cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ian Fleming
Opinnot
Fleming ei koskaan sopeutunut Sandhurstin sotilaalliseen kuriin, ja hänellä oli tapana ottaa luvattomia vapaita. Saatuaan retkillään tippuritartunnan Fleming erosi koulusta syksyllä 1927. Sen jälkeen hän opiskeli Tennerhofin yksityiskoulussa Itävallan Alpeilla. Itävallassa oleskelunsa aikana Fleming luki paljon, opiskeli kieliä, kierteli Eurooppaa, harrasti laskettelua ja vuorikiipeilyä sekä viihtyi naisten seurassa.
Jemen olympialaisissa
Osallistumiskerrat yhdistyneenä
Suluissa jemeniläisurheilijoiden määrä.
Ian Fleming
Toimittajana ja meklarina
Fleming meni ulkoministeriön pääsykokeeseen vuonna 1931. Hänen koetuloksensa ei riittänyt valintaan, joten hän sai äitinsä suhteilla työpaikan toimittajana uutistoimisto Reutersilla. Fleming menestyi työssään ja pääsi vuonna 1933 työmatkalle Moskovaan raportoimaan kuuden brittiläisen insinöörin oikeudenkäynnistä. Palattuaan Englantiin Fleming sai Reutersilta tarjouksen ulkomaan kirjeenvaihtajan paikasta Shanghaissa Kiinassa. Fleming valitsi kuitenkin työn Lontoon finanssimaailmassa Cull and Company -yrityksessä. Vuonna 1935 hän siirtyi meklariyritys Rowe and Pitmanille hyväpalkkaiseen työhön.
Tiedustelupalvelussa
Juuri ennen toista maailmansotaa Fleming värvättiin laivaston tiedustelupalvelun vara-amiraali John Godfreyn henkilökohtaiseksi avustajaksi. Fleming ylennettiin everstiluutnantiksi. Myöhemmin Fleming käytti sodanaikaisia kokemuksiaan kirjojensa lähteenä. Esimerkiksi vuonna 1941 Fleming oli Godfreyn mukana Yhdysvalloissa ja osallistui salaiseen operaation japanilaista salakirjoittajaa vastaan, mistä hän kertoo ensimmäisessä romaanissaan Casino Royale.
Kirjailijana
Ensimmäisen romaaninsa Casino Royale Fleming sai valmiiksi maaliskuussa 1952. Fleming lähetti kirjansa ystävälleen, runoilija William Plomerille, joka suositteli sitä kustantaja Jonathan Capelle. Romaani julkaistiin, ja kuukaudessa sitä oli myyty 4 750 kappaletta.
Seuraavana vuonna julkaistiin Elä ja anna toisten kuolla, ja vuonna 1954 julkaistiin jo kolmas Bond-kirja Kuuraketti. Romaanien myynti kasvoi tasaisesti. Muutos tapahtui, kun Tohtori Ei julkaistiin. Kriitikot eivät kiittäneet romaania entisten tapaan vaan syyttivät Flemingiä sadismista ja snobbailusta. Flemingiä on myös arvosteltu kirjojensa ylenmääräisestä seksistä ja naisten esineellistämisestä. Toisaalta Bondeja on kutsuttu hyvin jännittäviksi ja viihdyttäviksi.
Fleming kirjoitti samankaltaisella reseptillä yhdeksän ensimmäistä Bond-romaania. Hänen kymmenes julkaistu romaaninsa, 007 rakastettuni koetti muuttaa kirjoitustyyliä. Kirja on kerrottu ensimmäisen persoonan näkökulmasta. Lukijakunta ei pitänyt uudesta tyylistä, eikä romaani saanut hyvää vastaanottoa. Tämän seurauksena Fleming palasi vanhaan tyyliinsä.
Bondien lopullinen menestys oli taattu kahden asian seurauksena. Yhdysvaltain silloinen presidentti John F. Kennedy nimesi James Bond Istanbulissa -romaanin kymmenen lempikirjansa joukkoon Life-lehdessä, mikä johti Flemingin kirjojen myynnin huimaan kasvuun. Toinen syy oli vuonna 1962 ensi-iltansa saanut ensimmäinen Bond-elokuva Salainen agentti 007 ja tohtori No.
Vuosien 1952–1966 aikana Fleming kirjoitti kaikkiaan 14 James Bond -romaania. Niiden lisäksi Fleming kirjoitti lastenkirjan Chitty Chitty Bang Bang (1964), tietokirjan The Diamond Smugglers (1957) timanttien salakuljetuksesta sekä matkakirjan Syntiset kaupungit (1963).
Viimeiset vuodet ja kuolema
right|150px|thumb|Ian Flemingin hauta ja muistomerkki Sevenhamptonissa. Fleming sai vakavan sydänkohtauksen huhtikuussa 1961. Toipumiseen kului useita kuukausia, ja lääkärit kehottivat Flemingiä vähentämään tupakointiaan ja juomistaan. Seuraavien kolmen vuoden aikana Flemingin terveys jatkoi heikkenemistään, ja hän joutui muun muassa vähentämään golfinpeluutaan.
Yksityiselämä
Fleming meni vuonna 1952 naimisiin seurapiireissä tunnetun Ann Charterisin kanssa. He olivat alkaneet seurustella jo Annin ollessa naimisissa. Heidän poikansa syntyi vuonna 1952. Pariskunta asui Lontoossa ja Kentissä silloin, kun Fleming ei ollut Jamaikalla kirjoittamassa. Avioliittonsa aikana Flemingillä oli muitakin naissuhteita.
Kallithéa
Kallithéa (, ”Kaunis näkymä”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Kateřina Emmons
Kateřina Emmons tyttönimeltään Kůrková (s. 17. marraskuuta 1983 Plzeň) on tšekkiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän kilpailee kivääriammunnassa.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Kurkova saavutti voittaessaan kultaa MM-kilpailuissa 2002. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti muun muassa olympiapronssia ja Euroopan mestaruuden. Deauvillestä vuonna 2007 hän voitti toisen Euroopan mestaruutensa.
Pekingissä 2008 Emmonsista tuli kisojen ensimmäinen olympiavoittaja. Hän otti kultaa tuloksella 503,5, ja voitti toiseksi tulleen venäläisen Ljubov Galkinan 1,4 pisteellä. Pienoiskiväärin 50 metrin asentokilpailussa Emmons jäi hopealle hävittyään Kiinan Du Lille noin kolmella pisteellä. Emmonsin ero pronssille jääneeseen Kuuban Eglis Yaima Cruziin oli vain 0,1 pistettä.
Emmons on 168 cm pitkä ja painaa 56 kg.
Islanninsara
Islanninsara (Carex lyngbyei) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa jonkin verran Carex obnupta -lajia sekä vesisaran muunnosta Carex aquatilis var. dives. Islanninsaraa kasvaa luontaisena lajina Yhdysvalloissa, Kanadassa, Alaskassa, Grönlannissa sekä Euroopassa.
Islanninsara voi kasvaa noin 25–130 cm korkeaksi ja se on kasvutavaltaan pysty muodostaen melko tiiviitä kasvustoja. Lehtilavat ovat 3–8 mm leveitä ja väriltään vihreitä. Kukinto koostuu useasta tähkästä, joista alimmat ovat emitähkiä ja ylimmät hedetähkiä. Emitähkiä on kahdesta neljään ja hedetähkiä kahdesta kolmeen kappaletta. Emitähkissä voi olla emikukkien lisäksi jonkin verran hedekukkia. Tähkäsuomut ovat punaruskeita tai tummanruskeita. Pullakot ovat kooltaan 2.5–3.5 × 1.6–2.5 mm ja väriltään kellanruskeita.
