cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matti Saari (jalkapalloilija)
Saari on Tuusulan Palloseuran kasvatti. Hän pelasi kauden 2012 Ykkösen HIFK Fotbollissa 20 ottelua tehden kaksi maalia. Vuodet 2013–2014 Saari edusti Kakkosessa pelannutta Keski-Uusimaata tehden 50 pelissä 19 maalia. Vuonna 2015 Saari siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen Tampereen Ilvekseen. Hän edusti aluksi seuran reservijoukkuetta Kolmosessa ja teki kahdessa ottelussa neljä maalia. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Saari teki lokakuussa 2015 Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan, tullen vaihdosta kentälle Jaakko Juutin tilalle. Hän pelasi kauden aikana kolmessa Veikkausliigan ottelussa. Kaudeksi 2016 Saari siirtyi Kolmosessa pelaavaan Tampere Unitediin.
Saari pelasi nuorten maajoukkueissa kaksitoista ottelua vuosina 2010–2012.
Tom Brokaw
Thomas John ”Tom” Brokaw (s. 6. helmikuuta 1940 Webster, Etelä-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen NBC Nightly News -ohjelman uutistenlukija ja Today-talk-show’n juontaja. Hän toimi uutistenlukijana NBC-kanavalla vuosina 1982–2004. Hän on esiintynyt myös monissa talk-show-ohjelmissa, muun muassa Late Show with David Letterman, The Daily Show, Larry King Live, Late Night with Conan O'Brien ja The Rosie O'Donnell Show.
Siniristi (lehti)
Siniristi (vuoteen 1933 Tapparamies) oli Suomessa vuosina 1931–1939 ilmestynyt kansallissosialistien aikakauslehti, jota julkaisi Kustannus Oy Vasara. Sen materiaali koostui lähinnä natsi-Saksasta omaksutusta juutalaisvastaisesta propagandasta, jolla ei varsinaisesti ollut yhteyttä Suomeen. Lehden kirjoittajiin lukeutui muun muassa tunnettu suomenruotsalainen natsi Thorvald Oljemark.
Tom Brokaw
Yksityiselämä
Tom Brokaw on naimisissa Meredith Lynn Auldin kanssa vuodesta 1962, heillä on kolme tytärtä: Jennifer Jean, Andrea Brooks ja Sara Auld. Hänen vaimonsa on entinen Miss South Dakota.
Uudenkylänlammi
Uudenkylänlammi on järvi Pusulassa Lohjalla Uudenmaan maakunnassa. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Tämän sisällä se on osa Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-aluetta.
Maantiede
Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat lähes rakentamattomia eikä rantaan johda teitä. Valtatie 2 ohittaa lammen 150 metrin etäisyydeltä.
Historia
Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa. Se on merkitty monta kertaa suurempana kuin Haukilammi on piirretty nykykarttoihin. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Laihalampi". Sen eteläpuolella sijaitsi "Uuskylä". Nykykartoissa järvellä on keskellä kaventuma, mutta vanhoissa kartoissa se on soikio.
T. J. Ford
thumb|200px|T. J. Ford Terrance Jerod "T. J." Ford (s. 24. maaliskuuta 1983 Houston) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen koripalloilija.
Ura
Ford osallistui vuoden 2003 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa Milwaukee Bucks varasi hänet yhdeksäntenä pelaajana. Hän pelasi seurassa kolme kautta, mutta joutui olemaan kauden 2004–2005 kokonaan poissa loukkaantumisten takia. Vuonna 2006 Ford siirtyi Toronto Raptorsiin pelaten joukkueessa kaksi kautta. Kesällä 2008 Pacers palkkasi hänet.
Iltalintu
Iltalintu oli Mainostelevision lauantain myöhäisiltojen viihdeohjelma, jota lähetettiin vuosina 1976–1978. Yleisradion vuosikymmen aiemmin lähettämää Jatkoaikaa rakenteeltaan ja tyyliltään jäljitellyt show sisälsi haastatteluja, keskusteluja, sketsejä ja musiikkia.
Jatkoajasta oli peräisin myös Iltalinnun alkuvaiheen juontaja Lenita Airisto, jonka vakioparina oli Päiviö Pyysalo. Heidät korvasivat seuraavana vuonna Leena Rousek, Heikki Hietamies ja Markku Veijalainen. Muita tekijöitä ja esiintyjiä olivat Ere Kokkonen, Seppo Ahti, Jukka Virtanen, Olli Alho, Neil Hardwick, Ilkka Kylävaara, Heikki ”Lisko” Linko, Joke Linnamaa, Ritva Valkama, Leo Lastumäki ja Vesa Nuotio. Ohjelman kapellimestarina toimi Jani Uhlenius. Matti Kuuslan ”Piikkis-show” oli alusta loppuun osa Iltalinnun sisältöä. Ohjelmassa vieraili myös ulkomaisia tähtiä, kuten Danny Kaye ja Dennis Weaver. Suomalaisia vieraita olivat Lenita Airiston muistin mukaan Ella Eronen, Kari Suomalainen, Alma Pääkkönen, Paavo Haavikko, Irwin Goodman, Valto Laitinen, Sirkku Talja, Jaakko Pöyry ja Jorma Ojaharju.
Monet Iltalinnun tekijöistä olivat mukana myös sitä seuranneen MTV:n viihdesarjan Parempi myöhään… (1979) tuotantotiimissä.
Eeli Kivinen
Mestaripelimannin arvon ohella (1979) Kiviselle myönnettiin myös Vuoden paras äänilevy -ansiomerkki 1972, Etelä-Pohjanmaan kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1973, Kalevala-seuran tunnustus, Väinämöisen Veljenpoika -arvonimi ja mitali 1973, osataiteilijaeläke sekä vapaussotien viiri ja kunniakirja 1980.
"Vimpelin Väinämöisen" taustaa
Eeli Kivinen syntyi musikaaliseen perheeseen ja oppi ensimmäiset laulut vanhemmiltaan. Oman kertomansa mukaan laulun lahjoihin vaikutti naapurissa asuneen Vekari-noidan (oikealta nimeltään Erkki Töyrä) antama ohje siitä että vastasyntynyt on pestävä paikallisen Helamajan puron vedellä. Kivisen äiti teki noidan ohjeen mukaan. Kasvaessaan Kivinen ystävystyi Vekarin kanssa ja sai tältä merkittäviä perinnevaikutteita.
Kivinen palasi vuonna 1933 synnyinseudulleen Vimpeliin ja jatkoi kotitilansa hoitoa 1960-luvun alkuun, jolloin poika Paavo jatkoi tilanpitoa. Hän sai vaimonsa kanssa ajan mittaan kahdeksan lasta. Suomessa hän myös vaihtoi viulunsoiton lopullisesti kanteleeseen tapaturman johdosta.
Suurimman osan tuotannostaan Eeli Kivinen loi Suomeen palattuaan. Inkeri Keravuoren keräämän aineiston perusteella omia kappaleita Kivisellä lienee noin 147. Säveltämättömiä runoja on noin sata.
Kivisen kappaleet ovat luonteeltaan romanttisia. Ne kertovat rakkaudesta, Pohjanmaasta, Amerikasta, tämän omista Kanadan-vuosien seikkailuista sekä erilaisista suurmiehistä (esim. Mahatma Gandhi, Haile Selassie, Kaarle XVI Kustaa, Edward VIII, Marsalkka Mannerheim). Hän myös sävelsi ja äänitti koko Raamatun Korkean Veisun 1970-luvulla. Vaikutteita Kivinen sai myös kansanperinteen ulkopuolelta: ahkerana kirjastossa kävijänä hän kävi läpi erilaisten lyyrikoiden tuotantoa. Kivisen tuotannossa voidaan kuulla kaikuja esimerkiksi tämän idolilta Rabindranath Tagorelta.
