cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
David Nugent
Maajoukkueura
Vuodet 2005–2007 Nugent pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. 14 pelissä syntyi neljä maalia. Englannin jalkapallomaajoukkueeseen hän pääsi pelattuaan hyvin Mestaruussarjan Preston North Endissä. Nugent oli ensimmäinen pelaaja The Football Leaguesta maajoukkueessa sitten David Jamesin. Ensimmäisessä ja tähän mennessä ainoassa maaottelussaan, EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan Nugent onnistui vetämään maaliviivalta pallon maaliin tultuaan vaihdosta kentälle.
Taistelulaiva
Terminä taistelulaiva on jatkumo 1600-luvun linjalaivoista, kun laivastot taistelivat taistelulinjoissa lähietäisyydeltä toisiaan vastaan. Tuolloin tykistön rajallinen kantama tarkoitti lähitaistelua, jota käytiin alusten ollessa kyljitysten lyhyen hetken kerrallaan. Taistelussa kumpikin osapuoli pyrki laukaisemaan tykkinsä mahdollisimman monta kertaa. Teollisen vallankumouksen myötä otettiin käyttöön uudet valmistusmateriaalit ja menetelmät, jolloin alukset valmistettiin ensin raudasta ja sitten teräksestä. Parantuneet valmistusmenetelmät mahdollistivat entistä kehittyneemmät tykit, jolloin niiden kantama ja tuhovaikutus kasvoivat.
Taistelulaivojen kehitys ensimmäiseen maailmansotaan asti
Taistelulaivojen kehityksessä alkoi vuonna 1906 uusi aika, kun HMS Dreadnought laskettiin vesille. Se oli ensimmäinen järeillä 12 tuuman tykeillä (305 millimetriä) ja höyryturbiineilla varustettu sota-alus. Alus oli nopeampi kuin yksikään aikalaisensa sekä paremmin aseistettu ja panssaroitu kuin yksikään sitä edeltänyt linjalaiva niin kutsuttu pre-dreadnought, joista tuli vanhanaikaisia. Dreadnoughtin vesillelasku aloitti ”suuren laivastokilvan”, jonka aikana jokainen kynnellekykenevä valtio rakensi tai osti taistelulaivoja. Kyse ei ollut pelkästään sotilaallisista intresseistä vaan myös siitä, että taistelulaivoista tuli kansallisia symboleja ja ylpeydenaiheita. Taistelulaivojen tekninen kehitys oli tavattoman nopeaa: ensimmäisen maailmansodan puhjetessa vuonna 1914 Dreadnought oli jo vanhentunut, vaikka aluksella oli ikää vain kahdeksan vuotta. Uudet taistelulaivat olivat sekä isompia, nopeampia, raskaammin aseistettuja että paremmin panssaroituja. Ensimmäiset super-dreadnoughtit eli 381 millimetrin tykistöllä varustetut Kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth -luokan alukset otettiin palvelukseen 1915. Vuoden 1916 Skagerrakin taistelu jäi ensimmäisen maailmansodan ainoaksi suureksi yhteenotoksi taistelulaivojen välillä.
Toinen maailmansota
Varhaisten taistelulaivojen uppouma saattoi olla vain 20 000 tonnia. Washingtonin laivastosopimuksessa ylärajaksi sovittiin 35 000 tonnia. Toisen maailmansodan aikana taistelulaivojen uppouma kohosi jopa 70 000 tonniin.
Taistelulaivat olivat poikkeuksetta laivastojen suurimpia ja tulivoimaisimpia taistelukäyttöön tarkoitettuja aluksia. Toisen maailmansodan aikaisen taistelulaivan pääaseistus saattoi koostua esimerkiksi yhdeksästä 16 tuuman eli 406 millimetrin tykistä, joiden panssarikranaatit painoivat tyypillisesti yli 1 000 kiloa. Tuolloin useiden valtioiden laivastoissa oli myös panssari- ja taisteluristeilijöitä, jotka muistuttivat taistelulaivoja, mutta olivat yleensä hieman pienempiä.
Toisen maailmansodan ehkä kuuluisin taistelulaiva oli saksalainen Bismarck, joka upotti brittiläisen taisteluristeilijä HMS Hoodin 24. toukokuuta 1941, mutta tuhoutui itse kolme päivää myöhemmin taistelussa Kuninkaallista laivastoa vastaan. Viimeinen taistelulaivojen keskinäinen voimainkoetus tapahtui 25. lokakuuta 1944 Surigaon salmessa Leyten saaren kaakkoispuolella osana Leytenlahden taistelua. Vastakkain olivat yhdysvaltalaisen amiraali Oldendorfin kuusi taistelulaivaa ja japanilaisen amiraali Nishimuran taistelulaivat Yamashiro ja Fusō. Taistelu päättyi yhdysvaltalaisten selvään voittoon. Nishimuran osasto upotettiin ja amerikkalaisten tappiot jäivät pieniksi.
Melodraama
Melodraama (kreikan sanoista meloidia, ’laulu’, ja drama, ’toiminta’ ) on tunteisiin voimakkaasti vetoava, ylitunteellinen ja teatraalinen kuvaus, yleensä näytelmä tai elokuva.
Melodraaman aiheena ovat usein perhe- ja parisuhdeongelmat, identiteetin etsiminen, luokkaerot sekä miehen ja naisen roolit. Melodraamaan kuuluu tavallisesti paatos, moraalinen vastakkainasettelu, deus ex machina -ratkaisut, fyysinen toiminta ja jännitys. Keskeiset henkilöt ovat tavallisesti stereotyyppisesti joko äärimmäisen hyveellisiä sankareita tai poikkeuksellisen epäinhimillisiä konnia.
Melodraaman rakenteessa on usein toistoa ja takaumia. Loppu on usein onnellinen. Kertomusta tehostavat usein vaikuttava musiikki, kirkkaat värit ja kliseiset symbolit.
Historia
Melodraaman juuret ovat italialaisen oopperan alkuvaiheissa 1500-luvun lopulla, jolloin klassisen tragedian elvytyksessä musiikin ja näytelmän yhdistelmästä tuli joko oopperaa tai melodraamaa. 1700-luvun alkupuolella Georg Friedrich Händel nimitti joitain sävelteoksiaan melodraamoiksi. 1700-luvun lopulla melodraama kehittyi Ranskassa omaksi lajikseen, jossa korostuivat spektaakkelimaisuus, toiminnallisuus ja kiihkeät tunteet. Ensimmäisenä tyylipuhtaana melodraamana pidetään Jean-Jacques Rousseaun näytelmää Pygmalion (1762). Melodraama nousi kukoistukseensa Englannissa ja Ranskassa 1800-luvulla saadessaan kauhuromanttisia virikkeitä goottilaiselta romaanilta.
1920-luvulta alkaen teatterin melodraamojen tilalle tulivat elokuvan melodraamat ja myöhemmin television. Mykkäelokuviin tunteita herättävä, musiikkiin nojaava ja liioittelevan teatraalinen esittämisen tapa soveltui hyvin. Aluksi melodraaman käsite liitettiin elokuvissa toimintaan, seikkailuun, jännitykseen ja työväenluokkaisiin miehiin. Keskiössä oli usein sankari–sankaritar–roisto-asetelma. Myöhemmin melodraamalla on alettu useammin viittaamaan naisten elokuviin, joissa käsitellään perheasioita.
Tunnetuimpia melodraamojen ohjaajia ovat olleet Hollywoodissa Douglas Sirk ja Suomessa Teuvo Tulio.
