cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barbara Pravi
2014–2018: Varhainen ura
Pravi aloitti musiikkiuransa vuonna 2014. Ennen uransa aloittamista hän työskenteli yhdessä ranskalaisen muusikon Jules Jaconellin kanssa. Yhdessä Jaconellin kanssa Pravi aloitti kappaleiden tekemisen. Vuonna 2015 Pravi allekirjoitti levytyssopimuksen Capitol Music Francen kanssa. Ammatillisen levytysuransa alkaessa Pravi esiintyi sveitsiläisen Heidi-elokuvan ranskalaisen version ääniraidalla. Myöhemmin vuoden 2016 marraskuussa hänet valittiin Solange Duhamelin rooliin musikaalissa Un été 44. Musikaalissa hän esitti Jean-Jacques Goldmanin, Charles Aznavourin ja Maxime Le Forestierin kappaleita.
Nanny Westerlund
Nanny Rosalie Westerlund-Serlachius (29. huhtikuuta 1895 Kemiö – 10. helmikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Westerlund opiskeli 1910–1912 Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa, jonka jälkeen hän sai kiinnityksen teatterin näyttelijäkuntaan. Hän teki myös näyttelijävierailuja Turun ja Vaasan ruotsalaiseen teatteriin sekä Tukholmaan ja Osloon. Hän ohjasi Radioteatterille George Bernard Shaw’n ruotsiksi esitetyn näytelmän "Till äktenskap ledig".
Barbara Pravi
2014–2018: Varhainen ura
Vuonna 2017 Pravi julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltä "Pas grandir". Single oli myöhemmin sisällytetty mukaan hänen EP-levylleen nimeltä Barbara Pravi, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Vuonna 2017 hän toimi myös päänäyttelijänä elokuvassa nimeltä La sainte Famille. Elokuva näytettiin myöhemmin joulukuussa 2019 France 2:n televisiokanavalla. Vuodesta 2017 vuoteen 2018 Pravi esiintyi 55 Tour -kiertueella ranskalaisen laulajan Florent Pagnyn ohella. Vuoden 2018 lopulla Pravi päätti muuttaa omaa musiikkityyliään perinteisempään ranskalaiseen chanson-tyyliin. Tätä ennen hänen musiikkityylinsä oli ollut popmusiikkia.
Nanny Westerlund
Westerlundille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1955. Jussi-palkinnon hän sai 1978 roolisuorituksestaan elokuvassa Tuntematon ystävä.
Barbara Pravi
2014–2018: Varhainen ura
Omien kappaleiden kirjoittamisen ja säveltämisen ohella Pravi on kirjoittanut kappaleita useille muille artisteille, kuten Yannick Noahille, Julie Zenattille, Chimène Badille, Jaden Smithille, Louanelle ja Florent Pagnylle.
2019–: Euroviisumenestys
Vuonna 2019 Pravi sai ensimmäisen kosketuksen Eurovision laulukilpailuun säveltäessään yhdessä Igitin kanssa kappaleen "Bim bam toi" ranskalaiselle teinilaulajalle nimeltä Carla. Kappale edusti Ranskaa vuoden 2019 lasten Eurovision laulukilpailussa Gliwicessä, jossa se sijoittui viidenneksi. Kilpailun jälkeen kappaleesta tuli menestys myös TikTok-palvelussa. "Bim bam toin" menestyksen jälkeen Pravi julkaisi myöhemmin myös toisen EP-levynsä nimeltä Reviens pour l'hiver helmikuussa 2020.
Vuonna 2020 Pravi ja Igit vahvistettiin kirjoittaneen jälleen Ranskan edustuskappaleen lasten Eurovision laulukilpailuun. Heidän kappaleensa "J'imagine", jonka esitti ranskalainen lapsilaulaja Valentina, edusti myöhemmin Ranskaa vuoden 2020 lasten Eurovision laulukilpailussa Varsovassa. "J'imagine" voitti kilpailun ja siitä tuli Ranskan ensimmäinen voitto lasten Euroviisuissa.
Myöhemmin vuonna 2020 Pravin ilmoitettiin olevan yksi kilpailijoista Eurovision France, c'est vous qui décidez! -kilpailussa. Pravi kilpaili kilpailun finaalissa 30. tammikuuta 2021 kappaleella "Voilà", jonka on säveltänyt Igit sekä Pravi itse. Pravi voitti kilpailun 204 pisteellä ja edustaa näin Ranskaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Ranskan televisioyhtiö oli myös aiemmin pyytänyt Pravia edustamaan maataan Euroviisuissa, mutta Pravi oli kieltäytynyt, sillä hän ei tuntenut olevansa valmis kilpailemaan kilpailussa.
Yksityiselämä
Pravi on erittäin aktiivinen taistelussa naisiin kohdistuvan väkivallan lopettamiseksi, koska hän on itse aiemmin ollut perheväkivallan selviytyjä. Hän on usein osallistunut musiikkialoitteisiin, joiden tarkoituksena on edistää naisten oikeuksia. Pravi kutsuttiin myös EMLYON Business Schooliin TEDxin kautta puhumaan urastaan ja siitä, miten hän löysi itseluottamuksensa.
Pravi kertoo saaneensa musiikillisia vaikutteita Barbarasta, Jacques Brelistä, Georges Brassensista, Françoise Hardysta ja Louis Aragonista.
Lautanauha
thumb|oikea|Kuvionvaihtumiskohta lautanauhassa. Lautanauha (myös lautavyö tai viilivyö Karjalankannas, hiiretyisvyö Raja-Karjala, nästäkkä Mäntyharju, stakkavyö (Pyhäjärvi) on hyvin vanha perinteinen käsityötekniikka. Lautanauha on kuteellinen nauha, mutta se on rakenteellisesti erilainen kuin pirtanauha tai kangaspuissa kudottu kangas.
Historia
Lautanauha on vanhimpia tunnettuja käsityötekniikoita. Lautanauhoja on tehty jo muinaisessa Egyptissä, varhaisin tunnettu lautanauha on löydetty faarao Ramses II:n haudasta ajalta 1197 eaa. Nauhat ovat kehittyneet ajan myötä yksinkertaisista, hyötykäyttöön tarkoitetuista reunanauhoista monimutkaisiksi ja koristeellisiksi nauhoiksi. Vanhimmat lautanauhalöydöt ovat yksinkertaisia kankaan aloitus- ja lopetusnauhoja. Niitä käytettiin siihen aikaan loimipainoisissa pystykangaspuissa kudonnan aloittamiseen ja lopettamiseen. Erittäin koristeellisia ja monimutkaisia lautanauhoja on kudottu Keski-Euroopassa jo 500-luvulla eaa. Tekniikka eli kukoistuskauttaan varhais- ja sydänkeskiajalla (n. 400-1200). Erityisesti Pohjois-Euroopassa kudottiin taidokkaita lautanauhoja kansainvaellusajalta 500-luvulta alkaen. Viikinkiajalla Skandinaviassa lautanauhoihin saatettiin käyttää jopa silkki- kulta- ja hopealankaa, ja nauhankudontaan saattoi osallistua myös yhteiskunnan eliitti. Arvellaan, että jo muinaisaikoina monimutkaisimpien lautanauhojen kutominen oli ammatti. Varhaisella keskiajalla ylhäiset naiset tekivät ja käyttivät lautanauhoja, mutta myöhäiskeskiajalla lautanauhat menettivät suosiotaan Euroopassa. Suunnilleen 1500-luvulta alkaen ne ovat siirtyneet kansanpukuihin ja niitä kudottiin vain Euroopan syrjäisimmillä seuduilla.
