cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalsium
Luuston terveys
2007 julkaistussa väestötutkimuksessa runsaasti kalsiumia sisältäviä maitotuotteita käyttävien laktovegetaristien luunmurtumariski ei ollut myöskään yhtään pienempi kuin kananmunia, lihaa tai kalaa proteiininlähteenä käyttävillä. Pelkkiä kasvikunnan tuotteita syövillä vegaaneilla oli kuitenkin 30 prosenttia suurempi murtumariski, joka liittyi alhaiseen kalsiumin saantiin. Niiden vegaanien murtumariski ei ollut suurentunut, jotka saivat ravinnostaan vähintään 500 milligrammaa kalsiumia vuorokaudessa.
Eturauhassyöpä
Yli kaksi lasia maitoa päivittäin juovilla miehillä esiintyy kaksi kertaa enemmän eturauhassyöpää kuin niillä miehillä, jotka eivät juo maitoa. Toisen tutkimuksen mukaan päivittäin yli 2000 milligrammaa kalsiumia saavilla miehillä esiintyy lähes kaksi kertaa enemmän eturauhassyöpää kuin miehillä, joiden kalsiumin saanti jää alle 500 milligrammaan.
Muiden eliöiden ravitsemuksessa
Kalsium on myös kasviravinne. Kasvit ottavat kalsiumin maasta ioneina, joita on yleensä riittävästi saatavilla. Kasvi tarvitsee kalsiumia soluseinän rakentamiseen ja tumasukkulan muodostamiseen. Kalsium myös aktivoi joitain entsyymejä ja toimii toisiolähettinä. Kalsiumin puute aiheuttaa kasvun hiipumista ja nuorten solukkojen kuolemista.
Kiima
Kiima on useimmilla nisäkäsnaarailla esiintyvä ilmiö, jolloin eläin on tilassa, jossa munasolun hedelmöittyminen on mahdollista. Kiima-aikana eläin on seksuaalisesti aktiivinen.
Kiimakierrolla tarkoitetaan aikaa, joka kuluu kiiman alusta seuraavan kiiman alkuun tai lopusta loppuun. Kausilisääntyjät ovat eläimiä, jotka pystyvät saamaan kiimoja vain osan aikaa vuodesta.
Hevosen kiimakierto on 14–16 vuorokautta, ja se on kausilisääntyjä. Naaraskissalla kiima kestää 14–21 vuorokautta.
Koira
Narttukoiralla on kiima 1–3 kertaa vuodessa. Ensimmäinen kiima on noin 6–9 kuukauden iässä. Narttukoiran kiimasta käytetään myös nimitystä juoksuaika. Koiran kiima jaetaan esikiimaan (proestrus), kiimaan (estrus), jälkikiimaan (metestrus) sekä kiimattomaan (anestrus) aikaan. Esikiimaan (9 vrk) kuuluu ulkosynnyttimien turvotus ja verinen vuoto emättimestä. Vaikka se ulkoisesti muistuttaa naisen ja eräiden apinanaaraiden kuukautisia, se johtuu aivan eri syistä. Vuoto vaalenee varsinaista kiimaa lähestyttäessä. Vain varsinaisen kiiman (9 vrk) aikana narttu antaa uroksen astua. Varsinainen kiima voidaan todeta myös verikokeella tutkimalla irtosolunäyte (PAPA) tai progesteronihormonin määrä. Näin voidaan määrittää sopiva aika astutukselle. Jälkikiima (60 vrk) päättyy kantavalla koiralla synnytykseen. Mikäli narttu ei ole kantava, voi esiintyä valeraskausoireita.
Heinäjärvi (Jämsä, Turkinkylä)
Heinäjärvi on Jämsän kaakkoisosassa sijaitseva kahden hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kahdeksan kilometriä kaakkoon.
Maantiede
Heinäjärvi on saareton ja se sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen länsiosassa Turkinkylän maatalousmaisemassa. Vedet virtaavat Heinäjärveltä Nielevää pitkin luoteeseen kohti Jämsänjoen alajuoksua, josta virta vie etelään Päijänteeseen. Heinäjärven korkeustaso on kymmenen senttimetriä Päijännettä ylempänä. Sen eteläpuoliset Turkinkylän järvet ovat puolestaan noin 13–16 metriä Päijänteen tason yläpuolella. Heinäjärveen virtaa laskuoja paitsi etelästä, myös pohjoisesta ja kaakosta. Heinäjärven länsipuolella sijaitsee Kuutilasvuori ja itäpuolella Palomäet.
Heinäjärvi kuuluu Nielevän valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä. Toinen jakovaihe on Jämsänjoen alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Heinäjärvi kuuluu Nielevän alueen läntisiin järviin.
Heinäjärven eteläpuoliset Turkinkylän järvet:
Intialais-kreikkalainen kuningaskunta
Hallitsijoita
Noin 95 eaa. Intialais-kreikkalainen kuningaskunta joutui hajaannukseen ja valtakunnan eri osia hallitsivat eri hallitsijat:
Noin 70 eaa. Intialais-kreikkalainen kuningaskunta joutui Kušana-valtakunnan valtaamaksi. Intialais-kreikkalaisella kuningaskunnalla oli suurta vaikutusta myöhämpään Intialais-parthialaiseen kuningaskuntaan.
Anders Fridén
Anders Fridén (s. 25. maaliskuuta 1973) on ruotsalaisen melodisen death metal -yhtyeen In Flamesin laulaja, joka on laulanut yhtyeessä vuodesta 1995 saakka. Hänet tunnetaan parhaiten möreästä äänestä ja lavaesiintymisestään. Fridénillä on myös sivuprojektiyhtye Passenger, jossa hän toimii laulajana, mutta yhtyeen toiminta vaikuttaa lakanneen, sillä albumin Passenger (2003) jälkeen ei ole tullut mitään ja nettisivut ovat hävinneet. Vaikuttavana tekijänä toimii myös Andersin pääyhtye In Flames, joka ei jätä aikaa sivuprojekteille. Fridénin aiemmat yhtyeet ovat Dark Tranquillity ja Ceremonial Oath.
Fridénillä on lapsi nimeltä Agnes vaimonsa Helena Lindsjön kanssa. Hän on yksi vuonna 2017 perustetun pienpanimon Frequency Beer Worksin omistajista.
Henkivakuutus
Henkivakuutus on vakuutus, jossa riski liittyy vakuutetun elämään ja kuolemaan. Vapaaehtoiset henkivakuutukset täydentävät lakisääteistä sosiaalivakuutusta. Vaikka Suomen sosiaalivakuutus on suhteellisen kattava, sen etuuksien määrittely on kaavamaista ja perustuu kansalaisen keskimääräisiin tarpeisiin. Kansalaisilla on kuitenkin erilaisia elämäntilanteita ja turvan tarpeita, joita vapaaehtoiset vakuutukset täydentävät. Markkinoilla on useita erilaisia henkivakuutustuotteita, mutta yksinkertaistettuna puhtaat henkivakuutukset voidaan jakaa kuolemanvaravakuutuksiin ja elämänvaravakuutuksiin eli säästöhenkivakuutuksiin. Nämä tuotteet ovat vapaaehtoisia vakuutuksia.
Kaikki suomalaiset työntekijät on lisäksi vakuutettu työntekijäin ryhmähenkivakuutuksella, joka perustuu työmarkkinajärjestöjen 1976 tekemään kollektiivisopimukseen.
