cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prisoner (televisiosarja)
Tuotanto
Prisoner on yhdysvaltalais-brittiläinen yhteistuotanto. Sitä tuotettiin kuusi jaksoa. Sarja kuvattiin Etelä-Afrikassa ja Namibiassa.
Sarja esitettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa AMC-kanavalla marraskuussa 2009. MTV3 alkoi esittää sarjaa Suomessa heinäkuussa 2011.
Ian McKellen sai Primetime Emmy -ehdokkuuden roolistaan 2:na vuonna 2010. Sarja oli ehdolla parhaan kuvauksen Emmy-palkinnon voittajaksi. Prisoner on ollut ehdolla Saturn Award -palkinnon ja kahden Satellite Award -palkinnon voittajaksi.
Tarina
Mies (James Caviezel) eroaa New Yorkissa toimivan suuryrityksen palveluksesta havaittuaan yrityksessä epäilyttävää toimintaa. Hieman tämän jälkeen hän herää aavikolla eikä muista miten on sinne joutunut. Hän päätyy eristettyyn aavikkoyhteisöön nimeltä Kylä. Kylässä häntä kutsutaan nimellä 6 ja hänelle väitetään, ettei mitään New Yorkia ja muuta maailmaa ole olemassakaan. Kylää hallitsevan miehen 2:n (Ian McKellen) mukaan muu maailma on vain 6:n kuvitelmaa. Suurin osa kyläläisistä uskoo näin, 6 epäilee, että heitä manipuloidaan ja pidetään pakolla eristyksessä. Tietämättä keneen voi luottaa 6 päättää selvittää totuuden ja paeta, vaikka se johtaa hänet ja muita hengenvaaraan.
Näyttelijät ja hahmot
Lähde:
Jaksot
! Nro !! Englanninkielinen nimi !! Suomenkielinen nimi !! Alkuperäinen esitys !! Esitetty Suomessa Lähde:
Nuristanilaiset
Nuristanilaiset eli kaferit ovat keskenään sukua olevien kansojen tai heimojen muodostama ryhmä Afganistanin koillisosassa ja Pakistanin rajaseudulla. He puhuvat indoiranilaiseen ryhmään kuuluvia nuristanilaisia kieliä. Nuristanilaiset muodostavat nykyisin noin yhden prosentin Afganistanin koko väestöstä.
Historia
Nuristanilaiset ovat alueensa kantaväestöä, joka mainitaan jo Aleksanteri Suuren aikana. Heidän kielensä muodostavat nykykäsityksen mukaan iranilaisten ja indoarjalaisten kielten ohella indoiranilaisten kielten kolmannen päähaaran. Alueen asukkaat säilyttivät itsenäisyytensä 1800-luvun loppuun saakka, jolloin Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan käännytti heidät islaminuskoon. Samalla entiset nimitykset kaferi ja Kaferestan (”kieltäjien maa”) muutettiin Nuristaniksi (”valon maa”). Pakkokäännytyksestä huolimatta nuristanilaiset ovat nykyään hartaita sunnimuslimeja.
Kulttuuri
thumb|Puisia [[Jumalankuva|idoleja Kaferestanista.]] Perinteisiä elinkeinoja ovat miesten harjoittama laiduntamiseen perustuva karjanhoito sekä naisille kuuluva maanviljely. Viljelyskasveista tärkeimpiä ovat ohra ja hirssi ja kotieläimistä vuohet. Lisäksi harjoitetaan puutarhaviljelyä, mehiläistenhoitoa, keräilyä ja käsityöammatteja. Kulttuuriltaan nuristanilaiset ovat lähellä afgaaneja ja Pamirin tadžikinsukuisia kansoja. He jakautuvat kahteen endogamiseen kastiin, joista alempi koostuu käsityöammatteja harjoittavista entisten orjien jälkeläisistä. Sukupuolirooleilla ja sukulaissuhteilla on tärkeä merkitys.
Nuristanilaisten esi-islamilaisessa aina 1800-luvun lopulle saakka harjoitetussa perinteisessä uskonnossa oli mahdollisesti arkaaisia piirteitä indoiranilaisesta muinaisuskosta. Heidän ylin jumalansa oli Mara eli kuolema. Jumaluuksiin kuului myös eri paikallisia jumalia, jumalattaret Dizani ja Durgan, sekä sodanjumala Giš. 1800-luvun loppupuolella Kaferestanissa matkanneen brittiläisen siirtomaavirkailija Geroge Scott Robinsonin mukaan kaferit uhrasivat vankejaan Gišille ja Durgan kulttiin liittyi esimerkiksi pääkallonmetsästys. Ennen sotaan lähtöä kaferit saattoivat pitää juhlia, joissa soturit saattoivat viettää yön kenen tahansa naisen kanssa.
J. E. Svan
Johan Edvard Svan (31. maaliskuuta 1837 Maalahti – 10. maaliskuuta 1883 Hamina) oli suomalainen Haminan kadettikoulun opettaja, yksi Suomen ensimmäisistä pikakirjoittajista ja ensimmäisen Suomessa julkaistun pikakirjoituksen oppikirjan tekijä.
Svanin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kappalainen, varapastori Edvard Swan ja Charlotta Wegelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 Vaasan lukiosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1861 ja maisteriksi 1864. Hän toimi Heinolan yläalkeiskoulussa latinan opettajana vuodesta 1863, ja vuonna 1865 hänet nimitettiin Haminan kadettikouluun ruotsin, suomen, logiikan ja psykologian lehtoriksi. Virkansa ohella Svan toimi Haminassa useissa luottamustoimissa, muun muassa kirjaston johtokunnassa, rahatoimikamarin puheenjohtajana 1877–1881 ja kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1881–1883. Svan sai hovineuvoksen arvon 1875.
Pikakirjoituksen kehittäjä
Svan muistetaan erityisesti toimistaan ruotsinkielisen pikakirjoituksen kehittäjänä. Vuonna 1861 Suomen senaatti lähetti kolme miestä – Svanin, W. Margunoffin ja Svante Dalströmin – Saksaan oppimaan pikakirjoitusta, jotta Suomenkin valtiopäivillä saataisiin puheet kirjoitettua pikakirjoituksella muistiin. Miehet perehtyivät saksalaisen Gabelsbergerin kehittämään pikakirjoitusjärjestelmään, ja oppivat pikakirjoitusta niin hyvin, että pystyivät tammikuun valiokunnassa 1862 toimimaan pikakirjoittajina.
Svan alkoi heti Saksasta tultuaan kouluttaa lisää pikakirjoittajia, ja jo vuosien 1863–1864 valtiopäivillä oli pikakirjoittajia useampia. Vuonna 1871 hän julkaisi oppikirjan Lärobok i stenografi, efter Gabelsbergers system, för svenska språket, joka oli ensimmäinen Suomessa julkaistu pikakirjoituksen oppikirja. Samana vuonna hän alkoi julkaista Tidning för stenografi -nimistä pikakirjoituslehteä yhdessä August Fabritiuksen kanssa.
Glyndebournen oopperafestivaali
thumb|Glyndebournen ooppera. Kuva vuodelta 2007. Glyndebournen oopperafestivaali (Glyndebourne Festival Opera, [ɡlaɪndbɔːn]) on vuosittain järjestettävä musiikkitapahtuma Sussexissa, Englannissa.
