cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korroosio
Korroosio voidaan jakaa useisiin eri muotoihin ja niiden jaottelu vaihtelee lähteestä riippuen. Eräässä jaottelussa korroosio on jaettu yleiseen ja paikalliseen, joista paikallinen korroosio aiheuttaa usein odottamattomia vaurioita. Erilaisia korroosiomuotoja ovat edellä mainittujen lisäksi esimerkiksi mikrobiologinen korroosio, kavitaatiokorroosio, saostumakorroosio, hitsikorroosio sekä kerroskorroosio.
Yksinkertainen esimerkki korroosiosta on raudan hapettuminen rautaoksideiksi, eli raudan ruostuminen. Myös jalometallien taipumus muuttaa väriä esimerkiksi käsittelyn jälkeen on korroosiota. Tämän lisäksi muun muassa kuparin vihertäväksi patinoitunut tai tummentunut pinta on seuraus kuparin korroosiosta. Kuparin tummuminen toisaalta suojaa kuparia lisähapettumiselta, eli tämä on usein toivottu ja odotettu ominaisuus, eikä sitä voida täten pitää korroosiona. Samoin on alumiinin kanssa; puhdas alumiini alkaa välittömästi hapettua ilman vaikutuksesta ja saa suojaavan alumiinioksidipinnoitteen.
Sähkökemiallinen korroosio
thumb|Esimerkki metallin, tässä raudan, korroosiosta. Erityisesti metallien kohdalla korroosio on yleensä sähkökemiallinen prosessi. Sähkökemialliset ilmiöt edellyttävät varausten kuljetuskanavan (elektrolyytin) olemassaoloa katodin ja anodin välillä. Korrosoituva materiaali muodostaa yleensä katodin ja joskus myös anodin; elektrolyyttinä toimii materiaalin pintaa vasten oleva neste.
Korroosiota aiheuttavat kemialliset reaktiot voidaan jakaa anodilla tapahtuvaan hapettumiseen ja katodilla tapahtuvaan pelkistymiseen. Anodilla metalliatomille M tapahtuvia kemiallisia reaktioita on pääasiassa kolmea tyyppiä:
kun z on siirtyneiden metallin valenssielektroneiden määrä. Tyypillisiä katodilla tapahtuvia reaktioita ovat:
Näistä kaksi ensimmäistä esiintyvät neutraaleissa tai emäksisissä ympäristöissä, kaksi jälkimmäistä happamissa.
Herkistyminen
Metallit voivat altistua korroosiolle herkistymisen kautta. Ruostumattomalle teräkselle herkistymisen aiheuttaa hidas jäähtyminen lämpötilavälillä 500–900 °C, mikä voi johtua esimerkiksi hitsauksesta. Sen seurauksena korroosiota estävä seosaine, kromi, muodostaa hiilen kanssa kromikarbideja raerajoille. Toisaalta syntyy kromista köyhtyneitä vyöhykkeitä, jotka ovat alttiita korroosiolle.
Aleksandr Borodin
thumb|right|300px|[[Ilja Repin: Aleksandr Borodin, 1888]]
Aleksandr Porfirjevitš Borodin [bərɐˈdʲin] (12. marraskuuta (J: 31. lokakuuta) 1833 Pietari – 27. helmikuuta (J: 15. helmikuuta) 1887 Pietari) oli venäläinen taidemusiikin säveltäjä, joka ansaitsi kuitenkin elantonsa kemistinä. Hän kuului venäläisten säveltäjien kansallismieliseen Viiden ryhmään.
Elämä
thumb|180px|left|Borodin vuonna 1865.
thumb|left|180px|Borodinin rintapatsas hänen haudallaan Pietarissa
Borodin syntyi Pietarissa gruusialaisen ruhtinaan Luka Stepanovitš Gedianovin aviottomana poikana, ja isä antoi rekisteröidä pojan palvelijansa Porfiri Borodinin lapseksi. Hän kasvoi äitinsä luona Pietarissa ja sai monipuolisen sivistyskasvatuksen, johon kuului opetusta mm. useiden instrumenttien soitossa. Borodin erikoistui kuitenkin analyyttiseen kemiaan eikä harrastanut säveltämistä ennen vuotta 1863, jolloin Mili Balakirev alkoi opettaa häntä. Samana vuonna hän nai lahjakkaan nuoren pianistin Jekaterina Protopopovan. Pariskunnalle syntyi kolme tytärtä.
Vuonna 1869 Balakirev johti Borodinin ensimmäisen sinfonian, ja samana vuonna Borodin aloitti jo toisen kirjoittamisen. Toisen sinfonian ensiesitys oli epäonninen, mutta Franz Liszt järjesti sille esityksen Saksassa. Samana vuonna Borodin alkoi työstää oopperaa Ruhtinas Igor, joka sisältää tunnetut Polovetsilaistanssit. Säveltäminen oli kuitenkin hidasta kemian professuurin hoitamisen ohella, ja teos jäi kesken säveltäjän kuollessa sydäninfarktiin. Oopperan viimeistelivät Nikolai Rimski-Korsakov ja Aleksandr Glazunov.
Borodin saavutti mainetta myös kemistinä ja työskenteli mm. aldehydien ja kemiallisten sidosten parissa. Hän luonnehti itseään "sunnuntaisäveltäjäksi" eikä ollut yhtä tuottoisa kuin monet aikalaisensa, mutta useat hänen teoksistaan ovat yhä tunnettuja. Borodinin musiikki on lyyristä ja harmonista. Hänen tuotantoonsa kuuluu mm. sinfoninen runo Keski-Aasian aroilla, kaksi jousikvartettoa, kourallinen lauluja sekä pianosävellyksiä. Myös kolmas sinfonia jäi säveltäjältä kesken.
Juho (kirjasarja)
Juho on Juhani Syrjän vuosina 1998–2001 kirjoittama palkittu monologiromaani, joka kertoo kirjailijan isän Juho Syrjän (1900–1984) elämästä osissa Juho 18 (1998), Juho 19-33 (1999), Juho 34-63 (2000) ja Juho 63-84 (2001). Vuonna 2008 sarja ilmestyi yhteisniteenä nimellä Juho.
Romaanissa Juhon elämää seurataan alkaen Suomen kansalaissodasta, jossa punakaartiin kuulunut Juho joutuu vankileirille. Kun Juhon lapsista tulee kirjailijoita, tutustuu Juho myös näiden tamperelaisiin kirjailijatovereihin. Vanhana hän ehtii nähdä lapsenlapsiaan tunnettuina muusikoina.
Jaakko Syrjän kautta Juho Syrjä tutustui tämän kirjailijatoveriin Väinö Linnaan, joka sittemmin käytti Juho Syrjän kertomia tapahtumia vuodelta 1918 aineksina romaanissaan Täällä Pohjantähden alla, ja tuli sekä yhdessä Linnan kanssa että erikseen myös suomen kielen tutkija Pertti Virtarannan haastattelemaksi.
Jaakko Syrjän ja kirjailija Kirsi Kunnaksen poikia ovat muusikot Martti Syrjä ja Mikko Syrjä. Seppo Syrjän poika on muusikko Aku Syrjä. Romaanissa Juho Syrjän henkilöhahmo kommentoi sekä poikiensa Jaakon ja Juhanin kirjallista tuotantoa että pojanpoikiensa Martti, Mikko ja Aku Syrjän perustaman Eppu Normaali -yhtyeen musiikkia.
