cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ambrosius
Kirkkomusiikki
Ambrosius sävelsi useita hymnejä, saaden alkusykäyksen Hilariuksen esimerkistä ja areiolaisten psalmien menestyksestä. Ne ovat tyyliltään arvokkaan yksinkertaisia, ja ne olivat merkityksellisiä paitsi itsessään myös mallina myöhempien aikojen hymneille. Jokaisessa näistä hymneistä oli kahdeksan nelirivistä säkeistöä, stanzaa, ja ne oli kirjoitettu tiukassa jambisessa tetrametrissä. Ambrosiuksen katsotaan olleen ensimmäinen, joka esitteli antifonantin laulumenetelmän, jossa kuoron toinen puoli vastaa toiselle.
Tunnetuimmat Ambrosiuksen hymnit ovat:
Te Deum -hymniä pidettiin 1800-luvun lopulle asti yksiselitteisesti Ambrosiuksen kirjoittamana, mutta nykytutkimuksen mukaan se on pikemminkin Nicetas Remesialaisen käsialaa.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa häneltä ovat virret 16 "Jeesus Kristus meile nyt", joka on "Veni redemptor gentiumin" suomennos ja 549 "Iisämme, kiitos päivästä", "Deus Creator Ominum"-hymnin suomennos. Ruotsin kirkon virsikirjassa samat hymnit ovat numeroilla 112 ("Jesus Kristus meille nyt")  ja 500 ("Isämme, kiitos päivästä"). Molemmat käännökset ovat hieman erilaisia kuin Suomen ev. lut. kirkon virsikirjan virret.
Ambrosius ja lukeminen
Augustinus kertoo teoksessaan Tunnustukset mielenkiintoisen Ambrosiukseen liittyvän anekdootin:
Augustinus siis katsoi asian olevan mainitsemisen arvoisen, ja siitä voidaan päätellä, että kyky lukea äänettä ja huulia liikuttamatta oli tuohon aikaan poikkeuksellinen — yleensä ihmiset osasivat lukea vain ääneen. Tämän vuoksi Ambrosiusta pidettiin hyvin oppineena.
Ambrosius pyhimyksenä
Ambrosius tunnetaan oppineisuuden, opiskelijoiden ja koululaisten, mehiläiskasvattajien, kynttiläntekijöiden, mehiläisten ja muiden kotieläinten sekä Milanon kaupungin ja hiippakunnan suojelijana. Hänen muistopäivänsä on 7. joulukuuta.
Mercedes-Benz A-sarja (W177)
Mercedes-Benz W177 (2018–)
Mercedes-Benz W177 esiteltiin helmikuussa 2018 Amsterdamissa. Neliovinen sedan-malli esiteltiin pitkäakselivälisenä versiona Pekingin autonäyttelyssä saman vuoden huhtikuussa. Sitä myydään ainoastaan Kiinan markkinoilla. Euroopassa myytävä sedan, jossa on samanpituinen akseliväli kuin hatchbackissa, esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa.
Vuoden 2018 Euro NCAP -kolaritestistä W177 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz A-sarjan sedan (V177) Mallivaihtoehdot ovat A 160, A 180, A 200, A 220, A 250 ja A 180d. A 160- (109 hv), A 180- (136 hv) ja A 200 (163 hv) -malleissa on sama 1,3-litrainen turboahdettu bensiinimoottori, A 220- (190 hv) ja A 250 (224 hv) -malleissa on 2,0-litrainen turboahdettu bensiinimoottori ja A 180d:ssä 1,5-litrainen (114 hv) dieselmoottori. vasen|pienoiskuva|Pitkäakselivälinen Mercedes-Benz A-sarjan sedan (Z117). vasen|pienoiskuva|Mercedes-AMG A 45 S
Salerno
Salerno on kaupunki Campaniassa Lounais-Italiassa. Siellä asuu noin 135 000 asukasta. Keskiajalla kaupunki oli kuuluisa korkeakoulustaan. Liittoutuneet nousivat maihin Salernossa vuonna 1943 ja se oli sen jälkeen hetken ajan Italian pääkaupunki ennen Rooman valloitusta.
Hedi Slimane
Hedi Slimane (s. 5. heinäkuuta 1968 Pariisi) on ranskalainen valokuvaaja ja muotisuunnittelija. Vuosina 2000–2007 hän oli Dior Hommen luova johtaja ja vuosina 2012–2016 Yves Saint Laurentin luova johtaja. Slimane jätti Yves Saint Laurentin tuotemerkin 31. maaliskuuta 2016.
Salerno
Urheilu
Jalkapalloseura US Salernitana 1919 on kotoisin Salernosta. Seuran kotistadion on avattu 1990 ja sen kapasiteetti on 37 245.
Hedi Slimane
Nuoruus
Slimane syntyi 5. heinäkuuta 1968 Pariisin 19. arrondissementissa italialaiselle äidille ja tunisialaiselle isälle. 11-vuotiaana hän löysi valokuvaamisen ja sai myös ensimmäisen kameransa. Muoti mielessään oleva nuori Slimane alkoi 16-vuotiaana tekemään omia vaatteitaan. Hän opiskeli taidehistoriaa École du Louvressa ja suoritti räätälinopintonsa miesten muotitalossa. Uransa alkuvaiheilla Slimane vieraili Le Monden toimistoilla, toivoen tullakseen toimittajaksi.
Salerno
Nähtävyydet
Salernon tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluvat tuomiokirkko sekä Arechin linna vuorenrinteellä kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin länsipuolelta alkaa Amalfin rannikko, joka kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.
Bethany Joy Lenz
Bethany Joy Lenz (s. 2. huhtikuuta 1981 Hollywood, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Häneltä on julkaistu albumit Preincarnate (2002) ja Come on Home (2005). Näyttelijänä hänet tunnetaan esimerkiksi sarjasta Tunteet pelissä, jossa hän esitti vuosina 2003–2012 Haley James Scottia, Nathanin (James Lafferty) vaimoa.
Salerno
Liikenne
Salernon kautta kulkee moottoritie A3 Napolista Reggio Calabriaan. Lisäksi sieltä on moottoritieyhteydet Casertaan ja Avellinoon. Salernon rautatieasema on risteyspaikka, jossa pysähtyvät sekä paikallisjunat että kaukoliikenteen junat. Salernossa on pieni lentokenttä, jonka kaupallinen käyttö on lyhyen kiitotien vuoksi vähäistä. Kesäisin Salernosta on laivayhteys Caprin saarelle.
left|300px|thumb|Salerno kaupungin yläpuolisilta kukkuloilta nähtynä. Näkymä etelään (2000).
Xiaomi Mi 5c
Xiaomi Mi 5c on Xiaomin 3. maaliskuuta 2017 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 7.1 (Nougat) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Muotoilu
Xiaomi Mi 5c -älypuhelimessa on 5,2-tuumainen näyttö Full HD-resoluutiolla.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 3 Gigatavua RAM-muistia ja 64 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 12 Megapikselin takakamera. Etukameran tarkkuus on puolestaan 8 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1 (Nougat) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-5c_id10458
Hevoskotka
thumb|300px|Roger ja Angelique [[Jean Auguste Dominique Ingresin maalaus vuodelta 1819, kuvaa kohtausta teoksesta Orlando Furioso, missä Roger pelastaa Angeliquen ratsastaen hevoskotkalla.]]
