cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daniel Bernoulli
Opiskelujen jälkeen
Bernoulli oli tyytymätön elämäänsä Pietarissa, minkä takia hän halusi muuttaa pois kaupungista, kuten oli jo aiemmin ajatellutkin. Nuorempi veli Johann II Bernoulli oli samaan aikaan Pietarissa, ja yksissä tuumin he lähtivät sieltä kierrellen Danzigissa, Hampurissa, Alankomaissa ja Pariisissa kunnes vuonna 1734 he palasivat kotikaupunkiinsa. Baselissa asuessaan Bernoulli lähetti Pariisin akatemialle tähtitieteellisen tutkimuksen, jolla hän havitteli Pariisin akatemian suurpalkinnon voittamista. Hän joutui ikävään tilanteeseen, sillä myös hänen isänsä havitteli palkintoa. Akatemia julisi molemmat palkinnon voittajiksi, mutta se ei Johann Bernoullille riittänyt. Se merkitsi sitä, että hänen poikansa olisi yhtä hyvä kuin hän itsekin. Isän ja pojan välinen suhde katkesi eikä Bernoulilla ollut enää mitään asiaa tulla käymään isänsä luona.
Amii Stewart
thumb|right|Amii Stewart vuonna 2016. Amy Paulette Stewart (29. tammikuuta 1956 Washington D.C., Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen Italiassa asuva poplaulaja ja näyttelijä, joka tunnetaan eritoten diskosävelmästä Knock on Wood vuodelta 1979. Hän on myös toiminut Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä ja osallistunut muun muassa AIDSin vastaisiin projekteihin. Stewart on laulajana ja näyttelijänä tunnetun Sinitta Malonen täti.
Ura
Amii Stewart aloitti tanssi- ja laulutunnit nelivuotiaana ja loi pohjan uralle arvostettuna diskotaiteilijana. Ennen levytysuraansa Stewart esiintyi musikaalissa Bubbling Brown Sugar. Hänen ensilevytyksensä oli You Really Touch My Heart (Barry Lengin ja Simon Mayn sävellys, tuottajana Leng). Sitä seuranneella albumilla oli viisi Lengin ja Mayn sävelmää, yksi Lengin ja Morrisin sävelmä ja kolme coverkappaletta. Stewartin ensimmäinen singlejulkaisu, diskoversio Eddie Floydin vuoden 1966 hitistä Knock On Wood (Floyd/Cropper) nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa huhtikuussa 1979 ja myi platinaa. Se jäi hänen ainoaksi menestyskappaleekseen Yhdysvalloissa. Myöhemmin hänellä oli tosin muutamia menestyksiä Yhdysvaltain tanssilistoilla.
Euroopassa Amii Stewart alkoi niittää suosiota 1970-luvun lopulla. Vuonna 1979 hänellä oli kaksi hittiä Britannian top 10 -listalla: Knock On Wood ja Light My Fire/137 Disco Heaven. Jealousy menestyi myös manner-Euroopassa. Diskomusiikin menettäessä suosiotaan Stewart alkoi suuntautua muihin musiikkityyleihin Vuonna 1980 ilmestyi Stewartin ja Johnny Bristolin single My Guy/My Girl (medley). Vuonna 1983 Stewart osallistui Sanremon musiikkijuhlille Italiassa kappaleella Working Late Tonight. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvulla Stewartin yhteistyökumppaneita olivat Greg Walsh, Narada Michael Walden, Climie Fisher, Bolland & Bolland, Giorgio Moroder ja kuuluisa italialainen elokuvasäveltäjä Ennio Morricone.
Stewart on asunut Italiassa 1980-luvun puolivälistä lähtien ja on menestynyt uudessa kotimaassaan. Vuosina 1993 ja 1994 hänet kutsuttiin eräiden muiden laulajien kanssa esiintymään Vatikaaniin paavin joulukulkueeseen. Vaikka Stewart on synnyinmaassaan Yhdysvalloissa jäänyt Knock On Wood -kappaleellaan lähinnä yhden hitin ihmeeksi, hän on Euroopassa saavuttanut kaupallista suosiota vuosikymmenien ajan tusinalla studioalbumeja ja noin 50:llä singlejulkaisulla, joista useimmat lukeutuvat soul- ja rhythm and blues -genreihin.
Kunnanvaltuusmiehet
Kunnanvaltuusmiehet olivat luottamushenkilöitä, joille kuntakokous uskoi osan valtuuksistaan kokoustensa väliseksi ajaksi. Kunnanvaltuusmiehet korvattiin 1898 kunnanvaltuustoilla, joiden vaaleissa äänioikeus ei ollut yleinen (veroa maksamattomat eivät saaneet äänestää eivätkä edustaa) eikä yhtäläinen (äänimäärä riippui veronmaksusta).
Amii Stewart
Ura
Vuonna 2000 Stewart kiersi Italiaa Magdalan Marian osassa rock-oopperassa Jesus Christ Superstar. Mukana oli myös Carl Anderson, jolla oli sama Juudas Iskariotin rooli kuin vuoden 1971 elokuvaversiossa. Vuonna 2003 Stewartilla oli pääosa Billie Holidayna käsikirjoittamassaan ja tuottamassaan musikaalissa Lady Day. Stewart on toiminut vuodesta 2001 Italian Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä ja osallistunut muun muassa projekteihin Uniti per i bambini sekä Uniti contro l'AIDS (Yhdessä lasten puolesta, Yhdessä aidsia vastaan). Vuonna 2006 Stewart julkaisi pitkäaikaisen ystävänsä ja yhteistyökumppaninsa Ennio Morriconen kanssa singlen Love Song englanniksi, italiaksi, ranskaksi, espanjaksi kuin myös monikielisenä versiona. Singlen tuotto annettiin Unicefin kampanjaan Check Out For Children.
Toukokuussa 2007 Stewart esitti Sanremon musiikkijuhlilla Piero Mazzocchettin kanssa dueton Schiavo d'amore.
Wild Card
Wild Card on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Simon West ja käsikirjoittanut William Goldman. Sen pääosia esittävät Jason Statham, Michael Angarano, Milo Ventimiglia, Dominik Garcia-Lorido, Anne Heche ja Sofia Vergara.
Hellenic Shipyards
Hellenic Shipyards on kreikkalainen telakka Skaramagkásissa Chaïdárin kunnassa Ateenan lähellä. Stávros Niárchos perusti telakan vuonna 1957 paikalle, missä oli toiminut telakka ennen toista maailmansotaa. Telakka on rakentanut suuren määrän aluksia (sekä siviili- että sota-aluksia). Saksalainen sijoittajaryhmä ja ThyssenKrupp Marine Systems -yhtiöön kuuluva Howaldtswerke-Deutsche Werft -telakka ostivat Hellenic Shipyards -telakan vuonna 2002.
Kiovan metro
Kiovan metro on Kiovassa, Ukrainassa toimiva metrojärjestelmä ja kaupungin julkisen liikenteen selkäranka. Kiovan metrossa on tällä hetkellä kolme linjaa ja 52 asemaa. Matkustajia on päivittäin 1,32 miljoonaa, mikä vastaa 42,5 % Kiovan 3,25 miljoonasta asukkaasta. Vuonna 2018 matkoja tehtiin yhteensä 496 miljoonaa.
Metrojärjestelmässä on junia yhteensä 109 ja vaunuja niissä 617. Metro on auki päivittäin aamukuudesta puoleenyöhön.
Rakennusvaiheet
Kiovan metron suunnittelu aloitettiin vuonna 1934 ja rakennustyöt vuonna 1949. Metro avattiin vuonna 1960, jolloin se koostui viidestä asemasta. Kiovan metro oli avaamisensa aikoihin Ukrainan ensimmäinen ja silloisen Neuvostoliiton kolmas metrojärjestelmä Moskovan ja Pietarin metrojen jälkeen.
