cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alex Weinrich
Alexander Weinrich (s. 12. maaliskuuta 1969 Gardiner, Maine, USA) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Weinrich pelasi kaudella 1996–1997 seitsemän ottelua SM-liigassa edustaen Porin Ässiä. Tämän lisäksi hän pelasi kahdeksan ottelua KooKoo:n divarijoukkueessa. Liigaotteluissa Weinrich merkkautti vain yhden syöttöpisteen ja neljä jäähyminuuttia. KooKoon paidassa divarissa Weinrich sai tehtyä kolme maalia ja kaksi maaliin johtanutta syöttöä. Ennen Suomeen tuloaan Weinrich ehti pelata viisi ottelua Italissa HC Devils Milanon paidssa. Seuraavaksi kaudeksi Weinrich suuntasi Saksan 2. tasolle ERC Sonthofenin riveihin. Kauden 1998–99 Weinrich aloitti Pohjois-Amerikassa WCHL-liigan Tucson Gila Monstersissa mutta palasi Eurooppaan yhdeksän pelatun ottelun jälkeen. Pelipaikka löytyi Tanskan liigan Odensesta. Weinrich pelasi Tanskassa vielä seuraavankin kauden ennen kuin päätti lopettaa uransa. Wenrich palasi vielä kaudelle 2003–2004 Odenseen pelaamaan kaksi peliä ennen kuin lopetti lopullisesti peliuransa.
Muuta
Alex Weinrichin vanhempi veli on 1157 NHL-ottelun veteraani Eric Weinrich. Myös nuorempi veli Jason Weinrich varattiin NHL:ään ja pelasi muun muassa ECHL:ssa, Italiassa ja Englannissa.
Raidió Teilifís Éireann
Raidió Teilifís Éireann, RTÉ on Irlannin julkisen palvelun yleisradioyhtiö. Se aloitti radiolähetykset 2RN-asemalta 1. tammikuuta 1926 ja säännölliset televisiolähetykset 31. joulukuuta 1961.
RTÉ:llä on kaksi televisiokanavaa, RTÉ One ja RTÉ Two, ja radiokanavat RTÉ Radio 1, RTÉ 2fm, RTÉ lyric fm ja RTÉ Raidió na Gaeltachta.
Vuonna 2009 RTÉ:n nimen kirjoitusasu muutettiin Radio Telefís Éireannista muotoon Raidió Teilifís Éireann. Nimi tarkoittaa iirin kielessä Irlannin radiota ja televisiota.
Haitin vallankumous
Tausta
Nykyinen Haiti oli 1700-luvulla Ranskan siirtomaa Saint-Domingue. Saint-Domingue oli siirtomaakaudellaan yksi Karibian alueen tuottoisimmista alueista. Se oli tuolloin maailman suurin sokerintuottaja. Sokeriruokoplantaasien lisäksi alueella kasvatettiin puuvillaa, kahvia ja indigoa. Ranskan siirtomaakaupasta Saint-Domingue kattoi puolet ja sen kauppa oli kolmanneksen suurempi kuin koko Ison-Britannian Länsi-Intian siirtokuntien kauppa. Tuotanto Saint-Dominguessa perustui etenkin orjuudelle. Orjakaupan kautta siirtokuntaan oli tuotu suuria määriä orjia Afrikasta. Sadassa vuodessa orjia tuotiin enemmän kuin koko Espanjan hallitsemalle alueelle kolmessasadassa vuodessa. Samalla elinolosuhteet Saint-Dominguen plantaaseilla olivat orjille huonommat kuin muualla ja keskimääräinen elinikä oli alhaisempi.
Saint-Dominguella asui vuonna 1789 noin 30 000 valkoista ja 25 000 vapaata värillistä. Varakkaimmat värilliset omistivat itse orjia ja plantaaseja, vaikkakin sosiaalisella nousulla oli myös rajoitteita. Valkoiset olivat jakautuneet suurtilallisiin (grands blancs) ja pieniin valkoisiin (petit blancs). Orjia oli noin 500 000. Orjien kuolleisuus oli suuri, joten suurin osa heistä oli syntynyt Afrikassa ja vuosittain alueelle tuotiin 40 000 uutta orjaa.
Ranskan vallankumous alkoi vuonna 1789. Yhteiskunnan horjuminen tuntui myös Saint-Dominguen siirtokunnassa. Tunnuslause vapaus, veljeys ja tasa-arvo herätti kannatusta etenkin siirtokunnan köyhemmän ja keskiluokan valkoisten keskuudessa, mutta aatteet levisivät myös vapaiden värillisten keskuuteen. Luokat halusivat tasa-arvoa ja sosiaalisia uudistuksia, kun taas samat ryhmät olivat edelleen orjuuden säilyttämisen kannalla. Pariisin kansalliskokous antoi äänioikeuden värillisille edellyttäen kuitenkin että he olivat syntyneet vapaille vanhemmille. Kesällä 1791 Saint-Dominguessa käytiin kahakoita vallankumouksen vastustajien ja kannattajien välillä. Osapuolia oli monia, keskenään kahakoivat pienet ja suuret valkoiset, tilalliset ja kaupunkilaiset ja niin edelleen. Samalla suuri osa Ranskan armeijasta oli palannut kotimaahan vallankumouksen pyörteissä.
Orjakapina
thumb|vasen|Orjakapina Cap Françaisissa. Elokuussa 1791 alkoi orjien kapina Cap Françaisissa eli nykyisessä Cap Haïtienissa siirtokunnan pohjoisrannikolla. Vain keihäillä, seipäillä ja työkaluilla aseistautuneet orjat polttivat muutamassa kuukaudessa kolmesataa plantaasia ja surmasivat 2 000 valkoista. Kapinointi keskittyi vielä tällöin siirtokunnan pohjoisosiin. Valkoiset hallitsivat eteläistä provinssia, värilliset tilanomistajat läntistä provinssia, ja Port-au-Princeä pitivät hallussaan tasavaltaa kannattavat pienet valkoiset. Vuonna 1792 Ranskan vallankumoukselliset lähettivät Saint-Dominguelle 7 000 sotilasta komentajanaan komissaari Léger-Félicité Sonthonax. Ranskalaisten sotilaiden huvetessa malariaan ja keltakuumeeseen Sonthonax alkoi käyttää vapaiden värillisten muodostamia joukkoja ja hallitsi siirtokuntaa yksinvaltiaan ottein. Rojalisteina pidettyjä valkoisia vainottiin. Monet tilanomistajat pyrkivät saamaan Ison-Britannian puuttumaan tilanteeseen.
Toussaint
thumb|[[François-Dominique Toussaint.]] thumb|Piirros ranskalaisten ja haitilaisten yhteenotosta. Tilanne Saint-Dominguella muuttui entistä monimutkaisemmaksi Euroopan tilanteen kehityksen takia. Ranska ja Espanja ajautuivat keskenään sotaan ja maaliskuussa 1793 espanjalaisten 14 000 sotilasta hyökkäsivät Santo Domingosta Ranskan hallitsemalle puolelle saarta. Sotaa käytiin nyt myös Ison-Britannian kanssa, joka lähetti 20 000 miestä Saint-Dominguelle virallisesti Jamaikalle paenneiden paikallisten maanomistajien pyynnöstä. Saarella sotivat nyt Ranska, Iso-Britannia, Espanja, Ranskaa tukevat värilliset ja Espanjaa tukevat mustat orjat. Espanjalaiset olivat luvanneet vapauden heidän joukkoihinsa liittyville orjille. Yksi heihin liittyneistä oli François-Dominique Toussaint. Sodan alkupuolella Toussaint johti muutaman tuhannen orjan joukkoa, joka taisteli ensin espanjalaisten puolella käyden sissisotaa ranskalaisia vastaan. Kuultuaan Ranskan kansalliskokouksen lakkauttaneen orjuuden, Toussaint kääntyi espanjalaisia vastaan toukokuussa 1794. Muutaman kuukauden aikana hänen miehensä valtasivat suurimman osan espanjalaisten valtaamista alueista. Vuonna 1795 Ranska ja Espanja solmivat Baselin rauhan, jolla Espanja luopui omasta puolestaan saarta. Toussaint hallitsi nyt suurta osaa siirtokunnasta sen pohjoisosissa. Etelässä vaikutti André Rigaud'n värillisten ja joidenkin valkoisten kapina-armeija, ja britit hallitsivat siirtokunnan eteläistä kolmannesta sen satamakaupunkeineen. Suurin osa siirtokunnan valkoisista oli tähän mennessä joko surmattu tai paennut.