Hevoskotka (myös Hippogryfi) on aarnikotkan tapainen taruolento, jolla on kotkan pää ja siivet, mutta muu ruumis on hevosen. Se esiintyi antiikin Kreikan taiteessa sekä keskiaikaisissa legendoissa. Hevoskotka on rakkauden symboli, ja uskomusten mukaan sen isä oli aarnikotka ja emä nuori tamma. Tarujen mukaan hevoskotka ei voi lisääntyä, ja se on aarnikotkaa helpompi kesyttää.
Ludovico Ariosto loi hevoskotkan kirjassaan Orlando Furioso 1500-luvun alussa. Olento perustui vanhaan sananlaskuun aarnikotkan ja hevosen risteyttämisestä, jota käytettiin kuvaamaan mahdottomuutta tai sovittamatonta ristiriitaa. Muun muassa roomalainen runoilija Vergilius (70–19 eaa.) oli aikoinaan viitannut aarnikotkien ja hevosten risteyttämiseen esimerkkinä mahdottomuudesta. Risteytymistä pidettiin mahdottomana, koska tarujen mukaan aarnikotkat vihaavat hevosia ja syövät näitä aina tilaisuuden tullen.
J. K. Rowlingin kirjoittamassa Harry Potter -kirjasarjassa esiintyy hevoskotkia ja yksi niistä, nimeltään Hiinokka (kuudennessa kirjassa se tunnetaan myös Surkusiipenä), on Tylypahkan velhokoulun riistanvartijan Rubeus Hagridin lemmikki, joka tuomitaan kuolemaan, mutta pelastetaan. Hevoskotkat luokitellaan kirjoissa vaarallisiin taruolentoihin.
Psychic Chasms
Palaute
Musiikkisivusto Pitchfork sijoitti albumin sijalle 17. The Top 50 Albums of 2009 -listalla. Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta.
Jarrod Lyle
Jarrod Lyle (21. elokuuta 1981 – 8. elokuuta 2018 Australia) oli australialainen ammattilaisgolffari. Hän oli parhaimmillaan maailmanlistalla sijalla 142 ja lopetti pelaamisen vuonna 2017.
Jare Henrik Tiihonen (DVD)
Cheek – Jare Henrik Tiihonen on lahtelaisen rap-artisti Cheekin 19. marraskuuta 2009 julkaistu DVD. Levy sisältää muun muassa Tavastialla 30. syyskuuta pidettyjen Kultalevy-bileiden aikana taltioidun keikan, Cheekin kuusi viimeisintä musiikkivideota, dokumentin sekä kuvamateriaalia.
DVD nousi Suomen virallisen DVD-listan toiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 6 viikkoa.
Motorola Solutions
Motorola Solutions on yhdysvaltalainen tietoliikennelaitteiden toimittaja.
Historia
Motorola Solutions perustettiin tammikuussa 2011 Motorolan jakautuessa kahtia, joista toinen yhtiö oli Motorola Mobility.
Vuonna 2010 Nokia Siemens Networks osti Motorola Solutionsin langattomat verkkoliiketoiminnot. Hintaa kaupalle kertyi 1,2 miljardia dollaria.
Motorola Solutions osti Psionin vuonna 2012.
Vuonna 2015 Zebra Technologies osti Motorola Solutionsilta osuuden toiminnoista.
Tuotteet
Yhtiö valmistaa tehtäväkriittisiä kommunikaatiojärjestelmiä viranomaiskäyttöön.
Motorola Solutions kehittää muun muassa kaksisuuntaista radiojärjestelmää ASTRO 25.
Xiaomi Mi 6
Xiaomi Mi 6 on Xiaomin 28. huhtikuuta 2017 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 7.1 (Nougat) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,457 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 6 Gigatavua RAM-muistia ja 128 Gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi 12 Megapikselin takakameraa. Etukameran tarkkuus on puolestaan 8 Megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 7.1 (Nougat) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Mi-6_id10491
Mandi (huonekalu)
Mandi on perinteinen indonesialainen kylpyamme tai lavuaari. Käytännössä se on vedellä täytetty amme. Mandista nostetaan sangolla vettä, jota voidaan sitten käyttää kehon pesemiseen ja usein myös vasemman käden kanssa takapuolen puhdistamiseen ulostamisen jälkeen.
Bathing
Gurs
thumb|250px|Chateau de Gurs (Gursin linna) Gurs on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 383 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Gursin pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Teuvo Laukkanen
Teuvo Johannes Laukkanen (16. heinäkuuta 1919 Pielavesi – 14. toukokuuta 2011 Pielavesi) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Laukkanen voitti olympiahopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä Sankt Moritzin talvikisoissa vuonna 1948. Hän hiihti viestissä toisen osuuden. Samojen kisojen 18 kilometrillä hän sijoittui kahdeksanneksi.
Seuratasolla Pielaveden Sampoa, Joensuun Katajaa ja Kuopion Poliisi-Urheilijoita edustanut Laukkanen voitti Suomen mestaruuden 30 kilometrillä ja 3 × 10 kilometrin viestissä vuonna 1945. Lisäksi hän sai urallaan kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Salpausselän Kisoissa hän voitti 18 kilometrin kilpailun vuonna 1944 ja Ounasvaaralla 30 kilometriä vuonna 1943.
Sirppihuurresammal
Sirppihuurresammal (Palustriella falcata) on isohuurresammalten kasvisukuun kuuluva laji. Varsi on melko pitkä ja siinä on juurtumahapsia ja hieman sulkahaaroja. Kasvustot ovat väriltään kellanruskeita. Lehdet ovat pitkittäissuonisia ja hammaslaitaisia. Lajia tavataan enimmäkseen Pohjois-Suomen lettosoilla ja jonkin verran koko Suomessa. Sitä esiintyy lähteiden läheisyydessä runsasravinteisilla paikoilla ja lähdepurojen varsilla. Sirppihuurresammal muistuttaa muita saman suvun lajeja isohuurresammalta (P. commutata) ja pohjanhuurresammalta (P. decipiens).
Indusoitu pluripotentti kantasolu
thumb|right|300px|Indusoitujen pluripotenttien kantasolujen tuottamisen malli. 1 Eristetään ja kasvatetaan luovuttajasoluja. 2 Virusvektoreilla transfektoidaan kantasoluun liittyvät geenit luovuttajasoluihin. Punaiset solut ekspressoivat eksogeenisiä geenejä. 3 Kerätään solut ja viljellään niitä kuin alkion kantasoluja. 4 Pieni osa transfektoiduista soluista kehittyy indusoiduiksi pluripotenteiksi kantasoluiksi ja tuottavat alkion kantasolun kaltaisia kolonioita. Indusoidut pluripotentit kantasolut (iPSC = ) ovat keinotekoisesti ei-pluripotentista solusta, tyypillisesti aikuisen somaattisesta solusta, indusoidulla tiettyjen geenien ”pakotetulla” ekspressoimisella tuotettu pluripotentin kantasolun tyyppi. Pluripotentti solu tarkoittaa useakykyistä solua eli solua, joka kykenee erilaistumaan miksi tahansa aikuisen yksilön elimistön kudokseksi, paitsi ekstraembryonaaliseksi kudokseksi (sikiökalvo).
