cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pellervo Takatalo
Takatalo oli talvisodassa taistellut JR 8:n riveissä Summassa ja Viipurissa, mutta kieltäytyi poliittisista syistä lähtemästä jatkosotaan. Valpo piti häntä Tampereen seudun sodanvastustajien pääorganisaattorina ja johtajana, vaikka Takatalo oli paennut Tampereelta jo puoli vuotta sodan alkamisen jälkeen, ennen kiivaimman vastarintatoiminnan alkamista. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli automekaanikko.
Toiminta jatkosodan alettua
Talvisodan jälkeen Takatalo oli mukana käynnistämässä Työläisrintamamiesten järjestön Tampereen osaston toimintaa ja kuului myös sen johtokuntaan. Jatkosodan sytyttyä kesällä 1941 hän perusti natsi-Saksan rinnalla käytävää sotaa vastustavan nuorisoryhmän, johon kuului aluksi vajaa kymmenkunta henkilöä. Toiminta käsitti aluksi muun muassa lentolehtisten painamista ja levittämistä, mutta laajeni myöhemmin sabotaaseiksi. Takataloa yritettiin ensimmäisen kerran pidättää tammikuussa 1942, jolloin hänet noudettiin työpaikaltaan. Takatalo onnistui kuitenkin pakenemaan Valpon miehiltä heidän tehdessään kotietsintää hänen asunnollaan. Tämän jälkeen Takatalo painui maan alle, piileskellen aluksi muun muassa Ylöjärvellä sekä myöhemmin lopputalven ja kevään ajan Parkanossa, jossa hänellä oli metsäleiri yhdessä Sakari Selinin kanssa. Poliisi sai selville piilopaikan sijainnin kesäkuun alussa, mutta miehet onnistuivat pakenemaan ennen pidättäjien saapumista. Tämän jälkeen Takatalo piileskeli Tampereella.
Pidätys ja tuomio
Takatalo jäi kiinni, kun aiemmin pidätetty Selin ilmiantoi hänen piilopaikkansa valtiollisen poliisin väkivaltaisessa kuulustelussa. Takatalo pidätettiin 31. lokakuuta 1942 Lamminpään kaupunginosassa sijainneen kirvesmies Kalle Valkaman talon kellarista, jossa hänellä oli ollut piilopaikka. Poliisit tunkeutuivat kellariin ja saivat Takatalon vangituksi lyhyen tulitaistelun jälkeen. Hän haavoittui vakavasti ja oli pitkään tajuttomana Hatanpään sairaalassa, josta Takatalo siirrettiin Pitkänimen mielisairaalan kautta Hämeenlinnan lääninvankilaan. Hän sai kesäkuussa 1943 kuolemantuomion maanpetoksesta, mutta Korkein oikeus muutti sen myöhemmin elinkautiseksi. Takatalon asianajajana toimi Eino Pekkala, jonka ansiota tuomion lieventäminen oli. Samassa yhteydessä Takatalon kanssa pidätettiin parin päivän aikana eri puolilla Tampereen seutua yhteensä 30 epäiltyä sodanvastustajaa, joista 16 oli varsinaisia "sabotöörejä". Syytteeseen asetettiin 24 henkilöä, joista kahdeksan oli alle 18-vuotiaita. Joukossa oli myös useita naisia. Kolme syytetyistä tuomittiin elinkautiseen vankeuteen ja muut saivat 4–10 vuoden pituisia vankeusrangaistuksia.
Takatalo vapautettiin muiden vangittujen tavoin jatkosodan päätyttyä, jonka jälkeen hän oli mukana SKP:n Tampereen piirijärjestön toiminnassa. Takatalo piti muun muassa puheen piirinjärjestön ensimmäisessä sodanjälkeisessä kokouksessa tammikuussa 1945. Siinä hän kertoi poliisin käsissä kokemastaan kidutuksesta sekä syytti häntä hoitaneita lääkäreitä erilaisista lääketieteellisistä kokeista, joita Takatalolle ilmeisesti tehtiin sairaalassa. Puheen seurauksensa Valpon toimintaa ryhdyttiin tutkimaan ja Takataloa kuulustellut poliisi Frans Valoma joutui eroamaan. Takatalo sen sijaan palkattiin niin sanotun Punaisen Valpon palvelukseen, jossa hän työskenteli joulukuuhun 1948 saakka.
Elefantin matka
Elefantin matka (A viagem do elefante) on José Saramagon kirjoittama teos, joka ilmestyi alkujaan portugalin kielellä 2008. Teoksen on suomentanut Sanna Pernu, ja suomennoksen on vuonna 2011 julkaissut Tammi.
Elefantin matka on vuonna 2010 kuolleen portugalilaisen Nobel-kirjailijan José Saramangon toiseksi viimeinen romaani. Sen jälkeen ilmestyi vielä Caim, jota ei ole toistaiseksi suomennettu.
Hauska tarina kuljettaa matkalaisia monen mutkan kautta. Tositarinan päälle Saramago lisää omiaan, on kertojana aktiivisesti läsnä hauskuttamassa lukijaa karnevalistisin keinoin. Myös Saramagon kieli on tuttuun tyyliin omintakeista, lauseet ovat pitkiä, näennäisen koukeroisia mutta silti helppolukuisia, erisnimet kirjoitettu pienellä, ja virtuoosimainen kirjoitussääntöjä rikkova tarina etenee yhtä hitaasti kuin matkanteko. Joskin joku kriitikko pienikirjaimisesta tyylistä hiukan ärtyykin.
Kirjaa on kritiikeissä luonnehdittu niin veijariromaaniksi, road movieksi kuin viihdyttäväksi lukuromaaniksikin.
Saramagoa ensimmäisen kerran suomentava Sanna Pernu saa kriitikoilta kiitokset taidosta pysyä mukana alkuteoksen kielen ja tyylin ilmeisen vanhastavien koukeroiden synnyttämässä pyörityksessä.
Billy Donovan
William John ”Billy” Donovan jr. (s. 30. toukokuuta 1965 Rockville Centre, New York) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän toimii NBA-liigassa pelaavan Chicago Bullsin päävalmentajana.
Omalla peliurallaan Donovan pelasi 44 NBA-ottelua New York Knicksin paidassa ainoalla ammattilaiskaudellaan 1987–1988. Pelipaikaltaan Donovan oli pelintekijä.
Donovan toimi vuosina 1996–2015 Floridan yliopiston joukkueen valmentajana. Hänen alaisuudessaan Florida voitti kahdesti NCAA-mestaruuden, vuosina 2006 ja 2007. Donovanista tuli vuosien mittaan yksi arvostetuimmista yliopistovalmentajista.
Donovan korvasi kauden 2014–2015 jälkeen erotetun Scott Brooksin Oklahoma City Thunderin päävalmentajana.
Syyskuussa 2020 Donovan siirtyi Chicago Bullsin päävalmentajaksi.
Alvar Kolanen
thumb|Alvar ja Terttu Kolanen [[Helsinki|Helsingin Vanhassa­kaupungissa vuonna 1950.]] Ernst Alvar Kolanen (8. joulukuuta 1921 Kälviä – 9. joulukuuta 2007) oli suomalainen mainosvalokuvaaja, joka tunnetaan musiikki-, viihde- ja muotimaailman suomalaistähdistä ottamistaan PR- ja levynkansikuvistaan.
