cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frank Frazetta
Ura alkaa
Vuonna 1950 alkoi ilmestyä Thun'da-sarjakuva, joka oli kokonaan Frazettan kynästä. Vuodesta 1954 alkaen Frazetta työskenteli yhdeksän vuotta Li’l Abner -sarjakuvan parissa. Frazetta tapasi tulevan vaimonsa Eleanor Kellyn 7. heinäkuuta 1951, ja heidät vihittiin 17. marraskuuta 1956. Vuodesta 1964 Frazetta alkoi työstää kansia Edgar Rice Burroughsin seikkailukirjoihin Ace Books/Ace Paperbacks -yhtiölle muttei ollut tyytyväinen kokemaansa arvostuksen puutteeseen ja pieniin palkkoihin. Tyytymättömänä arvostuksen puutteeseen ja siihen, että Ace Books nappasi originaalit taiteilijalta, Frazetta siirtyi Lancer Booksin palvelukseen sen luvattua enemmän palkkaa ja oikeudet originaaleihin.
Levynkannet joissa Frazettan taidetta
Esimerkkejä levynkansista joissa on Frazettan fantasiakuvitusta
Rooty
Rooty on brittiläisen Basement Jaxxin toinen albumi, joka julkaistiin 25. kesäkuuta 2001.
Papuanharakkakyyhky
Papuanharakkakyyhky (Reinwardtoena reinwardtii) on Papua-Uudessa-Guineassa ja sitä ympäröivillä saarilla sekä Indonesian Molukkien saariryhmässä elävä kyyhkylintu. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Ambonilta 1824.
KNM Ellida (1849)
KNM Ellida oli Norjan laivaston 10-tykkinen korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 25. Se laskettiin vesille 1848. Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli Cordt Holtermann Valeur.
Palvelus
Alus oli Leithissä Skotlannissa kadettien koululaivana. KNM Nornen vastaanotti aluksen koululaivatehtävät vuotta myöhemmin. Alus myytiin 1866.
Sawarabi (1923)
Sawarabi ( "ex-hävittäjä No.8") oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1924 palvelukseen otettu Wakatake-luokan hävittäjä, joka tuhoutui ennen toista maailmansotaa.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1921 laivasto-ohjelmaa Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 20. marraskuuta 1922. Alus laskettiin vesille 1. syyskuuta 1923 ja otettiin palvelukseen 24. heinäkuuta 1924.
Palvelus
Alus tuhoutui myrskyssä 5. joulukuuta 1932 Formosansalmessa pohjoiskoilliseen Keelungista.
Robert Bolt
Robert Bolt (15. elokuuta 1924 – 21. helmikuuta 1995) oli brittiläinen näytelmäkirjailija ja kaksi Oscar-palkintoa saanut elokuvakäsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpiin käsikirjoituksiinsa kuuluivat Arabian Lawrence (1962), Tohtori Živago (1965) sekä Kunnian mies (1966), joka oli alun perin näytelmä nimellä A Man for all Seasons (1960).
Bolt sai vuonna 1979 aivoinfarktin, jonka seurauksena hänen oikea puolensa halvaantui ja puheen tuottaminen vaikeutui. Robert Bolt kuoli 70-vuotiaana vuonna 1995.
KNM Gyller
KNM Gyller oli Norjan laivaston Sleipner-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus osallistui huhtikuussa 1940 Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan.
Valmistus
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 125. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen vielä vuoden lopulla.
Palvelus
Suomen käydessä talvisotaansa Gyller osallistui Norjan puolueettomuuden turvaamiseen liittyvään merialueiden valvontaan Pohjois-Norjassa muun muassa tuhoamalla Neuvostoliiton ajalehtivia merimiinoja. Aluksen tukikohtana oli Kirkkoniemi.
Alus kuului 1. meripuolustusalueen Kristiansandin osastoon, kun Saksa hyökkäsi Norjaan huhtikuussa 1940. Se oli hyökkäyksen tapahtuessa telakalla Kristiansandissa. Sen miehistö sai tiedon hyökkäyksestä havaitessaan Odderøyan linnakkeen tulenavauksen. Alus joutui ilmahyökkäykseen, mutta se puolustautui ilmatorjuntatulella ja välttyi tuholta. Alus ei kuitenkaan kyennyt estämään Saksan laivaston tunkeutumista satamaan saamiensa ohjeiden vuoksi. Alus siirtyi täyttämään vesitankkinsa Tollbodbryggaan, jossa Kristiansandin miehittäneet saksalaisjoukot valtasivat aluksen.
Löwe
Saksan laivasto nimesi aluksen Löweksi ja suojasi sisaraluksensa KNM Odinin kanssa  saattueita. Alus oli 1940 koululaivana 7. torpedovenelaivueessa Skagerrakissa ja Kattegatissa, minkä jälkeen se oli sodan lopun torpedoiden keräysaluksena Gotenhafenissa.
Alus suojasi 30. tammikuuta 1945 kuljetusalus Wilhelm Gustloffia, jonka Neuvostoliiton laivaston sukellusvene S-13 upotti torpedoimalla. Löwe pelasti 472 matkustajaa ja muut alukset 780.
Ottokar Czernin
thumb|Ottokar Czernin vuonna 1918. Ottokar Czernin von und zu Chudenitz (26. syyskuuta 1872 Dimokur, Böömi – 4. huhtikuuta 1932 Wien) oli böömiläissyntyinen itävaltalainen kreivi, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä ensimmäisen maailmansodan aikana joulukuusta 1916 huhtikuuhun 1918. Hänen pyrkimyksensä irrottaa Itävalta-Unkari sodasta ja estää valtakuntaa hajoamasta epäonnistuivat.
Elämäkerta
Uudeksi keisariksi tullut Kaarle I nimitti Romaniasta palanneen Czerninin joulukuussa 1916 ulkoministeriksi Stephan Buriánin tilalle. Ulkoministerinä Czernin pyrki irrottamaan Itävalta-Unkarin maailmansodasta, mutta Saksan vastustus ja kaksoismonarkian riipuuvuus liittolaisestaan estivät tämän. Hän pyrki vakuuttamaan Saksan hallituksen pikaisen rauhan välttämättömyydestä, ja suositteli Saksalle Elsass-Lothringenista luopumista, mikäli siten saataisiin ympärysvallat suostumaan rauhaan. Czerninin yhteistyö saksalaisen valtiopäivämies Matthias Erzbergerin kanssa johti Saksan valtiopäivien 19. heinäkuuta 1917 tekemään niin sanottuun rauhanpäätökseen.
Czernin toimi tasavallaksi muuttuneen Itävallan kansalliskokouksen jäsenenä 1920–1923. Hän julkaisi 1919 muistelmakirjan Im weltkrieg.
