cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa
Turnaus
Suomi lähti vuoden 1980 turnaukseen mielenkiintoisella joukkueella, jossa oli paljon nuorempia pelaajia, kuten hyökkääjät Timo Susi ja Jari Kurri. Joukkue kärsi kuitenkin pahan menetyksen ennen turnausta, kun ykköspuolustaja ja pelipaikkansa parhaana pidetty Reijo Ruotsalainen loukkaantui ennen turnauksen alkua ja joutui jäämään pois turnauksesta. Suomea valmensi turnauksessa Kalevi Numminen, joukkueenjohtajana toimi Frank Moberg ja joukkueen kapteenistoon Numminen oli valinnut kapteeniksi Tapio Levon ja varakapteeniksi Esa Peltosen. Olympiaturnaus pelattiin vuonna 1980 uudenlaisella systeemillä, kun joukkueet jaettiin jo alussa kahteen eri divisioonaan Blue Divisioniin ja Red Divisioniin, joissa oli kummassakin kuusi joukkuetta. Molemmissa divisioonissa oli kuusi joukkuetta, joista kaksi parasta eteni mitalisarjaan ja kolmanneksi sijoittuneet pelasivat toisiaan vastaan ottelussa viidennestä sijasta. Suomi pelasi Red Divisionissa, yhdessä Neuvostoliiton, Kanadan, Puolan, Alankomaiden ja Japanin kanssa. Leijonat aloitti turnauksen takellellen, kärsiessään niukan 5-4 tappion Puolalle, mutta voitti tämän upeasti suurmaa Kanadan, jonka Leijonat pudotti mitalisarjasta, sekä Alankomaat ja Japanin ja hävisi Neuvostoliitolle. Suomi kokosi yhteensä kuusi pistettä mikä riitti Red Divisionin kakkos-sijaan ja mitalisarja-paikkaan. Mitalisarjassa Suomi menetti mitalin, kun se pelasi mitalisarjassa 3-3 tasapelin Ruotsia vastaan, voitolla joukkue olisi voittanut pronssia. Suomen turnauksen viimeinen ottelu oli 4-2 tappio mestaruuden voittaneelle Yhdysvalloille. Yhdysvaltojen kultamitali yliopistopelaajista koostuneella joukkueella, ohi Neuvostoliiton nimekkään ja viime vuosien turnauksia dominoineen joukkueen sai runsaasti huomiota ja legendaarista mainetta. Yhdysvaltojen voittoa kutsuttiin nimellä 'Miracle on Ice' (suom. 'ihme jäällä').
Suomi lähti vuoden 1984 olympiaturnaukseen uudistuneella ja nuorentuneella joukkueella. Mukana olivat mm. nuorista tähdistä Raimo Helminen, Petri Skriko, Timo Jutila, Kari Takko, Arto Javanainen ja Raimo Summanen. Myös veteraaneja oli yhä mukana, tosin kokeneet pelaajat olivat vähemmistö. Leijonia valmensi turnauksessa Alpo Suhonen, apunaan Reino Ruotsalainen. Kapteeniksi Suhonen valitsi vasta 23-vuotiaan Anssi Melametsän. Olympialaisiin valitut pelaajat pääsivät tutustumaan toisiinsa ja pelitapaan ennen turnauksen alkua, sillä Olympiajoukkue pelasi muutaman ottelun SM-liigassa ennen turnausta.
Vuoden 1984 turnaukseen osallistui 12 joukkuetta, jotka jaettiin kahteen lohkoon. Lohkojen kaksi parasta eteni loppusarjaan, ja kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet pelasivat sijoitusottelun toisessa lohkossa samalla sijalle sijoittuneen joukkueen kanssa. Suomi pelasi B-lohkossa ja aloitti turnauksen ottelulla Itävaltaa vastaan. Suomi voitti ottelun 4-3, Arto Javanaisen tehdessä ratkaisevan 4-2 maalin. Toisessa ottelussaan Suomi kohtasi Norjan, jonka melko heikkotasoinen joukkue osoittautui Leijonille helpoksi vastukseksi, Suomi voitti ottelun 16-2. Kolmannessa ottelussaan Suomi kärsi turnauksen ensimmäisen tappionsa, kun Kanada voitti Leijonat maalein 4-2. Tämän jälkeen seurasi toinen tappio, 7-2 Tšekkoslovakialle ja alkusarja päättyi Suomen osalta 3-3 tasapeliin Yhdysvaltojen kanssa. Suomi keräsi alkulohkossa viisi pistettä, mikä riitti lohkon kolmanteen sijaan. Näin ollen Suomi pelasi sijoitusottelun viidennestä sijasta A-lohkon kolmannen, Länsi-Saksan kanssa. Suomi johti ottelua jo 4-1 Petri Skrikon, Anssi Melametsän, Raimo Summasen ja Risto Jalon maaleilla, mutta Länsi-Saksa nousi tasoihin Erich Kühnhacklin kolmella maalilla ja meni lopulta menojaan voittaen ottelun 7-4. Näin ollen Suomi jäi turnauksessa kuudenneksi. Turnauksen voitti kultakantaan palannut Neuvostoliitto.
Almoravidit
thumb|200px|Almoravidien valtakunnan kartta.
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa
Turnaus
Suomi lähti vuoden 1988 olympiaturnaukseen Calgaryyn, Kanadaan jälleen uudistuneella joukkueella. Uusi päävalmentaja Pentti Matikainen oli valinnut turnaukseen paljon uusia pelaajia, kuten nuoret hyökkääjät Kai Suikkanen, Janne Ojanen ja Esa Keskinen. Puolustajista mukaan mahtui puolestaan esimerkiksi Ilveksessä erittäin vahvasti pelannut Jyrki Lumpeen. Lisäksi Matikainen oli pakotettu uudistamaan koko maalivahtikolmikko, sillä edellisolympialaisissa torjuneet maalivahdit eivät enää olleet käytettävissä. Jorma Valtonen oli jo lopettanut uransa ja Kari Takko oli siirtynyt NHL:ään, eikä voinut osallistua olympialaisiin koska olympialaisten säännöt kielsivät NHL-pelaajien osallistumisen. Niinpä Matikainen valitsi Calgaryyn maalivahdeiksi nuoret maalivahdit Jarmo Myllyksen, Jukka Tammen ja Sakari Lindforsin. Kapteeniksi Matikainen valitsi puolustaja Timo Blomqvistin. Vuoden 1988 turnauksessa Suomella oli nyt ensi kertaa käytössään olympialaisissa ykköspuolustaja Reijo Ruotsalainen. Ruotsalainen ei päässyt osallistumaan vuoden 1980 turnaukseen hänen ollessaan loukkaantuneena ja vuoden 1984 kisamatkan esti hänen pelaamisensa NHL:ssä, josta pelaajat eivät saaneet osallistua olympialaisiin.
Almoravidit
Almoravidit ovat Marokon berberi-imperiumeista ensimmäinen ja suurin. Almoravidit olivat jyrkkää islamin tulkintaa kannattavien Saharan berberiheimojen liitto. Se hallitsi Marokkoa sata vuotta suunnilleen vuodet 1050–1150 ja perusti pääkaupungikseen Marrakechin vuonna 1062.
Liikkeen kerrotaan alkaneen Lamtuna-heimosta, jonka jäsenet olivat käyneet pyhiinvaelluksella Mekassa ja tuoneet tietoa todellisesta ja oikeasta islamista, jota erityisesti uskonoppinut Ibn Yasin levitti. Almoravidit valtasivat ensin Marokon, mistä heidän alueensa laajeni nykyiseen Mauritaniaan, Algeriaan ja isoon osaan nykyistä Senegalia ja Malia. Almoravidit ottivat haltuunsa myös islamilaisen Andalusian lukuisat taifat pysäyttäen kristittyjen etenemisen Toledosta eteenpäin. Espanjasta almoravidit alkoivat vuonna 1126 karkottaa massoittain kristittyjä dhimmejä Afrikkaan joko rangaistuksena tai estääkseen heitä auttamasta vihollisia. Näin saivat alkunsa Pyreneiden niemimaan uskonnolliset karkotukset, joita myöhemmin jatkettiin.
