cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Steve Washburn
Pelaajaura
Kaudelle 2001–2002 Washburn teki sopimuksen Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersin kanssa. Iserlohnissa hän pelasi kaksi kautta ja niiden jälkeen kolmannen kauden DEL-joukkue Hamburg Freezersissä. Kaudelle 2004–2005 Washburn siirtyi Saksasta Itävaltaan Klagenfurter AC:n joukkueeseen. Klagenfurtin vuoden jälkeen Washburn aloitti seuraavan kauden Tanskassa Rødovre Mighty Bullsin joukkueessa, josta siirtyi 21 pelin jälkeen takaisin Itävaltaan, Graz 99ersin joukkueeseen. Siellä hän pelasi kevääseen 2008 asti ja siirtyi vielä keväällä 12 pelin ajaksi Saksan 2. Bundesliigaan Bietigheim Steelersin riveihin päättämään uransa.
Kaikkiaan Washburn pelasi urallaan 93 NHL-ottelua ja teki niissä 14 maalia ja 29 tehopistettä. Jäähyjä hänelle puhallettiin 42 minuuttia. NHL:n pudotuspeleissä Washburn esiintyi vain kerran.
SopuSavo
SopuSavo oli Etelä-Savossa kerran viikossa ilmestyvä puolueeton ilmaisjakelulehti. Lehti oli suomenkielinen sanomalehti ja sisälsi jakelualueensa paikallisuutisia ja ilmoituksia. Lehden päätoimittajana toimi Toni Auvinen.
Tarkalleen jakelualue käsitti Joroisten, Juvan, Rantasalmen, Puumalan, Sulkavan ja Virtasalmen kuntien alueet. Jakelualueella asuu yhteensä n. 24 000 henkilöä.
SopuSavon julkaiseminen paperisena versiona lopetettiin elokuussa 2007, mutta verkkolehtenä se jatkaa edelleen.
Mizoram
Mizoram on Intian osavaltio maan koillisosassa. Nimensä alue on saanut sen valtaväestö mizojen mukaan. Alueen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Aizawl. Mizoram liitettiin kiinteästi brittiläiseen Intiaan 1890-luvulla. Sittemmin itsenäisessä Intiassa mizojen aseelliset liikkeet ajoivat itsenäisen valtion perustamista. Vuonna 1987 Mizoramista tuli oma osavaltionsa. Alueen asukkaista suurin osa on kristittyjä. Mizoramin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 097 206.
Maantiede
thumb|vasen|Näkymää Mizoramissa. Mizoramin osavaltion pinta-ala on 21 081 km2 ja se sijaitsee Intian koillisosassa. Osavaltio rajautuu etelässä Bangladeshiin ja idässä Myanmariin. Sen naapuriosavaltioita ovat Tripura luoteessa, Assam pohjoisessa ja Manipur koillisessa. Mizoramin Mizo Hills -kukkulat tunnettiin aikanaan nimellä Lushai Hills ja ne ovat osa Arakanvuoria. Mizoramin vuoret kohoavat korkeimmillaan noin 2 100 metrin korkeuteen merenpinnasta. Osavaltion korkein kohta on Phawngpui Tlang eli Sininen vuori Mizoramin kaakkoisosassa on korkeudeltaan 2 210 metriä. Harjanteiden väliin jää kapeita jokilaaksoja. Kaladanjoki laskee alueen eteläosista kohti Myanmaria. Dhaleswari (Tlawng) ja Sonai (Tuirail) joet laskevat puolestaan Assamiin. Alueen suurin järvi on Palakjärvi Mizoramin eteläosassa. Kokoa järvellä on noin 30 hehtaaria ja järvi on saanut alkunsa mahdollisesti maanjäristyksen tai tulvan seurauksena. Mizoramin alue on suhteellisen altis maanjäristyksille.
Vuoden kylmin kausi ajoittuu marraskuun ja helmikuun välille. Kylmänä kautena lämpötilat vaihtelevat 10–20 °C välillä. Lämpimin kausi kestää puolestaan kesäkuusta elokuuhun ja tuolloin lämpötilat vaihtelevat 20–30 °C välillä. Suurin osa sateista saadaan monsuunikaudella toukokuun ja syyskuun välisenä aikana, Keskimäärin vuotuinen sadanta on noin 2 500 mm.
Suurin osa tai noin kolme neljäsosaa Mizoramin pinta-alasta on metsien peitossa. Metsissä on puolestaan rikas eläimistö, johon lukeutuvat esimerkiksi aasiannorsu, intiantiikeri, kauriit ja apinat. Mizoramin tunnuseläin on serovi, tunnuslintu burmanfasaani, tunnuskukka Renanthera imschootiana ja tunnuspuu Mesual ferrea. Osavaltion alueella on useita kansallispuistoja ja muita suojelualueita.
Historia
thumb|vasen|Ennallistettu sahlam eli puu, johon mizot aikanaan ripustivat surmattujen vihollistensa päät. Mizoramin varhaisesta historiasta tiedetään vain hyvin vähän. Alue on saanut nimensä mizojen mukaan. Mizot saapuivat nykyisen Mizoramin alueelle Chin Hillsien alueelta kuitenkin vasta muuttoliikkeessä vuosien 1750 ja 1850 välillä. Muuttajat alistivat paikalla jo entuudestaan asuneet heimot, jotka sulautuivat osaksi mizojen yhteiskuntaa. Yhteiskunnallisesti mizoilla tiedetään olleen noin 300 päällikkökuntaa, joissa päällikkyys periytyi suvussa. Mizot joutuivat kosketuksiin brittien kanssa näiden liitettyä Assamin omiin alueisiinsa burmalaiset kanssa solmitun Yanbon sopimuksen jälkeen vuonna 1826. Mizot tulivat tunnetuiksi brittien alueille tekemistään sotaretkistä. Britit tyytyivät jonkin aikaa vain tekemään ajoittaisia kostoretkiä mizojen alueelle. Kiinteästi britit liittivät alueen valtapiiriinsä vasta 1870-luvulla. Virallisesti alue liitettiin brittiläiseen Intiaan vasta 1890-luvulla. Tuolloin alue oli jaettu kahtia. North Lushai Hills kuului Assamiin ja South Lushai Hills Bengaliin. Molemmat alueet yhdistettiin Assamiin kuuluvana alueena nimellä Lushai Hills vuonna 1898.
Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946 Mizoramissa perustettiin Mizo Common People’s Union (myöhemmin Mizo Union) ajamaan mizojen kansallisia oikeuksia. United Mizo Freedom Party vaati Intian itsenäistymisen kynnyksellä puolestaan alueen liittämistä Intian sijaan Burmaan eli nykyiseen Myanmariin. Intian itsenäistyessä vuonna 1947 alueesta tuli kuitenkin osa Intian Assamia. Vuonna 1952 alueesta tehtiin Lushai Hills Autonomous District Council. Itä-Intian useat eri vuoristoheimot perustivat vuonna 1955 järjestön Eastern India Union ja samana vuonna perustettiin myös Mizo Cultural Society. Järjestön puheenjohtajana toimi sittemmin mizojen politiikassa vaikuttanut Pu Laldenga. Vuonna 1959 Mizoramin aluetta koetteli ankara mautam, eli bambujen joukkokuolema. Mizo Cultural Societyn nimi muutettiin vuoinna 1960 muotoon Mizo National Famine Front ja seuraavana vuonna muotoon Mizo National Front. Vuonna 1966 Mizo National Front antoi itsenäisyysjulistuksen ja aloitti sissisodan hallituksen joukkoja vastaan. Järjestö kiellettiin vuonna 1967. Kielto ei lopettanut väkivaltaisuuksia. Intian keskushallinto pyrki lievittämään tilannetta tekemällä Mizoramista ensin vuonna 1972 oman territorionsa ja edelleen 20. huhtikuuta 1987 oman osavaltionsa Pu Laldengan ja pääministeri Rajiv Gandhin neuvottelujen tuloksena.