Historia
Glyndebournen oopperafestivaalin perustivat vuonna 1934 urkutehtailija sir John Christie ja hänen vaimonsa Audrey Mildmay rakennuttamalla Glyndebournen maatilalle 300-paikkaisen oopperarakennuksen. Katsomoa laajennettiin useasti, ja vuoteen 1977 mennessä istumapaikkoja oli jo 850. Vuonna 1994 Glyndebourneen avattiin uusi 1 200-paikkainen oopperatalo. Glyndebournessa on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta järjestetty oopperajuhlat kesäisin vuodesta 1934 lähtien. Avajaisnäytännössä 28. toukokuuta 1934 esitettiin Figaron häät; sama ooppera oli uuden oopperatalon avajaisnäytäntönä 28. toukokuuta 1994. Aluksi Glyndebournessa esitettiin pääosin vain Mozartin sävellyksiä. Myöhemmin siellä on esitetty myös muun muassa Gluckin, Richard Straussin, Stravinskyn ja Brittenin teoksia. Oopperajuhlille on vuosien aikana kiinnitetty eri puolilta maailmaa laulutaiteilijoita, kapellimestareita ja ohjaajia. Glyndebournen oopperafestivaali on saavuttanut taiteellisesti korkeatasoisilla esityksillään huomattavan maineen. Juhlien kulta-aika oli 1930-luvulla, jolloin toimintaa johti kapellimestari Fritz Busch.
Elektroniikkainsinöörien seura
'''Elektroniikkainsinöörien seura ry. (EIS), Elektronikingenjörsförbundet i Finland rf''' on vuonna 1926 perustettu Elektroniikka-, tietotekniikka- ja tietoliikennetekniikan alan insinöörien, diplomi-insinöörien sekä opiskelijoiden yhdyssiteenä toimiva yhdistys. Yhdistys käyttää ulkomaanyhteyksissä epävirallista englanninkielistä nimeä The Finnish Society of Electronics Engineers.
Yhdistys uudisti 2014 sääntönsä ja nimensä paremmin nykyhetkeä ja tulevaisuutta kuvaavaksi muotoon Tietotekniikan ja Elektroniikan seura ry (TiES), englanniksi The Finnish Society of Information Technology and Electronics ja ruotsiksi Förbundet för Informationsteknologi och Elektronik i Finland.
Nalle Puh ja Möhköfantin halloween
Nalle Puh ja Möhköfantin halloween (Pooh’s Heffalump Halloween Movie) on vuonna 2005 suoraan videolle julkaistu Nalle Puh -elokuva. Se on eräänlainen jatko-osa aiemmalla elokuvalle Nalle Puh ja Möhköfantti. Elokuva sisältää osana 21-minuuttisen, vain televisiolevitykseen tuotetun Boo to You Too! Winnie the Pooh -halloweenerikoisjakson, joka tuotettiin alun perin Disneyn Nalle Puhin uudet seikkailut -televisiosarjaan.
Elektroniikkainsinöörien seura
Seuran historiaa
3.12.1964 seura muutti nimensä Elektroniikkainsinöörien seuraksi, kun elektroniikan sovelluksia oli alettu käyttää yhä laajemmin yhteiskunnassa.
2000-luvulla EIS lisäsi logonsa yhteyteen sanat Elektroniikka, Tietotekniikka ja Tietoliikenne korostamaan seuran edelleen laajentunutta toiminta-aluetta.
Kehitysvisiot
Elektroniikasta on viime vuosikymmenen kuluessa tullut yksi Suomen talouden tukijaloista. Elektroniikka- ja sähköteollisuus työllistää seuran mukaan 50 000 henkilöä ja kattaa viennistä lähes 20 %.
Elektroniikka-alalla tarvitaan jatkuvasti taitavia ja modernit työkalut hallitsevia asiantuntijoita. Tulevaisuudessa Suomi pärjää seuran mukaan entistä selvemmin vain ainutlaatuisella osaamisella ja innovointitoiminnalla. Verkottuminen ja ajatusten vaihto suomalaisten elektroniikka-, ohjelmointi-, tietokone- ja tietoliikenneasiantuntijoiden kesken on entistä tärkeämpää sekä korkean teknologian että koko Suomen teollisuudelle.
Toiminta-ajatus
Elektroniikkainsinöörien seuran toiminta-ajatuksena on kehittää suomalaista elektroniikka-alaa. Tämä tapahtuu muun muassa kehittämällä seuran jäsenistön tietämystä ja osaamista, tekemällä julkaisuja, antamalla lausuntoja ja toimimalla yhteistyössä muiden yhdistysten kanssa.
Päämäärät
Elektroniikkainsinöörien seuran päämääränä on jäsenistönsä kehittäminen. EIS toteuttaa sitä järjestämällä seminaareja ja ekskursioita, tarjoamalla Prosessori-lehden jäsenetuna ja toimimalla elektroniikka-, tietotekniikka- ja tietoliikennetekniikka-alalla toimivien ammattilaisten yhdyssiteenä. Elektroniikkainsinöörien säätiö tukee toimintaa mm. jakamalla apurahoja ja stipendejä alan perus- ja jatko-opiskelijoille.
Perustoiminnot
Toiminnan perustan luovat kuukausittaiset vierailut yrityksiin, tutkimuslaitoksiin, korkeakouluihin ja muihin oppilaitoksiin. Yritysjäseniin ja järjestöihin pidetään aktiivisesti yhteyttä molemminpuolisen hyödyn saavuttamiseksi.
Tapahtumat
Vuosittain pyritään järjestämään vähintään yksi koko päivän opintomatka ja kaikiin EIS:n tapahtumiin pyritään järjestämään aina mahdollisimman korkeatasoisia esitelmiä ajankohtaisista aiheista. Säännöllisin väliajoin on toteutettu merkittävä alan tapahtuma, Elektroniikkapäivät (vuonna 2007 ECT Forum). Sen yhteydessä jaetaan stipendejä ja awardeja elektroniikassa ansioituneille.
ECT Foorumi on tapahtuma joka järjestetään joka toinen vuosi, seuraavan kerran lokakuussa 2015.
Yhteydet järjestöihin
Elektroniikkainsinöörien Seura on mukana seuraavissa yhteisöissä
Valentina Lisitsa
thumb|220px|Valentina Lisitsa. Valentina Lisitsa (s. 1973 Kiova, Ukraina, Neuvostoliitto) on ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen pianisti.
Lisitsa alkoi soittaa pianoa kolmevuotiaana ja esiintyi ensimmäisen kerran nelivuotiaana.
Lisitsa on naimisissa pianisti Alexei Kuznetsoffin kanssa. Heillä on yhteinen lapsi.
Holguín (provinssi)
Holguín on yksi Kuuban provinsseista. Se sijaitsee maan itäosassa. Se on Kuuban asukasluvultaan kolmanneksi suurin provinssi 1,04 miljoonalla asukkaallaan.
Nathon Allen
Nathon Allen (s. 28. lokakuuta 1995) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän on pituudeltaan 178 cm.
