cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Japanin liberaalidemokraattinen puolue
thumb|250px|Japanin liberaalidemokraattisen puolueen päämaja [[Tokion Chiyodassa.]] Japanin liberaalidemokraattinen puolue (LDP,, usein lyhennetty ) on konservatiivinen poliittinen puolue Japanissa. LDP on Japanin suurin puolue, ja se on ollut vallassa lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 1955 kahta poikkeusta lukuun ottamatta. Vuonna 1993 oli vallassa lyhyen aikaa oppositiopuolueiden koalitiohallitus ja vuosina 2009–2012 Demokraattisen puoleen johtama hallitus. Demokraattien hallinto osoittautui epäsuosituksi, ja liberaalidemokraatit palasivat päähallituspuolueeksi parlamenttivaaleissa 2012. Puolueen nykyinen puheenjohtaja ja Japanin pääministeri on Fumio Kishida.
LDP syntyi kun kaksi oppositiopuoluetta, Japanin liberaalinen puolue (1950–1955) ja Japanin demokraattinen puolue (1954–1955) sulautuivat 1955. Maaseutua ja lähinnä riisinviljelyä edustavan sekä kaupunkilaisia edustavan puolueen yhdistyminen oli Yhdysvaltain mielestä tarpeen, koska siten kommunismin uhkaa voitaisiin torjua parhaiten. LDP:ssä vaikuttaa useampi ryhmä, joiden keskinäisen kilpailun tuloksena määritellään yleensä seuraava pääministeri. Vaikka ryhmillä on yleensä viralliset nimet, niihin usein viitataan ryhmän silloisen johtajan nimellä.
Seiwa seisaku kenkyūkai (Machimuran ryhmä)
Seiwa seisaku kenkyūkai tarkoittaa Seiwan poliittisen analyysin neuvostoa, jota johti Nobutaka Machimura. Sen perusti 1962 Takeo Fukuda. Puolueen puheenjohtaja Shinzō Abe kuuluu tähän ryhmään. Hänen isänsä Shintaro Abe toimi ryhmän johtajana 1986–1991. Myös entiset pääministerit Junichirō Koizumi ja Yoshirō Mori ovat johtaneet ryhmää ainakin muodollisesti. Ryhmän edustajilla on 51 paikkaa valtiopäivien alahuoneessa ja 23 paikkaa ylähuoneessa.
Kōchikai (Kishidan ryhmä)
Kōchikai tarkoittaa laajaa säiliöyhdistystä. Sitä ovat johtaneet Makoto Koga ja hänen kanssaan Mitsuo Horiuchi, joka erosi lokakuussa 2006. Ryhmällä on ollut 32 paikkaa alahuoneessa ja 14 paikkaa ylähuoneessa. Ryhmää on johtanut Koichi Kato sen 2001 tapahtuneeseen jakaantumiseen. Historiallisesti Kōchikai on ollut arvovaltainen ryhmittymä siksi, että siihen on kuulunut useita korkea-arvoisia virkamiehiä.
Heisei kenkyūkai (Nukagan ryhmä)
Heisei kenkyūkai tarkoittaa Heisen tutkimusneuvostoa. Sitä on johtanut Yūji Tsushima vuodesta 2005. Aikaisemmin sitä johti Ryutaro Hashimoto. Heisei kenkyūkaita edelsi Noboru Takeshitan ryhmittymä. Ryhmän tosiasiallisena johtana pidetään ylähuoneen jäsentä, Mikio Aokia. Ryhmä kannattaa keynesiläistä politiikkaa ja on myönteinen Kiinalle. Japanin hammaslääkäreiden liiton antama avustus johti Ryutaro Hashimoton eroon ryhmän johdosta 2004. Ryhmällä on 48 paikkaa alahuoneessa ja 29 paikkaa ylähuoneessa.
Kinmirai seiji kenkyūkai (Ishiharan ryhmä)
Kinmirai seiji kenkyūkai tarkoittaa lähitulevaisuuden politiikan tutkimusta. Sitä on johtanut Taku Yamasaki. Ryhmällä on 24 paikkaa alahuoneessa ja 5 paikkaa ylähuoneessa. Muuten maltillisena ryhmällä on jyrkkä kanta Kiinan kansantasavaltaan ja Korean demokraattiseen kansantasavaltaan.
Shisuikai (Nikain ryhmä)
Shisuikai tarkoittaa komentajan suunnitelman yhdistystä. Shisuikaita pidetään Japanin liberaalidemokraattisen puolueen oikeistolaisimpana ryhmittymänä, jota johtaa Bunmei Ibuki, vaikka sillä on oikeistoliberaalin lohkon lisäksi myös keynesiläinen osa. Elokuussa 2005 sillä oli 27 paikkaa alahuoneessa ja 18 paikkaa ylähuoneessa. Ryhmän purkautumiseen on vaikuttanut se, että Kamei ja muut jäsenet Kansan uuden puolueen, joka vastusti Japanin postin yksityistämistä. Puolueen puheenjohtaja Shozaburo Jimi 21. maaliskuuta 2013 puolueen lakkausttamisesta.
Signe Relander
Lihakauppiaan tytär Signe Österman nai 1906 agronomi Lauri Kristian Relanderin, jonka oli tavannut viisi vuotta aiemmin. Pari sai kaksi lasta, Maja-Lisan (1907–1990) ja Ragnarin (1910–1970).
Japanin liberaalidemokraattinen puolue
Banchō seisaku kenkyūjo (Ōshiman ryhmä)
Banchō seisaku kenkyūjo tarkoittaa Banchōn poliittisen analyysin instituuttia. Ryhmällä on 12 paikkaa alahuoneessa ja kaksi paikkaa ylähuoneessa. Se on keskustasuuntautunut ja myönteinen Kiinan kansantasavallalle.
Puolueeseen kuuluu myös ryhmien ulkopuolisia jäseniä.
Sebastian Aagaard-Williams
Sebastian Aagaard-Williams (s. 11. elokuuta 1988 Gentofte, Tanska) on tanskalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Jeesus ja Josefine -nimisestä sarjasta. Williams esitti sarjassa Jeesusta. Sarjassa Jeesus (Williams) tapaa tanskalaisen tytön, Josefinen, joka vihaa joulua. Yhdessä he tekevät aikamatkoja Jeesuksen aikaiseen Beetlehemiin. Samalla Jeesus opettaa Josefinea joulun perimmäisestä merkityksestä.
Spätzle
Spätzle on saksalaisperäinen pastaruoka, jonka valmistuksessa käytetään enemmän kananmunia kuin muissa pastoissa, ja se on myös tällöin muita nauhapastoja paksumpi. Spätzlen kanssa syödään usein makkaraa ja linssejä. Spätzlen alkuperä on schwabien luona Etelä-Saksassa lähinnä Baden-Württembergin osavaltiossa.
Junior Agogo
Manuel ”Junior” Agogo (1. elokuuta 1979 Accra, Ghana – 22. elokuuta 2019 ) oli ghanalainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena 1997–2012. Ghanan maajoukkueessa hän pelasi 27 ottelua ja voitti pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuista.