Väestö
thumb|Mizoramilaisia koululaisia. Mizoramin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 097 206. Vuoden 2001 vastaavan laskennan asukasluku oli 888 573. Mizoramin väestön suuri valtaosa kuuluu heimoihin, jotka ovat Intian perinteisen kastilaitoksen ulkopuolella. Mizot on varsinaisesti ylänimitys useille eri heimoille, jotka voidaan jakaa edelleen esimerkiksi kukiin, pawiin ja lakhereihin. Kastilaitoksen ulkopuolisten heimojen osuus väestöstä on Mizoramissa korkeampi, kuin muilla Intian alueilla.
Vuonna 2011 Mizoramin väestöstä 52,11 % asui kaupungeissa ja 47,89 % maaseudulla. Alueen suurin kaupunki on osavaltion pääkaupunki Aizawl, jonka asukasluku oli 293 416. Alueen muita kaupunkeja ovat esimerkiksi Lunglei ja Champhai. Mizoramin asukkaista miehiä oli 555 339 ja naisia 541 867. Väestöntiheys oli 52 as./km². Mizoram on asuttu hyvin harvaan ja tiheimmin asutut alueet sijaitsevat osavaltion pohjoisosassa. Lukutaitoisuus oli 91,33 %. Lukutaitoisuus oli Intian osavaltioista Mizoramissa toiseksi korkein.
Talous
Maatalous muodostaa Mizoramin talouden kulmakiven. Ala työllistää noin kaksi kolmasosaa alueen työvoimasta. Monsuunikauden ansiosta alueella voidaan kasvattaa riisiä. Riisin ohella alueella kasvatetaan maissia, puuvillaa ja kasviksia. Viljely alueella tapahtuu joko pengerviljelynä kukkuloilla tai kaskiviljelynä (jhum). Perinteinen kaskiviljely on vähentynyt ja viljelykasvien ohella merkittäväksi taloudelliseksi tekijäksi ovat nousseet bambutuotteet. Teollinen tuotanto Mizoramin alueella on pienimuotoista. Alueella valmistetaan esimerkiksi silkkiä, muita kankaita, jauhoja ja käsitöitä. Alueella on myös öljynjalostusta.
Kulttuuri
thumb|Perinteinen tanssi. Mizoramissa vietetään monia kristinuskoon liitettyjä uskonnollisia juhlia. Perinteisemmät juhlat liittyvät maatalouteen. Mim kut on elokuussa tai syyskuussa vietettävä vuoden ensimmäisen sadonkorjuun juhla. Pawl kut on toinen sadonkorjuujuhla, jota vietetään joulukuussa tai tammikuussa. Chapchar kut on puolestaan viljelykauden alkujuhla, jota vietetään tavallisesti maaliskuussa. Juhlien oleellinen osa on tanssi. Mizojen tansseista ehkä tunnetuin on cheraw eli bambutanssi.
Mizojen perinteinen kunniakäsitys tunnetaan nimellä tlawmngaihna. Tlawmngaihnaan liittyvät esimerkiksi vieraanvaraisuus, yleinen hyvyys ja toisten puolesta uhrautuminen. Miehet oppivat järjestelmää poikamiesten asuntoloissa (zawlbuk). Naimisiin mentäessä tapana on, että aviomies maksaa vaimonsa perheelle morsiuslunnaat.
Mizoramilaisen keittiön perusraaka-aine on riisi. Riisistä valmistetaan myös riisiolutta, joka tunnetaan nimellä zu.
San Esteban de Gormaz
San Esteban de Gormaz on kunta Sorian maakunnassa Espanjassa. San Esteban de Gormazin asukasluku oli 3043 vuonna 2016.
Pyhän Mikaelin kirkko (Iglesia de San Miguel) vuodelta 1081 ja Iglesia de la Virgen del Rivero 1100-luvulta edustavat romaanista tyyliä. Duero-joen ylittävä silta on keskiajalta.
Katri Sieberg
Katri K. Sieberg on yhdysvaltalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut Pohjois-Amerikan tutkimuksen professorina Tampereen yliopistossa vuodesta 2007 lähtien. Hän kertoo tutkivansa terveydenhuoltoa, rikospolitiikkaa ja äänestämistä taloustieteellisestä näkökulmasta.
Sieberg syntyi Yhdysvalloissa amerikansuomalaiseen perheen. Hän valmistui kandidaatiksi (Bachelor of Arts) Northwestern-yliopistossa vuonna 1990 ja maisteriksi (Master of Science) California Institute of Technology -yliopistossa vuonna 1992. Hän väitteli tohtoriksi (Doctor of Philosophy) New Yorkin yliopistossa vuonna 1998.
Gwaii Haanasin kansallispuisto
Gwaii Haanasin kansallispuisto on kansallispuisto ja tähän kytkeytyvä merellinen suojelualue Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se perustettiin vuonna 1993 yhdessä haidojen kulttuuriperintöalueen kanssa. Haidan kielellä Gwai Hanaas tarkoittaa "kauneuden saaria".
Yhdessä Gwaii Haanasin suojelualueet kattavat noin 15 prosenttia (1 470 neliökilometriä) ja siihen kuuluu 138 noin 150:stä nimellä Haida Gwaii tunnetuista haidojen perinteisesti asuttaman alueen saarista. Saaret tunnettiin aiemmin tilapäisesti myös englanninkielisellä nimellä Queen Charlotte Islands.
Gwaii Haanasin pääsee esimerkiksi merikajakilla, veneellä tai vuokratulla vesitasolla.
SG̱ang Gwaay
Puiston eteläosassa sijaitsee SG̱ang Gwaayn saari, joka on maailmanperintökohde, jonka UNESCO valitsi luetteloonsa vuonna 1981. Tunnustuksen saari sai historiallisesta merkityksestä haidojen taiteelle ja elämäntavalle. SG̱ang Gwaay Llnagaayn kylästä löytyy todisteita haidojen tavoista, kuten toteemipaaluja.
Myllyjärvi (Loppi)
Myllyjärvi on Kanta-Hämeessä Lopella Räyskälän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 10,8 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Sen erottaa vieresestä Heinunlammista Takanummi ja Välinummi. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä on kaksi saarta. Rannoille on rakennettu noin 20 vapaa-ajan asuntoa sekä viisi muuta rakennusta.Niille tulee tiet yhdystieltä 13624.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjärven valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,3 metriä mpy. Järveen laskee kuivatusojien johto-oja Laihasensuolta, minkä läpi myös Särkijärvenoja on johdettu. Se laskee kuitenkin Pikku-Heinun ja Heinunlammin kautta Myllyjärveen. Järven oma laskuoja Myllypuro laskee Kaartjärven länsirantaan.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli laajempi ja U-kirjaimen muotoinen. Tämä viittaa järvenlaskuun, jossa entinen ”Heino lampi” jakautui laskettaessa mahdollisesti kolmeksi lammeksi. Ne ovat nykyään nimeltään Pikku-Heinu, Heinunlammi ja Myllyjärvi. Kartassa järven luoteispuolella sijaitsi Heinon talo ja sen pellot suon ympäröimänä. Järven ympäristössä ei ole merkitty niittyjä, mutta Myllyojassa pyöri vesimylly. Vuoden 1958 peruskartassa oli järven nimi kirjoitettu ”Myllylampi”, mutta seuraavassa kartassa vuodelta 1979 ”Myllyjärvi”. Järvi oli autio vuoden 1989 kartan julkaisemiseen asti, jolloin sen itärannassa oli yksi vapaa-ajan asunto.
