cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jari Suorsa
I-divisioonasta SM-liigaan
Tiettävästi Tappara ei ollut kiinnostunut Suorsasta, mutta hän siirtyi kuitenkin Tampereelle, kun Ilves antoi Suorsalle näytönpaikan. Hän pelasi joulutauolla harjoitusottelun venäläisjoukkue Torpedo Nižni Novgorodia vastaan, jossa Suorsa vakuutti Ilveksen valmennusjohdon. Hän kävi Lahdessa armeijan loppuun ja pelasi kävätkaudella kaikki Ilveksen ottelut. Suorsa teki 19 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 ja hän jäi kolmessa playoff-ottelussa ilman tehopisteitä. Kaudella 1996–1997 Suorsa pelasi lähinnä Ilveksen nelosketjussa ja jäi vähälle vastuulle. Hän teki 29 runkosarjaottelussa yhden syöttöpisteen ja samat tehot Suorsa teki myös kevään 1997 kahdeksassa playoff-ottelussa. Hän edusti kauden aikana myös Ilveksen A-nuoria, joita isossa roolissa pelannut Suorsa oli auttamassa A-nuorten SM-liigan karsinnoissa keväällä 1997. Kauden 1997–1998 hän aloitti "Isojen miesten ketjussa" Riku Niemelän ja Hannu Mattilan kanssa, mutta Suorsan peliaika jäi taas lopulta vähäiseksi ja hän teki 22 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 1998 Suorsa siirtyi I-divisioonaan ja Kokkolan Hermekseen. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 73 runkosarjaottelua tehoin 2+4=6. Jäähyminuutteja tuli 58.
Kiertolaisena ulkomailla
Suorsa siirtyi kaudeksi 1998–1999 Pohjois-Amerikkaan ja WCHL-joukkue Fresno Falconsin riveihin. Hän keräsi siellä runkosarjassa tehot 13+16=29. Suorsa keräsi hurjat 149 jäähyminuuttia, mutta ne riittivät vain Falconsin sisäisen jäähypörssin kolmanteen sijaan. Suorsa palasi kaudeksi 1999–2000 Eurooppaan. Hän haki aluksi pelipaikkaa HIFK:sta ja Ilveksestäkin. Ilves teki hänelle sopimustarjouksen, mutta Suorsa ei tyytynyt joukkueen tarjoamaan palkkaan ja hän siirtyi itävaltalaisen EK Zell am Seen joukkueeseen. Hänet houkutteli joukkueeseen Timo Sutinen, joka kertoi yhden ulkomaalaispelaajan olleen sairastuvalla. Suorsa siirtyi Zell am Seehen try-outille, sai sopimuksen ja hän teki 29 runkosarjottelussa tehot 31+33=64. Suorsa oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies Ryan Fosterin ja Walter Putnikin jälkeen. Hänen hyvään kauteensa sisältyi myös vaimon tapaaminen Zell am Seessä.
Itävallasta Suorsan matka jatkui kaudeksi 2000–2001 englantilaiseen Newcastle Jestersiin, jossa hän oli tehoilla 14+14=28 joukkueen neljänneksi paras pistemies. Sen jälkeen Suorsa siirtyi kaudeksi 2001–2002 Tanskaan ja Vojens IK:hon. Hän loukkasi ennen kauden alkua nilkkansa, jonka takia Suorsan runkosarja jäi 39 ottelun mittaiseksi. Hän teki kuitenkin suhteellisen hyvät tehot 16+16=32, joilla Suorsa oli Vojensin kolmanneksi paras pistemies Dean Fedorchukin ja Jonas Vesterlundin jälkeen. Suorsa oli 125 minuutillaan jäähypörssin kolmas. Hän yritti päästä syksyllä 2002 opiskelemaan Kuusankoskelle ja samalla palata KooKoon joukkueeseen. Suorsalle ei kuitenkaan ollut käyttöä joukkueessa ja hän haki pelituntumaa anjalankoskelaisesta Suomi-sarjajoukkue AaKoosta. Suorsa ei kuitenkaan ollut kauan joukkueen mukana, kun hän siirtyi pelaamaan Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa pelaavaan Eisbären Regensburgiin. Suorsaa tarvittiin paikkaamaan avainpelaaja Marc Woolf. Hän pelasi joukkueessa 22 ottelua piste per peli -tahdilla ja teki niissä tehot 15+7=22.
Uuteen kotimaahan
Suorsa palasi kaudeksi 2003–2004 vaimonsa kotimaahan Itävaltaan ja siirtyi Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan Vienna Capitalsiin. Hän hankki siellä pelatessaan myös Itävallan kansalaisuuden. Suorsa teki Capitalsissa ensimmäisellä kaudellaan tehot 12+17=29, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Mike Craigin jälkeen. Suorsan toinen kausi 2004–2005 päättyi Itävallan mestaruuteen. Kauden 2006–2007 hän pelasi Graz 99ersissä. Suorsa on syksystä 2003 alkaen pelannut jokaisen kauden Itävallassa lukuun ottamatta kautta 2007–2008 jonka hän pelasi Italiassa. Suorsa aloitti kyseisen kauden Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie A2:ssa HC Meranon joukkueessa, jossa hän teki 23 ottelussa tehot 19+15=34. Suorsa oli tämän joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Kauden lopulla hän siirtyi pääsarjaan Serie A:han ja SG Cortinan joukkueeseen. Suorsa teki karsintakierroksella kahdeksassa ottelussa tehot 4+10=14, joilla hän voitti Cortinan sisäisen pistepörssin Mike Souzan kanssa.
Kaudeksi 2008–2009 Suorsa palasi Itävaltaan ja EK Zell am Seen joukkueeseen maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Österreichische Nationalligaan. Hän oli tehoilla 13+22=35 joukkueen sisäisen pistepörssin voittaja ja sijoittui runkosarjan pistepörssissä yhdeksänneksi EHC Bregenzerwaldin David Wechselbergerin kanssa. Suorsa oli myös kevään 2009 pudotuspeleissä Zell am Seen paras pistemies tehoilla 6+4=10. Kaudella 2009–2010 hän teki aiempaa paremmat tehot 21+26=47, mutta Suorsa sijoittui pistepörssissä neljänneksitoista. Hän oli Zell am Seen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies Stefan Wiedmaierin ja Chad Swartzentruberin jälkeen.
Richard Borcherds
Richard Ewen Borcherds (s. 29. marraskuuta 1959) on brittiläinen matemaatikko, joka on erikoistunut lukuteoriaan, ryhmäteoriaan sekä äärellisen ryhmän teoriaan, hänet on palkittu Fieldsin mitalilla vuonna 1998.
Jari Suorsa
Uuteen kotimaahan
Elokuussa 2010 Suorsa teki Zell am Seen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Richard Borcherds
Yksityiselämä
Borcherds syntyi Kapkaupungissa vuonna 1959. Puolen vuoden kuluttua hänen syntymästään perhe muutti Birminghamiin Isoon-Britanniaan. Hänen isänsä on fyysikko, ja hänellä on kolme veljeä, joista kaksi on matematiikanopettajia. Valmistuttuaan vuonna 1985 tohtoriksi hän toimi Cambridgen yliopistossa vaihtelevasti eri virka-asemissa. Borcherdsin merkittäviä ansioita on osallistuminen niiden teorioiden kehittämiseen, jotka yhdistävät ryhmäteorian muihin matematiikan aloihin.
Jari Suorsa
Maajoukkue
Suorsa pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1994.