Seuraura
Agogo aloitti uransa Sheffield Wednesdayn paidassa 1997. Vuonna 2000 Agogo siirtyi Yhdysvaltoihin pelaamaan MLS:n sarjaan, Chicago Firen paitaan, mutta pelasi joukkueessa vain yhden ottelun. Seuraavaksi hän pelasi Colorado Rapidsin joukkueessa. Yhdysvaltain uransa aikana hän pelasi Coloradossa eniten otteluja (32) ja teki eniten maaleja (15). Seuraavalla kaudella hän siirtyi San Jose Earthquakesin paitaan. Agogo pelasi Yhdysvalloissa kaikkiaan 47 ottelua, joissa hän teki 21 maalia (tehtyjen maalien keskiarvo Yhdysvalloissa: 0,45)
Agogo palasi vuonna 2002 Englantiin Queens Park Rangerssin joukkueeseen, pelaten vain kaksi ottelua. Samaisella kaudella Agogo siirtyi Barnettiin, Lontooseen. Vuodet 2003–2006 Agogo pelasi Bristol Roversin joukkueessa. Agogo pelasi joukkueessa 126 ottelua ja teki 41 maalia. 2006 Agogo siirtyi Nottingham Forestiin. Siellä hän teki 64 ottelussa 20 maalia, kunnes siirtyi egyptiläiseen Zamalekiin.
Zamalekissa Agogo pelasi vain yhden kauden kolmivuotisesta sopimuksestaan. Kausi meni heikosti, ja osapuolet ajautuivat useita kertoja erimielisyyksiin. Agogo purki itsenäisesti sopimuksensa, mistä Zamalek vaati miljoonan dollarin korvauksia. Agogon uusi seura oli Apollon Limassol, jonka kanssa hän teki vuonna 2009 kaksivuotisen sopimuksen. Sieltä hän siirtyi kahden kauden jälkeen skotlantilaiseen Hibernianiin. Agogo teki Hibernianissa yhden maalin 14 ottelussa, ja joukkue vapautti hänet kesken kauden sopimuksestansa. Agogo ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa pelaajauransa.
Weeds
Weeds on yhdysvaltalainen komedia-draamasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa Showtime-kanavalla 7. elokuuta 2005 ja päättyi 16. syyskuuta 2012. Sarjaa tehtiin kahdeksan tuotantokautta. Suomessa Nelonen on esittänyt viisi kautta. Weeds on herättänyt kohua kyseenalaisen sisältönsä takia.
Tuotantokausi 1
Kaudella seurataan myös Nancyn perhe-elämää sekä hänen ystävänsä Celia Hodesin elämää. Celian elämä on tullut karikkoiseen vaiheeseen, kun hänellä on pettävä aviomies, kapinoivat lapset sekä rintasyöpä.
Tuotantokausi 2
Toisella kaudella Nancy perustaa pienen bisneksen Doug Wilsonin, Conradin ja lankonsa Andy Botwinin kanssa. Celia pyrkii kaupunginvaltuustoon. Hän saa paikan ja päättää tehdä kaupungista päihteettömän alueen. Myöhemmin Peter kertoo Nancylle, että hän tietää tämän olevan huumediileri. Turvatakseen bisneksensä, Nancy menee Peterin kanssa naimisiin, jotta tämä ei pidättäisi häntä. Kauden lopussa Peter päättää pettää Nancyn ja käskee tämän tekemään kaupan tunnetun ostajan kanssa, mutta kauppa menee monien petoksien saattamana pahasti pieleen.
Tuotantokausi 3
Kolmannella kaudella Nancy on suurissa veloissa eräälle huumejengille ja yrittää epätoivoisesti pitää elämänsä kasassa. Celia saa tietää Nancyn olevan huumediileri, mutta liittyy myöhemmin mukaan tämän toimintaan. Silas alkaa myydä kannabista uuden tyttöystävänsä Taran kanssa. Shane ja Isabelle ystävystyvät. Andy ryhtyy erikoiseksi pornotähdeksi. Kristillinen naapurikunta aikoo levittäytyä Agresticiin, ja hankkeen kehittelijällä on juttua niin Celian kuin Nancynkin kanssa. Doug on kateellinen ja yrittää sabotoida hankkeen toteutumista. Nancya aletaan uhkailla monesta suunnasta liiketoimintansa takia, mikä johtaa lopulta valtavaan tulipaloon, joka leviää koko lähiöön.
Tuotantokausi 4
Neljännellä kaudella Nancy joutuu jättämään naapurustonsa ja jatkaa San Diegon ja Tijuanan rajalla entistä suuremmaksi käyviä bisneksiään. Hän aloittaa suhteen Tijuanan pormestari Esteban Reyesin kanssa, joka on itsekin mukana huumebisneksissä. Doug ja Andy ryhtyvät siirtolaisten salakuljettajiksi. Silas ryhtyy kehittelemään omaa ruohobisnestään. Shane alkaa kaveerata kahden tytön kanssa. Celiasta tulee huumeaddikti. Nancy työskentelee äitiyskaupassa, joka on kulissi huumeiden laittomalle kaupalle. Kaupan alla on Tijuanaan vievä tunneli, jonka välityksellä toimitetaan huumeiden lisäksi myös aseita ja prostituoituja. Nancy päättää kertoa tunnelista DEA:lle, mikä myöhemmin paljastuu Estebanille. Ennen kuin Esteban ehtii tehdä mitään kostaakseen Nancylle, tämä kertoo olevansa raskaana.
Tuotantokausi 5
Viidennellä kaudella Nancy odottaa lasta Estebanille, joka on yhä katkera Nancyn petturuudesta. Hän käskee työntekijöidensä vahtia Nancya. Sillä välin Silas ja Doug perustavat oman huumeyrityksensä, Shane viettää aikaa yhden Nancyn henkivartijan kanssa, Celia yrittää sinnitellä piloille menneen elämänsä kanssa ja Andy kiinnostuu Nancyn lääkäristä Audrasta. Nancy synnyttää pojan, Stevien, ja menee naimisiin Estebanin kanssa. Myöhemmin Estebanin kampanjaan kuuluva Pilar Zuazo yrittää manipuloida Estabania jättämään Nancyn, jotta tämä ei vaikuttaisi heidän poliittiseen uraansa. Pilar lähettää salamurhaajan tappamaan Nancyn, mutta Shane saakin ampumahaavan käteensä. Saatuaan tietää Pilarin olleen tapahtuneen takana, Nancy pyytää entistä bisneskumppaniaan Guillermoa tapattamaan Pilarin. Sillä välin Andy alkaa suunnitella tulevaisuutta Audran kanssa, Silas ja Shane tekevät tuttavuutta Estebanin tyttären kanssa ja Celia kokoaa omaa huumetiimiänsä, kuten Nancy aiemmilla kausilla. Kauden lopulla Pilar kertoo Nancylle, että Guillermo työskentelee hänelle, ja hän uhkaa tappaa Shanen ja Silasin. Kesken keskustelun, Shane iskee Pilarin mailalla kuoliaaksi.
Tuotantokausi 6
Shanen tapettua Pilarin, Nancy pakenee jälleen perheensä kanssa Esteban ja FBI kannoillaan. He ottavat uudet henkilöllisyydet ja majoittuvat Seattleen aloittaakseen uuden elämän. Perhe alkaa valmistaa hasista tienatakseen rahaa. Myöhemmin Estebanin kätyrit jäljittävät heidät Dougin avulla ja sieppaavat Shanen. Nancy onnistuu kuitenkin pelastamaan poikansa ja pakenee perheensä sekä Dougin kanssa. He hankkivat suuren asuntoauton, jolla he kiertävät maata pohtien samalla tulevaisuuttaan. Heidän tiensä johtaa Nancyn kotikunnille. Silas tapaa Nancyn vanhan koulututun, joka lopulta paljastuu hänen oikeaksi isäkseen. Nancy kohtaa journalistin, joka tekee juttua hänestä ja hänen rikollisesta menneisyydestään. Hän antaa tälle tietoja rahaa vasten saadakseen väärennetyt passit ja päästäkseen perheensä kanssa Kööpenhaminaan, mutta Esteban ja Guillermo löytävät hänet. Esteban vaatii saada poikansa itselleen ja Shanen vastuuseen Pilarin murhasta sekä aikoo murhata Nancyn. Kun muu perhe nousee lentokoneeseen, Nancy päättää jäädä Stevien kanssa Estebanin luo. Astuessaan ulos lentokentältä, FBI on heitä vastassa ja Nancy tunnustaa heille tappaneensa Pilarin.