Linjat ja asemat
Kiovan metron kolme linjaa muodostavat keskellä kolmion, jonka kulmista lähtee junia siis kuuteen suuntaan. Kolmion ympäristössä sijaitsevat asemat sijaitsevat syvällä ja niitä voidaan tarvittaessa käyttää myös pommisuojina. Asemien keskimääräinen etäisyys toisistaan on kohtalaisen suuri, 1,4 kilometriä, joskin joillekin pisimmille osuuksille on jätetty lisäasemien rakennusmahdollisuus. 50 asemaa jakaantuvat lähes tasan puoliksi syvällä maan sisässä ja maan pinnalla sijaitseviin. Hiljattain liikuntarajoitteisten liikkumisesta asemilla nousi haloo ja tätä puolta on viime aikoina paranneltu. Asemien sisääntuloaulat ovat pääosin suuria ja niissä toimii yleensä kioskeja ja myyjiä.
Jordanin–Hölderin lause
Jordanin–Hölderin lause on ryhmäteorian lause, joka on nimetty Camille Jordanin ja Otto Hölderin mukaan. Lauseen mukaan annetun ryhmän Jordanin–Hölderin jonot ovat ekvivalentit. Jordan todisti, että tekijöiden mahtavuudet ovat invariantteja vuonna 1869, ja Hölder todisti tekijöiden isomorfisuuden vuonna 1889. Vuonna 1927 Schreier löysi lauseelle yksinkertaisemman todistuksen, joka perustui Schreierin lemmaan. Vuonna 1934 Zassenhaus paransi Schreierin todistusta, ja hän todisti lauseen Zassenhausin lemman avulla.
Lauseen todistus
Olkoon G ryhmä ja \Sigma_1 ja \Sigma_2 ryhmän G Jordanin–Hölderin jonot. Schreierin lemman nojalla on olemassa ekvivalentit kompositiojonot ja, jotka ovat hienompia kuin jonot \Sigma_1 ja \Sigma_2. Mutta koska \Sigma_1 ja \Sigma_2 ovat Jordanin–Hölderin jonoja, niin ne saadaan jonoista ja  poistamalla ne ryhmät, jotka esiintyvät jonossa useammin kuin kerran. Siten jonot \Sigma_1 ja \Sigma_2 ovat ekvivalentit.
Southampton (kunta New Yorkissa)
Southampton, virallisesti Town of Southampton, on kunta (town) Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltion kaakkoiskulmassa. Southampton sijaitsee Long Islandin saaren itäosassa Suffolkin piirikunnassa. Vuonna 2016 Southamptonin asukasluvuksi arvioitiin noin 58 000.
Pientalovaltainen Southampton on osa Long Islandin kaakkoiskulman The Hamptons -rantalomailualuetta, jossa sijaitsee historiallisia huviloita ja Yhdysvaltojen kalleimpiin kuuluvia kiinteistöjä. Southamptoniin kuuluva Sagaponack oli 2010-luvun puolessavälissä kiinteistöhinnoiltaan Yhdysvaltojen kallein postinumeroalue.
Stony Brook Universityn kahdesta kampuksesta toinen sijaitsee Southamptonissa, toinen Brookhavenissa.
Kullervo Kojo
Kullervo Aarre Veikko Kojo (s. 17. kesäkuuta 1954 Pori) on suomalainen klarinetisti.
Kojo opiskeli Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti diplominsa 1985 opettajanaan Sven Lavela. Hän jatkoi opintojaan ulkomailla muun muassa Roomassa, Lontoossa ja New Yorkissa opettajinaan muun muassa Vincenzo Mariozzi, John McCaw ja Stanley Drucker. Hän on soittanut Porin kaupunginorkesterissa (1965–1974), Radion sinfoniaorkesterissa (1974-2014), Savonlinnan oopperajuhlien orkesterissa ja Suomalaisessa kamariorkesterissa.
Kojo on kantaesittänyt useita teoksia, kuten Eero Hämeenniemen Three Nocturnesin, Esa-Pekka Salosen Nachtliederin, Vladimir Agopovin Sonaatin ja Herman Rechbergerin KV 622 II bis:n. Hän on myös toiminut Sibelius-Akatemian opettajana ja lehtorina sekä monissa muissa musiikkioppilaitoksissa ja kesäleireillä. Hän on esiintynyt kamarimuusikkona ja solistina tärkeimmillä musiikkijuhlilla sekä eri orkesterien kanssa muun muassa RSO:n Sveitsin kiertueella. Hän on toiminut myös Suomen Klarinettiseuran puheenjohtajana. Seuran kunniajäsen vuodesta 2000 ja Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n hopeinen ansiomerkki vuonna 2002.
King Edward Point
King Edward Point on Etelä-Georgian ja Eteläisten Sandwichsaarten hallintokeskus. Se sijaitsee Etelä-Georgia -saaren koilis-osassa, lähellä Grytvikenin kaupunkia. Joskus King Edward Pointia kutsutaan virheellisesti Grytvikeniksi.
Perryvillen taistelu
Taistelua edeltäneenä syksynä Braxton Braggin joukot olivat hyökänneet Kentuckyyn. Perryvillen taistelun jälkeen mies- ja varustepulasta kärsinyt Bragg kuitenkin vetäytyi takaisin Tennesseehen ja Unioni sai Kentuckyn jälleen kokonaan haltuunsa.
Pitäjänkokous
pienoiskuva|Pitäjänkokous. Bodumsin seurakunta, [[Ångermanland.]] Pitäjänkokous oli Suomessa kuntakokousta ja kunnanvaltuustoa edeltänyt paikallisen hallinnon korkein päätöksentekoelin. Koska Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta muodosti paikallishallinnon ennen vuoden 1865 kuntauudistusta, oli kuntakokouksen koollekutsujana ja puheenjohtajana seurakunnan kirkkoherra.
Pitäjänkokous oli paikallishallinnon toimielimenä myös Ruotsissa. Ruotsin kielessä pitäjänkokouksen nimitys on sockenstämma.
Vaikka pitäjänkokous oli seurakunnallinen itsehallintoelin, siellä käsiteltiin toisinaan myös pitäjän maallisia asioita. Alkuaan niitä alettiin pitää paikallisen seurakunnan hallinnollisista asioista päättämiseksi. Tyypillisiä käsiteltäviä asioita olivat kirkon ja pappilan kunnossapitotehtävät.
Suomen alueelta vanhin maininta pitäjänkokouksen pitämisestä on Lohjalta vuodelta 1382. Niiden merkitys oli 1500-luvun alkupuoliskolla tapahtuneen uskonpuhdistuksen jälkeen vähäinen, sillä käräjillä voitiin käsitellä myös seurakunnan asioita. Ruotsin pappissääty sai 1650 erioikeuden (privilegio) pitäjänkokousten järjestämiseen, ja kokousten merkitys pitäjäläisten elämässä kasvoi. Kirkkoherran tuli pitää pitäjänkokous joko seurakuntalaisten tai ainakin kuudennusmiesten kanssa. Määräyksiä tarkennettiin vuoden 1723 privilegioissa. Nyt kokouksia tuli pitää kahdesti vuodessa. Pitäjänkokoukset syrjäyttivät 1700-luvulla käräjät paikallisten asioiden päättämispaikkana. Kokouksissa saatettiin käsitellä paitsi kirkollisia asioita, myös köyhäinhoitoon, terveydenhoitoon ja joihinkin talousasioihin liittyviä kysymyksiä. Pitäjänkokoukset lakkasivat vuoden 1865 kunnallisasetuksen säätämisen jälkeen. Maalliset asiat käsiteltiin nyt kuntakokouksessa ja seurakunnan asiat kirkonkokouksessa.
