cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vietnamin historia
Ranskan Indokiina
Jules Ferryn johtama Ranskan hallitus oli kuitenkin päättänyt olla kokematta enää uutta nöyryytystä, ja Tonkiniin määrättiin täysimittainen hyökkäys. Vuonna 1884 ranskalaisvaltaan alistettiin myös Pohjois-Vietnamin Tonkin ja Keski-Vietnamin Annam. Ranskalaiset hallitsivat valloittamiaan alueita protektoraattinaan. Keisari Tự Đức käytti hyväkseen asemaansa Kiinan vasallina, ja pyysi kiinalaisten väliintuloa estääkseen ranskalaisia valloittamasta maan keski- ja pohjoisosaa. Ranska ja Kiina ajautuivat kymmenen kuukautta kestäneeseen sotaan, joka päättyi Tianjinin rauhaan vuonna 1885. Tonkinin vietnamilaiset eivät kuitenkaan alistuneet ilman vastarintaa ja ranskalaiset joutuivat sotimaan jatkuvasti vietnamilaisia kapinallisia vastaan aina vuoteen 1895 asti.
Vuonna 1887 Ranska yhdisti vietnamilaiset protektoraattinsa Tonkinin, Annamin ja Kotšinkiinan, sekä hallitsemansa Kambodžan ja Laosin hallinnolliseksi kokonaisuudeksi, nimeltä Ranskan Indokiina.
Ranskan Indokiinassa Nguyễn-dynastian hallintoa jatkui, mutta vain nimellisenä. Todellista valtaa käyttivät ranskalaiset. Nguyễn-dynastian kohtaloksi koitui se, että maa ei nähnyt eurooppalaisen kolonialismin uhkaa todellisena. Siinä missä Siamin kuningas ja malaijikuninkaat suostuivat tekemään myönnytyksiä eurooppalaisille, vietnamin hallitsijat eivät halunneet myöntää kauppaoikeuksia ranskalaisille. Myös maan armeijan tärkein tehtävä oli tukahduttaa maan sisäiset levottomuudet, eikä torjua imperialistista hyökkääjää. Nimellinen keisarinvalta päättyi vuonna 1955, jolloin Vietnamin viimeinen keisari Bảo Đại poistui maasta.
Indokiinan siirtomaahallinto
Kaikki vietnamilaiset eivät kuitenkaan vastustaneet Ranskan siirtomaahallintoa. Vuosikymmenten sorto ja kurjat olot olivat johtaneet siihen että keisari Tự Đứcin kannatus talonpoikien keskuudessa mureni. Myös keisarinvallan yritys tukahduttaa katolilaisuus laski suosiota, sillä maassa oli jo merkittävä katolinen yhteisö.
Ranskalaiset nimittivät vietnamilaisia vain alimman tason hallintovirkoihin. Sirrtomaahallintojärjestelmän kehittäjänä oli Paul Doumer, joka toi Ranskasta suuren hallintokoneiston virkamiehiä. Ranskan Indokiinan pääkaupungiksi tehtiin Hanoi, mistä siirtomaahallinto hallitsi keisarin nimissä. Hallintokoneisto paisui niin suureksi, että vuonna 1925 oli 5 000 ranskalaista virkamiestä hallitsemassa 30 miljoonaa Indokiinan asukasta. Suunnilleen sama määrä brittivirkamiehiä hallitsi samaan aikaan 325 miljoonan asukkaan Brittiläistä Intiaa.
Doumerin hallinto kunnosti maan infrastruktuuria, mutta se palveli lähinnä siirtomaahallinnon etuja, kun teitä pitkin voitiin kuljettaa raaka-aineita satamiin. Suurimmaksi tulonlähteeksi Indokiinassa osoittautuivat alkoholi, oopiumi ja suola. Kaikkien kylien piti käyttää alkoholia tietty määrä vuosittain, ja alkoholin kotipoltto oli kiellettyä. Myös oopiumin käyttöön rohkaistiin.
Siirtomaahallinto pani myös toimeen raskaan verotuksen ja pakkotyön voittojen maksimoimiseksi. Veroa piti maksaa perheenjäsenten lukumäärän mukaan, eikä ansiotason mukaan. Eurooppalaisten ja siirtomaahallinnon kanssa yhteistyötä tekevien ei tarvinnut maksaa veroja. Vietnamilaiset eivät myöskään saaneet matkustaa oman alueensa ulkopuolella ilman henkilöpapereita, ja kaikenlainen järjestäytyminen oli kielletty.
Tavallisia ihmisiä
Tavallisia ihmisiä (Ordinary People) on yhdysvaltalainen vuoden 1980 draamaelokuva, joka on näyttelijänä paremmin tunnetun Robert Redfordin esikoisohjaus. Elokuva perustuu Judith Guestin samannimiseen romaaniin, joka on julkaistu suomeksi alun perin nimellä Samat kasvot peilissä (Tammi 1977) ja elokuvan myötä nimellä Tavallisia ihmisiä (Femi 1981). Tavallisia ihmisiä kertoo Chicagon esikaupungissa asuvan ylemmän keskiluokan perheen hajoamisesta vanhimman pojan tapaturmaisen kuoleman jälkeen. Elokuvan pääosissa ovat Donald Sutherland, Mary Tyler Moore, Timothy Hutton ja Judd Hirsch.
Juoni
Hyvin toimeentuleva pariskunta Calvin (Sutherland) ja Beth Jarrett (Moore) on kokenut tragedian, kun heidän teini-ikäinen esikoispoikansa Buck on kuollut purjehdusonnettomuudessa, josta pikkuveli Conrad (Hutton) on selviytynyt. Conrad kuitenkin kärsii selviytyjän syyllisyydestä ja traumaperäisestä stressihäiriöstä. Conrad on yrittänyt itsemurhaa viiltämällä ranteensa auki.
Vietnamin historia
Indokiinan siirtomaahallinto
Ranskalaisille uudisasukkaille jaettiin maata, jonka katsottiin olevan asumatonta sen jälkeen, kun paikalliset maanviljelijät olivat paenneet ranskalaisia sotajoukkoja. Lopulta vain muutama prosentti maanomistajista omisti lähes puolet maan viljelykelpoisesta maasta Kotšinkiinassa. Pienviljelijät eivät juuri hyötyneet viljelemänsä maan tuotosta vaan velkaantuivat pahasti. Suurin osa riisisadosta meni vientiin, ja Vietnamista tuli maailman kolmanneksi suurin riisinviejä Siamin ja Burman jälkeen.
Ranskalaiset katsoivat siirtomaahallinnon tehtäväksi Indokiinan väestön sivistämisen. Maahan luotiin koulujärjestelmä, johon sisältyi kolmivuotinen peruskoulu. Tämän jälkeen osa oppilaista saattoi jatkaa opiskelua, mutta vain ranskan kielellä. Suurin osa vietnamilaislapsista ei käynyt päivääkään koulua, ja maan lukutaito romahti dramaattisesti verrattuna tilanteeseen ennen kuin ranskalaiset saapuivat sivistämään Indokiinan väestöä.
Nationalismin nousu
Ranskalaisvallasta hyötyivät kuitenkin vain harvat yhteistyötä siirtomaahallinnon kanssa tehneet. Suurin osa kansasta vastusti ranskalaisvaltaa ja aika ajoin syttyi pieniä talonpoikaiskapinoita ja sissiliikkeitä, etenkin maan pohjoisosassa, jota Ranska ei saanut milloinkaan täysin valvontaansa.
