cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yhdistynyt kuningaskunta
Musiikki
Kuuluisia brittisäveltäjiä ovat esimerkiksi Henry Purcell, Edward Elgar, Ralph Vaughan Williams, Benjamin Britten ja Andrew Lloyd Webber (muun muassa Oopperan kummitus). Britanniassa on monia korkeatasoisia orkestereita kuten BBC:n sinfoniaorkesteri ja Royal Philharmonic Orchestra. Lontoo on yksi maailman musiikkikeskuksista, siellä sijaitsevat monet tärkeät konserttisalit ja Royal Opera House, yksi maailman tärkeimmistä oopperataloista.
Elokuva ja televisio
thumb|200px|[[Alfred Hitchcock]] Vuonna 1999 Brittiläinen elokuva-instituutti kutsui tuhat asiantuntijaa arvioimaan maan kaikkien aikojen parhaita elokuvia. Eniten ääniä saivat Kolmas mies (1949), Lyhyt onni (1945) ja Arabian Lawrence (1962). Sadasta parhaasta brittiläisestä elokuvasta Alec Guinness on yhdeksän, Michael Caine on seitsemän ja Julie Christie kuuden pääosassa. David Lean ohjasi niistä kuusi. Brittiläissyntyiset Alfred Hitchcock ja Charles Chaplin tekivät suuren osan urastaan Yhdysvalloissa.
Britannian television kulmakivi on valtion omistama yleisradioyhtiö BBC, jolla on useita kanavia televisiossa ja radiossa. BBC:n televisiokanavat ovat julkisen palvelun kanavia, joilla ei esitetä mainoksia. Se toimii myös televisiosarjojen ja ohjelmien tuottajana. BBC:n tuotanto on valtavan laajaa ja käsittää niin draamaa, komediaa (britcom), dokumentteja kuin pitkiä elokuviakin. Suomalaisille tuttuja sarjoja BBC:ltä ovat muun muassa komediasarjat Pokka pitää, Monty Pythonin Lentävä Sirkus, dekkarisarjat Neiti Marple ja Uusi Sherlock. BBC:n ohjelmistoon kuuluu myös kaikkien aikojen pitkäikäisin tv-sarja Doctor Who. BBC omistaa myös oikeudet useisiin suurenluokan urheilutapahtumiin, muun muassa olympialaisiin, jalkapallon EM- ja MM-kisoihin sekä F1-sarjaan (vuosina 2008–2015, vuodesta 2016 alkaen oikeudet ovat Channel 4 -kanavalla). BBC myös edustaa Britanniaa Euroopan Yleisradioyhtiön jäsenenä myös Eurovision laulukilpailuissa.
BBC:llä on merkittävä rooli televisiotekniikan ja radioviestinnän kehityksen historiassa. Se oli toisen maailmansodan aikana yksi tärkeimmistä joukkoviestimistä maailmassa ja sen radiolähetyksiä kuunneltiin ympäri Eurooppaa. Se myös otti ensimmäisenä eurooppalaisena tv-yhtiönä käyttöön säännölliset värilähetykset BBC Two -kanavalla vuonna 1967. pienoiskuva|[[Mr. Bean liikkuu brittiläisvalmisteisella Minillä.]] Kaupallisia kanavia toimii Britanniassa useita, joista suurimmat (ja samalla ainoat koko maan kattavat) ovat julkisomisteinen, mutta mainosrahoitteinen Channel 4 ja kaupallinen ITV (ent. Channel 3). Näistä ITV on pitkäikäisempi ja luotiin aikoinaan useiden tv-alan toimijoiden yhteenliittymänä tuomaan kilpailua BBC:lle. ITV omistaa nykyään tv-toimijat Granada Televisionin ja Yorkshire Televisionin ja on siksi kasvanut selkeästi britannian toiseksi suurimmaksi mediayhtiöksi. ITV on lähettänyt kanavillaan monia brittiläisen television klassikoita, muun muassa Sherlock Holmesin seikkailut, Mr. Bean ja pitkäikäisiä draamasarjoja Emmerdale ja Sydämen asialla (Heartbeat). Channel 4 esittää etupäässä nuorille suunnattuja amerikkalaisia ohjelmia ja on kehittänyt kansainvälisesti tunnetun Big Brother-formaatin.
Britannia on myös hyvin tunnettu koomikoistaan, joista kuuluisimpiin lukeutuvat John Cleese ja Monty Python -huumoriryhmä, Rowan Atkinson sekä Sacha Baron Cohen.
Suomen katsoituimpien televisiosarjojen joukossa on useita brittisarjoja kuten Emmerdale, Neiti Marple, Midsomerin murhat ja Avaran luonnon näyttämät David Attenboroughin juontamat BBC:n luontodokumentit.
Lehdistö
Suurimpia sanomalehtiä:
Radio
Suosituimmat radiokanavat:
BBC Radio 2 BBC Radio 4 BBC Radio 1 Classic FM Greatest Hits Radio BBC Radio 5 live LBC (UK) BBC 6 Music Magic Network talkSPORT LBC London Absolute Radio Magic BBC Radio 3 Planet Rock
Kuvataiteet
thumb|120px|Kelttiläinen risti.|vasen Vanhimmat Britteinsaarilta löytyneet taide-esineet ovat kivikauden hautalöytöjä. Pronssikaudella käytettiin kuparia, tinaa ja Wessexissä myös kultaa. Keltit toivat uusia taideperinteitä, metallien rinnalla käytettiin kiveä ja puuta. Roomalaisten valtakaudella alettiin tehdä patsaita, rintakuvia ja hautamonumentteja. Uusina materiaaleina he toivat lasin ja mosaiikit.
1800-luvulla kehittyi englantilaiseksi koulukunnaksi kutsuttu maalauksen tyylisuunta muotokuviin ja maisemamaalauksiin. Sen kärkinimiä olivat Joshua Reynolds, George Stubbs ja Thomas Gainsborough. 1700-luvun lopulla ja 1800-luvulla brittiläinen taide oli radikaaleimmillaan, ja sitä edustivat William Blake, John Constable, William Hogarth ja William Turner. Ennen kaikkea Turnerin lähes abstraktit maisemat vaikuttivat myöhemmin suuresti impressionismin kehitykseen. thumb|120px|Thomas Gainsborough: Sininen poika, 17701840-luvulta alkaen vaikuttivat brittiläiset prerafaeliitit, jotka maalasivat värikkäitä ja yksityiskohtaisia maalauksia usein uskonnollisista aiheista. William Morrisin perustama arts and crafts -liike tuotti Viktorian aikakaudelle tyypillisiä tapetteja ja kaakeleita. Beatrix Potterin kuvittamat lastenkirjat ovat ihastuttaneet vuodesta toiseen. 1900-luvun merkittäviin brittitaiteilijoihin kuuluvat Henry Moore, Lucian Freud, Barbara Hepworth, Frank Auerbach ja Francis Bacon.
Reaktiona abstraktin ekspressionismin syntyi 1950-luvulla pop-taide, jota edustivat Richard Hamilton, Eduardo Paolozzi, Peter Blake, Allen Jones ja David Hockney. 1980-luvun lopulla Young British Artists -liikkeeseen kuuluivat Damien Hirst ja Tracey Emin. 2000-luvulla esillä ovat olleet myös Mark Wallinger, Chris Ofili, Gilbert & George, Mike Nelson ja Steve McQueen.