Hindulaisuus
Historia
Hindulaisuuden juuret ulottuvat Etelä-Aasiaan, vedalaiseen kulttuuriin. Sen synnystä voidaan erottaa viisi eri vaihetta: Induslaakson kulttuuri, Veda-kausi, klassinen kausi, keskiaika ja uusi aika. Uskonnon toivat maahan arjalaiset noin 3 500 vuotta sitten, joidenkin lähteiden mukaan jopa 4 000 vuotta sitten. Heidän polyteistinen uskontonsa sulautui Induslaakson kulttuuriin muodostaen esivedalaisen uskonkäsityksen eli alkuperäisen hindulaisuuden, jota kutsutaan brahmalaisuudeksi. Intiassa asuneiden muinaisten arjalaisten vedauskonto poikkeaa kuitenkin suuresti nykyhindulaisuudesta. Vedauskonnon merkittävin piirre, vedakirjoihin talletettujen ylistyshymnien laulaminen jumalalle ja vedinen filosofia muodostavat hindulaisuuden pohjan. Brahmana eli pappisluokka huolehti maailmankaikkeuden harmonian kannalta olennaisista uhritoimituksista. Vedahymnit ja seremoniat olivat brahmanojen yksinoikeus.
pienois|pysty|Hindulainen vesiuhri auringolle. Nykymuotoinen hindulaisuus on saanut vaikutteita sekä Intian alkuperäiskansojen, dravidien tantra-kulttuurista, buddhalaisuudesta että muista uskonnoista. Se oli kaikilta olennaisilta piirteiltään muotoutunut noin 500 eaa. Varhaisen hindulaisuuden jumalia olivat esimerkiksi taivaan jumala Indra, auringon jumala Surya, kuun jumala Soma, veden jumala Varuna, tuulen jumala Vayu, tulen jumala Agni, kuoleman jumala Yama ja rikkauden jumala Kubera (alun perin paholainen). Nykyhindulaisuuden myötä nämä jumaluudet menettivät merkityksensä.
Pääsuuntaukset
Hindulaisuudessa on useita suuntauksia (sampradaya), joista merkittävimmät ovat shaivismi eli shivalaisuus (ja siihen läheisesti kuuluva shaktismi), vaishnavismi eli vishnulaisuus, veerashaivismi (Lingayatit), smartismi sekä uus- ja reformihindulaisuus. Suuntausten pyhiä kirjoja ovat muun muassa Veda-kirjat ja Bhagavad Gita. Länsimaissa tunnetuimpia uushindulaisia liikkeitä ovat Vishnun erästä avataria eli ruumiillistumaa Krishnaa palvova Krishna-liike.
Jumalakäsitys
Hindulaisuudessa on lukematon määrä persoonallisia jumalia, jotka kaikki ilmentävät persoonattoman voimalähteen, brahmanin eri aspekteja. Brahman on lopullinen, yliaistillinen, kaikkialla läsnä oleva, absoluuttinen ja ääretön olemus, kaiken koskaan olleen, vaikkapa ainiaan olevan tai koskaan tulevan summa. Brahman ei ole jumala monoteistisessä mielessä, sillä sitä ei voi kuvata millään olevan tai ei-olevan määritelmillä – se on kaikkien määritelmien tuolla puolen. Näin ollen sitä ei voi myöskään palvoa. Aihetta käsitellään laajasti Vedanta-filosofiassa, joka on eräs hindufilosofian lukuisista osista.
Hindulaisuudessa yleistä on palvoa vain yhtä tai kahta jumalaa. Nykyisessä hindulaisuudessa peruspilarina on kolmiyhteinen jumala (trimūrti): Brahma on luojajumala (poiketen kosmisesta tietoisuudesta Brahmanista). Brahmaa ei nykyisellään juurikaan palvota, Vishnu on rakkauden ja elämän ylläpitäjä ja Shiva on hävittäjä, mutta samalla uudelleenluova jumala. Näillä kolmella pääjumalalla kaikilla on puoliso, shakti.
Monet hindulaisuuden kannattajat ovat monisteja, koska heidän mukaansa jumala on perimmiltään yksi, vaikka hänellä on monta nimeä ja olomuotoa. Monistista näkemystä edustaa advaita vedanta -filosofia. Advaita merkitsee ei-kahtiajakoa eli näkemyksen mukaan mieli ja aine ovat yhtä. Elämän kiertokulusta on mahdollista vapautua, kun ymmärtää tämän ykseyden. Tällöin atman sulautuu brahmaniin. Monistit näkevät yhden jumalan lukemattomina ilmentyminä, jonka ei-hindut sekoittavat helposti polyteismiin. Monistisen näkemyksen mukaan on olemassa vain yksi ykseys, jonka ilmentymiä muut jumaluudet ovat - samalla tavoin kuin eri värit ovat prisman hajottaman valonsäteen eri ilmentymiä. Monet uskovat, että persoonalliset jumalat voivat johdattaa palvojansa lähemmäksi mokšaa, jälleensyntymien ketjusta vapautumista.
Hindujen keskuudessa vallitsee vahva yhteisymmärrys, jonka mukaan kaikki uskonnot ovat oikeita polkuja ja johtavat lopulta kohti yhtä ja samaa Jumalaa tai alkulähdettä. Siten kaikki merkittävät maailman uskonnot ovat samoja. Tästä syystä hindut eivät myöskään tee lähetystyötä. Krishna syntyy aika-ajoin uudelleen maailmaan ja selittää eri aikoina eri kulttuuripiireissä viestinsä hieman eri tavalla, jotta ihmiset ymmärtäisivät perusviestin.
Perusviesti hindulaisuudessa, kristinuskossa, islamissa ja juutalaisuudessa onkin kovin samantapainen, buddhalaisuus poikkeaa niistä tavallaan enemmän. Hindulaisuudesta puuttuu juutalaisuuden johdannaisineen omaava kahtiajako: hyvän ja pahan taistelu, taivas ja helvetti. Hindulaisuuden jumalat eivät ole hyviä eivätkä pahoja vaan henkiolentoja, jotka tekevät milloin minkäkinlaisia ratkaisuja, vastaavasti kuin ihmisiä ei voida luokitella hyviin ja pahoihin.
Jälleensyntymä
Keskeinen käsite hindulaiselle ajattelulle on mokša, jossa vapaudutaan jälleensyntymän eli samsaran ketjusta ja yhdistytään brahmaniin (vrt. nirvana). Ihminen syntyy maan päälle yhä uudestaan, kunnes hän oivaltaa yksilöllisen sielunsa atmanin ja maailmansielun brahmanin olevan yhtä. Ruumillistumia eli inkarnaatiota säätelee karma eli syyn ja seurauksen laki. Hyvät teot elämässä tuottavat hyvää karmaa ja huonot pahaa karmaa ja nämä vaikuttavat seuraavaan elämään.
Hindulaisuuden mukaan ihmisellä on elämässään neljä päämäärää: artha, kaama, dharma ja mokša. Sanotaan, että kaikki ihmiset etsivät arthaa (aineellista ja henkistä omaisuutta). Seuraavaksi ihminen etsii kaamaa (aistilliset ja sosiaaliset nautinnot). Vanhemmiten ihmisen sanotaan tavoittelevan dharmaa (oikeudenmukaisuus, velvollisuus, henkinen oppi). Neljäs ja perimmäinen päämäärä on mokša, jälleensyntymien kehästä vapautuminen ja siirtyminen brahmanin yhteyteen.
