cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lissan taistelu
Seuraukset
Useat laivastot tekivät Lissan taistelun vuoksi virheellisiä päätelmiä törmäämisen toimivuudesta modernissa meritaistelussa. Erityisesti virhepäätelmät vaikuttivat Itävallan – ja myöhemmin Itävalta-Unkarin – omaan laivastoon, varsinkin Daublebsky von Sterneckin komentajuuskaudella, jolloin otettiin käyttöön kaksi törmäysristeilijää. Siirtymä törmäämisen sijasta pitkän kantaman tykkeihin meritaistelun keskipisteenä tapahtui Itävalta-Unkarin laivastossa vasta Daublebsky von Sterneckin komentajuuskauden lopulla ja häntä seuranneiden Hermann von Spaunin ja Rudolf Montecuccolin aikana.
Finnoon allas
thumb|[[Naurulokki|Naurulokkeja sekä tukka- ja punasotkia eteläisemmän lintutornin edustalla. Kuva kesäkuulta 2005.]]
Finnoon eli Suomenojan allas tai Finnoviken (Finnoonlahti) on Etelä-Espoossa Ali-Suomenojalla sijaitseva 17 hehtaarin laajuinen järvi tai kosteikko. Alue oli aiemmin luonnontilainen merenlahti, kunnes se pengerrettiin vuonna 1963 erilleen merestä Suomenojan jätevedenpuhdistuslaitoksen saostusaltaaksi. Vuonna 1972 altaan käyttö jäteveden saostamisessa lopetettiin, minkä jälkeen sitä täytettiin maa-aineksella 1980-luvulle asti. Nykyään allasta käytetään vain häiriötilanteissa puhdistamon tasausaltaana.
Altaalla pesii monipuolinen ja runsas kosteikkolinnusto. Altaan ja sen reuna-alueiden linnustoa on seurattu kartoitusten avulla 1960-luvulta lähtien. Vuoden 2000 kartoituksen mukaan runsain pesimälaji oli kansallisesti vaarantunut naurulokki, joita pesi altaalla 850 paria. Alueen erikoisuuksia ovat liejukana (seitsemän paria), harmaasorsa (neljä paria, vuonna 2005 kymmenen paria) ja mustakurkku-uikku (11 paria). Suomenojan allas on Suomen tärkeimpiä pesimäalueita näille lajeille. Kaikkiaan altaalla ja sen läheisyydessä pesi kartoituksen mukaan 36 lajia ja 1 079 paria lintuja.
Kesällä allasta hyödyntävät myös monet lähistöllä pesivät vesilintupoikueet ja sulkasatoiset vesilintukoiraat. Linnusto on runsas myös keväisin ja syksyisin: allas on tärkeä muutonaikainen levähdysalue vesilinnuille ja kahlaajille.
Allas on matala, liejupohjainen ja erittäin ravinteikas. Kasvillisuus on rehevää: suurin osa altaasta on tiheää järviruoko- ja osmankäämikasvustoa. Avovesialueiden ainoa uposkasvi on harvinainen hentokarvalehti, laji, joka löydettiin ensimmäisen kerran Suomesta juuri Suomenojan altaasta. Se on saapunut todennäköisimmin lintujen kuljettamana. Hentokarvalehti on altaassa hyvin runsas: kasvusto täyttää nykyään suuren osan avovedestä.
Suomenojan allasta kiertää luontopolku, jonka varrella on kaksi lintutornia. Altaan pohjoispuolella on suhteellisen luonnontilaisena säilynyt ruoikkoluhta ja itäpuolella nykyisin hevoslaitumena käytettävä tulvaniitty. Altaan pohjois- ja itäpuolta kiertää Suomenoja, joka on erotettu siitä penkereellä. Alue on pääkaupunkiseudun suosituimpia linturetkikohteita.
Altaan eteläpuolella on Suomenojan voimalaitos, joka käyttää polttoaineenaan kivihiiltä ja maakaasua. Voimalaitokselta lähtevä voimansiirtojohto kulkee altaan ylitse.
Jack Butland
Jack Butland (s. 10. maaliskuuta 1993 Bristol, Englanti, Britannia) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa heinäkuusta 2023 alkaen Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia.
Seurajoukkueura
Butland liittyi vuonna 2007 Birmingham Cityn junioriakatemiaan. Kauden 2011–2012 hän pelasi lainapelaajana Englannin kakkosliigan Cheltenham Townissa. Hänen ensimmäinen ottelunsa Birminghamin edustusjoukkueessa oli 18. elokuuta 2012 pelattu Englannin mestaruussarjan ottelu Charlton Athleticia vastaan. Tammikuussa 2013 Englannin Valioliigassa pelaava Stoke City hankki Butlandin 3,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän jatkoi Birmingham Cityssä kauden 2012–2013 loppuun lainapelaajana.
Butland nousi Stoke Cityn ykkösmaalivahdiksi kaudella 2015–2016, Asmir Begovićin siirryttyä kesällä 2015 Chelseaan. Kahden edeltävän kauden aikana Butland oli pelannut Stoke Cityssä yhteensä kuusi ottelua. Hän pelasi näiden kahden kauden aikana myös lainapelaajana Englannin mestaruussarjassa, joukkueinaan Barnsley, Leeds United ja Derby County. Hän pelasi Stokessa kauden 2019–2020 loppuun mennessä kaikkiaan 77 ottelua Valioliigassa ja 80 Mestaruussarjassa. Hän siirtyi Crystal Palaceen lokakuussa 2020. Avauskaudellaan hän pelasi yhden ja seuraavalla kaudella yhdeksän valioliigaottelua. Kevätkauden 2023 hän oli lainalla Manchester Unitedissa, muttei päässyt pelaamaan. Kesällä 2023 hän siirtyi vapaalla siirrolla skotlantilaiseen Rangersiin.
Maajoukkueura
Butland valittiin 25. toukokuuta 2012 yllättäen Englannin joukkueeseen jalkapallon EM-kilpailuihin 2012. Hänet valittiin joukkueeseen kolmosmaalivahdiksi joukkueeseen aiemmin valitun John Ruddyn loukkaannuttua. Hän toimi Ison-Britannian joukkueen ykkösmaalivahtina vuoden 2012 kesäolympialaisissa ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Englannin A-maajoukkueessa 25. elokuuta 2012 ystävyysottelussa Italiaa vastaan. Hänestä tuli nuorin Englannin A-maajoukkueessa pelannut maalivahti. Hän oli Englannin joukkueen varamaalivahti myös MM-kilpailuissa 2018. Butland on pelannut kaikkiaan yhdeksän A-maaottelua, joista viimeisimmän syyskuussa 2018.
Butland on pelannut myös Englannin nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2010 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta.
Toinen barbareskisota
Toinen barbareskisota on vuonna 1815 käyty sota, jossa osapuolina olivat toisaalta Yhdysvallat ja toisaalta osmanien valtakuntaan kuuluneet barbareskivaltioiksi sanonut Pohjois-Afrikassa sijaitsevat alueet Algeria, Tripoli ja Tunisia. Sodan tulos oli, että Yhdysvallat lakkasi maksamasta merirosvovaltioille suojelurahaa. Samalla sota merkitsi noilla alueilla merirosvoajan vähittäistä päättymistä. Yhdysvaltojen eskaaderi jäi Välimerelle turvaamaan Yhdysvaltojen kaupankäyntiä.