Eetu Murros
Karl Edvard  (Eetu)  Murros (sukunimi vuoteen 1906 asti Molin; 17. elokuuta 1880 Tampere – 9. kesäkuuta 1949 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, joka suunnitteli useita 1920-luvun  klassismia edustavia rakennuksia.
Murroksella oli Tampereella oma piirustus- ja rakennustoimisto vuosina 1913–1917. Aikaisemmin hän oli työskennellyt arkkitehti Georg Schreckin toimistossa. Vuodesta 1917 alkaen Murros toimi vanhimpana piirtäjänä ja työnjohtajana Tampereen kaupungin arkkitehtiosastolla.
Suunnittelutöitä Tampereella
pienoiskuva|Alilääkärin talo Hatanpäällä. pienoiskuva|Laivatalo Armonkalliolla.
Glutaredoksiini
thumb|250px|Malli ihmisen glutaredoksiinin rakenteesta Glutaredoksiini on monissa eliöissä esiintyvä pelkistimenä toimiva proteiini. Se osallistuu hapetus-pelkistysreaktioihin muun muassa DNA:n synteesiin tarvittavien deoksiribonukleotidien biosynteeseissä ja haitallisten peroksidien pelkistämiseen. Glutaredoksiinia tavataan niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa. Se on yhdessä glutationin ja glutationireduktaasin kanssa osa niin kutsuttua glutationisysteemiä.
Rakenne ja toiminta
Molekyylimassaltaan glutaredoksiini on pienehkö proteiini, tyypillisesti noin 10–24 kDa. Bakteereilla on proteiinista tyypillisesti vain yksi isoformi, mutta nisäkkäille isoformeja on useampia. Esimerkiksi ihmisellä on neljä glutaredoksiinin isoformia. Glutaredoksiini on sitoutuneena glutationiin.
Glutataredoksiinin tehtävänä soluissa on pelkistää muiden proteiinien hapettuneita kysteiiniaminohappojen välille muodostuneita disulfidisidoksia vapaiksi tioliryhmiksi. Pelkistettäviä proteiineja ovat muun muassa ribonukleotidireduktaasi ja peroksiredoksiinit. Glutaredoksiini voi myös pelkistää hapettuneen askorbiinihapon pelkistyneeksi muodoksi. Proteiinin aktiivisuuden kannalta tärkeä neljän aminohapon muodostama aminohapposekvenssi on järjestyksessä kysteiini, proliini, tyrosiini ja kysteiini. Glutaredoksiinin toimintamekanismi perustuu siihen, että se korvaa kysteiiniaminohapot toisen hapettuneen proteiinin rikkisillasta. Tämä tapahtuu vaiheittain, jolloin ensin muodostuu rikkisilta glutaredoksiinin ja toisen proteiinin välille ja tämän jälkeen glutaredoksiinin toinenkin aktiivinen kysteiiniaminohappo korvaa alkuperäisen proteiinin rikkisillassa. Näin glutaredoksiini hapettuu ja alkuperäinen proteiini pelkistyy. Rakenteeltaan ja toiminnaltaan glutaredoksiini muistuttaa tioredoksiinia. Toisin kuin tioredoksiinin tapauksessa glutaredoksiinille ei ole spesifistä entsyymiä, joka pelkistäisi hapettuneen glutaredoksiinin jälleen aktiiviseksi muodoksi. Sen sijaan glutaredoksiiniin sitoutunut glutationi tekee tämän. Glutationireduktaasi pelkistää tässä reaktiossa muodostuneen hapettuneen glutationin.
Belgian saksankielinen yhteisö
Belgian saksankielisen yhteisön lippu.|thumb Saksankielisen yhteisön alueet Belgiassa.|thumb
Belgian saksankielinen yhteisö (, DG) on yksi kolmesta Belgian virallisesta kieliyhteisöstä. Noin 73 000 asukkaallaan saksankielinen yhteisö on kieliyhteisöistä pienin. Yhteisö käsittää yhteensä noin 854 neliökilometrin suuruisen alueen, joka ei ole kuitenkaan maantieteellisesti yhtenäinen: Se jakaantuu pohjoiseen Eupenin kantoniin ja eteläiseen St. Vithin kantoniin. Yhteisö on osa Vallonian aluetta. Alue siirtyi Belgialle Saksalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Yhteisöön kuuluu yhteensä yhdeksän eri kuntaa. Saksan kieltä käytetään hallinnollisissa, koulutuksellisissa ja oikeudellisissa asioissa. Yhteisön alueen ranskankielisillä asukkailla on oikeus saada hallinnolliset dokumentit ranskaksi. Yhteisöllä on myös oma hallituksensa, jonka nimittää yhteisön parlamentti viideksi vuodeksi kerrallaan. Hallitusta johtaa ministeripresidentti.
Yleisradion kantanauha
Yleisradion kantanauha on Yleisradion käyttöön tarkoitettu tallenne, jolle Yle on hankkinut pysyvät radiointioikeudet. Kantanauhoilla on tallenteita, joita ei ole ollut saatavilla kaupallisesti. Tosin jotkin nauhoitukset ovat päätyneet kaupallisille äänitteille esimerkkinä Matti Lehtisen laulama Olympiamarssi. Äänitykseen kutsuttiin muusikot ja heille annettiin kappale, joka nauhoitettiin. Äänitteitä käytettiin aluksi kelanauhoilta, mutta ne siirrettiin myöhemmin digitaaliseen muotoon. Muusikot saivat nauhoituksesta kertakorvauksen ja Yleisradio sai luvan käyttää tallennetta. Nimitystä kantanauha käytetään edelleen Yleisradion omista äänitteistä, vaikka nykyään ne ovatkin digitaalisia äänitiedostoja.
Historiaa
Yleisradio aloitti konserttimusiikin kantanauhatuotannon 1960-luvun alussa, ja kevyen musiikin kantanauhatuotannon vuonna 1967. Vuoteen 1981 mennessä oli tuotettu vuosittain keskimäärin viisi tuntia kantanauhaohjelmistoa, joka jakaantui noin 90 vuosittaiseen kantanauhanimikkeeseen.
Vinkkejä kantanauhojen etsimiseen Fono-palvelusta
Kantanauhat on merkitty FONO-kantaan Yleisradion äänite -termillä, joten:
Kukka-Maaria (albumi)
Kukka-Maaria on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1993.
Rendel
Rendel (eng. Rendel: Dark Vengeance) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen supersankarielokuva, jonka on ohjannut Jesse Haaja. Elokuva perustuu Haajan itsensä luomaan supersankariin, Rendeliin. Elokuvan pääosia näyttelevät Kris Gummerus, Matti Onnismaa, Rami Rusinen ja Renne Korppila. Muissa osissa nähdään Alina Tomnikov, Tero Salenius, Aake Kalliala, Anu Palevaara ja Kristina Karjalainen.