Brad Raffensperger
thumb|right|Brad Raffensperger
Brad Raffensperger (s. 18. toukokuuta 1955) on yhdysvaltalainen virkamies ja republikaanisen puolueen poliitikko.
Raffensperger on rakennusinsinööri, jolla vuoden 2011 tiedon mukaan on luvat ammattinsa harjoittamiseen 28:ssa osavaltiossa. Hän on johtanut omia yrityksiään. Vuosina 2011–2015 Raffensperger istui Johns Creekin kaupunginvaltuuston ja vuosina 2015–2019 Georgian osavaltion edustajainhuoneen jäsenenä. Vuonna 2019 hänestä tuli osavaltion ylin vaaliviranomainen. Washington Post julkaisi tammikuun alussa 2021 nauhan, jolla Yhdysvaltain vuoden 2020 presidentinvaaleissa hävinnyt Donald Trump väittää Raffenspergerille tämän syyllistyvän rikoksen, mikäli tämä ei vääristä vaalitulosta "löytämällä" Trumpille osavaltiossa voittoon tarvittavaa määrää lisä-ääniä. Nauhalla Trump uhkaa vaalituloksen muuttamisesta pidättäytymisen "tulevan erittäin kalliiksi".
Raffenspergerillä on kolme lasta.
Bentsyylikloridi
Bentsyylikloridi on orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C7H7Cl ja rakennekaava on C6H5CH2Cl. Bentsyylikloridista käytetään myös nimityksiä alfa-klooritolueeni, kloorimetyylibentseeni ja tolyylikloridi. Bentsyylikloridia käytetään teollisuudessa hajusteina ja makuaineina käytettyjen bentsyyliesterien valmistamiseen. Sitä voidaan käyttää myös amfetamiini-tyyppisten huumeiden valmistukseen, minkä takia sen myyntiä on monissa maissa rajoitettu.
Bentsyylikloridin moolimassa on 126,6 g/mol, sulamispiste noin –43 °C, kiehumispiste 179 °C, suhteellinen tiheys 1,1 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), ei juurikaan liukene veteen (< 0,1 g/100 ml), leimahduspiste 67 °C c.c., itsesyttymislämpötila 585 °C ja CAS-numero 100-44-7.
Jean-Andoche Junot
Jean-Andoche Junot, Abrantesin herttua (lempinimi ”Rajuilma”; 23. lokakuuta 1771 Bussy-le-Grand, Ranska – 29. heinäkuuta 1813 Montbard) oli ranskalainen sotilas.
Uran varhaisvaiheet
Hän syntyi porvarisperheeseen ja opiskeli Chatillonissa ja sen jälkeen lakia Pariisissa, kun alkoi Ranskan vallankumous. Hän liittyi armeijan riveihin vuonna 1790 Côte-d’Orin vapaaehtoispataljoonaan. Hän yleni nopeasti krenatöörikersantiksi. Hän osallistui Toulonin piiritykseen vuonna 1793. Tällöin hän kohtasi Napoleon Bonaparten ja tuli hänen sihteerikseen. Hänen sotilasuransa loisti samaan tahtiin Napoleonin uran kanssa, ja hän taisteli Italiassa, Egyptissä (1798–1801), Itävallassa (1805), Pyreneiden niemimaan sodassa (1807) sekä Venäjällä (1812).
Italian sotaretki
Vuonna 1795 direktorio päätti lähettää kenraalien Jourdan ja Moreau armeijat taistelemaan Itävaltaa vastaan Mainin ja Tonavan alueille. Sitä vastoin Napoleon oli nimitetty Italiassa olevan armeijan ylipäälliköksi 2. toukokuuta 1796 ja hän sai vastaansa Itävallan ja Sardinian armeijat Po-joen laaksossa. Tämän sotaretken aikana Junot osoitti suurta rohkeutta. Tunnustukseksi rohkeudestaan hän sai luovuttaa hallitukselle viholliselta vallatut sotaliput. Tunnustukseksi teoistaan hänet ylennettiin everstiksi.
Italian sodan melskeissä käydyn Lonaton taistelun aikana Junot haavoittui vakavasti, ja tapahtuma muutti hänen luonnettaan ja näin hänestä tuli melkoisen ärtyisä.
Hän seurasi Napoleonia myös tämän Egyptin retken aikana, ja hänet nimitettiin prikaatinkenraaliksi heti hänen saavuttua Egyptin maaperälle. Tämän sotaretken aikana hän haavoittui kaksintaistelussa. Englantilaiset vangitsivat Junot’n, kun hän oli haavoittuneena kotimatkalla Ranskaan. Vähitellen Napoleon otti etäisyyttä kenraaliinsa, joka oli hänen mielestään liian temperamentikas.
Junot'n palattua Ranskaan vuonna 1801 hänet nimitettiin divisioonankenraaliksi ja Pariisin kuvernööriksi. Näistä tehtävistä hänet syrjäytti itse Napoleon, ja hänet lähetettiin Arrasiin Ranskan pohjoisosiin, jonne piti perustaa uusi krenatööriarmeija. Kun Junot teki tiettäväksi tyytymättömyytensä tilanteeseen, hänet tavallaan karkotettiin maasta, kun hänet nimitettiin Ranskan suurlähettilääksi Portugaliin. Hän kuitenkin osallistui Austerlitzin taisteluun.
Konsulikauden alkuaikana Junot avioitui Laure Permonin kanssa, joka on tunnettu ranskalaisen muistelmakirjailija.
Ystävyys erääseen pankkiiriin tuotti kuitenkin hänelle hankaluuksia. Kun hän pyysi lainaa Napoleonilta, hänet jälleen kerran karkotettiin maasta. Tällä kertaa oli kyseessä Parman kuvernöörin virka. Hänen tehtäväkseen tuli tukahduttaa alueella puhjennut kansannousu. Palattuaan Pariisiin hän sai takaisin entisen virkansa kaupungin sotilaskuvernöörinä, mutta hänen loistokas elämänmenonsa ja hairahduksensa nostivat hänen tiensä uudelleen pystyyn.
Pyreneiden niemimaan sota
Junot’n hairahdukset johtivat hänet neljänteen maanpakoon. Hänet määrättiin johtamaan Ranskan armeijaa vuonna 1807 Portugalin valtausoperaatiossa, joka perustui Espanjan ja Ranskan solmimaan Fontainebleaun sopimukseen. Hän lähti matkaan Salamancasta marraskuussa ja kaappasi haltuunsa Lissabonin joulukuun alussa. Tällöin hänet nimitettiin Abrantérin herttuaksi ja samalla Portugalin kuvernööriksi.
Kaarle (Valois)
Kaarle (Valois) (1270 – 16. joulukuuta 1325) oli nimellisesti Aragonian kuningas ja Konstantinopolin keisari, mutta todellisuudessa Valois’n (1286–1325), Alençonin, Chartres’n, Anjoun (1290–1325) ja Mainen (1290–1325) kreivi.