Tunnusomaisia piirteitä
Noin kolmasosa hinduista on kasvissyöjiä. Kastittomat tai alempiin kasteihin kuuluvat saattavat käyttää lihaa. Brahmiineihin eli pappisluokkaan kuuluvien tulee harjoittaa puhtautta eivätkä he syö lihaa, mutta voivat käyttää maitotuotteita. Veda-kirjallisuus ylistää lehmää, joka itselleen mitään vaatimatta antaa ihmisille ”ravitsevaa nektaria”. Siksi hindut arvostavat lehmiä suuresti eivätkä syö niiden lihaa.
Hindulaisten tunnusomaisiin piirteisiin kuuluu myös pyhiinvaellus, jolloin käydään kerran elämässä peseytymässä Ganges-virrassa. Hindulaisen yhteiskunnan luokkajärjestelmä korkeimmasta luokasta (varnasta) alempaan: papit ja oppineet (bramiinit), soturit, virkamiehet ja hallitsijat (kshatriyat), kauppiaat ja maanviljelijät (vaishyat), palvelijat ja työläiset (shudrat) ja kastittomat (Dalitit).
Hindulaisuuteen kuuluvat myös symbolit, joita käytetään taiteessa, arkkitehtuurissa, kirjallisuudessa ja palvonnassa. Symboleista tärkeimpiä ovat pyhä Om ja aurinkoa kuvaava hakaristi (swastika), joka symboloi onnea.
Temppelit
pienois|Hindutemppeli [[Colombossa, Sri Lankassa]]
Hindulaisuuden temppeli eli mandir on yleensä pyhitetty jollekin jumalalle, ja keskeisellä paikalla on tämän jumalan kuva eli murti. Pääjumalan lisäksi temppelissä kunnioitetaan yleensä myös muita tähän liittyviä jumalia. Temppelin seinissä ja muissa osissa on kuvia, jotka kertovat jumalan elämänvaiheista ja niihin liittyvistä tapahtumista. Paikoin on myös temppelialueita, joissa kullekin jumalalle on rakennettu oma temppelinsä.
Kaikkien temppelien keskeinen arkkitehtuuri on samanlainen. Jumalan kuva murti on sijoitettu nelikulmaiselle korokkeelle. Sen yläpuolella nousee pyramidimainen, Meru-vuorta kuvaava kupoli. Tämä osa on kaikkein pyhin, ja siellä bramiinit suorittavat rituaalit. Keskeisen tornin ympärillä on kolmelta sivulta avoin, pilarien kannattelema halli. Sinne uskovaiset kerääntyvät osallistumaan rituaaleihin. Siellä suoritetaan myös uskonnolliset tanssit. Keskushallin ympärillä on pihamaa, joka voi olla avoin tai muurien suojaama. Pihamaalle tullaan portin eli gopuramin kautta.
Hindujen juhlia
Tärkeitä hindulaisuuden pyhäpäiviä ovat:
Gorillaz
Gorillaz on brittiläinen Damon Albarnin (Blur) ja Jamie Hewlettin (Tank Girl) vuonna 1998 perustama sarjakuvahahmoista koostuva virtuaaliyhtye. Myös lukuisat vierailevat artistit ovat olleet merkittävässä roolissa Gorillazin musiikissa.
Hindulaisuus
Hinduja suhteessa maan koko väestöön
550px|pienois|Hindujen määrä valtioittain (prosenteissa)
Gorillaz
Gorillaz on projekti, jossa varsinaiset musiikintekijät toimivat taustalla. Yhtyeen näkyvän osan muodostavat neljä animaatiohahmoa: 2D, Murdoc, Noodle ja Russel.
Gorillazin musiikki yhdistelee tanssittavaan poppiin eri tyylilajeja kuten rokkia, folkkia ja rappia.
Tunnetuimpia Gorillaz-kappaleita ovat "Feel Good Inc.", "Clint Eastwood", "Dirty Harry", "Stylo", "Dare", "On Melancholy Hill", "19-2000" ja "5/4". Yhtye on päässyt Guinnessin ennätystenkirjaan kaikkien aikojen menestyneimpänä virtuaaliyhtyeenä. Sen debyyttialbumia on myyty yli 6 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Julkaisut
Studioalbumit
Kalja
220px|pienoiskuva|Lasillinen kotikaljaa. Kalja on eräs alkoholiton tai hyvin mieto mallasjuoma. Kalja on tavallisesti makeaa ja tummaa, ja sitä käytetään yleensä ruokajuomana. Mietoutensa takia sitä ei lasketa varsinaiseksi alkoholijuomaksi. Kotikalja on kotitekoista kaljaa. Arkikielessä myös olutta voidaan kutsua kaljaksi.
Historia
Kalja on arviolta jopa 10 000 vuotta vanha keksintö, ja sitä on nautittu ainakin Mesopotamiassa ja muinaisessa Egyptissä. Myös Suomessa kaljaa on nautittu pitkään ja se on hyvin perinteinen juoma. Aiemmin kalja korvasi usein veden janojuomana siksi, että vesi oli usein likaista ja sisälsi taudinaiheuttajia. Kaljassa ollut alkoholi tappoi taudinaiheuttajia.
Kalja Suomessa
Suomalainen kalja valmistetaan yleensä ruis- tai ohramaltaista taikka molemmista. Kaljaa voidaan tehdä itse tai ostaa kaupasta valmiina. Kotikaljan tekemiseen tarvitaan käymisastia, vettä, maltaita (tai kotikaljauutetta), sokeria ja hiivaa. Suomen tunnetuimpia kaljamaltaiden valmistajia on Laihian Mallas. Suomen kaupoissa myytävien valmiiden kotikaljojen alkoholipitoisuudet vaihtelevat yleensä välillä 0,8–2,2 tilavuusprosenttia, ja alle 1,2-prosenttisia juomia saa lain mukaan myydä myös alaikäisille. Suomalaisia tehdasvalmisteisia kaljoja ovat muun muassa Finn Spring Ukko-Pekka Kotikalja, Olvi Kotikalja ja Sinebrychoff Perinnekalja.
Kalja Suomen ulkopuolella
Monissa maissa esiintyy kaljan tyyppisiä mallasjuomia. Näitä ovat esimerkiksi kali (Viro), kvassi (Venäjä), oud bruin (Alankomaat), svagdricka (Ruotsi) sekä hvidtøl, nisseøl ja skibsøl (Tanska). Nämä poikkeavat jonkin verran toisistaan sekä valmistustavaltaan että maultaan. Venäläinen kvassi valmistetaan usein leipäviljasta ja se saatetaan maustaa esimerkiksi hedelmillä tai mintulla.
Viitteet
Svagdricka
Chico Mendes
pienoiskuva|Chico Mendes vuonna 1988. Francisco Alves Mendes Filho (tunnettu nimellä Chico Mendes; 1944–1988) oli brasilialainen ammattiyhdistysjohtaja ja ympäristönsuojelija. Hän puolusti ihmisoikeuksia ja ajoi Amazonin sademetsien suojelua. Hänet murhattiin 22. joulukuuta 1988. Chico Mendesin mukaan on nimetty perustettu maan korkein ympäristönsuojeluviranomainen Chico Mendesin ympäristönsuojeluinstituutti.
Chico Mendesin idean perusteella Brasiliaan luotiin suojelumalli, joka sisältää metsätuotteiden keräilijöille reservaatteja, joita he eivät omista mutta joissa heillä on yksinoikeus asua ja harjoittaa ammattiaan. Samalla heillä on intressi suojella aluettaan, jota mielivät hyödyntää myös energiateollisuus, metsäteollisuus ja karjankasvatus. Tällä tavoin on saatu suojelluksi yli puoli miljoonaa neliökilometriä eli yli 13 prosenttia Amazonin sademetsistä.