Tuotantokausi 7
Nancy on viettänyt kolme vuotta vankilassa, kunnes hänet vapautetaan ja asutetaan tarkasti valvottavaksi "puolimatkan krouviin" (halfway house) New York Cityyn, missä hänen tulee viettää loput tuomiostaan. Kun muu perhe saa kuulla Nancyn vapautuksesta, he muuttavat Kööpenhaminasta New Yorkiin. Silas on yhä katkera saatuaan tietää totuuden biologisesta isästään. Doug saa työpaikan vanhan koulututtunsa yhtiöstä, josta myös Nancy joutuu ottamaan avustajan pestin. Stevie on asunut viimeiset kolme vuotta Nancyn Jill-siskon luona, joka kertoo haluavansa pojan huoltajuuden. Epätoivoinen Nancy ajautuu jälleen myymään marihuanaa ja ottamaan yhteyttä Heylia Jamesiin, jonka kanssa hän aloittaa jälleen bisneksen.
Purppuraselkäkolibri
Purppuraselkäkolibri (Aglaeactis aliciae) on uhanalainen eteläamerikkalainen kolibri.
Koko ja ulkonäkö
Purppuraselkäkolibri kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sen vartalo ja siivet ovat yleisväriltään tummanruskeat, rinta valkea ja selkä nimensä mukaan purppuranpunainen.
Monsieur Mangetout
pienoiskuva|Cessna 150 -pienlentokone Monsieur Mangetout (, 15. kesäkuuta 1950 Grenoble – 25. kesäkuuta 2007 Grenoble, oikealta nimeltään Michel Lotito) oli ranskalainen viihdetaiteilija, joka tuli tunnetuksi maailmalla kyvystään syödä erilaisia metalliesineitä. Hän kertoi aloittaneensa aluksi lasiesineillä ja siirtyneensä sitten partaveitsiin ja muttereihin.
Purppuraselkäkolibri
Esiintyminen
Laji elää Perussa pienellä alueella noin kolmen kilometrin korkeudessa kasvavissa haavikoissa. Paikallinen metsäteollisuus hävittää purppuraselkäkolibrin pesimäalueita ja istuttaa niiden tilalle nopeakasvuisempaa eukalyptusta. Laji luokiteltiin välillä äärimmäisen uhanalaiseksi elinalueen kutistumisen takia, mutta IUCN muutti statuksen erittäin uhanalaiseksi, koska laji eli luultua laajemmalla alueella. Vuonna 2020 laji luokiteltiin vaarantuneeksi. Yksilöitä arvellaan olevan jäljellä alle tuhat, mahdollisesti enää 250.
Monsieur Mangetout
Guinnessin ennätysten kirjan mukaan hän söi vuosina 1959–1997 yhteensä 9 tonnia metallia, muun muassa ostoskärryjä, Cessna 150 -pienlentokoneen, polkupyöriä, kattokruunuja ja televisioita.
Kuolema
Lotito kuoli luonnollisista syistä 25. kesäkuuta 2007, kymmenen päivää 57-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Neolloydia
Neolloydia on kaktuskasvien heimoon kuuluva suku. Nimensä se on saanut kasvitieteilijä Francis E. Lloydin mukaan.
Tuntomerkit
Suvun molemmat lajit ovat matalakasvuisia, yksivartisia, joskus löyhästi mätästäviä. Varsi on pallomainen tai lieriömäinen, hieman kellertävän vihreä. Varren kärki on tavallisesti vaalean villakarvainen ja korkeutta varrella on 5-24 cm. Varsi on uurteeton, mutta kyhmyt (podariot) ovat hyvin kehittyneitä. Niissä on kahdenlaisia areoleja, jotka ovat uurteisia. Keskipiikkejä on yksi tai kaksi, harvoin jopa kuusi ja joskus ne voivat puuttua. Säteittäispiikkejä on 10-25 ja ne ovat vaaleita ja tummakärkisiä sekä suoria. Kukat kehittyvät nuorten podarioiden uurteen tyvelle ja ovat suppilomaisia, melko pieniä, väriltään magentanpunaisia. Hedelmä on pyöreä, vihreä, vanhemmiten ruskehtava, aluksi mehevä, myöhemmin kuiva, avautumaton ja paljaspintainen. Siemenet ovat mustia ja päärynän muotoisia.
Levinneisyys
Lajit kasvavat Länsi-Teksasissa ja Meksikossa aivan eteläisintä osaa lukuun ottamatta.
Lajit
Lajeja suvussa on kaksi: Neolloydia conoidea ja N. matehualensis.
Lähteet
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9
Ristiinnaulittu Kaaos
Ristiinnaulittu Kaaos on keväällä 1984 ilmestynyt hardcore-yhtye Kaaoksen ensimmäinen studioalbumi. Yhtye oli aikaisemmin julkaissut kaksi EP-levyä vuosina 1981–1982 ja sen kappaleita oli ilmestynyt myös muutamilla kokoelmilla.
Myyntisaaminen
Myyntisaaminen on myynnistä syntynyt saatava, kun maksu suoritetaan tavaran tai palvelun toimittamisen jälkeen. Myyntisaamiset kirjataan yrityksen taseeseen.
Myyntisaamisia syntyy useimmissa liiketoiminnoissa, koska käteiskauppa ei ole aina käytännössä mahdollista.
Myyntisaamisten kiertoaika
Myyntisaamisten kiertoaika kertoo, montako päivää asiakkailta menee laskun maksamiseen:
Myyntisaamiset sitovat yrityksen pääomaa. Kiertoajan lyhentäminen parantaa yrityksen maksuvalmiutta. Jos maksuajat ovat pitkiä ja myyntisaamisia paljon tarvitaan rahoitusta enemmän kuin tilanteessa, jossa maksuajat ovat lyhyitä ja myyntisaamisia vähemmän.
Marcel Kittel
Marcel Kittel (s. 11. toukokuuta 1988 Arnstadt) on saksalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti ammattilaisuransa Skil-Shimano-tallissa 2011 ja edusti samaa joukkuetta, nimeltään sittemmin Team Giant-Alpecin, vuoteen 2015. Hän ajoi Etixx-Quick Step / Quick-Step Floors -joukkueessa kausilla 2016–2017 ja Katjuša-Alpecinissa vuodesta 2018.
Kittel voitti aika-ajon junioreiden maailmanmestaruuden 2005 ja 2006. Alle 23-vuotiaiden sarjassa hän voitti aika-ajon Euroopan-mestaruuden 2009 ja sai MM-pronssia 2010. Ensimmäisenä ammattilaisvuonnaan 2011 hän voitti 18 kilpailua, muun muassa seitsemännen etapin Espanjan ympäriajossa sekä neljä etappia Dunkerquen neljän päivän ajossa ja Puolan ympäriajossa. Hän voitti Grote Scheldeprijs -klassikon vuosina 2012, 2013, 2014, 2016 ja 2017. Hän voitti Ranskan ympäriajossa neljä etappia vuosina 2013 ja 2014, yhden etapin 2016 ja viisi etappia 2017. Italian ympäriajossa hän voitti kaksi etappia 2014 ja 2016. Hän kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Etixx-Quick Stepin joukkueeseen 2016.