Suomessa tekniikka on tunnettu jo esihistoriallisina aikoina: vanhin tunnettu suomalainen lautanauha on Huittisista 500-luvulta jaa. Rautakauden lopulla Suomessa ruumishautaukseen siirtyminen ja vaatteiden pronssispiraalikoristelu on säilyttänyt Suomesta tekstiili- ja myös lautanauha-aineistoa. Näiden löytöjen perusteella on havaittu, että suomalaiset myöhäisrautakautiset lautanauhat edustavat kehittynyttä kudonnan taitoa. Myöhäisrautakaudella nauhoja käytettiin sekä kudonnan yhteydessä kankaan aloitus- ja lopetus- ja huolittelunauhoina että koristenauhoina ja vyönauhoina. Nauhoja on säilynyt erityisesti naisten haudoista. thumb|oikea|300px|Lautanauhan kudontaa kuusikulmaisilla laudoilla. Puikko ja nipistin pitävät lautojen takana olevat kierteet tiiviisti, jotta laudat kiertyisivät tarpeeksi jyrkästi viriön syntymistä varten.
Välineet ja työtapa
Lautanauha rakentuu monisäikeisestä kierteisestä loimesta, joka sidotaan yhteen kuteella. Nauhan leveys riippuu käytettävien lautojen lukumäärästä sekä käytetyn langan paksuudesta, nauhan paksuus lautojen kulmien lukumäärästä. Useampikulmaisilla laudoilla nauhaan saadaan pidempi kuviokerta. Riippuen nauhan paksuudesta loimen menekki on noin 130 % valmiin nauhan pituudesta, mihin lisätään tarvittava pituus tutkaimia ja alkusolmuja varten.
Mikäli kaikki langat pujotetaan lautoihin samaan suuntaan (esimerkiksi vasemmalta oikealle), valmis nauha kiertyy. Siksi ainakin reunalautojen pujotussuunnan tulisi olla toinen kuin muissa. Lautanauhaa voidaan kutoa myös tuppiloksi, jos kude kudotaan aina samaan suuntaan (esimerkiksi oikealta vasemmalle) ja kiristetään niin, että nauhan reunat kohtaavat.
Kun loimi lautoineen on valmisteltu kutomista varten, sen toinen pää kiinnitetään tukevasti esimerkiksi ovenkahvaan tai pöydänjalkaan, sillä työskentelyn aikana lankoihin kohdistuu kova veto. Jotta työasento pysyisi työn edetessä hyvänä, sen toinen pää kiinnitetään kutojan vyötäisillä olevan vyön ympäri tai vyötäisille nauhaa kasaavaan louskuun.
Lautanauhaa kudottaessa kude pujotetaan viriöstä, minkä jälkeen viriö vaihdetaan kiertämällä lautoja eteen- tai taaksepäin. Joko voidaan kiertää kaikkia lautoja yhtä aikaa samaan suuntaan tai lautoja voidaan kiertää ryhmittäin, jolloin saadaan monimutkaisempia kuvioita. Kuvio syntyy viriön ylä- ja alapuolella vaihtelevien eriväristen lankojen järjestyksestä, mikä puolestaan riippuu lankojen järjestyksestä laudoissa. Myös lankojen pujotussuunta lautoihin nähden vaikuttaa kuvioon. Lautojen kiertämissuuntaa vaihtamalla myös kuvion suunta vaihtuu. Useimmiten lautojen kiertämissuuntaa vaihdetaan useita kertoja nauhaa kohden. On kyllä mahdollista kutoa lautanauha, jossa kuvion suuntaa ei vaihdeta kertaakaan, mutta tällöin syntyvä kierre täytyy välillä kammata pois loimesta tai loimilangat täytyy kiinnittää kalastuksesta tuttuihin leikareihin.
Pallastunturi
thumb|Kuva Pallastunturilta vaellusreittien lähtöpaikalta. Pallastunturit ovat eteläisin osa 50 kilometriä pitkää Pallas-Ounastuntureiden tunturiketjua Muonion ja Enontekiön kunnissa. Tunturiylänkö on 400–500 metriä merenpinnan yläpuolella, pyöreälakiset kerot eli tunturilaet kohoavat vielä 200–300 metriä korkeammalle. Pallastuntureiden korkein laki on 809 metriin kohoava Taivaskero, joka kohoaa yli 500 metriä ympäröivästä itäisestä maastostaan. Pallastunturin prominenssi on Suomen toiseksi suurin, vähintään 514 metriä (Saana 556 metriä).
Pallas on vuonna 1938 perustetun Pallas-Ounastunturin kansallispuiston eteläisin osa. 1. helmikuuta 2005 lähtien alue on ollut osa Enontekiön, Kittilän, Muonion ja Kolarin kuntiin sijoittuvaa 102 000 hehtaarin suuruista Pallas-Yllästunturin kansallispuistoa. Alue sisältyy lähes kokonaisuudessaan Suomen Natura 2000 -verkostoon. Matkailijoita opastava Metsähallituksen luontokeskus on perustettu alueelle 1977. Lapin kuuluisimpiin luonnon- ja maisemanähtävyyksiin lukeutuvat Pallastunturit ovat osa kansallismaisemaa.
Pallastunturin huiput eli kerot
thumb|Kerot vasemmalta: Laukukero, Taivaskero, Pyhäkero, Palkaskero ja Pallaskero. Kuvattu [[Sammaltunturin rinteeltä.]]
Maantiede
Pallaksen matkailukeskus on kuusen metsärajalla, kerot ovat puurajan yläpuolella. Tunturipaljakka on kuivaa variksenmarjakangasta, ylärinteillä on rakkakivikkoa. Tunturilakien välissä on rehevä Vatikuru, jossa esiintyy harvinaisia kasvi- ja sammallajeja sekä kapeana vyöhykkeenä tunturikoivua.
Käyttö
Pallastunturit ovat suosittu matkailukohde ja Hetta–Pallas-vaellusreitin eteläinen lähtöpiste. Kansallispuistossa käy vuosittain noin 550 000 matkailijaa.
Lapin maakunnan ensimmäinen hiihtohissi otettiin käyttöön Palkaskerolla vuonna 1953. Nykyiset kaksi hissiä ovat Laukukerolla. Monista muista tuntureiden laskettelukeskuksista poiketen Pallastuntureiden rinteitä ei ole raivattu koneellisesti, joten ne eivät kesäaikaan juurikaan erotu ympäröivästä tunturipaljakasta.
Paitsi matkailijoita, Pallaksella liikkuu myös poroja ja poromiehiä. Alue on tärkeä laidun- ja vasomisalue Näkkälän, Kyrön ja Muonion paliskunnille. Hotellia lähin poroaitaus sijaitsee Palkaskurussa. Metsäntutkimuslaitoksen Pallas­järven tutkimusalue sijaitsee Pallastuntureiden lähituntumassa. Alueella tehdään mm. ilman laatuun ja pikkunisäkkäisiin liittyviä tutkimuksia.
Pallaksen Taivaskeron huipulla sytytettiin olympiatuli 6. heinäkuuta 1952 klo 00.00. Tuli yhdistettiin Kreikassa 25. kesäkuuta sytytettyyn tuleen Torniossa. Keron laella on olympiatulen sytyttämisestä kertova muistolaatta.
Suomen DX-Liitto järjesti 2020 tunturihotelli Vuontispirtille johtavan tien yhdystie 957:n liittymän kohtaan OpenWebRX-verkko-ohjelmistoradiovastaanotinaseman hankkeensa viimeiseksi, kuudenneksi, Suomessa.
thumb|center|700px|Pallas pohjoiskoillisesta keväällä 2017. thumb|center|700px|Pallas pohjoiskoillisesta kesän alussa 2017.
