen kuvaava Hautala toteaa, että salamakuvien valaistus on tasapainossa, mutta myöntää, ettei tunne digikuvauksen tuomia mahdollisuuksia siinä. Otavan kirjapainokin saa Hautalalta kiitoksen laadukkaasta painojäljestä. Hän harmittelee englanninkielisen tekstin mukaanottoa, mutta toteaa, että kirjalle voi löytyä kiinnostusta ulkomaillakin.
Valo (elokuva)
Valo on vuonna 2005 valmistunut Kaija Juurikkalan ohjaama elokuva, joka on dramatisoitu Aleksanteri Ahola-Valon Koulupojan päiväkirjojen pohjalta. Ahola-Valosta käytetään elokuvassa nimeä Valo Ahola.
Elokuvan alussa on viitteellinen kuvaus Pietarissa vuonna 1905 tapahtuneesta verisunnuntaista, joka oli Aleksanteri Ahola-Valon elämänkatsomuksen ja toiminnan lähtökohta.
Juoni
Elokuva kertoo 9-vuotiaan Valo Aholan elämästä Pietarin eteläpuolella sijaitsevassa Viiritsan kylässä tsaari Nikolai II:n hallinnon alaisuudessa. Valo Ahola ystävineen perustaa Viiritsaan lasten omatoimikoulun, jota he kutsuvat leikkikouluksi. Koulun toiminta kuitenkin herättää niin tsaarin hallinnon kuin lähiympäristönkin vastustusta. Sen jälkeen elokuvan Valo on joutua nuorten vankilaan. Dramaattisten vaiheiden jälkeen Valo Ahola ja lapset voittavat aikuiset ja koulu avataan uudestaan. Elokuva kuvaa lasten omaa taistelua koulutukseen ja korostaa lasten oikeuksia.
Rosalia Gurovitsch
Rosalia (Rosa Ruiza Leah) Gurovitsch eli Rosa Mäkinen (13. marraskuuta 1902 Viipuri – 3. tammikuuta 1966 Kotka ) oli kotkalainen parturi, josta sanotaan laulun ”Kotkan ruusu” saaneen aiheen.
Elämä
Gurovitsch oli varakasta juutalaista syntyperää, äiti oli kotoisin Turusta, isä venäjänjuutalainen, joka oli tullut sotilaana Suomeen. Rosalia meni naimisiin ei-juutalaisen viipurilaisen poliisin Lauri Mäkisen kanssa, mikä oli perheelle häpeä. Kun hän sai alaikäisenä lapsen, myöhemmin mannekiinina ja näyttelijänä tunnetun Noran (Eleonora, 1920–1984), äiti joidenkin tietojen mukaan teki itsemurhan. Myöhemmin pariskunta erosi, ja tytär meni kasvatiksi Gurovitschin rakastetun Eero Hirvimaan vanhemmille. Aluksi Gurovitsch teki ompelutöitä ja kielitaitoisena myös opetti kieliä. Hänen kotikielensä oli venäjä, äidinkieli ruotsi, ja lisäksi hän puhui saksaa ja englantia. Myöhemmin hän perusti Kotkaan lähelle Kantasatamaa Tukkukaupantalossa toimineen parturiliikkeen. Tyttärentyttären mukaan hän oli alkoholisoitunut, ja takahuoneessa vietettiin aikaa viinin ja laulun parissa.
Jaime Espinal
Jaime Yusept Espinal (s. 14. lokakuuta 1984 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) on dominikaanilaissyntyinen puertoricolainen vapaapainija ja olympiamitalisti. 178 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava Espinal kilpailee 84-kiloisten sarjassa.
Ura
Espinal saavutti olympiahopeaa 84-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Azerbaidžanin Şərif Şərifoville. Vuonna 2010 Espinal voitti kultaa Keski Amerikan- ja Karibian kisoissa Mayagüezistä 84-kiloisista. Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän on saanut hopeaa 84 kg:n painoluokassa 2010 sekä pronssia 74-kiloisissa 2008 ja 84-kiloisissa 2009.
Dominikaanisessa tasavallassa syntynyt Espinal muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Puerto Ricolle. 15-vuotiaana hän muutti äitinsä kanssa Brooklyniin, New Yorkiin, mutta joutui palaamaan rasismin takia takaisin Puerto Ricolle.
Voitto Raatikainen
Voitto Olavi Raatikainen (30. maaliskuuta 1930 Paltamo – 14. huhtikuuta 2012 Helsinki ) oli suomalainen urheilutoimittaja. Urheilutoimittajan uran lisäksi hän kirjoitti useita kirjoja.
Raatikainen aloitti työuransa sotien jälkeen Työkansan Sanomissa ja TUL-lehdessä. Hän toimi vuosina 1961–1968 Urheilun Kuva-Aitassa toimitussihteerinä. Vuosina 1970–1971 hän työskenteli yleisurheilun Helsingin EM-kisojen lehdistösihteerinä ja sen jälkeen YLE:n radiourheilun toimituspäällikkönä eläkkeelle siirtymiseensä asti vuoteen 1993. Voitto ”Vode” Raatikaisen mieluisimpia selostuslajeja olivat pikaluistelu, hiihto ja yleisurheilu.