Saavutuksia
Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase
Tähden ydinsynteesi
Tähden ydinsynteesi eli tähden nukleosynteesi on yleisnimitys tähdissä tapahtuville ydinprosesseille, joissa kevyistä alkuaineista syntyy raskaampia alkuaineita. Auringossa vedyn fuusio heliumiksi on tärkein tällainen reaktio ja se vastaa myös suurinta osaa Auringon energiantuotannosta. Tämä reaktio tarvitsee vähintään kolmen miljoonan kelvinin lämpötilan. Muut tähtien elinaikana tapahtuvat ydinreaktiot tuottavat alkuaineita aina rautaan asti. Tähden räjähtäessä neutronisieppaus tuottaa alkuaineita aina tinaan asti, ja raskaampia muut sieppaukset.
Historiaa
Vuonna 1920 Arthur Eddington esitti Francis Astonin tutkimusten pohjalta, että tähdet tuottavat energiansa ydinfuusiolla. Kahdeksan vuotta myöhemmin George Gamow laski Gamowin tekijän, kvanttimekaanisen kaavan, jonka mukaan kahden atomin joutuessa tarpeeksi lähekkäin vahva ydinvoima voittaisi Coulombin vallin. Myöhemmin Gamowin tekijää käyttivät Robert Atkinson, Fritz Houtermans, Edward Teller ja Gamow itse laskiessaan tähtien ydinreaktioiden reaktionopeutta.
"Energy production in stars"-julkaisussa vuonna 1939 Hans Bethe tutki mahdollisia vedyn fuusioreaktioita. Hän uskoi protoni-protoni-ketjun olevan Auringon massaisten ja pienempien tähtien tärkein energiaa tuottava reaktio, ja hiilisyklin olevan suurempien tähtien tärkein reaktio. Nämä reaktiot kattavat pääosan tähden energiantuotannosta ja sitä kautta niiden kuumuudesta, mutta eivät selitä raskaampien alkuaineiden syntyä. Vuonna 1946 Fred Hoyle esitti, että erittäin kuumien ydinten joukko voisi yhtyä raudaksi. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän julkaisi teorian tähtien nukleosynteesistä, jossa syntyy alkuaineita hiilestä rautaan asti.
Hoylen teoriaa kehiteltiin ja se johti vuonna 1957 kehuttuun "Synthesis of elements in stars"-julkaisuun (Geoffrey Burbidge, Margaret Burbidge, William Fowler, Fred Hoyle, kyseistä julkaisua kutsutaan myös nimien perusteella B2FH). Alastair Cameron ja Donald Clayton kehittivät teoriaa edelleen ja Cameron kehitti myös oman teoriansa. Clayton laski ensimmäisenä s-prosessin ja r-prosessin, piin palamisen rautaryhmän alkuaineiksi ja määritti alkuaineiden ikiä. 1970-luvulla nukleosynteesin tutkimus laajeni.
Pistepunahai
Pistepunahai (Scyliorhinus canicula) on noin metrin pituinen hai, jonka selkäpuoli on täynnä ruskeita ja keltaisia pisteitä. Selkäevät ovat lähellä pyrstöä ja pyrstön alalohko on pieni. Se on kissahaiden heimon yleisimpiä lajeja.
Levinneisyys
Pistepunahaita tavataan Pohjois-Atlantilla ja Välimerellä. Se viihtyy n. 100 metrin syvyydessä, vaikka havaintoja on myös 400 metrin syvyydessä. Ne oleilevat yleensä rannikon tuntumassa. Pistepunahai on pohjakala joka viihtyy sora- ja hiekkapohjilla.
Ravinto
Pistepunahait syövät kaloja sekä matoja, rapuja ja simpukoita.
Lisääntyminen
pienoiskuva|vasen|pysty=1.1|Pistepunahain [[Hait#Lisääntyminen|munakotelo]] Eteläiset populaatiot lisääntyvät vuoden ympäri, mutta pohjoisessa elävät marras-heinäkuussa. Munakotelon päissä on nuudelimaiset rihmat, joilla naaras kiinnittää ne vesikasveihin. Munat kehittyvät 5–11 kuukauden aikana. Poikaset ovat kuoriutuessaan n. 10 sentin pituisia ja sukukypsiä n. puolimetrisinä.
Sætertverrfjellet
Sætertverrfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu lähellä Geirangeria, Strandan kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 688 metriä.
Takila
Takila eli riki tarkoittaa purjehduskielessä välineistöä, jonka varaan ja avulla aluksen purjeet levitetään. Yleensä jaetaan kiinteään takilaan eli metallisiin tai puisiin mastoihin, puomeihin ja niitä tukeviin haruksiin ja vantteihin sekä juoksevaan takilaan, jolla tarkoitetaan purjeiden nostoon ja hallintaan käytettävää köysistöä.
Miko Kailiala
Miko Kailiala (s. 15. tammikuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edustaa Salibandyliigassa pelaavaa TPS:ää. Kailialan pelipaikka on hyökkääjä.
Ura
Kailiala on lietolaisen SBS Liedon kasvatti. Hän siirtyi Turkuun TPS:n junioreihin vuonna 2007. Kaudelle 2010–2011 hänet nostettiin Salibandyliigassa pelaavaan miesten edustusjoukkueeseen. Kailialan läpimurto liigassa tapahtui kaudella 2011–2012, jolloin hän teki 26 pelaamassaan ottelussa 37+9=46 tehopistettä. Kauden päätteeksi hänet valittiin vuoden parhaaksi poikajunioriksi Suomessa.
Kaudelle 2012–2013 Kailiala nimettiin 19-vuotiaana joukkueensa kapteeniksi. Hän merkkautti 26 runkosarjan ottelussa tehot 37+15=52. TPS eteni pudotuspeleihin, mutta hävisi puolivälierissä Happeelle voitoin 3–2. Kailiala oli myös pudotuspeleissä joukkueensa pisteykkönen pelaten viisi ottelua tehoin 9+1=10.
Kaudelle 2013–2014 Kailiala siirtyi helsinkiläisen SSV:n riveihin. SSV:n kanssa hän on saavuttanut kaksi SM-pronssia (2014, 2015).
Kaudella 2022–2023 Kailiala johdatti joukkueensa kapteenina TPS:n seurahistorian ensimmäiseen miesten Suomen mestaruuteen, kun joukkue kaatoi Nokian KrP:n F-liigan finaalisarjassa otteluvoitoin 4–3.
Maajoukkueessa
pienoiskuva|[[Salibandyn miesten maailmanmestaruuskilpailut 2022|Maailmanmestaruuskilpailut 2022]] Toukokuussa 2011 Kailiala oli voittamassa alle 19-vuotiaiden salibandyn maailmanmestaruutta, kun Suomi voitti Saksan Weißenfelsissa pelatun turnauksen loppuottelussa Ruotsin maalein 4–3. Kailiala teki ottelussa Suomen 4–2-voittomaalin.
Kailiala debytoi miesten A-maajoukkueessa keväällä 2012. Hänet valittiin edustamaan Suomea vuoden 2014 MM-kilpailuihin Göteborgissa. Suomi voitti turnauksessa hopeaa.
Hän edusti Suomea myös seuraavissa, vuonna 2016 Riiassa järjestetyissä MM-kisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Hän teki turnauksessa viisi maalia.