Kuolemanvaravakuutukset
Kuolemanvaravakuutus eli riskihenkivakuutus on sopimus, jossa vakuutusyhtiö suorittaa vakuutetun edunsaajille korvausta, mikäli vakuutettu kuolee vakuutusaikana. Riskihenkivakuutuksella on tarkoitus varautua kuolemasta lähipiirille aiheutuviin välittömiin kustannuksiin. Kuoleman johdosta kuolleen lähipiirille, kuten vaikkapa leskelle tai lapsille, koituu taloudellisia menetyksiä ennen kaikkea menetettyjen tulevaisuuden ansiotulojen muodossa. Samalla maksettavaksi tulevat hautauskustannukset ja mahdolliset perintöverot. Lisäksi lapsiperheissä huoltajan panosta kodin ylläpidossa ja kiinteistön hoidossa saatetaan tämän kuoleman jälkeen esimerkiksi joutua korvaamaan ulkopuolisilla ostopalveluilla.
Nykyisin riskihenkivakuutusten käyttö on yleistynyt lainojen yhteydessä. Esimerkiksi asuntolainan yhteyteen otettu riskivakuutus korvaa jäljellä olevan lainan maksun mikäli lainan maksaja tai yksi maksajista kuolee tai joutuu työkyvyttömäksi. Joissakin rajoitetuissa tapauksissa lainaturvaa on mahdollista hankkia myös työttömyyden varalta.
Riskihenkivakuutusten tarve on suurin yleensä nuorilla perheillä, joilla on elätettävänä pienet lapset ja usein lainaa. Suomalaiset kotitaloudet ovat varautuneet huoltajan kuoleman varalta melko heikosti. Kuolemanvaraturvan vaje lasketaan vähentämällä kotitalouden tulomenetyksistä julkinen ja yksityinen kuolemanvaraturva sekä osa kotitalouden sijoitusvarallisuudesta. VATT:n vuonna 2007 tekemien laskelmien mukaan turvavaje on Suomessa hyvin merkittävä, keskimäärin 126 000 euroa, ja nuorten huoltajien kotitalouksissa vielä suurempi, keskimäärin 230 000 euroa.
Riskihenkivakuutusten hinta voi olla joko täysin riskiä vastaava tai sitten tasamaksu. Riskiä vastaavassa hinnassa vakuutus kallistuu sitä mukaa kun vakuutettu vanhenee ja kuolema käy todennäköisemmäksi. Tasamaksussa taas hinta on koko ajan sama, ja nuorena maksetut riskiin nähden korkeammat vakuutusmaksut tasapainottavat vanhempana maksettua, riskiin nähden alempaa vakuutusmaksua.
Säästöhenkivakuutukset
Elämänvaravakuutus eli säästöhenkivakuutus on sopimus, jossa vakuutettu saa korvausta, jos hän on sovittuna aikana hengissä. Elämänvaravakuutuksen korvaus voidaan suorittaa kerralla tai osissa pidemmällä aikavälillä, jolloin kyseessä on usein eläke.
Vakuutussäästämisellä voidaan varautua omaan vanhuuteen ja ansiotulojen loppumiseen tai vanhuudesta aiheutuvan lisähoivan tarpeen rahoittamiseen. Vakuutussäästäminen voi tapahtua myös jonkun muun kuin vakuutussäästäjän itsensä hyväksi, kuten esimerkiksi lasten tai lastenlasten. Säästöhenkivakuutuksen voi myös yleensä nostaa itselleen kesken sopimuskauden.
Henkivakuutuksen idea on yksinkertainen: asiakas maksaa vakuutusmaksun tai useita vakuutusmaksuja, joita vakuutusyhtiö säilyttää asiakkaan lukuun ja palauttaa sovittuna ajankohtana sijoitukselle kertyneen koron kera. Säästöaikana vakuutusyhtiö sijoittaa saamansa vakuutussumman parhaan kykynsä mukaan mahdollisimman tuottavasti. Sijoitusten on myös oltava niin turvattuja, että vakuutusyhtiö kykenee sopimuskauden päättyessä maksamaan sovitun vakuutuskorvauksen vakuutetulle. Säästöhenkivakuutuksen tuotto voi olla sovittu kiinteäkorkoiseksi, jolloin vakuutusyhtiö ottaa riskin hyvistä ja huonoista sijoitusvuosista itselleen. Hyvän sijoitusvuoden tuottoja käytetään tasaamaan huonon sijoitusvuoden tuottoja. Kiinteän koron lisäksi on voitu sopia asiakashyvityksestä, joka maksetaan asiakkaan vakuutusäästölle, mikäli sijoitusvuosi on ollut hyvä.
Lähtökohtaisesti säästö palautetaan vain, mikäli vakuutuksenottaja on elossa kun vakuutussopimus päättyy. Jos vakuutuksenottaja ehtisi kuolla ennen sopimuksen päättymistä, tasattaisiin yhtiöön jäänyt vakuutussäästö muiden vakuutuksenottajien kesken. Käytännössä säästöhenkivakuutukseen on useimmiten liitetty kuolemanvaravakuutus, jolloin vakuutetun kuollessa kesken sopimuskauden ennalta määritelty edunsaaja saa kertyneen vakuutussäästön itselleen. Vakuutussäästäminen on ajankohtaista silloin, kun ansiotuloista jää jäljelle säästöjä myöhempää aikaa varten.
Henkivakuutuksissa saattaa olla myös kytkettynä muita henkilövakuutukseen kuuluvia vakuutusturvia, esimerkiksi työkyvyttömyysvakuutus.
Sijoitussidonnaiset vakuutukset
Sijoitussidonnaisessa vakuutuksessa eli unit link -vakuutuksessa vakuutuksenottaja voi itse määrittää varsin pitkälle sen, miten hänen vakuutukseen maksamansa varat sijoitetaan. Vakuutusyhtiö tarjoaa asiakkaan valittavaksi useita vaihtoehtoisia sijoituskohteita, kuten koti- tai ulkomaisia osakkeita tai joukkovelkakirjalainoja. Käytännössä valittavana on markkinoilla muutenkin toimivia sijoitusrahastoja. Vakuutuksenottaja valitsee näistä yhden tai useamman, johon hänen säästönsä ohjataan sovitussa suhteessa. Sijoitussidonnaiset vakuutukset vievät vakuutussäästämistä sijoitustoiminnan alueelle, missä se kilpailee suoran osake-, korko- ja rahastosijoittamisen sekä pankkitallettamisen kanssa.
Vakuutuksenottajan säästön arvo sidotaan varoilla hankitun sijoitustuotteen arvoon. Näin ollen riski vakuutussäästön arvosta on vakuutuksenottajalla eikä vakuutusyhtiöllä. Sijoitustuotteen arvon noustessa asiakas saa hyödyn itselleen täysimääräisenä, mutta toisaalta vakuutusyhtiö ei sitoudu huonon kurssikehityksen aikoina tasapainottamaan vakuutussäästön arvoa omalla riskillään.