Sertanejo (koira)
Sertanejo (Cão sertanejo) on brasilialainen koirarotu, jonka nimi juontuu sanasta sertão, "takamaa". Se viittaa Koillisen alueen keskiosaan, joka kattaa Cearán osavaltion sekä valtaosan Bahian, Paraíban, Pernambucon, Piauín ja Rio Grande do Norten osavaltioista. Sociedade Brasileira de Cinofilia on tunnustanut sen roduksi, mutta sillä ei toistaiseksi ole Brasilian virallisen kennelliiton eikä merkittävämpien ulkomaalaisten tai kansainvälisten kennelliittojen virallista hyväksyntää.
Ulkomuoto
Sertanejo muistuttaa selvästi podencoa ja vinttikoiraa, mikä viittaa siihen että se mahdollisesti polveutuisi näistä. Se on keskikokoinen, maatiaismainen ja rakenteeltaan suorakaiteen muotoinen. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja tavallisesti pähkinänruskeat, mutta myös vihreään vivahtava sävy sallitaan. Korvat ovat kärjistään terävät; yleensä asennoltaan pystyt, mutta voivat olla myös puolipystyt ruusukorvat. Häntä on kepinmuotoinen ja karvapeite lyhyt ja sileä. Rodulla on neljä suositeltavaa väriä: kerma, punainen, brindle (ruskea- tai mustavoittoinen) ja sininen. Muihin vaihtoehtoihin lukeutuvat valkoinen, fawn, ruskea, black & tan, musta ja mustavalkoinen. Yksi rodun ominaispiirteistä on sillä yleisesti esiintyvä musta maski, joka ulottuu kuononkärjestä silmien tasolle. Tästä johtuu toinen nimitys boca preta, joka tarkoittaa sananmukaisesti "mustasuu". Kuono voi kuitenkin olla myös muun värinen. Keskimääräinen säkäkorkeus on 45–59 cm ja paino 10-22 kg.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on monipuolinen karja-, metsästys- ja vahtikoira, jota on käytetty vuosisatojen ajan takamailla erilaisiin tehtäviin: ohjaamaan karjaa tiheiden metsiköiden ja piikkisten savannien läpi, jäljestämään kettua ja pampakettua, vartioimaan taloa ja maatilaa, puolustamaan kanoja petoeläinten kuten ketun, pesukarhun ja haisunäädän hyökkäyksiltä ja suojelemaan viljelyksiä pienviljelijöiden sikalaumoilta. Sillä on erinomainen hajuaisti. Yleensä eri koiria käytetään eri tehtäviin niiden yksilöllisten taipumusten mukaan, ja maanviljelijät luokittelevat ne sen mukaan mitkä niistä ovat hyviä karjakoiria, mitkä metsästyskoira ja mitkä kettukoiria. Rotu on luonteeltaan omistajiaan kohtaan tottelevainen ja kuuliainen, mutta toisinaan vieraita ihmisiä kohtaan varautunut. Sen metsästyskäyttö sekä yksittäin että ajueina työskentelevänä koirana edellyttää siltä rauhallista suhtautumista muita lajitovereita kohtaan.
Alkuperä
Sertanejo on kotoisin Koillisen alueen takamailta, jossa se on osa alueen historiallista ja kulttuurillista perintöä ja kansanmuistoja. Sen juurien uskotaan olevan Brasilian alkuperäiskoirissa, joita paikalliset intiaaniheimot kasvattivat. Kirjan História da Missão dos Padres Capuchinhos na Ilha do Maranhão e Terras Circunvizinhas (1614) mukaan Kaakkois-Brasilian alkuperäisasukkailla oli kesykoiria, joita he kutsuivat nimellä januare. Ranskalainen fransiskaanimunkki Claude d'Abbeville kuvaili niitä "ranskalaisen vinttikoiran" eli ranskanpodencon näköisiksi, mutta pienikokoisemmiksi. Hänen mukaansa ne olivat niin innokkaita metsästämään, erityisesti aguteja, että sellaisen nähdessään ne eivät kyenneet lopettamaan haukkumista kunnes saalis oli saatu kiinni.
Älykkyytensä ja voimakkaan seurallisuutensa vuoksi rodusta tuli tärkeä avunantaja takamaan maaseudulle ominaisissa työtehtävissä, ja se on kulkenut ihmisten mukana koko tämän kuivan alueen sivilisaation kehityksen ajan kuuluen olennaisena osana heidän sosiaaliseen elämäänsä, harrastuksiinsa ja jopa armeijaan. Erityisen tärkeä rooli sillä on ollut maaseudun metsästäjien, naudankasvattajien ja pienviljelijöiden elämässä.
Nykyisin Brasilian Maataloustutkimuslaitos EMBRAPA ja erityisesti sen keskipohjoinen alajaosto tekee töitä sertanejon jalostamisen ja pelastamisen eteen mm. tutkimalla sen morfometrisiä ominaisuuksia, järjestämällä karjanpaimennuskilpailuja ja pitämällä luentoja tiedottaakseen takamaan ihmisille tämän eläimen tärkeydestä ja rohkaistakseen heidät osallistumaan sen suojeluun.
Töyhtöharakkakyyhky
Töyhtöharakkakyyhky (Reinwardtoena crassirostris) on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Bismarckinsaarilla Bougainvillestä kaakkoon San Cristobaliin. Lajin holotyypin kuvaili John Gould Guadalcanalista 1856.
M-Klooriperbentsoehappo
m-Klooriperbentsoehappo eli m-CPBA (C7H5ClO3) on yksi perkarboksyylihapoista ja perbentsoehapon kloorattu johdannainen. m-Klooriperbentsoehappoa käytetään laajasti erittäin voimakkaana hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä.
Valmistus ja käyttö
m-Klooriperbentsoehappoa valmistetaan m-klooribentsoyylikloridista ja vetyperoksidista natriumhydroksidin ja magnesiumsulfaatin läsnä ollessa. Tuote eristetään liuoksesta lisäämällä happoa, kuten rikkihappoa.
m-Klooriperbentsoehappoa käytetään hapettimena monissa reaktioissa. Se reagoi alkeenien kanssa muodostaen epoksideja, aldehydit ja ketonit reagoivat Baeyer–Villiger-reaktiolla estereiksi, amiinit reagoivat nitroalkaaneiksi tai amiinioksideiksi, sulfidit muodostavat sulfoksideja tai sulfoneja ja ketaalit muodostavat ortoestereitä. Reaktioissa yhdiste pelkistyy m-klooribentsoehapoksi.
m-Klooriperbentsoehappo on hieman kalliimpaa kuin peretikkahappo tai vetyperoksidi, joilla se voidaan korvata eräissä reaktioissa. Yhdiste on kuitenkin usein näitä selektiivisempi ja suhteellisen stabiilina kiinteänä aineena helpompi käsitellä. Muihin perkaboksyylihappoihin verrattuna se on myös paremmin saatavissa.
Marco Canola
Marco Canola (s. 26. joulukuuta 1988 Vicenza, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Colnago - CSF Inox -joukkueessa 2012 ja edusti samaa tallia, sittemmin nimeltään Bardiani-CSF, vuoteen 2014. Kausilla 2015–2016 hän kilpaili UnitedHealthcare Pro Cycling Teamissa, 2017–2019 Nippo - Vini Fantini -joukkueessa ja vuodesta 2020 Gazprom-RusVelo-tallissa.