Sadan vuoden kuluttua almoravidit menettivät Marokossa valtansa toiselle berberiliitolle, almohadeille, jotka vuonna 1147 valtasivat Marrakechin.
Insuliinireseptori
Insuliinireseptori on solun kalvoproteiini, jonka aktivoi insuliini. Insuliinireseptorit säätelevät solujen energiantuotantoa sekä sokeri- ja rasva-aineenvaihduntaa insuliinitasojen ohjaamina. Insuliinireseptorit ovat luokan II tyrosiini-kinaasi-reseptoreita.
Insuliinireseptorin koodaa ihmisen geeni INSR.
Rakenne
Insuliinireseptori koostuu kahdesta alfa- ja beeta-yksiköstä. Insuliinireseptoreiden rakenteesta on useita tutkimustuloksia.
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa
Turnaus
Vuoden 1992 olympiaturnaus oli edellisistä poikkeava monella tapaa, lohkovaiheen jälkeen tällä kertaa pelattiin loppusarjan sijaan ensimmäistä kertaa olympiakisojen historiassa pudotuspelit, lisäksi mukana oli ensimmäistä kertaa NHL-pelaajia. NHL:ää ei kuitenkaan keskeytetty olympialaisten ajaksi, joten pelaajien päästäminen kisoihin oli NHL-seuroista kiinni ja tämän vuoksi turnauksessa nähtiin lopulta vain muutamia NHL-pelaajia. Yksi heistä oli Suomen Winnipeg Jetsiä edustanut Petri Skriko, joka oli samalla ensimmäinen suomalainen NHL-pelaaja olympialaisissa. Suomen joukkueesta löytyi vuoden 1992 turnauksessa sekä kokemusta että nuoria pelaajia. Nuorta kaartia edusti mm. Jokereiden suurlupaus, tehokas nuori hyökkääjä Teemu Selänne, joka siirtyi pian olympialaisten jälkeen NHL:ään. Selänne oli heti joukkueessa suuressa roolissa. Päävalmentajana jatkoi Pentti Matikainen, jonka uusi apuvalmentaja oli Sakari Pietilä. Joukkueen kapteenina toimi Pekka Tuomisto.
Insuliinireseptori
Rakenne
Useiden tutkimusten mukaan se muistuttaa muodoltaan Y tai T-kirjainta, alfayksiköiden muodostaessa solun ulkopuoliset yläosan sakarat, ja solukalvon sisään kulkevan beeta-yksikön muodostaessa vertikaalisen varren. Se on noin 12 nanometriä leveä ja 20 nanometriä korkea. Insuliini kiinnittyy alfa-yksiköiden muodostamaan haaraan. Joidenkin tutkimustulosten mukaan reseptorit ovat muodoltaan pallomaisia, ja niihin voi kiinnittyä kaksi insuliinimolekyyliä.
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa
Turnaus
Suomi pelasi A-lohkossa, ja pelasi turnauksen ensimmäisen ottelunsa Saksaa vastaan. Ottelu päättyi 5–1 Suomen hyväksi, ottelun ratkaisijoina häärivät Hannu Järvenpää ja Teemu Selänne, jotka tekivät molemmat kaksi maalia sekä avausmaalin laukonut Mika Nieminen. Seuraavassa ottelussaan Suomi murskasi Puolan 9–1, mutta Leijonien voittokulku pysähtyi kolmannessa ottelussa Yhdysvaltoja vastaan, tappiolukemien ollessa 1–4. Turnauksen neljännessä ottelussa Suomi pelasi 3–3 tasapelin Ruotsin kanssa, ja päätti lohkovaiheen 5–3 voittoon Italiasta. Suomi eteni alkulohkosta jatkoon, lohko kolmosena ja sai näin ollen ensimmäisellä pudotuspelikierroksella vastaansa Itsenäisten valtioiden yhteisön eli IVY:n. Itsenäisten valtioiden yhteisö oli entisten neuvostotasavaltojen yhteisö, joka oli perustettu edellisenä vuonna, 1991, korvaamaan hajonnut Neuvostoliitto. IVY:n joukkue korvasi Neuvostoliiton maajoukkueen, mutta olympiaturnauksen jälkeen se hajaantui useiden eri valtioiden maajoukkueisiin, joista menestynein on ollut Venäjän jääkiekkomaajoukkue. Vuoden 1992 turnauksessa IVY jatkoi kuitenkin vielä Neuvostoliiton perinnettä ja joukkue pelasi vielä kerran yhdessä, koostuen eri entisten neuvostovaltioiden pelaajista. Joukkue oli erittäin kovatasoinen ja motivoitunut ja se näkyi ottelussa Suomea vastaan. IVY karkasi johtoon noin kolmen minuutin kohdalla, mutta Pekka Tuomisto tasoitti kahdeksan minuutin kohdalla. Suomen kiri jäi siihen, IVY meni menojaan ja voitti ottelun 6–1. IVY jatkoi turnauksen välieriin ja Suomi joutui pelaamaan sijoista 5.–8. Suomi hävisi ensimmäisen kierroksen ottelun Ruotsille ja joutui näin pelaamaan Ranskaa vastaan, ottelusta seitsemännestä sijasta. Suomi päätti turnauksen tyylikkääseen 4–1 voittoon ja kuudenteen sijaan. Mestaruuden voitti IVY, joka voitti olympiafinaalissa mitalikantaan palanneen Kanadan 3–1.
Insuliinireseptori
Toiminta
Insuliinireseptorin tehtävänä on ohjata veren sokeria siirtävät proteiinit kuten SLC2A4 solukalvoille, ja ohjata näiden reseptoreiden suorittamaa glukoosi-sokerin siirtoa soluihin, sekä lisäksi ohjata glykogeenin synteesiä, ohjata glykolyysiä sekä ohjata rasvahappojen synteesiä.
Insuliinireseptorin aktivoiduttua
Insuliinireseptorin aktivoi siihen kiinnittyvä insuliini. Se aktivoi glukoosiaineenvaihdunnasta ja sen siirtämisestä vastaavien proteiinien toimintaa, insuliiniaineenvaihduntaan liittyvien geenien aktivaatiota sekä glykogeenin synteesiä GSK-3-proteiinin kautta. Insuliinin toimintamekanismia molekyylitasolla ei vielä täysin tunneta.
Signaaliketju
Insuliinireseptorin aktivoituessa sen sisältämään tyrosiiniin liittyy fosforiryhmä, eli se fosforyloityy. Se viestii toissijaisen viestijärjestelmän kautta, johon kuuluvat tyrosiinikinaasit IRR ja kasvutekijä IGF-1. Se myös viestii glukoosia siirtävien GLUT4-proteiinien siirtymistä solukalvolle.