Duncan Hamilton
Duncan Hamilton (30. huhtikuuta 1920 Corkin kreivikunta, Irlanti – 13. toukokuuta 1994 Sherborne, Dorset) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen F1-osakilpailuun kausina 1951–1953 ja oli parhaimmillaan 7. Hollannin GP:ssä 1952. Hän osallistui myös 18 MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun ollen parhaimmillaan 4. Zandvoortin GP:ssä 1948, 3. Richmond Trophylla 1951, 2. BRDC International Trophylla 51 ja 4. ADAC Internationales Eifelrennenissä 1952.
Duncan osallistui myös Le Mansin 24 tunnin kilpailuihin 9 kertaa voittaen vuoden 1953 Le Mansin kilpailun yhdessä Tony Roltin kanssa. Samassa kilpailussa lintu lensi Duncania kasvoihin 130 mailin tuntinopeudella, jolloin hänen nenänsä murtui. Duncan ja Tony ajoivat kilpailussa alkoholin vaikutuksen alaisina. Hänen tiiminsä yritti raitistaa häntä antamalla hänelle kahvia varikkokäynneillä, mutta Duncan kieltäytyi sanoen sen saavan hänen kätensä kutiamaan. Sen sijaan hänelle annettiin brandyä.
Duncan voitti vuoden 1956 Rheimsin 12 tunnin kilpailun Jaguarilla. Lopetettuaan kilpailemisen vuoden 1958 jälkeen hän keskittyi omaan autokorjaamoyritykseensä. Hänen poikansa Adrian Hamilton, klassinen automyyjä, johtaa nyt yritystä. Duncan Hamilton kirjoitti kirjan nimeltään Touch Wood.
F1-tulokset
NC = kuljettaja ei saanut sijoitusta.
Apomiksia
Apomiksi t. vanh. apomiksia on kasvitieteen ja mikrobiologian termi. Kasvitieteessä se tarkoittaa korkeampien kasvien lisääntymistä ilman hedelmöitystä. Sitä on kaksi päätyyppiä, agamospermia ja kasvullinen lisääntyminen. Eläintieteessä sitä vastaa partenogeneesi.
Mikrobiologiassa apomiksi taas on eräiden diploidien eliöiden lisääntymisen muoto, jossa solun rakenteet näyttävät siltä, että solu lisääntyy suvullisesti, mutta tarkemmalla tarkastelulla havaitaan, ettei näin olekaan.
Anna-Maija
Anna-Maija on suomalainen naisen etunimi. Se on kahden nimen, Annan ja Maijan, yhdistelmä. Nimi on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä kaikkiaan 3782 henkilölle. Nimen kulta-aikaa oli 1940- ja 1950-luvut, jolloin Suomessa yleensäkin annettiin tytöille paljon yhdysnimiä. Kyseisen nimen sai tuolloin yli 1 700 suomalaista tyttöä. 2010-luvulla nimen sai vain 12 henkeä.
Nimipäivä
Anna-Maija ei ole suomenkielisessä kalenterissa omaa nimipäivää, mutta Annan nimipäivä on 9. joulukuuta ja Maijan 2. heinäkuuta.
Nimen alkuperä
Katso Anna ja Maija.
Kálmán Ihász
Tokiossa 1964 Ihász kuului Unkarin olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1997
10 km (p)
Päivämäärä: 24. helmikuuta Suomen Harri Kirvesniemi oli kilpailussa kahdeksas, Jari Isometsä 14. ja Sami Repo 19:s. <br style="clear:both" />
10 km (p) + 15 km (v) takaa-ajo
Päivämäärä: 25. helmikuuta Suomen Sami Repo oli kilpailussa 13. ja Harri Kirvesniemi keskeytti. <br style="clear:both" />
30 km (v)
Päivämäärä: 21. helmikuuta Suomen Mika Myllylä oli kilpailussa kymmenes, Jari Isometsä 14., Jari Räsänen 19. ja Jukka Hartonen 28:s. <br style="clear:both" />
4 × 10 km viesti
Päivämäärä: 28. helmikuuta <br style="clear:both" />
5 km (p)
Päivämäärä: 23. helmikuuta Nopeimman ajan kilpailussa hiihti Venäjän Ljubov Jegorova, joka kuitenkin jäi dopingtestissä kiinni bromantan-piristeen käytöstä ja hänen suorituksensa hylättiin.
Suomen Riikka Sirviö oli kilpailussa kymmenes, Satu Salonen 12., Tuulikki Pyykkönen 19. ja Kati Pulkkinen 25:s. <br style="clear:both" />
5 km (p) + 10 km (v) takaa-ajo
Päivämäärä: 24. helmikuuta Voitto ratkesi loppukirissä. Maalikameran kuvan mukaan Välben mono katkaisi valokennon säteen kolme–viisi senttimetriä ennen Belmondoa.
Suomen Kati Pulkkinen oli kilpailussa 16., Satu Salonen 19. ja Riikka Sirviö 21:s. Tuulikki Pyykkönen ei startannut kilpailuun. <br style="clear:both" />
15 km (v)
'Päivämäärä: 21. helmikuuta Suomen Kati Pulkkinen oli kilpailussa 19., Satu Salonen 26., Kati Sundqvist 35. ja Anu Kittilä 46:s. <br style="clear:both" />
4 × 5 km viesti
Päivämäärä: 28. helmikuuta <br style="clear:both" />
Henkilökohtainen kilpailu (normaalimäki + 15 km)
Päivämäärä: 22. helmikuuta Suomen Jari Mantila oli kilpailussa 14., Tapio Nurmela 16. ja Samppa Lajunen 17:s. <br style="clear:both" />
Joukkuekilpailu (normaalimäki K90 + 4 × 5 km)
Päivämäärä: 23. helmikuuta <br style="clear:both" />
Normaalimäki (K90)
Päivämäärä: 22. helmikuuta Suomen Jani Soininen oli kilpailussa 11., Mika Laitinen 25. ja Ari-Pekka Nikkola 27:s. <br style="clear:both" />
Suurmäki (K120)
Päivämäärä: 1. maaliskuuta Suomen Jani Soininen oli kilpailussa seitsemäs, Janne Ahonen kahdeksas ja Mika Laitinen 23:s. <br style="clear:both" />
Joukkuemäki (K120)
Päivämäärä: 27. helmikuuta <br style="clear:both" />
SEAT Toledo
SEAT Toledo on SEATin vuosina 1991–2009 ja 2012–2019 valmistama keskiluokan automalli, joka alun perin korvasi SEAT Málagan. Mallin nimi viittaa espanjalaiseen Toledon kaupunkiin ja maakuntaan.
SEAT Toledo Typ 1L (1991–1999)
SEAT Toledo oli ensimmäinen malli, jonka SEAT suunnitteli kokonaan Volkswagen-konsernin alaisuudessa. Tekniikaltaan auto perustui toisen sukupolven Volkswagen Golfiin, ja se oli merkittävä kehitysaskel verrattuna edeltäneeseen Málagaan, jonka laatu ei kestänyt vertailua. Toledo oli koriltaan sedania muistuttanut viisiovinen hatchback, jonka linjat piirsi Giorgetto Giugiaro. Pituutta autolla oli hieman yli 4,3 metriä, joten saman konsernin malleista se oli Volkswagen Ventoa hieman alle 10 senttimetriä lyhyempi. Toledon vahvuutena oli suuri 550-litrainen tavaratila. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Vuoden 1995 lopulla Toledo koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai pehmeämmin muotoillut puskurit ja uudenlaisen etusäleikön.