Jackman
Jackman voi tarkoittaa seuraavia:
Mangosuthu Buthelezi
pienoiskuva|Mangosuthu Buthelezi vuonna 1983. Mangosuthu "Gatsha" Buthelezi (s. 27. elokuuta 1928) on eteläafrikkalainen poliitikko ja zulu-johtaja. Buthelezi toimi 44 vuotta vuonna 1975 perustamansa Inkatha-vapauspuolueen puheenjohtajana vuoteen 2019. Buthelezi nousi merkittävän Buthelezi-klaanin päälliköksi vuonna 1953 ja vuonna 1976 hänet nimitettiin KwaZulun bantustanin johtajaksi. 1970-luvulla vaikuttaneen musta tietoisuus-liikkeen piirissä hänet tuomittiin laajasti yhteistoiminnasta apartheid-hallinnon kanssa erityisesti Buthelezin voimakkaiden kommunisminvastaisten näkemysten vuoksi. Buthelezi kuitenkin määrätietoisesti esti Etelä-Afrikan hallituksen pyrkimykset julistaa KwaZulu itsenäiseksi valtioksi ennen kuin Nelson Mandela vapautettaisiin vankilasta. Vuonna 1975 Buthelezi perusti Inkatha-vapauspuolueen aluksi ANC:n tuella. Hän kuitenkin riitautui ANC:n kanssa 1980-luvulla ja aparhteid-kauden loppupuolella Inkathasta tuli merkittävä ANC:n tukijoita kohtaan toteutetun poliittisen terrorin väline ja sen on todistettu saaneen rahallista tukea Etelä-Afrikan hallitukselta.
Buthelezi kieltäytyi aluksi osallistumasta Etelä-Afrikan ensimmäisiin vapaisiin valleihin huhtikuussa 1994, mutta päätyi kuitenkin viime hetkellä osallistumisen kannalle häiriten vaalien järjestämistä. Hänen Inkatha-puolueensa nousi vaaleissa KwaZulu-Natalin suurimmaksi puolueeksi. Toukokuussa 1994 Buthelezi nimitettiin maan sisäministeriksi.
Buthelezi luopui Inkatha-vapauspuolueen puheenjohtajuudesta elokuussa 2019, jolloin uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Velenkosini Hlabisa.
Non scholae sed vitae discimus
thumb|Senecan käännetty lause on monen koulun tunnuslauseena. Kuva Bremenistä Saksasta. Non scholae sed vitae discimus on latinankielinen lause, joka tarkoittaa 'emme opiskele koulua vaan elämää varten'. Lausetta käytti käännetyssä muodossa filosofi Seneca ( 4 eaa. – 65 jaa.), joka kirjeessä Luciliukselle pahoitteli, että koulussa opiskellaan tarpeettomia asioita. Hän moitti kouluopetusta siitä, että "jopa opinnoissamme kärsimme hillittömyydestä, kuten kaikissa muissakin asioissa". Sen takia kouluissa opitaan elämälle vieraita asioita: "non vitae sed scholae discimus" eli koulussa "emme opi elämää vaan koulua varten".
Rautakanki
thumb|Rautakankea voidaan käyttää vipuna Rautakanki eli terässeiväs on teräksestä valmistettu, yleensä alle kymmenen kilon painoinen ja noin puolitoista metriä pitkä työkalu. Sitä voidaan käyttää nostokankena eli vipuna kammettaessa maasta isoja ja painavia kiviä tai muita raskaita esineitä, ja sillä voidaan tehdä maahan reikiä esimerkiksi tolppia tai aurauskeppejä varten.
Richard O’Connor
Richard Nugent O’Connor oli englantilainen kenraali, joka komensi liittoutuneiden joukkoja Afrikan rintamalla toisen maailmansodan alkuvuosina. Hän johti operaatio Compassia, jossa hänen joukkonsa tuhosivat täydellisesti paljon suuremman italialaisen armeijan. Tämä voitto melkein ajoi akselivallat Afrikasta, joten Adolf Hitler lähetti Erwin Rommelin komentaman Saksan Afrikan armeijan Afrikkaan. O’Connor jäi myöhemmin vangiksi ja oli kaksi vuotta italialaisella sotavankileirillä, josta hän kuitenkin onnistui pakenemaan vuonna 1944.
Mika Kortelainen (taloustieteilijä)
Mika Kortelainen (s. 13. helmikuuta 1979) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee tutkimusjohtajana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Aiemmin Kortelainen on toiminut muun muassa tutkijana Joensuun yliopistossa, Aston Business Schoolissa Birminghamissa sekä apulaisprofessorina Manchesterin yliopistossa. Kortelainen on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Kortelainen on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2008 otsikolla "Production Frontier Methods in Environmental Performance Measurement and Analysis".
Kaikki muuttuu (KOM-teatterin albumi)
Kaikki muuttuu on vuonna 1974 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään neljäs albumi, joka sisältää samannimisen musiikkinäytelman lauluja. Sekä näytelmä että albumi ovat kunnianosoituksia vuotta aikaisemmin Chilen sotilasvallankaappauksen yhteydessä murhatun runoilijan ja lauluntekijän Víctor Jaran muistolle.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Kaj Chydenius ja ne on sanoittanut Matti Rossi. Laulu Victor Jaran kuolema perustuu osittain hänen kappaleeseensa Plegaria a un labrador (Maamiehen rukous). Levyn kannen on suunnitellut Måns Hedström. Joissakin yhteyksissä albumin nimeksi on mainittu myös Verta Santiagon stadionin nurmikolla.
Kamil Stoch
Kamil Wiktor Stoch (s. 25. toukokuuta 1987 Zakopane, Puola) on puolalainen mäkihyppääjä. Hän voitti Sotšin olympialaisissa 2014 molemmat henkilökohtaiset mäkikilpailut sekä suurmäen Pyeongchangin olympialaisissa 2018. Hän voitti maailmanmestaruuden suurmäessä vuonna 2013 ja joukkuemäessä 2017. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti kausilla 2013–2014 ja 2017–2018. Keski-Euroopan mäkiviikon hän voitti kausilla 2016–2017, 2017–2018 ja 2020–2021, ja toisella kerralla hän voitti kaikkien aikojen toisena hyppääjänä kaikki neljä yhden mäkiviikon osakilpailua.
Arvokisat
Stoch kuului vuosina 2004 ja 2005 Puolan joukkueisiin, jotka saavuttivat hopeaa nuorten MM-kisojen joukkuemäen kilpailuissa. Hän oli vuonna 2005 lisäksi mukana Puolan joukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi Oberstdorfin MM-kilpailujen normaalimäen joukkuekisassa.
Torinon olympialaisissa 2006 Stoch oli 16:s normaalimäessä sekä Puolan joukkueen jäsenenä viides joukkuekilpailussa. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui normaalimäessä 11:nneksi ja suurmäessä 13:nneksi sekä kuului suurmäen joukkuekilpailussa viidenneksi sijoittuneeseen Puolan joukkueeseen. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Stoch oli suurmäessä 14:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäessä kuudes. Lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa 2012 hän sijoittui kymmenenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäessä kahdeksas. Suurmäen kilpailussa Stoch oli paras molemmilla kierroksilla ja voitti henkilökohtaisen kultamitalin. Joukkuekilpailussa hän kuului Puolan pronssijoukkueeseen.
Sotšin olympialaisissa 2014 Stoch voitti sekä normaalimäen että suurmäen kultaa. Lentomäen MM-kilpailuissa Harrachovissa hän oli samana vuonna viides. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli mukana Puolan pronssijoukkueessa ja sijoittui suurmäessä 12:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli normaalimäessä neljäs ja suurmäessä seitsemäs sekä oli mukana voittamassa Puolalle joukkuemäen MM-kultaa.