Indusoituja pluripotentteja kantasoluja tuotettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006 hiiren soluista ja vuonna 2007 ihmisen soluista. iPSC:jen tuottamista on pidetty tärkeänä saavutuksena kantasolututkimuksessa, koska se mahdollistaa tutkijoille pluripotenttien kantasolujen saamisen ilman ristiriitaista alkioiden käyttöä. iPSC:t ovat tärkeitä tutkimuksessa ja niillä on monia potentiaalisia terapeuttisia käyttömahdollisuuksia.
Hämeenlinnan taidemuseo
Perustaminen
Keskeinen vaikuttaja taidemuseon aikaansaamiseksi olivat Viipurin taidemuseon viimeinen johtaja Rurik Lindquist sekä taiteilija Taisto Ahtola, joka vuosikymmeniä toimi myös museon intendenttinä. Toinen hyvin ratkaiseva seikka museon perustamiselle oli Viipurin taidemuseosta vuonna 1939 evakuoidut teokset ja juuri näiden kokoelmien viimeinen johtaja Rurik Lindquist. Hämeenlinnalle oli tarjottu mahdollisuutta toimia näiden merkittävien kokoelmien säilytyspaikkana, mutta niille ei kaupungissa ollut esille pääsyn mahdollisuutta.
Nykyisin museossa vierailee vuosittain 40 000–50 000 kävijää, jotka tutustuvat sen omien kokoelmien näyttelyihin tai museon järjestämiin vaihtuviin näyttelyihin, joissa usein on esitelty Suomen naistaiteilijoita.
Rakennukset
Hämeenlinnan taidemuseo toimii viidessä rakennuksessa, jotka kuitenkin sijaitsevat lähes samassa pihapiirissä ja lähellä toisiaan. Purettua rakennuskantaa edustaa funkkisrakennus, jonka Hämeenlinnan kaupunki 1950-luvun alussa rakensi Viipurintien varteen ja museorakennuksen penkereeseen. Rakennuksessa oli liiketiloja, joiden tuotolla piti rahoittaa taidemuseon toimintaa. Huonokuntoinen rakennus puretiin vuonna 1992.
Hirsinen kruununmakasiini
Tämä rakennus on rakennettu 1820-luvulla Parolannummella sijainneen Suomen tarkk’ampujapataljoonan kuormastorakennukseksi. Vuonna 1831 tapahtuneen Hämeenlinnan kaupungin palon jälkeen Carl Ludvig Engel laati kaupungille uuden ruutuasemakaavan, ja keisarin määräyksestä Vanajaveden rantaan rakennettiin kruununmakasiineja. Ensimmäiseksi rakennukseksi siirrettiin Parolannummen kuormastorakennus vuonna 1831. Makasiini oli puolustusvoimien käytössä aina vuoteen 1949 saakka.
Museon rakentamisen yhteydessä rakennuksen länsipäätyyn rakennettiin taidemuseon vahtimestarin asunto, ja se palveli tässä käytössä aina 1980-luvulle saakka. Nykyisin tämä suurimmaksi osaksi lämmittämätön hirsinen ja hirsipaneloitu rakennus on varastokäytössä, ja siellä on vuodesta 2001 lähtien ollut näyttelyitä vain kesäisin.
thumb|300px|left|Hämeenlinna noin 1890, näkymä Keinusaareen tulvan aikana. Sillan jälkeen oikealla kruununmakasiinit ja vasemmalla lääninlasaretti.
Engelin makasiini
On todennäköistä, että valtionarkkitehti Carl Ludvig Engel olisi itse suunnitellut mukaansa nimetyn makasiinin. Sen piirustukset valmistuivat vuonna 1837, joskin on epäilty myös arkkitehti A. F. Granstedtin osallistuneen rakennuksen suunnitteluun.
Makasiinirakennus on kuution muotoinen, ja siinä on telttakatto, jonka huipulla pieni lanterniini antaa luonnonvaloa sisätiloihin. Muodoltaan rakennus on hyvin hillittyä empireä, jota edustaa myös C. L. Engelin suunnittelema, entisen Lääninsairaalan vanhin osa tien toisella puolella.
Rakennus on vuodesta 1952 lähtien toiminut varsinaisena taidemuseorakennuksensa, ja se toimii yhä samassa tehtävässä. Se peruskorjattiin vuonna 2004. Siellä sijaitsevat museon klassiset kokoelmat ja vaihtuvat näyttelyt.
Lohrmannin makasiini
Hämeenlinnan Keinusaareen valmistui valtion viljamakasiineista nuorin ja uusin vuonna 1852. Se on suunnitellut C. L. Engelin seuraaja, valtionarkkitehti Ernst Lohrmann. Tämä punatiilinen rakennus on huomattavasti päärakennusta yksinkertaisempi ja arkisempi. Siinä on kaksi kerrosta, ja se toimi viljavarastona ja yleensä varastona aina Hämeenlinnan kaupungin ostoon saakka eli vuoteen 1949. Tämän jälkeen se oli sekä taidemuseon että Hämeenlinnan kaupunginmuseon kylmänä varastotilana aina vuoteen 1995 saakka.
Ars Fennica -palkinnosta tunnetuiksi tulleet Henna ja Pertti Niemistö tekivät 1990-luvulla päätöksen sijoittaa oma nykytaiteen kokoelmansa vanhaan kotikaupunkiinsa Hämeenlinnaan. Tämän sopimuksen jälkeen käynnistettiin tämän uusimman makasiinin muutos- ja entisöintityöt. Arkkitehtitoimiston tavoitteena oli säilyttää dialogi kahden tai jopa kolmen erihenkisen ja -tyylisen makasiinirakennuksen välillä.
Uncle Scrooge
frame|Uncle Scroogen numero 60 vuodelta 1965. Kansikuva [[Carl Barks.]] Uncle Scrooge on Yhdysvalloissa ilmestyvä sarjakuvalehti. Siinä ilmestyivät Carl Barksin piirtämät pitkät Roope Ankka -seikkailut vuosina 1952–67.
Hämeenlinnan taidemuseo
Pinella-huvila
Taidemuseon toimistotilat ovat vuodesta 1984 lähtien sijainneet varsin lähellä päärakennusta sijaitsevassa Pinella-huvilassa. Tämä nikkarityylinen ja puurakenteinen rakennus rakennettiin Verkatehtaan isännöitsijän asunnoksi vuonna 1906. Rakennus on korkea ja komikerroksinen, joten se edustaa aivan poikkeuksellista puurakentamista Hämeenlinnan kokoisessa kaupungissa. Nimensä rakennus on saanut museon ja huvilan sekä Vanajaveden rannan välissä sijainneesta Pinella-puistosta, jonka maaherra Rehbinder rakennutti 1800-luvun puolivälin paikkeilla.
Verkatehdas
Vuonna 1997 taidemuseo laajeni jälleen oman alueensa ulkopuolelle, sillä Lohrmannin makasiinin takana, aivan sen läheisyydessä, sijainneen entisen verkatehtaan kiinteistöstä annettiin osa myös Taidemuseon käyttöön.
Uncle Scrooge
Western-yhtiö 1952–1984
Varsinaista Uncle Scrooge -lehden ykkösnumeroa ei ole koskaan julkaistu, mutta sellaiseksi katsotaan Four Color -lehden numero 386. Four Color Comicsissa julkaistiin eri sarjakuvahahmojen nimikkojulkaisuja, siten että päähenkilön nimi oli lehden otsikkona ja varsinainen juokseva numerointi vain pienellä näkyvissä.