Kolanen astui vapaaehtoisena sotapalvelukseen vuonna 1940 ja palveli linnoitustöissä sekä sittemmin lentomekaanikkona Aunuksen kannaksella. Valokuvaajana hän oli itseoppinut. Kolasen kuvauskohteina olivat miltei kaikki Suomen tunnetuimmat iskelmälaulajat 1950-luvulta 1970-luvun alkuvuosiin, jolloin hänen oli terveyssyistä lopetettava työt. Kolanen työskenteli levy-yhtiöissä 1930-luvulta lähtien mutta löi itsensä läpi valokuvaajana 1950-luvun puolivälissä työskennellessään Scandia-levy-yhtiössä. Hänestä tuli monen julkisuuden henkilön luottokuvaaja, ja hän pääsi hyvien suhteidensa ansiosta studiotyön ohella kuvaamaan tähtiä esiintymistilaisuuksissa, televisiotyössä ja myös kulissien takana. Kolasen usein kuvaamia artisteja olivat muiden muassa Irwin, Danny, Kirka, Tapio Rautavaara, Lenita Airisto ja Pirkko Mannola.
Alvar Kolasen puoliso oli Terttu o.s. Arhio vuodesta 1947. Kolasen perilliset ovat koonneet isänsä töistä kaksi valokuvakirjaa ja valokuvanäyttelyitä.
Running Free
"'Running Free'" on Iron Maidenin ensimmäinen single samannimiseltä albumilta ja myös ensimmäinen yhtyeen julkaisema single. Julkaisupäivä oli 8. helmikuuta 1980. Singlen b-puolelta löytyy "Burning Ambition". Singlen kansikuva on ensimmäinen Derek Riggsin yhtyeelle piirtämä ja siten myös Eddien ensiesiintyminen levynkannessa.
Single nousi Ison-Britannian singlelistalla sijalle 34 ja sitä myytiin ensimmäisellä viikolla yli 10 000 kappaletta, mikä oli aloittelevalle yhtyeelle varsinkin ilman radiosoittoa erinomainen saavutus. Kappale on yksi ensimmäisiä Harrisin kynästä lähteneitä kappaleita, peräisin ajoilta jolloin hän soitti Gypsy's Kississä. Albumilla sävellysmeriitti on annettu myös silloiselle laulajalle Paul Di'Annolle.
Running Free on ollut vuosikaudet yhtyeen konserttien settilistalla. Vuonna 1985 kappaleesta julkaistiin liveversio singlenä.
Vuoden 1985 versio
<br style="clear:both;"/>
Running Free julkaistiin uudelleen singlenä vuonna 1985, jolloin yhtye julkaisi sen livealbumiaan Live After Death varten äänitettynä live-versiona. Single julkaistiin 23. syyskuuta 1985 b-puolinaan live-versiot basisti Steve Harrisin, kitaristi Dave Murrayn ja yhtyeen entisen laulajan Paul Di’Annon alun perin yhtyeen esikoisalbumille Iron Maiden kirjoittamasta kappaleesta ”Sanctuary” ja Steve Harrisin yhtyeen toiselle studioalbumille Killers kirjoittamasta kappaleesta ”Murders in the Rue Morgue”. Singlen kappaleista ”Running Free” ja ”Sanctuary” äänitettiin Live After Deathia varten vuoden 1985 maaliskuussa Kalifornian Long Beach Arenalla ja ”Murders in the Rue Morgue” vuoden 1984 lokakuussa Lontoon Hammersmith Odeonissa.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunta
Helsingin yliopiston ylioppilaskuntaan (HYY, ) kuuluvat kaikki Helsingin yliopistossa alempaa tai ylempää korkeakoulututkintoa suorittavat opiskelijat. Ylioppilaskunta voi hyväksyä jäsenikseen myös muita yliopiston opiskelijoita. Nykyään Helsingin yliopiston ylioppilaskunnalla on noin 27 000 jäsentä.
Historia
pienoiskuva|vasen|Vanha ylioppilastalo Helsingin ydinkeskustassa.
Ylioppilaskunta syntyi alkuaan osakuntien yhteistyöelimeksi. Se perustettiin virallisesti vuonna 1868, kun keisari Aleksanteri II antoi asetuksen, jolla virallistettiin ylioppilaiden yleiset kokoukset. Silloisessa Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa opiskeli alle tuhat ylioppilasta. Ylioppilaskunnan vuosipäivää vietetään Vanhan ylioppilastalon vihkiäispäivän muistoksi 26. marraskuuta. Yhteisön alkuperäinen nimi oli Suomen ylioppilaskunta, mikä muutettiin vuonna 1928 muotoon Helsingin yliopiston ylioppilaskunta, kun Suomeen oli jo perustettu myös muita monialaisia yliopistoja.
Toisen maailmansodan jälkeen suuri rakennushanke oli vuosina 1947–1952 Etu-Töölöön rakennettu Domus Academican opiskelija-asuntola. Samoihin aikoihin rakennettiin lisäksi Vanhan ja Uuden ylioppilastalon viereen, Kaivokadun puolelle ylioppilaskunnan omistama, liiketiloiksi vuokrattu Kaivotalo, joka myöhemmin, 1980-luvun alussa laajennettiin nykyiseksi Kaivopihan liikekeskukseksi.
Ylioppilaskunnan keskeinen toimintamuoto oli myös oma kirjasto, joka oli perustettu jo vuonna 1858 yhdistämällä osakuntien kirjakokoelmat. Tämä Almänna studentbibliotek eli myöhempi Opiskelijakirjasto toimi HYY:n kirjastona vuoteen 1974, jolloin sen hallinta siirtyi yliopistolle. Ylioppilaskunnan oma lehti Ylioppilaslehti alkoi ilmestyä vuonna 1913. Vuonna 1953 ylioppilaskunta alkoi perustaa opiskelijaruokaloita, joista kehittyi nykyinen UniCafe-ketju.
Vuonna 1972 HYY vastusti EEC-vapaakauppasopimusta ja vaati sen tilalle kauppaa sosialistimaiden kanssa suunnitelmatalouden etujen vuoksi.
Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen vuonna 1995 joukko opiskelija-aktiiveja herätti ajatuksen opiskelijoiden hyvin toimivaksi osoittautuneen kehitysyhteistyötoiminnan ulottamisesta Venäjän suomalais-ugrilaisten vähemmistökansojen pariin. Opiskelijoiden keskuudessa laitettiin vireille vuosittainen keräys, jonka varat käytettiin erilaisiin hankkeisiin vähemmistökielten ja -kulttuurien hyväksi. Sen oli erityisesti tarkoitus tukea suurissa vaikeuksissa ollutta vähemmistökielistä julkaisutoimintaa. Jo ennen keräyksen käynnistämistä HYY lahjoitti Inkerin kulttuuriseura ry:lle 10 000 markkaa Inkerin lasten oppikirjan painokustannuksiin sekä 1 000 markkaa Karjalan ylioppilaslehdelle.
Vuonna 1997 HYY päätti hakea Suomalais-ugrilaisten kansojen nuorten liiton MAFUN:n jäsenyyttä.
Työväen lauluja
Työväen lauluja on levy-yhtiö Scandian vuonna 1969 julkaisema kokoelma-albumi, joka sisältää neljätoista vanhaa työväenlaulua. Jatko-osa levylle ilmestyi vuotta myöhemmin. Vuonna 1997 niiden kappaleita julkaistiin Warner Music Finlandin 20 suosikkia -sarjaan kuuluvalla CD:llä Veljiksi kaikki – Työväen lauluja.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunta
Talous
HYY on yksi maailman vauraimmista ylioppilaskunnista. Tämä johtuu siitä, että kaupungin sille aikanaan myymät ja silloisen keskustan ulkopuolella sijainneet alueet sijaitsevat nyt aivan Helsingin liikekeskustassa ja kuuluvat kaupungin kalleimpiin neliöihin. Ylioppilaskunta harjoittaa liiketoimintaa Ylvan kautta. Kiinteistötaloutensa kautta ylioppilaskunta omistaa Vanhan ja Uuden ylioppilastalon sekä Kaivopihaa ympäröivät liikerakennukset. Ylvan markkina-arvo oli syksyllä 2007 lähes 200 miljoonaa euroa.