Allen saavutti Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 pronssia 4 × 400 metrin viestissä. 400 metrin juoksussa hän karsiutui välierissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Jamaikan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi. Hän saavutti 2019 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä sekä IAAF World Relays -kilpailuissa että Dohan MM-kilpailuissa. Hän saavutti Dohassa hopeaa myös 4 × 400 metrin sekaviestissä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Hän saavutti Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja keskeytti 400 metrin välieräjuoksun.
Mika Zibanejad
Seuraura
Zibanejad on Hammarby IF:n kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2008 AIK IF:ään, jossa voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden vuonna 2009. Sen jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Djurgårdens IF:ään, jossa hän voitti keväällä 2010 J18 Allsvenskanin hopeaa. Kesällä 2010 KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavl varasi hänet 129. pelaajana.
Tammikuussa 2011 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi Zibanejadin Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista kolmanneksi parhaaksi. Huhtikuussa hän nousi rankingissa toiseksi. Lopulta Ottawa Senators varasi Zibanejadin ensimmäisellä kierroksella koko varaustilaisuuden kuudentena pelaajana kesällä 2011. Hän oli draftin kolmantena varattu ruotsalaispelaaja Gabriel Landeskogin ja Adam Larssonin jälkeen. Zibanejad teki jo samana kesänä heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa.
Syksyn 2011 harjoitusleirin päätteeksi Zibanejad sai paikan Senatorsin NHL-miehistöstä. Hän pelasi yhdeksän NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen Filip Kuban tekemään maaliin, joka syntyi jo kauden avausottelussa 7. lokakuuta 2011 Detroit Red Wingsiä vastaan. Zibanejad palasi kuitenkin yhdeksän ottelun jälkeen kehittyäkseen loppukaudeksi 2011–2012 lainalle Djurgårdeniin.
Seuraavat neljä kautta Zibanejad pelasi pääasiassa Ottawassa. Hänelle kertyi myös 29 ottelua Ottawan farmijoukkueessa Binghamton Senatorsissa. Kesällä 2016 Zibanejad kaupattiin New York Rangersiin vaidossa Derick Brassardiin.
Steven Hooker
Steven Hooker (s. 16. heinäkuuta 1982 Melbourne) on australialainen entinen seiväshyppääjä. Hän voitti seiväshypyn olympiakultaa Pekingin olympialaisissa 2008 hypäten samalla uuden olympiaennätyksen 596 senttimetriä.
Hooker sijoittui Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa 2000 seiväshypyssä neljänneksi tuloksella 520. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 2004, mutta karsiutui hypättyään 530. Hooker karsiutui myös Helsingin MM-kisoissa 2005 tuloksella 545. Vuonna 2006 Hooker voitti sekä Melbournen Kansainyhteisön kisat että Ateenan maailmancupin tuloksella 580. Saman vuoden IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli viides. Osakan MM-kisoissa 2007 Hooker sijoittui yhdeksänneksi. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli kolmas tuloksella 581. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän voitti MM-pronssia tuloksella 580.
Pekingin olympialaisissa 2008 Hooker voitti olympiakultaa. Hän aloitti karsintakilpailussa korkeudesta 565 ja ylitti sen viimeisellä eli kolmannella yrityksellään ja varmisti samalla pääsyn loppukilpailuun. Loppukilpailussa hän ylitti aloituskorkeutensa 560 ensimmäisellään ja sen jälkeen korkeudet 580, 585, 590 ja 596 kolmannella yrityksellään. Mitalisijan hän varmisti ylitettyään korkeuden 580 ja olympiavoitto varmistui korkeudessa 590 kun venäläinen Jevgeni Lukjanenko pudotti kolmesti. Lopuksi Hooker ylitti kolmannellaan uuden olympiaennätyksen 596 cm. Entinen olympiaennätys oli Tim Mackin Ateenassa 2004 hyppäämä 595 cm.
Ennen Berliinin MM-kilpailuita 2009 Hooker kärsi loukkaantumisesta ja Berliinin karsintakilpailussa hän hyppäsi vain yhden hypyn ja selvisi loppukilpailuun. Loppukilpailussa hän teki ensimmäisen yrityksen korkeudesta 585 cm, kun jäljellä oli hänen lisäkseen enää kolme hyppääjää. Hän pudotti riman ensimmäisellä yrityksellään ja siirsi jäljellä olevat kaksi yritystä seuraavaan korkeuteen 590 cm, kun Romain Mesnil ylitti 585 cm. Kilpailun toisella hypyllään hän ylitti 590 cm. Kun jäljellä olleet Renaud Lavillenie ja Mesnil eivät onnistuneet ylittämään 595 senttimetriä voitti Hooker maailmanmestaruuden. Hookerin aloituskorkeus 585 cm on arvokilpailuiden korkein aloituskorkeus ja 590 cm on arvokilpailuiden korkein ensimmäinen ylityskorkeus. Hooker voitti MM-kultaa myös Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 tuloksella 601. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti mestaruuden tuloksella 560. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Hooker jäi karsinnassa ilman tulosta. Lontoon olympialaisissa 2012 hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta.
Hookerin vanhemmat ovat myös olleet yleisurheilijoita. Hänen äitinsä Erica Hooker (o.s. Nixon) kilpaili pituushypyssä ja oli yhdeksänkertainen Australian-mestari sekä osallistui Münchenin olympialaisiin 1972. Hänen isänsä Bill Hooker kilpaili 800 metrin juoksussa ja oli nelinkertainen Australian-mestari. Hänen ulkorataennätyksekseen jäi Perthissä 27. tammikuuta 2008 hypätty 600 cm ja sisärataennätykseksi Bostonissa 7. helmikuuta 2009 hypätty 606 cm.
Huhtikuussa 2014 Hooker ilmoitti lopettavansa uransa harjoittelumotivaation loppumisen vuoksi. Edellisen vuoden heinäkuussa Hookerin tehtyä epäonnistuneen harjoituksen, hän sopi valmentajansa kanssa jäävänsä harjoitustauolle ja miettimään uransa jatkoa. Usean kuukauden harkinnan jälkeen hän päätyi lopettamaan uransa.
Mika Zibanejad
Maajoukkueura
Zibanejad voitti myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuonna 2011. Turnauksessa Ruotsin varakapteenina toiminut Zibanejad jakoi tehoilla 4+4=8 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Gustav Björklundin kanssa. Zibanejad edusti Ruotsia myös alle 17-vuotiaiden World Hockey Challengessa vuonna 2010. Hän oli tehopisteillä 5+4=9 pronssiin päättyneen turnauksen paras maalintekijä neljän muun pelaajan kanssa sekä Ruotsin paras pistemies.
Vuoden 2018 maailmanmestaruuskilpailuissa hän teki loppuottelussa ratkaisevan maalin, jolla Ruotsi tasoitti pelin Sveitsiä vastaan toisessa erässä lukemiksi 2–2, ja näin ollen ottelu eteni jatkoajalle ja voittolaukauskilpailuun.
Alun perin Zibanejadin oli tarkoitus edustaa kansainvälisellä tasolla Suomea, sillä hänet kutsuttiin vuonna 2008 Suomen alle 15-vuotiaiden maajoukkueen leirille. Byrokratia kuitenkin esti Zibanejadia liittymistä leirille, ja muutamaa kuukautta myöhemmin hän edusti Ruotsia.