Ensimmäistä merkittävää kapinaa johti keisari Hàm Nghi, joka johti Cần Vương -nimellä tunnettua kapinaa. Keisari sai tukea kapinaansa maanomistajilta ja mandariineilta, mutta kepinan tukikohta sijaitsi vuoristossa, jossa asui Mường-väestöä, joita Nguyễn-dynastian hallinto oli sortanut. Tämä kostautui kapinaliikkeelle ja ranskalaiset kukistivat orastavan kapinan, ja nuori kuningas Hàm Nghi karkotettiin Ranskan toiseen siirtomaahan Algeriaan loppuiäkseen.
Merkittäväksi vastarintaliikkeen johtajaksi nousi Phan Bội Châu. hän haki taloudellista tukea ja sotilaskoulutusta vastarintaliikkeelleen Kiinasta ja Japanista. Ranskalaisten painostuksesta Japani lähetti vietnamilaiset opiskelijat takaisin Vietnamiin ja kapina kutistui lopulta pieniksi terroriteoiksi. Ensimmäinen talonpoikaiskapina ranskalaishallintoa kohtaan järjestettiin vuonna 1908, mutta ranskalaiset rauhoittivat tilanteen avaamalla tulen mieltään osoittaneita talonpoikia kohti. Samana vuonna armeijan vietnamilaiset kokit yrittivät myrkyttää kokonaisen rykmentin, mutta väärän annostelun takia 200 ranskalaista sotilasta sai vain lieviä oireita. Osa kokeista teloitettiin ja osa tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Ranskalaiset tukahduttivat 1900-luvun alussa orastavan vietnamilaisen nationalismin heti alkuunsa, ja vastustus vuoden 1908 jälkeen siirtomaahallintoa kohtaan oli jonkin aikaa minimaalista.
Tavallisia ihmisiä
Juoni
Ystävän itsemurhan jälkeen Conrad on jälleen lähellä vaipua masennukseen. Vastuu perheen pelastamisesta laskeutuu Calvinin harteille, mutta se tuntuu kovin painavalta. Psykiatri Berger (Hirsch) auttaa Conradia selviytymään syyllisyydentunteestaan ja vihastaan. Perheen vanhempien aviokriisi kärjistyy.
Tuotanto
Elokuvan musiikin laati Marvin Hamlisch, ja keskeisenä teemana soi Johann Pachelbelin D-duurikaanon.
Vietnamin historia
Kommunismin herääminen
Ranskalaisten kolonialistinen kapitalismi ja riistohallinto antoi kommunismin nousulle alkusysäyksen. Kommunistisen liikkeen johtajaksi nousi Ho Tši Minh. Ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskassa oli noin 100 000 vietnamilaista sotilasta ja työläistä. Yksi heistä oli Ho Tši Minh. Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen Ho Tši Minh alkoi tuntea vetoa marxilaisuuteen, ja hän ajatteli että työläisväestö voi olla vallankumouksellisen siirtomaahallinnon perusta.
Ho Tši Minh oli mukana perustamassa Ranskan kommunistista puoluetta, ja kansainvälisenä kommunistina hän matkusti Neuvostoliittoon ja Kiinaan. Hän toimi Kominternin agenttina ja Mao Zedongin vieraana ollessaan hän tajusi kommunismin mahdollisuudet. Ho Tši Minh yllytti vietnamilaisia kamppailemaan itsenäisyyden puolesta ja hän levitti tietoa kommunismin mahdollisuuksista Thanh Niên -liikkeen avulla, joka salakuljetti ranskalaisten kieltämiä sanomalehtiä Vietnamiin Thaimaasta käsin. Vuonna 1929 hän oli perustamassa Indokiinan kommunistista puoluetta, jonka ydin muodostui Thanh Niên -liikkeestä.
Tavallisia ihmisiä
Vastaanotto
Tavallisia ihmisiä voitti yhteensä neljä Oscar-palkintoa. Se palkittiin vuoden 1981 gaalassa parhaana elokuvana, parhaasta miessivuosasta (Timothy Hutton), parhaasta ohjauksesta (Robert Redford) ja parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta (Alvin Sargent). Lisäksi elokuvalle meni viisi Golden Globea, esimerkiksi "paras draamaelokuva".
Vietnamin historia
Kommunismin herääminen
Myös ei-kommunismimieliset vietnamilaisjärjestöt, kuten Kiinan Kuomintangia jäljitellyt Vietnamin kansallispuolue Việt Nam Quốc Dân Đảng (VNQDD) vastusti siirtomaavaltaa. Se perustettiin vuonna 1927 ja sen tavoitteena oli ryhtyä aseelliseen kapinaan. Kapina kukistettiin ranskalaisten toimesta nopeasti ja osa puolueen johdosta pakeni Kiinaan, missä he jatkoivat toimintaansa Kuomintangin ja Tšiang Kai-šekin suojissa.
Tavallisia ihmisiä
Vastaanotto
The New York Timesin kriitikot valitsivat Tavallisia ihmisiä vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Elokuva kuitenkin jakoi aikalaisarviojien mielipiteitä: esimerkiksi Suomen Kuvalehden Ywe Jalander piti sitä pinnallisena ja yksiulotteisena ”miesten nyyhkyleffana”, johon aloitteleva ohjaaja Redford ei kykene lisäämään mitään mitä käsikirjoituksessa ei jo olisi.
Vietnamin historia
Kommunismin herääminen
Suuri lama iski 1930-luvulla myös Vietnamiin ja talonpojilta vaadittiin kohtuutonta työpanosta. Kommunistinen puolue organisoi talonpoikaiskapinan ja maaseudulla perustettiin itsenäisiä kyläyhteisöjä, Nghệ-Tĩnh -neuvostoja. Neuvostot toimivat vuoden ajan, ennen kuin ranskalaiset sotilaat ja muukalaislegioonan joukot murskasivat ne, hävittäen samalla Indokiinan kommunistisen puolueen johdon. Ho Tši Minh palasi Thaimaasta Vietnamiin vuonna 1930 ja hän perusti Hongkongissa Vietnamin kommunistinen puolueen, jonka ohjelmaan kuului koko Vietnamin vapauttaminen Ranskan vallasta. Puolueen johto pidätettiin Hongkongissa vuonna 1931, mutta Ho Tši Minh pakeni Moskovaan ja palasi Aasiaan vasta kymmenen vuoden kuluttua.
Siirtomaavalta murenee
Ranska antoi vietnamilaisille joitain myönnytyksiä 1930-luvun puolivälissä, mutta Toisen maailmansodan aikana Japani miehitti Hainanin saaren vuonna 1939 ja Ranska kiristi jälleen otettaan Vietnamista, vaatien suuria tavaratoimituksia ranskalaisten myytäväksi.
Saksa miehitti Ranskan vuonna 1940 ja japanilaiset nousivat maihin Tonkinissa voidakseen hyökätä Vietnamin kautta Kiinaan. Ranska vältteli suoraa vastakkainasettelua japanilaisten kanssa ja Vichyn Ranskan nimellinen hallinto säilyi. Japanilaiset vaativat vastineeksi kauttakulkuoikeuksia Vietnamin läpi ja sotatarvikkeiden viennin lopettamista Kiinaan. Sodan jatkuessa Vietnamissa kärsittiin nälänhätää ja miljoonat kuolivat nälkään japanilaismiehityksen aikana.
