cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jänninjärvi
Maantietoa
Järven pohjoispuolella on autioitunut maatila, jonka yhteydessä sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa järven Sasatamalan puoleisella rannalla. Suurin osa järvestä kuuluu Nokialle ja vain pieni osa Sastamalaan.
Yonaguni
Yonaguni on Japanin läntisin saari. Se sijaitsee Tyynenmeren Yaeyamasaarilla noin 510 kilometriä Nahasta lounaaseen. Saari kuuluu Okinawan prefektuurin Yaeyaman piirikuntaan. Hallinnollisesti se muodostaa Yonagunin maaseutukaupungin. Saaren pinta-ala on 28,84 neliökilometriä ja vuonna 2009 siellä oli 1 567 asukasta.
Saari sijaitsee Taiwanin lähellä, ja historiallisesti kauppayhteydet Taiwanille ovatkin olleet vilkkaat. Kirkkalla säällä Taiwanin voi Yonagunilta jopa nähdä. Saarta ympäröivät koralliriutat. Sen keskiosat ovat hiekka- ja savikiveä; saaren korkein kohta Urabudake nousee 231 metriin. Merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus sekä riisin ja sokeriruo’on viljely. Saarella tuotetaan myös esimerkiksi awamoria.
Yonaguni tunnetaan muun muassa sen lähistöllä olevista vedenalaisista kivimudostelmista, jotka paikallinen sukeltaja löysi vuonna 1986. Geologi Masaaki Kimura pitää niitä ihmisten rakentamina. Niiden muotoa on verrattu porraspyramideihin. Toisten, kuten geologi Robert Schochin mukaan rauniot ovat luonnon muovaamia. Yonagunilta on säännöllisiä lautta- ja lentoyhteyksiä Ishigakin saarelle.
Vaalijalan kirkko
Vaalijalan kirkko on Vaalijalan osaamis- ja tukikeskuksen alueella Pieksämäen Nenonpellossa sijaitseva kirkko. Pääasiallisesti kirkko on Vaalijalan asukkaita varten, mutta jumalanpalvelukset ja muut tilaisuudet ovat avoimia kaikille. Jyrkkäkattoinen kirkko valmistui 1958 ja sen suunnitteli Aulis Blomstedt. Kirkon erikoisuus on suurikokoinen, 45 000 mäntypalasta koottu alttaritaulu. Korkeudeltaan taulu on 1,8 metriä ja leveydeltään 9 metriä. Se on Armas Hutrin pääteos.
HMS Antares (J282)
HMS Antares (viirinumero J282) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM325, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus
Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM326 Torontosta Kanadasta, missä köli laskettiin 26. tammikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta ja valmistui 23. elokuuta 1943.
Palvelus
Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle, joka romututti sen seuraavana vuonna Marylandissä.
Luontodirektiivin I liite
Suomessa suojelu tapahtuu Natura 2000 -ohjelmassa, mutta eräiden kaupunkien ympäristötoimet ovat määritelleet myös Natura 2000 -alueisiin kuulumattomia pienempiä alueita myös saman luokituksen mukaisesti. Monet ympäristökeskukset ilmoittava Natura 2000 -alueen yhteydessä Lintudirektiivin I liitteen lintujen sekä Luontodirektiivin II liitteen lajien lisäksi Luontodirektiivin I liitteen ympäristötyypit.
Yhdellä Natura 2000 -alueella voi olla useita Natura 2000 -luontotyyppejä. Natura 2000 -luontotyyppejä on useita. Alla on mainittu joitain Suomen kannalta edustavia luontotyyppejä.
Trooppi
Trooppi voi tarkoittaa seuraavia:
Vikingen
Vikingen oli Helsingissä vuosina 1870–1874 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Ruotsinkieliselle sivistyneistölle suunnattu lehti oli svekomaanien jyrkän linjan äänitorvi, ja sen tärkeänä taustavaikuttajana ja aatteellisena isänä oli professori A. O. Freudenthal. Ensimmäinen päätoimittaja oli Carl Federley vuoteen 1872 ja hänen jälkeensä tilalle tuli ylioppilas Hugo Rafael Schauman. Vikingenin perustajiin kuului myös ylioppilas Axel Lille, joka toimi sen viimeisenä päätoimittajana vuonna 1874. Tiukan ruotsalais-kansallinen Vikingen vastusti paitsi fennomaaneja myös liberaaleja, mikä rajasi sen kannatuspohjan liian kapeaksi. Taloudellisesti kannattamattomana lehti jouduttiin lopettamaan neljän vuoden kuluttua. Vielä pitkään Vikingenin lakkaamisen jälkeen svekomaaneja kutsuttiin erityisesti suomenkielisessä lehdistössä ”viikingeiksi”.
Vasikanjuottaja
Vasikanjuottaja on kuvanveistäjä Aukusti Veuron veistos vuosilta 1940–1954. Se sijaitsee Hämeenlinnan taidemuseon edessä. Se on Hämeenlinnan kaupungin ensimmäinen julkinen veistos.
Veuro oli tehnyt kipsisen luonnoksen, jonka perusteella työ tilattiin. Se valettiin pronssiin ja paljastettiin marraskuussa 1954. Teoksen aihe on peräisin maaseudun arkisista töistä ja kunnioittaa maaseudun naisten työtä karjanhoidon parissa.
Teos oli Veuron viimeinen työ. Taidemuseon esittelyn mukaan "Veuro on elävästi ja taitavasti yhdistänyt ihmisen ja eläimen suhteen veistokselliseksi kokonaisuudeksi".
Bernhard von Köhne
thumb|Bernhard von Köhne. Bernhard Karl von Köhne (myös muodossa von Koehne,, Boris Vasiljevitš Kjone; 16. heinäkuuta (J: 4. heinäkuuta) 1817 Berliini, Preussi – 17. helmikuuta (J: 5. helmikuuta) 1886 Würzburg, Saksan keisarikunta)  oli Venäjällä vaikuttanut saksalainen heraldikko ja numismaatikko, joka uudisti Venäjän heraldiikan 1800-luvun puolivälissä.
Elämänvaiheet
Köhnen suku oli kristityiksi kääntyneitä saksanjuutalaisia. Köhne kävi koulunsa Berliinissä ja opiskeli Berliinin sekä Leipzigin yliopistoissa. Hän julkaisi vuonna 1837 ensimmäisen numismatiikkaa käsitelleen tutkimuksensa ja keskittyi seuraavina vuosina pääasiassa tähän tieteenalaan. Hän muutti vuonna 1845 Pietariin saatuaan viran Eremitaašin rahakammiosta. Seuraavana vuonna hän osallistui Venäjän arkeologis-numismaattisen seuran perustamiseen ja toimi sen ensimmäisenä sihteerinä. Vuonna 1850 Köhnestä tuli Venäjän hallitsevan senaatin heraldisen osaston vaakunatoimiston johtaja. Hän sai vuonna 1862 Reuss-Greizin ruhtinaskunnan paronin arvon ja alkoi sen jälkeen käyttää nimeä von Köhne (ulkomailla usein muodossa von Koehne). Lisäksi hän sai 1876 Venäjällä salaneuvoksen arvon. Hän joutui Venäjällä syrjään vuonna 1883 ja matkusti kaksi vuotta myöhemmin Saksan Baijeriin, jossa kuoli.
