cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michael Lindqvist
Seuraura
Kaudella 2015–2016 Lindqvist oli SHL:n nousukarsinnoissa AIK:n paras pistemies ja syöttäjä Jonathan Anderssonin kanssa tehoilla 2+4=6. Huhtikuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Lindqvist oli AIK:n paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+22=39 sekä voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +18. SHL:n nousukarsinnoissa hän oli AIK:n paras maalintekijä viidellä osumallaan sekä jakoi sisäisen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +4.
Lindqvist siirtyi kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisella sopimuksella Färjestad BK:hon. Hän teki läpimurtonsa SHL:ssä, jossa Lindqvist teki 33 runkosarjaottelussa tehot 20+14=34 ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Hän oli Färjestadin toiseksi paras maalintekijä Dick Axelssonin jälkeen ja jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Joakim Nygårdin kanssa. Lindqvist jakoi koko SHL:n maalipörssin kuudennen sijan HV71:n Victor Ejdsellin kanssa. Hän kuitenkin kärsi runkosarjassa loukkaantumisista ja joutui enimmillään solisluumurtuman vuoksi noin kuudeksi viikoksi sivuun tammikuussa 2018. Lindqvist kuntoutui runkosarjan viimeiselle kierrokselle.
Kausi 2019–2020 Lindqvistillä päättyi leikkaushoitoa vaatineen polvivamman vuoksi Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2019 Rögle BK:ta vastaan pelattuun otteluun, kun hän kaatui ja löi polvensa maalin tolppaan.
Maajoukkueura
Lindqvist on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 13 ottelua tehopistein 3+2=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Norrköpingissä Slovakiaa vastaan. Lindqvist sai ottelussa myös syöttöpisteen Carl Klingbergin tekemään ylivoimamaaliin. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki kolmannessa ottelussaan Channel One Cupissa 15. joulukuuta 2018 Moskovan VTB-jääpalatsissa ylivoimalla Suomea vastaan.
Muuta
Lindqvistin isoveli Alexander pelaa Ruotsin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTrean-joukkue IK Waxholmissa.
Asta Backman
Asta (alk. Agda) Elisabeth Backman (o.s. Inberg; ) oli suomalainen näyttelijä.
Caracazo
pienoiskuva|Venezuelalaisia mielenosoittajia. (ylhäällä) Kauppojen ryöstelyä Caracasissa. (vas.) Poliisi mielenosoituksien aikaan. (oik.) Caracazo (vaihtoehtoisesti sacudón) viittaa laajoihin levottomuuksiin, jotka tapahtuivat Venezuelassa helmikuussa vuonna 1989 presidentti Carlos Andrés Pérezin toisella presidenttikaudella.
Asta Backman
Agda Inberg kävi Vaasassa kauppakoulun ja työskenteli Ilkka-lehden konttorissa, mutta toimi samalla iltanäyttelijänä Vaasan kaupunginteatterissa, johon sai vakituisen kiinnityksen 1940. Näytellessään jatkosodan vuosina Porin Teatterissa hän vaihtoi Agda-nimensä Astaksi ja tapasi tulevan aviomiehensä. Vuonna 1945 hänet kiinnitettiin ensi kerran Suomen Kansallisteatteriin, josta siirtyi miehensä kanssa Lahden kaupunginteatteriin vuosiksi 1947–53 ja palasi sitten Kansalliseen kymmeneksi vuodeksi. Backmanin teatterirooleja olivat muun muassa pääosat Maria Stuartissa ja Rumassa Elsassa sekä rouva Keller William Gibsonin Ihmeidentekijässä.
Caracazo
Nimi on saanut innoituksensa Bogotazon tapahtumista. Hinnankorotukset toimivat lopullisena sytykkeenä maanlaajuisille levottomuuksille. Taustalla vaikutti kuitenkin vakava taloudellinen kriisi sekä taloudellinen ja sosiaalinen epätasa-arvo. Tavallinen kansa ei päässyt osalliseksi maan laajoista öljyvaroista. Tilannetta ei auttanut se, että maassa toteutettiin IMF:n vaatimia pikaisia ja laajoja taloudellisia uudistuksia, joihin sisältyivät: "raju devalvaatio, kaupan ja sijoitusten rajoitusten purkaminen sekä suorimmin kansalaisiin vaikuttanut valtion tukien poisto monilta perustuotteilta (esim. sähköltä, polttoaineelta, leivältä ja maidolta)". Pérezin toisella presidenttikaudella yksityistettiin aloja, joita oli kansallistettu Pérezin ensimmäisellä presidenttikaudella. Pérezin hallitus kukisti levottomuudet kovin ottein, mikä johti virallisten arvioiden mukaan satoihin kuolonuhreihin.
Asta Backman
Vasta perustettu Televisioteatteri kiinnitti Asta Backmanin 1963, mutta Yleisradion vasemmistoradikalismin myötä hän siirtyi vuosikymmenen lopulla Mainos-TV:n televisioteatteriin, josta jäi eläkkeelle 1979. 1970-luvun alkuvuosina hän teki vielä Kansallisteatterissa muutamia rooleja.
Teatteriroolien lisäksi Backmanilla oli kymmenisen elokuvaosaa, muun muassa pääosa ”probleemielokuvassa” Ylijäämänainen. Hänen osasuorituksensa sai paljon tunnustusta. Backman näytteli myös muun muassa kaksinaamaista opettajatarta elokuvassa Neiti talonmies ja kansakoulun opettajan rouvaa elokuvassa Pastori Jussilainen. Lisäksi hän näytteli elokuvassa Täällä Pohjantähden alla räätäli Halmeen (Kalevi Kahra) vaimoa. Hänen puolisonsa esitti elokuvassa apteekkari Dahlbergia.
Backman näytteli vielä eläkeiässä 1980-luvulla pääosaa televisiosarjassa Vihreän kullan maa. Hänen aviopuolisonsa oli näyttelijä Fritz-Hugo Backman. Pari avioitui vuonna 1947, ja liitto kesti Backmanin kuolemaan vuoteen 1993 asti. Heidän poikansa on toimittaja Martti Backman (s. 1948).
Arne Hovde
Arne Hovde oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1930-luvun alkupuolella. Hän voitti hopeaa mäkihypyssä vuoden 1934 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Sollefteåssa.
Wenn abends die Heide träumt
Wenn abends die Heide träumt on saksalaisen laulajan Heinon studioalbumi vuodelta 1975.
Gitxanit
Gitxanit (myös muodossa Gitksan) ovat Kanadan alkuperäisheimoihin kuuluva kansa jotka lasketaan kuuluvaksi Luoteisrannikon intiaaneihin. Gitxanien kotiseutu kattoi Skeenajoen yläjuoksulta noin 53,000 neliökilometrin alueen. Gitxanit kuuluvat Tsimshianic kieliperheeseen ja heidän kulttuurinsa edustaa tyypillistä Luoteisrannikon kulttuuria vaikka he asuvat joen eivätkä varsinaisella rannikkoseudulla. Gitxanien naapuriheimoja pohjoisessa ovat Nisga'at, lännessä Tsimshianit ja idässä Wet'suweet joista viimeisten kanssa Gitxaneilla on pitkät ja syvät suhteet.
Kulttuuri
Noin 5000 Gitxania asuu Brittiläisessä Kolumbiassa ja osa heistä asuu heimon perinteisillä asuinalueilla. Gitxanien kieltä kutsutaan Gitxsanimaaxiksi.
Gitxsaneille ja naapuriheimoille myönnettiin vuonna 1997 Amerikan alkuperäisasukkaiden oikeudet. Vaikka Kanadan hallitus on myöntänyt oikeudet, varsinaista rauhansopimusta Gitxanien ja Kanadan valtion välillä ei ole tehty.