Henry Hawkins
Henry Hawkins, Baron Brampton (14. syyskuuta 1817 – 6. lokakuuta 1907) oli brittiläinen lakimies ja tuomari. Merkittävimpiä oikeusjuttuja hänen urallaan olivat Tichbornen tapaus, jossa Arthur Orton -niminen mies väitti olevansa kuolleeksi oletettu Tichbornen baronetti, ja kiista Edward Sugdenin kadonneesta testamentista. Hawkinsia pidettiin aikansa parhaana ristikuulustelijana. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1898, jolloin hänet aateloitiin.
Oikeudellisen uransa lisäksi Hawkins pyrki vuonna 1865 alahuoneen jäseneksi Barnstaplesta liberaalipuolueen ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi.
Koulunmäen yhtenäiskoulu
Koulunmäen yhtenäiskoulu on Äänekosken koulunmäellä sijaitseva, noin 1 200 oppilaan yhtenäiskoulu. Yhtenäiskoulu aloitti toimintansa vuonna 2016, kun Keskuskoulu, Koulunmäen yläaste ja Mämmen koulu yhdistettiin yhdeksi kouluksi. Opiskelu uudessa rakennuksessa alkoi kuitenkin vasta sen valmistuttua vuonna 2020. Yhtenäiskoulun C-rakennuksen uudistus aloitetaan kesäkuussa 2023.
Yhtenäiskoulun rehtorina toimii Mauri Kangaskesti, virka-apulaisrehtorina Seija Hinkkanen, apulaisrehtorina Johanna Aitto-oja ja vararehtorina Sannamari Elomaa.
Keskuskoulu ja Koulunmäen yläaste
Äänekosken seurakunta alkoi pitämään pyhäkoulua 1860-luvulla, ja Äänekosken kunta järjesti opetusta kiertokouluna 1880-luvulta alkaen. Lisäksi Äänekoskella toimi kaksi kansakoulua, Kalle Piilosen koulu sekä Tehtaan koulu. Kiertokoulun pito lakkautettiin, kun vuonna 1921 astui voimaan yleinen oppivelvollisuuslaki. Oppivelvollisuuslain mukaan kunnalla tuli myös olla riittävä määrä kansakouluja, jotta oppivelvollisilla oli korkeintaan 5 kilometrin matka kouluun. Aiemmat kansakoulut olivat alkaneet käydä jo ahtaiksi, joten päätettiin rakennuttaa uusi koulu. Keskuskoulun koulurakennus, jota kutsutaan kivikouluksi, valmistui vuonna 1931. Koulu sai silloin nimekseen Äänekosken kauppalan kansakoulu. Koulunkäynti jouduttiin keskeyttämään sodan aikana vuosina 1939 sekä 1944, koska kansakoulu toimi tällöin sotasairaalana. Vuonna 1957 saatiin valmiiksi toinen koulurakennus, nykyinen yhtenäiskoulun C-rakennus, ja vuonna 1978 rakennettiin lisärakennus olemassa olevien koulurakennusten väliin.
Sennheiser
pienoiskuva|Labor W Logo pienoiskuva|Sennheiser-kuulokkeet MX400ii
Koulunmäen yhtenäiskoulu
Mämmen koulu
Äänekosken Mämmen kylälle päätettiin rakentaa oma koulu, sillä Mämme oli liikenteellisesti kaukana muista kouluista ja Mämmen kylän katsottiin olevan oma koulupiirialueensa. Mämmen koulun ensimmäinen kouluvuosi alkoi vuokratiloissa 1917. Uusi Mämmen koulurakennus otettiin käyttöön vuonna 1920.
Sennheiser
Sennheiser electronic GmbH & Co. KG on saksalainen elektroniikka-alan yritys, joka valmistaa mikrofoneja ja kuulokkeita. Yrityksen on perustanut Fritz Sennheiser 1. kesäkuuta 1945 Wennebostelissa. Yritys on perustettu nimellä Laboratorium Wennebostel (lyhyesti Labor W) ja nimi muuttui Sennheiseriksi vuonna 1958.
Yritys on Sennheiserin perheen omistuksessa. Sennheiserillä on 1 650 työntekijää, joista 60 prosenttia työskentelee Saksassa. Yhtiöllä on tuotantoa Saksassa (Wennebostel ja Burgdorf), Irlannissa (Tullamore) ja Yhdysvalloissa (Albuquerque New Mexicon osavaltiossa).
Koulunmäen yhtenäiskoulu
Mämmen koulu
Kaupunginvaltuusto päätti lakkauttaa Mämmen koulun vuonna 2014. Päätöksestä valitettiin, mutta lopulta korkein hallinto-oikeus hylkäsi valituksen vuonna 2017.
Toiminta
Koulunmäen yhtenäiskoulussa toimii joustavan perusopetuksen luokka eli JoPo-luokka. JoPo-luokalla opiskelee enintään kymmenen 8.–9.-luokkalaista oppilasta. Luokkaa opettaa erityisluokanopettaja Marika Salojärvi, ja kasvatusohjaajana toimii Sami Maukonen.
Note eli nuoren oma tie on ryhmä oppilaille, joilla on haasteita koulussa ja jotka tarvitsevat erityisopetusta. Ryhmän oppilaat voivat halutessaan käydä osan oppiaineista yleisopetuksen ryhmissä. Opiskelua ohjaavat erityisluokanopettaja Mira Lempinen sekä koulunkäynninohjaajat Maarit Siik ja Johanna Pelto.
Koulunmäen yhtenäiskoululla on järjestetty perusopetukseen valmistavaa opetusta Äänekosken vastaanottokeskuksen lapsille ja nuorille vuoden 2022 syksystä lähtien. Oppilaille on omat ryhmät, ja opetus keskittyy suomen kieleen ja suomalaiseen kulttuuriin tutustumiseen.
Anja Meldo
Anja Wilen (o.s. Meldo, s. 19. huhtikuuta 1945, Hollola) on entinen suomalainen suunnistaja.
Koulunmäen yhtenäiskoulu
Tulevat uudistukset
Koulunmäen yhtenäiskoulun C-rakennuksen purkutyöt aloitetaan kesäkuussa 2023. Uuden koulurakennuksen pitäisi valmistua vuonna 2025. Oppilaat opiskelevat uudistuksen ajan Äänekosken Teknologiakeskuksella väistötiloissa. Uuden rakennuksen yhteyteen rakennetaan uudet nuorisotilat sekä uudet tilat Ala-Keiteleen musiikkiopistolle.
Anja Meldo
Tampereen Kooveeta edustanut Meldo osallistui suunnistuksen ensimmäisiin MM-kisoihin Fiskarissa 1966. Hän sijoittui henkilökohtaisella matkalla toiseksi parhaana suomalaisena kahdeksanneksi ja sai hopeaa viestijoukkueen avausosuuden suunnistajana.
Koulunmäen yhtenäiskoulu
Aiheesta muualla
Koulunmäen yhtenäiskoulun peda.net sivut
Anja Meldo
Wilenin edesmennyt aviomies Tarmo Wilen kilpaili myös suunnistajana voittaen Jukolan viestin.
Hyderabad (Intia)
Hyderabad (tunnetaan myös nimellä Bhagyanagar) on Intian neljänneksi suurin kaupunki ja Telanganan sekä Andhra Pradeshin osavaltioiden yhteinen pääkaupunki. Osa Hyderabadin kaupunkialueesta sijaitsee Hyderabadin piirikunnassa, ja Hyderabad on sen sekä sitä ympäröivän Rangareddin piirikunnan pääkaupunki. Hyderabad muodostaa Secunderabadin kanssa kaksoiskaupungin, jotka erottaa toisistaan vuonna 1562 rakennettu Hussain Sagarin tekojärvi. Vuonna 2011 kaupungissa asui 6 809 970 ja koko kaupunkialueella 7 749 334 henkeä.