FC Ararat Jerevan
Football Club Ararat Jerevan on jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Armenian jalkapalloliigassa. Maansa mestaruuden Ararat on voittanut vuonna 1993 sekä epävirallisen kauden mestaruuden 1995. Armenian cupin seura on voittanut vuosina 1993, 1994, 1995, 1997 ja 2008. Seura on voittanut myös Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjan vuonna 1973.
Historia
Ararat Jerevan on perustettu vuonna 1935. Seura pelasi tuolloin nimellä Dinamo Jerevan paikallisessa liigassa. Seura voitti ensimmäisen palkintonsa vuonna 1940, kun se voitti maansa cupin. Toisen maailmansodan jälkeen se pelasi Neuvostoliiton alaisissa liigoissa, mutta pääsi Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjaan vuonna 1949. Seuraavana vuonna Jerevan putosi B-sarjaan. Vuonna 1956 se sijoittui B-sarjan kolmanneksi. Vuonna 1959 Jerevan voitti B-sarjan nimellä Spartak Jerevan, mikä takasi nousun takaisin A-sarjaan. Kolmen kauden jälkeen A-sarjassa, Jerevan putosi jälleen B-sarjaan, josta nousi kahden kauden jälkeen takaisin. Seura nimettiin myös Ararat Jerevaniksi. Kaudesta 1966 lähtien Ararat pelasi säännöllisesti A-sarjassa. Vuonna 1971 Ararat saavutti hopeaa. Tämä myös takasi paikan UEFAn alaisiin turnauksiin, kun se pääsi UEFA Cupin seuraavalle kaudelle. Ararat voitti historiansa ainoan Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1973. Vuonna 1976 Ararat saavutti vielä hopeaa.
Armenian itsenäistyttyä Neuvostoliiton hajotessa, voitti Ararat maansa mestaruuden heti vuonna 1993. Armenian cupin seura voitti 1993, 1994, 1995 ja 1997. Vuoden 2003 alussa Armenian jalkapalloliitto rankaisi Araratia, sillä se ei antanut pelaajiensa osallistua harjoitusmaaotteluihin. Osa pelaajista pelasi Lernagorts-Araratin joukkueessa, josta tuli myöhemmin Araratin reservijoukkue. Vuonna 2008 Ararat voitti maansa cupin.
Kansainväliset turnaukset
Ararat Jerevan on pelannut useana kautena UEFAn alaisissa turnauksissa. Ensimmäisen kerran se oli mukana UEFA Cupin kaudella 1972-73, jolloin se pääsi kolmannelle kierrokselle. Kaudella 1974-75 se pelasi Mestarien liigan edeltäjässä Euroopan Cupissa, jossa eteni aina puolivälieriin saakka, jossa hävisi saksalaiselle Bayern Münchenille. Tämä on myös seuran paras sijoitus UEFAn alaisissa turnauksissa. Viimeisin kerta on ollut kaudella 2008-09, jolloin Ararat pelasi UEFA Cupissa.
Al-Masad
thumb|Profeetta Elia tuomitsee Ahabin (1873)
Al-Masad (Arab: المسد‎, suomeksi "Niiniköyden suura") on Koraanin 111. suura, ja siinä on viisi jaetta. Suura on runomuotoinen, ja alkukielisenä siitä löytyvät tyylin tehokeinoina sekä rytmillisyys että loppusoinnut.
Teksti
Jaakko Hämeen-Anttilan loppusoinnuton suomennos kuuluu seuraavasti:
Islamilainen tafsir-tulkinta
Suuran islamilainen tulkinta perustuu Ibn Ishaqin 760-luvulla laatimaan Profeetta Muhammedin elämäkertaan (Sirat Rasul Allah), joka tunnetaan Ibn Hishamin jäljentämänä 800-luvun versiona. Siinä esiintyy henkilö, josta suura näyttää kertovan. Ibn Ishaqin kertomissa tarinoissa Abu-Lahabista on yksityiskohtia, jotka täydellisesti sopivat suuraan 111.
Ibn Ishaq kertoo, että Jumalan profeetta piti Mekassa juhlien yhteydessä arabiheimojen edustajille puheen. Syynä esiintymiseen oli se, että muslimeihin kohdistuneen arvostelun takia Muhammed oli alkanut etsiä itselleen ja kannattajilleen turvapaikkaa muitten heimojen luota. Sellaisen hän sitten löysikin Medinasta. Puheessa Muhammed julisti yksijumalaisuutta ja vaati hyväksymään oman asemansa Jumalan profeettana. Ibn Ishaq kertoo, että Muhammedin takana seisoi puheen aikana "ovela, siisti mies, jolla oli kaksi kiharaa ja yllään Aden-viitta". Kun Muhammed lopetti puheensa, mies hyökkäsi puhujaa vastaan ja väitti tämän ajatuksia itse keksityksi harhaopiksi.
Suuran laskeutuminen
Peruskoulun islamin oppikirja kertoo, että suura 111 laskeutui alas edellä kuvatun kokoontumisen jälkeen: ”tämän tapauksen jälkeen Jumala ilmoitti Niiniköyden suuran.” Ibn Ishaq kuitenkin kertoo erilaisen version. Hän kertoo Abu Lahabin vaimosta, josta Jumala käytti nimeä Umm Jamil eli "puun kantaja". Nimi johtui siitä, että tällä oli tapana kerätä orjantappuroita ja sirotella niitä Profeetan ulko-oven eteen, jonne Profeetta saattoi paljain jaloin astua. Ibn Ishaqin mukaan suura laskeutui alas tällaisen tapauksen jälkeen.
Abu Lahab oli Muhammedin naapuri (myöhemmän tiedon mukaan seinänaapuri) ja teki tälle kaikenlaista muutakin kiusaa. Hän ja eräät muut muun muassa heittivät Profeetan eteen vuohen mahalaukun juuri, kun tämä oli kumartunut rukoukseen. Abu Lahab tanssi riemuissaan, kun kuuli Muhammedin pojan kuolleen. Muhammed suhtautui kärsivällisesti kiusantekoon ja kommentoi asiaa vain kysymyksellä "Millaista suojelua tämä on?", millä hän viittasi sukulaisten velvoitteeseen suojella oman ryhmänsä jäseniä.
Tarinan isnad -ketju ja sen arviointi
Ibn Ishaq kertoo saaneensa tiedon Muhammedin puheesta ja Abu Lahabista seuraavalla tavalla:
Viimeksi mainittu todistusketjun jäsen, Rabia ibn Abbad, oli Muhammedin puheen aikana isänsä kanssa väkijoukossa todistamassa Abu Lahabin aiheuttamaa välikohtausta. Ibn Abbad sai kuulla isältään, että kyseinen henkilö oli Muhammedin setä, Abu-Lahab, joka vainosi profeettaa ja väitti häntä vastaan.
Muita selityksiä Niiniköyden suuralle
thumb|Isebelin jäännökset (1866) Turkkilainen Ercan Celik katsoo vuonna 2015 löytäneensä ratkaisun Niiniköyden suuren arvoitukseen. Hän on löytänyt Raamatusta sen rinnakkaistarinan.