Kesäkuussa 1795 britit hallitsivat enää muutamaa satamakaupunkia, kun taas Toussaintin joukot olivat saaneet hallintaansa suurimman osan siirtokuntaa. Brittijoukot kärsivät taudeista ja etenkin malariasta ja keltakuumeesta. Keväällä 1798 he solmivat lopulta salaisen rauhan Toussaintin kanssa. Britit vetäytyivät siirtokunnasta ja lupasivat olla sekaantumatta sen sisäisiin asioihin. Vastaavasti Toussaint lupasi olla hyökkäämättä brittien Jamaikalle ja tukematta sen mahdollisia orjakapinoita. Ranskalla ei enää ollut käytännössä otetta siirtokunnasta, vaikkakin sen vallankumoushallinto nimitti Toussaintin muodollisesti kenraalikuvernööriksi. Toussaintin joukot saivat tukea Yhdysvalloista. Toussaintilla oli hyvät välit maan presidentti John Adamsin kanssa. Adamas halusi Saint-Dominguen kapinallisista liittolaisen brittejä vastaan, vaikka hänen politiikkansa asian suhteen kauhistuttikin monia muita yhdysvaltalaisia poliitikkoja. Tilanteen pelättiin kannustavan Yhdysvaltojen orjia kapinaan ja Adamsin kriitikoihin lukeutui esimerkiksi varapresidentti Thomas Jefferson. Maan politiikka muuttuikin kielteiseksi Adamsin virkakauden päätyttyä vuonna 1801.
Ranskan vastaisku ja sodan loppu
Ranskassa Napoléon päätti yrittää vallata takaisin entisen siirtokuntansa. Ison-Britannian kanssa oli solmittu Amiensin rauha lokakuussa 1801, mikä vapautti joukkoja Saint-Dominguen valtaamista varten. Helmikuussa 1802 saarelle saapui 20 000 kenraali Charles Leclercin johtamaa ranskalaista sotilasta. He valtasivat Santo Domingon sekä Saint-Dominguen satamakaupungit ja siirtokunnan eteläosan. Sisämaata he eivät kuitenkaan saaneet haltuunsa ja keltakuume alkoi verottaa heidän miehiään entiseen tapaan. Vain muutaman kuukauden jälkeen tautiin oli menehtynyt jopa puolet ranskalaisten joukoista. Tästä huolimatta kapinallisjohtajat Henri Christophe ja Jean-Jacques Dessalines siirtyivät yllättäen ranskalaisten puolelle. Toussaint luovutti yllättäen kenraalikuvernöörin valtansa Leclercille huhtikuun lopussa 1802. Jonkin aikaa Toussaintin vallasta luopumisen jälkeen Leclerc kutsui hänet illalliselle, jonka aikana hänet vangittiin ja lähetettiin Ranskaan. Toussaint kuoli vankeudessa vuonna 1803.
Kesällä 1802 Ranska otti orjuuden uudelleen käyttöön Guadeloupessa ja Leclerc alkoi valmistella samaa Sanit-Dominguella. Mustat paikalliset nousivat jälleen kapinaan Christophen ja Dessalinesin johdolla. Mukaan liittyi myös Alexandre Pétion ja ennen Ranskaa tukeneet värilliset. Mustien ylimmäksi johtajaksi oli noussut Dessalines. Taistelut olivat hyvin verisiä ja ranskalaisjoukot surmasivat niin antautuvia, sotivia kuin taisteluiden sivussa pysyneitä mustia. Leclerc kuoli keltakuumeeseen marraskuussa 1802 ja hänet korvattiin Donatien de Rochambeaulla, jonka mukana tuli Ranskasta 25 000 uutta sotilasta. Euroopassa Ranska ja Iso-Britannia ajautuivat jälleen sotaan toukokuussa 1803 ja näin ranskalaiset Saint-Dominguella eivät saaneet enää lisäjoukkoja. Lisäksi brittilaivasto piiritti ja tulitti alueen satamakaupunkeja. Marraskuussa 1803 vielä elossa olevat ranskalaiset ja noin 18 000 paikallista, suurin osa heistä valkoisia, poistuivat Saint-Dominguelta.
Seuraukset
Jean-Jacques Dessalines julisti Haitin itsenäiseksi 1. tammikuuta 1804. Haitista tuli näin Amerikan toinen itsenäistynyt valtio Yhdysvaltojen jälkeen. Dessalines otti keisarin arvonimen kutsuen itseään Jacques I:ksi. Orjien voitto Haitissa vaikutti myös muihin Etelä-Amerikan vapausliikkeisiin ja esimerkiksi Simón Bolívar vietti aikaa maanpaossa Haitissa.
Sodan raunioittama Haiti ajautui kuitenkin pian itsenäistymisensä jälkeen jälleen sekasortoon. Dessalines sai surmansa kukistaessaan kapinaa lokakuussa 1806. Pian maa oli jakautunut kahden eri presidentin, Henri Christophen ja Alexandre Pétionin hallitsemiin pohjois- ja eteläosaan. Jean-Pierre Boyer yhdisti maan vuonna 1820, mutta Haitin ongelmat jatkuivat seuraavien vuosisatojen ajan. Boyer suostui maksamaan Ranskalle korvauksena tilanomistajien menetyksistä 150 miljoonaa frangia, joka alennettiin vuonna 1838 summaan 60 miljoonaa frangia. Korvauksien maksamiseen kului vuosikymmeniä ja korvauksia varten otettujen lainojen viimeiset maksut saatiin tehtyä vasta 1940-luvulla.
Suomi kesäparalympialaisissa 2008
Suomi osallistui Pekingin vuoden 2008 kesäparalympialaisissa 13 lajiin. Suomen lippua avajaisissa kantoi Minna Leinonen.
Zaza Zazirov
Zaza Zazirov (s. 25. huhtikuuta 1972) on ukrainalainen vapaapainija.
Zazirov saavutti 68 kilon sarjasta pronssia Atlantan olympialaisissa 1996. 69 kilon sarjasta hän saavutti MM-tasolta hopeaa Teheranista 1998 sekä Krasnojarskista 1997.
Ruotsi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Ensimmäinen ruotsalainen yleisurheilun Euroopan-mestari oli kiekonheiton Torinossa 1934 voittanut Harald Andersson. Ruotsalaisurheilijoista Euroopan-mestaruuden on voittanut 23 mies- ja viisi naisurheilijaa. Maan ainoat kaksinkertaiset Euroopan-mestarit ovat vuonna 1946 kultaa pituushypyssä ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa voittanut Olle Laessker sekä 2000-luvulla menestyneet kolmiloikkaaja Christian Olsson ja seitsenottelija Carolina Klüft.