Marie Misamu
Marie Misamu Ngolo (16. marraskuuta 1974 Kinshasa – 16. tammikuuta 2016) oli kinshasankongolainen gospellaulaja ja näyttelijä.
Mika Zibanejad
Muuta
Zibanejadin isä on kristitty iranilainen ja äiti suomalainen Ritva, joka on kotoisin Paltamosta. Zibanejad sai syntyessään Suomen kansalaisuuden, mutta vaihtoi sen nuorena Ruotsiin. Hänellä on velipuoli Monir Kalgoum, joka pelasi Ruotsin alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen joukkueessa vuonna 2004. Zibanejad puhuu englantia, ruotsia, farsia ja suomea. Zibanejad on myös DJ ja musiikkituottaja. Hän on julkaissut neljä kappaletta: Forever (2017), Can´t Go Back Home (2018), Moves feat. Hot Shade & Mike Perry (2019) ja Nobody feat. Hot Shade (2019). Hänellä on ollut keikkoja monilla New Yorkin klubeilla, kuten Marque- ja Lavo-klubeilla. Lisäksi hän on soittanut yhdessä maamiestensä Axwellin ja Sebastian Ingrosson kanssa. Zibanejad esiintyi kesäkuussa 2019 Summerburst-festivaaleilla Göteborgissa. Samoilla festivaaleilla maailman kuuluisimpiin DJ:hin kuuluva Tiësto soitti Zibanejadin kappaleen.
Marie Misamu
Misamu syntyi kahdeksanlapsisen perheen seitsemäntenä lapsena ja aloitti 11-vuotiaana laulamisen kinshasalaisessa helluntaikirkossa. Hänen uransa alkoi edetä Debaban Dieu qui connait Tout -albumin (1996) ja sen laulun "Seigneur" julkaisemisen myötä. Misamu julkaisi viisi omaa albumia, joista tunnetuimmiksi tulivat Mystère du voile I ja Mystère du voile II. Uusi albumi Mystère du voile III ilmestyi vähän ennen kuin Misamu kuoli sydänvikaan. Misamun musiikillisten yhteistyökumppaneiden joukossa olivat Charles Mombaya, Mike Kalambayi, Moise Mbiye, Debaba ja Papa Wemba.
Dennis Pacsay
Dennis Pacsay (s. 21. toukokuuta 1999 Ruotsi) on ruotsalais-unkarilainen jääpalloilija. Hän edustanut seitsemän kautta ruotsalaista Finspångs AIK:ta ja syksystä 2022 lähtien Falu BS:ää.
Sukujuuriensa perusteella hän on saanut edustaa Unkaria seitsemät MM-kisat B-sarjassa. Pacsay on ollut mukana kaksien viimeisten kisojen eli 2020 ja 2023 B-ryhmän voittaneessa Unkarin joukkueessa. Vuoden 2020 kisoissa hänet valittiin B-ryhmän parhaaksi hyökkääjäksi.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Per Ivar Moe
Per Ivar Moe (s. 11. marraskuuta 1944 Ålesund) on norjalainen pikaluistelun maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Moe nousi kansainvälisesti tunnetuksi pikaluistelijaksi 18-vuotiaana vuonna 1963 saavuttaessaan EM-pronssia ja sijoittuessaan MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1964 hän voitti Norjan-mestaruuden, saavutti EM-pronssia ja sijoittui MM-kisoissa viidenneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän saavutti 5 000 metrillä hopeaa 0,2 sekuntia maanmiehelleen Knut Johannesenille hävinneenä sekä sijoittui 10 000 metrillä 13:nneksi.
Vuonna 1965 Moe voitti Oslossa maailmanmestaruuden; yksittäisistä matkoista hän oli ensimmäinen 1 500 metrillä, neljäs 10 000 metrillä, viides 5 000 metrillä ja kymmenes 500 metrillä. Göteborgin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Vuonna 1966 hän sijoittui MM-kilpailuissa kymmenenneksi ja kaatui EM-kilpailujen 5 000 metrillä. Hän lopetti kilpauransa 21-vuotiaana.
Gerin peli
Gerin peli on yhdysvaltalainen tietokoneanimaationa toteutettu lyhytelokuva vuodelta 1998. Elokuva kertoo yksinään olevasta vanhuksesta Geristä, joka pelaa Shakkia itseään vastaan. Gerin peli voitti Oscarin parhaasta animoidusta lyhytelokuvasta.
Hi-Z
Hi-Z oli suomalainen 1990-luvulla toiminut Kristian Maukosen tuottama teknomusiikkiprojekti. Projektin tuloksena julkaistiin vuonna 1993 albumi Guardian Z-103.
Robert Thelin
Robert Thelin (s. 31. toukokuuta 1994 Ruotsi) on ruotsalais-unkarilainen jääpalloilija. Hän edustaa ruotsalaista Allsvenskanin Surte BK:ssa.
Thelin on pelannut jääpallouransa neljä kautta Ruotsin toiseksi korkeinta sarjatasoa IFK Kungälvissä. Sitä ennen hän pelasi Kareby IS:n riveissä. Lisäksi hän on isänsä Josef Kozakin sukujuurien perusteella saanut edustaa Unkaria, jonka jääpallomaajoukkueessa hän aloitti vuonna 2014. Sen jälkeen hän on edustanut Unkaria kaikkiaan kuusissa MM-kisoissa. Thelin on ollut kaikissa näissä kisoissa joukkueensa parhaita maalintekijöitä. Isä Josef Kozak oli aikanaan 1970-luvulla ollut IFK Kungälvin pelaajia. Syksyllä 2022 hän siirtyi Surte BK:n riveihin.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Sofia Bryant
Sofia Bryant (s. 26. joulukuuta 1999 ) on suomalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa I Am Not Okay with This.
Camagüey (provinssi)
Camagüey on yksi Kuuban provinsseista. Sen pinta-ala on 15 386 neliökilometriä ja vuonna 2015 arvioitu väkiluku noin 773 600.
Camagüeyn maasto on enimmäkseen tasaista ja soveltuu hyvin karjankasvatukseen. Provinssin eteläosassa on myös kukkuloita. Pohjoisrannalla on Sabana-Camagüeyn saaristo, etelässä Jardines de la Reinan saaristo.
Artemisa (provinssi)
Artemisa on yksi Kuuban provinsseista. Se sijaitsee maan länsiosassa. Sen pinta-ala on 4003 neliökilometriä ja vuonna 2015 arvioitu väkiluku noin 500 000.
Artemisa on rehevää viljelysmaata. San Antonio de los Bañosin kaupunki on kuuluisa taiteilijoistaan ja elokuvakoulustaan. Matkailijota houkuttavat myös pohjoispuolen rannat ja retkeily Sierra del Rosarion vuorenrinteillä.