Oberstdorfin lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 Stoch saavutti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa ja joukkuekilpailun pronssia. Pyeongchangin olympialaisissa hän voitti suurmäen kultaa ja oli normaalimäessä neljäs sekä joukkuemäen Puolan pronssijoukkueessa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Stoch voitti normaalimäen kilpailussa hopeaa ja sijoittui suurmäen kilpailussa viidenneksi. Planican lentomäen MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi ja saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuemäen pronssia. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli suurmäessä neljäs ja normaalimäeesä kuudes. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi ja normaalimäessä kuudenneksi.
Maailmancup
Ensimmäisen maailmancupin palkintosijansa Stoch saavutti voittamalla Zakopanen kolmannen osakilpailun tammikuussa 2011. Samalla kaudella hän voitti myös Klingenthalin sekä Planican osakilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes. Kaudella 2011–2012 Stoch voitti Zakopanessa ja Val di Fiemmessä, oli toinen Engelbergissä ja Sapporossa sekä kolmas Lillehammerissa, Tauplitzissa ja Sapporossa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2012–2013 Stoch oli toinen Engelbergissä ja Innsbruckissa sekä kolmas Zakopanessa. Kuopiossa ja Trondheimissa hän saavutti voiton. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas ja mäkiviikolla neljäs.
Stoch varmisti maailmancupin 2013–2014 kokonaiskilpailun voiton kauden toiseksi viimeisessä kilpailussa. Hän voitti Titisee-Neustadtin ja Engelbergin jälkimmäiset osakilpailut, Willingenin molemmat osakilpailut, Lahden jälkimmäisen osakilpailun ja Kuopion kilpailun, oli toinen Titiseen ja Engelbergin ensimmäisissä kilpailuissa ja Wisłassa sekä kolmas Innsbruckissa, Lahden ensimmäisessä kilpailussa ja Holmenkollenilla. Kauden 2014–2015 Stoch aloitti loukkaantumisen vuoksi vasta mäkiviikolla, jonka jälkeen hän voitti Zakopanen osakilpailun ja oli toinen Sapporossa. Willingenissä hän voitti ensimmäisen osakilpailun ja oli Titisee-Neustadtin jälkimmäisessä kilpailussa toinen. Oslon jälkimmäisessä kilpailussa hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Kaudella 2015–2016 Stoch sijoittui kymmenen parhaan joukkoon kahdesti ja oli maailmancupin loppupisteissä 22. Kaudella 2016–2017 hän voitti Lillehammerin toisen osakilpailun ja oli toinen Engelbergin jälkimmäisessä kilpailussa. Mäkiviikolla hän oli toinen Oberstdorfissa ja Garmisch-Partenkirchenissä ja voitti sekä Bischofshofenin kilpailun että mäkiviikon kokonaiskilpailun. Myöhemmin samalla kaudella hän voitti kahdesti Wisłassa ja kerran sekä Zakopanessa, Sapporossa että Vikersundin lentomäessä sekä sijoittui kolmanneksi Oberstdorfin lentomäessä ja Pyeongchangissa. Raw Air -kiertueen loppupisteissä hän oli toinen, kuten myös maailmancupin kokonaiskilpailussa. Kaudella 2017–2018 hän oli Wisłassa toinen ja Engelbergissä kolmas sekä toinen. Mäkiviikolla hän voitti kokonaiskilpailun lisäksi kaikki neljä osakilpailua; aiemmin samaan oli pystynyt vain Sven Hannawald. Hän oli samalla kaudella toinen Willingenissä sekä voitti Lahdessa, Lillehammerissa, Trondheimissa ja kahdesti Planicassa. Maailmancupin kokonaisvoiton hän varmisti kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa Vikersundissa. Samalla hän voitti myös Norjan Raw Air -kiertueen kokonaiskilpailun.
Kesä-GP-kilpailuista Stoch on saavuttanut kymmenen voittoa.
Vehmaan museot
oikea|pienoiskuva|Ruotusotamiehen torppa. oikea|pienoiskuva|Kotiseutumuseo.
Vehmaan museot on Vehmaalla Lahdingon kylässä sijaitseva kolmen museon kokonaisuus. Museot keskittyvät Huolilan kantatilaan ja sen ympäristöön.
Kantatilan päärakennuksessa toimii Vehmaan kotiseutumuseo, jossa esitellään vaihtuvia näyttelyitä. Pihalla olevassa kivinavetassa toimii Kivityömuseo, jossa esitellään vehmaalaista kivityötä 1900-luvun alussa. Lisäksi tien pohjoispuolella on Ruotusotamiehen torppa, 1700-luvulta peräisin oleva sotilastorppa, joka on säilyttänyt vanhakantaisen ulkomuodon. Kaikkia kolmea museota ylläpitää Vehmaan kotiseutuyhdistys.
Gaussin radanmääritysmenetelmä
Gauss kehitti menetelmänsä Giuseppe Piazzin 1. tammikuuta 1801 löytämän Ceres-kääpiöplaneetan radan määrittämistä varten ja onnistui sen avulla ennustamaan planeetan paikan taivaalla puolen asteen tarkkuudella. Vuonna 1809 radanmääritysmenetelmä esiteltiin teoksessa Theoria motus corporum coelestium, joka on eräs tieteen merkkiteoksista. Se sisälsi radanmääritysmenetelmän lisäksi myös pienimmän neliösumman menetelmän ja Gaussin käyrän esitykset.
Eva-Maria Liimets
Eva-Maria Liimets (s. 31. toukokuuta 1974 Tallinna) on virolainen keskustapuolueen poliitikko. Hän oli Viron ulkoministeri vuosina 2021–2022. Aiemmin hän on toiminut Viron suurlähettiläänä Tšekissä, missä hänen vastuullaan olivat myös Slovenia ja Kroatia. Liimets valittiin Kaja Kallaksen hallituksen ulkoministeriksi sitoutumattomana, mutta hän liittyi keskustapuolueeseen kesällä 2021.
Muuta
Liimets on eronnut ja hänellä on yksi lapsi.
Liimets osaa äidinkielensä viron lisäksi englantia, saksaa, italiaa ja venäjää.
Coisas de nada
Coisas de nada on Nonstopin esittämä kappale, jolla se edusti Portugalia vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa Kreikan Ateenassa.
Kappale kilpaili Euroviisujen semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdeksänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Vartija (Niels E. Nielsenin romaani)
Romaanin nimi on peräisin Raamatun Kainista ja Abelista kertovasta tarinasta. Romaanin juoni on lajille tyypillinen, aikaansa ja katsantokantaansa sidottu, ja kirjassa on viihteelle tyypillistä kliseisyyttä.
Arviot
Aikalaisarviossa Arvostelevassa kirjaluettelossa Kari Vaijärvi pitää teosta scifinä parhaimmillaan. Se herättää ajatuksia, mutta siinä on myös romanttisuutta.
Aimara (kala)
Aimara (Hoplias aimara) on rosvotetrojen heimoon kuuluva makeanveden kalalaji, jota pidetään monesti akvaariossa. Ranskalainen Achille Valenciennes kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1847.