Tuotanto
Elokuvan ohjaajalla Haajalla on Hortonin syndrooma, joka oli kroonistumassa loppuvuonna 2013. Hän suunnitteli työkyvyttömyyseläkkeelle siirtymistä, ennen kuin sairaus saatiin yhtäkkiä hallintaan vuonna 2014. Se tuntui hänestä uudelta mahdollisuudelta ja hän halusi saada "jotain aikaan.” Syntymäpäivänään hän muisti Rendelin ja teki vanhojen piirustustensa perusteella hahmosta kuvan tietokoneohjelmalla. Hän jakoi sen Facebookissa luvaten tekevänsä hahmoon perustuvan elokuvan miettien, ettei lyhytelokuvan tekeminen voi olla kovin vaikeaa. "Tarvitaan vain nahkapuku ja pari kaveria. Kamerakin löytyy.” Seuraavaan päivään mennessä kuvasta oli tykätty tuhat kertaa, seuraavalla viikolla moninkertaisesti. Myös media huomasi kuvan ja uutisoi, että Suomesta on tulossa uusi supersankarielokuva. Kesällä 2014 Haaja keräsi muutaman yhteistyökumppanin kanssa noin 50 000 euroa, jotka käytettiin elokuvan ensimmäisen teaserin kuvaamiseen Savonlinnassa. Seuraavana vuonna Haaja kävi Cannesin elokuvafestivaaleille etsimässä yhteistyökumppaneikseen tuottajia ja levittäjiä. Rahoittajien sijoitusten lisäksi Haaja sijoitti Rendel-projektiin omia rahojaan sekä satojatuhansia velkarahaa, mikä on elokuvamaailmassa poikkeuksellista, kuten sekin, että maallikko tekee näin ison elokuvan. 1,45 miljoonan euron budjetilla tuotettua Rendel-elokuvaa kuvattiin 50 vuorokautta syksyllä 2015 ja keväällä 2016. Elokuvaa kuvattiin Kajaanissa, Mikkelissä, Varkaudessa, Helsingissä, Sotkamossa, Kuopiossa ja Puolangalla. Haaja sai elokuvaan lähes 500 rahoittajaa, joille tarjottiin näkyvyyttä elokuvassa, verkossa ja kuvausryhmän autojen teippauksissa. Sijoitukset vaihtelivat 50 euron ja 70 000 euron välillä, ja rahoittajien joukossa on esimerkiksi Mikkelin ja Varkauden kaupungit.
Ohjaajana Haaja keskittyi erityisesti dialogiin ja puhumiseen. Siksi hän ei antanut näyttelijöille suoria repliikkejä, vaan asiat, jotka heidän piti kertoa. Tämä teki editoinnin vaikeaksi, sillä kaikki otot olivat erilaisia ja niitä oli siksi vaikea yhdistää.
Levitys
Rendel ei ole saanut elokuvasäätiön levitystukea.
Euroopassa Rendeliä ei levitetty elokuvateattereihin muualla kuin Suomessa. Se esitettiin elokuvateatterin kankaalla Meksikossa vuonna 2018.
Vuonna 2017 Rendel julkaistiin blu-rayna Saksassa ja 2018 Yhdysvalloissa. Helmikuuhun 2019 mennessä Rendel oli myyty 60 maahan striimaus- ja dvd-julkaisuina.
Musiikki
Elokuvan tunnuskappaleen ”Wonderman” esittää The Rasmus.
Juoni
Rämö menee hänet irtisanoneen miehen, Kurrikkan, neuvosta töihin VALA:lle tehtävänään arkistoida paperit, mutta Rämö huomaa eräänä päivänä selvittävänsä sitä. Hän oppii, että rokotetta, joka koostuu tervasta, joka tarttuu ihoon pysyvästi, jos se on sidottu, ei ole testattu kunnolla ja se on itse asiassa johtanut lukuisiin kuolemantapauksiin. Rämö löytää itsensä risteyksestä. Erola kuitenkin pelkää, että Rämö on ilmiantaja. Hän lähettää Rotikan ja Lahtaajan tappamaan Rämön ja hänen perheensä. Kun Rämön vaimo ja tytär tapetaan, Rämöa lyödään pesäpallomailalla, johon on kiinnitetty piikkilankaa ja hänet jätetään kuolemaan. Hän kuitenkin selviää hengissä ja pitäen kellarissaan tervakannua, Rämö peittää kasvonsa tervalla ja luo naamion. Käyttäen perheensä hänelle antamaa pyöräilytakkia ja hanskoja, Rämösta tulee pimeä kostaja Rendel, joka on nimetty unkarin sanan "järjestys" mukaan. Salaperäinen nainen nimeltä Marla saapuu auttamaan Rendeliä tarvittaessa.
Erola, saatuaan tietää Rendelin taistelusta organisaatiota vastaan, huomaa joutuvansa vastaamaan organisaation korkeammille tahoille. Ylemmän tason edustajat päättävät palkata joukon ulkomaalaisia ​​palkkasotilaita tappamaan Rendelin. Ryhmään kuuluvat Mike, Radek, Stacy, Julia ja Jimmy, ja he pystyvät aluksi voittamaan Rendelin, vaikka Julia huomaa olevansa kuollut. Muut suunnittelevat kostoa. Lopulta Rendel kuitenkin saa itsensä takaisin toimintaan ja käy lopulta täydelliseen sotaan. Sillä välin paikallinen toimittaja Niina Heikkinen aikoo paljastaa VALAn keitä he todella ovat. Rotikka kidnappaa Niinan, kun hän huomaa tämän ottavan kuvia heidän todellisista rikoksistaan. Rendel kuitenkin saapuu pelastamaan hänet ja lopulta huomaa voittavansa kaikki palkkasoturit eri tavoin. Kun Rendel kuitenkin taistelee Lahtaajaa vastaan, Marla yrittää auttaa, mutta häntä puukotetaan takaapäin ja paljastuu, että Marla oli osa Rendelin mielikuvitusta, koska Rendel oli se, jota puukotettiin. Rendel saa nopeasti toisen sisunpuuskan ja silmä silmästä tyyliin haavoittaa Lahtaajaa kuolettavasti piikkilankaisella pesäpallomailalla.
Erola tajuaa, että Rendel on liikaa, vastaten jälleen ylemmille esimiehilleen. Epäonnistuttuaan tehtävässään Erola tietää, että hänet on tapettava tekojensa vuoksi. Rotikka, joka ei ollut koskaan ansainnut isänsä rakkautta tai luottamusta, lähetetään ampumaan isänsä ja tappaa tämän. Kun Rotikka lähtee rakennuksesta tapettuaan isänsä, Rendel odottaa sateessa ja joutuu kasvotusten Rotikan kanssa. Rendel sulkee Rotikan auton tavaratilaan käsillään ennen kuin ottaa rokoteruiskut ja pistää niillä Rotikkaa niskaan tappaen tämän. Hengästynyt Rendel näkee Niinan ja kävelee pois. Kun Rendel tarkkailee Mikkelin sydämessä, ylemmän tason edustajat lupaavat kostaa Rendelille.
Tunnustuksia
Elokuva voitti parhaan toimintaelokuvan palkinnon Feratum Film Festivaleilla Meksikossa lokakuussa 2017. Elokuva nähtiin myös Razor Reel Flanders Film Festivalilla Belgiassa lokakuun lopussa 2017. Lisäksi elokuva pääsi Jussin yleisöäänestyksessä 2018 2. sijalle.
George Anson
George Anson tarkoittaa useita samannimisiä henkilöitä:
Rendel
Jatko-osa
Tekijät kertoivat budjetiksi 2,5 miljoonaa euroa, mikä tekisi elokuvasta viime vuosien kalleimman ilman Elokuvasäätiön tukea kuvatun elokuvan. Resurssit paljastuivat kuitenkin käytännössä heikommiksi kuin mistä oli sovittu, minkä vuoksi käsikirjoitusta ei saatu kuvattua kokonaan. Kuvaukset saatettiin päätökseen lokakuussa 2019.