Jean-Andoche Junot
Pyreneiden niemimaan sota
Kun britit saapuivat elokuussa 1808, Junot hävisi taistelun Vimeirossa ja joutui eristetyksi. Ainoastaan Cintran etuoikeussopimus pelasti hänet odottavalta vankeudelta. Junot palasi Ranskaan lokakuussa 1808. Hän kuitenkin palasi jälleen Iberian niemimaalle vuonna 1810 André Massénan johtaman armeijan mukana, ja tällöin hän koki tappion marsalkka Wellesleyn johtamalle armeijalle. Hän myös haavoittui vakavasti.
Kaarle (Valois)
Elämäkerta
Kaarle oli Ranskan kuninkaan Filip III Rohkea ja Aragonian Isabellan poika. Hän oli erittäin kunnianhimoinen ja yritti saada hallintaansa lukuisia ruhtinaskuntia, joita hän olisi tarvinnut kustantaakseen ylellistä elämäntapaansa. Hänelle kuuluivat alun perin Valois’n ja Alençonin kreivikunnat sekä isältään saama apanaasi. Kaarlen vanhempi veli Filip IV Kaunis, joka vastusti isänsä uutta avioliittoa, tuki tässä veljeään Kaarlea. Filip IV Kaunis nimitti 1311 Kaarlen johtamaan valtuuskuntaa Tournain rauhanneuvotteluihin, jossa oli tarkoitus neuvotella flaamien kanssa. Neuvottelujen aikana Kaarle kuitenkin riitautui kuninkaan neuvonantajan Enguerrand de Marignyn kanssa, minkä jälkeen he olivat verivihollisia. Kiista päättyi Marignyyn teloitukseen 1315.
Jean-Andoche Junot
Myöhemmät vuodet
Vuonna 1809 Junot liittyi Napoleonin suureen armeijaan ja osallistui Itävallan sotaretkeen. Tämän jälkeen hän soti vielä Espanjassa vuonna 1810 ja Venäjällä vuonna 1812, mutta hänen henkinen terveytensä petti.
Kaarle (Valois)
Valtakuntaa etsimässä
Avioliittonsa kautta Kaarlesta tuli Anjoun, Mainen ja Perchen kreivi. Hän nai Napolin Kaarle II:n vanhimman tyttären. Hän tavoitteli eräässä vaiheessa sen perusteella Sisilian kruunua. Toisen avioliittonsa hän solmi Konstantinopolin viimeisen latinalaisen keisarin Baudouin II:n pojantyttären ja perillisen Katariinan kanssa, joten hänellä oli vaatimus tähänkin kruunuun. Pariskunta käytti Ranskassa itsestään nimitystä Konstantinopolin keisari ja keisarinna.
Jean-Andoche Junot
Myöhemmät vuodet
Hän kuitenkin osallistui kaikkiin mahdollisiin taisteluihin, joissa hänellä olisi ollut mahdollisuus saavuttaa marsalkan sauva. Häntä moitittiin, koska hän oli sallinut venäläisten armeijan vetäytymisen Smolenskin taistelun jälkeen. Kuitenkin Borodinon taistelussa, jossa hän komensi kahdeksatta armeijakuntaa, hänen toimintansa oli menestyksekästä ja pätevää.
Vuonna 1813 hän jätti armeijan johtotehtävät, ja samalla hänet nimitettiin Illyrian maakuntien kuvernööriksi.
Kaarle (Valois)
Valtakuntaa etsimässä
Kaarle tavoitteli valtaa koko ikänsä. Vuonna 1280 paavi tunnusti hänet Aragonian kuninkaaksi enonsa Pietari III:n sijaan, jonka paavi oli julistanut kirkonkiroukseen. Näin hän kilpaili samasta kruunusta enonsa kanssa, joka Sisilian saaren valloituksellaan oli päätynyt paavin viholliseksi. Kaarle avioitui Anjoun Margueriten kanssa, sillä hänellä oli tarkoituksenaan vahvistaa asemiaan Sisiliassa ja tässä tavoitteessaan hän sai tukea paavilta. Kaarle yritti saada Aragonian sotatoimin, mutta aragonialaiset eivät suostuneet syrjäyttämään Pietaria paavin vaatimuksista ja kirkonkirouksesta huolimatta. Kaarlelle jäi vain kardinaalin hatulla suoritettu kruunaus vuonna 1285, minkä takia häntä myöhemmin kutsuttiin ”hattukuninkaaksi”. Myöhemmin hän luopui koko Aragonian tittelistä.
Jean-Andoche Junot
Myöhemmät vuodet
Useat vakavat käyttäytymishäiriöt saattoivat julki hänen mielenterveytensä heikentymisen. Hänen tuotiin väkipakolla kotiin, isänsä luokse Burgundiin. Eräänä iltana hän hourepäisenä hyppäsi ikkunasta, katkaisi jalkansa ja yritti sitten keittiöveitsen avulla amputoida itsensä. Muutaman vuorokauden kuluttua hän menehtyi tulehdusten seurauksena.
Hänet haudattiin Montbardin hautuumaalle Burgundiin eli Côte-d’Or’in alueelle. Itse Napoleon oli nimittänyt hänet ”Rajuilmaksi”.
Kaarle (Valois)
Valtakuntaa etsimässä
Kaarle sai uuden tilaisuuden tavoitella kruunua 1308, kun keisari Albert Habsburgilainen kuoli. Kaarlen veli Filip IV rohkaisi häntä, koska ei halunnut itse ottaa sitä riskiä, että ei olisi tullut valituksi. Filip IV ajatteli, että oma veli olisi keisarina Ranskan kannalta myönteinen asia. Kaarlen ehdokkuus ei tuottanut tulosta, ja roomalaisten keisariksi valittiin luxemburgilainen kreivi Henrik VII. Kaarle hautoi kuitenkin edelleen ajatusta Courtenaylle kuuluvasta itäisen keisarikunnan kruunusta.
Sotilas
Valois’n Kaarle oli kyvykäs sotilas ja sotapäällikkö. Hän johti menestyksellä joukkoja Flanderissa vuonna 1297. Filip IV antoi siksi Kaarlen johtaa joukkoja Italian retkellä, jossa vastassa oli Sisilian Fredrik. Tapahtumat päättyivät Caltabellottan häpeärauhaan vuonna 1302.
Valloittamalla useita kaupunkeja Kaarle myötävaikutti Ranskan ja Englannin välisen rauhan aikaansaamiseen, joka solmittiin Ranskan kuninkaan Filip IV:n ja heidän sisarensa Isabellan, Englannin kuningattaren neuvotteluilla.
Kuningas Ludvig X:n ennenaikainen kuolema 1316 sai Kaarlen tavoittelemaan merkittävää poliittista roolia, mutta hän ei voinut estää veljenpoikaansa Poitiers'n Filipiä tulemasta sijaishallitsijaksi ja pian sen jälkeen kuninkaaksi nimellä Filip V.
Yhdystie 2475
thumb|right|250px|Yhdystie 2475 Plättilänmaantien risteyksen eteläpuolella.
Kaarle (Valois)
Sotilas
Vuonna 1324, vuotta ennen kuolemaansa, hän johti menestyksekkäästi viimeisen veljenpoikansa Ranskan kuningas Kaarle IV Kauniin joukkoja, joiden tarkoituksena oli valloittaa Englannin kuninkaan Edvard II:n hallussa olevat alueet Guyennessä Etelä-Ranskassa sekä Flanderi.
Avioliitot ja lapset
Valois’n Kaarle oli naimisissa kolme kertaa.