Christopher Daniel Barnes
Christopher Daniel Barnes (s. 7. marraskuuta 1972 Portland, Maine) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Näyttelijäuransa 1980-luvulla aloittanut Barnes esiintyi jo 13-vuotiaana ensimmäistä kertaa pääroolissa televisiosarjassa Starman, sekä vuonna 1988 televisiosarjassa Day by Day. Näistä roolisuorituksista hän sai kaksi Young Artist -palkintoehdokkuutta vuosina 1988 ja 1989. Sittemmin Barnes on tehnyt enimmäkseen vierailevia rooleja televisiosarjoissa ja muutamia äänirooleja, joista tunnetuin on 1990-luvulla animaatiosarjassa Hämähäkkimies. Hän esiintyi myös hetken aikaa televisiosarjassa Malcolm & Eddie.
2000-luvulla Barnes on vierailevien roolien lisäksi tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten Law & Order: Dead on the Money ja Kingdom Hearts II. Hän myös uusi Hämähäkkimies roolinsa vuosina 2010 ja 2011 videopeleissä Spider-Man: Shattered Dimensions ja Spider-Man: Edge of Time.
Näyttelemisen lisäksi Barnes kirjoittaa runoja, soittaa kitaraa ja harrastaa eri kamppailulajeja.
Sietämätön mies
Sietämätön mies on Juice Leskisen kolmas ”virallinen” kokoelma-albumi, ja toinen singlekokoelma. Se julkaistiin vuonna 1992. Kokoelma sisältää valikoituja singlekappaleita vuosilta 1976–1992.
Kappaleet
B-puoli
Lars Hertzberg
Lars Henrik Hertzberg (s. 11. toukokuuta 1943 Helsinki) on Åbo Akademin entinen filosofian professori.
Hertzberg valmistui Helsingin yliopistosta 1967 ja väitteli tohtoriksi Cornell Universitystä 1970. Hän toimi määräaikaisena filosofian professorina Helsingissä 1971–1972 ja 1974–1976 ja Åbo Akademissa 1980-84, sekä apulaisprofessorina Arizonan yliopistossa 1972–74. Hertzberg nimitettiin Akademin filosofian professoriksi vuonna 1984. Hän jäi eläkkeelle 1. helmikuuta 2007.
Hertzbergin puoliso on kirjailija Merete Mazzarella.
Paraisten kotiseutumuseo
Paraisten kotiseutumuseo on Paraisilla sijaitseva ulkoilmamuseo. Museoalueella vanhoja rakennuksia, jotka kertovat maaseudun eri yhteiskuntaluokista ja niiden elämästä viime vuosisatoina. Museo perustettiin vuonna 1928 Paraisten kotiseutuyhdistyksen toimesta. Lenin yöpyi yhdessä museon rakennuksista, Kirjalan talossa, pakomatkallaan saariston halki. Museoalueen lisäksi Paraisten kotiseutumuseo ylläpitää useita paikallaan museoituja rakennuksia Paraisten Vanhalla malmilla.
Gibson Thunderbird
thumb|Josh Reedy ja kustomoitu Gibson Thunderbird. Gibson Thunderbird on Gibson Firebird -kitarasta muokattu bassokitara. Thunderbird- ja Blackbird-nimisiä malleja valmistaa myös Gibsonin tytäryhtiö Epiphone.
Schuinshoogten taistelu
Schuinshoogten taistelu tai usein myös Ingogon taistelu käytiin 8. helmikuuta 1881 ensimmäisen buurisodan aikana buurien ja brittien välillä. Taistelu päättyi brittien tappioon.
Gibson Thunderbird
Gibson Thunderbirdin valmistus on aloitettu 1963. Bassokitaran muotoilu on yhdysvaltalaisen automuotoilijana paremmin tunnetun Raymond H. Dietrichin käsialaa. Gibsonin mallistosta tuotannossa ovat Gibson Thunderbird IV ja Gibson Nikki Sixx Signature Thunderbird IV.
Thunderbirdit tunnetaan tanakasta, keskiäänipainotteisesta soundista, jota rock- ja metallimuusikot ovat suosineet. Soundin takana ovat muun muassa mahonkirunko, kerrostettu mahonkinen ja pähkinäpuinen kaula, keraamiset humbucker-mikrofonit ja "kaula läpi rungon" -rakenne. Thunderbirdin mensuuri on 34 tuumaa. Vuosina 2011–2012 Gibson valmisti rajoitetun 400 kappaleen Thunderbird-erikoismallin 30,5 tuuman mensuurilla.
Schuinshoogten taistelu
Tausta
Buurit alkoivat kiertää brittien selustaan 7. helmikuuta. Tarkoitus oli katkaista maantie, jonka kautta britit saivat täydennyksiä Newcastlestä. Buurit pystyivät liikkumaan varsin vapaasti myös ympäri brittien hallitsemaa Natalia. Pomeroy-Colley päätti seuraavana päivänä johtaa itse viittä komppaniaa tietä pitkin etelään saattaen brittiläistä postivaunua. Tarkoitus oli varmistaa reitin pysyminen avoimena, sekä pelotella alueella olevia buureja. Yhteensä brittejä oli noin 300 ja mukanaan heillä oli neljä tykkiä. Buureja lienee ollut taistelun aikana korkeintaan 350.
Varissuon Tornikartio
Varissuon Tornikartio on tornitalo Turun Varissuolla. Vuonna 1987 rakennettu 51-metrinen ja 15-kerroksinen tornitalo oli Turun korkein asuinrakennus Airiston Tähden valmistumiseen saakka. Tornikartion julkisivuelementtien pinta on ruskeaa tiililaattaa. Varissuon Tornikartiossa on yksityisasuntojen lisäksi invalidien ja vanhusten tukiasuntoja sekä alakerrassa ravintoloita. Rakennuksen kattohuoneistossa sijaitsee alun perin liiketiloiksi suunniteltu huoneisto ja rakennuksen katolla on yleisen vaaramerkin soittamiseen tarkoitetut väestöhälyttimet, jotka koesoitetaan joka kuukauden ensimmäisenä arkimaanantaina kello 12. Talo sijaitsee aivan Varissuon liikekeskuksen kyljessä, joten sitä voidaan pitää ostoskeskuksen maamerkkinä – välittömästi ostoskeskuksen toisella puolella on myös ruskeasävyinen Varissuon kirkko. Tornikartion rakensi turkulainen rakennusliike Kivikartio Oy. Tornikartion suunnittelija on Arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio.
Schuinshoogten taistelu
Taistelu
Muutamien kilometrien marssin jälkeen britit olivat Ingogo- ja Hartejokien yhtymäkohdalla kaakossa. Pomeroy-Colley jätti paikallemuutaman tykin ja sotilaita jatkaen itse edelleen eteenpäin. Jälleen muutaman kilometrin jälkeen havaittiin ratsain liikkuneita buurisotilaita. Britit tulittivat buureja muutaman kerran tykeillään näiden pelottelemiseksi tiehensä. Sen sijaan buurit ratsastivat lähemmäksi ja hevosilta hypättyään avasivat tulen brittejä vastaan. Samalla he alkoivat kiertää brittejä yrittäen saartaa heitä korkean kasvillisuuden suojassa liikkuen.
Gibson Thunderbird
Thunderbirdin edullisemmassa Studio-versiossa on liimakaula ja siitä puuttuvat otelaudan reunalistat. Tämä ei kuitenkaan vaikuta kovin paljon basson sointiin, vaan lähinnä sen ulkonäköön. Studion valitsevat yleensä heavy metal -tyylistä musiikkia soittavat, ja Thunderbird IV:n enemmän kevyttä linjaa soittavat, muun muassa jazz- ja blues-basistit.