Pian kuvausten jälkeen hanke keskeytyi poikkeukselisella tavalla. Ohjaaja Jesse Haaja ei tiedä syytä tuotannon keskeytymiselle ja tuottaja Miika J. Norvanto ei ole vastannut toimittajien yhteydenottoihin. Jatko-osan tekemiseen liittyvien pettymysten vuoksi Haaja lopetti uransa elokuvantekijänä. Rendelin jatko-osaa ei ole nähty valmiina.
Jalmari Sauli
pienoiskuva|Jalmari Sauli vuonna 1929. Jalmari Verneri Sauli (vuoteen 1908 Saxelin) (17. elokuuta 1889 Hämeenlinna – 22. huhtikuuta 1957 Tampere) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja olympiaurheilija.
Elämäkerta
Saulin vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Carl Otto Saxelin ja Zaida Maria Blåfield. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911. Sauli toimi vuosina 1911–1914 Aamulehden päätoimittajana ja Hämeen Sanomien päätoimittajana 1914–1917. Myöhemmin hän oli G. A. Serlachius Oy:n palveluksessa Mäntässä 1917–1920, Varsinais-Suomen Vartion päätoimittajana sekä Järviseutu-lehden toimittajana 1937–1945.
Sauli kirjoitti nelisenkymmentä kaunokirjallista teosta ja oli aikanaan tunnettu erityisesti nuortenkirjoistaan. Jälkimmäisiä Otava julkaisi uusintapainoksena vielä vuonna 1984.
Saulilla oli sivupääosa elokuvassa Muurmannin pakolaiset, joka on ensimmäisen maailmansodan vuosiin sijoittuva seikkailutarina. Saulin roolihahmo oli Väinö Taipale -niminen opas ja hänet tunnistaa kuvista paljon muita miesnäyttelijöitä pidempänä (193,5 cm).
Sauli osallistui Lontoon olympiakisoihin vuonna 1908. Hän sijoittui siellä keihäänheitossa ja kuulantyönnössä seitsemänneksi sekä vapaan tyylin keihäänheitossa kahdeksanneksi. Lisäksi hän osallistui kiekonheittoon sekä normaalityylin että antiikkisen tyylin kilpailussa. Vuonna 1908 hän saavutti Tukholmassa maailmanennätyksen kuulantyönnön molempien käsien yhteistuloksessa. Vuonna 1908 Sauli työnsi kuulassa uuden Suomen-ennätyksen 14,06, joka paransi Elmer Niklanderin vanhaa ennätystä 32 senttimetriä. Niklander otti ennätyksen takaisin seuraavana vuonna.
Sauli oli naimisissa vuosina 1909–1929 Lyyli Allaksen kanssa ja vuodesta 1931 Kaarina Pirjolan kanssa. Hänen poikansa Jaakko Sauli (1911–1940) voitti kaksi Suomen-mestaruutta viestijuoksuissa ja kaatui Säkkijärvellä talvisodan viime hetkillä. Jalmari Saulin veli Jonni Sauli (1881–1957) toimi Helsingin yliopiston maanviljelysopin dosenttina ja professorina.
Antti Peura
Antti Peura (s. 27. joulukuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti viimeisenä seuranaan Ykkösessä pelaavaa AC Oulua. Hän pelasi vasempana laitapuolustajana ja laitahyökkääjänä, mutta kykeni myös pelaamaan oikealla puolella.
Peura on Rovaniemen Palloseuran kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2004. Kaudella 2006 hän teki Ykkösessä kahdeksan maalia olleen näin joukkueen paras maalintekijä yhdessä Zeddy Sailetin kanssa. Kesken kauden 2008 Peura siirtyi RoPS:sta FC Santa Clausiin. Kaudeksi 2009 hän siirtyi Kakkosessa pelanneen FC YPA:n riveihin.
Tammikuussa 2010 hän teki sopimuksen FC Santa Clausin kanssa.
Peura ilmoitti lopettavansa uransa joulukuussa 2016. Syynä oli saman vuoden keväällä harjoitusottelussa sattunut ristisidevamma, vamma esti pelaamisen koko kauden ajan.
Emilio Lorenzo Stehle
pienoiskuva|Emilio Lorenzo Stehle vuonna 1977. Emilio Lorenzo Stehle (3. syyskuuta 1926 – 16. toukokuuta 2017) oli Ecuadorissa toiminut saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin Quiton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Heraclean titulaaripiispaksi 16. heinäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Pablo Muñoz Vega ja Franz Hengsbach.
Stehle sai 5. tammikuuta 1987 nimityksen Santo Domingo de los Coloradosin prelaatiksi ja 8. elokuuta 1996 piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. toukokuuta 2002.
Stehlelle myönnettiin useita tunnustuksia, muun muassa Großes Verdienstkreuz (1986) rauhanprosessin edistämisestä Nicaraguassa.
Ignazio Bedini
Ignazio Bedini (s. 27. kesäkuuta 1939 Prignano sulla Secchia) on Iranissa toimiva italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 21. joulukuuta 1968 ja nimitettiin Ispahanin arkkipiispaksi 2. joulukuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Miroslav Stefan Marusyn.
Kerran kesässä
"Kerran kesässä" on Petri Nygårdin studioalbumilta julkaistu single, jossa on mukana Klamydia-yhtye. Kappaleen tuotannosta vastaa MMEN ja siitä on kuvattu myös musiikkivideo. Single julkaistiin 25. kesäkuuta 2012.
Brian Slagel
Brian Slagel (s. 14. helmikuuta 1961 Woodland Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja levy-yhtiö Metal Blade Recordsin perustaja.
Slagel on tunnettu thrash metal -yhtye Metallicalle vuonna 1982 antamastaan tilaisuudesta esiintyä hänen yhtiönsä varhaisella kokoelma-albumilla Metal Massacre sekä Slayerin ensimmäisten albumien julkaisusta.
Brian Slagelin levy-yhtiön muita kuuluisia artisteja ovat olleet muun muassa Mercyful Fate, Cannibal Corpse, Fates Warning ja Amon Amarth.
Kauniit muistot
Kauniit muistot on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1981.
Ben Holmstrom
Ura
Varaamattomaksi jäänyt Holmstrom teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa 17. maaliskuuta 2010 pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan yliopistokiekkoa Massachusettsissa. Hänet kutsuttiin NHL:n puolelle tekemään debyyttiaan Toronto Maple Leafsia vastaan 3. maaliskuuta 2011.
3. heinäkuuta 2014 Holmstrom jätti Flyersin organisaation neljän kauden jälkeen ja siirtyi vapaiden pelaajien markkinoiden kautta Carolina Hurricanesiin. Hänet asetettiin pelaamaan farmiseura Charlotte Checkersiin kaudeksi 2014–2015, jolloin hän teki 20 pistettä 62 pelaamassaan runkosarjaottelussa.
2. heinäkuuta 2015 Holmstrom siirtyi vapaana agenttina yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella New York Islandersiin.
Karolina Pavlova
thumb|200px|Karolina Jänisch Pavlova, Vasili Fjodorovits Binemann 1830-luku. pienoiskuva|243x243px|Karolina Jänisch, myöh. Pavlova (1807-1893), n. 1820-luku pienoiskuva|279x279px|Karolina Karlovna Pavlova. E. A. Dmitriev-Mamonovin piirros A. P. Jelaginan albumin mukaan,1840-luku Karolina Karlovna Pavlova (ven. Каролина Карловна Павлова), os. Jaenisch, Jänisch (ven. Яниш); (10. heinäkuuta (J: 22. heinäkuuta) 1807 Jaroslavl, Venäjän keisarikunta – 2. joulukuuta (J: 14. joulukuuta 1893 Dresden, Saksan keisarikunta) oli 1800-luvun tunnetuin venäläinen naiskirjailja. Hän oli huomattava runoilija, kääntäjä ja salonginpitäjä.