Hallinto
Ylioppilaskunnan korkein päättävä elin on 60-jäseninen edustajisto. Edustajiston jäsenet eli ”edaattorit” valitaan kahden vuoden välein parillisina vuosina yleisillä ja suhteellisilla vaaleilla, joissa äänioikeutettuja ovat kaikki HYY:n jäsenet. Edustajisto muun muassa valitsee ylioppilaskunnan hallituksen, pääsihteerin ja puheenjohtajiston sekä Ylioppilaslehden päätoimittajan. Hallitus käyttää ylioppilaskunnan yleistä hallinto- ja toimeenpanovaltaa, pääsihteerin johtama sihteeristö huolehtii ylioppilaskunnan käytännön toiminnasta. Puheenjohtajiston asema on ensisijaisesti muodollinen, vanhaa sanontaa mukaillen ”HYY:n hallituksen puheenjohtaja tekee likaisen työn, HYY:n puheenjohtaja kunnioittaa läsnäolollaan”.
Vonetta Flowers
Vonetta Flowers (o.s. Jeffery, s. 29. lokakuuta 1973 Birmingham, Alabama) on uransa jo päättänyt yhdysvaltalainen rattikelkkailun olympiavoittaja. Flowers on 167 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunta
Hallinto
Vuoden 2022 vaaleissa 25 838:sta äänioikeutetusta äänesti 8 350, eli äänestysprosentti oli 32,3 %. Ehdokkaita vaaleissa oli yhteensä 413.
Vonetta Flowers
Vasta vuonna 1999 rattikelkkailun aloittanut Flowers osallistui urallaan kaksiin talviolympialaisiin, vuosina 2002 ja 2006. Vuoden 2002 talviolympialaisista Salt Lake Citystä Flowers saavutti kultaa kahden naisen kelkasta yhdessä Jill Bakkenin kanssa. Näin Flowersista tuli historian ensimmäinen tummaihoinen talviolympialaisten kultamitalisti. Hän oli myös ensimmäinen alabamalainen talviolympialaisten mitalisti. Vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa Flowers ja Jean Prahm sijoittuivat kuudenneksi. Vuonna 2004 Flowers ja Prahm saavuttivat MM-pronssia.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunta
Hallinto
Ylioppilaskunnalla on järjestörekisteri, jossa on noin 250 HYY:n piirissä toimivaa opiskelijajärjestöä. HYY:n talousjohtokunta poisti rekisteristä Helsingin akateemiset perussuomalaiset Hapsu ry:n, joka oli esittänyt mielipiteen, että ”eurooppalaiset kansat ovat valkoisia, joten on vain luonnollista ja tervettä, että valkoisuus on eurooppalaisissa tiedeyhteisöissä hallitsevaa”.
Vonetta Flowers
Flowers kilpaili nuorempana myös yleisurheilussa. Hänen valmentajanaan toimi hänen miehensä Johnny Mack Flowers.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunta
Valiokunnat
Ylioppilaskunnalla on myös erityisiä valiokuntia, joita ovat
Lisäksi aikaisemmin ylioppilaskunnalla on ollut Sukukansavaliokunta, jolle ylioppilaskunnan jäsenet ovat voineet maksaa niin sanottua sukukansarahaa ylioppilaskunnan jäsenmaksun maksamisen yhteydessä 1990-luvulta alkaen. Sukukansavaliokunta perustettiin vuonna 1995 ja se julkaisi Alkukoti-lehteä. Sukukansarahalla on rahoitettu erilaisia suomalais-ugrilaisten vähemmistöjen hankkeita esimerkiksi Venäjällä. Avustuksia on myönnetty muun muassa suomensukuisten kansojen julkaisutoimintaan sekä kulttuuritapahtumien järjestämiseen. Keräyksellä muun muassa julkaistiin kominkielinen ihmisoikeuksia käsittelevä koulukirja. Vuonna 2009 Sukukansavaliokuntaa uhkasi lakkauttaminen, ja vuonna 2017 sen toiminta jäädytettiin, koska ylioppilaskunnan talousjohtokunnan mukaan sukukansavaliokunta ei toimittanut kirjanpitoon asianmukaisia selvityksiä keräystuottojen käytöstä. Sukukansavaliokunnan silloisen puheenjohtajan Riku Erkkilän mielestä päätös oli huono, sillä sen myötä sukukansa-asiat ovat entistä vähemmän esillä ylioppilaskunnan rivijäsenille eli opiskelijoille. Erkkilä totesi, että Venäjältä on välillä todella vaikea saada selvityksiä myönnettyjen avustusten käytöstä.
Kulttuuritoiminta
Musiikin alalla HYY:n ehkä tunnetuin edustaja on Ylioppilaskunnan Laulajat.
Ylioppilasteatteri toimii Vanhan ylioppilastalon tiloissa.
Vanhan ylioppilastalon taidekokoelma käsittää muun muassa kansallisromantiikan ajan teoksia.
Juhlapäivät, tunnukset ja kunnianosoitukset
Helsingin yliopiston ylioppilaskunnalla on kaksi vuosittaista juhlapäivää. Ylioppilaskunnan vuosijuhlapäivä on 26. marraskuuta Vanhan ylioppilastalon vihkimispäivän mukaan. Floran päivää vietetään vuosittain 13. toukokuuta Maamme-laulun ensiesityksen kunniaksi. Floran päivän juhla järjestetään Kumtähden kentällä Kumpulassa, jossa ylioppilaat esittivät Maamme-laulun ensimmäisen kerran 13. toukokuuta 1848.
Ylioppilaskunnan ja sen piirissä toimivien osakuntien sekä noin 250 muun opiskelijajärjestön vuosijuhlissa käytetään akateemisia kunnia- ja ansiomerkkejä. Ylioppilaskunnan nauha on sininen, ja siitä on kapea ja leveä versio. HYY:n hallitus- ja ansiomerkkejä kannetaan kapeassa nauhassa sekä puheenjohtajiston ja kunniamerkkejä leveässä nauhassa.
Ylioppilaskunnan jakamista huomionosoituksista korkein on ylioppilaskunnan puheenjohtajiston merkki leveässä purppuranauhassa. Se voidaan myöntää ylioppilaskunnan kunnianosoituksena erittäin merkittävästä toiminnasta yhteiskunnan tai ylioppilaskunnan hyväksi. Merkkiä on jaettu vuodesta 1948 alkaen, ja sen ovat saaneet kaikki tuona aikana elossa olleet tasavallan presidentit sekä useat huomattavat yliopistomiehet, poliitikot ja taiteilijat. Saajien joukossa on myös kolme ulkomaalaista: pohjoismaisen hyvinvointivaltion isiin kuuluva ruotsalainen yhteiskuntatieteilijä Gunnar Myrdal sekä kaksi ihmisoikeustaistelijaa, Etelä-Afrikan presidentti Nelson Mandela ja Tšekkoslovakian presidentti Václav Havel.
