cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ryhmä-X
Videopelit
Storm, Wolverine, Kyklooppi ja Gambiitti esiintyvät Software Creationsin vuonna 1992 julkaisemassa Spider-Man and the X-Men: Arcade's Revenge -pelissä.Wolverine esiintyi pelattavana hahmona Activisionin 2003 julkaisemassa X2: Wolverine's Revenge -pelissä.
Javier Gutiérrez
Javier Gutiérrez (s. 17. tammikuuta 1971) on espanjalainen näyttelijä. Yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan on Serranon perheen José Luis. Hänellä on merkittävä rooli myös Águila rojassa. Gutiérrez aloitti näyttelemisen teatterissa.
Theta Aurigae
Theta Aurigae on muuttuva kaksoistähti Ajomiehen tähdistössä. Sen voi nähdä paljaalla silmällä. Kaksoistähden komponentit ovat nimetty Theta Aurigae A (Mahasim) ja Theta Aurigae B.
Steve Schirripa
Steven R. Schirripa (s. 3. syyskuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten Bobby Baccalierin roolista televisiosarjassa Sopranos, josta hänelle myönnettiin SAG-palkinto.
Elämä ja ura
Schirripa varttui vähävaraisessa perheessä Bensonhurstissa Brooklynissa, New Yorkissa. Hänen isänsä oli amerikanitalialainen ja äitinsä amerikanjuutalainen, omaa sukua Bernstein. Schirripa sai katolisen kasvatuksen ja opiskeli Brooklyn Collegessa.
Schirripa meni naimisiin Laura Lemosin kanssa 22. huhtikuuta 1989. Heillä on kaksi lasta, tyttäret Bria ja Ciara.
White Sands Missile Range
White Sands Missile Range (WSMR), aiemmin White Sands Proving Grounds, on Yhdysvaltain armeijan rakettialue New Mexicossa. Alue on pinta-alaltaan 8 287 km² ja siten Yhdysvaltojen suurin sotilaallinen tukikohta.
Alue perustettiin muodollisesti. Siellä suoritettiin ensimmäinen ydinpommien testaus eli ydinkoe, joka tunnetaan nykyisin nimellä Trinity (ydinkoe).
Saksalaisilta toisen maailmansodan lopussa saadut V-2 -raketit vietiin WSMR:ään takaisinmallinnettavaksi ja Operaatio paperiliittimen mukana myös useita saksalaisia V-2:n parissa työskennelleistä tieteilijöistä.
Euroopan Grand Prix 1984
Euroopan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. lokakuuta 1984 Nürburgringilla Saksassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden kuudes.
Aika-ajo
Lauantaina ajetussa aika-ajossa ei kukaan 26 kuljettajasta pystynyt sateen takia parantamaan perjantaina ajamaansa aikaa. Siksi perjantaina ajettu aika määräsi lähtöjärjestyksen. Sadekelin renkailla ajetut kierrosajat olivat noin 20 sekuntia hitaampia kuin perjantaina ajetut. Useat kuljettajat pyörähtelivät radalla lauantaina, mutta mitään vakavampaa ei tapahtunut.
Paalupaikan sai Nelson Piquet ajalla 1.18,871, joka merkitsi 207,315 km/h keskinopeutta. Paalupaikka oli Piquet'n kahdeksas kauden aikana. Piquet'n vierestä starttasi Alain Prost, joka oli ainoa jolla oli vielä mahdollisuus uhata Niki Laudan mestaruutta. Seuraavat lähtöruudut valtasivat Patrick Tambay, Keijo Rosberg ja Michele Alboreto. Lauda starttasi ruudusta 15.
Kilpailu
Rengasvalinta kilpailuun oli vaikea, sillä kovimmalle joutui oikea eturengas ja vasen takarengas. Kilpailu ajettiin kylmässä poutasäässä. Prost ampaisi heti startista johtoon ja hän pystyi pitämään kärkipaikkansa kaikki 67 kierrosta. Koska yhden kierroksen pituus oli 4 542 metriä, oli kilpailun pituus 304,3 kilometriä. Prostin keskinopeus oli 191,751 km/h.
Niki Lauda ehti maaliin neljäntenä. Kilpailun 22. kierroksella hänelle oli käydä hullusti, sillä hän joutui ohitustilanteessa väistämään hitaampaa autoa. Paniikkijarrutuksen takia hänen autonsa pyörähti muutaman kierroksen, mutta hän pystyi jatkamaan kilpailua.
Celebesinleiju
Celebesinleiju (Artamus monachus) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Celebesinleijua tavataan Indonesiassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pokémon: Johto League Champions
Pokémon: Johto League Champions on Pokémon-animesarjan neljäs tuotantokausi. Pokémon TV:ssä ja Prime Videossa kausi on kolmannen ja viidennen tuotantokauden ohella luokiteltu muista alkuperäisen sarjan tuotantokausista osaksi sarjaa Pokémon the Series: Gold and Silver.
Suomessa kausi alkoi 9. marraskuuta 2002 jaksolla Miten käy Goldenrodissa?, ja päättyi 5. toukokuuta 2003 jaksoon Kovaa teetä, jolloin kauden jälkimmäinen puolisko eli 26 jaksoa jäi näyttämättä. Suomessa neljättä kautta näytettiin yhteensä 26 jakson verran.
Kausi alkoi Kids’ WB!:llä Yhdysvalloissa 18. elokuuta 2001 jaksolla A Goldenrod Opportunity. Neljäs tuotantokausi käsitti 52 jaksoa ja päättyi jaksoon Machoke, Machoke Man 7. syyskuuta 2002.
Ritarikunta (yhtye)
Ritarikunta oli suomalainen, turkulaisista muusikoista koostuva rap-yhtye. Yhtyeen muodostavat rap-artistit Lempi-Joe (tunnetaan myös nimillä Hopee ja HP) ja Chyde (tunnetaan myös nimillä Chydeone, Chyde1 ja MC Nikke T) sekä DJ Oddjob, tuottaja Jesse J (Jesus) ja live-miksaaja Varissuo. Ritarikunta on julkaissut yhteensä neljä studioalbumia, joista kaksi ensimmäistä julkaisi Ranka Recordings ja kaksi viimeistä Monsp Records.
Kaikki Ritarikunnan jäsenet ovat olleet aktiivisia myös yhtyeen ulkopuolisissa projekteissa. Chyde (Niko Toiskallio) tunnettiin 1990-luvun alussa nimellä Nikke T ja vuonna 2003 mies julkaisi Vaihtelevaa ihmisyyttä -nimisen sooloalbumin käyttäen nimeä Chydeone. Hopee julkaisi oman sooloalbuminsa Rakkauden vuoksi vuonna 2004 nimellä Lempi Joe. Myös Varissuolla, Jessellä ja Oddjobilla on omia, Ritarikuntaan liittymättömiä projekteja.
17. maaliskuuta 2010 Ritarikunta ilmoitti julkaisevansa uuden albumin. Sitä ennen julkaistaan mixtape nimeltä AlbumiPromo – TKUG Mixtape. Yhtyeen viides studioalbumi Ritarikunta-Albumi julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Albumi nousi ilmestymisviikollaan (17/2010) Suomen virallisen listan sijalle 29. Lempi-Joe kertoi Redrum-187:n haastattelussa syksyllä 2011, että "Ritarikunta" -nimellä ei todennäköisesti enää tehdä musiikkia. Myöhemmin myös Chydeone vahvisti asian Basson keskustelufoorumilla.