Suku ja koulutus
Karolina Pavlova syntyi saksalaisperäisen professorin perheeseen. Hän sai perusteellista ja monipuolista kotiopetusta isänsä ohjauksessa, osasi useita eurooppalaisia kieliä ja luki paljon. Hän vietti lapsuutensa, nuoruutensa ja aikuiselämänsä Moskovassa. Hänen isänsä, Venäjällä syntynyt saksalaistaustainen professori Karl Ivanovitš Jänisch (1744-1833) oli lääkäri, opetti yliopistossa fysiikkaa ja kemiaa, opiskeli tähtitiedettä ja maalausta sekä tunsi kirjallisuutta erittäin hyvin. Karolina auttoi isäänsä tähtitieteellisissä havainnoissa ja Moskovassa hänet tunnettiin "lahjakkaana, monipuolisimmilla ja erikoisimmilla kyvyillä varustettuna tyttönä."
Hän oli jonkin aikaa kihloissa kuuluisan puolalaisen kirjailijan Adam Mickiewiczin kanssa. Rikkaan setänsä vuonna 1836 perinyt, vanhaksi piiaksi uhkaavasti jäämässä ollut Karolina oli nyt hyvä naimakauppa. Karolina meni vuonna 1837 naimisiin kirjailija Nikolai Pavlovin kanssa. Aviomies oli kevytmielinen, toivoton uhkapeluri ja huonoissa väleissä esimiestensä kanssa maaorjuutta arvostelevien kirjoitusten vuoksi.
Pavlovan mies hävisi vaimonsa omaisuuden uhkapelissä vuoteen 1853 mennessä ja karkotettiin Permiiin. Avioliitto hajosi lopullisesti, minkä jälkeen Karolina Pavlova muutti Pietarin kautta Tarttoon. Hän vieraili Konstantinopolissa, Italiassa, Sveitsissä, ja vuonna 1861 hän lopulta asettui Saksaan, Dresdeniin. Vuodesta 1856 lähtien hän asui etupäässä Euroopassa ja vuodesta 1858 Saksassa, mutta säilytti aluksi yhteytensä venäläiseen kirjallisuuselämään vierailemalla satunnaisesti lyhyitä aikoja Venäjällä.
Kiellettyjen kirjojen löytyminen kotoa, vaimon omaisuuden menettäminen ja siitä seurannut Nikolai Pavlovin velkavankeus ja karkotus aiheuttivat valtaisan skandaalin, johon osasyyllisenä pidettiin myös Karolina Pavlovaa.
Kirjallinen ura
Runoilijana Pavlova pääsi esille jo nuorena 1820-luvulla kirjallisuussalongeissa. Hänen ensimmäinen käännöskokoelmansa Das Nordlicht ('Revontulet') ilmestyi Saksassa vuonna 1833. Käännösten lisäksi se sisälsi kymmenen alkuperäistä saksankielistä runoa.
Vuonna 1839 Pariisissa ilmestyi ranskankielinen käännöskokoelma, joka sekin sisälsi alkuperäisiä runoja. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen venäjänkielinen runo. Pavlova julkaisi venäläisiä runojaan aikakauslehdissä, vuosikirjoissa ja kokoelmissa ja järjesti miehensä kanssa viikoittaisia illalliskutsuja, joilla kävi Moskovan tunnetuimpia kirjailijoita.
Vuonna 1848 ilmestyi runo- ja proosaromaani Dvoinaja žizn (ven. Двойная жизнь, "Kaksoiselämää”). Sensuuri kielsi Ranskan helmikuun vallankumoukseen liittyvän runoelman Razgovor v Trianone (ven. Разговор в Трианоне, ”Keskustelu Trianonissa”), joka levisi käsikirjoituksena ja ilmestyi Lontoossa vuonna 1861.
Vuodesta 1856 lähtien hän asui etupäässä Euroopassa ja vuodesta 1858 Saksassa, mutta säilytti aluksi yhteytensä venäläiseen kirjallisuuselämään. Vuonna 1863 Moskovassa ilmestyi Pavlovan runovalikoima, joka sai lehdistössä kielteisen vastaanoton tyylilisesti vanhentuneena ja yhteiskunnallisesti kantaaottamattomana. Hän kuoli unohdettuna Saksassa köyhyydessä.
Kirjallinen perintö
Pavlovan tuotanto edustaa myöhäisromantiikkaa. Lyyristen runojen otsikkona on usein Dumy (ven. ДУМЫ, "Ajatuksia") ja niiden äänilaji vertautuu usein Jevgeni Baratynskin meditatiiviseen runouteen.
Hänen lyyrinen sankarinsa on yhteiskunnan yläpuolelle kohoava ja sen kanssa kiistelevä ihminen. Osittain omaelämäkerrallinen romaani Dvoinaja žizn (Kaksoiselämää) on kertomus hienoston moraalittomasta kasvatuksesta. Runoilija suhtautui kielteisesti vallankumoukseen. Kansa on hänen mielestään ”joko julma tiikeri tai lauhkea juhta”. Pavlova vältti tietoisesti sitoutumista poliittisiin leireihin, mutta hänen vuonna 1854 ilmestynyt runoelmansa Razgovor v Kremle (ven. РАЗГОВОР В КРЕМЛЕ, ”Keskustelu Kremlissä”) on sävyltään selvästi slavofiilinen.
Runoilijan tuotanto saavutti huippunsa 1860-luvulla, jolloin sitä hallitsivat intiimi rakkauslyriikka sekä byronilainen runoilijan yksinäisyyden teema. Pavlovan runokieli on tiivistä, energistä ja riimeiltään omaperäistä. Hänen tuotantonsa otettiin aluksi ihastuneesti vastaan, mutta myöhemmin siitä tuli zapadnikkien ja slavofiilien välisen kiistelyn kohde. 1900-luvun alussa Pavlova sai jälleen arvostusta venäläisiltä symbolisteilta, erityisesti Valeri Brjusovilta, joka vuonna 1915 julkaisi kokoelman "Ylösnoussut" (ven. Воскресил) Pavlovan teoksista. Kirjallisuushistoriallisessa tutkimuksessa Karolina Pavlova on nostettu esille yhtenä venäläisen romantiikan huomattavimmista kirjailijoista.
Thomas Frankland (amiraali)
Thomas Frankland (26. kesäkuuta 1718 – 21. marraskuuta 1784) oli brittiläinen meriupseeri, parlamentin jäsen ja orjakauppias.
Elämäkerta
Thomas Frankland oli Henry Franklandin ja Mary Crossin toinen poika ja hän syntyi Itä-Intian alueella, luultavasti Intiassa, sillä hänen isänsä oli Itä-Intian kauppakomppanian jäsen, joka toimi lyhyesti myös Bengalin kuvernöörinä.
Frankland liittyi laivastoon 1731 palvellen muun muassa HMS Yorkilla kapteeni Philip Vanbrughin alaisena sekä HMS Scarboroughilla ja HMS Oxfordilla. Helmikuussa 1738 hänet siirrettiin HMS Chathamille, jossa hän palveli kahden vuoden ajan. Maaliskuussa 1740 hän siirtyi HMS Cumberlandiin, jossa hänen aikansa jäi lyhyemmäksi, sillä hän sai ensimmäisen kapteeninpostinsa HMS Roselle 15. heinäkuuta 1740. Rose oli vasta valmistunut 6. luokan fregatti.