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa
Turnaus
Suomi lähti Norjan Lillehammerissa järjestettyihin 1994 olympialaisiin uuden, ruotsalaisen päävalmentajan Curt Lindströmin johdolla. Leijonien joukkue turnauksessa oli erittäin lahjakas ja täynnä potentiaalia. Joukkueessa pelasivat mm. tulevat maajoukkueen luotto- ja kulttipelaajat kuten Ville Peltonen, Jere Lehtinen, Sami Kapanen ja Saku Koivu, jotka kaikki edustavat Suomen jääkiekon "kultaista sukupolvea", mutta joukkueessa oli myös kokemusta jota edustivat esimerkiksi kapteeni Timo Jutila ja Mika Nieminen. Yhä melko nuoret hyökkääjät, Janne Ojanen ja Raimo Helminen olivat myös mukana, aiempaa kokeneempina. NHL-pelaajat saivat jälleen osallistua turnaukseen, mutta NHL:ää ei keskeytetty turnauksen ajaksi, minkä vuoksi turnauksessa esiintyi vain muutama NHL-pelaaja, eivätkä NHL-seurat päästäneet turnaukseen lainkaan tähtipelaajiaan. Suomen joukkueessakaan ei turnauksessa pelannut yhtään NHL-pelaajaa.
Insuliinireseptori
Signaaliketju
Insuliinireseptorin aktivoitumisen seurauksena tapahtuu seriini-treoniini-fosforylaatioreaktioita, joiden seurauksena muodostuvat substraattiproteiinit IGF-1-IGF-4. Tyrosiini-kinaasit reseptorista aktivoivat substraattiproteiineja ja geenien ilmenemistä. Substraattiproteiinien aktivaatio liittyy joukkoon muita proteiini-kinaasijärjestelmiä, kuten PI 3 -kinaasi, joista seuraa inositolien tuotantoa.
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa
Turnaus
Vuoden 1994 turnaukseen osallistui 12 joukkuetta, jotka jaettiin kuuden joukkueen lohkoihin. Suomi pelasi A-lohkossa, jonka avausottelussa Suomi kohtasi Tšekin. Ottelu päättyi Suomen 3-1 voittoon Janne Ojasen, Timo Jutilan ja Sami Kapasen maaleilla. Toisessa ottelussaan Suomi voitti ylivoimaisesti Venäjän 5-0, Norjan 4-0, Itävallan 6-2 ja Saksan 7-1. Leijonien joukkueen kaikki osa-alueet toimivat lohkopeleissä erinomaisesti ja joukkue voittikin kaikki ottelunsa, mikä riitti ylivoimaiseen lohkovoittoon. Lohkovoittajana Suomi sai pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vastaansa B-lohkon neljänneksi sijoittuneen Yhdysvallat. Suomi voitti ottelun selvästi 6-1 ja eteni neljän parhaan joukkoon. Välierässä Leijonat kohtasi Kanadan. Ottelu oli tasainen ja todellinen jännitysnäytelmä. Ensimmäinen erä päättyi 0-0 lukemissa, mutta toisen erän alussa Saku Koivu ja Esa Keskinen auttoivat Suomen maaleillaan 2-0 johtoon. Kanada kuitenkin kavensi tilanteeksi pian 2-1 ja kuusi sekuntia ennen toisen erän päättymistä Petr Nedvěd iski Kanadalle 2-2 tasoitusmaalin. Kolmannessa erässä Brad Wervenka laukoi Kanadan johtoon ja Jean Roy ja Greg Parks lisäsivät johdon 5-2:een kymmenen minuutin sisällä johtomaalista. Aivan ottelun loppuhetkillä Jere Lehtinen kavensi tilanteeksi 5-3, mikä jäi myös ottelun loppulukemiksi. Kanada voitti ottelun ja eteni finaalin jossa se kohtasi Ruotsin. Suomi putosi pronssiotteluun taistelemaan pronssimitaleista alkulohkossa voittamansa Venäjän kanssa. Suomi voitti ottelun erinomaisesti 4-0, maalinteossa onnistuivat Marko Palo, Mika Alatalo, Ville Peltonen ja Mika Strömberg, ottelun onnistujiin lukeutui myös maalivahti Jarmo Myllys, joka torjui Leijonien maalissa nollapelin. Suomen joukkue voitti turnauksesta pronssia ja historiansa toisen olympiamitalin. Turnauksen voitti Ruotsi, joka kaatoi finaalissa Kanadan rangaistuslaukauksilla.
Insuliinireseptori
Substraattiproteiinit
Insuliinireseptori viestii aktivaatiosignaalin ainakin yhdeksään tällaiseen substraattiproteiiniin. Niihin kuuluvat mm. IRR ja GAB-1. Insuliinireseptorin aktivoitumisesta seuraava välittäjäproteiini, esimerkiksi IGF-kinaasi, aktivoi näitä muita substraattiproteiineja, eli fosforyloi kohdeproteiinien tyrosiinin hydroksyyliryhmän. Kohdeproteiineja ovat mm. G-proteiinit, fosfotyrosiinifosfataasi-entsyymi ja sytoplasmassa esiintyvä tyrosiinikinaasi. Fosforylaatio- ja defosforylaatio-reaktiot siis säätelevät näiden entsyymien toimintaa ja myös niiden sijaintia solussa.
Katsotaan, että insuliinireseptorin aktivaation jälkeen yleensä tapahtuva endosytoosi on insuliinireseptorin ominaisuus.
Insuliinireseptorin aktivaation jälkeen
Insuliinin sitouduttua insuliinireseptoriin voi insuliini joko vapautua tai päätyä hajotettavaksi moninaisia reittejä pitkin.
Reseptori voi suoraan vapauttaa insuliinin tai reseptori hajottaa insuliinin solukalvolla, jolloin sen hajoamistuotteet jäävät solun ulkopuolelle.
Babe I’m Gonna Leave You
"Babe I'm Gonna Leave You" on folk-kappale, jonka on kirjoittanut Anne Bredon (sittemmin Anne Johannson) 1950-luvun loppupuolella. Sen nauhoitti Joan Baez ja se julkaistiin hänen vuoden 1962 albumillaan Joan Baez in Concert, Part 1. Kappaleen on nauhoittanut myös englantilainen rock-yhtye Led Zeppelin, joka julkaisi sen vuoden 1969 nimikkoalbumillaan Led Zeppelin.
Insuliinireseptori
Insuliinireseptorin aktivaation jälkeen
Vaihtoehtoisesti, insuliinireseptori ja siihen kiinnittynyt insuliini voi siirtyä endosytoottisesti solukalvolta solun sisään endosomi-rakkulassa. Endosomissa insuliini hajoaa, ja sen hajoamistuotteet päätyvät joko solun omaan käyttään tai diasytoottisesti solun ulkopuolelle. Insuliinireseptori päätyy takaisin solukalvolle palautuen alkuperäiseen tilaansa.
Insuliinin noin 71 minuutin elinkaaresta se kiertää elimistössä, muun muassa verenkierrossa, 3 minuuttia. Loppuajan insuliini on kiinnittyneenä reseptoreihin. Valtaosa insuliinista on sitoutuneena maksan reseptoreihin. Merkittävä osa insuliinista vapautuu reseptoreista takaisin verenkiertoon.
Insuliinin hajottamisesta elimistössä vastaavat pääosin maksa ja munuaiset.
Liittyy II-tyypin diabetekseen
Insuliinireseptorin viestinnän heikentymisen eli insuliiniresistenssin seurauksena aiheutuu II-tyypin diabetes.
Wolfgang Kleff
Wolfgang Kleff (s. 16. marraskuuta 1946 Schwerte, Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti, joka saavutti sekä maailmanmestaruuden että Euroopan-mestaruuden.
Kleff siirtyi Borussia Mönchengladbachiin amatööriseurasta nimeltä VfL Schwerte vuonna 1968 ja kohosi seuraavalla vuosikymmenellä Bundesliigan johtavien maalivahtien joukkoon, kunnes vammat alkoivat haitata hänen uraansa.
Mönchengladbachin mukana hän saavutti viisi liigamestaruutta (1970, 1971, 1975, 1976, 1977), Saksan cupin (1973) ja UEFA Cupin (1975).