Vanhan Testamentin 1. kuningasten kirjassa esiintyy kuningas Omri, jonka poika on nimeltään Ahab. Raamatun mukaan ”Omri teki sitä, mikä on väärää Herran silmissä; hän teki enemmän pahaa kuin kukaan edeltäjänsä” (16:25). Kun Abu-Lahab kirjoitetaan muodossa Abu L-Ahab, se tarkoittaa Ahabin isää, oikeastaan ”liekkien isää”, mistä päästään suurassa oleviin liekkeihin.
Kuninkuudesta on runoon jäänyt tiedoksi Ahabin varallisuus. Vaimon mainitseminen näyttää viittaavan Ahabin vaimoon Isebeliin, josta Raamattu kertoo: ''”Kukaan muu Israelin kuningas ei syyllistynyt sellaiseen kuin Ahab. Hän myi itsensä tekemään sitä, mikä on väärää Herran silmissä, kun hänen vaimonsa Isebel yllytti häntä.”'' (1. Kunink., 21:25) Isebel yllytti miestään nimenomaan Baalin palvontaan, joten polttopuiden kanto voisi liittyä polttouhriin Baalin kunniaksi. Mysteeriksi jää niiniköysi. Raamatussa koirat lopulta söivät Isebelin.
Celikin selitys sopii historiallis-kriittisen koulukunnan piirissä syntyneeseen teoriaan, jonka mukaan suuri osa Koraanista on syyrialaisen kristillisen kirkon piirissä syntyneitä liturgisia hartaustekstejä, joilla ei ole mitään tekemistä islamin kanssa.
Tämän teorian mukaan Niiniköyden suuran kirjoittaja on tuntenut Raamatun tarinan Ahabista, Isebelistä sekä profeetta Eliaasta ja tiivistänyt kertomukseen sisältyvän opetuksen. Kirjoittaja tosin sekoittaa toisiinsa Ahabin ja tämän isän ja käyttää muotoa Abu L-ahab, joka rinnastuu runossa mainittuihin liekkeihin. Suurassa ei itsessään kirjaimellisesti luettuna ole mitään varsinaisesti islamiin liittyvää sisältöä. Islamilaisen sisällön sille antaa vasta Ibn Ishaqin kertoma tarina, joka yhdistää suuran Muhammediin.
Islamilaisen selityksen mahdollinen syntytapa
Islamilaisen selityksen mukaan Koraania ei kirjoitettu kerralla, vaan se koottiin hajallaan olevista katkelmista, joista osa oli kirjoitettuja, osa muistinvaraisia. Kokoaminen olisi tapahtunut viimeistään 650-luvulla kalifi Uthmanin toimesta. Koraaniin kuitenkin viitataan muussa kirjallisuudessa vasta 800-luvulta alkaen siten, että juuri Ibn Ishaqin 760-luvulla kirjoitettu ja kadonnut Profeetan elämäkerta oli ensimmäinen teos, joka sisälsi lainauksia Koraanista.
Jotkut orientalistit ovat arvelleet, että Koraani kyllä koottiin hajallaan olevista kirjoituksista, kuten muslimit kertovat, mutta tämä olisi tapahtunut vasta 700-luvun lopussa tai 800-luvun alussa. Tässä vaiheessa Koraanin kokoajat ja lukijat eivät olisi enää tienneet, mihin Abu Lahabista kertova teksti liittyi. Ulkonaisesti se kuitenkin sopi Koraaniin, koska siinä kerrottiin helvetin liekkeihin joutuneista ihmisistä, joita omaisuus ei auta.
Ibn Ishaqin kertomus Abu Lahabista antaa islamilaisen selityksen sille, mistä suurassa on kysymys. Vaihtoehtoinen, kuningas Ahabiin perustuva selitys, tarkoittaa, että islamilainen tulkinta olisi looginen kehä. Koraania lukenut henkilö on Niiniköyden suuran avulla ensin keksinyt tarinan Abu-Lahabista. Tarinaa on sitten käytetty takaisinpäin selittämään suuraa.
Islamilainen selitys ja tarina välikohtauksesta Mekassa on voinut syntyä seuraavasti. Runon alkuperäinen, tuntematon kirjoittaja muutti pilkallisessa tarkoituksessa kuningas Ahabin nimen muotoon Abu Lahab (=liekkien isä) korostaakseen runon sanomaa. Suuran islamilainen tulkitsija ei ole enää tiennyt, mistä Koraaniin päätyneessä runossa oli kysymys. Koska Abu Lahabin rangaistuksena on liekehtivä tuli, oli mahdollista päätellä, että tämä oli syyllistynyt synneistä raskaimpaan eli monijumalaisuuteen. Jumalan lähettiläs saadaan mukaan, kun sanotaan että Abu Lahab oli pilkannut juuri häntä, ja tietysti jossain julkisessa tilaisuudessa. Sopiva tilaisuus löytyy kokouksesta, jossa Muhammed etsii itselleen uutta turvapaikkaa voidakseen paeta Mekasta. Suurassa esiintyvät sanat "omaisuus" ja ”kädet” eli apulaiset viittaavat alkuperäisellä kirjoittajalla siihen, että kyse oli kuninkaasta. Ibn Ishaqin selityksessä ne kertovat, että Abu Lahab oli varakas, mistä seuraa maininta arvokkaasta Aden-viitasta. Kaksi kiharaa viittaavat ortodoksijuutalaisten hiustyyliin, mutta juutalaisteema väistyy, kun Abu Lahabista tehdään Muhammedin setä. Sukulaisuuden avulla tarina tiivistyy, ja siihen saadaan uutta jännitettä.
Rauno Virtanen
Elämä ja ura
Talvisodan aikana Virtanen oli sotalapsena Ystadissa Ruotsissa ja kävi siellä vuoden koulua. Suomeen palattuaan koulunkäynti jatkui Turun suomalaisessa yhteiskoulussa. Jatkosodan aikana hän oli sotilaspoikana.
Al-Masad
Islamilaisen selityksen mahdollinen syntytapa
Ibn Ishaq tekee Abu-Lahabista samannimisen historiallisen henkilön, koko nimeltään Abu Lahab Abdu'l-'Uzza b. Abdu'I-Muttalib, joka ilmaisee myös isän ja suvun. Abu-Lahab pääsee mukaan myös moneen muuhun mekkalaisista kertovaan tarinaan. Niissä hän osoittautuu paatuneeksi roistoksi, joka lopulta kohtaa loppunsa mekkalaisten käsissä.
Rauno Virtanen
Elämä ja ura
Vuonna 1949 Virtanen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta ja vuonna 1952 hän valmistui ekonomiksi Turun kauppakorkeakoulusta.
Al-Masad
Islamilaisen selityksen mahdollinen syntytapa
Niiniköyden suura on esimerkki Koraanin suurista, joiden tekstit mahdollisesti ovat alun perin Syyrian ja Lähi-idän kristillisten kirkkojen jumalanpalvelustekstejä. Arabikristillisyyden kehittyessä islamiksi ne olisivat päätyneet Koraaniin ja saaneet uuden tulkinnan. Muita tällaisia ehdokkaita ovat mm. al-Fil eli Norsun suura (105) ja al-Qadr eli Voiman yön suura (97).
Rauno Virtanen
Elämä ja ura
Työura alkoi edustajana Turun Verkatehtaassa, jossa hän työskenteli neljä vuotta.