Ylioppilaskunnan puheenjohtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajina:
Hallituksen puheenjohtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtajina:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1947
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1947 olivat lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut toisen maailmansodan jälkeen. Kisat pelattiin Tšekkoslovakiassa 15.–23. helmikuuta ja niihin osallistui kahdeksan joukkuetta. Kanada ei kuitenkaan osallistunut. Isäntäjoukkue voitti maailmanmestaruuden ja samassa yhteydessä pelatun Euroopan-mestaruuden, vaikka hävisikin Ruotsille.
Turnausta on pidetty menestyksenä, eritoten tunnelmaan eläytyneen yleisön ansiosta, joka kannusti kisaisännät kaksoismestaruuteen.
Alvaro Leonel Ramazzini Imeri
Alvaro Leonel Ramazzini Imeri (s. 16. heinäkuuta 1947 Guatemala, Guatemala) on guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1971 ja nimitettiin San Marcosin hiippakunnan piispaksi 15. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja José Tomás Sánchez.
Ramazzini Imeri on toiminut alueensa alkuperäiskansojen oikeuksien turvaamiseksi, ja hänelle myönnettiin vuonna 2011 Pacem in Terris -palkinto. Hän on saanut lukuisia tappouhkauksia.
Pernajan vaakuna
thumb|150px|Pernajan vaakuna (1952–2009) pienoiskuva|188x188px|Teit-suvun aatelisvaakuna Pernajan vaakuna oli Pernajan kunnan tunnus. Vaakunan aihe on peräisin Teit-suvun vaakunasta. Suku on perimätiedon mukaan vaikuttanut seudulla jo 1600-luvun alkupuoliskolla tehden siitä Pernajan vanhimman aatelissuvun. Suku polveutuu Skotlannista ja sillä on ollut merkityksensä seudun asuttamiseen ja Pernajan kirkon rakentamiseen. Aatelisvaakunan kolmesta tähdestä kaksi on korvattu aurankärjillä viittaamaan maatalouden merkitykseen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä lakio ja vinoristi, molemmat punaiset, lakiossa kaksi aurankärkeä ja niiden välissä kuusisakarainen tähti; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pernajan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 31. toukokuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 8. elokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2010, kun Pernaja liittyi Ruotsinpyhtään ja Liljendalin kanssa osaksi Loviisan kaupunkia.
Kiek in de Kök
Kiek in de Kök on Tallinnan kaupunginmuuriin kuuluva tykkitorni Toompealla, Virossa. Torni rakennettiin 1400-luvun lopulla ja nykyisen muotonsa se sai 1500-luvun alussa. Torni on nykyisin osa Tallinnan kaupunginmuseota ja sen tiloissa järjestetään näyttelyjä.
Itäinen Nusa Tenggara
Itäinen Nusa Tenggara on Indonesian provinssi. Se sijaitsee Pienillä Sundasaarilla ja kattaa saariston itäosan. Provinssi koostuu yli 550 saaresta. Suurimmat saaret ovat Flores, Sumba ja Timor. Timorin saaresta Indonesialle kuuluu saaren länsiosa ja saaren itäosassa on Itä-Timor.
Kiek in de Kök
Historia
thumb|vasen|Näkymä tornille. Kiek in de Kökin tykkitorni rakennettiin vuonna 1475, mutta nykyisen muotonsa se sai 1500-luvun alussa. Kiek in de Kök oli osa Tallinnan kaupunginmuuria, jota puolustamaan rakennettiin 1500-luvulla kaikkiaan 46 tornia. Kiek in de Kök suunniteltiin raskaille tuliaseille ja sen nimi tarkoittaa suomeksi "katso keittiöön". Nimi on alasaksaa ja se viittaa tornin korkeuteen. Tornin vartiomiehet saattoivat katsella alas porvaristalojen suurista savupiipuista eli mantellikorsteeneista talojen keittiöihin. Nimi mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1577 muodossa Kyck in de Kaeken. Moskovan Venäjän tsaari Iivana Julman joukkojen piirittäessä Tallinnaa Liivinmaan sodan aikana vuonna 1577 tornia ammuttiin kivi- ja rautakuulilla, joiden jättämät jäljet ovat edelleen tornin seinämässä. Tallinna kesti kuitenkin Henrik Klasinpoika Hornin johdolla seitsemän viikkoa kestäneen piirityksen. Tornin menetettyä lopulta sotilaallisen merkityksensä sitä käytettiin varastona ja arkistotilana. Tornia remontoitiin ja entisöitiin 1950- ja 1960-luvuilla. Kiek in de Kök kuuluu nykyisin Tallinnan kaupunginmuseon tiloihin ja sen tiloissa on kaupungin synty- ja sotahistoriaa esitteleviä näyttelyjä. Tornin kuudennessa kerroksessa toimii kahvila.
Torni
Kiek in de Kök kuuluu Itämerenmaiden suurimpiin tykkitorneihin. Tornin korkeus on 49,4 metriä ja sen läpimitta on 17 metriä. Tornin seinän paksuus on lähes 4 metriä.
Itäinen Nusa Tenggara
Provinssin alueella asuu 4,6 miljoonaa ihmistä. Runsaslukuisimmat väestöryhmät ovat atonit, manggalait ja sumbalaiset.
Pipefest
Pipefest on vuosittain järjestettävä hip hop - musiikkifestivaali. Rap-musiikin lisäksi ohjelmaan kuuluu break dancea, beat boxausta, katukorista sekä graffititaidetta.
Pipefest järjestettiin vuoteen 2010 asti Vuokatin hiihtokeskuksen ylärinteillä, rinneravintolan vieressä. Vuodesta 2011 lähtien tapahtuma järjestetään Jämsän Himoksella.
Tapahtumaa järjestettiin vuodesta 2001 alkaen. Ensimmäisessä Pipefestissä vieraili noin 2 000 ihmistä, ja vuoteen 2005 mennessä määrä oli noussut yli yhdeksään tuhanteen, pääasiassa nuoreen henkilöön. Vuoden 2016 jälkeen Pipefest ilmoitti jäävänsä tauolle.
Pipefest on myös Profeettojen (eli Cheekin ja Elastisen) sekä Palefacen samanniminen kappale.
2018
Paleface, Ceebrolistics, Fintelligens, Kapasiteettiyksikkö, Cheek
2010
Brädi, Bulle, Cheek + livebändi, Fintelligens, Flowboysfam, Hannibal & Joku Roti Mafia, Jätkäjätkät, Kemmuru, Koivuniemen Herrat, OG Ikonen, Olli-PA & Funksons, Paleface, Petri Nygård, Prop Dylan (SWE), Pyhimys & Medium, Redrama, Ritarikunta, Solonen feat Narcotic & Avaintekijät, Steen1, Teflon Brothers, Timi Lexikon, Uniikki ja Veljenpojat
2009
Mm. Jätkäjätkät, Sabac Red, Hannibal & Joku Roti Mafia, Julma-Henri, Nopsajalka, Leijonamieli, Timo Pieni Huijaus, Steen1, Cheek, Teflon Brothers, Solonen, Palestine, Juno, Redrama, Fintelligens, Juju
Gravitomagnetismi
Gravitomagnetismi on ilmiö, jossa pyörivä tai kiihtyvä kappale vetää vähäisessä määrin avaruutta ja aikaa mukanaan. Se on Albert Einsteinin esittämän yleisen suhteellisuusteorian vuonna 1918 teoreettisesti ennustettu johdannainen. Se tunnetaan myös nimillä frame-dragging -efekti ja keksijöidensä itävaltalaisten Josef Lensen ja Hans Thirringin mukaan Lensen–Thirringin ilmiönä.