Yhdystie 2475
Yhdystie 2475 on tie, joka kulkee Kokemäen Kynsikankaalta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Häyhtiönmaalle. Tien pituus on 11 kilometriä. Tien osoitenimenä on koko matkalta Kullaantie.
Kaarle (Valois)
Avioliitot ja lapset
Valois’n Kaarle avioitui 16. elokuuta 1290 Corbeil’ssa Anjoun ja Mainen kreivittären Margueriten (1273-1299) kanssa, joka oli Napolin kuninkaan Kaarle II:n ja Unkarin Marian tytär. Avioliitosta syntyi lapset:
Kolmannen kerran Kaarle avioitui 1308 Poitiers’ssa Mahaut de Saint-Polin (1293-1358) kanssa, joka oli Saint-Polin kreivin Guy III de Châtillonin tytär. Avioliitosta syntyi lapset:
Kuolema
Kaarle kuoli 16. joulukuuta 1325 Nogent le Roissa. Hänen pojastaan tuli Valois-suvun ensimmäinen Ranskan kuningas Filip VI. Tavattiinkin sanoa, että Valois’n Kaarle oli kuninkaan poika, veli, setä ja isä, mutta ei koskaan kuningas.
Jaarli
thumb|upright|Jaarlin kruunu. Jaarli oli vanha skandinaavinen arvonimi. Nykyään jaarli on Englannissa käytössä oleva aatelisarvo: varakreiviä ylempi mutta markiisia alempi.
Varhaisin tunnettu jaarli-arvonimen muoto saattaa olla kansainvaellusaikaisessa riimukirjoituksessa tavattu eril. Viikinkiajalla nimitys tarkoitti ilmeisesti paikallishallitsijaa tai ylimystä, joka ehkä tunnusti kuninkaan herruuden. Keskiajalla jaarli oli Ruotsin ja Norjan kuninkaiden tärkeimmän apulaisen arvonimi.
Norjassa arvonimi on ollut käytössä 900-luvulta vuoteen 1308, ja jaarli oli kuninkaan korkein virkamies ja joskus myös koko maan tärkein viranomainen. Tanskassa nimitys on tunnettu 1000-luvulta saakka. Esimerkiksi Knuut Suuren ollessa Englannissa hänen sijaisenaan toimi Tanskassa jaarli.
Arvonimi jaarli (earl) tuli myös Englantiin tanskalaisvalloituksen mukana 1000-luvulla. Koska jaarli-sanalle ei ole naispuolista vastinetta (”jaarlitar” tai muuta sellaista), Englannissa käytetään nimitystä kreivitär (countess) jaarlin arvoisesta naispuolisesta henkilöstä, ja englantilainen jaarlin arvo vastaakin keskiajan jälkeistä skandinaavista (ja siten myös suomalaista) kreivin arvoa.
Ruotsissa jaarli-termi lienee 1100-luvulla vakiintunut valtakunnan toiseksi korkea-arvoisimman henkilön arvonimeksi, joka kulki Bjälbo-suvussa. Kuuluisin ruotsalaisista jaarleista on varmasti viran viimeinen haltija Birger-jaarli.
Keskiaikaisissa lähteissä jaarleista käytetään myös herttuaa tarkoittavaa latinalaista nimitystä dux.
Salmiakkijauhe
Salmiakkijauhe on jauhemainen makeinen, joka sisältää ainakin sokeria, lakritsijauhetta ja ammoniumkloridia eli salmiakkia. Alun perin salmiakkijauhetta myytiin vain apteekeissa. Nykyään sitä saa myös joistain kaupoista.
Jaarli
Birger-jaarlin jälkeen jaarlin virka hävisi Ruotsista ja tilalle tuli herttua, joka oli yleensä kuninkaan sukulainen. Muita jaarlin korvanneita virkoja olivat drotsi, marski ja kansleri.
Järviseudun Sanomat
thumb|right|Järviseudun Sanomien toimisto Lappajärvellä. Järviseudun Sanomat on Etelä-Pohjanmaan Järviseudulla ilmestyvä puolueeton suomenkielinen paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin.
Cornet
Cornet on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Järviseudun Sanomat
Järviseudun Sanomien levikki oli 7 032 vuonna 2014.
Historia
Vimpeliläinen Frans Takala perusti vuonna 1955 Kotikunta-nimisen paikallislehden Järviseudun pohjoisten kuntien ja Perhon alueiden paikallislehdeksi, kun tuolloin alajärveläinen Järviseudulla julkaistu Järviseutu-lehti ei kirjoittanut tarpeeksi Järviseudun muiden kuntien kuin Alajärven, Lehtimäen ja Soinin asioista. Kotikunta-lehden näytenumero painettiin Kokkolassa ja siitä otettiin 1000 kappaleen painos jota jaeltiin yksityisten ihmisten ja liikkeiden avulla. Lehden levikki vuonna 1956 oli noin 800 painosta ja vuoden 1962 lopussa yli 2000 painosta. Vuonna 1961 perustetiin Järviseutu-toimikunta alueen uuden paikallislehden julkaisemiseksi, toimikunta piti maaliskuussa 1962 kokouksen uuden koko Järviseudun alueen lehden perustamiseksi, Kotikunnan lisäksi mukaan kysyttiin myös Järviseutu-lehteä joka ei kuitenkaan lähtenyt mukaan. Uuden paikallislehden Järviseudun Sanomien ensimmäinen näytenumero julkaistiin 11. lokakuuta 1962 ja vuoden 1963 alusta lähtien lehteä julkaistiin säännöllisesti viikoittain. Vuosikymmenen vaihteessa 1969–1970 lehden taloudellinen tilanne oli heikko ja lehden myymisestä neuvoteltiin Viiskunnan kanssa tuloksetta. Lehden taloudelliset vaikeudet saatiin selätettyä muutamassa vuodessa ja vuoden 1974 tulos oli jo erittäin hyvä. Vuonna 1980 lehden levikki oli 7 511 ja vuonna 1988 lehden levikki oli 9 097.
Elokuusta 1995 lähtien lehteä on taitettu saksitaiton sijaan digitaalisesti tietokoneella, tuolloin lehti taiton jälkeen nauhoitettiin kasetille ja kuljetettiin painoon, sen jälkeen syksystä 1996 lähtien painotiedostot on lähetetty modeemiyhteyttä käyttäen. Kesällä 2014 lehteä julkaiseva Järviseutu-Seura yhtiöitti lehden ja perusti Järviseudun Mediatalo Oy:n kustantamaan lehteä. Lehti siirtyi broadsheet-koosta tabloid-kokoon syksyllä 2018.
Tapani Lepola
Tapani Aatos Lepola (s. 16. lokakuuta 1945 Vaasa) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli Savon Sanomien päätoimittajana 1991–2006.
Csongor Vargha
Csongor Vargha (s. 13. helmikuuta 1946 Cham, Baijeri, Saksa) on unkarilainen ratameloja ja maailmanmestari.
Tapani Lepola
Tapani Lepola syntyi agrologi Sakari Lepolan ja Rauha Sauson perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on lääkäri Ulla Marjatta Helminen. Lepola tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta 1971. Hän toimi Satakunnan Kansan toimittajana 1970, Suomen Kuvalehden reportterina 1972–1977 ja Savon Sanomien toimittajana 1975–1978. Lehden toimituspäällikkö hän oli 1978–1987, 2. päätoimittaja 1987–1991 ja päätoimittaja vuodesta 1991.