Pitäjänkokouksessa oli äänioikeus manttaaliin pannun maan ja ruukkien omistajilla.
U214-luokan sukellusvene
U214-luokan sukellusveneet ovat saksalaisen Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH:n (HDW) valmistamia dieselsähköisiä sukellusveneitä. Ne on varustettu Siemensin PEM vetypolttokennoilla, jotka mahdollistaa dieselmoottorin käytön myös veden alla. Alustyyppi on U212A-luokan sukellusveneluokan vientimalli, joten siitä on poistettu joitakin edeltäjänsä salassa pidettäviä järjestelmiä. Merkittävin ero on ei-magneettisen teräsrungon puuttuminen.
Kreikka
Papanikolis-luokan alukset on varustettu nostettavalla tutkamastolla, joka ei läpäise painerunkoa. Tutkamaston päähän on asennettu Thales Defence Deutschland GmbH:n toimittaman Sphinx-tutkan lähetinosa.
Korean tasavalta
Korean tasavallan laivasto tilasi 2000 kolme U214-luokan sukellusvenettä, joiden muodostama luokka nimettiin Son Wol-Iliksi. Ne otettiin palvelukseen vuodesta 2007 alkaen. Niihin asennetaan Sphinx-D-tutkajärjestelmä. Luokan alukset valmistetaan Koreassa Hyundai Heavy Industriesin ja Daewoo Shipbuilding and Marine Engineeringin telakoilla. Korea tilasi tammikuussa 2009 vielä kuusi alusta, jotka otetaan palvelukseen vuodesta 2012 alkaen.
Pakistan
Pakistanin laivasto neuvotteli vuonna 2008 kolmen aluksen valmistamisesta Pakistanissa. Sopimusta ei kuitenkaan tehty, vaan Pakistan tilasi Kiinasta sukellusveneitä.
Turkki
Turkin puolustusministeriö allekirjoitti 2. heinäkuuta 2009 HDW:n kanssa sopimuksen kuuden sukellusveneen yhteistyöprojektista, jotka apulaispuolustusministerin mukaan valmistettaisiin Cölcükin laivastontelakalla Kocaelissa Turkissa. Alusten oli tarkoitus valmistua vuoteen 2015 mennessä.
Saksan ja Turkin yhteistyöhankkeena valmistunut versio nimettiin U214TN:ksi, ja siinä käytettiin 80 prosenttisesti Turkissa suunniteltuja ja valmistettuja järjestelmiä muun muassa C4I-järjestelmä. HDW valmisti PEM-yksikön, joka toimitettiin valmiiksi Saksassa koottuina elementteinä Turkkiin. Hankintasopimus allekirjoitettiin 1. heinäkuuta 2011 ja sen arvo on noin 2 miljardia euroa.
NKFIH
NKFIH on Unkarin valtion innovaatiorahoitusorganisaatio. Se on perustettu vuonna 2014 ja siihen koottiin aiempia vastaavia organisaatioita yhteen. Unkarin alkuperäinen innovaatiojärjestelmä on vuonna 1962 perustettu kansallinen teknologian kehityksen komitea (OMFB), joka siirtyi vuonna 1991 pääministerin alaisuudesta kauppa- ja teollisuusministeriölle ja vuonna 2000 opetusministeriölle. 2000-luvulla syntyi OMAI, KMÜFA, NKFP ja SZKA rahoitusorganisaatiot. Vuonna 2003 organisaatiot tuotiin yhteen KPI-rahaston alle.
NKFIH jakaa myös Euroopan komission rakennerahaston varoja. Sillä on 81 työntekijää Budapestissä.
Kätkäsuvanto
Kätkäsuvanto on noin sadan asukkaan kylä Muonion kunnassa. Kylä sijaitsee noin 27 kilometrin päässä Muonion kirkonkylältä pohjoiseen Karesuvannon suuntaan, ja se on Muonion pohjoisin kylä.
Kätkäsuvannon asutus sijoittuu nauhamaisesti Valtatie 21:n molemmille puolille sekä Muonionjoen ja Kätkäjärven rantaan. Kylässä ovat aikaisemmin toimineet koulu, posti ja kauppa. Kylä on tunnettu muun muassa käsityötaitajistaan.
Normaalikartoitus
Normaalikartoitus (, myös ) on kolmiulotteisessa grafiikassa renderöintiin käytettävä tekniikka, jossa lopputuloksena tuotettavaan kuvaan saadaan lisää yksityiskohtia ja kaarevuutta ilman suurta polygonien määrän lisäystä.
Menetelmässä normaalivektorit lasketaan ja tallennetaan etukäteen korkeamman tarkkuuden polygonimallista ja ajonaikaisesti (esimerkiksi videopelissä) tallennettua tietoa käytetään valaistukseen ja varjostukseen pienemmän polygonimäärän mallin kanssa. Menetelmällä voidaan saada todentuntuisempi ulkoasu vähemmällä laskentamäärällä.
Normaalit tallennetaan tekstuurin kaltaiseen tiedostoon, jossa arvot ovat RGB-arvojen sijaan normaalien XYZ-koordinaatteja.
James F. Blinn kuvasi normaalien käyttöä pintarakenteen epätasaisuuden esittämiseen tasaiselle geometrialle artikkelissa Simulation of Wrinkled Surfaces vuonna 1978. Blinnin tekniikkaan on viitattu termillä bump mapping ja Robert L. Cookin myöhempään tekniikkaan artikkelissa Shade trees (1984) on viitattu nimellä displacement mapping, joka esiteltiin laajennuksena bump mapping -tekniikalle.
Kuwaitin historia
Kuwaitin valtion nykyhistorian voidaan katsoa alkaneen 1600-luvulla, jolloin alueella piti valtaa beduiiniheimojen heimoliitto Bani Khalid. Alue sai uusia siirtolaisia 1700-luvun taitteessa, jolloin Arabian niemimaan keskiosissa vuosia kestänyt ankara kuivuus ajoi Bani Utba -siirtolaisia Persianlahden rannikolle. Siirtolaisten joukossa oli Kuwaitin ja muiden Persianlahden pikkuvaltioiden hallitsijasukujen esivanhemmat, muiden muassa Kuwaitissa valtaan noussut Al Sabah -suku. Uudet tulokkaat saivat elantonsa merestä, ja he asettuivat näin paikalleen ja hylkäsivät perinteisen beduiinien vaeltelevan paimentolaiselämän.
Vaikka Kuwaitinlahti muodostaa Persianlahden parhaan luonnonsataman, ei alueen asutus ole ollut merkittävää ennen nykyaikaa. Tämä johtuu osittain alueen olosuhteista, sillä maaperä on tuottamatonta ja niukat vesivarat eivät ole mahdollistaneet suuren väestömäärän elämää alueella. Vasta 1900-luvun jälkipuoliskolla alueelle on noussut Kuwaitin kaupunki.
Normaalikartoitus
Yksi varhaisista menetelmää käyttäneistä peleistä on id Softwaren Doom 3 (id Tech 4-pelimoottorissa). Tekniikkaa on kehitetty edelleen pelin seuraajassa DOOM.
Tekniikalle on erilaisia toteutustapoja. Muita samankaltaisia tekniikoita ovat bump mapping, height mapping ja displacement mapping. Tekniikoissa on eroja ja esimerkiksi bump map sisältää vain korkeustietoa ilman kulmaa kun taas normaalikartoitus sisältää kulman.