Suhteellisuusteoria on jo ennustanut oikein todennetusti energian mahdollisen muuttumisen massaksi ja päinvastoin. Samoin on todennettu ulkopuolisesta havainnoijasta katsottuna valon nopeutta lähestyvän objektin muuttuvan näennäisesti painavammaksi ja lyhyemmäksi – tätä kuvataan matemaattisesti Lorentz-muunnoksilla. Gravitomagnetismi tarkoittaa sitä, että pyörivän tai kiihtyvän massan läheisyydessä sijaitsevan kohteen pitäisi siirtyä verrattuna siihen, mitä Newtonin mekaniikka ennustaisi, joskin tavattoman vähän: muutamia triljoonasosia. Gravitomagnetismia ei ole yksiselitteisesti todennettu, mikä johtunee mittauslaitteiden tarkkuusvaatimuksesta.
Gravitomagnetismin olemassaolo selittäisi kvasaarien odotettua voimakkaamman säteilyn sekä pyörivien mustien aukkojen läheisyydessä esiintyvän säteilyn voimakkuuden verrattuna pyörimättömiin aukkoihin. Lisäksi lentokoneiden toiminnassa havaittuja erikoisia ilmiöitä voitaisiin selittää gravitomagnetismin avulla.
Ilmiön olemassaoloa ovat yrittäneet tutkia mm. Leccen yliopistossa italialainen Ignazio Ciofolini sekä Marylandin yliopistossa Baltimoressa Erricos Pavlis. He ovat mitanneet geodeettisten LAGEOS-satelliittien sijaintia maahan nähden, mutta mittauksessa on havaittu vain noin kahdestoista miljoonasosa-asteen poikkeama odotetusta. Myös NASAn Gravity Probe B -satelliitin havainnoissa on todettu odottamattoman korkeat virherajat. Lensen–Thirringin ilmiötä on yritetty havaita myös tutkimalla Marsia kiertävän Mars Global Surveyor -satelliitin liikettä. Tästä saadut tulokset ovat rohkaisevia, mutta virherajat ovat edelleen suuret.
Aiheesta muualla
Увлечение инерциальных систем отсчёта 参考系拖拽
Hurmostila
Hurmostila eli ekstaasi on psykologinen voimakas tunnetila, jossa identiteettitunne ja tietoisuus ympäristöstä ovat väliaikaisesti heikentyneet tai hävinneet. Ekstaasia voisi kuvata hurmiolla tai hurmioitumisena.
Ekstaasi saa alkuunsa tunnetilan kiihottamisesta huippuunsa,ihmiset voivat vaipua ekstaasiin esim. urheilutapahtumissa, musiikkitapahtumissa, tai karismaattisessa hengellisessä kokouksessa.
Ekstaasiin pääsemiseksi on käytetty huumaavia aineita, paastoa, tanssia, valvomista, tiettyjen liikkeiden tai sanojen yksitoikkoista toistamista, samojen säkeiden laulamista keskeytyksittä.
Uskonnollinen hurmos
Raamatussa mainitaan hurmostila Pyhä Hengen innoittamana tilana,  mutta hurmostila voi myös olla jonkun muun, kuin Pyhän Hengen aiheuttama.
Delfoin oraakkelin papittaret lankesivat aikoinaan hurmokseen puhuen käsittämätöntä kieltä, josta oraakkelin papit muokkasivat oraakkelin vastaukset.
Uskonnollisessa hurmostilassa ihmisen sielu on vastaanottavainen henkimaailmasta tuleville vaikutteille. Hurmostilaan päästään kiihottavan soiton välityksellä. Baalin profeetat huusivat, tanssivat ja viiltelivät itseään, päästäkseen hurmokseen. Baalin profeetoissa ei vaikuttanut Jumalan Pyhä Henki, vaan Baalin henki.
Torontolaisuus ja Holy drunkness
Holy drunkness (ts. Holy drunkenness tai spiritual drunkenness) eli hengellinen humala on hengellinen ilmiö, joka matkii Raamatussa mainittua Pyhällä Hengellä täyttymistä (ts. paha henki matkii Pyhää Henkeä). Ilmiölle ominaista ovat ihmisen mielen juopuminen ja jopa uupuminen. Myös fyysiseksi muuttunut hengellinen juopumustila kuuluu ilmiöön joissain tapauksissa. Ilmiö on levinnyt Yhdysvalloista muualle maailmaan menestysteologian mukana.
Ilmiöön kuuluvat olennaisena osana hengelliset kokemukset, jotka liitetään Pyhään Henkeen. Näitä ovat esimerkiksi hengellinen juopuminen, ns. pyhä nauru, jumalalliset ilmestykset ja muut hengelliset ns. manifestaatiot, jotka yleensä menevät yli Raamatun tai ovat muualta kuin Jumalasta. Tyypillistä manifestaatioille ja ilmestyksille on, että niitä tulee jopa päivittäin. Vaaralliseksi Holy drunknessin tekeekin juuri se, että ihminen voi luulla ilmestysten ja muiden kokemusten tulevan Jumalalta ja ajattelee olevansa tekemisissä Pyhän Hengen kanssa. Todellisuudessa ihminen kuitenkin on tekemisissä aivan muun hengellisen maailman kanssa, johon hän todennäköisesti on jäänyt riippuvaiseksi Holy drunknessiin liittyvän mielen juopumuksen takia. Maailmaa ja riippuvuutta kuvastaa hyvin se, että ne ikään kuin kuluttavat ihmisen mieltä siten, että hän voi sairastua Holy drunkness -ilmiön vaikuttaessa hänen elämässään tarpeeksi kauan.
Holy drunkness -ilmiötä on nykyisin tarjolla kristillisten seurakuntien kokouksissa, joissa esiintyy menestysteologiaa. Siellä se leviää erilaisten keinojen kautta.
Holy drunkness -ilmiöstä huolimatta Raamatun mukaan ihminen voi näyttää juopuneelta Pyhän Hengen takia (Apt. 2: 1-13). Samaan aikaan on kuitenkin muistettava, että Raamatun mukaan Pyhä Henki on raittiuden henki (2. Tim. 1: 7), mikä tarkoittaa, että ihminen voi näyttää juovuksissa olevalta Pyhän Hengen takia, mutta ei kuitenkaan koskaan ole varsinaisesti juopunut tai humalassa esimerkiksi mielensä puolesta, jos asialla on Pyhä Henki. Raamatusta kannattaa tässä yhteydessä huomioida myös kohdat Ensimmäinen Johanneksen kirje, luku neljä (1. Joh: 4), Paavalin ensimmäinen kirje Timoteukselle, luku neljä (1.Tim: 4) ja Matteuksen evankeliumin luku 7 jakeesta 15 alkaen (Matt. 7:15- ).
YK-numero
thumb|100px|Bensiinin kuljetusmerkintä, jossa ylempi on vaaraluku ja alempi YK-numero. YK-numero on nelinumeroinen luku, jonka avulla voidaan tunnistaa kuljetettava vaarallinen aine tai vaaraominaisuuksiltaan samanlaisten (esimerkiksi räjähteet, syttyvät nesteet, myrkylliset aineet) aineiden ryhmä. Aineella voi olla useampia YK-numeroita riippuen aineen pitoisuudesta tai olomuodosta.
YK-numeroiden lisäksi ADR:n vaarallisten aineiden kuljetuksessa on oltava mukana merkinnät kuljetusluokista sekä aineisiin/aineryhmään liittyvät kemialliset varoitusmerkit.