Nneka Ogwumike
Nnemkadi "Nneka" Ogwumike (s. 2. heinäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on voittanut kaksi maailmanmestaruutta ja pelannut WNBA:ssa kaudesta 2012.
Ogwumike voitti Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana maailmanmestaruuden Turkissa 2014 ja Espanjassa 2018. Vuonna 2011 hän voitti kultaa universiadeissa. Vuonna 2009 hän voitti kultaa alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja hänet nimettiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ogwumike edusti yliopistosarja NCAA:ssa Stanfordin yliopiston Cardinals-joukkuetta vuosina 2008–2012. Los Angeles Sparks varasi hänet ensimmäisellä varausvuorolla vuonna 2012. Kaudella 2012 hänet valittiin vuoden tulokkaaksi ja kaudella 2016, jolloin Sparks voitti mestaruuden, hänet valittiin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi ja ykköstähdistökentälliseen. Seitsemällä ensimmäisellä WNBA-kaudellaan Ogwumike on pelannut yhteensä 217 runkosarjaottelua ja 31 pudotuspeliä. Runkosarjassa hänen ottelukohtainen pistekeskiarvonsa on 16,4 ja levypallokeskiarvonsa 7,6. Pudotuspeleissä vastaavat lukemat ovat 14,0 ja 7,8.
Talvikausina Ogwumike on pelannut Euroopassa, ensin yhden kauden Puolassa ja sen jälkeen Venäjällä. Dynamo Kurskin joukkueessa hän voitti Euroliigan kaudella 2016–2017.
Teiskon museo
Teiskon museo on Tampereen ainoa kotiseutumuseo. Se on avoinna kesäisin.
Emeritus
Emeritus (täysinpalvellut  ) -sanaa käytetään eläkkeelle jääneen miespuolisen professorin, piispan tai muun merkittävän ammattilaisen entisen virkanimikkeen yhteydessä. Naisten tapauksessa käytetään sanaa emerita. Sana liitetään yleensä viran jälkeen, esimerkiksi professori emeritus N.N..
Joidenkin sääntöjen mukaan emeritus/emeritaa tulisi käyttää vain silloin, kun samalla mainitaan virka, josta henkilö on jäänyt eläkkeelle (eli esimerkiksi Helsingin yliopiston suomen kielen professori emeritus).
Korkeakoulujen emeriti-käytänteitä on, että eläkkeelle jäävien toistaiseksi voimassa olevassa työsuhteessa olevien professoreiden kanssa voidaan tehdä määräaikaisia sopimuksia, joihin perustuen he voivat käyttää muun muassa yliopiston sähköpostitunnuksia ja muita työvälineitä sekä jatkaa tutkimusta.
Josep Borrell
Josep Borrell Fontelles (s. 24. huhtikuuta 1947 La Pobla de Segur) on espanjalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli Pedro Sánchezin hallituksen ulkoministeri ennen kuin hänet valittiin Euroopan unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkeaksi edustajaksi 2019.
Borrell on valmistunut ilmailualan insinööriksi 1969 Madridin teknillisestä yliopistosta ja kauppatieteiden tohtoriksi Universidad Complutense de Madridista. Hän on opiskellut myös Stanfordin yliopistossa ja Instituto Francés del Petróleo de París'ssa.
Borrell liittyi 1975 Francon aikana vielä laittomaan sosialistipuolueeseen (PSOE). Hänet valittiin Majadahondan valtuustoon 1979 Espanjan ensimmäisissä demokraattisissa paikallisvaaleissa. Vuonna 1984 pääministeri Felipe González nimitti hänet valtiovarainministeriksi. Vuonna 1991 hänestä tuli julkisten töiden ministeri ja ympäristöministeri.
Syyskuussa 2006 Borrell väitti tanskalaisen uutistoimisto Ritzaun mukaan, etteivät Pohjoismaat kokeneet sotaa, minkä tulkittiin tarkoittaneen toista maailmansotaa. Tällä hän viittasi Pohjoismaissa ja Alankomaissa paljon nimiä keränneeseen Oneseat-kampanjaan ja siihen, että Strasbourgin asema Euroopan parlamentin virallisena kotipaikkana on Ranskan ja Saksan sovinnon symboli. Borrell pyysi Pohjoismaita koskenutta lausuntoaan anteeksi 29. syyskuuta sanoen tarkoittaneensa vain Ruotsia.
Borrell on kuvannut Venäjää ”vanhaksi viholliseksi”, väittänyt, että ”amerikkalaisten piti tappaa vain neljä intiaania” ennen itsenäistymistä ja tuominnut Yhdysvaltain ”cowboy”-politiikan koskien Venezuelaa. Hän vastustaa Katalonian itsenäistymispyrkimyksiä.
Josep Borrellille on myönnetty Kaarle III:n ritarikunnan suurristi (1996) ja Isabella Katolilaisen ritarikunnan suurristi (2000).
Kalsiumipoika
Kalsiumipoika on vuonna 2004 valmistunut elokuva, jonka pääroolia eli kalsiumpoikaa näyttelee Orlando Bloom. Rooli oli Bloomin ensimmäinen pääosa.
Espoon kaupunginkirjasto
Espoon kaupunginkirjasto on Espoossa toimiva yleinen kirjasto. Espoon kaupunginkirjastolla on 18 kirjastoa ja kaksi kirjastoautoa. Kirjaston johtaja on Ritva Nyberg. Espoon kaupunginkirjasto on osa Helmet-kirjastoa, joka on Espoon, Helsingin, Kauniaisten ja Vantaan kaupunginkirjastojen kokonaisuus, jolla on yhteinen kokoelmaluettelo ja yhteiset käyttösäännöt.
Espoon kaupunginkirjasto on Suomen suurimpia yleisiä kirjastoja. Vuonna 2018 Espoon kaupunginkirjaston kokoelmissa oli 748 212 nidettä ja kirjaston kokonaislainaus oli 4 178 074 lainausta. Fyysisiä käyntejä Espoon kirjastoissa tehtiin yhteensä 4 277 753.
Historia
Yleisen kirjaston historia Espoossa alkoi 1860-luvulla Espoon kirkon sakastissa. Vuonna 1873 kirjasto siirtyi kirkon sakastista Lagstadin kansakoululle, ensin luokkahuoneeseen, myöhemmin voimistelusaliin. Vuonna 1937 Espoon kirjastolautakunta päätti jakaa Espoon kirjastolaitoksen kahtia suomenkieliseen ja ruotsinkieliseen kirjastoon. Tämän päätöksen myötä Leppävaaran piirikirjastosta tuli Espoon suomenkielinen kantakirjasto. Espoon kirjastolaitoksen yhdistyttyä vuonna 1962, suomenkielisestä kantakirjastosta tuli Espoon kaupunginkirjaston pääkirjasto. 1990-luvun lopulla Espoossa palattiin aluekirjastomalliin ja nykyään Espoon kaupunginkirjastolla ei ole pääkirjastoa. Aluekirjastot toimivat Leppävaaran, Tapiolan, Matinkylä/Olarin, Keski- ja Pohjois-Espoon ja Espoonlahden alueilla.
Pääkaupunkiseudun yleisten kirjastojen yhteistyö käynnistyi 1970-luvulla, kun Espoossa, Helsingissä, Kauniaisissa ja Vantaalla siirryttiin yhteiseen kirjastojärjestelmään ja yhteiseen kokoelmaluetteloon.
Vuonna 2019 Espoon kirjasto palkittiin Lontoon kirjamessuilla vuoden kirjastona, minkä useat suomalaiset viestijät ovat tulkinneet maailman parhaan kirjaston palkinnoksi.