World Extreme Cagefighting
World Extreme Cagefighting, lyhyesti WEC oli yhdysvaltalainen vapaaottelujärjestö, jonka perustettiin 2001. Sen ensimmäinen tapahtuma WEC 1: Princes of Pain pidettiin 30. kesäkuuta 2001. Zuffa osti järjestön 2006 ja liitti sen osaksi UFC:tä 2010. WEC koostui pääosin pienemmistä painoluokista kevytsarja (alle 70 kg), höyhensarja (alle 66 kg) ja kääpiösarja (alle 61 kg). Järjestön kehä oli pienempi, kuin UFC:n. Yhtiön ainut pay-per-view ottelu oli WEC 48 tapahtuma, jonka pääotteluna käytiin höyhensarjan mestaruutta puolustaneen José Aldon ja haastajan Urijah Faberin välillä.
Timo Hanhisalo
Timo Hanhisalo (s. 22. syyskuuta 1993) on suomalainen pesäpalloilija. Hanhisalo edustaa Superpesiksessä pelaavaa Pattijoen Urheilijoita ja on lisäksi pelannut Superpesiksen otteluita myös Vimpelin Vedossa ja Kempeleen Kirissä. Vimpelin Vedossa pelatessaan Hanhisalo on saavuttanut kolme SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Hänen kasvattajaseuransa on Halsuan Toivo. Ulkopelissä Hanhisalo pelaa etukentällä. Kaudella 2013 alkaneella urallaan Superpesiksessä Hanhisalo on pelannut 44 runkosarjaottelua, joissa hän on lyönyt 11 juoksua, tuonut kolme juoksua ja kerännyt 64 kärkilyöntiä. Neljässä pelaamassaan pudotuspeliottelussa hän on lyönyt yhden juoksun, tuonut kaksi juoksua ja kerännyt 14 kärkilyöntiä.
Lennart Byman
Lennart Leander (L. L.) Byman (14. marraskuuta 1875 Helsinki – 3. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Bymanin vanhemmat olivat räätälimestari Leander Byman ja Mathilda Sofia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1894 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1898. Byman vihittiin papiksi 1898 ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1901.
Byman toimi Hausjärven vt. pitäjänapulaisena 1898–1899, Hämeenlinnan vankilan vt. saarnaajana ja Hämeenlinnan kappalaisen apulaisena 1899 ja Sipoon vt. kappalaisena 1900. Hän oli Helsingin ruotsalais-suomalaisen seurakunnan komministerin apulaisena 1900–1906, Sipoon kirkkoherran apulaisena 1902–1903, Elimäen vt. kirkkoherrana ja vt. pitäjänapulaisena 1904 sekä Suomen luterilaisessa evankeliumiyhdistyksessä matkasaarnaajana 1900–1907 ja yhdistyksen sihteerinä ja yliasiamiehenä 1900–1922. Tämän jälkeen Byman toimi Sörnäisten ruotsalaisessa seurakunnassa vt. komministerinä 1906–1907 ja komministerinä 1907–1932, Svenska lutherska evangeliföreningen -yhdistyksen sihteerinä 1922–1935 sekä oli Espoon kirkkoherrana 1932–1947 ja Porvoon tuomiokapitulin asessorina 1941–1944. Hän oli toimittajana Barnavännen-lehdessä 1901–1906 ja Sändebudet-lehdessä 1904. Byman sai rovastin arvon 1932.
Byman oli kansanedustajana touko–syyskuussa 1922 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan ruotsalaisten Eirik Hornborgin tilalle.
Lennart Byman oli naimisissa 1898–1927 Agnes Maria Erikssonin kanssa ja vuodesta 1928 Esther Augusta Dahlströmin kanssa.
Teoksia
Nimellä L. L. Byman:
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (1906)
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.
Valmistus
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1905. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1906 ja se otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta 1908.
Alus oli 98 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 4 920 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli 680 tonnia hiiltä.
Palvelus
Alus lähti vuonna 1908 yhdessä Hr. Ms. Frieslandin ja Hr. Ms. Gelderlandin kanssa partiomatkalle Venezuelan rannikolle toisen Castron kriisin aikana.
Alus lähti 17. toukokuuta 1917 Zorg en Vlijtin kanssa noutamaan Mercuriuksen ja Jacoban miehistöt. Saksan laivasto oli vallannut alukset ja ne upotettiin myöhemmin.
Aluksen aktiiviuran päätyttyä se muutettiin liikkumattomaksi rannikkopatteriksi nimellä Batterijschip IJmuiden. Se otettiin palvelukseen uudessa tehtävässä 19. huhtikuuta 1939. Alus oli sijoitettuna IJmuideniin. Saksalaisten hyökättyä Alankomaihin 14. toukokuuta 1940 aluksen miehistö upotti sen estääkseen aluksen joutumisen saksalaisille.
Saksalaiset nostivat aluksen 16. heinäkuuta ja se hinattiin Amsterdamiin 24. heinäkuuta. Alus hinattiin edelleen Kieliin maaliskuussa 1941. Se modernisoitiin Howaldtswerkellä kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi nimellä Undine. Sodan päätyttyä alus löytyi Wilhelmshafenista ja se palautettiin Alankomaille.
Amsterdamin telakka muutti aluksen majoitusalukseksi, missä tehtävässä se otettiin palvelukseen 23. helmikuuta 1948 nimellä Neptunus. Alus poistettiin palveluksesta 13. syyskuuta 1974 ja se romutettiin 4. lokakuuta.
Tallinnan lippu
alt=Tallinnan lippu|pienoiskuva|Tallinnan lippu Tallinnan lippu koostuu kolmesta sinisestä ja kolmesta valkoisesta vaakapalkista. Pituuden ja leveyden suhde on 2:1 ja sen normaalikoko on 1600 × 800 mm. Lippu pohjautuu todennäköisesti tanskalaisen Hvide-klaanin vaakunaan.
Seychellien kansalliskirjasto
Seychellien kansalliskirjasto on Seychellien saaristovaltion pääsaarella Mahélla  sijaitsevasta pääkaupungista Victoriasta käsin johdettu kansalliskirjasto. Kirjastolla on kaksi sivutoimipistettä toiseksi suurimmalla saarella (Praslin) ja yksi kolmanneksi suurimmalla La Diguella. Kansalliskirjaston johtajana toimi Ann-Mary Robert (10/2017).
left|thumb|Vuonna 1910 avattu Carnegie Library edelsi nykyistä Seychellien kansalliskirjastoa. Kansalliskirjaston edeltäjä oli on 22. tammikuuta 1910 kuvernööri Davidsonin johdolla yleisölle avattu ja vuoteen 1970 saakka toiminut Carnegie Library. Vuonna 1970 Seychellien opetusministeriö otti toiminnan vastuulleen ja kirjaston uudeksi nimeksi tuli Carnegie Public Library. Kansalliskirjastoksi (Seychelles National Library) toiminnot nimettiin vuonna 1978 ja laitos muutti uuteen osoitteeseen State House Avenuelle seuraavana vuonna. Uudisrakennus kirjastolle pystytettiin vuosina 1991–1994. Kansalliskirjasto avasi nykyiset tilansa Francis Rachel Streetillä yleisölle 18. kesäkuuta 1994.