Kuwaitin historia
Brittiläiset kasvattivat valtaansa Persianlahdella 1800-luvulta lähtien, sillä Persianlahti oli merkittävä pysähdyspaikka merimatkalla Britannian ja Brittiläisen Intian välillä. Britit tarjosivat Kuwaitia hallinneelle Al Sabah -suvulle turvaa Osmanien valtakuntaa vastaan, mutta hintana oli, että maa joutui luopumaan osin itsemääräämisoikeudestaan. Kuwaitista löydettiin öljyä 1900-luvun alussa. Ilman öljylöytöä Kuwait olisi todennäköisesti liitetty brittien toiseen siirtomaahan Irakiin.
Kuwait itsenäistyi vuonna 1961. Maan saamat öljytulot loivat hyvän pohjan itsenäisen valtion talouskehitykselle. Irakin-Iranin sota ja sitä seuranneet Irakin hyökkäys Kuwaitiin ja Persianlahden sota katkaisivat maan talouskehityksen. Yhdysvaltojen ja Arabimaiden muodostaman liittouman tuella Irakin joukot ajettiin pois Kuwaitista. Kuwait nousi sodan jälkeen nopeasti jaloilleen ja maan talous kasvoi. Persianlahden sota teki Kuwaitista merkittävän liittolaisen, mikä on nostanut Kuwaitissa myös painetta maan demokratisoimiseen. Kuwaitin politiikka on perinteisesti ollut yhdistelmä monarkiaa, oligarkiaa ja demokratiaa. Persianlahden pienten emiirikuntien keskuudessa Kuwait on ainoa, jossa demokratialla on edes osittaiset toimintamahdollisuudet.
Varhaiset vaiheet
Kuwait on öljystä riippuvainen maa. Alueen historia juontaa juurensa aina jurakaudelle asti. Jurakauden ja liitukauden aikana tektoniset prosessit vangitsivat kalliokerrosten alle orgaanista ainetta, josta syntyi valtavia öljyvarantoja. Miljoonien vuosien aikana nykyinen Kuwaitin alue muodostui tulvasedimenttikerroksista. Sedimentti sisälsi runsaasti mineraaleja, ja mineraalipitoisuus kasvoi, kun ilmasto alkoi lämmetä viimeisen jääkauden lopulla, noin 11 500 vuotta sitten. Nouseva ja haihtuva pohjavesi toi mineraalit pintaan yhä suurempina pitoisuuksina mutta saastuttivat maaperää ja estivät kestävän maatalouden.
Suurimmalla osalla hedelmällisen puolikuun aluetta aloitettiin maanviljelys noin 11 000 vuotta sitten. Vastaavaa kehitystä ei tapahtunut nykyisen Kuwaitin aleella. Tällöin alue oli kuitenkin lähes varmasti käytössä paimentoilaisten kausittaisena laidunalueena. Alueella ei ollut luonnollisia vesilähteitä, jotka olisivat mahdollistaneet pysyvän sisämaan asuttamisen. Rannikolla asui pieniä kalastajayhteisöjä, joita runsaat kalastusalueet houkuttivat. Eufrat- ja Persianlahteen Kuwaitin pohjoispuolella. Niiden vesien kuljettama ravinteikas maaperä houkutteli runsaasti kaloja ja äyriäisiä. Joet tarjosivat myös makeaa vettä, jota voitiin rannikkoa pitkin kuljettaa veneellä. Tämä toiminta jatkui 1900-luvulle asti. Yhden varhaisen kalastajayhteisön jäänteet on löydetty Subiyasta. Täältä löydetyt kiviseinät, ruukkujen sirpaleet ja veneiden jäänteet viittaavat yhteyksiin Mesopotamian Ubaid-kulttuuriin, vuosiin 4500-4000 eaa.
thumb|right|Failakan saaren muinaisjäännöksiä Merkittäviä asutuksen jäänteitä on löydetty myös Failakan saarelta Kuwaitinlahden suulta. Saari sijaitsi merkittävällä muinaisella Mesopotamiaan kulkevalla merikauppareitillä. Saari oli jo varhain merkittävä kauppapaikka, jonka kautta Mesopotamiaan kulki tuotteita Indusjoen helpommin alueelta ja nykyisen Omanin alueelta. Ja koska Failaka oli saari, sitä kyettiin puolustamaan beduiinien ryöstöretkiltä helpommin kuin mantereelta. Saarelta on löydetty noin vuonna 2300 eaa. perustetun pronssikautisen kauppapaikan jäänteitä. Arkeologiset jäännökset viittaavat myös Dilmun-sivilisaatioon, joka tähän aikaan keskittyi nykyisen Bahrainin alueelle. Dilmun alkoi taantua vuoden 1600 eaa. jälkeen. Myös merenpinnan nousu toisella vuosituhannella eaa. vaikutti siihen, että noin vuonna 1000 eaa. Failaka näyttää olleen täysin autio. Merenpinnan nousun ja laskun sykli Persianlahdella on vaikuttanut suuresti paikalliseen asutukseen.
Failaka menetti merkityksensä toisella vuosituhannella eaa., mutta hellenistisellä kaudella siitä tuli uudestaan kaupan keskus. Aleksanteri Suuri valloitti Persian vuonna 330 eaa. Hänen luomansa valtakunta ulottui Kreikasta Intiaan, ja siihen sisältyi koko Mesopotamia ja Iranin ylänkö ja Persianlahden itäranta, mutta ei kuitenkaan länsirantaa. Aleksanteri suunnitteli hyödyntävänsä Mesopotamian ja Intian välistä kauppaa ja lähetti amiraalinsa Nearkhoksen Persianlahdelle tiedusteluretkelle. Tällöin merenpinta oli laskenut nykyisen tason alapuolelle, ja saari oli siis nykyistä suurempi. Nearkhos perusti Failakaan, siirtokunnan 300-luvulla eaa. Saarelle perustettu kreikkalainen kauppasiirtokunta säilyi Aleksanteri Suuren kauden jälkeen. Failakan siirtokunta säilytti hellenistisen identiteettinsä, ja sen asukkaat, mukaanlukien arabit ja persialaiset, puhuivat kreikkaa joidenkin vuosisatojen ajan. Saaren nykyinen nimi Failaka, saattaa tulla klassisen kreikan etuvartiota tarkoittavasta sanasta “fylakion”.
Islam syntyi 600-luvulla Arabian niemimaan länsiosassa, joka oli Persianlahden rannikkoon nähden erillinen kulttuurinen ja taloudellinen ympäristö. Ensimmäisen kalifin Abu Bakrin aikana vuoteen 634 mennessä koko Arabian niemimaa oli jo muslimien hallinnassa. Merkittävä ja arabien kannalta voittoisa taistelu persialaisia vastaan käytiin Kazimassa, nykyisen Kuwaitin alueella. Arabivalloituksia seuranneiden vuosisatojen aikana Failaka ja läheinen rannikkoseutu joutuivat Seleukidien, Parthian ja Sassanidien dynastioiden vallan alle. Näiden imperiumien valtakeskus sijaitsi Persiassa, ja heillä ei juuri ollut mielenkiintoa Failakaa kohtaan. Alueen varhaiskristillisistä asukkaista, jotka varhaisten islamilaisten lähteiden mukaan antautuivat 700-luvulla muslimiarmeijalle, ei ole juurikaan jäljellä kirjallisia tai arkeologisia todisteita. Tätä ennen alueen asutuskeskus näyttää siirtyneen Failakalta mantereelle. Noin 500 jaa. perustettiin siirtokunta Kuwaitinlahden länsirannalle, lähelle nykyistä Al Jahraa.
