cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jim Corsi
Pelaajauransa jälkeen Corsi palasi takaisin Kanadaan ja toimi maalivahtivalmentajana ensin yliopistoliigassa ja kaudet 1994–1997 Ontario Hockey Liigan St. Michael's Majorsissa. Syksyllä 1998 hänestä tuli NHL-joukkue Buffalo Sabresin maalivahtivalmentaja, jossa tehtävässä työskenteli kevääseen 2014 asti. Tämän jälkeen hänet valittiin NHL-joukkue St. Louis Bluesin maalivahtivalmentajaksi, jossa tehtävässä työskenteli kaudelle 2016-2017 asti. Corsi irtisanottiin kesken kauden ja hänet korvasivat Ty Conklin ja Martin Brodeur. Kauden 2017-2018 Corsi toimi Concordia Universityn apuvalmentajana. Syksystä 2018 alkaen hän on toiminut Concordia Universityn maalivahtivalmentajana ja sen ohella Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa prospekti-maalivahtien kehitysvalmentajana. Kevään 2008 MM-kisoissa hän toimi myös Italian maajoukkueen apuvalmentajana.
Oscar Casanovas
Oscar Casanovas (15. toukokuuta 1914 Avellaneda, Argentiina – 1987) oli argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa höyhensarjassa Berliinin olympialaisissa 1936 peitottuaan finaalissa Etelä-Afrikan Charles Catterallin.
Sabatonin diskografia
Sabaton on ruotsalainen power metal -yhtye, joka perustettiin Falunissa vuonna 1999. Yhtye käsittelee lauluissaan monia eri sotia ja konflikteja, muun muassa ensimmäistä ja toista maailmansotaa. Yhtye on julkaissut yksitoista studioalbumia, joista viimeisin The War To End All Wars julkaistiin 4. maaliskuuta 2022.
EP:t
Echoes of the Great War -trilogy
Oda Nobuhide
Oda Nobuhide (1510 Kaito, Owarin provinssi – 8. huhtikuuta 1551 ) oli japanilainen sotaherra, Oda-klaanin pää ja Oda Nobunagan isä.
Elämä
Oda-klaanin päämiehenä Nobuhide soti Saito Dosania ja Imagawa Yoshimotoa vastaan. Vaikka Nobuhide menestyi taisteluissa erinomaisesti, klaanin jatkuvat sisäiset kamppailut estivät häntä yhdistämästä Owaria kokonaan. Nobuhide voitti Yoshimoton Azukizakan taistelussa 1542, mutta koki tappion taistelussa Saito Dosania vastaan 1547. Vuonna 1549 Nobuhide järjesti avioliiton vanhimman poikansa Nobunagan ja Dosanin tyttären Nōhimen välille. Näin hän teki rauhan Dosanin kanssa ja keskittyi taistelemaan Yoshimotoa vastaan.
Nobuhide kuoli vuonna 1551. Hän oli aiemmin nimennyt seuraajakseen poikansa Nobunagan. 16-vuotias Nobunaga, joka hädin tuskin edes tunsi isäänsä, saapui hautajaisiin väärin pukeutuneena ja käyttäytyi muutenkin epäasiallisesti. Tämän seurauksena monet klaanin palvelijat siirtyivät tämän veljen, Oda Nobuyukin puolelle. Nobunaga kuitenkin tunnustettiin isänsä seuraajaksi.
Nobuhidellä oli kaksitoista poikaa ja kaksi tytärtä.
Ota meidät vastaan, Suomi-kaunotar
”Ota meidät vastaan, Suomi-kaunotar” on venäjänkielinen, propagandistinen marssilaulu, jota puna-armeijan sotilaat lauloivat talvisodan aikana. Kappaleen sävelsivät vuonna 1939 Daniil ja Dmitri Pokrass, kaksi niin sanotuista Pokrassin veljeksistä, jotka olivat kuuluisia neuvostosäveltäjiä ja ns. massojen laulun (engl. mass song, ven. массовая песня) genren merkittäviä kehittäjiä. Laulun sanoitti Anatoli D'Aktil (oikealta nimeltään Anatoli Frenkel).