Reino Markkula
pienoiskuva|Reino Markkula 1950-luvulla. Reino Gunnar Markkula (28. elokuuta 1928 Kurkijoki – 26. marraskuuta 1997 Vantaa) oli suomalainen muusikko, lauluntekijä ja viihdyttäjä. Hänen pääinstrumenttinsa oli harmonikka, mutta hän soitti myös huuliharppua, kitaraa ja pianoa. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat ”Sä kuulut päivään jokaiseen”, ”Hai Horttokaalot”, ”En päivääkään vaihtaisi pois” ja ”Vähemmän kiirettä, enemmän aikaa”. Markkula kuoli liikenneonnettomuudessa Vantaalla marraskuussa 1997, vain kuukausi sävellyksensä "Vähemmän kiirettä, enemmän aikaa" Syksyn sävel -voiton jälkeen. Hänet on haudattu Helsingin pitäjän kirkon hautausmaalle. Hänen tyttärensä Hanna Markkula-Kivisilta on toiminut kansanedustajana.
Avianca
Avianca on kolumbialainen vuonna 1919 perustettu lentoyhtiö.
Yhtiö on Kolumbian suurin ja Latinalaisen Amerikan kuudenneksi suurin lentoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kolumbian Barranquillassa. Aviancalla on viisi tytärlentoyhtiötä: SAM Kolumbiassa, OceanAir Brasiliassa, Capital Airlines Nigeriassa ja VIP Ecuadorissa, sekä 49 % osuus perulaisesta Wayraperústa.
Yhtiö on maailman toiseksi vanhin edelleen toimiva lentoyhtiö. Aloittessaan yhtiön nimi oli SCADTA (esp. Sociedad Colombo-Alemana de Transportes Aéreos ).
Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1949, kun SCADTA fuusioitui toisen kolumbialaisyhtiö SACO:n (esp. Servicio Aéreo Colombiano) kanssa josta muodoistui nykyinen Avianca.
Vuonna 2018 Avianca kuljetti 30,5 miljoonaa matkustajaa. pienoiskuva|vasen|Aviancan kohteet.{{legend|#204a87|Kolumbia}}{{legend|#729fcf|Aviancan kohteet}}
Laivasto
thumb|Aviancan Airbus A319-100. thumb|Aviancan Airbus A320-200 laskeutumassa [[Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema|Toronto Pearsonin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|Aviancan Airbus A330-200 laskeutumassa [[Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälinen lentoasema|Adolfo Suárezin Barajasin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|Aviancan Boeing 787-8 [[Adolfo Suárezin Barajasin Madridin kansainvälinen lentoasema|Adolfo Suárezin Barajasin kansainvälisellä lentoasemalla.]] Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 8,5 vuotta.
Besselin epäyhtälö
Olkoon H Hilbertin avaruus ja e1, e2, ... ortonormaali jono H:ssa. Tällöin kaikilla x\in H
missä <∙,∙> on H:n sisätulo. Tällöin sarja suppenee Besselin epäyhtälön perusteella.
Vejlen amt
Vejlen amt oli entinen hallintoalue Tanskassa, Jyllannin niemimaan itäosassa. Sen pääkaupunki oli Vejle. Vejlen amtin pinta-ala oli 2 997 km² ja asukasluku oli 353 284 (2003). Tanskan kuntauudistuksessa aiemmat amtit lakkautettiin ja Vejlen amt jaettiin Region Midtjyllandin ja Region Syddanmarkin kesken.
Pormestarit
Amtin pormestari on valittu vuodesta 1970 lähtien. Seuraavat henkilöt toimivat Riben amtin pormestareina vuosina 1970–2006:
Rautameteoriitti
thumb|250px|Vuonna 1864 löydetty rautameteoriitti.
Rautameteoriitti on meteoriittityyppi, joka koostuu enimmäkseen raudasta ja nikkelistä. Lisäksi niissä on pieniä määriä sulfidi- ja karbidimineraaleja tai kobolttia ja kuparia. Rautameteoriittien oletetaan olevan peräisin asteroidien ytimistä. Ne ovat sulaneet jossain vaiheessa, jolloin rauta on muodostanut meteoriittiin metallisen ytimen.
Pian putoamisensa jälkeen löydetyistä meteoriiteista on 6 % rautameteoriitteja, mutta pidempään maassa olleista löydöistä 40 % on rautaisia, koska ne säilyvät kivisiä meteoriitteja paremmin. Toisaalta ne kestävät myös Maahan putoamisen paremmin, joten todennäköisesti monet kraatterit ovat rautameteoriittien aiheuttamia.
Sally Kellerman
Sally Clare Kellerman (2. heinäkuuta 1937 Long Beach, Kalifornia – 24. helmikuuta 2022 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja elokuvatuottaja. Kellerman muistetaan parhaiten roolistaan elokuvassa M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala, jossa hän näytteli majuri Margaret ”Hot Lips” O’Houlihania. Kellerman sai roolisuorituksestaan ehdokkuuden vuoden 1970 parhaan naissivuosan Oscar- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi. Kellerman on näytellyt myös muun muassa elokuvissa The Player – Pelimies (1992) ja Sellaista on elämä (1986). Hänellä on ollut roolit televisiosarjoissa Äärirajoilla (1963), Star Trek (1966), Bonanza (1966, 1970) ja Tunteita ja tuoksuja (2014).
SixDegrees
SixDegrees on noin kuukausittain ilmestyvä itsenäinen ja sitoutumaton aikakauslehti. Lehti on perustettu vuonna 2003 ja sen päätoimittaja on Alexis Kouros.
SixDegrees on uussuomalaisille ja ulkomaalaisille suunnattu englanninkielinen ilmaisjakelulehti. Se sisältää menovinkkejä ja lifestyle-kirjoituksia. Lehti esittelee suomalaista kulttuuria, ajan ilmiöitä, taiteilijoita ja bändejä. Lehti sisältää artikkeleita muun muassa internetromansseista, kevyen musiikin keikoista ja rockfestivaaleista. Lehden lukijat ovat kotoisin yli 60 maasta. SixDegreesin painos on 50 000 kappaletta. Lehden kustantaja Dream Catcher on vuodesta 2007 julkaissut myös monikulttuurista viikkolehteä Helsinki Timesia. Kustannusyhtiön omistaa Alexis Kouros, iranilaissyntyinen lääkäri, kirjailija, toimittaja ja ohjaaja.
Bardi
pienoiskuva|Bardi [[Lyyra (soitin)|lyyran kanssa. Löytöpaikka Paule, Côtes-d’Armor, Ranska.]] Bardi oli muinaiskelttiläinen runoilija ja laulaja. Keskiajalla bardien tehtävänä oli lukutaidottoman väen keskuudessa säilyttää ja välittää entisaikojen sankariteoista kertovia tarinoita ja eeppisiä runoja sekä sepittää tilannerunoutta kuten ylistyslauluja ja itkuvirsiä.
Ilpo Verno
Ilpo Verno (s. 22. joulukuuta 1981 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Bardi
Alun perin bardit olivat kelttiläisiä muistopuheiden ja satiirien säveltäjiä sekä esittäjiä. Sana yleistyi sittemmin merkitsemään heimon runonlaulajaa, joka sepitti ja esitti säkeitä muinaisista sankareista ja heidän uroteoistaan. Roomalaisen runoilijan Lucanuksen mukaan bardit olivat Gallian ja Britannian kansallisrunoilijoita. Vähitellen bardiperinne hävisi Galliasta sen roomalaistuessa, mutta säilyi Irlannissa ja Walesissa. Irlantilaiset bardit välittivät perimätietoa edelleen laulamalla vanhoja runoja. Walesissa sana bardd merkitsi runoilijaa, ja bardien sääty jaettiin eri luokkiin 900-luvulla. Myöhäiskeskiajalla bardien säädyn merkitys alkoi vähentyä, mutta walesilaisen runonlaulannan perinne on säilynyt nykypäivään asti, ja Walesissa järjestetään vuosittain Eisteddfod-juhlat, joihin kokoontuu bardeja ja minstrelejä.