Kleffin rooli Länsi-Saksan maajoukkueen maalivahtina jäi rajoitetuksi, koska tuota tonttia hallitsi 1970-luvun alussa suvereenisti Sepp Maier. Kleff edusti maataan kuudesti vuosien 1971 ja 1974 välillä. Hän saavutti varamaalivahtina Euroopan-mestaruuden 1972 ja maailmanmestaruuden 1974.
Monoidi
Monoidi on algebrallinen rakenne, joka koostuu joukosta S ja sen alkioihin liittyvästä binäärioperaatiosta * (merkitään (S,*)) jotka toteuttavat seuraavat ehdot:
Toisin sanoen monoidi on puoliryhmä, jossa on neutraalialkio.
Esimerkkejä:
Monoidi on vaihdannainen, jos operaatio on vaihdannainen. Yllä ensimmäinen esimerkki on vaihdannainen: esimerkiksi 2+3=3+2 ja 4*5=5*4, ja sama pätee kaikilla luvuilla. Toinen esimerkki ei ole, merkkijonojen "xy" ja "ab" yhdiste on "xyab" mutta toisinpäin "abxy".
Moni algebrallinen rakenne sisältää monoidin osana määritelmäänsä, esimerkiksi ryhmä, rengas ja kunta.
Viktor Dyk
right|thumb|Viktor Dyk Viktor Dyk (31. joulukuuta 1877 Pšovka u Mělníka – 14. toukokuuta 1931 Lopud) oli tšekkiläinen runoilija, romaani- ja näytelmäkirjailija, poliitikko, poliittinen kirjoittaja ja lakimies.
Myrkkynääpikkä
Myrkkynääpikkä (Galerina marginata) on erityisesti havupuiden kannoilla viihtyvä tappavan myrkyllinen lahottajasienilaji.
Viktor Dyk
Dyk vangittiin ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarin vastaisesta aktivismista. Hänen poliittiset kantansa olivat konservatiivisia ja kansallismielisiä. Tšekkoslovakian ensimmäisen tasavallan aikana hän oli vasemmistolaisen presidentin Tomáš Masarykin vaikutusvaltaisimpia vastustajia.
Myrkkynääpikkä
Tuntomerkit
left|thumb|220px|Myrkkynääpikän itiöitä mikroskooppikuvassa. Myrkkynääpikkä on pienikokoinen ja kellertävänruskea sieni. Sen 1–5 cm leveä, keskuskohoumallinen lakki on nuorena puolipallomainen, mutta vanhemmiten laakenee ja muotoutuu lopulta kartiomaiseksi. Lakki on kosteusmuuntuva: kuivana se on vaalean kellanruskea ja kosteana se voi olla kuultavan tummanruskea. Lakin reunat ovat läpisäteiset. Heltat ovat tiheät, tasatyviset ja vaaleanruskeat. Jalka on 2–7 cm pitkä, hento ja tasapaksu. Nuoren sienen jalassa on selvä rengas, joka kuitenkin kuihtuu nopeasti. Jalan pohjaväri on ruskea, mutta varsinkin tyveltä, renkaan alapuolelta, jalka on valkean silkkisäikeinen. Jalan tyvi tummenee kosketeltaessa. Sieni tuoksuu heikosti jauholta.
Kasvuaika ja -paikka
Myrkkynääpikkä kasvaa syys-marraskuussa enimmäkseen havupuiden kannoilla, lahoavalla puuaineksella tai hakkuuaukealla, joskus puutarhoissa ja puistikoissa. Joskus sientä voi löytää myös lehtipuulta. Se on hyvin yleinen koko Suomessa paljakka-alueita lukuun ottamatta.
Myrkyllisyys
Myrkkynääpikkä sisältää amatoksiineja, samoja solumyrkkyjä kuin valko- ja kavalakärpässieni, joskin jonkin verran vähemmän. Myrkky vaurioittaa maksaa, suolistoa ja munuaisia, ja saattaa pahimmassa tapauksessa tappaa. Myrkytysoireita ovat pahoinvointi, oksentelu, maha- ja suolistovaivat ja vetinen ripuli. Keittäminen ei poista sienen myrkkyjä. Sienen myrkyt ovat amanitiinit.
Samannäköisiä lajeja
Myrkkynääpikkä muistuttaa erehdyttävästi koivunkantosientä, joka on erinomainen ruokasieni. Koivunkantosieni on kookkaampi ja tukevampi kuin myrkkynääpikkä, ja sen jalka on renkaan alapuolelta ruskeasuomuinen eikä valkean silkkisäikeinen. Koivunkantosieni kasvaa yleensä lehtipuun lahokannolla, ja sen tuoksu on miellyttävän mausteinen eikä jauhomainen.
Myrkkynääpikkä muistuttaa myös jonkin verran kuusilahokkaa, joka on hyvä ruokasieni. Kuusilahokan jalka on renkaaton, yläosasta valkeankellertävä ja tyvestä ruosteenruskea, kun taas myrkkynääpikän jalka on pohjaväriltään ruskea, renkaallinen ja renkaan alapuolelta valkean silkkisäikeinen. Kuusilahokan tuoksu on heikosti ummehtunut ja muistuttaa maakellaria eikä jauhoja.
Robert Denning
thumb|right|Robert Denning Robert Denning (13. marraskuuta, 1927 – 26. elokuuta, 2005) oli yhdysvaltalainen sisustussuunnittelija. Hänen vuonna 1960 perustamansa Vincent & Fourcade suunnittelutoimiston töille luonteenomaisia piirteitä olivat värikkyys ja tuhlaileva ylellisyys.
Teollisuusmaa
pienoiskuva|400px|Maailman valtioiden [[inhimillisen kehityksen indeksi vuonna 2018.]] Teollisuusmaa tai kehittynyt maa on maa, jonka taloutta hallitsevat teollisuus ja palvelusektori. "Teollisuusmaa" on vanhahtava termi, jonka tilalle on otettu käyttöön termejä kuten kehittyneet maat tai korkean tulotason maat. Jälkiteollisessa nykyajassa teollisilla työpaikoilla on taipumus siirtyä teollisuusmaista halvempiin kehittyviin maihin. Esimerkiksi Kiinassa teollisuuden osuus bruttokansantuotteesta on lähes 40 %, kun Suomessa enää alle 25 %.
Teollisuusmaihin kuulumattomia maita kutsutaan yleisesti ottaen kehitysmaiksi. Muita yleisesti käytettyjä termejä enemmän ja vähemmän kehittyneiden maiden vastakkainasettelun kuvaamiseen ovat ensimmäinen maailma (teollisuusmaat) ja kolmas maailma (kehitysmaat). Termi toinen maailma viittasi kylmän sodan aikana kommunistisiin maihin. Myös termiä länsimaat käytetään, mutta se ei ole kovinkaan tarkka määritelmä.
Jo ennen varsinaisen teollistumisen syntyä 1700-luvun lopussa teollisuusmaat saivat voimakkaan otteen köyhempien maiden talouksista paremman merenkulkutekniikan avulla. Joillekin maille ilmasto on vakava kehittymisen hidaste. Teollisuusmaiden elintarviketuotanto ja energiankäyttö on jo vanhastaan ollut tehokkaampaa kuin kehitysmaiden.
Maailmanpankin arvio
Maailmanpankin mukaan seuraavat 80 maata ja aluetta on luokiteltu "korkean tulotason talouksiksi". Vuodesta 2022 lähtien korkean tulotason talouksia ovat ne, joiden bruttokansantulo asukasta kohden oli 12 696 Yhdysvaltain dollaria tai enemmän vuonna 2020.