Ruotsin EM-mitalit kisoittain
Yksittäisistä EM-kilpailuista Ruotsi on menestynyt parhaiten Oslossa 1946, jolloin sen miesurheilijat voittivat 11 kultaa 24 mahdollisesta. Tämän jälkeen menestys kääntyi heikommaksi ja neljissä seuraavissa kisoissa vain yksi urheilija kussakin voitti kultaa. Budapestissa 1966 maa jäi kokonaan ilman mitaleja ja pistesijoillekin pääsivät vain kuudenneksi 5 000 metrin juoksussa sijoittunut Bengt Nåjde sekä kahdeksanneksi sijoittuneet 110 metrin aitajuoksija Bo Forssander ja korkeushyppääjä Kjell-Åke Nilsson. Vuosina 1966–1998 Ruotsi saavutti yhteensä vain yhden kultamitalin, jonka toi vuoden 1982 kisoista maan ensimmäinen naispuolinen Euroopan-mestari, 400 metrin aitajuoksija Ann-Louise Skoglund. Vasta 2000-luvulla maan yleisurheilumenestys kääntyi nousuun ja kaksinkertaisten Euroopan-mestarien Carolina Klüftin ja Christian Olssonin lisäksi kultamitaliin ylsivät korkeushyppääjä Kajsa Bergqvist ja pika-aitajuoksija Susanna Kallur. Vuoden 2010 kisoissa mitaleille ylsivät korkeushypyn hopeamitalisti Emma Green ja maratonilla kärkikaksikon dopinghylkäysten jäljiltä pronssille noussut Isabellah Andersson. Helsingissä 2012 kultaa voitti 400 metrin juoksija Moa Hjelmer, minkä lisäksi kaksi ruotsalaista ylsi pronssimitalille. Zürichissä 2014 kultaa voitti eritrealaissyntyinen Meraf Bahta 5 000 metrin juoksussa ja hopealle päätyivät etiopialaissyntyinen Abeba Aregawi 1 500 metrin juoksussa sekä Charlotta Fougberg 3 000 metrin estejuoksussa. Amsterdamissa 2016 hopeaa saivat Michel Tornéus pituushypyssä, Meraf Bahta 5 000 metrin juoksussa ja pronssia saivat Lovisa Lindh 800 metrin juoksussa ja Angelica Bengtsson seiväshypyssä. Berliinissä 2018 kultaa sai Armand Duplantis seiväshypyssä, hopeaa saivat Andreas Kramer 800 metrin juoksussa ja Daniel Ståhl kiekonheitossa ja pronssia sai Meraf Bahta 10 000 metrin juoksussa.
Sergius II
Sergius II (n. 790–27. tammikuuta 847) oli paavina 25. tammikuuta 844 – 27. tammikuuta 847. Hänet kruunattiin heti valintansa jälkeen, ilman vahvistusta frankkien hovista. Keisari Lothar I pahastui tästä ja lähetti armeijan vahvistamaan valta-asemaansa. Sergius kuitenkin sovitteli kiistan taitavasti.
Paaviusaikanaan hän kunnosti Roomaa, osittain hämäräperäisistä lähteistä tulevien varojen turvin. Hänen aikanaan saraseenit ryöstelivät Roomaa ja vaurioittivat Pietarinkirkkoa ja Paavalinkirkkoa.
Amilcare Malagola
Amilcare Malagola (24. joulukuuta 1840 Modena – 22. kesäkuuta 1895 Modena) oli italialainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 19. joulukuuta 1863 ja piispaksi 9. heinäkuuta 1876. Kardinaali hänestä tuli vuonna 1893.
Malagola toimi Ascoli Picenon piispana vuosina 1876–1877 ja sen jälkeen Fermon arkkipiispana kuolemaansa saakka.
Jalkaväen tarkastaja
Jalkaväen tarkastaja on Suomen puolustusvoimien jalkaväkiaselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajien kehittämisestä vastaava upseeri. Tehtävässä on eversti Juhana Skyttä.
Tehtävässä upseeri on sijoitettu Maavoimien esikunnan suunnitteluosastolle Mikkeliin. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikunnan maavoimaosastolle ja Yleisesikuntaan.
Muuta
Jalkaväen tarkastaja myöntää vuosittain Jalkaväen säätiön mitalin.
Otto Neurath
pienoiskuva Otto Neurath (10. joulukuuta 1882 Wien – 22. joulukuuta 1945 Oxford) oli itävaltalainen tieteenfilosofi, sosiologi ja kansantaloustieteilijä. Hän oli yksi Wienin piirin johtohahmoista, ennen kuin joutui jättämään kotimaansa ja muuttamaan Isoon-Britanniaan.
Neurath edusti Wienin piirin ”vasemmistoa”. Hän kritisoi vahvasti metafysiikkaa, hänen mukaansa kaikki mielekkäät väitteet tuli pystyä palauttamaan fysikaalisiksi väitteiksi, jotka puhuvat havaittavista ominaisuuksista.
Neurath perusti Wienissä laajalle yleisölle suunnatun yhteiskunnan ja talouden museon, Gesellschafts- und Wirtschaftsmuseum, jossa hän 1925 alkaen kehitti kuvallisen viestinnän menetelmää, niin kutsuttua wieniläistä kuvatilastojen menetelmää, jota myöhemmin nimettiin Isotypeksi, International System Of Typographic Picture Education. Neurath kehitti Isotypen yhdessä graafisen suunnittelijan Gerd Arntzin ja suunnittelijan Marie Reidemeisterin (myöh. Neurathin) kanssa, ja sen perusteluna oli kansanvalistaminen kuvien avulla.
Österbottniska Ångfartygs Aktiebolag
Österbottniska Ångfartygs Aktiebolag oli Turussa 1856 perustettu höyrylaivayhtiö eli varustamo. Perustajia oli Turusta, Porista ja Kristiinankaupungista sekä Suomen kenraalikuvernööri kreivi F. W. R. Berg, joka otti varustamon perustamislainan omiin nimiinsä. Se harjoitti liikennöintiä Torniosta Pietariin. Vuonna 1861 kotipaikaksi muutettiin Pori. Yhtiö lakkautettiin 2. maaliskuuta 1875.
Yhtiön alukset olivat:
12. elokuuta
12. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 224. päivä (225. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 141 päivää.
Cleto Bellucci
Cleto Bellucci (23. huhtikuuta 1921 – 7. maaliskuuta 2013 ) oli italialainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 27. tammikuuta 1946 ja piispaksi 14. toukokuuta 1969. Hänestä tuli vuonna 1969 Melzin titulaaripiispa ja Taranton apulaispiispa. Vuodesta 1973 hän oli arkkipiispan apulaisena Fermossa, ja vuonna 1976 hän seurasi Norberto Periniä Fermon arkkipiispana.
Bellucci vetäytyi Fermon arkkipiispan virasta vuonna 1997, jolloin hänen seuraajakseen astui Benito Gennaro Franceschetti.
Eugenius II
Eugenius II (k. 27. elokuuta 827) oli paavina helmi- toukokuu 824 – elokuu 827. Valinta oli täpärä, toisella ehdokkaalla oli myös paljon kannattajia. Ludvig Hurskas lähetti poikansa, tulevan Lothar I:n Roomaan vahvistamaan paavin valtaa, mutta tämä vahvisti tietysti siinä sivussa myös frankkien valtaa.
Vuonna 826 Eugenius järjesti Roomassa tärkeän 62 piispan kokouksen.
TBD Records
TBD Records (ennen Side One Recordings) on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka perustajat ovat Coran Capshaw, Ron Lafitte ja Phil Costello. Se on ATO Recordsin sivuyhtiö, ja sen emoyhtiö on Sony BMG. Yhtiö perustettiin elokuussa 2007.