Diskografia
250px|thumb|Ritarikunnan aikaisempi logo
Markus Winkelhock
Ennen F1-uraa Winkelhock ajoi vuonna 2000 Saksan F3-sarjassa. Vuonna 2004 hän ajoi DTM-sarjassa ja vuonna 2005 Renault'lla World Seriesissä.
Markus Winkelhock ajoi ensimmäisenä Spykerin kauden 2007 autoa ja korvasi Christijan Albersin Euroopan osakilpailussa. Nürburgringilla ajetussa kilpailussa hän suoritti yhden F1-historian nopeimmista nousuista viimeisestä lähtöruudusta kilpailun kärkeen ja johti hieman myöhemmin rankkasateen takia keskeytettyä kilpailua kahden kierroksen jälkeen. Uudelleen käynnistetyssä kilpailussa Spykerin auton suorituskyky ei riittänyt muita autoja vastaan, ja näin muut autot Lewis Hamiltonia lukuun ottamatta ohittivat hänet. Muutama kierros myöhemmin Winkelhockin kisa päättyi tekniseen vikaan.
Winkelhock on modernin F1-sarjan ainoa kuljettaja, joka on startannut viimeisestä lähtöruudusta ja johtanut silti kilpailua. Hän on myös historian ainoa kuljettaja, joka on startannut sekä viimeisenä että ensimmaisenä samassa kilpailussa. Winkelhockin debyttikilpailussa Euroopan osakilpailussa 2007 kilpailu pysäytettiin hetkeksi ja käynnistettiin uudestaan myöhemmin. Winkelhock ajoi varikolle lämmittelykierroksella vaihtamaan sadekelin renkaisiin. Kilpailu pysäytettiin kaatosateen vuoksi ja käynnistettiin uudelleen kun olosuhteet paranivat.
Markus Winkelhockin isä Manfred Winkelhock ja setä Joachim Winkelhock olivat myös kilpa-autoilijoita.
Wink (yhtye)
Wink oli japanilainen tyttöduo 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Sen muodostivat Sachiko Suzuki (s. 22. helmikuuta 1969) ja Shōko Aida (s. 23. helmikuuta 1970). Yhtye esitti j-popia tekemällä covereita länsimaisista hittikappaleista. Ensimmäinen single julkaistiin 27. huhtikuuta 1988 ja viimeiseksi jäänyt julkaisu tapahtui 31. maaliskuuta 1996. Tämän jälkeen yhtye hajosi.
Sri Lanka
Sri Lankan demokraattinen sosialistinen tasavalta eli Sri Lanka (”ylevä maa”) on saarivaltio Intian valtameressä Intian eteläpuolella. Vuosina 1948–1972 Sri Lanka tunnettiin nimellä Ceylon.
Wink (yhtye)
Yhtyeen jäsenet olivat osallistuneet 1987 kauneuskilpailuun josta heidät oli keksitty musiikkibisnekseen. Seuraavana vuonna heistä muodostettiin yhtye jonka ensimmäinen single oli cover-versio vanhasta The Rubettesin hitistä Sugar Baby Love. Useimmat Winkin kappaleet perustuivat länsimaisiin hitteihin sanoitettuna uudelleen japaniksi. Winkin tyyliin kuului lähes ilmeetön ja hymytön esiintyminen yhdistettynä yksinkertaisiin käsiliikkeisiin ja askeleenvaihtoihin. Useimmiten he esiintyivät lolita-tyyppisissä asuissa.
Sri Lanka
Maan 21,5 miljoonasta asukkaasta suurin osa kuuluu ryhmiltään joko buddhalaisiin singaleeseihin tai hindulaisiin tamileihin. Näiden välille kehittynyt jännite kiristyi pitkittyneeksi maan sisällissodaksi vuosiksi 1983–2009.
Historia
Ceylonin historia ulottuu yli 10 000 vuoden taakse. Saaren alkuperäiskansa veddat saapuivat todennäköisesti Etelä-Intiasta. Nykyään veddoja on noin muutama sata. Singaleesit alkoivat saapua saarelle Luoteis- ja Koillis-Intiasta 500-luvulla eaa. Perimätiedon mukaan Intian keisarin Ašokan poika Mahinda toi saarelle buddhalaisuuden ja käännytti kaikki saaren asukkaat buddhalaisuuteen.
Intian ja Sri Lankan historiallinen yhteys johtuu ennen kaikkea maiden sijainnista. Roomalaiset ja myöhemmin persialaiset, kiinalaiset sekä arabit tiesivät saaren olemassaolon.
Wink (yhtye)
Members:
Sri Lanka
Historia
thumb|left|Jaffnan kuningasperhettä 1478–1561. Kun eurooppalaiset saapuivat saarelle, Sri Lankan sijainti oli maantieteellisesti tärkeä idänkaupan kannalta. Ensimmäiset saarelle saapuneet eurooppalaiset olivat portugalilaisia, jotka saapuivat sinne vuonna 1505. Lourenço de Almeida solmi suhteita kuninkaisiin ja avasi kaupan Portugalin ja saaren välille. Portugalilaisten hallinto kesti vuoteen 1658. He alkoivat asuttaa rannikkoa ja perustivat tukikohdan Colomboon. He viljelivät teetä, kanelia, luonnonkumia, sokeria, kahvia ja indigoa. Samalla he käännyttivät saarelaisia kristinuskoon ja portugalin kieli alkoi levitä varsinkin yläluokan keskuudessa.
Wink (yhtye)
of and.
Sri Lanka
Historia
Kun alankomaalaiset olivat vallanneet rannikon, he tunkeutuivat sisämaahan. Saari jaettiin kahteen osaan: Colomboon ja Galleen sekä Jaffnaan. Jokaista aluetta hallitsi Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian kuvernööri.
Trincomaleen suojaisa satama houkutti myös brittejä, jotka olivat menettämäisillään Madrasin sataman ranskalaisille. Alankomaat oli Ranskan puolella Yhdysvaltojen itsenäisyyssodassa ja tuki liittolaistaan kieltämällä briteiltä Trincomaleen sataman käytön. Britit ottivat sen haltuunsa voimatoimin vuonna 1796 ja jatkoivat hollantilaisten karkottamista koko saarelta. Britit ottivat saaren haltuunsa virallisesti vuonna 1802 Amiensin sopimuksella. Britit tekivät sopimuksen Kandyn kuningaskunnan kanssa vuonna 1815, jolloin alueelle taattiin itsehallinto, mutta se liitettiin Britannian alusmaihin vuonna 1818.
thumb|left|Singaleesien kylänvanhimpia ja Ceylonin kuvernööri vuonna 1905. 1900-luvun alussa kansallisuusaate voimistui ja nationalismi tunkeutui politiikkaan. Perustuslaillisia uudistuksia vaadittiin. Ensimmäiset vakavat mellakat alkoivat vuonna 1915, jolloin länsirannikon muslimien ja singaleesien välillä oli kiistoja. Britit säikähtivät ja tulkitsivat levottomuuden brittivastaisuuksiksi, joten he pidättivät singaleesien johtajia. Poliittisia uudistuksia vaadittiin ja vuonna 1919 perustettiin Ceylonin kansallinen kongressi, johon kuului sekä singaleeseja että tamileja. Vuonna 1931 taattiin perustuslaki, julistettiin yleinen äänioikeus ja srilankalaiset saivat muodostaa oman neuvoston, jota johti brittiläinen kenraalikuvernööri. Britit laajensivat itsehallintoa, johon srilankalaiset eivät kuitenkaan enää suostuneet, joten Britannian oli myönnettävä sille itsenäisyys 4. helmikuuta 1948.