Canola voitti Italian ympäriajossa 2014 Rivarolo Canaveseen päättyneen 13. etapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Jackson Rodríguezin ja Angelo Tulikin.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Liuskekyyhky
Liuskekyyhky (Turacoena modesta) on Timorissa ja Wetarissa elävä kyyhkylintu. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Timorista 1835.
Heran alttari
Heran alttari oli antiikin aikainen Heralle omistettu alttari Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Heran temppelin edustalla Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
thumb|left|240px|Heran alttarin (etualalla) ja [[Heran temppeli (Olympia)|Heran temppelin rauniot.]] Alttari sijaitsi antiikin aikaisen tavan mukaan ulkona temppelin itäpuolella. Sillä suoritettiin jumalattarelle omistettuja uhritoimituksia. Alttari rakennettiin todennäköisesti arkaaisella kaudella noin vuonna 600 eaa. samaan aikaan temppelin kanssa. Se korvasi tuolloin paikalla olleen varhaisemman alttarin, joka oli syntynyt paikalla uhrattujen eläinten polttamisesta syntyneestä tuhkasta. Kivisestä alttarista on säilynyt vain perustukset. Sen pituus on noin 5,8 metriä ja leveys noin 3,5 metriä.
Nykyisin alttarin ympärillä järjestetään olympiatulen sytytysseremonia joka neljäs vuosi ennen olympialaisia. Täältä tuli kuljetetaan eri puolille maailmaa. Seremonia järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936 ennen Berliinin olympialaisia.
PZ Cussons
thumb|right|Imperial Leather -palasaippua PZ Cussons on brittiläinen kosmetiikka- ja hygieniatuoteyritys, joka kehittää, tuottaa ja markkinoi saippuoita, pesuaineita ja muita hygieniatuotteita. Se on pörssiyhtiö, joka on listattu Lontoon pörssiin vuodesta 1953 alkaen ja jonka osake kuuluu FTSE 250 -indeksiin. PZ Cussons operoi maailmanlaajuisesti, mutta eritoten Afrikassa ja Kansainyhteisön maissa.
PZ Cussonsin tunnetuin tuote on Imperial Leather -tuotemerkillä myytävä saippua. Tätä myydään myös Suomessa. Imperial Leather -tuoteperheeseen kuuluu myös suihkusaippuoita (mm. Original Source), kylpyvaahtoja ja muita kylpyhuoneessa käytettäviä tuotteita. Näiden lisäksi yritys valmistaa mm. hammastahnoja, deodorantteja, astianpesuaineita ja hiustenhoitotuotteita useilla eri tuotemerkeillä. Supermalli Kate Moss on palkattu mainostamaan yhtiön St Tropez -tuotemerkin itseruskettavaa voidetta ja toimimaan tämän brändin keulakuvana.
Historia
PZ Cussons perustettiin vuonna 1879 Sierra Leonen siirtomaassa, mistä toiminta laajeni seuraavina vuosikymmeninä naapurimaihin Ghanaan, Nigeriaan ja Keniaan. Vuonna 1975 yritys osti Cussons Group -yhtiön, jonka oli perustanut Thomas Cussons. 1900-luvun loppupuolella tuotantoa siirrettiin Aasiaan.
Särmä (geometria)
pienoiskuva|[[Kuutio on monitahokas. Esimerkiksi kärjet A ja B määrittävät särmän a. Myös tahkot ABFE ja ABCD määrittävät särmän a.]] pienoiskuva|Viisikulmiopohjaisen pyramidin eli kuusitahkoisen avaruuskappaleen särmät. Särmiä on 10 kappaletta. pienoiskuva|Kuusitahkoinen avaruuskappale voi olla myös kuutio. Kuutiossa 12 särmää 8 kärjen välissä. pienoiskuva|24-tahokkaalla on 60 särmää. Särmä on geometriassa ja avaruusgeometriassa tietynlainen jana, jossa avaruuskappaleen tahkot kohtaavat. Särmä on myös jana, jonka molemmissa päissä on monitahokkaan kärjet.
Kolmiulotteinen särmä
Suomen kielessä sanaa särmä käytetään vain avaruuskappaleissa, joiden tahkot ovat tasoja ja tasojen leikkauskuviot eli särmät janoja. Avaruuskappaleissa vain sellaisia kärkiä yhdistäviä janoja kutsutaan särmiksi, jotka syntyvät kahden tahkon suuntaisen tason leikkauksista. Muut kärkien väliset janat ovat joko tahkon lävistäjiä tai kärkien välisiä avaruuslävistäjiä. Yksinkertaistaen voidaan sanoa, että särmät näkyvät ulospäin kappaleen pinnalla.
Yksiulotteinen särmä
Yksiulotteinen särmä syntyy, kun kaksi pistettä yhdistetään janalla.
Kaksiulotteinen särmä
Kaksiulotteinen monikulmio syntyy tasossa siten, kun useammasta janasta muodostuva murtoviiva on suljettu. Jokaisessa kulmassa on kärki, joita yhdistävät janat ovat monikulmion sivuja. Kaksiulotteiset sivut vastaavat tasokuvioissa avaruuskappaleiden särmiä. Muut monikulmion kärkiä yhdistävät janat ovat sen lävistäjiä.
Neliulotteinen särmä
Neliulotteisessa avaruudessa särmät syntyvät, kun 3 tai useampi taso leikkaa toisensa.
Lex Vennamo
Lex Vennamo oli vuonna 1972 säädetty Suomen puoluelain muutos, jonka mukaan puolueen eduskuntaryhmän hajotessa kyseisen puolueen saama puoluetuki jaettiin uudelleen. Mikäli vähintään puolet eduskuntaryhmästä erosi ja perusti uuden puolueen, sai se oman paikkamääränsä mukaisen osuuden alkuperäisen puolueen puoluetuesta. Lakia kutsuttiin ”Lex Vennamoksi” Suomen Maaseudun Puolueen pitkäaikaisen puheenjohtajan Veikko Vennamon mukaan, vaikka Vennamo lakia vastustikin.
Laki kumottiin vuonna 2015.
Lain tausta
Laki syntyi vuoden 1972 eduskuntavaalien jälkeen, joissa SMP oli saanut 18 kansanedustajaa. Vaalien jälkeen osa puolueen kansanedustajista syytti puheenjohtaja Vennamoa itsevaltaisista otteista ja lopulta erosi puolueesta, muodostaen Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen (SKYP). Vennamo kutsui heitä myöhemmin "seteliselkärankaisiksi", jotka hänen mukaansa lähtivät SMP:stä vain puoluetukien vuoksi. Lex Vennamo lisättiin puoluelakiin saman vuoden joulukuussa. Eduskunnan enemmistön on tulkittu äänestäneen sen puolesta, koska heidän arveltiin halunneen näpäyttää hankalana pidettyä Vennamoa. Lisäksi SKYP:n irtautuminen SMP:stä varmisti sen, että hieman myöhemmin käsitelty Urho Kekkosen presidenttikauden pidentämiseen tarkoitettu poikkeuslaki sai eduskunnassa ratkaisevan viiden kuudesosan määräenemmistön, koska Vennamo oli vastustanut lakia, mutta SKYP:n edustajat äänestivät lain ja sen kiireellisyyden puolesta. Yleisen käsityksen mukaan Lex Vennamo säädettiin, jotta riittävä määrä SMP:n edustajia saataisiin houkuteltua poikkeuslain taakse.
