cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tembo Tabu
Tembo Tabu (Tembo Tabou) on vuonna 1974 ilmestynyt Piko ja Fantasio -sarjan albumi. Kuvituksen ovat tehneet Jean Roba ja André Franquin ja käsikirjoituksen Greg.
Jari Poutiainen
Jari Poutiainen (s. 29. elokuuta 1966 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Miesten 50 metrin pistooli ammunnan maailmancupin finaalissa 2008
Miesten 50 metrin pistooli ammuttiin maailmancupin finaalissa Bangkokissa Thaimaassa 3. marraskuuta 2008. Kilpailun voitti Etelä-Korean Jin Jong-oh tuloksella 667,2 (570+97,2).
Jari Poutiainen
Maalivahtina pelannut Poutiainen edusti urallaan Kuopion Pallotovereita 1983–1987, Kuopion Palloseuraa 1988 ja ruotsalaista Hammarby IF:iä 1989–1990. Kaikkiaan Poutiainen pelasi kuuden kauden aikana 109 Mestaruussarjan ottelua. Ruotsissa hän pelasi 29 ottelua, joista kahdeksan Allsvenskanissa.
Miesten 50 metrin pistooli ammunnan maailmancupin finaalissa 2008
Aikataulu
Ajat ovat paikallista aikaa
Jari Poutiainen
Poutiainen pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun 1988.
Miesten 50 metrin pistooli ammunnan maailmancupin finaalissa 2008
Lähteet
2008_ISSF_World_Cup_Final_(rifle_and_pistol)
Rolf Peter Ollakka
Rolf Ollakka (s. 3. joulukuuta 1970) on suomalainen palkkasoturi, jota nousi julkisuuteen kesällä 1999, kun keskusrikospoliisi etsintäkuulutti hänet Kosovossa tapahtuneesta joukkotuhonnasta epäiltynä. Hän on taistellut muun muassa Burmassa ja Kosovossa. Hän on kirjoittanut kokemuksistaan kirjan Suomalaisen palkkasotilaan tarina, jonka on kustantanut Gummerus vuonna 2000.
Kirjassaan hän kirjoittaa muun muassa kokemuksistaan sotilaana Burmassa ja Kosovossa. Hän kertoo myös hakeneensa Ranskan muukalaislegioonaan suurin odotuksin. Ollakka kuitenkin pettyi ja väittää, että legioona ratsastaa historiallaan. "Se oli elämäni suurimpia pettymyksiä. Olin odottanut kunnon rääkkiä, koulutusta ja sotilaallista toimintaa, mutta koko legioona oli periaatteessa pullaa, kaakaota ja päänsilittelyä. Joskus 16-vuotiaana se olisi ollut sopiva paikka, muttei enää tuossa vaiheessa elämää", Ollakka kertoo.
Pikkumaaorava
Pikkumaaorava (Tamias minimus tai Neotamias minimus) on kooltaan pienin maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä. Laji on laajasti levinnyt Pohjois-Amerikassa.
Samuil Feinberg
Samuil Jevgenjevitš Feinberg (26. toukokuuta (J: 14. toukokuuta) 1890 Odessa, Venäjän keisarikunta – 22. lokakuuta 1962 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli venäläinen säveltäjä ja pianisti. Säveltäjänä Feinberg tunnetaan erityisesti kahdestatoista pianosonaatistaan, pianistina taas Johann Sebastian Bachin Das wohltemperierte Klavierin kokonaislevytyksestä (1959) ja monien Aleksandr Skrjabinin teosten, mm. pianokonserton, 2., 4. ja 5. pianosonaatin sekä masurkkojen levytyksistä. Feinberg laati myös useita pianosovituksia, mm. Pjotr Tšaikovskin kuudennen sinfonian scherzo-osasta ja etenkin Bachin koraaleista. Pianonsoittoa koskevia näkemyksiään Feinberg esitti postuumisti julkaistussa kirjassaan Pianizm kak iskusstvo ("Pianonsoitto taiteena", 1962), jota Heinrich Neuhausin Pianonsoiton taide -teoksen ohella pidetään alan klassikkona.
Feinberg sai Stalin-palkinnon palkinnon vuonna 1946 toisesta pianokonsertostaan.
Korkeakosken rautatieasema
Korkeakosken rautatieasema on rautatieliikennepaikka -radalla Juupajoen Korkeakoskella.
Asema avattiin vuonna 1883 Ruovedelle kulkevan tien risteykseen. Asemarakennus rakennettiin pysäkin tyyppipiirustusten mukaan, mutta sitä laajennettiin huomattavasti vuonna 1901 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan.
Aseman ja läheisen kosken ansiosta seudulle kehittyi taaja asutuskeskus sekä nahka-, kenkä- ja puuteollisuutta. Henkilöliikenteen pysähdykset Korkeakoskella lakkautettiin vuonna 1990, mutta liikennepaikalla on vielä sahan tavaraliikennettä. Henkilöliikennettä palvelee nykyisin vuonna 1998 puolitoista kilometriä etelämmäksi avattu Juupajoen seisake.
James Clerk Maxwell -teleskooppi
pienoiskuva|James Clerk Maxwell -teleskooppi (keskellä) James Clerk Maxwell-teleskooppi on submillimetri-aalto-teleskooppi joka sijaitsee Mauna Kean Observatoriossa, Havaijilla. Se on yksi Mauna Kean observatorioista lähellä Mauna Kean huippua. Sen ensisijainen peili on 15 metriä halkaisijaltaan: se on suurin yksi-lautasantenninen teleskooppi, joka toimii sähkömagneettisen spektrin submillimetrisillä aalloilla (kauka-infrapuna-aallot ja mikroaallot). Tieteilijät käyttävät sitä Aurinkokunnan, avaruuspölyn, tähtienvälisien aineiden ja kaukaisten galaksien tutkimiseen.
Chisun diskografia
Tämä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Chisun diskografia.
Singlet
Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Suomen virallinen latauslista (Top 30) ja Suomen suosituimmat (Music Control -radiolista) (Radio Top 20).
Vondelpark
thumb|Puiston kartta. thumb|Lampi Vondelparkissa. Vondelpark on puisto Amsterdamissa, Alankomaissa. Puisto avattiin vuonna 1865. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä keskustasta lounaaseen. Puiston koko on noin 47 hehtaaria ja se on nimetty renessanssirunoilija Joost van den Vondelin mukaan. Aiemmin puiston nimi oli "Nieuwe Park". Vondelparkissa toimii Nederlands Filmmuseum. Puistossa käy vuosittain lähes 10 miljoonaa vierailijaa.
Staccato
thumb|225px|Staccato-merkintöjä nuottien yläpuolella. Staccato on eräs tapa, jolla nuotit soitetaan. Staccato soitetaan lyhyesti ja terävästi, ja se merkitään pisteellä nuotin ylä- tai alapuolelle. Staccaton vastakohta on legato. Staccato-nuottien välissä on aina tauko, ja ne voidaan kestoltaan jakaa edelleen lyhyisiin ja hyvin lyhyisiin (staccatissimo) nuotteihin.
GNU C Library
pienoiskuva|oikea|Glibc:n sijoittuminen sovelluksien ja käyttöjärjestelmän ytimen väliin. GNU C-kirjasto (glibc) on GNU-projektin toteutus C-kielen standardikirjastolle. Kirjasto toteuttaa C-kielen alustariippuvat osat ja pyrkii seuraamaan olennaisia standardeja kuten ISO C, POSIX ja IEEE 754 sekä toteuttaa muun muassa BSD:n alustakohtaiset rajapinnat.