Euroopan vauraat 37 maata ja aluetta:
Valsamoggia
Valsamoggia on kunta Pohjois-Italiassa Bolognan metropolikaupungissa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2014, kun viisi kuntaa, Bazzano (6 786 asukasta), Crespellano (9 976), Castello di Serravalle (4 841), Monteveglio (5 329) ja Savigno (2 712), yhdistyivät muodostaen Valsamoggian kunnan.
Teollisuusmaa
Maailmanpankin arvio
Pohjois- ja Etelä-Amerikan vauraat 20 maata ja aluetta:
Valsamoggia
Samoggian laaksossa sijainneet kunnat järjestivät kansanäänestyksen yhdistymisestä 25.11.2012. Jokaisessa kunnassa yli puolet äänestäneistä oli yhdistymisen kannalla. Äänestysprosentti oli noin 50.
Teollisuusmaa
Maailmanpankin arvio
7 maata ja aluetta Oseaniassa:
9 entistä korkean tulotason taloutta
Kansainvälisen valuuttarahaston arvio
Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan 40 maata ja aluetta on virallisesti listattu "kehittyneiksi talouksiksi", joihin on lisätty seitsemän CIA:n lisäämiä mikrovaltiota ja merentakaista alueita, jotka on jätetty pois Kansainvälisen valuuttarahaston versiosta:
Euroopan 26 kehittynyttä taloutta:
3 Pohjois- ja Etelä-Amerikan maata:
Thérmo
Thérmo on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Θέρμου, Dímos Thérmou), joka sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 333,7 neliökilometriä ja väkiluku 8 242. Varsinaisen Thérmon kylän väkiluku on 1 716 (vuonna 2011).
Teollisuusmaa
Kansainvälisen valuuttarahaston arvio
3 Aasian maata:
2 Oseanian maata:
Thérmo
Kunnan osat
Thérmon kunta muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja kylistä:
Teollisuusmaa
OECD-arvio
Maailmanpankin määrittelemässä korkean tulotason OECD-luokassa on 34 valtiota
26 Euroopan maata:
Mary Seacole
thumb|[[William Simpsonin luonnos Mary Seacolesta noin vuodelta 1855.]] Mary Jane Seacole (1805 – 14. toukokuuta 1881) oli jamaikalaissyntyinen sairaanhoitaja, joka tuli tunnetuksi Krimin sodan aikana auttaessaan haavoittuneita sotilaita. Vuonna 2004 hän voitti Suurin tummaihoinen britti -äänestyksen.
Teollisuusmaa
OECD-arvio
3 Pohjois- ja Etelä-Amerikan maata:
Mary Seacole
Seacole syntyi Kingstonissa vuonna 1805. Hänen isänsä oli skotlantilainen sotilas ja äitinsä jamaikalainen kreoli. Seacole sai ensimmäiset oppinsa sairaiden auttamiseen äidiltään, joka piti hotellia Kingstonissa ja tunsi vanhoja afrokaribialaisia parannuskeinoja.
Uudenkaledonianlepinkäismonarkki
Uudenkaledonianlepinkäismonarkki (Clytorhynchus pachycephaloides) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Sisilialainen puolustus, Tšehover-muunnelma
Muunnelma on nimetty Vitali Tšehoverin mukaan. Tšehover käytti muunnelmaa useasti sisilialaista puolustusta vastaan. Muunnelma ei ole ollut koskaan kovinkaan suosittu huipputasolla. Avaus sijoittuu ECO-koodistolla koodille B53.
Uudenkaledonianlepinkäismonarkki
Uudenkaledonianlepinkäismonarkki ja amiraliteettienkaskaskäpinkäinen ovat pisimmät suomenkieliset linnunnimet, kummassakin 32 kirjainta.
Levinneisyys
Uudenkaledonianlepinkäismonarkkia tavataan Uudessa-Kaledoniassa ja Vanuatussa. Laji on huonosti tunnettu, mutta se on ilmeisesti melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sisilialainen puolustus, Tšehover-muunnelma
Valkean neljäs siirto rikkoo avausperiaatetta, jonka mukaan kuningatarta ei saa tuoda liian aikaisin peliin. Musta voi kehittää esimerkiksi ratsun tempolla peliin, kunhan on ensin pelannut a6, jottei valkea lähetti pääse ruutuun b5.
Teollisuusmaa
OECD-arvio
3 Aasian maata:
Ranskan kansallisorkesteri
Ranskan kansallisorkesteri on Radio Francen ylläpitämä sinfoniaorkesteri. Orkesterin kotisali on Pariisin Théâtre des Champs-Élysées, ja välillä orkesteri toimii myös oopperaorkesterina. Orkesteri esiintyy myös Salle Pleyelissä sekä Olivier Messiaen -auditoriossa Radio Francen tiloissa. Kaikki Radio Francen konsertit nauhoitetaan. Suomalainen kapellimestari Sasha Mäkilä toimi Ranskan kansallisorkesterin apulaiskapellimestarina 2007–2010.
Teollisuusmaa
DAC-arvio
OECD:n 29 valtiota ja Euroopan unioni ovat Kehitysyhteistyökomiteassa (DAC) maailman suurimpien avunantajamaiden ryhmässä, jossa käsitellään kehitysavun ja kehitysmaiden köyhyyden vähentämistä koskevia kysymyksiä. Seuraavat OECD:n jäsenvaltiot ovat DAC:n jäseniä.
23 Euroopan maata:
2 Pohjois- ja Etelä-Amerikan maata:
2 Aasian maata:
2 Oseanian maata:
Pariisin klubin arvio
Pariisin klubissa on 22 pysyvää jäsentä, jotka toimivat tärkeimpien velkojamaiden ryhmässä, joiden tehtävänä on löytää koordinoidut ja kestävät ratkaisut velallisten maiden maksuongelmiin.
15 Euroopan maata:
3 Aasian maata:
1 Oseanian maa:
Vertailutaulukko (2022)
Vertailutaulukko maista, joissa inhimillinen kehitys on "erittäin korkea" (0,800 tai korkeampi) UNDP:n mukaan, "kehittyneet" taloudet Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan, "korkeiden tulojen" taloudet Maailmanpankin mukaan ja tulot henkeä kohti (ostovoimapariteetti) yli 25 000 Yhdysvaltain dollaria Kansainvälisen valuuttarahaston mukaan.
Mary Seacole
Vuonna 1855 Seacole matkusti Krimin niemimaalle ja perusti sinne hotellin, jossa hoidettiin Krimin sodassa haavoittuneita ja sairastuneita sotilaita. Florence Nightingalen mielestä hotellissa tarjottiin sotilaille liikaa alkoholia.
Sodan jälkeen Seacole eli Lontoossa ja Jamaikalla taloudellisesti niukkaa elämää. Vuonna 1857 julkaistiin muistelmakirja Wonderful Adventures of Mrs. Seacole in Many Lands.
Afrikansarvipöllö
Sitä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Keniassa, Ruandassa ja Ugandassa.
Se jakautuu kahteen alalajiin:
Hiljainen Berliini
Hiljainen Berliini on musiikkiyhtyeen nimeltä Itkevä tyttö toinen pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 2007. Albumi sisältää yhteensä 10 kappaletta. Levyn ovat äänittäneet ja miksanneet Timo Kuismanen sekä Lauri-Matti Parppei, ja Julius Mauranen on masteroinut sen Studio Kekkosella. Tuottajana on toiminut Timo Kuismanen. Albumilla vierailevat seuraavat henkilöt: Jenna Suomalainen (haitari), Juulia Suomalainen (alttoviulu) sekä Timo Kuismanen (kitara).
Hiljainen Berliini valittiin julkaisuvuotensa 25. parhaaksi kotimaiseksi albumiksi musiikkilehti Rumban vuosiäänestyksessä.