Hiratsuka
Hiratsuka on Japanin kaupunki Honshūn saaren keskiosassa Kantōn alueella Kanagawan prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Sagaminlahden rannalla prefektuurin pääkaupungin Jokohaman lounaispuolella. Kaupungissa on 257 894 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 67,88 neliökilometriä. Hiratsuka on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Hyderabad (Intia)
Telanganan osavaltion irtauduttua Andhra Pradeshista kesäkuussa 2014 Hyderabad jäi Telanganan puolelle, mutta pysyy myös Andhra Pradeshin pääkaupunkina ainakin kymmenen vuoden ajan.
Hiratsuka
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Hiratsuka kehittyi Tōkaidō-tien varren postiasemana (shukuba). Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1932, neljäntenä Kanagawan prefektuurissa. Noin 70 prosenttia kaupungista paloi toisen maailmansodan pommituksissa. Se laajeni nykyiseen kokoonsa 1950-luvun puolivälissä, kun siihen liitettiin useita ympäristön kuntia. Kaupunki tunnetaan esimerkiksi heinäkuisesta tanabata-festivaalistaan. Hiratsukaa palvelee JR Higashi-Nihonin Tōkaidō-päälinja. Tōkaidō Shinkansen kulkee Hiratsukan läpi, mutta sillä ei ole kaupungissa asemaa.
Hyderabad (Intia)
Historia
Hyderabad siirrettiin nykyiselle paikalleen Musijoen varteen Muhammad Kuli Kutb Šahin valtakaudella vuonna 1591, koska edellisessä pääkaupungissa Golkondassa oli pulaa vedestä. Muhammad Kuli Kutb Šah määräsi myös rakennettavaksi loistokkaan Charminarin moskeijan kiitokseksi kaikkivaltiaalle, joka oli pelastanut kaupungin ruttoepidemialta.
Kulttuuri
thumb|left|Hyderabadin [[Ramoji Film Cityssä kuvataan suuri osa telugunkielisen elokuvateollisuuden elokuvista.]]
Hyderabadissa sijaitsee Ramoji Film City, joka on maailman suurin elokuvastudio. Siellä kuvataan suuri osa telugunkielisen elokuvateollisuuden elokuvista.
Maksniemen seisake
Maksniemen seisake oli pieni epäitsenäinen liikennepaikka Maksniemen kylässä, Simon kunnassa Lapin läänissä. Seisake sijaitsi rataosalla Maksniemen kylän pohjoispuolella, suunnilleen Simon ja Kemin rautatieasemien puolivälissä.
Vuonna 1973 Maksniemi muutettiin miehittämättömäksi seisakkeeksi. Henkilöliikenteen pysähdykset lopetettiin vuonna 1979. Maksniemen seisake lakkautettiin 1980.
Maksniemen seisakerakennuksen suunnitteli rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholm. Rakennus rakennettiin vuosina 1902–1904, ja se oli tyypiltään pienille laituri- ja seisakeasemille tarkoitettu tyypin 3 platformskjul. Rakennusta laajennettiin vuonna 1942. 1980-luvulla rakennuksessa oli yksi poikkipääty eteläisessä päädyssä ja keskiosassa odotushuone. Pohjoispääty oli oveton ja ikkunaton. Nykyisin rakennuksesta on nähtävissä vain kivijalka.
Kirsi Rostamo
Kirsi Rostamo (20. helmikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen päätoimittaja ja toimitusjohtaja, joka tunnetaan erityisesti kristillisen, valtakunnallisen radioasema Radio Dein perustajana ja päätoimittajana.
Tausta
Rostamo syntyi ja kasvoi yrittäjätaustaisessa perheessä. Perheyritys Rolate Oy toimii putki- ja koneistusalihankinta-alalla. Rostamo kertoo saaneensa kotoaan ”työnarkomaanin” elämänmallin. Rostamo on koulutukseltaan atk-merkonomi, minkä lisäksi hän on opiskellut viestintää ja radiotyötä.
Rostamo siirtyi perheyrityksen toimitusjohtajaksi 29-vuotiaana isänsä sairastuttua. Sitä ennen hän oli työskennellyt atk-suunnittelijana ja markkinointipäällikkönä. Hän kertoo vaativan saneeraus- ja muutosvaiheen aiheuttaneen loppuunpalamisen vuoden johtajarupeaman jälkeen. Tämän jälkeen Rostamo opiskeli Missionuorten koulutuskeskuksessa Uudessa Seelannissa, jossa hän kertoo saaneensa näyn kristilliseen radiotyöhön.
Radio Dei
Rostamo kertoo yrittäneensä ensin saada monen vuoden ajan luterilaista kirkkoa ja muitakin seurakuntia perustamaan kristillistä radiota, mutta tarttuneensa itse toimeen havaitessaan viimeisten analogisten radiotaajuuksien tulevan jaettavaksi. Hän perusti Radio Dein 1997 ja panosti aiheeseen koko omaisuutensa. Neljän vuoden tappiollisen kauden jälkeen radioasema nousi plussan puolelle taloudellisesti. Vuonna 2006 se oli laajentunut 14 paikkakunnalle tavoittaen päivittäin 75 000 kuuntelijaa. Vuonna 2014 kanavalla oli 200 000 viikoittaista kuuntelijaa, 19 työntekijää ja 20 taajuutta.
Työstään Radio Dein perustajana Rostamo sai Kirkon tiedonvälityspalkinnon vuonna 2000 ja Golden Gospel -palkinnon 2008.
Yksityiselämä
Rostamo on naimisissa Radio Dein toiminnan yhteydessä tapaamansa yrittäjä Oskar Vilkevuoren kanssa. Pariskunnalla on yksi tytär.
Garage
Garage voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kolmas Rooma
pienoiskuva|[[Venäjän vaakuna|Venäjän keisarikunnan vaakunaan oli kuvattu kaksipäinen kotka, Bysantin valtakunnan perinteinen tunnus.]]
Kolmas Rooma eli Moskova — kolmas Rooma on poliittinen ja uskonnollinen oppi, jonka mukaan Moskova (tai Venäjä yleensä) on Rooman ja Bysantin valtakuntien ainoa aito perillinen ja puhdasoppisen kristinuskon keskus. Oppi syntyi vuoden 1453 jälkeen, kun osmanit olivat valloittaneet Konstantinopolin ja Moskovan suuriruhtinaskunnasta oli tullut ortodoksisen kulttuuripiirin ainoa valtio. Lopulliseen asuunsa ajatus muotoutui 1520-luvulla.
Idea Roomasta edusti ajatusta universaalista imperiumista, ja houkuttelevalla arvonimellä oli muitakin tavoittelijoita kuin Moskova. Rooman valtakunnan itäosaa, eli varsinaista Rooman valtakuntaa alettiin Länsi-Euroopassa kutsua ”Bysantiksi”, ettei se kilpailisi lännen kanssa arvokkaasta tittelistä. Länsi-Euroopan kuviteltu ”roomalaisuus” kesti vuoteen 1806 asti eli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan (800–1806) lakkauttamiseen. Osmanien valtakunta Suleiman Suuren valtakaudelta (1520–1566) lähtien piti itseään myös Rooman perillisenä. Myös Lähi-idän arabivalloittajat 600-luvulla pitivät itseään Rooman perillisinä, mikä näkyy edelleen islamilaisessa eskatologiassa.