Sorsia
Sorsia on suomalaisen taiteilijan Magnus von Wrightin öljyvärimaalaus kankaalle, 50,5×66 cm, vuodelta 1853. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Magnus von Wright maalasi luonto- ja lintuaiheiset työnsä luonnontieteellisen tarkasti. Tämä Sorsia- maalaus on asetelmallinen maalaus, jossa etualan linnut eivät sulaudu maisemaan. Kuitenkin lintujen jokainen höyhen ja värisävy ovat kohdallaan. Ja tutkijat pystyvät tässäkin tapauksessa.
Wright maalasi Sorsia- maalauksen lapsuudenkodissaan Haminalahdella Savossa. Siellä he kasvattivat sorsia kesyiksi ankkojen tapaan. Magnus von Wright halusi maalata yleensä tuoreita lintuja ja siihen hänellä oli Haminalahdella mahdollisuus.
Jordan Fox
Jordan Fox (s. 10. heinäkuuta 1984 Kirkwood, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän piti itseään pelintekijätyyppisenä all-around -sentterinä. Foxin esikuvia olivat mm. Brendan Shanahan ja Doug Gilmour. Hän pelasi urallaan ammattilaisena 17 AHL-ottelua sekä Euroopassa Suomen ja Iso-Britannian sarjoissa.
Ura
Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi pelaamaan NCAA:ta Merrimack Collegen joukkueeseen. Vuodet 2006–2008 Fox pelasi Flint Generalsissa sekä UHL:ää että sitä seurannutta sarjaa IHL:ää. Kaudella 2007–2008 hänet nostettiin myös AHL-joukkue Albany River Ratsiin, jossa Fox pelasi kahdeksan ottelua tehopistein 2+1=3. Kaudella 2008–2009 hän pelasi lähinnä ECHL-joukkue Gwinnett Gladiatorsissa, jonka paras pistemies Fox oli tehoilla 29+38=67. Hän pelasi kauden aikana myös ECHL:n tähdistöottelussa. Fox pelasi samalla kaudella myös yhteensä kuusi AHL-ottelua Manitoba Moosessa ja Chicago Wolvesissa tehden niissä yhden syöttöpisteen.
Kauden 2009–2010 Fox pelasi ECHL:n Wheeling Nailersissa ja hän palasi samalla kaudella myös kolme AHL-ottelua Rochester Americansissa. Fox teki elokuussa 2010 vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Jokipoikien kanssa. Joukkue ilmoitti joulukuussa 2010, että Foxille ja maalivahti Antti Härmälle etsitään uutta seuraa. Fox pelasi kuitenkin Joensuussa kauden loppuun ja teki 37 ottelussa tehot 9+12=21.
Toukokuussa 2011 Fox teki vuoden mittaisen sopimuksen brittiläisen EIHL-joukkue Nottingham Panthersin kanssa. Hän sijoittui kaudella 2011–2012 tehoilla 26+54=80 koko liigan pistepörssissä neljänneksi ja syöttöpörssissä toiseksi. Fox voitti sekä EIHL:n mestaruuden että Challenge Cupin. Kaudella 2012–2013 hän nousi Panthersin kapteeniksi ja voitti kauden päätteeksi taas sekä EIHL:n mestaruuden että Challange Cupin. Kaudeksi 2013–2014 Fox palasi Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella CHL-joukkue St. Charles Chillin riveihin. Hän lopetti uransa kevääseen 2014.
Muuta
Yli 250 NHL-ottelua pelannut puolustaja Rik Wilson on Foxin setä. Foxin serkku Brock Wilson on pelannut puolustajana hänen joukkuetoverinaan useissa seuroissa.
Snow (visual novel)
Snow on aikuisille suunnattu japanilainen visual novel, jonka kehitti Studio Mebius ja julkaisi sen ensimmäisenä PC:lle 31. tammikuuta 2003. Pelistä julkaistiin myös Sega Dreamcast-versio syyskuussa 2003, sekä PlayStation 2-versio helmikuussa 2004. Kun alkuperäisessä PC-versiossa ei ollut ääninäyttelyä, julkaistiin syyskuussa 2004 uusi kokonaan ääninäytelty versio PC:lle, Snow: Full Voice Version, jonka julkaisua seurasi toisen "uudistetun" version, Snow P.E:n julkaisu syyskuussa 2006. P.E on Plus Edition-versio, joka sisältää ominaisuuksia, joita oli jo konsoliversioissa. Pelistä on tehty myös Prototypen elokuussa 2007 julkaisema PlayStation Portable-versio, nimeltään Snow Portable. Peli sisältää yli 600 erilaista still-kuvaa yksinkertaisten animaatioiden ja efektien kera, ja monivalintatehtävä-pohjaisia keskusteluja, kauniita japanilaisia paikkoja sekä pitkän tarinan.
Titanosuchidae
Titanosuchidae on sukupuuttoon kuollut Dinocephaliaan ja kuuluva terapsidien heimo. Sen jäsenet elivät keskisen permikauden aikana ja olivat ainakin osittain kasvinsyöntiin erikoistuneita. Niiden fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta.
Snow (visual novel)
Hahmot
Kaikki listassa luetellut ääninäyttelijät antavat ääniroolinsa konsoliversioissa (DC, PS2 ja PSP).
Ääninäyttelijä: Soichiro Hoshi
Titanosuchidae
Ominaisuudet
Titanosuchidaen edustajien on kallossa vain vähän paksuuntumaa, varsinkin verrattuna Tapinocephalidae-heimoon. Lisäksi niiden leukojen liitoskohta on edempänä kuin Tapinocephalidaen edustajilla. Titanosuchidaen jäsenillä on hyvin vahvat etuhampaat sekä suurehkot kulmahampaat. Vaikka näiden terapsidien etu- ja kulmahampaat soveltuvatkin lihansyöntiin, niillä on myös suuri määrä kasvinsyöntiin sopivia takahampaita. Todennäköisesti nämä eläimet olivat kaikkiruokaisia. Heimoon kuuluu pitkäjalkaisia Titanosuchus-lajeja sekä lyhytjalkaisia Jonkeria-lajeja.
Luokittelu
194px|pienoiskuva|[[Jonkerian kallo Field Museum of Natural Historyssä.]] Titanosuchidae kuuluu Tapinocephaliaan ja on täten läheistä sukua heimolle Tapinocephalidae. Ensimmäinen Titanosuchidaeen luokiteltu laji oli Titanosuchus ferox, jonka Richard Owen kuvasi tieteelle vuonna 1879. Tuolloin kaikki Karoosta löydetyt fossiilit olivat selvästi ennestään tuntemattomien olentojen jäänteitä, ja uusia sukuja ja lajeja kuvattiin hyvin vähäisten löydösten perusteella. Owen kuvasikin T. ferox hampaiden juurien perusteella.
Snow (visual novel)
Hahmot
Ääninäyttelijä: Yukari Tamura
Titanosuchidae
Luokittelu
Titanosuchus voidaan kuitenkin erottaa Jonkeriasta sen hampaiden yhteydestä löytyneiden raajojen luiden perusteella. Jonkeria tunnetaan myös joistain hyvin säilyneistä kalloista. Muita kuvattuja sukuja ei voi selvästi todeta erillisiksi taksoneiksi, ja osa saattaa jopa kuulua Titanosuchidaen sijasta Anteosauridaeen. Titanosuchus ja Jonkeria -sukuihin luetaan nykyisin yhdeksän lajia, mutta todellinen lajimäärä saattaa olla ehkä vain kolme tai neljä.