Populaarikulttuurissa
pienoiskuva|[[John Martin (taidemaalari)|John Martin, The Bard, 1817.]] Monissa fantasiamaailmaan sijoittuvissa roolipeleissä, sarjakuvissa ja elokuvissa bardi on yksi hahmoista. Bardi-hahmoille annetaan usein joko kehystarinan kertojan tai parantajan tehtäviä. Asterix-sarjakuvassa bardi Trubadurix on koominen hahmo.
Ilpo Verno
Hänen kasvattajaseuransa on HJK. Hän oli lähes koko kauden 2006 sivussa kaaduttuaan vakavasti portaissa. Verno palasi kuitenkin Hongan yhteistyöseura FC Espoon kautta loppukaudeksi liigajoukkueeseen.
Kaudella 2007 Verno siirtyi vähäisen peliajan myötä lainalle Kuopion Palloseuraan elokuun ajaksi. Elokuun lopussa lainaa jatkettiin kauden loppuun asti.
Verno aloitti jalkapalloharrastuksensa 4-vuotiaana Helsingin Jalkapalloklubin Kannelmäen kaupunginosajoukkueen riveissä. Noustuaan HJK:n edustusjoukkueeseen hän pelasi vähäisesti ja joutui tyytymään vaihtomiehen roolin. Verno siirtyi peliajan perässä AC Allianssin riveihin ja viihtyi siellä kaksi kautta. Kaudelle 2004 hän siirtyi FF Jaron riveihin ja pelasi 14 ottelussa yhden kauden aikana. Kaudeksi 2005 hän muutti Espooseen FC Hongan riveihin. Verno pelasi kaudella 2008 FC Viikingeissä.
Šaria
Šaria ( 'tie, polku') eli islamilainen laki on islaminuskon mukaan Jumalan ihmisille antama muuttumaton laki. Šaria on islaminuskon ydin, sillä islam on lakiuskonto, jossa painotetaan oikein tekemistä (ortopraksia) pelkän oikean uskon (ortodoksia) asemesta väylänä, jonka avulla ihminen voi pelastua. Oikeauskoinen muslimi seuraa islamilaisen lain yksityiskohtaisia määräyksiä kerätäkseen ansioita Viimeiselle tuomiolle. Tärkeimmät niistä koskevat uskonnon harjoittamisen rituaaleja eli islamin viittä peruspilaria. Lain sisältöä muslimi ei itse etsi Koraanista tai muista pyhistä kirjoituksista, vaan saa sen selville kääntymällä kysymyksineen imaamin tai muftin puoleen. Islamilainen maailma ei silti jaa yhtä ainoaa käsitystä šarian sisällöstä, sillä islamissa on viisi suurta lakikoulukuntaa ja muutama pienempi, joiden näkemykset poikkeavat toisistaan. Myös jokaisen koulukunnan sisällä uskonoppineiden mielipiteet vaihtelevat. Suurin osa šarian sisällöstä on silti kaikille muslimeille yhteistä. Šarian ongelma on, ettei sitä ole länsimaisen lainsäädännön tapaan kodifioitu, joten se sisältää myös ristiriitaisia määräyksiä ja edellyttää siksi uskonoppineen antamaa mielipidettä.
Nykyisin šaria on ainoastaan rajoitetussa käytössä myös islamilaisissa maissa, sillä se ei ole lainsäädäntönä riittänyt nykyaikaisten valtioiden tarpeisiin. Šaria alkoi menettää yksinomaista asemaansa lainsäädäntönä jo Osmanien valtakunnassa, kunnes siirtomaaherruus toi islamilaisiin maihin mukanaan kahden autonomisen lakijärjestelmän tilanteen. Šaria poikkeaa olennaisesti länsimaisesta mallista, missä lainsäädännöstä vastaa demokraattisesti valittu parlamentti. Ihmisoikeuksia koskevien erilaisten käsitysten takia muslimimaat hyväksyivät vuonna 1990 YK:n ihmisoikeuksien julistuksesta poikkeavan Kairon julistuksen, joka nojautuu puhtaasti šariaan.
Keskiaikaista šarialainsäädäntöä on saatavilla myös eurooppalaisille kielille käännettynä. Vuonna 1991 julkaistiin näitä tekstejä sisältävä kokoomateos Reliance of the Traveller. Al-Azharin yliopiston sertifikaatti todistaa, että kirja vastaa oikeaoppisen sunniyhteisön uskoa ja käytäntöjä.
Šarian historiaa
Sunni-islamin uskontunnustus, šahada, määrittää islamin kaksi ydinasiaa: "Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala, ja Muhammad on Hänen lähettiläänsä". Uskontunnustuksen alkuosa korostaa sitoutumista monoteismiin islamin tärkeimpänä sisältönä. Muhammedin mainitseminen tarkoittaa, että kaikki tieto Jumalasta on saatu hänen kauttaan. Koraani on laskeutunut alas Muhammedin saamina ilmoituksina, ja profeetan elämäntavan eli sunnan kautta ihmisille on annettu Jumalan ikuinen laki, šaria. Nämä kaksi lähdettä muodostavat islaminuskon perustan. Islamilaisen lain suurin teoreetikko oli imaami Muhammad al-Shafi‘i (767–820). Hän loi 800-luvulla opin siitä, että šarian tulee perustua Koraaniin ja Muhammedilta peräisin oleviin lausumiin. Hän myös muotoili yksimielisyyden (ijma) ja analogian (qiyas) periaatteet siten, kuin ne myöhemminkin on ymmärretty. Oppineiden yksimielisyyden periaatteelle esikuvan oli ilmeisesti antanut roomalaisen lain käsite ''opinio prudentium. ''
Paikallisten tapojen erilaisuuden takia ei syntynyt yhtä islamilaista lakia, vaan erilaisia käytäntöjä, joista kehittyi joukko islamilaisen lain koulukuntia. Schachtin mukaan islamilainen laki löytyy myöhäiskeskiajalla kirjoitetuista lakikirjoista, joihin kaikkein kunnioitetuimmat imaamit ovat kirjanneet lain sisällön. Niitäkään ei ole tarkoitettu suoraan luettavaksi, sillä muslimit korostavat elävää perinnettä, jossa imaami henkilökohtaisessa suhteessa tulkitsee lakitekstejä oppilailleen. Lakiin ei voi lisätä mitään eikä poistaa siitä mitään, mutta elävää opettajaa tarvitaan selittämään käsitteellisiä vaikeuksia, poistamaan epämääräisyyksiä ja korjaamaan kirjoitusvirheitä." thumb|[[Reliance of the Traveller, englanniksi käännetty shafi'i -koulukunnan šariakäsikirja]]
Abbasidien kalifaatti
Ajatus kahdesta ohjaavasta oikeuslähteestä löytyy ensimmäisen kerran heti abbasidivallankumouksen jälkeen Medinaan vuonna 752 rakennetun pyhäkön seinäkirjoituksesta: "Jumalan palvelija, oikeauskoisten komentaja, on määrännyt pelkäämään Jumalaa ja tottelemaan Häntä, mikä tarkoittaa Jumalan sanan (kitab) ja profeetan sunnan seuraamista." Piirtokirjoitus ei mainitse Koraania nimeltä eikä liioin profeetan nimeä. Tavallisesti katsotan, että Jumalan sana tarkoittaa Koraania ja profeetta Muhammedia. Koska Koraanista tai profeetta Muhammedista ei kuitenkaan tässä vaiheessa löydy mainintoja mistään muualtakaan, jotkut orientalistit ovat arvelleet, että teksti voisi viitata myös Tooraan Jumalan sanana ja Moosekseen profeettana.