Varissuon Tornikartio
Aiheesta muualla
Emporis Buildings - Varissuon Tornikartio
Schuinshoogten taistelu
Taistelu
Pomerey-Cilley lähetti avunpyynnön Mount Prospectille ja noin kello 15.00 1. reservikomppania lähetettiin paikalle, jolta odotettiin buurien hyökkäystä. Komppania menetti nopeasti miehiään buurien tarkka-ampujien tulessa. Pian 66:sta sotilaasta oli jäljellä vain 13. Buurit eivät kuitenkaan olleet tarpeeksi vahvoja vyöryttääkseen brittien asemia. Myöhemmin buurit saivat joitakin vahvistuksia ja kello 17.00 alkoi vesisade. Taistelu muuttui sekavammaksi. Molemmat osapuolet yrittivät esimerkiksi käyttää väärin valkoisia lippuja toisen osapuolen hämäämikseksi. Molemmat osapuolet jättivät kuitenkin liput huomiotta.
Varissuon Tornikartio
Aiheesta muualla
60.4425°N, 22.35889°W
Schuinshoogten taistelu
Seuraukset
Brittien tarvikkeet, kuten ruoka ja ammukset alkoviat olla lopussa. Lopulta he päättivät vesisateen turvin vetäytyä kohti Mount Prospectia. Kahdeksan miestä kaatui heidän ylittäessään nyt tulvivaa Ingogojokea. Yhteensä brittien tappiot olivat 76 kaatunutta ja 67 haavoittunutta. Buurien tappiot jäivät kahdeksaan kaatuneeseen ja kuuteen haavoittuneeseen. Haavoittuneista kaksi kuoli myöhemmin vammoihinsa.
Gibson Thunderbird
Mallit
thumb|[[Epiphonen Thunderbird-kopio]]
Sääksjärvi
Sääksjärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Paavali
Paavali (noin 3–64,, , Pávlos) oli Uuden testamentin mukaan varhaiskristillinen teologi ja lähetyssaarnaaja. Häntä pidetään apostolina, vaikka hän ei koskaan tavannut Jeesusta henkilökohtaisesti. Aiemmin hän käytti juutalaista nimeä Saul Tarsolainen, mutta käännyttyään alkoi käyttää roomalaista nimeään Paulus, joka suomenkielisessä Raamatussa on Paavali.
Paavali oli ensimmäisen kristillisen sukupolven merkittävin uskonoppinut. Hän julisti evankeliumia ja perusti seurakuntia kolmen vuosikymmenen ajan Rooman valtakunnan itäosiin. Paavalin kirjeet näyttivät suunnan kristinuskolle ja sen tulkinnalle. Uudessa testamentissa on 13 Paavalin nimissä laadittua kirjettä, mutta tutkimuksen yleisimmän näkemyksen mukaan Paavalin aidoiksi kirjeiksi luetaan vain seitsemän.
Kristittyjen vainoaja
pienois|[[Rembrandtin maalaus Paavalista vuodelta 1635.]] Paavali oli Apostolien tekojen mukaan kotoisin Kilikian Tarsoksesta. Hänen syntymäaikaansa ei tiedetä, mutta yleisesti hänen arvioidaan syntyneen muutama vuosi ajanlaskumme alun jälkeen. Paavali sai ympärileikkauksessa nimen Saul (vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Saulus). Varsinaiselta ammatiltaan hän oli teltantekijä. Paavali kuului Benjaminin heimoon. Hän oli Diasporajuutalainen ja peri isältään Rooman kansalaisuuden. Hänen kotikielensä oli aramea, mutta hän osasi hyvin puhua ja kirjoittaa silloista yleiskreikkaa eli koineeta.
Paavali oli alun perin fariseus, joka vainosi Jeesuksen kannattajia. Farisealaisen kasvatuksen hän sai varakkaan ja oppineen perheensä tukemana kuuluisalta rabbi Gamaliel Vanhemmalta´. Jouduttuaan tekemisiin kristittyjen kanssa Paavali ryhtyi ensin ankarasti vainoamaan heitä. Hänen kerrotaan esimerkiksi hyväksyneen Stefanoksen kivittämisen. Paavali kääntyi kuitenkin itse kristinuskoon ollessaan matkalla Damaskokseen vangitsemaan kristittyjä noin vuonna 33–36.
Kääntyminen apostoliksi
Paavali ei koskaan tavannut Jeesusta henkilökohtaisesti, mutta kertoi ylösnousseen Kristuksen ilmestyneen hänelle. Luukas kuvaa Apostolien teoissa Kristuksen ilmestymistä Paavalille Damaskon tiellä. Apostolien tekojen mukaan Paavali menetti näkönsä kirkkaan näyn vuoksi ja kuuli kehotuksen mennä tapaamaan kristittyä nimeltä Ananias. Ananias julisti hänelle evankeliumia, jolloin Paavali sai näkönsä takaisin, kastettiin, tuli täytetyksi Pyhällä Hengellä ja koki kääntymyksen.
Kolme vuotta kääntymisensä jälkeen Paavali oli noin kaksi viikkoa Pietarin (Keefaan) vieraana. Paavali itse uskoi kohdanneensa ylösnousseen Jeesuksen ja ymmärsi tämän kohtaamisen kutsumusnäyksi, jossa hänet kutsuttiin julistamaan evankeliumia.
Lähetystyöntekijä ja teologi
pienois|pysty|Tutkijoiden rekonstruktio Paavalista. Kääntymisen jälkeen Paavalista tuli alkuseurakunnan merkittävä lähetystyöntekijä. Paavali otti tehtäväkseen seurakunnan vapauttamisen juutalaisuudesta. Hän vastusti niitä kristittyjä juutalaisia, joiden mukaan kaste ei pelkästään riittänyt pelastukseen, vaan tarvittiin myös ympärileikkaus ja Mooseksen lain noudattamista. Tämä linja johti myös erimielisyyksiin Pietarin kanssa. Paavalin ansiosta kristinuskosta alkoi muodostua yleismaailmallinen uskonto.
Raamatun kanonisoidut kirjeet eri seurakunnille sisältävät suuren määrän Paavalin teologiaa, ja Apostolien teot kertovat kolmesta Paavalin tekemästä lähetysmatkasta. Ensimmäisen lähetysmatkansa Paavali teki Syyrian ja Kilikian alueille, missä toiminnan keskuksena oli Antiokia.
Antiokian kausi ja apostolien kokous
Jerusalemin apostolikokouksessa 40-luvun lopulla sovittiin työnjaosta Paavalin ja Jerusalemin seurakunnan johtajien välillä. Paavali sai apostolikokouksen tuen valitsemalleen linjalle julistustyössä. Sovittiin, että Paavali toimisi muiden kansojen eli pakanoiden keskuudessa, eikä Paavalin perustamia pakanakristillisiä seurakuntia velvoitettu noudattamaan Vanhan testamentin lakia eikä juutalaisia tapoja. Tämä sopimus aiheutti myöhemmin närää esimerkiksi Paavalin ja Pietarin välille.
Toinen ja kolmas lähetysmatka
Jerusalemissa pidetyn apostolien kokouksen jälkeen Paavali lähti toiselle lähetysmatkalleen. Sen hän aloitti kulkemalla jälleen Syyrian ja Kilikan kautta,, mutta jatkoi matkaansa Makedonian Filippiin sekä edelleen muun muassa Tessalonikaan , Ateenaan ja lopulta Korinttiin, jossa hän asui puolitoista vuotta ennen paluutaan Antiokiaan. Kaikille näille paikkakunnille hän perusti seurakuntia. Antiokiasta Paavali lähti myöhemmin vielä kolmannelle lähetysmatkalle, jonka aikana hän kävi muun muassa Efesoksessa.