Vaikutus heraldikkona
thumb|upright=1.1|Köhnen vuonna 1857 suunnittelema Venäjän suuri valtakunnanvaakuna. Köhne uudisti 1850-luvun aikana venäläisen heraldiikan. Hän laati Venäjän kaupunkien ja alueiden vaakunoita varten yhtenäisen säännöstön, jonka keisari Aleksanteri II vahvisti vuonna 1857. Suurin osa Venäjän kaupungeista tosin kieltäytyi noudattamasta sitä, mutta Pietarin ja Moskovan vaakunat uudistettiin Köhnen ohjeistuksen mukaisiksi. Venäjän presidentin heraldinen neuvosto pitää kuitenkin vielä nykyään kiinni vuoden 1857 vaakunasäännöistä. Yleisen vaakunaohjeen ohella Köhne suunnitteli Venäjän keisarikunnalle niin sanotun suuren valtakunnanvaakunan sekä Romanovin hallitsijasuvun uuden vaakunan.
Köhnellä oli laaja kielitaito. Hän julkaisi tieteellisiä artikkeleita useilla eri kielillä ja kuului moniin ulkomaisiin tieteellisiin seuroihin. Suuri osa Köhnen heraldisesta työstä Venäjällä jäi toteutumattomiksi ehdotuksiksi. Vaikka hän haki innoituksensa ikivanhoista venäläisistä kuva-aiheista, hänen töitään arvosteltiin Venäjällä liian voimakkaista saksalaisista vaikutteista. Varsinkin ensimmäisen maailmansodan aikana venäläiset heraldikot alkoivat voimakkaasti arvostella Köhnen perintöä liian saksalaiseksi.
Suomen kaupunkien vaakunat ja suomalaiset kolikot
Köhne laati 1860-luvun alussa myös aiheet ensimmäisille suomalaisilla markkakolikoille, jotka varsinaisesti suunnitteli hänen alaisensa Aleksandr Fadejev.
Adolf Hitlerin terveys
thumb|350px|Hitler henkilökuntansa kanssa [[Wolfsschanze|päämajassaan kesäkuussa 1940. Hänen luottolääkärinsä Theodor Morell neljäntenä oikealta.]] Adolf Hitlerin terveydentila on ollut kiistanalainen historiantutkimuksen ja spekuloinnin kohde jo pitkään.
Yleistä
Hitlerin pituudesta on esitetty eri arvioita 172–178 cm välillä. Huhtikuussa 1924 Landsbergin vankilassa tehdyn saapumisterveystarkastuksen mukaan hän oli 175 cm pitkä ja painoi 77 kiloa, ja hänen todettiin olleen ruumiinvoimiltaan normaalissa kunnossa.
Hitler kärsi jonkin asteisesta luulosairaudesta ja taipumuksesta liioitella oireitaan. Ajoittain hän mainitsi lähimmilleen, kuten Eva Braunille peloistaan, että kuolisi mahdollisesti pian. Vaikka hänet tutkittiin perusteellisesti Westend-sairaalassa Berliinissä keväällä 1934 hän epäili olevansa vakavasti sairas ja kärsi vatsakivuista, puhkuisuudesta, sydämenahdistuksesta ja turvotuksesta. Vuonna 1935 Hitler epäili sairastavansa syöpää, joskin stressin lisäksi todennäköinen syy vatsakipuihin oli hänen vuosia käyttämänsä pääosin itselaadittu kasvisruokavalio, josta puuttui proteiineja ja ravintoaineita.
Hitler käytti silmälaseja vuodesta 1935, mutta hän ei pitänyt niitä julkisesti eikä aina yksityisestikään. Puheensa hän luki erityiskirjoituskoneella kirjoitetuista lapuista, joiden kirjasinkorkeus oli 1,2 senttimetriä. Lisäksi hän käytti suurta suurennuslasia, jolla saattoi nähdä yksityiskohdat muun muassa kartoista. Hitler oli vähäuninen ja valvoi usein myöhään yöhön, mutta nukkui mieluusti pitempään aamulla. Toisen maailmansodan sytyttyä Hitler nukkui usein vain muutamia tunteja yössä.
Lapsuus ja nuoruus
Lääkärikirjojen mukaan Hitler sairasti kaikki tyypilliset lastentaudit. Hitlerin viidestä sisaruksesta vain Paula eli aikuiseksi. Gustav ja Ida Hitler kuolivat kurkkumätään, ja Otto kuoli vain muutaman päivän ikäisenä. Neljännen lapsen Adolfin jälkeen perheeseen syntyivät myös Edmund, joka kuoli kuusivuotiaana tuhkarokkoon, ja Paula, joka eli sisarusparvesta pisimpään, vuoteen 1960 saakka.
Hitlerin terveys oli hänen 16-vuotiaana sairastamansa keuhkotaudin jälkeen pitkään yleensä hyvä. Tuolloinen keuhkotauti oli kuitenkin ilmeisen vakavaa laatua, sillä lääkäri suositteli hänelle yli vuoden pituista toipilasaikaa, jonka hän vietti maaseudulla Itävallan Spitalissa. Lapsena hän oli saanut usein selkäsaunoja ankaralta isältään Aloisilta, mutta on vaikea sanoa, millaisia fyysisiä ja psyykkisiä jälkiä niistä jäi.
Hitler kokeili lyhyesti tupakointia kouluikäisenä ja joi itsensä yhden kerran humalaan opiskellessaan oppikoulussa Steyrissä 1905.
Ensimmäinen maailmansota
Ennen suursodan syttymistä Hitler vapautettiin Itävallan armeijan kutsunnoista terveyssyiden vuoksi, mutta sodan sytyttyä hän anoi pääsyä palvelukseen Saksan keisarillisessa armeijassa, johon hän pääsikin. Ensimmäisessä maailmansodassa rykmentin lähettinä rintamalla palvellut Hitler haavoittui kahdesti.
Softwood Music Under Slow Pillars
Softwood Music Under Slow Pillars on Sielun Veljien 5. lokakuuta 1989 julkaistu kuudes ja viimeinen yhtyeen toimiessa valmistunut studioalbumi. Levy on yhtyeen ainoa englanninkielinen albumi nimellä Sielun Veljet; yhtye julkaisi L'amourder -nimellä englanninkielisen Ritual -EP:n sekä Shit-Hot -albumin Keski-Euroopassa vuonna 1987. Myös Softwood Music oli suunniteltu julkaistavaksi ulkomailla, mutta yhtyettä ulkomaille vienyt levy-yhtyö ei pitänyt akustista psykedelialevyä "maailman kovimmalle rock-yhtyeelle" sopivana, ja levy julkaistiin lopulta vain Suomessa ja Ruotsissa. Ruotsissa yhtyeeksi merkittiin L`amourder. Bändi teki myös kaksi muuta biisiä, joita ei koskaan sessiossa levytetty. Toinen löytyy levyltä Kansan parissa 3 nimellä Run Down But Romantic ja toisen biisin Alanko antoi Melrosen Tokelalle, joka levytti sen, biisi on Human Rights for Snakes.