Snow (visual novel)
Hahmot
Ääninäyttelijä: Haruna Ikezawa
Ääninäyttelijä: Tomoko Kaneda
Ääninäyttelijä: Naoko Watanabe
Ääninäyttelijä: Yuuko Mizutani
Ääninäyttelijä: Emi Shinohara
Ääninäyttelijä: Yasunori Matsumoto
Ääninäyttelijä: Ryōko Ono (PSP)
George Island (Manitoba)
George Island on saari Winnipegjärven pohjoisaltaassa Manitoban provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin 400 kilometriä pohjoiseen Winnipegin kaupungista, Grand Rapidsin ja Poplar Riverin välisellä alueella. Saarella on majakkatorni. Saaren länsipuolella sijaitsee Little George Islandin saari ja luonnonsuojelualue.
Saari on veneilijöiden suosima pysähdyspaikka suojaisan luonnonmuovaaman sataman ja saarta ympäröivien laajojen hiekkarantojen vuoksi.
George Island Light
Nimellä George Island Light tunnettu majakka on rakennettu vuonna 1906 Winnipegjärven pohjoisosan vesiliikenteen avustamiseksi. Majakkatorni on rakenteeltaan avoin, 15,5 metrin korkuinen ristikkorakenteinen torni, jonka huipussa on loistolaite. Valon korkeus on 20 metriä järven pinnan yläpuolella. Valotunnuksena on yksi valkoinen vilkku joka neljäs sekunti. Valon kantomatka on 24 kilometriä.
George Islandin majakka oli Winnipegjärven viimeinen miehitetty majakka. Vaikka majakkaan asennettiin automaattinen lyhtylaite vuonna 1968, se täysautomatisoitiin vasta vuonna 1981, jolloin miehitys lopetettiin. Viimeisenä majakanvartijana toimi vuodesta 1951 lähtien Willard Olson.
Eetu Vuorio
Kalle Eetu Vuorio (6. kesäkuuta 1892 Kuhmoniemi – 29. joulukuuta 1949 ) oli lähes tuntemattomaksi jäänyt suomalainen harrastajatutkija, joka lukeutui Wettenhovi-Aspan aatemaailman kannattajiin. Hän näki suomalaiset mahtavana menneisyyden kansana, joka oli välimerellistä alkuperää.
Vuorio tuli ylioppilaaksi vuonna 1913 ja työskenteli Kuopion lääninhallituksessa, vuodesta 1934 lääninkanslistina. Vuonna 1931 hän julkaisi 200-sivuisen tutkielman aiheesta Suomalaiset Välimeren auringon alla. Teoksen mukaan Kalevalan Saari oli muinainen Kreeta ja Pohjola taas Kreikka. Lisäksi Vuorio näki kymmeniä yhtäläisyyksiä muinaiskreetalaisten kirjoitusmerkkien ja suomalaisten ryijyjen koristekuvioissa. Teos sisältää myös wettenhoviaspamaisia olettamuksia sanasukulaisuuksista: ”Luoteisessa Vähässä-Aasiassa, muinaisen Kappadokian luoteispuolella on omituinen paikannimi, ’Arandi’. Aivan samanniminen paikka löytyy Virossa ja se tavataan Suomessakin kylännimessä ’Arandilaby’, joka esiintyy Nakkilassa jo v. 1546.”
Youth Celebration
Youth Celebration on kristillinen nuorisotapahtuma. Festariviikonloppuun kuuluu muun muassa Raamatun opetusta ja musiikkia. Paikkana toimii Keuruulla sijaitseva Ison Kirjan koulutus- ja konferenssikeskus. Puhekielessä tapahtumasta käytetään usein nimiä juutti tai yysee (kirjoitetaan YC).
Aleksandr Krasnoštšokov
thumb|Aleksandr Krasnoštšokov Aleksandr Mihailovitš Krasnoštšokov (, oikealta nimeltään Abram Moisejevitš Krasnoštšok, Абра́м Моисе́евич Краснощёк; 10. lokakuuta 1880 Tšernobyl – 26. marraskuuta 1937 Moskova) oli juutalaissyntyinen venäläinen bolševikkipoliitikko.
Aleksandr Krasnoštšokov syntyi kauppa-apulaisen perheeseen. Vuodesta 1896 lähtien hän osallistui Venäjän sosiaalidemokraattien toimintaan. Vuonna 1902 Krasnoštšokov muutti Yhdysvaltoihin, missä hän suoritti korkeakoulututkinnon ja liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen.
Kesällä 1917 Krasnoštšokov palasi Venäjälle ja liittyi bolševikkipuolueeseen. Vuonna 1918 hän työskenteli Kaukoidän kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajana ja Kaukoidän armeijan esikuntapäällikkönä. Vuosina 1920–1921 Krasnoštšokov toimi VKP(b):n Kaukoidän byroon jäsenenä, Kaukoidän tasavallan hallituksen puheenjohtajana ja ulkoministerinä. Vuosina 1921–1922 hän oli Venäjän SFNT:n raha-asiain apulaiskansankomissaari ja vuodesta 1922 teollisuuspankin (Prombank) hallituksen puheenjohtaja sekä kansantalousneuvoston puhemiehistön jäsen.
Syyskuussa 1923 Krasnoštšokov pidätettiin niin sanotun Prombankin jutun yhteydessä ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin marraskuussa 1924. Vuodesta 1926 lähtien hän työskenteli Neuvostoliiton maatalouden kansankomissariaatissa. Vuonna 1930 Krasnotštšokov hyväksyttiin uudestaan VKP(b):n jäseneksi. Hänet pidätettiin heinäkuussa 1937 ja tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta ja vastavallankumouksellisen järjestön jäsenyydestä. Krasnotštšokov ammuttiin ja haudattiin Donskoin luostarin hautausmaalle. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1956.
Panaman kannas
thumb|450px|Panaman kannas Panaman kannas on Panaman valtion alueella oleva kapea maakaistale, joka erottaa Atlantin ja Tyynenmeren toisistaan ja yhdistää Pohjois- ja Etelä-Amerikan. Panamankannaksen läpi kulkee Panaman kanava.
Panamankannaksen muodostuminen ja sen seurauksia
Vielä 20 miljoonaa vuotta sitten nykyisen Panaman kohdalla oli Atlantin ja Tyynenmeren yhdistävä meri. Pinnan alla kuitenkin Tyynenmeren laatta liukui Karibian laatan alle ja nostatti merenalaisia tulivuoria. Noin 15 miljoonaa vuotta sitten osa vuorista oli noussut jo saariksi. Seuraavien miljoonien vuosien aikana muodostui uusia saaria ja samalla merenpohja nousi hiljalleen, ja noin 3 miljoonaa vuotta sitten Pohjois- ja Etelä-Amerikan yhdistävä kannas oli muodostunut.
Panamankannaksen muodostuminen esti Atlantin ja Tyynenmeren välisen virtauksen ja muutti näin molempien merien merivirtojen suuntaa. Karibian lämpimät vedet alkoivat virrata koilliseen ja näin lämmittää Eurooppaa. Atlantista tuli myös suolaisempi. Golfvirta kuljetti myös kosteutta pohjoiseen. Talvella tullut lämmin merivirta sulatti jäätä, mikä lisäsi talvista meriveden haihtumista pohjoisessa, ja syntyneiden pilvien salamista lumena maahan, ja lumen muuttumista jäätiköiksi.
Aleksi Nurminen
Aleksi Nurminen (9. helmikuuta 1889 Suistamo – 26. heinäkuuta 1953 Jyväskylä) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Nurminen valmistui opettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1912. Hän toimi lyhyen aikaa kansakoulunopettajana Impilahdella, Suojärvellä, Sortavalan Riekkalassa ja Hiitolassa. Vuonna 1919 Nurminen siirtyi Sortavalan Nukuttalahden koulun opettajaksi, jossa toimessa oli aina talvisodan loppuun 1940 sekä uudelleen vuosina 1942–1944. Sotien välillä hän oli opettajana Etelä-Pohjanmaalla Nurmossa ja Jyväskylän maalaiskunnassa sekä jatkosodan jälkeen Etelä-Pohjanmaalla, mistä vuonna 1945 siirtyi Toivakan Heiskan kouluun.