Vuodesta 1984 alle 50-vuotiaalle brittiläiselle taiteilijalle on myönnetty suuri Turner-palkinto. Maan suurimpia taidelaitoksia ovat Allied Artists Association, Royal College of Art, Royal Society of Arts, Royal Academy of Arts, Tate Britain ja Tate Modern.
Ruoka
Toinen tärkeä ateria on fish and chips, joka on uppopaistettua leivitettyä kalaa ja ranskalaisia perunoita. Fish and chips -annoksia myydään nakkikioskia vastaavissa kojuissa sekä pubeissa oluen kanssa. Sunnuntailounaalla briteillä on ollut kautta aikojen tapana syödä paahtopaistia ja Yorkshire puddingia. Sen lisäksi ympäri Britanniaa on useita suosittuja alueellisia ruokia, kuten Skotlannissa haggis (täytetty lampaan mahalaukku) ja Walesissa Welsh Rarebit (paahtoleipä, jossa on runsaasti munaa ja juustoa).
Britit ovat erittäin suuria teen ja oluen ystäviä. Iltapäivätee kehittyi käsitteenä brittikulttuuriin 1840-luvulla, ja nykyään viidesosa maailman teestä kulutetaan Britanniassa. Teetä tarjotaan usein kahviloissa höystettynä erilaisilla lisukkeilla. Olut on Britannian kansallisjuoma, ja sitä tuotetaan maassa 1 200 eri merkkiä. Olutta juodaan myös isoista kolpakoista, mutta tarkoituksena ei ole humaltuminen. Nuoret juovat ns. limuviinoiksi kutsuttuja sekoituksia nopeasti humaltumistarkoituksessa. Skotlantilainen viski on puolestaan merkittävä vientituote.
Ilmakitaransoiton MM-kisat
Ilmakitaransoiton MM-kisat on vuosittain Oulussa järjestettävä tapahtuma, jossa osallistujat kilpailevat ilmakitaran soittamisen taidossa. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Nykyään kansallisia osakilpailuja järjestetään ympäri maailmaa.
Yhdistynyt kuningaskunta
Yhteiskuntaluokat
Britanniassa yhteiskuntaluokilla on suurempi merkitys kuin etnisellä taustalla. Monet määrittelevät itsensä työväenluokan tai keskiluokan edustajiksi. Harvat myöntävät kuuluvansa yläluokkaan, mutta siihen määritellään yleensä maaomaisuutta perineet aateliset. Työväenluokkainen tausta on kunniallinen mutta vähävarainen. Koulutus on vähäistä, asunto on vuokralla ja palkkaa saadaan viikoittain, tyypillisesti teollisuustöistä. Työväenluokka liitetään työväenpuolueen ja ammattiliittojen arvoihin, mutta tosielämässä luokkarajat eivät ole niin suoraviivaisia kuin luokkajärjestelmän arvostelijoiden ja poliitikkojen puheissa. Vaikka luokkajärjestelmää pidetään vanhakantaisena, esimerkiksi lasten koulumenestys on edelleen voimakkaasti sidoksissa yhteiskuntaluokkaan.
Ilmakitaransoiton MM-kisat
Ilmakitaran soittamisessa on kyse kitaran soittamisen jäljittelystä. Musiikkityyli vaihtelee, mutta yleisimmät tyylit ovat heavy metal ja rock. Ilmakitaransoitto vaatii yleensä heittäytymistä ja luovuutta.
Yhdistynyt kuningaskunta
Urheilu
Ison-Britannian suosituin laji on jalkapallo, ja laji onkin kehitetty Englannissa. Englannin jalkapalloliitto on maailman vanhin jalkapalloliitto. Englannilla, Skotlannilla, Walesilla ja Pohjois-Irlannilla on omat jalkapallon maajoukkueensa. FIFA:n rankingissa tammikuussa 2012 Englanti oli viides, Skotlanti 48, Wales 49 ja Pohjois-Irlanti 87. Englanti on voittanut kertaalleen maailmanmestaruuden kotikisoissaan 1966, ja kaikki muutkin ovat pelanneet vähintään kertaalleen MM-kilpailuissa. Jalkapallon lisäksi muun muassa rugby ja kriketti ovat suosittuja joukkuelajeja Isossa-Britanniassa. Niiden juuret ovat Britanniassa, ja Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa pelataan sekä rugby leagueta että rugby unionia.
Suosituimpia yksilölajeja ovat uinti, snooker, tennis, yleisurheilu, moottoriurheilu, golf ja nyrkkeily. Merkittäviä britannialaisia urheilutapahtumia ovat muun muassa Britannian avoin golfturnaus, Wimbledonin tennisturnaus ja Royal Ascot -laukkakilpailu. Wimbledon on tennismaailman tärkein kilpailu, joka on järjestetty jo 125 kertaa. Silverstonen radalla ajettiin vuonna 1950 ensimmäinen maailmanmestaruuden osakilpailu moottoriurheilulajissa, jonka nimeksi tuli Formula 1.
Vaikka monissa lajeissa Englannilla ja Skotlannilla on omat joukkueet, olympialaisiin Iso-Britannia on osallistunut aina yhteisellä joukkueella. Nykyisin se lähettää kesäolympialaisiin noin 300, ja talviolympialaisiin 30–50 urheilijaa. Lontoo on isännöinyt olympialaisia vuosina 1908, 1948 ja 2012. Mitaleita britit ovat saaneet satoja, ja maa on pärjännyt erityisesti yleisurheilussa, tenniksessä, soudussa, purjehduksessa ja taitoluistelussa. Viisissä perättäisissä olympiakisoissa kultaa voittanutta soutajaa Steve Redgravea on kutsuttu Britannian suurimmaksi olympiaurheilijaksi.
Ilmakitaransoiton MM-kisat
Ilmakitaransoiton MM-kisoissa osallistujat ympäri maailman kisaavat siitä, kuka soittaa parhaiten ilmakitaraa. Tuomaristoon kuuluu esittävän kulttuurin ammattilaisia, kuten kitaristi Juha Torvinen. Pääpalkintona on Matti ja Saara Nevalaisen käsin tehty ‘Flying Finn’ -kitara. Eräänä vuonna Queenin kitaristi Brian May lahjoitti VOX BM Special -vahvistimen voittajalle.
Viralliseen kisaverkostoon kuuluvia kansallisia kisoja järjestetään vuosittain ympäri maailman. Verkostoon kuuluu tällä hetkellä yli kymmenen maata: Yhdysvallat, Islanti, Iso-Britannia, Japani, Kanada, Ranska, Saksa, Thaimaa, Australia, Belgia, Puola, Chile ja Taiwan .thumb
thumb|Nanami "Seven Seas" Nagura, ilmakitaransoiton maailmanmestari 2014, Oulussa 29. elokuuta 2014.
Voittajat
thumb|Kevin "Narvalwaker" Leloux vuoden 2010 MM-kisoissa
Georgi Mosolov
thumb|Georgi Mosolov
Mosolov saavutti ennätykset nopeuslennossa 2 388 km tunnissa 31. lokakuuta vuonna 1959, korkeuslennossa 34 714 metriä koekone E-166:llä (oik. Je-166) vuonna 1962 ja nopeusennätyksen 2 681 km/h.
Eversti Mosolov lensi MiG-21:n konetyypin ensilennon 14. helmikuuta 1955.
Mosolov vieraili Karjalan Lennostossa tammikuussa 1980.