Toimipisteet
Espoon kaupunginkirjastolla on 17 kiinteää toimipistettä ja kaksi kirjastoautoa. Lisäksi kirjasto palvelee kotikirjaston välityksellä tuomalla aineistoa kotiin liikuntaesteisille.
Kurskin alue
Kurskin alue on hallintoalue Venäjän Keskisessä federaatiopiirissä Ukrainan koillispuolella Itä-Euroopassa.
Maantiede
Se rajoittuu pohjoisessa Orjolin alueeseen, koillisessa Lipetskin alueeseen, idässä Voronežin alueeseen, etelässä Belgorodin alueeseen, lounaassa Ukrainan Sumyn alueeseen ja luoteessa Brjanskin alueeseen.
Kurskin alue sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä. Alueen merkittävin joki on Dneprin sivujoki Desnan sivuhaara Seim.
Historia
Toisen maailmansodan aikana Kurskin alue oli Saksan miehittämä 1941–1943. Vuonna 1943 alueella käytiin suuri Kurskin taistelu.
Väestö
Kurskin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 127 081. Suurin kaupunki on Kursk, jossa asui 415 159 asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Železnogorsk (95 049 as.), Kurtšatov (42 706 as.), Lgov (21 453 as.) ja Štšigry (17 040 as.). Lisäksi alueella on useita pienempiä kaupunkeja ja lukuisia kaupunkityyppisiä taajamia.
Hallinto
Kurskin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Kursk. Alue on jaettu hallinnollisesti 28 piiriin ja 10 kaupunkialueeseen.
Talous
Alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat rauta-, koneenrakennus-, sähkötekniikka-, kemian-, elintarvike-, rakennusaine- ja kevytteollisuutta. Lisäksi alueella louhitaan rautamalmia. Maatalous tuottaa viljaa ja sokerijuurikasta. Lisäksi on karjataloutta.
Marnette Patterson
thumb|Marnette Patterson Marnette Provost Patterson(s. 26. huhtikuuta 1980, Los Angeles, USA) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useiden TV-sarjojen sivurooleissa.
August von Pelzeln
thumb|200px|right|August von Pelzeln.
August von Pelzeln (10. toukokuuta 1825 Praha – 2. syyskuuta 1891 Oberdöbling) oli itävaltalainen lintutieteilijä.
Woody Shaw
thumb|Woody Shaw esiintymässä 1970-luvun lopulla. Woody Herman Shaw II (24. joulukuuta 1944 – 10. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti ja -säveltäjä.
August von Pelzeln
Pelzeln työskenteli Wienin keisarillisessa museossa 40 vuoden ajan ja oli vastuussa museon nisäkäs- ja lintukokoelmista. Hän työskenteli Johann Nattererin Brasiliasta vuonna 1822 keräämien lintujen parissa ja kuvaili 343 tieteelle uutta lintulajia, muun muassa kalliovilistäjän (Xenicus gilviventris). Hän joutui lopettamaan työnsä museossa sairastuttuaan vakavasti.
Woody Shaw
Shaw kasvoi Newarkissa, New Jerseyssä. Hän teki yhteistyötä lukuisten suurimpien aikalaistensa, kuten Eric Dolphyn, Horace Silverin, Max Roachin, Art Blakeyn, Andrew Hillin, Jackie McLeanin, Chick Corean ja McCoy Tynerin kanssa. Hän sai vuonna 1978 levytyssopimuksen Columbia Recordsilta. Hänen tunnetuimpia albumeitaan oli Rosewood, joka sai kaksi Grammy-ehdokkuutta ja oli Down Beatin lukijaäänestyksessä 1978 vuoden jazzalbumi.
August von Pelzeln
30. huhtikuuta 1857 Pelzeln lähti maailmanympäripurjehdukselle Triestestä fregatti Novaralla ja palasi matkalta 30. elokuuta 1859. Matkasta hän laati teoksen Reise der österreichischen Fregatte Novara um die Erde in den Jahren 1857, 1858, 1859 unter den Befehlen des Commodore B. von Wüllerstorf-Urbair (1864–1875).
Woody Shaw
1980-luvulla Shaw jatkoi menestyksekästä uraansa tehden yhteistyötä esimerkiksi Onaje Allan Gumbsin, Mulgrew Millerin, Larry Willisin, David Williamsin, Terri Lyne Carringtonin, Steve Turren, Kenny Garrettin, Dexter Gordonin ja Freddie Hubbardin kanssa.
August von Pelzeln
Pelzeln kirjoitti teokset Ornithologie Brasileiras (1871) ja Beiträge zur Ornithologie Südafrikas (1882).
Olavi Ruikka ja vaimo, noituudesta tuomitut
Olavi (Olli) Ruikka ja hänen vaimonsa, jonka etunimi ei ole tiedossa, mestattiin noitina Iissä vuonna 1564.
August von Pelzeln
Otto Finsch nimesi pohnpeinkottaraisen (Aplonis pelzelni) hänen kunniakseen. Sen lisäksi hänen kunniakseen on nimetty madagaskarinuikku (Tachybaptus pelzelnii), ruskoelenia (Elaenia pelzelni), rusorintatypäkkö (Pseudotriccus pelzelni), vaaleapuumuura (Thamnophilus pelzelni), harmaavatsamuura (Myrmeciza pelzelni), kaitanokkakutoja (Ploceus pelzelni) ja punavatsakerttuli (Granatellus pelzelni).
Woody Shaw
Shaw menetti vasemman käsivartensa onnettomuudessa Brooklynissä 27. helmikuuta 1989. Hän oli myös näkövammainen ja noihin aikoihin jo sokeutunut verkkokalvorappeuman johdosta. Hänellä oli vaimo ja poika. Hän kuoli munuaistautiin 44-vuotiaana.
Olavi Ruikka ja vaimo, noituudesta tuomitut
Iin kirkkoherran virkaa hoiti vuosina 1563-1581 Laurentius Matinpoika Raumannus, joka oli päättänyt kitkeä noituuden pitäjästä. Uskonpuhdistuksen jälkeen noituuteen, taikauskoon ja kansanuskoon suhtauduttiin kielteisesti, ja niitä pidettiin jo propagandasyistä katolisuuteen kuuluvina oppeina. Heti virkaan päästyään Raumannus haastoi talollinen Olli Ruikan ja hänen vaimonsa talvikäräjille, joka tuomitsi heidät mestattaviksi. Ruikan epäiltiin ansainneen omaisuutensa noitataidoilla, mikä oli Raamatun opetuksia vastaan. Tiedetään myös, että Ruikkaa oli sakotettu varastetun tavaran kätkemisestä v. 1560. Nimenomaan kirkkoherra piti huolen siitä, että päätös pantiin toimeen. Hänellä oli ollut riitoja seurakuntalaisten kanssa, mikä saattoi lisätä hänen kovuuttaan kansanuskoa ja noituutta kohtaan. Ajan tapoihin kuului turvautuminen noitien apuun vaikeissa tilanteissa, ja pohjoisessa usein pyydettiin apua Lapin noidilta. Ruikalla olisi ollut varaa lunastaa itsensä ja vaimonsa vapaaksi, mikä oli yleinen käytäntö, mutta sitä ei hyväksytty. Kyseessä oli myös kirkkoherran arvovalta, varsinkin kun hänen omaisuutensa jäi murto-osaan Ruikan omaisuudesta.
Unihiekkamyrsky
Unihiekkamyrsky on Kaija Koon neljäs studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1997 WEA Recordsin kautta. Unihiekkamyrsky jatkaa Kaija Koon edellisiltäkin levyiltä tuttua kevyen popin linjaa. Albumi nousi Suomen listaykköseksi toisella viikollaan ja pysyi kärjessä neljä viikkoa. Unihiekkamyrsky on myynyt yli platinarajan, ja yhteensä sitä on myyty yli 50 000 kappaletta. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Unihiekkamyrsky” ja ”Minä muistan sinut”.