Lepinkäismonarkki
Lepinkäismonarkki (Clytorhynchus vitiensis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Lepinkäismonarkkia tavataan Amerikan Samoassa, Fidžissä ja Tongassa. Lajin yleisyys vaihtelee levinneisyysalueen eri osissa, ja lajia on kuvattu harvinaisesta yleiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Isolehtilehmus
Isolehtilehmus (Tilia platyphyllos) on lehmusten sukuun (Tilia) kuuluva lehtipuulaji. Se on suosittu koristepuuna levinneisyysalueensa luoteis- ja keskiosissa. Risteyttämällä isolehtilehmus metsälehmuksen (Tilia cordata) kanssa saadaan puistolehmus (Tilia × vulgaris).
Tuntomerkkejä
pienoiskuva|vasen|Isolehtilehmuksen lehti (vasemmalla) ja [[metsälehmus|metsälehmuksen lehti (oikealla) sekä kolikko mittakaavana]] Isolehtilehmuksen erottaa muista lehmuksista helpoiten suurista lehdistä ja säännöllisen pyöreästä latvuksesta. Lehtien alapinnalla on hapsikarvoitusta. Rungossa ei ole muhkuroita tai vesoja. Kukinnoissa on vain kahdesta viiteen kukkaa. Hedelmät ovat isoja ja voimakassärmäisiä. Isolehtilehmus voi hyvällä kasvupaikalla saavuttaa noin 40 metrin korkeuden, Suomessa kuitenkin enintään 25 metriä.
Levinneisyys
Isolehtilehmusta tavataan luontaisena Espanjasta ja Isosta-Britanniasta Mustanmeren läheisyyteen. Pohjoisimmat alkuperäiset esiintymät sijaitsevat Lounais-Ruotsissa. Istutettuna laji menestyy hyvin Suomessakin (sisämaassa keskiosiin, rannikolla Peräpohjolaan asti). Se on hiljattain alkanut leviämään luultavasti viljelykarkulaisena Suomenkin luontoon.
Waldemar Cierpinski
Waldemar Cierpinski (s. 3. elokuuta 1950 Neugattersleben, Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen yleisurheilija, olympiamaratonin kahdesti voittanut juoksija.
Cierpinski oli ensin hyvä estejuoksija, mutta päätti siirtyä maratonille vuonna 1974. Hän oli melko tuntematon osallistuessaan vuoden 1976 olympialaisten maratonille. Hän juoksi yhdessä Frank Shorterin kanssa 25 kilometristä lähtien. Hän voitti Shorterin 51 sekunnilla. Cierpinski sijoittui neljänneksi vuoden 1978 Euroopan-mestaruuskisoissa. Hän voitti vuoden 1980 olympialaisissa maratonin toisen kerran. Hän johti 36 kilometristä maaliin, vaikkakin Alankomaiden Gerard Nijboer saavutti viimeisillä kilometreillä. Cierpinski sijoittui kolmanneksi ensimmäisissä yleisurheilun maailmanmestaruuskisoissa Helsingissä 1983.
Walking Tall
Elokuva kertoo entisestä erikoisjoukkojen sotilaasta Chris Vaughnista joka palaa lapsuuden kyläänsä. Ennen niin rauhallinen kylä on muuttunut paljon sitten Chrisin lapsuuden, huumekauppa, vilpillinen uhkapeli ja prostituutio jylläävät kaupungissa. Eikä paikallinen sheriffi ole edes kiinnostunut koko asiasta. Niinpä Chris ryhtyy sheriffiksi ja päättää puhdistaa kaupungin kaikesta tästä saastasta.
476
Vuosi 476 oli juliaanisen kalenterin mukaan torstaina alkanut karkausvuosi. Vuosi oli 1221 Ab urbe condita roomalaisen ajanlaskun mukaan, ja se tunnettiin myös nimellä Basilicuksen ja Armatuksen konsulikauden vuosi.
Länsi-Rooman valtakunnan kaatumisen vuoksi monet historijoitsijat pitävät sitä Antiikin ajan viimeisenä vuotena ja Keskiajan alkuna. Rooman valtakunta jatkoi olemassaoloansa vielä lähes tuhat vuotta idässä Bysantin valtakuntana vuoteen 1453 asti.
Gallagher
Gallagher on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Juri Samarin
thumb|165px|[[Vasili Tropininin maalaama muotokuva.]] Juri Fjodorovitš Samarin (3. toukokuuta (J: 21. huhtikuuta) 1819 Pietari – 31. maaliskuuta (J: 19. maaliskuuta) 1876 Berliini) oli venäläinen kirjailija ja slavofiili. Hänen saksalaisvastainen teoksensa Okrainy Rossii herätti runsaasti huomiota (1868). Hän toimi maaorjuuden poistamisen hyväksi.
Polis
pienoiskuva|upright=1.2|[[Antiikin Ateena|Ateenan Akropolis. Ateena oli klassisen kauden merkittävimpiä kaupunkivaltioita.]] Polis (, monikossa poleis, ) tarkoitti antiikin Kreikassa kaupunkia. Erityisesti sillä viitataan kreikkalaisiin kaupunkivaltioihin. Polis oli tyypillinen tapa, jolla kreikkalaiset yhteisöt olivat antiikin aikana järjestäytyneet. Kukin polis oli oma poliittinen kokonaisuutensa, jolla oli omat poliittiset instituutionsa, lakinsa ja oikeudenkäyttönsä sekä omat uskonnolliset ja yhteisölliset käytäntönsä, ja näin niitä voidaan pitää itsenäisinä valtioina.
Polisten huippukautta Kreikassa olivat myöhäinen geometrinen kausi sekä arkaainen ja klassinen kausi eli noin aika 750–323 eaa. Merkittävimpiin poliksiin kuuluvat muun muassa Ateena, Sparta ja Theba. Koska antiikin ajan Kreikka ei muodostanut yhtä tiettyä valtiota, aikakauden historia esitetään usein yksittäisten polisten historiana ja toimintana sekä niiden välisten suhteiden kautta. Hellenistisellä ja roomalaisella kaudella polikset menettivät itsenäisyytensä ja poliittisen merkityksensä, vaikkakin kaupungit säilyttivät monia polisten ulkoisia muotoja.
Poliksia on tunnistettu kappaletta, mutta niitä on arvioitu voineen olla yhteensä jopa, sillä kaikista ei ole säilynyt tietoja antiikin lähteissä. Poliksia sijaitsi paitsi varsinaisen Kreikan alueella myös siirtokuntina eri puolilla Välimeren ja Mustanmeren rannikoita.
Määritelmä
Termiä polis käytettiin antiikin Kreikassa kahdessa päämerkityksessä, sekä merkitsemään kaupunkia (kaupunkikeskusta) että valtiota (kaupunkivaltiota). Mogens Herman Hansenin mukaan termiä käytetään kuitenkin antiikin lähteissä maantieteellisessä merkityksessä kaupungeista pääasiassa vain silloin, kun kyseinen kaupunki oli samalla poliksen keskus poliittisessa merkityksessä eli kaupunkivaltiona. Toisin sanoen, nämä kaksi merkitystä vaikuttavat lähes aina kulkevan yhdessä silloinkin, kun sanaa käytetään tekstissä ensisijaisesti toisessa sen merkityksistä: lähes kaikki polis-kaupungit olivat polis-valtioiden keskuksia, ja lähes kaikilla polis-valtioilla oli polis-kaupunkikeskus. Kolmannessa mutta harvinaisemmassa päämerkityksessä termiä polis käytetään antiikin lähteissä maa-alueesta, joka käsitti sekä kaupunkikeskuksen että muun sen vallassa olleen alueen.