SEAT Toledo Typ 1M (1998–2004)
Toisen sukupolven Toledo esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1998. Auto oli nyt korimalliltaan neliovinen sedan, ja sen hatchback-korinen sisarmalli oli SEAT León. Autot perustuivat samalle Volkswagen-konsernin A4-pohjalevylle kuin muun muassa Volkswagen Golf IV, Audi A3 ja Škoda Octavia. Toledon ja Leónin kojelauta oli jopa suoraan A3:sta lainattu.
Bensiinimoottoreina olivat alun perin nelisylinteriset 1,4- (75 hv), 1,6- (100 hv) ja 1,8-litraiset (125 hv) sekä 2,3-litrainen V5 (150 hv). Dieselmoottorina oli 1,9-litrainen TDI (90/110 hv).
Vuonna 2003 pumppusuutindieselistä esiteltiin pienitehoisempi 130-hevosvoimainen versio.
SEAT Toledo Typ 5P (2004–2009)
Kolmannen sukupolven Toledo esiteltiin syksyllä 2004 Pariisin autonäyttelyssä. Auto muuttui radikaalisti korimalliltaan sedanista korkeaksi tila-automaiseksi viisioviseksi hatchbackiksi. Muodoiltaan Toledo oli hyvin samankaltainen kuin lyhyempi Altea-malli. Pohjalevynä Toledossa oli Volkswagen-konsernin A5, jolle perustuu myös muun muassa Volkswagen Golf V.
Alkuperäisessä moottorivalikoimassa oli 1,6- (100 hv) ja 2,0-litraiset (150 hv) bensiinimoottorit sekä 1,9- (105 hv) ja 2,0-litraiset (140 hv) TDI-dieselmoottorit. Suurempi bensiinimoottori oli suorasuihkutteinen ja varustettu kuusivaihteisella manuaali- tai automaattivaihteistolla. Kuusivaihteinen manuaalivaihteisto oli myös 2,0-litraisen dieselin yhteydessä, ja lisävarusteena kyseisen moottorin sai myös kuusiportaisella DSG-kaksoiskytkinvaihteistolla.
Loppuvuodesta 2005 esiteltiin turboahdettu 2,0-litrainen TSI (200 hv), jonka kuusivaihteisella manuaali- tai DSG-vaihteistolla varustettuna. Dieselvalikoimaan lisättiin hiukkassuodattimella varustettu 2,0-litrainen (140 hv), joka oli OHC-tyyppinen. Vuoden 2006 alussa joissain maissa tarjolle tuli myös DOHC-versio, jossa tehoa oli 170 hevosvoimaa. Samana keväänä pienimmäksi bensiinimoottoriksi tuli 1,4-litrainen (85 hv).
Alkuvuoden 2007 uutuus oli turboahdettu 1,8-litrainen TSI (160 hv).
SEAT Toledo Typ NH (2012–2019)
Vuonna 2012 SEAT otti Toledo-mallinimen uudelleen käyttöön uudessa mallissaan, joka oli jälleen perinteisesti muotoiltu sedania muistuttava viisiovinen hatchback. Toledon lähes identtinen sisarmalli on Škoda Rapid, ja molempia autoja valmistettiin Škodan tehtaalla Tšekissä. Škoda Rapidista oli kuitenkin saatavana SEATista poiketen myös pystyperäinen korimalli. Toledon suunnittelussa pyrittiin luomaan suuret sisätilat, ja sen akseliväli onkin 24 millimetriä pidempi kuin Leónissa. Myös auton 550-litrainen tavaratila on luokassaan suuri.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Toledo sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Willem Doise
Willem Doise (20. heinäkuuta 1935 – 8. tammikuuta 2023 ) oli sveitsiläinen kokeellisen sosiaalipsykologian professori. Hän pidetään yhtenä nykysosiaalipsykologian merkittävimmistä henkilöistä.
Doise osoitti kollegoineen, miten merkittävästi sosiokognitiiviset ristiriidat vaikuttavat lapsen älylliseen kehitykseen. Näin hän loi perustaa lapsen kehityksen sosiaalipsykologialle.
Cayugat
thumb|right|270px|Irokeesien lippu. (Hiawathan vyö) Cayugat olivat yksi irokeesien liittokunnan viidestä kansasta. Heidän omakielinen nimensä on käännetty "Likaisen maan kansaksi" ja joskus myös "Suuren suon ihmisiksi". Liiton on oletettu syntyneen 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen tehtävänä on ollut turvata rauha kaikkien siihen kuuluvien viiden kansan välillä ja pitää yhtä mahdollisten ulkopuolisten hyökkäysten kohdistuessa heihin.
Suuren rauhan-aatteen irokeesien keskuuteen tuoneen Hiawathan kunniaksi liittokunnan symbolina pidettiin vyötä, johon sisältyi heidän historiansa. Se koostui viidestä kuviosta. Keskellä oli liiton valkoinen rauhan puu, joka edusti irokeesien sydäntä. Puun molemmin puolin oli kaksi erikokoista neliötä liitettyinä kapealla nauhalla toisiinsa. Tämä symbolismi kuvasi viittä irokeesien alkuperäistä kansaa. Vasemmalta oikealle: senecat, läntisten ovien vartijat; cayugat, suurten piippujen pitäjät; onondagat, rauhanvyön säilyttäjät; oneidat, Suuren rauhanpuun istuttajat ja mohawkit, itäisten ovien vartijat. Hiawathan vyö nousi uudelleen esille irokeesien tunnuksena 1900-luvulla heidän joutuessaan toistuviin yhteenottoihin niin New Yorkin kuin Ontarionkin hallitusten kanssa. Omia asioitaan tarmokkaasti ajaen ja itsetuntoonsa luottaen irokeesit onnistuivat pyrkimyksessään tuoda liittokuntansa esiin uudelleen. Tästä osoituksena he saivat sinivalkoisen lipun, jossa heidän alkuperäinen tunnuksensa on kuvattuna jälkipolville.
Irokeesit kävivät 1600-luvulla lukuisia sotia joiden seuraukset olivat vuosisadan loppuun mennessä käyneet tuhoisiksi heille itselleen. Uusi Ranska vahvoine intiaaniliittolaisineen onnistui iskemään kuolettavasti liittokunnan moniin kyliin. Cayugat kärsivät vähiten tappioita. Vuonna 1660 heidän yhteenlaskettu määränsä oli ollut 1 500 ja sata vuotta myöhemmin vuonna 1778 lukumäärä oli 1 100.
Yhdysvaltain vallankumouksen jälkeen 1770-luvun lopulla suurin osa cayugoista muutti Kanadaan palaamatta koskaan takaisin. New Yorkiin jääneet cayugat hajaantuivat saman vuosisadan loppuun mennessä joidenkin yhdistyessä suurilukuisempiin senecoihin.
Suurin osa cayugoista puhuu englantia. Enää noin 100 henkilöä puhuu perinteistä kieltään
Anna-Leena
Anna-Leena on suomalainen naisen etunimi. Se on kahden nimen, Annan ja Leenan, yhdistelmä. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu kaikkiaan 1417 henkilölle. Nimen kulta-aikaa olivat 1960- ja 1970-luvut. Kyseisen nimen sai tuolloin 474 suomalaista tyttöä. 2000-luvulla nimen on saanut vain 34 henkeä.
Nimipäivä
Anna-Leenalla ei ole suomenkielisessä kalenterissa omaa nimipäivää, mutta Annan nimipäivä on 9. joulukuuta ja Leenan 22. heinäkuuta.
Nimen alkuperä
Katso Anna ja Leena.