Tuolloin oli käynnissä sota Jenkinsin korvasta. Sotaan olivat syynä brittien orjakauppaoikeudet ja se oli saanut nimensä vuonna 1731 sattuneesta tapauksesta, jossa Espanjan merivartiosto oli noussut brittialukselle ja leikannut irti sen kapteenin Robert Jenkinsin korvan. Frankland purjehti nopeasti Bahamaan matkustajanaan saarten uusi kuvernööri John Tinker. Hän pysyi Karibian meren ja uuden mantereen vesillä taistellen espanjalaisaluksia vastaan sekä kaapaten useita vastustajan aluksia lasteineen. 15. kesäkuuta 1742 Frankland onnistui kaappaamaan aluksen, jonka kapteeni Juan de León Fandiño oli väitetysti silponut Jenkinsin korvan 11 vuotta aikaisemmin. León Fandiñon laivueeseen kuului hänen komentamansa laivan lisäksi 2-3 espanjalaisen aiemmin kaappaamaa alusta. Saavutuksen jälkeen Frankland jatkoi Karibialla ja seuraavan kerran hänen nimensä mainitaan joko 1743 tai 1744 tapahtuneen kaappauksen yhteydessä, jolloin hän sai saaliikseen Conception-nimisen aarrelaivan. Toukokuussa 1743 Frankland meni naimisiin eteläcarolinalaisen Sarah Rhettin kanssa. Parille syntyi suuri joukko lapsia, joista yhdeksän eli Franklandia pitempään. Kesäkuussa 1745 Frankland purjehti takaisin Englantiin, jossa seuraavan vuoden lokakuussa sai komentoonsa uuden 60-tykkisen HMS Dragonin. Hän palasi Karibialle. Seuraava merkintä on vuodelta 1755, jolloin hänestä tuli Leewardsaarten sotilasjohtaja. Hän oli pätevä, mutta ajautui usein riitoihin edeltäjänsä Thomas Pyen sekä Antiguan saaren viranomaisten kanssa. Frankland oli aktiivisesti mukana kaapparitoimissa ja orjakaupassa ja keräsi suuren omaisuuden. Hänen vanhempi veljensä Sir Charles Henry Frankland toimi Bostonin tullin johtajana 1741-1757. Myös nuorempi veli William toimi tullitehtävissä Pohjois-Amerikassa. Veljesten liiketoimet ristesivät usein ja hyödyttivät kaikkia osapuolia.
Hänet ylennettiin vara-amiraaliksi, mutta hän ajautui ongelmiin myös amiraliteetin kanssa, sillä hän ei halunnut luovuttaa osaa hankkimistaan omaisuuksista Englantiin. Kirjeessään amiraliteetille hän sanoi: "Minulla on omia ystäviä, joista huolehtia". Niinpä toukokuussa 1757 hänet korvattiin kommodori John Moorella ja hän palasi Englantiin saman vuoden lokakuussa. Hän ei saanut uusia tehtäviä, vaikka hänen ylennyksensä jatkuivatkin ikäperustein. Hänen korkein arvonsa oli Admiral of the White (valkoisen laivueen amiraali).
Hän oli päässyt alahuoneen jäseneksi Thirskistä 1747 ja hän säilytti virkansa vuoteen 1780, jolloin hän haki Greenwich Hospitalin kuvernööriyttä. Hän ei ollut kovin aktiivinen edustaja ja vieraili alahuoneen istunnoissa harvoin. Hän peri Thirklebyn baronetin arvon veljensä kuoltua 1768. Tässä menestymättä hän palasi parlamenttiin huhtikuussa 1784, mutta kuoli saman vuoden marraskuussa.
Tomaattisammakko
Tomaattisammakko (Dyscophus antongilii) on heimoon Microphylidae ja tomaattisammakoiden sukuun kuuluva sammakko. Se on endeeminen Madagaskarilla. Vaaran uhatessa se puhaltaa itsensä täyteen ilmaa tai erittää limaa, joka aiheuttaa ihmisillä allergisia reaktioita.
Koko ja ulkonäkö
Tomaattisammakon pää, jalat ja ruumis ovat kirkkaanpunaisia tai oransseja. Vatsa on kellertävä tai valkeahko. Kyljissä on mustat juovat. Lajin ruumis on vankka, se muistuttaa ulkomuodoltaan konnia. Nenä on suuri, ja silmät ovat kaukana toisistaan. Niissä on pienehköt ympyränmuotoiset pupillit. Tomaattisammakoiden raajat ovat lyhyet, joten ne eivät voi hyppiä suuria loikkia. Ne voivat kuitenkin kiivetä niillä kasviin tai puuhun.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tomaattisammakkoa tavataan vain Madagaskarin koillisosissa, jossa sitä tavataan suhteellisen laajalla alueella, joskin sen levinneisyysalue tunnetaan huonosti. Maroantsetran ympäristössä ja Ambatovakyn luonnonsuojelualueella se on suhteellisen yleinen.
Tomaattisammakko on sopeutuva laji, ja sitä tavataan sademetsissä, rannikkometsissä, uudismetsissä, pensaikoissa ja jopa kaupunkialueilla. Lisääntymiseen se tarvitsee ojia, tulva-alueita, soita ja paikallaan tai hyvin hitaasti virtaavia vesiä.
Ravinto
Tomaattisammakot syövät hyönteisiä ja niiden toukkia, nilviäisiä, hyvin pieniä nisäkkäitä, muita sammakkoeläimiä ja kastematoja.
Lisääntyminen
Maaliskuussa tomaattisammakot siirtyvät marskimaille, lammikoille tai muihin seisovavetisiin paikkoihin lisääntymään. Koiraat houkuttelevat naaraita luokseen äänellä, joka kuulostaa aivan kaakatukselta. Kutu koostuu 1 000–1 500 3 mm läpimitaltaan olevasta munasta.
Jo 36 tunnin kuluessa kudusta, poikaset kuoriutuvat. 6–9 viikon kuluttua nuijapäät ovat 45–55 mm pitkiä (häntä mukaan laskettuna). Tällöin niillä on kellertävä väri. Kun poikaset ovat noin 2 cm pitkiä, ne muuttuvat punaisiksi.
Uhat
Tomaattisammakoita uhkaa ensisijaisesti elinympäristöjen tuhoutuminen. Laji kärsii myös laittomasta pyynnistä ja kaupasta, sillä lajia halutaan lemmikisi huolimatta siitä, että laji on listattu CITES-sopimuksen Appendix I-liitteeseen. IUCN luokittelee lajin kuitenkin elinvoimaiseksi, koska se elää laajalla alueella ja sietää elinympäristöjen muuttumista sekä sen yksilömäärä on todennäköisesti suuri.
Celebration (Madonnan albumi)
Celebration on Madonnan kokoelma-albumi, joka sisältää 34 aiemmin julkaistua kappaletta sekä kaksi uutta kappaletta, "Celebration" ja "Revolver (Feat. Lil Wayne)". Albumi julkaistiin Suomessa 23. syyskuuta 2009. Albumi nousi Euroopan albumilistan ykkössijalle ja pysyi siellä neljä viikkoa. Euroopassa albumia on myyty yli miljoona kappaletta ja maailmanlaajuisesti noin kaksi miljoonaa kappaletta. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 35 viikkoa.