Nimi on johdettu alkuperäisestä Unixin libc-kirjastosta. "libc" on yleisesti käytetty lyhenne "C-kielen standardikirjastolle", joka sisältää funktioita kaikille C-kielisille (ja toisinaan muunkielisille) ohjelmille.
Linux-ympäristössä kirjasto toteuttaa kutsut Linux-ytimen järjestelmäkutsuihin. Useissa tapauksissa kirjasto toteuttaa asioita, jotka ohjelman tekijä voisi tehdä itse. Tietyille toiminnoille kuten ohjelmien käynnistämiseen, muistin varaamiseen ja tiedostojen käsittelyyn kirjasto kutsuu ytimen toimintoja.
Historia
Kirjaston kehityksen aloitti Roland McGrath, joka ilmoitti lopettamisesta ylläpitäjänä 30 vuoden jälkeen vuonna 2017. Linuxille on ollut oma libc-kirjasto, josta on siirrytty glibc:n käyttöön vuodesta 1997 alkaen. Linuxin libc 4 ja 5 perustuivat glibc:lle, joka ei ollut aktiivisessa kehityksessä tuolloin: glibc 2.0:ssa oli selkeitä parannuksia, jonka jälkeen useat Linux-jakelut siirtyivät glibc:n käyttöön.
Vaihtoehtoiset kirjastot
Useita vaihtoehtoisia kirjastoja on myös kehitetty pääasiassa sulautettuihin järjestelmiin.
Vaihtoehtoisia c-kirjastoja:
Android käyttää Googlen kehittämää Bionic-C-kirjastoa.
Folvisdamin lurit
pienoiskuva|Lur Folvisdamista. Folvisdamin lurit (lue venyttämällä: lur) ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Folvisdamista Horsensin kunnasta Tanskasta vuonna 1865. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille VI eli 700–500 eaa.
Historiaa
Lurit löytyivät kesällä 1865, kun lähellä Grædstrupissa asuva viljelijä kaivoi turvetta Folvisdamin suolta. Hän löysi lurin kolmen kyynärän syvyydestä ja myi sen kuparisepälle Horsensiin. Seppä korjasi huonokuntoista luria kömpelöllä tavalla ja myi sen eteenpäin samalla kylällä asuvalle taidemaalari Rosenstandille. Maalari ihastui siihen ja osti viljelijältä toisenkin lurin itselleen. Hänen aikomuksenaan oli myydä lurit korkeamman tarjouksen mukaan eikä ollut tyytyväinen Tanskan kansallismuseon edeltäjän (Museet for nordiske Oldsager) 100 riikintaalerin tarjoukseen, vaan myi sen antiikkikauppiaalle 300 riikintaalerin hintaan. Kauppias suostui myymään lurit, sekä joukon muitakin esineitä, museolle käypään hintaan.
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus
Lurit olivat täsmälleen samanlaiset lukuun ottamatta niiden kiertymistä, sillä ne oli valmistettu vasen- ja oikeankätisesti kiertyviksi eli ne ovat toistensa peilikuvat. Molemmissa lureissa oli kantamista varten ketjut ja ketjuissa on erikoisuutena lintukoristeet, jotka oli kiinnitetty lukuisiin ketjussa oleviin renkaisiin. Suuaukon koristekiekossa oli koristeina kahdessa ympyrärivissä sijaitsevat puolipallon muotoiset napit. Lurit soivat G-vireisesti.
Sonck
Sonck on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Zhu Jianqiang
Zhu Jianqiang (suomeksi Voimakastahtoinen Sika) on Sìchuānin maanjäristyksestä 2008 hengissä selvinnyt porsas. Porsas syntyi ilman takajalkoja ja se joutui elämään vedellä ja puuhiilellä 36 päivää 12. toukokuuta – 17. kesäkuuta 2008, minä aikana se menetti kaksi kolmasosaa elopainostaan, kun sen paino väheni 150 kilogrammasta 50 kilogrammaan.
thumb|oikea|Zhu Jiangqiang Jianchuanin museossa. Porsaan osti Dayissa sijaitsevan Jianchuanin museon kuraattori Fan Jianchuan 3 008 yuanilla, ja hän antoi porsaalle nimen "Zhu Jianqiang". Zhu Jianqiangia kutsutaan englanniksi myös nimellä Baby 36. (kiinaksi, sānshíliù wár)
Zhu Jianqiangista on tullut 5 miljoonaa ihmistä kodittomiksi tehneestä maanjäristyksestä selvinneiden kiinalaisen kestävyyden vertauskuva. Porsas sai kodin Jianchuanin museosta.
Kiinalaiset äänesivät Zhu Jianqiangin Kiinan suosituimmaksi eläimeksi, ja sen selviäminen on ilmoitettu Guinnessin ennätystenkirjaan.
Myöhemmin vuonna 2011 sika kloonattiin ja syntyi kuusi DNA:ltaan identtistä porsasta. Sika oli kuohittu jo ennen maanjäristystä. Sika kuoli vuonna 2021.
Powerdown: Options and Actions for a Post-Carbon World
Powerdown: Options and Actions for a Post-Carbon World on vuonna 2004 ilmestynyt Richard Heinbergin suomentamaton kirja, joka käsittelee öljyhuippua ja sen vaikutuksia maailmantalouteen. Koska teollisuusyhteiskunnat ovat riippuvaisia halvoista ja helposti saatavilla olevista fossiilisista polttoaineista, Heinberg olettaa öljyhuipun jälkeisen vaiheen maailmanhistoriassa muodostuvan todennäköisesti yhteiskunnallisesta ja taloudellisesta kaaoksesta, maailmankaupan häiriöistä, alenevasta keskimääräisestä elintasosta sekä sodista.
Heinberg hahmottelee neljä mahdollista strategiaa, joista jollakin valtiot todennäköisesti pyrkivät vastaamaan alenevan öljyntuotannon muodostamiin taloudellisiin haasteisiin:
Heinberg kuvailee neljää strategiaa yksityiskohtaisesti ja käy läpi myös nykyistä poliittista ja taloudellista tilannetta niiden valossa. Hän esimerkiksi arvelee Yhdysvaltojen aloittaneen Irakin sodan pyrkiäkseen saamaan jalansijaa OPEC-järjestössä, pelotellakseen Saudi-Arabiaa ja varmistaakseen, että Yhdysvaltain dollari säilyy edelleen kansainvälisen öljykaupan valuuttana. Tämä on Heinbergin mukaan malliesimerkki viimeinen jäljelle jäänyt voittaa -strategiasta.
Heinberg katsoo alasajon olevan suositeltavin neljästä strategiasta, mistä seuraa myös teoksen nimi Powerdown. Strategialla on yhtäläisyyksia degrowth-liikkeen mallin kanssa. Sen mukaisesti yhteiskunnat yksinkertaistavat itseään, pienentävät kulutustaan ja siirtyvät globalisaatiosta lokalisaatioon. Samalle ne kuitenkin, hieman ristiriitaisesti edelliseen nähden, kehittävät uusia globaaleja yhteistyö- ja hallintoelimiä huolehtimaan resurssi- sekä väestökysymyksistä. Heinberg arvioi strategian äärimmäisen vaikeaksi toteuttaa, mutta hän pitää sitä parhaana keinona ylläpitää toimivia yhteiskuntia öljyhuipun jälkeen.