Orientalistit puhuvat islamin "formatiivisesta vaiheesta", jolla tarkoitetaan 600- ja 700 -lukuja. Näiltä ajoilta ei ole islamilaista kirjallisuutta, minkä takia formatiivisen vaiheen islamista ei ole varsinaisesti tietoa. Jotkut orientalistit arvelevat sen takia, että islam saattoi syntyä vasta samaan aikaan, kun siitä alettiin kirjoittaa. Viimeistään 800-luvun alussa Koraani oli kuitenkin kirjana julkaistu ja kanonisoitu, mistä todistaa se, että kirjaan aletaan viitata muissa lähteissä.
Islamilainen papisto ulama kehittyi 800-luvun alkupuolella voimatekijäksi, joka onnistui syrjäyttämään kalifin islamin tulkinnan korkeimman auktoriteetin paikalta. Oppineiston laintulkinta alkoi nyt nojautua suullisesta tarinaperinteestä 800-luvun aikana kerättyyn laajaan hadith-kirjallisuuteen. Kertomuksia profeetta Muhammedin puheista ja teoista alkoi kertyä valtavia määriä, ja usein ne olivat keskenään ristiriitaisia. Tarinoiden aitouden takeeksi alettiin sen takia vaatia, että lausumaan (matn) pitää aina liittyä kertojaketju (isnād) varmistamaan, että tieto on peräisin luotettavasta lähteestä. Aluksi ketjut ulottuivat korkeintaan Muhammedin seuraajiin tai kumppaneihin.
Esimerkki hadithista ja sen rakenteesta on Sahih al-Bukharin 2. kirjan 5. hadith, joka kuuluu: Anas kertoi: Profeetta sanoi 'Kenelläkään teistä ei ole uskoa ennen kuin hän toivoo (muslimi)veljelleen samaa kuin itselleen'. Hadithin alkuosa on isnād, joka kertoo, kenen kautta tieto on saatu. Kertoja on tässä Anas ibn Malik, profeetan kumppani, joka vetoaa suoraan Muhammediin. Hadithin sisällön kertoo sen toinen osa (matn). Bukharin kirjaama hadith sisältää "kultaisen säännön" islamilaisen version. Eettinen velvollisuus kohdistuu siinä omaan viiteryhmään eli "veljiin". Šariaan sisältyvä universalismi laajensi heimoihin jakautuneen paimentolaisyhteiskunnan ryhmäsolidaarisuuden rajat kaikkiin muslimeihin, jotka olivat keskenään "veljiä".
Lakilähteeksi Muhammedin sunna
Islamin mukaan Jumalan laki (šaria, eli "polku") välittyi profeetta Muhammedin kautta yhtäältä kirjallisesti (Koraani), toisaalta hänen elämäntapaansa (sunnaa) koskevan suullisen muistiedon avulla (hadith-kirjallisuus). Käsitys on identtinen juutalaisuuden kanssa, missä Jumalan laki (halakha eli "polku") välittyi Mooseksen kautta yhtäältä kirjallisesti (Toora) ja toisaalta Mooseksen sunnaa koskevan suullisen muistiedon avulla (mišna-kirjallisuus). Näkemys siitä, että juuri Muhammedin sunna on lain perusta, on klassisen islamin perusasia, mutta sen muotoili Joseph Schachtin mukaan vasta imaami Shafi'i 800-luvulla. Sitä ennen lakiperusteena toimi "elävä traditio", joka ilmeni oppineiden yksimielisessä käsityksessä jostain lakinormista. Muhammedin sunnan sisältö ei Joseph Schachtin mukaan kuitenkaan syntynyt Koraanin pohjalta vaan perustui "elävään traditioon" eli lakinormeihin, joita seurattiin jo umaijadivaltakunnassa ennen abbasidien valtaannousua.
Kuuden tärkeimmän kanonisen sunnikokoelman (kutub al-sittah) kerääjiä ovat al-Bukhari (k. 870), Muslim (k. 875), Abu Dawud (k. 888), at-Tirmidhi (k. 892), Ibn Maja (k. 886) sekä an-Nasāʾī (k. 915), jotka kaikki olivat shafi'i -koulukuntaa seuraavia imaameja. Kirjat sisältävät yhteensä kymmeniä tuhansia yksittäisiä haditheja. Myös šiiat hyväksyvät ne sikäli kuin ne eivät ole ristiriidassa šiialaisuuden kanssa. Šiialainen lakiajattelu kehittyi sunneihin verraten myöhään, pääosin vasta 1300–1500 -luvuilla. Tämän takia šiialaisuus seurasi monissa asioissa sunnalaisuutta, eivätkä erot päässeet kasvamaan suuriksi. Šiialaisuudessa on vain yksi suuri islamilainen lakikoulukunta, sunnalaisuudessa on neljä suurta. Šiiamuslimeilla on omat neljä arvovaltaista hadith -kokoelmaansa, joiden laatijoita olivat al-Kulayni (864–941), Ibn Bābawayh (923–991) ja Shaykh Tusi (995–1067).
Koulukuntien synty
Ajan mittaan hadithien pohjalta alkoi kehittyä vakiintuneita tulkintoja islamilaisesta laista. Koraanin ja sunnan lausumista johdettiin myös uusia sovellutuksia. Islamilaisella lailla ei ole länsimaisen lainsäädännön mukaista kodifioitua muotoa, vaan se esiintyy tarinaperinteenä, joka väistämättä on myös sisäisesti ristiriitaista. Jumalan lain sisällön määritteli papisto, jonka etuoikeudeksi tuli arvioida hadithien aitoutta ja isnadien luotettavuutta. Lain toteutumista valvoi viime kädessä kalifi.
Järjen porttien sulkeutuminen
Abbasidihallinnon alkuvaiheessa islamilaista lakia kehitettiin eri paikkakunnilla hieman eri suuntiin. Tällöin syntyivät myös lakikoulukunnat. Lain kehityksen seuraavana vaiheena oli uskonnollisen lain jäykistyminen eli niin sanottu "järjen (ijtihad) porttien sulkeutuminen". Se alkoi näkyä 800-luvulta alkaen. Tässä vaiheessa uskonoppineet olivat kehittäneet islamilaista lakia yksityiskohtaisesti. Käsitys siitä, että oppineiden yksimielisyys merkitsi myös erehtymättömyyttä, johti siihen, että oppirakennelma alkoi jäykistyä ja itsenäisen päättelyn alue kapeni. Lopulta periaate siitä, että järjen (ijtihad) portit olivat sulkeutuneet, merkitsi, että saavutettu yksimielisyys oli rikkomaton. Tämä periaate esti uusien lakinormien luomisen.