Kivisen esityksiä äänitettiin jo 1950-luvulla perinneaineiston osalta mutta hänet ja hänen itse luomansa materiaali "löydettiin" varsinaisesti 1960–1970-luvun vaihteen kansanmusiikkibuumin yhteydessä. Tämä johti radiohaastatteluihin, konserttikiertueisiin Ruotsia myöten, sekä kahden LP-levyn julkaisemiseen 1970-luvulla. Vuonna 2000 julkaistu juhlajulkaisu-CD on koostevalikoima näistä äänitteistä.
Kivisen soittotekniikka
Kivinen soitti 28-kielistä kannelta pisimmät kielet soittajan puolella. Hän väitti vedenhaltijan unessa opettaneen hänet soittamaan kanteletta näin päin. Kivinen soitti melodiat vasemmalla ja soinnut oikealla kädellä. Hänen soittotyylilleen oli ominaista improvisatorinen tahtilajien jatkuva vaihtelu. Itse hän piti tyyliään vaatimattomana: "Minä vaan laulan ja soitan ja romuutan, mutta kumminnii että oikeinpäin".
Omin sanoin
"..Se sanoo sillä lailla kun luet Pytakoraasta.. Seitsemän laneettaa soittaa alituiseen avaruuessa, tarttee vaan kuulla, tarttee vaan kyllin hiljaa olla. Ja se tavallisesti on kesäyö ja on tyyni yö, on käyny maininkeja, täytyy olla peilityyni ja leveä alue ku Lappajärvi.. Kun kuunteloo hiljaa, on itkun rajalla kauneuven eessä ja nöyrtyä ja hiljentyä, niin yht'äkkiä avautuu sielussa ja sitten se alakaa tulla."
"..Minä sain sitte sellasen rohkeuven niistä Otto Mannisen runoista, että ei se ookkaan sielun sairautta, se haaveileminen. Kun minä tuota itkin järven rannalla ja soitin viulia yöllä.. [...] Ja on niin tavattoman ihana vielä vanhanakin kuule, kun pääsee yksinäisyyden hämärään, kaivata, itkeä ja kaivata.."
"..Kun se tulee se hulluuven kuuro, niin sitten minä otan kanteleen ja soitan ja laulan.. Nuorena minä luulin että minä oon heikkomielinen. Ne kuurot on niin rajuja, minä kuulin kaikenlaista niin paljon.. Hulluuven kuuro, sitä toiset sanoo että se on innoitus."
Triviaa
Samoilta kyliltä kotoisin oleva runoilija Arto Melleri imitoi nuoruudessaan Kivisen levytyksiä puheineen laajalti. Teatterikorkeakouluvuosinaan hän esitti näitä parodisia imitaatioitaan myös koulun tilaisuuksissa. Melleri piti erityisesti Kivisen Amerikkaa koskevista lauluista ("Kolme kiitävi", "Rakkaani tule vuorille").
Philippa Pearce
Ann Philippa Pearce (23. tammikuuta 1920 Great Shelford, Cambridgeshire, Britannia – 21. joulukuuta 2006 Newcastle-upon-Tyne, Britannia ) oli englantilainen lastenkirjailija.
Pearce oli perheen neljästä lapsesta nuorin. Hän aloitti sairauden vuoksi koulun vasta kahdeksanvuotiaana. Hän kävi koulun Perse School for Girlsissä ja pääsi stipendillä Cambridgen yliopiston Girton Collegeen opiskelemaan historiaa ja englannin kieltä.
Yliopiston jälkeen Pearce muutti Lontooseen, jossa hän muun muassa kirjoitti BBC:lle kouluradio-ohjelmia. Hän joutui vuonna 1951 sairaalaan tuberkuloosin vuoksi. Ensimmäinen kirja Minnow on the Say ilmestyi vuonna 1955. Uransa aikana Pearce julkaisi kymmeniä kirjoja, joista tunnetuimpia ovat A Dog So Small (1962), Iipu ja Vinku (1978) ja Kivienkeli lentää (1983). Hän sai teoksestaan Tom ja keskiyön puutarha (1958) vuoden 1959 Carnegie-mitalin.
Pearce oli vuodesta 1962 naimisissa Martin Christien kanssa ja ehti ennen varhaista leskeksi jäämistään saada tyttären Sallyn. Hän asui vuodesta 1973 synnyinseuduillaan Great Shelfordissa. Vielä vuonna 2004 häneltä ilmestyi teos The Little Gentleman ja postuumisti 2008 A Finder's Magic. Hän kuoli Durhamissa aivoinfarktin komplikaatioihin 86 vuoden ikäisenä.
Hän oli Royal Society of Literaturen jäsen.
Dipoli-dipolisidos
Dipoli-dipolisidos on molekyylien välinen kemiallinen sidos. Dipoli-dipolisidoksiksi kutsutaan pysyvistä dipoleista aiheutuvia molekyylien välisiä vetovoimia. Vetovoimien suuruus riippuu dipolien välisistä etäisyyksistä ja dipolien suuntautumisesta. Dipoli-dipolisidos syntyy, kun poolisen molekyylin pysyvät dipolit vetävät puoleensa muita molekyylejä siten, että molekyylin positiivisesti varautunut pää vetää puoleensa molekyylin negatiivisesti varautunutta päätä ja negatiivinen positiivisesti varautunutta päätä. Tällöin sanotaan molekyylin eri osien olevan osittaisvarauksen sijaintipaikkoina, vaikka tämä varausero johtuukin elektronin (jolla on määrätty varaus) funktion epätasaisesta avaruudellisesta sijoittumisesta molekyylissä. Kun osittaisvarausta on molekyylissä siten että se on avaruudellisesti enemmän suuntautunut tiettyyn suuntaan, se voi muodostaa dipoli-dipolisidoksen.
Vetysidos
Vetysidokset ovat erityisen vahvoja dipoli-dipolisidoksia. Sidoksessa pienikokoinen vetyatomi on liittynyt kovalenttisesti pienikokoiseen, hyvin elektronegatiiviseen epämetalliatomiin. Atomin pienen koon ja suuren elektronegatiivisuuden takia syntyvät osittaisvaraukset ovat suurempia kuin poolisissa molekyyleissä yleensä. Vetysidokset ovat vahvimpia molekyylien välisiä sidoksia, mutta ne ovat heikompia kuin atomien väliset kovalenttiset sidokset.
Pieniatomisia ja elektronegatiivisia alkuaineita ovat esimerkiksi happi, typpi ja fluori.
Dick Duff
thumb|Dick Duff Richard "Dick" Duff (s. 18. helmikuuta 1936 Kirkland Lake, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Hyökkääjä Duff pelasi National Hockey Leaguessa seuraavissa seuroissa:
Duff voitti kuusi Stanley Cupia.
Otradnojen metroasema
Otradnoje on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. maaliskuuta 1991.
Hugh Trenchard
Hugh Montague Trenchard (3. helmikuuta 1873 – 10. helmikuuta 1956) oli brittiläinen upseeri, jolla oli merkittävä rooli Britannian ilmavoimien perustamisessa.