Kuljetusluokat jaetaan 9 eri luokkaan :
Adrastos
Adrastos oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas. Hänen isänsä oli Talaos ja hänen äitinsä lähteestä riippuen joko Lysimakhe, Lysianassa tai Eurynome.
Adrastos oli yksi kolmesta Argoksen kuninkaasta yhdessä Ifiksen ja Amfiaraoksen kanssa. Hänen puolisonsa oli Amfitheaa tai Demonassa, ja heidän lapsiaan olivat Argea, Deipyle, Aigiale, Aigialeus ja Kyanippos.
Argoksen mahtiperheiden kiistelyn aikana Amfiaraos surmasi Talauksen, jolloin Adrastos pakeni Sikyoniin kuningas Polyboksen luokse. Polyboksen kuoltua lapsettomana Adrastos seurasi häntä Sikyonin kuninkaana, ja hänen kerrottiin perustaneen valtakaudellaan Nemean kisat Ofelteen muistoksi.
Seitsemän Thebaa vastaan
Myöhemmin Adrastos kuitenkin sopi riitansa Amfiaraoksen kanssa ja antoi tälle sisarensa Erifylen vaimoksi. Adrastos palasi hallitsemaan osaansa Argoksesta. Siellä hän kohtasi eräänä päivänä Tydeuksen ja Polyneikeen – molemmat karkotettuina kotimaistaan – taistelemassa keskenään ja kiirehtiessään erottamaan riitelijät, hän huomasi toisen kilvessä olevan villikarjun ja toisen leijonan kuvan. Adrastos oli aiemmin saanut oraakkelilta viestin, jonka mukaan toinen hänen tyttäristään naisi villikarjun ja toinen leijonan, joten hän antoi samoin tein tyttärensä näille vaimoiksi ja lupasi palauttaa heidät takaisin valtaan omissa valtakunnissaan. Tästä alkoi Theban sotaretken suunnittelu vaikka Amfiaraos ennustikin kaikkien osallistujen kohtaavan loppunsa Adrastosta lukuun ottamatta.
Sotaretkelle Eteoklesta vastaan osallistui Adrastoksen lisäksi kuusi muuta sankaria: Polyneikes, Tydeus, Amfiaraos, Kapaneus, Hippomedon ja Parthenopaios. Retki kuitenkin päättyi Amfiaraoksen ennustamalla tavalla katkeraan tuhoon, ja ainoastaan Adrastos onnistui pakenemaan nopean hevosensa Arionin avulla.
Theban kuningas Kreon kielsi hautaamasta kaatuneita vihollisia. Antigone kuitenkin hautasi veljensä Polyneikeen, ja rangaistukseksi hänet surmattiin. Adrastos pyysi apua Ateenan kuninkaalta Theseukselta, joka lopulta suostui järjestämään äänestyksen asiasta äitinsä Aithran pyynnöstä. Äänestys oikeutti hyökkäyksen aloittamisen, ja ateenalaiset valtasivatkin kaupungin. Hyökkääjät poistuivat hakemansa ruumiit mukanaan, ja Adrastos poltti toveriensa ruumiit roviolla asiaan kuuluvin juhlallisuuksin.
Kymmenen vuotta myöhemmin kaatuneiden pojat, epigonit, valtasivat Theban. Ainoastaan Adrastoksen poika Aigialeus sai surmansa. Tämän kerrottiin johtuvan siitä, että edellisellä sotaretkellä ainoastaan hänen isänsä oli selvinnyt elossa.
La hija del jardinero
La hija del jardinero on televisioyhtiö TV Azteca:n esittämä meksikolainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Mariana Ochoa ja Carlos Torres.
Titan (Blizzard Entertainment projekti)
Peli on peruttu vuonna 2014.
Kehitys
Vuonna 2007 käyttäjät Blizzardin Internet foruumilla spekuloivat että peli oli jo kehityksessä sen jälkeen, kun yhtiö olis julkaissut työpaikkailmoituksia hahmojen ja ympäristöjen kehitykseen osallistuvien taiteilijoiden avoimista paikoista, kuvaillen projektia "seuraavan sukupolven MMO peliksi", joka oli "huippusalainen". Blizzardin yhteisövastaava vahvisti että työpaikkailmoitukset liittyivät julkistamattomaan peliin, joka ei ole lisäosa maailman suosituimmalle MMO-pelille, World of Warcraftille. Activision Blizzardin toimitusjohtaja Bobby Kotick, Blizzardin operatiivinen johtaja Paul Sams ja Blizzardin toimitusjohtaja Mike Morhaime kaikki vahvistivat vuonna 2008 että kyseessä oli uusi peli. Luottamuksellinen projektiaikataulu julkistettiin ilman yhtiön hyväksyntää marraskuussa 2011. Se näytti projektin nimeltä "Titan" jolle oli annettu julkaisupäivämäärä vuoden 2013 viimeiselle neljännekselle. Blizzardin Kiinan yleismanageri joko erosi tai erotettiin tämän vuodon jälkeen.
Vuoden 2010 Spike Video Game Awards palkintojenjaossa, Blizzardin yhteisperustaja Frank Pearce kertoi peliblogi Destructoidille, että pelistudio oli aloittanut puhumaan uudesta pelistä rekrytointityökaluna. Morhaime puhui pelistä suurmalkaisesti paneelikeskustelussa vuonna 2011 D.I.C.E. Summit tapahtumassa. Hän sanoi että yhtiön kaikkein kokeneimmat MMO-kehittäjät työskentelivät projektin parissa. Hän selitti että he käyttivät vuosien kokemuksia World of Warcraftin parista ja painotti pelaajien yhteistyön tärkeyttä tuntemiensa ihmisten kanssa tuntemattomien sijaan. Morhaime uskoi että World of Warcraft ja Titan, julkistuksessaan, tulevat elämään rinnakkaiseloa MMO-markkinoilla. Hän oli tehnyt samankaltaisen lausunnon jo vuonna 2008 kertoessaan yhdysvaltalaiselle Wired-lehdelle, että peli tulisi olemaan niin erilainen, että se ei kilpailisi toisen yhtiön MMO-pelin kanssa.
Maaliskuussa 2011 Sams antoi haastattelun Gamasutralle ja paljasti että peli oli pelattavissa ja kertoi visiosta, jonka mukaan projektin pelin olisi tarkoitus kasvaa vielä 10, 15 tai 20 vuodenkin kuluttua julkistuksestaan ja asettaa uusia ennätyksiä toimialalla. Syyskuuhun 2012 mennessä kehitystiimi oli kasvanut pienistä konseptikehitykseen erikoistuneista tiimeistä yli 100 hengen projektitiimiksi. Blizzardin pelisuunnittelun varatoimitusjohtaja Rob Pardo sanoi että peli oli "keskellä kehitystään tässä vaiheessa."