”Uusi Rooma”
Antiikin Rooma ja sen pääkaupunki nauttivat keskiajan ja uuden ajan alun Euroopassa suurta arvostusta. Eri tahot pyrkivät esiintymään vanhan suurvallan ainoina ja oikeina seuraajavaltioina. Professori Herfried Münkler tekee erottelun imperiumin ja tavallisten valtioiden välillä. Rooma oli antiikin maailman ainoa imperiumi, jolle toisin kuin tavallisille valtioille oli ominaista vallan ulottuminen omien rajojen ulkopuolelle. Rooman perillisenä esiintyminen oli siten imperiumin aseman ja arvon tavoittelua, mutta myös esiintymistä ainoan oikean uskon edustajana ja puolustajana.
Osmanit olivat vallanneet Konstantinopolin vuonna 1453 sekä Mistran ja Morean despotaatit vuonna 1460. Viimeinen Bysantin valtakunnan suorana seuraajana pidetty Trebizondin keisarikunta kukistui vuonna 1461.
Kun keisari Konstantinus siirsi pääkaupunkinsa vuonna 330 Roomasta Byzantioniin, hän nimitti sen ”Uudeksi Roomaksi”. Nimen vaihto ilmaisi sitä, että Rooma, joka oli imperiumin keskus, sijaitsi nyt uudessa paikassa. ”Uusi Rooma” syrjäytti näin vanhan pakanallisen Rooman, aivan kuten Kristus ”uutena Adamina” avasi ihmiskunnalle uuden tulevaisuuden. Pääkaupungin nimeksi kuitenkin vakiintui jo 300-luvun lopulla perustajansa mukaan Konstantinopoli. Myöhemmin kaupunkia kutsuttiin myös Uudeksi Jerusalemiksi.
Myös Anatoliaa valloittaneet islamilaiset seldzukit alkoivat kutsua Roomalta anastamiaan alueita ”Roomaksi” (arab. الرُّومُ ar-Rūm). Siitä huolimatta Konstantinopolin (Istenbol) keisari oli heille edelleen malik ar-Rūm (Rooman kuningas). Anatoliassa jopa vaikutti 1100-1200-luvuilla seldzukkivaltio, joka tunnettiin epävirallisella nimellä ”Rumin (<Rooman) sulttaanikunta”. Turkinkielisissä osmaniajan lähteissä Anatolian turkkilaisia asukkaita kutsuttiin ”roomalaisiksi” ja osmaniajan Egyptissä sanalla tarkoitettiin osmaneja yleensä.
Bulgarialaiset katsoivat 1300-luvulla, että heidän pääkaupunkinsa Tărnovo oli uusi Konstantinopoli ja keisarillinen kaupunki. Bysantti pysyi kuitenkin ortodoksisen kristinuskon keskuksena 1400-luvulle saakka.
Uusi Konstantinopoli
pienoiskuva|[[Palaiologos-dynastian, Bysantin viimeisen hallitsijasuvun, tunnuskuva 1400-luvulta.]] thumb|IIvana III:n sinetin kääntöpuoli 1489 Kristillinen kirkko jakaantui, kun Rooman ja Konstantinopolin välinen ehtoollisyhteys katkesi vuonna 1054. Tämän jälkeen läntisen Rooman ja Bysantin edustama kristillisyys lähtivät kulkemaan eri suuntiin. Bysantti oli Firenzen kirkolliskokouksessa vuonna 1439 taipunut sovintoon Länsi-Rooman kirkkojen kanssa saadakseen apua turkkilaisia vastaan, joskin sopimus idässä myöhemmin hylättiin. Venäläiset katsoivat kreikkalaisten pettäneen oikean ortodoksisen uskon, jonka vaalijoiksi jäivät enää venäläiset.
Moskovan metropoliitat alkoivat kutsua sekä Vasili II:ta (1415–1462) että Iivana Suurta (1462–1505) ”uudeksi Konstantinukseksi”. Osmanit valloittivat Konstantinopolin 1453. Venäjästä tuli tämän jälkeen ortodoksisen maailman ainoa valtakunta.
Iivana Suuri alkoi suosia Bysantin keisarien symboleja, nai Bysantin viimeisen keisarin Konstantinos XI:n veljentyttären nimeltä Sofia (Zoe) Palaiologos ja otti kaksipäisen kotkan valtakuntansa tunnukseksi 1490-luvulla. Se oli tarkoitettu osoittamaan, että Moskovan hallitsija oli vanhempaa ja parempaa alkuperää kuin Habsburg-keisarit.
Moskova oli perinteisesti ollut kiptšakkien vasalli, ja vanhasta alistussuhteesta oli 1400-luvun lopulla edelleen jäljellä tiettyjä laillisia ja seremoniallisia käytäntöjä. Vuosina 1476–1480 Iivana Suuri itsenäistyi lopullisesti Kultaisen ordan kaanien alaisuudesta. Rostovin arkkipiispa Vassian Rylon mukaan Venäjän hallitsija oli laillinen keisari, kun taas kaanit polveutuivat rosvopäälliköistä. Arkkipiispan mukaan olikin absurdi ajatus, että Venäjän keisarin kaaneille antama vala olisi ikuisesti sitova.
Ortodoksisten kalenterien mukaan vuosi 1492 oli 7000. vuosi maailman luomisesta laskettuna. Kyseisenä vuonna metropoliitta Zosima julisti Moskovan uudeksi Konstantinopoliksi. Moskovan suuriruhtinaat alkoivat tämän jälkeen korostaa tasaveroisuuttaan Saksan keisarien kanssa sekä historiallista jatkuvuutta Bysantin ja Venäjän dynastioiden välillä. Teologi Iosif Volotski esitti 1510-luvulla, että ortodoksisen tsaarin valta on peräisin Jumalalta, mutta pienikin luopumus puhdasoppisesta ortodoksisuudesta johtaisi Venäjän sortumiseen.
Käsitys Moskovasta "kolmantena Roomana" alkoi vakiintua Iivana Suuren pojan Vasili III: n (1505–1533) aikana. Tsaari-titteliä oli Venäjällä käytetty Bysantin keisareista. Opin Moskovasta Itä-Rooman perillisenä ja kolmantena Roomana sekä ortodoksisen uskon pääkaupunkina vakiinnutti vuonna 1547 Vasili III:n pojan Iivana IV:n eli Iivana Julman (1533-1584) kruunaus tsaariksi eli keisariksi. Arvonimi säilyi sen jälkeen Moskovan suuriruhtinailla. Konstantinopolin patriarkka lähetti asialle siunauksensa.
Filofein kirjeet
Opin kolmannesta Roomasta oli lopullisesti muotoilut pihkovalainen munkki Filofei (1465–1542) vuosina 1523–1526 kirjoittamissaan kirjeissä. Hän kutsui jo vuonna 1510 Iivana Suurta tsaariksi. Filofei kirjoitti sekä Vasili III:lle että että tämän pojalle Iivana IV:lle. Kirjeissä hän väitti Konstantinopolin kukistumisen olleen varoitus koko kristikunnalle. Tuho oli johtunut Firenzen kirkolliskokouksen päätöksestä vuonna 1439. Filofei jatkoi:
Tällä hän tarkoitti, että ensimmäinen Rooma oli luopunut oikeasta uskosta ja toinen Rooma oli turkkilaisten miehittämä.
Toinen kirje on osoitettu nimettömäksi jäävälle tsaarille, joka mahdollisesti oli Vasili III (1524–1526) tai Iivana IV (1533–1584). Siinä kehotetaan tsaaria pitäytymään oikeaoppisessa kristinuskossa, suojelemaan kirkon omaisuutta, vastustamaan homoseksuaalisuutta ja hallitsemaan hurskaasti ja oikeudenmukaisesti. Lisäksi kirjeessä epäsuorasti vaaditaan virkanimityksiä tyhjillään oleviin asemiin.