Trenchard liittyi armeijaan vuonna 1893 ja osallistui sotatoimiin Etelä-Afrikassa ja Nigeriassa. Hän palasi Britanniaan vuonna 1912 ja opiskeli lentämään lentokoneella. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hänet sijoitettiin maavoimien lentojoukkojen johtoon, ensin Englantiin ja myöhemmin Ranskaan. Vuonna 1918 hän organisoi ilmavoimien raskaat pommituslentokoneet. Hänestä tuli Ilmavoimien komentaja ja paroni. Vuonna 1929 Trenchard jäi eläkkeelle ilmavoimista ja siirtyi poliisin palvelukseen, ja vuonna 1936 hän siirtyi yksityiselle sektorille. Samaan aikaan hänestä tuli varakreivi.
Lordi Trenchardin doktriini
Trenchard kehitti 1930-luvun alussa näkemyksen, jonka mukaan ilmahyökkäys olisi paras keino puolustautua mantereelta tulevaa vihollista vastaan. Tähän tarvittaisiin raskaita pommikoneita, jotka tekisivät tuhoisia iskuja mannermaalle. Hän esitti, että tämä oli todellinen Britannian ilmavoimien olemassaolon perusta. Edelleen hän totesi, ettei lentokone ole ase toista lentokonetta vastaan ja että hävittäjävoimat tulisi pitää mahdollisimman pieninä. Teoria ei vastannut lainkaan Britannian ilmavoimien sen hetkistä tilannetta, jossa niillä ei ollut varsinaisia raskaita pommikoneita ennen vuotta 1941. Opilla oli kuitenkin poliittista vaikutusta.
Aleksanteri Ihalainen
Aleksanteri Ihalainen (s. 25. elokuuta 1987) on suomalainen salibandyn pelaaja. Keskushyökkääjä pelaava Ihalainen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia.
Ura
Ihalainen aloitti uransa Helsingissä, jossa hän edusti Tapanilan Erää ja FBS-97.
Kaudesta 2008–2009 lähtien Ihalainen on pelannut Salibandyliigassa, edustaen Trackersia.
Teuvo Nortia
Teuvo Antti Oskari Nortia (16. lokakuuta 1922 – 7. joulukuuta 1996 ) oli suomalainen kemisti ja professori. Hän oli Turun yliopiston epäorgaanisen kemian professori 1976–1986. Hänen tutkimusalaansa oli koordinaatiokemia.
Sarjakuvan tiedotuskeskus
Sarjakuvan tiedotuskeskus ry on vuonna 2009 perustettu yhdistys, joka toimii sarjakuva-alan toimijoita yhdistävänä organisaationa ja edistää kotimaisen sarjakuvan historian tallentamista, säilymistä ja tutkimusta. Yhdistyksen ensimmäinen suurhanke oli suomalaisen sarjakuvan 100-vuotisjuhlavuosi 2011. Tämän jälkeen yhdistys on keskittynyt sarjakuvamuseohankkeen edistämiseen. Yhdistyksen jäsenyhdistyksinä toimivat Suomen suurimmat sarjakuva-alan yhdistykset Suomen sarjakuvaseura ry ja Sarjakuvantekijät ry.
Suomalainen sarjakuva 100 vuotta
Suomalaisen sarjakuvan 100-vuotisjuhlavuotta vietettiin vuonna 2011. Juhlavuosi laskettiin ensimmäisen suomalaisen sarjakuvakirjan Ilmari Vainion Professori Itikaisen tutkimusretken julkaisusta 21. marraskuuta 1911. Juhlavuoden ohjelma koostui näyttelyistä, julkaisuista, festivaaleista ja muista sarjakuvatempauksista sekä sarjakuvan kulttuuripoliittista asemaa parantavista toimenpiteistä.
Sarjakuvamuseohanke
Sarjakuvamuseohanke on kansallinen hanke, joka käynnistyi vuonna 2011, suomalaisen sarjakuvan 100-vuotisjuhlavuotena. Sarjakuvamuseohankkeen taustajärjestönä toimii Sarjakuvan tiedotuskeskus ry.
Sarjakuvamuseohankkeen ensisijainen tehtävä on luoda kattava tutkimustietokanta suomalaisista sarjakuvaoriginaaleista, luetteloida materiaalit ja tarjota tutkijoille pääsy tutkimaan aineistoja. Hankkeen missio on edistää sarjakuvataiteen ymmärrystä ja arvostusta sekä lisätä keskustelua ja tutkimusta tämän maailman suosituimman taiteenlajin kulttuurisista, taiteellisista ja historiallisista vaikutuksista. Suomen sarjakuvaseuran kirjastokokoelman kehitystyö liittyy myös Sarjakuvamuseohankkeeseen ja tulevaisuudessa kokoelmatoiminnat tulevat lähentymään entisestään.
Sarjakuvan tutkimuskirjasto -projekti käynnistyi vuonna 2013 osana Sarjakuvamuseohanketta. Projektin puitteissa Suomen sarjakuvaseuran kokoelman tietokantaan on kerätty mm. kotimaisten sarjakuvaa käsittelevien väitöskirjojen, lisensiaatintöiden, pro gradu -tutkielmien, esitelmien, artikkeleiden ja sarjakuvatietokirjojen viitetietoja. Osa julkaisuista on luettavissa verkossa sekä selailukappaleena Suomen sarjakuvaseuran kirjastokokoelmassa.
Hepojärvi
Hepojärvi on Nevan vesistöön kuuluva järvi Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläosassa Toksovan koillispuolella. Kapea hiekkaharju erottaa sen Kaukolanjärvestä.
Hepojärven pinta-ala on neljä neliökilometriä. Keskimääräinen syvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys 12,5 metriä. Järvi laskee Laatokkaan Murjajoen kautta. Sen rannat ovat suosittu vapaa-ajanviettokohde.
Aiheesta muualla
60.175°N, 30.58333°W
Gary Hunt
Gary Hunt (s. 11. kesäkuuta 1984 Southampton ) on brittiläinen uimahyppääjä. 176 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Hunt kilpailee nykyisin korkeissa uimahypyissä.
Hunt saavutti MM-kultaa korkeista hypyistä vuoden 2015 MM-kilpailuista Kazanista yhteispistein 629,30. Vuoden 2013 MM-kilpailuista Barcelonasta hän saavutti samasta lajista hopeaa. Vuoden 2006 Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa Hunt edusti Englantia ja saavutti pronssia 10 metrin kerroshyppyjen parikilpailusta.
Hunt on voittanut Red Bullin järjestämän korkeiden uimahyppyjen maailmancupin viidesti vuosina 2010, 2011, 2012, 2014 ja 2015. Hän on historian menestynein urheilija lajissaan.
Hartausseura
Hartausseura (seurat) tarkoittaa Suomessa sellaista jumalanpalvelusta, joka oli laissa erotettu varsinaisesta jumalanpalveluksesta.
Määritelmä 1930-luvun Suomessa
Hartausseuran pitäminen evankelisluterilaisen seurakunnan jäsenten kesken ilman papiston välitöntä johtoa oli luvallista, mutta hartausseuraa ei saanut järjestää sillä ajalla, kun yleinen jumalanpalvelus toimitettiin, paitsi jos tähän oli hankittu erityinen lupa kirkkoherralta.
Tauno Sihvo
Tauno Juho Heikki Sihvo (käytti Saksassa peitenimeä Sicher), (5. kesäkuuta 1887 Kaukola – 25. marraskuuta 1967) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä, poliisikonstaapeli Juho Pietari Sihvo ja Matilda Sofia Vesterlund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna vasta 1920 Anna Elina Leppäsen kanssa.