Itsenäisyyden aika
UNP-puolue (Yhdistynyt kansallispuolue) valitsi Ceylonin ensimmäiseksi pääministeriksi Don Stephan Senayaken. Hallituksessa istui pieni siirtomaa-aikainen yläluokka, joka laiminlöi tavallisen kansan perinteitä.
1950-luvulla maan talous oli kriisissä ja vuonna 1956 maan pääministeriksi valittiin sosialisti Solomon Bandaranaike, joka kuului SLFP-puolueeseen (Sri Lankan vapautuspuolue). Hän alkoi uudistaa maata radikaalisti. Bandaranaiken ohjelmaan kuului myös singaleesinatiolismi. Maan viralliseksi kieleksi tuli singaleesi ja buddhalaisuutta alettiin tukea. Tästä seurasi suuri välirikko tamilien ja singaleesien välille. Buddhalainen munkki Talduwe Somarama murhasi Bandaranaiken vuonna 1959.
Ceylonissa oli jonkin aikaa poliittisesti epävakaata ja pääministeriksi nousi murhatun pääministerin leski Sirimavo Bandaranaike vuonna 1960. Hän jatkoi miehensä työtä, mutta työttömyys ja talouskriisi eivät hellittäneet. UNP ja Don Stephan Senayake voittivat vaalit vuonna 1965. Senayake yritti uudistaa maata, mutta inflaatio kasvoi ja niinpä Sirimavo Bandaranaike nousi uudestaan valtaan. Maa oli jo sosialistinen ja kansalaisille kuului muun muassa ilmainen kilon riisiannos viikossa, ilmainen opiskelu ja terveydenhoito sekä edullinen valtion tukema joukkoliikenne. Sirimavo Bandaranaike lupasi maareformin ja kansallisti suuria yrityksiä sekä pankkeja. Poliittiset levottomuudet alkoivat vuonna 1971, mutta maahan puhjennut sisällissota kukistettiin nopeasti ja verisesti. Kaiken lisäksi alkoi öljykriisi, joka heikensi maan taloutta. Sirimavo Bandaranaike muutti maan nimen Ceylonista Sri Lankaksi vuonna 1972 ja samalla buddhalaisuudesta tuli valtiouskonto, mikä edelleen kiristi kansanryhmien välejä.
Vuonna 1977 UNP voitti vaalit ja pääministeriksi valittiin Junius Richard Jayewardene. Hänen aikanaan tamilien ja singaleesien välinen välirikko puhkesi todelliseksi. Sorron alle joutuneet tamilit yhdistivät voimansa ja alkoivat vaatia omaa itsenäistä tamilivaltiota. Separatistinen Tamilien yhtynyt vapausrintama oli voittanut kaikki paikat tamilialueiden vaaleissa. Tamilit katsoivat, että heitä oli syrjitty kaikkialla yhteiskunnassa – niin politiikassa, uskonnollisesti kuin taloudellisestikin. Vaikka UNP oli oikeistolainen puolue, Junius Richard Jayewardene julisti Sri Lankan demokraattiseksi sosialistiseksi tasavallaksi. Samalla hylättiin brittiläistyylinen valtiosääntö ja valtaa keskitettiin presidentille Ranskan mallin mukaisesti. Jayewardene nimitti itsensä presidentiksi ja pääministeriksi tuli Ranasinghe Premadasa.
Sisällissota
Vuonna 1983 puhkesi sisällissota singaleesien enemmistön ja tamilien vähemmistön välillä. Tamilien vapautusarmeija LTTE vaati pohjoiseen lähelle Intian rannikkoa perustettavaa itsenäistä tamilivaltiota. LTTE:n väijytyksessä kuoli 13 sotilasta, mikä sai aikaan tamilivastaisia mellakoita, joissa kuoli satoja tamileja.
1980-luvun lopulla Intian pääministeri Rajiv Gandhi alkoi neuvotella rauhaa konfliktiin, koska Intia pelkäsi, että maan tamiliväestö alkaisi vaatia itsenäisyyttä. Junius Richard Jayewardene ja Gandhi solmivat 1987 rauhansopimuksen, jolla taistelut lopetettiin ja Intia lähetti maahan rauhanturvajoukkoja, joiden piti riisua tamilit aseista, mutta operaatio epäonnistui Intian joukkojen jouduttua verisiin taisteluihin LTTE:n kanssa ja rauhanturvaajat vetäytyivät 1990.
Presidentti Premadasan saatua surmansa pommi-iskussa voitti vaalit vuonna 1994 Chandrika Kumaratunga, joka lupasi lopettaa sodan neuvotteluilla. Niiden epäonnistuttua hallitus aloitti suurhyökkäyksen, joka ajoi kapinalliset Jaffnan kaupungista. LTTE vastasi pommikampanjalla, muun muassa merkittävimpään buddhalaiseen pyhäkköön, Sri Dalada Maligawaan 1998. LTTE:n saavutettua menestystä se tarjosi vuonna 2000 hallitukselle neuvotteluja, minkä hallitus hylkäsi. Joulukuussa 2001 sovittiin kuukauden tulitauosta, joka muuttui pysyväksi. Sen aikana osapuolet aloittivat rauhanneuvottelut norjalaisten johdolla.
Loppuvuodesta 2005 presidentiksi valittu kovan linjan kannattaja Mahinda Rajapaksa ilmoitti pyrkivänsä lain ja järjestyksen palauttamiseen koko maahan. Maaliskuussa 2007 LTTE teki ensimmäiset ilmaiskut, joita tehtiin helmikuuhun 2009 mennessä ainakin yhdeksän. Tammikuussa 2008 hallitus ilmoitti purkavansa tulitauon, mutta LTTE ilmoitti pysyvänsä sopimuksessa.
Sota päättyi 17. toukokuuta 2009 tamilisissien antautumiseen. Tätä ennen hallituksen joukot olivat saartaneet tamilisissit aivan saaren pohjoisosaan. Sisällissota vaati yli 70 000 ihmisen hengen. Sen päättyessä 250 000 tamilia oli pakolaisleireillä kuukausien ajan.
Sodan loppuvaiheissa kuoli ainakin 40 000 siviiliä saaren pohjoisosissa. Tamilitiikerit käyttivät siviilejä ihmiskilpinä ja pakottivat lapsia sotilaikseen. Hallitus puolestaan kehotti siviilejä suojautumaan rannan suoja-alueelle ja tulitti sitä sen jälkeen raskain asein. Yhdysvaltojen aloitteesta asiasta vaaditaan kansainvälistä tutkintaa.