Joseph Schachtin mukaan šarian muovautumisvaiheessa uskonnollisen lain asiantuntijat olivat kehittäneet lakia Koraaniin sisältyvien niukkojen ohjeiden ja paikallisten tapojen pohjalta. Edes uskonoppineiden pätevyysvaatimukset eivät tällöin olleet vielä vakiintuneet, vaan mielipiteiden ilmaisuun riitti harrastuneisuus asiaan. Vielä 800-luvun puoliväliin saakka jokaisella oppineella ja lakispesialistilla oli oikeus esittää omia näkemyksiään pyhän lain sisällöstä, ja heidän mielipiteidensä arvoa mittasi vain heitä kohtaan tunnettu arvostus. Ensimmäiset merkit kriittisestä suhtautumisesta tähän tilanteeseen alkoivat näkyä al-Shafi'in mielipiteissä 800-luvun alussa. Tällöin alkoi kehittyä näkemys, että vain menneisyyden suuret imaamit olivat tarpeeksi oppineita muodostaakseen oikean mielipiteen Jumalan laista. Sen sijaan heidän myöhemmät jäljittelijänsä eivät olleet oikeutettuja käyttämään itsenäistä järkeilyä (ijtihad) muodostaakseen henkilökohtaisen mielipiteen (ra'y). Shafi'in vaikutuksesta kaikkien koulukuntien oppineet alkoivat nyt katsoa, että kaikki olennaiset kysymykset oli jo perusteellisesti keskusteltu ja ratkaistu. Alettiin katsoa, että kenelläkään ei enää ollut riittävää pätevyyttä itsenäiseen järjen käyttöön. Tämän takia tehtäväksi jäi enää vain selittää, soveltaa ja tulkita Jumalan lakia, jonka sisältö oli lopullisesti annettu siihen mennessä kootuissa kokoelmissa.
Henkilö, jolla oli oikeus ijtihadiin oli nimeltään mujtahid. Nyt ijtihad korvautui annetun Jumalan lain ehdottomalla hyväksymisellä (taklid). Henkilö, joka on velvoitettu tähän, on ''mukallid. Kun taklid on voimassa, se tarkoittaa, että muslimi ei voi itsenäisesti etsiä islamin ja sen lain sisältöä Koraanista, sunnasta tai käyttämällä omaa järkeä (ijtihad).'' Hänen on sen sijaan käännyttävä jonkin hyväksytyn lakikoulun puoleen saadakseen tietää, mikä on sen hyväksymä yksimielinen käsitys. Schacht jatkaa: "'Kunkin lakikoulukunnan virallinen kanta ei löydy koulukuntien omien mestareiden kirjoista, vaikka he olivat miehiä, joiden katsottiin olleen päteviä käyttämään korkeinta määrää omaa järkeään (ijtihad). Virallinen kanta löytyy kirjoista, jotka koulukunnan yleinen mielipide hyväksyy arvovaltaisiksi lähteiksi. Nykyään niitä ovat yleensä myöhäisellä keskiajalla kirjoitetut käsikirjat, ja myöhemmät teokset saavat arvovaltansa niiden kautta. Tunnustetut käsikirjat sisältävät kunkin lakikoulukunnan opin kaikkein tuoreimman kehitysvaiheen. Totuus ei kuitenkaan löydy näistä koodeista itsessään; islamilainen laki ei ole pelkkä lakikirja, vaan lainopin elävää soveltamista.'"Elävä soveltaminen tarkoittaa, että muslimin on käännyttävä muftin tai imaamin puoleen uskontoa koskevissa asioissa saadakseen selville islamin kannan. Lakikirjat on tarkoitettu lähinnä näiden uskonoppineiden omaan käyttöön. Islamilaisten lakikirjojen teksti on monitasoista. Siinä alkuperäinen kirjoittaja usein vain mainitsee määräyksen, johon seuraavat kommentaattorit lisäävät määritelmiä, ympäristöehtoja ja kirjallisia viittauksia todisteisiin. Elävät šeikit antavat asioille lopullisen tulkinnan, kun he opettavat lakia oppilailleen. Nuh Ha Mim Keller kirjoittaa: "Eläviä opettajia tarvittiin ja tarvitaan selittämään käsitteellisiä vaikeuksia, poistamaan epämääräisyyksiä ja korjaamaan kirjoitusvirheitä." Islamissa elää siten ajatus elävästä traditiosta, jossa vain suora yhteys opettajaan antaa varmuuden siitä, että lain tulkinta on oikea.
Keller toteaa kirjan Reliance of the Traveller johdantoluvussa, että mikään historian aikakausi ei ole ilman sellaisia henkilöitä, joille ijtihad on oikeutettua. Tämä oikeus itsenäiseen järkeilyyn koskee kuitenkin vain niitä kysymyksiä, jotka ovat uusia, ja joihin pyhästä laista ei vielä löydy ohjetta. Mutta vaikka järjen portit ovat tässä suhteessa raollaan, kukaan ei ole oikeutettu täydelliseen ijtihadiin sellaisten imaamien jälkeen kuin Abu Hanifa, Malik, Shafi'i tai Ahmad ibn al-Hanbali (jotka elivät 700–800-luvuilla). Islamin nykyiset lakikoulukunnat ovat ylivertaisia myös sammuneisiin koulukuntiin nähden sen takia, että niiden kannanotot ja todisteet on eri sukupolvien kuluessa yhä uudelleen tarkistettu ja päivitetty, ja tämän ovat tehneet ensi luokan juristit.
Maallisen lainsäädännön synty
Maallisen lainsäädännön kehitys islamilaisessa maailmassa alkoi Osmanien valtakunnassa, missä jo 1400-luvulla sulttaani antoi omia lakejaan, jotka olivat riippumattomia šariasta. Lainsäädäntö alettiin tuntea nimellä kanunname, mikä oli väännös eurooppalaisesta "kanonisen lain" käsitteestä. Maallista lainsäädäntöä alettiin luoda alueille, joista šaria ei lausunut mitään, kuten paikallishallintoon tai kauppaoikeuteen. Samalla syntyi uskonnollisen qadi -tuomariston rinnalle maallinen oikeus. Sen tuli vahvistaa myös qadien antamat tuomiot, vaikka seremoniallisesti šaria oli edelleen kaikkein ylin oikeus. Sulttaani alisti papiston myös nimittämällä valtiollisen suurmuftin, joka valvoi papiston antamia ratkaisuja. Vuonna 1856 kumottiin vanha dhimmi -lainsäädäntö, jonka nojalla kristityt ja juutalaiset maksoivat korotettua veroa muslimeihin verrattuna. Vuosien 1869–1876 välissä osmanivaltakunnassa toteutettiin lakiuudistus, jossa šarialta vietiin sen entinen asema ja luotiin länsimaisesti koulutettujen juristien luokka. Valtakunnan arabiosassa uudistusta ei tahdottu hyväksyä ja se alkoi henkisesti erkaantua muusta valtakunnasta. Osmanien valtakunnan hajotessa siirtomaajärjestelmä toi Pohjois-Afrikkaan ja Lähi-itään länsimaisen oikeusjärjestyksen. Itsenäisyyden saavuttamisen jälkeen näissä maissa yleistyivät sotilasjuntat, jotka veivät islamilaiselta papistolta sen vanhan valta-aseman.
Šarian erikoispiirteitä
Islaminuskon mukainen valtiollinen ja oikeusajattelu poikkeaa länsimaisesta, vaikka puhtaasti šariaan perustuva järjestelmä ei olekaan käytössä missään muslimimaassa muuten kuin korkeintaan teoriassa. Koska Jumalan laki on ikuinen ja muuttumaton, mitään uutta lainsäädäntöä ei voi olla, eikä vaaleilla valittuja lainsäädäntöelimiä siten tarvita. Ylin poliittinen valta kuuluu kalifille, joita maailmassa voi olla vain yksi kerrallaan. Islamin mukaista kalifaattia ei kuitenkaan instituutiona ole ollut sen jälkeen, kun Turkki lakkautti kalifaattinsa vuonna 1924. Poikkeuksena on korkeintaan lyhytikäinen ISIS -kalifaatti vuosina 2014–2017.