Hartausseura
Seurat 2000-luvun Suomessa
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnissa pidetään usein seuroja. Seurat on melko vapaamuotoinen, hengellinen tilaisuus, jossa kuullaan lyhyehkö puhe tai puheita, selitetään Raamattua ja lauletaan virsiä tai muita hengellisiä lauluja. Puhujana seuroissa voi olla pappi tai usein myös maallikko. Erityisesti herätysliikkeiden kokoontumisia sanotaan seuroiksi. Seuroja pidetään eri paikoissa kuten seurakuntien tiloissa, seurakuntakodeissa, erityisissä herätysliikkeiden ylläpitämissä rukoushuoneissa tai yksityiskodeissa.
Tauno Sihvo
Opinnot
Sihvo kirjoitti ylioppilaaksi Käkisalmen yhteiskoulusta vuonna 1909 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1909–1916 ja 1918–1919 sekä 1924–1925. Hän toimi vuosina 1914–1916 asianajajana Käkisalmella.
Hartausseura
Seurat 2000-luvun Suomessa
Seurat yleistyivät Suomessa pietismin rantautumisen myötä, jolloin ne osoittivat seurakuntalaisten oma-aloitteisuuden uskonnollisissa kysymyksissä.
Tauno Sihvo
Suomen sisällissota
Sihvo palasi Suomeen Ruotsin kautta maaliskuun lopulla vuonna 1918 ja astui Vaasassa 9. huhtikuuta 1918 armeijan palvelukseen ja sijoitettiin 17. huhtikuuta 1918 alkaen 2. Karjalan rykmentin 5. pataljoonan komentajan apulaiseksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Ahvolassa ja Hannilassa sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Sihvo siirrettiin 10. kesäkuuta 1918 alkaen 3. Divisioonan esikuntaan ja nimitettiin edelleen 31. elokuuta 1918 alkaen Sortavalan rajavartioryhmän 2. pataljoonan komentajaksi. Hänet siirrettiin 4. marraskuuta 1918 alkaen komppanianpäälliköksi I pataljoonan 1. komppaniaan, josta hän siirtyi 25. huhtikuuta 1919 Tampereella rykmenttiin. Kauan ei Sihvo kerinnyt palvella Tampereella, kun hän liittyi 5. toukokuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, jossa hän palveli ylipäällikön esikunnassa. Retkeltä palattuaan hän toimi syksyllä vuonna 1919 Sotaministeriössä, jossa hän järjesti heimosotien arkistoja. Sihvo erosi armeijasta 10. joulukuuta 1919. Myöhemmin hän liittyi Suojeluskuntajärjestöön 1. heinäkuuta 1920 alkaen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kajaanin suojeluskuntaan, josta hän erosi 1. tammikuuta 1922 ja siirtyi poliisivoimiin. Poliisikomissaarina hän toimi Kajaanissa 15. elokuuta 1926 saakka, jolloin hän siirtyi Kuhmoniemen piirin nimismieheksi ja palveli tehtävässä vuoden 1931 marraskuulle saakka. Edellisten tehtäviensä ohella hän hoi Kajaanin yhteislyseon matematiikan opettajan tointa vuosina 1922–1924 ja 1925–1926 sekä oli Kuhmoniemen suojeluskunnan esikunnan jäsenenä vuosina 1927–1931 sekä Kuhmoniemen kunnan- ja kirkkovaltuuston jäsenenä vuosina 1930–1931. Sihvo siirtyi asianajajaksi Käkisalmelle vuonna 1933 ja tehtävässä talvisotaan saakka.
Talvisodasta rauhantehtäviin
Sihvo osallistui talvisotaan väestönsuojelutehtävissä Käkisalmessa. Välirauhan aikana hän siirtyi Vapaan Huollon lääninkeskuksen sihteeriksi, jossa tehtävässä hän toimi jatkosodan, sekä aina vuoteen 1950 saakka, jolloin hän siirtyi Suomen Punaisen Ristin Mikkelin piirin toiminnanjohtajaksi ollen tehtävässä vuoteen 1953 saakka. Viimeiset vuotensa hän vietti Mäntyharjulla viljellen pientilaa. Hänet on haudattu Mäntyharjulle.
Tulivilkuttaja
Koko ja ulkonäkö
Tulivilkuttaja kasvaa enintään 9 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeanoranssilla pohjalla kahdeksan ohutta sinistä vaakaraitaa. Evät ovat leveät, ja niissä on neonsininen reuna. Kutuajan lähestyessä koiraan värit kirkastuvat, evät levenevät ja muuttuvat kirkkaanpunaisiksi.
Alkuperä
Tulivilkuttaja elää luonnossa Punaisellamerellä ja Intian valtameren länsiosassa. Se pysyttelee koralliriutan merenpuoleisilla rinteillä 25 metrin syvyyteen asti.
Käyttäytyminen
Tulivilkuttaja on aktiivinen, melko aggressiivinen kala. Kutuvalmis koiras tekee nopeita syöksyjä pitkin riutan pintaa ja vilkuttelee upeita soidinvärejään. Kala saattaa hypätä ulos akvaariosta, joten kansi tai hyppysuoja on tarpeen. Akvaariossa suositellaan pidettäväksi vain yhtä koirasta, tai jos allas on iso, yhden koiraan seurassa useampia naaraita. Koiras voi ärhennellä myös lähilajien koiraille, sillä tämä on sukunsa suurin ja aggressiivisin laji. Ne tarvitsevat sekä vapaata uimatilaa että koloja piiloutumiseen.
Ravinto
Tulivilkuttaja syö luonnossa planktonia, akvaariossa monipuolista lihapitoista ruokaa kuten pakastettuja massiäyriäisiä. Suositellaan, että sitä ruokitaan kolme kertaa päivässä.
Richard Bartle
thumb|Richard Bartle Richard Allan Bartle (s. 1960 Ripon, Englanti) on brittiläinen pelitutkija, luennoitsija ja konsultti. Hän kehitti ensimmäisen MUDin 1970-luvun lopulla Roy Trubshaw'n kanssa. Myöhemmin hän kirjoitti kyseisen pelin uudelleen, jolloin syntyi MUD2, laaja kaupallinen MUD. Lisäksi hän on tehnyt muun muassa pelien ja virtuaaliympäristöjen kehittämistä käsittelevän kirjan Designing Virtual Worlds (2003), ja on yksi virtuaaliympäristöihin liittyvän Terra Nova -tutkimusblogin aktiivisista kirjoittajista.
Bartle on väitellyt tohtoriksi aiheenaan tekoäly. Vuodesta 2004 hän on ollut vierailevana professorina entisessä opinahjossaan Essexin yliopistossa.
Chowder
Chowder oli yhdysvaltalainen Emmy-palkittu piirrossarja, jonka loi C. H. Greenblatt Cartoon Networkille. Sarjan päähahmo on nuori lapsi nimeltä Chowder, joka on kokki Mung Daalin opissa. Daal omistaa ruokapalveluyhtiön Marsipani-kaupungissa. Sarja on sekoitus perinteistä käsin tehtyä animointia, stop motionia ja nukketeatteria.
Chowderia esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa 2. marraskuuta 2007, minkä jälkeen siitä on esitetty yhteensä 20 jaksoa. Suomessa sarjaa on esitetty maksullisella Cartoon Networkilla 4. elokuuta 2008 lähtien.
Tapahtumapaikka
Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Marsipaani-kaupunkiin. Marsipaani pohjautuu hieman New Yorkiin, jossa esiintyy useita kulttuurillisia eroja. Kaupunki on laaja ja lähestulkoon loppumaton, ja siellä on marokkolaisia ja intialaisia rakennelmia. Kaupungin asukkaat ovat useimmiten ihmismäisiä eläimiä ja varsinaisia ihmisiä kaupungissa on todella vähän.