Boualem Sansal
Boualem Sansal (s. 1949 Alger, Algeria ) on palkittu ranskaksi kirjoittava algerialainen kirjailija.
Sansal on valmistunut insinööriksi ja väitellyt tohtoriksi taloustieteissä. Hän oli aiemmin teollisuusministeriön palveluksessa mutta joutui pois esikoisteoksen ilmestyttyä.
Sansalin kirja Le village de l'Allemand ou le journal des frères Schiller kertoo kahdesta algerialaisveljeksestä, joille paljastuu, että heidän isänsä oli Algeriaan paennut natsirikollinen. Kirjailija vertaa ääri-islamilaisuutta ja natsismia toisiinsa. Hänen kirjojaan ei saa julkaista Algeriassa, mutta hän on saanut useita palkintoja Ranskassa.
Sansalille on myönnetty vuonna 2011 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto. Hän sai palkinnon ansioistaan kulttuurienvälisenä ymmärtäjänä ja vuoropuhelun edistäjänä. Samalla haluttiin osoittaa arvostusta Pohjois-Afrikan demokratiakehitykselle. Hänen palkittu esikoisromaaninsa Le serment des barbares ilmestyi 1999.
Gullåkran lur
Gullåkran lur (lue venyttämällä: lur, tai myös Gullåkran torvi) on Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä ollut lur, joka oli pronssinen puhallinsoitin. Se löytyi Staffanstorpista Skånesta Ruotsista vuonna 1840. Lur oli tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoitin. Tämä lur ajoitetaan Monteliuksen periodille III eli 1300–1100 eaa.
Historiaa
Jo kauan on tiedetty, että suohon on jäänyt eläimiä tai sinne on heitetty eläinten jätteitä. Suosta tunnetaan poronsarvet ja kauriin, hirven ja hevosen luita. Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Timo Maran
Timo Maran (s. 13. huhtikuuta 1975 Tallinna, Viro) on virolainen runoilija, tutkija ja toimittaja. Maran on koulutukseltaan biologi. Hän väitteli vuonna 2005 tohtoriksi Tarton yliopistosta.
Maran kuuluu kirjalliseen Erakkond-ryhmittymään. Runokokoelma Põhjavesi ilmestyi 2001. Omien kokoelmien ja antologien lisäksi hänen runojaan, esseitään ja kolumnejaan on julkaistu useissa lehdissä, kuten Sirp, Looming, Vikerkaar, Akadeemia ja Eesti Loodus. Hän on käsikirjoittanut elokuvat Pesupäev ehk väike linnuaabits (2002) ja Põdra kuningriik (Rein Maranin kanssa, 2007) sekä tehnyt luonto-ohjelmia Viron radioon.
Janus Dissing Rathke
Janus Dissing Rathke (25. heinäkuuta 1991) on tanskalainen näyttelijä, joka teki läpimurtonsa elokuvassa Martinin unelma vuonna 2006.
Rathke tunnetaan Tanskassa myös nuorena laulajana. Hän on ollut mukana vain kolmessa elokuvassa, mutta on silti saanut suuren suosion Tanskassa.
Tylppövihvilä
pienoiskuva|oikea|250px|Tylppövihvilä (Juncus subnodulosus) Tylppövihvilä (Juncus subnodulosus) on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon ja vihvilöiden (Juncus) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja suurikokoinen vihvilälaji, eikä se muistuta juurikaan muita vihvilälajeja.
Tylppövihvilällä on suikertava juurakko ja se kasvaa tavallisesti laajoina kasvustoina. Varret voivat kasvaa noin metrin korkuisiksi ja niissä on usein vain yksi tai kaksi lehteä. Lehtien tyvitupet ovat kellanruskeita. Tylppövihvilän kukinto on runsashaarainen ja lukuisista kukista koostuva kukkarykelmä. Tylppövihvilä kukkii kesäkuussa. Tylppövihvilän hedelmät ovat vaaleanruskeita.
Yvonne Meusburger
Yvonne Meusburger (s. 3. lokakuuta 1983 Dornbirn) on itävaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä WTA-listan sijalla 37 maaliskuussa 2014. Hän voitti urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Meusburger pääsi parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle. Ainoan WTA-turnausvoittonsa hän saavutti Bad Gasteinissa vuonna 2013.
Hän ilmoitti uransa lopettamisesta vuoden 2014 elokuussa, Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella kokemansa tappion jälkeen.
Aloeus
Aloeus oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Kanaken poika. Hän meni naimisiin veljensä Triopaan tyttären Ifimedeian kanssa, joka synnyttikin aloadit Otoksen ja Efialteen. Yleisemmän version mukaan nämä olivat kuitenkin Poseidonin poikia, joita ainoastaan kutsuttiin Aloeuksen nimellä.
Aleksandr Izvolski
Aleksandr Petrovitš Izvolski (18. maaliskuuta (J: 6. maaliskuuta) 1856 Moskova – 16. elokuuta 1919 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1906–1910. Hänen kaudellaan Venäjä kärsi diplomaattisen tappion vuosien 1908–1909 Bosnian kriisin yhteydessä.
Izvolski kuului vanhaan puolalaistaustaiseen sukuun. Hän opiskeli Pietarin keisarillisessa lyseossa ja toimi pitkään diplomaattina Venäjän ulkomaanedustustoissa eri puolilla maailmaa. Hän oli Venäjän lähettiläänä Vatikaanissa 1894–1897, Belgradissa 1897–1900, Tokiossa 1900–1902 ja Kööpenhaminassa 1902–1906.
Epäonnistumisten vuoksi Izvolski joutui eroamaan ulkoministerin tehtävistä syyskuussa 1910. Hänellä oli myös huonot välit pääministeri Pjotr Stolypiniin, jonka venäläistämispolitiikkaa Suomessa hän vastusti. Izvolski toimi sen jälkeen Venäjän suurlähettiläänä Pariisissa. Tässä asemassa hän pyrki tiivistämään kolmoisententen valtioiden yhteistyötä ja vaikutti muun muassa Ranskan ja Venäjän välisen laivastosopimuksen neuvotteluun vuonna 1911. Hän säilytti asemansa suurähettiläänä vielä helmikuun vallankumouksen jälkeen, mutta erosi kesäkuussa 1917, häntä lähellä olleet kadettipuolueen ministerit syrjäytettiin Venäjän hallituksesta.
Lainate
Lainate on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 17 kilometriä luoteeseen. Milanon läheisyys on vaikuttanut Lainaten historiaan ja talouselämään ratkaisevasti. Milanolaisen mahtisuvun Viscontin barokkihuvila Villa Visconti Borromeo Arese Litta sijaitsee Lainaten keskustassa. Lainaten asukkaiden demonyymi on lainatesi.
Maantiede
Lainate sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Kaupungin keskustaa halkoo vesireitti Canale Villoresi. Lainaten frazionet ovat 	Barbaiana, Grancia ja Pagliera.