Adolf Hitlerin terveys
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen kerran hän haavoittui Sommen taistelun aikana 5. lokakuuta 1916, kun brittien tykistön ampuma kevyt kranaatti räjähti lähettien suojan yläpuolella. Rykmentin lähettien suoja oli juoksuhautoja vaarattomampi paikka, ja sen sisäänkäyntikin oli yleensä suojattu tykistöntulelta, mutta nopean rintamamuutoksen vuoksi sisäänkäynti oli sillä kertaa avoin. Hitler haavoittui yhdessä useiden lähettitoveriensa kanssa, kun häneen osui sirpale vasemman reiden yläosaan. Hänet siirrettiin junalla Berliinin lähellä olevaan Beelitzin sotasairaalaan, josta hän pääsi takaisin rintamalle alle kahden kuukauden kuluttua. Hitleristä on aikojen kuluessa kerrottu, että hänellä oli vain yksi kives, ja joidenkin tarinoiden mukaan hän olisi menettänyt toisen kiveksensä juuri tämän haavoittumisen yhteydessä. Kun Neuvostoliitto julkisti tietoja Hitlerille suoritetun ruumiinavauksen kulusta, niissä mainittiin, että Hitlerin ruumiilla olisi ollut vain yksi kives. Vuonna 2015 esille tulleiden tietojen mukaan vankeusaikana kirjoitetussa lääkärintodistuksessa tosiaan todetaan diagnoosina "oikeanpuoleinen kryptorkismi" eli toinen kives on surkastunut. Tiedon on julkaissut Nürnbergin valtionarkiston johtaja Peter Fleischmann kirjassaan Hitler als Häftling in Landsberg am Lech 1923/24.
Melko tarkkaan kaksi vuotta myöhemmin Ypresin edustalla Wervickin eteläpuolella brittien tykistö ampui rintamalle kaasukranaatteja yön ajan. Hitler kesti yön kaasunaamarinsa turvin, mutta sai viimein aamulla keltaristikaasumyrkytyksen. Hän menetti näkönsä tilapäisesti. Sotasairaalassa Hitler pelkäsi menettävänsä näkönsä kokonaan ja oli ajoittain hysteerinen. Sairaalan psykiatrin mukaan hänen näönmenetyksensä saattoi johtua psykologisista syistä ja Hitler oli saattanut sokeutua hysteerisen itsesuggestion seurauksena.
Softwood Music Under Slow Pillars
Levyn psykedeeliseen äänimaisemaan vaikuttivat muun muassa Ismo Alangon Intian-matka ja Jukka Orman aloittama flamencokitara-harrastus. Kansikuva on puolestaan perulaisen taidemaalari Pablo Amaringon taulu joka kuvaa shamaanien harjoittamaa Ayahuasca-rituaalia.
Adolf Hitlerin terveys
Ruokavalio
Vaikka Hitler soimasi yksityisissä muisteluissaan isäänsä, joka oli hänen mukaansa ”julma öykkäri, joka tuhlasi perheen rahat viinaan”, hän söi kotona ja koulussa hyvin ja tasapainoisesti. Menetettyään vanhempansa nuorena Hitler eli taloudellisesti epäsäännöllistä elämää ja kärsi mahdollisesti ajoittain aliravitsemuksesta. Ensimmäinen maininta Hitlerin ruokavaliosta on hänen kirjeestään vuodelta 1911, kun hän oli määrännyt itselleen kasvis- ja hedelmädieetin käytyään lääkärissä vatsakipujen vuoksi.
Softwood Music Under Slow Pillars
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Sielun Veljet.
Adolf Hitlerin terveys
Ruokavalio
Siirryttyään sodan jälkeen politiikkaan Hitler söi varmasti paremmin kuin koskaan. Epäonnistuneen oluttupavallankaappausyrityksen jälkeen Hitler oli lyhyen aikaa nälkälakossa, mutta sen lopetettuaan hän lihoi verrattain lyhyen vankilatuomionsa aikana. Hitler sai runsaasti ruokalähetyksiä tukijoiltaan, ja Ernst Hanfstaenglin mukaan hänen sellinsä muistutti konditoriaa.
Softwood Music Under Slow Pillars
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Adolf Hitlerin terveys
Vegetarismi
Asuessaan Wienissä ennen ensimmäistä maailmansotaa hän oli yleensä köyhä, ja oletettavasti hänen ruokavalioonsa ei yleensä kuulunut liha sen hinnan vuoksi. Hänen ensimmäinen kosketuksensa vegetarismiin sanotaan kuitenkin syntyneen tuona aikana, kun hän keskusteli kasvisruokavalion eduista vegetaristituttaviensa kanssa.
1920-luvun lopulla Hitler ihastui nuoreen sisarentyttäreensä Geli Raubaliin, jonka hän otti holhottavakseen. Geli oli kuitenkin onneton yliholhoavan setänsä otteessa ja todennäköisesti ampui itsensä riideltyään Hitlerin kanssa syyskuussa 1931. Hitler menetti jälleen ruokahalunsa ja oli musertumaisillaan surusta. Usein aiemminkin kasvisruokavaliota harkinnut Hitler lopetti lihan syömisen Gelin itsemurhan jälkeen. Gelin hautajaispäivän jälkeisenä aamuna Hitler kieltäytyi syömästä kinkunpalasta ja kertoi Hermann Göringille, että ”se tuntuisi ruumiin syömiseltä”.
Hitlerin kasvisruokavaliosta on esitetty erilaisia näkemyksiä. Jotkut lähteet mainitsevat, että hän söi aina välillä myös esimerkiksi maksaa tai jopa kinkkua vaikka eli vuoden 1930 jälkeen enimmäkseen kasvisruoalla. On myös esitetty, että Hitlerin kasvisruokavalion valinnan taustalla saattoi olla lääketieteellisiä syitä, kuten hänen todistettavasti kärsimät vatsakipunsa tai jopa oletettu ärtyneen suolen oireyhtymä.
Hänen ruokavalionsa oli pääosin kotikutoinen ja epäsäännöllinen, eikä sisältänyt kaikkia tarvittavia ravintoaineita. Hitler oli kuitenkin tottunut askeettiseen elämään, jota hän noudatti joissain muodoissa kuolemaansa saakka.
Vasemman käden vapina
Oluttupavallankaappausta seuranneen oikeudenkäynnin aikana 1923 Hitlerin vasen käsivarsi ja sääri alkoivat vapista. Säären vapina lakkasi suhteellisen nopeasti, mutta käsi vaivasi häntä vielä vuosia. Hallitakseen vapinaa ja peittääkseen sen julkisuudessa Hitler kantoi mukanaan esineitä, kuten hattuja, kävelykeppejä ja ratsupiiskoja. Liikkuessaan ilman esineitä hän tuki kätensä kylkeensä, risti sen oikean käden kanssa tai laittoi käden puvun takin taskuun. Tästä johtunee verrattain yleinen kätisyyttä koskeva harhakäsitys. Hitler oli oikeakätinen, mutta julkisuudessa saattoi saada vaikutelman vasenkätisyydestä, sillä vapinan peittämiseen käytettyjen keinojen tähden hänen vasen kätensä näytti usein aktiivisemmalta. Vapina katosi toistaiseksi 1930-luvun vaihteeseen tultaessa.