Lutukka
Lutukka eli rikkalutukka (Capsella bursa-pastoris) on pienikokoinen, yksivuotinen ristikukkaiskasvi, jota tavataan laajasti pohjoisella pallonpuoliskolla. Sen tunnistaa helpoiten lituhedelmiensä kolmiomaisesta muodosta. Lutukka kukkii toukokuun alusta lokakuuhun saakka.
Ulkonäkö ja koko
Lutukka kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat kapeat, syvästi hammaslaitaiset. Kukat ovat pienet ja valkoiset. Terälehtiä on neljä. Kukinto on varren latvassa, ja yksittäisten kukkien paikalle kasvaa pian litteä, sydämenmuotoinen litu, joka on terävästä päästään ohuella varrella kiinni kasvin varressa.
Levinneisyys
Lutukan alkuperä on Itä-Euroopassa ja Vähässä-Aasiassa, mutta se on levinnyt ihmisen mukana muille mantereille. Suomessa lutukka kasvaa yleisenä koko maassa Pohjois-Lapin tuntureita lukuun ottamatta.
Lutukka ja ihminen
Toisaalta lutukka on rikkaruoho, toisaalta sitä on käytetty rohtona verenvuodon tyrehdyttämiseen. Lutukan tuoreista tai kuivatuista versoista tehty rohdos sisältää muun muassa koliinia sekä diosmiini- ja rutiini-nimisiä flavonoideja. Lutukka sisältää paljon kaliumia. Lutukkaa kerättäessä on tarkistettava, ettei mukaan tule myrkyllisiä valkoruosteen (Albugo candida) saastuttamia lehtiä.
Japanissa lutukka kuuluu ns. kevään seitsemään villivihannekseen, joita syödään perinteisesti tammikuussa riisivelliin sekoitettuna.Lutukasta ruoaksi kerätään nuoria versoja.
Lutukka ja muut eläimet
Esimerkiksi kaniinien luontaislääkinnässä lutukkaa käytetään edistämään normaalia hyvinvointia ja kohdun toimintaa.
It’s Dark and Hell Is Hot
It's Dark and Hell Is Hot on newyorkilaisen rap-artisti DMX:n debyyttialbumi, joka julkaistiin 19. toukokuuta 1998. Albumilla on muun muassa singlet Get At Me Dog ja Stop Being Greedy. Albumia pidetään hip hop -klassikkona hip hop -fanien keskuudessa ja sitä pidetään gangsta rapin tuojana yleiseen tietoisuuteen. Albumi debytoi ykkössijalle Billboard 200 -listalla ja myi nelinkertaisesti platinaa 18. joulukuuta 2000 mennessä. Vaikka levyllä on vahva hardcore rap-sävy, levyllä on myös runollinen sointu, jonka voi aistia muun muassa seuraavilla kappaleilla "Let Me Fly", "Look Thru My Eyes", "I Can Feel It", "Prayer" ja "The Convo".
Daizen Maeda
Maajoukkueura
Maeda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2019. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös Copa Américassa 2019. Hän on pelannut lokakuun 2022 loppuun mennessä kahdeksan A-maaottelua, joissa kaksi kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin kesäkuussa 2022 ystävyysottelussa Ghanaa vastaan. Hän kuului Japanin olympiajoukkueeseen kesällä 2021 pelatuissa Tokion olympialaisissa, joissa Japani sijoittui neljänneksi, ja tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle; hän teki maalin alkulohko-ottelussa Ranskaa vastaan.
MK II
MK II on saksalaisen power metal -yhtye Masterplanin kolmas studioalbumi. Se on myös yhtyeen toistaiseksi ainoa albumi, jolla laulajana toimii Jørn Landen korvannut Mike DiMeo.
Ilselil Larsen
Ilselil Larsen (s. 1. heinäkuuta 1934 Århus, Tanska) on tanskalainen näyttelijä. Hän esiintyi kuudessatoista elokuvassa vuosina 1940–1958.
Nery Castillo
Nery Castillo (s. 13. kesäkuuta 1984 San Luis Potosí) on meksikolainen jalkapalloilija, joka pelaa Real Betisissä lainasopimuksella ukrainalaisesta FK Šah’tar Donetskista.
Ura
Castillo teki debyyttinsä kotiseuransa Danubion riveissä Uruguayn ykkösdivisioonassa 15-vuotiaana. Danubion juniorijoukkue osallistui Brasiliassa turnaukseen, jossa eurooppalaisseurojen scoutit huomasivat Castillon kyvyt. Hänen isänsä ja agenttinsa päättivät lähettää hänet englantilaiseen Manchester Unitediin, mutta hän ei saanut lupia kuntoon, ja siirto jäi haaveeksi. 16-vuotiaana hän teki sopimuksen kreikkalaisen Olympiakosin kanssa. Kolmen vuoden pestin jälkeen Castillosta tuli avauskokoonpanon pelaajia sekä Kreikan Superliigassa että kansainvälisissä peleissä.
Hän siirtyi nykyiseen seuraansa 31. heinäkuuta 2007 20 miljoonalla eurolla. Joulukuussa 2007 hänet lainattiin Manchester Cityyn ja elokuussa 2008 edelleen Real Betisiin.
Maajoukkue
Castillo pelasi Kreikassa lähes seitsemän vuotta, mikä olisi mahdollistanut kansalaisuuden saamisen. Kreikan jalkapalloliitto olisi ollut valmis maksamaan hänen pelaamisestaan miljoona dollaria. Castillo valitsi kuitenkin Meksikon maajoukkueen, jossa hän debytoi 2. heinäkuuta 2007 Irania vastaan. Hän oli mukana Copa Américassa, jossa Meksiko voitti pronssia.
Hans Erich Nossack
pienoiskuva|Hans Erich Nossack vuonna 1969. Hans Erich Nossack (1901–1977) oli saksalainen kirjailija. Hänen tuotantonsa koostuu novelleista, romaaneista, näytelmistä, runoista ja esseistä. Tuotannossa korostuvat sodan kauhujen herättämät kafkamaiset pelot ja nykyihmisen irrallisuus.
Nossach julkaisi esikoisteoksena vasta 1947, sillä hän sai vuonna 1933 julkaisukiellon ja hänen käsikirjoituksensa tuhoutuivat 1943, kun Hampuria pommitettiin. Hän kirjoittaa aiheesta omaelämäkerrallisessa kuvauksessaan "Der Untergang" kokoelmassa Interview mit dem Tode (1948).
Luettelo GP2-kuljettajista
Tämä on luettelo GP2-kuljettajista, jotka ovat osallistuneet vähintään yhteen GP2-starttiin. Sarjan mestarit on merkitty keltaisella taustalla.
Holhouskirja
Holhouskirja oli aiemmin Suomessa holhousasioiden rekisteri, jota piti tuomioistuin.
Holhouskirja 1930-luvun Suomessa
Kaikki oikeuden alaiset holhoustoimet merkittiin sitä varten määrättyjen kaavojen mukaan laadittuun holhouskirjaan, ja kunnan holhouslautakunta sai tästä kappaleen. Kirjaan merkittiin myös kaikki holhoustoimen tarkastusta koskevat toimenpiteet ja muistiinpanot.
Tuomari antoi holhouskirjan nojalla todistuksia siitä, että asianomainen hallitsi itseään ja omaisuuttaan. Tällaisia todistuksia tarvittiin muun muassa elinkeinolupia varten.