Matka Roomaan ja kuolema
Apostolien tekojen loppuluvuissa kerrotaan, että kun Paavalia vastaan oli nostettu syyte, hänet vangittiin ja vietiin laivalla Roomaan. . Matkan varrella hän joutui haaksirikkoon, mutta pelastautui Maltalle, ja vasta kolmen kuukauden kuluttua matkaa voitiin jatkaa Roomaan. Hän asui Roomassa kaksi vuotta ja julisti siellä evankeliumia.
Raamatussa ei kerrota Paavalin kuolemasta. Kristillisen perimätiedon mukaan Pietari ja Paavali kuitenkin teloitettiin Neron kristittyjen vainoissa, mahdollisesti samana vuonna. Koska Paavali oli Rooman kansalainen, hänet mestattiin miekalla. Tarkasta vuodesta ei ole varmuutta, mutta useimmiten Paavalin kuolinvuosi ajoitetaan keisari Neron vainoihin tai niiden kynnykselle vuoteen 63 tai vuoteen 64.
Paavalin kirjeet
Paavali piti yhteyttä perustamiinsa seurakuntiin kirjeitse ja työtovereidensa välityksellä. Hänen kirjeensä näyttivät suunnan kristinuskolle ja sen tulkinnalle. Paavali otti etäisyyttä juutalaisiin tapoihin, jotta myös muiden kuin juutalaisten olisi helpompi kääntyä kristinuskoon. Paavalin kirjeitä kopioitiin ja leviteltiin laajalti. Antiikin maailman tyyliin tämä antoi monille kirjoittajille kimmokkeen laatia niin sanottuja pseudepigrafisia kirjeitä eli kirjoittaa omia tekstejään kuuluisamman Paavalin nimissä.
Paavalin kirjoittamiksi mainitaan 13 Uuden testamentin kirjettä, mutta yleisesti hänen aidoiksi kirjeikseen luetaan seitsemän tekstiä:
Beregond
Beregond on fiktiivinen hallitsija J. R. R. Tolkienin luomassa Keski-Maassa.
Paavali
Paavalin kirjeet
Paavalin kirjeet ovat syntyneet sanelemalla kirjurille. Ne ovat suureksi osaksi vastauksia seurakunnan jokapäiväisiin asioihin. Kirjeiden rakenne noudattaa tiettyä kaavaa. Ensin Paavali mainitsee kirjoittajan tai kirjoittajien nimet ja sen jälkeen vastaanottajien nimet. Alkutervehdyksen jälkeen seuraa kiitosrukous. Runko-osassa kerrotaan varsinainen asia. Lopuksi Paavali kertoo matkasuunnitelmistaan ja lähettää terveisiä ystävilleen.
Paavalin koulukunnan kirjallisuus
Paavalin kuoleman jälkeen hänen perinteensä säilyi seurakunnissa ja hänen kirjeensä saivat jatkuvasti uusia lukijoita. Ajan kuluessa huomattiin, että Paavalin kirjeiden sisällöt eivät enää vastanneet seurakuntien uusiin ajankohtaisiin kysymyksiin. Paavalin kuoleman jälkeen seurakunnat olivat vakiinnuttaneet asemansa ja kristinusko oli etääntynyt yhä enemmän juutalaisista juuristaan.
Beregond
Beregond syntyi vuonna 2763 Kolmatta Aikaa ja kuoli vuonna 2811 KA. Beregond oli Gondorin 20. käskynhaltija ja seurasi isäänsä Bereniä tämän kuoltua vuonna 2763 Kolmatta Aikaa. Beregond oli suuri merikapteeni, joka voitti Umbarin merirosvot ja auttoi täten Rohirrimia, joiden kimppuun merirosvojen ja keskimaalaisten yhdistyneet joukot hyökkäilivät. Beregondia seurasi hänen poikansa Belecthor II tämän kuoltua vuonna 2811.
Paavali
Paavalin koulukunnan kirjallisuus
Muuttuneet olosuhteet vaativat lisäopastusta ja niinpä Paavalin nimissä laadittiin uusia teoksia. Tätä kirjallisuutta kutsutaan Paavalin koulukunnan kirjallisuudeksi eli deuteropaavalilaiseksi kirjallisuudeksi. Antiikin aikana toisen nimissä julkaiseminen eli pseudepigrafia oli täysin hyväksyttävää eikä se vaikuttanut tekstin arvovaltaan. Todennäköisesti lukijat usein tiesivät, että kyse ei ollut aidoista historiallisista teksteistä. Niitä luettiin mikäli tekstin kirjoittajaksi mainittiin arvovaltainen henkilö, ja mikäli teksti oli vakuuttavaa.
Beregond
Beregond (Steward) Beregond Beregond Beregond Beregond Beregond Beregond Beregond
Paavali
Paavali Apostolien teoissa
Kirjoittajaa on pidetty Paavalin matkakumppanina, koska hän kirjoittaa ajoittain me-muodossa. Toisaalta kirjoittaja katoaa ajoittain näyttämöltä ja jatkaa minä-muodossa. Kirjoittaja ei kerro mitään itsestään tai toimistaan matkakumppanina. Apostolien teoissa ei ole suoria merkkejä, että kirjoittaja olisi henkilökohtaisesti tuntenut Paavalin.
Koska Luukas kuvaa Apostolien teot -kirjassaan Paavalin lähetysmatkoja, voitaisiin olettaa, että Luukas olisi nojautunut Paavalin kirjoittamiin kirjeisiin. Tässä oletuksessa on kaksi ongelmaa. Ensiksi Luukas ei mainitse, että Paavali edes olisi kirjoittanut kirjeitä. Toiseksi Luukkaan kuvaus Paavalista poikkeaa huomattavasti Paavalin kirjeiden kuvauksesta.
Luukas ratkaisi kristinuskon suhtautumisen juutalaiseen lakiin eri tavalla kuin Paavali. Tämä on vääristänyt Apostolien tekojen kuvaa Paavalista. Luukkaan mukaan Mooseksen laki velvoittaa edelleen juutalaiskristittyjä. Tämä ei sovi yhteen Paavalin kirjeiden sanoman kanssa. Luukas ei muokannut kuvaa Paavalista vain teologisista ja julistuksellisista syistä. Luukas ihaili Paavalia ja kuvasi hänet suurmiehenä. Hän loi kuvan silotellusta, itsevarmasta ja diplomaattisesta miehestä, joka erosi Paavalin kirjeiden esittelemästä miehestä.
Pyhimys
Paavalia kunnioitetaan katolisessa kirkossa 25. tammikuuta pyhän apostoli Paavalin kääntymyksen juhlana ja 29. kesäkuuta pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin juhlapyhänä. Paavali on esimerkiksi missioiden, teologien, ei-juutalaisten kristittyjen, telttojen valmistajien, kirjoittajien, journalistien, julkaisijoiden, Maltan, Rooman, Puolan, Pennsylvanian, Kentuckyn ja Massachusettsin suojeluspyhimys. Hänen symboleitaan ovat muun muassa kirja ja miekka.
Paavalin kääntymisen muistopäivää on kristikunnassa paikoitellen vietetty 25. tammikuuta. Ennen vuotta 1774 se oli Suomessakin pyhäpäivä, ja nykyäänkin sama päivä on Paavalin nimipäivä.
Patricia Ann Priest
pienoiskuva|Pat Priest
Patricia Ann ("Pat") Priest (s. 15. elokuuta 1936) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Marilyn Munsterin osa televisiosarjassa Me hirviöt vuosina 1964–1966.