Tavallisia ihmisiä
Oscarit
Ehdokkaana:
Vietnamin historia
Siirtomaavalta murenee
Vietnamin itsenäisyystaistelun keulahahmoksi noussut Ho Tši Minh vastusti sekä Ranskan että Japanin hallintoa Vietnamissa. Hänen johdollaan perustettiin vuonna 1941 kommunistisen puolueen valvonnan alainen, mutta siitä erillinen itsenäisyysrintama Việt Minh. Kommunistit näkivät toisen maailmansodan mahdollisuutena vallankumoushallinnon luomiselle, kun suurin osa Kaakkois-Aasiaa oli japanilaisten miehittämä. Myös Yhdysvallat tuki japanilaisvastaista Viet Minh -liikettä ja Yhdysvaltain tiedustelupalvelu OSS aseisti Viet Minhiä ja vietnamilaissotilaat raportoivat japanilaisten liikkeistä amerikkalaisille.
Tavallisia ihmisiä
BAFTAt
Ehdokkaana:
Vietnamin historia
Siirtomaavalta murenee
Japani harjoitti Aasia aasialaisille -propagandaa sodan aikana ja se päätti lahjoittaa itsenäisyyden myös Vietnamille. Japanilaiset syrjäyttivät Ranskan siirtomaahallinnon maaliskuussa 1945 ja Nguyễn-dynastian keisari Bảo Đại hallitsi maata nukkehallitsijana, kuten hän oli tehnyt jo ranskalaisten vallan aikana.
Japani antautui elokuussa 1945 Hiroshiman ja Nagasakin pommitusten jälkeen ja Viet Minh sai vallan Hanoissa ja Huếssa. Japanilaisvallan päättymisen jälkeen Ho Tši Minh kehotti vietnamilaisia nousemaan taisteluun Ranskaa vastaan ja Viet Minh sai kannatusta myös muiden ei-kommunististen itsenäisyysliikkeiden keskuudessa.
Japanin antautumisen jälkeen keisari Bảo Đại luopui vallasta ja Viet Minh johti elokuun vallankumousta, joka johti väliaikaisen hallituksen perustamiseen. Syyskuun toisena päivänä vuonna 1945 Ho Tši Minh julisti Hanoissa itsenäisen Vietnamin demokraattisen kansantasavallan perustamisesta.
Siirtomaavallan paluu
Toisen maailmansodan päätyttyä Ranska yritti palauttaa siirtomaavaltansa Vietnamiin. Sodan jälkeen käydyissä Potsdamin neuvotteluissa päätettiin että brittiläisjoukot miehittävät Vietnamin eteläosan 16. leveyspiirin eteläpuolelta ja riisuisivat japanilaiset aseista. Pohjoisosan miehittäisi Kiina, Kuomintangin joukkoineen. Lokakuussa 1945 brittijoukot luovuttivat valvontavastuun alueellaan takaisin ranskalaisille.
Kiina luovutti Vietnamin pohjoisosien valvonnan ranskalaisille helmi-maaliskuussa 1946. Tšiang Kai-šek allekirjoitti sopimuksen, jonka mukaan Kiinan vetäytyminen sallii kiinalaisten kauppiaiden vapaan toiminnan Ranskan hallitsemassa Vietnamissa.
Tavallisia ihmisiä
Golden Globet
Ehdokkaana:
Vietnamin historia
Siirtomaavallan paluu
Ranskalaiset neuvottelivat maaliskuussa 1946 Ho Tši Minhin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Ranska tunnustaa Vietnamin itsenäisyyden, mutta maa kuuluisi Ranskan liittoon ja Ranskan joukot ovat maassa viiden vuoden siirtymäajan. Ranska päättäisi edelleen maan ulkomaan- ja talouspolitiikasta ja puolustuksesta, vastineeksi järjestettäisiin kansanäänestys siitä tulisiko Vietnamin demokraattisen tasavallan käsittää Annam, Tonkin ja Kotšinkiina.
Ho Tši Minh hyväksyi rajoitetun itsenäisyyden ranskalaisten kanssa, mikä aiheutti ihmetystä hänen maanmiehissään. Ho Tši Minh perusteli sopimusta sillä, että ranskalaisten viiden vuoden valta alueella on pienempi paha, kuin kiinalaisten pysyvä miehitys. Ranskan sallittiin sijoittaa Vietnamin pohjoisosaan 15 000 sotilasta, mitä Ho Tši Minh piti parempana vaihtoehtona kuin 200 000 kiinalaissotilasta.
Kaikki Ranskan siirtomaapitäjät eivät olleet sitoutuneita antamaan Việt Minhille sijaa Vietnamin hallinnassa. Kotšinkiinassa kommunisteilla oli huomattavasti heikompi asema kuin maan pohjoisosassa, sillä maa oli taloudellisesti vakaammalla pohjalla. Saigonissa asemapaikkaansa pitänyt amiraali Georges Thierry d'Argenlieun johtama Ranskan Indokiinan edustajisto ei katsonut hyvällä maan pohjoisosien kommunistista hallintoa. d'Argenlieu julisti Kotšinkiinan itsenäiseksi tasavallaksi, tätä tukivat monet ranskalaiset sijoittajat, joiden Vietnamiin sijoittama pääoma oli suurimmalta osin Kotšinkiinassa. Ranska sai myös tukea Cao Đài- ja Hòa Hảo -lahkoilta, jotka olivat itsenäisyystaistelun aikana tukeneet Việt Minhiä, mutta sanoutuivat nyt irti kommunistihallinnosta. d'Argenlieu halusi luovuttaa vallan useille Indokiinan valtioille, jotka kuuluisivat Ranskan liittoon. Tätä tavoitetta ei voitaisi koskaan sovittaa yhteen Ho Tši Minhin tavoitteiden kanssa, joka oli täysin itsenäinen yhtenäinen valtio, jota johtaa kommunistinen hallinto.
Indokiinan sota
Việt Minh ajettiin pois Hanoista ja Ho Tši Minh antoi määräyksen ryhtyä vastahyökkäykseen. Việt Minhin joukot vetäytyivät tukikohtiinsa maan pohjoisosaan Kiinan rajan lähelle, mistä Võ Nguyên Giápin johtamat sissiyksiköt tekivät iskuja ranskalaisia vastaan. Sota oli pattitilanteessa ensimmäiset kolme vuotta.
Ranska oli kuitenkin jo joutunut Kiinan tukemien Việt Minhin sissien kanssa alakynteen ja maan pohjoisosa oli käytännössä Việt Minhin hallinnassa vuoden 1952 loppuun mennessä. Ranska pyrki estämään Việt Minhin etenemisen Laosin puolelle ja Điện Biên Phủn kaupungin lähelle Luoteis-Vietnamiin, lähelle Laosin rajaa, koottiin suuri ranskalaisten joukko-osasto. Ranskalaisten linnoitus kukistettiin 55 päivän piirityksen jälkeen, 7. toukokuuta 1954. Điện Biên Phủn taistelua seurannut Ranskan antautuminen päätti Ranskan osallisuuden sotaan, sekä Ranskan vuosisadan mittaisen hallinnon Kaakkois-Aasiassa.