Kapitalisaatiosopimukset
Kapitalisaatiosopimus poikkeaa muista henkivakuutuksista siten, että sopimuksen perusteella ei vakuuteta ketään. Kapitalisaatiosopimus on aina määräaikainen ja ne on tehty pääasiassa pitkäaikaiseen säästämiseen. Kapitalisaatiosopimus voi olla sijoitussidonnainen, laskuperustekorkoinen tai näiden kahden yhdistelmä. Valinnalla on merkitystä tuoton ja riskin kannalta. Laskuperustekorkoisessa vakuutussopimuksessa sovitaan jokin tietty kiinteä korko, jonka säästöt tuottavat tai johonkin korkotekijään (esim. euribor tai vastaava) sidottu korko. Lisäksi laskuperusteisissa sopimuksissa voidaan maksaa asiakashyvitystä sen mukaan, miten vakuutusyhtiö on vuositasolla onnistunut sijoituksissaan.
Sijoitussidonnaisessa kapitalisaatiosopimuksessa asiakas valitsee itse sopimukseen liittyvät sijoitukset, jotka usein ovat sijoitusrahastojen osuuksia tai niin sanottujen rahastokorien osuuksia. Tuotoista ja riskeistä vastaa asiakas itse.
Verokohtelu
Henkivakuutuksen perusteella maksettava kuolemantapaussumma on vainajan lähiomaisille aina perintöveron alaista tuloa. Muille kuin vakuutetun lähiomaisille maksettavaa kuolemantapaussummaa verotetaan kokonaisuudessaan pääomatulona.
Säästöhenkivakuutuksen perusteella maksettavan säästösumman verotus riippuu siitä, kuka on edunsaaja. Jos säästösumma maksetaan vakuutuksenottajalle itselleen (ja hän on itse vakuutettuna) tai hänen lähiomaiselleen, veronalaista pääomatuloa on vain se osa, joka on karttunut tuottona. Jos edunsaajana ei ole vakuutuksenottaja itse vaan hänen lähiomaisensa, lahjaverotus kohdistuu - muun kuin edellä sanotun tuloverotettavan tuoton osalta - maksettavaan säästösummaan.
Henkivakuutusten verotusta koskevat säännökset löytyvät pääasiassa tuloverolaista (TVL 1535/1992), laista elinkeinotulon verottamisesta (EVL 360/1968) ja laista eräistä vakuutusmaksuista suoritettavasta verosta (664/1966).
Billy Martin
William Dean "Billy" Martin (s. 15. kesäkuuta 1981) on Good Charlotte -yhtyeen kitaristi ja kosketinsoittaja. Hän syntyi Annapolisissa Marylandissa.
Good Charlotte
Billy Martin liittyi vuonna 1995 Good Charlotteen rytmikitaristiksi. Yhtyeen The Chronicles of Life and Death albumia äänitettäessä Martin ja Benji Madden, GC'n alkuperäinen soolokitaristi, vaihtoivat kitararooleja. Martin soittaa myös koskettimia albumilla.
Martin nauttii piirtämisestä ja loi kannet Chronicles of Life and Deathille. Hän taiteili myös videoille Predictable ja The Chronicles of Life and Death.
Johan Sundsten
Johan Sundsten (1743 – 8. huhtikuuta 1813 Turku) oli suomalainen muurarimestari, joka toimi Turun kaupunginarkkitehtina.
Sundstenin vanhemmista ei ole tietoa. Hänen tiedetään toimineen tykkimiehenä, mutta 26-vuotiaana hänet mainitaan muurarin oppirenkinä ja 1772 kisällinä. Mestarinnäytteensä Sundsten antoi 1775, se oli muunnelma jo 20 vuotta aiemmin julkaistuista piirustuksista. Kokemäen kirkon muurarimestariksi Sundstenin mainitaan tulleen keväällä 1784. Vuonna 1793 hän piirsi kaksi porttia Turun tuomiokirkon kehämuuriin ja teki korjauksia kirkossa. Paraisten kirkossa hän työskenteli 1797 ja vuosisadan lopulla hän pidensi Halikon kirkkoa. Sundstenin esitykset Eurajoen ja Liperin kirkoiksi ja Hämeenlinnan kirkon torniksi hylättiin, mutta 1807 hän laati piirustukset Turun hovioikeuden uutta rakennusta varten. Samana vuonna hän alkoi rakentaa Carlos Bassin piirustusten pohjalta Wiurilan kartanon päärakennusta Halikossa, se valmistui 1811. Sundsten piirsi 1808 Laitilan kirkon kellotapulin, joka rakennettiin 1814 ja purettiin 1840-luvulla. Muurarimestareiden ammattikunnan oltermanniksi hänet valittiin 1809. Seuraavana vuonna hän rakensi Kiskon kirkon Tukholmassa laadittujen piirustusten mukaisesti.
Sundstenin ensimmäinen puoliso oli Ulrica Oudar (1755–1809) ja toinen vuodesta 1811 Lovisa Cajalin (s. 1774).
TinyMUD
TinyMUD on MUD-lajityyppi, joka yleensä painottuu sosiaaliseen kanssakäymiseen taistelemisen tai pelaajahahmon kehittämisen sijaan. Yhdysvaltalainen James Aspnes kirjoitti ensimmäisen TinyMUDin vuonna 1989 pitkälti pelien Monster ja Hunt the Wumpus inspiroimana. Pelityyppi on vaikuttanut muun muassa MOO-, MUCK- ja MUSH-tyyppisten mudien kehitykseen.
Wikin linna
pienoiskuva|Wikin linna Wikin linna (, aikaisempi kirjoitustapa Viks slott) on linna Uppsalan kunnassa, Uplannissa Ruotsissa. Se sijaitsee Mälaren-järven rannalla. Linna on alun perin rakennettu vuoden 1450 tienoilla. Se on rakennettu harmaakivestä ja tiilestä. Alun perin kerroksia oli yhdeksän tai yksitoista, mutta nykyisin niitä on seitsemän, joista kolme on kellarikerroksia. Nykyiseen ranskalaissävytteiseen asuunsa se muutettiin 1600-luvulla. Keskiaikaisesta sisustuksesta ei ole säilynyt paljoakaan.
TinyMUD
TinyMUDeille ominaista ja oleellista on, että pelaajat laajentavat ja muokkaavat pelimaailmaa aktiivisesti pelin ollessa käynnissä.
Wikin linna
Linnan omistus siirtyi suvussa eteenpäin vuoteen 1912, jolloin se myytiin ensimmäistä kertaa. Sen osti tuolloin pankkiiri Alfred Berg. Linnan omistajana on vuodesta 1923 alkaen ollut Uppsalan läänin maakäräjät. Linna toimii konferenssi- ja kulttuurikeskuksena.
Kirvesmies
thumb|right|Kirvesmiehiä Kirvesmiehellä tarkoitetaan yleensä rakennustyöntekijää, joka tekee puurakenteisiin ja niiden asentamiseen liittyviä töitä. Tällaisia töitä ovat esimerkiksi puurunkojen rakentaminen, laudoittaminen, betonimuottien valmistaminen, levyttäminen, lämpöeristeiden laittaminen, ovien ja ikkunoiden asentaminen, puuaitojen ja terassien valmistaminen.
Rakennuskirvesmies
Entisaikoina, kun talot tehtiin hirrestä, kirvesmiehen tärkein työkalu oli kirves ja talontekijää alettiin kutsua kirvesmieheksi. Nykyään talonrakentaminen on koneellistunut ja kirvesmiehellä on käytössään monenlaisia muita työkaluja, usein nykyään sähköisiä. Rakennusmateriaalit ovat muuttuneet siten, että raja puutöiden ja muiden töiden välillä on hämärtynyt. Rakennusten osia valmistetaan talotehtaissa ja talon pystytyspaikalle jäävän työn osuus pienenee.