Holhouskirjasta oli säännökset vuoden 1898 holhouslaissa, jossa säädettiin holhoustoimesta yleensä.
Lakiviitteet
<references group=L />
Maceo Rigters
Maceo Rigters (s. 22. tammikuuta 1984 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi urallaan Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessa 91 ottelua Heerenveenin (2 ottelua), Bredan (61 ottelua) ja Willem II:n (28 ottelua) joukkueissa. Näissä otteluissa hän teki yhteensä kymmenen maalia, joista Bredalle viisi ja Willem II:lle viisi. Englannissa hän pelasi Valioliigassa kaksi ottelua Blackburn Roversin joukkueessa sekä mestaruussarjassa kaksi ottelua Norwich Cityn ja 19 ottelua Barnsleyn joukkueessa. Uransa loppupuolella hän pelasi vuoden Australiassa.
Rigters pelasi Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2007. Hän voitti turnauksen maalikuninkuuden neljällä maalillaan tehtyään ensimmäistä alkulohko-ottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa. Loppuottelun Serbiaa vastaan Alankomaat voitti maalein 4–1 ja Rigters teki ottelun 67. minuutilla 3–0-johtomaalin.
Tomoki Iwata
Tomoki Iwata (s. 7. huhtikuuta 1997 Ōita) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Iwata debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 2019. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös Copa Américassa 2019. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Koggi
pienoiskuva|Koggilaivan replika [[Lisa von Lübeck|Lisa von Lübeck]] pienoiskuva|Koggin hylky 1380-luvulta, [[Bremerhavenin merimuseo]] Koggi eli yleisesti myös hansalaiva oli 1200-luvulla Hansan käyttöön ottama purjealustyyppi, joka oli suunniteltu Itämeren rahtiliikenteeseen. Syvällä uiva ja tasapohjainen alustyyppi pystyi kuljettamaan entistä suurempia tavaramääriä edeltäjiään turvallisemmin. Ensimmäinen tunnettu maininta koggista on vuodelta 948. Laivatyyppi on mahdollisesti kehitetty Friisinmaalla.
Mahdollisesti viikinkien knarri-laivatyypistä vaikutteita saanut limisaumainen koggi oli yleensä noin 20–27 metriä pitkä ja pystyi kuljettamaan noin 100–200 tonnia rahtia. Vielä ennen 1000-lukua rahtia mahtui merialuksiin muutama kymmenen tonnia, joten alusten koon kasvu oli merkittävää ja mahdollisti pienemmät kuljetuskustannukset yksikköä kohden. Miehistö koostui 15–20 miehestä. Aluksessa oli yleensä yksi tai kaksi (harvemmin kolme) raakatakiloitua mastoa. 1200-luvun lopulta lähtien perään saatettiin lisätä ohjauksen helpottamiseksi latinalaistakiloitu mesaanimasto. Jokaisessa mastossa oli yleensä yksi tai korkeintaan kaksi raakapurjetta. Perässä ja keulassa oli korkeat, ampuma-asemia tarjoavat kastellit. Raakatakilan ja runkomuodon vuoksi koggit purjehtivat useimmiten vain myötätuuleen, sillä luoviminen oli hankalaa. Nimitys koggi kuvaa aluksen runkotyyppiä eikä takilaa, kuten myöhempinä aikoina oli tapana. Purjeet oli yleensä parkittu lahoamisen estämiseksi. Tämän vuoksi purjeet olivat väriltään punertavia, mutta myös täysin mustia sekä puna-valko- että vihreä-valkoraitaisia purjeita mainitaan tuon ajan käsikirjoituksissa.
Käyttökautensa lopulla 1380-luvulla mainitaan koggeissa jo olleen aseistuksena kanuunoita.
Varhaisia koggeja ohjattiin sivuairolla. Peräsin tuli käyttöön 1200-luvun lopulla. Navigointi tapahtui tuohon aikaan kompassin, paikallistuntemuksen ja merikarttojen avulla. Tuon ajan merikartat olivat yleensä erittäin vajavaisia. Avomerellä koggit eivät yleensä purjehtineet, ja miehistö pyrki välttelemään saaristoja merirosvojen sekä tuntemattomien karikkojen vuoksi.
Koggin merkitys
Koggi oli yleinen Hansan kauppalaivatyyppi yli sadan vuoden ajan. Sillä oli myös sodankäynnin kannalta hyödyllisiä ominaisuuksia, kuten kastellit ja myöhemmin tykkiaseistusta. Vasta 1300-luvun lopulla se joutui alustyyppinä antamaan tietä uudelle, kantavammalle tyypille holkille.
Valentina Osejeva
Valentina Aleksandrovna Osejeva (, myös Osejeva-Hmeljova, Осе́ева-Хмелёва; 28. huhtikuuta (J: 15. huhtikuuta) 1902 Kiova – 5. heinäkuuta 1969 Moskova) oli venäläinen lastenkirjailija.
Valentina Osejeva opiskeli Kiovan Lysenko-instituutissa ja työskenteli lastenkotien kasvattajana. Hänen ensimmäiset teoksensa ilmestyivät vuonna 1937. Osejevan opettavaiset runot, sadut ja kertomukset kertovat yleensä lasten arkielämästä. Hänet tunnetaan parhaiten trilogiasta ”Vasjok Trubatšov ja hänen toverinsa” (Vasjok Trubatšov i jego tovarištši, 1947–1952), joka kuvaa pioneerien toimintaa toisen maailmansodan aikana. Kirjan kaksi ensimmäistä osaa saivat Stalin-palkinnon vuonna 1952.
Koggi
Koggin merkitys
Koska koggi pystyi ottamaan suuren määrän lastia ja kulki syvässä, on löydetty mainintoja jopa siitä, että sisämaahan jokien alajuoksulle rakennettuja kaupunkeja olisi siirretty kokonaan meren äärelle.
Hansakaupan ajan jäänteitä
Bremenin satamasta löydettiin vuonna 1962 lähes täydellisenä säilynyt 23 metriä pitkä koggi, jonka runko on ajoitettu vuodelle 1380.
Hansakaupan ajan jäänteinä on Suomenlahden saaristossa edelleen useita koggi-laivaan viittaavia paikannimiä.
Hepolammi (Lohja)
Hepolammi on Uudellamaalla Karkkilassa ja Lohjalla oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Järvi kuuluu sekä Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-alueeseen että Karjaanjoen vesistöön, jonka Takalammiin se laskee myös.
Maantiede
Järven rantaviiva on 670 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven eteläranta on soistunutta. Läheiseltä tilalta johtaa järvelle polku ja järven ylittää säjkölinja. Lähin rakennus sijaitsee Lohjan puolella mäessä noin 50 metrin päässä. Lohjan ja Karkkilan välinen raja ylittää järven ja tajan käännekohta sijaitsee keskellä järveä.
Historia
Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Mettälampi". Siitä laski tuolloin kaksi ojaa eri suuntiin. Toinen ojista laski "Takalampeen" ja toinen "Isojärveen".
Kōta Watanabe
Kōta Watanabe (s. 18. lokakuuta 1998 Kawasaki) on japanilainen jalkapalloilija.
Charlotte Payne-Townshend
Charlotte Payne-Townshend (1857–1943) oli irlantilainen feministi ja nationalisti sekä Fabian Societyn jäsen.
Kōta Watanabe
Jalkapallomaajoukkue
Watanabe kuului Japanin joukkueeseen myös Copa Américassa 2019.