Islamilaisessa tuomioistuimessa tuomarit eli qadit ovat islamilaisen lain asiantuntijoita. Lain soveltaminen vaatii aina tulkintaa. Tulkinta on šarian osalta tarpeen senkin takia, että hadith-perinne on jo itsessään ristiriitaista ja sisältää keskenään yhteensopimattomia ohjeita. Juridinen tulkinta tunnetaan nimellä fiqh (arab. فقه‎ 'ymmärrys'). Uskonnollisen lain tulkitseminen on uskonoppineiden (ulama) asia, ei tavallisten ihmisten.
Šarian asiantuntijoita ovat etenkin muftit, jotka pyydettäessä antavat lainopillisia lausuntoja eli fatwoja. Fatwa on esittäjänsä uskonnollinen mielipide. Muftin antama fatwa on lausunto, jossa mufti käy ensin läpi asiaankuuluvia Koraanin kohtia sekä haditheja, jotka yleensä ovat keskenään ainakin jossain määrin ristiriitaisia ja antaa lopuksi oman suosituksensa. Fatwa päättyy normaalisti sanoihin "Allah tietää parhaiten". Vaikka Jumalan laki, šaria, on ikuinen ja muuttumaton, siitä tehty lainopillinen tulkinta, fiqh, voi vaihdella. Samasta asiasta on yleensä tarjolla erilaisia, myös keskenään ristiriitaisia fatwoja, jotka kaikki ovat silti islamilaisittain yhtä päteviä. Uudemmat tulkinnat eivät periaatteessa kumoa vanhempia, mutta koska muslimit tyypillisesti seuraavat oman moskeijansa oppineiden mielipiteitä, uusimmat tulkinnat ovat käytännössä etusijalla.
Erona sunnilaisen (historiallisen) imaamin ja tuomarin (qadi) tai muftin välillä on se, että imaamin pätevyys antaa lainopillinen mielipide on absoluuttinen ja ulottuu pyhän lain kaikkiin puoliin, kun taas qadin tai muftin pätevyys rajoittuu tuomioistuimessa annettuihin tuomioihin sekä kunkin valitseman imaamin ijtihadin soveltamiseen johonkin erillistapaukseen.
Šariatuomioistuimilla ei islamilaisen lain mukaan ollut toimeenpanovaltaa, joten oikeuspäätöksen toimeenpano jäi kalifaatissa kanteen esittäjän omalle vastuulle.
Šarian luonne ja sen ulottuminen kaikille elämänaloille tekee islamista länsimaisittain katsottuna totalitaarisen opin, koska sen myötä islamista katoaa raja julkisen ja yksityisen, uskonnon ja politiikan sekä moraalin ja lakikirjan välillä. Islam ei ole yksityisasia, sillä tunnustautuminen muslimiksi liittää ihmisen yhteisöön, joka sen jälkeen valvoo hänen käyttäytymistään. Luopuminen islamista eli apostaasi on kielletty ja saattaa apostaatin hengenvaaraan. Hadith -kirjallisuus onkin täynnä tappamiskehotuksia uskostaan luopuneille. Kuolemantuomiolla on lisäksi laaja kannatus muslimien keskuudessa. Vuonna 2013 PEW -tutkimuskeskuksen tekemässä kyselyssä šariaa kannattaneista Egyptin muslimeista  86% ja Jordanian muslimeista  82 % kannatti apostaatin tappamista. Vastaavat luvut Irakissa olivat 42 % ja Venäjällä 15 %. Kuolemantuomio apostaasista on nykyisin voimassa vain kahdeksassa muslimimaassa, niiden joukossa Sudan, Iran, Mauritania ja Saudi-Arabia. Eri maiden kannatusluvut heijastelevat näiden maiden uskonoppineiden näkemyksiä.
Šaria ei sisällä ainoastaan länsimaiseen lainsäädäntöön normaalisti kuuluvia asioita, vaan ohjaa pikkutarkasti yksilön pukeutumista, kehonhoitoa ja muuta yksityiselämää. Profeetta esimerkiksi sanoi: "Kultaan tai silkkiin pukeutuminen on laitonta yhteisöni miehille mutta luvallista naisille". Islamin näkemys Jumalan antamasta yksityiskohtaisesta lainsäädännöstä ei silti ole lajissaan ainutlaatuinen, vaan vastaa esimerkiksi juutalaisuuden tai hindulaisuuden piirissä luotuja järjestelmiä.
Lain noudattaminen on islamin avainkysymys, sillä juuri näin ihminen hankkii ansioita, joilla hän voi päästä Paratiisiin. Islam ei korosta pelastuksen väylänä kristinuskon tapaisesti syntien anteeksi antamista katumuksen ja uskon kautta. Viimeisellä tuomiolla ihminen joutuu punnittavaksi, jolloin hyvät teot ovat zarathustralaiseen tapaan vastapaino pahoille. Suotuisa lopputulos voi tällöin avata taivaan portit. Jumala voi silti armahtaa ihmisen, vaikka tämän pahat teot olisivatkin painavampia kuin hyvät. Mikään ei ole varmaa, sillä Jumalan tekoja ei islamissa voi ennustaa, eikä Jumala ole luvannut ihmisille mitään.
Islamissa painotetaan tekoja ("ortopraksia"), vaikka usko islamin oppeihin on myös välttämätöntä pelastukseen. Tekojen motiivi (niyyah) on tärkeä, mutta eri tavalla kuin kristinuskossa, jossa puhutaan esimerkiksi omantunnon seuraamisesta. Islamissa pääasia on Jumalan tahtoon alistuminen, joka ilmenee šarian noudattamisena. Šarian olemus Jumalan lakina tarkoittaa myös, ettei sitä ole lupa järjellä arvioida. Lait tulee hyväksyä sellaisina kuin ne ovat.
Polysytemia
Polysytemia on veritautien laji, jossa veren punasolujen määrä tilavuusyksikköä kohti lisääntyy liialliseksi. Siihen liittyy usein valkosolujen ja verihiutaleiden tavallista suurempi määrä.
Šaria
Lakikoulukunnat (madhhab)
thumb|upright=1.35|Islamin lakikoulukuntien levinneisyys
Martin Milner
Martin Sam Milner oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan rooleista televisiosarjoissa Adam-12 (1968–1975) ja Route 66 (1960–1964).
Šaria
Lakikoulukunnat (madhhab)
Kunkin alueen lainoppineiden mielipiteisiin vaikuttivat asuinympäristön tavat ja perinteet. Medinassa syntyneen malikilaisen koulukunnan perusteoksissa heijastui arabialainen kulttuuri ja Kufassa syntyneessä hanafilaisessa koulukunnassa on viitteitä Persian sassanidiperinteestä.
Polysytemia
Polysytemia voi johtua hapen puutteesta, kuten vuoristoilmasta tai keuhkoahtaumataudista. Urheilijat lisäävät joskus punasolutuotantoa kielletyllä EPO-hormonilla. Näitä sanotaan sekundaarisiksi polysytemioiksi.
Šaria
Lakikoulukunnat (madhhab)
Nykyisin islamissa vaikuttaa viisi suurta koulukuntaa, joiden katsotaan olevan keskenään yhdenvertaisia. Nämä koulukunnat ovat:
Martin Milner
Milnerillä oli merkittäviä rooleja myös useissa elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat Menestyksen huuma (1957), 13 kummitusta (1960) ja Nukkelaakso (1967). Hän oli helmikuusta 1957 naimisissa Judith Bess Jonesin kanssa, ja hänellä oli neljä lasta.
Polysytemia
Polysytemia vera tarkoittaa "todellista monisoluisuutta", ja siinä luuydin tuottaa liikaa punasoluja. Sairauden taustalla on useimmiten geenimuunnos. Sitä hoidetaan poistamalla verta (venesektio) tai myös hillitsemällä soluntuotantoa lääkkeillä, kuten solunsalpaajilla.