Vietnam jakautuu
Indokiinan tulevaisuutta käsiteltiin sodan jälkeen kansainvälisessä Geneven konferenssissa. Việt Minhin vaatimuksena oli päästä koko Vietnamin lailliseksi hallitsijaksi, mutta tämän vaatimuksen suurvallat sivuuttivat. Neuvottelujen lopputuloksena Vietnam jaettiin kahtia 17. leveyspiirin kohdalta ja entisestä Ranskan Indokiinasta muodostettiin neljä itsenäistä valtiota, Laos, Kambodža, Etelä-Vietnam ja Pohjois-Vietnam. Pohjois-Vietnamia hallitsisivat kommunistit ja Etelä-Vietnamia ei-kommunistit. Vietnamissa oli myös määrä järjestää kahden vuoden sisällä vaalit maiden yhdistymisestä.
Isoa-Britanniaa neuvotteluissa edustaneen ulkoministeri Anthony Edenin ajatus oli, että Vietnamin jako toisi pysyvän rauhan kommunistien ja ei-kommunistien välille. Neuvostoliittolaiset ja kiinalaiset taas ajattelivat että jako estäisi Yhdysvaltoja puuttumasta Vietnamin asioihin, ja että maa yhdistyisi Việt Minhin kommunistisen hallinnon alle vaalien jälkeen.
Kaikki suurvaltojen olettamukset osoittautuivat pian vääriksi. Pohjois-Vietnamia johti Ho Tši Minhin johtama kommunistinen hallinto. Maassa kansallistettiin Vietnamista vetäytyneen Ranskan talousintressit ja taloutta hallitsi tiukasti maan kommunistinen hallinto. Yksityisten maanomistajien tilat takavarikoitiin ja omistus siirtyi valtiolle. Talonpojat viljelivät valtion maata vuokraviljelijöinä. Ho Tši Minhillä oli maassa rajaton valta, ja kommunistien valta varmistettiin Kaakkois-Aasian suurimmalla armeijalla.
Etelä-Vietnamia hallitsi Ngô Đình Diệmin johtama hallinto, jossa oli johtavassa roolissa hänen perheenjäsenensä. Diệmin johtaman Etelä-Vietnamin hallinto oli yhtä autoritaarinen kuin Pohjois-Vietnamissakin. Diệmin johtama hallinto oli tiukasti kommunisminvastainen ja se alkoi puhdistaa maata ankarin ottein Etelä-Vietnamin puolelle jääneistä Việt Minhin kannattajista. Diệmin hallinto syrji myös maan buddhalaista väestönosaa, joka oli maassa enemmistönä. Tämä johti siihen että Etelä-Vietnamin buddhalainen väestö alkoi vieroksua valtaa pitävien katolisten ylivaltaa. Ranskalaisten vetäytyessä Vietnamista Diệmin hallinto tuli yhä enemmän riippuvaiseksi Yhdysvalloilta saamastaan tuesta.
Kohti uutta sotaa
Diệm kieltäytyi järjestämästä vuonna 1956 Genevessä sovittuja vaaleja maiden yhdistymisestä, sillä näytti varmalta että Pohjois-Vietnamin kommunistit tulisivat voittamaan vaalit. Pohjois-Vietnam ei tätä päätöstä hyväksynyt, ja maassa oltiin myös huolestuneita Yhdysvaltain vaikutusvallan kasvusta eteläisessä naapurimaassa. Vuonna 1959 Diệmin hallinnon vastustajat muodostivat Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman, (FNL) joka tunnettiin myös nimellä Việt Cộng.
Việt Cộngin sissit käynnistivät Etelä-Vietnamissa terrorikampanjoita ja salamurhia. He jakoivat maata rikkailta köyhille talonpojille ja yllyttivät väestöä vastustamaan maan hallintoa. Diệm julisti maahan poikkeustilan ja salli yhdysvaltalaisten sotilaiden pääsyn maahan. Vuoden 1962 lopussa maassa oli 11 000 yhdysvaltalaissotilasta.
Marraskuussa 1963 armeijan kenraali Dương Văn Minh johti sotilasvallankaappausta, jossa armeijan upseerit syrjäyttivät ja teloittivat Diệmin. John F. Kennedyn johtama Yhdysvallat oli hyvin tietoinen armeijan kenraalien salajuonesta. Armeijan keskinäisten valtataistelujen jälkeen valtaan nousivat Nguyễn Văn Thiệu ja Nguyễn Cao Kỳ.
Laajamittainen sota
Etelä-Vietnamissa Yhdysvallat pyrki katkaisemaan siviiliväestön tarjoaman huoltoyhteyden Việt Cộngin sisseille. Toiminta keskittyi maaseudulle, missä väestön pakkosiirtojen avulla voitiin estää Việt Cộngia saamasta tietoja ja muona-apua siviiliväestöltä. Siviiliväestön keskuuteen soluttautuneet Việt Cộngin sissit tekivät yhdysvaltalaisille mahdottomaksi erottaa ystävät vihollisesta, minkä vuoksi Vietnamin maaseuduille tehdyissä iskuissa kuoli runsaasti siviiliväestöä.
Sodan edetessä myös Yhdysvalloissa kasvoi sodan vastustus. Vuonna 1968 Yhdysvalloilla oli Vietnamissa jo puoli miljoonaa sotilasta. 16 000 sotilasta oli jo siihen mennessä kaatunut. Sodan vastustus vain kasvoi, kun Pohjois-Vietnamin armeija ja Việt Cộng suorittivat massivisen, niin sanotun Tet-hyökkäyksen, jonka suunnitteli Pohjois-Vietnamin sotilaskomentaja Võ Nguyên Giáp. Suurhyökkäyksessä pohjoisvietnamilaiset hyökkäsivät useisiin etelän kaupunkeihin ja muun muassa Yhdysvaltain Saigonin lähetystö vallattiin. Offensiivi maksoi 40 000:nnen Việt Cộngin sotilaan hengen, eikä Pohjois-Vietnam onnistunut Etelä-Vietnamin hallinnon syrjäyttämisessä ja yhdysvaltalaisten pois ajamisessa, mutta taistelu toimi sodan käännekohtana. Tet-hyökkäyksen jälkimainingeissa yhdysvaltalaissotilaat hävittivät My Lain kylän ja surmasivat Việt Cộngin tukijoiksi väitettyä siviiliväestöä. Kun uutiset yhdysvaltalaisten sotilaiden tekemistä julmuuksista My Lain verilöylyssä, saapuivat Yhdysvaltoihin kiihtyi sodan vastainen arvostelu.
Tet-hyökkäyksen jälkeen Lyndon B. Johnson ei asettunut ehdolle presidentinvaalissa ja Richard Nixon tuli hänen tilalleen 1969. Sota kiihtyi vielä vuonna 1972 ja Yhdysvallat suoritti mattopommituksia Pohjois-Vietnamissa, Laosissa ja Kambodžassa, katkaistakseen Pohjois-Vietnamin tuen punakhmereille Kambodžan sisällissodassa. Vietnamin sodan laajeneminen Kambodžaan kiihdytti Nixonin hallituksen arvostelua Yhdysvalloissa.