Teiniasu Oy
Vuonna 1956 ruotsalainen nuorisovaatteisiin erikoistunut tehdas etsi yhteistoimintaan soveltuvaa tehdaslaitosta Suomesta. Rauno Virtanen oli kiinnostunut asiasta ja oman yrityksen pääoma järjestyi perustamalla Teiniasu Oy:n teollisuusneuvos Oiva Turusen kanssa. Omistajiksi tulivat Turo Oy ja Rauno Virtanen yhdessä.
Oy Turun Vanu
Vuonna 1971 Rauno Virtanen osti Turun Vanun koko osakekannan. Hän toimi sitten hallituksen puheenjohtajana ja Arvi Hyytiä toimitusjohtajana. Saneerattuaan yhtiön Virtanen myi sen vuonna 1977 Valintatalo Oy:lle.
Master-Coat Oy
Master-Coat Oy sai lisää tuotantokapasiteettia, kun Virtasen omistama Kaarinan teollisuushalli otettiin käyttöön. Teollisuushallia täydennettiin moderneilla toimistotiloilla. Elina Kokkila siirtyi Master-Coat Oy:n palvelukseen ja hänen johdollaan luotiin uusi, nuorekas Master-Coat-mallisto. Tässä vaiheessa yrityksen vienti kasvoi voimakkaasti myös Keski-Eurooppaan, ja tuotannosta meni yli 60 prosenttia vientiin. Vuonna 1980 Kaarinassa työntekijöiden määrä oli jo 100, ja Kokkolassa työllistettiin 120 henkilöä. Vuonna 1986 Master-Coat Oy oli Pohjoismaiden suurin naisten päällystakkien valmistaja ja se työllisti yli 300 henkilöä.
Rauno Virtanen ja Oiva Turunen myivät Master-Coat Oy:n vuonna 1985 yrityksen toimivalle johdolle ja Rauno Virtasesta tuli hallituksen puheenjohtaja muutamaksi vuodeksi.
Rauno Virtanen on palkittu yrittäjäansioistaan muun muassa Suomen Leijonan ritarimerkillä ja Suomen Yrittäjäin Keskusliiton kulta- ja hopearistillä.
Rahasto
Rauno Virtanen perusti Turun kauppakorkeakoulun tukisäätiön yhteyteen nimeään kantavan rahaston, josta tuetaan stipendein lahjakkaita markkinoinnin opiskelijoita.
Georg von Boeselager
Georg Freiherr von Boeselager (25. elokuuta 1915 Kassel – 29. elokuuta 1944 Łomża) oli saksalainen Wehrmachtin eversti, joka kuului myös ratsuväkeen. Goerg von Boeselager tunnetaan osallisuudestaan Adolf Hitlerin epäonnistuneeseen salamurhayritykseen heinäkuussa 1944, jossa oli mukana myös hänen veljensä Philipp von Boeselager.
Elämä
Georg von Boeselager syntyi roomalaiskatoliseen perheeseen elokuussa 1915. Von Boeselagerista piti alun perin tulla pappi, mutta hän valitsi kuitenkin sotilasuran. Hänestä tuli vänrikki vuonna 1936 ja maaliskuussa 1939 hänet ylennettiin luutnantiksi. Myöhemmin hänet ylennettiin myös ratsumestariksi. Georg von Boeselager palveli armeijassa vuosien 1934–1944 välisen ajan.
1. kesäkuuta 1943 von Boeselager ylennettiin majuriksi. Hän haavoittui taistelussa vielä saman vuoden lokakuussa. Haavoittumisen jälkeen von Boeselagerista tuli everstiluutnantti joulukuussa 1943. Hän haavoittui toistamiseen helmikuussa 1944.
Henning von Tresckow sai houkuteltua von Boeselagerin mukaan Hitlerin salamurhaa suunnitelleeseen heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Von Boeselager oli auttamassa Wessel von Freytag-Loringhovenia hankkimaan heksogeeniä räjähteisiin, joilla Hitler oli tarkoitus surmata. Boeselagerin veljesten oli määrä marssia joukkoineen Berliiniin samoihin aikoihin, kun Claus von Stauffenberg asettaisi pommin Hitlerin Sudenpesään. Hieman ennen Berliiniä von Boeselagerit kuitenkin kuulivat Hitlerin selvinneen salamurhayrityksestä, mikä sai heidät perääntymään. Se saattoi pelastaa veljesten hengen, sillä satoja salaliittoon osallistuneita teloitettiin ja jopa 5 000 pidätettiin.
Von Boeselager kaatui Puolan rintamalla puna-armeijan kanssa käydyssä taistelussa vain runsas kuukausi salamurhayrityksen jälkeen. Kaksi päivää kuolemansa jälkeen hänet ylennettiin everstiksi.
Pihlainen
Pihlainen oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi kirkonkylästä 15 kilometriä luoteeseen, Muolaan ja Valkjärven pitäjien rajalla. Pihlaista lähinnä olivat Muolaan Jaarila ja Karhula. Kivennavan puolella lähimpiin kyliin Rantakylään ja Ahjärvelle oli matkaa, Ahjärvi oli kirkonkylään kuljettaessa matkan varrella, mutta aivan loppumatkassa. Pihlainen oli iso kylä, ennen talvisodan alkamista kylässä oli 73 taloa.
Pihlaisissa ei ole näkyvissä jälkiä suomalaisasutuksesta. Talojen kivijalatkin on siirretty muuhun käyttöön paria poikkeusta lukuun ottamatta. Niitä käytettiin rakennusmateriaalina Punainen lokakuu -nimiseen kolhoosiin. Kolhoosin asukkaat tulivat Kirovin alueelta Ukrainasta. Kolhoosi käytti Pihlaisten maita viljelyksiin.
Kolhoosin tilalle rakennettiin 1950-luvulla ohjustukikohta. Malinovkaan sijoitettiin puolentoistasataa ilmatorjuntaohjusta suojaamaan Leningradia. Varsinainen ohjustukikohta sijoittui entisen Pihlaisten kylän itäpuolelle, osa varuskuntarakennuksista rakennettiin vanhan suomalaiskylän eteläosiin. Ohjussiilot on sijoitettu laajalle alueelle betonitien varteen. Ohjustukikohtaan rakennettiin myös iso kerrostaloalue.
1990-luvulla ohjustukikohta tyhjennettiin, koska kiinteiden ilmatorjuntaohjusten aika oli ohi. Kerrostaloalueella asutaan kuitenkin edelleen monessa talossa. Ilmatorjuntavaruskunnasta jäi muistoksi Laatokan rannalta Pihlaisiin eli Malinovkaan rakennettu betonitie. Tätä tietä pääsee edelleen ajamaan alueelle. Google Mapsin satelliittikuvissa erottuvat ohjustukikohdan rakenteet selvästi.
Socijaldemokratski Sojuz na Makedonija
Socijaldemokratski Sojuz na Makedonija (, kirjaimellisesti "Sosiaalidemokraattinen liitto Makedoniassa") on keskustavasemmistolainen, sosiaalidemokraattinen puolue Pohjois-Makedoniassa.
SDSM on Makedonian sosialistista tasavaltaa vuosina 1945–1990 hallinneen Makedonian kommunistien liiton (Сојуз на комунистите на Македонија) seuraaja. SDSM oli suurin puolue ja hallitusvastuussa 1992–1998 ja 2002–2006, pääministerinä molemmilla kerroilla Branko Crvenkovski, joka valittiin 2004 presidentiksi, jonka jälkeen häntä seurasivat Hari Kostov ja Vlado Bučkovski. Vuoden 2002 vaalien jälkeen puolue liittoutui liberaalidemokraattien ja albaanien BDI-puolueen kanssa.