Hiroshi Gamō
Hiroshi Gamō (, 17. elokuuta 1962 ) on japanilainen mangaka, jonka tunnetuin manga on Tottemo! Luckyman.
Chíos (alueyksikkö)
Chíoksen alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Pohjois-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Chíos. Alueyksikön pinta-ala on 904 neliökilometriä ja asukasluku 52 674 (vuonna 2011).
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kolmeen kuntaan seuraavasti:
Volga-Sport-Arena
Volga-Sport-Arena on Venäjän Uljanovskin kaupungissa sijaitseva jääpallohalli. Lokakuussa 2013 käyttöön otettu halli on Venäjän pääsarjassa pelaavan HK Volga Uljanovskin kotiareena.
Volga-Sport-Arena toimii vuoden 2016 jääpallon MM-kisojen päänäyttämönä.
Kalle Rönkkö
Hänen aikaisempia seurojaan ovat FC YPA, RoPS, KePS, OLS, KPT-85 ja PS Kemi. Rönkkö on pelannut Veikkausliigaa RoPS:ssa kausilla 2000–2001 ja 2008. Rönkkö lukeutuu myös niihin harvoihin maalivahteihin, jotka ovat onnistuneet myös maalinteossa. Hän teki kaudella 2007 RoPS:n paidassa 14. lokakuuta pelatussa ottelussa Atlantista vastaan maalin suoraan maalipotkusta.
Rönkkö on pelannut pääsarjatasolla myös futsalia. Hän edusti FT Kemi-Torniota, jonka riveissä hän on voittanut kolme Suomen mestaruutta kausina 1998–1999, 2000–2001 ja 2001–2002.
Ikaría (alueyksikkö)
Ikarían alueyksikkö on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Pohjois-Egean saarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Ágios Kírykos. Alueyksikön pinta-ala on 300,6 neliökilometriä ja asukasluku 9 882 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Ikarían saaren sekä Foúrnoi-saaret. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Sámoksen prefektuuri (Νομός Σάμου, Nomós Sámou) lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Sámoksen alueyksikköön ja Ikarían alueyksikköön.
Kunnat
Alueyksikkö jakaantuu kahteen kuntaan seuraavasti:
Jorma Markos
Jorma Markos (oik. Jorma Matikainen 1946–2017 Kotka) oli suomalainen iskelmälaulaja ja lauluntekijä.
Jorma Markoksen tytär Terhi Matikainen on jatkanut isänsä uraa musiikillisissa jalanjäljissä laulajana ja lauluntekijänä.
Julie Baumann
Julie Rocheleau-Baumann (s. 17. kesäkuuta 1964 Saint-Jérôme, Kanada) on sveitsiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pika-aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän edusti Kanadaa, kunnes sai Sveitsin kansalaisuuden vuonna 1989. Baumann voitti 60 metrin aidoissa kultaa sisäratojen MM-kisoissa 1993 ajallaan 7,96 sekuntia. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1988 ja 1996. Baumann oli molemmilla kerroilla mukana 100 metrin aitajuoksussa, mutta kilpaili myös samalla matkalla ilman aitoja Soulin kisoissa 1988. Hänen paras olympiasijoituksensa oli kuudes tila 100 metrin aidoista vuodelta 1988.
Baumann voitti urallaan yhteensä kahdeksan Sveitsin-mestaruutta vuosina 1991–1997. Mestaruuksista kuusi tuli ulko- ja kaksi sisäradoilta.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2008 – miesten kokoonpanot
Tässä artikkelissa on joukkueiden kokoonpanot kesäolympialaisten 2008 miesten jalkapalloturnauksessa. Kaikissa joukkueissa oli 18 pelaajaa, joista kolme sai olla ennen 1. tammikuuta 1985 syntyneitä.
¹ Navarro tuli kesken turnauksen loukkaantuneen Ustarin tilalle.
EG Wrigley and Company
Edward Greenwood Wrigley perusti Birminghamiin vuonna 1898 työkaluja valmistavan yrityksen. Vuonna 1902 EG Wrigley and Company muutti uuteen osoitteeseen. Vuonna 1906 Wrigleyn yhtiö esitteli Olympia Show’ssa täysin valmiin auton vaihdelaatikon, ja vuonna 1912 yhtiö valmisti autojen etu- ja taka-akseleita.
Vuonna 1913 yhtiö alkoi kehitellä kevytautoa, jossa oli kaksisylinterinen, joko ilma- tai nestejäähdytteinen moottori sekä kaksiportainen vaihdelaatikko. Vain muutamia yksilöitä ehdittiin valmistaa ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä ja yhtiön siirtymistä valmistamaan lentokoneiden osia. Sodan jälkeen Wrigley vetäytyi yhtiön toiminnasta heikon terveydentilansa takia.
Yhtiö jatkoi, monien muiden tuotteiden ohella, moottoreiden ja vaihteistojen valmistamista. Liiketoiminta oli kuitenkin tappiollista, ja yhtiö asetettiin selvitystilaan loppuvuodesta 1923. Tammikuun 1. päivänä vuonna 1924 William Morris osti yhtiön liiketoiminnot, tuotantovälineet ja -tilat. Helmikuun 4. päivänä samana vuonna, aiempi Wrigley, nyt nimeltänsä Morris Commercial Cars, uudelleenkäynnisti tuotantonsa ja valmisti nyt hyötyajoneuvoja Morriksen alustoille.
Wrigleyn omalla nimellä autoja valmistettiin vain vuonna 1913.
Leo Kirch
Leo Kirch (21. lokakuuta 1926 Fahr, kuuluu nyk. Volkachiin, Saksa – 14. heinäkuuta 2011 München, Saksa ) oli saksalainen media-alan suuromistaja, jonka omistuksiin kuului parhaimmillaan muun muassa Axel Springer Verlag. Hän omisti nimeään kantavan Kirch-yhtymän ja Saksan ensimmäisen yksityisen satelliittikanavan Sat. 1 -televisiokanavan.
Reilua peliä
Reilua peliä on Tove Janssonin kirja vuodelta 1989. Se koostuu lyhyistä novelleista, jotka kertovat kahden taiteilijan, Jonnan ja Marin, elämästä. Jansson ei salaile mutta ei suoraan mainitse kertovansa omasta elämästään Tuulikki Pietilän kanssa.
Kyllikki Härkäpää sai vuonna 1991 suomennoksestaan Agricola-palkinnon.
Jouko Sere
Seren koulutus oli laivanrakennuksen alalta, ja hänen johtaessaan Rauma-Repolaa Suomeen syntyi menestyksekäs laivanrakennusteollisuus. Sen moottorina oli idänkauppa, joka tuohon aikaan perustui viisivuotissunnitelmiin.
Linda Wagenmakers
thumb|Linda Wagenmakers Linda Wagenmakers (s. 30. marraskuuta 1975 Arnhem) on alankomaalainen laulaja. Hän edusti Alankomaita Eurovision laulukilpailussa 2000 laululla No Goodbyes ja sijoittui 13. sijalle.
Minna Kemilä
Minna Kemilä (s. 27. elokuuta 1970) on entinen suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Eila Vartiainen-Maunu.
Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1992 ja pronssia 1991. SM-viesteissä hän voitti hopeaa 4 x 100 metrillä vuonna 1992. SM-halleissa hän sai hopeaa 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1993. Suomi–Ruotsi-maaotteluun hän osallistui kaksi kertaa, vuosina 1991 ja 1992, voittaen vuoden 1992 maaottelun tuloksella 189.