Lokakuussa 2009 hallitus ilmoitti ennenaikaisista vaaleista. Tammikuussa 2010 Mahinda Rajapaksa julistettiin presidentinvaalien selväksi voittajaksi, mutta hänen vastustajansa, voittoisaa sotilasoperaatiota johtanut entinen kenraali Sarath Fonseka ilmoitti ettei hyväksy tulosta. Rajapaksan puolue voitti myös huhtikuun parlamenttivaalit.
Sisällissodan jälkeen
Vuoden 2010 vaaleissa presidentti Mahinda Rajapaksa valittiin jatkokaudelle. Maa alkoi toipua sisällissodasta Rajapaksan toisen kauden aikana, mutta jälleenrakennusta ovat hidastaneet sodan jälkiselvittelyt. Rajapaksan suosio alkoi hiipua hänen toisen kautensa lopussa. Hänen aiempi tukijansa Maithripala Sirisena erosi hallituksesta ja liittyi Rajapaksaa vastustaneeseen oppositioon. Sirisena valittiin maan presidentiksi vuonna 2015.
Pääsiäisenä 2019 kirkkoihin ja hotelleihin kohdistuneissa pommi-iskuissa kuoli yli 200 ihmistä.
Marraskuussa 2019 presidentiksi valittiin Gotabhaya Rajapaksa, joka on vuosina 2005–2015 presidenttinä toimineen Mahinda Rajapaksan veli. Uusi presidentti nimitti astuttuaan virkaansa veljensä pääministeriksi. Ihmisoikeusjärjestöt ovat syyttäneet veljeksiä sotarikoksista Sri Lankan sisällissodan loppuvaiheessa. Rajapaksan veljesten valta Sri Lankassa voimistui entisestään, kun pääministeri Mahinda Rajapaksan puolue Sri Lanka Podujana Peramuna (SLPP) sai elokuussa 2020 suuren vaalivoiton maan parlamenttivaaleissa.
Vuonna 2022 maa ajautui pahaan talouskriisiin. Korona oli vienyt matkailutulot, kuivuus haittasi maanviljelyä ja Venäjän hyökkäys Ukrainaan nosti polttoaineen hintoja. Presidentti oli siirtänyt maan kertaheitolla luomutuotantoon, mikä romahdutti satoja 30–50 %. Kansa vaati presidentin ja pääministerin eroa. Heinäkuussa 2022 presidentti Rajapaksa pakeni ulkomaille. Ja presidentiksi valittiin Ranil Wickremesinghe‎, ensin väliaikaiseksi presidentiksi ja 20. heinäkuuta presidentiksi, ja hänen kautensa kestää marraskuuhun 2024. Yleensä valinnan tekee kansa vaaleilla, mutta poikkeustilanteessa valinnan teki parlamentti.
thumb|Katu [[Colombossa.]]
Politiikka
Sri Lanka on semipresidentiaalinen tasavalta, jonka presidentti valitaan kuusivuotiskaudelle suoralla vaalilla ja hän toimii hallinnon johtajana, valtion päämiehenä sekä asevoimien ylipäällikkönä. Parlamentti voi päättää presidentin erottamisesta 2/3 enemmistöllä korkeimman oikeuden päättäessä samoin. Presidentti valitsee ministerit, jotka ovat vastuullisia parlamentille. Presidentin sijainen on pääministeri, joka on parlamentin suurimman puolueen johtaja.
Parlamentti on yksikamarinen, 225-jäseninen ja se valitaan suhteellisella vaalilla kuudeksi vuodeksi. Parlamentti sijaitsee Kotten kaupungissa. Äänioikeus on yleinen. Suurimman äänimäärän kerännyt puolue saa ylimääräisiä paikkoja parlamentissa. Presidentti voi kutsua, erottaa tai päättää lakiasäätävän kokouksen ja hajottaa parlamentin sen toimittua vähintään vuoden.
Provinssit
thumb|250px|Sri Lankan maakunnat kartalla. thumb|250px|Sri Lankan maakunnat ja niiden jako piirikuntiin. Sri Lankassa on yhdeksän maakuntaa, suluissa pääkaupungit:
Kukin maakunta jakautuu aluehallinnon toisella tasolla piirikuntiin. Piirikuntia on kahdesta viiteen kussakin maakunnassa. Yhteensä maa jakautuu 25 piirikuntaan.
Maantiede
thumb|250px|Sri Lankan kartta
Sri Lankan saari sijaitsee Intian valtameressä, Bengalinlahden lounaispuolella. Mannarinlahti ja Palkinsalmi erottavat sen Intian niemimaasta. Aatamin silta, maayhteys Intiaan, on nyt pääasiassa veden alla ja vain sarja matalikkoja ja karikkoja on enää pinnan yllä. Saari on etupäässä tasankoa. Eteläosassa on vuoristoa, jonka korkein huippu on 2 524 metriä.
Sri Lankan ilmasto on trooppinen – koillismonsuuni kestää joulukuusta maaliskuuhun ja kaakkoismonsuuni kesäkuusta lokakuuhun. Rannikon alavilla mailla on kuumaa ympäri vuoden, mutta merituuli vilvoittaa iltapäivän tukalimpia hetkiä. Maan sisäosissa on korkeuden takia viileämpää ja ilmasto on miellyttävämpi. Sateita saadaan lähes kaikkialla kohtuullisesti koko vuoden. Lounaisrinteillä on sateisinta ja siellä sataa eniten huhtikuusta kesäkuuhun sekä syyskuusta marraskuuhun. Koillispuoli saaresta on vähäsateisinta ja kuivinta siellä on helmikuun sekä syyskuun välisenä aikana.
Sri Lankassa on viisitoista kansallispuistoa. Suurin niistä on Yalan kansallispuisto, jossa elää maan kaikkia suuria nisäkäslajeja: aasiannorsuja, leopardeja, huulikarhuja, aksishirviä, sambarhirviä ja villisikoja. Suurin osa puistoista on maan itäosassa, mutta Wilpatun kansallispuisto on maan luoteisosassa. Siellä on pieniä järviä ja tiheää metsää. Wilpatussa elää suurten nisäkkäiden ja lintujen lisäksi varaaneja ja suokrokotiileja.
Luonnonkatastrofit
thumb|Sri Lanka satelliittikuvassa toukokuussa 2002 Maantieteellisestä sijainnistaan johtuen Sri Lanka oli altis vuoden 2004 tapaninpäivän luonnononnettomuudelle, jossa saaren etelä- ja itärannat kärsivät pahoin tsunamin aiheuttamista hyökyaalloista. Sri Lankassa tsunamissa kuoli yli 35 000 ihmistä ja loukkaantui yli 10 000 ihmistä. Lähes puoli miljoonaa joutui lähtemään kodeistaan pakolaisleireihin ympäri saarta. Tsunami tuhosi myös noin 70 prosenttia kalastusaluksista ja 50 000 kotia.
Talous
Vaikka Sri Lankan keskimääräinen kansantulo henkeä kohti on melko korkea, taloudellinen epätasa-arvo on vaikea ongelma. Maaseudun ja kaupunkien tuloerot ovat suuret. Noin 15 prosenttia maan väestöstä elää köyhyydessä.
Itsenäistymisensä jälkeen sosialistinen Sri Lanka on avannut talouttaan yksityissektorille ja siirtynyt kohti markkinataloutta. BKT on kasvanut sisällissodasta huolimatta kymmenen vuoden ajan 5–7 prosenttia vuodessa muulloin, paitsi kansainvälisen taantuman aikaan vuonna 2009. Colombon pörssi oli yksi maailman nopeimmin kasvavista vuonna 2009.