Urheilutoimittajan uran rinnalla Voitto Raatikainen teki seitsemän urheiluaiheista teosta, joista ”Meidän Kaikkien Stadion” palkittiin vuoden urheilukirjana 1994. Suomen Urheilumuseosäätiö palkitsi Voitto Raatikaisen kunniakirjallaan työstä urheilukirjallisuuden parissa vuonna 2004. Vuonna 2005 Voitto Raatikainen sai Pro Urheilu-mitalin työstään suomalaisen urheilun hyväksi.
DJ Control
thumb|DJ Control [[Pori Jazzeilla vuonna 2010.]] DJ Control (oik. Jaakko Manninen, s. 8. syyskuuta 1981 Mäntsälä ) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Beats and Styles -yhtyeen laulajana ja kitaristina. Beats and Stylesin tuotannon lisäksi Jaakko on toiminut säveltäjänä myös joillekin artisteille kuten Jonasille ja Lord Estille ,
Elämä ja ura
Mannisen äiti on kirjailija Kirsti Manninen, ja hänen sisaruksiaan ovat kirjailija Katri Manninen ja musiikkivideo-ohjaaja Kusti Manninen. Manninen soittaa kitaraa, bassoa, koskettimia ja lyömäsoittimia.
Bergenin akvaario
thumb|Bergenin akvaario thumb|Pingviini Bergenin akvaariossa Bergenin akvaario on Norjan Bergenissä sijaitseva yleisöakvaario. Se on Norjan suurin akvaario ja Bergenin suosituin turistikohde. Toiminta alkoi vuonna 1960 ja sen taustalla on säätiö. .
Akvaariossa on yli 60 erikokoista akvaariota, joissa on muun muassa Norjan rannikoilla eläviä kalalajeja. Bergenin akvaarion yhteydessä on myös trooppinen osasto, jossa on esimerkiksi krokotiileja ja apinoita. Paikan päällä näytetään 3D-elokuvia. Muihin tapahtumiin lukeutuvat merileijonan sekä pingviinin ruokinnat ja hyljeshow.
Akvaarion tilavarustukseen kuuluvat mm. auditorio/elokuvateatteri ja kokoustilat.
Alkuvuodesta 2020, akvaarion 60-vuotisjuhlien kunniaksi, siellä on tarkoitus järjestää ensimmäistä kertaa myös konsertti. Esiintyjäksi 7. helmikuuta nousee Fjorden Baby! ja tavoitteena on pitää vuoden mittaan muitakin konsertteja.
Barthélemy Bogandan kansallismuseo
Barthélemy Bogandan kansallismuseo eli Boganda-museo  on Banguissa, Keski-Afrikan tasavallassa sijaitseva Barthélemy Bogandan muistolle perustettu museo. Se vihittiin käyttöön 1. joulukuuta 1966. Museossa esitellään perinnesoittimia, sotaesineitä, kyläarkkitehtuuria, metsästysvälineitä, savitöitä ja uskonnollisia esineitä.
Mammootty
Muhammad Kutty Paniparambil Ismail (s. 7. syyskuuta 1951 Chandiroor, Kerala, Intia), tunnetaan nimellä Mammootty, on intialainen elokuvanäyttelijä ja -tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten malajalaminkielisestä elokuvateollisuudesta, minkä lisäksi hän on näytellyt joissakin tamilin-, telugun-, kannadan-, hindin- ja englanninkielisissä elokuvissa. Yli 50-vuotisen uransa aikana hän on näytellyt yli 400 elokuvassa.
Mammootty on voittanut kolme parhaan miespääosan National Film Awards -palkintoa. Lisäksi hän on voittanut seitsemän Kerala State Film Awards -palkintoa ja kolmetoista Filmfare Awards South -palkintoa. Hänelle myönnettiin Padma Shri -palkinto ensimmäisenä malajalaminkielisenä näyttelijänä.
Yksityiselämä
Mammootty on ollut naimisissa Sulfathin kanssa vuodesta 1979 ja heillä on kaksi lasta: tytär Surumi (s. 1982) ja poika, näyttelijä Dulquer Salmaan (s. 1986). Mammootty on muslimi.
Hikaru Kitagawa
Hikaru Kitagawa (s. 10. toukokuuta 1997 Kanazawa) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Kitagawa debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 2017. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Eero Aven
thumb|upright|Eero Aven vuonna 2014. Eero Henrik Iivari Aven (20. elokuuta 1941 Pielisjärvi – 7. huhtikuuta 2020 Heinola ) oli suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Avenin ensilevytykset syntyivät 1960-luvun lopulla ja hän teki musiikkia niin säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana kuin esiintyvänä taiteilijanakin.
Elämä
Eero Aven asui Heinolassa. Hän myös vaikutti pitkään Heinolan kunnallispolitiikassa. Hän oli kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2015. Hän edusti valtuustokautensa aikana kaikkiaan neljää puoluetta, SMP:tä, keskustaa, SDP:tä ja perussuomalaisia.