Torrechiara
pienoiskuva|Torrechiaran linna Torrechiara tai Torrechiaran linna on Italian Parman laaksossa sijaitseva 1400-luvulla rakennettu linna. Torrechiara on yksi parhaiten säilyneistä keskiaikaisista linnoista Parman maakunnassa.
Linnan rakennutti Pier Maria Rossi vuosina 1448–1460. Torrechiarassa on kolminkertaiset muurit ja sen sisemmässä linnassa on neljä kulmatornia, jotka on yhdistetty toisiinsa suojakäytävillä. Linnan keskimmäiset korkeat muurit on viistottu. Linnan keskellä on upea neliönmuotoinen päärakennus, joka on koristeltu taidokkailla lombardialaistyylisillä terrakottalistoilla. Linnan sisätilat on koristeltu 1500-luvulla freskoin.
Torrechiara on toiminut muun muassa Ladyhawke – Legenda haukasta -elokuvan ja Borgiat-televisiosarjan kuvauspaikkana.
Hesburger
Hesburger on suomalainen pikaruokaravintolaketju, jonka päätuote ovat hampurilaiset. Yritys on saanut alkunsa Heikki Salmelan vuonna 1966 Naantaliin perustamasta grillikioskista. Salmela avasi ensimmäisen Hesburgerin Turkuun Kristiinankadulle. Hesburger-ketjun Suomen ravintoloiden verollinen myynti vuonna 2022 oli 264 miljoonaa euroa ja ulkomailla 145 miljoonaa euroa. Hesburger-ravintoloita löytyy seitsemästä maasta: Suomesta, Virosta, Latviasta, Liettuasta, Saksasta, Ukrainasta ja Bulgariasta. Ketju työllistää ulkomaat mukaan lukien noin 8 000 henkilöä.
Historia
pienoiskuva|Hesburgerin hampurilainen Heikki Salmela perusti yhdessä vaimonsa Kirstin kanssa grillikioskin, Kievarin grillin, Naantaliin vuonna 1966. Yritys laajeni Turkuun 1970-luvulla, jolloin Puutorilla avautui Puutorin grilli. Ensimmäinen Hesburger-ravintola sisätiloissa avautui vuonna 1980 kauppakeskus Hansakorttelissa Kristiinankadun varrella.
Salmela on kertonut haastattelussa, että alkuaikoina grillin nimeksi riitti katuosoite. Hesburgerin perustamisen myötä ketjulle piti keksiä nimi. Kun omistajan etunimi on Heikki, Hesburger-nimeä pohdittiin, mutta Salmelan mielestä nimessä ei ollut "jenkkifiilistä". Siksi hän pyysi apuun mainostoimiston, joka pohdittuaan asiaa pari viikkoa julkisti 100 000 markan laskun saattelemana ehdotuksensa: Hesburger.
Salmela myi ketjun ja omistamansa hotellit vuonna 1988 lähes 200 miljoonalla markalla (34 miljoonaa euroa) ja osti ketjun takaisin kolme vuotta myöhemmin laman aikaan takaisin 25 miljoonalla (4 miljoonaa euroa). Turussa Hesburger on onnistunut pitämään kilpailijansa poissa. Vuonna 2014 Turussa oli 21 Hesburgeria, kun taas McDonald’seja oli kaksi. Hesburger oli aikaisemmin toiminut Helsingissäkin, mutta varsinaisesti se pääsi sinne ostaessaan Carrols-ketjun Keskolta vuonna 2002. Lähes kaikki Carrolsit muuttuivat Hesburgereiksi; vain viisi ravintolaa jäi silloin entiselle nimelle, mutta keväällä 2012 näistäkin tuli Hesburgereita Carrolsin jäädessä brändinä historiaan.
Kansainvälistyminen
Baltian maihin Hesburger rantautui vuonna 1996, jolloin ketjun ensimmäiset ravintolat Virossa avattiin. Latviassa Hesburger aloitti vuonna 2003 ja Liettuassa vuonna 2007.
Hesburger pyrki 2000-luvun alussa laajentumaan Lähi-itään, ja Hesburgerilla oli ravintola Syyrian pääkaupungissa Damaskoksessa vuosina 2004–2006. Syyrian ravintolan sulkemisen aikoihin yhtiö ilmoitti aikeistaan laajentaa toimintaansa kahdeksaan muuhun alueen maahan, kuten Kuwaitiin, Iraniin ja Saudi-Arabiaan. Hesburger solmi franchising-sopimuksen kuwaitilaisen UFIG-pörssiyhtiön kanssa, mutta yhteistyö ei sujunut toivotusti. Vuonna 2008 Heikki Salmela myönsi yhtiön olevan aikataulusta jäljessä, ja hän arvioi tuolloin ensimmäisen ravintolan avautuvan Kuwaitissa aikaisintaan vuonna 2010. Laajentuminen Lähi-itään ei tuolloin onnistunut, mutta maaliskuussa 2018 yhtiö tiedotti allekirjoittaneensa franchising-sopimuksen Arabiemiraatteihin ja neuvottelevansa yhä franchising-toiminnasta myös muissa alueen maissa.
Vuonna 2010 Hesburger laajeni Venäjälle, jossa se solmi franchising-sopimuksen paikallisen MegaGroup-yhtiön kanssa. Vuonna 2021 ravintoloita Venäjällä oli yhteensä 37. Ukrainaan kohdistuneen hyökkäyksen takia Hesburger ilmoitti maaliskuussa 2022 lopettavansa Venäjän liiketoimintansa kokonaan. 1. toukokuuta 2022 Hesburger ilmoitti lopettaneensa kaikkien omien ravintoloidensa toiminnan Venäjällä.
Huhtikuussa 2014 Hesburger avasi ravintolan Turkin Alanyaan. Ukrainaan Hesburger laajensi toimintansa elokuussa 2015 avaamalla ensimmäisen ravintolansa maan pääkaupunkiin Kiovaan. Ketjun laajentuminen jatkui vuoden 2016 lopulla, jolloin Hesburger tiedotti avanneensa ensimmäisen ravintolansa Bulgariassa Stara Zagoran kaupungissa, ja vuoden 2017 alussa myös Valko-Venäjän ensimmäinen Hesburger avasi ovensa maan pääkaupungissa Minskissä. Huhtikuussa 2018 paikallinen franchising-yrittäjä avasi ensimmäisen Hesburgerin Iranin pääkaupunkiin Teheraniin, mutta lopetti liiketoimintansa kansainvälisten pakotteiden tuoman epävarmuuden vuoksi saman vuoden syksyllä.
Liiketoiminta
pienoiskuva|Hesburger-ravintola [[Helsingin yliopiston metroasemalla vuonna 2016.]] Hesburger-tavaramerkkiä ja -aputoiminimeä hallinnoi Burger-In Oy. Yhtiön keskusvarasto ja tuotanto sijaitsevat Kaarinassa. Noin puolet Suomen Hesburger-ravintoloista on franchising-vetoisia, eli osaa Hesburger-ravintoloista pyörittävät itsenäiset yrittäjät. Ketjulla oli ravintoloita toukokuussa 2022 Suomessa 278, Liettuassa 58, Latviassa 51, Virossa 50, Bulgariassa 26, Ukrainassa 7 ja Saksassa 2. Baltian maissa Hesburger-ravintolat ovat yhtiön omassa omistuksessa. Saksalaisissa ja ukrainalaisissa Hesburgereissa juomaksi voi valita oluen. Suomessa tämä onnistuu vain neljässä tapahtumaravintolassa, joissa on anniskeluoikeudet.
Hesburger on laajentanut toimintaansa. Hesburgerilla on Turun linja-autoaseman läheisyydessä Hesburger-ravintolan yhteydessä toimiva 15 huoneen kokoinen Hesehotelli sekä Hesepesu. Yrityksellä on taannoin ollut myynnissä Hese GSM -liittymiä.