Sri Lanka on kuuluisa Ceylonin teestä ja kanelista. Vuonna 2012 maatalous muodosti 11,1 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllisti 31,8 prosenttia työvoimasta.
Sri Lankalla on 18 lentokenttää, joista 14:llä on päällystetty kiitotie. Rautateitä on 1 449 kilometriä. Colombo on ainoa merkittävä satama. Aiemmin on toiminut myös lauttayhteys Mannarista Intian puolelle, mutta liikennöinti on keskeytetty kunnes satamaa parannetaan.
Väestöjakauma
Sri Lankan virallisia kieliä ovat sinhala, tamili ja englanti. Ethnologue-kirja listaa maassa puhuttavan kuutta kieltä, srilankalaista kreolimalaijia puhuu 46 000 henkeä, veddahia noin 300 ja indo-portugalia 30. Väestön pääryhmät ovat singaleesit (75 prosenttia) ja tamilit (18 prosenttia). Singaleesit ovat pääosin Theravada-buddhalaisia, tamilit ovat pääosin hinduja ja asuvat ympäri saarta, pääosin kuitenkin maan pohjois- ja itäosissa sekä keskiosissa teen viljelyalueilla.
Vuoden 2001 väestönlaskennassa suurin uskonto oli buddhalaisuus (69 %), sitä seurasivat islam (7,6 %), hindulaisuus (7,1 %) ja kristinusko (6 %). Uskonnoltaan määrittelemättömiä oli 10 prosenttia.
Koulunkäynti on pakollista 14 vuoden ikään asti. Vuonna 2001 aikuisista noin 90 prosenttia oli lukutaitoisia, miehillä taito oli hiukan yleisempi kuin naisilla.
Kulttuuri
thumb|Perinteinen srilankalainen rumpu. Sri Lankan molemmilla kansallisilla kielillä on pitkät suullisen ja kirjallisen tarinankerronnan perinteet. Jo 400-luvulla kirjoitettiin muistiin historiallisia ja uskonnollisia kertomuksia sekä tamiliksi että singaleesiksi. Sri Lankan elävimpiä taidemuotoja ovat esittävät taiteet, etenkin tanssi ja rummutus.
Sri Lankassa naisten usein käyttämä vaate on sari. Miehet pukeutuvat usein sarongiin.
Saaren perinneruokaa on suuri annos riisiä, jonka kanssa voi olla tarjolla jopa kaksitoista pientä lisuketta: lihaa, kalaa, munaa valmistettuna mausteiden ja usein kookosmaidon kanssa. Tällainen ateria syödään usein lounasaikaan. Aamulla ja illalla voidaan syödä riisin sijasta nuudeleita tai pannukakkuja. Tyypilliseen ruokailurytmiin kuuluu useita välipaloja, kuten hedelmiä tai makeaa teetä.
Edesmennyt tieteiskirjailija Arthur C. Clarke asui Sri Lankassa vuodesta 1956 lähtien 52 vuoden ajan kuolemaansa asti. Hän oli 23 vuotta Moratuwan yliopiston kanslerina. Clarke pyrki edistämään Sri Lankan näkyvyyttä maailman mediassa, varsinkin sukellusmatkailukohteena.
Median kenttä on jakautunut etnisiä ja kielirajoja pitkin. Valtio omistaa kaksi televisioasemaa, radion ja englannin-, singaleesin- ja tamilinkieliset sanomalehdet. Yksityisiä televisioasemia on kahdeksan ja radioasemia yli tusina. Yksityinen media osallistuu kiivaasti poliittiseen keskusteluun ja arvostelee hallitusta. Lehdistön vapautta seuraavat järjestöt ovat kuitenkin raportoineet toimittajien ahdistelusta ja jopa murhista.
Sri Lankassa on edelleen voimassa epävirallinen kastijärjestelmä, vaikka se ei sovi buddhalaiseen arvomaailmaan ja modernissa yhteiskunnassa se on menettämässä merkitystään. Neljästä kastista ylimpään kuuluvat maanomistajat. Ylimmän kastin singaleeseja kutsutaan nimellä govigama, tamileilla vellama. Useimmat tamilit ovat hinduja, heillä kastijärjestelmä on tärkeämpi kuin singaleeseilla.
Urheilu
Kriketti on suosituin urheilulaji, mutta lentopallolla on kansallisurheilun asema. Maa voitti kriketin maailmanmestaruuden vuonna 1996. Se on yksi vuoden 2011 kriketin MM-kisojen isännistä.
Sri Lanka on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1948. Se on saanut kaksi hopeamitalia: Duncan White miesten 400 metrin aitajuoksusta vuonna 1948 ja Susanthika Jayasinghe naisten 200 metrillä vuonna 2000.
Sri Lankan jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selvinnyt MM-kisoihin eikä Aasian-mestaruuskilpailuihin. Miesten maajoukkue oli toukokuussa 2021 FIFA:n rankingissa sijalla 204, naiset sijalla 143. Sri Lanka on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin ensimmäisen kerran vuonna 1938. Maa ei ole kertaakaan toiminut Kansainyhteisön kisojen isäntämaana, mutta oli ehdolla vuoden 2018 kisojen isännäksi.
Beninin poliittiset puolueet
Beninin poliittiset puolueet ovat osa presidenttijohtoisen tasavallan monipuoluejärjestelmää. Beninissä on arviolta 150–200 poliittista puoluetta, joista joidenkin arvioiden mukaan noin 30 on tärkeitä.
Monipuoluejärjestelmän palauttamisen (1990) jälkeen Beninin puoluejärjestelmää on luonnehtinut vähäinen institutionalisoituminen ja suuri hajaannus. Vuoden 2016 presidentinvaalissa hajaannus päättyi ehdokkaiden ja puolueiden lisääntymiseen. Ideologinen polarisoituminen on kuitenkin vähäistä ja vakavat yhteenotot puolueiden välillä ovat harvinaisia.
Heinäkuussa 2018 säädetty vaalilaki otettiin käyttöön vuoden 2019 parlamenttivaalissa. Se toi 10 prosentin äänikynnyksen parlamenttiin pääsemiseksi, kun taas parlamentaariselle listalle vaadittu talletusraha kasvoi 8,3 miljoonasta frangista (12 860 euroa) 249 miljoonaan frangiin (385 824 euroa). Uudistusten tarkoituksena on vähentää poliittisten puolueiden määrää.
Puolueliittoumat saattavat hajota helposti, uusia liittolaisuuksia on syntymässä, ja tilannetta ruokkii poliittinen klientelismi. Väestö on tyytymätöntä maan haavoittuvaan ja opportunistiseen puoluejärjestelmään, mutta monipuoluejärjestelmän periaatetta ei yleensä aseteta kyseenalaiseksi.
Kolonialistinen aika
Kun siirtomaiden isäntämaat alkoivat sallia poliittisten puolueiden muodostamisen, ne tukivat puolueiden etnistä luonnetta ja niiden edustamista omiin tarkoituksiinsa. Beninin poliittista logiikkaa luonnehtii afrikkalaisten maiden tavoin etninen äänestäminen. Etnisen ryhmän äänestäjiä kannustaa sellaisen poliitikon valinta, joka tunnistaa ryhmän ja jolla on tiettyjä velvollisuuksia äänestäjilleen.