Vietnam yhdistyy
Vietnamin sodan vastaiset protestit Yhdysvalloissa ja vuonna 1973 solmittu Pariisin rauha johtivat aselepoon ja lopulta Yhdysvaltain joukkojen vetäytymiseen. Sodassa kaatui yli miljoona Pohjois-Vietnamin tai Việt Cộngin sotilasta, 250 000 etelävietnamilaista ja 60 000 yhdysvaltalaista. Siviiliuhreja arvioidaan olleen noin neljä miljoonaa, tarkka lukumäärä ei selviä koskaan.
Etelän antautumisen jälkeen aloitettiin suunnitelman maan jälleenyhdistymiseksi ja Vietnamin sosialistinen tasavalta julistettiin perustetuksi 12. heinäkuuta 1976. Ho Tši Minh oli kuollut vuonna 1969, eikä hän nähnyt sodan päättymistä ja maan jälleenyhdistymistä kommunistihallinnon alaisuuteen. Saigonin amerikkalaistunut kaupunki nimettiin uudelleen Ho Tši Minhin kaupungiksi.
Maan jälleenyhdistäminen sodan jälkeen ei käynyt kivuttomasti. Maat olivat 30 vuoden aikana ajautuneet erilleen toisistaan. Pohjois-Vietnamia oli hallinnut sosialistinen yhteiskuntajärjestelmä ja Etelä-Vietnamia oli hallinnut kapitalistinen kehitys koko siirtomaakauden ajan. Pohjois-Vietnam toi sodan jälkeen hallintonsa myös etelään, ja etelä ja pohjoinen suhtautuivat toisiaan kohtaan hyvin epäluuloisesti. Myös monet etelässä olleet kommunistit ja entiset pohjoisvietnamilaisten taistelutoverit syrjäytettiin vallasta. Monia Etelä-Vietnamin asukkaita sijoitettiin uudelleenkoulutusleireille ja pakkotyöhön. Vaino kohdistui etenkin kaupunkien kauppiaisluokkaa, joka koostui suureksi osaksi vietnaminkiinalaisista. Suuri osa kauppiasluokasta pakeni maasta niin sanottuina venepakolaisina Hongkongiin tai Malesiaan. Tuhannet pakolaiset kuitenkin hukkuivat vaarallisella matkalla.
Kamputsean miehitys
Vietnamin välit naapurimaahan huononivat kun Kambodžan sisällissodan päätyttyä punakhmerit nousivat valtaan perustaen Demokraattisen Kamputsean. Maiden rajalla syntyi laukaustenvaihtoa ja vietnamilaiset syyttivät punakhmerejä provokaatiosta. Uutiset punakhmerien julmuuksista levisivät maailmalle ja punakhmerien riveistä loikanneet suostuttelivat Vietnamin antamaan tukensa Kamputsean kansalliselle vapautusrintamalle (FUNSK). Kambodžan–Vietnamin sota alkoi kun Vietnamin armeija hyökkäsi Kambodžaan ja valtasi Phnom Penhin tammikuussa 1979. Vietnamin tuella perustettiin Kamputean kansantasavalta ja punakhmerit syöstiin vallasta. Kamputsean hallintoon asetettiin vietnamilaismyönteinen johto.
Kambodžan miehityksen jälkeen Vietnamin välit Kiinaan viilenivät, sillä Kiina oli punakhmerien liittolainen. Välejä hiersi myös se, että Vietnam oli rajoittanut kiinalaisten kauppiaiden toimintaa ja takavarikoinut heidän omaisuuttaan, mikä johti kiinalaisväestön muuttoaaltoon Vietnamista Kiinaan. Kiinan ja Vietnamin välille syttyi jälleen sota, kun Kiina hyökkäsi Vietnamiin helmikuussa 1979, rajaselkkaus oli kuitenkin ohi nopeasti.
Vietnam miehitti Kambodžaa vuoteen 1989 ja lopullinen rauha solmittiin 1991.
Talouskasvun aika
Vietnamin talous heikentyi sodan jälkeisen jälleenrakentamisen, Kambodžan miehittämisen ja Yhdysvaltain julistaman kauppasaarron vuoksi. Vietnam oli kansainvälisesti eristynyt ja maan eteläosassa vaikuttaneet enemmän demokratiaan taipuvaiset kommunistit arvostelivat tilannetta. Kun Neuvostoliitto laati glasnost ja perestroika -uudistukset, myös Vietnamin hallinto oli pakotettu taipumaan uudistusten edessä. Vietnamin kommunistipuolue käynnisti 1980-luvun puolivälissä Doi Moi -talousohjelman, jossa yhteisomistus purettiin ja aloitettiin vapaita markkinoita suosiva talousstrategia. Tavoitteena ei kuitenkaan ollut yksipuoluejärjestelmästä luopuminen, ja valtio piti edelleen ohjauksessaan maan taloutta.
Vietnam pyrki myös solmimaan suhteita kapitalistisiin maihin. Helmikuussa 1994 saavutettiin tärkeä merkkipylväs, kun Yhdysvallat purki kauppasaarron ja presidentti Bill Clinton vieraili maassa ensimmäisenä Yhdysvaltain presidenttinä Vietnamin jälleenyhdistymisen jälkeen. Vuonna 1995 maa liittyi Kaakkois-Aasian maiden muodostamaan ASEAN kauppajärjestöön, jolloin suhteet muiden Kaakkois-Aasian maiden kanssa tiivistyivät. Maa on avautunut myös kansainväliselle matkailulle ja eri puolille maata on noussut useita hotelleja.
Talouden avautumisen aikanakaan Vietnam ei ole luopunut yksipuoluejärjestelmästä, vaikka kommunistiseen järjestelmään on maassa yleisesti petytty. Ongelmia on tuonut muun muassa laaja-alainen korruptoitunut hallinto. Kun arabimaiden protestit vuonna 2011 roihahtivat liekkeihin, myös muualla pelättiin levottomuuksien nousevan yksipuoluejärjestelmää vastaan. Vietnamissa kansa on kuitenkin pysynyt verrattain rauhallisena talouskehityksen ansiosta, vaikka valtio kontrolloi yksilönvapautta ja sananvapautta.
Vietnamin tärkeimmät virat ovat kommunistisen puolueen pääsihteeri, Vietnamin presidentti ja Vietnamin pääministeri. Nguyen Phu Trong on toiminut vuodesta 2011 Vietnamin kommunistisen puolueen pääsihteerinä ja vuodesta 2018 myös Vietnamin presidenttinä. Nguyen Xuan Phuc on toiminut vuodesta 2016 Vietnamin pääministerinä.
Diapason d’Or
Diapason d’Or on ranskalaisen klassisen musiikin Diapason-lehden tunnustuspalkinto, joka jaetaan kuukausittain useissa eri arvosteluluokissa. Diapason d'Or -palkinto on klassisen musiikin tärkeimpiä eurooppalaisia palkintoja saksalaisen Schallplattenkritik- ja brittiläisen Gramophone Award -palkinnon ohella.
Bostonin piiritys
Bostonin piiritys (19. huhtikuuta 1775 – 17. maaliskuuta 1776) oli Yhdysvaltain vapaussodan alkuvaiheisiin liittynyt tapahtuma, jossa Uuden Englannin miliisijoukot, piirittivät Bostonin miehittäneitä englantilaisia joukkoja lähes vuoden ajan. Tilanne laukesi lopullisesti maaliskuussa 1776, jolloin brittiarmeija joutui vihollisen tykkitulen alla jättämään Bostonin. Jo piirityksen aikana monet asukkaat lähtivät kaupungista ja heidän tilalleen muutti Bostonin ympäristössä asuneita lojalisteja Vaikka britit hallitsivat satamaa, heidän huoltoaluksensa joutuivat amerikkalaisten kaapparialusten jatkuvan häirinnän kohteiksi ja tärkeät tavarakuljetukset viivästyivät.