Vapaakappaleoikeus kirjastolla on ollut vuodesta 1964. Kansallisen ISBN-keskuksen toiminta käynnistettiin 1998. Kirjasto hoitaa myös sarjajulkaisujen ISSN-reksisteröinnin maassaan. Seychellien kansallisbibliografian ensimmäisen osan (vuodet 1700-1985) kirjasto julkaisi 15. joulukuuta 2004, ja toisen osan (1986-1995) vuonna 2007. YK:n kehitysohjelma UNDP:n mukaan 95,2 prosenttia Seychellien aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia.
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.
Valmistus
Alus oli 100,78 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 5 210 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli hiiltä 722 tonnia.
Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli neljä viidentoista ja kahdeksan 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensi neljä yhden naulan tykkiä ja kolme 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.
Palvelus
Alus teki 25. kesäkuuta 1906 laivastovierailun Norjaan, jossa kuningas Haakon VII tarkasti aluksen. Se lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta Hr. Ms. Koningin Regentesin ja Hr. Ms. De Ruyterin kanssa esittelemään Alankomaiden lippua Kiinassa, Hong Kongissa, Japanissa ja Filippiineillä.
Alus lähti 2. maaliskuuta 1920 Hr. Ms. Hertog Hendrikin kanssa Den Helderistä neljän kuukauden purjehdukselle Aasiaan. Matkalla alukset vierailivat Singaporessa, Saigonissa, Hong Kongissa, Shanghaissa, Kobessa ja Manilassa.
Alan Baddeley
Alan David Baddeley (s. 1934) on brittiläinen psykologi ja Yorkin yliopiston professori. Hän on ollut aiemmin muun muassa psykologian professorina Stirlingin yliopistossa (1972–1974), MRC Applied Psychology -yksikön johtajana (Cambridge, 1974–1995), Churchill Collegen vanhempana tutkijana (Cambridge, 1987–1995), Cambridgen yliopiston kognitiivisen psykologian kunniaprofessorina (1991–1995) ja Bristolin yliopiston psykologian professorina (1995–2003).
Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon University College Londonissa (BA 1956) ja valmistui maisteriksi Princetonin yliopistosta (MA 1957). Hän valmistui psykologia pääaineenaan tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1962.
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)
Palvelus
Alus lähti 21. kesäkuuta 1926 Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin, torpedoveneiden Z7 ja Z8 sekä sukellusveneiden O9 ja O11 kanssa Den Helderistä Itämeren purjehdukselle. Matkalla osasto vieraili Kielissä, Göteborgissa ja Trondheimissa ennen paluutaan Den Helderiin 30. heinäkuuta.
Alan Baddeley
Baddeley on tunnettu erityisesti ihmisen työmuistia koskevista tutkimuksistaan. (mm. ). Hänen julkaisuisuihinsa on viitattu useiden vuosikymmenten aikana erittäin paljon, ja hän kuului Google Scholarin viittausseurannan kesällä 2017 julkaistun yhteenvedon mukaan maailman 300 viitatuimman tieteilijän joukkoon (231. sijalla, h-indeksi 147, 161 033 viittausta).
What a Wonderful World
What a Wonderful World on Louis Armstrongin esittämä kappale vuodelta 1967. Kappaleen sanoitukset teki George Douglas alias Bob Thiele ja sävellyksessä apuna hänellä oli George David Weiss.
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)
Palvelus
Alus poistettiin vuonna 1927 alusluettelosta ja se romutettiin 1932.
White Lady
thumb|Ravintola White Lady Helsingin [[Laakso (Helsinki)|Laaksossa (Mannerheimintie 93).]] White Lady on Helsingin Laakson kaupunginosassa, Mannerheimintien varrella, Naistentalossa toimiva ravintola. Työmaahuolto Oy:n perustama ravintola avasi ovensa lauantaina 1.3.1952. Ravintolan tunnus on kolmisakarainen kruunu, joka oli painettuna jo avajaiskutsuun. Kyseessä oli Helsingin ensimmäinen ravintola, johon naiset pääsivät ilman miesseuralaista. Ravintolassa pidettiin vuonna 1965 Eduskunnan urheilukerhon 20-vuotisjuhla. Suomen Naisten Huoltosäätiö myi ravintolan 1970-luvulla oopperalaulaja Timo Mustakalliolle, vuonna 1980 ravintola siirtyi hänen pojalleen Timo-Pekka Mustakalliolle sekä Matti Pulkille ja Aimo Bondenille. Timo Mustakallio vuokrasi ravintolan vuonna 1985 ravintoloitsija Aimo Bondenille, joka oli ainoa omistaja vuodesta 1995 lähtien. Ravintolaa on isännöinyt vuodesta 2017 hänen tyttärensä Camilla Bonden yhdessä puolisonsa kanssa.
1980-luvun puolestavälistä alkaen ravintola koki nimenvaihdoksia ja uusien toimintakonseptien testauksia, niminä Mamma Maria pizzaravintola, Hunter’s Irish Pub ja venäläisravintola Pectopah Katinka. Kellariin avattiin musiikkibaari Campano, jossa vieraili usein myös Remu Aaltonen. , jolla oli viereisessä Naistentalossa ateljee.
Vuonna 2001 ravintola sai takaisin perinteisen nimensä.
Kirjallisuutta
60.19539°N, 24.9036°W
What a Wonderful World
Kappale oli muun muassa Britannian singlelistan ensimmäisellä sijalla neljän viikon ajan. Yhdysvalloissa se jäi aluksi vähemmälle huomiolle, mutta se sai myöhemmin enemmän huomiota esimerkiksi elokuvan Hyvää huomenta, Vietnam myötä.
Kappaleesta on tehty lukuisia cover-versioita. Kappaletta ovat esittäneet muun muassa Joey Ramone, Celine Dion ja Connie Talbot. Kappale esiintyy myös muun muassa elokuvassa Harold & Kumar 2: Pako Guantanamosta.
Kappaleesta on tehty suomenkielinen käännöskappale nimeltä "Kuinka kaunista on", jonka levytti ensimmäisenä Lasse Mårtenson vuonna 1968.
Alan Baddeley
Professori Baddeley on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989. Hän sai Euroopan psykologiliittojen federaation (EFPA) kahden vuoden välein jaettavan Aristotele-palkinnon vuonna 2001.
Pyhä Chad
pienoiskuva|Pyhä Chad kuvattuna lasimaalaukseen. Pyhä Chad, myös Ceadda, Ceadde tai Chad Mercialainen, (k. 2. maaliskuuta 672 Lichfieldissä) oli englantilainen apotti, luostarien perustaja ja Lichfieldin ensimmäinen piispa. Hänen tärkeimmäksi ansiokseen luetaan Mercian anglosaksisen kuningaskunnan käännyttäminen kristinuskoon.
Pyhä Chad syntyi 500-luvun lopulla Northumbriassa, Pohjois-Englannissa. Hänellä oli kolme veljeä, joista pyhästä Ceddistä tuli itäsaksien piispa. Kahdesta muusta veljestä, Cynebillistä ja Caelinista, tuli pappeja.
Chad ja hänen veljensä Cedd opiskelivat Lindisfarnen luostarissa sen perustajan apotti pyhä Aidanin johdolla. Myöhemmin he lienevät jatkaneet opintojaan irlantilaisessa Rathmelsigin luostarissa munkki Egbertin opastuksella. Whitbyn kirkolliskokouksen aikoihin Cedd kutsui Chadin luokseen Englantiin auttamaan Laestingaeun (Lastingham) luostarin perustamisessa. Ceddin kuoltua vuonna 664 Chad seurasi veljeään Laestingaeun apottina.