Suomessa S-ryhmä ja öljy-yhtiöt ovat tehneet yhteistyötä Hesburgerin kanssa. Alueosuuskaupat omistavat ja toimivat franchising-yrittäjinä yli 60 Hesburger-ravintolassa. Nämä ravintolat sijaitsevat tavallisesti ABC-liikenneasemien, Prisma-hypermarketien ja Sokos-tavaratalojen yhteydessä, ja näistä saa S-etukortilla Bonusta.
Syksyllä 2017 Hesburger aloitti tuotteidensa kotiinkuljetukset Helsingissä, Espoossa, Tampereella ja Turussa. Tilaukset tehdään älypuhelinsovelluksella, ja ne toimittaa perille Foodora-yhtiö.
Vuonna 2018 Salmela ilmoitti, että ilmastonmuutos huomioidaan ravintoloiden tuotteissa rakentamalla soijatehdas Kaarinaan ja kehittämällä tuotteista myös kasvisproteiini- ja soijaversioita, joiden on tarkoitus tulla myyntiin vuoden 2019 lopussa. Hesburgerin tavoitteena on, että vuonna 2030 puolet ravintolan myymistä tuotteista on lihattomia.
Jan-Magnus Jansson
Jan-Magnus Jansson (24. tammikuuta 1922 Helsinki – 29. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, journalisti ja valtiotieteilijä. Jansson oli Paasikivi-seuran perustajia ja sen johtaja kahteen otteeseen. Lisäksi hän toimi Ulkopolitiikka-lehden päätoimittajana.
Roberto Pereyra
Roberto Maximiliano Pereyra (s. 7. tammikuuta 1991 San Miguel de Tucumán) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Udinesea.
Pereyra teki ensiesiintymisensä argentiinalaisen Club Atlético River Platen edustusjoukkueessa sarjaottelussa 16. toukokuuta 2009, kun joukkue hävisi Club Atlético Huracánille vieraissa 0–4. Ottelu oli hänen ainoansa kaudella 2008–2009. Pereyran vastuu River Platessa kasvoi vähitellen: hän pelasi toisella kaudellaan 15 ja kolmannella 27 sarjaottelua.
Jan-Magnus Jansson
Ura
Jansson kuului Ruotsalaiseen kansanpuolueeseen ja oli puolueen varapuheenjohtaja vuosina 1964–1966 ja puheenjohtajaja vuosina 1966–1973. Jansson toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Sorsan I hallituksessa 1. tammikuuta 1973 – 30. syyskuuta 1974. Hän oli ehdolla vuoden 1982 presidentinvaalissa ja sai 11 valitsijamiesääntä. Presidentin valitsijamiehenä Jansson oli vuoden 1962 presidentinvaalissa.
Vuonna 1958 Jansson oli keskeisenä henkilönä perustamassa Paasikivi-seuraa. Seuran puheenjohtajana hän oli kahteen otteeseen vuosina 1965–1966 ja 1976–1985.
Roberto Pereyra
Elokuussa 2011 Italian Serie A:n Udinese osti Pereyran kahdella miljoonalla eurolla. Ensimmäisellä Udinese-kaudellaan hän pelasi 11 sarjaottelua, mutta kahden seuraavan ajan lukeutui joukkueen runkopelaajiin pelaten niiden aikana yhteensä 73 sarjaottelua. Heinäkuussa 2014 Udinese lainasi Pereyran seuraavaksi kaudeksi samassa sarjassa pelaavaan Juventukseen. Hän nousi heti tärkeäksi pelaajaksi Juventuksessa pelaten kaudella 2014–2015 yhteensä 35 sarjaottelua, joista 27 avauskokoonpanossa. Pereyra saavutti kauden aikana Italian-mestaruuden ja Italian cupin voiton sekä toisen sijan Mestarien liigassa ja Italian supercupissa. Kauden jälkeen Juventus lunasti Pereyran itselleen 14 miljoonalla eurolla. Pereyra kärsi kaudella 2015–2016 lihasvammasta ja pelasi Juventuksen mestaruuteen päättyneellä kaudella 13 Serie A:n ottelua. Lisäksi hän oli voittamassa Italian supercupia.
Jan-Magnus Jansson
Ura
Jansson puuttui presidenttipeliin eli Urho Kekkosen seuraajasta käytyyn keskusteluun Hufvudstadsbladetiin laatimassaan pääkirjoituksessa 12. lokakuuta 1980. Janssonin mielestä sukupolvenvaihdoksen tasavallan presidentin paikalla olisi tapahduttava vuonna 1984, jolloin Kekkosen sääntömääräinen virkakausi päättyisi, ja hän patisteli puolueita avoimeen keskusteluun seuraavan presidentin nimestä. Muun muassa sosialidemokraatit katsoivat Janssonin olevan huolestunut silloisen pääministerin Mauno Koiviston suosiosta ja siitä, että porvaripuolueilla ei ollut esittää tälle kyllin vahvaa haastajaa. Urho Kekkonen erosi kuitenkin tasavallan presidentin virasta sairauden vuoksi jo lokakuussa 1981, ja Jansson valittiin yksimielisesti Ruotsalaisen kansanpuolueen presidenttiehdokkaaksi. RKP:n puheenjohtaja Pär Stenbäck perusteli Janssonin ehdokkuutta ennen kaikkea sillä, että tämä oli eniten länsimaiden käsityksiin Suomesta vaikuttanut kirjoittaja. Jansson kirjoitti ruotsiksi, suurimpien läntisten lehtien kirjeenvaihtajien asemapaikka oli Tukholma, ja nämä osasivat ruotsia. Tavallista olikin, että Helsinkiin reportaasimatkalle tullut kirjeenvaihtaja keskusteli Suomen tilanteesta juuri Janssonin kanssa. Ennen Janssonia RKP:lla oli vain kerran ollut presidentinvaalissa oma ehdokas, Ralf Törngren vuonna 1956.
Jansson tunnetaan myös politiikan tutkijana. Hänen teoksensa Politikens teori (ruots. 1969, suom. Politiikan teoria 1969) on ollut Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin perusoppikirjoja. Hän julkaisi myös kaksi runokokoelmaa sekä vuonna 1996 muistelmateoksen Tidiga möten.
Roberto Pereyra
Pereyra siirtyi 13,5 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Watfordiin kesällä 2016. Hän nousi heti Watfordin avauskokoonpanon pelaajaksi. Tulokaskaudellaan hän oli polvivamman vuoksi sivussa joulukuun puolivälistä kauden loppuun. Hän on maaliskuuhun 2020 mennessä pelannut 101 valioliigaottelua ja tehnyt 16 maalia. Hän pelasi tappiollisessa FA Cupin finaalissa 2019.
Pereyra pelasi neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Argentiinan maajoukkueessa Pereyra teki ensiesiintymisensä lokakuussa 2014. Hän on pelannut maaliskuun 2020 loppuun mennessä 19 A-maaottelua. Hän pelasi Copa Américassa kaksi ottelua Argentiinan hopeajoukkueesas 2015 ja yhden ottelun pronssijoukkueessa 2019. Hän on tehnyt maalin lokakuussa 2018 Irakia ja kesäkuussa 2019 Nicaraguaa vastaan.
Jan-Magnus Jansson
Ura
Jansson vihittiin oikeustieteen kunniatohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1990. Hänen mukaansa on nimetty Jan-Magnus Janssonin aukio Helsingin Toukolan kaupunginosaan.
Jansson vastusti 1990-luvulla Suomen EU-jäsenyyttä, koska hän katsoi sen kaventavan Suomen ulkopolitiikan liittoutumattomuutta ja puolueettomuutta.