Charlotte Payne-Townshend
Irlantilainen perijätär Payne-Townshend oli Beatrice ja Sidney Webbin ystävä, ja tutustui näiden kautta sekä Fabian Societyyn että kirjailija George Bernard Shawiin. Webbit perustivat London School of Economicsin, ja Payne-Townshend kuului sen johtokuntaan, rahoitti sen kirjastoa ja osallistui järjestylyihin joilla koululle saatiin toimitilat Lontoosta.
Payne-Townshend meni naimisiin George Bernard Shawin kanssa vuonna 1898. Solmiessaan avioliiton he olivat jo 40-vuotiaita. 1930-luvulla pariskunta matkusteli ahkerasti ja kävi Amerikassa, Uudessa Seelannissa, Etelä-Afrikassa ja Japanissa.
Lähetyskunnan mitali
Lähetyskunnan mitali on kultainen muistomitali, jonka Venäjän keisari Aleksanteri I luovutti Pietarissa vuosina 1808–1809 vierailleen Suomen lähetyskunnan porvaris- ja talonpoikaissäätyä edustaneille jäsenille, palkinto lyötiin Suomen eduskunnan perustamisen muistoksi.
Mitalin kuvaus
Lähetyskuntaan kuuluneet kuusi porvarissäädyn ja viisi talonpoikien edustajaa saivat keisarilta kultaisen, kaulassa kannettavan mitalin. Mitaliin kaiverretun päivämäärän perusteella se jaettiin keisari Aleksanteri I Suomen lähetyskunnalle järjestettyä audienssia edeltävänä päivänä, 29. marraskuuta 1808 (juliaanisen kalenterin 17. marraskuuta). Porvarien mitali painoi 20 dukaattia (70 grammaa) ja talonpoikien mitali 10 dukaattia (35 grammaa). Porvarien mitalin vaaleansininen nauha vastasi Pyhän Andreaksen ritarikunnan ja talonpoikien mitalin punainen nauha Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan nauhaväriä. Porvarien mitalin halkaisija on 51 millimetriä. Ne ovat 24 karaatin kultaa.
Mitalin etusivulla on Aleksanteri I:n muotokuva, jonka kaiversi saksalainen Carl Leberecht, aikakautensa tunnetuin mitalitaiteilija Venäjällä. Takasivun venäjänkielisestä tekstistä ilmenee mitalin aihe. Mitalit valmistettiin Pietarin rahapajalla.
Mitaleiden myöhempi historia
pienoiskuva|Suomen lähetyskunnan [[Mitali|pöytämital i (kolikkomallinen muistomitali) Pietarissa käytyjen neuvottelujen muistoksi, kolikkoja on valmistettu kullasta, hopeasta, pronssista,  kuparista ja messingistä, kolikon takasivun kehysteksti: marraskuun 17 päivänä vuonna 1808. samainen teksti on luettavissa lähetyskunnan mitalista.  |281x281px]] Porvarien mitalia on tiettävästi säilynyt vain yksi kappale, joka kuului alun perin kauppias Johan Linderthille. Se lunastettiin Helsingin yliopiston kokoelmaan Linderthin perillisiltä vuonna 1869, ja on nykyisin Suomen kansallismuseon kokoelmissa Rahakammiossa. Myös talonpoikien mitalia tiedetään säilyneen yksi kappale, joka kuului alkujaan Matti Pikkaraiselle. Se oli ainakin vielä 1900-luvun jälkipuolella suvun hallussa Pohjois-Suomessa. Kirjailija Sara Wacklin mainitsee Pikkaraisen kaulassaan kantaman punanauhaisen kultamitalin kahdesti teoksessaan Sata muistelmaa Pohjanmaalta (1844–1845), mutta yhdistää sen virheellisesti Porvoon valtiopäiviin.
Talonpoikien mitaleista on säilynyt kuvia Emanuel Thelningin maalauksessa Porvoon valtiopäivien avajaiset 1809 (1812) ja sen luonnoksissa. Maalauksessa valtiopäivien talonpoikaissäädyn puhemiehellä Pehr Klockarsilla on mitali kaulallaan punaisessa nauhassa. Thelning kuitenkin liioitteli mitalien kokoa, jotta ne erottuisivat ryhmäkuvassa paremmin. Porvoon museossa taas on Johan Linderthiä esittävä miniatyyri, jossa hänet on kuvattu sininauhainen kultamitali kaulassaan. Myös lähetyskuntaan kuuluneesta helsinkiläisestä raatimies Eric Borgströmistä on säilynyt karikatyyri, jossa hän kantaa sininauhaista mitalia kaulassaan ulkoiluttaessaan koiraansa.
Viestikeskus Lokki
Viestikeskus Lokki oli jatkosodan aikana Mikkelissä toiminut Päämajan viestikeskus. Lokin toimitilat sijaitsivat Naisvuoreen louhitussa kallioluolastossa. Nykyään 1990-luvulla entistetty Lokki on Päämajamuseon ohella Mikkelin sodanaikaisesta merkityksestä päämajakaupunkina kertova matkailunähtävyys.
"Lokin" tehtävät
Viestikeskus Lokki oli viralliselta nimeltään Päämajan yleisesikunnan viestikeskus. Se toimi Päämajan yleisesikunnan viestitystoimiston alaisuudessa. ”Lokki” oli sekä päämajan että viestikeskuksen peitenimi, koska päämajan viestintä kulki jälkimmäisen kautta. Päämajassa komentoesikunnan päällikkönä toiminut Wiljo Einar Tuompo käyttää päiväkirjoissaan Lokista nimeä ”Luola”. Viestitystoimisto käsitteli tulevia ja lähteviä kirjelmiä, sanomia ja puheluita. Välitystehtävänsä lisäksi toimisto tilastoi ja tarkkaili viestiliikennettä. thumb|Laitehuone Myös päämajan sisäisen puhelinluettelon ylläpito kuului sen tehtäviin. Puhelinluetteloa täydensi "Tieto-puhelin", joka vastasi päämajan henkilöiden sijoituspaikkoja ja numeroita koskeviin tiedusteluihin ja jolla oli organisaation ajantasainen rakenne hallussaan.
Viestikeskuksen suunnittelu ja toteutus
Naisvuoren luolastoa alettiin suunnitella jo ennen talvisodan syttymistä kesällä 1939. Alun perin luolaston tarkoitus oli nimenomaan toimia ylimmän sodanjohdon pommituksenkestävinä suojatiloina. thumb|Sisäänkäynti Viestikeskus Lokkiin Luolaston louhintatyön toteutti Hiekka ja Sepeli Oy vuonna 1940 tammikuun alun ja kesän välisenä aikana. Sisustuspiirustukset tehtiin saman vuoden elokuuhun mennessä, ja viestikeskuksen laitteistot asennettiin 21. kesäkuuta 1941 mennessä. Päämajan yleisesikunta saapui Mikkeliin Helsingistä 26. kesäkuuta vastaisena yönä. Viestikeskuksen toiminta Naisvuoressa päättyi 1. elokuuta 1945.
Tilat Naisvuoren luolastossa
Naisvuoren luolastossa oli viestikeskus Lokin lisäksi Mikkelin ilmavalvonta-aluekeskus (IVAK) sekä saksalaisten viestiasema. Lokki piti hallussaan isompaa luolaa; pienemmässä olivat IVAK:in ja saksalaisten viestiaseman lisäksi päämajan korkeimman johdon suojatilat.