Koulutoimensa ohella Nurminen toimi vuodesta 1926 lähtien Sortavalan Riekkalansaaren osuuskassan hoitajana ja kuului osuuskassan hallitukseen ja Itä-Karjalan Osuuskassaliiton johtokuntaan. Sortavalan maaseurakunnan kirkkovaltuustoon ja useisiin seurakunnallisiin toimikuntiin sekä Opettajayhdistyksen johtokuntaan hän kuului usean vuoden ajan.
Nurmisen vanhemmat olivat räätäli, maanviljelijä Aleksi Nurminen ja Matroona Nurminen. Nurmisen puoliso oli Ida Maria (o.s. Hannukka).
Vesikidutus
Vesikidutus on hukuttamista jäljittelevä kidutusmenetelmä. Menetelmässä kiinnisidotun kuulusteltavan pään päälle kaadetaan vettä, mikä aiheuttaa hukkumisrefleksin.
Menetelmä on vuosisatoja vanha. Yhdysvaltain CIA:n käyttämässä waterboarding-menetelmässä kuulusteltava sidotaan jalat hieman kallellaan olevan lankun korkeammalle puolelle ja pään päälle sidotaan kangas, jonka päälle kaadetaan vettä. Tunne tukehtumisesta johtaa yökkäysrefleksiin ja voimakkaaseen hukkumisen pelkoon. Menetelmä ei aiheuta välttämättä pysyviä ruumiillisia vammoja. Kokeissa CIA:n agentit, joilla tekniikkaa kokeiltiin, kestivät käsittelyä keskimäärin 14 sekuntia.
Monet ihmisoikeusryhmät ovat arvostelleet waterboardingia ja kutsuneet menetelmää kidutukseksi. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on syyttänyt George W. Bushin hallintoa kidutuksen, etenkin vesikidutuksen, käytöstä. Bushin hallinnon mukaan vesikidutus oli tarpeellinen tapa saada terroristeiksi epäillyiltä kriittistä tiedustelutietoa. Kuulustelutekniikan asiantuntijat kertovat, ettei kovaotteisen kuulustelun tuloksiin voi luottaa, koska kidutettava on käsittelyn jälkeen tilassa, jossa hän on valmis tunnustamaan mitä tahansa tekemättömiäkin rikoksia.
Keväällä 2008 Yhdysvaltain senaatti sääti lain, joka olisi kieltänyt yksiselitteisesti vesikidutuksen käytön, mutta presidentti Bush esti lain voimaantulon veto-oikeudellaan. Hänen mielestään kidutuksen kieltäminen olisi rajoittanut hallituksen toimia ja kiduttamisen avulla Bushin hallinto voi toimia tulevaisuuden terrori-iskuja vastaan.
Yhdysvaltain entinen presidentti Barack Obama kielsi vesikidutuksen käytön Yhdysvalloissa vuonna 2009.
Bobrovytsja
Bobrovytsja on pieni kaupunki Ukrainan Tšernihivin alueella, linnuntietä noin 69 kilometriä Kiovasta itäkoilliseen. Kaupunki toimi aiemmin noin 35 000 asukkaan Bobrovytsjan piirin hallintokeskuksena; piirin asukkaista kaupungissa asui 11 900 henkeä (2001). Vuoden 2021 alun väkilukuarvio oli 10 742. Kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Bobrovytsja ympäristöineen yhdistettiin Nižynin piirin osaksi.
Kaupungissa on elintarviketeollisuutta ja sokerinvalmistusta. Bobrovytsjan pohjoisosan kautta kulkee Kiovasta koilliseen vievä päärata (esimerkiksi Moskovaan ja Gomeliin), kaupungissa on rautatieasema.
UNSC
UNSC voi tarkoittaa:
Nikolai Matvejev
Nikolai Mihailovitš Matvejev (, 1877 Taka-Baikalian alueen Nertšinski Zavodin kihlakunnan Bogdatin kylä – 26. huhtikuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen puoluevirkailija.
Nikolai Matvejev valmistui Irkutskin junkkerikoulusta ja työskenteli Taka-Baikalian kasakkajoukkojen hallinnossa. Vuonna 1918 hän toimi Taka-Baikalian kansankomissaarien neuvoston johtajana ja Siperian kansankomissaarien neuvoston jäsenenä. Neuvostovallan kukistuttua alueella hän oli valkoisten vankina helmikuuhun 1920 saakka. Joulukuussa 1920 Matvejevista tuli Kaukoidän tasavallan hallituksen jäsen ja sotaministeri sekä vuonna 1922 tasavallan hallituksen puheenjohtaja. Venäjän kansalaissodan jälkeen hän toimi puolue- ja talousjärjestöjen palveluksessa.
Manchester Metrolink
thumb|[[Bombardierin valmistama raitiovaunu Salfordissa.]] thumb|Linjakartta Manchester Metrolink on pikaraitiotiejärjestelmä Suur-Manchesterin alueella Englannissa. Järjestelmä koostuu kuudesta linjasta, jotka yhdistävät Manchesterin keskustan ja Altrinchamin, Buryn, Chorlton-cum-Hardyn, Droylsdenin, Eccles'n ja Shaw and Cromptonin alueet yhteen. Metrolinkin ensimmäinen osa avattiin vuonna 1992. Järjestelmää käytettiin 21 miljoonaa kertaa vuonna 2011.
Viestintävirasto
Viestintävirasto oli vuosina 2001–2018 liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonalalla toiminut viranomainen. Sen englanninkielisestä nimestä käytettiin lyhennettä FICORA, joka muodostuu sanojen Finnish Communications Regulatory Authority alkukirjaimista. Vuoden 2019 alussa Viestintävirasto, Liikenteen turvallisuusvirasto ja osa Liikenneviraston toiminnoista yhdistettiin Liikenne- ja viestintävirastoksi.
Toiminta
Viestintävirasto perustettiin vuonna 2001. Sen edeltäjä oli vuonna 1988 perustettu Telehallintokeskus (THK) -niminen valtion virasto, joka muodostettiin yhdistämällä Posti- ja telelaitoksen radiotarkastustoimisto ja televisiolupakeskus, liikenneministeriön tarkastustoimisto sekä Yleisradion televisiolupatarkastus.
Aichi kōkūki
Aichi kōkūki kabushikikaisha oli japanilainen lentokonevalmistaja, joka valmisti lentokoneita keisarillisen Japanin laivastolle sekä lentokonemoottoreita useille muille lentokonevalmistajille.
Aichi kōkūkin emoyhtiö oli Nagoyassa 1893 perustettu kellovalmistaja Aichi tokei seizō. Yritys aloitti lentokoneiden runkojen valmistamisen 1920 Funakatan tehtaalla Nagoyassa ja lentokonemoottoreiden valmistuksen 1927. Moottorivalmistus siirrettiin 1938 uuteen Nagoyan eteläosaan valmistuneeseen Atsutan tehtaaseen ja lentokonerunkojen valmistusta siirrettiin 1941 Nagoyaan valmistuneeseen Eitokun tehtaaseen. Yhtiö muun muassa käytti joitakin saksalaisten toimittamia koneita, kuten Heinkel He 66:ta, omien suunnitelmiensa pohjana. Yhtiö teki myöhemmin yhteistyötä brittiläisen lentokonevalmistajan Shortsin kanssa suunnitellessaan laivastolle vesilentokoneita.
Viestintävirasto
Toiminta
Viestintäviraston toimitilat sijaitsevat Helsingin Kumpulassa.