Bevasitsumabi
Bevasitsumabi pidentää merkittävästi edennyttä suolistosyöpää sairastavien elinikää. Vuonna 2004 julkaistussa tutkimuksessa osoitettiin, että bevasitsumabin ja solunsalpaajien käyttö hidastaa taudin etenemistä keskimäärin neljällä kuukaudella verrattuna pelkkien solunsalpaajien käyttöön. Lääkettä käytetään myös edenneen ei-pienisoluisen keuhkosyövän sekä edenneiden rinta- ja munuaissyöpien hoidossa.
Bevasitsumabin kemiallinen kaava on C6638H10160N1720O2108S44 ja CAS-numero 216974-75-3.
Lucien Rebuffic
Rebuffic oli mukana myös vuoden 1946 Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa Ranska sijoittui neljänneksi.
Factoring
Factoring on rahoitusmuoto, jossa yritys saa rahoitusta myyntisaamisiaan vastaan. Factoring on tavaroiden ja palveluiden myynnistä syntyneiden laskusaatavien rahaksi muuttamista (diskonttaamista) rahoitusyhtiön myöntämän luoton avulla. Factoring on rahoituspalvelu, jonka avulla yrityksen myyntisaatavat saadaan heti rahaksi. Kansainvälisesti factoring mielletään usein yleiskäsitteenä kaikille laskurahoituksen eri muodoille, joissa myyntisaatavien rahoitus hoidetaan joko niitä myymällä, tai niin että ne toimivat rahoituksen vakuutena.
Factoringluototusta varten solmitaan rahoitussopimus, jonka mukaan myyjäyritys siirtää säännöllisesti kaikki asiakaslaskunsa rahoittajalle luotottamista varten. Laskut joko pantataan tai myydään rahoitusyhtiölle. Rahoitusta myyjäyritys saa sovittuun enimmäismäärään (luottolimiittiin) saakka.
Rahoitusyhtiö perii yleensä factoringpalkkion tiettynä prosenttiosuutena jokaisen siirretyn laskusaatavan määrästä. Muita kuluja ovat luoton korko ja mahdollinen järjestelypalkkio luottolimiitin myöntämisestä tai muuttamisesta.
Laskusaatavien panttaus
Suomessa tavallisinta on, että myyjäyritys panttaa laskusaatavansa rahoituksen vakuudeksi rahoitusyhtiölle. Luottoriski säilyy tällöin myyjäyrityksellä.
Myyjäyritys tekee laskuun merkinnän, jonka mukaan ostajan tulee maksaa lasku rahoittajalle. Rahoitusyhtiö maksaa laskusta myyjäyritykselle sovitun osuuden, esimerkiksi 80 %. Loppuosan rahoitusyhtiö maksaa sitten, kun ostaja on maksanut koko laskun rahoittajalle.
Laskusaatavien kauppa
Panttauksen sijaan voi yritys myydä laskusaatavansa rahoitusyhtiölle. Silloin rahoitusyhtiö yleensä kantaa riskin ostajien maksukyvystä. Laskusaatavien ostaminen on tavallista kansainvälisessä factoringissä mutta jossain määrin myös Suomessa.
HIFK:n jääkiekkojoukkue 1997–1998
Jääkiekon SM-liigan mestarit kaudella 1997–1998:
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 57 kg
Miesten 57 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta – 3. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 28 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti Venäjän olympiakomitean Albert Batyrgaziev, joka voitti loppuottelussa Yhdysvaltain Duke Raganin.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1977
Vuoden 1977 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Donetskissa, Ukrainan SNT:ssa, Neuvostoliitossa.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 57 kg
Karsinnat
Eri maanosille myönnettiin eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsi kahdeksan urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta viisi ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta kuusi urheilijaa. Yhdestä maasta sai osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaettiin rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ollut vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsi kisoihin. Isäntämaa Japanille oli taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani sai urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saanut ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsuttiin yksi urheilija.
Nuoren Voiman Liitto
Nuoren Voiman Liitto (lyhenne NVL ) on kirjallisuusyhdistys, jonka tarkoituksena on tukea eri-ikäisiä kirjoittajia ja edistää kirjallisuuden asemaa ja tunnettavuutta. Liitto on poliittisesti sitoutumaton ja avoin kaikenikäisille. Nuoren Voiman Liitto on perustettu vuonna 1921. Liitto sai vuonna 2011 opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämän Suomi-palkinnon. NVL järjestää vuosittain viikon mittaista Runokuu-kirjallisuusfestivaalia. Se jakaa myös Nuori Voima -palkintoa tunnustuksena ansioituneesta toiminnasta kirjallisuuden ja kulttuurin alalla.
Toiminta
Nuoren Voiman Liiton toiminta jakautuu kolmeen pääalueeseen: 1. luovan kirjoittamisen tukeminen ja edistäminen 2. kirjallisuustapahtumien koordinointi 3. Nuori voima ja Kritiikki -lehtien julkaiseminen.
Suomen Koulunuorisoliiton Nuori Voima-lehti 1908
Nuoren Voiman Liiton historia alkaa vuonna 1908 perustetusta Suomen Koulunuorisoliiton Nuori Voima -lehdestä. Lehdestä oli 1910-luvulla kehittynyt eri alojen harrastajia yhdistävä julkaisu. Vuoden 1919 ensimmäisessä numerossa lukijoille esitettiin pyyntö avustaa lehteä ja lähettää toimitukselle aineistoa julkaistavaksi. Nuori Voima oli jo aikaisemmin järjestänyt taidenäyttelyitä, joihin oli osallistunut muutamia Etelä-Suomen kouluja. Lehden tekemän ohjaustyön pohjalta syntyi ajatus lehden lukijoiden keskuuteen perustettavasta toveriliitosta.
Nuoren Voiman Liitto 1921
Nuoren Voiman Liitto perustettiin virallisesti 9.1.1921, mutta jo edellisenä vuonna liiton jäseneksi oli kirjattu yli sata jäsentä. Lehdessä oli ilmoitettu huhtikuussa 1920, että lehti on päättänyt perustaa Nuoren Voiman Liiton, jonka jäseneksi on mahdollista hakea lähettämällä liittoon harrastusnäyte. Liittoon hyväksytty jäsen saisi liiton rintaneulan kuparisena. Hopeinen merkki olisi mahdollista saada ansioituneemmalla harrastusnäytteellä ja kultaisen merkin saanut henkilö pysyisi liiton kunniajäsenenä kuolemaansa saakka.
Nuori Voima -lehti ja Suomen Radioamatööriliitto NVL
Nuoren Voiman päätoimittaja Ilmari Jäämaa valittiin perustamiskokouksessa liiton ylijohtajaksi ja hän johti liittoa aina kuolemaansa, vuoteen 1934 saakka. Taiteilija Martta Wendelin suunnitteli liitolle edelleen käytössä olevan tunnuksen, johon on kuvattuna keskellä aurinkoa hohtava Ikaroksen siipi sekä kirjaimet NVL. Toiminta laajeni nopeasti ja osastoja ja harrastuspiirejä perustettiin eri puolille maata. Nuoren Voiman Liiton perustaminen auttoi myös radioamatöörejä yhdistymään, mikä johti myöhemmin Suomen Radioamatööriliiton sekä Yleisradion syntyyn. Nuori Voima -lehteen vakiintui osasto, jossa kerrottiin liiton uusimpien jäsenten nimet sekä julkaistiin eri kerhoja koskevia tärkeimpiä tiedonantoja.