Kirvesmiehet olivat entisaikoina erikoistuneet johonkin tiettyyn osa-alueeseen, oli kuuluisia kirkonrakentajia, sillanrakentajia ja koulujen rakentajia, pientalojen ja ulkorakennusten rakentajia. Tosin maataloissa usein rakennuksetkin tehtiin itse usein myös talkootyönä kyläläisten kesken.
Laivojen kirvesmies
Laivoissa kirvesmies (timperi, timppa) ammattinimikkeenä tarkoitti itsenäisesti päivävuorossa työskentelevää korjausmiestä, jolle kuuluivat kaikki puurakenteiden huolto- ja korjaustyöt. Purjelaivoissa, joissa ei ollut metallirakenteita, kirvesmies paitsi rakensi varapuusta tarvittavat rakenteet särkyneiden tilalle myös huolsi muun muassa pumput ja ruorilaitteet sekä kerran viikossa kiipesi takilaan rasvaamaan eniten kuluvat kohteet. Myös suuremmissa vauriotapauksissa, kun laivaa jouduttiin esimerkiksi hinaamaan vuodon johdosta, vuotojen tukkimisen päävastuu kuului kirvesmiehelle.
Jäänmurtajilla kirvesmies työskenteli aikaisemmin myös sukeltajan tehtävissä, näillä aluksilla kirvesmiehet yleisestä käytännöstä poiketen osallistuivat vahteihin.
Thomas Blomqvist
Thomas Jörn Ingmar Blomqvist (s. 15. tammikuuta 1965 Tammisaari ) on suomalainen RKP:tä edustava poliitikko ja maanviljelijä. Hän on toiminut kansanedustajana vuosina 2007–2023. Vuosina 2005–2007 Blomqvist toimi RKP:n varapuheenjohtajana. Blomqvist oli Marinin hallituksen pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministeri.
Tausta ja yksityiselämä
Blomqvist syntyi Tammisaaressa, Tenholan kylässä, vuonna 1965 ja vietti lapsuutensa perheensä maatilalla. Blomqvist valmistui Tammisaaren lukiosta vuonna 1984. Tämän jälkeen hän suoritti jonkin verran opintoja Helsingin yliopiston maa- ja metsätaloustieteellisessä tiedekunnassa, muttei valmistunut.
Vuonna 1991 Blomqvist aloitti perhetilansa isäntänä ja siirtyi siantuotannosta viljelemään viljaa ja sokerijuurikkaita. Lisäksi Blomqvist omistaa metsää.
Blomqvist on naimissa ja hänellä on kolme lasta. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Blomqvist on luterilainen.
Poliittinen ura
Blomqvist on ollut Tammisaaren kaupunginvaltuutettu vuodesta 1993. Vuonna 2005 hänet valittiin valtuuston puheenjohtajaksi. Vuodesta 2009 alkaen hän on toiminut Raaseporin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. 5. toukokuuta 2015 Blomqvist valittiin eduskunnan tulevaisuusvaliokunnan puheenjohtajaksi.
Tammikuussa 2021 Ilta-Sanomien omassa testissä vain 39 % lukijoista tunnisti Blomqvistin Marinin hallituksen ministeriksi pelkän valokuvan perusteella.
Poliittisia näkemyksiä
Blomqvist kannattaa pakkoruotsia.
Ylen vuoden 2019 vaalikoneen mukaan Blomqvistin mukaan Suomessa ei kaadeta liikaa metsää ja euro on Suomelle hyvä asia.
Godoberin kieli
Godoberin kieli (godoberiksi гъибдилIи мицци, hibdiłi micci) on godoberien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Botlihin piirin Godoberin ja Zibirhalin kylissä. Osa godobereistä on muuttanut Hasavjurtin piirin Teretšnajan kylään.
1990-luvulla godoberin puhujia arvioitiin olleen noin 2,5–3 tuhatta henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 103 godoberin puhujaa. Väestönlaskennan tulosten perusteella lähes kaikki godoberit pitävät itseään etnisesti ja kielellisesti avaareina. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 128 godoberin puhujaa.
Godoberi kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän andilaiseen alaryhmään. Molemmissa kylissä puhutaan omaa murretta, joiden väliset erot ovat lähinnä äänteellisiä. Avaari on vaikuttanut voimakkaasti kielen sanastoon ja osin myös fonetiikkaan ja morfologiaan. Godoberi toimii ainoastaan suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään puhujat käyttävät avaaria ja venäjää.
Kättenpäällepaneminen
thumb|[[Katolisuus|Katolinen piispa vihkii diakonin papiksi.]] Kättenpäällepaneminen on uskonnollinen, etenkin vihkimisissä ja siunaamisissa käytetty tapa. Alkujaan se tarkoitti Pyhän Hengen avuksi pyytämistä. Seremonia mainitaan sekä Vanhassa että Uudessa testamentissa.
Luterilaisessa kirkossa kättenpäällepaneminen on käytössä muun muassa papiksivihkimisessä, kastetilaisuudessa, konfirmaatiossa sekä virkaan asettamisissa. Kristillisiin kirkkoihin tapa on siirtynyt juutalaisuudesta. thumb|Kättenpäällepanemisrituaali Kentuckyläisessä [[helluntailaisuus|helluntaiseurakunnassa.]]
Turkin piirikunnat
thumb|350px|Turkin piirikunnat Turkin maakunnat on jaettu 923 piirikuntaan (ilçeler; yks. ilçe). Osmanien valtakunnan ja Turkin tasavallan alkuaikoina vastaavanlainen hallinnollinen alue oli kaza.
Piirikunnan nimi on yleensä sama kuin piirikunnan pääkaupungin (poikkeuksena Bursan, Gaziantepin, Hatayn, Istanbulin, İzmirin ja Sakaryan maakunnat).