Siirtolaisisten muodostamat miliisivoimat muuttuivat piirityksen aikana Siirtokuntien armeijaksi, jota johti amerikkalaisten joukkojen ylipäälliköksi nimetty George Washington.
Taistelut alkavat
Lexingtonin ja Concordin taistelut aloittivat avoimen sodan Amerikan siirtokuntien ja Ison-Britannian välillä 19. huhtikuuta 1775. Brittijoukot kärsivät raskaita menetyksiä, ja pakenivat saman päivän aikana Bostoniin, joka oli runsaasti asutettu siirtokuntakaupunki. Bostonia ympäröivät monet pikkukylät ja kaupungin satama oli vilkkaassa käytössä. Britit miehittivät Bostonin ja ottivat hallintaansa sen sataman.
Brittijoukkojen asema oli epävarma. Vaikka heillä oli avoin pääsy merelle, he kärsivät jatkuvasta muona- ja tarvikepulasta. 17 000 siviiliä ja 6 500 sotilasta näkivät nälkää ja altistuivat taudeille. Monet brittiupseerit toivoivat piirityksen päättyvän rauhaan, mutta Amerikan itsenäisyystaistelijat eivät suostuneet tähän. Lopulta brittikenraali Thomas Gage päätti ryhtyä suoraan toimintaan ja määräsi sotilaansa miehittämään Dorcaster Heightsin, joka kohosi Bostonin eteläpuolella. Amerikkalaiset vakoojat saivat tiedon Gagen suunnitelmista, ja veivät tiedon esimiehilleen. Tilanne johti Bunker Hillin taisteluun, joka käytiin 17. kesäkuuta 1775.
Piiritys pitkittyy
Bunker Hillin taistelun jälkeen Bostonin piiritys ajautui pattitilanteeseen uudelleen. Heinäkuun alussa George Washington otti amerikkalaiset joukot komentoonsa ja hänen alaisuudessaan itsenäisyystaistelijat muotoutuivat siirtokuntien armeijaksi. Washingtonilla oli ratkaistavanaan monia ongelmia, jotka viivyttivät piirityksen etenemistä. Upseerit ja miehistö oli otettu palvelukseen vain muutamaksi kuukaudeksi, ja kun tuo aika täyttyi miehet jättivät sotakentän. Washington teki kaikkensa saadakseen palvelusajan pitkäaikaisemmaksi. Hänen suosituksestaan kongressi antoi kaapparioikeudet monille pienille aluksille, jotka alkoivat häiritä brittien laivaliikennettä ja sieppasivat ase- ja tarvikekuljetuksia. Erääksi ongelmaksi muodostui isorokkoepidemia, joka levisi kesän 1775 aikana Bostoniin ja sen ympäristöön. Howe määräsi sotilaansa rokotettaviksi, mutta Washington päätyi karanteeniin. Hän eristi sairastuneet siviilit sotilaistaan ja lähetti taudin oireita kantavat alaisensa läheiseen sairaalaan.
Syksyn ja talven aikana brittijoukkojen muonavarastot vähenivät, sillä Euroopasta lähteneet muona-alukset jäivät saapumatta Bostoniin. Tammikuussa 1776 kenraali Howe lähetti tutkimusaluksia Länsi-Intian saaristoon etsimään kadonneita laivoja. Yli 20 brittiläistä laivaa löytyi Antiguasta pahoin vaurioituneina myrskyjen jäljiltä.
Piirityksen päätös
Maaliskuun alussa tilanne Bostonissa lähestyi kriittistä pistettä. Ruokatavaroita oli vain kolmeksi viikoksi ja Howe oli halukas jättämään kaupungin. Samaan aikaan amerikkalaisten piiritys alkoi edistyä. Ticonderorgn taistelupaikalta kuljetettu raskas tykistö oli viimein saapunut perille ja Washingtonin sai luottamuksensa joukkojensa iskuvalmiuteen. Yöllä 4. maaliskuuta 1776 hänen joukkonsa miehittivät Dorchester Heights -nimisen harjun, jonne sijoitetut 59 tykkiä kohdistettiin Bostonin satamassa oleviin brittiasemiin. Britit olivat aikoneet itse vallata Dorchesterin harjun talven aikana, mutta jättäneet sen toteuttamisen tuonnemmaksi. Aamulla he havaitsivat amerikkalaisten ehtineen edelle. Ankaran lumimyrskyn puhjettua saman aamun aikana Howen joukot eivät voineet tehdä hyökkäystä harjulle. Seuraavana päivänä se oli myöhäistä, sillä Dorchester heightsistä avattiin ankara tykkituli kaupunkiin ja satamaan. Englantilaiset tunsivat asemansa tukalaksi ja viikon kestäneiden pommitusten jälkeen Howe antoi armeijalleen käskyn jättää kaupungin. 17. maaliskuuta britit jättivät Bostonin lopullisesti. Yli 70 alusta irtaantui kaupungin satamasta täynnä sotilaita, lojalisteja, varusteita ja hevosia. Kun amerikkalaisaet valtasivat Bostonin he saiivat saaliikseen suuret määrät tykkejä ja muita sotatarvikkeita.
Joitakin päiviä myöhemmin lähes 8 000 brittisotilasta ja tuhat lojalistia saapui Halifaxiin, joka sijaitsi lojalistien provinssissa Nova Scotiassa. Washingtonin joukot siirtyivät kevään lopulla New York Cityyn ja ryhtyivät rakentamaan sen puolustusta tulevien brittihyökkäysten varalle.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2022 – naisten karsinnat
Jääkiekon naisten olympiakarsinnat vuoden 2022 Pekingin turnaukseen alkoivat elokuussa 2021. Karsintojen lopputurnaukset pelattiin marraskuussa 2021.
Corpus Christi
Lähteet
thumb|left|300px|Maisemaa Corpus Christistä
Jääkiekko talviolympialaisissa 2022 – naisten karsinnat
2. Kierros
Joukkueet sijoilla 16.–26. pääsivät suoraan 2. kierrokselle. Myös 1. kierroksen voittaja pääsee 2. kierrokselle. Turnausten piti alkaa 11.–14.2.2021, mutta ne siirrettiin pelattavaksi 7.–10. lokakuuta 2021.