Tito Petkovski, joka oli puolueen presidenttiehdokkaana 1999, erosi puolueesta 2005 ja perusti Uuden sosiaalidemokraattisen liiton.
Radmila Šekerinska johti puoluetta 2006–2008, jolloin hän erosi vaalitappion jälkeen. Väliaikaiseksi johtajaksi tuli Zoran Zaev, jonka kausi päättyi Crvenkovskin presidentinkauden loppuessa ja hänen palatessaan puolueen johtoon.
Demokritoksen ja Epikuroksen luonnonfilosofian ero
Demokritoksen ja Epikuroksen luonnonfilosofian ero on Karl Marxin väitöskirja, joka valmistui vuonna 1841. Marx vertailee siinä teoksen nimen mukaisesti kahden antiikin kreikkalaisen filosofin, Demokritoksen ja Epikuroksen, luonnonfilosofisia näkemyksiä. Tarkastelun kohteena on erityisesti atomioppi.
Väitöskirja koostuu kahdesta osasta. Ensimmäinen osa käsittelee Demokritoksen ja Epikuroksen näkemysten välisiä suhteita yleisellä tasolla. Johdannossa Marx esittää erääksi kysymykseksi sen, miksi Aristoteleen jälkeiset koulukunnat, erityisesti epikurolaisuus ja stoalaisuus, palasivat monessa suhteessa varhaisempaan filosofiaan: luonnonfilosofiassa esisokraattiselle pohjalle (epikurolaiset Demokritoksen ja stoalaiset Herakleitoksen ajatuksiin), ja etiikassa sokraattisiin kouluihin (kyreneläiseen ja kyyniseen filosofiaan, vastaavasti).
Toinen osa puolestaan käsittelee yksityiskohtaisempia kysymyksiä, joita ovat muun muassa kysymykset atomien deklinaatiosta ja ominaisuuksista, käsitteet atomoi arkhai ja atoma stoikheia, aika, sekä meteorit.
Eräänä keskeisenä lähteenään Marx on käyttänyt Diogenes Laertioksen teosta Merkittävien filosofien elämät ja opit; muita lähteitä ovat muun muassa Plutarkhos (esim. teos Epikuroksen mukaan on mahdotonta elää edes mukavasti), Lucretius (teos Maailmankaikkeudesta) ja Cicero (teos Jumalten luonteesta).
Juoni
Juoni tarkoittaa kirjallisen teoksen, näytelmän tai elokuvan tapahtumien kulkua. Juoni on toimintaa, tapahtumasarja, ja sen avulla kerrotaan tarina. Juoni on toiminnan ja tapahtumien kulun järjestetty ja valittu esitys, jossa yksittäisten tapahtumien väliset syysuhteet korostuvat. Juoni on usein hyvin tärkeässä asemassa teoksessa (esimerkiksi trillerit, perinteiset romaanit ja elokuvat), mutta toisaalta se voi olla vain sivuseikka.
Valenciennea
Valenciennea on tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalojen suku. Siihen kuuluu 15 lajia.
Juoni
Aristoteleen Runousoppi
Aristoteles määritteli ensimmäisenä, miten hyvä juoni tulisi rakentaa. Aristoteles kutsuu juonta toiminnan jäljittelyksi. Juoni merkitsee Aristoteleen Runousopin mukaan kirjallisen teoksen tapahtumien järjestämistä siten, että ne seuraavat toisiaan uskottavasti. Juuri Aristoteleelta on peräisin näkemys, että juonessa tuli olla alku, keskikohta ja loppu, ja niiden oli myös seurattava toisiaan tässä järjestyksessä.
Aristoteleen mukaan juoni (mythos) kuvaa miten toiminta etenee draamassa. Toiminnan tulee olla jatkuvaa ja yhtenäistä, ja sen tulisi sisältää muutos. Aristoteleen mukaan hyvässä juonessa tapahtuu muutos asiantilasta toiseen sillä tavoin, että juoni sitoo alun, keskikohdan ja lopun merkitykselliseksi kokonaisuudeksi. Juoni on kuin apuviiva, jota maalarin sivellin seuraa. Hyvä esimerkki tällaisesta juonesta on lineaarisesti etenevä kehityskertomus.
Aristoteles huomauttaa, että loistavat peräkkäiset puheenvuorot, joilla ei ole keskenään yhteyttä, eivät tuota yhtä suurta tunnevaikutusta kuin toisiinsa kiinteästi liittyvien puheiden ketju, vaikka itse puhujat eivät jälkimmäisessä tapauksessa olisikaan niin taitavia.
Freytagin malli
thumb|270px|Freytagin pyramidi Toinen merkittävä juonirakenteen teoreetikko on Gustav Freytag, joka on analysoinut klassisia näytelmiä. Freytag tutki etenkin tragediaa ja esitti siitä oman mallinsa. Hänen mukaansa johdanto ja siinä esitelty ongelman kehittely muodostavat tragedian nousevan toiminnan. Toiminta kääntyy laskevaksi huippukohdan eli kliimaksin myötä ja päättyy katastrofiin. Freytagin mukaan draama jakautuu viiteen osaan: esittely, nouseva toiminta, kliimaksi (tai käännekohta), laskeva toiminta ja loppuratkaisu. Hänen mallinsa esitetään joskus kaaviona, jota kutsutaan Freytagin pyramidiksi tai Freytagin käyräksi.
Esittely
Ensimmäinen näytös on esittely, jossa tuodaan esiin se tausta-aineisto, joka on tarpeen tarinan ymmärtämiseksi. Tämä tarkoittaa muun muassa protagonistin, antagonistin, peruskonfliktin ja tapahtumapaikan esittelyä.
Esittely päättyy ristiriitatilanteeseen, jota ilman koko tarinaa ei olisi. Se määrittää juonen kulkusuunnan sekä aloittaa toisen näytöksen ja nousevan toiminnan.
Nouseva toiminta
Nousevan toiminnan aikana peruskonflikti kehittyy, kun tarinaan tulee mukaan uusia vastuksia, jotka estävät protagonistia pääsemästä tavoitteeseensa.
Kliimaksi eli käännekohta
Kolmas näytös on koko draaman huipentuma, käännekohta, joka merkitsee muutosta protagonistin kannalta. Komediassa asiat kääntyvät parempaan suuntaan, tragediassa taas huonompaan.
Laskeva toiminta
Laskevan toiminnan aikana protagonistin ja antagonistin välinen ristiriita ratkeaa. Laskeva toiminta voi sisältää viimeisen jännitysmomentin, jolloin konfliktin lopputulos on epäselvä.
Loppuratkaisu tai katastrofi
Komedia päättyy loppuratkaisuun, jossa protagonistin asiat ovat paremmin kuin tarinan alussa. Tragedia puolestaan päättyy katastrofiin, jossa protagonistin tilanne on pahempi kuin alussa.
Syd Fieldin kolminäytöksinen rakennemalli
Fieldin mallia on kritisoitu sen jäykkyydestä, sillä hän esimerkiksi edellyttää, että ensimmäisen käännekohdan tulisi tapahtua täsmälleen 27 minuutin kuluttua elokuvan alusta.