Csongor Vargha
Vargha saavutti kaksi maailmanmestaruutta 1 000 metrin ja 10 000 metrin kajakkinelosissa Tampereella 1973. Belgradissa 1971 hän voitti hopeaa 10 000 metrin kajakkinelosessa. Méxicossa 1974 Vargha sai hopeaa 10 000 metrin kajakkinelosessa ja pronssia 1 000 metrin kajakkinelosessa. Vargha kuului Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Unkarin kuudenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 1 000 metrin kajakkinelosessa.
Tapani Lepola
Lepola on valittu vuoden kuopiolaiseksi ja hän sai valtion journalistipalkinnon vuonna 2007.
Csongor Vargha
Vargha edusti seuratasolla Ferencvárosi TC:tä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen ja painaa 78 kilogrammaa.
Paul Guilfoyle
Paul Vincent Guilfoyle (28. huhtikuuta 1949 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Guilfoyle aloitti näyttelijän uransa vuonna 1975. Hän vieraillut urallaan lukuisissa televisiosarjoissa (kuten Kova laki, Miami Vice). Hänen tunnetuimmat elokuvaroolit ovat sivuroolit elokuvista Kolme miestä ja baby, Beverly Hills kyttä 2, Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä ja Striptease.
Yksityiselämä
Guilfoyle on ollut naimisissa Lisa Giobbin kanssa vuodesta 1989 lähtien ja pariskunnalla on yksi lapsi. Hän asuu perheineen New Yorkissa.
LEGO Ninjagon 8. tuotantokausi - Garmadonin pojat
Garmadonin pojat (eng. Sons of Garmadon) on animaatiosarjan Lego Ninjagon kahdeksas tuotantokausi, jossa ninjat saavat vastaansa moottoripyöräjengin nimeltä Garmadonin pojat. He palvovat Lloydin isän Garmadonin ilkeää puolta, ja haluavat herättää hänet kuolleista.
Lähteet
1. https://www.ruutu.fi/ohjelmat/lego-ninjago-masters-of-spinjitzu
Yhdistetty talviolympialaisissa 2018 – suurmäki/10 km
Yhdistetyn suurmäki ja 10 kilometrin hiihtokilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 20. helmikuuta 2018 Alpensia Ski Jumping Centressä ja Alpensian maastohiihtokeskuksessa, Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa. Saksalaiset saavuttivat kilpailussa kolmoisvoiton Johannes Rydzekin johdolla.
Mäkihyppy
Lähde:
Hiihto
Lähde:
ISON
ISON voi viitata seuraaviin asioihin:
Paini kesäolympialaisissa 1912
Kesäolympialaisten 1912 painissa kilpailtiin kreikkalais-roomalaisessa painissa viidessä sarjassa. Suomi voitti kultamitaleista kolme. Alle 82,5-kiloisten sarjassa kultamitalia ei annettu kummallekaan loppuottelijalle näiden painittua keskenään yhdeksän tuntia ilman tulosta.
Axel Waldemar af Björksten
Axel Waldemar (Valdemar) af Björksten (2. joulukuuta 1863 Porvoo – 8. syyskuuta 1936 Parikkala) oli suomalainen agronomi ja liike- ja valtiopäivämies.
Af Björkstenin vanhemmat olivat Johan Alfred af Björksten and Vivika Lovisa Fransiska af Björksten ja puoliso Ida Amanda Erika Haggrén. Robert Severin af Björksten oli hänen veljensä. Axel Waldemar af Björksten opiskeli ensin teknistä alaa Ruotsissa, mutta valmistui sitten agronomiksi Mustialasta 1886. Hän oli tilanomistaja ja liikemies, joka työskenteli maanviljelijöiden yhteisen maitoyhtiön palveluksessa Helsingissä 1923–1935.
Af Björksten oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Massimo De Vita
thumb|Massimo De Vita vuonna 1990. Massimo De Vita (s. 29. toukokuuta 1941 Milano) on italialainen Disney-sarjakuvapiirtäjä, Pier Lorenzo De Vitan poika. Tunnetuinta De Vitan tuotantoa ovat olleet hänen Taikaviitta-tarinansa ja Indiana Hopo -sarjat. Hän aloitti ensin isänsä sarjojen tussaajana, mutta pääsi pari vuotta myöhemmin Topolino-lehteen töihin. Aluksi hän suunnitteli ulkomaisten sarjojen taittoa, mutta sai pian piirrettäväksi ensimmäisen tarinansa.
Ura piirtäjänä
1970-luvulle tultaessa De Vita omaksui tyylin, joka oli hyvin lähellä Romano Scarpaa. 1970-luvun Scarpaa ja De Vitaa voi olla vaikea erottaa. Tärkeimmät erot ovat, että De Vitan viiva on paksumpi ja pehmeämpi ja hahmot hieman pyöreämpiä ja staattisempia kuin Scarpalla. Tällä tyylillä on piirretty suurin osa De Vitan klassisista Taikaviitoista.
1980-luvulla De Vita omaksui tyylin, joka oli lähempänä Giorgio Cavazzanoa. Indiana Hopo -tarinat edustavat tätä tyyliä. De Vita on luonut muun muassa Professori Zapotekin ja Marlinin. 1990-luvulla on julkaistu paljon hänen klassisia taikaviitta tarinoita ja hän on muutenkin ollut melkein alusta saakka Aku Ankan Taskukirjan kantava voima. Yksi De Vitan arvostetuimpia tarinoita on ollut hänen itse käsikirjoittama ja piirtämä Taikamiekka-fantasiasaaga.
2000-luvulla on julkaistu paljon hänen Mikki Hiiri ja Mik de Hiir tarinoita. De Vita piirsi mielellään enemmän Mikki Hiiri -tarinoita ja viimeisen ankkatarinansa "Aikapoliisit" hän piirsi vuonna 1996. Aikoinaan internetissä oli myös adressi, jossa vaadittiin, että De Vitan pitäisi alkaa taas piirtämään ankka-sarjoja. Tämä ei enää koskaan toteutunut ja Massimo De Vita jäi eläkkeelle vuonna 2020. De Vitan piirtämään tuotantoon kuuluu 459 tarinaa, joista Suomessa julkaisemattomia on jäljellä yli 120 tarinaa.
Lieksan Urheilijat
Lieksan Urheilijat (LU) on 13.2.1928 perustettu Pielisjärven kunnassa ja Lieksan kauppalassa ja nyttemmin Lieksan kaupungissa toimiva urheiluseura, jolla on nykyisin toimintaa yleisurheilussa, pesäpallossa ja lentopallossa.
Useita muitakin lajeja on LU:n ohjelmassa ollut. Jalkapallo ja jääpallo kuuluivat seuran lajivalikoimaan aina siihen saakka, kunnes paikkakunnalle perustettiin palloilun erikoisseura Lieksan Hurtat vuonna 1948. LU oli Suomen Palloliiton Joensuun piirin yksi neljästä perustajajäsenestä. Pesäpallo palautui Hurtilta Urheilijoille 1950-luvun lopulla ja seura nousi aina Suomensarjaan kaudella 1960.
Seuraa edustanut uimari Anne Lackman osallistui Barcelonan olympiakisoihin. . Kevääseen 1994 saakka uimarit edustivat vielä LU:ta, mutta siirtyivät sitten Lieksan Loiskeen uimareiksi.
Kurjat kuppilat
Kurjat kuppilat (alkuperäiseltä nimeltä Kitchen Nightmares) on yhdysvaltalainen ruoanlaittoon keskittyvä tositelevisio-ohjelma, jonka pääosassa on Gordon Ramsay. Sarja perustuu alkuperäiseen brittiversioon Ramsay's Kitchen Nightmares.