Avenilla on neljä lasta.
Katri Savolainen
Katri Margareta Savolainen os. Palmroth (25. huhtikuuta 1898 Ruovesi – 6. toukokuuta 1982 Tampere) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Savolaisen vanhemmat olivat lääninrovasti Wilhelm Palmroth ja Olga Armfelt. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1916 ja suoritti kansakoulunopettajan tutkinnon Helsingissä 1919.
Katri Savolainen oli naimisissa vuodesta 1922 kansakoulunopettaja Matti Savolaisen kanssa.
Ganaraskankoira
Ganaraskankoira (Ganaraskan) on kanadalainen koirarotu.
Kansainvälinen oikeus
Kansainvälinen oikeus on oikeudenala, joka koskee kansainvälisen oikeuden subjektien toimintaa ja suhteita kansainvälisellä tasolla. Kansainvälisen oikeuden merkittävimpiä toimijoita ovat valtiot ja kansainväliset järjestöt. Kansainvälinen oikeus, kuten muutkin oikeudenalat, jakautuu osa-alueisiin. Kansainvälinen oikeus käsittelee valtioiden välisiä suhteita, joita säätelevät tapaoikeus ja valtioiden kansainväliset sopimukset.
Ganaraskankoira
Ulkonäkö
Rotu on keskikokoinen. Karvapeite on pehmeä, runsas ja aaltoileva. Villakoiran ja bichon frisén tapaan ei esiinny lainkaan karvanlähtöä. Väritys vaihtelee: se voi olla kultainen, punainen, musta ruosteenruskein merkein, musta hopeisin merkein, soopeli, musta tai monivärinen (valkoinen pohjaväri muunvärisillä merkeillä). Säkäkorkeus vaihtelee 35,5–40,5 cm ja paino 7–8 kg välillä.
Kansainvälinen oikeus
Kansainvälisen oikeuden merkittävimpiä alueita ovat valtiosopimukset, kansainvälinen lainkäyttö, kansainvälisen oikeuden käyttäminen kansallisissa tuomioistumissa, ihmisoikeudet, sota ja rauha sekä kansainväliset järjestöt. Kansainvälisen oikeuden säädöksiä ei ole koottu lakikokoelmaksi, vaan se on osittain tapaoikeutta. Osittain se on muodostunut valtioiden välisistä sopimuksista, kuten Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjasta ja ihmisoikeussopimuksista.
Kansainvälistä oikeutta ei voi rinnastaa valtionsisäiseen oikeusjärjestelmään, sillä ei ole olemassa valtioiden yläpuolella olevaa tahoa, joka voisi pakottaa tottelemaan sitä. Kuitenkin esimerkiksi yhteisellä painostuksella valtiot voidaan saada noudattamaan kansainvälistä oikeutta. Valtiot voivat yhdessä liittoutua ja tuomita kansainvälistä oikeutta rikkoneen valtion esimerkiksi talouspakotteisiin. Lisäksi erityisesti ihmisoikeusrikkomuksissa, joissa valtiot eivät välttämättä halua puuttua toisen valtion sisäisiin asioihin, voidaan käyttää mediaa keskittämään negatiivista huomiota rikkomuksiin, mikä herättää yleensä poliittiset järjestöt tai jopa valtion päättäjät puuttumaan asioihin.
Ganaraskankoira
Luonne ja käyttäytyminen
Ganaraskankoira on keskimääräistä älykkäämpi, tasapainoinen, rakastava, miellyttämishaluinen, uskollinen ja nopea oppimaan. Se muodostaa perheeseensä vahvan siteen. Se on herkkä ja tyyni, mutta kuitenkin valpas ja halukas työskentelemään.
Kansainvälinen oikeus
Suvereenit valtaoikeudet on jaettu osavaltion ja liittovaltion kesken. Osavaltioilla ei ole asemaa kansainvälisessä oikeudessa toisin kuin liittovaltiolla. Sen sijaan liittovaltio yhtenä kokonaisuutena on suvereeni valtio kansainvälisen oikeuden mukaan.
Ganaraskankoira
Alkuperä
Rotu on kotoisin Port Hopesta Ontariosta, ja on saanut nimensä siellä sijaitsevasta Ganaraska-joesta. Se jalostettiin cockerspanielista, villakoirasta, bichon friséstä ja kääpiösnautserista terapiakoiraksi 1970-1980-luvuilla. Jalostukseen huolittiin vain yksilöitä, joiden oppimiskyky oli poikkeuksellisen hyvä. Nykyisin on toiminnassa rotujärjestö nimeltä The Canadian Ganaraskan Breeders Association.
Kansainvälinen oikeus
Esimerkkejä
Yhdysvallat vaihtoi Grenadan hallituksen kansainvälisen oikeuden periaatteiden vastaisesti vuonna 1983.