Partiaalinen moolisuure
Partiaalinen moolisuure (Ȳi) on ekstensiivisessä suureessa havaittava muutos, kun puhtaan aineen joukkoon lisätään äärimmäisen pieni määrä toista ainetta, jolloin muodostuu seos. Intensiivisuureissa kuten lämpötilassa tai painessa ei tapahdu muutosta toisen komponentin lisäyksen yhteydessä. Aineen partiaalinen moolisuure riippuu seoksen koostumuksesta ja on ekstensiivisuureen osittaisderivaatta komponentin ainemäärään nähden. Partiaalinen moolisuure voidaan määrittää kaikille ekstensiivisuureille kuten tilavuudelle, sisäenergialle, entalpialle, entropialle, Gibbsin energialle ja Helmholtzin vapaaenergialle. Partiaalisen moolisuureen tunnus muodostetaan yleensä ekstensiivisuureen tunnuksesta lisäämällä kirjaimen päälle poikkiviiva. Merkittäviä partiaalisia moolisuureita ovat partiaalinen moolitilavuus ja partiaalinen Gibbsin energia eli kemiallinen potentiaali.
Partiaaliset moolisuureet määritellään ekstensiivisuureen osittaisderivaatta komponentin ainemäärään nähden. Esimerkiksi seoksessa, jossa on komponentteja i ja j ovat partiaaliset moolisuureet näille muotoa   :
Olavi Ruikka ja vaimo, noituudesta tuomitut
Iin talvikäräjien sakkoluettelon mukaan Ruikan irtaimistosta perittiin kruunulle kaksi kolmasosaa ja lisäksi tuomarin kolmannes. Kruunulle perittiin 34 luotia hopeaa, 8 taalaria, 210 markkaa ja 1 äyri sekä 6 penninkiä rahaa, 2 härkää, 11 lehmää, nuori sonni, 4 hiehoa,10 lammasta ja lästi viljaa. Yhteensä irtaimiston arvo oli 466 markkaa, joka oli suuri summa siihen aikaan. Muusta tavarasta kuninkaan osuus oli 1 lästi jauhoja, 1 lästi suoloja, 9 leiviskää lihaa, 6 leiviskää hylkeenrasvaa ja 19 leiviskää voita. Koska hänellä oli paljon tavaraa, hän on saattanut toimia myös kauppiaana.
Partiaalinen moolisuure
Termodynamiikan tärkeät riippuvuudet pätevät myös partiaalisille moolisuureille kuten ekstesiivisuureillekin. Niiden avulla voidaan määritellä partiaaliset moolientalpiat, partiaalinen Helmholtzin energia ja kemiallinen potentiaali seuraavasti :
Olavi Ruikka ja vaimo, noituudesta tuomitut
Ruikan ja hänen vaimonsa eliminoiminen merkitsi Pohjois-Pohjanmaan mahtinoitien kukistamista ja kirkon arvovallan kasvua. Ruikan mestaaminen lopetti ammattimaisen noituuden Iistä. Taikuutta ja loitsuja esiintyi, mutta niistä papisto ei välittänyt.
Asiakirjoissa kerrotaan, että Ruikka ja hänen vaimonsa mestattiin, mutta perimätiedon mukaan Ruikka poltettiin roviolla. Molemmat saattavat pitää paikkansa, koska Suomessa on ensin mestattu, mutta sen jälkeen on vielä voitu polttaa ruumis roviolla. Elävältä ei Suomessa poltettu.
Fahrtenlieder-Album
Fahrtenlieder-Album on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1975.
Trillian
Trillian on Cerulean Studiosin kehittämä pikaviestintäohjelma, joka osaa hyödyntää Microsoftin Windows Live Messengeriä, ICQ:ta, Yahoo Messengeriä, AOL-pikaviestintä sekä IRC:tä. Trillianissa on myös tuki SkinXML-kielellä kirjoitetuille ulkoasuille, 128-bittinen SecureIM-salaus, hymiöt sekä äänet, jotka kertovat keskustelukumppanin tunnetilasta. Trillian Prossa on myös mahdollisuus käyttää muita pikaviestimiä kuten Jabberia. Osasyy Trillianin suosion "kasvuun" voi olla sen muokattavuus: kyseiseen ohjelmaan nimittäin on suhteellisen suuri määrä erilaisia liitännäisiä ja nahkatiedostoja ladattavissa suoraan Cerulean Studiosin sivustolta.
Hilbertin hotelli
pienoiskuva|Kun jokainen vieras siirretään huoneeseen 2i, uudet vieraat voivat siirtyä vapautuneisiin parittoman järjestysluvun omaaviin huoneisiin. Matematiikassa Hilbertin hotelli on paradoksi, jolla pyritään havainnollistamaan äärettömyyden käsitettä. Paradoksi esittää ajatuksen suuresta hotellista jossa on ääretön määrä huoneita, ja ne ovat kaikki täynnä. Paradoksin pointti on, että koska huoneita on ääretön määrä, vaikka hotelli on näennäisesti täynnä, uusia vieraita saadaan aina majoitettua. Tämä onnistuu pyytämällä vierasta huoneessa 1 siirtymään huoneeseen 2, ja huoneen 2 vierasta siirtymään huoneeseen 3 ja niin edelleen äärettömästi. Toisin sanoen: uusien vieraiden rajallinen määrä n saadaan majoitettua siirtämällä jokainen nykyisistä vieraista huoneesta i huoneeseen i+n.
Uusien vieraiden määrän ei tarvitse kuitenkaan olla rajallinen: hotellin omistaja voi ottaa numeroituvasti äärettömän määrän uusia vieraita siirtämällä jokaisen vieraan huoneesta i huoneeseen 2i vapauttaen rajattoman määrän huoneita.
Paradoksin synty on jäljitetty vuoteen 1924, kun David Hilbert esitti luennollaan ajatuksen äärettömän suuresta hotellista. Hilbert ei kuitenkaan julkaissut paradoksia missään. Laajalti tunnetuksi se tuli vasta 1900-luvun loppupuolella.
Urve Palo
Urve Palo (s. 10. heinäkuuta 1972 Haapsalu) on virolainen poliitikko sosiaalidemokraattisesta puolueesta.
Palo toimi etnisten kysymysten ministerinä Andrus Ansipin toisessa hallituksessa 1. huhtikuuta 2007 alkaen. Hänet ja kaksi muuta sosiaalidemokraattia erotettiin hallituksesta 21. toukokuuta 2009. Helmikuussa 2014 Andrus Ansip ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävistä, minkä seurauksena istuva hallitus hajotettiin. Uusi hallitus muodostettiin reformipuolueen ja sosiaalidemokraattisen puolueen välille, ja se jatkaa vuoden 2015 vaaleihin saakka. Sosiaalidemokraatit ilmoittivat Palon nousevan hallituksen talous- ja rakenneministeriksi.
Jorma Pukkila
Jorma Jaakko Uolevi Pukkila (8. helmikuuta 1924 Kuopio – 19. marraskuuta 1998 Helsinki ) oli suomalainen baritoni, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.