Numeroksi kaksi katsotaan FCC 456, joka sisälsi kuuluisan Roopen nuoruusvuosiin viittaavan tarinan Back to the Klondike (Takaisin Klondikeen). Numeroksi kolme katsotaan FCC 495.
Hämeenlinnan taidemuseo
Kokoelmat ja merkittävät lahjoitukset
Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmat saivat perustakseen Rautalammille Peuran museoon sodan ajaksi evakuoidut Viipurin taidemuseon teokset. Sisäasiainministeriö päätti sodan jälkeen jakaa Viipurin museon teokset Lahden ja Hämeenlinnan kesken. Näin museon kokoelmista tuli kahden uuden museon perusta. Alkuajan muutamasta sadasta teoksesta museo on kasvanut, ja nykyisin sen kokoelmiin kuuluu yli 5 000 teosta. Museo on myös omin ostoin kartuttanut kokoelmiaan, mutta merkittävää kokoelmien kartuttamiselle ovat olleet saadut lahjoitukset.
Viipurin museon kokoelmien ohella Hämeenlinnan taidemuseoon on tullut teoksia Ester Heleniukselta, Mikko Hovin leskeltä, Maija Isolalta sekä Ludvig ja Aija Wennervirralta. Myös Ars Fennica -palkinnon perustaneen valtiotieteen maisteri Henna Niemistön ja varatuomari Pertti Niemistön kokoelma on Hämeenlinnassa, samoin Vexi Salmen kokoelma.
Uncle Scrooge
Western-yhtiö 1952–1984
Uncle Scrooge itsenäistyi omaksi lehdekseen neljännestä lehdestä lähtien. Joka lehdessä ilmestyi uusi Barks-seikkailu aina numeroon 66 saakka. Numero 67 sisälsi uusinnan 1950-luvulta, sitten ilmestyi vielä kolme uutta Barksin juttua numeroissa 68–70. Synkähkö The Doom Diamond oli Barksin viimeinen piirrostyö Uncle Scrooge -lehteen.
Varsinaisesti Barks jätti jäähyväiset Roope-sedän seikkailuille vasta numerossa 71, joka sisälsi Barksin käsikirjoittaman ja Tony Stroblin piirtämän King Scrooge the First.
Numerosta 72 lähtien Western-yhtiö alkoi julkaista Barksin juttuja uusintoina. Kansikuvatkin olivat samoja kuin alkuperäisissä lehdissä, mutta uudella tavalla väritettyjä. Myös uusia Roope-tarinoita tehtiin Uncle Scroogeen, piirtäjänä aluksi Tony Strobl.
Stroblin töitä ei arvosteta kovin korkealle, mutta toisaalta hänen edeltäjänsä Uncle Scrooge -lehden juttujen tekijänä oli yksi maailman suurimmista sarjakuvataiteilijoista, joten kuka tahansa olisi ollut kovan haasteen edessä tullessaan Barksin tilalle.
Gladstone- ja Disney-yhtiöt 1986–1998
Vuonna 1986 lehteä alkoi julkaista Gladstone, numerosta 211 lähtien, ja Barks-uusintojen lisäksi yhtiö julkaisi myös ei-amerikkalaisten piirtäjien tarinoita, joita Yhdysvalloissa ei ollut aiemmin nähty. Numerossa 219 teki debyyttinsä uusi amerikkalaistaiteilija Don Rosa.
1990–93 Uncle Scroogea julkaisi Disney-yhtiö, joka paransi lehden painoasua ja paperin laatua. 1993–98 julkaisija oli jälleen Gladstone.
Uncle Scrooge sai uuden ulkonäön numerosta 309, jolloin sivumäärä kaksinkertaistui ja paperi muuttui kiiltäväksi. Kun Gladstone lopetti sarjakuvien julkaisun 1998, Uncle Scrooge oli viisi vuotta ilmestymättä. Viimeinen Gladstonen Uncle Scrooge oli numero 318.
Gemstone ja Boom! Studios
Vuonna 2003 uusi yhtiö, Gemstone jatkoi siitä mihin Gladstone oli lopettanut. Gemstone lopetti lehden julkaisemisen vuonna 2009, viimeinen numero oli 383. Samana vuonna lehden julkaisua jatkoi Boom! Studios -kustantamo.
John Patrick (näytelmäkirjailija)
John Patrick (alkujaan John Patrick Goggin, 7. marraskuuta 1905 Louisville, Kentucky – 17. toukokuuta 1995 Delray Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija, jonka pääteoksena pidetään vuonna 1953 kantaesitettyä näytelmää Elokuun teehuone (The Teahouse of the August Moon). Hänelle myönnettiin siitä Pulitzer-palkinto vuonna 1954.
Patrick kirjoitti nelisenkymmentä näytelmää ja vielä useampia käsikirjoituksia elokuviksi, joista Suomessa tunnetaan ehkä parhaiten teokset Kolme kolikkoa lähteessä ja Päivien kimallus. Hän toimi toisena käsikirjoittajana myös George Cukorin ohjaamassa elokuvassa Tytöt, jonka yhdessä pääosassa näytteli suomalainen Taina Elg. Patrickin näytelmistä on Suomessa esitetty Elokuun teehuoneen ohella etenkin Opaali-sarjan komedioita sekä komediaa Hyväsydämiset hupsut.
Elämä ja ura
Patrickin ensimmäinen teatterinäytelmä oli pienellä budjetilla toteutettu ja lyhyen aikaa Broadwayllä esitetty Hell Freezes Over, jonka ohjasi Joshua Logan. Sen ansiosta Patrick alkoi saada käsikirjoittajan tehtäviä Hollywoodista.
Vuonna 1942 sai kantaesityksensä Patrickin toinen näytelmä The Willow and I, jonka pääosia näyttelivät Martha Scott ja Gregory Peck. Patrick itse oli ensi-illan aikaan Euroopassa American Field Service -järjestön vapaaehtoistehtävissä auttamassa Britannian armeijaa sen lääkintähuollossa. Hän palveli toisen maailmansodan aikana myös Montgomeryn johtamassa 8. armeijassa Egyptissä ja sitten Intiassa ja Burmassa, jossa sai aiheen seuraavaan näytelmäänsä The Hasty Heart. Hän kirjoitti näytelmän laivamatkalla takaisin Yhdysvaltoihin. Siitä tuli suuri menestys ja se sovitettiin 1949 myös elokuvaksi, jonka pääosaa näytteli Ronald Reagan.
Marraskuussa 1995 yhdeksänkymmentävuotias Patrick löydettiin muovipussiin tukehtuneena asunnostaan. Kuolema tulkittiin itsemurhaksi. John Patrickin kirjallista jäämistöä – käsikirjoituksia, kirjeitä ja kirjastoa – säilytetään Bostonin yliopiston harvinaisten kirjojen osastolla.
Den Helder
Den Helder on kaupunki Pohjois-Hollannin provinssin pohjoiskärjessä Alankomaissa. Kaupungissa on 57 795 asukasta (vuonna 2008) ja sen pinta-ala on 178,83 neliökilometriä. Suurin osa kunnan asukkaista asuu Den Helderin taajamassa ja loput Huisduinenissa ja Julianadorpissa. Kunnassa sijaitsevat myös Friese Buurtin ja De Kooyn kylät.