Tartumaa
Tartumaa on maakunta Virossa. Sen pinta-ala on 3 349 km² ja asukkaita runsaat 150 000. Maakunnan pääkaupunki on Tartto.
Maantiede
Maakunta sijaitsee Võrtsjärven ja Peipsijärven välissä Keski-Virossa. Tartumaalla on moreenimäkiä ja -selänteitä sekä verraten paljon peltoja ja laidunmaita. Alueen halki virtaa Viron suurin joki Emajoki.
Kaupungit ja kunnat
pienoiskuva|270px|Tartumaan kunnat vuodesta 2017. pienoiskuva|270px|Tartumaan kunnat vuoteen 2017.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Tartumaan 18 kunnasta ja kolmesta kaupungista, kahdesta Jõgevamaan kunnasta (Pala, Tabivere) sekä kahden Valgamaan kunnan osista (Palupera, Puka) muodostettiin seitsemän kuntaa ja yksi kaupunki. Meeksin kunta siirrettiin pääosin Räpinan kuntaan Põlvamaalle.
Tartumaan kunnat ja kaupungit:
Väestö
Vuonna 2011 silloisella Tartumaalla oli 150 528 asukasta, joista 127 498 (84,7 %) oli virolaisia, 18 543 (12,3 %) venäläisiä ja 4 279 (2,8 %) muita kansallisuuksia.
Talous
Maakunnan teollisuudenaloja ovat bioteknologia ja lääketeollisuus, IT- ja elektroniikkateollisuus, metallintuotanto, koneenrakennus ja puu- ja huonekaluteollisuus.
Altševsk
Altševsk on teollisuuskaupunki Ukrainan kaakkoisosassa, Luhanskin alueella, noin 45 kilometrin päässä alueen pääkaupungista Luhanskista. Vuonna 2013 siellä arvioitiin olevan 111 360 asukasta. Altševsk on yksi Donetsin laakion tärkeimmistä teollisuuskeskuksista; siellä tuotetaan neljännes koko alueen teollisuustuotannosta. Kaupungin talous rakentuu rauta- ja terästehtaan ympärille. thumb|210px|left|Teknisen yliopiston rakennus. Tammikuussa 2006 kaupungin kaukolämpöjärjestelmä romahti kovilla pakkasilla, ja 60 000 ihmistä jäi useiksi viikoiksi ilman lämmitystä. Pari päivää myöhemmin myös viemärijärjestelmä jäätyi. Luhanskin alueen kuvernööri piti tapahtumaa tuolloin, ennen Venäjän sotilaallisia toimia Ukrainassa vuodesta 2014 lähtien, Ukrainan itsenäisyyden ajan suurimpana ihmisen aiheuttamana katastrofina.
Vladimir Syromjatnikov
Vladimir Sergejevitš Syromjatnikov ( 7. tammikuuta 1933 Arkangeli – 19. syyskuuta 2006 Moskova) oli neuvostoliittolainen avaruusalusten suunnittelija.
Syromjatnikov osallistui 1950-luvun lopussa Vostok-avaruusaluksen suunnitteluun.
Hänet tunnetaan miehitettyjen avaruusalusten telakointimekanismien suunnittelijana. Hänen suunnittelemansa mekanismi oli käytössä, kun Sojuz ja Apollo telakoituivat avaruudessa 1970-luvun puolivälissä.
1990-luvulla hän kehitti telakointimekanismiaan siten, että sen avulla voitiin telakoida NASAn avaruussukkula Mir-avaruusasemaan. Kansainvälisen ISS-avaruusaseman telakointijärjestelmät ovat Syromjatnikovin suunnittelemia.
Tšornomorsk
Tšornomorsk (, ennen vuotta 2016 Vladimir Iljitš Leninin mukaan Illitšivsk) on Mustanmeren rannalla Ukrainan Odessan alueella, Odessasta noin 20 kilometriä etelälounaaseen sijaitseva, kansallisesti merkittävä satamakaupunki.
Vuoden 2021 alussa siellä asui 58 524 asukasta (2013: 59 718 as.). Kaupunki oli ennen kesän 2020 aluehallintouudistusta osa Tšornomorskin kaupunkipiiriä, johon kuului lisäksi 7 200 asukkaan Oleksandrivkan kaupunkityyppinen taajama ja runsas 5 000 läheisten maaseutukylien asukasta. Heinäkuusta 2020 lähtien kaupunki on kuulunut Odessan piiriin.
Pyhä Leo III
Leo III (750–12. kesäkuuta 816) oli paavina 26. joulukuuta 795 – 12. kesäkuuta 816. Hän oli syntyjään roomalainen. Virkakautensa alussa Leo herätti vastustusta. Rooman ylhäisö syytti häntä muun muassa väärästä valasta ja aviorikoksesta. Leo pantiin muodollisesti viralta vuonna 799 ja lähetettiin luostariin. Leon onnistui kuitenkin paeta. Hän pääsi Kaarle Suuren puheille, joka ei tunnustanut Leon viraltapanoa. Leon vastustajat lähettivät Roomasta omat lähettiläänsä Kaarle Suuren luo. Kaarle Suuren neuvonantaja Alkuin huomautti isännälleen, ettei mikään maallinen oikeus voisi tuomita paavia. Silloin Kaarle Suuri päätti antaa Leolle sotilassaattueen paluumatkan turvaksi.
Marraskuussa vuonna 800 Kaarle Suuri matkusti Roomaan. Leon ja hänen vastustajiensa riita ratkaistiin joulukuussa pidetyssä neuvonpidossa. Leo vannoi, että häntä vastaan esitetyt syytteet olivat vääriä, ja seurauksena Leon vastustajat karkotettiin.
Leo III kruunasi Kaarle Suuren keisariksi Rooman Pietarinkirkossa joulupäivänä 800.
John William Draper
thumb|John William Draper John William Draper (5. toukokuuta 1811 – 4. tammikuuta 1882) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen tiedemies, filosofi, lääkäri, kemisti, historioitsija ja valokuvaaja. Hän syntyi St Helensissä, Englannissa. Vuonna 1832 perhe muutti Virginiaan. Vuonna 1838 Draper valittiin kemian ja kasvitieteen professoriksi New Yorkin yliopistoon.
Draper teki tärkeitä tutkimuksia valokemian alalta ja paranteli daguerrotypiaa niin, että muotokuvavalokuvaus tuli mahdolliseksi. Hän myös oli ensimmäinen ihminen, joka otti astrovalokuvan. Hän myös kirjoitti kirjan Amerikan sisällissodan historiasta sekä uskonnon ja tieteen konfliktin historiasta.
Tka7
Tka7 on alun perin VR:n käyttämä ratatyökoneiden kalustosarjatunnus. Sarjan yksiköt ovat nykyisin yleisimpiä radan kunnossapitotehtävissä toimivia ratatyökoneyksiköitä, ja niitä voi nähdä kaikilla Suomen rataosilla. Tka7-sarjaa on valmistettu yhteensä 80 kappaletta VR:n Kuopion konepajalla, ja ensimmäinen yksilö nro. 168 sai lisänimen Simo konepajan päällikön Simo Nummelinin mukaan. VR:n lisäksi sarjaa käyttää Helsingin metroa operoiva HKL-metroliikenne, jolla on neljä Tka7-sarjan ratakuorma-autoa numeroilla 1, 3, 6 ja 7. Sarjan kaikissa koneissa ei ole nosturia, ja ne voidaan varustaa lumenpoistotehtäviä varten Saalastin valmistamalla hydraulisesti ohjatulla Lumikko-lumiauralla. Tka7:n paino on varustuksesta riippuen 28–31 tonnia.