Henkilöhistoria
Jorma Pukkilan vanhemmat olivat kanttori Juho Jaakko Pukkila ja Auda Lempi Johanna Hinkula ja puoliso vuodesta 1950 agronomi Liisi Marjatta Pursiainen. Pukkila kävi keskikoulun 1941 ja valmistui Kajaanin seminaarista kansakoulunopettajaksi 1949. Helsingissä hän suoritti musiikinopettajan tutkinnon 1961. Pukkila oli Oulun kaupungin jatkokoulun opettaja vuodesta 1949, Oulun musiikkiopiston laulunopettaja vuodesta 1952, musiikkiarvostelija eri lehdissä vuodesta 1947, Kajaanin sekakuoron johtaja 1946–1949, Oulun Laulun vuodesta 1950, Lapin Laulun vuodesta 1951, Merikosken Laulun 1949–1951 ja Pohjois-Suomen Laulajien vuodesta 1952. Hän johti myös Karjalan Laulua, Hyvinkään Mieslaulajia ja Kansallis-Kuoroa ja oli Canto-Kuoron perustajia. Kansallis-Kuoron kanssa hän teki kiertueen Amerikkaan 1965. Pukkila, joka piti ensikonserttinsa 1946, konsertoi Suomessa ja ulkomailla ja oli orkesteri- ja oratoriosolisti vuodesta 1946. Taiteilijaeläke myönnettiin Pukkilalle 1987.
Mangpor Chonthicha
Mangpor Chonthicha (, 1983 -, Thaimaa) on thaimaalainen laulaja. Hän on laulaja elokuvissa "Tam Ha Som Chai", "Noo Yak Don Oum", "Noo Kuay Tukkay", "Johnny Thee Rak", "Nak Rob Neeranam"
Linjaorganisaatio
Linjaorganisaatio on organisaatiomalli, jonka lähtökohtana on suora ohjaus: jokaisella toimijalla on vain yksi johtaja, ja toiminnasta viime kädessä vastaa yksi henkilö. Malli perustuu hierarkiaan.
Linjaorganisaatio on yksinkertainen, ja siinä vallitsee tarkoin määritelty työnjako. Valta- ja vastuusuhteet ovat selkeät, ja johtamisen keinoina ovat käskyt ja niiden toteutuksen valvonta. Kannustimena toimii lähinnä määriteltyjen rangaistusten välttäminen. Työntekijän ei odoteta olevan oma-aloitteinen tai itsenäinen vaan kuuliainen.
Edut ja haitat
Linjaorganisaatiossa yksilöille on jaettu tehtävät, joiden tarkoitus on ollut alun perin rakentaa organisaatio jäsenten tietotaidon varaan. Linjaorganisaatio on hierarkian avulla yksinkertainen selittää.
Linjaorganisaatio voi johtaa tylsistyttäviin rutiinitöihin erikoistumisen vuoksi. Organisaation kasvaessa tai muutostilanteessa linjaorganisaatio koetaan usein jäykäksi ja kaavamaiseksi. Organisaation kasvaessa linjaorganisaatiota täydennetään monesti muilla malleilla, eli esimerkiksi matriisiorganisaatiolla, prosessiorganisaatiolla tai projektiorganisaatiolla.
Sotilasorganisaatioissa ja poikkeusoloissa linjaorganisaatio ja siihen liittyvä esimies- ja alaistehtävät mahdollistavat nopean päätöksenteon ja niiden toimeenpanon poikkeuksellisissa olosuhteissa.
Linja-esikuntaorganisaatio
Linja-esikuntaorganisaatio on linjaorganisaatiosta kehittynyt organisaatiorakenne, jossa johdon apuna on asiantuntijoista koostuva esikuntaelin. Esikunta on kuitenkin sivuelin, jolla ei ole oikeutta antaa määräyksiä, vaan vain neuvoja ja ohjeita. Linja-esikuntaorganisaatiossa vaikeuksia voivat aiheuttaa ohjeiden ja käskyjen erottaminen toisistaan, koska usein ohjeet koetaan asiantuntijana toimivan lähettäjän auktoriteetin vuoksi käskyiksi.
Olle Kaján
Olle Kaján (1911 Pietari – 22. maaliskuuta 1938 Dakar, Senegal) oli suomalainen merimaalari.
Kaján muutti jo lapsena Suomeen vanhempiensa mukana ja kävi sitten Vaasan suomalaista lyseota. Asevelvollisuuden suoritettuaan hän lähti merille ja purjehti maapallon ympäri. Hän oli sittemmin neljänä kesänä mukana Hemming Elfvingin sillilaivueessa. 1930-luvun puolivälissä hän hankki O'Kay-nimisen purren, jolla hän sitten purjehti, maalasi merimaalauksia ja piti satamakaupungeissa taidenäyttelyitä. Suomessa hän piti näyttelyitä Helsingissä ja Vaasassa.
Viimeiselle purjehdusmatkalleen Kaján lähti kesäkuussa 1937. Matka suuntautui Tanskan ja Norjan kautta Englantiin ja sieltä edelleen Santa Cruziin Teneriffalle, jonne Kaján saapui 23. syyskuuta. Muutamia viikkoja ennen kuolemaansa Kaján tapasi pari tanskalaista, jotka kertoivat olevansa lehtimiehiä ja haluavansa vuokrata O'Kayn tehdäkseen värifilmiä mereltä. Tanskalaisten toiveen mukaan Kaján lähti sitten purrellaan heidän kanssaan Dakariin. Hänet löydettiin 22. maaliskuuta 1938 Dakarissa purreltaan pää kuulan lävistämänä. Hänen vieressään oli browning-pistooli. Kajánin mukana olleet tanskalaiset väittivät kyseessä olleen itsemurhan. Itsemurhan syynä olivat tanskalaisten mukaan Kajánin talousvaikeudet ja trooppisen ilmaston aiheuttama päänsärky. He ilmoittivat asiasta Tanskan Dakarin konsulille ja lähtivät sitten O'Kaylla Dakarista 4. huhtikuuta. Kaján haudattiin Dakarin protestanttiselle hautausmaalle.
Olle Kajánin vaimo Elsa Kaján oli mukana matkalla Teneriffalta Dakariin ja hän palasi Suomeen kuukautta ennen Kajánin kuolemaa. Olle Kajánin oli tarkoitus myydä O'Kay tanskalaisille mutta hän ei ollut saanut kauppahintaa eikä veneen vuokraa ja tanskalaiset olivat eläneet Dakarissa Kajánin kustannuksella.
Järvikaislat
Järvikaislat eli putkikaislat (Schoenoplectus) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu 77 lajia, joita tavataan eri puolilla maailmaa. Merikaislat (Bolboschoenus) luetaan toisinaan järvikaislojen sukuun kuuluviksi, ja jotkin järvikaisla- ja merikaislalajit voivat risteytyä keskenään.
Järvikaislat ovat monivuotisia ruohokasveja, joiden maavarsi kiemurtelee pitkin vedenpohjaa. Niiden varsi on vihreä tai sinivihreä, täyteinen ja haaraton sekä yleensä lehdetön. Veden alla kasvavat lehdet ovat kapeita ja 2-4 mm leveitä.
Järvikaislojen tieteellinen nimi tulee kreikan kielen sanoista schoinos (suom. kaisla tai ruoko) ja plectos (suom. matto). Jälkimmäinen osa voi liittyä joko kasvin kasvutapaan tai käyttöön mattojen punomisessa.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2023
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2023 järjestetään Budapestissä, Unkarissa 19.–27. elokuuta 2023. Kilpailut ovat järjestyksessään 19. yleisurheilun MM-kilpailut. Kisojen näyttämönä toimii National Athletics Centre.
Kansainvälinen yleisurheiluliitto ilmoitti kisojen isännästä 4. joulukuuta 2018. Budapest valittiin järjestäjäksi ilman normaalia hakuprosessia.
Donkey Kong
Ensimmäiset Donkey Kong -pelit olivat kolikkopelejä, joilla Nintendo saavutti suosiota Amerikassa. Myöhemmin oman pelisarjan sekä Nintendon maskotin aseman saanut Mario esiteltiin ensimmäisen kerran pelissä Donkey Kong nimellä Jumpman. Jumpmanin tehtävä pelissä on pelastaa tyttöystävänsä Pauline Donkey Kongin kynsistä.