Vuosikokoukset ja talvipäivät
Liiton ensimmäinen vuosikokous pidettiin liiton talvipäivien yhteydessä Turussa. Vuodesta 1922 alkaen järjestetyt talvipäivät olivat näyttäviä tapahtumia, jotka keräsivät yhteen liiton jäseniä eri puolilta maata. Talvipäivät pitivät sisällään esityksiä, näyttelyitä, luentoja ja kilpailuja. Talvipäivien juhlaperinteisiin vakiintui 1940-luvulla kultamerkkien jakaminen liiton ansioituneille jäsenille.
Harrasteet
Mukana liitossa oli niin musiikin, kuvataiteen, valokuvauksen, historian, käsityön, esperanton kuin tekniikan harrastajia. Kirjallinen harrastuspiiri oli vilkkaimmin toimiva ja jäsenmäärältään suurin harrastuspiiri toiminnan alusta alkaen. Nuori Voima -lehti oli julkaissut jo ennen liiton perustamista runsaasti kaunokirjallisuuteen liittyviä tekstejä. 1920-luvun alussa liiton jäseneksi liittyikin paljon kirjoittamista harrastavia jäseniä joukossaan useita tulevia kirjailijoita: Elina Vaara, Ilmari Pimiä, Olavi Paavolainen, Lauri Viljanen, Einari Vuorela, Uuno Kailas, Arvi Kivimaa, Erkki Vala ja Katri Vala. Vuosina 1924, 1925 ja 1926 ilmestyi kirjallisen harrastuspiirin jäsenten muodostaman Tulenkantajat-ryhmän albumi, joka vuonna 1928 muuttui säännöllisesti ilmestyväksi aikakauslehdeksi. Vuonna 1933 kirjallisen piirin jäsenmäärä oli kasvanut niin suureksi, että erillisen kirjallisen kerhon perustaminen katsottiin aiheelliseksi. Tämä toimi lähtökohtana vuonna 1933 perustetulle Kerho 33:lle, jonka puheenjohtajana toimi Mika Waltari. . Kerhosta muodostui pian suomalaisen kulttuurielämän tunnetuin keskustelufoorumi ja sen tilaisuuksiin osallistui säännöllisesti toistasataa henkeä.
1960-luku
1960-luvulla uudenlainen nuorisokulttuurin nousu ja värikäs kulttuurinen ilmapiiri vaativat uudistumista myös liitolta. 1970-luvun alkupuoli olikin liitossa elvyttämisen ja uudelleenarvioinnin aikaa. 1970-luvulle leimallista oli aiempaa vahvempi yhteistyö muiden kulttuurijärjestöjen kanssa sekä uudenlainen yhteiskunnallinen aktiivisuus. 1970-luvun puolivälissä syntyi Myrsky-ryhmä, joka järjesti matineoita ja julkaisi antologioita. Ryhmän perustajajäseniä olivat muun muassa kirjailijat Teemu Hirvilammi, Annika Idström, Hannu Kankaanpää, Anja Kauranen ja Ilpo Tiihonen. Myrsky-ryhmittymää 1980-luvun alkuvuosina seuranneessa Kiimassa oli mukana uuden aallon rock-kulttuuria ja punkia edustavia nuoria.
1980- ja 1990-luvut
1980- ja 1990-luvun toimintaa väritti vahvasti uudenlainen kansainvälistynyt ilmapiiri ja liiton aktiivitoimijat tekivät lukuisia esiintymismatkoja ulkomaille. 1990-luvulta lähtien liitto on järjestänyt monia erilaisia kulttuuritapahtumia ja tehnyt tällä saralla yhteistyötä myös lukuisten muiden kulttuuritoimijoiden kanssa.
Nuori Voima -lehden historia
Nuori Voima perustettiin vuonna 1908 Suomen Koulunuorisoliiton lehdeksi. Alun perin lehti oli suomalaiselle koulunuorisolle tarkoitettu yleissivistävä harrastusjulkaisu: lehden artikkelit käsittelivät luonnontieteitä, historiaa, matkustelua, uskontoa, kaunokirjallisuutta, taiteita, urheilua ja raittiusaatetta. Lehden alkutaipaleella päätoimittajana toimi Ilmari Jäämaa, jonka ansiosta lehden suosio ja levikki kasvoivat nopeasti 1910-luvun lopulla. Avustajiin kuuluivat tällöin muun muassa E. A. Saarimaa, Vilho Setälä ja Jalmari Finne. Jäämaan toimittamana lehdestä kasvoi harrastavan nuorison äänenkannattaja: lehden lahjakkaimmat lukijat saattoivat julkaista lehdessä omia tekstejään ja toivomuksillaan lukijakunta saattoi vaikuttaa lehden asiasisältöön.
Kirjallisuus ja taiteet saivat Nuori Voima -lehdessä vahvemmin jalansijaa Tulenkantajien toiminnan myötä 1920- ja 1930-lukujen taitteessa. 1920-luvulla lehteen kirjoitti suomalaisen kirjallisuuden nuori kärkijoukko, muiden muassa Martti Haavio, Lauri Viljanen, Pentti Haanpää, Uuno Kailas, Mika Waltari, Katri Vala, Toivo Pekkanen, Yrjö Jylhä, Olavi Paavolainen ja Saima Harmaja. Tämä avustajajoukko huolehti päätoimittajan johdolla valtaosasta lehden sisällöistä. Kirjallisuuden, taiteen ja tekniikan ohella lehdessä ilmestyi muun muassa uusi radioamatöörien uranuurtavia saavutuksia esittelevä osasto ”Langaton”.
Ilmari Jäämaan kuoltua 1934 alkoi Nuoren Voiman historiassa vaikea kausi: levikki pieneni, lehti kohtasi talousvaikeuksia ja esimerkiksi vuonna 1940 lehti ei ilmestynyt lainkaan. Vuodesta 1944 alkaen lehti elpyi Eino Parikan johdolla. Sodan jälkeen 40-luvun lopulla ja 50-luvulla lehden päätoimittajina toimivat Eeva Helleman (Joenpelto), Terttu Kiuru-Lehtonen, Martti Turunen ja Tauno Peltomäki. 50-vuotisjuhliaan Nuori Voima vietti näyttävästi vuonna 1958 Ruotsalaisen kauppakorkeakoulun salissa. 1950-lukuun mennessä Nuoresta Voimasta oli muodostunut lähinnä Nuoren Voiman Liiton järjestölehti, jonka sivuilla elinvoimaisimmat harrastusmuodot, kuten kirjallinen harrastuspiiri, pääsivät eniten esille. Jokaisessa 1940–1950-luvun numerossa lehteä täyttävät osaltaan luettelot Nuoren Voiman Liiton uusista jäsenistä sekä muutaman sanan mittaiset arvostelut jäsenten lähettämistä harrastusnäytteistä.
1960-luvun puolivälissä Kalevi Seilonen ja Juha Virkkunen alkoivat uudistaa Nuorta Voimaa taiteellisen radikalismin ja avantgardismin hengessä ja lehden ulkoasu muuttui ja taitto vapautui entisestään. Alkoi uusi kansainvälistyminen, ja lehden sivuilla ilmestyi suomennoksina mm. Henry Millerin, Bertolt Brechtin, John Cagen, E. E. Cummingsin, Alain Robbe-Grillet’n, markiisi de Saden ja Ezra Poundin tuotoksia. Nuori Voima 3/1969 ilmestyi lehden sijaan singlekokoisena äänilevynä, jolla kuultiin viisi kappaletta M. A. Nummisen organisoimalta Suomen Talvisota 1939–1940 –kokoonpanolta sekä eräitä vähemmän tunnettuja kokoonpanoja.