Kirjeet eivät ole säilyneet alkuperäisessä muodossaan, ja kaikki tunnetut käsikirjoitukset ovat Filofeita myöhäisemmältä ajalta. Toinen kirje ei välttämättä edes ollut Filofein kirjoittama.
Historiografia
1520-luvulla tuotettiin kronikoita, jotka korostivat Venäjän keskeistä asemaa ortodoksisten valtakuntien joukossa. Lisäksi sepitettiin sukuluetteloja, joiden mukaan Venäjän tsaarit polveutuivat Rooman keisari Augustuksesta.
Keisarikunnan ja patriarkaatin perustaminen
Moskovan metropoliitta Makari kruunasi Iivana IV:n (myös Iivana Julmana tunnettu) keisariksi tammikuussa 1547. Seremoniassa noudatettiin vanhoja bysanttilaisia käytäntöjä. Vuonna 1551 suuri määrä venäläisiä pyhiä kanonisoitiin Iivanan johdolla.
Venäjän kirkko sai patriarkaatin aseman 1589, kun Konstantinopolin patriarkka Jeremias II matkusti Venäjälle rahaa keräämään. Isäntiensä vaatimuksesta Jeremias nimitti metropoliitta Iovin ”Moskovan ja koko Venäjän patriarkaksi”. Moskovan patriarkaatista tuli ortodoksisen kirkon viidenneksi merkittävin Konstantinopolin, Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkaattien jälkeen.
Mondlango
Mondlango eli ulango on He Yafun vuonna 2002 julkaisema keinotekoinen kieli. Se pohjautuu esperantoon, mutta siinä on esperantoa enemmän vaikutteita englannista. Mondlangon aakkoset koostuvat 26 kirjaimesta. Kielen sanajärjestys on SVO (subjekti-verbi-objekti).
Kielioppi
Mondlangossa on esperanton tavoin käytössä vain määräinen artikkeli "la". Kaikki substantiivit päättyvät kirjaimeen "o", adjektiivit kirjaimeen "a" ja adverbit kirjaimeen "e".
Kolmas Rooma
Merkitys
Ajatus kolmannesta Roomasta korosti Venäjän merkitystä puhdasoppisen ortodoksisen kristinuskon suojelijana. Oppiin kuului ajatus Venäjän messiaanisesta roolista. Kolmannen Rooman oppi vaikutti siihen, että Venäjä pyrki esiintymään Puola-Liettuan ja Osmanivaltakunnan ortodoksien ja myöhemmin myös uniaattien suojelijana. Sillä ei kuitenkaan perusteltu hyökkäävää ulkopolitiikkaa silloin, kun se kohdistui muiden kuin ortodoksien ja uniaattien asuttamiin alueisiin.
Kolmannen Rooman kukistuminen
Keisari-instituutio heikkeni ensimmäisessä maailmansodassa kärsittyjen nöyryyttävien tappioiden myötä. Venäjällä puhkesi levottomuuksia, ja maaliskuussa 1917 keisari Nikolai II luopui kruunusta. Keisarikunta lakkautettiin ja valta siirtyi väliaikaiselle hallitukselle. Epäpätevyydestään huolimatta Nikolai oli ollut monille venäläisille valtion henkilöitymä, eikä valtakunta pysynyt koossa ilman hänen auktoriteettiaan. Seuraavina kuukausina maa ajautui veriseen sisällissotaan, jonka päätteeksi valtaan nousivat Vladimir Leninin johtamat bolševikit.
Punatorvijäkälä
Punatorvijäkälä (Cladonia coccifera) on torvijäkälä, jonka itiölavat ovat kirkkaan punaiset.
Kolmas Rooma
Kolmannen Rooman kukistuminen
Bolševikit uudistivat radikaalilla tavalla sekä poliittisen, taloudellisen että kulttuurielämän. Erityisesti koulutus- ja uskontopolitiikkaan kiinnitettiin paljon huomiota. Uskontoon alettiin suhtautua järjettömänä taikauskona, ja se pyrittiin tukahduttamaan sekä propagandan, valistustyön että sortotoimien keinoin. Kirkko ja valtio erotettiin 2. helmikuuta 1918. Kirkon omaisuus otettiin valtion haltuun ja kirkon toimintavapautta rajoitettiin rajusti. Vuonna 1922 ortodoksinen kirkko menetti viimeisetkin itsenäisyytensä rippeet.
Punatorvijäkälä
Ulkonäkö
Punatorvijäkälän kasvullinen sekovarsi on suurisuomuinen. Sen pikarinmalliset podeetiot ovat noin 3 cm korkeita ja pikarin halkaisija on yleensä alle senttimetrin. Torven pinta on yläosasta jyväksinen ja pyöreäsuomuinen. Punatorvijäkälän kotelomaljat ovat punaisia. Muita Suomessa kasvavia torvijäkäliä, joilla on punaiset itiölavat: koreatorvijäkälä (Cladonia bellidiflora), kalliotorvijäkälä (Cladonia borealis), paasitorvijäkälä (Cladonia diversa), helotorvijäkälä (Cladonia floerkeana), tappitorvijäkälä (Cladonia macilenta), vihertorvijäkälä (Cladonia metacorallifera) ja suppilotorvijäkälä (Cladonia pleurota).
Kolmas Rooma
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta oli useista valtioista, enimmäkseen kuningaskunnista ja ruhtinaskunnista, koostunut poliittinen entiteetti vuosina 800–1806. Sen ”keisarin” valitsivat vaaliruhtinaat Kur-nimisellä äänestyksellä.
Punatorvijäkälä
Levinneisyys
Punatorvijäkälä on yleinen koko Suomessa. Sitä tavataan myös ympäri maailmaa Etelämannerta lukuun ottamatta.
Kolmas Rooma
Latinalainen keisarikunta
Latinalainen keisarikunta oli pääosin Itä-Rooman Euroopan puolella olevat maakunnat käsittänyt ristiretkeläisten perustama valtakunta vuosina 1204–1261. Keisarikunnan pääkaupunki sijaitsi Konstantinopolissa.
Punatorvijäkälä
Elinympäristö
Punatorvijäkälää tavataan kuivista kangasmetsistä sekä kallioilta. Se voi kasvaa myös lahopuulla. .
Kolmas Rooma
Osmanien valtakunta
Konstantinopolin valloituksen jälkeen osmanihallitsijat omaksuivat useita Itä-Rooman keisarien käyttämiä arvonimiä. Varhaiset osmanilähteet käyttivät Bysantin keisarista yleisimmin nimitystä tekfur tai tekvur, jolla viitattiin myös keisarin alaisuudessa toimineisiin paikallishallitsijoihin. Usein tekfurin yhteydessä käytettiin kielteisiä ilmauksia kuten melʿun tai laʿin (’kirottu’). Toinen Bysantin keisareista käytetty sana oli fasiliyus (, ’kuningas’, ’keisari’). Turkkilaiset historioitsijat viittasivat sanalla fasiliyus toisinaan myös muslimihallitsijoihin.