Tka7-sarjan ratakuorma-autot on tarkoitettu radan kunnossapitotehtäviin liittyviin kalustonsiirtoihin. Sarjan huippunopeus on 80 km/h.
Osa sarjasta on romutettu ja muutamia on museoliikenteen käytössä: numero 168 Haapamäen Museoveturiyhdistys ry (Haapamäki), 172 Porvoon Museorautatie ry PMR (Porvoo), 190 Museoveturiseura (Toijala), 198 Keitele-museo (Suolahti), 215, 217 ja 218 Höyryveturimatkat 1009 Oy (Turku ja Kouvola), 231 Porha (Oulu) ja 238 Sinisten vaunujen ystävät.
Olandin kihlakunta
thumb|Olandin kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Olandin kihlakunta oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 1 245,24 neliökilometriä ja asukasluku 19 313 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Stavby, Tuna, Ekeby, Skäfthammar, Alunda, Morkarla, Dannemora, Film, Tegelsmora, Österlövsta ja Hållnäs.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Stavby ja Tuna kuuluvat nykyään Uppsalan kuntaan, Tegelsmora, Österlövsta ja Hållnäs Tierpin kuntaan ja muut Östhammarin kuntaan.
Ignace Heinrich
Ignace Heinrich (31. heinäkuuta 1925 Ebersheim – 9. tammikuuta 2003) oli ranskalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Heinrich saavutti kymmenottelun olympiahopeaa Lontoon 1948 olympialaisissa tuloksella 6974 pistettä. Hän hävisi Yhdysvaltain Bob Mathiasille 165 pistettä. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 Heinrich voitti kultaa pistemäärällä 7364. Hänen tuloksensa EM-ottelun osalajeissa olivat: 100 metrin juoksussa 11,3, pituushypyssä 684, kuulantyönnössä 13,14, korkeushypyssä 180, 400 metrin juoksussa 52,2, 110 metrin aitajuoksussa 15,3, kiekonheitossa 41,44, seiväshypyssä 380, keihäänheitossa 53,31 ja 1 500 metrin juoksussa 4.50,6. Helsingin 1952 olympialaisissa Heinrich jätti ottelunsa kesken.
192-senttinen ja 96-kiloinen Heinrich voitti Ranskan mestaruuden kymmenottelussa vuosina 1947, 1948, 1949 ja 1952 sekä lisäksi pituushypyssä vuonna 1949, seiväshypyssä vuonna 1952 ja 110 metrin aitajuoksussa vuonna 1952.
Rasvaliukoiset myrkyt
Rasvaliukoiset myrkyt myrkkyjä, jotka liukenevat rasvoihin. Rasvaliukoiset myrkyt ovat erityisen vaarallisia, koska ne kertyvät rasvakudoksiin, eivätkä poistu elimistöstä itsestään. Rasvaliukoisia myrkkyjä ovat esimerkiksi DDT, dioksiinit ja PCB.
The Return (Bathoryn albumi)
The Return...... (koko nimi The Return of the Darkness and Evil) on ruotsalaisen äärimetalliyhtye Bathoryn toinen studioalbumi. Edeltäjänsä tavoin se edustaa black metalin ensimmäistä aaltoa ja on eräs tyylilajin merkkiteoksista Bathoryn muun varhaistuotannon kanssa. Albumi vaikutti myös death metalin kehitykseen. Levy sai yhtyeen fanikunnalta sekä metallilehdistöltä myönteisen vastaanoton.
Taustaa
Bathoryn perusti laulaja-kitaristi Thomas ”Quorthon” Forsberg ystävineen vuoden 1983 alussa Tukholmassa. Tuttavista ja paikallisista punkkareista koostunut yhtye sai onnistuneiden näytekappaleiden ja esikoisalbuminsa Bathoryn (1984) myötä suurta suosiota äärimetallin maailmassa. Esikoisalbumin menestyksen jälkeen yhtye palasi studioon vuoden 1985 alussa.
Kenpeitai
Kempeitai (, ”sotilaspoliisi”) oli Japanin keisarillisen armeijan sotilaspoliisi vuosina 1881–1945. Armeijan oman järjestyspoliisin tehtävien ohella se toimi eräänlaisena salaisena poliisina, joka kotimaassa toimi sisäministeriön alaisuudessa ja merentakaisilla alueilla vastaavasti sotaministeriön.
The Return (Bathoryn albumi)
Äänitykset
Toisin kuin Bathory, joka äänitettiin karussa muunnellussa autotallissa, The Return...... äänitettiin tasokkaammassa Electra Studiossa Tukholmassa, jossa yhtye oli äänittänyt ensimmäiset näytekappaleensa. Äänimaailma oli täten aiempaa tasokkaampi, mutta silti karu ja kolkko perinteisen black metalin tapaan. Edellisen albumin tapaan yhtyeen keulahahmo Forsberg lauloi, soitti sähkökitaraa sekä kirjoitti ja sanoitti yhtyeen musiikin. Stefan Larsson jatkoi bändin rumpalina, kun taas basisti vaihtui Andreas Johanssoniin. Albumin tuotti edellisen levyn tapaan Thomaksen isä Börje Forsberg, joka käytti tuottajanimeä Boss.
Kenpeitai
Kempeitaihin kuului myös eversti Akashi Motojirō joka toimi kiertävänä sotilasasiamiehenä Euroopassa 1900-luvun vaihteessa ja yhdessä suomalaisen aktivistin Konni Zilliacuksen kanssa varusti aselaiva SS John Graftonin.
Pelätty kempeitai syyllistyi toisen maailmansodan aikana moniin japanilaisten pahimpiin kuuluviin sotarikoksiin maan miehittämillä alueilla. Lisäksi poliisi vainosi ”väärin” ajattelevia japanilaisia ja epäilyksien alle joutuneita Japanissa asuvia ulkomaalaisia. Japanissa kempeitailla oli sodan aikana noin 7 500 jäsentä.
The Return (Bathoryn albumi)
Äänitykset
Levyn äänitykset eivät sujuneet ongelmitta: uusi basisti erotettiin huumeongelmien takia kesken äänitysten, ja Forsberg joutui äänittämään puolet albumin bassoraidoista. Hän kertoi myöhemmin haastattelussa (1987) yhtyeen juopotelleen studiossa äänitysten aikana ja Bossin antaneen heidän toimia vapaasti.
Albumia työstettiin nimillä Okkulta, Occulta sekä Revelation of Doom, mutta lopulta nimi valittiin kappaleen ”The Return of the Darkness and Evil” pohjalta. Yhtye oli äänittänyt kappaleen vuoden 1983 Scandinavian Metal Attack -split-albumille, mutta se päätettiin äänittää uudestaan.
Myöhemmin verkkosivuillaan Forsberg kertoi saaneensa albumille innoitusta kuultuaan erilaisten speed- ja thrash metal -yhtyeiden, kuten Sodomin, Destructionin, Kreatorin sekä Exciterin tuotantoa.