Merkittävää asutusta alueelle ei kuitenkaan syntynyt. Alueen niukat luonnonvesivarat eivät kyenneet ylläpitämään suurta asutusta, ja aluetta rasittivat myös pohjoispuolella sijainneet Mesopotamian ja Persian jatkuvasti laajentuneet ja supistuneet valtakunnat, joiden valtapiiri pyrki jatkuvasti laajentumaan sotasaaliin ja verotulojen vuoksi. Etelässä aluetta taas uhkasivat beduiinit, jotka tekivät ryöstöretkiä alueen siirtokuntiin. Aikakautensa imperiumien ja aavikkoa asuttaneiden heimojen elinpiirien välinen rajaseutu tarjosi hyvin epävakaat elinolosuhteet. Muslimiarmeijoiden saapumisen jälkeen kului vielä vuosituhat, jonka aikana alueeseen ei viitattu merkittävissä kirjallisissa lähteissä. Ainoa kehitys klassisen islamin aikana näyttää olleen alueen asukkaiden asteittainen kääntyminen islamin uskoon.
Bani Utba -klaanien nousu
Kuwaitin moderni historia alkaa 1600-luvun alussa, jolloin nykyinen Kuwaitin alue oli osa Bani Khalidin, beduiinien heimoliiton, hallitsemaa aluetta. Alue oli edelleen harvaan asuttua, Kuwaitinlahden etelärannalla oli pieni kalastajakylä al-Qurain. 1670- tai 1680-luvulla Bani Khalidin šeikki Barrak bin Ghurair rakensi pienen linnoituksen al-Qurainiin. Tämän linnoituksen avulla pyrittiin pitämään alue itsenäisenä osmanivallan vaikutuksesta. Sana “Kuwait” merkitsee arabian kielessä pientä linnaketta. Tätä linnaketta, joka antoi Kuwaitille nimensä, ei ole enää olemassa.
1700-luvulla linnakkeen ympärille alkoi syntyä myös pysyvää asutusta. 1600-1700 -lukujen vaihteessa Keski-Arabian Najdin aluetta koetteli ankara kuivuus perättäisinä vuosina. Tämän seurauksena useat alueelta kotoisin olleet beduiiniperheet muuttivat Persianlahden rannikkoalueille etsimään toimeentuloa helmenkalastuksesta, kalastuksesta, merikaupasta tai merirosvouksesta. Siirtolaiset näyttävät asettuneet paimentolaiselämästä merelliseen elämäntapaan hyvin.
Heidän esimerkkiään seurasivat monet muut klaanit. Najdista muuttaneita siirtolaisia kutsuttiin yhdessä nimellä Bani Utba. Heidän joukossaan oli myöhempien Al Sabah, Al Khalifa ja Al Jalahima -klaanien ytimet. Näillä tuli myöhemmin olemaan keskeinen rooli nykyisten Kuwaitin, Bahrainin ja Qatarin historiassa. On epäselvää milloin ensimmäiset Bani Utba -siirtolaiset asettuivat Kuwaitiin. Nykyinen Al Sabahin suku väittää saapuneensa jo vuonna 1613, mutta historioitsijat jäljittävät heidän saapumisensa 1700-luvun ensimmäiselle puoliskolle. Uusien tulokkaiden onnistui käyttää hyväkseen sitä että alueen merkittävimmät voimat, beduiinien heimoliitto Bani Khalid ja Osmanien valtakunta, olivat molemmat taantumassa 1700-luvun jälkipuoliskolla. Tämä antoi Bani Utballe mahdollisuuden saada Kuwaitin alue hallintaansa ja vahvistaa kaupallista verkostoaan Persianlahden ja Etelä-Aasian rannikolla.
Vaikka Bani Khalidin vallan heikkeneminen oli Bani Utballe hyödyllistä monella tapaa, se altisti heidät ulkoisille uhille, sillä Bani Khalid -soturit eivät enää tarjonneet puolustuskilpeä. Sotilaallista asemaa heikensi myös useimpien Al Khalifa ja Al Jalahima klaanien lähtö Qatariin 1760-luvulta alkaen. Heidän muuttonsa liikkeellepaneva voima on saattanut olla Al Sabah klaanin kasvava voima. Al Sabah suku oli noussut alueella valtaan 1750-luvulla ja he pyrkivät pitämään Kuwaitin omassa hallinnassaan ja välttää osmanien puuttumista sen asioihin. Tämän kehityksen voidaan katsoa olevan Kuwaitin valtiollinen esiaste. Kuwait oli kuitenkin edelleen de facto osa Osmanien valtakuntaa. Osmanien näkemyksen mukaan Kuwait oli osa maakuntaa, jonka keskus oli Basra. Kuwait kuitenkin hyötyi kun Zand-dynastian hallitsema Persia miehitti Basran 1770-luvulla. Tällöin osmani-imperiumin kauppa ohjautui Kuwaitiin.
Ulkovaltojen puristuksissa
Kuwaitin Al Sabah-dynastian voimavarat eivät riittäneet ulkopuolisia sotilaallisia mahteja vastaan, minkä vuoksi he ovat aina joutuneet liittoutumaan voimakkaiden kolmansien osapuolien kanssa suojellakseen etujaan. Vuonna 1794 Najdin Bani Saud wahhabiliittolaisineen yritti valloittaa Kuwaitin, mutta Brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian sotilaallisella väliintulolla tämä estettiin. 1800-luvun alussa Kuwait joutui osoittamaan wahhabilaisille uskollisuuttaan, osmanien epäonnistuttua Arabian sotaretkellään. Kun wahhabilaiset saudit kukistettiin 1860-luvulla, Kuwait joutui taas epäsuorasti osmanien vallan alle.
1800-luvun alussa Kuwaitin asukasluku oli noin 25 000. Sen sataman kautta kuljetettiin Intian, sekä Punaisen meren ja Persianlahden rannikoiden tuotteita. Tärkeimmät Kuwaitin vientituotteet olivat kuivattu kala ja arabianhevoset. Hevosia kuljetettiin Intiaan brittiarmeijan tarpeisiin.
Brittiläinen Intia vahvisti omaa asemaansa Persianlahdella 1800-luvun aikana. Brittivallan vahvistuminen alueella laukaisi Bagdadin osmanikuvernööri Midhat Pašša laajentumispolitiikan, sillä hän katsoi että osmanien edut alueella olivat vakavasti uhattuina. Vuosisadan jälkipuoliskolla britit olivat allekirjoittaneet rauhansopimuksen käytännöllisesti katsoen kaikkien Persianlahden suurten heimošeikkien kanssa, lukuun ottamatta kuwaitilaista Abdullah II:ta. Midhat Pašša päätti vallata Itä-Arabian alueet vuonna 1870, jolloin hän painosti Abdullahia tarjoamaan sotilaallista apua. Abdullah hyväksyi alueellaan osmanien ylivallan ja Kuwaitista tuli muodollisesti osa Osmanien valtakuntaan kuulunutta Basran maakuntaa. Osmanivalta Kuwaitissa oli kuitenkin hyvin heikko. Vuonna 1896 väkivaltainen palatsivallankaappaus toi valtaan Mubarak al-Sabahin. Tämä ymmärsi osmanivaltakunnan heikomman aseman Britti-imperiumiin nähden, ja vahvisti Kuwaitin siteitä Iso-Britanniaan.