Mahdollinen Parkinsonin tauti
Vapinaa on pidetty Parkinsonin taudin oireena, Hänellä oli viimeisinä vuosinaan muitakin Parkinsoniin liittyviä oireita, kuten laahustava, lyhytaskelinen kävely, nykivät liikkeet, puhekyvyn heikkeneminen ja kumara ryhti. Parkinsonin oireet eivät kuitenkaan välillä poistu vuosiksi. Tautia on silti pidetty mahdollisena, joskin tällöin historioitsijat ovat joutuneet kumoamaan Hitlerin lääkärin tohtori Theo Morelliin pätevyyden sekä hänen tekemänsä analyysin Hitlerin reflekseistä ja keskushermoston toiminnasta, sillä jos Morellin analyysi olisi oikea, Parkinsonin mahdollisuutta ei juuri olisi. Vapina saattoi olla myös oire ensimmäisen maailmansodan kokemusten aiheuttamasta psykosomaattisesta neuroosista.
Lääkärinä Theodor Morell
Vaikka Hitler käytti useita lääkäreitä ja erikoislääkäreitä, eniten hän luotti vuodesta 1936 aina kuolemaansa saakka henkilökohtaiseen lääkäriinsä tohtori Theo Morelliin, jota on myöhemmin arvosteltu puoskariksi. Jos ei Morell ollut erityisen hyvä, ei hän ollut niin huonokaan kuin pahimmillaan sanotaan. Hän määräsi vuosina 1936–1945 noin 30 eri lääkettä, joista yli puolet oli käytössä pitkään sodan jälkeen ja osa vieläkin. Lisäksi potilas puolestaan nautti lääkkeitä usein liikaa, jopa moninkertaisesti yli annostusohjeen. Morellin mukaan lääkemääräykset perustuivat usein potilaan vaatimuksiin. Esimerkiksi puhkuisuuden hoitoon määrättyjä strykniiniä ja belladonnaa sisältäviä ilmavaivapillereitä Hitler käytti vuosien ajan usein yli annostuksen koska uskoi niiden auttavan kipuihinkin.
Piristeeksi Hitler sai varsinkin sodan aikana muun muassa kofeiinia ja pervitiiniä, joka on metamfetamiinia, ja poskiontelotulehdukseen ja kurkkuongelmiin Morell määräsi kokaiinia inhalaattorilla kaksi kertaa päivässä käytettäväksi. Lääkitys vaikutti hänen persoonallisuuteensa ja teki hänestä entistäkin ehdottomamman ja hysteerisen, niin että vuodesta 1938 hän ei sietänyt minkäänlaisia vastaväitteitä keneltäkään. Vasta sodan lähestyessä loppuaan Hitlerin erittäin voimakkaaksi luonnehditussa tahdossa tapahtui muutos heikompaan.
Hitlerin vointi heikkeni keväällä 1942. Hän alkoi saada voimakkaita päänsärkykohtauksia ja kertoi aiemmin tarkan muistinsa nyt pettävän ajoittain. Ulkopuolisille hän vaikuttaa vielä terveeltä. Hitleriä aiemmin vaivannut vasemman käden vapina palasi helmikuussa 1943 influenssan ja Stalingradin tappion jälkeen. Hänen kuntonsa alkoi rakoilla toden teolla, ja se näkyi myös ulospäin. Iho huononi, liikkeet vaikeutuivat, ja silmien ennen terävä katse muuttui himmeäksi ja tuijottavaksi. Keskustelun tai normaalisävyisen riitelyn sijasta Hitler sai raivokohtauksia eikä tinkinyt päähänpistoista ja käsityksistään.
Heinäkuun 20. päivän attentaattiyritys 1944 vei vapinan tilapäisesti, mutta vammautti Hitleriä sekä fyysisesti että psyykkisesti. Ruumiinvammojen, kuten vaurioituneiden rumpukalvojen lisäksi Hitler kärsi unettomuudesta ja veren mausta suussaan. Vapina palasi myös entistä voimakkaampana. Sotilaslääkäri Erwin Giesing hoiti Hitlerin korvia ja lääkitsi kokaiinilla tämän päänsärkyjä. Syksyllä 1944 otettu sydänfilmi paljasti verisuonten kalkkeutumista, rytmihäiriöitä, sydämen suurentumista (hypertrofiaa) ja vaurioita vasemmassa kammioissa. Jälkeenpäin on pidetty mahdollisena, että Hitler kärsi sydäninfarktin 1944 huononevien sotatilanteiden, kuten puna-armeijan voitoista ja Normandian maihinnoususta johtuvan stressin vuoksi.
Vuodenvaihteeseen 1944–1945 mennessä Hitler oli jo selvästi heikentynyt, ja helmikuussa 1945 hän oli vain raunio entisestään. Eräs esikuntaupseeri, joka näki Hitlerin ensimmäistä kertaa sodan sytyttyä, oli järkyttynyt. Hitler oli kumarassa laahustava, verestäväsilmäinen ja kuolaava raihnainen mies, jonka täytyi tukea itseään jatkuvasti johonkin pysyäkseen pystyssä. Viimeisinä viikkoina Hitlerin terveydentila, ruumiinvoimat ja mieliala olivat täysin sidoksissa Morellin antamiin lääkkeisiin ja piristeisiin.
Hitler teki itsemurhan Berliinissä 30. huhtikuuta 1945 nielemällä syanidikapselin ja ampumalla itseään päähän pistoolilla.
Hitlerin mielenterveys
Usea tutkija ja historioitsija on leimannut Hitlerin psykopaatiksi. Myös muilla persoonallisuushäiriöillä on spekuloitu. Kirjassaan The Psychopathic God Robert G. L. Waite teki laajan psykohistorian Hitleristä. Waiten mukaan Hitler kärsi rajatilapersoonallisuushäiriöstä ja horjui neuroottisuuden ja psykoottisuuden välillä.
On myös esitetty, että Hitler oli skitsofreeninen, koska hän elämänsä viimeisenä vuotena kärsi harhaisuudesta. Mikäli se olisi totta, se voisi selittää lyhytkestoiset reaktiiviset psykoosit, joita hän kärsi aina kohdatessaan suuria vastoinkäymisiä, jotka saivat hänet epäilemään omia kykyjään. Sodan lopun lähestyessä Hitler sai kuuluisia raivokohtauksiaan yhä tiheämmin ja alkoi tuntea itsensä voimattomaksi. Viimeisenä vuonnaan hän saattoi jäädä jopa päiviksi makuuhuoneeseensa vedoten flunssaan tai kuumeeseen. Psykoottisten kohtausten määrä myös lisääntyi. Hänen loppuaikojensa käytökseen vaikutti jatkuva metamfetamiinin sekä muiden epäilyttävien lääkeaineiden runsas käyttö, pitkään jatkuneet puutokset ruokavaliossa sekä levon ja unen vähyys hyvin stressaavan elämänjakson aikana.
Teoksessaan Ilman omaatuntoa kriminaalipsykologi Robert D. Hare varoittaa toisen käden tietoihin perustuvien psykiatristen diagnoosien tekemisestä erityisesti historiallisten henkilöiden kohdalla. Hitleriä ei diagnosoitu vuoden 1918 jälkeen, kun häntä hoidettiin sotasairaalassa näön menetyksen vuoksi.