Musiikki
Esikoisalbumin tapaan The Return...... edustaa black metalin ensimmäistä aaltoa tuotannon ollessa edeltäjäänsä tasokkaampaa. Sanoitukset käsittelevät pääosin saatananpalvontaa ja kristinuskonvastaisuutta, mutta ensimmäistä kertaa myös ydinsodan kauheuksia (”Total Destruction”) ja avoimemmin seksiä (”Bestial Lust”). Musiikillisesti The Return...... jatkoi black metalin kehittymistä erilliseksi genreksi. Norjalaisen Darkthrone-yhtyeen perustajajäsenen Gylve ”Fenriz” Nagellin mukaan albumi on black metalin esimerkkiteos. Albumilla oli black metalin ohella suuri vaikutus myös death metalin kehitykseen.
Julkaisu
Albumin kansiin ei painettu varsinaista sisällysluetteloa, vaan runo, josta pystyi päättelemään kappalejärjestyksen sekä albumin koko nimen The Return of the Darkness and Evil. Albumin ensimmäisen erän kansien teksti painettiin valkoisella, mutta myöhemmissä painoksissa tämä vaihdettiin keltaiseksi. Albumin julkaisi ruotsalainen Tyfon Grammofonin alainen Black Mark LP-levynä vuoden 1985 toukokuussa. Myöhemmin albumi julkaistiin C-kasettina ja 1990-luvulla uudelleenmasteroituna CD-levynä.
Vastaanotto ja jälkimaine
Albumi sai aikanaan hyvät arvostelut metallimusiikin lehdistössä. Metal Forces -lehden Dave Constable kutsui albumia ennenkuulemattoman raskaaksi, kuvaillen musiikkia ”aidoksi death metaliksi” ja hän vertasi yhtyettä myönteisesti Slayeriin.
Nykyään albumi luetaan sekä Bathoryn että black metalin parhaimmistoon. Tuoreemmassa arviossa AllMusicin Eduardo Rivadavia kehuu albumin äänimaailmaa, tarttuvia riffejä sekä selviä punk- ja Venom-vaikutteita. Hän hieman kritisoi rummutuksen tasoa tietyissä kappaleissa ja antaa albumille kolme ja puoli tähteä viidestä.
Metallijournalisti Martin Popoff antaa albumille kirjassaan Collector’s Guide to Heavy Metal arvosanan 5/10.
Encyclopaedia Metallum -tietokannassa albumin 18 käyttäjäarvioon perustuva keskimääräinen pistemäärä on 88 prosenttia (2020).
Kappaleet
Myöhemmissä uusintapainoksissa lopetuskappaleesta ”The Return of the Darkness and Evil” on leikattu sen loppuosa erilliseksi, nimeämättömäksi outroksi.
Kokoonpano
Muusikot
Planetarium Manager
Planetarium Manager on internet-jalkapallomanageripeli. Pelin on kehittänyt portugalilainen Planetarium Games. Pelin ensimmäinen versio julkistettiin 30. lokakuuta 2004. Planetarium Manageria pelaa noin 15 000 ihmistä ja peli on saatavilla kuudessakymmenessä maassa, kolmellakymmenellä eri kielellä, myös suomeksi.
Maajoukkueet
Seurajoukkueen valmentamisen lisäksi sinulla on mahdollisuus tulla valituksi maajoukkueiden (seniorit/u21) valmentajaksi.
Suomi u21 valmentajat:
Eino Jokirinta
Eino Albin Jokirinta (21. tammikuuta 1898 Salo – 31. toukokuuta 1949) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat rakennustyönjohtaja Juho Jokirinta ja Usenia Ahlqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Astrid Alice Katharina Snellmanin kanssa.
Opinnot
Jokirinta kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922.
Jääkärikausi
thumb|200px|Havainnekuva M.G.K:n miehistä (Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppania) Riianlahdelta vuoden 1916 rintamaoloista. Jokirinta työskenteli asentajana Salossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 19. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kävi myös aseseppäkurssin Kovnossa vuonna 1917.
Suomen sisällissota
Jokirinta saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) luutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin komppanianpäälliköksi 1. Krenatöörirykmentin 3. Oulun pataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Luhalahdella, Viljakkalassa, Mannanmäen-Kyröskosken (Nuutin) akselilla, Epilän-Tampereen akselilla, Karkussa ja Lempäälässä sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Jokirinta palveli sisällissodan jälkeen 28. kesäkuuta 1918 alkaen Vaasan konekivääriaseseppäkoulun johtajana, josta tehtävästä hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1919 alkaen päälliköksi Keski-Suomen rykmentin 3. konekiväärikomppaniaan. Keski-Suomen rykmentistä hänet siirrettiin 1. kesäkuuta 1920 Autopataljoonaan, missä hän toimi aluksi l:sen ja 11. tammikuuta 1921 alkaen 2. autokomppanian päällikkönä. Jokirinta erosi armeijasta 30. huhtikuuta 1924 ja työskenteli sen jälkeen autoliikkeen johtajana. Siviilitöidensä ohella hän toimi 1. maaliskuuta 1926 – 1. huhtikuuta 1927 välisen ajan Viipurin suojeluskunnan moottoriosaston ja 21. marraskuuta 1930 – 30. tammikuuta 1932 välisen ajan auto-osaston päällikkönä. Takaisin armeijan palvelukseen Jokirinta astui 30. tammikuuta 1932 ja hänet sijoitettiin Käkisalmen jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Polkupyöräpataljoona I:een, (tunnettiin myöhemmin nimellä Jääkäripataljoona 1) ja 20. helmikuuta 1937 alkaen Huoltopataljoonaan (tunnettiin myöhemmin nimellä Huoltorykmentti), missä hän toimi aluksi talouskomppanian varapäällikkönä. Myöhemmin hän toimi 1. heinäkuuta 1937 alkaen komppanianpäällikkönä kertausharjoitusosastossa.
Talvi- ja jatkosota
Jokirinta osallistui talvisotaan 19. Autokomppanian päällikkönä, mistä hänet siirrettiin ensin kuljetusesikunnan päälliköksi ja myöhemmin kuljetustoimiston päälliköksi 5. Armeijakunnan esikuntaan. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin myöhemmin Huoltopataljoona 5:n autokomppanian päälliköksi. Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin esikuntapäälliköksi Pohjolan suojeluskuntapiirin esikuntaan.
AndLinux
andLinux on Cooperative Linuxin pohjalta koottu Linux, joka on nykyään Ubuntuun perustuva. Cooperative Linux perustui Slackwareen.
AndLinuxin erikoisuutena on se, että sitä voidaan käyttää suoraan Windows 2000:n, Windows XP:n, Windows 2003:n ja 32-bittisen Windows Vistan sisällä käyttämättä virtuaaliympäristöä. Ominaisuuden tuottaa Cooperative Linuxista otettu ominaisuus.
Suomen jalkapallomaajoukkue
Suomen jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisessä jalkapallossa ja toimii Suomen jalkapalloa hallinnoivan Suomen Palloliiton (SPL) alaisuudessa. Jalkapallomaajoukkueesta käytetään lempinimeä Huuhkajat.
Suomi on pelannut kotiottelunsa Helsingissä Olympiastadionilla vuodesta 1938 alkaen. Stadionin remontin aikana 2016–2019 maajoukkueen päästadionina toimi Tampereen stadion. Suomi palasi takaisin uudistetulle Olympiastadionille syksyllä 2020. Maajoukkueen päävalmentajana toimii Markku Kanerva ja kapteenina Lukas Hradecký. Eniten otteluita päävalmentajana on Olavi Laaksosella (91 ottelua) ja pelaajana Jari Litmasella (137). Maajoukkueen paras maalintekijä on Teemu Pukki (38 maalia).