Den Helderin kaupungin tärkeimmät alueet ovat Vanha Den Helder, Uusi Den Helder ja De Schoten. Uusi Den Helder rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen helpottamaan kovaa asuntopulaa. De Schoten rakennettiin 1960-luvulla.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Den Helderin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Hieronymus
Pyhä Hieronymus (, ; noin 347 Stridonissa – 30. syyskuuta 420 Betlehemissä) oli pappi, teologi ja historioitsija, joka käänsi Raamatun hepreasta ja kreikasta latinan kielelle. Tämä käännös, Vulgata, on edelleen katolisen kirkon virallinen Raamatun versio. Hieronymus luetaan kirkkoisien joukkoon. Katolinen kirkko lukee hänet yhdeksi kirkonopettajista, joksi hänet korotettiin vuonna 1298. Pyhä Hieronymus oli muun muassa pyhän Augustinuksen (354–430), pyhän Ambrosiuksen (n. 340–397) ja pyhän Johannes Khrysostomoksen (347–407) aikalainen. Läntisessä kristinuskossa häntä muistetaan 26. syyskuuta ja itäisessä 15. kesäkuuta. Hieronymusta kunnioitetaan esimerkiksi arkeologien, kirjastonhoitajien, kirjastojen, koululasten, opiskelijoiden ja kääntäjien suojeluspyhimyksenä.
Elämä
Hieronymus syntyi Stridonissa, Pannonian ja Dalmatian rajalla, todennäköisesti nykyisessä Grahovo poljessa Bosnia ja Hertsegovinassa. Hänen vanhempansa olivat kristittyjä, mutta häntä ei kastettu ennen vuotta 360, kun hän oli mennyt Roomaan ystävänsä Bonosuksen kanssa opiskelemaan retoriikkaa ja filosofiaa. Roomassa hän opiskeli Aelius Donatuksen alaisuudessa, joka oli taitava latinan kielen grammaatikko. Hieronymus oppi myös koinee-kreikkaa, mutta hän ei vielä tuolloin opiskellut kreikkalaisten kirkkoisien kirjoituksia tai muitakaan kristillisiä kirjoituksia.
Vietettyään useita vuosia Roomassa hän matkusti Bonosuksen kanssa Galliaan ja asettui Trieriin, ”Reinin puoli-barbaarisille rannoille”. Siellä hän alkoi opiskella teologiaa. Hän kopioi ystävälleen Rufinukselle Hilarius Poitierslaisen Psalmien kirjan kommentaarioita sekä tutkielman De synodis. Seuraavaksi hän viipyi Rufinuksen kanssa useita kuukausia tai ehkä jopa vuosia Aquileiassa, jossa hän sai useita kristittyjä ystäviä.
Osa näistä ystävistä seurasi häntä, kun hän lähti vuonna 373 matkalle Traakian ja Vähän-Aasian kautta pohjoiseen Syyriaan. Hän viipyi pisimpään Antiokiassa, missä kaksi hänen ystävistään kuoli ja hän oli itse vakavasti sairaana useampaan otteeseen. Erään sairausjakson aikana, noin talvella 373–374, hän näki näyn, joka sai hänet luopumaan maallisista opinnoista ja omistamaan itsensä Jumalan asioille. Joka tapauksessa hän pidättäytyi huomattavaksi aikaa klassisten aineiden opiskelusta ja syventyi Raamattuun. Hänen opettajanaan toimi Apollinaris Laodikeialainen, joka opetti tuolloin Antiokiassa, ja jota ei vielä tuolloin syytetty harhaoppisuudesta.
Hieronymuksen mukaan kristillistä elämää edustaa täydellisimmin asketismi, ja hän siirtyikin joksikin aikaa erämaahan Khalkikseen (nyk. Qinnasrin), Antiokiasta lounaaseen. Alueella asui paljon erakkoja. Tänä aikana hänellä oli aikaa opiskeluun ja kirjoittamiseen. Erään kristinuskoon kääntyneen juutalaisen opastuksella hän yritti ensimmäistä kertaa opiskella hepreaa. Hänellä oli yhteyksiä Antiokian juutalais-kristityihin, ja hän saattoi jo tällöin tutustua Heprealaisevankeliumiin, jota pidettiin kanonisen Matteuksen evankeliumin alkuperäistekstinä.
Hieronymus palasi Antiokiaan vuonna 378 tai 379. Piispa Paulinus vihki hänet papiksi. Hieronymus ilmeisesti vastusteli jonkin verran, ja suostui sillä ehdolla, että saattoi jatkaa askeettista elämäänsä. Pian hän muutti Konstantinopoliin jatkamaan Raamatun opiskelua Gregorios Nazianzilaisen alaisuudessa. Hän vietti siellä noin kaksi vuotta. Seuraavat kolme vuotta, 382–385, hän oli jälleen Roomassa, läheisessä yhteydessä paavi Damasukseen ja muihin johtaviin kristityihin. Hänet oli kutsuttu Roomaan alun perin osallistumaan vuoden 382 kirkolliskokoukseen, jonka tarkoituksena oli lopettaa Antiokiassa syntynyt skisma. Hän teki itsestään korvaamattoman paaville, ja sai merkittävän aseman tämän konsistorissa.
Muiden toimien ohessa hän otti tehtäväkseen uudistaa vanha latinankielinen Raamattu, Vetus Latina, kreikankielisten Uuden testamentin ja Septuagintan eli Vanhan testamentin pohjalta. Tähän saakka ongelmana oli ollut latinan kielellä olemassa olleiden raamatunkäännösten (ns. vetus latina) heikko taso ja kirjavuus. Tämä tehtävä määräsi hänen tutkimustensa suunnan noin kolmeksi vuodeksi, ja siitä tuli hänen merkittävin työnsä.
Samaan aikaan hänen vaikutusvaltansa Rooman kirkossa lisääntyi myös muuten. Hieronymuksen ympärille kerääntyi joukko ylhäissyntyisiä ja hyvin koulutettuja naisia, osa ylhäisistä patriisisuvuista, kuten lesket Marcella ja Paula, sekä heidän tyttärensä Blaesilla ja Eustochium. He olivat kiinnostuneita asketismista sekä Raamatun tutkimisesta. Hieronymus itse kritisoi maallista papistoa. Nämä seikat nostattivat vihamielisyyttä papiston keskuudessa. Pian Hieronymuksen suosijan Damasuksen kuoltua (10. joulukuuta 384) Hieronymus joutui lähtemään Roomassa.
Elokuussa 385 hän palasi Antiokiaan seuranaan veljensä Paulinianus sekä joitakin muita ystäviä. Hieman myöhemmin häntä seurasivat myös Paula ja Eustochium, jotka olivat päättäneet luopua ylellisestä elämästään Roomassa ja halusivat aloittaa uuden elämän Pyhässä Maassa. Talvella vuonna 385 Hieronymus liittyi heidän seuraansa ja toimi heidän hengellisenä oppaanaan. Pyhiinvaeltajiin liittyi myös Antiokian piispa Paulinus. He vierailivat Jerusalemissa, Betlehemissä ja Galilean pyhissä paikoissa, ja matkustivat sen jälkeen Egyptiin, jossa asui paljon tunnettuja askeettista elämää viettäviä munkkeja.