Reeves
Reeves on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Luoksepääsemättömyyden navan tukikohta
Luoksepääsemättömyyden navan tukikohta oli Etelämantereella sijainnut neuvostoliittolainen tutkimusasema. Se sijaitsi eteläisellä luoksepääsemättömyyden navalla (Etelämantereen kohta, josta on pisin matka mihinkään kohtaan rannikolla). Asema perustettiin vuonna 1958. Asemalla suoritettiin meteorologisia tutkimuksia 14.–26. joulukuuta 1958. Luoksepääsemättömyyden navalla on maailman kylmin keskimääräinen lämpötila: −58,2 °C.
Historiallinen alue
thumb|right|240px|Luoksepääsemättömyyden navan tukikohta tammikuussa 2007. Leninin rintakuva osoittaa tukikohdan sijainnin. Aseman rakennuksen katolle on asetettu Moskovaa kohti katsova Vladimir Leninin rintakuva. Rakennukset ovat peittyneet miltei kokonaan lumeen (2007), ja ainoastaan rintakuva on näkyvissä. Hautautunut rakennus ja rintakuva on julistettu historialliseksi paikaksi.
ICIUM
thumb|Näkymä Kiinan Muurilta Helsingin tuomiokirkkoa kohti ICIUM Wonderworld of Ice -jäämaailma on vuosittain Leville jäästä ja lumesta rakennettava nähtävyys. ICIUM-jäämaailma avattiin yleisölle ensimmäistä kertaa 18. joulukuuta 2010. . Jäämaailmassa on sekä jäästä että lumesta tehtyjä veistoksia noin hehtaarin alueella.
Rakentaminen
thumb|Helsingin päärautatieasema rakenteilla joulukuussa 2010 Ensimmäisen ICIUM-jäämaailman rakentamiseen vuonna 2010 käytettiin yli 10 000 kuutiometriä lunta. Lisäksi rakentajat nostivat Ounasjoesta yli 600 kuutiometriä jäätä veistosten tekemiseen.
Rakenteet ICIUMissa
thumb|Taivaan temppeli lumesta veistettynä Merkittävimmät nähtävyydet ICIUM-jäämaailmassa talvella 2010–2011:
Kiinalaiset käsityöläiset
Pekingistä kotoisin olevat käsityöläiset olivat mukana ICIUM-jäämaailmassa esittelemässä perinteisiä käsityötaitoja, kuten olkipunontaa, nuuskapullomaalausta ja riisitaikinahahmojen muovausta.
ICIUMin maskotti
Poikapanda Mingming Bambumetsästä on ICIUM-jäämaailman maskotti. Ensimmäisessä seikkailussaan Mingming yrittää pelastaa kotinsa ilkeältä lohikäärmeeltä apunaan isoisäporo Niila, tyttöporo Nina ja joulupukki.
Magga
Magga on saamelainen sukunimi:
Texas-EP
Texas-EP on Haloo Helsinki! -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin 17. toukokuuta 2018.
Polviselkä
Polviselkä oli Karjalankannaksella sijainneen Kivennavan pitäjän isoimpia kyliä, vuonna 1939 lähes 70 taloa, joissa asukkaita noin 350. Polviselkä oli kirkonkylästä etelään, aivan kirkonkylän liepeillä. Polviselkä sijaitsi korkealla mäellä. Viipurin–Terijoen tie nousi Tirttulan notkosta Sovonmäelle ja kulki pitkin Polviselän harjua. Ennen kaikkea Polviselän Ilosmäeltä aukenivat hyvät näköalat. Talot sijaitsivat tiiviisti maantien varressa, vain Ahtiaismäki ja Honganmäki olivat hiukan syrjässä.
Polviselän kylä löytyy nyt päätien varressa Pervomaiskojen ja Ogonkin puolivälissä. Viime vuosina alueelle on noussut kymmeniä pietarilaisomisteisia huviloita. Polviselän ja Kivennavan kirkonkylän välissä on luksushuviloista koostuva kylä, jonka nimi on Kivennapa.
Steve Reeves
thumb|Steve Reeves 1990 thumb|Steve Reeves (vasemmalla) ja Gordon Scott [[Romulus ja Remus (elokuva)|Romuluksessa ja Remuksessa.]] Steve (Stephen) Reeves (21. tammikuuta 1926 Glasgow, Montana – 1. toukokuuta 2000 Escondido, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä.
Steve Reeves muutti kymmenvuotiaana äitinsä kanssa Kaliforniaan isän kuoltua työtapaturmassa. Koulussa hän kiinnostui kehonrakennuksesta ja saavutti huomattavia tuloksia kauan ennen lajin nousua tunnetuksi. Toisen maailmansodan aikana Reeves palveli armeijassa Tyynellämerellä.
Sodan jälkeen Reeves teki menestyksekkään uran kehonrakentajana. Hän voitti Mr. Pacific Coast -kilpailun vuosina 1946 ja 1947, Mr. American vuonna 1947 ja Mr. Worldin vuonna 1948. Vuonna 1950 Reeves saavutti NABBA:n Mr. Universe -kilpailun kokonaisvoiton tultuaan toiseksi vuonna 1948.
Myöhemmin Reeves kiinnostui näyttelijänurasta. Vuonna 1954 hän näytteli pieniä rooleja Athena-nimisessä musikaalissa sekä Ed Woodin elokuvassa Jail Bait. Nämä ovat ainoat elokuvat, joissa Reeves esiintyi omalla äänellään. Myöhemmissä Italiassa kuvatuissa elokuvissa hänen vuorosanansa jälkiäänitettiin eri kieliversioihin.
Reeves nousi kansainväliseen kuuluisuuteen Pietro Franciscin ohjaamissa elokuvissa Voittamaton Herkules (1958) ja Herkules ja Lyydian kuningatar (1959), joissa hän esitti antiikin mytologian voimamiestä Herkulesta. Valtavan yleisömenestyksen saaneet elokuvat aloittivat muskelimiesten tähdittämien peplumfilmien tyylilajin. Reevesin myöhempiin töihin kuuluu myös perinteisempiä seikkailuelokuvia. Hänen viimeinen elokuvansa oli italowestern Veriset dollarit (Vivo per la tua morte) vuonna 1968.
Elokuvauransa jälkeen Reeves keskittyi kuntoilun ja kehonrakennuksen edistämiseen sekä hevosten kasvatukseen. Elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän vietti hevostilallaan Kalifornian Valley Centerissä lähellä Escondidoa. Reeves menehtyi imusolmukesyövän aiheuttamiin komplikaatioihin.
Lago del Brugneto
Lago del Brugneto on järvi Pohjois-Italiassa Ligurian alueella. Se on vuonna 1959 valmistunut tekojärvi, jolla turvattiin Genovan kaupungin vesihuolto. Tekojärven alle jäi sitä rekennettaessa kaksi kylää. Se on suosittu retkeily- ja kalastuskohde. Järvi on noin kolme kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä, ja sen ympärysmitta on noin 13 kilometriä. thumb|left|Järven pato
Sateesta aurinkoon
Sateesta aurinkoon on Hausmyllyn studioalbumi, joka julkaistiin 2005.