Donkey Kongin outoon nimeen (Aasi Kong) on esitetty useita syitä. Esimerkiksi Shigeru Miyamoto on kertonut haastatteluissa syyksi huonon englannintaitonsa – hän kun kuvitteli "Donkeyn" tarkoittavan vain yleisesti tyhmää.
thumb|right|[[Donkey Kong (videopeli)|Donkey Kong]]
Pelaaminen
Sarjaan kuuluu tasohyppelyjä, pulmapelejä, ajopelejä ja rytmipelejä. Pelaaminen riippuu pelistä ja sen lajityypistä.
Donkey Kong populaarikulttuurissa
Donkey Kong -elektroniikkapeli oli keskeisessä roolissa vuonna 1984 Hannu Peltomaan ohjaamassa lastenelokuvassa Taikapeli.
Donkey Kong -pelin maailmanennätyksen tavoittelusta on tehty dokumenttielokuva The King of Kong.
Nelvada loi vuonna 1996 Donkey Kong Country -televisiosarjan, joka oli löyhästi Donkey Kong Country -peleihin pohjautuva tietokoneanimaatiosarja. Sarja kesti vain yhden tuotantokauden. Sarjaa näytettiin pääasiassa Fox Kids -kanavalla (nykyinen Jetix), ja Suomessa kyseistä sarjaa pystyi seuraamaan Canal+:lta.
Hahmot
Peleissä esiintyy myös joukko muita hahmoja, kuten Diddy Kong ja Cranky Kong. Kuningas K. Rool on useissa peleissä Donkey Kongin päävastustaja.
Kolikkopelit
Pelit, joissa ensijulkaisu kolikkopelinä.
Käsikonsolit
Pelit, joiden ensijulkaisu käsikonsolilla.
Aiheesta muualla
Donkey Kong
Kyykkä
thumb|Kyykän henkilökohtaisen pelin Suomen mestari 2007, Mika Peiponen (Nurmeksen Kyykkäseura), pelaamassa SM-kisoissa Äänekoskella 2003. Kyykkä on vuosisatoja vanha karjalainen ulkona pelattava peli. Kyykässä pyritään kyykkämailoja eli karttuja heittämällä poistamaan puiset sylinterit eli kyykät pelineliöstä mahdollisimman vähin heitoin. Kyykkää voi pelata henkilökohtaisena pelinä, paripelinä tai nelihenkisenä joukkuepelinä. Lajin kattojärjestönä Suomessa toimii Suomen Kyykkäliitto.
Historia
Kirjailija I. K. Inha kirjoitti v. 1894 Vienan Karjalasta keräämissä tiedoissaan pelin olevan väistymässä ”vanhuuttaan” ja paenneen syrjäkyliin. Laatokan Karjalassa peli tunnettiin lähinnä Suojärvellä ja Salmissa, mutta sielläkin lyötiin kyykkää vain syrjäkylissä. Myös Kannaksella ja Inkerissä peli tunnettiin.
Heimosotien jälkeen Suomeen siirtyneet Vienan ja Aunuksen siirtolaiset pelasivat kyykkää kesäjuhlillaan. Vuonna 1951 Karjalan sivistysseura Boris Karppelan (1910–1994) ja Kosti Pamilon johdolla aloitti kyykkäpelin elvyttämisen uudelleen. Mukaan tuli kuitenkin niin paljon pelaajia ja joukkueita, että pelaajien paremmuuden selville saamiseksi täytyi laatia säännöt ja tehdä pistelaskujärjestelmä. Kyykänlyönnin sääntöihin otettiin tarkasti mukaan karjalaisen kyykän vanhat pelitavat ja nimitykset. Ainoastaan pistelaskujärjestelmä ja joukkuepelistä kehitetty henkilökohtainen peli ovat uutta, samoin parikilpailu ja viisiottelu.
Vuonna 1964 Karjalan Sivistysseura ry. ja Karjalan Liitto ry. muodostivat yhteistyöelimen, Karjalaisen Kyykkävaltuuskunnan, jonka tehtävänä oli kyykkätoiminnan valvonta, sen kehittäminen ja sääntöjen laatiminen sekä karjalaseurojen välisten mestaruuskilpailujen järjestäminen ja pelituomarien koulutus.
Vuonna 1981 aloitettiin neuvottelut erillisen kyykkäliiton perustamisesta. Karjalainen Kyykkäliitto rekisteröitiin 17.10.1986. Karjalainen Kyykkäliitto ry:n nimi muutettiin Suomen Kyykkäliitto ry:ksi Kuopiossa 19.6.1993 liiton ylimääräisessä kokouksessa. Suomen Kyykkäliitto on ollut SLU:n alainen lajin kattojärjestö, nykyisin osa Valoa (Valtakunnallinen Liikunta- ja urheiluorganisaatio ry.).
Suomen Kyykkäliiton nykyinen puheenjohtaja on Imatran Kyykkää edustava Jyrki Juvonen. Liiton entinen pitkäaikainen puheenjohtaja vuoteen 2012 asti oli 3 000 metrin estejuoksun maailmanennätysmies Pentti Karvonen.
Ruotsissa peli tunnetaan nimellä poppi, ja maassa perustettiin Svenska Poppiförbundet vuonna 1994.
Kilpailuhistoria
Miesten joukkuepeli oli kyykän ensimmäinen pelimuoto. Vuosina 1951–1961 joukkuepelin SM-kilpailut järjestettiin Seurasaaressa, Helsingissä. Vuodesta 1961 lähtien kisat pidettiin ympäri Suomea karjalaisten kesäjuhlien yhteydessä. Miesten henkilökohtaisen pelin SM-kisat järjestettiin vuodesta 1954, mutta varsinaiset ensimmäiset SM-mitalit jaettiin 1964 juuri perustetun Karjalaisen Kyykkävaltuuskunnan alaisuudessa. Vuonna 1971 jaettiin ensimmäiset miesveteraanien SM-mitalit. Henkilökohtainen viisiottelu tuli mukaan ohjelmaan 1980-luvun lopulla. Miesten paripeli tuli SM-kilpailumuodoksi vasta v. 2005.
Naiset eivät kilpailuhistorian alussa kilpailleet laisinkaan, mutta jäsentoimikunta perustettiin v. 1950, kyykkätoiminta aloitettiin v. 1951 ja naisjaosto perustettiin 1952. Kyykän ensimmäiset henkilökohtaisen pelin naismestarit leivottiin vuonna 1973 ja naisten parikilpailun mestarit vuonna 1980. Laji on kuitenkin aina hieman kärsinyt naiskilpailijoiden puutteesta.
Kyykkä nykyään
pienoiskuva|"Firmakyykkää" Lappeenrannan jäähallin alueella vuonna 2017. Suomen Kyykkäliiton alaiset seurat järjestävät läpi vuoden valtakunnallisia kilpailuja (nykyisin n. 20–30 vuodessa), piirinmestaruuskilpailuja sekä seurojen sisäisiä kilpailuja. Tavallisesti turnauksia järjestetään lauantaisin, mutta joillakin paikkakunnilla myös sunnuntaisin. Kesällä peliä pelataan ulkona, talvisin hallissa. Kyykässä järjestetään suomenmestaruuskilpailuita miesten joukkuekilpailussa ja naisten parikilpailussa (Karjalan Liiton järjestämien Karjalan kesäjuhlien yhteydessä), henkilökohtaisessa kyykän viisiottelussa, miesten ja miesveteraanien parikilpailussa sekä kyykän henkilökohtaisessa pelissä (miehet, naiset, veteraanit ja juniorit). Näiden lisäksi pelataan hallimestaruuksista talvikaudella miesten joukkuepelissä, naisten paripelissä sekä henkilökohtaisessa pelissä. Henkilökohtaisista SM-mitaleista pääsevät kilpailemaan ne pelaajat, jotka ovat edellisenä kautena heittäneet vähintään kaksi mestaruussarjan tulosta (miehet +22, naiset +10).