Brittiläiset taas halusivat estää Kuwaitin yhdistymisen Osmanien valtakuntaan. Vuosisadan lopulla osmanit antoivat Venäjälle luvan rakentaa rautatie Syyriasta Kuwaitiin, mikä oli Venäjän toimi vahvistaakseen asemaansa suurvaltojen välisessä suuressa pelissä. Vakavana uhkana britit pitivät myös Saksan hanketta rakentaa rautatie Istanbulista Bagdadiin ja edelleen Kuwaitiin. Vuosisadan lopulla oli jo tullut selväksi, että rautatiet olivat merkittävässä asemassa paitsi teollistumisessa ja matkustajaliikenteessä, myös sotilaiden nopeassa kuljetuksessa. Kuwait oli tässä tärkeänä linkkinä, koska sillä oli hyvä satama. Vuonna 1899 Mubarak solmi brittien kanssa sopimuksen, jossa hän antoi Iso-Britannialle yksinoikeuden ulkomaiseen maaomistukseen ja ulkosuhteiden hallinta myönnettiin Brittiäiselle Intialle. Vastineeksi Mubarak sai vuosittaisen maksun ja lupauksen brittien suojelusta ulkoisia hyökkäyksiä vastaan.
Mubarakin valtakausi
Mubarak al-Sabah oli Kuwaitin emiiri vuosina 1896-1915. Hänen valtakautensa toimi vedenjakajana maan poliittisessa historiassa. Al Sabah -suvun hallinta Kuwaitissa perustui vahvaan roolijakoon. Kaupankäyntiä, erityisesti merikauppaa ja helmiteollisuutta kontrolloivat kauppiaat. Al Sabahit vastasivat turvallisuudesta ja suhteista beduiineihin ja osmaneihin. Al Sabahit eivät verottaneet väestöä suoraan, vaan kauppiaat tekivät lahjoituksensa Al Sabaheille vastineeksi turvallisuudesta. Tähän konsensukseen perustuva järjestelmä koki väkivaltaisen kriisin Mubarakin noustua valtaan ja tapattamalla kaksi isoveljeään vuonna 1896 palatsivallankaappauksen seurauksena. Mubarak sai kuitenkin taakseen kauppiaseliitin tuen. Mubarakin aikana vältyttiin osmanivaltakuntaan sulautumisen uhalta, kaupankäynti kukoisti ja vallitsi poliittinen vakaus. 1899 kauppiaille määrättiin tullimaksu, ja myöhemmin otettiin käyttöön uusia veroja. Näitä tuloja käytettiin alkeellisen valtiohallinnon rahoittamiseen. Mubarakin hallintotyyli oli autoritaarinen, ja tätä tyyliä jatkoivat hänen seuraajansa.
Ulkoisilta uhilta suojautuakseen Mubarak turvautui Iso-Britanniaan. Briteille Kuwait oli hyödyllinen satama Intian kauppaa ajatellen, alue oli jo vuosisatojen ajan ollut solmukohta beduiinien ja Intian välisessä kaupassa. Brittiläisille Persianlahden alue oli taloudellisesti vähäpätöinen, briteille oli tärkeintä turvata rauhallinen merialue kauppareittinä.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914 Iso-Britannia halusi solmia Kuwaitin kanssa virallisen protektoraattisopimuksen, mikä myös toteutui. Tämän myötä brittien ei enää tarvinnut kantaa huolta muiden suurvaltojen hankkeista alueella. Brittien protektoraattien asema perustui brittien tarjoamaan sotilaalliseen suojaan, alueille ei tarvinnut järjestää suurta hallintokoneistoa, eikä niihin lähetetty omaa väestöä siirtolaisiksi. Näin ollen Kuwaitin ei myöskään tarvinnut kohdata niitä muutoksia, joita monissa britti-imperiumin osissa koettiin kolonialismin aikana.
Pera
Pera on Englannissa toimiva jo 1940-luvun lopulla perustettu innovaatioita ja teknologiansiirtoa edistävä organisaatio.
Kuwaitin historia
Osana britti-imperiumia
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Osmanien valtakunta lakkasi olemasta ja voittajavaltiot hyväksyivät Turkin valtion perustamisen. Turkin ei kuitenkaan annettu pitää hallussaan niitä alueita, joiden katsottiin olleen osmanien alistamia. Tämä toteutettiin kansainliiton mandaattijärjestelmän kautta. Lähi-Idän mandaatit annettiin joko Ranskan tai Iso-Britannian hallintaan. Ranskalle myönnettiin oikeus Syyriaan ja Libanoniin. Britannialle myönnettiin Israelin ja Palestiinan, sekä Jordanian, Irakin ja Kuwaitin alueet. Tämä jako perustui sodan aikana solmittuun Sykes–Picot-sopimukseen, jossa eurooppalaisvallat sopivat maiden etupiireistä Lähi-Idässä.
Irakin liittäminen Brittiläiseen imperiumiin muutti tilannetta olennaisesti myös Kuwaitissa. Mikäli Kuwaitista ei olisi löydetty öljyä juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa, olisi se todennäköisesti yhdistetty Irakiin. Kuwaitin rajat vedettiin öljyvarojen ja rantaviivan suhteen brittien etujen mukaisesti, mikä tarkoitti Kuwaitin alueen ja vaurauden kasvua. Erilliset valtiot olivat strateginen etu, sillä Irakin kokoisen alueen kontrollointi saattoi osoittautua haasteelliseksi, kun taas pienen ja öljyrikkaan emiirikunnan avulla voitiin brittien oma öljyntarve turvata helpommin. Kuwaitille 1900-luvun alku oli taloudellisesti hyvää aikaa, Kuwaitin kaupunki laajeni ja sen muuria siirrettiin huomattavasti kauemmas.
Kuwaitin muuri olikin tarpeen, sillä Kuwaitia hallinneet Al-Sabahit olivat ajautuneet sodan partaalle Najdia hallinneiden Al-Saudien kanssa. Vuonna 1920 Kuwaitissa oli konflikti, jossa saudit pyrkivät saamaan osan kauppiaidensa verotuloista. Myöskin wahhabilaisia saudeja provosoi kuwaitilaisten vapaamielinen islamin tulkinta. Britannian laivaston tuella Kuwait onnistui torjumaan hyökkäyksen ja saudit vetäytyivät. Konfliktin viimeinen taistelu käytiin Jahran kylässä lokakuussa 1920. Saudi-Arabian yhdistyminen ja Al Saud -suvun vallan vakiintuminen, sekä Irakin liittäminen brittien mandaattialueeksi, teki tarpeelliseksi sen että oli määriteltävä brittien ja saudien valtapiirien rajat.
Sue Hubbard
Sue Hubbard on englantilainen runoilija, romaanikirjailija ja taidekriitikko.
Kuwaitin historia
Osana britti-imperiumia
Vuonna 1922 solmitussa Uqairin sopimuksessa sovittiin Irakin, Kuwaitin ja Saudi-Arabian rajat. Brittien edustaja Sir Percy Cox hahmotteli kartalle Britannian haluamat rajat, missä Kuwait menetti Saudi-Arabialle yli puolet alueesta, jonka Al Sabah -suku kuvitteli hallinnassaan olevan. Kuwaitin emiiriä ei neuvotteluissa kuultu, vaan britit sopivat protektoraattinsa rajoista suoraan ulkovaltojen kanssa. Cox pahoitteli tilannetta Kuwaitin emiirille todeten, että alue joko annetaan saudeille, tai he ottavat sen väkivalloin. Myöskään Irak ei saanut haluamaansa laajempaa rannikkokaistaletta, vaan sen alueisiin jäi hyvin kapea rannikkokaistale Shatt al-Arabin varrella, Iranin ja Kuwaitin välissä. Samalla kylvettiin tulevien rajakonfliktien siemen.