Yleisemmässä käytössä oli arvonimi kayser tai kaysar tai pidemmässä muodossa kayser-i Rum eli ”roomalaisten Caesar”. Sillä oli harvakseltaan viitattu Itä-Rooman keisareihin, ja myöhemmin siitä tuli eräs osmanihallitsijoiden arvonimistä. Jo Mehmed II:n (hallitsi 1444–1446, 1451–1481) politiikassa korostui pyrkimys Rooman perinnön jatkamiseen, mutta hän ei vielä nimittänyt itseään kayseriksi tai basileukseksi vaan enimmäkseen pitäytyi perinteisissä turkkilaisissa arvonimissä. Bayezid II (hallitsi 1481–1512) oli tiettävästi ensimmäinen osmanihallitsija, joka johdonmukaisesti käytti arvonimeä basileus. Suleiman Suuri (hallitsi 1520–1566) piti itseään Konstantinus Suuren laillisena perillisenä ja perusteli tällä länteen suuntautuneita valloitusretkiään. Arvonimi kayser yleistyikin vasta hänen hallituskaudellaan. Itä-Rooman hallitsijoiden perinteisistä arvonimistä kayser oli se, johon osmanit suhtautuivat myönteisimmin. Lopulta sitä käytettiinkin Osmanivaltakunnan historiankirjoituksessa enimmäkseen juuri turkkilaisista keisareista, ei Itä-Rooman kristityistä keisareista.
Populaarikulttuurissa
Käsite ”Kolmas Rooma” on esiintynyt useasti myös populaarikulttuurissa: esimerkiksi Whittaker Chambersin kirjassa Cold Friday (1964) on kappale nimeltään The Third Rome. Historiallisessa strategiapelissä Europa Universalis IV on lisäosa nimeltään Third Rome.
Terminologinen epätäsmällisyys
Terminologinen epätäsmällisyys (englannista terminological inexactitude ) on ilmaus, jota brittiläinen poliitikko Winston Churchill käytti vuonna 1906. Sitä käytetään kiertoilmauksena tai perifraasina, mutta se voidaan ymmärtää myös valheeksi tai tosiasiallisesti epätarkaksi lausunnoksi.
Churchill käytti ilmaisua ensimmäisen kerran vuoden 1906 vaalien jälkeen. Puhuessaan parlamentin alahuoneessa 22. helmikuuta 1906 siirtomaaministeriön alivaltiosihteerinä hänellä oli tilaisuus toistaa se, mitä hän oli sanonut kampanjan aikana. Kun Churchilliltä kysyttiin, hyväksyykö hallitus kiinalaisten työläisten orjuuden Transvaalissa, hän vastasi :
Sitä on käytetty kiertoilmauksena valehtelusta alahuoneessa, koska toisen jäsenen syyttämistä valehtelusta pidettäisiin epäparlamentaarisena kielenä.
Termiä käytti vuonna 2018 konservatiivipuolueen kansanedustaja Jacob Rees-Mogg vastatessaan opposition johtajan Jeremy Corbynin syytökseen siitä, että Rees-Moggin yhtiö olisi siirtänyt hedgerahaston euroalueelle, vaikka hän kannatti brexitiä. Rees-Moggin mukaan Corbynin syytös sisälsi terminologista epätäsmällisyyttä.
Afrihili
Afrihili (El-Afrihili) on ghanalaisen historioitsijan K. A. Kumi Attobrahin vuonna 1970 kehittämä keinotekoinen afrikkalaisten väliseksi lingua francaksi tarkoitettu apukieli. Kielen nimi on yhdistelmä sanoista Afrikka ja swahili. Afrihilin sanasto ja kielioppi tulevat erilaisista Afrikassa puhuttavista kielistä, erityisesti swahilista ja akanista, mutta semantiikassa on voimakkaita vaikutteita englannista. Kielen tekijä ei ole kuitenkaan maininnut yksittäisten sanojen alkuperiä. Afrihiliä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.
Sergio Almirón
Sergio Almirón voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Pirjo Ruotsalainen
Pirjo Vanhatalo (omaa sukua Ruotsalainen, s. 24. marraskuuta 1944 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen, 1960-luvulla menestynyt suunnistaja.
Kouvolan Urheilijoita ja suunnistusseura XYZ:aa edustanut Ruotsalainen osallistui suunnistuksen ensimmäisiin MM-kisoihin Fiskarissa 1966. Hän sijoittui henkilökohtaisella matkalla 18:nneksi ja sai hopeaa viestijoukkueen keskimmäisen osuuden suunnistajana.
Le Brassusin EM-kisoissa 1964 Ruotsalainen keskeytti.
Charles Coquerel
pienoiskuva|Charles Coquerel Charles Coquerel (2. joulukuuta 1822 Amsterdam – 14. huhtikuuta 1867 Réunion) oli ranskalainen laivaston lääkäri ja hyönteistutkija.
Coquerel väitteli lääketieteen tohtoriksi vuonna 1849 hämäräsokeutta käsittelevällä väitöskirjalla De la cécité nocturne. Hän keräsi hyönteisiä Madagaskarilla ja sen lähisaarilla. Coquerelin kuoleman jälkeen Léon Fairmaire kuvaili osan hänen löytämistään hyönteisistä teoksessaan Notes sur les Coléopteres recueillis par Charles Coquerel a Madagascar et sur les côtes d'Afrique (1869). Coquerel kirjoitti useita kirjoja ja artikkeleita, muun muassa hyönteisiä käsittelevän liitteen Auguste Vinsonin kirjaan Voyage à Madgascar au couronnement de Radama II (1865). Hänen kirjansa Lettres d'un marin à sa famille ilmestyi postuumisti vuonna 1871.
Useita eläinlajeja on nimetty Coquerelin mukaan, muun muassa käkiin lukeutuva lännenkuku (Coua coquereli), indreihin kuuluva Propithecus coquereli sekä rottamaki eli coquerelinkääpiömaki (Mirza coquereli).
Dagda (jumala)
Dagda (, ”hyvä jumala”) oli merkittävä jumala Irlannin kelttiläisessä mytologiassa. ”Hyvä” tarkoitti, että hän oli hyvä kaikessa. Dagdaa kutsuttiin joskus myös nimillä ”Kaikkien isä” (Eochaid Ollathair) ja ”Suuri ja mahtava tietäjä” (In Ruad Ro-fhessa). Hän muistuttaa gallialaisten jumalaa Sucellusta.
Dagda oli jumalatar Danun poika ja jumalten heimon Tuatha Dé Danannin kuningas, joka johti heidät taisteluun fomoreja vastaan. Dagda käytti taistelussa suurta taikanuijaa, jonka toinen pää tappoi ja toinen pää herätti henkiin. Hänellä oli myös suuri kattila, eräänlainen runsaudensarvi, jolla saattoi ruokkia kokonaisen armeijan. Lisäksi Dagda omisti hedelmäpuita, jotka kantoivat koko ajan hedelmiä sekä kaksi sikaa, toinen elävä ja toinen jatkuvasti paistumassa. Dagdan harppu soi itsestään, ja sen avulla hän kutsui vuodenajat. Dagdan puoliso oli sodanjumala Morrigán. Dagda oli myös Brigitin ja Aenguksen isä.
Kontula (Vuoksela)
Kontula on kylä entisen Vuokselan kunnan itäosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Virallisesti Kontula oli osa Noisniemen kylää, mutta se sijaitsi erillään muusta Noisniemestä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, jonka vuoksi se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen. Kontula rajoittui lännessä Kuninkaanristin kylään, etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan, etelässä ja idässä Räihärannan kylään sekä pohjoisessa Räisälän kunnan Humalaisten kylään.
Ennen talvisotaa Kontulassa oli noin 40 taloa. Omaa koulua kylässä ei ollut vaan koulua käytiin läheisen Räihärannan kylän koulussa.
Ennen Vuokselan seurakunnan (1914) ja kunnan (1917) perustamista Kontula kuului Sakkolaan.