Kyykässä käydään myös vuosittain pohjoismaiset mestaruuskilpailut, jolloin käydään myös muun muassa Ruotsi–Suomi-maaottelu. Kyykkää pelataan Suomen ulkopuolella hyvin vähän. Ruotsissa on kuusi kyykkäseuraa ja Venäjällä lajia harrastetaan hyvin rajatusti. Virossa on yksi vahva ja aktiivinen kyykkäseura, jonka miesjoukkueen taso vastaa Suomen seurajoukkueiden kärkeä.
Kyykän maailmanmestaruuskilpailuita on järjestetty vuodesta 2001. Järjestyksessään kolmannet maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 2006 elokuussa Karlsruhessa, Saksassa.
Vuonna 2009 MM-kisat järjestettiin Valko-Venäjällä 31.7.–6.8.2009 Maladzetšnassa noin 70 km pääkaupungista Minskistä luoteeseen. Suomesta kisoihin lähti neljä mies- ja kaksi naispelaajaa. Kisoissa pelattiin suomalaisen kyykän lisäksi gorodkia perinteisin metallimailoin sekä muovimaila-gorodkia. Suomi menestyi kisoissa mainiosti ja voitti miesten joukkuekilpailun, naisten parikilpailun ja sekaparikilpailun. Lisäksi miehet ottivat kolmoisvoiton miesten henkilökohtaisessa pelissä ja naiset kaksoisvoiton naisten yksinpelissä.
Vuonna 2011 MM-kisat järjestettiin Pietarissa. Suomalaisten menestys oli odotetusti hieman vaatimattomampi, sillä kansainvälinen taso oli noussut. Miesten joukkuekisassa tuli kuitenkin mestaruus, ja tätä täydensi kaksoisvoitto sekaparikilpailussa. Henkilökohtaisessa pelissä jouduttiin tyytymään miesten pronssiin, sillä voitto meni Viroon ja hopeasija Ukrainaan.
Vuonna 2013 kyykän EM-kilpailut järjestettiin Loksassa Virossa. Tuliaisina oli sekä miesten että naisten henkilökohtaisen pelin Euroopan mestaruus.
Kesäisin kyykkäkilpailuja pelataan kovilla hiekka- ja sorakentillä, mikä on lajin virallinen kilpailualusta. Talvisin hallikisojen hiekkakentällä pelattavien SM-hallikilpailujen lisäksi lajia voi harrastaa pakatulla lumella ja jäällä (esim. parkkipaikoilla tai järven jäällä).
Monet suomalaiset karjalaseurat harrastavat kyykkää vain Suomen Kyykkäliiton kilpailutoiminnan ulkopuolella, mutta osa seuroista ottaa osaa myös valtakunnallisiin kilpailuihin.
Suomen Kyykkäliiton ulkopuolinen kyykkätoiminta on aktiivista varsinkin talvisin opiskelijarintamalla. Tampereen teknillisellä yliopistolla järjestetään vuosittain helmikuussa opiskelijoille tarkoitetut Akateemisen kyykän MM-kisa. Nimestään huolimatta kilpailulla ei ole MM-arvoa, ja kilpailukykyä parantavien aineiden (ja monessa tapauksessa heikentävien) käyttö on sallittua. Kilpailu on osallistujamäärältään suurin kyykkätapahtuma maailmassa. Muita kaikkialta Suomesta osallistujia kerääviä akateemisia talvikyykkäkilpailuja ovat Oulun Akateemisen Mölökky- ja Kyykkäseuran järjestämä World Cup of Kyykkä ja Lappeenrannassa pelattava PoWiCup.
Oulussa, Lappeenrannassa, Tampereella ja Turussa akateemista kyykkää harrastetaan enemmänkin, muun muassa talvisin pelattavassa kyykkäliigassa. Toimintaa on lisäksi pääkaupunkiseudulla ja Jyväskylässä. Kesäkyykän osalta opiskelija-aktiivisuus on myös kasvamassa. Tästä hyvänä esimerkkinä jo perinteeksi muodostunut Kesähauki-turnaus, opiskelijoiden järjestämä avoin joukkuekilpailu.
Kyykän historiassa uusia pelaajia on lajin pariin saatu pääasiassa aktiivisista kyykkäsuvuista. 2000-luvulta lähtien kesäkyykän pariin on kuitenkin tullut pelaajia lähinnä opiskelijapiireistä.
Joidenkin mielestä suomalainen kyykkä on ainoa täysin suomalainen urheilulaji (mallia tai osaa säännöistä ei ole otettu toisesta urheilulajista), jossa järjestetään viralliset MM-kisat.
Kyykkätermistöä
On myös monia epävirallisia, laajalti käytössä olevia termejä:
Pelikenttä
Kesäkilpailuissa pelikenttä on mahdollisimman tasainen sorapintainen alue. Yksi kenttä tarvitsee reuna-alueineen tilaa noin 7 m × 22 m. Kenttä koostuu kahdesta neliöstä ja niiden välisestä alueesta. Oman joukkueen heittoneliö on vastapuolen pelineliö. Neliö on kooltaan 5 m × 5 m ja neliöiden välinen matka on 10 metriä. Nuorten, 10-vuotiaiden ja alle, pelineliöt ovat 3 m × 3 m ja neliöiden väli 6 metriä. Naisten uusi neliö on mitoiltaan 5 m × 4 m (neliön takaosasta poistettu yksi metri).
Kyykät
Kyykät ovat puusta sorvattuja, reunoistaan pyöristettyjä lieriöitä, joiden korkeus on 100 mm ja halkaisija 65–80 mm. Pelin alussa kummankin neliön eturajalle pystytetään rivi kyykkäpareja. Joukkuepelissä 20 paria alkaen 10 cm sivurajasta ja henkilökohtaisessa pelissä 10 paria alkaen 125 cm sivurajasta. Pienellä kentällä 25 cm sivurajasta.
Kyykkämailat
Mailat ovat puusta sorvattuja pyöreitä ja kädensijallisia. Niiden enimmäispituus on 850 mm ja -paksuus 80 mm. Mailojen painoa ei ole rajoitettu.
Heittomatkat
8-vuotiaat lapset suorittavat aloitusheiton ja jatkon 4 metrin etäisyydeltä pelineliöstä; 10-vuotiaat suorittavat aloitusheiton 6 metrin päästä ja jatkon 4 metrin päästä; 12-vuotiaat suorittavat aloitusheiton 8 metrin päästä ja jatkon 6 metrin päästä; 15-vuotiaat suorittavat aloitusheiton 10 metrin päästä ja jatkon 8 metrin päästä.
Naiset suorittavat aloitusheiton 10 metrin päästä pelineliöstä ja jatkon 8 metrin päästä; yli 70-vuotiaat naisveteraanit suorittavat aloitusheiton ja jatkon 8 metrin päästä; miehet suorittavat aloitusheiton 15 metrin päästä ja jatkon 10 metrin päästä; yli 70-vuotiaat miesveteraanit suorittavat aloitusheiton ja jatkon 10 metrin päästä.
Jatko-osalle voi siirtyä vasta sen jälkeen, kun avauksessa vähintään yksi kyykkä menee pelineliön ulkopuolelle.
Pelin kulku
Kyykkää voi pelata nelihenkisin joukkuein, parikilpailuna tai henkilökohtaisena kilpailuna. Joukkue- ja paripelissä kullakin pelaajalla on käytettävissään kaksi mailaa lyöntivuorossaan. Henkilökohtaisessa pelissä mailoja on käytettävissä neljä per lyöntivuoro.
Surami
thumb|Suramin koilliskulma ja Kviratskhovelin kirkko.