Viljanen
Viljanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Polis
Määritelmä
Vaikka poliksille ei ole olemassa yhtä täsmällistä määritelmää, eri poliksia yhdistävät kuitenkin kaikki tai useimmat seuraavista piirteistä:
Polisten synty
Polisten syntyä edesauttoi se, että Kreikka on vuoristoista ja muutoinkin maantieteellisesti rikkonaista aluetta. Kansa oli aina hajaantunut pieniin yksiköihin, joilla oli oma identiteettinsä, murteensa ja tapansa. Kukin kaupunki hallitsi luontaisesti lähinnä ympärillään olevaa tasankoaluetta tai rannikkokaistaletta, kun taas vuoret ja meri erottivat sen muista alueista.
Sana polis (tai ptolis) on vanhaa indoeurooppalaista juurta ja tarkoitti alun perin ”linnaketta”. Polisten varhaishistoria voidaan juontaa mykeneläiselle kaudelle 1000-luvulle eaa., jolloin valtakunnat olivat kuninkaiden (anaks) hallitsemia suhteellisen pieniä, kaupunkivaltioiden tapaisia valtakuntia tai ”kaupunkikuningaskuntia”. Niiden keskuksena oli linnavuori, jolla sijaitsi kuninkaan palatsi (anaktorion) megaroneineen. Mykeneläisen esikuvan lisäksi kreikkalaisten polisten syntyyn ovat voineet vaikuttaa muun muassa Foinikian kaupunkivaltioiden ja Kyproksen kaupunkikuningaskuntien esimerkki.
Mykeneläisen kulttuurin romahdettua hallintorakenne romahti, ja väestö hajautui pieniin yksiköihin. Varsinaiset polikset alkoivat kehittyä tätä seuranneina niin kutsuttuina Kreikan pimeinä vuosisatoina. Poliksella tarkoitettiin alun perin sen etymologian mukaisesti kukkulalla ollutta linnoitusta ja turvapaikkaa, johon maaseudun kylien väestö saattoi vaaran uhatessa vetäytyä. Näin se tarkoitti samaa kuin myöhempi termi akropolis. Osa poliksista, kuten Ateena, sai alkunsa pienempien kaupunkien tai kylien yhteenliittymänä (synoikismos) keskuksen ympärille. Kaikissa poliksissa tällaista keskusta ei kuitenkaan ollut.
pienoiskuva|[[Dreros|Dreroksen akropolis Kreetalla.]] pienoiskuva|Ennallistus [[Miletos|Miletoksesta. Pienoismalli Berliinin Pergamon-museossa.]] Ensimmäisten polisten katsotaan syntyneen Attikassa ja Euboialla jo noin 1000 eaa. alkaen. Laajempaa polisten syntyaikaa oli geometrisen ja arkaaisen kauden taite 800–700-luvuilla eaa., jolloin poliksia alkoi syntyä eri puolille Manner-Kreikkaa ja saaristoa sekä siirtokuntina Sisiliaan, Etelä-Italian Suur-Kreikkaan ja Vähän-Aasian rannikolle. Viimeistään vuoden 750 eaa. jälkeen kaikki perustetut kreikkalaiset siirtokunnat olivat poliksia. Kreikkalaiset polikset levittäytyivät eri puolille itäisen Välimeren aluetta erityisesti noin 750–550 eaa.
Polisten synty ja kehitys oli seurausta muun muassa väkiluvun kasvusta ja alempien yhteiskuntaluokkien vaurastumisesta, joka seurasi olojen vakiintumisesta ja kaupan kasvusta pimeiltä vuosisadoilta arkaaiselle kaudelle siirryttäessä. Tämä johti väistämättä yhteiskunnallisiin muutoksiin, jossa aiemmin valtaa pitäneiden aristokraattisten sukujen merkitys väheni, ja alemmat luokat alkoivat vaatia yhtäläisiä oikeuksia ja osuutta vallasta. Tämä on usein kytketty hopliittitaktiikan nousuun sodankäynnissä, sillä se vähensi aristokraattisen ratsuväen merkitystä. Seurauksena poliittisten oikeuksien lähtökohdaksi tuli sukutaustan, omaisuuden tai muiden tekijöiden sijaan kansalaisuus; tämän käsitteen synty on keskeisenä polisten synnyssä.
Polisten kehitys
Poliittiset oikeudet laajenivat vähitellen ja eri määrissä eri kaupungeissa. Vielä geometrisella kaudella polikset olivat yleensä kuninkaiden hallitsemia monarkioita. Tämän jälkeen käytännössä kaikki polikset kehittyivät aristokratioiksi. Myöhemmin osa poliksista kehittyi oligarkioiksi tai tyrannioiksi, osa demokratioiksi (mahdollisesti oltuaan ensin oligarkioita tai tyrannioita). Esimerkiksi Ateena kehittyi monarkiasta aristokratian kautta oligarkiaksi, oli tämän jälkeen jonkin aikaa tyrannia, ja kehittyi sitten demokratiaksi. Demokratian aikanakin kansanvaltaisuus laajeni asteittain.
Väkiluvun kasvaessa kaupungit laajenivat kaupunkikukkuloilta ympäröivälle alueelle. Seurauksena käsite polis alkoi pitää sisällään linnavuoren lisäksi myös ympäröineen alakaupungin (asty), joka sekin suljettiin usein muurien piiriin. Tällöin syntyi erillinen käsite akropolis, ”yläkaupunki”, joka alkoi viitata pelkästään linnavuoreen. Nyt polis alkoi tarkoittaa samaa kuin kaupunki, vastakohtanaan ympärillä ollut maaseutu (khora). Ajan kuluessa käsitteen polis alle alettiin lukea myös kaupungin vallassa olleet maaseutualueet, jolloin käsite alkoi maantieteellisessä merkityksessä vastata varsinaisen kaupunkikeskuksen lisäksi myös laajempaa kaupunkivaltiota.
Suurin osa kaupunkivaltioista pysyi maanviljelysmaan rajallisuuden vuoksi suhteellisen pieninä suuren osan historiaansa. Jotkut kaupungit, kuten Ateena, alkoivat kuitenkin kasvaa varsin suuriksi. Tämä vaati elintarvikkeiden tuontia muualta, mikä vaati puolestaan laajaa kaupankäyntiä tämän rahoittamiseksi. Myös siirtokuntien perustaminen oli seurausta kaupunkien väkiluvun kasvusta Kreikassa, sillä osan väestöstä täytyi muuttaa pois viljelysmaan vähyyden vuoksi. Tämä vaikutti samalla polis-mallin leviämiseen laajalle alueelle. Useista siirtokunnista kehittyi emäkaupunkejaan kukoistavampia, koska maanviljelysolosuhteet olivat Kreikkaa paremmat.
Polikset olivat usein sodassa keskenään ja myös muodostivat liittolaissuhteita (symmakhia, sympoliteia, koinon) keskenään. Joskus polikset liittoutuivat yhteen lähimpien polisten kanssa, ja muodostivat kahden (dipolis), kolmen (tripolis), neljän (tetrapolis), viiden (pentapolis), kuuden (heksapolis) tai esimerkiksi kahdentoista (dodekapolis) poliksen liittoja. Usein polikset olivat kuitenkin vihollisuuksissa juuri naapuriensa kanssa, ja liittoutuivat näitä vastaan yhdessä kauempana sijaitsevien polisten kanssa. Monet liittosuhteet perustuivat siihen, että polisten asukkaat kuuluivat samaan heimoon, ollen esimerkiksi doorilaisia tai joonialaisia. Monet liittosuhteet perustuivat puolestaan samanmielisten, kuten demokraattisesti tai oligarkisesti hallittujen, polisten yhteyksiin. Liittosuhteet johtivat pahimmillaan suuriin ja pitkiin sotiin, kuten peloponnesolaissota, jossa lähes jokainen polis oli joko Ateenan johtaman liittouman eli Deloksen meriliiton tai Spartan johtaman peloponnesolaisliiton puolella. Joillakin poliksilla, kuten Ateenalla, oli voimakas laivasto, jonka avulla ne pystyivät hallitsemaan parhaimmillaan suuria alueita.