Valkotöyhtötoko
Valkotöyhtötoko (Horizocerus albocristatus, aiemmin Tropicranus albocristatus) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Suvun nimi Horizocerus on ollut nimen Tropicranus etusijalla kun aarnitokon ja valkotöyhtötokon todettiin kuuluvan samaan sukuun (Gonzales et al. 2013b).
Lajin kolme alalajia eroavat toisistaan lähinnä siinä, miten paljon valkoista niillä on päässä ja kaulassa ja onko siipien päällyssulissa valkoisia täpliä.
BirdLife International ja IUCN errottavat alalajin cassini omaksi lajikseen. Tämän vuoksi IUCN uhanalaisuusluokittelee H. albocristatuksen (sis. macrourus) ja H. cassinin erikseen, kummankin elinvoimaiseksi.
Tampereen uintikeskus
thumb|Tampereen uintikeskus ennen peruskorjausta. thumb|Tampereen uintikeskuksen pääallas. thumb|Maauimala sijaitsee uimahallin välittömässä läheisyydessä.
Tampereen uintikeskus (tunnetaan myös nimillä Kalevan uimahalli ja Kalevan uintikeskus) sijaitsee Tampereen itäisessä kantakaupungissa Kalevan kaupunginosassa. Se on Tampereen suurin uimahalli. Uimahallin yhteydessä sijaitsee Tampereen ainoa maauimala. Uimahallissa toimivat myös Tampereen kaksi uimaseuraa, Uinti Tampere ja TaTU Tampere.
Pääallas on 50 metriä pitkä ja kahdeksan radan levyinen. Se pystytään keskikohdalta hydraulisesti liikkuvalla välipalkilla jakamaan kahtia syvään (neljä metriä) ja matalaan altaaseen. Vuonna 2007 valmistuneessa laajennusosassa on kuusiratainen 25 metrin harjoitusallas sekä hyppyallas, joka toimii myös kansainväliset mitat täyttävänä uppopallokenttänä. Hyppyallas on neljä metriä syvä, ja siinä on kolmen ja viiden metrin hyppytasot sekä useita ponnahduslautoja eri korkeuksilla.
Uintikeskuksessa on myös kuntosali, tilaussaunaosasto, hierontapalveluja, luentosalitiloja ja kahvila. Keskuksessa on älyrannekkeisiin perustuva kulunvalvonta- ja pukukaappijärjestelmä. Sisäänpääsyyn voi käyttää myös Tampereen seudun joukkoliikenteen rahasummalle ladattua bussikorttia.
Historiaa
Uintikeskus valmistui vuonna 1979 virkistys-, kunto- ja kilpauintia varten. Vuonna 2007 keskusta laajennettiin. Sen suunnittelivat arkkitehdit Pekka Helin, Tuomo Siitonen, Antti Laiho ja Klaus Lindh. Heidän lisäkseen arkkitehtikilpailuvaiheessa mukana suunnittelussa olivat Matti Nurmela, Kari Raimoranta ja Jyrki Tasa. Vuoden 2006 uudistustyöt suunnitteli arkkitehtitoimisto Eero Lahti Oy.
Uintikeskus oli 13. toukokuuta 2013 alkaen peruskorjauksen vuoksi suljettuna ja avautui seuraavan kerran vasta kesällä 2015. Peruskorjaus oli kokonaisvaltainen kattaen talotekniikan uudistamisen, pintasaneerauksen ja tilojen uudelleenjärjestelyä koko rakennuksen alueella.
Taidetta
Uusien hyppytornien jalustoissa on lasimosaiikkitaideteos Kolmas aalto. Sen on tehnyt tamperelainen taiteilija Tuula Lehtinen.
Kalevan maauimala
Uintikeskuksen viereen rakennettiin maauimala vuosina 2016–2018. Siellä on lastenallas, 25 metriä pitkä hyppyallas, 50 metriä pitkä kuntoallas sekä huolto- ja asiakastilat sisältävä palvelurakennus. Maauimala avautui elokuussa 2018.
Aiheesta muualla
61.49889°N, 23.80361°W
Enrique Baliño
Enrique Baliño Pavón (20. kesäkuuta 1928 Montevideo – 14. lokakuuta 2018) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Baliño osallistui Uruguayn kokoonpanossa vuoden 1952 kesäolympialaisiin Helsingissä, mistä maa voitti pronssia. Baliño pelasi kaikissa kahdeksassa ottelussa ja teki parhaimmillaan 20 pistettä Bulgariaa vastaan. Uruguay hävisi välieränsä Neuvostoliitolle neljällä pisteellä mutta voitti pronssiottelussa naapurimaansa Argentiinan. Baliño kuului Uruguayn joukkueeseen myös Brasilian MM-kilpailuissa 1954, missä joukkue sijoittui kuudenneksi. Vuosina 1949 ja 1953 hän voitti maajoukkueessa Etelä-Amerikan mestaruuden. Baliño kuoli 90-vuotiaana 14. lokakuuta 2018.
Collins Hart
Collins Hart (s. 4. syyskuuta 1985) on suomalainen entinen aitajuoksija. Hänen seuransa oli Lahden Ahkera, ja häntä valmensi Aleksander Grahov ja vuonna 2006 Seppo Haavisto.
Hart voitti hopeaa Kalevan kisojen 400 metrin aitajuoksussa Jyväskylässä vuonna 2006 ajalla 51,80 s. Samana vuonna Hart voitti myös Viestijuoksun Suomen-mestaruuden 4 × 400 metrin viestijuoksussa juosten seuransa kolmannen osuuden. Hyvä kausi täydentyi Suomi–Ruotsi-maaotteluedustukseen, jossa hän sijoittui kolmanneksi ajalla 52,21 s.
Hart lopetti uransa kauden 2009 jälkeen vain 23-vuotiaana.
Psyko – Kaikki levytykset 1977–1980
Psyko – Kaikki levytykset 1977–1980 on suomalaisen Paajasen kokoelmalevy, joka sisältää Paajasen albumit Poste Restante (1978) ja Psyko (1979), "Yläkerran psyko" -singlen (1980) sekä kolme aiemmin julkaisematonta studioäänitystä vuosilta 1979-1980. Sen julkaisi Rocket Records 24. lokakuuta 2007.
Kontaktori
thumb|Kontaktori DIN-kiskoon
Releellä ja kontaktorilla on eroa yleensä vain kokoluokassa; kontaktorilla ohjattavat virrat ovat suurempia ja jännitteet korkeampia. Kontaktori on tarkoitettu kytkinlaitteeksi sähkölaitteen päävirtapiiriin, mutta rele ohjausvirtapiiriin.
Esimerkiksi muutaman ampeerin virran kestävää piirilevylle kiinnitettävää 12 voltin relettä kutsutaan nimenomaan releeksi, mutta esimerkiksi 5:n kilowatin sähkömoottoria ohjaavaa relettä kutsutaan kontaktoriksi.
Kontaktoreihin saa usein myös apukoskettimia, joilla voidaan ilmoittaa esimerkiksi ohjauslogiikalle tai käyttäjälle kontaktorin asennon vaihtumisesta. Suurin osa Suomessa myytävistä kontaktoreista on DIN-kiskoon sopivia.
Pavel Novák
Pavel Novák (s. 16. huhtikuuta 2002 Tábor, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Extraliga-joukkue HC České Budějovicessa lainalla WHL-joukkue Kelowna Rocketsista. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Novák laukoo oikealta.