Historia
thumb|Suomen jalkapallomaajoukkue Tukholman kesäolympialaisissa 1912 Ensimmäisen ottelunsa Suomen maajoukkue pelasi Helsingissä 22. lokakuuta 1911 Ruotsia vastaan. Suomi hävisi ottelun numeroin 2–5. Suomen paras saavutus jalkapallossa on vuoden 1912 Tukholman olympialaisten neljäs sija. Silloin Suomi hävisi pronssiottelussa Alankomaille 0–9.
Ensimmäisen kerran Suomi pyrki MM-kisoihin vuonna 1938, mutta ei saanut karsinnoissa pistettäkään. Arvokisakarsinnoissa Suomen merkittävin yksittäinen saavutus on 2–0 voitto Espanjasta MM-karsintojen kotiottelussa vuonna 1969. Suomi oli 1980-luvulle saakka Euroopan heikoimpia jalkapallomaita – lähinnä Kypros, Islanti, Albania ja Luxemburg olivat samalla tasolla. Harvoja valopilkkuja olivat epäviralliset Pohjoismaiden-mestaruudet 1964 ja 1966. Ennen vuotta 2020 lähimpänä EM- tai MM-lopputurnauspaikka olivat olleet karsittaessa vuoden 1986 MM-kisoihin, joihin selvitäkseen Martti Kuuselan valmentama Suomi olisi tarvinnut karsinnoista kaksi lisäpistettä, sekä karsittaessa vuoden 1998 MM-kisoihin, jolloin Suomi oli Richard Møller Nielsenin alaisuudessa kiinni jatkokarsintapaikassa vielä viimeisen karsintaottelun lisäajan alkaessa. Roy Hodgsonin aikana karsittaessa vuoden 2008 EM-kisoihin Suomi olisi tarvinnut tasapeliin päättyneestä viimeisestä ottelustaan Portugalia vastaan voiton. 1990-luvulta lähtien Suomi ei enää ole ollut Euroopan heikoimpien joukossa, koska Suomen taso on parantunut ulkomailla pelaavien ammattilaisten kasvaneen määrän takia ja Euroopan jalkapalloon on tullut mukaan lukuisia uusia pienmaita.
Richard Møller Nielsenin aika (1996–1999)
Tanskalainen Richard Møller Nielsen valittiin Suomen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi vuonna 1996. Hän aloitti valmennustehtävät saman vuoden elokuussa. Nielsenin palkkaaminen oli aikanaan iso panostus Palloliitolle niin tavoitteellisesti kuin rahallisestikin. Nielsen oli valmentanut Tanskan vuoden 1992 Euroopan-mestaruuteen, joten uskottiin, että hän voisi tuoda menestystä myös Suomen kaltaiseen pieneen jalkapallomaahan.
Suomi kävi Nielsenin johdolla läpi kahdet karsinnat arvoturnauksiin (EM- ja MM-karsinnat), mutta menestystä ei tullut. MM-karsinnoissa menestys oli lähellä, mutta haaveet kaatuivat surullisenkuuluisaan viimeiseen karsintaotteluun Suomi–Unkari. Voitolla Suomi olisi päässyt jatkokarsintaan, jonka voittamalla olisi auennut ensimmäistä kertaa lopputurnauspaikka. Suomi johti aina lisäajalle asti Antti Sumialan maalilla, mutta sitten Unkari tasoitti ottelun vapaapotkun ja sitä seuranneen kulmapotkun jälkeen ihmeellisen "flipperipallon" pompittua maaliin muutaman Suomen pelaajan kautta. Nielsenin valmennusajan suurimpia saavutuksia olivat tasapeli Norjaa vastaan ja voitto Sveitsistä MM-karsinnoissa, voitto Turkista EM-karsinnoissa sekä voitto Belgiasta ja tasapeli Saksaa vastaan ystävyysotteluissa.
Nielsenin oli tarkoitus valmentaa sopimuksen mukaan vuoden 2000 kesään asti, mutta hän sopi Palloliiton kanssa jättävänsä päävalmentajan pestin jo lokakuussa 1999 EM-karsintojen jälkeen.
Antti Muurisen aika (2000–2005)
Vuonna 2000 maajoukkueen uudeksi valmentajaksi valittiin Helsingin Jalkapalloklubissa mainetta niittänyt Antti Muurinen. Hän alkoi ajaa joukkueeseen uutta, hyökkäysvoittoisempaa pelityyliä, joka perustui neljään puolustajaan, kahteen tasapainottavaan keskikenttämieheen, Jari Litmaseen pelintekijänä, kahteen laitahyökkääjään (Mika Nurmela ja Joonas Kolkka) sekä yhteen kärkimieheen (Mikael Forssell).
Muurisen ensimmäinen koetus oli karsinnat vuoden 2002 Japanin ja Etelä-Korean MM-kisoihin. Samaan lohkoon arvottiin kovat Saksa ja Englanti sekä Kreikka ja Albania. Suomi pelasi lohkon suuria, Saksaa ja Englantia vastaan kohtuullisen hyvät ottelut, mutta ei kuitenkaan onnistunut voittamaan näitä. Kotiottelussaan Saksaa vastaan se jo johti ottelua 2–0 Forssellin maaleilla, mutta Saksa kiri kuitenkin tasoihin. Vierasottelu Saksassa taasen päättyi maalittomaan tasapeliin. Englantia vastaan joukkue pelasi kotona myös maalittoman tasapelin, mutta hävisi vieraissa 2–1 johdettuaankin ottelua Aki Riihilahden maalilla.
Suomi jäi karsintalohkonsa kolmanneksi eli rannalle lopputurnauksesta. Palloliitto teki kuitenkin Muurisen kanssa jatkosopimuksen, sillä joukkue oli hyvien Saksa- ja Englanti -otteluiden lisäksi murskannut Kreikan Helsingissä 5–1 sekä voittanut harjoitusotteluissa muun muassa Portugalin, Norjan ja Belgian.
Vuoden 2004 EM-kisojen karsinnoissa samaan lohkoon tulivat Italia, Jugoslavia (helmikuusta 2003 alkaen Serbia ja Montenegro), Wales ja Azerbaidžan. Italiaa pidettiin lohkon selvänä ennakkosuosikkina sekä Serbia ja Montenegroa suosikkina kakkoseksi. Toisin kuitenkin kävi, sillä kakkospaikan otti lohkon yllättäjä Wales. Suomi hävisi karsintojen ensimmäisessä ottelussaan Walesille kotona maalein 2–0 ja pian sen jälkeen myös Serbia ja Montenegrolle. Suomea vaivasivat karsinnoissa loukkaantumishuolet, sillä yleensä joko Litmanen tai Forssell oli loukkaantuneena sivussa. Muurista vastaan alkoikin kohdistua kritiikkiä sen johdosta, että hän pysytteli samassa taktiikassa, vaikka sen avainpelaajat olivat poissa. Hän sai kritiikkiä myös siitä, ettei reagoinut uusiin, kuumiin pelaajiin kuten Mika Väyryseen riittävän ajoissa.
Suomi jäi karsintalohkossaan neljänneksi, mutta Muuriselle annettiin vielä yksi tilaisuus viedä maajoukkue arvokisoihin. Tällä kertaa toivottiin myös parempaa arpaonnea. Lohkosta muodostui kuitenkin jälleen kerran kivikova: Siihen arvottiin Tšekki, Alankomaat, Romania, Makedonia, Armenia ja Andorra.