Ennätykset
Ulkoradoilla
Sisäradoilla
Neptune-luokka (taistelulaiva)
Neptune-luokan taistelulaivat olivat Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston niin kutsuttuja Dreadnoughteja. Luokkaan piti alun perin kuulua kolme alusta, mutta kahteen viimeiseen luokan alukseen tehtyyn niin runsaasti muutoksia, että ne normaalisti lasketaan Colossus-luokkaan kuuluviksi. Aluksen miehistöksi tarvittiin 759 miestä.
Aseistus
Luokka oli ensimmäinen Kuninkaallisen laivaston yrityksistä saada kymmenen tykin täyslaidallinen käyttöön. Aikaisemmissa luokissa kymmenestä tykistä ainoastaan kahdeksaa voitiin käyttää täyslaidallisessa. Neptune-luokassa tornit asetettiin niin, että kukin tykki kykeni ampumaan kannen poikki toisten tykkien häiritsemättä. Kova kansainvälinen varustelukilpailu, esimerkiksi Yhdysvaltain laivaston Delaware-luokan taistelulaivat, pakotti tällaisten ratkaisujen hakemiseen.
Kuitenkin tykkien portaistaminen aiheutti ainoastaan 3 metrin pituuden ja metrin leveyden kasvun, mitkä aiheuttivat uppoumaan 650 tonnin kasvun, verrattuna aikaisempiin St. Vincent -luokan taistelulaivoihin. Portaittaistamisen vaikutuksia pituuteen pienenttiin korottamalla toista takatornia niin, että se kykeni ampumaan takimmaisen tornin ylitse. Tällainen ratkaisu oli toteutettu aikaisemmin Yhdysvaltain laivaston South Carolina-luokan taistelulaivoissa jo vuonna 1908.
Tornien ylitse ampuminen aiheutti kuitenkin tykkien korotuksille rajoituksia, koska muuten ampumisen aiheuttama paine olisi aiheuttanut suuria vaurioita alemmille torneille. Kahden tornin ratkaisu oli takana, koska suurempi massa takana paransi aluksen merenkulkuominaisuuksia, kun taas etupaino olisi niitä heikentänyt merkittävästi.
Panssarointi
Rungon panssarin paksuus oli 2,5-10 tuumaan (65-250 mm) ja kannen paksuus 0,75-3 tuumaan (20-75 mm). Apuaseiden taisteluasemien suojana oli 5-9 tuuman (130-230 mm)panssarointi ja pääaseiden torneissa 11 tuuman (280 mm) panssari. Tulenjohto tornin panssari oli myös 11 tuumaa.
Koneet
Luokan alukset varustettiin nelivaihteisilla Parsons-turbiineilla, joissa oli 18 Yarrow-kattilaa. Koneet antoivat laivan käyttövoimaksi 25000 hevosvoimaa, jolla saavutettiin 21 solmun nopeus. Aluksen käyttösäde oli 6330 meripeninkulmaa ajettaessa 10 solmun risteilynopeutta.
Muita rakenteellisia seikkoja
Toinen tekijä, jolla suunnittelussa pienennettiin aluksen pituutta, oli veneiden nostaminen lentokannelle laidoilla olevien tykkien yläpuolelle. Sijoittelussa oli kuitenkin ongelmana se, että mikäli taistelussa lentokansi vahingoittuu niin veneet putoavat ja jumittavat alle jäävät sivuaseet paikalleen. Samoin tulenjohtotorni oli sijoitettu komentosillan päälle; ja jos silta romahtaisi niin tulenjohtokyky menetettäisiin.
Viitteet
Neptune class battleship ネプチューン級戦艦
Oranki (Pello)
right|thumb|Teos Oranki Art -ympäristötaidenäyttelystä Oranki on kylä Pellon kunnassa. Kylä sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Pellon keskustaajamasta pohjoiseen Naamijoelta Orajärvelle johtavan Orankitien varrella.
Orangin kylä syntyi 1930-luvun alussa kun Naamijoen ja Orangin kylien alueille perustettiin uusia asutustiloja. Pääosa perustetuista tiloista sijaitsi Orangissa. Edellä mainittu Orankitie rakennettiin aluksi Naamijoelta vain perustettuja asutustiloja varten ja se päättyi kylään. Tietä jatkettiin 1950-luvulla ja tällöin yhteys myös Orajärven kylälle ja Torniosta Kolariin ja edelleen Kilpisjärvelle johtavalle valtatielle valmistui.
Viime sodan aikana toimi Orangissa kesän 1942 ajan sotavankileiri. Leiri oli Kemissä sijainneen sotavankileiri n:o 9:n alainen Orangin työpiste.
Naamijoen ja Orangin kylien aktiivisuuden ansiosta saatiin valtuuston vastustuksesta huolimatta vuonna 1953 aikaan Orangin koulu, kun oppilaita oli ilmaantunut 30. Koulu kuitenkin lopetettiin 1962 koulukuljetusten alkaessa.
Kesäisin Orangissa järjestetään Oranki Art -ympäristötaidenäyttely. Tapahtuma koostuu Oranki Art -ympäristötaidenäyttelystä ja työpajasta, jossa taiteilijat toteuttavat taideteoksensa näyttelyyn.
Borovsk
Borovsk on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Protvajoen rannalla 106 kilometriä Kalugasta pohjoiseen. Kaupunki on Borovskin piirin keskus. Asukkaita on 11 600 henkeä (vuonna 2010).
Borovsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1356. Aluksi se kuului Tšernigovin käskynhaltijoille ja myöhemmin siirtyi osaksi Rjazanin ruhtinaskuntaa. Vuonna 1382 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, vuonna 1386 lahjoitettiin Serpuhovin ruhtinaalle ja vuoteen 1453 saakka toimi Serpuhovin ja Borovskin lääniruhtinaskunnan keskuksena. Kaupungin lähelle 1400-luvulla perustetusta Pafnutjevin luostarista muodostui Moskovan rajalinnoitus. 1600-luvun lopulla luostari oli Venäjän rikkaimpia. Se toimi myös esipappi Avvakumin ja hänen kannattajiensa vankilana.
1600-luvun puolivälin jälkeen Borovskista muodostui kauppa- ja käsityöläiskaupunki, joka oli vallankumoukseen saakka yksi Venäjän vanhauskoisten keskuksista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodan aikana ranskalaiset miehittivät ja polttivat kaupungin sekä luostarin. 1900-luvun alussa Borovskin taloudellinen merkitys väheni sen ohittaneen Moskovan ja Kiovan välisen rautatien rakentamisen takia. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään kaupungissa on mm. tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat kaupungin sen lähiseutujen lukuisat kirkot sekä kolmen kilometrin päässä Protvajoen rannalla sijaitseva Pafnutjevin luostari. Kaupungissa on asunut ja työskennellyt Venäjän astronautiikan isä Konstantin Tsiolkovski.
HMS Neptune (1909)
HMS Neptune oli Britannian kuninkaallisen laivaston Neptune-luokan taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 19. tammikuuta 1909. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta ja otettiin palvelukseen 11. tammikuuta 1911.
Palvelus
Palvelukseen oton jälkeen Neptune liitettiin koeajojen ajaksi Erikoispalvelusviirikköön. Alus oli Kotilaivaston lippulaiva toukokuusta 1911 toukokuuhun 1912, jolloin se siirrettiin 1. taistelulaivaviirikköön, jossa se palveli aina kesäkuuhun 1916.