Historia
pienoiskuva|200px|vasen|Canale Villoresi Lainaten nimi palautunee latinan adjektiiviin ladin, jonka merkitys on "terreno arenoso ma fertile, di facile lavorazione"; "hiekkainen mutta hedelmällinen ja helposti muokattava maaperä". Lainateen viitataan kirjallisesti ensi kerran vuonna 867 dokumentissa, jossa on mainittu via Latenasca. Milanolaisen San Ambrogion luostarilla oli omistuksia Lainaten alueella. Toisen vuosituhannen alun Lainate oli maalaiskylä kappelin ympärillä. Borromeon suku sai jalansijaa alueella ja Pirro I Visconti Borromeo (1560–1604) rakennutti paikkakunnalle näyttävän huvilan Villa Visconti Borromeo Arese Littan, johon kuuluu muun muassa nymfaion. Asiakirjojen perusteella myös Giramin suku vaikutti Lainaten alueella 1500-luvulla, jolloin paikkakunta alkoi saada nykyisiä muotojaan.
1700-luvulla itävaltalaiset uudistivat Lombardiaa laaja-alaisesti. Lainaten väkiluku oli vuosisadan alussa noin 1 300, eli suunnilleen saman verran kuin 1500-luvun lopussa. Italian yhdistymisen aikaan Ignazio Weil Weissista tuli Lainaten mahtimies, ja paikkakuntaa kehitettiin hänen johdollaan. Toisen maailmansodan jälkeen Lainaten väkiluku ampaisi nousuun. Kaupunkiin rakennettiin kolme teollisuusaluetta.
Villa Littan ohella Lainaten historiallisia rakennuksia ovat muun muassa kirkot Chiesa della Beata Vergine delle Grazie 1600-luvulta ja Sant'Andrea 1700-luvulta.
Talous ja liikenne
Lainaten teollisuusalueilla on muun muassa valmistavaa teollisuutta, logistiikkayrityksiä ja erinäisten kansainvälisten suuryritysten Italian pääkonttoreita. Lainatessa ei ole rautatieasemaa, lähin asema on Rhossa. Kaupungista on paikallisbussiliikennettä Milanon keskustaan ja naapurikaupunkeihin. Autostrada dei Laghi (A8) on rakennettu Lainaten halki kaakkois–luoteissuuntaisesti. Liittymiä on kaksi.
Kulttuuriviitteitä
Pier Paolo Pasolini kuvasi Lainatessa osan elokuvaansa Teorema (1968).
Iroquois Theatren palo
thumb|250px|Iroquois Theatre palon jälkeen. Iroquois Theatren palo oli 602 kuolonuhria vaatinut tulipalo 30. joulukuuta 1903 Chicagossa. Se oli kuolleitten määrällä mitaten tuhoisin rakennuspalo Yhdysvaltain historiassa. Kaksi kolmasosaa menehtyneistä oli naisia ja lapsia.
Iroquois Theatre -teatteri, jota pidettiin "täysin palovarmana", sijaitsi West Randolph Streetillä Chicagon North Sidellä. Onnettomuusiltana kaikki 1 724 paikkaa olivat täynnä ja seisomapaikoilla oli 200 lisää. Kipinästä syttyneet verhot paloivat nopeasti, minkä jälkeen satoja tukehtui palokaasuihin. Toiset tallautuivat paniikissa pakoa yrittäneiden jalkoihin. Huolimatta uloskäyntien sulkemisesta ja selkeistä laiminlyönneistä ketään ei asetettu vastuuseen palon jälkeen.
Teatterissa oli paloesirippu, mutta sitä ei saatu toimimaan kunnolla ja se juuttui puoliväliin näyttämöaukkoa. Teatterissa oli myös muita turvallisuuspuutteita, jotka huomattiin jo muutaman viikon päästä teatterin valmistuttua, kuten lavan vetokuilun puuttuminen, puinen proskenionin kaari ja riittämätön määrä uloskäyntejä. Teatterissa oli suuret rautaportit, jotka estivät parvekkeella olevia katsojia siirtymästä kalliimmille paikoille. Kapeat paloportaat, sekavat reitit katsomosta uloskäynneille, verhojen taakse piilotetut hätäuloskäynnit ja monimutkaiset lukot uloskäyntien ulkopuolella tekivät teatterista katastrofialttiin.
"Siniparran" loppuunmyydyn matinea-esityksen aikana 30. joulukuuta 1903 kaarilamppu meni oikosulkuun ja sytytti musliiniverhon. Tuli levisi köysiullakolle ja sytytti sen yllä olevat maalatut kulissit, josta tuli levisi katon rakenteisiin. Asbestinen paloesirippu oli jumiutunut, eikä sitä voitu laskea alas. Takanäyttämön kaksiosaisten lastausovien avaaminen loi vastavedon ja muutti palon tulimereksi, joka vyöryi talon yläosan läpi. Lukitut rautaportit estivät yleisöä pakenemasta. Arvioiden mukaan tulipalossa kuoli 575 ihmistä ja 30 kuoli seuraavana päivänä palovammoihin ja muihin vammoihin.
Aiheesta muualla
41.88472°N, -87.62861°W
Frombork
Frombork on noin 2 500 asukkaan kaupunki Pohjois-Puolassa Veikselinhaffin rannalla. Kaupunki sijaitsee Braniewon piirikunnassa, Warmia-Masurian voivodikunnassa.
Tähtitieteilijä Nikolaus Kopernikus eli kaupungissa 1500-luvun alussa, ja sai siellä valmiiksi kuuluisan heliosentrisen teorian, jonka hän myöhemmin julkaisi teoksessaan De revolutionibus orbium coelestium. Kaupungissa sijaitsee nykyään Kopernikuksen museo, jossa on näytteillä muun muassa Kopernikuksen käyttämiä tutkimusvälineitä. Arkeologit löysivät vuonna 2005 Nikolai Kopernikuksen haudan kaupungissa sijaitsevasta goottilaisesta tuomiokirkosta. Löytö varmistettiin todeksi DNA-testillä vuonna 2008. Monet kaupungin vanhat asuinrakennukset ovat merkittäviä nähtävyyksiä. Kaupungissa järjestetään vuosittain elokuussa kansainväliset urkumusiikkifestivaalit.
Draconius GO
Draconius GO on saanut laajaa huomiota, sillä Pokemon Go:ta kehittävä Niantic on syyttänyt Elylandia tekijänoikeusrikkomuksista. Elylandin mukaan he eivät ole käyttäneet Draconius GO:ssa Nianticin kehittämää koodia tai grafiikkaa, vaan ovat laatineet kaiken itse, minkä vuoksi tekijänoikeusloukkausväitteet ovat Elylandin mukaan perusteettomia.
Pelin kehittäjien mukaan Draconius GO luotiin, koska he eivät olleet tyytyväisiä Nianticin tapaan uudistaa Pokemon Go:ta.
Pelin sisältö
Draconius GO:n pelaaminen ja pelissä liikkuminen perustuu GPS:n määrittämään paikkatietoon. Pelin kartta-aineisto pohjautuu OpenStreetMap-palvelun karttoihin. Pelaajan liikkuessa myös pelaajan hahmo liikkuu kartalla.
Mannerheim (yhtye)
Mannerheim on suomalainen yhtye, joka perustettiin Kotkassa vuonna 1988. Sen alkuperäisjäseniä olivat Ari Seppä (kitara), Ilkka Heinonen (bassokitara), Tom Rask (rummut), Sasu Honka (koskettimet), Sami Virtanen (kitara) ja Anssi Stenberg (laulu). Aivan yhtyeen alkutaipaleella basistina oli Ari Helin, joka musisoi myös No Limit -yhtyeen bassossa.