Maajoukkue kykeni selvittämään lohkon pienet maat melko kivuttomasti muun muassa Alexei Eremenko Jr.:n yksilösuoritusten avulla, mutta isot muodostuivat akilleenkantapääksi. Suomi aloitti karsinnat tappiolla Romaniaa vastaan. Alankomaita vastaan se pelasi taas ensimmäiset puoli tuntia hienoa peliä ja johtikin ottelua Teemu Tainion maalilla, mutta Alankomaat nousi kuitenkin 3–1-voittoon. Tšekki-ottelu puolestaan jäi muistoihin katkerana tappiona; Suomi kiri kahden maalin tappioasemasta tasoihin, ja oli vähällä voittaakin ottelun. Maalivahti Petr Čech sai kuitenkin loppuhetkillä torjutuksi Shefki Kuqin puskun. Tätä seuranneesta vastahyökkäyksestä Tšekki teki 4–3-voittomaalin.
Muurisen joutsenlauluksi jäi kuitenkin kotiottelu Alankomaita vastaan. Häneen kohdistunut kritiikki yltyi ottelun alla järjestetyksi mielenosoitukseksi. Itse ottelu taas päättyi Suomen murskatappioon numeroin 0–4. Tämän jälkeen Palloliitto päätti vapauttaa Muurisen tehtävistään ja etsiä loppuihin karsintaotteluihin toisen valmentajan.
Jyrki Heliskoski väliaikaisvalmentajana (2005–2006)
Muurisen potkujen jälkeen Palloliitolla oli edessä uuden valmentajan valinta. Nimittämisestä tuli kuitenkin odotettua pitempi prosessi. Palloliitto oli yllättynyt hakijoiden suuresta määrästä ja valitsi lopulta tilapäisratkaisuna Jyrki Heliskosken viemään MM-karsinnat loppuun. Vain muutamaa viikkoa Heliskosken valinnan jälkeen hänen seuraajakseen ilmoitettiin englantilainen Roy Hodgson Heliskosken jatkaessa apuvalmentajana.
Heliskosken ensimmäinen maaottelu oli Makedoniaa vastaan, josta Suomi otti melko suvereenin voiton lukemin 3–0. Miehen seuraava ottelu piskuista Andorraa vastaan oli kuitenkin todellinen pettymys. Suomi jäi kaikkien hämmästykseksi maalittomaan tasapeliin. Seuraavassa karsintaottelussa joukkue kuitenkin sisuuntui ja voitti Makedonian lukemin 5–1.
Viimeisissä karsintaotteluissa Romaniaa ja Tšekkiä vastaan esitys oli jälleen hengetön ja ottelut päättyivätkin Suomen tappioihin lukemin 0–1 ja 0–3. Otteluiden alla maajoukkuetta häiritsi muun muassa kohu Shefki Kuqin jäämisestä maajoukkueen ulkopuolelle sekä Romania-ottelun jälkeen tapahtunut Eremenko Juniorin tyttöystävän autotörmäily, jota Alexei todisti matkustajan penkiltä.
Heliskoski kokeili uusia miehiä kuten Ari Nymania, Toni Kalliota ja Markus Heikkistä Muurisen perua olevassa kokoonpanossa, mutta tulokset eivät parantuneet entisestä. Suomen maajoukkue saavutti lopulta Heliskosken ohjauksessa kuudessa ottelussa kaksi voittoa, kaksi tasapeliä ja kaksi tappiota.
Roy Hodgsonin aika (2006–2007)
thumb|250px|Suomi pelasi toisessa EM-karsintaottelussaan tasan 1–1 [[Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2006|MM-kilpailuissa neljänneksi sijoittuneen Portugalin kanssa.]] Englantilaisvalmentaja Roy Hodgsonin oli alun perin määrä aloittaa joukkueen peräsimessä vasta elokuussa 2006. Hän kuitenkin vapautui tehtävästään norjalaisen Viking Stavangerin valmentajana jo aikaisemmin ja ilmaisi halukkuutensa aloittaa heti maajoukkueessa. 16. tammikuuta Palloliitto ja Hodgson allekirjoittivat sopimuksen ja jo 21. tammikuuta Hodgsonin valmentama maajoukkue kohtasi tulokseen 1–1 päättyneessä ottelussa Saksan MM-kisoihin valmistautuneen Saudi-Arabian Riadissa. 25. toukokuuta Suomi otteli niin ikään MM-kisoihin valmistautunutta Ruotsia vastaan. Göteborgin Ullevissa pelattu ottelu päättyi Suomen kannalta lupaavaan maalittomaan tasatulokseen.
Maajoukkueen karsintalohko EM-kisoihin 2008 ei ennakolta muodostunut ylitsepääsemättömäksi esteeksi, vaikka haasteellinen se toki olikin. Lohkossa pelasivat Suomen lisäksi Portugali, Puola, Serbia, Belgia, Armenia, Azerbaidžan sekä Kazakstan.
Suomi valmistautui karsintaan 16. elokuuta Pohjois-Irlantia vastaan pelatulla kotiottelulla. Tulos oli Suomelle suuri pettymys, Pohjois-Irlanti vei voiton maalein 1–2. Suomen ainoasta osumasta vastasi Mika Väyrynen. Ottelussa paluun joukkueeseen tekivät pitkään ulkona maajoukkuekuvioista olleet keskikenttämiehet Jarkko Wiss (TamU) ja Mika Nurmela (HJK).
EM-karsinnat alkoivat 2. syyskuuta vakuuttavalla 1–3-voitolla Puolan Bydgoszczissa. Maalintekijöinä kunnostautuivat Väyrynen ja kahdesti osunut kapteeni Jari Litmanen. Karsintojen ensimmäinen kotipeli pelattiin 6. syyskuuta täyden katsomon edessä Helsingin olympiastadionilla. Vastaan asettui MM-kisoissa 2006 neljänneksi sijoittunut Portugali. Peli oli jälleen vahva näytös Suomelta. Jonatan Johanssonin ottelun alussa tekemä komea maali sai jatkoa Portugalin kärkipelaaja Nuno Gomesin ensimmäisen puoliajan lopun tasoituksesta. Toisen puoliajan aluksi Portugalin Ricardo Costa lensi suihkuun, joka avasi Suomelle mahdollisuuden painostaa vajaamiehistä Portugalia. Ottelun lopputulokseksi jäi kuitenkin 1–1, jolla Suomi säilyi karsintalohkon kärjessä.
Portugali-ottelun jälkeen Suomen kolme seuraavaa ottelua olivat ennakkoon selvästi heikompia joukkueita vastaan. Kuitenkin jo ensimmäinen noista otteluista, 7. lokakuuta 2006 Jerevanissa pelattu vierasottelu Armeniaa vastaan, tuotti Suomelle pettymyksen, kun kotijoukkue onnistui venymään maalittomaan tasapeliin, vaikka Suomi oli hallitseva osapuoli. Erityisesti maalivahti Gevorg Kasparov piti Armeniaa pystyssä tärkeillä torjunnoillaan. Vielä samalla viikolla, 11. lokakuuta, Suomi pelasi toisenkin ottelun Keski-Aasiassa, kun vastaan asettui Kazakstan. Ottelu pelattiin maan suurimmassa kaupungissa Almatyssa. Tällä kertaa yllätyksiä ei tapahtunut, vaan Suomi otti rutiinivoiton maalein 2–0. Maalinteossa kunnostautuivat Jari Litmanen ja Sami Hyypiä. 15. marraskuuta vastassa oli jälleen Armenia, kun Suomi pelasi vuoden viimeisen maaottelunsa. Palloliitto valitsi ottelun pelipaikaksi poikkeuksellisesti Finnair Stadiumin vedoten taloudellisiin seikkoihin ja siihen, että Finnairin pelialusta on tekonurmi, jonka ansiosta voidaan taata hyväkuntoinen kenttä vielä myöhään syksylläkin. Valinta aiheutti runsaasti ärtymystä suomalaisten jalkapallokannattajien keskuudessa. Itse ottelu päättyi Suomen 1–0-voittoon Mika Nurmelan maalilla, mutta Suomen heikko peliesitys sai silti kovaa kritiikkiä mediassa. Samaan aikaan Suomen olympiajoukkue vahvistettuna muutamalla kokeneemmalla pelaajalla osallistui Vietnamissa pelattuun BV Cupiin.