Kekkosen poikkeuslain näkyvimpiin vastustajiin kuulunut kokoomuksen Tuure Junnila on kirjoittanut, että vaatimus ”vähintään puolet” otettiin puoluelain muutokseen toisaalta sen vuoksi, että SMP:n hajoamista pystyttäisiin siten tehokkaasti auttamaan ulkoapäin, mutta toisaalta siksi, että lakimuutos ei edistäisi kapinailmiöitä muissa puolueissa: ”Jos laissa olisi yksinkertaisesti vain säädetty, että puoluetukea on aina vastaavasti muutettava, jos puolueen A eduskuntaryhmästä siirtyy kansanedustajia puolueen B eduskuntaryhmään, sitä olisi silloin voitu soveltaa sellaisiinkin tapauksiin, jotka lakiesityksen antaneessa Sorsan hallituksessa edustettuina olleiden puolueiden kannalta eivät olisi olleet lainkaan toivottavia.” Hyvässä muistissa olivat vielä Vennamon lähtö Maalaisliitosta ja myöhemmin omaksi puolueekseen (TPSL) järjestäytyneiden niin sanottujen skogilaisten eroaminen SDP:stä 1950-luvun lopulla. Vennamoa vastaan oli noussut 12 SMP:n 18 kansanedustajasta. Puoluetukilain muutosesityksen puolesta äänestivät kuitenkin useimmat niistäkin kokoomuksen, RKP:n, LKP:n ja SKL:n kansanedustajista, jotka hieman myöhemmin äänestivät poikkeuslain hyväksymistä vastaan. Junnilan mukaan tämä johtui ennen kaikkea kyllästymisestä vennamolaisten käyttäytymiseen ja heidän eduskunnan aikaa tuhlanneeseen puhetulvaansa ja aloitetehtailuunsa.
Lain kumoaminen
Lex Vennamo merkittiin kumottavaksi Sipilän hallituksen ohjelmaan toukokuussa 2015 perussuomalaisten puheenjohtajan Timo Soinin esityksestä. Syynä arveltiin olevan sen, että Soini pyrki näin estämään perussuomalaisten mahdollisen hajoamisen vaalikauden aikana. Soini itse sanoi syyksi "suuren historiallisen vääryyden korjaamisen" ja kiisti sillä olevan mitään tekemistä mahdollisen halla-aholaisten eroamisen kanssa. Lex Vennamo kumottiin ”Lex Soiniksi” kutsutulla puoluelain muutoksella, joka astui voimaan vuoden 2016 alusta. Tämän seurauksena Sininen tulevaisuus ei saanut puoluetukea ryhmän erottua perussuomalaisista 2017.
Luettelo Saksan ilmavoimien kalustosta
Tämä on luettelo Saksan ilmavoimien nykyisestä kalustosta.
Aleksandr Berkutov
Aleksandr Nikolajevitš Berkutov (, 21. toukokuuta 1933 Zubtšaninovka, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 7. marraskuuta 2012) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Berkutov voitti parinsa Juri Tjukalovin kanssa pariairokaksikon olympiakultaa Melbournessa 1956 ja -hopeaa Roomassa 1960. Lisäksi Berkutov voitti EM-kilpailuista viisi kultamitalia ja yhden pronssin.
Berkutov kuoli 79-vuotiaana 7. marraskuuta 2012.
Pervez Musharraf
Pervez Musharraf (11. elokuuta 1943 Delhi, Brittiläinen Intia  – 5. helmikuuta 2023 Dubai, Arabiemiraatit ) oli pakistanilainen sotilas ja poliitikko. Hän oli Pakistanin sotilasjohtaja vuosina 1999–2008, vuodesta 2001 presidenttinä. Hän nousi valtaan verettömällä vallankaappauksella. Musharraf erosi tehtävästä 18. elokuuta 2008.
Lapsuus
Musharraf syntyi vuonna 1943 Delhin Daryaganjin kaupunginosassa Brittiläisessä Intiassa. Intian jaon jälkeen perhe siirtyi Pakistaniin lähelle Karachia vuonna 1947. Musharraf oli toinen kolmesta pojasta. Hänen isänsä oli keskiluokkaa, isä Syed Musharrafuddin työskenteli Pakistanin Turkin suurlähetystössä virkamiehenä 1949–1956, jolloin perhe asui Ankarassa jossa Pervez oppi puhumaan turkin kieltä.
Koulutus ja sotilasura
Musharraf kävi Forman Christian College -yliopistoa Lahoressa. Vuonna 1961 hän meni Pakistanin sotilasakatemiaan Kakulissa, ja hänet määrättiin valmistuttuaan 1964 tykistörykmenttiin. Myöhemmin hän liittyi erikoisjoukkoihin. Hän opiskeli muun muassa Royal College of Defence Studiesissa Isossa-Britanniassa. Musharraf yleni nopeasti armeijassa, joka hallitsivat pääosin punjabit, vaikka hän puhui äidinkielenään urdua.
Musharraf osallistui Intian vastaiseen sotaan 1965 tykistön 2. luutnanttina osana 1. panssaridivisioonaa. Toisessa sodassa 1971 hän palveli kommandokomppanian päällikkönä. Myöhemmin hän komensi tykistörykmenttejä, tykistöprikaatia ja 15. tammikuuta 1991 kenraalimajuriksi ylennettynä jalkaväkidivisioonaa.
Vuonna 1998 häneen luottanut pääministeri Nawaz Sharif nimitti hänet pääesikunnan päälliköksi vanhempien upseerien ohi. Häntä edeltänyt kenraali Jehangir Karamat oli joutunut eromaan vaadittuaan armeijalle osaa valtion päätöksenteossa. Vuoden 1998 Kashmirin kriisin aikana kenraali Musharraf oli usein esillä mediassa antamassa lausuntoja. Raporttien mukaan armeijan johto oli tyytymätön pääministerin yrityksiin hakea kriisiin diplomaattista ratkaisua, kun Pakistanin tukemat sissit estivät Intian menestyksen.
Vallankaappaus ja Pakistanin johtoon
Musharrafista tuli maan johtaja vallankaappauksessa 12. lokakuuta 1999. Tuona päivänä pääministeri Nawaz Sharif yritti erottaa hänet ja nimittää armeijan johtoon ISI-tiedustelupalvelun johtajan Khwaja Ziauddinin. Vanhemmat armeijan kenraalit kieltäytyivät hyväksymästä erottamista. Musharraf oli tuolloin poissa maasta ja astui välittömästi lentokoneeseen palatakseen. Sharif määräsi Karachin lentokentän suljettavaksi estääkseen koneen laskeutumisen, mutta kenraalit ottivat sen haltuunsa ja poistivat Sharifin vallasta.