Iustinopolis
Iustinopolis ( tai Ioustinopolis), Iustinupolis ( tai Ioustinoupolis) tai Justinopolis (lat.) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Jääpallon SM-sarja 1944
Jääpallon Suomen mestaruudesta vuonna 1944 pelattiin jatkosodasta huolimatta. Asemasotavaihe mahdollisti cup-muotoisen kilpailun järjestämisen. Kilpailuun osallistui 21 joukkuetta. Mukana oli myös yksi joukkue TUL:stä, Viipurin Toverit. Takaisin vallatussa Viipurissa voitiin taas järjestää otteluita, ja Ilves ja Sudet saivat pelata kotikaupungissaan vielä yhden kauden. Viipurilaisjoukkueista Viipurin Toverit ja Sudet kuitenkin putosivat cupista jo ensimmäisellä kierroksella. Ilves selvisi välieriin voittamalla kotonaan Helsingin Hukat, joka koostui pääasiassa vanhoista Viipurin Palloseuran pelaajista. Ilveksen ja Hukkien ottelu jäi viimeiseksi Viipurissa pelatuksi jääpallo-otteluksi. Välierissä HIFK voitti Ilveksen 4-1. HIFK:n vastustaja loppuottelussa oli WP-35, Varkaudessa pelatun loppuottelun voitti jatkoajalla HIFK.
Loppuottelu
20.helmikuuta 1944 Varkaus
Suomen-mestarit
HIFK:n joukkue Herbert Lundström (mv), Pehr Lindholm, Frans Karjagin, Odert Forsstedt, Erik Åberg, Lars Green, Lasse Tiivola, Hans Byman, Leo Karjagin, Walter Svanström, Torsten Svanström, Paul Wanner, Sture Svanström ja Nils Öhrnberg.
Eezy VMP
Eezy VMP, aiemmin VMP (aiemmin myös nimillä VMP Varamiespalvelu ja Varamiespalvelu), oli suomalainen henkilöstöpalvelualan yritys ja osa Eezy-konsernia. Eezy VMP toimi franchising-periaatteella kymmenillä paikkakunnilla ympäri Suomen, Hangosta Rovaniemelle. Se tarjosi vuosittain työtä tuhansien asiakasyritystensä kautta yli 10 000 henkilölle.
Vuonna 2019 VMP-konserni päätti vaihtaa nimekseen Eezy. Nimeä oli aiemmin käyttänyt konserniin kuuluva Eezy Kevytyrittäjät.
Huhtikuussa 2021 kerrottiin, että Eezy VMP ja Eezy Henkilöstöpalvelut yhdistyvät. Uuden organisaation nimeksi tuli Eezy Henkilöstöpalvelut.
Historia
thumb|yrityksen aiempi logo Mauno Savolainen ja hänen vaimonsa Riitta Savolainen perustivat ensimmäisen yhteisen yrityksensä 1980-luvulla. Se oli keskittynyt kiinteistöhuoltoon ja tarjosi muun muassa traktorilla tehtyjä lumitöitä. Yritys myytiin vuonna 1986, minkä jälkeen Savolaiset pitivät pientä majoitusliikettä. Majoitusliikkeen työvoimatarve vaihteli sesonkien mukaan, ja Savolaisia harmitti, miten hiljaisina aikoina rahaa kului palkkoihin kohtuuttoman paljon. Mauno Savolainen sai ajatuksen, että "pitäisi olla helppo ostopalvelu, jonka kautta saisi työntekijän tarpeeseen.” Tästä ideasta syntyi vuonna 1988 Varsinais-Suomen Varamiespalvelu Oy:n. Seuraavana vuonna palvelu laajeni muualla Suomeen (Helsinki, Lahti, Oulu, Tampere ) ja "varsinaissuomalaisesta" tuli "valtakunnallinen".
Suomen 1990-luvun alun lama koetteli yritystä, joka selvisi valuuttalainasta kuluja karsimalla ja lisälainalla, minkä ansiosta Savolaiset saivat pitää kotinsa. Yritys mietti palvelukonseptinsa uusiksi. Laman myötä henkilöstövuokraus oli kasvanut hurjasti, ja hyödyntääkseen trendiä Savolaiset kehittivät Varamiespalvelulle franchising-konseptin, jonka he käynnistivät 1990-luvun puolivälin jälkeen. Ensimmäiset franchiseyrittäjät olivat Jyväskylässä, Lahdessa, Vantaalla ja Espoossa, mutta pian toiminta laajeni koko maan kattavaksi.
Vuonna 2004 Varamiespalvelun toiminta kansainvälistyi, kun sen ensimmäinen palvelualue aloitti toimintansa Tallinnassa. Vuonna 2008 yrityksen toiminta laajeni ensin Ruotsiin, josta ostettiin henkilöstöpalvelualan yritys Prima Bemanning AB ja myöhemmin Espanjaan.
Vuonna 2010 Varamiespalvelu-Yhtiöistä tuli VMP Group.
Vuonna 2017 VMP Varamiespalvelu voitti Työeläkevakuuttaja Eteran Työkykypalkinnon. Voittajan valitsi viiden finalistiyrityksen joukosta MTV Uutisten vastaavana päätoimittajana toiminut Merja Ylä-Anttila. Hänen valintaansa vaikutti eniten se, miten VMP otti huomioon eri puolilla Suomea toimivat yksiköt ja vuokratyöntekijät rakentaessaan yhteisöllisyyttä. Yhteishenkeä synnytettiin esimerkiksi sosiaalisen median luovalla käytöllä, huumorilla ja nuoria innostavalla pelillisyydellä.
Vuonna 2019 VMP-konserni päätti vaihtaa nimekseen Eezy. Nimi oli ollut käytössä konserniin kuuluvalla Eezy Kevytyrittäjillä vuodesta 2008 lähtien.
Tunnustuksia
Sekä VMP että sen perustaja Savolainen ovat saaneet lukuisia tunnustuksia:
Japanin hyökkäykset Koreaan (1592–1598)
Japanin hyökkäykset Koreaan olivat kahden konfliktin sarja, jotka sijoittuvat välille 1592–1598. Vuonna 1592 Japanin yhdistänyt Toyotomi Hideyoshi aloitti ensimmäisen hyökkäyksen tarkoituksenaan vallata Joseon-dynastian hallitsema Korean niemimaa sekä Ming-dynastian aikainen Kiina. Sota päättyi vuoden 1593 aselepoon. Toinen invaasio alkoi kostotoimena vuonna 1597, ja päättyi Hideyoshin kuoltua.
Maihinnousu
Aamulla 23. toukokuuta 1592 Japanin hyökkäysjoukkojen ensimmäinen divisioona lähti liikkeelle Tsushimasta, ja saapui Busanin satamaan illalla. Divisioonaa johti kristitty daimio Konishi Yukinaga, ja siihen kuului yli 18 000 sotilasta. Wǒn Kyunin johtama Korean laivastojoukko havaitsi japanilaisten alukset, mutta ei puuttunut näiden etenemiseen. Maissa ensimmäinen divisioona jakaantui kahtia, ja Sō Yoshitoshin johtamat joukot jäivät piirittämään Busania samalla kun Yukinaga hyökkäsi läheiseen Dadaejinin linnoitukseen.
Matka Souliin
Yukinagan oli määrä miehittää japanilaisten rantautumispaikka ja odottaa muiden joukkojen saapumista, mutta hän päätti jatkaa matkaansa kohti Soulia. Muutaman kilometrin päässä Busanista hän kohtasi Tongnaen linnoituksen. Japanilaiset yrittivät jälleen käännyttää korealaisia tarjoamaan heille vapaan kulun niemimaan läpi, mutta linnoituksen komentaja Song Sanghyǒn kieltäytyi todeten ”minun on helppoa kuolla, mutta vaikea antaa teidän päästä läpi.” Linnoitus kukistettiin, mitä seurasi jälleen Busanin kaltainen joukkomurha.