Kirjallisuutta
Adolf Hitler
Robert Ford
thumb|Robert Ford valokuvassa Jesse Jamesin surma-aseen kanssa Robert Newton Ford (31. tammikuuta 1862 – 8. kesäkuuta 1892) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka tuli tunnetuksi murhattuaan Jesse Jamesin vuonna 1882.
Elämäkerta
Robert Ford syntyi Ray Countissa, Missourissa. Hänen isänsä oli James Thomas Ford ja äiti Mary Bruin. Ford ihaili suuresti maineeseen noussutta rikollista Jesse Jamesia ja tämän pelotonta rikollisen ammattia. Vuonna 1880 Ford viimein pääsi tapaamaan Jamesia.
Marraskuussa vuonna 1881 Jesse James muutti perheineen St. Josephiin, Missouriin. Hän oli aikeissa lopettaa ryövärin uransa, mutta hän halusi tehdä vielä viimeisen suuren keikan, ryöstää Platte Cityn pankin. Jamesin jengi oli kuitenkin pienentynyt huomattavasti ja siksi James kutsui Robert Fordin ja hänen veljensä Charles Fordin täydentämään joukkoaan. Fordin veljekset liittyivät porukkaan mutta heidän tarkoituksenaan ei ollut ryöstää pankkia vaan saada Jesse Jamesista luvattu 10 000 dollarin etsintäkuulutuspalkkio.
3. huhtikuuta 1882 Fordit ja James söivät aamupalaa Jamesin talolla. James huomasi talossaan taulun, joka oli pölyinen. Hän meni puhdistamaan sitä, eikä hänellä ollut asetta. Ford huomasi tilaisuutensa tulleen ja ampui Jamesia takaraivoon.
8. kesäkuuta 1892 Ed O'Kelley ampui Robert Fordin katkaistulla haulikolla. Hänen on kerrottu kävelleen miehen taakse ja sanoneen tälle "Hello, Bob." Kun Robert kääntyi, O'Kelley ampui molemmat piiput.
Fordin tarinasta tehtiin vuonna 2007 elokuva Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta.
Hristo Botev
thumb|180px|Hristo Botev Hristo Botev (6. tammikuuta 1848 Kalofer, Rumelia – 1. kesäkuuta 1876 vuoristo, Bulgaria) oli bulgarialainen kansallismielinen runoilija ja vallankumouksellinen, joka sai surmansa osallistuessaan kansannousuun turkkilaisten valtaa vastaan.
Botev lähetettiin vuonna 1863 opiskelemaan Venäjälle, jossa hän sai vaikutteita nihilistien ajattelusta. Hänet erotettiin vuonna 1865 odessalaisesta lukiosta, minkä jälkeen hän vietti seikkailevaa elämää muiden bulgarialaisten emigranttien kanssa. Hän palasi vuonna 1867 lyhyeksi aikaa Bulgariaan, mutta asui myöhemmin pääasiassa maanpaossa Romaniassa. Botev eli pääosin köyhyydessä ja elätti itsensä sekalaisilla ammateilla omistautuen Bulgarian vapaustaistelua tukevalle kirjalliselle ja järjestötyölle sekä lehtien toimittamiselle. Vuonna 1875 hän julkaisi isänmaallisia runoja sisältäneen kokoelman Pesni u stihove. Osa runoista julkaistiin yhdessä nuoren Stefan Stambolovin kirjoittamien runojen kanssa. Pääosa hänen keskeisistä runoistaan on lyyrisiä sankarirunoja ja usein aiheiltaan isänmaallisia. Proosatekstin puolella Botevin vahvuutena oli sarkasmi ja pistävä satiiri.
Bulgariassa käynnistyneen turkkilaisvastaisen kansannousun aikana Botev lähti toukokuussa 1876 marssimaan Bulgariaan parin sadan muun samanhenkisen miehen kanssa. Retken heppoisesta suunnittelusta huolimatta joukko onnistui pääsemään itävaltaisella jokialuksella 17. toukokuuta Bulgarian maaperälle, mutta paikalliselta väestöltä ei saatu tukea, ja muutaman päivän kuluttua turkkilaiset hyökkäsivät. Botev kaatui taistelussa. Myöhemmin häntä on pidetty Bulgariassa sankarina ja kansallisen vapaustaistelun marttyyrina. Myös hänen poliittisilla kirjoituksillaan oli suuri vaikutus.
Galina Urbanovitš
Galina Napoleonovna Urbanovitš (, o.s. Helle, 5. lokakuuta 1917 Baku, Venäjä – 8. toukokuuta 2011 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Urbanovitš saavutti 34-vuotiaana Neuvostoliiton joukkueessa Helsingin kesäolympialaisissa 1952 kultaa joukkuekilpailusta, hopeaa yhteisvoimistelusta ja erillisillä telineillä useita sijoituksia viiden parhaan joukkoon. Hänen parhaat voimisteluvuotensa ajoittuivat toisen maailmansodan aikaan ja 1940-luvulle, jolloin arvokilpailuja ei joko järjestetty tai neuvostoliittolaiset eivät osallistuneet niihin (Lontoo 1948). Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuista Urbanovitš voitti kymmeniä mitaleja, muun muassa seitsemän moniottelun mestaruutta.
Matts Forss
Mattias ”Matts” Forss oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Forss valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1945 ja 1948, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1951. Hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Vöyrin kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä, jälkimmäisen puheenjohtajana sekä Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen jäsenenä.
Forss syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata kotikunnassaan Vöyrillä vuodesta 1909. Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Forss toimi myös lautamiehenä ja sai herastuomarin arvon.
Hänen puolisonsa oli Edla Maria Seppä, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1909. Forss kuoli heinäkuussa 1967, 81-vuotiaana.
Polynesiansirrit
Polynesiansirrit (Aechmorhynchus) ovat kurppien heimoon kuuluva lintusuku. Polynesiansirrien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia. Joissain lähteissä tämä suku on mainittu synonyymiksi seurasaartensirrien (Prosobonia) suvulle.
Aiheesta muualla
Aechmorhynchus
Arvo Hautala
Uuno Arvo Hautala (22. huhtikuuta 1917 Evijärvi – 25. joulukuuta 1985 ) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko. Hautala toimi Suomen elintarviketyöläisten liiton puheenjohtajana (1953–1966), SAK:n II puheenjohtajana (1966–1976) ja asuntoministerinä (1976). Hautala oli Suomen kommunistisen puolueen poliittisen toimikunnan jäsen (1967–1978) ja Suomen kansan demokraattisen liiton kaupunginvaltuutettu Helsingissä (1957–1972).
Arvo Hautala syntyi seitsemäntenä lapsena evijärveläiseen perheeseen, jonka isä oli pienviljelijä ja käsityöläinen. Nuori Hautala aloitti poliittisen toimintansa kotikylänsä työväenyhdistyksessä ja työväentalolla, jonka ovet suljettiin 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen painostuksen seurauksena. Sota-aikana Hautala vietti rintamalla viisi vuotta.
Itsenäinen ja tupo-henkinen Hautala sai usein kovaa kritiikkiä SKP:n oppositiolta, joka piti tätä yhtenä pahimmista revisionisteista puoluejohdossa. Tilanne kärjistyi vuonna 1974, jolloin Hautala kritisoi julkisesti Taisto Sinisaloa puoluetovereita "herjaavien puheenvuorojen" käyttämisestä Kremlin neuvotteluissa. Hautala tuomittiin sanoistaan muun muassa Pravdassa.