Priestillä oli vuonna 1967 rooli myös elokuvassa Kalifornian paratiisi. Sen ohjaus oli John Richin työtä, ja elokuvan tähti oli Elvis Presley.
Priest syntyi Utah'ssa. Hän on ollut kahdesti naimisissa ja saanut kaksi lasta.
Corky Laing
Laurence Gordon ”Corky” Laing (s. 26. tammikuuta 1948 Montreal, Québec, Kanada) on Mountain-yhtyeen rumpali. Hän liittyi Mountainiin vuonna 1969. Muita yhtyeitä joissa hän on ollut mukana ovat muun muassa Energy, West, Bruce & Laing, Pompeii ja Cork. Hän on myös julkaissut kaksi sooloalbumia Makin’ It on the Street (1977) ja Lost Album (1978). Laing asuu osan ajastaan Kirkkonummella.
H. R. F. Keating
Keating teki toimittajantöitä Daily Telegraphiin ja The Timesiin, ja hänen ensimmäinen romaaninsa ilmestyi vuonna 1959. Monissa teoksissa päähenkilönä on Intiassa asuva ja työskentelevä kuvitteellinen poliisi Ganesh Ghote.
Fito & Fitipaldis
[[File:Mvc-303f.jpg|thumb|Fito & Fitipaldis, laulaja Fito Cabrales
H. R. F. Keating
Keatingin kaikki tuotanto ei ole rikoskirjallisuutta, vaan hän julkaisi myös oppaita; Writing Crime Fiction (1986) perehdyttää lukijan dekkarin kirjoittamisen saloihin.
Fito & Fitipaldis
]]
Fito & Fitipaldis on vuonna 1998 perustettu espanjalainen rock-yhtye.
Yhtye on Espanjan rock-historiassa lajissaan ensimmäinen, jonka koko tuotanto on yltänyt Espanjan 100 myydyimmän albumin listalle.
Historia
Aiemmin Platero y Tú -yhtyeessä (1989-2001) laulajana ja kitaristina toiminut Fito Cabrales (oik. Adolfo Cabrales Mato, s. 6.10.1966 Bilbao, Espanja) perusti yhtyeen voidakseen yhdistellä erilaisia musiikkityylejä aiempaa vapaammin. Radikaaliin baskirockiin keskittyneen Platero y Tú:n rinnalle perustettu Fito & Fitipaldis antoi Fitolle mahdollisuuden yhdistää rock-musiikkiin mm. rockabillyä, bluesia, swingiä ja jazzia.
Espanjan suosituimpiin yhtyeisiin lukeutuvan Fito & Fitipaldiksen ensimmäinen (A puerta cerrada, 1999) ja toinen albumi (Los sueños locos , 2001) palkittiin molemmat platinalevyillä. Kolmas vuonna 2003 julkaistu albumi Lo más lejos a tu lado myi puolestaan jo tuplaplatinaa. Seuraavana vuonna julkaistu CD:n ja DVD:n yhdistelmänä julkaistu livetaltiointi Vivo para contarlo ylitti myöskin myynnillään platinalevyn rajan.
Yhtyeen neljäs Por la boca vive el pez -albumi julkaistiin syyskuussa 2006. Levy myi tuplaplatinaa vain kahden viikon kuluttua julkaisustaan ja oli useiden viikkojen ajan Espanjan albumilistan 1.sijalla. Neljännen levyn myötä yhä suuremman suosion saavuttanut Fito & Fitipaldis palkittiin seuraavana vuonna kansallisella Premios de la Música -palkinnolla kategorioissa paras kappale sekä paras rock-albumi. Lopulta albumi ylsi myyntiluvuissaan triplaplatinan tasolle. Menestyksekkään albumin kiertueella Fito & Fitipaldis esiintyi täysille katsomoille yhdessä Andrés Calamaron kanssa erillisellä pienoiskiertueella. Artistien yhteisesiintymisistä julkaistiin myöhemmin myös live-CD ja -DVD 2 son multitud.
Fito Cabralesille myönnettiin lokakuussa 2007 timanttilevy tunnustuksena yli miljoonasta Fito & Fitipaldis- yhtyeen nimen alla myydystä albumista.
Viides studioalbumi Antes de que cuente diez julkaistiin syyskuussa 2009. Levy myi kultaa jo viikon kuluttua julkaisustaan. Menestys jatkui myös vuonna 2010, kun yhtye palkittiin albuminsa ansiosta jälleen Premios de la Música –palkinnoilla. Fito & Fitipaldis sai toistamiseen tunnustuksen parhaasta kappaleesta ja yhtye valittiin voittajaksi myös sarjoissa paras taiteellinen tuottaja sekä paras rock-albumi.
Stoke-on-Trent
Stoke-on-Trent on noin asukkaan kaupunki ja yhtenäishallintopiiri Staffordshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Manchesterin ja Birminghamin välillä. Se sijaitsee Trentjoen ja Trentin–Merseyn kanavan varsilla, Penniinien lounaisilla alarinteillä. Kaupunki muodostaa viereisen Newcastle-under-Lymen kunnan kanssa yhtenäisen taajama-alueen, jossa asui vuonna 2011 noin henkeä.
Stoke-on-Trent muodostettiin 31. maaliskuuta 1910 liittämällä yhteen kuusi pienempää kaupunkia: Burslem, Fenton, Hanley, Longton, Stoke-upon-Trent ja Tunstal. Vaikka Hanley ja Burslem olivat näistä elinvoimaisimmat, yhteenliittymän hallinto keskitettiin Stoke-upon-Trentiin, joka oli alueen kirkollinen keskus.
Kaupungin ympäristö tunnetaan nimellä the Potteries, sillä siellä on ollut posliinitehtaita aina 1600-luvulta lähtien – seutu on otollista posliinintuotannolle, koska sen maaperässä on runsaasti savea, savenpolttoon käytettävää hiiltä ja lasitukseen tarvittavia suolaa ja lyijyä. Vuonna 1777 käyttöön vihittiin Trentin–Merseyn kanava, joka tehosti raaka-aineiden kuljetusta Hullin ja Liverpoolin satamista tehtaisiin ja valmiiden posliinituotteiden kuljetusta tehtaista satamiin.
Stoke-on-Trent on yhä Ison-Britannian johtava posliinin tuotantoalue, ja siellä valmistetaan useita tunnettuja posliinimerkkejä, kuten Wedgwood ja Royal Doulton. Kaupungissa on toiminut keramiikan tutkimuslaitos vuodesta 1951, ja Staffordshiren yliopistossa (1970) voi opiskella keramiikan koulutusohjelmassa. Jopa kaupungin jalkapallojoukkueen Stoke City FC:n lempinimi on The Potters eli ’ruukuntekijät’. Posliiniteollisuuden ohella kaupungissa on metalli-, lasi- ja kumiteollisuutta.
Superfuzz Bigmuff
Superfuzz Bigmuff on grungeyhtye Mudhoneyn EP, joka on yhtyeen ensimmäinen julkaisu. Se julkaistiin lokakuussa 1988 Sub Popin kautta. EP julkaistiin vuonna 1990 yhtyeen kokoelma albumilla Superfuzz Bigmuff Plus Early Singles.
Johan Dahl
pienoiskuva|Johan Dahl vuonna 2009. Johan Dahl (s. 1959) on färsaarelainen poliitikko. Hän edustaa Sambandsflokkurin-nimistä puoluetta. Hän on toiminut kalastusministerinä vuonna 2011. Vuonna 2013 hän on ollut Färsaarten teollisuus- ja elinkeinoministeri Lisäksi hän on toiminut Pohjoismaiden ministerineuvostossa Tasa-arvoasiain ministerineuvostossa.