Katō Kiyomasan johtama toinen divisioona saapui Busaniin 27. toukokuuta ja Kuroda Nagamasan kolmas divisioona rantautui Nakdong-joen länsipuolelle seuraavana päivänä. Kiyomasan joukot lähtivät etenemään kohti Soulia ja valtasivat matkalla Gyeongjun.
Soulia kohti edennyt Sō Yoshitoshi otti haltuunsa Yangsanin linnan, jonka korealaiset olivat hylänneet japanilaisten lähestyessä. Yukinagan joukot lähtivät samana päivänä Tongnaesta ja etenivät seuraavaksi vastaan tulleelle Daegulle, jonka korealaiset olivat myös hylänneet valmistautuakseen taistelemaan pohjoisempana. Yukinaga jatkoi matkaa ylittäen puolustamattoman Nakdong-joen, jolla hän sai kuulla tiedustelijoiltaan korealaisten odottavan häntä Sangjussa. Yukinaga kohtasi Yi Ilin johtamat joukot lähellä kaupunkia ja ajoi nämä perääntymään Chungjuun. Chungjussa korealaiset raportoivat tapahtumista komentaja Sin Ipille, joka päätti kohdata vastustajansa Tangumdaen kukkuloilla. Hän sijoitti sotilaansa Han-joen varrelle niin etteivät nämä voisi paeta. Taistelu oli joka tapauksessa jälleen voitokas japanilaisille ja Sin Ip kuoli sotilaittensa joukossa.
Kiyomasan toinen divisioona kohtasi Yukinagan joukot Chungjussa, mutta divisioonat päättivät jatkaa eri reittejä Souliin. Soulin puolustajat kuitenkin pakenivat lähestyneitä japanilaisia, ja kaupunki oli helposti vallattavissa. Myös Korean kuningas oli paennut Pjongjangiin järkyttyneenä valtakuntansa puolustuksen pettämisestä. Yukinaga ehti kaupunkiin ensin löydettyään nopeasti sopivan paikan ylittää Han-joen.
thumb|Konshin eteneminen Koreassa keltaisella, Kiyomasan eteneminen sinisellä värillä.
Sotaretket pohjoisessa
27. kesäkuuta japanilaiset joukot jatkoivat matkaa Soulista ja kohtasivat seuraavan kerran vastarintaa Imjin-joella, jonka vastarannan korealaiset olivat miehittäneet. Konishi ja Kiyomasa joutuivat odottamaan joella useita päiviä, mutta löysivät lopulta tavan ylittää joen. He esittivät perääntyvänsä kohti Munsania, ja korealaiset lähtivät japanilaisten perään epäorganisoidusti joutuen japanilaisten väijytykseen. Kukistettuaan pakenevat korealaiset, japanilaisille avautui vapaa reitti kohti Pjongjangia, jota kohti Yukinagan joukot lähivät marssimaan. Kiyomasa puolestaan lähti joukkoineen etenemään kohti koillista estämään mahdolliset hyökkäykset Yukinagan selustaan.
Yukinaga eteni ongelmitta Pjongjangin välittömässä läheisyydessä olevalle Taedong-joelle, jonka varrelle hän leiriytyi ja yritti jälleen neuvotella korealaisten kanssa. Nämä kuitenkin yrittivät yllättää japanilaisten leirin yöllisellä hyökkäyksellä ja onnistuivat tekemään jonkin verran vahinkoa. Konishiin liittynyt Kuroda Nagamasan johtama kolmas divisioona onnistui ajamaan korealaiset pakoon. Joen yli kahlanneet korealaiset näyttivät huomaamattaan japanilaiselle parhaat ylityspaikat, ja nämä seurasivat pian perässä. 14. heinäkuuta japanilaiset astuivat hylättyyn kaupunkiin, josta paenneet korealaiset olivat jättäneet kiireessä muonavarantonsa japanilaisten käytettäväksi.
Koilliseen suunnannut Kiyomasa onnistui aikeessaan vallata alue japanilaisten haltuun ja loi alueelle japanilaista mallia vastaavan verotuksen. Kiyomasa ei kohdannut suurta vastarintaa ja vangitsi kaksi japanilaisia paennutta korealaista prinssiä. Lopulta Kiyomasan joukot päätyivät harvaan asutulle seudulle, missä he joutuivat usein villieläinten hyökkäysten kohteeksi. Siellä sotilaat harrastivat huvikseen tiikerinmetsästystä, ja Kiyomasakin tappoi tiikerin keihäällään. Rauhoitettuaan Koillis-Korean, Kiyomasa päätti edetä Mantšuriaan, mutta joutui lopulta perääntymään menetettyään suuren osan joukoistaan ja saatuaan käskyn palata etelään.
Amiraali Yin meritaistelut
thumb|Kilpikonnalaivan pienoismalli. Korealaisten ensimmäinen vastaisku japanilaisia vastaan saavutettiin merellä. Amiraali Yi Sun-sin lähti matkaan laivastonsa kanssa, johon kuului 24 panokseonia, 15 pienempää taistelulaivaa sekä 46 muuta alusta. 16. kesäkuuta laivasto kohtasi 50 aluksen kokoisen japanilaisen laivaston ankkuroituna Okpon satamaan Geojedon saarella. Saarta ryöstelleet japanilaiset palasivat nopeasti takaisin aluksilleen, ja pyrkivät karkuun. Yi avasi tulen japanilasia vastaan, ja nämä pakenivat aluksiltaan maihin. Yi ei lähettänyt partiota maihin vaan jatkoi matkaa, ja kohtasi yöllä viisi japanilaisalusta, joista hän onnistui tuhoamaan neljä.
Seuraavana päivänä korealaisille tiedotettiin japanilaishavainnoista lännessä. Amiraali Yi kiirehti paikalle, ja tuhosi kolmestatoista aluksesta yksitoista. Taisteluissa tuhoutui yhteensä 37 japanilaisalusta, mutta ei yhtään korealaista.
Noin kolme viikkoa Okpon taistelun jälkeen amiraali Yi ohjasi laivastonsa kohti Sacheonia, missä raporttien mukaan oli japanilaisten aluksia. Tällä kertaa Yin laivastoon kuului myös yksi kilpikonnalaiva, jonka Yi oli itse valmistuttanut. Saavuttuaan Sacheoniin, Yi kohtasi japanilaisten ankkuroituneen laivaston. Korealaisten nuolet eivät olisi yltäneet vahingoittamaan maissa olleita japanilaisia, joten Yi esitti perääntyvänsä. Japanilaiset miehittivät nopeasti aluksensa, ja lähtivät Yin perään. He joutuivat kilpikonnalaivan tulilinjalle, ja korealaiset tuhosivat kaikki heitä seuranneet japanilaisalukset. Amiraali Yin olkapäähän osui luoti taistelun aikana, mutta hän selvisi vammasta hengissä.
10. heinäkuuta 1592 Korean laivasto kohtasi 21 ankkuroitunutta japanilaisten alusta Dangpon satamassa. Näitä johti suuri lippulaiva, joka kuului komentaja Kurushima Michiyukille. Yi komensi kilpikonnalaivansa hyökkäämään lippulaivaa vastaan, ja onnistui tappamaan Michiyukin. Tämän myötä japanilaisten taistelutahto laski, ja lähes kaikki japanilaisten alukset upotettiin tai poltettiin.