Aleksandriassa Hieronymus kuunteli Didymos Sokean tulkintoja profeetta Hooseasta ja muistelmia Antonius Suuresta, joka oli kuollut kolmekymmentä vuotta aiemmin. Hän vietti jonkin aikaa Nitrian munkkiyhteisössä ja ihaili ”Herran kaupungin” lukuisten asukkaiden kurinalaista elämää, mutta havaitsi jopa siellä ”kätkettyjä käärmeitä”, eli Origeneen teologian vaikutusta. Loppukesästä 388 hän palasi Palestiinaan ja asettui loppuelämäkseen Betlehemiin. Hänen ympärillään oli joitakin ystäviä, joihin kuului sekä miehiä että naisia, mukaan lukien Paula ja Eustochium. Hän toimi yhteisön papillisena opettajana.
Paula takasi Hieronymukselle elannon ja mahdollisti kirjakokoelman laajentamisen. Tänä aikana hän oli toimelias kirjallisen tuotannon saralla. Kolmenkymmenenneljän viimeisen vuotensa aikana hän käänsi Vanhan testamentin alkutekstistä sekä kirjoitti parhaat Raamatun kommentaarinsa, luettelon kristillisistä kirjoittajista, sekä dialogin pelagiolaisuutta vastaan. Tällä aikakaudella syntyivät myös hänen poleemiset kirjoituksensa. Näihin kuuluu muun muassa tutkielma, jonka sai aikaan origenesläisten kiista Jerusalemin piispan Johanneksen ja hänen ystävänsä Rufinuksen kanssa. Koska hän oli kirjoittanut pelagiolaisuutta vastaan, joukko kiihtyneitä partisaaneja tunkeutui vuonna 416 luostarirakennuksiin, sytytti ne tuleen, hyökkäsi asukkaita vastaan ja tappoi diakonin. Tämä pakotti Hieronymuksen hakemaan turvaa läheisestä linnoituksesta.
Hieronymus kuoli Betlehemin lähellä 30. syyskuuta vuonna 420. Hänen kuolinpäivänsä kertoo Prosperus Akvitanialaisen teoksessaan Chronicon. Hänen jäännöksensä, jotka olivat alun perin haudattuina Betlehemiin, kerrotaan myöhemmin siirretyn Santa Maria Maggioren kirkkoon Roomaan. Kuitenkin myös muut paikkakunnat sanovat omistavansa hänen pyhäinjäännöksiään.
Kirjoitukset
thumb|200px|[[Albrecht Dürer, Pyhä Hieronymus kammiossaan, 1514.]]
Käännökset
Hieronymus oli huomattava oppinut aikana, jolloin oppineen oli oltava taitava paitsi latinan, myös kreikan kielessä. Hän osasi myös jonkin verran hepreaa, kun aloitti raamatunkäännösprojektinsa. Hän kuitenkin muutti työn kuluessa Betlehemiin parantamaan heprean taitoaan sekä tietämystään juutalaisista kirjoitusten kommentaarioista. Varakas roomalainen aristokraatti, Paula, perusti hänelle Betlehemiin luostarin. Siellä hän sai käännöstyönsä päätökseen. Hän aloitti vuonna 382 korjaamalla olemassa ollutta latinankielistä Uutta testamenttia, joka oli osa Vetus Latinaa. Vuonna 390 hän eteni hepreankieliseen Vanhaan testamenttiin, käännettyään aiemmin joitakin osia kreikankielisestä Septuagintasta. Tämä työ valmistui vuonna 405.
Seuraavan viidentoista vuoden aikana, kuolemaansa saakka, hän tuotti joukon Raamatun kirjojen selitysteoksia, joissa hän muun muassa selitti usein käännösvalintojaan. Hänen heprean taitonsa tekee myös hänen eksegeettisistä töistään, erityisesti vuoden 386 jälkeen kirjoitetuista, arvokkaampia kuin useimmista muiden kirkkoisien kommentaarioista. Hän käytti paljon hyväkseen juutalaista tooranselitystraditiota, ja sovelsi myös allegorisia ja mystisiä tulkintoja Filon Aleksandrialaisen ja muun aleksandrialaisen koulukunnan tyyliin. Hän painotti voimakkaasti eroa Vanhan testamentin apokryfien ja kanonisen Hebraica veritaksen välillä.
Hieronymuksen selitysteokset voidaan jakaa kolmeen ryhmään:
Näihin kuuluu muun muassa neljätoista Origeneen saarnaa Jeremian kirjasta ja sama määrä Hesekielin kirjasta (käännetty Konstantinopolissa noin vuonna 380); kaksi Origeneen saarnaa Laulujen laulusta (käännetty Roomassa noin vuonna 383); 39 saarnaa Luukaan evankeliumista (käännetty Betlehemissä noin vuonna 389). Hänen töihinsä on luettu myös neljä Origeneen saarnaa Jesajan kirjasta, mutta ne eivät ole todellisuudessa hänen kääntämiään.
Näihin töihin voidaan lukea myös teos De situ et nominibus locorum Hebraeorum, joka oli merkittävä panos Palestiinan maantieteen alueella. Teos oli käännös Eusebioksen teoksesta Onomastikon, joillakin lisäyksillä ja joillakin valitettavilla poisjätetyillä osilla. Samaan aikakauteen, noin vuoteen 390, kuuluu teos Liber interpretationis nominum Hebraicorum, joka perustuu teokseen, jonka oletetaan olevan peräisin jo Filonin ajalta ja jota Origenes myöhemmin laajensi.
Omat Vanhan testamentin selitykset
Näihin kuuluu joukko lyhyitä Vanhan testamentin tutkielmia, jotka Hieronymus kirjoitti hieman ennen Betlehemiin asettumista ja seuraavaan viiden vuoden aikana. Näitä ovat: De seraphim, De voce Osanna, De tribus quaestionibus veteris legis (jotka luetaan yleensä osaksi Hieronymuksen kirjeitä numeroilla 18, 20 ja 36); Quaestiones hebraicae in Genesin (Ensimmäisestä Mooseksen kirjasta); Commentarius in Ecclesiasten (Saarnaajan kirjasta); Tractatus septem in Psalmos 10–16 (Psalmeista 10–16, kadonnut); Explanationes in Michaeam (Miikan kirjasta), Sophoniam (Sefanjan kirjasta), Nahum (Nahumin kirjasta), Habacuc (Habakukin kirjasta) ja Aggaeum (Haggain kirjasta). Noin vuonna 395 hän kirjoitti joukon pidempiä kommentaarioita, tosin ilman mitään erityistä suunnitelmaa: ensin jäljelle jääneistä seitsemästä pienestä profeetasta, sitten Jesajan kirjasta (noin 395–400), Danielin kirjasta (noin 407), Hesekielin kirjasta (noin 410–415) ja Jeremian kirjasta (vuoden 415 jälkeen, keskeneräinen).
Halsou
thumb|250px|Notre-Dame-de-l'Assomption kirkko Halsoussa Halsou on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 503 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Halsoun pinta-ala on viisi neliökilometriä.
Hieronymus
Käännökset
Omat Uuden testamentin selitykset
Näihin kuuluvat ainoastaan kommentaariot Kirjeeseen Filemonille, Galatalaiskirjeeseen, Efesolaiskirjeeseen ja Kirjeeseen Titukselle (koottu hätäisesti vuosina 387–388); Matteuksen evankeliumiin (saneltu kahdessa viikossa, 398); Markuksen evankeliumiin, valittuihin Luukkaan evankeliumin osiin, sekä esipuhe Johanneksen evankeliumiin ja Ilmestyskirjaan.