Markus Hätinen
Markus Hätinen (s.6. tammikuuta 1974 Jyväskylä) on suomalais-saksalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hätinen pelasi SM-liigassa ainoastaan JYPin paidassa kuusi kautta vuosina 1991–2000. Hätinen oli aktiivivuosinaan 178 cm pitkä ja painoi 77 kg. Hätinen edusti Suomea sekä vuoden 1992 alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa että 1992–1993 vuodenvaihteessa Nuorten MM-turnauksessa. Aikuisten maajoukkueesa Hätinen ei päässyt koskaan pelaamaan. Kaudella 1991-92 Hätinen pääsi haistelemaan liigatunnelmia JYP:n joukkueen varamaalivahtina, mutta vielä tuolloin hän ei varsinaisesti päässyt pelaamaan otteluissa. Seuraavalla kaudella pelattuja otteluita kertyi yksi ja kaudella 1993-94 tarjolla oli vain luukkuvahdin rooli Ari-Pekka Siekkisen ja Marko Leinosen jakaessa torjuntavastuun. Kaudella 1994-95 Hätinen pääsi pelaamaan kuudessa ottelussa. Kauden 1995-96 Hätinen pelasi I divisioonaa Forssan Palloseurassa. Vastuuta divarissa kertyi 37 ottelua ja päästettyjen maalien keskiarvo oli 2.73. Seuraavaksi kaudeksi Hätinen palasi takaisin Jyväskylään ja pääsi pelaamaan Marko Leinosen varamiehenä 15 ottelussa. Kauden jälkeen Hätinen suuntasi kahdeksi vuodeksi Saksan kakkostasolle Ingostadtin joukkueeseen. Hätinen palasi vielä kerran takaisin Jyväskylään kaudelle 1999–00 mutta ei nytkään kyennyt valtaamaan joukkueen ykkösmaalivahdin tonttia. Tommi Satosaaren varamiehenä otteluita kertyi 18. Kauden jälkeen tie vei jälleen ulkomaille, tällä kertaa Ranskaan. Kahden Ranskan liigan Reimsissä pelatun kauden jälkeen Hätinen palasi pelaamaan Saksaan toiselle ja kolmannelle sarjatasolle. Ranskasta oli tuomisina jälkimmäisellä kaudella voitettu Ranskan mestaruus. Kauden 2007–2008 päätteeksi Hätinen päätti lopettaa uransa.
Réunionin taistelu
Réunionin taistelu oli toisessa maailmansodassa Vapaan Ranskan ja Vichyn Ranskan välinen taistelu Réunionin saaresta. Taistelun päätteeksi liittoutuneet ottivat saaren hallinnan.
Taustaa
Le Réunionilla ei ollut ollut strategista merkitystä ennen Ranskan kukistumista ja siten sen puolustus oli heikkoa. Aselevon astuttua voimaan saarella olevat joukot supistettiin kolmeen upseeriin, yhteen ohjaajaan, yhteentoista aliupseeriin ja noin 270 mieheen, joista vain 23 oli ammattisotilaita. Saaren rannikkotykistö oli epäkunnossa.
Raoul Nativel ilmoitti Ranskan antautumisesta radiossa 23. kesäkuuta 1940. Seuraavana päivänä Yhdistyneen kuningaskunnan konsuli Maurice Gaud tapasi saaren kuvernöörin Pierre Aubertin luvaten maksaa hallintokulut mikäli saari siirtyisi liittoutuneiden puolelle. Aubert kieltäytyi tarjouksesta pysyen uskollisena Petainin hallinnolle.
Helmikuussa 1942 Singaporen taistelun jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Itäinen laivasto vetäytyi Malediiveille Addun Atollille. Keisarillisen Japanin laivaston tekemä isku Intian valtameri pakotti britit vetäytymään edelleen Kilindiniin lähelle Mombasaa. Pian tämän jälkeen alueen varmistamiseksi vaihdettiin toukokuussa Vichyn Ranskan hallinto Madagaskarilla operaatio Ironcladissa, jolloin La Réunion menetti laivayhteyden Afrikkaan. Samanaikaisesti Charles de Gaulle tunsi jääneensä osattomaksi menestyksestä ja hän halusi vallata La Réunionin ennen brittejä tai yhdysvaltalaisia.
Vichyn radioasema Madagascarilla tiedotti 8. toukokuuta kuninkaallisen laivaston risteilijän lähteneen saarelle kannellaan 600 sotilasta. Aubert tuhosi Le Portin satamalaitteet ja esti satamaan pääsyn upottamalla sen suulle aluksen. Hän myös evakuoi pääkaupungin Saint-Denisin siirtämällä väestön La Montagneen, Le Bruleen, Saint-Francoisiin ja Sainte Marieen.
Tapahtuma osoitti kuitenkin saaren kyvyttömyyden torjua maihinnousua. 18. syyskuuta tehtiin päätös vastarinnan rajaamisesta ja 27. syyskuuta pääkaupunki julistettiin avoimeksi kaupungiksi ja hallinto siirtyi Hell-Bourgiin. Pohjois-Afrikan maihinnousu 8. marraskuuta aiheutti Vichyn Ranskan miehittämisen.
Maihinnousu
Vapaan Ranskan laivaston hävittäjä Léopard purjehti 26.–27. marraskuuta 1942 välisenä yönä saarelle kannellaan 74 sotilasta Mauritiukselta ja se saapui Saint-Denisiin 27. marraskuuta kello 23. Kaksi aluksen veneistä vei viisimiehisen ryhmän etsimään maihinnousupaikkaa. Rantavahdit havaitsivat aluksen puoli kolmelta, kun maihinnousuosasto oli nousemassa veneisiin. Noin 60 luutnantti Moreaun johtamaa sotilasta nousi maihin ottaen kaupungin haltuunsa iltaan mennessä. Maihinnousujoukkojen komentaja Barraquin otti yhteyden Le Gaullea tukeviin saarelaisiin erityisesti saaren kommunistijohtajaan Leon de Lepervancheen ja kuvernöörin sihteeriin Andre Capagorryyn, joka oli jo aloittanut saaren hallinnon vaihtamisen. Saman aikaisesti Vichyn hallintoa kannattava Pillet vetäytyi Hell-Bourgiin järjestämään vastarintaa.
Lepervenchen kommunistisolut aktivoituivat 28. marraskuuta ottaen hallintaansa kaupungintalon ja vangiten kaupunginjohtajan. Seuraavana päivänä epäonnistuttiin 95 millimetrin tykein varustetun rannikkopatterin valtauksessa. Patteri avasi tulen kohti Léopardia, joka vetäytyi avomerelle avaten samalla tulen, joka surmasi kaksi tykkimiestä. Samana päivänä saarella olevat Vichyn Ranskan sotilaat antautuivat Vapaan Ranskan joukoille. Tykkimiesten pelätessä maihinlaskettujen joukkojen aloittavan hyökkäyksen he antautuivat, jolloin Léopard palasi saaren edustalle.
Havaittuaan maihinnousseiden joukkojen olevan ranskalaisia eikä brittejä ja keskushallinnon jättäessä ohjeiden antamisen Aubert esitti muodollisen vastarinnan järjestämistä. Hävittäjän päällikön Evenoun pelätessä sukellusveneitä aluksen viipyessä paikallaan uhkasi hävittää saaren tehtaat, mikäli antautumisneuvottelut eivät etenisi. Pitkien neuvottelujen päätteeksi Auberry antautui, kunhan uhkavaatimus tehtaiden tuhoamisesta toistettaisiin. Antautuminen toteutettiin 30. marraskuuta kello 8.45.
thumb|Réunionin takaisinvaltauksen muistolaatta
Crash Boom Bang!
Pelaaminen
Pelattavina hahmoina ovat Crash Bandicoot, Coco Bandicoot, Tawna Bandicoot, Crunch Bandicoot, Dr. Neo Cortex, Pinstripe Potoroo, Fake Crash, Pura ja Polar. Peli on Crash Bashin tyylinen. Tasoissa on eri minipelejä. Voittaja on se, joka saa eniten pisteitä tai pääsee maaliin ensimmäisenä. Pelissä on kuusi erilaista tasoa: Port town, Desert, Big city, Volcano, Deep sea ja Tower. Jokaisella hahmolla on omanlaiset huoneet.Pelissä voit valita tarinapelin, festivaalitilan tai mennä omaan huoneeseen missä voi pelata pelejä ja viestiä muiden pelaajien kanssa.