Suomen Taikurit
Suomen Taikurit ry on vuonna 1972 perustettu taikureiden yhdistys. Perustamiskokoukseen osallistuivat Lasse Tiilikainen, Timo Jurva, Kari Levelä, Olavi Vainionpää sekä Timo Saikkonen. Yhdistyksen nimi oli alun perin Taikaritarit ry, mutta jäsenistön toivomuksesta nimi muutettiin vuonna 2002 nykyiseen muotoonsa.
Suomen Taikureiden nykyisenä puheenjohtaja toimii Markus Tervo. Sitä edellinen puheenjohtaja oli Miika Pelkonen. Kunniapuheenjohtaja on Kim Wist. Yhdistys on Suomen suurin ja aktiivisin taikurijärjestö, sen tarkoitus on tuoda taikuutta tietoisuuteen. Yhdistys järjestää säännöllisesti kilpailuja ja seminaareja sekä viikoittaisia tapaamisia taikurikollegoiden kesken. pienoiskuva|Yhdistyksen perustajajäsenen Kari Levelän suunnittelema vaakuna.
Karvianjoen vesistö
Karvianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 36) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Karvianjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 3 438,01 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,55 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Steve Eminger
Steve Eminger (s. 31. lokakuuta 1983 Woodbridge, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän on voittanut junioreiden MM-hopeaa Kanadan paidassa 2003.
Pelaajaura
Fyysisestä pelistään tunnettu Eminger aloitti jääkiekkouransa OHL-joukkue Kitchener Rangersissa vuonna 1999. Hänet varattiin ensimmäisellä kierroksella numerolla 12 Washington Capitalsiin NHL:n varaustilaisuudessa 2002. Hän teki Capitalsin kanssa heti sopimuksen. Hän pelasi NHL-dybyyttinsä heti kauden ensimmäisessä ottelussa. Hän pelasi Capitalsissa 17 ottelua, mutta hänet tiputettiin sen jälkeen takaisin alas Kitcheneriin pelaamaan. Tässä tapauksessa oli myös onni onnettomuudessa, sillä Eminger voitti Kitchenerissä Memorial Cupin.
Jätettyään juniorijääkiekon pelaamisen Eminger jatkoi Capitalsissa ja sen AHL-kumppani Portland Piratesissa. Vaikka Emingerin uran ennusteet olivat korkealla, hän osoittautui niitä huonommaksi. Kausi 2007–2008 oli hänen sopimuksensa viimeinen. Hän pelasi kauden aikana vain 20 runkosarjaottelua. Pudotuspeleissä Capitals oli kuitenkin tuhoutumassa vammoihin ja Eminger pantiin suureen rooliin kokoonpanossa. Näissä pudotuspeleissä Eminger löysi paikkansa ja näytti olevansa vankka puolustaja. Vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa Capitals kauppasi Emingerin ja 84. varauksensa Philadelphia Flyersille. Tilalle Philadelphia antoi ensimmäisen kierroksen varauksensa.
Kaudella 2008–2009 Eminger pelasi Flyersin lisäksi Tampa Bay Lightningissa ja Florida Panthersissa. Kauden 2009–2010 hän edusti Anaheim Ducksia. Seuraavat kolme kautta Eminger vietti New York Rangersin riveissä. Kaudella 2013–2014 hän aloitti KHL:ssä TsSKA Moskovassa, jossa hänen sopimuksensa purettiin 24. tammikuuta 2014. Tämän jälkeen Eminger siirtyi Norfolk Admiralsin AHL-joukkueeseen.
5. syyskuuta 2014 Boston Bruins antoi Emingerille vuoden sopimuksen AHL:ssä pelaavassa farmijoukkueessaan Providence Bruinsissa.
Yksityiselämä
Eminger on naimisissa Lindsay Emingerin kanssa.
Keith Relf
Elämä ja ura
Relf alkoi noin 13-vuotiaana toimia laulajana, kitaristina ja huuliharpun soittajana eri kokoonpanoissa. Huolimatta hengitykseen liittyvistä terveysongelmistaan Relf tuli tunnetuksi laulustaan ja blueshuuliharpun soitostaan, joista tuli olennainen osa Yardbirds-soundia  yhtyeen nimekkäiden kitaristien Eric Clapton, Jeff Beck, ja Jimmy Page ohella.
Relf oli mukana tekemässä monia Yardbirds-yhtyeen omia kappaleita, kuten ”Shapes of Things”, ”I Ain’t Done Wrong”, ”Over Under Sideways Down” ja ”Happenings Ten Years Time Ago”.
The Yardbirdsin hajottua heinäkuussa 1968 Relf alkoi esiintyä akustisena duona Jim McCartyn kanssa, kunnes perusti pian yhdessä sisarensa Jane Relfin kanssa Renaissance-yhtyeen. Jätettyään sen 1970 hän ryhtyi muiden artistien tuottajaksi. Näitä olivat Steamhammer, folkrockyhtye Hunter Muskett, maailmanmusiikkiyhtye Amber, psykedeelinen Saturnalia ja bluesrockyhtye Medicine Head, jossa hän myös soitti bassoa. Vuonna 1974 Relf muodosti progressiivista rockia soittaneen Armageddon-yhtyeen, jonka samannimisen esikoisalbumin kansiteksteissä puhuttiin ”superyhtyeestä”: sen jäseniä Relfin lisäksi olivat Johnny Winterin entinen rumpali Bobby Caldwell, Steamhammerin entinen kitaristi Martin Pugh sekä Steamhammerissa ja Renaissancessa soittanut basisti Louis Cennamo.