Vihorlatin suojeltu maisema-alue
Vihorlatin suojeltu maisema-alue on suojelualue Slovakian itäosassa Karpaatteihin kuuluvassa Vihorlat-vuoristossa. Se sijaitsee Humennén, Sobrancen ja Sninan piirien alueella.
Arvo Hautala
Hautala julkaisi muistelmat Kehuttiin lakkokenraaliksi (WSOY 1977). Hän sai nimen lakkokenraali johdettuaan Arabian lakkoa vuonna 1948.
Vihorlatin suojeltu maisema-alue
Vihorlat-vuoriston alue on vulkaanista alkuperää. Pyökit, tammet, saarnet, pihdat ja vaahterat ovat alueella yleisiä. Eläinlajeista alueen merkittävimpiä ovat ilves, villikissa, susi, saukko, mustahaikara, viirupöllö, pikkukiljukotka ja huuhkaja. Alueen erikoisuus on maanvyörymän seurauksena muodostunut Morské oko -järvi.
Vihorlatin suojeltu maisema-alue on osa Unesco maailmanperintöluettelon kohdetta Karpaattien pyökkimetsät.
Formula 1 -kausi 1985
Formula 1 -kausi 1985 oli järjestyksessään 36. Formula 1 -kausi. Se alkoi 7. huhtikuuta Brasiliassa ja päättyi 3. marraskuuta Australiassa 16 osakilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti urallaan ensimmäistä kertaa ranskalainen Alain Prost ja valmistajien tittelin vei McLaren-TAG. Michele Alboreto oli pistejohdossa Portugalin GP:stä Saksan GP:n asti.
Liam Miller
Miller kuoli 9. helmikuuta 2018 haimasyöpään, joka todettiin hänellä marraskuussa 2017. Hän oli naimisissa Clare Millerin kanssa ja heillä on kaksi poikaa ja yksi tytär.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 100 m
Miesten 100 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 31. heinäkuuta – 1. elokuuta 2021. 100 metrin juoksu kilpailtiin Uudella kansallisella stadionilla.
Kilpailun voitti italialainen Marcell Jacobs, joka juoksi finaalissa ajan 9,80. Hän voitti toiseksi sijoittuneen Fred Kerleyn neljällä sadasosalla. Kolmanneksi sijoittui kanadalainen Andre De Grasse ajalla 9,89 s.
Karsinnat
100 metrin juoksuun osallistui 56 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan sai osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan sai osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja oli 10,05 sekuntia. Jos 56 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valittiin muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistiin 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu
Alkuerät ja 1. kierros kilpailtiin 31. heinäkuuta. Välierät ja loppukilpailu kilpailtiin 1. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus oli 2. elokuuta.
Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavaksi nopein (q) etenivät välieriin.
Välierät
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.
Kristian X
Kristian X, tanskaksi Christian X, (Christian Carl Frederik Albert Alexander Friedrich Vilhelm, 26. syyskuuta 1870 – 20. huhtikuuta 1947) oli Tanskan kuningas vuodesta 1912 ja Islannin kuningas 1918–1944. Hän oli Tanskan kuninkaan Fredrik VIII:n ja kuningatar Louisen poika. Hänen mottonsa oli ”Min Gud, mit land, min ære” (suom, ”Jumalani, maani, kunniani”).
Kristian X oli koulutukseltaan ja luonteeltaan sotilas. Valtaan tullessaan hänellä oli jonkin verran vaikeuksia sopeutua parlamentaariseen demokratiaan. Vuonna 1920 kuningas erotti pääministeri Carl Theodor Zahlen hallituksen, kun Zahle kieltäytyi noudattamasta kuninkaan toiveita Schleswigin kysymyksessä. Kuningas nimitti oman toimitushallituksen ilman vaaleja. Seurauksena oli niin sanottu pääsiäiskriisi, kansalaislevottomuuksia ja lähes vallankumouksellinen tunnelma, mikä pakotti kuninkaan perääntymään.
Kristian X oli kenraali Mannerheimin ystävä. Mannerheimilla oli läheiset suhteet Tanskan kuningashuoneeseen keisari Aleksanteri III:n puolison Maria Fjodorovnan eli Tanskan prinsessa Dagmarin välityksellä. Nuoruudessaan Mannerheim oli palvellut Maria Fjodorovnan Chevalier-kaartissa Pietarissa. Kristian X teki virallisen vierailun Suomeen toukokuussa 1928.
Miehitetyn valtion kuninkaana
Saksan miehitettyä Tanskan vuonna 1940 kuninkaasta kehittyi tanskalaisia yhdistävä hahmo ja vastarinnan symboli.
Kuninkaasta kerrotaan tarinaa, jonka mukaan, kun Saksa miehitti Tanskan ja natsi-Saksan lippu nostettiin Christiansborgin linnan salkoon, kuningas sanoi eräälle vanhemmalle natsikenraalille, että lippu on vedettävä salosta. Kun kenraali kieltäytyi, kuningas sanoi: ”Tanskalainen sotilas kyllä laskee sen.” Tähän saksalainen kenraali: ”Sotilas ammutaan ennen kuin hän tekee sen.” Kuningas: ”Enpä tiedä, sillä sotilas olen minä.” Kenraali määräsi tämän lauseen jälkeen, että Tanskan lippu on vedettävä salkoon ja Saksan lippu on laskettava.
Kristian X ylenkatsoi avoimesti Adolf Hitleriä. Hitlerin onnittelukirje kuninkaan 72-vuotissyntymäpäivien johdosta syyskuussa 1942 sai lyhyen vastauksen: ”kiitokseni” (Meinen besten Dank. Chr. Rex), mitä Hitler piti loukkauksena ja veti pois lähettiläänsä Tanskasta. Tämä niin sanottu sähkekriisi johti Tanskan hallituksen kaatumiseen.
Perhe-elämä
Kristian X avioitui 26. huhtikuuta 1898 Mecklenburg-Schwerinin Alexandrinen kanssa. Kuningas loukkaantui vakavasti ratsastusonnettomuudessa vuonna 1942 eikä esiintynyt tämän jälkeen enää paljon julkisuudessa. Hän kuoli vuonna 1947.
Lapset
Valentino Mazzola
Valentino Mazzola (26. tammikuuta 1919 Cassano d'Adda – 4. toukokuuta 1949 Superga) oli italialainen jalkapalloilija.
Mazzolaa pidettiin yhtenä aikakautensa parhaista pelaajista. Häntä pidetään myös yhtenä Italian kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Mazzola oli Torinon 1940-luvun suurjoukkueen eli Grande Torinon kapteeni. Hän menehtyi muun joukkueen tavoin Supergan lento-onnettomuudessa vuonna 1949.
Mazzola aloitti uransa Veneziassa vuonna 1939. Hän saavutti seuran riveissä yhden Italian cupin voiton. Vuonna 1942 Mazzola siirtyi Torinoon. Hän saavutti seuran riveissä viisi Italian-mestaruutta ja yhden Italian cupin voiton. Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi vuosina 1942–1949 12 ottelua ja teki niissä 4 maalia. Hän toimi myös Italian kapteenina.
Mazzolan pojat Sandro ja Ferruccio ovat myös entisiä jalkapalloilijoita.