Piirikunnat ovat, lueteltuna maakunnan mukaan (hallinnollinen piirikunta lihavoituna):
Adanan maakunta
thumb|right|250px|Adanan piirikunnat
Adıyamanin maakunta
thumb|right|250px|Adıyamanin piirikunnat
Afyonkarahisarin maakunta
thumb|right|250px|Afyonkarahisarin piirikunnat
Ağrın maakunta
thumb|right|250px|Ağrın piirikunnat
Aksarayn maakunta
thumb|right|250px|Aksarayn piirikunnat
Amasyan maakunta
thumb|right|250px|Amasyan piirikunnat
Ankaran maakunta
thumb|right|250px|Ankaran piirikunnat
Antalyan maakunta
thumb|right|250px|Antalyan piirikunnat
Ardahanin maakunta
thumb|right|250px|Ardahanin piirikunnat
Artvinin maakunta
thumb|right|250px|Artvinin piirikunnat
Aydınin maakunta
thumb|right|250px|Aydinin piirikunnat
Balıkesirin maakunta
thumb|right|250px|Balıkesirin piirikunnat
Bartınin maakunta
thumb|right|250px|Bartınin piirikunnat
Batmanin maakunta
thumb|right|250px|Batmanin piirikunnat
Bayburtin maakunta
thumb|right|250px|Bayburtin piirikunnat
Bingölin maakunta
thumb|right|250px|Bingölin piirikunnat
Bitlisin maakunta
thumb|right|250px|Bitlisin piirikunnat
Burdurin maakunta
thumb|right|250px|Burdurin piirikunnat
Bursan maakunta
thumb|right|250px|Bursan piirikunnat
Çanakkalen maakunta
thumb|right|250px|Çanakkalen piirikunnat
Çankırin maakunta
thumb|right|250px|Çankırın piirikunnat
Çorumin maakunta
thumb|right|250px|Çorumin piirikunnat
Denizlin maakunta
thumb|right|250px|Denizlin piirikunnat
Diyarbakırin maakunta
thumb|right|250px|Diyarbakırin piirikunnat
Edirnen maakunta
thumb|right|250px|Edirnen piirikunnat
Elazığin maakunta
thumb|right|250px|Elazığin piirikunnat
Erzincanin maakunta
thumb|right|250px|Erzincanin piirikunnat
Eskişehirin maakunta
thumb|right|250px|Eskişehirin piirikunnat
Gaziantepin maakunta
thumb|right|250px|Gaziantepin piirikunnat
Giresunin maakunta
thumb|right|250px|Giresunin piirikunnat
Gümüşhanen maakunta
thumb|right|250px|Gümüşhanen piirikunnat
Hakkârin maakunta
thumb|right|250px|Hakkârin piirikunnat
Hatayn maakunta
thumb|right|250px|Hatayn piirikunnat
Iğdırin maakunta
thumb|right|250px|Iğdırin piirikunnat
Ispartan maakunta
thumb|right|250px|Ispartan piirikunnat
İstanbulin maakunta
thumb|right|350px|İstanbulin piirikunnat
İzmirin maakunta
thumb|right|350px|İzmirin piirikunnat
Karabükin maakunta
thumb|right|250px|Karabükin piirikunnat
Karsin maakunta
thumb|right|250px|Karsin piirikunnat
Kastamonun maakunta
thumb|right|250px|Kastamonun piirikunnat
Kayserin maakunta
thumb|right|250px|Kayserin piirikunnat
Kilisin maakunta
thumb|right|250px|Kilisin piirikunnat
Kırklarelin maakunta
thumb|right|250px|Kırklarelin piirikunnat
Kırşehirin maakunta
thumb|right|250px|Kırşehirin piirikunnat
Kocaelin maakunta
thumb|right|250px|Kocaelin piirikunnat
Konyan maakunta
thumb|right|350px|Konyan piirikunnat
Kütahyan maakunta
thumb|right|250px|Kütahyan piirikunnat
Malatyan maakunta
thumb|right|250px|Malatyan piirikunnat
Manisan maakunta
thumb|right|250px|Manisan piirikunnat
Mardinin maakunta
thumb|right|250px|Mardinin piirikunnat
Mersinin maakunta
thumb|right|250px|Mersinin piirikunnat
Muğlan maakunta
thumb|right|250px|Muğlan piirikunnat
Muşin maakunta
thumb|right|250px|Muşin piirikunnat
Nevşehirin maakunta
thumb|right|250px|Nevşehirin piirikunnat
Niğden maakunta
thumb|right|250px|Niğden piirikunnat
Ordun maakunta
thumb|right|250px|Ordun piirikunnat
Osmaniyen maakunta
thumb|right|250px|Osmaniyen piirikunnat
Rizen maakunta
thumb|right|250px|Rizen piirikunnat
Sakaryan maakunta
thumb|right|250px|Sakaryan piirikunnat
Samsunin maakunta
thumb|right|250px|Samsunin piirikunnat
Şanlıurfan maakunta
thumb|right|250px|Şanlıurfan piirikunnat
Siirtin maakunta
thumb|right|250px|Siirtin piirikunnat
Şırnakin maakunta
thumb|right|250px|Şırnakin piirikunnat
Sivasin maakunta
thumb|right|250px|Sivasin piirikunnat
Tekirdağin maakunta
thumb|right|250px|Tekirdağin piirikunnat
Trabzonin maakunta
thumb|right|250px|Trabzonin piirikunnat
Tuncelin maakunta
thumb|right|250px|Tuncelin piirikunnat
Uşakin maakunta
thumb|right|250px|Uşakin piirikunnat
Vanin maakunta
thumb|right|250px|Vanin piirikunnat
Yalovan maakunta
thumb|right|250px|Yalovan piirikunnat
Yozgatin maakunta
thumb|right|250px|Yozgatin piirikunnat
Zonguldakin maakunta
thumb|right|250px|Zonguldakin piirikunnat
Yhtenäiskoordinaatisto
Koko maan kattava yhtenäiskoordinaatisto
YKJ on koko maan kattava tasokoordinaattijärjestelmä, joka vastaa KKJ:n tasokoordinaattijärjestelmää KKJ3 (projektiokaista 3) jatkettuna länteen ja itään kattamaan koko Suomen. YKJ:n lyhenteenä voidaan käyttää myös merkintää (Grid27E) tai (KKJ3). Koordinaattijärjestelmän keskimeridiaani on 27 astetta itäistä pituutta. YKJ-koordinaattien yhteydessä puhutaan pohjois- ja itä-koordinaateista (P- ja I-akselista). Keskimeridiaanille on annettu nollasta poikkeava lukuarvo 3 500 000 m tai 3 500 000 m, jotta vältytään negatiivisilta lukuarvoilta. Lukuarvon ensimmäinen luku ilmaisee, että koordinaatti on projektiokaistan 3 koordinaatti. P-koordinaatti puolestaan ilmaisee etäisyyden päiväntasaajalta pohjoiseen. Tietyn Suomessa olevan pisteen YKJ-koordinaatit voidaan siis ilmaista esimerkiksi seuraavasti: P=6700000, I=3500000 tai lyhyemmin: 6700000, 3500000
Tunnusväri
YKJ ruudukko ja/tai lukemat painettiin peruskarttoihin punaisella painovärillä. Peruskoordinaatisto painettiin mustalla. GT-tiekartoista (mittakaava 1:200 000) on ollut saatavilla erikoispainos, johon YKJ ruudut painettiin violetilla värillä.
Käyttösovellukset
YKJ on ollut käytössä sotilaallisella puolella ainakin tykistössä. Viranomaispuolella ainakin Natura-kartoitusten tietoaineistot ja Suomen kattava pelastuspalveluruudukko pohjautuivat YKJ:on.
Käyttö luonnontieteissä ja luontoharrastuksissa
Luonnontutkijat ovat soveltaneet YKJ:a löytöpaikkojen tms. ilmaisemiseen. Ainakin lintujen rengastajien pesäkorteissa, hyönteishavainnoissa ja etiketeissä sekä kasvillisuuskartoituksissa on käytetty pitkään YKJ-koordinaatteja ja YKJ-ruudukkoa. Eliömaantieteessä on vallalla ollut käytäntö pitää (10 km x 10km) = 100 km²:n ruutua "takseerausyksikkönä" esimerkiksi levinneisyyskartoissa. Luonnontieteellisissä käyttötarkoituksissa on tullut tavaksi katkaista I-koordinaattiluvun edestä pois luku 3. Tällöin jälkimmäinen koordinaattiluku on yhtä merkkiä lyhyempi kuin ensimmäinen. Yhden "kymppikilometriruudun" alue voidaan siis ilmaista esimerkiksi seuraavasti: (Grid27E) 670:50. Vuodesta 2009 alkaen I-koordinaattiluvun alusta ei suositella ottamaan lukua 3 pois.