Myös Toyotomi Hideyoshi kiinnitti huomiota Korean laivaston saavutuksiin, ja määräsi kolme amiraaliaan jättämään taistelut maalla. Nämä olivat Wakizaka Yasuharu, Kato Yoshiaki ja Kuki Yoshitaka. Heidän tehtäväkseen annettiin kerätä laivasto amiraali Yin tuhoamiseksi. Wakizakan laivasto oli jo valmiina toimimaan, joten hän päätti lähteä taisteluun ilman liittolaisiaan. Hänellä oli käytössään 82 alusta, joihin kuului 36 suurta ja 24 keskikokoista sotalaivaa. Samaan aikaan amiraali Yi oli saanut kuulla japanilaisten maajoukkojen etenemisestä Jeollan provinssiin, ja alkoi partioida provinssin rannikkoa pitkin tarkoituksenaan tuhota eteensä osuneet japanilaisalukset. Yin laivastoon kuului japanilaisten arvioiden mukaan noin 100 alusta.
13. elokuuta 1592 korealaiset saivat tietää suuresta japanilaisesta laivastosta, ja seuraavana aamuna laivastot kohtasivat Hansandon taistelussa. Wakizakan johtamat japanilaiset olivat asettuneet kapeaan salmeen, ja amiraali Yi lähetti kuusi alusta houkkuttelemaan vastustajansa avonaisemmalle alueelle. Japanilaiset seurasivat, ja korealaiset hyökkäsivät japanilaisten kimppuun puoliympyräksi muodostuneena, mitä amiraali Yi kutsui nimellä "kurjen siipi". Korealaisilla oli taistelussa mukana ainakin kolme kilpikonnalaivaa, joista kaksi oli hiljattain rakennettu. Taistelu päättyi korealaisten voittoon, ja vain harva alus pääsi pakenemaan. Amiraali Wakisaka kuului paenneiden joukkoon, sillä hänen lippulaivansa päihitti korealaiset alukset nopeudessa.
Handandon taistelu sai pian jatkoa, kun Kato Yoshiaki ja Kuki Yoshitaka saapuivat tarkoituksenaan saada osansa Wakizakan voitosta. He kuitenkin kohtasivat taistelussa hävinneen amiraalin Angolpossa, jonne Wakizaka oli perääntynyt. Amiraali Yi oli lähtenyt Wakizakan perään, mutta joutui kovan tuulen takia odottamaan päivän, ja saapui Angolpohon 16. elokuuta. Hän yritti jälleen houkutella japanilaisia hyökkäämään perääntymistaktiikallaan, mutta tällä kertaa tuloksetta. Yi joutui muuttamaan taktiikkaansa, ja komensi korealaiset alukset tulittamaan vuorotellen japanilaisia, ja perääntymään tehden tilaa muille. Lopulta hän kuitenkin päätti lopettaa hyökkäyksen, koska pelkäsi japanilaisten kostavan hyökkäyksen tappamalla korealaisia siviilejä. Yi palasi paikalle seuraavana päivänä, jolloin japanilaiset olivat perääntyneet.
Jelena Gurjeva
Jelena Ilinitšna Gurjeva (, s. 29. marraskuuta 1958) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Japanin hyökkäykset Koreaan (1592–1598)
Ming liittyy sotaan
Kiinalaiset palasivat Koreaan seuraavana vuonna. He olivat kukistaneet Ningxian kapinan, ja pystyivät nyt keskittymään taisteluun japanilaisia vastaan. Tällä kertaa taisteluun lähetettiin Ningxiassa taistellut Li Rusong, joka johti suuren kiinalaisarmeijan Pjongjangille. Tähän liittyi myös 10 000 korealaisen armeija Yi Ilin ja Kim Ǔngsǒn johtamana, sekä 5 000 soturimunkkia. Pjongjangia puolestaan puolusti ainoastaan Konishi Yukinagan ensimmäinen divisioona, jonka jäljelle jääneistä joukoita suurin osa oli kaupungin sisällä.
Jelena Gurjeva
Gurjeva kuului Neuvostoliiton naisten maajoukkueen kokoonpanoon Moskovan kesäolympialaisissa 1980, missä Neuvostoliitto voitti pronssia.
Japanin hyökkäykset Koreaan (1592–1598)
Ming liittyy sotaan
Pjongjangin saarto alkoi 5. helmikuuta. Li Rusong jakoi joukkonsa jokaiselle kaupungin portille tarkoituksenaan saartaa Pjongjang, ja alkaa tulittaa tätä neljästä eri suunnasta. Hän myös lähetti 3 000 soturimunkkia hyökkäämään Yukinagan kimppuun Moran-kukkulalle, missä tämän komentokeskus oli. Munkit pääsivät onnistuneesti lähelle Yukinagaa, mutta tämä pakeni Sō Yoshitoshin avustuksella. Moranilla käydyt taistelut kestivät kaksi päivää, kunnes viimeinenkin japanilaiskomentaja Matsuura Shigenobu joutui perääntymään.
Myös Pjongjangin japanilaiset joutuivat tiukille, ja Yukinaga päätti luopua linnasta. Japanilaiset lähtivät yön pimeyden turvin perääntymään jäätyneen Taedongjoen yli, ja suuntasivat kohti Soulia. Tämä matka kesti yhdeksän päivää, ja matkalla japanilaiset kohtasivat ongelmia muonituksen ja kylmyyden kanssa. Tähän ei auttanut se, että japanilaiset komentajat olivat hylänneet matkalla olleet linnoituksensa kuultuaan kiinalaisten etenemisestä. Esimerkiksi Ōtomo Yoshimune oli polttanut ja hylännyt Pungsanin linnoituksen kuultuaan Pjongjangin piirityksestä, ja Yukinagan joukot kohtasivat ainoastaan linnoituksen rauniot.
Mingin armeija seurasi pian perässä, ja saapui Soulin pohjoispuolelle. Tätä seurasi Byeokjegwanin taistelu, joka tunnetaan Korean sotaretken suurimpana maataisteluna. 27. helmikuuta alkanut taistelu päättyi Li Rusongin perääntymiseen, mutta tämä ei muuttanut sodan asetelmia juurikaan.
Haengjun piiritys ja perääntyminen
pienoiskuva|Keisari Wanli ottaa vastaan kenraaleitaan. Kiinalaisten peräännyttyä toistaiseksi japanilaisten huomio kiinnittyi Haengjun linnoitukseen 13 kilometrin päässä Soulista. Ukita Hideie otti tehtäväkseen vallata linnoitus, ja 14. maaliskuuta lähti marssimaan 30 000 sotilaan armija mukanaan. Taistelussa komentajina Hideien ohella toimivat myös Konishi Yukinaga sekä Kobayakawa Takakage. Haengjun komentaja Kwon Yul kuitenkin osasi odottaa japanilaisia, ja oli vahvistanut linnan puolustusta.
Samalla japanilaisten olot Soulissa olivat tukalat, sillä ruuasta oli jatkuvasti pulaa, ja taudit olivat yleisiä. Lopulta japanilaiset päättivät neuvotella rauhasta, ja saivat tähän luvan Hideyoshilta. Neuvotteluvastuun otti eniten kiinalaisia vastaan taistellut Yukinaga, joka neuvotteluiden aluksi vapautti kaksi Kiyomasan vangitsemaa korealaista prinssiä. Konishi lupasi japanilaisten perääntyvän Koreasta, ja tämä pantiin alulle välittömästi. Kiinalaiset saivat Soulin haltuunsa 19. toukokuuta, ja kohtasivat japanilaisten tuhotöiden jäljet. Matkalla Busaniin japanilaiset saivat sotaretkensä viimeisen voiton, sillä he valtasivat Jinjun linnoituksen kostona aikaisemmasta tappiostaan.