Toisen maailmansodan jälkeistä poliittista kehitystä Beninissä ovat paljolti määritelleet paikalliset tekijät.
Mikään Beninin yksittäisistä etnisistä ryhmistä ei kata yli 25 prosenttia väestöstä, ja useimpien kattavuus on alle viisi prosenttia. Alueen ja kielen yhteisyyden perusteella Beninissä on kolme tärkeää aluetta:
Johtavat poliittiset hahmot 1950-1960-luvuilla olivat Sourou Apithy ja Justin Ahomadegbé etelässä ja Hubert Maga pohjoisessa.
Vuoden 1945 vaaliuudistuksen aikaan Dahomeyssä oli vain yksi poliittinen puolue (UPD, Union Progressiste Dahomeenne), jota hallitsivat etelässä asuvat. Vuonna 1947 Abomeyssä perustettiin uusi puolue, BPA (Bloc Populaire Africain), jonka perustivat eräät vuoden 1946 vaaleissa hävinneet ehdokkaat. Kesäkuussa 1951 Dahomey valitsi kaksi kansanedustajaa Ranskan kansalliskokoukseen. Tuloksena Union Francaise (Apithy) sai 53 463 ääntä, joista 64 prosenttia tuli Porto-Novon alueelta ja 2,2 prosenttia pohjoisesta. Groupement Ethnique du Nord (Maga) sai 49 329 ääntä, joista 98 prosenttia tuli pohjoisesta. UPD (Zinsou) sai 18 410 ääntä, pääosin Ouidahin piiristä. Heinäkuussa Apithy nimesi puolueensa uudestaan: Parti Republicaine du Dahomey (PRD).
Vuoden 1959 lakia säätävän kansalliskokouksen vaaleissa 1959 Apithyn Dahomeyn republikaanipuolue (Parti Républicain du Dahomey PRD) sai 28 paikkaa; Magan Dahomeyn Demokraattinen liittouma (Rassemblement Démocratique Dahoméen RDD) 22; ja Ahomadegbén Dahomeyn demokraattinen liitto (Union Démocratique Dahoméenne UDD) 20. Hallitus muodostettiin kolmen puolueen koalitiosta, jossa Maga oli pääministeri. Marraskuussa 1960 UDD:n ministerit erosivat epäluottamuksen takia ja PRD ja RDD yhdistyivät ensin Dahomeyn kansallispuolueeksi (Parti des Nationalistes de Dahomey) ja sitten Dahomeyn yhtenäisyyspuolueeksi (Parti Dahoméen de l'Unité PDU) Magan ollessa jälleen pääministeri. Vaalien jälkeen vuonna 1961 UDD:n toiminta kiellettiin ja sen johtaja vangittiin, ja Dahomeysta tuli yhden puolueen valtio. 1960-luvun lopulla PDU:n ehdokaslista voitti ylivoimaisesti UDD:n ja sai täyden poliittisen vallan.
Itsenäisyys
Vuodesta 1960 alkaen etnistä jakoa yksilöivät tunnetut poliittiset johtajat jokaisesta kolmesta alueesta. He kilpailivat keskenään poliittisesta kontrollista ja muodostivat usein kahdenvälisiä liittoumia epävarmoiksi osoittautuvia poliitikkoja vastaan.
Kaksi vuotta aikaisemmin perustettu PDD (Parti Démocratique Dahoméen) hajotettiin vuoden 1965 sotilasvallankaappauksen jälkeen. Myöhemmin perustettiin Dahomeyn uudistuksen liitto (Union pour le Renouveau du Dahomey), mutta se hajotettiin taas vuoden 1969 sotilasvallankaappauksen jälkeen.
Kansantasavalta
Sotilasjohtaja Mathieu Kérékoun hallituksen saadessa vallan vuonna 1972 hän vaikutti alussa haluttomalta palaamaan puolueperustaiseen hallintoon, mutta marxilais-leniniläisen politiikan omaksumisen jälkeen vuonna 1974 hallitus muodosti poliittisen organisaation, joka oli yksipuoluevaltion perusta. Tämä organisaatio tunnettiin nimellä Beninin kansan vallankumouksen puolue (Parti de la Révolution Populaire du Benin PRPB), joka oli ainoa laillinen puolue vuoteen 1990 asti. Laittoman oppositioryhmän, Dahomeyn vapautuksen ja kuntoutuksen rintaman, väitettiin olevan vastuussa vuoden 1977 vallankaappausyrityksestä. Kolme aikaisemmin merkittävintä poliittista ja alueellista johtajaa — Maga, Apithy, ja Ahomadegbé — olivat Beninissä kotiarestissa vuoteen 1981, kunnes he pääsivät muuttamaan pois maasta.
Kérékoun hallintoaikana vuodesta 1974 demokratisoimiseen vuonna 1990 asti kansanedustajat valittiin ammatillisten suuntausten mukaan, kuten maanviljelijät, käsityöläiset ja sotilaat, ja he antoivat äänensä Kérékou toinen toistaan seuraaville uudelleenvalinnoille. Etnispoliittiset näkökulmat tukahdutettiin tänä aikana, mutta ne eivät kadonneet.
Vuonna 1986 presidentti Kérékou alkoi muuttamaan marxilais-leniniläisyyttä ja joulukuussa 1989 ideologia hylättiin virallisesti.
Beninin tasavalta
Beninin puoluepolitiikkaa luonnehtii jatkuvat jakautumiset ja yhdistymiset, Kansalliskokouksen puolueliittoumat ovat vakiintumattomia. Vuoden 1990 monipuoluevaalissa Kansalliskokouksen suurimmaksi blokiksi (64:stä edustajasta 12) tuli Demokraattisten voimien liittouma (RFD), joka koostui Edistyksen voimista (UDFP), Demokratian ja sosiaalisen edistyksen liikkeestä, Sosiaalisesta edistyksestä (MDPS) ja Vapauden ja kehityksen liikkeestä (ULD). Tämä ryhmä nimettiin uudestaan Union Pour le Triomphe du Renouveau Democratique ksi (UTRD) vuonna 1992. Sillä oli enimmillään 34 kansanedustajaa. Sen korvasi kuitenkin 1993 Afrikan kehityksen liitto (RAP), joka koostui 11 puolueesta ja yhdistyksestä. Toiseksi suurin blokki, jolla oli yhdeksän edustajanpaikkaa, oli Kansallisen puolueen liittouma demokratian ja kehityksen puolesta (PNDD) ja Demokraattinen uudistuspuolue (PRD). Kérékoun PRPB oli kutistunut yhteen lukuisista oppositioryhmistä, vaikkakin se oli suosittu armeijan keskuudessa.