Yhtyeeltä ilmestyi alkuperäisellä kokoonpanolla kaksi vinyylisingleä; vuonna 1989 Hard Situation/Feel the Dawn (Bluelight Records) ja vuonna 1992 White Room/Torn to Pieces (Bluelight Records). Vuonna 1994 ilmestyi ensimmäinen albumi nimeltään Feel the Dawn (Bluelight Records). Levytys tehtiin seuraavalla kokoonpanolla: Ari Seppä (basso), Saku Paasiniemi (kitara, ex- Musta Paraati), Tom Rask (rummut), Sami Virtanen (kitara), Anssi Stenberg (laulu).
Nimikkoalbumi Mannerheim (Bluelight Records) ilmestyi vuonna 1998, jolloin kokoonpano oli jälleen muuttunut: Jukka Jylli (basso, ex- Kingston Wall), Saku Paasiniemi (kitara), Tom Rask (rummut), Pate Kivinen (koskettimet), Anssi Stenberg (laulu). Levyllä kävi vierailemassa muun muassa Ade Manninen (kitara), Mirka ”Leka” Rantanen (lyömäsoittimet), Sami Vainikka (kitara) sekä Hansu Saarinen (saksofoni).
Yhtye keikkaili Suomen lisäksi muun muassa Venäjällä, Valko-Venäjällä, Saksassa ja Latviassa. Keikkakokoonpanossa soitti myös Juhana ”Pätkä” Rantala (rummut, ex-HIM). Mannerheim jäi tauolle vuonna 2000, kunnes toiminta alkoi uudestaan vuonna 2004.
Vuoden 2004 kokoonpanossa soittivat Ari Seppä (kitara), Ilkka Heinonen (basso), Tom Rask (rummut), Kari Tornack (koskettimet, ex- Tunnelvision/Thunderstone), Sami Virtanen (kitara) ja Anssi Stenberg (laulu).
Vuoden 2018 kokoonpano oli seuraava: Sami Virtanen (kitara), Ari Helin (basso), Antti Huopainen (koskettimet), Teemu Niemelä (rummut) ja Anssi Stenberg (laulu). Koronaviruspandemian aikana yhtye vietti hiljaiseloa, vaikka julkaisi CD singlen ”Deeper & Deeper”.
Vuodesta 2022 bändin jäsenet vaihtuivat seuraavasti: Joni Sven (kitara), Ari Helin (basso), Antti Tani (rummut) ja Anssi Stenberg (laulu).
Vuonna 2023 yhtye julkaisi muun muassa kappaleen ”Free Your Heart”, jonka tuottajana toimi Juha Björninen.
Kitseküla
Kitseküla on asuinalue Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 140 hehtaaria ja väkiluku 4 397 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 66 prosenttia oli virolaisia.
Singularity (albumi)
Singularity on englantilaisen elektronista musiikkia tuottavan muusikko Jon Hopkinsin viides studioalbumi, jonka julkaisi Domino Records 4. huhtikuuta 2018. Albumista tiedoitettiin ensimmäisen kerran 6. maaliskuuta 2018, jolloin julkaistiin ensimmäinen single "Emerald Rush". Toinen single "Everything Connected" ilmestyi 25. huhtikuuta 2018.
Levy-yhtiön mukaan albumin tyyliä inspiroi Hopkinsin kokemukset transsitiloista ja meditoinnista. Albumi ottaa vaikutteita kuorolaulannasta, ambientista, teknosta ja piano-musiikista.
Brownsville Station (yhtye)
thumb|280px|Brownsville Station keikalla [[Charlottessa Yhdysvaltain Pohjois-Carolinassa. Charlotte Memorial Stadium, 5.5.1972.]]
Brownsville Station on yhdysvaltalainen yhtye, joka oli suosionsa huipulla 1970-luvulla. Sen alkuperäisiä jäseniä olivat kitaristi-vokalisti Cub Koda, kitaristi-vokalisti Mike Lutz, rumpali T. J. Cronley ja basisti-vokalisti Tony Driggins. Yhtyeen suurin hitti oli Top Ten -listalla kolmossijan saanut ”Smokin' in the Boys Room” vuonna 1973.
Yhtye 1970-luvulla
Brownsville Station perustettiin Ann Arborissa Michiganissa vuonna 1969. Yhtyeen ensimmäisillä levyillä oli cover-versioita muiden, heitä inspiroineiden bändien kappaleista. Ensimmäinen levy No BS julkaistiin 1970. Yhtye julkaisi vuonna 1973 kolmannen levynsä Yeah!. Mike Lutzin ja Cub Kodan säveltämä kappale ”Smokin' in the Boy's Room” oli levyn suurin, ja yhtyeen parhaiten menestynyt hitti. Billboard Hot 100 -listalla se saavutti kolmannen sijan 1973. Kyseiselle listalle ylsi yhtyeeltä seitsemän kappaletta, näistä kolme bändin omaa käsialaa. Eräs tunnettu cover-versio Yeah!-levyltä on Hoyt Axtonin säveltämä ”Lightning Bar Blues”, josta Hanoi Rocks levytti 80-luvulla oman versionsa. Yeah!-levyltä taas Brownsville Stationin oma sävellys ”Smokin' in the Boy's Room” päätyi myöhemmin Mötley Crüen levylle Theatre of Pain.
Ennen suurinta hittiä yhtyeen miehistössä ehti tapahtua muutoksia. Rumpali T. J. Cronley jätti bändin 1971 ja hänen tilalleen tuli Henry ”H Bomb” Weck. Myös alkuperäinen basisti Tony Driggins lähti yhtyeestä. Vuonna 1979 Brownsville Station hajosi. Yhtye ehti julkaista seitsemän levyä sitä ennen.
Hajoamisen jälkeen
Yhtyeen hajoamisen jälkeen Cub Koda julkaisi joitakin soololevyjä ja keikkaili bändinsä The Pointsin kanssa, sekä myös Hound Dog Taylorin taustabändin The Houserockersin kanssa. Tämän lisäksi Koda toimi musiikkijournalistina. Hän kuoli 51-vuotiaana vuonna 2000. Mike Lutz ryhtyi tuottajaksi, ja tuotti muun muassa Ted Nugentia ja keikkaili Nugentin kanssa 1990-luvulla. Lisäksi hän opettaa sekä kitaran että basson soittoa. Weck työskenteli studiossa ja tuottajana.
Brownsville Station 2012–
Henry Weck tallensi satoja tunteja yhtyeen alkuaikojen demoja, harjoituksia ja live-esityksiä. Vuonna 2012 Weck ja Lutz alkoivat käydä Lutzin Tazmania Studiolla lävitse näitä nauhoituksia, ja niistä lopulta muodostui uusi albumi. Lutz ja Weck värväsivät uuteen Brownsville Stationiin jäseniksi Billy Craigin, Arlen Viecellin sekä Brad Johnsonin, ja alkoivat keikkailla jälleen 2013.
Federico Bernardeschi
Federico Bernardeschi (s. 16. helmikuuta 1994 Carrara) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta. Vasenjalkainen Bernardeschi on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän kuului vuonna 2021 Euroopan-mestaruuden voittaneeseen maajoukkueeseen.