Karsinnat jatkuivat 28. maaliskuuta 2007 vierasottelulla Azerbaidžania vastaan. Suomen esitys ei taaskaan vakuuttanut. Tuloksena oli yllättävä 1–0-tappio, joka oli kolaus EM-haaveille. Takaiskut jatkuivat 2. kesäkuuta pelatussa odotetussa kotiottelussa Serbiaa vastaan. Serbia voitti ottelun maalein 0–2, mikä oli taas kova kolaus EM-haaveille. 6. kesäkuuta siipirikkoisena otteluun Belgiaa vastaan lähtenyt Suomi oli pakkovoiton edessä. Maajoukkue vastasi huutoon ja otti 2–0-voiton Jonatan Johanssonin ja Alexei Eremenko Juniorin maaleilla. Ottelun aikana kentälle lentäneen Bubi-huuhkajan vuoksi maajoukkueen lempinimeksi on sittemmin muodostunut "Huuhkajat".
8. syyskuuta 2007 vastaan asettui Belgradissa Serbia. Suomi oli ottelussa puolustuskannalla, mutta venyi 0–0-tasapeliin. Muutamaa päivää myöhemmin Puola saapui vierailulle Olympiastadionille. Suomella oli ottelussa hyviä maalipaikkoja, mutta jälleen päädyttiin maalittomaan pistejakoon. 13. lokakuuta vastassa oli Belgia Brysselissä. Suomi teki ottelussa kaksi maalia, jotka kuitenkin molemmat hylättiin paitsioina. Tuloksena oli jo kolmas peräkkäinen 0–0-tasapeli.
100-vuotiaan Palloliiton juhlamaaottelu pelattiin 17. lokakuuta 2007 Espanjaa vastaan. Ottelu päättyi jälleen 0–0-tasapeliin. Katsojia Olympiastadionilla pelatulla ottelulla oli vain 11 751. Juhlamaaottelun yhteydessä lanseerattiin myös Gladiaattorit-kunniakerho ansioituneille entisille maajoukkuepelaajille. Jo aiemmin Pertti Alaja oli nimittänyt Mixu Paatelaisen kunniagladiaattoriksi. Ottelun yhteydessä valittiin lisäksi Leo Houtsonen, Jukka Ikäläinen, Jyrki Nieminen, Jari Rantanen ja Kari Ukkonen.
17. marraskuuta 2007 Suomi oli pakkovoiton edessä kotiottelussa Azerbaidžania vastaan. Azerbaidžan meni ottelussa johtoon, joka asetti Suomen tukalaan tilanteeseen. Mikael Forssellin ja Shefki Kuqin maalit kuitenkin pitivät Suomen EM-haaveet elossa. Ottelussa Jari Litmanen palasi pitkän tauon jälkeen pelikentille. 21. marraskuuta vastaan asettui Portugali vieraissa. Ennakkoon päästäkseen EM-kilpailuihin Suomi tarvitsi voiton lisäksi apua myös Puolalta tai Kazakstanilta, joita vastaan Serbia ei saanut viedä täysiä pisteitä. Serbia ja Puola tasasivatkin pisteet Belgradissa pelatussa ottelussa, mutta kun Suomi ja Portugali jäivät 0–0-tasapeliin, kariutuivat Suomen arvokisahaaveet siltä erää.
Marraskuun 2007 lopussa päävalmentaja Hodgson ilmoitti jättävänsä paikkansa uusien haasteiden vuoksi, vaikka Palloliittokin tarjosi jatkosopimusta. Hodgsonin Suomi pelasi hyvin puolustusvoittoista peliä, josta kertoo sekin, että Suomi päästi karsintojen 14 ottelussa vain seitsemän maalia, vähiten omassa lohkossaan. Vastaavasti Suomi teki 13 maalia, selvästi vähemmän kuin edelle sijoittuneet Puola, Portugali ja Serbia.
Hogdsonin ajan tärkeimpiä tapahtumia suomalaisessa jalkapalloilussa oli kannatustoiminnan kehitys. Karsintojen alun muutamasta sadasta heikosti organisoidusti katsomossa toimineesta yksilöstä kehittyi lähes tuhathenkinen kannattajajoukko. Tämän monella tavalla edelleen hajanaisen ryhmän keskipisteessä ovat Suomen maajoukkueen kannattajat (SMJK).
Stuart Baxterin aika (2008–2010)
Hodgsonin seuraajaksi palkattiin hänen maanmiehensä, aikaisemmin muun muassa tulossa olleiden MM-kisojen isäntää Etelä-Afrikkaa valmentanut Stuart Baxter, joka aloitti työssä helmikuussa 2008.
Vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa Suomi kohtasi edellisistä EM-karsinnoista tutun Azerbaidžanin, Liechtensteinin, EM-kilpailuissa loppuotteluun yltäneen Saksan, Walesin ja EM-välieräjoukkue Venäjän. Menestys karsinnoissa oli vaihtelevaa. Suomi pelasi kaksi tasapeliä Saksaa vastaan ja voitti molemmat ottelunsa Walesiä ja Azerbaidžania vastaan, mutta naapurimaa Venäjälle se hävisi molemmissa otteluissa maalein 3–0. Myös toinen otteluista Liechtensteinia vastaan päättyi tasapeliin, minkä myötä Suomen kohtalona oli jäädä ulos lopputurnauksesta ja taistella lohkon kolmannesta sijasta, jonka se lopulta saavutti kuuden pisteen erolla Walesiin. Suomi voitti kymmenestä ottelustaan viisi ja keräsi 18 pistettä. Suomen paras maalintekijä oli Jonatan Johansson viidellä maalillaan. Jari Litmasen kapteenina korvannut Sami Hyypiä ja Johansson saavuttivat karsintojen aikana sadan pelatun maaottelun rajapyykin.
Baxterin aikakauden puheenaiheena oli maajoukkueen pelaajarungon vanheneminen ja vääjäämättä tarpeellinen nuorennusleikkaus. Kasper Hämäläinen, Veli Lampi, Niklas Moisander, Roni Porokara, Berat Sadik ja Tim Sparv tekivät kukin ensiesiintymisensä karsintaottelun avauskokoonpanossa MM 2010 -karsintojen kuluessa. Jo Hodgsonin alaisuudessa debytoinut Roman Eremenko oli maalivahti Jussi Jääskeläisen jälkeen eniten minuutteja pelannut Suomen pelaaja. Pääosin karsinnat vietiin kuitenkin läpi aikaisemmista karsinnoista tutuilla pelaajilla.