Gustaf Adolf Schultz
Gustaf Adolf Schultz (6. marraskuuta 1821 Hämeenlinna – 24. maaliskuuta 1901 Turku ) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.
Schultzin vanhemmat olivat kultaseppä ja raatimies Karl Zacharias Schultz ja tämän ensimmäinen puoliso Judit Charlotta Ståhlberg. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulun ja Turun lukion ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1840. Schultz opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1847.
Pyhä Chad
Vuonna 669 Englantiin saapui uusi Canterburyn arkkipiispa, Theodoros Tarsoslainen, joka rankaisi Chadia sopimattomasta käytöksestä. Kun Wilfrid palasi Englantiin samana vuonna, Chad luopui piispanavirastaan ja vetäytyi Laestingaeun luostariin. Chadin nöyrä käytös oli kuitenkin tehnyt suuren vaikutuksen Theodorokseen ja arkkipiispa palautti Chadin kunnian. Kun Mercian piispa kuoli, Theodoros pyysi kuningas Oswiuta nimittämään Chadin Mercian piispaksi. Chad perusti hiippakunnalle uuden piispanistuimen Lichfieldiin, jonne hän rakennutti kirkon ja luostarin.
Gustaf Adolf Schultz
Schultz työskenteli Turun yläalkeiskoulun opettajana vuodesta 1847 ja sai vakinaisen viran vuonna 1850. Hän siirtyi Turun ala-alkeiskoulun rehtoriksi vuonna 1852. Schultz nimitettiin Turun lukion apulaisopettajaksi vuonna 1861 ja Turun ruotsalaisen lyseon suomen kielen opettajaksi vuonna 1874. Vuonna 1874 hän sai myös lehtorin arvonimen. Schultz erosi opettajanvirastaan vuonna 1888, mutta jatkoi lyseon kirjastonhoitajana vuoteen 1892 saakka. Hän toimi 1860-luvulla opettajana myös Heurlinin koulussa ja Turun muissa oppilaitoksissa.
Pyhä Chad
Viime vuosinaan Chad perusti luostarin Lindseyhyn, Mercian kuningas Wulfheren lahjoittamalle maalle. Kertomusten mukaan piispa hoiti hiippakuntaansa tarmokkaasti, kulkien useimmat matkansa jalan. Chad kuoli ruttoon, ja useiden ihmeiden on väitetty tapahtuneen hänen haudallaan. Chadin pyhäinjäännöksiä säilytettiin pitkään Lichfieldin tuomiokirkossa, mutta katoliset siirsivät ne uskonpuhdistuksen aikoihin Birminghamin St. Chadin katedraaliin.
Pyhän Chadin muistopäivä on maaliskuun 2. päivä.
Oka (kasvi)
Oka eli mukulakäenkaali (Oxalis tuberosa) on käenkaalien sukuun kuuluva viljelyskasvi, joka tuottaa syötäviä maanalaisia mukuloita. Kasvi on peräisin Andien vuoristosta, jossa sitä viljellään jopa yli 4 000 metrin korkeudessa. Andeilla se on perunan jälkeen tärkein mukulakasvi. Nykyään sitä viljellään myös Meksikossa ja Uudessa-Seelannissa. Kasvi tunnetaankin myös Uuden-Seelannin jamssin nimellä, vaikka se ei olekaan sukua oikeille jamsseille.
Hr. Ms. Koningin Regentes
Hr. Ms. Koningin Regentes oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Koningin Regentes -luokan rannikkopanssarilaiva.
Palvelus
Vuonna 1906 alus osallistui Hr. Ms. De Ruyterin ja Hr. Ms. Zeelandin kanssa Balille tehtyyn retkeen, jonka tarkoituksena oli liittää eteläiset kuningaskunnat Tabanan, Badung ja Klungkung Hollannin Itä-Intiaan. Laivasto-osasto tulitti 16.-17. syyskuuta Denpasarin kaupunkia, minkä jälkeen maajoukot nousivat maihin tukahduttaen lopun vastarinnan.
Alus lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta Hr. Ms. Maarten Harpertszoon Trompin ja Hr. Ms. De Ruyterin kanssa esittämään lippua Kiinassa, Hong Kongissa, Japanissa ja Filippiineillä. Seuraavana vuonna alus osallistui laivastovierailuun Australiassa. Osasto, johon kuului Koningin Regentesin lisäksi De Ruyter ja Hertog Hendrik, lähti 15. elokuuta Surabayasta ja se vieraili Brisbanessa, Melbournessa, Sydneyssä, Fremantlessa sekä muissa satamissa.
Ensimmäisen maailmansodan lopulla 4. huhtikuuta 1918 alus saattoi Hr. Ms. De Zeven Provinciënin kanssa matkustaja-aluksia Vondel, Kawi, Rindjani ja Grotius Tanjung Priokiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1920.
Billy the Kid (kappale)
Balladeja, joiden väitetään kertovan Billy the Kidistä, on olemassa muutamia. Tutkija D. K. Wilgusin (1918–1989) mukaan Jenkinsin ja Spainin sävellystyö on ainoa, jolla näyttää olevan todellinen traditionaalinen merkittävyys. Muut toisinnot eli variantit ovat myöhäisempiä.
Laulun teksti kertoo Billy the Kidin elämäkerran Walter Noble Burnsin kirjan, The Saga of Billy the Kid (1926), pohjalta. Jenkins kertoi, että ”laulu kertoo Billie the Kidin todellisesta elämästä niin kuin sanomalehdistä ja muusta painetusta aineistosta on luettavissa ja tutkittavissa.”
Jenkins sai toimeksiannon atlantalaiselta Polk Brockmanilta, joka oli levy-yhtiöiden kykyjenetsijä ja itsenäinen yrittäjä. Brockman ehdotti Jenkinsille, että tämä säveltäisi kaupallisen sävelmän Burnsin kertomuksen pohjalta. Laulun sanat perustuvat suoraan Burnsin kirjaan. Jenkins lähetti sävellyksen Brockmanille noin helmikuussa 1927.
Laulun levytti Marion Try Slaughter, taiteilijanimellä Vernon Dalhart, 15. helmikuuta 1927 Brunswick Recordsille ja myöhemmin samana vuonna kolmelle muulle levy-yhtiölle: Okeh Records, Columbia Records (nimellä Al Craver) ja Victor Recording Company. Hänen jälkeensä sitä ovat tulkinneet ainakin The Willis Brothers, Ry Cooder, Woody Guthrie, Burl Ives, Tex Ritter ja Marty Robbins.
Jenkins ja Spain myivät sävellyksen Polk Brockmanille luultavasti 25 dollarin ”käypään hintaan”. He menettivät laulun taloudelliset oikeudet. D. K. Wilgusin mukaan se on kuitenkin tekijänoikeudella suojattu Andrew Jenkinsin nimellä 18. maaliskuuta 1954 lähtien. Sävellys on otettu mukaan musiikkitieteilijä John A. Lomaxin ja hänen poikansa Alan Lomaxin teokseen American Ballads and Folk Songs (1934).