Lännenkoukkukakadu
Koko ja ulkonäkö
Lännenkoukkukakadun pituus on 43–48 cm ja paino 700–860 g. Se muistuttaa suuresti idänkoukkukakadua, jonka alalajiksi se aikaisemmin luokiteltiin. Lännenkoukkukakadu on kuitenkin selvästi kookkaampi. Sen höyhenpuku on pääosin valkoinen ja oranssinpunaista on vain naamassa ja kurkussa. Silmää ympäröivä paljas alue on siniharmaa. Nokka on valkoinen, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Ylänokka on pidentynyt ja lienee sopeutuma lajin tapaan etsiä ravintoa maanpinnan alta. Nuori lintu on lähes aikuisen värinen ja sen ylänokka on hieman lyhyempi.
Federico Bernardeschi
Seurajoukkueura
Bernardeschi on Fiorentinan kasvatti. Kauden 2013–2014 Bernardeschi oli lainalla Serie B:n Crotonessa ja teki 39 ottelussa 12 maalia. Palattuaan Fiorentinaan hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serie A:ssa syyskuussa 2014 Genoaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki kauden viimeisessä ottelussa Chievo Veronaa vastaan toukokuussa 2015. Tuolla kaudella hän pelasi Serie A:ssa seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi syksyllä 2014 kolme ottelua ja teki maalin ranskalaista Guingampia sekä valkovenäläistä Dinamo Minskiä vastaan.
Kaudella 2015–2016 Bernardeschi kuului Fiorentinan vakiokokoonpanoon. Hän pelasi Serie A:ssa 33 ottelua, joista 25 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki neljä maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Serie A:ssa 32 ottelua, joista 26 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä 11 maalia. Italian cupissakin hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja kaksi maalia.
Lännenkoukkukakadu
Elinympäristö
Lännenkoukkukakadut asuvat eukalyptusmetsissä ja maanviljelysalueilla, missä vain on joitakin suuria puita, ja yleensä aina jonkin vesistön tuntumassa. Ne ovat äänekkäitä ja huomiota herättäviä lintuja, jotka pesimäajan ulkopuolella liikkuvat usein suurissakin parvissa.
Federico Bernardeschi
Seurajoukkueura
Bernardeschi siirtyi kesällä 2017 Juventukseen. Hän on neljänä kautenaan pelannut Serie A:ssa kausittain 22, 28, 29 ja 27 ottelua sekä tehnyt ensimmäisellä kaudella neljä ja toisella kaksi maalia sekä kolmannella yhden. Mestarien liigassa hän on pelannut noina kausina yhteensä 26 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hän on voittanut Italian mestaruuden vuosina 2018, 2019 ja 2020 sekä Italian cupin vuosina 2018 ja 2021.
Lännenkoukkukakadu
Lisääntyminen
Lisääntymisaika on yleensä syyskuusta marraskuulle. Laji on yksiavioinen. Pesä on tavallisesti rannalla kasvavan, vanhan eukalyptuksen oksan tai rungon kolossa hyvin korkealla ja vaikeasti tavoitettavissa. Pesäpuiden ikähaitari oli erään tutkimuksen mukaan 167–1 333 vuotta. Valkoisia munia on yhdestä neljään, tavallisesti kaksi. Molemmat emot osallistuvat haudontaan, joka kestää noin 26–29 päivää. Poikasista selviää lentokykyiseksi usein vain yksi. Pesäpoikasaika on 8–9 viikkoa ja poikanen itsenäistyy sen jälkeen kolmen kuukauden kuluttua. Molemmat emot osallistuvat myös poikasen hoitamiseen ja ruokkimiseen. Lännenkoukkukakadu on sukukypsä 3–5 vuoden ikäisenä.
Ravinto
Lännenkoukkukakadut ruokailevat enimmäkseen maassa ja syövät siemeniä, pähkinöitä, hedelmiä, marjoja, sipuleita, juurimukuloita, hyönteisiä ja niiden toukkia sekä mahdollisesti mettä.
Federico Bernardeschi
Maajoukkueura
Bernardeschi on edustanut Italiaa eri ikäluokkien maajoukkuetasolla alle 21-vuotiaisiin saakka. Hän pelasi yhden ottelun vuoden 2015 ikäluokan EM-kilpailuissa.
Ralph Heikkinen
Ralph Isaac "Hike" Heikkinen (14. toukokuuta 1917 – 12. tammikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka pelasi muun muassa Michiganin yliopiston Wolverines-jalkapallojoukkueessa vuodesta 1936 vuoteen 1938. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen vuonna 1938, Michiganin Yläniemimaalla sijaitsevan Gogebic County, joka voitti kunnian. Hänen urotyönsä raportoitiin yleisesti Yläniemimaan lehdistössä, jossa hänestä tuli paikallinen sankari. Hän pelasi myös ammattilaisjalkapalloa NFL:ssä Brooklyn Dodgersin joukkueessa vuonna 1939.
Nick Castle
pienoiskuva|Nick Castle Nick Castle (s. 21. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esitti murhaaja Michael Myersiä John Carpenterin elokuvassa Halloween – naamioiden yö. Hän esittää Myersiä koko elokuvassa paitsi kohtauksessa, jossa Myersin kasvot näytetään. Siinä Myersiä esitti Tony Moran. Castle on myös sekä näytellyt että ohjannut elokuvia Halloweenin jälkeen, esimerkiksi Carpenterin elokuvassa Pako New Yorkista (hän myös avusti Carpenteria sen käsikirjoituksessa) hän esitti pianistia makaaberissa teatteriesityksessä. Castle palasi esittämään Michael Myersiä David Gordon Greenin elokuvaan Halloween (2018) ja sen jatko-osiin Halloween Kills ja Halloween Ends.
Henrik VI (Englanti)
Henrik VI (6. joulukuuta 1421 – 21. toukokuuta 1471) oli Englannin kuningas vuosina 1422–1461 ja uudelleen vuosina 1470–1471. Hän oli edellisen kuninkaan Henrik V:n poika, ja viimeinen Lancaster-sukuinen hallitsija.
Lapsikuninkaana
Henrik oli kuningas Henrik V:n ainoa lapsi ja näin ollen hänen kruununperijänsä. Henrik syntyi joulukuussa 1421 Windsorissa ja nousi kuninkaaksi ainoastaan yhdeksän kuukauden iässä 31. elokuuta 1422, kun Henrik V kuoli yllättäen. Henrik VI:n äiti Valois’n Katariina oli ainoastaan kahdenkymmenen ikäinen ja Ranskan kuninkaan Kaarle VI:n tyttärenä häneen suhtauduttiin epäillen eikä hänelle annettu täyttä vastuuta nuoren Henrikin kasvatuksessa.
28. syyskuuta 1423 aateliset vannoivat uskollisuutta Henrik VI:lle. He kutsuivat parlamentin koolle kuninkaan nimissä ja perustivat holhoojahallituksen. Humphrey, Gloucesterin herttua, joka oli Henrik IV:n nuorin poika, valittiin kuningaskunnan ja kirkon suojelijaksi ja puolustajaksi, kunnes kuningas olisi täysi-ikäinen. Hallituksella säilyi kuitenkin oikeus purkaa nimitys. Hänen tehtävänsä rajoitettiin rauhan ylläpitämiseen ja parlamentin koolle kutsumiseen ja hajottamiseen. Piispa Henrik Beaufortilla (kardinaali vuodesta 1426), joka oli Henrik V:n setäpuoli, oli tärkeä rooli sijaishallituksessa. Henrik IV:n vanhin elossa oleva poika, Juhana, oli vanhin sijaishallitsijoista ja hänet valittiin Ranskan sijaishallitsijaksi (hän oli vastuussa käynnissä olevasta sodasta).