Latisha Chan
Latisha Chan, aikaisemmalta nimeltään Chan Yung-jan (s. 17. elokuuta 1989 Dongshih, Taiwan) on taiwanilainen tennispelaaja. Chan nousi nelinpelin maailmanlistan ykkössijalle lokakuussa 2017. Kaksinpelissä hän on ollut parhaimmillaan sijalla 5 kesäkuussa 2007. Nelinpeliturnauksia hän on voittanut 28.
Chan muutti nimensä ennen kauden 2018 alkamista.
2005
Kausi alkoi Chanilta hyvin, kun hän voitti 25 000 dollarin ITF -turnauksen Taipeissa. Toukokuussa hän voitti 50 000 dollarin ITF -turnauksen Fukuokassa. Myöhemmin samana vuonna hän pääsi US Openin pääsarjaan, mutta hävisi 1. kierroksella Serena Williamsille. US Openin jälkeen hän pelasi Chuang Chia-jungin kanssa nelinpeliä ja he voittivat WTA-turnauksen Soulissa.
2007
Chan pääsi pääsarjaan Australian avoimissa, Pattayalla, Bangaloressa ja Indian Wellsissä, mutta ei päässyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Miamissa hän voitti toisella kierroksella Nuria Llagostera Vivesin, kunnes hävisi ykköseksi sijoitetulle Maria Sharapovalle. Chan voitti kolme ITF-turnausta kolmen viikon sisällä. Hyvän menestyksen myötä hän nousi maailmanlistan sijalle 50 11. kesäkuuta 2007. PTT Bangkok Openissa Chan pääsi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen finaaliin kaksinpelissä, mutta hävisi sen maailmanlistan 49:nnelle Flavia Pennettalle.
Australian avoimissa Chan ja Chuang pääsivät nelinpelin finaaliin asti. Matkalla finaaliin he voittivat parin Dinara Safina/Katarina Srebotnik ja Zi Yan/Zheng Jie. Finaalin he kuitenkin hävisivät Cara Blackille ja Liezel Huberille. Pari pääsi finaaliin Pattayalla ja voitti Bangaloren turnauksen. Indian Wellsissä pari pääsi finaaliin voittamalla parin Yan/Zheng puolivälierässä ja parin Vera Zvonareva/Natalie Dechy semifinaalissa. He kuitenkin hävisivät finaalin parille Lisa Raymond/Samantha Stosur. US Openissa Chan ja Chuang pääsivät myös finaaliin, mutta hävisivät sen parille Dechy/Safina. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelissä maailmanlistan sijalla 67.
2008
German Openissa Berliinissä Chanista tuli viimeinen pelaaja, jonka Justine Henin voitti ennen uransa lopettamista seuraavalla viikolla. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelissä maailmanlistan sijalla 68.
2009
ASB Classicissa Aucklandissa Chan johti Jelena Dementjevaa vastaan jo 5-1 avauserää, mutta hävisi lopulta sen ja koko ottelun. Chan joutui pitämään loukkaantumisen takia kolme kuukautta taukoa pelaamisesta. Kauden päättyessä hän oli kaksinpelissä maailmanlistan sijalla 94.
2010
Wimbledonin avauskierroksella Chan voitti Patty Schnyderin luvuin 6-0, 6-2 ja pääsi Wimbledonissa ensimmäisen kerran toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella hän hävisi Nadia Petrovalle. Yhdysvaltain avoimissa hän pääsi ensimmäisen kerran kolmannelle kierrokselle Grand Slam -turnauksessa.
2011
Ranskan avoimissa Chan pääsi ensimmäisen kerran ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Klára Zakopalován ja toisella kierroksella Jill Craybasin. Kolmannella kierroksella Chan hävisi Marija Šarapovalle.
Kauneusmessut
thumb|right|Kauneusmessujen logo Kauneusmessut on Helsingin Messukeskuksessa syksyisin järjestettävä kosmetiikka-alan messutapahtuma. Kauneusmessujen yhteydessä järjestetään Professional Beauty -tapahtuma alan ammattilaisille.
Kauneusmessuilla on esillä mm. ihon- ja vartalon hoitoon liittyviä tuotteita ja hoitomuotoja, meikki-, ripsi- ja kynsituotteita sekä alan palveluita. Tuotteiden ja palveluiden lisäksi messuilla järjestetään erilaista ohjelmaa kuten luentoja, näytöksiä, hoitoja sekä kilpailuja.
Ninkō
Ninkō (, 16. maaliskuuta 1800 – 21. helmikuuta 1846) oli Japanin 120. keisari. Hän hallitsi vuodesta 1817 kuolemaansa asti.
Mapou Yanga-Mbiwa
thumb|Mapou Yanga-Mbiwa Mapou Yanga-Mbiwa (s. 15. toukokuuta 1989 Bangui, Keski-Afrikan tasavalta) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut ranskalaisseura Montpellieriä, Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia, italialaista AS Romaa sekä vuodesta 2015 ranskalaista Olympique Lyonnais'ta.
Tiger Williams
David James "Tiger" Williams (s. 3. helmikuuta 1954 Weyburn, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilja, joka pelasi vasempana laitahyökkääjänä.
Ura
Williams pelasi urallaan 962 runkosarjaottelua ja teki niihin pisteet 241+272=513. Hän on 3966 runkosarjan jäähyminuutillaan NHL:n kaikkien aikojen eniten rangaistusminuutteja kärsinyt pelaaja. Williamsin jäähyisin kausi oli 1986–1987, jolloin hän istui 358 minuuttia. NHL:n pudotuspelejä hän pelasi urallaan 95 ja keräsi niissä 455 jäähyminuuttia.
Pelaajauransa jälkeen Williams toimi kaudella 1992-1993 rullakiekkojoukkue Vancouver Voodoon päävalmentajana ja kaudella 1997–1998 BCHL-liigassa pelaavan Merritt Centennials-joukkueen omistajana.
Calgary Cowboys
Calgary Cowboys oli kanadalainen WHA-liigassa pelannut jääkiekkoseura. Organisaatio perustettiin alun perin nimellä Miami Screaming Eagles, mutta se ei pelannut tuolla nimellä yhtäkään ottelua ennen kuin siirtyi Philadelphiaan.
Kauden 1972–1973 seura pelasi Philadelphiassa nimellä Philadelphia Blazers. Seuraavalle kaudelle joukkue muutti Kanadan länsirannikolle Vancouveriin, jossa se pelasi Vancouver Blazersin nimellä kaksi kautta. Kahden Vancouverin-kauden jälkeen seura muutti Calgaryyn, jossa pelasi kaksi kautta Calgary Cowboysin nimellä. Kaupungissa oli toiminut vuosina 1966–1970 samanniminen junioriseura, joka pelasi Albertan provinssin sisäistä sarjaa.
Ensimmäisellä Calgaryn-kaudellaan joukkue teki 307 maalia 80 ottelussa ja voitti näistä 41. Joukkueen paras pistemies oli organisaatiossa koko sen olemassaolon ajan pelannut Danny Lawson. Pudotuspeleissä Cowboys selviytyi aina kolmannelle kierrokselle asti.
Toinen ja samalla koko organisaation viimeinen kausi sujui hieman heikommin voittoprosentin jäädessä vain 43 prosenttiin, mikä tiesi joukkueen jäämistä pudotuspelien ulkopuolelle.