Diables Rouges de Briançon
Briançon Alpes Provence Hockey Club on briançonilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa.
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
HMS Arcturus (J283)
Valmistus
Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM326 Torontosta Kanadasta, missä köli laskettiin 21. helmikuuta 1942. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta ja valmistui 23. lokakuuta 1943.
Palvelus
Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle, joka myi sen 1947 Kreikalle. Alus liitettiin Kreikan laivastoon nimellä Pirpolitis. Alus tuhoutui 1984 maalilaivana Kreetalla.
Parvipenkojat
Parvipenkojat (Pomatostomidae) eli aikaisemmalta nimeltään australiantimalit on varsin pieni pienenkokoisten varpuslintujen heimo. Ne elävät luonnonvaraisina ainoastaan Oseaniassa. Kaikki viisi lajia ovat maassa syöviä, kaikkiruokaisia ja sosiaalisia lintuja. Ne elävät pieninä ryhminä ja huutavat toisilleen äänekkäästi koko päivän ajan.
Parvipenkojia on ennen pidetty timalien heimon (Timalidae) sukuna, mutta nykyään ne erotetaan omaksi heimokseen. Parvipenkojat jaetaan kahteen sukuun:
Vihreä Lyhty
Vihreä Lyhty on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä sarjakuvahahmo ja supersankari. Vihreä Lyhty on myös Oikeuden Puolustajien ja Oikeuden Yhteiskunnan jäsen.
Vihreällä Lyhdyllä ei tarkoiteta ainoastaan yksittäistä sarjakuvahahmoa, vaan DC-universumissa on useampia samannimisiä hahmoja, jotka yhdessä muodostavat Vihreän lyhdyn joukot (eng. Green Lantern Corps). He käyttävät vihreää voimasormusta, joka toimii tahdonvoimalla. Usein puhutaankin ”Vihreän lyhdyn perinnöstä” (Green Lanter’s Legacy). Toinen samantyyppinen ”kiertävä” supersankari on Salama.
Vihreä Lyhty on esiintynyt oman nimikkolehtensä lisäksi myös useissa piirretyissä ja animaatiosarjoissa; kuten esimerkiksi Superystävissä (Superfriends) 1970- ja 1980-luvuilla ja JLA-animaatiosarjassa (Justice League 2001–2004). Lisäksi hahmo esiintyi animaatioelokuvassa Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama (2008). Vihreä Lyhty esiintyy säännöllisesti myös lehdissä JLA ja JSA.
Tunnettuja Vihreitä Lyhtyjä
Ohessa tunnetuimmat sekä pääasiallisesti Maassa toimivat Lyhdyt:
Alan Scott
Alan Scott on alkuperäinen Kultaisen Kauden Vihreä Lyhty. Alan Scott löysi nuorena minimeteoriitin nimeltä Tähtisydän (Starheart). Huomatessaan, että meteoriitti antoi hänelle ihmeellisiä voimia, hän päätti muovata siitä sormuksen, johon hän kaiversi lyhtykuvion. Alan päätti käyttää voimiaan taistellakseen pahuutta vastaan, ja ajan kuluessa Tähtisydämen kosminen energia siirtyi häneen, jolloin sormus muuttui hyödyttömäksi. Hän pitää sormusta kuitenkin edelleen tunnesyistä.
Alan Scott on Oikeuden Yhteiskunnan perustajajäsen. Hän toimii myös useasti esikuvana nuoremmille sankareille ja yrittää paikata vieraantuneita välejään lapsiensa kanssa; Alan sai tietää vasta myöhemmin, että hänen ensimmäinen vaimonsa Rose oli ennen itsemurhaansa synnyttänyt hänen kaksoslapsensa. Scott käyttää muista Lyhdyistä poiketen asussaan myös vihreää viittaa. Voimiensa ansiosta hän vanhenee hitaammin kuin tavallinen ihminen.
Rajoitus:
Bill Fingerin ja Martin Nodellin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran lehdessä All-American Comics #16 (heinäkuu 1940).
Hal Jordan
Hal Jordan luotiin niin kutsutulla Hopeakaudella (Silver Age) ja samalla Vihreälle Lyhdylle luotiin uudenlainen syntytarina. Puolustusvoimissa työskennellyt Jordan löysi kerran harjoituslennon aikana autiomaahan pudonneen avaruusaluksen. Avaruusaluksen sisällä oli Abin Sur -niminen avaruusolento, joka ennen kuolemaansa luovutti Jordanille kantamansa voimasormuksen. Abin Sur kuului Vihreän Lyhdyn Joukkoihin ja luovuttaessaan sormuksensa eteenpäin siirsi sektorin 2814 Vihreän Lyhdyn tehtävät seuraajalleen. Vastuullinen Jordan suhtautui vakavasti uuteen vastuutehtäväänsä ja naamioituneena supersankarina auttoi niin apua tarvitsevia ihmisiä kuin Vihreän Lyhdyn Joukkojakin. Hal Jordan on supersankariryhmä Oikeuden Puolustajien reservijäsen. Supersankarit Vihreä Nuoli ja Musta Kanarialintu ovat hänen hyviä ystäviään. Hänen arkkivihollisensa on luopiolyhty Sinestro, josta tuli Keltainen Lyhty.
Hal Jordanin kotikaupunki Coast City tuhoutui Teräsmiehen vihollisten Mongulin ja Kyborgi-Teräsmiehen Hank Henshawin hyökkäyksen seurauksena. Seurauksena tästä surunmurtama Jordan hyökkäsi Oa-planeetalle, riistäen itselleen lisävoimia planeetalla sijainneesta keskusvoimalähteestä. Hän muuttui Parallax-nimiseksi viholliseksi, joka yritti useasti palauttaa Coast Cityn kuolleet ihmiset henkiin joutuen useasti taistelemaan entisiä liittolaisiaan vastaan. Hän kuoli kuitenkin sankarina pelastaessaan Maan The Final Night -lehden numerossa 4 (marraskuu 1996).
Kuolemansa jälkeen kosminen Aaveen henki antoi hänelle mahdollisuuden sovittaa syntinsä; Jordanista tuli Jim Corriganin jälkeen Aaveen seuraava ihmisisäntä. Aaveena toimiessaan Jordan käytti uusia lähes rajattomia voimiaan auttaakseen muita. Lopulta Jordanin katsottiin sovittaneen syntinsä ja hänet palautettiin takaisin Vihreäksi Lyhdyksi (ja elävien kirjoihin) tarinassa Green Lantern Rebirth. Vaikka muiden sankarien silmissä kadonneen luottamuksen takaisinsaaminen on ollut vaikeaa, voimakastahtoisin Vihreä Lyhty tekee parhaansa ollakseen jälleen se sankari, joka hän alun alkujaan olikin.
Rajoitus:
Ensiesiintyminen: Showcase #22 (syyskuu-lokakuu 1959). Hahmon loivat käsikirjoittaja John Broome, artistit Gil Kane & Joe Giella ja Julius Schwartz.
John Stewart
Ensiesiintyminen: Green Lantern Vol. 2 #87 (joulu–tammikuu 1971–1972). Hahmon loivat käsikirjoittaja John Broome, artistit Denny O’Neil, Neal Adams ja Dick Giordano.