Englannin ja Ranskan kuningas
Henrikin isä Henrik V oli käytännössä saanut Ranskan valtaansa, mutta Englannin ote Ranskasta alkoi heikentyä, kun Ranskan armeija valtasi Jeanne d’Arcin innoittamana kaupunkejaan takaisin. Vallan lujittamiseksi Henrik VI päätettiin kruunata Ranskan kuninkaaksi, kuten Henrik V:n solmimassa Troyesin sopimuksessa oli sovittu. Sijaishallitsijana toiminut Juhana järjesti kruunajaiset 16. joulukuuta 1431 Notre Damessa. Kyseessä oli ainoa kerta, kun Englannin ja Ranskan kuningaskunnat de jure yhdistyivät saman kuninkaan alaisuuteen. Käytännössä Englannin ote Ranskasta heikkeni edelleen, eikä Henrik VI enää vuoden 1432 tammikuun jälkeen käynyt maassa.
Täysikäiseksi ja avioliitto
Henrik tuli täysikäiseksi vuonna 1437. Hän meni 23. huhtikuuta 1445 naimisiin Margareeta Anjoulaisen kanssa. Henrik joutui avioliitossa luovuttamaan Mainen ja Anjoun Ranskan kuninkaalle, mutta asia ei kuitenkaan tullut julkiseen tietoon ennen kuin vuonna 1446. Jatkuvissa konflikteissa Englanti menetti maitaan Ranskalle ja vuonna 1453 sen ainoa alue Ranskassa oli Calais.
Kuningas menettää järkensä
Vuonna 1453 Henrik VI sai hermoromahduksen ja ei enää tajunnut mitään ympäröivästä maailmasta. Henrikin mielisairaus saattoi olla peritty Valois-suvun isoisältä, Kaarle VI:lta, joka kärsi ajoittaisesta mielenhäiriöistä elämänsä 30 viimeisen vuoden aikana.
Englannissa tarvittiin uusi hallitsija. Asemassa oli juridisesti vahvimmin kiinni Henrik VI:n poika Edvard (1453–1471), mutta johtava aatelisto suosi Yorkin herttuaa Rikhardia, joka sitten hallitsikin vuoteen 1455, kunnes Henrik tuli yhtäkkiä järkiinsä. Rikhard ei suostunut luopumaan vallasta, vaan marssi St Albansiin taistelemaan Henrikin ja kuningatar Margareetan joukkoja vastaan. Tästä taistelusta, jonka Yorkin Rikhard voitti, alkoivat niin sanotut ruusujen sodat. Tämän jälkeen taisteluonni vaihteli puolin ja toisin. Kuningatar ajoi Rikhardin maanpakoon 1459 ja tuli sitten lyödyksi Northamptonin taistelussa vuonna 1460, missä Henrik VI joutui vangiksi. Rikhard vaati tällöin monien kannattajiensakin yllätykseksi kruunua itselleen – heille oli kerrottu taisteltavan, jotta päästäisiin eroon kuninkaan pahoista neuvonantajista. 30. joulukuuta 1460 Margareeta kohtasi Rikhardin Wakefieldin taistelussa, jossa Rikhard sai surmansa. Toisessa St Albansin taistelussa 22. helmikuuta 1461 Margareeta löi Rikhardin pojan Edvardin ja sieppasi Henrikin.
Uudelleen valtaan ja kuolema
Margareetan voitoista huolimatta Lontoon kaupunki ja monet aateliset kannattivat Edvardia. Vuonna 1461 aatelisto kruunasi Edvardin kuningas Edvard IV:ksi, jolloin maassa oli kaksi kuningasta. Seurasi suuri Towtonin taistelu, jonka Lancasterin joukot hävisivät. Margareeta pakeni Skotlantiin ja myöhemmin Ranskaan. Henrik VI päätyi vangiksi Toweriin. Vuonna 1470 Henrik pääsi vielä kerran vallansyrjään kiinni, kun Margareetan ja Warwicikin jaarlin Richard Nevillen vastahyökkäys karkotti Edvard IV:n. Edvard IV palasi 1471 sotajoukon kanssa, tappoi Tewkesburyn taistelussa Richard Nevillen ja Henrik VI:n pojan Edvardin sekä vangitsi ja mestasi Henrik VI:n.
Kuolemaansa mennessä Henrik VI oli menettänyt kaksi kuningaskuntaa, ainoan poikansa ja järkensä, mistä syystä häntä ei ole pidetty erityisenä sotilaallisena tai poliittisena johtajana. Sen sijaan Henrik tunnetaan uskonnon ja sivistyksen tukijana. Hän perusti Englannin arvostetuimman sisäoppilaitoksen Etonin sekä Cambridgen yliopiston King’s Collegen.
Kuningas fiktiossa
William Shakespeare kirjoitti 1590-luvulla kolmiosaisen näytelmän Henrik VI:sta. Tämä esiintyy myös haamuna näytelmässä Rikhard III.
Aimo Pulkkinen
Aimo Pulkkinen (14. kesäkuuta 1928 Parikkala – 5. toukokuuta 2018 Valkeakoski ) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Tukimiehenä pelannut Pulkkinen voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1960 sekä Suomen Cupin 1955, 1959 ja 1960. Hän pelasi Mestaruussarjassa 12 kauden aikana 211 ottelua ja teki 27 maalia. Suomen A-maajoukkueessa Pulkkinen pelasi vuosina 1953–1958 kahdeksan maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen hän toimi muun muassa Hakan päävalmentajana 1962–1966, jolloin seura voitti Suomen mestaruuden 1962 ja 1965. Pulkkinen oli myös mukana perustamassa Suomen jalkapallomuseota Valkeakoskelle vuonna 1993. Vuonna 2009 hänet valittiin Hakan kunniajäseneksi.
Kalle Kirra
Kaarle (Kalle) Johannes Kirra (9. tammikuuta 1893 Huittinen – 11. lokakuuta 1969 Huittinen) oli suomalainen maanviljelijä, pankinjohtaja ja Maalaisliiton kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vaalikausille 5. syyskuuta 1922 – 20. lokakuuta 1930 ja toisen kerran 1. syyskuuta 1936 – 21. heinäkuuta 1948. Hän oli Pitkän parlamentin kansanedustaja.
Kirra oli presidentin valitsijamies vuosina 1925 ja 1931. Hänen luottamustoimiaan olivat Maalaisliiton keskushallituksen jäsenyys, Maalaisliiton Satakunnan piirin puheenjohtajuus, Maalaisliiton Satakunnan piirin sihteeriys, Maataloustuottajain Satakunnan piiriliiton johtokunnan puheenjohtaja, Satakunnan Kustannus oy:n johtokunnan puheenjohtaja, Huittisten sanomalehden johtokunnan puheenjohtaja, MTK:n liittoneuvoston jäsenyys, MTK:n säätiön hallituksen jäsenyys ja MTK:n säätiön valtuuskunnan jäsenyys.
Luettelo ammattikorkeakoulututkinnoista
Tässä artikkelissa on luettelo ammattikorkeakoulututkinnoista, joita Suomen ammattikorkeakouluissa on mahdollista suorittaa. Tutkintonimikkeet on määritelty ammattikorkeakouluista annetussa asetuksessa (1129/2014) sekä Poliisiammattikorkeakoulusta annetussa asetuksessa (282/2014).