Venäjän translitterointi
Venäjän translitterointi on venäjänkielisen tekstin esittämistä jollakin muulla kirjaimistolla kuin kyrillisellä. Suomen kielessä venäjän translitterointiin käytetään Suomen Standardisoimisliiton laatimaa SFS 4900 -standardia. Kansainväliseen käyttöön on tarkoitettu Organisation internationale de normalisationin ISO 9 -standardi.
Hieronymus
Historialliset kirjoitukset
thumb|200px|[[Don Lorenzo Monaco, Pyhä Hieronymus kammiossaan, noin 1420.]]
Venäjän translitterointi
SFS 4900
SFS 4900 -standardia eli kansallista standardia suositetaan käytettäväksi kaikessa suomenkielisessä tiedonvälityksessä, kuten yksityishenkilöiden välisessä viestinnässä, sanoma- ja aikakauslehdistössä, televisiossa, kaunokirjallisuudessa, yleistajuisessa tietokirjallisuudessa sekä suomenkieliseen kirjallisuuteen keskittyvissä kirjastoissa. SFS 4900 -standardin mukaisesti translitteroitua venäjänkielistä tekstiä ei voida mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.
ISO 9
ISO 9 -standardia eli kansainvälistä standardia käytetään nimensä mukaisesti kansainvälisessä tiedonvälityksessä. Standardi otettiin käyttöön vuonna 1954, ja sitä uudistettiin vuosina 1968 ja 1995. Merkittävimmät käyttöalat ovat bibliografiat, tieteellisten kirjastojen tietojärjestelmät, tieteellinen tutkimus ja muu kansainvälinen toiminta. ISO 9 -standardin mukaisesti translitteroitu teksti voidaan mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.
SFS 4900:n ja ISO 9:n erot
Tiivistelmä SFS 4900- ja ISO 9 -standardien eroavaisuuksista:
Hieronymus
Historialliset kirjoitukset
Yksi Hieronymuksen varhaisimmista yrityksistä historian alalla on Chronicon (myös Temporum liber), jonka hän kokosi noin vuonna 380 Konstantinopolissa. Se oli latinankielinen käännös Eusebioksen Kronikan toisen osan muodostavista kronologisista taulukoista, ja siihen kuului myös lisäykset vuosille 325–379. Huolimatta useista Eusebiokselta peräisin olleista virheistä sekä joistakin Hieronymuksen omista virheistä, Hieronymus tuotti arvokkaan teoksen jo pelkästään sen vuoksi, että se antoi sykäyksen Prosperuksen ja Cassiodoruksen myöhemmille aikakirjoille.
Venäjän translitterointi
SFS 4900 -standardin rajoitukset
SFS 4900 -standardin mukaan kansallista translitterointitapaa ei sovelleta tapauksessa, jossa julkisuuden henkilö kirjoittaa tai on kirjoittanut nimensä aina samalla tavalla, niin että sille on muodostunut sovinnainen muoto. Standardi antaa esimerkkinä seuraavat nimet: Anastasia, Nikolajeff, Sinebrychoff, Brailowsky, Cherkassky, Horowitz.
Aiheesta muualla
Kyrillisches Alphabet
Hieronymus
Historialliset kirjoitukset
Hieronymuksen merkittävin historiallinen teos on kuitenkin Kuuluisia miehiä (De viris illustribus), jonka hän kirjoitti Betlehemissä vuonna 392. Sen nimi ja kokoonpano on lainattu Suetoniukselta. Se sisältää lyhyet elämäkerralliset ja kirjalliset tiedot 135:stä kristillisestä kirjoittajasta, Pyhästä Pietarista Hieronymukseen itseensä. Ensimmäiselle seitsemällekymmenelle kahdeksalle kirjoittajalle päälähteenä on käytetty Eusebioksen Kirkkohistoriaa, loppuosalle Arnobiuksesta ja Lactantiuksesta alkaen hän käytti omia tietolähteitään.
Hieronymuksen hagiografisia eli pyhimyksistä kertovia teoksia ovat:
Niin kutsuttu Martyrologium sancti Hieronymi on epäaito. Sen kirjoitti ilmeisesti joku läntisen kirkon munkki 500-luvun loppupuolella tai 600-luvun alussa. Se viittaa Hieronymuksen Vita Malchi -teoksen alkuun, jossa hän on ilmaissut aikomuksensa kirjoittaa apostolisen ajan pyhimyksistä ja marttyyreistä.
Kirjeet
Hieronymuksen kirjeet muodostavat mielenkiintoisen osan hänen kirjallisesta tuotannostaan. Ne ovat vaihtelevia sekä käsittelemiltään asioilta että tyyliltään. Hän antaa elävän kuvan sekä omasta ajastusmaailmastaan että ajastaan kaikkine ominaispiirteineen, kirjoittipa hän sitten opillisista kysymyksistä tai omantunnon kysymyksistä, tai lohduttaakseen kärsiviä, ilahduttaakseen ystäviä, tuomitakseen aikansa paheita ja turmeltuneisuuksia, kehottaakseen askeettiseen elämään ja maailmasta kieltäytymiseen tai taittaessaan peistä teologisten vastustajiensa kanssa. niistä välittyy myös silottelematon kuva hänen kiivaasta luonteestaan ja herkästä omanarvontunnostaan.
Hieronymuksen kirjeistä yleisimmin käsitellyt ja julkaistut ovat luonteeltaan kehottavia. Näitä ovat ''Ep. 14, Ad Heliodorum de laude vitae solitariae; Ep. 22, Ad Eustochium de custodia virginitatis; Ep. 52, Ad Nepotianum de vita clericorum et monachorum, eräänlainen yhteenveto pastoraaliteologiasta askeettisesta näkökulmasta; Ep. 53, Ad Paulinum de studio scripturarum; Ep. 57, De institutione monachi; Ep. 70, Ad Magnum de scriptoribus ecclesiasticis;, Ep. 107, Ad Laetam de institutione filiae ja Ep. 108, Epitaphium sanctae Paulae''.
Teologiset kirjoitukset
Periaatteessa kaikki Hieronymuksen opillisiin kysymyksiin liittyvät teokset ovat enemmän tai vähemmän luonteeltaan rajun poleemisia. Ne on suunnattu oikeaoppista uskoa vastaan hyökänneitä vastaan. Jopa Didymos Sokean Pyhästä Hengestä tekemän tutkielman latinankielinen käännös (aloitettu Roomassa 384, valmistunut Betlehemissä) on luonteeltaan apologeettinen ja suunnattu areiolaisia ja pneumatomakhian kannattajia vastaan. Sama pätee hänen versioonsa Origeneen teoksesta De principiis (noin 399), jonka tarkoituksena on ollut korvata Rufinuksen epätarkka käännös.
Kollaan taistelu
Kollaan taistelut käytiin Kollaanjoella Suistamon pitäjässä Laatokan Karjalassa. Taistelut alkoivat 7. joulukuuta 1939 ja jatkuivat talvisodan loppuun 13. maaliskuuta 1940. Jälkipolvet muistavat taistelusta sanonnan ”Kollaa kestää”. Kerrotaan, että kenraalimajuri Hägglund kysyi luutnantti Aarne Juutilaiselta: ”Kestääkö Kollaa?”. Tähän Juutilainen oli vastannut: ”Kyllä kestää, ellei käsketä karkuun juoksemaan.”
Kenraalimajuri W. Hägglund komensi IV armeijakuntaa, jonka vastuualueeseen Kollaanjoen alue kuului. Kollaanjoki oli IV armeijakunnassa 12. divisioonan aluetta. Divisioonaa komensi eversti Antero Svensson.