Vuonna 1993 muodostettu Muutoksen voimien kansalliskonventti oli oppositioryhmien liittouma. Beninin kommunistinen puolue rekisteröitiin vuonna 1993. Beninin renessanssipuolueen (PRB) perusti vuonna 1994 silloisen presidentti Soglon vaimo. Soglo, joka oli aikaisemmin ollut puolueisiin sitoutumaton, valittiin nopeasti puolueen johtajaksi. Vuonna 1995 parlamenttivaaleissa PRB sai suurimman osan (20) paikoista vasta laajennetussa Kansalliskokouksessa, jossa oli nyt 84 paikkaa. PRB:n kanssa läheisesti liittoutuneet puolueet saivat 13 paikkaa. Loput jaettiin 25 pienpuolueen kesken, joista suurin oppositiossa oleva puolue oli PRD, joka sai 19 paikkaa. Kérékoun uusi Toimintaa uudistukselle ja kehitykselle (FARD-ALAFIA) sai 10 paikkaa PSD, 7; Yhteinen asiamme 3; Liberaalidemokraatit 3; Kommunistipuolue 2; Liittouma kameleontti 1; RDP, 1; Liittouma demokratiaan ja edistykseen 1; ja muut 16.
Vuoden 1999 vaalien tuloksena vaihtui 77 prosenttia Kansalliskokouksen edustajista, jossa oppositiopuolueiden ehdokkaat saivat niukan enemmistön. Oppositio sai 83 paikasta ja loput 41 paikkaa jaettiin pro-Kérékou puolueille. Adrien Houngbedjista (PRD) tuli Kansalliskokouksen puheenjohtaja.
Marraskuussa 1999 sisäministeriö rekisteröi Beninin 118. puolueen PRD-Arc-en-cielin, jota johti Kamarou Fassassi, aikaisempi Houngbedjin kampanjapäällikkö.
Soglo oli uudestaan ehdokkaana vuoden 2001 presidentinvaalissa. Hänen puolueensa oli saanut 27 paikkaa vuoden 1999 vaaleissa. Paikkoja saivat PRD, 11; FARD, 10; PSD, 9; Afrikan liike deokratialle ja edistykselle (MADEP), 6; ja 11 muuta puoluetta jakoivat muut paikat.
Vaalit 2015 ja 2016
Vuoden 2015 presidentinvaalissa Forces Cauris pour un Bénin émergent  (FCBE) ) sai 33 paikkaa. Se oli suurin puolue, joka tuki presidentti Yayi Bonia. Kaksi suurinta oppositiopuoluetta olivat Union Makes the Nation (UN) 13 edustajanpaikalla ja Party for Democratic Renewal (PRD) kymmenellä.
Vuoden 2015 vaalin tulos oli seuraava: (puolueen lyhenne, prosenttimäärä %) FCBE 30,2 %, UN 14,4 %, PRD 10,6 %, AND 7,6 %, RB-RP 7,1 %, muut 30,1 %.
Puolueiden saamat paikat Kansalliskokouksessa FCBE 33, UN 13, PRD 10, RB-RP 7, AND 5, muut 15.
Kansalliskokouksen kokoonpano: miehiä 77, naisia 6, naisten osuus 7, 2 prosenttia.
Tulessa syntynyt
Tulessa syntynyt (Firestarter) on Stephen Kingin kirjaan Tulisilmä perustuva Mark L. Lesterin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1984. Elokuvan pääosassa näyttelevät nuori Drew Barrymore, David Keith, Martin Sheen ja George C. Scott.
Elokuva kertoo Charlie McGeestä, nuoresta tytöstä, jolla on pyrokineettisiä voimia. Charlien voimat juontuvat vanhempiensa osallistumisesta lääketestiin korkeakoulussa. Charlien isä on taitava mielenhallitsija ja äidillä on sekä telekineettisiä että telepaattisia voimia, mutta he ovat heikkoja tyttäreensä nähden. Charlie pystyy sytyttämään ajatuksen voimalla tulipaloja, eikä hän pysty hallitsemaan sitä itse.
Stephen King ei ollut tyytyväinen elokuvaan vaan kutsui sitä yhdeksi huonoimmista King-filmatisoinneista koskaan, syyttäen muun muassa elokuvan tuottajaa sen epäonnistumisesta. Elokuvalle tehtiin vuonna 2002 televisioelokuvana kuvattu jatko-osa Tulessa syntynyt 2. Tulessa syntyneelle oli vuoden 2010 paikkeilla suunnitteilla uusintaversio, joka tulisi löyhästi perustumaan Kingin alkuperäiseen teokseen.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa viihdekauhuksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Luettelo pikkuplaneetoista: 409 001–410 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 409001:stä ja päättyen 410000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Brachycrus
Brachycrus oli noin metrin pitkä. Sen kallo ja leuat olivat lyhyet, ja sillä oli eteenpäin suuntautuneet silmäkuopat. Brachycruksella oli suuret nenäontelot, jotka ulottuivat pitkälle taakse kallon yläosaa pitkin. Ne viittaavat siihen, että eläimellä oli nykyisten tapiirien tapaan lyhyt kärsä. Kuten tapiiritkin, Brachycrus luultavasti käytti kärsäänsä ravinnon nuuskimiseen ja tonkimiseen aluskasvillisuudesta.
Kriketin SM-sarja 2004
Yksitoista joukkuetta osallistui Kriketin SM-sarjaan kaudella 2004. Joukkueet jaettiin kahteen ryhmään tason mukaan siten, että parhaat pelasivat A-ryhmässä ja heikommat B-ryhmässä. Kaikki A.ryhmän joukkueet, sekä 3 parasta B-ryhmästä selvisi pudotuspeleihin. Osa B-ryhmän otteluista pelattiin 2 vuoroparin (innings) mittaisina.
Papuanleiju
Papuanleiju (Artamus maximus) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Papuanleijua tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lavinia Fontana
thumb|right|Lavinia Fontana: Minerva pukeutuu, [[1613 – Galleria Borghese, Rooma]] Lavinia Fontana (24. elokuuta 1552 Bologna – 11. elokuuta 1614) oli italialainen manieristinen taidemaalari.
Fontanan isä oli taidemaalari Prospero Fontana. Lavinian varhaisin tunnettu, nykyisin kuitenkin kadonnut, teos on vuodelta 1575. Hän tuli tunnetuksi muotokuvien tekijänä, mutta loi myös laajoja uskonnollisia teoksia.
Fontana meni vuonna 1577 naimisiin Paolo Zappin kanssa. Hän synnytti yksitoista lasta. Perhe muutti vuonna 1603 paavi Klemens VIII:n kutsusta Roomaan, jossa Fontana kuoli 1614.
Fontanalta on säilynyt 32 työtä, joiden tiedetään varmasti olevan hänen. Huomattava osa tuotannosta on kadonnut vuosisatojen saatossa, ja osa lienee mennyt väärän taiteilijan nimiin.
Gian Carlo Minardi
Gian Carlo Minardi (s. 18. syyskuuta 1947 Faenza, Italia) on Formula 1 -talli Minardin perustaja ja entinen omistaja.
Vuonna 2001 Gian Carlo Minardi myi tallin australialaiselle Paul Stoddartille, mutta hän pysyi tallissa toimitusjohtajana. Nykyisin Gian Carlo Minardi toimii myös jalkapalloseura Faenza FC:n puheenjohtajana. Vuonna 2022 Minardi valittiin FIA:n yksipaikkaisten kilpasarjojen komission puheenjohtajaksi.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Kilpailuissa kilpailtiin yksittäisellä matkalla alkuerissä, välierissä ja loppukilpailussa poikkeuksena naisten 800 metrin ja miesten 1 500 metrin vapaauinnit, joissa uitiin pelkät erät.