Relf kuoli 33-vuotiaana sähköiskuun soittaessaan kotinsa kellarissa väärin maadoitettua kitaraansa. Huhujen mukaan hänellä oli tarkoituksena koota uudelleen Renaissancen alkuperäinen kokoonpano nimellä Illusion.
Vaikka useimmat lähteet virheellisesti mainitsevat 14. toukokuuta Keithin kuolemapäiväksi, virallisessa kuolintodistuksessa hänet julistettiin kuolleeksi 12. toukokuuta West Middlesexin sairaalassa.
Relf hyväksyttiin vuonna 1992 postuumisti Rock and Roll Hall of Famen jäseneksi The Yardbirds -yhtyeen jäsenenä. Tilaisuudessa olivat mukana hänen leskensä April ja toinen poikansa Danny.
Irène Némirovsky
Irène Némirovsky, alun perin Irina Lvivna Nemirovska (ukr.: Іри́на Львівна Неми́ровська), (11. helmikuuta 1903 Kiova, Ukraina – 17. elokuuta 1942 Auschwitz, Puola ) oli ukrainalaissyntyinen, sittemmin ranskalaistunut kirjailija.
Némirovsky syntyi vuonna 1903 Ukrainassa juutalaiseen pankkiiriperheeseen. Isän suku oli kotoisin Ukrainasta Nemirovin kaupungista. Isä Léon Némirovsky syntyi Jelizavetgradissa, äiti Fanny (Faïga) syntyi Odessassa. Perhe pakeni Venäjän vallankumouksen alettua ensin Pietarista Moskovaan ja sieltä joulukuussa 1917 Suomeen Terijoen Mustamäelle ja toukokuussa Helsinkiin. Suomessa he asuivat maaliskuuhun 1919. Vallankumouksen jälkeisinä vuosina juutalaisia vainottiin Venäjällä kiihtyvään tahtiin, joten sinne ei ollut paluuta.Suomesta perhe siirtyi ensin Tukholmaan ja asettui sitten Pariisiin. Ranskassa he olivat jo aiemmin pitäneet tapana käydä vuosittain. Némirovsky on kuvannut Suomen-aikaa kokoelmaan Sunnuntai ja muita kertomuksia sisältyvissä kahdessa 1930-luvulla kirjoittamassaan novellissa "Aino" ja "Viinihuurut" sekä laajasti romaanissa Le Vin de solitude''. Teksteistä kuvastuu lämpimiä muistoja vaatimattomissa oloissa vietetyistä ajoista. Suomessa vietettyyn aikaan osui sisällissota, jota Némirovsky kuvaa novelleissaan.
Némirovskyn suhde vanhempiinsa oli etäinen. Hän kasvoi yksinäisenä lapsena hoitajan ja kotiopettajan hoivissa. Isä keskittyi liiketoimiinsa, äiti kauneutensa hoitamiseen ja juhlimiseen. Kylmä äitisuhde kulkee Némirovskyn kirjojen läpikäyvänä juonteena.
Némirovsky kääntyi vuonna 1939 katoliseksi ja kirjoitti myös kahteen antisemitistiseen lehteen. Hänet pidätettiin 13. heinäkuuta 1942 ja vietiin Auschwitziin, jossa hän kuoli lavantautiin 17. elokuuta. Myös hänen puolisonsa kuoli Auschwitzissa, mutta tyttäret pelastuivat.
Némirovskyn Denise-tytär piti 50 vuoden ajan hallussaan äitinsä sota-aikana kirjoittamaa muistikirjaa lukematta sitä. Lopulta hän antoi kirjan julkaistavaksi, ja vuonna 2004 ilmestyneestä Suite françaisesta (suom. Ranskalainen sarja, Gummerus 2005) tuli suuri menestys ympäri maailman. Teos oli alun perin tarkoitettu useampiosaiseksi, mutta Némirovsky ehti saada siitä ennen kuolemaansa valmiiksi vain kaksi osaa.
Perheen ollessa Suomessa isä vei varoja säilytykseen asianajotoimisto Dittmar & Indreniukselle. Inflaation myötä arvonsa menettäneet ruplat jäivät sinne, mutta niiden omistajaa selvitetään Ranskassa, jossa sukulaisia on edelleen. Asia tuli ilmi, kun oikeushistorian dosentti Mia Korpiola sattui lukemaan asianajotoimiston historiikkia ja muisti vastikään lukemansa Némirovskyn romaanin Veren polte ja siinä olevat elämäkertatiedot.
Némirovskylle myönnettiin vuonna 2004 Renaudot-palkinto postuumisti ilmestyneestä teoksesta Ranskalainen sarja. Chaleur du sang (Veren polte, Gummerus 2008) löytyi Némirovskyn arkistosta 2007.