Tuolloin virassa ollut presidentti Muhammad Rafiq Tarar sai jäädä asemaansa kesäkuuhun 2001 asti, jonka jälkeen Musharraf nimitti itsensä presidentiksi 20. kesäkuuta 2001. Pian tämän jälkeen hän neuvotteli Intian pääministeri Atal Behari Vajpayeen kanssa Agrassa.
Musharrafin vastustus
Kenraali Musharraf yritettiin murhata useaan kertaan hänen hallintokautensa aikana. Kolmas yritys tapahtui 14. joulukuuta 2003 pommilla ja 25. joulukuuta 2003 kaksi itsemurhapommittajaa iski ja surmasi 16 ihmistä, mutta Musharraf selvisi molemmissa tapauksissa erittäin vähin vammoin. 6. heinäkuuta 2007 hänen lentokonettaan ammuttiin.
Ehkä vakavin haaste Musharrafin vallalle sitten vuoden 1999 alkoi kun hän erotti 9. maaliskuuta 2007 korkeimman oikeuden presidentin Iftikhar Muhammad Chaudhryn syytettynä korruptiosta. Chaudhry kieltäytyi eroamasta armeijan ja turvallisuuspalvelun painostuksesta huolimatta. Lain mukaan Musharrafin oli luovuttava vuoden 2007 lopussa asevoimien komentajan asemasta, minkä pitämistä häntä vastustavat tuomarit vaikeuttivat. Oikeutta kiinnostivat lisäksi maan katoamistapaukset, joihin tiedustelupalveluja pidettiin osallisina.
Päätuomaria kannattavat mielenosoittajat järjestivät protesteja, joista osa kääntyi väkivaltaisiksi. Muun muassa uskonnollisten puolueiden blokki MMA yritti saada Musharrafia eroamaan ja vaati aikaistettuja vaaleja. Kiistan aikaan tapahtui myös Punaisen moskeijan piiritys, jonne linnoittautuneiden islamistien kukistamisessa armeija surmasi satoja ihmisiä. Samassa heinäkuussa tapahtui myös viimeisin murhayritys. Moskeijan verilöylyn jälkeen maassa oli levotonta. Elokuun alkuun mennessä itsemurhapommittajat surmasivat yli 200 ihmistä, lähinnä sotilaita ja poliiseja, ja maan pelättiin ajautuvan sisällissotaan.
Korkein oikeus päätti 20. heinäkuuta 2007 palauttaa erotetun Chaudhryn virkaansa vastoin Musharrafin tahtoa.
Toinen presidenttikausi
Musharraf valittiin uudelle presidenttikaudelle 6. lokakuuta 2007. Valinnan tekivät hänen tukijoidensa hallitsema parlamentti ja neljän paikallisparlamentin jäsenet. Parlamentissa hän sai 252 annetusta 257 äänestä. Hänen kilpailijansa Wajihuddin Ahmed sai kaksi ääntä. Opposition jäsenet erosivat vastalauseeksi parlamentista.
Korkein oikeus päätti tutkia Musharrafin ehdokkuuden laillisuutta, koska hän oli edelleen armeijan johdossa, mutta lupasi taas erota asemasta, jos tulisi valituksi presidentiksi.
Musharraf julisti 3. marraskuuta 2007 maan hätätilaan, keskeytti perustuslain voimassaolon ja erotti korkeimman oikeuden presidentin. Yksityisten ja kansainvälisten televisiokanavien lähetykset keskeytettiin. Poliisi saartoi korkeimman oikeuden ja tuomarit määrättiin vannomaan vala ”väliaikaiselle perustuslailliselle järjestykselle”. Tästä kieltäytyneet seitsemän tuomaria yhdestätoista erotettiin. Musharrafia vastustanut Chaudhry korvattiin häntä tukevalla Abdul Hamid Dogerilla.
Musharraf vannoi ensimmäisen kerran virkavalan siviilipresidenttinä 29. marraskuuta 2007, kahdeksan vuotta sotilasvallankaappauksensa jälkeen. Puheessaan 18. elokuuta 2008 Musharraf ilmoitti eroavansa presidentin virasta. Samalla hän puolustautui virkavirhesyytöksiä vastaan.
Valtakauden jälkeen
Musharraf tuomittiin joulukuussa 2019 poissaolevana kuolemaan maanpetoksesta. Hän asui maanpaossa Dubaissa, minne hän lähti sairaalahoitoon vuonna 2016. Tuomion jälkeen Musharraf lähetti julkisuuteen videoviestin, jossa hän tuomitsi häntä vastaan nostetut syytteet perusteettomiksi. Syytettä on käsitelty vuodesta 2013 lähtien. Musharraf kuoli helmikuussa 2023 amyloidoosiin.
Stefano Pirazzi
Stefano Pirazzi (s. 11. maaliskuuta 1987 Alatri, Latium) on italialainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään mäkimies. Hän aloitti ammattilaisuransa Colnago - CSF Inox -joukkueessa 2010, ja edusti samaa tallia, nimeltään sittemmin Bardiani-CSF, vuoteen 2017.
Pirazzi voitti mäkikirikilpailun Italian ympäriajossa 2013. Hän saavutti 82 pistettä, seuraaviksi sijoittuneet Giovanni Visconti ja Vincenzo Nibali 45.
Bardiani-CSF veti Pirazzin ja Nicola Ruffonin sivuun Italian ympäriajosta 2017 heidän jäätyään kiinni kasvuhormonin käytöstä. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI määräsi Pirazzin kilpailukieltoon 3. toukokuuta 2021 saakka.
Paavo Niiles
Paavo Niiles (s. 1950 ) on suomalainen yrittäjä ja kristillisdemokraatteja edustava poliitikko.
Karbidopa
Karbidopa (C10H14N2O4) on hydratsiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä Parkinsonin taudin hoitoon yhdessä levodopan tai levodopan ja entakaponin kanssa.
Paavo Niiles
Niiles on vaikuttanut pitkään Petäjäveden kunnallispolitiikassa, sekä kunnanvaltuustossa että -hallituksessa. Hän on ollut kunnan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1977 ja vuosina 1989–2004 hän toimi kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Kun Niiles valittiin Petäjäveden kunnanvaltuuston johtoon, hänestä tuli ensimmäinen kunnanvaltuuston puheenjohtajana toiminut silloisen Suomen Kristillisen Liiton poliitikko. Hän on myös puolueensa puoluevaltuuston jäsen, jona hän on toiminut vuodesta 1984. Vuosina 2001–2007 hän toimi puoluevaltuuston puheenjohtajana.
Useiden kunnallisvaaliehdokkuuksien lisäksi Niiles on ollut neljästi eduskuntavaaliehdokkaana, 1999, 2003, 2007 ja 2011. Vaaleissa 1999, joissa hän sai 648 ääntä, ja vaaleissa 2003, joissa hänelle annettiin 660 ääntä, hän pääsi puolueensa varaedustajaksi Keski-Suomen vaalipiirissä. Vaaleissa 2007 hän sai 461 ääntä, viidenneksi eniten kristillisdemokraattien ehdokkaista Keski-Suomessa. Vuosina 1990–1996 Niiles toimi Suomen Kristillisen Liiton Keski-Suomen piirin puheenjohtajana.