Luolastot oli sisustettu siten, että luolien sisään oli rakennettu puiset parakit, joissa toimistohuoneet ja muut työtilat sijaitsivat. Luolastossa oli halkokäyttöinen keskuslämmitys ja ilmansuodatusjärjestelmät.
Viestikeskuksen tilat olivat seuraavat:
Viestikeskus Lokin entistäminen
Luolasto oli jäänyt kylmilleen käytön loputtua 1960-luvulla, minkä seurauksena parakit olivat lahonneet ja huoneiden katot romahtaneet.
Tilojen entisöintiä alettiin pohtia 1980-luvun lopulla. Avainhenkilöitä olivat yli-insinööri Jorma Suomalainen ja hänen kuoltuaan majuri evp Juhani Pasanen, entinen 3. Erillisen Viestikomppanian päällikkö. Kaakkois-Suomen viestikilta otti tehtävän talkootyökseen.
Lokki avattiin 4. joulukuuta 1995. Entisöinnin yhteydessä sisustettiin uudelleen nimenomaan viestikeskus Lokin käytössä ollut luola. Toisessa luolassa on näytteitä aikaisempiin vaiheisiin liittyvistä alkuperäisistä rakenteista.
Viestikeskus Lokilla on oma amatööriradiokutsumerkki OI4PM, joka kuuluu sotilasradioamatööriharrastuksen ja sotilasradioamatööritoiminnan aikaisempaan OI-etumerkillisten kutsumerkkien sarjaan. Sitä käytetään mm. perinnepäivinä. OI viittaa etuliitteenä varuskunnissa 1950- ja 1980-luvuilla harjoitettuun varusmiesten sotilasradioamatööritoimintaan. Luku 4 viittaa entisen läänipohjaisen kutsumerkkijaon mukaisesti entiseen Mikkelin lääniin ja PM puolestaan Suomen puolustusvoimien sodanaikaiseen päämajaan, joka sijaitsi Mikkelissä.
Henryk Mikolaj Górecki: Already It Is Dusk/"Lerchenmusik"
Henryk Mikolaj Górecki: Already It Is Dusk/"Lerchenmusik" on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin ja englantilaisen London Sinfoniettan albumi, joka julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Nonesuch Records. Levy sisältää puolalaisen Henryk Góreckin sävellyksiä.
Kappaleet
Kappaleet säveltänyt Henryk Górecki.
Havaiji 5-0
Havaiji 5-0 on menestynyt erinomaisesti Yhdysvaltojen ja Havaijin markkinoilla.
Tuotanto
Sarjan esittäminen alkoi 20. syyskuuta 2010 Yhdysvalloissa CBS-kanavalla.
Sarjan seitsemännen kauden esittäminen aloitettiin yhdysvalloissa syyskuussa 2016. Maaliskuussa 2017 CBS tilasi sarjalle kahdeksannen kauden, jonka esittäminen alkoi syyskuussa 2017.
Soundtrack
Hawaii Five-0: Original Songs from the Television Series -albumi julkaistiin 4. lokakuuta 2011. AllMusic antoi albumille 3 tähteä.
Crossover jaksot
Havaiji 5-0 ja NCIS: Los Angeles ovat tehneet muutamia crossover-jaksoja, joissa kummankin sarjan hahmoja nähdään toisessa sarjassa. Havaiji 5-0:n väkeä nähdään myös sarjojen Nuori MacGyver ja Magnum P.I. hahmojen seikkailuissa.
Tommy (albumi)
Tommy on The Who -yhtyeen neljäs studioalbumi ja ensimmäinen musiikkiteos, jota selvästi mainostettiin rock-oopperana. Se julkaistiin alun perin toukokuussa 1969 kaksois-LP:nä. Tommy oli erittäin suuri kaupallinen menestys.
Tarina
Tommy kertoo nuoresta pojasta, jonka isän luullaan kuolleen sodassa. Tommyn äiti ottaa uuden miesystävän. Tommyn isä palaa sotavankeudesta ja tappaa miehen. Tommy näkee kaiken peilin kautta. Hän traumatisoituu ja joutuu täysin autistiseen tilaan, kun vanhemmat sanovat hänelle, ettei hän nähnyt mitään, kuullut mitään eikä saa sanoa kenellekään, mitä tapahtui. Hänen luullaan olevan kuuro, mykkä ja sokea. Poika joutuu serkkunsa kiduttamaksi ja setänsä raiskaamaksi. Lopulta hän kuitenkin tulee rikkaaksi ja kuuluisaksi yliluonnollisilla flipperinpeluutaidoillaan. Tämän jälkeen hän nousee nuorten johtajaksi ja eräänlaiseksi ”Uudeksi Messiaaksi”. Lopulta hänet kuitenkin suistetaan vallasta.
Tarinan on tulkittu symbolisesti kuvaavan lapsuuden traumoja sekä rocktähteyden ja hippiliikkeen korruptoitumista. Se heijastelee myös pääasiallisen säveltäjänsä Pete Townshendin uskonnollisia käsityksiä, jotka saivat vaikutteita guru Meher Baban opeista.
Vaikutus rock-musiikissa
Teema-albumit yleistyivät rockissa luultavasti paljolti juuri Tommyn vaikutuksesta. Queenin laulaja Freddie Mercury oli Tommysta niin vaikuttunut, että halusi tehdä Queen-yhtyeessä samantyyppisen konseptialbumin. Lopputuloksena oli A Night at the Opera, josta tuli kenties Queenin menestynein levy.
LP 1
A-puoli B-puoli
LP 2
A-puoli B-puoli
Elokuvasovitus
Vuonna 1975 valmistui Tommyn elokuvasovitus, jonka ohjasi Ken Russell. Tarina on periaatteessa sama kuin levyllä ja teatterisovituksessa. Tarinan kannalta merkittävin muutos on, ettei Tommyn isä tapa äidin rakastajaa elokuvaversiossa, vaan rakastaja tappaa Tommyn isän.
Elokuvalla ja sen soundtrack-levyllä eri rooleissa esiintyi muun muassa seuraavia henkilöitä:
Patrick Cowley
Patrick Cowley (19. lokakuuta 1950 Buffalo, New York, Yhdysvallat – 12. marraskuuta 1982 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elektronisen musiikin säveltäjä. Hän oli Hi-NRG-tanssimusiikin ja syntetisaattorimusiikin edelläkävijä, ”The San Francisco Soundin” alkuunpanija diskomusiikissa.
Tommy (albumi)
Elokuvasovitus
Tommyn äiti ja sairaanhoitajat ovat sopraanoita.
Patrick Cowley
Cowley soitti rumpuja eri yhtyeissä ja opetteli kosketinsoittimet ollessaan lukiossa. Hän muutti San Franciscoon 21-vuotiaana ja alkoi opiskella syntetisaattoreita City College of San Francisco’s Electronic Music Laboratoryssa.
”You Make Me Feel (Mighty Real)”, ”Dance (Disco Heat)”, ”Can’t Stop Dancing”, ”Do You Wanna Funk” ja albumi Stars (1979) ovat tunnettuja Cowleyn ja Sylvesterin yhteistyön tuloksia.
Ensimmäinen Cowleyn julkaisema remix on tuottaja Tom Moultonin tekemä ja tunisialaisen laulajan Michelen (Chantal Sitruk) esittämä ”Disco Dance” (1977). Italialaisen Celso Vallin Tantra-yhtyeen ”Hills of Katmandu” -megamix ilmestyi 1979. Laulaja Paul Parkerille tehty ”Right on Target” nousi listoille 1982. Cowleyn ja Loverden ”Die Hard Lover” julkaistiin 1982.