Pitkän proosan lisäksi Némirovsky kirjoitti kaikkiaan viitisenkymmentä novellia, joista muutamia ilmestyi lehdissä salanimellä vielä vuonna 1940 tapahtuneen julkaisukieltoon asettamisen jälkeenkin.
Emmanuel Moynot'n sarjakuva Ranskalainen sarja: Myrsky kesäkuussa (Jalava, 2016, suom. Marja Luoma) pohjautuu Irène Némirovskyn romaaniin.
Saul Dibb on ohjannut Némirovskyn romaaniin perustuvan elokuvan Ranskalainen sarja (2015).
Njasviž
left|thumb|210px|Näkymä linnaan johtavalta tieltä kohti Kristuksen ruumiin kirkkoa ja Njasvižin kaupunkia. Piirros vuonna 1882 julkaisussa teoksessa. Njasviž (, IPA: [nʲaˈsʲvʲiʐ],, , ) on noin 14 033 asukkaan kaupunki Valko-Venäjällä Minskin alueella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 95 kilometriä Minskin lounaispuolella. Maaseutuvoittoiseen Njasvižin 41 618 asukkaan hallintopiiriin kuuluu Njasviž, Haradzejan kaupunkimainen taajama (4 099 as.) ja näitä ympäröivien maalaiskylien asukkaat. thumb|left|140px|Njasvižin herttuan kirjapainossa 1562 painettu 1. valkovenäjänkielinen katekismus thumb|left|140px|Njasvižissä 1572 painettu 1. puolankielinen raamattu left|thumb|140px|Aiemmin benediktiiniläisen nunnaluostarin, nykyisen oppilaitosrakennuksen sisäänkäyntiä valvova torni
right|thumb|210px|Njasvižin vanha kaupungintalo. Nykyään rakennuksessa toimii muun muassa kirjakauppa.
Historia
Ensimmäinen epäsuora viite Njasvižistä on vuodelta 1223, mitä vuotta paikkakunta juhlii perustamisajankohtanaan. Vuonna 1446 Liettuan suuriruhtinas Kasimir Jagiellon antoi kaupungin läänitykseksi Nikolai Jan Nemirovitšille. Kaupunki siirtyi Radvilan (Radziwiłł) aatelissuvun haltuun 1523 (tai 1513). Radvilan suku kehitti Njasvižiä kotipaikkanaan pääsääntöisesti aina vuoteen 1939. Useat Radvilan suvun edustajat kannattivat reformaatiota ja siihen liittyen he edistivät paikallisten kielten oppimista. Vuonna 1562 kaupungissa sijainneessa herttuan kirjapainossa painettiin ensimmäinen Valko-Venäjällä painettu valkovenäjänkielinen kirja, kristinopin sanoman tiivistävä Katekismus. 1572 valmistui vanhalle puolankielelle käännetty Raamattu (tunnetaan myös Njasvižin raamattuna)
Kaupunginoikeudet Njasviž sai vuonna 1580-luvulla. Vuonna 1706, Pohjan sodan tuoksinassa ruotsalaiset polttivat kaupungin. Puolan toisessa jaossa 1793 Njasviž joutui Venäjän hallintaan. Vuosien 1919 ja 1939 välillä kaupunki kuului jälleen Puolalle. Kahden vuoden neuvostohallinnon jälkeen saksalaisten joukot valtasivat Njasvižin. Puna-armeija palautti kaupungin Neuvostoliitolle vuonna 1944.
Santosenkari
Santosenkari eli Santos-Hoikka on saari Hailuodon kunnassa Perämerellä. Se sijaitsee lähellä Oulun kunnanrajaa, noin kuuden kilometrin päässä Hailuodon Huikun sataman ja Santosen niemen pohjoispuolella.
Saari on matala ja sitä ympäröi karikko. Siellä ei ole minkäänlaista satamaa. Matalien rantojen ja karikkojen takia saareen on vaikea rantautua. Saari on rauhoitettu metsästykseltä. Saarta peittää vähäinen pääasiassa lehtipuiden muodostama metsikkö, Santos-Hoikan eteläranta on ollut rantahietikon peittämä, mutta jäät ja tuulet ovat viimeisten parinkymmenen vuoden aikana kuljettaneet hiekkaa pois.
Saaressa on aikaisemmin ollut pääosin kalastajien käytössä olleita kalastusmajoja. Nyttemmin saaren muutamat rakennukset ovat vapaa-ajan asumiseen kaavoitetulla erotetuilla tonteilla yksityisten henkilöiden omistamia vapaa-ajan asuntoja.
Saaren eteläpuolella rantavedessä on 1930-luvulla rakennettu betoninen linjaloistotorni, joka ohjasi laivoja Oulun kaupunkiväylälle. Vuonna 1967 tornin huipulle lisättiin Oulun satamaan johtavan laivaväylän linjataulu.