Ohjelmassa huonosti menestyvät ravintolat pyytävät Ramsayn apuun korjaamaan erilaisia ravintolan ongelmia kuten yhteistyön puutetta tai ruoan heikkoa tasoa. Sarjaan kuuluu vahvasti dramatiikka. Sarjan avausjakso esitettiin amerikkalaisella Fox-kanavalla 19. syyskuuta 2007. Sarjaa on tehty seitsemän tuotantokautta, ja vaikka Ramsay ilmoitti lopettavansa ohjelman tekemisen kesäkuussa 2014, hän on silti vihjannut sarjan saattavan saada jatkoa myöhemmin.
Vastaanotto
New York Times -sanomalehden kriitikko Ginia Bellafante kuvaili arvostelussaan Ramsayn opetusmenetelmiä ja korkeita laatuvaatimuksia "kiistatta mukaansatempaaviksi" ja kommentoi lisäksi, että "on kokemus itsessään nähdä Ramsayn työskentelevän ongelmatilanteen rauhallisesti ottavan ylimielisen ravintolan omistajan kanssa". Chicago Tribune -sanomalehden kriitikko Maureen Ryan puolestaan kohdisti kritiikkinsä ohjelman lähettänyttä FOX-kanavaa kohtaan seuraavasti: "Jätä tehtävä Foxille hoidettavaksi, jonka brittiläiset osasivat melko hyvin, niin he pilaavat sen ... Hällä väliä ruoanlaitosta, koska tämä ohjelmaversio näyttää keskittyvän ravintolan omistajien perhedraamoilla leikkimiseen Ramsayn vierailun aikana".
Oikeuskäsittely
Dillon's -ravintolan entinen päätoimitusjohtaja Martin Hyde asetti Gordon Ramsaya kohtaan syytteen ravintolan olosuhteiden lavastamisesta sekä palkattujen näyttelijöiden käytöstä katsojien huijaamiseksi. Oikeuskäsittely meni lopulta välimiesoikeuteen.
Keskeytetty yhdyntä
Keskeytetty yhdyntä (lat. coitus interruptus) tarkoittaa yhdyntää, joka keskeytetään ennen kuin mies saa siemensyöksyn. Keskeytetyn yhdynnän tarkoituksena on estää siittiöiden pääsy emättimeen ja siten raskaaksi tuleminen.
Keskeytetyssä yhdynnässä mies pyrkii vetämään siittimensä ulos naisen emättimestä ennen kuin hän saa siemensyöksyn. Tämän jälkeen siitintä usein vielä stimuloidaan siemensyöksyn saamiseksi, mikäli siemensyöksy ei tule välittömästi. Purkautuva siemenneste myös ohjataan pois naisen sukuelimien luota.
Edut ja haitat
Keskeytetty yhdyntä ei ole ehkäisykeino, sillä raskauden mahdollisuus on aina olemassa, mikäli yhdyntää harrastetaan suojaamatta. Se sopii henkilöille, jotka uskonnollisten vakaumusten vuoksi eivät voi käyttää muita ehkäisymenetelmiä. Keskeytetyllä yhdynnällä ei myöskään ole sivuvaikutuksia, paitsi raskauden mahdollisuus. Keskeytetty yhdyntä ei kuitenkaan suojaa sukupuolitaudeilta ja sen luotettavuus on heikko verrattuna muihin menetelmiin. Yhdynnän oikea-aikainen keskeyttäminen on vaikeaa, koska yhdyntä pitäisi keskeyttää juuri kun kiihottuminen on voimakkaimmillaan. Toisaalta myös siemensyöksyn ennustaminen voi olla joillekin vaikeaa.
Luotettavuus
Nykyään ollaan yleisesti sitä mieltä, että keskeytetty yhdyntä ei ole luotettava ehkäisymenetelmä. Riskinä on, että orgasmin lähestyessä mies saattaa vetää siittimensä liian myöhään pois. Myös jos seuraava yhdyntä tapahtuu pian edellisestä, voi siittimen päässä yhä olla siittiöitä edellisen siemensyöksyn jäljiltä, jolloin raskauden riski kasvaa. Keskeytetty yhdyntä vähentää riskiä tulla raskaaksi, muttei ole turvallinen ehkäisymenetelmä.
Israelilaistutkimuksessa Cowperin rauhasten kiihottumisen aikana erittämää kirkasta limaa testattiin 12 miehellä. Näistä kolmella esiintyi erittäin voimakasta Cowperin rauhasten erittämän liman eritystä. Viisi miehistä kärsi nopeasta siemensyöksystä ja neljällä koehenkilöistä oli normaali seksuaalireaktio. Ryhmä oli poikkeuksellisen pieni, mutta tutkijoiden mukaan se edusti kattavasti erilaisia miestyyppejä. Tutkimuksessa analysoitiin miesten kiihottumisen aikana erittämä neste eikä sen havaittu sisältävän siittiöitä.
Harry F. Byrd, Jr.
thumb|Harry F. Byrd Jr. Harry Flood Byrd, Jr. (20. joulukuuta 1914 – 30. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän syntyi Virginiassa ja kuului Yhdysvaltain senaattiin vuosina 1965–1983.
Byrd aloitti Yhdysvaltain demokraattisessa puolueessa, mutta oli vuodesta 1970 lähtien sitoutumaton. Richmondissa sijaitsee hänen mukaansa nimetty Harry Flood Byrd Middle School.
Gabriel Charles Palmer-Buckle
pienoiskuva|Gabriel Charles Palmer-Buckle vuonna 2010.Gabriel Charles Palmer-Buckle (s. 15. kesäkuuta 1950) on ghanalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Accran hiippakuntaan Dominic Kodwo Andoh 12. joulukuuta 1976, ja 6. heinäkuuta 1992 hänet nimitettiin Koforiduan hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkimininen seurasi 6. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Palmer-Buckle sai 30. maaliskuuta 2005 nimityksen Accran arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.
Ilmo Launis
Ilmo Armas Launis (26. marraskuuta 1912 Helsinki – 26. maaliskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen pastori, kirjailija ja lyhytelokuvantekijä.
Ilmo Launiksen isä oli useita kirkkorakennuksia suunnitellut arkkitehti ja taidemaalari Ilmari Launis (ent. Lindberg; 1881–1955). Ilmo Launis toimi kappalaisena Töölön seurakunnassa. Hän oli vetämässä seurakunnan kerhotoimintaa, teki työtä alkoholistien keskuudessa ja hän ohjasi myös useita lyhytelokuvia.
Gamonedo (juusto)
thumb|Gamonedo-juustoa. Gamonedo (asturiaksi Gamonéu) on Espanjan Asturian alueella valmistettava juusto.
Ilmo Launis
Launis vieraili kymmeniä kertoja Israelissa ja Palestiinassa ja teki aiheesta useita tieto- ja valokuvateoksia.
Launiksen kuudesta lapsesta tunnettuja ovat laulaja Martti Launis (1946–2018) ja kuvittaja ja graafikko Mika Launis (s. 1949).
Gamonedo (juusto)
Gamonedo-juustoa valmistetaan Cangas de Onísin ja Onísin kahdessa kylässä Asturian ruhtinaskunnassa. Kylät sijaitsevat Gamonéu del Valle tai Gamonedo del Valle -nimisessä laaksossa ja lähistöllä sijaitsevat Picos de Europa -vuoret.