Ruutu, jossa havaintopiste sijaitsee, saa koordinaateikseen kyseisen ruudun vasemman alakulman koordinaatit. Huomaa, että kyseessä ei siis ole sama "kymppikilometriruutu", joka on perinteisen peruskarttalehden kattama. Ilmaisu 6700:500 ilmaisee kohteen sijainnin jo kilometrin tarkkuudella. Pyöristettäessä esimerkiksi digitaalisilta kartoilta mitattuja koordinaatteja mielekkääseen tarkkuusluokkaan ei käytetä normaaleja pyöristyssääntöjä, vaan katkaistaan merkityksettömät luvut koordinaattiluvun "hännästä" pois ilman ylös- tai alaspyöristyksiä.
Rinnakkain tämän Grid27E-systeemin kanssa on hyvin harvoin ollut käytössä UTM-ruudukko. Lähinnä sitä on käytetty ehkä Skandinavian ja Euroopan tasolla tapahtuvissa laajemmissa levinneisyystarkasteluissa.
Yhtenäiskoordinaatiston jälkeen
KKJ:n käytöstä on luovuttu meri- ja maastokartoituksessa. Uudet maastokartat vuodesta 2005 alkaen on ETRS-TM35FIN-tasokoordinaattijärjestelmässä. ETRS-TM35FIN määrittelee maanlaajuisen yhtenäisen tasokoordinaattijärjestelmän, jota konseptina voidaan pitää yhtenevänä YKJ:n kanssa.
Labore
Labore eli Työn ja talouden tutkimus LABORE (ruots. Forskning om arbete och ekonomi LABORE, engl. Labour Institute for Economic Research LABORE) on vuonna 1971 perustettu itsenäinen ja voittoa tavoittelematon taloustieteellinen tutkimuslaitos. Laitos tunnettiin marraskuuhun 2021 asti nimellä Palkansaajien tutkimuslaitos eli PT.
Laitosta ylläpitää Palkansaajien tutkimuslaitoksen kannatusyhdistys ry, joka toimi vuoteen 1995 nimellä Työväen taloudellisen tutkimuslaitoksen Kannatusyhdistys r.y.
Laitos sijaitsee Economicumissa, Arkadiankadulla. Laitoksessa työskentelee 25 henkilöä, joista 19 on tutkijoita.
Toiminta
Vuoden 2021 marraskuuhun asti laitos tunnettiin nimellä Palkansaajien tutkimuslaitos eli PT. Uusi nimi julkistettiin laitoksen 50-vuotisjuhlissa 18.11.2021.
Vuoteen 1993 asti laitoksen nimi oli Työväen Taloudellinen Tutkimuslaitos (TTT), joka oli perustettu vuonna 1971 jatkamaan Kansan Markkinatutkimuslaitoksen (KAMALA, perustettu 1951) toimintaa.
Palkansaajien tutkimuslaitos tekee soveltavaa taloustieteellistä tutkimusta ja laatii suhdanne-ennusteita. Laitosta ylläpitää kannatusyhdistys, johon kuuluvat Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK, STTK ja Akava sekä niiden jäsenliittoja. Lisäksi PT saa rahoitusta säätiöiltä, rahastoilta ja Suomen Akatemialta.
Tutkimuslaitoksen kolme keskeistä tutkimusaluetta ovat työmarkkinat, julkisen talouden tutkimus sekä makrotalous ja talouspolitiikka. Laitos julkaisee Työpapereita-, Tutkimuksia- ja Raportteja-tutkimussarjoja. Lisäksi laitos julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Talous & Yhteiskunta -lehteä.
Vaikka PT, samoin kuin Elinkeinoelämän tutkimuslaitos (ETLA), Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA) tai Pellervon taloustutkimus (PTT) pyrkivät tutkimustoiminnassaan sitoutumattomuuteen, on niiden toiminnassa myös poliittisia vivahteita.
Johtaja Malirannan mukaan laitoksen tutkimuksissa painottuvat palkansaajille keskeiset kysymykset, kuten työmarkkinat, työolot, palkanmuodostus, työn tuottavuus, markkinoiden toiminta ja koulutuksen taloustiede.
Johto
PT:n johtaja oli vuosina 1991–2006 Jukka Pekkarinen, joka siirtyi valtiovarainministeriön kansantalousosaston päälliköksi.
Vuosina 2006–2010 johtajana toimi Jaakko Kiander, joka siirtyi Ilmarisen johtajaksi. Hän työskenteli aikaisemmin Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkimusprofessorina.
Vuosina 2011–2018 PT:tä johti valtiotieteiden tohtori Seija Ilmakunnas. Hän siirtyi tehtävään Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n ylijohtajan paikalta.
Elokuusta 2018 vuoteen 2021 PT:n johtajana toimi taloustieteen tohtori Elina Pylkkänen. Hänen seuraajakseen valittiin 2021 Mika Maliranta.
Katso myös
Muut soveltavan taloustieteen tutkimuslaitokset Suomessa :
Ligurianmeri
Ligurianmeri on Välimeren länsiosan pohjoisin perukka, Korsikan pohjoispuolella. Se on saanut nimensä italialaisesta Ligurian maakunnasta.
Meri rajoittuu Italiaan, Ranskaan ja Monacoon pohjoisessa, Tyrrhenanmereen kaakossa ja Välimeren läntiseen altaaseen lännessä. Genova on alueen huomattavin kaupunki. Luoteisrannikko on huomattava alueellisesta kauneudestaan ja suosiollisesta ilmastostaan.
Genovanlahti on Liguianmeren pohjoisin osa. Arno-joki laskee idästä tähän mereen ja samoin kuin monet muutkin Apenniineilta alkavat joet. Genovan satamat, La Spezia ja Livorno ovat sen kivikkoisella rannikolla. Meri saavuttaa Korsikan pohjoispuolella jopa 2 850 metrin syvyyden.
Meren nimi on italiaksi "Mar Ligure" ja ranskaksi "Mer Ligurienne".
Raimo Ala-Kärppä
Raimo Ala-Kärppä on Turun piirustuskoulun vuosina 1967–1970 käynyt turkulainen kuvataiteilija, joka on viime vuodet toiminut konservaattorina. Hän on vaimonsa Ritvan - joka on myös saman taidekoulun kasvatteja - kanssa ollut entisöimässä muun muassa Huittisten kirkkoa. Hän on tehnyt myös useita esinekonservointeja. Paikkarin torpan sisäseinien pinnat hän viimeisteli vuonna 2002 Museoviraston antamana työtehtävänä. Tampereen tuomiokirkon alttarifreskon, Magnus Enckellin vuonna 1907 maalaaman Ylösnousemus-freskon entistämistyön ja puhdistamisen hän suoritti vuonna 2007.
Wasalandian seisake
Wasalandian seisake oli henkilöliikenteen käyttöön tarkoitettu seisake Vaasan radalla. Liikennepaikka sijaitsi Vaasan kaupungin alueella Wasalandian huvipuiston tuntumassa noin 2,2 kilometrin päässä Vaasan rautatieasemalta Vaskiluodon suuntaan. Liikennepaikalle kulki osa Seinäjoen ja Vaasan välillä kulkevista junavuoroista.
Seisake muodostui puukantisesta matalasta matkustajalaiturista, joka sijaitsi lyhyen kävelymatkan päässä Wasalandiasta.