Henry Laporte
Laporte työskenteli terästeollisuuden palveluksessa ja ajautui sittemmin pankkialalle. Hän haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa eikä voinut palata rintamalle, ja hänet määrättiin erikoislähettilääksi Ranskan Pietarin-lähetystöön. Hänen tehtävänään oli pelastaa mahdollisuuksien mukaan ranskalaisten ja belgialaisten investointeja vallankumouksen jaloista.
Teos La guerre rouges et blancs: Le premier èchec des rouges on suomennettu, ja se on ilmestynyt nimellä ''1918 ranskalaisen silmin. Pietari – Helsinki – Tampere''. Teos perustuu Laporten päiväkirjamerkintöihin. Se jakautuu kahteen osaan: ensimmäinen käsittelee Laporten kokemuksia Venäjällä, toinen oleskelua Suomessa sisällissodan aikana. Kimmo Lehtimäen mukaan kirja on ollut varsin tuntematon Suomessa, vaikka se tuo sisällissotaan uusia näkökulmia, muun muassa sen, miten vähäinen osa venäläisillä sotilailla oli sisällissodassa punaisten puolella, vaikka heidän osuuttaan on valkoisen puolen kirjoituksissa eri vaiheissa korostettu. Lehtimäki hämmästelee, kuinka tietoinen Laporte oli Suomen tilanteesta, sisällissodan taustoista, etenemisvaiheista ja jo ennalta selvänä pitämästään lopputuloksesta. Ranskan lähetystön päästyä Tampereelle Matkalla Tornioon hän asui hotelli Centralissa, nykyisessä Commercen talossa. Silminnäkijänä Laporte kuvaa Tampereen taistelujen vaiheita seurattuaan niitä hotellin ikkunasta henkensä vaarantaen.
Laporten mukaan ne vähät venäläiset, joita Tampereen taisteluihin osallistui, ammuttiin heti kun heidät oli vangittu. Teloitus perustui Laporten mukaan Mannerheimin käskyyn.
Lehtimäki arvelee syyksi teoksen jäämiselle katveeseen sitä, että Laporten kannanotot eivät välttämättä sopineet sodan voittajille, jotka kirjoittivat historiaa sisällissodan päättymisen jälkeen. Ranskalainen Laporte toisaalta edusti saksalaismielisille upseereille vihollismaata. Samanhenkisiä näkemyksiä kuin Laporte esitti myös toinen ranskalainen kirjoittaja, Claude Anet.
1917 (kappale)
1917 on suomalaisen doom metal -yhtye Kypck:n single, joka on julkaistu omakustanteena vuonna 2008.
Kappale oli YleX:n viikon tehobiisinä kappaleen ilmestyessä tammikuussa 2008.
Hallituksen päämies
Hallituksen päämies on valtion hallituksen johtaja.
Hallituksen päämiehen valta-asema vaihtelee valtioittain; esimerkiksi Saksassa ja useissa monarkioissa hallituksen johtaja on huomattavassa poliittisessa asemassa. Sen sijaan esimerkiksi Ranskan pääministerillä on vähän valtaa maan presidenttiin verrattuna ja Yhdysvalloissa presidentti käyttää yksinään ylintä toimeenpanovaltaa, joka parlamentaarisissa järjestelmissä on yleensä hallituksella.
Kaede Nakamura
Jalkapallomaajoukkue
Nakamura debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 2017. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Lisälevy
Lisälevy ( tai expansion disk) eli lisäosa on erikseen myytävä osa aiemmin julkaistuun tietokonepeliin. Useimmiten lisälevyillä peliin lisätään uusia tehtäviä, hahmoja ja hirviöitä, varusteita, ja muuta vastaavaa.
Useimmiten lisälevyt vaativat alkuperäisen pelin omistamisen, ja ovat hinnaltaan huomattavasti alhaisempia. Jotkut lisälevyt toimivat myös yksinään (esimerkiksi jotkin Half-Lifen lisälevyt toimivat myös ilman alkuperäistä peliä). Toisinaan lisälevyä aletaan myydä alkuperäisen pelin kanssa, ja toisinaan pelistä julkaistaan painoksia, joka sisältää alkuperäisen pelin ja kaikki julkaistut lisälevyt.
Monessa tapauksessa lisälevyt on annettu ulkopuolisen kehittäjän tehtäväksi, joskin se, että lisälevy on alkuperäisen tekijätiimin tekemä, ei ole poikkeavaa.
Konsoleilla lisälevyjä ei niiden toimintatavasta johtuen ole aikaisemmin nähty kovin usein, mutta uusilla konsoleilla niitä on alkanut esiintyä useammin. Esimerkiksi Xbox-konsolilla peleihin julkaistaan lisäosia Xbox Liven kautta.
Rimpiryönikkä
Rimpiryönikkä (Phylidorea heterogyna) on pikkuvaaksiaisten heimoon kuuluva hyönteislaji.
Rimpiryönikkää tavataan Euroopasta. Sen levinneisyysalue on suppea, ja se on monin paikoin harvinainen. Britanniassa ja Tšekissä laji on luokiteltu uhanalaiseksi. Suomessa rimpiryönikkää kuitenkin esiintyy varsin laajalla alueella. Se onkin Suomen kansainvälinen vastuulaji.