Gamonedo on suojattu alkuperänimitys ja sitä valmistetaan lehmän, vuohen tai lampaanmaidosta, tai niiden sekoituksesta. Valmistuksen mukaan juusto voidaan jakaa kahteen tyyppiin. Tavallista juustoa valmistetaan vuoden ympäri, mutta noin 10 % koko valmistuksesta on kesä-syyskuun välillä vuoristosolissa valmistettavaa Gamonedo del Puerto tai Gamonéu del Puerto -juustoa. Juustot ovat hieman eri makuisia, mikä johtuu laakson ja vuorten eri kasvillisuudesta. Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 24-30 °C asteeseen ja siihen lisätään juoksute. Seos saostuu noin tunnin ajan, jonka jälkeen syntynyt juustomassa pilkotaan ja kuivataan. Kuivattamisen jälkeen juustomassa asetellaan vanteisiin ja joskus myös puristetaan. Vielä ennen kypsyttämistä juusto suolataan ylä- ja alapuolelta ja sitä savustetaan 10-12 päivää. Juuston kypsymiseen kuluu kahdesta kuuteen kuukautta ja kypsyttäminen tapahtuu kellareissa tai alueen kalkkikiviluolissa 8–12 °C lämpötilassa. Kypsyttämisen aikana juustoon kasvaa myös Penicillium roqueforti -hometta.
Valmis juusto on leveydeltään 10-30 cm ja korkeudeltaan 8-15 cm. Painoa juustolla on puolesta kilosta seitsemään kiloon. Juuston kuoren väri vaihtelee pellavaisesta punertavan ruskeaan. Savustaminen tuottaa myös harmaan sävyjä. Juuston sisältö on valkoista tai kellertävää. Hometta juustossa on epäsäännöllisinä kasvustoina. yleensä etenkin kuoren seudulla. Juuston makua on kuvailtu voiseksi ja pähkinäöiseksi, sekä savuiseksi ja pisteliääksi.
Ortodoksiviesti
Ortodoksiviesti (entinen Uskon Viesti ) oli Helsingin ortodoksisen seurakunnan julkaisema aikakauslehti, joka jaettiin ilmaiseksi kaikille Helsingin, Tampereen, Lappeenrannan, Lahden, Kotkan ja Haminan seurakuntien jäsenille. Lehden pystyi myös tilaamaan. Lehden levikki vuonna 2015 oli noin 21 000 kappaletta, ja se oli Suomen suurin ortodoksinen aikakauslehti. Lehti ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa.
Ortodoksiviestin ma. päätoimittaja oli Anne Kärkkäinen.
Historia
pienoiskuva|Ortodoksiviestin numeron 4/2006 kansikuva. Helsingin kreikkalaiskatolinen seurakunta alkoi julkaista Ortodoksiviestiä vuonna 1950. Sen oli tarkoitus tarjota valtakunnallisen Aamun Koiton rinnalla paikallista seurakuntaa lähellä olevampia aiheita.
Vuoden 1991 tammikuussa lehden toimitusneuvosto päätti vaihtaa lehden nimen. Uusi nimi, Ortodoksiviesti, valittiin lukijoiden ehdotusten joukosta, ja se otettiin käyttöön vuoden kolmannesta numerosta lähtien.
Theresa Bernstein
Theresa Bernstein (1890 Krakova – 2002 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari.
Bernstein pääsi stipendillä Philadelphia School of Design for Womeniin (nykyinen Moore College of Art and Design). Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1912 hän jatkoi opintojaan Art Students League of New Yorkissa. Bernstein maalasi töitä Ashcan Schoolin realistisella tyylillä. Hän hankki ystäviä ja yhteistyökumppaneita yhdysvaltalaisista taiteilijoista, joihin kuuluivat William Merritt Chase ja Robert Henri sekä myöhemmin John Sloan, Stuart Davis ja Edward Hopper. 1920-luvulla Bernstein saavutti menestystä arkista elämänmenoa kuvaavilla töillään. Sittemmin hän keskittyi enemmän miehensä William Meyerowitzin työn edistämiseen ja suosioon nousi abstrakti ekspressionismi.
Bernstein asui miehensä kanssa lähellä Times Squarea ja Central Parkia, mutta pariskunta vietti usein kesiä Massachusettsin Gloucesterissa, jossa Bernstein sai valmiiksi monet rantoja ja satamoita kuvaavista teoksistaan. Hän jatkoi työtään, kunnes kuoli vuonna 2002.
Karjalankannaksen taistelut talvisodassa
Karjalankannaksen taistelut käytiin talvisodan aikana 30. marraskuuta 1939 – 13. maaliskuuta 1940. Talvisodan alussa Neuvostoliitto oli keskittänyt Kannakselle yhteensä 200 000 miehen vahvuiset joukot, joita tukivat 900 tykkiä ja 1 000 panssarivaunua. Suomalaisilla oli käytössään tällä alueella hyökkäystä torjumassa 129 000 miestä ja ylijohdon reservinä kaksi heikosti varustettua divisioonaa.
Taipale on Laatokan länsirannalla sijaitseva Mannerheim-linjan yksi osa. Summa sijaitsee Kannaksen länsiosassa ja kuului myös pääpuolustuslinjana toimineeseen Mannerheim-linjaan. Näillä seuduilla käytiin erityisen kiivaita ja sodan kannalta ratkaisevia taisteluita joulukuusta 1939 helmikuuhun 1940.
Puna-armeijan tavoitteet ja joukot Karjalankannaksella talvisodassa
Puna-armeijan Karjalankannaksella toimineiden joukkojen tavoitteena oli talvisodan aikana lyödä Suomen puolustusvoimat taistelualueellaan. Hyökkäyksen painopisteeksi oli määrätty Viipurin ja Leningradin välisen rautatien suunta.
Heinunlammi
Heinunlammi on Kanta-Hämeessä Lopella Räyskälän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Karjalankannaksen taistelut talvisodassa
Puna-armeijan tavoitteet ja joukot Karjalankannaksella talvisodassa
Talvisodan alkaessa Karjalankannaksella hyökkäsi Suomen alueelle Neuvostoliiton 7. armeija, jota komensi sodan alussa 2. luokan armeijan komentaja Vsevolod Fjodorovitš Jakovlev, joka joutui väistymään kumminkin jo 9. joulukuuta, jolloin armeijan komentajuuden sai 2. luokan armeijan komentaja Kirill Afanasjevitš Meretskov. Armeijaan kuului sodan alkaessa yhteensä yhdeksän divisioonaa ja panssariarmeijakunta. Alueelle oli siis ilmeisesti keskitetty lähes 200 000 miestä, noin 1 500 panssaroitua ajoneuvoa sekä noin 900 tykkiä ja kranaatinheitintä.
Heinunlammi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,8 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se on melko matala lampi, jos sen rehevä ja vedenpinnalla viihtyvästä rehevästä vesikasvillisuudesta voi niin päätellä. Lampi on kasvamassa umpeen. Se sijaitsee Räyskälän ympäristössä Pernunnummella, missä maaperä on muodostunut jääkauden loppuvaiheessa jäätikköjoen muodostumissa, joista alueella sanduri tai delta on vallitsevin maa-aineksen kasautumismuoto. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat monin paikoin soistunutta metsämaata. Rannoille ei ole rakennettu mitään, mutta rannasta hieman kauempana on yli viisi vapaa-ajan asuntoa. Entisen maatalon Vähä-Heinuun pellot on metsitetty.