Hajanaiset polikset olivat liian heikkoja vastustamaan nousevia suuria valtakuntia, kuten Makedoniaa ja Roomaa. 300-luvun eaa. jälkimmäiseltä puoliskolta lähtien polikset menettivät vähitellen merkityksensä Makedonian vallattua koko Kreikan. Vanhat polikset, samoin kuin hellenistisellä ajalla perustetut uudet kaupungit, noudattivat kuitenkin edelleen polisten ulkoisia muotoja, vaikkakaan eivät enää olleet itsenäisiä. Toisaalta Aleksanteri Suuren valloitukset levittivät polis-ajatuksen laajoille alueille, joihin perustettiin polisten kaltaisia kreikkalaisia siirtokuntia. Vielä roomalaisella kaudella osa poliksista oli olemassa muodollisesti itsenäisinä vaikkakin roomalaisten provinssien osina. Tällöin niiden merkitys oli enemmänkin yhteiskunnallinen ja kulttuurinen kuin poliittinen. Poliksilla säilyi kuitenkin jonkinasteista valtaa paikallisiin asioihin.
Rainbow Islands
thumb|250px|Kuvakaappaus pelistä. Rainbow Islands on Taiton kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna kolikkopelinä ja on sen jälkeen käännetty useille tietokoneille ja pelikonsoleille.
Polis
Maantiede ja väestö
Poliksiin kuului yleensä kaupunkikeskus (asty) sekä ympäröivää maaseutua (khora), sekä joukko kansalaisia (politai). Kullakin poliksella oli yleensä helposti puolustettava keskuspaikka, akropolis, sen ympärillä viljavaa maatalousmaaksi sopivaa tasankoa, ja sen ympärillä vuoria tai meri, jotka toimivat luonnollisina rajoina.
Rainbow Islands
Pelillä on lisänimi The Story of Bubble Bobble 2 viitaten edellisenä vuonna julkaistuun Bubble Bobbleen.
Polis
Maantiede ja väestö
Poliksen täysivaltaisia kansalaisia olivat yleensä vapaat miehet, joita saattoi olla väestöstä vain noin 10 %. Lisäksi kansalaisiin luettiin vapaat naiset ja lapset, joilla ei kuitenkaan ollut täysiä kansalaisoikeuksia. Näiden lisäksi väestöön kuului esimerkiksi orjia, vapautettuja orjia, kansalaisuutta vailla olevaa alemman luokan työväkeä sekä metoikkeja eli ulkomaalaisia. Väkiluku on suurimmassa osassa poliksia ollut vähemmän kuin aikuista miestä, sekä päälle muu väestö. Ateena oli ainakin varsinaisen Kreikan poliksista väkiluvultaan suurin, ja sen miespuolisten kansalaisten lukumäärä oli 400-luvulla eaa. noin ja 300-luvulla eaa. noin, mitä pidettiin polikselle jo hyvin suurena ja jopa epäihanteellisena. Esimerkiksi Korintin väkiluku oli noin – miespuolista kansalaista, mikä teki siitä jo suuren ja voimakkaan poliksen.
Rainbow Islands
Pelaaminen
Rainbow Islandsissa pelaaja kuljettaa hahmoa, jonka on liikuttava saarella muodostamiensa sateenkaarten avulla. Pelissä on kymmenen eri saarta, jotka ovat pelaamisjärjestyksessä:
Polis
Maantiede ja väestö
Suurin osa poliksista oli pinta-alaltaan suhteellisen pienikokoisia, ja niiden alue on ollut alle 100 neliökilometriä. Pinta-alaltaan suurin polis oli yleensä Sparta, jonka valtaan kuului suurimmillaan paitsi Lakonia myös muun muassa Messenia mukaan lukien yhteensä neliökilometrin kokoinen alue Peloponnesoksen niemimaasta. Kaikista suurin alue oli kuitenkin Syrakusalla 300-luvulla eaa., jolloin sen valtaan kuului lähes puolet Sisiliasta, noin neliökilometriä. Suurimpiin kuului myös Ateenan kaupunkivaltio, johon kuului koko Attikan alue eli noin neliökilometriä. Esimerkiksi Korintin alueen koko oli noin 900 neliökilometriä. Pienemmät saaret muodostivat usein oman poliksensa, mutta suuremmilla saarilla, kuten Euboia, Kreeta, Kypros, Lesbos, Rhodos ja Sisilia, poliksia oli useampia. Toisaalta esimerkiksi suhteellisen suurilla Khioksella ja Samoksella oli vain yksi polis kummallakin, kun taas suhteellisen pienellä Keoksella oli neljä polista.
Gary Crosby
thumb|Gary Crosby isänsä Bing Crosbyn kanssa. Gary Evan Crosby (27. kesäkuuta 1933 – 24. elokuuta 1995) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä, joka tunnetaan kumminkin paremmin kirjoittamistaan muistelmista isästään Bing Crosbysta.
Gary Crosby syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Pudottauduttuaan yliopistosta hän aikoi seurata isänsä jalanjälkiä viihdeteollisuudessa. Hän esiintyi 1940-, 1950- ja 1960-luvuilla veljiensä Phillipin, Dennisin ja Lindsayn kanssa harmoniamusiikkiryhmässä The Crosby Boys. Näyttelijänä hän esiintyi konstaapeli Ed Wellsinä NBC:n sarjassa Adam-12.
Rainbow Islands
Pelaaminen
Lisäsaaria ovat Magical Island, Darius Island ja Bubble Island. Jokaisella saarella pelaajaa on vastassa erilaisia vihollisia, jotka voivat tietyissä tapauksissa muuttua punaisiksi ja tulla nopeammiksi ja aggressiivisemmiksi esimerkiksi sen jäätyä vangituksi sateenkaaren alle. Tason pitkittyessä vesi alkaa tulvia, jolloin se hukuttaa pelaajan alleen, ellei tämä ennätä ajoissa maaliin.
Gary Crosby
Vuonna 1983, Bing Crosbyn kuoltua, Gary Crosby julkaisi omaelämäkertansa Going My Own Way. Kirja kertoi muun muassa hänen äitinsä alkoholismista ja isänsä henkisestä ja fyysisestä kurituksesta. Erityisesti hänen veljensä Phillip kuitenkin väitti, ettei kurittaminen ollut niin kovaa kuin Gary oli kirjassa kertonut. Toiset veljet Lindsay ja Dennis kuitenkin vahvistivat Garyn kertomuksen: kumpikin teki itsemurhan myöhemmin.
Crosby poltti paljon ja kuoli Burbankissa, Kaliforniassa keuhkosyöpään vuonna 1995.
Polis
Maantiede ja väestö
Kreikkalainen maailma on ollut hyvin kaupungistunutta, sillä useimmissa poliksissa suurin osa väestöstä asui kaupunkikeskuksissa sen sijaan, että olisi ollut hajautuneena pitkin maaseutua. Poikkeuksen muodostaa esimerkiksi Sparta, joka oli ennemmin maaseutumainen kylien yhteenliittymä, ja jolla ei ollut klassisella kaudella edes kaupunginmuureja. Varsinkin pienemmissä poliksissa lähes koko väestö on asunut kaupunkikeskuksessa, josta maanviljelyllä elantonsa saanut väestö on siirtynyt päiväksi maatöihin muurien ulkopuolelle. Väestöltään ja pinta-alaltaan suuremmissa poliksissa, kuten Ateenassa, maaseudun väestön osuus on ollut suhteellisesti suurempi.