14 (Helsingin bussilinja)
thumb|Linjan 14 [[johdinauto Fredrikinkadulla vuonna 1967.]]
Linja 14 oli Helsingissä vuosina 1938–1939 ja 1944–2021 liikennöinyt kaupungin sisäinen bussilinja ja ainoa Helsingissä johdinautoilla liikennöity linja. Linjan reitti kulki alkujaan Eirasta Töölöön, viimeisinä aikoina Herne­saaresta Pajamäkeen. Linjan liikennöitsijänä toimi pitkään Helsingin kaupungin liikennelaitos, myöhemmin Helsingin Bussiliikenne Oy, jolloin linjan suunnittelusta ja tilauksesta vastasi HSL. Johdinautoilla linjaa liikennöitiin vuosina 1949–1974 ja koeluontoisesti myös 1979–1985.
Linja lakkautettiin 16. elokuuta 2021, jolloin sen korvasivat Kampin ja Pajamäen välinen uusi linja 25 sekä Eirasta Pitäjänmäen kautta Myyrmäkeen liikennöivä uusi runkolinja 30.
Johdinautoliikenne 1948-1974
thumb|right|Linjan 14 johdinauto vuonna 1964.
1974–2021
thumb|Linjan 14 bussi [[Topeliuksenkatu|Topeliuksenkadulla vuonna 2015.]]
Linja 14V
Apulinja 14V 17. elokuuta 1981 – Linja 14V Eira - Itä-Pasila aloitti liikennöinnin, Linjan 14 reitti Eirasta Nordenskiöldinkadun ja Topeliuksenkadun risteykseen asti josta ...-Nordenskiöldinkatu-Ratapihantie-Rautatieläisenkatu-Ratamestarinkatu-Asemapäällikönkatu (Päätepysäkki Asemapäällikönkadun itäpäässä) 2. kesäkuuta 1985 – Linja 14V Eira-Itä Pasila lakkautettiin
Teck
thumb| Teckin herttuan vaakuna Teck on württembergiläinen, Englantiin siirtynyt aatelissuku, joka polveutuu Württembergin herttuan Aleksanterin ja kreivitär Hohensteinin avioliitosta. Heidän vanhin poikansa Franz (1837-1900) sai ensin ruhtinaan, ja sitten vuonna 1871 Teckin herttuan arvon. Hän meni 1866 naimisiin englantilaisen prinsessan Mary Adelaiden kanssa, jonka isä oli Cambridgen herttua Adolf.
Herttua Franzin ja Mary Adelaiden lapsia olivat mm:
Keltasara
Keltasara (Carex flava) on kesä-heinäkuussa kukkiva sarakasvi.
Ulkonäkö
Lehdet ovat kellertävän vihreät, kolmesta seitsemään millimetriä leveät, teräväselkäiset ja vartta lyhyemmät. Siirottava alin tukilehti on pidempi kuin kukinto. Kukinnossa on perätön hedetähkä ja kahdesta neljään emitähkää, joista alimmainen on erillään. Tähkäsuomut ovat kellanruskeat ja 2,5–4,5 mm pitkät, ja niissä on kellanvihreä keskisuoni. Pullakot ovat 5–7 mm pitkiä ja selväsuonisia.
Elinympäristö
Keltasara on kalkinsuosija; sen voi löytää rehevistä ja kosteista paikoista, kuten letto- tai korpisoilta, rannoilta, lähteiköistä tai ojista. Lisäksi se esiintyy kosteilla preerioilla.
Levinneisyys
Kasvaa lähes koko Euroopassa, läntisessä Pohjois-Amerikassa sekä Kanadan kaakkoisosasta länteen päin ulottuvalla vyöhykkeellä. Hajanaisempia esiintymiä löytyy muun muassa Kaukasukselta.
Amar (kappale)
Amar on 2B:n esittämä kappale, jolla se edusti Portugalia vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Ukrainan Kiovassa.
Kappale kilpaili Euroviisujen semifinaalissa, jossa se sijoittui seitsemänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Yvonne De Carlo
De Carlo syntyi Margaret Yvonne Middleton -nimisenä Brittiläisen Kolumbian Vancouverissa. Hän esitti ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1941 ja teki läpimurtonsa saman vuosikymmenen myöhemmässä vaiheessa.
De Carlon elokuvien joukkoon lukeutuu Kymmenen käskyä (1956). Näyttelijällä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. Hän vietti viimeiset vuotensa heikkenevässä terveydentilassa Motion Picture & Television Country House and Hospitalissa Kaliforniassa, jossa hän kuoli 84-vuotiaana.
Kaifeng
Kaifeng (, pinyin: Kāifēng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Henanin maakunnan itä-keskellä. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 65 kilometriä maakunnan pääkaupunki Zhengzhousta itään. Kaupungin väkiluku on 4,7 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 6 247 neliökilometriä.
Nimi
Kevättä ja syksyä -kaudella (770 eaa.– 476 eaa.) eräs kuningas rakennutti uuden kaupungin ja antoi sille nimeksi Qifeng (， laajentaa/avata, raja). Myöhemmin sana qi muutettiin synonyymisanaksi kai erään keisarin nimen takia.
Historia
Se on yksi muinaisen Kiinan pääkaupungeista, josta Kiinaa hallittiin Pohjoisen Song-dynastian aikana vuosina 960–1127. Kaifengin kulta-aikaa oli toisen vuosituhannen ensimmäinen vuosisata; sen arvellaan olleen maailman suurin kaupunki vuosina 1013–1127.
Maantiede
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Xinxiangin ja Hezen, idässä Shangqiun, lännessä Zhoukoun ja Xuchangin, sekä lännessä Zhengzhoun prefektuuritason kaupunkeihin. .
Kaifeng sijaitsee Keltaisenjoen etelärannalla. Joen tulvat ovat tuhonneet kaupunkia useita kertoja vuosisatojen varrella.
Hallinnollinen jako
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu 11 osaan (asukasluvut vuonna 2010):
Lankaon piirikunta on vuodesta 2014 alkaen maakunnan suorassa ohjauksessa ja on vain muodollisesti osaa Kaifengia.
Nähtävyyksiä
220px|thumb|right|Rautapagodi Kaifengissa. Kaupungin vanhin maamerkki on 55 metriä korkea Rautapagodi vuodelta 1049.
Pohjois-Kazakstanin alue
Pohjois-Kazakstanin alue on hallinnollinen alue Kazakstanin pohjoisosassa. Alue rajoittuu pohjoisessa Venäjään, idässä Pavlodarin alueeseen, etelässä Aqmolan alueeseen ja lännessä Qostanayn alueeseen.
Alueella on arviolta 569 507 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 98 000 neliökilometriä. Išimjoki virtaa alueen läpi. Hallinnollisesti alue jakautuu 13 piiriin. Vuoden 1997 hallintouudistuksessa osa Kökşetawin alueesta liitettiin Pohjois-Kazakstanin alueeseen.
ABC-saaret (Alankomaat)
thumb|ABC-saarien sijainti. ABC-saaret on nimitys kolmelle Venezuelan edustalla Karibianmeressä sijaitsevalle saarelle, Aruballe, Bonairelle ja Curaçaolle, jotka ovat osa Alankomaiden kuningaskuntaa. Saaret eivät kuulu Euroopan unioniin. Saarista Aruba ja Curaçao ovat autonomisia. Nimitys "ABC" viittaa saarten alkukirjaimiin.