Aichi kōkūki
Maaliskuussa 1943 perustettiin uusi yhtiö Aichi kōkūki, johon siirrettiin emoyhtiön lentokonetoiminnot. Vuoden 1944 lopulla lentokonevalmistusta hajautettiin Gifun prefektuuriin Ogakiin ja maanalaiseen tehtaaseen Setoon noin 15 kilometriä Nagoyasta itään. Samanaikaisesti moottoreiden valmistus hajautettiin Tsun laivaston lentoasemalle ja maanalaiseen tehtaaseen Tsun kaakkoispuolella. Sodan jälkeen yhtiö lakkautettiin, ja sen seuraaja Aichi kikaikōgyō tuottaa osia ja keveitä kuorma-autoja Nissanille.
Yhtiö valmisti toisen maailmansodan aikana pääasiassa D3A-, D4Y-, E16A- ja B7A-malleja, ja sen ainoa sodan aikainen moottorisarja oli Astuta-rivimoottori, joka oli lisenssivalmisteinen Daimler-Benzin DB601.
Viestintävirasto
Johto
Viestintäviraston pääjohtajana toimi vuosina 2011–2015 Asta Sihvonen-Punkka, vuosina 2016–2017 Kirsti Karlamaa.
Jenny Lind
Jenny Lind (oik. Johanna Maria Lind, myöh. Lind Goldschmidt, 6. lokakuuta 1820 Tukholma – 2. marraskuuta 1887 Malvern, Englanti), oli ruotsalainen oopperalaulaja. Hänet tunnettiin kutsumanimellä Ruotsin satakieli. Hän oli sopraano ja saavutti valtaisan suosion Yhdysvaltain kiertueellaan vuonna 1850. Lindin lahjakkuus havaittiin jo nuorena: hänen ollessaan yhdeksänvuotias Ruotsin kuninkaallisen oopperan tanssijan Lundbergin palvelija kiinnitti huomionsa hänen erityiseen lauluääneensä. Seuraavana päivänä palvelija järjesti tapaamisen Lundbergin kanssa, mikä auttoi Lindiä pääsemään Kuninkaalliseen teatterikouluun.
Viestintävirasto
Tehtävät
Viestintäviraston tehtävät säädettiin laissa. Niitä olivat:
Jenny Lind
Lindin vanhemmat olivat Niclas Jonas Lind ja Anne Marie Fellborg. He eivät olleet Jennyn syntyessä naimisissa keskenään, koska Fellborg oli eronnut mutta ei halunnut avioitua uudestaan niin kauan kuin hänen entinen miehensä eli. Heidät vihittiin vasta 1835. Hankalien elinolojen vuoksi Fellborg vei alkuvuodesta 1821 tyttärensä kasvatiksi lukkari Carl Ferndalin ja tämän vaimon Anna Stina Sjurénin perheeseen, jossa oli omien lasten lisäksi muitakin kasvatteja. Jenny palasi vanhempiensa luokse 1824.
Jenny Lindin puoliso vuodesta 1852 oli saksalaissyntyinen pianisti ja säveltäjä Otto Goldschmidt (1829–1907).
thumb|left|Boeing 737, jonka pyrstöön Lindin kuva on maalattu. Jenny Lind oli Ruotsin entisen 50 kruunun setelin aiheena. Norwegian Air Shuttle on maalauttanut hänen kuvansa yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Viestintävirasto
Tehtävät
Pääosa Viestintäviraston tuloista kertyi radiolähettimien lupamaksuista, taajuusmaksuista, televerkkojen numerointimaksuista ja postitoiminnan valvontamaksuista sekä Internetin verkkotunnusmaksuista. Toimilupamaksut kerättiin Valtion televisio- ja radiorahastoon, josta Viestintävirastolle korvattiin maksujen keräämisestä aiheutuneet kustannukset.
Organisaatio
Virasto jakautui seuraaviin kokonaisuuksiin:
Falklandinsaarten taistelu
Falklandinsaarten taistelu käytiin Etelä-Atlantilla 8. joulukuuta 1914 Saksan ja Britannian laivastojen välillä osana ensimmäistä maailmansotaa. Saksalainen risteilijäosasto, joka oli aiemmin Tyynellä valtamerellä nöyryyttänyt britit tuhoisassa Coronelin meritaistelussa, joutui nyt itse tuhon omaksi. thumb|200px|left|SMS Dresden oli ainoa taistelusta selvinnyt saksalainen alus, kuvassa Kielin kanavassa n. 1908–14 Vara-amiraali, kreivi Maximilian von Speen komentama saksalainen risteilijäosasto siirtyi Coronelin taistelun jälkeen Kap Hornin editse Etelä-Atlantille saatuaan käskyn palata Saksaan. Kaapatusta brittiläisestä aluksesta saatu hiili ratkaisi saksalaisten polttoaineongelmat. Vara-amiraali von Spee päätti kuitenkin paluumatkan yhteydessä hyökätä Stanleyn satamaan Falkandinsaarilla aavistamatta, että satamassa odotti häntä etsimään lähetetty, murskaavan ylivoimainen vihollisen laivasto-osasto. Saksalaiset kääntyivät kiireesti pakoon tunnistettuaan vihollisen taisteluristeilijät, mutta nämä olivat liian nopeita. Von Spee päätti uhrata panssariristeilijänsä Scharnhorstin ja Gneisenaun ja kääntyi taisteluun antaakseen kolmelle kevyelle risteilijälleen mahdollisuuden paeta. Loppujen lopuksi vain kevyt risteilijä Dresden onnistui pakenemaan. Yli 1800 saksalaista kaatui, näiden joukossa vara-amiraali von Spee kaksine poikineen. 215 saksalaista pelastettiin merestä sotavankeuteen. Brittien tappiot jäivät pieniksi. thumb|left|250px|Brittien ja saksalaisten laivojen liikkeet taistelun aikana 8.12.1914
13. elokuuta
13. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 225. päivä (226. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 140 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 12. elokuuta, 14. elokuuta
Bellegprom
Bellegprom (, tai ) eli Bellegpram on vuonna 1992 perustettu Valko-Venäjän kevyen teollisuuden valtionkonserni. Siihen kuuluu kaikkiaan yli 110 Valko-Venäjällä toimivaa tekstiili-, neule-, ompelu, nahka-, jalkine-, turkis- ja ompelutervikealan yritystä. Näiden välityksellä teollisuuskonsernissa on noin 80 000 työntekijää. Bellegprom vastaa noin 80 prosentista maansa kevyen teollisuuden tuotannosta. Siihen kuuluvien yhtiöiden tuotteita viedään yli 50 maahan. Valtion enemmistöomisteisten yritysten ohella konserni edustaa ja markkinoi myös joidenkin pääosin yksityisomistukseen siirtyneiden yhtiöiden (kuten Milavitsa) tuotteita.
Valtion kevyen teollisuuden konserni Bellegprom on Valko-Venäjän ministerineuvoston eli maan hallituksen ohjauksessa muiden keskeisten valtionkonsernien ja Valko-Venäjän rautateiden tapaan. Konsernihallinto sijaitsee Minskissä.
Pjotr Nikiforov
Pjotr Mihailovitš Nikiforov (, 12. lokakuuta 1882 nykyisen Irkutskin alueen Irkutskin piirin Ojokin kylä – 6. tammikuuta 1974 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Pjotr Nikiforov syntyi työläisperheeseen. Vuonna 1901 hän liittyi vallankumousliikkeeseen, toimi Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja osallistui Kronstadtin kapinaan vuonna 1905. Sen jälkeen hän oli mukana sosiaalidemokraattien maanalaisessa toiminnassa, kunnes vuonna 1910 joutui pidätetyksi ja sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden pakkotyörangaistukseksi. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi bolševikkien johtotehtävissä Irkutskissa ja Vladivostokissa.