Karbidopa
Ominaisuudet, vaikutusmekanismi ja käyttökohteet
Karbidopa on huoneenlämpötilassa valkoista tai ruskehtavaa kiteistä ainetta, joka on käytännössä veteen liukenematonta. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin. Karbidopa on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen S-enantiomeerin ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa on –17,3°.
KNM Ellida (1880)
KNM Ellida oli Norjan laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu 1. luokan tykkivene (korvetti).
Valmistus
Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 59. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1880 ja se otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1882.
Karbidopa
Ominaisuudet, vaikutusmekanismi ja käyttökohteet
Karbidopa on aromaattisten L-aminohappojen dekarboksylaasientsyymin eli dopadekarboksylaasin inhibiittori. Tämä entsyymi metaboloi levodopan dopamiiniksi ennen sen ehtimistä aivoihin. Karbidopa ei läpäise veri-aivoestettä ja estää levodopan metaboloitumista ennen kuin levodopa pääsee läpäisemään aivo-veriesteen. Tämän vuoksi käytettäessä karbidopaa yhdessä levodopan tai levodopan ja entakaponin kanssa voidaan levodopan annostusta pienentää, mikä vähentää levodopan haittavaikutuksia. Karbidopaa ja levodopaa voidaan käyttää myös levottomien jalkojen oireyhtymän hoitamiseen.
Synteesi
Karbidopan synteesin lähtöaine on joko 4-hydroksi-3-metoksipropiofenoni tai 3,4-dimetoksipropiofenoni. Nämä ketonit reagoivat vetysyanidin tai alkalimetallisyanidien kanssa muodostaen syanohydriinin. Tämä syanohydriini reagoi hydratsiinin kanssa hydratsiinijohdannaiseksi, joka hydrolysoidaan vetykloridin ja vetybromidin vaikutuksesta karbidopaksi. Näin syntyy raseeminen seos, josta S-enantiomeeri erotetaan resoluutiolla.
Paavo Niiles
Niiles on ammatiltaan yrittäjä. Hänen yrityksensä on nimeltään Puusepänliike Paavo Niiles. Vuonna 1983 ja vuosina 1987–1988 hän toimi Petäjäveden Yrittäjien puheenjohtajana ja 1994 hänet valittiin Petäjäveden vuoden yrittäjäksi.
KNM Ellida (1880)
Palvelus
Alus modernisoitiin vuonna 1914, jolloin siitä tehtiin A-luokan sukellusveneiden emälaiva. Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin vuonna 1925.
Paavo Niiles
Niiles on kirjoittanut kirjan Torpparista talolliseksi, joka kertoo Petäjäveden torppariasutuksesta. Kirja ilmestyi omakustanteena vuonna 2002.
Niiles on naimisissa opettaja Paula Niileksen kanssa. Heillä on kaksi aikuista lasta, poika Jaakko ja tytär Kristiina.
Michelle Akers
Michelle Akers (s. 1. helmikuuta 1966 Santa Clara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän on Mia Hammin lisäksi toinen Pelén tekemän FIFA 100 -listan naisjalkapalloilijoista.
Vuosina 1985–2000 Akers pelasi Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkueessa 153 ottelua ja teki 105 maalia. Olympiavoiton lisäksi hän oli voittamassa maailmanmestaruuksia vuosina 1991 ja 1999.
Valkonaamakyyhky
Valkonaamakyyhky (Turacoena manadensis) on Indonesian kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Sulawesissa ja sitä ympäröivillä saarilla. Lajin holotyypin kuvailivat Jean René Constant Quoy ja Joseph Paul Gaimard Sulawesin Menadosta 1830.
Michael Wilson
Michael Wilson (1. heinäkuuta 1914 – 9. huhtikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu käsikirjoittaja. Hän aloitti kirjoittajan uransa kirjoittamalla lehdille novelleja. Vuodesta 1941 Wilson käsikirjoitti tai yli mukana käsikirjoittamassa oli kahtakymmentä elokuvaa. Vuonna 1952 hän jakoi Harry Brownin kanssa parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon elokuvasta Paikka auringossa (1951).
Wilson oli aikoinaan kuulunut Yhdysvaltain kommunistiseen puolueeseen, ja 1950-luvun alkuvuosina hän joutui Hollywoodin mustalle listalle kieltäydyttyään – perustuslain viidenteen lisäykseen vedoten – todistamasta HUAC:n edessä. Sen vuoksi hän sai toisen (Carl Foremanin kanssa jaetun) Oscar-palkintonsa Kwai-joen sillasta (1957) vasta postuumisti 1980-luvulla; elokuvan käsikirjoittajaksi oli alun perin merkitty ranskalainen Pierre Boulle, jonka romaaniin se perustui, mutta joka ei osallistunut käsikirjoittamiseen tai edes osannut englantia.
Arliss Howard
Ura
Arliss Howard teki läpimurtonsa sotamies Cowboyn roolissa elokuvassa Full Metal Jacket vuonna 1987. Vuonna 1992 hän näytteli Maxwelliä elokuvassa Ruby. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa Amistad, Kadonnut maailma – Jurassic Park ja Aikamatkustajan vaimo. Hän on työskennellyt televisiosarjassa Näkijä sekä näyttelijänä että ohjaajana. Howard esitti Kale Ingramia televisiosarjassa Rubicon vuonna 2010, mutta sarja lopetettiin yhden tuotantokauden jälkeen. Vuonna 2013 hän alkoi esiintyä sarjassa True Blood.
Howard on ohjannut elokuvat Big Bad Love ja Dawn Anna, joissa hänen vaimonsa Debra Winger näytteli pääosaa. Hän osallistui myös elokuvien käsikirjoittamiseen. Howard ja Winger ovat näytelleet yhdessä useissa American Repertory -teatterin näytelmissä.
Mosab Hassan Yousef
pienoiskuva|Mosab Hassan Yousef vuonna 2019. Mosab Hassan Yousef (arabiaksi: مصعب حسن يوسف ,s. 1978 Ramallah ) on palestiinalainen vakooja, joka on auttanut Israelia Hamasin vastaisessa työssä.
Elämäkerta
Mosab Hassan Yousef on yhden Länsirannan Hamas-johtajan Hassan Yousefin poika. Israelin turvallisuuspalvelu Shin Betin agentit pidättivät hänet vuonna 1996. Niihin aikoihin Shin Bet värväsi hänet vakoojaksi ja hänet vapautettiin vankilasta vuonna 1997.