Helmikaupasta öljyyn
Protektoraattien elämä sujui brittien ulkopoliittisesta valvonnasta huolimatta yhä entisellään. Keskeiset elinkeinot alueella olivat edelleen kalastus, helmenkalastus ja kaupankäynti Intiaan. Brittiläisten Persianlahden protektoraatit elivät erillään myös muusta arabimaailmasta, kuten Egyptistä, jonka radio- ja televisiolähetykset toimivat arabiankielisessä maailmassa merkittävänä viestintäkanavana 1900-luvun alkupuoliskolla. Tällä oli merkittävä asema panarabialaisen ja panislamismin, kuten myös demokraattistenkin aatteiden leviämisessä Persianlahden alueelle. Tämän orastavan liikehdinnän huomasivat myös Persianlahden pikkumaiden hallitsijat, ja Kuwaitissa Al Sabah -suku pyrki kieltämään radiot 1940-luvulla.
Vuonna 1934 Ahmad al Sabah myönsi öljytoimiluvan brittiläis-amerikkalaiselle Kuwait Oil Companylle. Tämän myötä maan hallinto sai säännölliset öljytulot kauppiaiden maksaman veron lisäksi. Kauppiaat katsoivat oikeutetusti, että tämä vähentäisi heidän poliittista valtaansa entisestään, jolloin he valitsivat riveistään ensimmäisen Kuwaitin kansalliskokouksen torjumaan Al-Sabahin kasvavaa valtaa. Liike kuitenkin horjui yhtenäisyyden puutteen vuoksi, ja koska sitä aluksi tukeneet britit vetivät siltä tukensa. Britannian poliittinen edustaja kuitenkin painosti emiiriä hyväksymään vaaleilla valitun neuvoston perustamisen rinnalleen yhdeksi vallankäyttäjäksi. Brittien näkemyksen mukaan demokraattinen kehitys etenisi ennen pitkää myös Kuwaitiin, joten emiirin olisi hyvä jakaa jo ennakoivasti valtaansa. Vasta perustettu neuvosto kuitenkin vaati suoraa keskusteluyhteyttä Al Sabahien ohi Kuwait Oli Companyyn, joka oli juuri tehnyt Kuwaitissa merkittävän öljylöydön. Tämä pelästytti britit, ja he pyysivät emiiriä hajottamaan neuvoston. Vuonna 1938 löydetty Burganin öljyesiintymä oli tuolloin suurin koko maailmassa. Kuwaitin öljyntuotannon alkuaikoina öljytulot valuivat lähinnä Al Sabah -suvulle, brittien painostuksesta huolimatta. Vasta toisen maailmansodan jälkeen, emiiri Abdullah Al-Salim Al-Sabahin valtakaudella vuosina 1950-1965 öljyvaroja alettiin käyttää koko Kuwaitin kaupungin hyväksi. Tämä nosti merkittävästi elintasoa, mikä antoi kestävämmän pohjan maan tulevalle itsenäisyydelle.
Kohti itsenäisyyttä
Toinen maailmansota ei koskettanut suoraan Persianlahden pikkumaita. Brittien protektoraatit eivät joutuneet puolustamaan Brittiläistä imperiumia samalla tavoin, kuin varsinaiset siirtomaat. Sota kuitenkin viivästytti öljyteollisuuden kehitystä. Sodan aikana britit myös varoiksi sementoivat Kuwaitin öljylähteet umpeen ilmaiskujen pelossa. Lopulta minkään Persianlahden pikkumaan alueella ei käyty merkittäviä taisteluita. Sodan vaikutukset Persianlahden protektoraatteihin olivat taloudellisia ja poliittisia.
Iso-Britannian kyky suojella Kuwaitia heikkeni vakavasti toisen maailmansodan jälkeen. Briteillä ei enää ollut varaa ylläpitää suurta imperiumia ja se myönsi merkittävimmille siirtomailleen Intialle ja Pakistanille itsenäisyyden. Persianlahden pienien protektoraattien asema kuitenkin säilyi sodan jälkeen.
Kun Iran päätti vuonna 1951 kansallistaa öljyteollisuutensa, Britannia ryhtyi harjoittamaan protektoraattejaan kohtaan mielistelevämpää politiikkaa, jotta ne eivät tekisi samoin. Kuwaitille myönnettiin vielä samana vuonna oikeus saada puolet öljytuloista, kun tähän asti suurin osa voitoista oli päätynyt länsimaisille öljy-yhtiöille. Vuoteen 1957 mennessä Kuwaitista oli tullut maailman toiseksi suurin öljynviejä Venezuelan jälkeen. Kuwaitin varantojen arvioitiin olevan 20 prosenttia tai enemmän tunnetuista maailmanlaajuisista varoista.
Öljytuloilla alettiin modernisoida maata ja panostaa koulutukseen ja terveydenhuoltoon. Lisäksi puhdasta juomavettä saatiin merivedestä suolanpoistolaitosten avulla. Maan elintaso kasvoi 1950- ja 1960-lukujen aikana jo länsimaiden tasolle. Myös asukasluku kasvoi räjähdysmäisesti, sillä 1900-luvun alussa maan väkiluku oli noin 35 000, kun vuonna 1960 asukkaita oli jo 300 000. Väestöstä yli 40 prosenttia tuli muista arabimaista, mikä osaltaan vaikutti panarabialaisuuden aatteen leviämiseen. Kuwaitin emiiri Abdullah Al-Salim Al-Sabah ilmaisi myös Kuwaitin halun liittyä Arabiliittoon, mutta tämä ei voinut toteutua, sillä sen jäseniksi otettiin vain itsenäisiä valtioita. Suhteet Britanniaan kokivat myös särön Suezin kriisin yhteydessä, jossa britit olivat liittoutuneet Israelin kanssa. Emiiri linjasi myös, ettei kuwaitilaista öljyä saanut päätyä Israelille.
Suhteita liennyttääkseen Britannia yritti solmia emiirin kanssa Kuwaitille edullisemman protektoraattisopimuksen, mutta Kuwait ei tähän suostunut. Britannian Harold Macmillanin johtaa hallitus totesi, että Kuwaitin öljyvarojen hyödyntäminen brittien omaan käyttöön turvattaisiin paremmin myöntämällä Kuwaitille itsenäisyys, ja pitämällä se tyytyväisenä liittolaisena. Kuwaitille myönnettiin itsenäisyys vuonna 1961. Kuwait oli ensimmäinen Persianlahden emiraateista, joka saavutti itsenäisyyden. Heti itsenäistyttyään Kuwait solmi puolustussopimuksen Britannian kanssa, arabinationalistien vastustuksesta huolimatta. Tämä katsottiin välttämättömäksi toimeksi, sillä sen oli parempi turvautua Britanniaan, ennen kuin se ehtisi saada turvatakuita Arabiliitolta tai YK:lta.
Protektoraatista pikkuvaltioksi
Maan itsenäistyttyä Kuwaitissa ratifioitiin vuonna 1962 maan ensimmäinen perustuslaki, ja vuotta myöhemmin kokoontui vaaleilla valittu kansalliskokous, Majlis al-Umma. Hallituksen viisitoista jäsentä olivat emiirin nimittämiä, ja tällä oli myös oikeus hajottaa kansalliskokous. Emiiri säilytti itsellään ylimmän vallan, mutta hän joutui tasapainottelemaan Majlisin kanssa, toisin kuin muissa Persianlahden pikkuvaltioissa. Maan puolidemokraattiset piirteet selittyvät sekä maan poliittisella historialla vahvan kauppiasluokan myötä, että itsenäistymisaikakauden olosuhteilla. Maan oli omaksuttava keskitie suhteessa uskonnollisiin konservatiiveihin ja liberaaleihin, sekä kylmään sotaan, jossa Kuwait julistautui puolueettomaksi.