Lohko F
Sijoituksen määrittäminen: 1) pisteet; 2) keskinäisten ottelujen pisteet; 3) keskinäisten ottelujen maaliero; 4) keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) sijoittelu ennen turnausta. (I) Isäntä
Lohko G
Sijoituksen määrittäminen: 1) pisteet; 2) keskinäisten ottelujen pisteet; 3) keskinäisten ottelujen maaliero; 4) keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) sijoittelu ennen turnausta. (I) Isäntä
Lohko H
Sijoituksen määrittäminen: 1) pisteet; 2) keskinäisten ottelujen pisteet; 3) keskinäisten ottelujen maaliero; 4) keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) sijoittelu ennen turnausta. (I) Isäntä
Lohko C
Sijoituksen määrittäminen: 1) pisteet; 2) keskinäisten ottelujen pisteet; 3) keskinäisten ottelujen maaliero; 4) keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) sijoittelu ennen turnausta. (I) Isäntä
Lohko D
Sijoituksen määrittäminen: 1) pisteet; 2) keskinäisten ottelujen pisteet; 3) keskinäisten ottelujen maaliero; 4) keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) sijoittelu ennen turnausta. (I) Isäntä
Lohko E
Sijoituksen määrittäminen: 1) pisteet; 2) keskinäisten ottelujen pisteet; 3) keskinäisten ottelujen maaliero; 4) keskinäisten ottelujen tehdyt maalit; 5) tulos parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 6) tulos toiseksi parasta ei-tasoissa olevaa joukkuetta vastaan; 7) sijoittelu ennen turnausta. (I) Isäntä
Morsekartio
thumb|Morsekartion rakenne Morsekartio on moottorista tulevan akselin ja työkalu- tai kappaleenkiinnittimen välinen itsekeskittävä kiinnitys- ja lukitusstandardi, jota käytetään muun muassa pylväsporakoneissa, moottoreissa sekä sorveissa.
Karl Alexander Pfaler
Karl Alexander Pfaler (24. toukokuuta 1846 Kuortane – 18. kesäkuuta 1916 Kuhmoniemi) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja kansanperinteen kerääjä.
Pfalerin vanhemmat olivat Muonion ja Nurmeksen kirkkoherra, lääninrovasti Karl Ferdinand Pfaler (1817–1879) ja Ebba Adolfina Holmström. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun alkeisoppilaitoksesta 1868 ja hän suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1872. Pfaler vihittiin papiksi 1872.
Pfaler toimi Leppävirran kirkkoherran apulaisena ja vt. kappalaisena 1872–1874 ja 1875–1877, Juuan vt. kappalaisena 1874–1875, sekä Nurmeksen kirkkoherran sijaisena ja apulaisena 1879–1885. Hän oli Kuhmoniemen kirkkoherrana vuodesta 1885 alkaen aina kuolemaansa saakka. Hän sai rovastin arvon 1886. Pfaler julkaisi vuonna 1909 kotiseutukuvauksen Kuhmoniemen (nykyinen Kuhmo) pitäjästä. Pfaler teki myös muistiinpanoja Kuhmoniemen kansankielestä ja keräsi tietoja paikallisista sanoista, sananparsista ja sukunimistä.
Pfaler oli naimisissa vuodesta 1874 Hilda Fredrique Lindbladin kanssa. Heidän poikansa pastori Kaarlo Väinö Johannes Pfaler (1877–1954) oli kappalaisena Paltamossa ja Leppävirralla 1910–1917, mutta erosi kirkosta 1917 ja oli sitten helluntaiherätyksen saarnaajana ja Vapaakirkon pastorina Jyväskylässä.
Teoksia
Nimellä K. A. Pfaler:
Trevor Stines
Trevor John Stines (s. 15. heinäkuuta 1996 Olympia, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Jason Blossomin roolistaan yliluonnollisessa kauhurikosdraamasarjassa Riverdale.
San Marinon Grand Prix 2001
San Marinon Grand Prix 2001 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. huhtikuuta 2001 Imolan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen. Schumacher ajoi myös nopeimman kierroksen ajalla 1.25,524 (kierroksella 27).
Jimmy Finlayson
thumb|Jimmy Finlayson rooliasussa vuonna 1923. James Henderson ”Jimmy” Finlayson (27. elokuuta 1887 Larbert – 9. lokakuuta 1953) oli skotlantilais-amerikkalainen näyttelijä, joka toimi sekä ääni- että mykkäelokuvissa. Kaljuna ja valeviiksissä esiintyneellä Finlaysonilla oli monia koomisia maneereita, kuten tukahdutettu manaus ”D'oh!” sekä kiukkua ja hämmästystä kuvaava ilmehdintä. Finlaysonin lempinimi oli Fin. Hän esitti Fin-nimistä hahmoa elokuvassa The Bohemian Girl (1936) ja Mickey Finniä Way Out Westissä (1937).
Ura
Finlayson syntyi Alexander ja Isabella (o.s. Henderson) Finlaysonille Larbertissa, Skotlannissa. Hän opiskeli George Watson's Collegessa ennen kuin jättäytyi pois Edinburghin yliopistosta ryhtyäkseen näyttelijäksi. Hän sai pääosan West End -tuotoksessa Bunty Pulls the Strings. Hän muutti Yhdysvaltoihin 1912 uusien roolin Broadwayllä, mutta jättäytyi pois teatterikiertueelta 1916 tavoitellakseen uraa Hollywoodissa. Hän nai Emily Gilbertin vuonna 1919. Finlayson näytteli pääosaa lukuisissa Mack Sennettin komedioissa, merkittävimpänä yhtä alkuperäisistä Keystone Kopseista. Freelance-näyttelijänä hän teki useita myöhempiä filmejään Britanniassa. Hän jäi sairauden takia eläkkeelle vuosia ennen 1953 Los Angelesissa tapahtunutta kuolemaansa: hän kuoli 66-vuotiaana kotonaan sydänkohtaukseen.
thumb|Finlayson elokuvassa [[Muukalaislegioonan monnit (1939).]] Hänet muistetaan parhaiten työstään Hal Roachin studioilla. Hän esitti 33 Ohukainen ja Paksukainen -elokuvassa useimmiten näiden vastustajaa tai konnaa. Hän esiintyi myös Stan Laurelin kanssa 19 elokuvassa ja Oliver Hardyn kanssa viidessä ennen kuin kaksikko yhdisti voimansa.
D'oh!
Simpsonit-animaatiosarjan Homer Simpsonin ääninäyttelijä Dan Castellaneta on kertonut, että Homerin tunnettu hokema ”D’oh!” perustuu Finlaysonin samanlaiseen valitukseen Ohukainen ja Paksukainen -elokuvissa. Siihen aikaan kirousta ”Damn!” pidettiin jumalanpilkkana ja se sensuroitiin.
Etelänkirkupöllönen
Etelänkirkupöllönen (Megascops trichopsis) on pöllösten sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Yhdysvalloissa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät, toisinaan myös entiset metsät, sekä viljelyalueet, kuivat ja kosteat vuoristoalueet 600–2 950 metrin korkeudessa.
Kuvaus
Aikuisilla on kahta väritystä: joko ruskea tai tummanharmaa höyhenys. Niiden pää on pyöreä, ja niillä on korvatupsut, keltaiset silmät ja kellertävä nokka. Lintu on hyvin saman näköinen kuin lännenkirkupöllönen, mutta sillä on rinnassa vahvempi raidoitus ja se on kooltaan pienempi.
Lintu painaa keskimäärin 88,35 grammaa.
Käyttäytyminen
Etelänkirkupöllönen vaanii saalista oksalla ja syöksyy sen kimppuun. Ne saattavat saalistaa myös lennossa. Ne syövät pääasiassa pieniä nisäkkäitä ja suuria hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja, kovakuoriaisia ja yöperhosia, joista ruokavalio pääosin koostuu. Ne ovat aktiivisia yöllä tai hämärissä ja huomaavat saaliin erinomaisen kuulonsa ja yönäkönsä avulla.
Niiden tavallisinta ääntelyä on kahdeksan lyhyin väliajoin kuuluvaa ”buu”-ääntä, keskellä vähän korkeampana ja alussa ja lopussa vähän matalampana äänenä.