Vakoojan työssä Yousefia pidettiin yhtenä Shin Betin luotettavimmista lähteistä Hamasin johtoportaassa, minkä vuoksi häntä kutsuttiin "vihreäksi prinssiksi" viittauksena islamistiryhmän lipun väriin ja sukulaissuhteeseen Hamas-liikkeen perustajaan. Tiedustelutiedot, joita hän toimitti Israelille, johtivat useiden terroristisolujen paljastumiseen ja estivät kymmeniä itsemurhaiskuja ja salamurhayrityksiä israelilaiskohteisiin.
Vuonna 1999 Mosab kääntyi kristityksi. Hän pakeni Länsirannalta vuonna 2007, jonka jälkeen hän on elänyt Kaliforniassa. Hänen omaelämäkertansa on julkaistu nimellä "Son of Hamas: A Gripping Account of Terror, Betrayal, Political Intrigue, and Unthinkable Choices" (ISBN 1414333072), ja sen on kirjoittanut Ron Brackin.
İbrahim Kaş
İbrahim Kaş (s. 20. syyskuuta 1986 Karabük, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Bursasporia. Hän kykenee pelaamaan sekä keskuspuolustajana että oikeana laitapuolustajana.
Kaş teki ammattilaisdebyyttinsä Beşiktaşissa toukokuussa 2005 ja nousi joukkueen avauskokoonpanon pelaajaksi kauden 2007–2008 aikana käytyään sitä ennen lainalla alemman sarjatason Kocaelisporissa. Kesällä 2008 hän siirtyi vapaalla siirrolla Getafeen.
Kaş on pelannut myös Turkin maajoukkueessa. Hän debytoi joukkueessa 17. marraskuuta 2007 vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsintaottelussa Norjaa vastaan, mutta ei mahtunut lopputurnaukseen valittuun joukkueeseen. Hän oli mukana myös vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.
Erkki Valtonen
Erkki Johannes Valtonen (17. kesäkuuta 1934 Tampere – 15. maaliskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen lääkäri.
Valtosen vanhemmat olivat eversti Jouna Olavi Valtonen ja Hilkka Annikki Lahonen. Hän avioitui 1960 Irene Pyykkösen kanssa. Valtonen tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1961. Valtonen oli Helsingin yliopiston fysikaalisen lääketieteen ja kuntoutuksen dosentti sekä Helsingin yliopistollisen keskussairaalan fysiatrian osaston ylilääkäri vuodesta 1968 vuoteen 1996.
Mörbyn linnanrauniot
thumb|300px|
Mörbyn linnan alkuperänä toimi pommerilaisen Slawekan suvun rakennus 1450-luvulla. Se siirtyi Oxenstiernan suvulle naimakaupan johdosta 1476. Sen rakentamista on jatkettu 1550- ja 1660-luvuilla. Erityisesti laajennustöitä tehtiin Gabriel Kristensson Oxenstiernan aikana, joka toimi Mörbyn isäntänä 1520–1585 sekä omisti myös Ekebyholmin ja Rånäsin linnat. Nämä kolme kuuluivat strategiseen kolmioon, joka suojasi vanhaa matkareittiä.
Suuren 1550-luvulla tapahtuneen tulipalon jälkeen linnasta alettiin rakentaa renessanssilinnaa. 1500-luvun puolivälissä linnaan rakennettiin neliskulmainen torni luoteispuolelle ja vahtitorni kaakkoispuolelle. 1640-luvulla valtioneuvos Gabrien Oxenstierna rakensi linnan lopulliseen muotoonsa, jonka voi nähdä nykyisissä raunioissa. Siihen rakennettiin yksi lisäkerros. Linna hylättiin vuonna 1685, jonka jälkeen raunioituminen alkoi. Oxenstiernat myivät linna kreivi Arvid Hornille, jonka tarkoitus oli korjata linnaa, mutta josta ei sitten tullut mitään. Arkkitehti Carl Hårlemania oli konsultoitu restaurointitöitä varten, mutta hän ehdotti linnan muuttamista kauniiksi raunioksi. Raunion kiviä käytettiin lähiseudun rakennustöihin, esimerkiksi 1800-luvun vaihteessa rakennettuun Fasternan kirkkoon. Kuparikatto oli jo aikaisemmin siirretty Ekebyholmiin.
1920-luvulla nykyinen omistaja rakennutti modernin huvilan raunioiden eteläpuolelle. 1930-luvulla rauniot kaivettiin esiin ja sittemmin niitä on restauroitu useita kertoja. Nykyisin ne ovat huonossa kunnossa eivätkä ole avoinna yleisölle muuten kuin etukäteen varatuilla ryhmien kierroksilla.
Robert Hunter (toimittaja)
Robert (Bob) Lorne Hunter (13. lokakuuta 1941 – 2. toukokuuta 2005) oli kanadalainen ympäristönsuojelija, toimittaja ja poliitikko. 1969 hän kuului kanadalaiseen Don't Make a Wave Committee -ryhmään, jonka tarkoituksena oli lopettaa maanalaiset ydinkokeet. Vuonna 1972 hän perusti Greenpeacen yhdessä Patrick Mooren, Ben Metcalfen ja muutamien muiden kanssa.
Hunter oli uraauurtava ympäristönsuojelija. Hänen saavutuksiinsa kuului muun muassa kaupallisen valaanpyynnin kieltäminen. Time-aikakauslehti nimesi hänet yhdeksi kymmenestä 1900-luvun eko-sankarista. Hänet tunnetaan myös termeillä mindbomb ja eco-warrior.
Hunter syntyi Kanadassa, Manitoban provinssissa St. Bonifacen kaupungissa. Hän aloitti toimittajan uransa 1960-luvulla kirjoittamalla Winnipeg Tribune ja Vancouver Sun -sanomalehtiin. Aiheet keskittyivät pääasiassa vastakulttuuriin, ympäristöön ja ympäristönsuojeluun. Vuoden 1988 alusta hän toimi Torontolaisen City-TVn selostajana ja reportterina. Hän toimi myös City-TV:n uudella, vain uutisiin keskittyvällä CP24-sisarkanavalla sen alkuvaiheista alkaen. Hunter toimitti myös useita Pohjois-Kanadasta kertovia dokumenttiohjelmia, joita esitetään edelleen CP24-kanavalla täyteohjelmina.
Andebu
Andebu on Norjan kunta Vestfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Lardal ja Re, idässä Stokke, etelässä Sandefjord ja lännessä Larvik. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Andebun kunnassa oli 5 546 asukasta.
thumb|left|Høyfjordin kirkko on ainut Vestfoldin läänissä jäljellä oleva sauvakirkko.
Andebussa on laajoja metsäalueita. Kolme pääasutusaluetta ovat Andebu, Høyfjord ja Kodal. Kaikkien kolmen kylän kirkkorakennukset on rakennettu keskiajalla. Høyfjordin sauvakirkko rakennettiin noin 1150–1200.
Ossian Ansas
Frans Ossian (Ossi) Ansas (sukunimi aik. Husberg; 26. huhtikuuta 1856 Vaasa – 11. helmikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja valtiopäivämies.