Suhteessa muihin Arabimaihin Kuwait pyrki tekemään itsestään hyvän liittolaisen ja takaamaan turvallisuutensa siten, ettei sen tarvitsisi enää tukeutua Britanniaan. Kuwait myönsi muille Arabimaille rahallista tukea ja lainoja näiden omiin kehityshankkeisiin. Kuwait oli mukana sopimassa Arabimaiden yhteisestä politiikasta Palestiinan puolustamiseksi vuonna 1964, jolloin sovittiin myös Palestiinan vapautusjärjestön (PLO) perustamisesta.
Arabimaiden suhteet Israeliin kiristyivät jälleen jom kippur -sodan aikana 1973. Tällöin suhteet myös länsimaihin kokivat kolauksen kun OPEC, jonka perustajamaihin myös Kuwait kuului, nosti öljyn hintaa ensin 70 prosenttia ja sen jälkeen vielä 130 prosenttia lisää. Tämä aikaansai öljykriisin useassa maassa. Radikaaleimmille palestiinalaisille hintojen korotukset eivät riittäneet, ja OPECia syytettiin länsimyönteisyydestä. Tämä johti OPEC:n öljyministereiden panttivankikriisiin, kun terroristit ottivat OPEC:n päämajassa panttivangiksi OPEC-maiden ministereitä.
Brittivallasta Yhdysvaltain etupiiriin
Kuwaitin luottamus Brittiläisten tarjoamaan suojelukseen hiipui ajan myötä. Myöskin keskenään kyräilevien Arabimaiden apu tuntui epäluotettavalta. Näissä olosuhteissa Kuwait lähestyi Yhdysvaltoja saadakseen tästä turvallisuuden takaaman kumppanimaan. Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon kuitenkin ilmoitti, ettei sillä ollut aikomusta ottaa Britannian entistä paikkaa Persianlahdella. Yhdysvalloille alueen läheisin kumppanimaa oli Iran. Tilanne kuitenkin muuttui oleellisesti Iranin islamilaisen vallankumouksen seurauksena vuonna 1979. Islamilaisen vallankumouksen pelättiin tapahtuvan myös Kuwaitissa. Emiiri Jabir al-Ahmad al-Sabah oli heikentänyt maan demokraattisia rakenteita ja hajottanut maan kansalliskokouksen vuonna 1976. Kuwait alkoi saada 1970-luvulla poliisivaltion piirteitä, ja maan oppositio alkoi käyttää retoriikassaan yhä enemmän poliittisen islamin kieltä, ja osa nationalisteistakin kääntyi islamisteiksi. Näissä olosuhteissa maan kansalliskokous palautettiin vuonna 1981, kun emiiri tarvitsi taakseen kansan tuen.
Iranin tapahtumien ja islamismin nousevan uhan lisäksi Kuwait joutui hankalaan tilanteeseen, kun Saddam Husseinin johtama Irak ryhtyi pitkäaikaiseen sotaan Irania vastaan. Kuwait liittoutui Irakin kanssa, antaen sille taloudellista tukea ja sallimalla kauttakuljetukset maansa läpi. Tämän johdosta Iran iski kuwaitilaisiin tankkereihin ja öljynjalostamoihin ja suoritti maassa terrori-iskuja, joissa myös emiiri yritettiin salamurhata. Yhdysvallat tuki sodassa Irakia, sillä Saddamin hallitsema Irak nähtiin Iranin ääri-islamismia pienempänä vaarana. Yhdysvallat halusi turvata Irakin ja sitä kautta myös Kuwaitin öljykentät, jotta nämä eivät joutuisi Iranin hallintaan, missä ne olisivat olleet hankalammin hyödynnettävissä. Iran upotti Kuwaitin aluevesillä yhdysvaltalaisen tankkerin ja iski öljyterminaaliin ohjusiskulla vuonna 1987. Sota ei kuitenkaan levinnyt Kuwaitiin.
Kaikki Persianlahden maat olivat sodassa enemmän tai vähemmän Irakin puolella. Sodan aikana Kuwait, Bahrain, Qatar, Arabiemiraatit, Oman ja Saudi-Arabia perustivat Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston. Persianlahden maista Irakia tukivat taloudellisesti erityisesti Kuwait ja Arabiemiraatit. Kuwait myös helpotti Irakin öljyn vientiä alueensa kautta, kun Irania tukenut Syyria sulki Välimerelle johtavan putken.
Irakin-Iranin sota päättyi aselepoon vuonna 1988. Sodan jälkeen Saddam Hussein vaati Kuwaitia, Saudi-Arabiaa ja Arabiemiraatteja antamaan anteeksi Irakille sodan aikana annetut lainat. Saddamin retoriikan mukaan Irak oli toiminut sodassa koko Persianlahden puolustajana, minkä vuoksi muiden pitäisi jopa maksaa lisäkorvauksia Irakin kokemista tappioista.
Persianlahden sota
Irakin-Iranin sodan jälkeen jännitteet Kuwaitin ja Irakin välillä alkoivat kasvaa. Saddam syytti Kuwaitia öljyn hinnan polkemisesta ja siitä että Kuwait varasti öljyä Irakin puolelta vinoporauksella maiden rajalinjan ali. Heinäkuussa Irak vei Kuwaitin rajalle kymmenien tuhansien sotilaiden joukkonsa, mutta tämä tulkittiin vain pelotteluksi. Saddam taas oletti, että Yhdysvallat ei puuttuisi mahdolliseen hyökkäykseen, ja elokuussa 1990 Saddam antoi Irakin joukoille hyökkäyskäskyn. Kuwaitin pieni, vain noin 16 000 miehen armeija kukistettiin parissa päivässä ja Kuwait miehitettiin nopeasti ja Persianlahden sota sai alkunsa. Saddam julisti Kuwaitin olevan Irakin 19. provinssi.
Toisin kuin Saddam oli ajatellut, YK, Yhdysvallat ja muut Arabimaat tuomitsivat Irakin hyökkäyksen jyrkästi. YK hyväksyi päätöslauselmassaan Irakia vetäytymään Kuwaitista ja maa asetettiin kauppasaartoin. Saudi-Arabiassa muodostettiin nopeasti Yhdysvaltain johtama kansainvälinen liittouma Irakia vastaan. Siihen liittyivät myös muut Persianlahden emiirikunnat. Saudi-Arabia oli sodan alettua huolissaan myös omasta turvallisuudestaan, sillä sota toi Irakin armeijan maan rajoille, mikä pakotti saudit pyytämään apua Yhdysvalloilta. Tämä aiheutti myös kritiikkiä maassa äänekkäimpien islamistien taholta. Äänekkäimmät heistä, joihin lukeutui muiden muassa Osama bin Laden, karkotettiin maasta.
Irakin vastainen liittouma aloitti ilmaiskut Irakia vastaan tammikuussa 1991 ja helmikuussa aloitettiin maahyökkäys Irakin joukkojen pois ajamiseksi Kuwaitista. Liittouman joukot olivat ylivertaiset Irakin armeijaan nähden. Helmikuun 1991 aikana Irakin joukot pakotettin vetäytymään. Kuwait säilytti itsenäisyytensä liittouman joukkojen tuella, mutta sota oli sille katastrofaalinen. Taloudellisten ja inhimillisten tappioiden lisäksi Persianlahdelle koitui vakavia ympäristötuhoja irakilaisten tuhottua öljylähteet ja kaadettua öljyvarastot mereen. Sota oli nolo myös Al Sabahin hallinnolle, ja maan hallinnon kritisoijat ottivat esille sen tosiasian, että emiiri ei ollut kyennyt estämään Irakia tuhoamasta Kuwaitia, ja emiiri oli lisäksi viettänyt miehityksen ja ensimmäiset vapautumisen jälkeiset viikot maanpaossa ylellisissä olosuhteissa.