Seuraura
Novák on TJ Veselí nad Lužnicín kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin IHC Písekiin, jonka C-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin Novák voitti kaudella 2015–2016 tehoilla 17+15=32. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi HC České Budějovicen organisaatioon. Novák sijoittui tehoilla 44+41=85 koko Tšekin C-nuorten sarjan pistepörssissä kolmanneksi. Hän jakoi myös yhdeksällä osumallaan sarjan voittomaalipörssin voiton HC Sparta Prahan Patrik Prymulan kanssa. Kaudella 2017–2018 Novák oli tehoilla 25+14=39 České Budějovicen C-nuorten paras pistemies ja maalintekijä. Samalla kaudella hän jakoi myös tehoilla 8+9=17 koko Tšekin B-nuorten sarjan pudotuspelien maalipörssin voiton HC Plzeňin Martin Langin kanssa sekä pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Jakub Čížekin kanssa edellään vain Plzeňin Filip Přikryl. Novák voitti myös sarjan tehotilaston lukemalla +16. Hän voitti kauden päätteeksi Tšekin B-nuorten mestaruuden.
Kaudella 2018–2019 Novák oli tehoilla 29+16=45 České Budějovicen U19-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Václav Svachin kanssa lukemalla +13. Vain 16-vuotias Novák debytoi samalla kaudella myös České Budějovicen miesten joukkueessa Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa, jossa hän pelasi 22 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3 ja kuusi Extraligan karsintasarjan ottelua tehopistein 1+2=3.
WHL-joukkue Kelowna Rockets varasi Novákin 13. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2018–2019. Novák voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 25+33=58 sekä sisäisen tehotilaston lukemalla +10.
Minnesota Wild varasi Novákin viidennellä kierroksella 146. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Elokuussa 2020 Kelowna Rockets lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella 1. ligan HC Litoměřiceen, kunnes WHL-kausi 2020–2021 käynnistyy. Novák pelasi siellä yhdeksän ottelua tehopistein 1+3=4, kunnes alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen jälkeen tammikuussa 2021 Rockets lainasi hänet aiempaan seuraansa HC České Budějoviceen, joka oli noussut edellisenä keväänä Extraligaan. Novák teki näin ollen Extraliga-debyyttinsä 10. tammikuuta 2021 Berani Zlíniä vastaan. Hänet merkittiin joukkueensa kolmosketjun oikeaan laitaan Roman Přikrylin ja Martin Beránekin viereen. Novák sai ottelussa jääaikaa 11.40 minuuttia.
Maajoukkueura
Novák pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuosina 2018 ja 2019, joista jälkimmäisessä turnauksessa Novák toimi Tšekin varakapteenina. Hän edusti myös Tšekin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2019, joista molemissa turnauksissa Novák toimi Tšekin varakapteenina. Olympiafestivaalit päättyivät kultaan. Novak voitti kolmella osumallaan koko turnauksen maalipörssin ja hän jakoi pistepörssin voiton viiden muun pelaajan kanssa. Yhteensä Novák on pelannut yhdeksän nuorten ja 55 poikien maaottelua. Hän on toiminut myös Tšekin alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina.
Tšekin A-maajoukkueessa Novák on pelannut yhden ottelun ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 18-vuotiaana Karjala-turnauksen päätösottelussa 8. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenalla alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Myös Tšekki peluutti ottelussa useita alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajia. Novák merkittiin Tšekin kolmosketjun vasempaan laitaan kahden muun U20-ikäisen pelaajan, Jan Myšákin ja Adam Raškan viereen.
Ahriman’s Prophecy
Juoni
Peli alkaa Eldenin kylässä, kun pelin päähenkilö, nuori punapäinen tyttö nimeltä Talia Maurva saavuttaa merkittävän iän ja hänet lähetetään kylän ulkopuolella asustelevan erakon (Avrail) puheille nimettäväksi tulevaan ammattiinsa. Talia näkee oudon näyn, jonka seurauksena Avrail käskee Talian mantereelle, Thaisissa sijaitsevaan Sodan ja Magian kouluun. Näyssä vieraan maan prinssin veli valmistautuu kutsumaan kuolleista demonin, Ahrimanin, jonka avulla hän voisi hallita maailmaa. Talia lähtee, ja kylästä hän ottaa mukaansa suojakseen sepän oppipojan Devin Perryn.
Thaisiin on pitkä matka, ja sen varrella Talia ja Devin joutuvat taistelemaan villieläimiä vastaan ja tapaavat ihmisiä. Thaisissa he tutustuvat mm. prinsessa Aliceen, joka haluaisi soturiksi, mutta jonka hänen kuninkaalliset vanhempansa aikovat sinnikkäästi naittaa naapurimaan prinssille. Lopulta Sodan ja Magian koulussa, jossa vierähtääkin kolme vuotta, Devin saa miekkailijan koulutuksen ja Taliasta paljastuu lahjakas maagikko, ja niin kaksikon voitokas retki voi lopulta kunnolla alkaa.
Petteri Laurila
Petteri Laurila (s. 4. elokuuta 1973) on entinen suomalainen lentopalloilija, joka päätti peliuransa kauteen 2013-2014. Päätösvuodet Laurila pelasi vantaalaisessa Korson Vedossa, lentopallon Mestaruusliigassa. KoVe jäädytti Laurilan pelinumeron kolme Lumo-hallin kattoon vuonna 2017. Laurila pelasi urallaan seitsemän eri maan pääsarjassa ammattilaisena. A-maaotteluita hänelle kertyi yhteensä 192. Vuonna 2002 Laurilasta tuli ensimmäinen suomalaislentopalloilija, joka oli voittamassa Italian A1-liigan mestaruutta. Sittemmin kotimaisista lentopalloilijoista Riikka Lehtonen on yltänyt vastaavaan.
Ahriman’s Prophecy
Juoni
Peli etenee keskustelun, tappelemisen ja lukemattomien pikkutehtävien suorittamisen kautta. Päätehtävänä on hankkia seitsemän jalokiveä (kuoleman, tulen, veden, maan, intohimon ja unen), joista lopulta loihditaan maaginen Agea, taikakivi jolla voi tuhota Ahrimanin ja pelastaa maailman.
Petteri Laurila
Peliuran päättymisen jälkeen Laurila on toiminut muun muassa Suomen poikien lentopallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Ura
Laurilan pääsarjaura alkoi Vammalan Lentopallossa kaudella 1991-1992 hänen ollessaan vasta 16-vuotias. Poliisien Palloseuran riveihin nuori passarilupaus siirtyi kaudeksi 1994. Laurila voitti seurassa SM-pronssia kaudella 1996 ja hänet valittiin kauden 1997 päätteeksi lentopalloliigan tähtikuusikkoon.
Laurila siirtyi ammattilaislentopalloilijaksi vuoden 1997 EM-lopputurnauksen jälkeen. Siirtyminen Sveitsin liigassa pelanneen Näfelsin riveihin oli hänelle eräänlainen takapakki, joka oli otettava eteenpäin pääsemiseksi uralla. ”Sveitsissä taso oli silloin huonompi kuin Suomen pääsarjassa, mutta alkuperäinen ajatus toteutui. Harjoittelimme ammattimaisesti kahdesti päivässä, ja heti vuoden kuluttua pääsin kovempiin sarjoihin", Laurila muisteli Helsingin Sanomien haastattelussa tammikuussa 2017. Näfelsiä tuolloin valmentaneesta Jouni Parkkalista tuli sittemmin Laurilan manageri. Vuosi Sveitsissä toi suomalaiskaksikolle Sveitsin liigan ja cupin mestaruudet, lisäksi Laurila valittiin liigan parhaimmaksi pelaajaksi.