Mitalistit
Tulokset:
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Suomen joukkue
Suomen Uimaliitto valitsi Szczeciniin kaksi mies- ja kahdeksan naisuimaria, joista Noora Laukkanen ei osallistunut kilpailuihin sairastelun vuoksi. Suomen kilpailleet yhdeksän uimaria olivat:
Miehet
Tauno Räisänen
Tauno Räisänen (1911 – 1977 ) oli suomalainen lehtori, rehtori ja tietokirjailija. Räisänen oli talvisodan aikana Laatokan Karjalassa 3/JR39:n päällikkönä ja hän kirjoitti sotakokemuksiensa pohjalta myöhemmin kirjan Kenraalimotti : Laatokan koillispuolen talvisotaa 1939–40. Jatkosodan aikana Räisänen oli Ttus. RL:n päällikkönä.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Suomen joukkue
Naiset
Suomen uimareiden paras sijoitus Szczecinissä oli Hanna-Maria Seppälän kuudes sija 100 metrin sekauinnissa. Tanja Kylliäinen ui 400 metrin sekauinnissa kilpailujen ainoan uuden Suomen ennätyksen.
Lappi-areena
Lappi-areena on Rovaniemellä sijaitseva monitoimihalli, jossa järjestetään urheilutapahtumia, konsertteja ja messuja. Hallissa on 3500 istumapaikkaa, jonka lisäksi permannolle saadaan 1700 istumapaikkaa. Yhtä aikaa esimerkiksi konsertissa voi hallissa olla 4780 henkeä. Lappi-areena voidaan muuttaa jäähallista konsertti- tai konferenssitilaksi noin neljässä tunnissa.
Urheilukäytössä Lappi-areena palvelee lähinnä jääurheilua, mutta Areenalla on pelattu myös muun muassa lentopallon SM-sarjan pelejä. Areenalla on kolme jäätä: kisakaukalo (28 x 58 m) sekä harjoituskaukalot hh1 ja hh2. Myös harjoituskaukalossa voidaan pelata otteluita. Areenalla on kolme ravintolaa ja VIP-tiloja, kuten muun muassa saunallinen VIP-aitio. Areenan yhteydessä on myös crossfit-sali.
Lappi-areenalla harjoittelee säännöllisesti Rovaniemen Kiekon (Roki Hockey Oy) edustusjoukkue ja juniorit, Rovaniemen Taitoluistelijat, Napapiirin Kaukalopallo (1-div), Napapiirin Pantterit (juniorit) ja Reidars Hockey Team (harrastesarja).
Joseph Juran
pienoiskuva|pysty|Joseph Moses Juran. Joseph Moses Juran (24. joulukuuta 1904 – 28. helmikuuta 2008) oli tuotantotalousvaikuttaja, joka kuuluu 1900-luvun laatujohtamisen keskeisiin nimiin. Hän syntyi Brăilassa, Romaniassa juutalaiseen perheeseen, mutta asui vuodesta 1912 Yhdysvalloissa.
Juran valmistui Minnesotan yliopistosta. Hänen veljensä oli tunnettu elokuvaohjaaja Nathan Juran, joka kuoli 95 vuoden ikäisenä 23. lokakuuta 2002.
Vilfredo Pareton elämäntyöhön perehdyttyään Juran kehitti Pareton periaatteen.
Juran Institute perustettiin vuonna 1979. Juran julkaisi Japanissa ja Yhdysvalloissa lukuisia kirjoja, joista eräs on omaelämäkerta Architect of Quality (2003). Ohjaajaveljensä tavoin hän oli erittäin pitkäikäinen; hän menehtyi 103-vuotiaana kärsittyään aivoverenkiertohäiriön.
Oj, svijetla majska zoro
Oj, svijetla majska zoro (”Oi, ihana toukokuun päivä”) on Montenegron kansallislaulu. Ennen kuin laulu sai virallisen aseman, se oli tunnettu montenegrolainen kansanlaulu, josta on olemassa useita eri versioita. Laulun on sanoittanut Sekula Drljevic, joka oli toisen maailmansodan aikaan fasistisen Italian kontrolloiman Montenegron nukkehallituksen johtaja. Tämän takia laulun asema ei ole täysin kiistaton. Laulun säveltäjää ei tiedetä. Se otettiin virallisesti käyttöön 12. heinäkuuta 2004.
Yleisesti käytössä oleva versio
Jotta laulun voisi laulaa sen virallisen sävelen mukaan, on useita säkeitä toistettava. Laulu on siis laulettava näin:
Alkuperäiset sanat
Tämä on vanhin tunnettu versio laulusta, vuodelta 1863:
Brittiläisten Neitsytsaarten jalkapallomaajoukkue
Brittiläisten Neitsytsaarten jalkapallomaajoukkue edustaa Brittiläisiä Neitsytsaaria miesten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Brittiläisten Neitsytsaarten jalkapalloliitto. Joukkue kuuluu sekä maanosaliitto CONCACAFiin että kansainväliseen jalkapalloliitto FIFAan. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt MM-kilpailujen, Gold Cupin tai Caribbean Cupin lopputurnaukseen. Se on osallistunut MM-karsintoihin vuoden 2002 MM-kisojen karsinnoista lähtien.
Savolahti
Savolahti on kylä Pohjois-Pohjanmaalla Raaheen liitetyn entisen Saloisten kunnan eli Salon alueelle. Savolahti on yksi Saloisten maarekisterikylistä. Kylä sijaitsee Saloisten kirkonkylän pohjoispuolella, aivan Raahen kaupungin rajalla, Junnilan-, Lassurin-, Mettalan- ja Pyynmäen alueella, vanhan maantien eli "suuren rantatien" varrella.
Historia
Savolahden kylä on syntynyt samoihin aikoihin kuin Saloisten kirkonkyläkin, eli varhaiskeskiajalla kainulaisaikana, kun alue nousi merestä. Keskiajalla Savolahden ja Salon kylät sijaitsivat pitkällä niemellä, Savolahti oli niemen pohjoisrannalla. Savolahden kylän ja nykyisen Palonkylän välillä oli myös matalahko lahti, joka työntyi pohjoisesta kohti etelää. Tämä lahti kuivui kuitenkin pois jo uudenajan alkuun mennessä. Joidenkin tutkijoiden mukaan kylän nimi olisi vanhempina aikoina ollut Savilahti. Vanhimpia tunnettuja keskiaikaisia taloja kylällä ovat olleet Lanki, Niemelä, Junnila, Similä ja Ollinsaari. Ensimmäinen tieto Savolahden taloluvusta on vuoden 1548 nokkaveroluettelosta, jonka mukaan kylällä on 12 taloa. Taloista suurin on Pietari Långin eli Lankin talo. Muita merkittäviä tuon aikakauden sukuja ovat Niemelässä asuvat Antinpojat sekä Junnilassa, Ollinsaaressa ja Similässä asuvat Juhonpojat. Similän jälkeläiset tunnettiin myöhemmin 1600-luvulla Simeliuksina. Keskiajan kuluessa Salon satama, joka oli aiemmin ollut Salonlahden rannalla Salonkylällä, siirtyi maankohoamisen takia Savolahden kylän liepeille nykyiselle Satamakankaalle.