Humanistinen ja kasvatusala
Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto:
Luonnonvara- ja ympäristöala
Luonnonvara-alan ammattikorkeakoulututkinto:
Sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala
Kauneudenhoitoalan ammattikorkeakoulututkinto:
Liikunnan ammattikorkeakoulututkinto:
Tekniikan ja liikenteen ala
Merenkulun ammattikorkeakoulututkinto
Tekniikan ammattikorkeakoulututkinto
Mývatn
Mývatn on matala, mutta 37 neliökilometrin laajuinen järvi Islannin pohjoisosassa lähellä Krafla-tulivuorta. Järvellä ja sitä ympäröivällä kosteikkoalueella elää paljon vesilintuja, varsinkin sorsia.
Järven nimi tarkoittaa islanniksi ”sääskijärveä” (mý ja vatn).
Iktys-symbolin parodiat
thumb|[[Cthulhu auton koristeena.]] pienoiskuva|[[Star Trekin inspiroima "Trek Fish"]] thumb|"Darwin Fish" thumb|Päätön iktys thumb|"[[Lentävä spagettihirviö"]] Iktys-symbolin parodiat ovat satiirisia muunnelmia kristinuskoon viittaavasta kalanmuotoisesta iktys-tunnuksesta.
Kaupo Meiel
Kaupo Meiel (s. 1975 Pärnu, Viro) on virolainen kirjailija ja toimittaja.
Meiel opiskeli Tarton yliopistossa viron kieltä ja kirjallisuutta ja työskenteli sen jälkeen vuodesta 1992 toimittajana, myöhemmin Pärnu Postimees -lehdessä. Esikoiskokoelma Polügrafisti käsiraamat ilmestyi 2006. Sen kaikkien runojen aihe liittyy kirjanpainamiseen. Kirjallisuuslehti Vikerkaarin kyselyssä häntä pidettiin yhtenä vuoden parhaimmista debytanteista. Toimittajantyönsä ohella hän on Viron television ainoan kirjallisuusohjelman Kirjandusministeeriumin konsultti.
Klovni – kyllä nolottaa
Klovni – kyllä nolottaa on tanskalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 16. joulukuuta 2010. Elokuvan on ohjannut Mikkel Nørgaard ja sen pääosassa näyttelevät Frank Hvam, Casper Christensen, Mia Lyhne ja Iben Hjejle. Elokuva on spin-off TV 2 Zulu -kanavan televisiosarjasta Kyllä nolottaa. Suomessa sarjaa on esittänyt YLE FST5.
Kauko Roine
Kauko Pellervo Roine (3. lokakuuta 1935 Pukkila – 30. elokuuta 1982 ) oli suomalainen eläinlääkäri ja professori. Roine oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun 1975–1979 obstetriikan ja gynekologian sekä ambulatorisen klinikan dosentti ja 1967–1979 obstetriikan ja gynekologian yliassistentti sekä 1979–1982 professori
Klovni – kyllä nolottaa
Elokuvan näki vuoden 2010 aikana Tanskassa elokuvateattereissa 481 000 katsojaa, ja näin ollen Klovni oli vuoden 2010 katsotuin tanskalainen elokuva.
Beratin ja Gjirokastran historialliset keskustat
thumb|225px|Kalan linna, Berat Beratin ja Gjirokastran historialliset keskustat Beratin ja Gjirokastran kaupungeissa Albaniassa valittiin Unescon maailmanperintökohteiksi vuodesta 2005. Niitä pidetään harvinaisina esimerkkeinä ottomaanien valtakauden aikaisesta arkkitehtuurista. Alueella on muun muassa Kalan linna, joka on suurelta osin rakennettu 1200-luvulla, vaikkakin sen historia ulottuu aina 300-luvulle eaa. asti.
Klovni – kyllä nolottaa
Elokuvan juliste joutui Suomessa sensuurin kohteeksi. Julistekuvassa näkyi osa näyttelijän sukuelimistä, mistä tuli valituksia Finnkinolle. Asia ratkaistiin laittamalla musta tarra sukupuolielimen päälle.
Kompassi (Tallinnan asuinalue)
Kompassi on asuinalue Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 16 hehtaaria ja väkiluku 2 001 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 54 prosenttia oli virolaisia.
Sber Bank
BPS-Sberbank on Valko-Venäjän viiden suurimman pankin joukkoon kuuluva, Sberbankin eli Venäjän suurimman pankkikonsernin tytäryhtiönä toimiva pankki. BPS-Sberbankin kotipaikka on Minsk.
Pankki on taustaltaan Valko-Venäjän vanhimpia; se perustettiin alun perin vuonna 1923. Neuvostoliiton aikana se toimi valtion infrastruktuurirakentamisen rahoittajana eri nimillä, esimerkiksi vuodesta 1959 se oli Neuvostoliiton rakennuspankin Valko-Venäjän haaraosasto. Vuonna 1991 tämän Valko-Venäjän valtiolle siirtyneen haarapankin pohjalta muodostettiin osakeyhtiö nimellä Belpromstroibank, ja osakkeiden kauppa avattiin, joskin määräysvalta pysyi valtiolla. Vuonna 2009 Valko-Venäjä myi 93,27 prosenttia pankin osakepääomasta Venäjän suurimmalle pankille Sberbankille ja yhtiön nimi lyhennettiin muotoon BPS-Bank. Lokakuussa 2011 pääomistaja muutti pankin nimen muotoon BPS-Sberbank.
Vuoden 2013 ensimmäisellä neljänneksellä se oli Valko-Venäjän 3. suurin pankki, jota suurempia olivat vain Valko-Venäjän hallitsemat valtiolliset Belarusbank ja Belagroprombank.
Nukkeilu
Nukkeilu on nukkejen kuten pullipien ja figuurien muokkausta, pukemista, valokuvaamista ja bloggailua aiheesta. Nukkeilijat järjestävät myös keskenään tapaamisia, miittejä, joissa he tutustuvat muihin harrastajiin.
This Place Hotel
This Place Hotel (alun perin Heartbreak Hotel) on Michael Jacksonin sanoittama ja säveltämä kappale The Jacksons -yhtyeen Triumph-albumille. Alun perin kappale oli nimeltään Heartbreak Hotel, mutta nimi vaihdettiin, koska Elvis Presley oli tehnyt samannimisen kappaleen jo vuonna 1956.
Inga Brogren
Inga Lindqvist, o. s. Jaatinen, kirjailijanimi Inga Brogren (15. toukokuuta 1915 Kouvola – 2. heinäkuuta 2001) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Lindqvistin vanhemmat olivat Kokkolan kaupunginjohtaja Jarl Emerik Jaatinen ja Fanny Nyberg. Hän oli naimisissa vuodesta 1942 varatuomari Kurt Lindqvistin kanssa.
Lindvist valmistui filosofian maisteriksi 1940. Hän toimi Erino Oy:n toimitusjohtajana. Erino Oy oli 1932 perustettu vesi- ja sähkömittarien, kemikalioiden sekä kutomateollisuudessa käytettyjen raaka-aineiden ja tarvikkeiden agentuuriliike joka kuului Einar Ahlströmin perustamaan Oy E. Ahlström & Co Ab:n-yritysryhmään.
Lindqvistin salanimellä Inga Brogren kirjoittama romaani Approbatur kertoi 1930-luvun lopun opiskelijaelämästä Helsingissä.
Esko Heltola
Esko Heltola (s. 27. lokakuuta 1938) on entinen suomalainen jalkapalloilija, jääpalloilija ja jääkiekkoilija.