Rimpiryönikkää esiintyy niukkaravinteisilta runsasravinteisille soille. Sen esiintymiseen vaikuttaa todennäköisesti sopivat vesistöolot ja sopiva rahkasammalkerros. Sitä pidetään ravinteikkaiden Peräpohjolan aapasoiden indikaattorilajina.
Kiss Unplugged
Kiss Unplugged on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Kissin livealbumi vuodelta 1996. Albumi on nauhoitettu New York Cityssä Sony Music Studiosilla Music Televisionin MTV Unplugged -ohjelmasarjan konsertissa 9. elokuuta 1995 noin 500 hengen yleisön edessä, ja sen tuotti Alex Coletti. Konsertissa yhtyeen alkuperäinen eli Paul Stanleyn, Gene Simmonsin, Ace Frehleyn ja Peter Crissin muodostama kokoonpano esiintyi ensimmäisen kerran yhdessä sitten vuoden 1980.
Albumi julkaistiin Mercury Records -levymerkillä 12. maaliskuuta 1996, ja alun perin Music Televisionin televisioesitykseen taltioitu esiintyminen julkaistiin myös VHS- ja DVD -formaateissa. Kiss Unplugged nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan sijalle 15., ja ylitti myös kultalevyrajan. Suomessa albumi sijoittui albumilistalla korkeimmillaan sijalle 18. Singlenä albumilta julkaistu versio kappaleesta ”Rock and Roll All Nite” nousi Yhdysvalloissa Mainstream Rock Tracks -listan sijalle 13.
Vehuvarpe
Kesällä 1808 kestikievarin isäntä Yrjö Matinpoika ja joukko muita lähialueen miehiä ryöstivät venäläisen kuriirin. Muutamaa päivää myöhemmin venäläinen sotilasosato saapui Hämeenkyröstä etsimään syyllisiä, mutta koska isäntää ei tavattu, vangitsivat venäläiset hänen vaimonsa ja toimittivat hänet vangittuna Turun linnaan.
Entisen Varppeen kestikievarin kohdalta erkanee Hämeenkankaan laitaa kulkeva tie Kankaanpään Kuninkaanlähteelle ja etelän suuntaan Jauhokuononmaan kylän kautta Suodenniemen Säviin. Risteysalueen eteläpuolella on rauhoitettu muinaismuistoalue, jossa vanhan kestikievarin otaksutaan sijainneen.
Full Moon wo sagashite
Full Moon wo Sagashite (, suom. Täysikuuta etsimässä) on Arina Tanemuran luoma shōjomangasarja. Japanissa mangasarjaa julkaistiin Ribon-lehdessä vuosina 2002–2004 ja sittemmin manga on koottu yhteensä seitsemään mangakirjaan. Kyseisten mangakirjojen kustantajana toimi Shūeisha. Yhdysvalloissa Full Moon wo Sagashite alkoi ilmestyä vuonna 2004 nimellä Searching for Full Moon. Suomessa sarjaa julkaisi Egmont Kustannus.
Mangasarjan pohjalta on luotu myös Toshiyuki Katōn ohjaama samanniminen anime, joka alkoi huhtikuussa vuonna 2002 ja päättyi maaliskuussa vuonna 2003. Anime eroaa jonkin verran alkuperäisestä mangastaan, ja esimerkiksi joidenkin hahmojen historiaa on muutettu. Lisäksi anime päättyi ennen mangaa. Yhteensä jaksoja oli 52 joista jokainen kesti keskimäärin 24 minuuttia.
Tarina
Full Moon wo Sagashiten pääosassa on 12-vuotias orpotyttö Mitsuki Koyama, joka haaveilee laulajanurasta. Mitsuki kuitenkin kärsii sarkoomaksi kutsutusta sairaudesta, hankalasta paiseesta kurkussa, mikä vaikeuttaa suunnattomasti hänen lauluhaaveitaan. Lisäksi hänen isoäitinsä, jonka luona Mitsuki asuu, vihaa musiikkia eikä ole ollenkaan innoissaan lapsenlapsensa suunnitelmista ryhtyä laulajaksi.
Eräänä päivänä Mitsukin huoneeseen ilmestyy kaksi shinigamia, kuolemanjumalaa. Heidän nimensä ovat Takuto Kira ja Meroko Yui, ja heidän tehtävänään on huolehtia siitä, ettei Mitsukin elinaika lyhene tai pitene. Shinigameilta Mitsuki saa tietää, ettei hänellä on enää kuin vuosi elinaikaa jäljellä. Järkyttynyt Mitsuki päättää aloittaa unelmansa toteuttamisen heti. Hän aikoo ottaa osaa esiintymistilaisuuteen, jonka palkintona on luvassa levytyssopimus. Hän tekee sopimuksen shinigamien kanssa: jos he muuttavat hänet terveeksi 16-vuotiaaksi tytöksi, hän lupaa olla vastustelematta kun tulee hänen aikansa kuolla. Shinigamit suostuvat.