Mortal Kombat: Defenders of the Realm
Mortal Kombat: Defenders of the Realm on Threshold Entertainmentin ja Film Romanin tuottama yhdysvaltalainen 13-osainen piirrossarja, joka perustuu Mortal Kombat videopeleihin. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa USA Networkilla vuoden 1996 aikana.
Juoni
Sarjan tarina keskittyy Raidenin kokoamaan ryhmään, jossa ovat mukana Liu Kang, Kurtis Stryker, Sonya Blade, Jax, Kitana ja Sub-Zero, sekä Nightwolf. He puolustavat maailmaa muukalaisilta, jotka astuvat heidän maailmaansa portaalien ja muiden ulottuvuuksien kautta. Ryhmä työskenteli salaisessa päämajassa, jossa Nightwolf ja Raiden tarkkailivat monitorien kautta tunkeilijoita. Sittemmin ryhmä nousi lentolohikäärmeen näköisiin lentoaluksiin taistelemaan vihollisia vastaan. Sarjan arkkivihollisena toimi useimmiten Shao Kahn.
Angelo Vanzin
Angelo Vanzin (8. helmikuuta 1932 – 22. toukokuuta 2018 ) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa perämiehellisessä nelikossa.
Johannes Kapp
Johannes Kapp (14. toukokuuta 1929 – 22. syyskuuta 2018) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Fuldan hiippakuntaan 3. huhtikuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Melzin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduard Schick, jota avustivat Paul Josef Cordes ja Heinrich Machens.
Meyer Lansky
thumb|Meyer Lansky vuonna 1958 Meyer Lansky (4. heinäkuuta 1902 Hrodna, Venäjän keisarikunta – 15. tammikuuta 1983 Miami Beach, Florida), synt. Meier Suchowlański, oli yhdysvaltalainen gangsteri ja yksi Kansallisen rikossyndikaatin päämiehistä. Hänet tunnettiin älykkäänä liikemiehenä ja "mafian kirjanpitäjänä".
Elämä ja ura
Lanskyn rikollinen toiminta laajeni, ja hän johti Siegelin kanssa myös palkkamurharyhmää, joka johti myöhemmin Murder Inc.:n kehittymiseen. Hän oli ystävänsä Charles "Lucky" Lucianon kanssa perustamassa "kansallista rikossyndikaattia",  joka toimi verkostona muun muassa amerikanjuutalaisten ja -italialaisten rikollisjärjestöjen välillä. Lansky oli vaikutusvaltainen hahmo mafiassa ja hoiti sen raha-asioita, mistä hän sai maineen "mafian kirjanpitäjänä".
Vuoteen 1936 mennessä Lansky oli aloittanut uhkapelitoiminnan Floridassa, New Orleansissa ja Kuubassa. Hän sijoitti myös Siegelin kasinohankkeisiin Las Vegasissa ja muun muassa hotelleihin ja golfkenttiin. Kuuban vallankumouksen jälkeen Lansky perusti Bahamasta johtavan salaisuusvaltion pohjois- ja eteläamerikkalaiselle likaiselle rahalle. Bahama ei Yhdysvaltojen pettymykseksi reagoinut, kun pankkisalaisuuden rikkominen säädettiin rikolliseksi. Lanskyn toiminta laajeni edelleen, ja hän oli mukana muun muassa huumekaupassa.
Luettelo kadonneista suomalaisista elokuvista
Tämä on luettelo kokonaan tai osittain kadonneista suomalaisista kokoillan elokuvista. Kadonneiksi elokuviksi lasketaan ne elokuvat, joista ei ole kopiota KAVA:n tai muun tahon, esimerkiksi puolustusvoimien, kokoelmissa.
Kokoillan elokuviksi on laskettu ne elokuvat, jotka on omana otsikko-ohjelmanaan esitetty elokuvateatterin maksullisessa yleisönäytöksessä, ja joiden esityskesto on vähintään 37 minuuttia. Poikkeuksina ovat eräät varhaisemmat näytelmäelokuvat.
Luettelossa ei ole elokuvia, joista puuttuvat pelkästään välitekstit tai joiden kohtaukset ovat väärässä järjestyksessä elokuvakäsikirjoituksen puuttumisen takia.
Kadonneet elokuvat
Listatuista elokuvista ei ole säilynyt kuva- ja äänimateriaalia ellei toisin ole mainittu.
Mikael (arkkienkeli)
Pyhä arkkienkeli Mikael (hepreaksi מיכאל "Kuka on kuin Jumala?", latinaksi Michael,, Mikhaḗl, vuoden 1938 raamatun­suomennoksessa Miikael, , ) on enkeli, jota sekä juutalaiset että kristityt pitävät ylimpänä arkkienkelinä. Roomalaiskatolisessa, ortodoksisessa, anglikaanisessa ja luterilaisessa traditiossa häntä kutsutaan "pyhäksi Mikaeliksi". Hepreankielinen nimi tarkoittaa ”Kuka on Jumalan kaltainen?” ja arkkienkeli kuvataankin joskus saman latinankielisen lauseen "Quis ut Deus?" kanssa.
Täpläkitararausku
Täpläkitararausku (Rhinobatos lentiginosus) on kitararauskujen heimoon kuuluva rustokalalaji.
Mikael (arkkienkeli)
Kristillisessä traditiossa pyhällä Mikaelilla on neljä eri tehtävää: (1) taistella paholaista vastaan, (2) pelastaa sieluja paholaiselta kuoleman hetkellä, (3) suojella Jumalan kansaa, eli juutalaisia Vanhassa Testamentissa ja kristittyjä Uudessa Testamentissa, sekä (4) kutsua ihmisten sieluja tuomiolle. Kuvataiteessa arkkienkeli kuvataan yleensä miehenä tallomassa paholaista ja vaa'an tai miekan kanssa.
Pyhä Mikael on katolisen kirkon, Vatikaanin kaupungin, juutalaisen kansan, Saksan, Ranskan, Ukrainan, Brysselin, Kiovan, Filippiinien, poliisien, armeijan, kasakoiden, ruokakauppiaiden, merenkävijöiden, laskuvarjojääkärien ja sairauden suojeluspyhimys. Pyhän arkkienkeli Mikaelin juhlapäivät ovat 29. syyskuuta eli mikkelinpäivänä ja tridentiinisessä kalenterissa 8. toukokuuta, jolloin juhlitaan arkkienkeli Mikaelin ilmestystä.
Muita Pyhän Mikaelin rinnalla kunnioitettavia sotilaspyhimyksinä ovat Pyhä Acasius, Pyhä Andreas Stratelates, Pyhä Demetrios Mirhanvuodattaja, Pyhät Emeretius ja Celedonius, Pyhä Florianus, Pyhä Yrjö, Pyhä Mauritius, Pyhä Maximilian, Pyhä Marcellus, Pyhä Menas, Pyhä Mercurius, Pyhät Sergius ja Bacchus, Pyhä Theodorus Amasealainen, Pyhä Typarsius, Pyhä Varus, Pyhä Victor Maurus, Pyhä Nicetas ja Pyhät Sebasten neljäkymmentä marttyyria.
Muita Mikael-nimisiä pyhimyksiä ovat esimerkiksi pyhä Michel de Klops, pyhä Michael Sabaiitti, pyhä Synnadan Mikael, pyhä Michael Garicoïts ja pyhä Michael Kozaki.