Maahockey kesäolympialaisissa 1928
Maahockey oli Amsterdamin olympialaisissa 1928 kolmatta kertaa olympiakisoissa. Yhdeksän joukkuetta jaettiin kahteen alkulohkoon ja lohkovoittajat kohtasivat loppuottelussa lohkokakkosten ratkoessa pronssimitalien kohtalon.
Kymmenen käskyä (vuoden 1956 elokuva)
pienoiskuva|Charlton Heston näytteli elokuvassa [[Moosesta.]] Kymmenen käskyä on vuonna 1956 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu Raamatun kertomukseen kymmenestä käskystä ja Mooseksesta, adoptoidusta Egyptin prinssistä, joka oppii todelliset heprealaiset juurensa sekä asemansa kansansa vapauttajana. Elokuvan ohjasi ja tuotti Cecil B. DeMille. Pääosaa, Moosesta, näytteli Charlton Heston. Sivupääosassa oli Yul Brynner Mooseksen adoptioveljenä ja faaraona, Ramses II:na.
Kymmenen käskyä on osittain uudelleenohjaus DeMillenin samannimisestä vuoden 1923 mykkäelokuvasta. Osa näyttelijöistä ja muusta vuoden 1956 tiimistä työskenteli myös alkuperäisessä versiossa.
Kymmenen käskyä on kaikkien aikojen viidenneksi tuottoisin elokuva 927 480 000 dollarilla. Uskonnollisten elokuvien suurituottoisimman tittelin ilman inflaatiokorjausta se säilytti aina vuoteen 2004 asti, jolloin The Passion of the Christ ohitti sen.
Elokuva valittiin vuonna 1999 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kymmenen käskyä vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni
Alussa, heti Mooseksen syntymän jälkeen, Ramses I määräsi, että kaikki vastasyntyneet heprealaiset poikalapset tuli surmata, jotta estettäisiin profetia, jonka mukaan heprealaisten keskuuteen oli syntyvä kansan vapauttaja. Mooseksen äiti, Jookebed kätkee Mooseksen koriin ja asettaa tämän ajelehtimaan virtaan siinä toivossa, että lapsi jäisi henkiin ja pääsisi pakoon murhaajia. Äiti rukoilee tätä asiaa myös Jumalalta. Mooseksen etenemistä Niilin virrassa jäi tarkkailemaan hänen siskonsa Mirjam. Bitjan, Faaraon tytär löytää korin Niilistä muiden naisten kanssa. Hän käskee heidän poistua, jonka jälkeen hän näyttää palvelija Memnetille lasta. Memnet varoittaa Bitjania että korin kangas on peräisin leeviläisiltä, että lapsi oli karkumatkalla tämän isänsä antamaa käskyä surmauttaa vastasyntyneet. Siitä huolimatta Bitjan julistaa vauvan omaksi pojakseen, ja muistelee kuinka pyramidit olivat pölyssä, jolloin hän antoi lapselle nimen Mooses, koska hän oli vetänyt tämän vedestä. Huolimatta Memnetin huolestuneisuudesta palvella heprealaisen orjan poikaa, Bitjan käskee hänet palvelemaan Moosesta ja vannomaan asian salassapitoa kuoleman tuomion uhalla. Memnet piilottaa heprealaisen vaatteenkappaleen omien vaatteidensa sisälle. Niin Mooses varttui Egyptin hovissa, oppien hovin tavat, lukutaidon, ratsastamisen sekä itsepuolustuksen.
Nuorena kenraalina Mooses on taisteluissaan voittoisa nubialaisia vastaan antiikin Etiopiassa. Taistelussa hän päästää vangitut ibisekset vapaiksi, jotta hekin voisivat taistella (historioitsija Josephusta mukaillen). Tämä tekee myöhemmin vaikutuksen Seti I:een, joka oli mieluummin halukkaampi liittolaisuuteen valloitettujen etiopialaisten kanssa kuin alistamaan heitä. Mooses saa tämän jälkeen tehtäväkseen rakentaa aarre kaupungin Setin Heb sed -juhlaa varten, jonka Ramses oli epäonnistunut rakentamaan. (mahdollisesti raamatullinen kaupunki Piitom ja Ramseksen Avaris). Sillä välin Mooses ja Nefertari ovat syvästi rakastuneita, hän on "kruunun prinsessa", jonka miehestä tulee seuraava Faarao. Ramses tahtoo hänet itselleen, ei rakkaudesta vaan kruunun tähden, mutta Nefertari vihaa tätä.
Juuri, kun Mooseksella on työ hallussaan, hän joutuu pelastamaan vanhan naisen puristumasta rakenteiden väliin. Mooses ei tiennyt, että nainen jonka hän pelasti oli hänen oma äitinsä Jookebed. Mooses kertoi egyptiläiselle rakennusmestarille, Bakalle: "Veri tekee laastista kehnoa" ja kysyi: "Oletko sinä rakennus­mestari vai teurastajamestari?". Mooses vapauttaa Joosuan, kivenhalkaisijan, joka oli neuvonut egyptiläistä kuolemanrangaistuksen uhalla, yrittääkseen pelastaa Jookebedin, mitä Joosua ei tiennyt. Mooses oli liikuttunut Joosuan rohkeudesta ja sanoista, jolloin hän alkoi tiedustella häneltä monia asioita orjien orjien kohtelusta ja oloista. Mooses kysyy Joosualta tämän Jumalasta, johon Joosua julistaa uskonsa olevan vahva, mutta mainitsee, että hänen Jumalansa nimi on tuntematon.
Näitä muutoksia Ramses käyttää todisteinaan, että Mooses on suunnitellut kapinaa orjien suosiossa ja osoittaa, että orjat ovat kutsuneet Moosesta profetian vapauttajaksi. Kun Seti kohtaa Mooseksen, Mooses perustelee orjien olojen parantamista työn tehokkuuden ja laadun parantamiseksi, tekemällä heistä vahvempia ja iloisempia. Mooses todistaa kantansa niin vaikuttavalla työskentelyllä, että Seti tulee vakuuttuneeksi, että Ramses väärin perustein syytti tämän veljeä. Seti lupaa Moosekselle tunnustusta uudesta kaupungista. Sillä välin Ramses on saanut isältään tehtäväkseen selvittää, onko todella olemassa sopivaa heprealaista, joka sopisi kuvaukseen kansan vapauttajasta, mutta Ramses ei löydä sellaista.
Nefertari iloissaan suunnittelee jo häitä, jolloin Memnet ilmoittaa, että prinssi Mooses ei olekaan prinssi, vaan heprealaisen orjan poika. Nefertari on raivoissaan syytöksistä, mutta samaan aikaan Memnet vetää salatun heprealaisen vaatekappaleen esille ja sanoo sen olleen poikalapsen korissa Niilissä. Memnet kertoo, kuinka Mirjan seurasi koria ja kuinka Jookebed rinnalla ruokki Moosesta, jolloin hän vihdoin ymmärsi, että tämä oli Mooseksen todellinen äiti. Raivoissaan Nefertari surmaa palvelijansa Memnetin työntämällä tämän alas parvekkeelta.