Lintu munii yleensä huhti-toukokuussa 3–4 munaa, joko puunkoloon tai vanhaan tikankoloon 5–7 metrin korkeudelle maasta.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2022 – naisten kokoonpanot
Talviolympialaisten 2022 jääkiekon naisten turnaukseen osallistuvien joukkueiden kokoonpanot.
Suomi
Maalivahdit:
Puolustajat:
Hyökkääjät:
Kapteenit
Lähde: https://www.leijonat.com/naisleijonat/
Tapani Rönnemaa
Erkki Tapani Rönnemaa (s. 18. joulukuuta 1947 Turku) onTurun yliopiston sisätautiopin professori. Hän toim vuodesta 2007 lähtien myös Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Rönnemaa jäi eläkkeelle vuonna 2014.
Rönnemaa on tutkinut muun muassa diabeteslääkkeiden vaikutuksia raskausaikana.
Richard E. Grant
Richard E. Grant (oikealta nimeltään Richard Esterhuysen, s. 5. toukokuuta 1957 Mbabane, Swazimaa) on englantilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Grant on esiintynyt urallaan yli kahdeksassakymmenessä elokuvassa ja televisio-ohjelmassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli pääosa kulttimaineeseen nousseessa mustassa komediassa Onnen kiertolaiset (Withnail and I, 1987).
Vuonna 2005 sai ensi-iltansa Grantin käsikirjoittama ja ohjaama pitkä näytelmäelokuva Wah-Wah. Se perustuu väljästi hänen omiin lapsuudenkokemuksiinsa Swazimaassa, jonka opetusministerinä hänen isänsä toimi.
Yksityiselämä
Vaikka Grant on esittänyt urallaan monia juoppoja, hän on täysin raitis. Hänen elimistönsä ei tuota entsyymiä, jota tarvitaan aineenvaihdunnassa alkoholin käsittelemiseksi. Hän on myös ateisti.
Željko Kalac
Zeljko Kalac (s. 16. joulukuuta 1972) on australialainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi Australian jalkapallomaajoukkueessa ykkösmaalivahtina.
Ura
Urallaan 202-senttinen Kalac on edustanut Milanin lisäksi Sydney Unitedia, Leicester Citya, Rodaa, Perugiaa, Kavalaa ja Hobart Zebrasia.
Vuonna 2011 Kalac ryhtyi valmentamaan Sydney Unitedin maalivahteja, jossa toimi vuoteen 2015 asti ennen siirtymistään Western Sydney Wanderersin maalivahtivalmentajaksi.
Harvey Barnes
Harvey Lewis Barnes (s. 9. joulukuuta 1997 Burnley) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia.
Barnes pelasi Leicester Cityn juniorijoukkueissa mutta nousi liigapelaajaksi lainasopimuksella Milton Keynes Donsissa, jossa hän pelasi ykkösliigaa 21 ottelua ja teki niissä kuusi maalia kauden 2016–2017 kevätpuoliskolla. Seuraavan syksyn hän pelasi lainalla Barnsleyn joukkueessa mestaruussarjaa 23 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Huhti-toukokuussa 2018 hän pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle Leicester Cityn kolmessa valioliigaottelussa. Heinäkuusta 2018 tammikuuhun 2019 Barnes oli lainalla West Bromwich Albionissa ja pelasi mestaruussarjassa 26 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Kevätkaudella 2019 hän pelasi Leicesterissä 16 valioliigaottelua ja teki ensimmäisen valioliigamaalinsa huhtikuussa vierasottelussa West Ham Unitedia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigan 36 ottelussaan kuusi maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Seuraavalla kaudella hän viimeisteli 25 liigaottelussa yhdeksän maalia, mutta oli polvivamman vuoksi sivussa helmi-maaliskuun vaihteesta lähtien. Saman kauden Eurooppa-liigan kahdeksassa ottelussa hän teki kolme maalia ja FA Cupissa hän ehti pelata kaksi ottelua Leicesterin mestaruustaipaleella. Hän oli voittamassa FA Community Shieldiä 2021. Hän pelasi kaudella 2021–2022 kaikkiaan 31 valioliigaottelua, joissa teki kuusi ja syötti kymmenen maalia. Eurooppa-liigan neljässä ottelussa hän viimeisteli yhden maalin ja Konferenssiliigan seitsemässä ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2022–2023 hän teki 13 maalia pelaamissaan 34 valioliigaottelussa.
Barnes on pelannut Englannin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kymmenen ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia sekä pelannut alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa neljä ottelua, joista yhden kesäkuussa 2019 ikäluokan EM-kilpailuissa. A-maajoukkueessa hän debytoi tultuaan vaihdosta kentälle ottelussa Walesia vastaan lokakuussa 2020. Se on toistaiseksi hänen ainoa A-maaottelunsa (tilanne 15.7.2023).
Miehen tie (Jukka Kuoppamäen albumi)
Miehen tie on Jukka Kuoppamäen 18. marraskuuta 2016 ilmestynyt studioalbumi, jonka kappaleet ovat Kuoppamäen säveltämiä ja Esa Niemisen sovittamia. Levyllä on country rockia, aikuisrockia, kirkkopoppia sekä muutama esoteerinen laulu. Esa Niemisen tuottaman albumin julkaisivat Sony Music Finland ja Auraviihde.
Goaria
Goaria on Pakistanin Sindhin provinssissa puhuttu indoarjalainen kieli. Sen läheisiä sukukieliä ovat marwari ja radžastani. Goariaa puhui vuonna 2000 äidinkielenään 25,400 ihmistä.
Kansallisen kyvykkyyden indeksi
Kansallisen kyvykkyyden indeksi ( (CINC) on J. David Singerin projektissa Correlates of War kehittämä tilastollinen luku. Indeksi on valtion prosenttiosuuden arvo mitattuna kuudella kriteerillä. Kriteerit edustavat väestötiedettä, taloutta ja sotilaallista kykyä. Viimeaikaisissa tutkimuksissa arvoa on käytetty bruttokansantuotteen sijasta kuvaamaan valtion voimakkuutta.
Metodologia
Kukin komponentti kuvaa valtion prosenttiosuutta koko maailman arvosta:
CINC =
missä
TPR = valtion väestömäärä
Monokromaattori
Spektrofotometrissa valo, joka sisältää useita aallonpituuksia, menee monokromaattoriin sisääntuloraosta. Sitten valo heijastetaan koveraan peilipintaan, josta se kohdistuu prismaan tai hilaan, mikä erottaa ei-haluttuja aallonpituuksia valosta pois esimerkiksi heijastamalla ne muualle. Tämän jälkeen valo heijastuu uuden koveran peilipinnan kautta ulostuloraon kautta seuraavaan kohteeseen, esimerkiksi näytteen kautta ilmaisimeen. Ulostulorako viimeistelee ulostulevan valon aallonpituuden halutuksi. Raon leveyttä voidaan säätää tarpeen mukaan.
Kansallisen kyvykkyyden indeksi
Metodologia
UPR = valtion kaupungeissa asuvan väestön määrä
ISPR = valtion teräksen ja raudan tuotanto
ECR = energian kulutus
Monokromaattori
分光器
Kansallisen kyvykkyyden indeksi
Metodologia
MER = sotilaallisten kulujen suhdeluku
MPR = sotilashenkilöstön määrä