Siiriäinen
Siiriäinen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Nicklas Maripuu
thumb|Nicklas Maripuu 2018 Nicklas Maripuu (s. 2. maaliskuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Lucas Chanavat
Lucas Chanavat (s. 17. joulukuuta 1994 Le Grand-Bornand) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprintteihin. 184 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Chanavat edustaa Le Grand-Bornand -seuraa.
Chanavat sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan parisprintissä viidenneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä neljäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Chanavat sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä kuudenneksi.
Chanavat debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä sijoittuen sijalle 16 ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes vapaan sprintissä Davosissa joulukuussa 2016. Tour de Skihin kuuluneessa Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui kolmanneksi joulukuussa 2017. Yksittäisessä maailmancupkilpailussa hän ylsi kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018. Hän oli samalla kaudella toinen Seefeldin vapaan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi sprintticupissa kaudella 2017–2018. Seuraavalla kaudella hän oli kolmas Cognen vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2019–2020 hän saavutti Planican vapaan hiihtotavan sprintissä ensimmäisen voittonsa. Hän voitti myös Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintin. Lisäksi hän sijoittui toiseksi Davosin vapaan sprintissä. Sprintticupissa hän sijoittui viidenneksi kausilla 2019–2020 ja 2020–2021. Kaudella 2021-2022 Chavanat sijoittui Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Hän sijoittui kolmanneksi myös Tour de Ski-kiertueen ensimmäisessä osakilpailussa Lenzerhaiden vapaan hiihtotavan sprintissä. Helmikuussa 2022 hän sijoittui Lahden vapaan sprintissä toiseksi. Maaliskuussa 2022 hän sijoittui Drammenin kaupunkisprintissä ja Falunin perinteisen sprintissä kolmanneksi. Hän oli sprintticupin kokonaispisteissä kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes. Kaudella 2022-2023 hän sijoittui Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Tallinnan vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui toiseksi. Sprintticupissa hän sijoittui toiseksi.
Mercedes-Benz E-sarja (W212)
Mercedes-Benz W212 on Mercedes-Benz E-sarjan neljännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2009–2016, coupéa (C207) ja cabrioletia (A207) vuoteen 2017 saakka. Se korvasi edeltäneen W211-mallin ja seuraajaksi tuli W213. Malliin perustuu coupé-korinen CLS-sarja (C218).
Mercedes-Benz W212 (2009–2017)
Mercedes-Benz W212 esiteltiin sedan-korisena Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2009. Se säilytti kahdesta edellisestä sukupolvesta periytyvät neljä ajovaloa, mutta ne oli nyt muotoiltu kulmikkaiksi pyöreiden sijaan. Farmarimalli esiteltiin syyskuussa Frankfurtin autonäyttelyssä. Kaksiovinen coupé oli esitelty jo aiemmin maaliskuussa Geneven autonäyttelyssä ja cabrioletin vuoro oli tammikuussa 2010 Detroitin autonäyttelyssä. Coupé ja cabriolet perustuvat lyhyemmälle C-sarjan (W204) alustalle, ja ne korvasivat edeltäneen CLK-sarjan (C209). vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz S212 Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä W212 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz E-sarjan Coupé (C207) Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli. Ajovalot muotoiltiin uudelleen, ja ne olivat nyt yksiosaiset. Myös etusäleikkö ja -puskuri olivat uudet. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz E-sarjan Cabriolet (A207) vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Mercedes-Benz W212. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Mercedes-Benz C207.
Keith Yandle
Keith Yandle (s. 9. syyskuuta 1986 Milton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Philadelphia Flyersia. Yandlen vahvuudet ovat luistelussa ja hyökkäyspään taidoissa.
Seuraura
Yandle kävi koulua Cushing Academyssä, jossa pelasi USHS-sarjaa kolmen kauden ajan vuosina 2002–2005. Hänet valittiin kaudella 2004–2005 New Englandin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Phoenix Coyotes varasi hänet neljännellä kierroksella 105. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Kaudeksi 2005–2006 Yandle siirtyi koulun käymisen jälkeen New Hampshiren yliopistoon, mutta päätti lopulta pelata kauden QMJHL:n Moncton Wildcatsissa. Hän teki kaudella tehot 25+59=84 ja valittiin CHL:n parhaaksi puolustajaksi, CHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja voitti QMJHL:ssä mestaruuden, parhaan puolustajan palkinnon Emile Bouchard Trophyn, puolustajien pistepörssin ja tuli valituksi QMJHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kausi 2008–2009 oli Yandlelle ensimmäinen kokonainen NHL:ssä. Hän teki tehot 4+26=30 ja oli joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja Ed Jovanovskin jälkeen. Heinäkuussa 2009 Yandle teki Coyotesin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kausi 2009–2010 oli todellinen läpimurtokausi Yandlelle. Hän oli tehoilla 12+29=41 Coyotesin tehokkain puolustaja. Yandle debytoi kauden aikana NHL:n pudotuspeleissä, joissa oli joukkueen toiseksi tehokkain pelaaja tehoilla 2+3=5 Matthew Lombardin jälkeen.
Roland Pierre DuMaine
Roland Pierre DuMaine (2. elokuuta 1931 Paducah – 13. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Franciscon arkkihiippakuntaan 15. kesäkuuta 1957 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sardan titulaaripiispaksi 24. huhtikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Raphael Quinn, jota avustivat Joseph Thomas McGucken ja William Joseph McDonald.
Max Beckmann
Max Beckmann (1884–1950) oli saksalainen taidemaalari.
Keith Yandle
Seuraura
Heinäkuussa 2011 Yandle teki vapaana agenttina Coyotesin kanssa viisivuotisen jatkosopimuksen, jolla hän tienaa yhdeltä kaudelta 5,3 miljoonaa dollaria.
Roland Pierre DuMaine
DuMaine sai 27. tammikuuta 1981 nimityksen San Jose in Californian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. maaliskuuta 1981 ja jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 27. marraskuuta 1999.
Esikunta- ja viestipataljoona
Esikunta- ja viestipataljoona on Suomen puolustusvoimissa pataljoona, johon on yhdistettynä prikaatin esikunta-, viesti-, tiedustelu- ja huoltokomppaniat yhdeksi joukkoyksiköksi. Aikaisemmissa organisaatioissa, kuten jalkaväkiprikaatissa huoltokomppania ja viestikomppania olivat suoraan prikaatin alaisia muodostamatta keskenään joukkoyksikköä.
Esikunta- ja viestipataljoonan tehtävänä on vastata esikunnan tarvitsemista palveluista, johto- ja viestijärjestelmän edellyttämien viestikeskusten suunnittelusta, perustamisesta ja ylläpidosta, huollosta sekä esikunnan päätöksenteossaan tarvitseman tiedustelutiedon hankkimisesta.
Keith Yandle
Seuraura
Yandle pelasi Coyotesissa, kun joukkue yllätti ja eteni aina läntisen konferenssin finaaleihin asti, joissa se kuitenkin hävisi tulevalle mestarille Los Angeles Kingsille. Yandle teki pudotuspeleissä yhdeksän pistettä.
12. marraskuuta 2014 Yandle pelasi 400. pelinsä Coyotesissa. Hän on joukkueen seurahistorian toiseksi eniten pelejä pelannut pelaaja 475 ottelussa pelanneen Dale Hawerchukin jälkeen.
Keväällä 2015 Yandle siirtyi Arizonasta New York Rangersiin. Hän jatkoi Rangersissa myös kaudella 2015–16.