Kyykkä
Pelin kulku
Kukin pelaaja astuu vuorollaan heittoneliöön, ja yrittää mailaa heittämällä lyödä kyykät pois pelineliöstä. Käyttämättä jääneistä mailoista saa plus-pisteitä; neliöön tai neliöiden väliin jääneet kyykät antavat miinuspisteitä.
Pelipuolisko päättyy, kunnes jompikumpi joukkue tai pari tyhjentää pelineliönsä kyykistä. Vastustajalla on mahdollisuus lyödä sama mailamäärä pelipuoliskoa kohden. Tämän jälkeen vaihdetaan pelipuoliskoja, ja pelataan toinen puoli kuten edellä. Joukkueiden keskinäinen paremmuus selviää pelipisteiden erotuksella. Pelin voitosta saa voittaja kaksi pistettä, tasapelistä tulee molemmille yksi piste ja häviöstä nolla pistettä.
Surami
Surami on kaupunkityyppinen taajama (daba) Georgiassa, Šida Kartlin alueella Khašurin piirikunnassa. Taajaman asukasluku on 7 492 (vuonna 2014). Surami on suosittu, vuoristossa sijaitseva ilmastolomakohde, jossa on keskiaikainen linnoitus.
Kyykkä
Pelin kulku
Pelaajan lopputulos on molempien puoliskojen yhteenlaskettu tulos. Yleensä henkilökohtaisessa pelissä ei pelata vastapelaajaa vastaan, vaan pyritään lyömään mahdollisimman hyvä oma tulos (vrt. golf). Miesten SE-tulosta sivutakseen on pelineliöt tyhjennettevä yhteensä kymmenellä mailalla (esim. eräkohtaiset tyhjennykset 5 ja 5 tai 4 ja 6 mailalla). Veli-Pekka Ehoniemi löi ennätyspelissään 2011 yhden erän tyhjäksi kolmella sauvalla, mikä lienee ainoa kerta lajin kilpahistoriassa.
Kyykän henkilökohtaisen pelin ennätykset
thumb|300x300px| Veli-Pekka Juvonen ja Esko Rautiainen
Surami
Historia
thumb|upright|left|Suramin linnoituksen rauniot. Ihmisasutusta Suramin alueella oli ensimmäisen kerran aikaisella pronssikaudella. Kaupunki oli luultavasti antiikin kirjailijoiden, erityisesti Plinius vanhemman (23–79) Surium. Plinius kertoo paikan sijaitsevan Kolkhiksen itäosassa, lähempänä Iberiaa. Surami sijaitsee strategisella paikalla Bordžomin rotkon suulla vartioimassa Itä- ja Länsi-Georgian välistä tietä, joten siitä tuli 1100-luvulla raskaasti linnoitettu kaupunki. 1170-luvulta 1300-luvun lopulle Suramin linnoitus kuului perinnöllisesti Kartlin eristavi-dynastialle, "kuvernööreille", jotka ottivat sukunimen Surameli.
Azincourtin taistelu
Azincourtin taistelu käytiin Ranskan ja Englannin välillä satavuotisessa sodassa 25. lokakuuta 1415. Lopputulos oli suuri voitto Englannille, jonka pitkäjousimiehet taistelivat jälleen hyvin. Azincourt oli viimeinen Englannin kolmesta suuresta voitosta satavuotisessa sodassa, kaksi aiempaa olivat Crécyn ja Poitiers’n taistelut.
Surami
Historia
Myöhemmin Surami taantui, mutta säilytti vilkkaan kauppapaikkansa ja linnoituksen, joka rakennettiin uudelleen 1500- ja 1600-luvuilla. 1700-luvun puoliväliin mennessä, prinssi Vakhuštin mukaan, Suramissa oli 200 georgialaisten, armenialaisten ja juutalaisten taloutta. 1740-luvulla prinssi Givi Amilakhvari käytti Suramia tukikohtanaan kuningas Teimuraz II:ta ja persialaisia vastaan. Prinssin antauduttua vuonna 1745 linnoitus tuhottiin, mutta korjattiin myöhemmin jälleen: venäläis-georgialaiset joukot käyttivät linnoitusta osmaneja vastaan suunnatuissa operaatioissa Venäjän-Turkin sodassa (1768–1774). Kun Venäjä oli liittänyt Georgian itseensä vuonna 1801 Suramiin sijoitettiin sotilastukikohta. Myöhemmin paikasta tuli suosittu terveyslomakohteena. Vuonna 1926 Surami sai kaupunkityyppisen taajaman aseman.
Azincourtin taistelu
Englannin kuninkaan Henrik V:n johtama Englannin armeija oli marssimassa englantilaisten hallussa olleeseen Calais’hen onnistuneesta Harfleurin piirityksestä, kun määrältään ylivoimainen Ranskan armeija katkaisi sen tien Azincourtissa (engl. Agincourt) ja pakotti sen taisteluun.
Surami
Monumentit ja nähtävyydet
thumb|Näkymä Suramin lounaisosaan ja Jumalanäidin kirkolle Suramin linnoituksesta käsin. Surami sijaitsee suuren Bordžomi-Kharagaulin kansallispuiston lähellä. Itse kaupungissa on Jumalanäidin kirkon 1500–1600-lukujen rakennuskompleksi, 1600–1800-luvuilla rakennettu Pyhän Yrjön kirkko ja vuonna 1998 rakennettu Kviratskhovelin kirkko.
Azincourtin taistelu
Perinteisesti ranskalaisten ylivoimaa on pidetty massiivisena, mutta uudemman tutkimuksen mukaan se olisi ollut korkeintaan kahden suhde yhteen.
Englannin noin 6 000 miehen joukosta noin viisi kuudesosaa oli pitkäjousimiehiä, kun taas monta kertaa suuremmassa Ranskan armeijassa suuri osa miehistä oli ritareita. Englantilaiset pitkäjousimiehet olivat aseidensa käyttöön harjaantunutta talonpoikaista nostoväkeä, kun taas ranskalaisten joukot olivat ammattisotilaita. Koko Englannin armeija taisteli jalan, ja paremman sotilaskurin ansiosta englantilaisten muodostelma oli joustavampi kuin ranskalaisten.
Surami
Monumentit ja nähtävyydet
Suramin linnoituksen tarkka, alkuperäinen rakennusajankohta on jäänyt hämärän peittoon. Linnoituksen aikaisimmat rakenteet ovat mahdollisesti 1100-luvulta, mutta sitä on myöhemmin rakennettu uudelleen useita kertoja. Kirjailija Daniel Tšonkadze (1830–1860) toi klassiseen Georgian kirjallisuuteen paikallisen, linnoitukseen liittyvän legendan, jonka armenialainen elokuvaohjaaja Sergei Paradžanov teki kuuluisammaksi elokuvassaan Ambavi Suramis tsikhitsa (”Suramin linnoituksen legenda”) 1980-luvulla.
Azincourtin taistelu
Ranskalaisten taistelusuunnitelmana oli, että ritarit sivustoilla hyökkäisivät ratsain, kun taas päätaisteluosasto hyökkäisi keskustassa jalan. Samanaikaisesti kevyet joukot koukkaisivat maastoa hyväksi käyttäen paikallisen ritarin, Isembard d’Agincourtin, johdolla (joka tunsi maaston) englantilaisten selustaan. Ranskan kuningas Kaarle VI oli kuitenkin jälleen saanut skitsofreniakohtauksen, ja oli kyvytön johtamaan taistelua. Ranskalaisilla ei ollut yhtä, tunnustettua ylipäällikköä, vaan Orleans’n, Alençonin ja Bourbonin herttuat kiistelivät johtajuudesta. Ranskalaisten johtamisjärjestelmä oli siis kaoottisessa tilassa.