Liikennepaikka poistui Ratahallintokeskuksen liikennepaikkaluettelosta 5. kesäkuuta 2005 julkaistun uuden liikennepaikkaluettelon myötä. Henkilöliikenne oli loppunut jo joulukuussa 1992.
Nydrí
Nydrí (myös Nidrí; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Lefkaksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Lefkaksen kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Aiemmin kylä kuului Elloménoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Lefkaksen kunnan Elloménoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 971 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Nydrín pääkatu. Nydrí sijaitsee Lefkaksen saaren itärannikolla linnuntietä noin 14 kilometriä saaren pääkaupungista Lefkaksesta etelään. Kylä on suosittu turistikohde. Siitä tuli suosittu sen jälkeen, kun laivanvarustaja Aristoteles Onassis osti 1960-luvulla läheisen Skorpióksen saaren. Nykyisin saari kuuluu varakkaalle Rybolovlevin perheelle.
Nydrí muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Νυδρίου, Dimotikí Koinótita Nydríou), johon kuuluu varsinaisen Nydrín kylän lisäksi Ráchin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 218. Ráchi tunnetaan Dimosárin vesiputouksesta.
Nydrístä noin 1,5 kilometriä etelään sijaitsee Nydrín pronssikautisten hautojen arkeologinen kohde. Seudun toinen nähtävyys ovat Ráchin vesiputoukset. Kylästä on laivayhteys Meganísin saarelle. Nydríä lähin lentoasema on Prévezassa.
Lojaliteettiperiaate
Lojaliteettiperiaate on suomalainen oikeusperiaate, jonka mukaan sopimussuhteissa osapuolilla on velvollisuus ottaa toiminnassaan huomioon myös toisen sopimusosapuolen etu.
Lojaliteettiperiaatetta sovelletaan erityisesti, mikäli sopimusosapuolet ovat erityisen epätasa-arvoisissa asemissa, esimerkiksi yritys ja yksityinen kuluttaja. Periaate kattaa paitsi heikomman osapuolen vahingoittamisen välttämisen, myös tietynasteisen tämän osapuolen oikeuksista ja eduista huolehtimisen. Esimerkiksi lainan vakuuden pakkohuutokaupassa itselleen ostavan pankin, joka heti tämän jälkeen myy vakuuden huomattavalla myyntivoitolla eteenpäin ja jonka voidaan katsoa tienneen jo vakuuden ostaessaan, että vakuuden arvo on huomattavasti pankin maksamaa hintaa suurempi, voidaan katsoa rikkovan lojaliteettiperiaatetta.
Navetta
thumb|250px|Navetta, jossa on [[Lehmä|lehmien ruokinta meneillään.]] Navetta (nim. ometta, pihatto, läävä, karjatto) on kotieläinsuoja, jonka tarkoituksena on suojata nautakarjaa vuodenajan mukaan pakkaselta, sateelta, tuulelta tai liialliselta lämmöltä. Se on myös suoja petoeläimiä ja tarttuvia eläintauteja vastaan. Navetta on maatalouden tuotantorakennus, jonka tarkoituksena tehostaa ja helpottaa karjataloutta.
Yleistä
Rakennusmateriaalina on perinteisesti käytetty puuta, betonia, savitiiltä tai kiveä.
Nykyaikainen navetta jaotellaan joko parsi- tai pihatto tyyppeihin. Näistä parsinavetassa naudat on kytketty parteen kiinni ja pihattonavetassa eläimet liikkuvat vapaasti. Kummankin navettatyypin perusrakenteisiin kuuluu ruokintapöytä.
Kohonneiden rakennuskustannusten vuoksi pyritään kehittämään piirustuksiltaan vakioitua tyyppinavettaa, jonka voisi rakennuttaa samanlaisena useisiin paikkoihin kustannustehokkaasti. Tyyppinavettaan voi mahtua 78 lehmää.
Täysikasvuinen lehmä tarvitsee lattiapinta-alaa pienessä navetassa 8 m² ja suuressa 5-6 m².
Aikaisemmin navetassa saattoi olla myös sikoja, lampaita ja kanoja, joilla oli eläimen vaatimusten mukaiset osastot, mutta maatalouden erikoistumisen myötä navetassa pidetään nykyisin vain lypsylehmiä ja nuortakarjaa.
Navetan muita osastoja ovat karjakeittiö, maitohuone, laitetila, sosiaalitilat (toimisto), rehujen säilytystilat ja lantala, joka on rakennuksen ulkopuolella. Pihattonavetassa on erillinen lypsyosasto.
Navetan perusrakenteisiin kuuluu myös ilmastointi, joka voi olla koneellinen tai vapaasti hengittävä.
Pihattonavetat voidaan rakennustapansa perusteella jakaa kylmiin, lämpimiin ja viileisiin pihattoihin. Lanta voidaan käsitellä joko lietelantana tai kuivalantana, lietelanta on nykyään yleisempi helpomman käsiteltävyytensä takia. Kylmäpihatoissa on aina kuivalanta.
Eläimet ovat kiitollisia auringonvalosta, minkä takia navetassa tulee olla riittävästi ikkunoita, joiden ilmansuunta on etelään, länteen ja itään. Jotta luonnonvalaistus on riittävä, tulee ikkunapinta-alan olla 6,6–10 % lattiapinta-alasta.
Karjakeittiö on työskentelytila, jossa maidonkäsittelyn työvälineet pestään. Maitohuoneessa maito jäähdytetään ja varastoidaan lypsyn jälkeen lyhyeksi aikaa. Meijerin maitoauto noutaa maidon koneellisesti jäähdytetystä tilatankista Suomessa päivittäin tai joka toinen päivä tuotannon mukaisesti. Maitohuone on hygieeninen tila, josta ei saa olla bakteerivaaran takia avointa yhteyttä eläinpuolelle. Tilatankki, maitoastiat ja lypsykoneet pestään päivittäin kuumalla vedellä.
Rehujen säilytystilat ovat nykyisin tavallisesti navetan päässä olevassa hallissa, joka on yhdistetty itse navettaan. Vanhemmissa navetoissa oli toinen kerros, jossa kuivarehu säilytettiin. Tuorerehu säilytetään joko navettaan yhteydessä olevassa rehutornissa tai erillisessä laakasiilossa, josta rehu kuljetetaan traktorilla ruokintapöydälle.
Lantala on joko lietelantala tai kiinteälantala riippuen siitä, mitä tyyppiä navetan lannanpoistojärjestelmä on. Lietealtaat voidaan valmistaa joko betonista tai kumista.
Kaikkien navettojen kalusteisiin kuuluu lannanpoistokone, lypsykone ja tilasäiliö. Lypsy tapahtuu nykyaikaisessa navetassa lypsykoneella. Vanhimmat lypsykoneet olivat siirrettäviä kannulypsykoneita. Niiden jälkeen tulivat käyttöön putkilypsykoneet. Suurimmissa navetoissa käytetään nykyään lypsyrobottia tai lypsyasemaa.
Maidonkäsittelylaitteet on valmistettu ruostumattomasta teräksestä, maitoputkistoissa käytetään myös kestävää lasia. Parsien ja aitojen materiaalina käytetään sinkittyä tai maalattua metalliputkea.
Eläimillä pitää ohjeiden mukaan olla aina raikasta juomavettä saatavilla.