Koulutus ja varhainen elämä
Ansas pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1877 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Toimittajana
Ansas oli Vasa Tidningin päätoimittaja 1884–1887. Hän ajoi lehden palstoilla kiivaasti rautatien rakentamista Vaasasta Vaskiluodon satamaan mikä sitten toteutuikin 1893. Ansas perusti Vaasaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi Pohjalainen-nimisen lehden ja hän toimi sen päätoimittajana 1890–1901 lehden lakkauttamiseen saakka. Pohjalainen oli vuodesta 1894 ainoa Etelä-Pohjanmaalla ilmestynyt suomenkielinen lehti, mutta lehti joutui vuosisadan vaihteessa vaikeuksiin viranomaisten kanssa. Se lakkautettiin määräajaksi 1899 ja pysyvästi vuonna 1901. Varsinkin tässä lehdessä Ansas toimi pelottomana perustuslaillisuuden puolustajana. Tällä Ansaksen Pohjalainen-lehdellä ei ole mitään tekemistä Pohjanmaalla tällä hetkellä ilmestyvän Pohjalainen-nimisen maakuntalehden kanssa.
Ansas oli sitten Vaasassa ilmestyneen Pohjan Pojan julkaisijana ja päätoimittajana 1905–1909 ja hän perusti 1910 uudelleen Pohjalainen-lehden. Lehti oli nyt poliittisesti sitoutumaton ja ilmestyi kuusi kertaa viikossa. Ansas toimi itse lehden päätoimittajana. Pohjalaista painanut Ansaksen omistama kirjapaino teki konkurssin 1915 ja lehti lakkasi samalla ilmestymästä. Vaasan Ansaankatu on nimetty Ossian Ansaksen mukaan.
Valtiopäiväedustaja
Ansas oli Vaasan edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.
Yksityiselämä
Ansaksen vanhemmat olivat hatuntekijämestari Anders Gustaf Husberg ja Emilia Lovisa Ahlström. Ossian Ansas oli naimisissa vuodesta 1894 Vaasan käytännöllisen naisopiston perustajan ja johtajan Elin Emmy Augusta (Elli) Åkerbergin kanssa.
Alajärv (Saaluse)
Alajärv (myös Saaluse järv, Kõverjärv) on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Uue-Saalusen kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi on 380 metriä pitkä, 210 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se on rantaviivaltaan kolmion muotoinen ja rantaviivan pituus on 1,23 kilometriä pitkä. Sen syvyys on 8,8 metriä (tai 9,2 metriä ) ja sen keskisyvyys on 2,9 metriä. Järven kahden syvänteen välissä sijaitsee Mudasaar, joka peittyy korkeanveden aikana vedenpinnan alle matalikoksi.
Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Järven rannat ovat hiekkaisia ja rantavedessä on pohja hiekkaa tai mutaa. Järvessä on kaksi syvännettä, joiden väliin pintaan asti nouseva matalikko. Matalikolla kasvaa kasveja matalanvedenaikana, jolloin se ansaitsee nimensä Mudasaar. Kesäsin ja talvisin muodostuu syvänteisiin selkeät lämpötilakerrostumat. Vedenväri on vaalean kellertävän vihreä tai keltainen ja näkösyvyys on 3,9–4,8 metriä. Järvi on vesikasvillisuudestaan rikas 19 lajillaan. Siinä elää ainakin hauki, särki, lahna, suutari, ruutana, pasuri, sorva, kiiski ja made.
Vesistösuhteita
Alajärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Holsta oja eli yläjuoksulla Voki oja on Iskna jõen sivuhaara. Alajärveen tulee oja Kavadi järvestä järven rannalla sijaitsevan maapadon alta. Järvestä lähtee kaksi ojaa kohti luodetta, missä oja yhtyvät toisiinsa Voki ojaksi. Siinä mielessä Alajärv on bifurkaatiojärvi. Lisäksi vesijärjestelyt sisältävät ominaisuuden, että Kavadi järven laskujoki on Iskna jõgi, jonne Voki ojakin yhtyy alempana. Järven valuma-alueen pinta-ala on 11 neliökilometriä. Iskna jõgi yhtyy Võhandu jõgeen 13 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Interdimensional hypothesis
Interdimensional hypothesis tai myös Multiversumi on muun muassa ufotutkija Jacques Valléen käyttämä termi näkymättömistä maailmankaikkeuksista näkyvän maailmankaikkeuden rinnalla, kaikista maailmanhistorian mytologisista ja yliluonnollisista olennoista tässä rinnakkaisessa universumissa. Se on vaihtoehto ufotutkijoiden keskuudessa.
Multiversumi-termi on lähtöisin fysiikasta ja kosmologiasta. Muiden muassa fyysikko David Deutsch käyttää sitä.
Psykiatri Rick Strassman sekä ufologit Salvador Freixedo, John Keel, Aime Michel, Jon-Erik Beckjord.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1960
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1960 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 29. kausi. Kaudella 1960 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Joukkuemäärää lisättiin kaudelle 1960 kahdella, kun Palloliitto oli päättänyt siirtyä 12 joukkueen sarjaan vuonna 1959.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Haka, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa jo viisi ottelua ennen sarjan päätöstä 9. syyskuuta, kun muilla joukkueilla ei ollut enää mahdollisuutta tavoittaa Hakan sarjajohtoa. Haka oli sarjassa ylivoimainen, kun se menetti kauden aikana vain kolme pistettä. Suomen mestaruuden lisäksi Haka voitti kaudella 1960 Suomen Cupin ja siitä tuli ensimmäinen joukkue, joka voitti tuplamestaruuden. Viimeisiksi sijoittuneet RU-38, TKT ja IF Drott putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1960 voitti TPS:n Matti Sundelin 30 maalilla. Maalimäärä on Mestaruussarjan ja pääsarjahistorian yhden kauden ennätys. Sundelin teki kaudella 1960 myös yhden ottelun maaliennätyksen, kun hän iski 9. lokakuuta IF Drottia vastaan seitsemän maalia. Palloliitto valitsi vuoden 1960 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen Hakan hyökkääjä Juhani Peltosen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1960 oli yhteensä 262 946 henkeä eli keskimäärin 1 992 katsojaa ottelua kohti. Kokonaisyleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 12. kesäkuuta Turussa Kupittaan jalkapallostadionilla pelatussa ottelussa TPS–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 8 322 katsojaa. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ottelukohtainen yleisöennätys.
HIFK hävisi kaudella 1960–61 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa ruotsalaiselle IFK Malmölle yhteismaalein 2–5.
Joukkueet
Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1959 ja kolme nousijaa kauden 1959 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja KIF, Länsilohkon voittaja TKT ja Pohjoislohkon voittaja IF Drott nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneen GBK:n.
Huom. Valkeakoski oli kauppala.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1961
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Maalintekijät
Lähde: Jalkapallokirja 1961
Yleisömäärät
Lähde: Uusi Suomi
Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 262 946 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät.
Suomen mestarit
Lähteet: Jalkapallokirja 1981 ; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös Kalle Kinnunen (12/11) ja Mauri Tuuri (3/1).
Euroopan Cup
Karsintakierros
IFK Malmö voitti yhteismaalein 5–2.