Hieronymus
Teologiset kirjoitukset
Samaan aikaan tai hieman myöhemmin, noin vuonna 379, Hieronymus kirjoitti teoksensa Liber Contra Luciferianos (”Kirja luciferianolaisia vastaan”), jossa hän käytti dialogimuotoa taistellessaan suuntauksen oppeja vastaan, erityisesti sitä, että he hylkäsivät harhaoppisten suorittaman kasteen. Roomassa, noin vuonna 383, hän vastusti Helvidiuksen opetuksia puolustaessaan teoksessaan Marian ikuista neitsyyttä, sekä naimattomuuden ylempää arvoa suhteessa avioliittoon. Suunnilleen samanluoteinen vastustaja oli Jovinianus, jonka kanssa hän joutui konfliktiin vuonna 392. Tätä vastaan hän kirjoitti teoksen Adversus Jovinianum, sekä kirjan ääriasketistisia piirteitä puolustelevan kirjeen (kirje 48), joka oli osoitettu hänen ystävälleen Pammachiukselle.
Kollaan taistelu
Suomalaiset menestyivät taisteluissa, vaikka neuvostoliittolaisilla oli miesylivoima. Syynä oli se, että neuvostojoukot olivat valmistautuneet etenemään vain teitä myöten. Alueella oli vähän tiestöä, ja suomalaiset pitivät teitä hallussaan. Neuvostoliittolaisilla ei ollut suksia, joten he eivät päässeet etenemään muita reittejä pitkin.
Hieronymus
Teologiset kirjoitukset
Vielä kerran hän joutui puolustamaan katolista oppia hurskaudesta ja omasta askeettisesta etiikastaan vuonna 406 espanjalaista seurakunnanvanhinta Vigilantiusta vastaan. Tämä vastusti marttyyri- ja pyhäinjäännöskultteja, köyhyyslupauksia ja pappien selibaattia. Samaan aikaan syntyi vastakkainasettelu Origeneen oikeaoppisuudesta Jerusalemin piispan Johanneksen ja Rufinuksen kanssa. Tähän aikaan sijoittuu eräs hänen intohimoisimmistaan ja kattavimmistaan poleemisista töistä: Contra Joannem Hierosolymitanum (398 tai 399); kaksi läheisesti yhteenliittyvää teosta Apologiae contra Rufinum (402); ja muutamaa kuukautta myöhemmin kirjoitettu ”viimeinen sana” hänen entiselle ystävälleen Rufinukselle, Liber tertius seu ultima responsio adversus scripta Rufini. Hieronymuksen viimeinen poleeminen teos oli taitavasti kirjoitettu Dialogue contra Pelagianos  (415).
Teologiset näkemykset
thumb|200px|[[Francisco de Zurbarán, Pyhä Hieronymus, 1626–1627.]]
Kollaan taistelu
Kollaan taistelut joulukuussa 1939
Kollaanjoen taistelut alkoivat, kun puna-armeijan 56. divisioonan joukot saapuivat Kollaanjoen itärannalle 7. joulukuuta. Aluetta puolusti JR 34. Asema oli alun perin tarkoitettu viivytysasemaksi. JR 34 oli siirtynyt sinne jo 3. joulukuuta ja saanut sen varustettua kohtuulliseen taistelukuntoon. Neuvostojoukot pyrkivät murtamaan suomalaisten puolustusaseman ns. suoraan liikkeestä. Ne hyökkäsivät panssarivaunujen tukemana kohti suomalaisten asemia. Suomalaiset kuitenkin torjuivat hyökkäyksen muun muassa tykistön tuella. Hyökkäyksen epäonnistuttua puna-armeija aloitti jo ennen puoltayötä levittäytymisen kohti etelää.
Hieronymus
Teologiset näkemykset
Hieronymus on epäilemättä kaikkein oppinein läntisistä kirkkoisistä. Katolisessa kirkossa häntä pidetään kirjastonhoitajien ja kääntäjien suojeluspyhimyksenä. Hieronymus ohittaa muut erityisesti heprean kielen taidoillaan, jotka hän sai kovan opiskelun kautta, ja joita hän käytti taitavasti. Hieronymus oli täysin tietoinen kyvyistään, eikä aina kyennyt välttämään kiusausta ylenkatsoa tai halventaa kirjallisia kilpailijoitaan, erityisesti Ambrosiusta. Hieronymus ei loista niinkään omaperäisellä ajattelullaan tai tietojensa soveltamisessa kuin runollisella tyylillään, purevalla älyllään, sekä kyvyillään soveltaa sanallisia ilmaisuja tarpeisiinsa ja saavuttaa haluttu retorinen vaikutus.
Kollaan taistelu
Kollaan taistelut joulukuussa 1939
Aamupäivällä 9. joulukuuta neuvostojoukot aloittivat uudelleen hyökkäyksen, joka tuli jälleen torjutuksi. Päivän aikana Kollaan alueella havaittiin joukkoja kaikista Neuvostoliiton 56. divisioonan rykmenteistä, joten koko divisioonan todettiin saapuneen alueelle. 10. joulukuuta puna-armeijan yksiköt aloittivat lähes päivittäiset hyökkäyksensä Kollaanjoen rintamaa vastaan. Hyökkäyksiin liittyi lähes poikkeuksetta koko valoisan ajan kestävä neuvostotykistön tulitus suomalaisasemiin. Puna-armeijan hyökkäysten tavoite oli ilmeisesti sitoa suomalaisjoukkoja rintamaan ja pyrkiä samanaikaisesti koukkaamaan puolustajan taakse.
Kun Neuvostoliiton 56. divisioonan esikunta havaitsi, ettei suomalaisten lyöminen Kollaanjoella onnistunut pelkällä rintamahyökkäyksellä, se päätti lähettää noin kahden pataljoonan suuruiset joukot kiertämään suomalaisten selustaan etelän kautta. Puna-armeijan joukot lähtivät liikkeelle 11. joulukuuta ja etenivät Kollaanjoen yli noin viisi kilometriä taistelualueen halkaisevan ratalinjan eteläpuolelta. Samanaikaisesti neuvostojoukot hyökkäsivät myös Kollaanjoen rintamalinjaa vastaan tykistön tukemana. 12. joulukuuta suomalaiset havaitsivat sivustaansa kohdistuvan uhan ja keskittivät oikealle sivustalleen lisäjoukkoja. Päivän aikana suomalaiset onnistuivat pysäyttämään puna-armeijan etenemisen noin kolme kilometriä rautatiestä etelään.
Hieronymus
Teologiset näkemykset
Hieronymuksen oppineisuudessa oli kuitenkin myös heikot kohtansa. Hän tunsi hyvin sekä kreikankielisen että latinankielisen pakanallisen ja kristillisen kirjallisuuden, mutta tämä tuntemus oli osittain pintapuolista. Luonnollisestikaan hänen tietonsa vanhasta hepreasta ei vastaa nykytietämystä. Dogmatiikan suhteen hän ei pystynyt esittämään mitään erityisen omaperäistä tai sytemaattista. Poikkeuksena muista suurista kirkkoisistä hän on vaikuttanut kirkon oppiin ainoastaan epäsuorasti. Samaa voidaan sanoa hänen osallisuudestaan moraaliteologiaan, jossa hän osoitti enemmän kiinnostusta askeettiseen luostarielämään kuin etiikan filosofis-teologiseen puoleen.