Jade
Jade (oikea nimi Jennifer-Lynn Hayden), joka tunnetaan myös nimellä Vihreä lyhty, on kuvitteellinen hahmo DC-sarjakuvista ja sen universumista.
Hän on Vihreän Lyhdyn, Alan Scottin ja hänen vihollisensa Thornin eli Rose Cantonin tytär sekä supersankari Obsidianin kaksoissisar. Hän on Justice League of America -järjestön ja Green Lantern Corpsin jäsen sekä isänsä taistelukumppani.
Jessica Cruz
Hahmon loivat Geoff Johns, Ivan Reis ja Ethan Van Schiver ja se esiintyi ensimmäisen kerran Justice League Vol 2 #30 numerossa heinäkuussa 2014.
Vihreän Lyhdyn joukot
Alla muutamia sarjakuvissa enemmän esiintyneitä Lyhtyjä
Vihreän Lyhdyn joukkoihin on kuulunut tuhansia jäseniä. V.L. Joukkoja voisi parhaiten kuvata intergalaktisiksi rauhanturvajoukoiksi. Heidän ensisijainen tehtävänsä on ylläpitää oman sektorinsa turvallisuutta ja toimia sovittelijoina sotatilanteissa.
Vihreiden Lyhtyjen suurimpia vihollisia ovat niin kutsutut Ihmismetsästäjät; ne ovat luopioandroideja, jotka oalaiset alun perin olivat luoneet suojelemaan universumia.
Vala
Vihreillä lyhdyillä on useita erilaisia uskollisuusvaloja. Tässä niistä muutamia:
Engl. ” In brightest day, in blackest night, no evil shall escape my sight! Let those who worship evil's might beware my power...Green Lantern's light” (vala John Broomen kirjoittama, muun muassa Jordanin yleensä käyttämä).
Justice League
thumb|John Stewart [[Justice League (televisiosarja)|Justice Leaguessa]] John Stewart esiintyi animaatiosarjassa Justice League, jossa hän oli sarjan yksi päähahmoista ja Oikeuden Puolustajien perustajajäsen. Stewartin äänenä toimi Phil LaMarr.
Hahmon luonnehdintaa oli muutettu sarjakuvaversiosta siten, että hahmo oli entinen Yhdysvaltain merijalkaväen sotilas, eikä arkkitehti. Sarjan aikana hän toimi useimmiten Salaman taisteluparina. Lisäksi Stewart oli rakastunut ryhmän toiseen naisjäseneen Haukkatyttöön sarjan toisella tuotantokaudella. Kaksikko lopulta ryhtyi seurustelemaan sarjan viimeisissä jaksoissa, mutta erosivat lähes saman tien Haukkatytön paljastuttua olevan Thanagarien vakooja.
Justice League Unlimited
Myös Hal Jordan teki lyhyen cameoroolin sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa.
Walter Byron
Jacob Walter "Wally" Byron (2. syyskuuta 1894 Winnipeg – 22. joulukuuta 1971 Winnipeg) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Winnipeg Falconsin kultaa voittaneessa joukkueessa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 100 m
Naisten 100 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 30.–31. heinäkuuta 2021. 100 metrin juoksu kilpailtiin Uudella kansallisella stadionilla.
Walter Byron
Byronin vanhemmat olivat lähtöisin Islannista.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 100 m
Kilpailu oli jamakaisten juoksijoiden juhlaa, kun sen urheilijat saavuttivat kolmoisvoiton. Olympiakultaa voitti hallitseva olympiavoittaja Elaine Thompson-Herah ennen Shelly-Ann Fraser-Prycea ja Shericka Jacksonia. Thompson-Herah juoksi loppukilpailussa olympiaennätyksen 10,61.
Karsinnat
100 metrin juoksuun osallistuu 71 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan sai osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan sai osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja oli 11,15 sekuntia. Jos 56 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ollut rikkonut karsintarajaa, valittiin muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistiin 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu
Karsintakierrokset ja 1. kierros kilpailtiin 30. heinäkuuta. Välierät ja finaali kilpailtiin 31. heinäkuuta. Palkintojenjakotilaisuus oli 2. elokuuta.
Richter–Veresov-hyökkäys
Richter–Veresov-hyökkäys on shakkiavaus, jota luonnehtivat siirrot
Avaus on nimetty saksalaisen kansainvälisen mestarin Kurt Richterin ja neuvostoliittolaisen Gavriil Veresovin mukaan. He käyttivät avausta säännöllisesti.
Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodille D01.
Musta jatkaa avauksessa yleensä 3...Rbd7, 3...e6, 3...Lf5, 3...c6 tai 3...c5, joten avaus voi johtaa useisiin eri asemiin. Valkean suunnitelmiin kuuluu usein nopea linnoittautuminen kuningatarsivustalle ja etenemiset f3 ja e4.
Avaus ei ole ollut koskaan kovin suosittu, ja tilastollisesti se tarjoaa mustalle paremmat voittomahdollisuudet kuin valkealle.
Taktinen roolipeli
300px|right|thumb|Tyypillinen ruudukkopohjainen taistelunäkymä taktisessa roolipelissä. 300px|right|thumb|[[Disgaea-pelisarja on esimerkki taktisesta roolipelistä. Kuvassa Disgaea 4: A Promise Unforgotten.]] Taktinen roolipeli tai strateginen roolipeli on yksi videopelien lajityypeistä. Se yhdistelee elementtejä perinteisistä tietokoneroolipeleistä ja strategiapeleistä. Lajityyppi on ollut suosittu Japanissa josta johtuen siihen on toisinaan viitattu myös JRPG ja konsoliroolipeli -termeillä.
Japanissa lajityyppi tunnetaan nimellä ”simulaatioroolipeli” (SRPG). Länsimaissa vastaavia saman lajityypin pelejä ovat muun muassa Wasteland 2 ja Blackguards.
Varhaisiin lajityypin peleihin kuuluvat TI-99/4A:lle julkaistu Tunnels of Doom (1982) ja NEC PC-8001:lle julkaistu The Dragon & Princess (1982). Pelikonsolien näkökulmasta merkittävä julkaisu oli Nintendon Fire Emblem -sarjan ensimmäinen peli (1990), jolla on ollut vaikutusta lajityyppiin Japanissa. Tactics Ogre (1995) vaikutti isometrisen perspektiivin yleistymiseen, josta tuli de facto -tyyli useisiin seuraaviin lajityypin peleihin.
Lähtökohdat ovat samantapaiset kuin normaaleissa tietokoneroolipeleissä. Pelaajalla on yleensä käytössään ryhmä komennettavia hahmoja, kukin omine hahmoluokkineen ja erikoiskykyineen. Hahmojen vahvuus riippuu siitä, millaisilla aseilla ja panssareilla ne on varustettu, sekä niiden kokemustasosta, jos peli sellaisia käyttää. Pelaaja ja vihollinen siirtävät ja suorittavat toimintoja hahmoilla vuorotellen. Itse taistelutilanne koostuu usein ruudukkoon jaetusta kartasta, joka kuvataan tyypillisesti isometrisestä kuvakulmasta tai suoraan taistelukentän yläpuolelta. Poikkeuksiakin on, kuten Segan Valkyria Chronicles, joka on kolmannesta persoonasta kuvattu ja liikkuminen ei ole ruudukossa.