Vuosina 1918–1920 Nikiforov oli Venäjän valkoisten vankina. Vuosina 1920–1922 hän työskenteli VKP(b):n Kaukoidän aluepiirikomitean puheenjohtajana, puolueen Kaukoidän byroon jäsenenä ja Kaukoidän tasavallan ministerineuvoston puheenjohtajana. Vuosina 1925–1927 Nikoforov oli Neuvostoliiton lähettiläänä Mongoliassa ja toimi sen jälkeen Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvoston palveluksessa sekä Venäjän SFNT:n tavarahuollon apulaiskansankomissaarina. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli puoluetehtävissä.
Nikiforov on kirjoittanut Venäjän kansalaissodasta kertovia muistelmateoksia. Hänet on palkittu Leninin ja Lokakuun vallankumouksen kunniamerkeillä sekä Znak Potšota -kunniamerkillä.
Ryang Yong-Gi
Ryang Yong-Gi (s. 7. tammikuuta 1982 Osaka) on japanilais-korealainen jalkapalloilija. Hän pelaa japanilaisessa J. Leaguen kakkosdivisioonan Vegalta Sendai -seurassa, mutta kuuluu Pohjois-Korean jalkapallomaajoukkueeseen.
Jacob Hübner
Jacob Hübner (20. kesäkuuta 1761 – 13. syyskuuta 1826) oli saksalainen hyönteistieteilijä. Hänen pääteoksensa Sammlung Europäischer Schmetterlinge oli alan perusteos, jossa on kuvattu 2627 eurooppalaista perhoslajia. Teoksessa on perhoset ja niiden toukat on esitelty yksityiskohtaisin värikuvin, jotka Hübner maalasi elävästä mallista korostaen niitä piirteitä, jotka ovat tärkeitä lajien tunnistamisen kannalta.
Ennen Hübnerin aikaa perhoset jaettiin päivä- ja yöperhosiin ja ajateltiin, ettei niiden anatomia anna perusteita tämän tarkempaan jakoon eri sukuihin. Hübner oli eri mieltä, mutta koska hän toimi yksin ja vaikutti vähäisessä Augsburgin kaupungissa, hänen työnsä jäi vaille huomiota.
Wabowden
Wabowden on kylä Manitoban provinssin pohjoisosassa Kanadassa. Se sijaitsee Manitoba Provincial Highway 6 -valtatien ja Hudson Bay Railway -rautatien varrella The Pas'n ja Thompsonin kaupunkien välillä. Kylän asukasluku on noin 500, ja pinta-ala 31,7 neliökilometriä.
Wabowden perustettiin 1900-luvun alussa The Pas'n ja Hudsoninlahden välille rakennettavan rautatien väli- ja varikkoasemaksi. Paikkakunta ja Wabowdenin rautatieasema on nimetty silloisen Kanadan rautatie- ja kanavalaitoksen pääinsinöörin W. A. Bowdenin mukaan. Nimeen otettiin mukaan myös Bowdenin etunimien alkukirjaimet, jotta rautatieaseman nimi erottuisi Canadian Nationalin rataverkolla olevasta Bowdenin asemasta.
Walter Steiner (kilpapurjehtija)
Walter Steiner (s. 23. syyskuuta 1946) on sveitsiläinen entinen kilpapurjehtija. Hän purjehti maansa Tornado-venekunnassa Montréalin olympialaisissa 1976, joissa Sveitsi sijoittui kuudenneksi.
Pesäpallon SM-sarja 1960
Pesäpallon SM-sarjassa 1960 Vimpelin Veto voitti historiansa ensimmäisen mestaruuden. Päätösottelussa kaatui pronssista taistellut Helsingin Pallo-Toverit niukasti 3-1.
Sarjataulukko
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Puurtilan Kisa-Pojat, Loimaan Palloilijat, Puna-Mustat ja Halsuan Toivo.
Vimpelin joukkue: Paavo Mäkelä, Markus Lakaniemi, Viljo Niemi, Rauno Latvala, Veikko Latvala, Väinö Lillström, Kalervo Havinen, Jaakko Nygård, Kyösti Latvala, Väinö Hautala, Matti Lehto
Ottelut
Vaasan ja Imatran ottelu päättyi kentällä 2-2, mutta IPV:n protestin johdosta Vaasa tuomittiin hävinneeksi.
Naisten mestaruussarja
Nurmo ja Tampere putosivat.
Uusinta mestaruudesta: Työväen Mailapojat - Pallo-Toverit 10-7
Mestarit: Marjatta Lepistö, Anja Ilonen, Anja Niemi, Sirpa Ikonen, Sirkka Kämäräinen, Terttu Kämäräinen
Kenny McCormick
Kenneth ”Kenny” McCormick on yksi South Park -televisiosarjan neljästä päähahmosta. Kenny tunnetaan vaatetuksestaan, "muminapuheestaan", sukupuolitietämyksestään, sekä myös aikaisempien tuotantokausien lähes jokajaksoisista kuolemistaan. Kenny nähtiin ensikertaa muiden lapsien tavoin lyhyt pätkässä Spirit of Christmas.
Ulkonäkö & luonne
Kennyllä on päällään oranssi takki, jonka huppu peittää koko kasvot silmiä lukuun ottamatta. Tämän takia Kennyn puhe on epäselvää muminaa (hahmon ääninäyttelijä Matt Stone on kertonut puhuvansa nyrkkiinsä saadakseen aikaan muminaefektin), jota kuitenkin kaikki hahmot ymmärtävät. Jaksoissa "Pakkohäviön edessä", "Täit", "Jeffersonit ja Margaretaville" ja "The Jeffersons" Kenny jopa puhuu selvästi ja ymmärrettävästi.
Ilman huppua Kennyllä on vaaleat, lyhyehköt ja jokseenkin sotkuiset hiukset. Kennyn kasvot on nähty paljaana ensin South Park -elokuvassa South Park: Isompi, pidempi ja leikkaamaton ja myöhemmin jaksoissa "Jeffersonit" ("The Jeffersons"), "Pakkohäviön edessä" ("The Losing Edge"), "Parhaat kaverit" ("Super Best Friends") ja "Täit" ("Lice Capades"). Uusimpien tuotantokausien jaksoissa Kenny nähdään myös joko osittain peitettyinä tai kokonaan paljaana.
Kenny on myös hyvin sivistynyt sukupuolitietämyksen saralla, ja innostuukin yleensä ensimmäisinä pojista kun puhe on alastomuudesta tai naisista. Hän on myös yllytyshullu, ja suostuu ensimmäisenä koekaniiniksi muun muassa kokeilemaan, miten kissan virtsa toimii huumausaineena.
Perhe
Kennyn perhe on poikaporukan perheistä köyhin, josta Eric Cartman kiusaakin häntä usein. Hänen isänsä Stuart ja äitinsä Carol ovat työttömiä alkoholisteja, ja Kennyn perheessä esiintyy myös paljon perheväkivaltaa. Kennyllä on vanhempi veli Kevin ja pikkusisko Karen, mutta heitä nähdään sarjassa harvoin. Eräässä jaksossa Kennyllä on kuitenkin varaa ostaa PlayStation Portable.
Kuolemat
Kenny kuoli aikaisemmilla tuotantokausilla useissa jaksoissa, hyvin omaperäisillä tavoilla. Eräs sarjan lentävistä lauseista syntyi myös Kennyn kuoltua, kun Stan ja Kyle lausuivat tilanteesta riippuen vuorosanat: ”Voi luoja! Ne tappoivat Kennyn!” ja ”Paskiaiset!” (You Bastards!).