Maalaistaloissa voi olla myös kissoja, joiden tehtävä vanhastaan on ollut vähentää hiiriä ja rottia niin navetoissa kuin muuallakin. Nykyään hiirten ja rottien torjuntaan käytetään kuitenkin enemmän rotan- ja hiirenmyrkkyjä.
Historia
thumb|260px|Lamminahon tilan navetta ja talli [[Vaalassa Pohjois-Pohjanmaalla.]]
Pientilan navetta
1940-luvulla Suomen maaseudulla tilat olivat pääosin pienviljelmiä, joissa oli 5–10 hehtaaria peltoa (74 504 kpl eli 23,59 % tilojen kokonaismäärästä). Tilalla oli lehmiä, mahdollisesti sikoja, lampaita ja kanoja. Viljelysmaasta osa oli karjan laitumena osa viljakasveilla ohralla, kauralla, rukiilla ja etelässä myös vehnällä sekä heinällä. Pieni pelto- ja niittyala ei elättänyt kovin suurta kotieläinmäärää (10 ha esimerkiksi 5 lehmää). Navetassa ei ollut erillistä lämmitystä, vaan se lämpeni eläinten lämmöstä ja maan itäosassa myös pohjalle kertyvästä lannasta. Navetan yhteydessä oli kevytrakenteinen heinä- ja pahnalato. Useimmissa tuon ajan navettarakennuksissa vähintäänkin osa heinistä ja pahnoista säilytettiin vintillä, jonne pääsi ajamalla navetan päädyssä tai kyljessä olevaa ajosiltaa pitkin. Navetan vintille tai latoon tuotiin pelloilla ja niityillä olevista ladoista, suovista ja pieleksistä talven mittaan lisää heiniä.
Tällaisissa navetoissa oli lypsylehmiä ja nuoria lehmiä eli hiehoja varten parret ja syöttöpöydät. Syöttöpöydälle kannettiin ensi alkuun kaikki rehu ja juoma lehmille käsin. Myöhemmin tulivat automaattiset juomakupit. Sonta (lanta) ja virtsa menivät välipohjalla varustettuun sontakouruun. Kourusta sonta luotiin päivittäin käsivoimin talikolla lantalaan, jonne johti ovi tai luukku navetasta. Lantalassa virtsa valui kourun päästä betonilattian alla olevaan virtsakaivoon. Lehmien kuivikkeina ruvettiin käyttämään pahnaa, joka oli puimakoneen murskaamaa olkea.
Suomen käymän kahden perättäisen sodan ja alueluovutusten yhteydessä tuhoutui tai menetettiin 1940-luvulla kaikkiaan 11 000 (14 500) navettaa.
Maidon toimittaminen meijeriin
Liikenneyhteyksien parantuessa 1900-luvulla mahdollistui maidon myynti meijereihin.
Kaupalliset rehut
Lehmien tuottovaatimusten kasvaessa niille ryhdyttiin antamaan heinien ja jauhojen lisäksi tehdastekoisia väkirehuja, joissa oli monipuolisemmat ravintoaineet. Näillä rehuilla oli oma varastonsa navetan yhteydessä.
AIV eli tuorerehu
Tärkeä osa navettaa oli myös AIV-rehutorni, jossa A. I. Virtasen keksimän liuoksen (Nobelin kemian palkinto 1945) avulla säilöttiin tuorerehua samaan tapaan kuin aiemmin pellolla oli säilötty pantiorehua. Lähes jokaisen suomalaisen pienenkin karjatilan navetan yhteydessä seisoi 1960-luvulla AIV-torni, joka oli muurattu betonitiilistä ja rapattu sisältä. Muut navetan eläimet (vasikat, siat ja lampaat) olivat karsinoissa.
Käsilypsy
Maito lypsettiin käsin ämpäriin ja kaadettiin siivilän läpi maitotonkkaan. Maitosiivilöihin oli saatavissa teollisesti valmistettuja kertakäyttöisiä siivilävanuja.
Siivilöinti ja jäähdytys
Tyyppinavetan yksi osa oli rakennettu maidon käsittelyä varten. Karjakeittiössä maito siivilöitiin metalliseen tonkkaan, joka upotettiin mahdollisimman pian jäähtymään maitohuoneen altaassa oleviin jäihin. Jäät oli kuljetettu jääkellariin tai ulkona sijaitsevaan pinoon järveltä tai joelta talvella ja peitetty paksusti sahanpuruilla. Karjakeittiössä oli tiiliuunin sisään muurattu valurautainen pata (”muuripata”) täynnä kiehuvaa vettä, jolla lypsysanko ja muut välineet pestiin.
Läävä - itäsuomalainen navetta
Ennen rakennuskulttuurin yhtenäistämistä laajalti Etelä-Suomessa ja erityisesti Savossa ja Karjalassa karjaa pidettiin läävässä (läävä, leävä, liävä), joka oli maapohjainen karjasuoja ja jota on virallisesti sanottu myös sekasontanavetaksi. Itse läävä-sana tunnettiin lähinnä vain eteläisillä karjalaisalueilla, Inkerinmaalla, Etelä-Savossa ja Venäjän Karjalassa. Vanhoina aikoina läävä oli hirrestä salvottu suurehko ja korkeaseinäinen rakennus, johon liittyi laaja katos sekä erilaisia pienkarjan suojia.
Läävästä ei luotu talvella lantaa ulos, vaan se kertyi kuivikkeiden kanssa läävän pohjalle paksuksi kerrokseksi. Keväällä, kun karja oli laskettu ulos, pidettiin talkoot, joissa lanta ajettiin toukopellolle, kesannolle tai tunkioon.
Karja kytkettiin läävässä seinäviereen, mutta paikoitellen aikuiset eläimet olivat leudolla säällä läävän katoksessa eli kujassa päivällä irrallaan, ja vain kovalla pakkasella ne olivat päivälläkin sisällä.
Lehmiä käytettiin juomassa aamuin illoin joko kaivolla tai järvellä tms. Lehmille syötettiin olkia ja jonkin verran heinää, ja lisäksi niille tehtiin olkisilpusta, ruumenista ja ”heinänroskista” kuuman veden avulla ”haudetta”, johon saatettiin lisätä ripaus jauhoja. Tällä tavoin vähäinenkin jauhomäärä vaikutti paremmin. Karjanhoito vaati kuumaa vettä paitsi maitoastioiden pesuun myös hauteen valmistukseen. Karjavedet lämmitettiin erillisessä rakennuksessa, kodassa, joka oli joko erillinen vesikota tai saunan kota eli eteinen. Karjavesien lämmittämistä hauteen yms. valmistamista tuvassa pidettiin sekä siivottomana että rituaalisesti ”saastaisena”. Venäjän puolella sen sijaan karjavedetkin saatettiin lämmittää pirtin uunissa tai liedellä. Kuivikkeina läävässä käytettiin pikku pätkiksi hakattuja kuusenhavuja ja muutamilla paikkakunnilla myös suosta nostettua, kuohkeaa pintasammalta, nykyisen kuiviketurpeen edeltäjää. Yhdessä nämä pitivät läävän kuivana ja raikkaanhajuisena. Pelkkä havusonta käy pinnalta nopeasti kosteaksi, jolloin kuivikkeita kuluu enemmän, mutta silti monin paikoin kuivikkeena käytettiin pelkkää havua. Läävä oli talvella lämmin paksun, palavan sontakerroksen ansiosta.