Šaria
Lakikoulukunnat (madhhab)
Tunnustettuja lakikoulukuntia on yhteensä kahdeksan, sillä mukaan lasketaan myös kolme pientä koulukuntaa eli  Jemenissä vaikuttavat šiaalaiset zaydit, Omanissa esiintyvä ibadilaisuus sekä nykyään lähes kadonnut zāhirīlaisuus. Lisäksi islamissa on kolme suuntausta, jotka eivät ole lakikouluja, mutta lasketaan mukaan islamiin. Ne ovat aš'arilaisuus, suufismi sekä salafismi.
Martin Milner
Milner teki vierailevia esiintymisiä sarjoissa Murhasta tuli totta ja Diagnoosi: Murha. Hän oli vuosina 1993–2004 juontamassa radio-ohjelmaa Let’s Talk Hook-up. Hänet tunnettiin intohimoisena kalastuksen harrastajana.
Šaria
Lakikoulukunnat (madhhab)
Eroja koulukuntien välillä esiintyy esimerkiksi suhtautumisessa tyttöjen ympärileikkaukseen. Shafi'ilainen koulukunta pitää sitä pakollisena, mutta muut vain suositeltavana. Hanafioppineet pitävät sitä vaihtelevasti joko suositeltavana tai uskonnon kannalta neutraalina asiana.
Šiialaisten ja sunnien laintulkinnan suurin ero liittyy siihen, kenellä on oikeus tulkita lakeja. Sunnalaisuudessa poliittinen valta oli kalifilla, mutta laintulkinnasta vastasivat uskonoppineet. Šiialaisuudessa poliittinen ja uskonnollinen valta yhdistyi imaamin persoonassa. Šiialaisten viimeisen imaamin, Muhammad al-Mahdin aloitettua Suuren kätkeytymisen vuonna 940 ei yhteisöllä ollut enää lain tulkinnasta vastaavaa imaamia. Vastuu siirtyi šiialaisille oppineille ja alkoi muistuttaa sunnalaista käytäntöä. Vaikka šiiojen ja sunnien välillä on usein voimakkaita ristiriitoja, opillisesti šiialaisuus hyväksytään islamilaisen lain koulukunnaksi.
Martin Milner
Martin Milner menehtyi kotonaan 83-vuotiaana perheensä ympäröimänä.
Šaria
Šarian neljä lähdettä
Šarian juuria tai perusperiaatteita koskeva oppi (usul al fiqh) tunnustaa lopullisessa, klassisessa muodossaan neljä oikeuslähdettä: Koraanin, profeetan sunnan, analogiapäättelyn (qiyás) sekä oppineiden yksimielisyyden (ijma') . Kaksi ensimmäistä edustavat lain materiaalista lähdettä, analogiapäättely tarjoaa metodin ja yksimielisyys ratkaisevan periaatteen, jonka nojalla päästään oikeaan tulkintaan.
Martin Milner
Filmografia
Lähde:
Šaria
Šarian neljä lähdettä
Analogisessa päättelyssä on eri muotoja, kuten argumentum a maiore ad minus, jossa esimerkiksi yleisestä periaatteesta mennään yksittäiseen tapaukseen tai argumentum a minori ad maius, jossa erityistapauksesta päästään yleisempään, esimerkiksi Koraanin kielto juoda viiniä laajennetaan alkoholiin yleensä. Analogia oli viimeinen hyväksytty periaate, ja vielä Shafi'in jälkeen sen käyttöönotto kohtasi vastarintaa.
Päätöksentekomekanismina oppineiden yksimielisyyden periaatteelle (ijma') esikuvan oli ehkä antanut roomalaisen lain käsite ''opinio prudentium. '' Kun muslimit ovat samaa mieltä jostain suuresta asiasta, sitä pidetään lopullisena totuutena. Tämä ajatus löytyy myös muutamassa Koraanin kohdassa, kuten: ''"Pitäkää kaikki kiinni Jumalan köydestä, älkääkä hajaantuko." (3:103)'' Shafi'in mukaan arvostettujen oppineiden yksimielisyys vahvistaa  oikean mielipiteen myös pienissä yksityiskohdissa. Muftien pienet vähemmistöt voidaan jättää näissä asioissa huomiotta. Kun jostain asiasta oli saavutettu yksimielisyys, se poistui keskustelusta ja siirtyi vakiintuneiden totuuksien joukkoon. Sellaisena yksimielisyys ohitti jopa Koraanin sanat. Kun islamin eri lakikoulukunnat olivat 800-luvulla viimeistelleet islamilaisen lain periaatteet, päädyttiin käsitykseen, että oppineiden yksimielisyys oli erehtymätöntä. Koulukuntien hajaannukselle ei kuitenkaan voitu enää mitään. Siitä tuli 800-luvulla pysyvä tila, johon jouduttiin taipumaan.
Shafi'i pani šarian lähteet seuraavaan tärkeysjärjestykseen: 1) Koraani, 2) profeetan sunna, 3) profeetan kumppaneilta ja muilta tuleva traditio, 4) yksimielisyys sekä 4) analogia ja oma järkeily. Šiialaisuus on lisännyt näihin imaamien antaman esikuvan. Islamin lopullinen oikeudellinen päättely sisälsi siten neljä oikeuslähdettä eli kirjoitukset, (profeetan) käytännön, yksimielisyyden ja analogian. Tämä rakenne vastasi myös juutalaista laintulkinnan perinnettä, jossa kaikki neljä olivat läsnä juutalaisten Mishnassa ja Talmudissa. Jo sana qiyas (analogia) tulee heprealaisesta eksegeettisestä termistä hiqqish ja aramean sanajuuresta nqsh. Toisaalta voidaan väittää, että periaatteiden nelijako tuli islamiin roomalaisen lain perinteestä. Bysantin keisari Justinianuksen (527–565) määräyksen mukaan lain tulkinnassa tuli nojautua neljään asiaan: kirjoituksiin (scriptii leges), vallitseviin käytäntöihin (mores et consuetudinis), analogiapäättelyyn (proximum et consequens) sekä yksimielisyyteen (consensus omnium), joka tunnettiin myös nimellä opinio prudentium.
Tekojen luokittelu
Šaria jakaa teot viiteen luokkaan (arab. al-ahkām al-khamsa):
Laittomat teot
Kielletyn tai laittoman teon tasoja on kolme:
Šaria-käsikirja "Reliance of the Traveller" sisältää liitteenä 1300-luvulla eläneen imaami al-Dhababin teoksen "Suuret synnit", joka luettelee 76 suurta syntiä. Al-Dhababin teos on myös ilmestynyt suomeksi. Seuraavassa on esimerkkejä suurista synneistä (koodit viittaavat käsikirjan numerointiin):
Lisäksi on joukko todennäköisiä suuria syntejä, joihin kuuluu muun muassa:
Muita tekoja
Pakollisten tekojen ohella laki määrittelee suositeltavia tekoja, joita ovat esimerkiksi avioliitto, perheen perustaminen tai profeetan esikuvan seuraaminen päivittäisissä pikkuasioissa. Loukkaaviin tekoihin islamissa kuuluvat muun muassa liika uteliaisuus, epäkohteliaisuus tai veden tuhlaaminen silloin, kun se on käyttäjänsä omaisuutta.
Hudud (rajat)
Hadd (monikossa hudud) tarkoittaa rangaistuksia rikoksista, jotka kohdistuvat uskontoa vastaan siten kuin ne määritellään Koraanissa. Hudud-rikoksia ovat aviorikos ja väärä syyte aviorikoksesta, varkaus, maantierosvous, viinin juominen ja islamista luopuminen. Islamista luopuminen tarkoittaa myös yksittäisiä opinkappaleita. Eri lakikoulukuntien tulkinnat eroavat hieman.