Laulussa kehotetaan suomalaisia avaamaan vapauttajilleen ”portin kumpikin puolisko”. Kertosäe kuuluu:
”Принимай нас, Суоми-красавица
В ожерелье прозрачных озёр!”
kirkkaiden järvien koristama!”
Vieras kartanossa
Vieras kartanossa (The Little Stranger) on brittiläisen kirjailijan Sarah Watersin viides romaani. Englanninkielinen alkuteos on ilmestynyt 2009, Helene Bützowin suomennos 2011 Tammen kustantamana.
Aiemmissa romaaneissaan lesbohahmoja kuvannut Waters kertoo valinneensa kertojaksi mieluummin juuri miehen, vaikka tapahtuma-aikaan Britanniassa oli jo paljon naislääkäreitä. Mieslääkäri edustaa hänen mielestään juuri sitä perinteistä oppinutta tarkkailijaa, jollainen esiintyy usein tämän kirjallisuudenlajin kertojissa.
Palkinnot ja tunnustukset
Teos oli Man Booker Prizen kaunokirjallisuuspalkinnon finalistien joukossa vuonna 2009, ja samana vuonna se oli ehdokkaana Shirley Jackson -palkinnon saajaksi Stonewall Awards valitsi hänet vuoden kirjailijaksi, ja hänet kutsuttiin Royal Society of Literaturen jäseneksi.
Vastaanotto
Romaanista on sanottu, että se on viihdyttävä ja niin omintakeinen, että se kiinnostaa sekä historiallisen romaanin että kauhukirjallisuuden ystäviä, ja Helene Bützowin käännöstä pidetään eleganttina, hivenen vanhahtavana kuten teoksen henkeen sopii.
Ammunnan maailmancup 2009
Ammunnan maailmancupin 2009 järjesti Kansainvälinen Ampumaurheiluliitto (ISSF) ja siinä kilpailtiin seitsemässä osakilpailussa ja kahdessa finaalissa. Maailmancupin osakilpailun kilpailupaikkoina toimivat Changwon, Peking, Kairo, München, Milano, Minsk ja San Marino. Maailmancupin finaalit järjestettiin pistooli- ja kiväärilajeissa Wuxissa ja haulikkolajeissa Pekingissä. Finaaleihin osallistumisoikeuden saivat lajin edellisen vuoden maailmancupin finaalin voittaja ja kahdeksan maailmancupin osakilpailuissa menestynyttä urheilijaa. Myös järjestäjämaalla oli mahdollisuus saada edustajiaan mukaan.
ISSF oli ilmoittanut että maapaikkoja olympialaisiin ei jaeta vielä vuonna 2009. Täten maailmancupin osakilpailuistakaan ei ole aiemmista vuosista poiketen jaossa maapaikkoja. Maapaikkoja aletaan jakaa todennäköisesti vuonna 2010.
Maailmanennätykset
Maailmancupissa syntyneet uudet ja sivuavat maailmanennätykset.
Perttu Permi
Perttu Permi (s. 21. syyskuuta 1972 Tornio) on suomalainen kemisti ja professori. Hän on Jyväskylän yliopiston NMR-rakennetutkimuksen professori.
Elämä ja akateeminen ura
Perttu Permi kirjoitti ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta 1991. Lukion jälkeen hän aloitti kemian opinnot Oulun yliopistossa, josta valmistui 1997 maisteriksi. Hän väitteli Oulun yliopistossa 2001 kemian tohtoriksi. Väitöskirjan aihe liittyi rakennekemian alaan. Kemistinä Permi on myöhemminkin jatkanut rakennekemian tutkimusta.
Tutkijanuransa Permi aloitti 2001-2002 post doc-tutkijana Helsingin yliopiston Biotekniikan instituutissa. Vanhempana tutkijana hän toimi vuodesta 2003. Sen ohella hän sai 2002 nimityksen Oulun yliopiston rakennekemian dosentiksi.
Vuonna 2004 Permi nimitettiin Helsingin yliopistossa NMR-keskuksen johtajaksi ja sen ohella hän toimi Biotekniikan instituutissa tutkimusryhmän vetäjänä. Hän työskenteli vuosina 2008-2013 Suomen Akatemian akatemiatutkijana.
Vuosien aikana Permi on johtanut useita tutkimusprojekteja sekä tutkimukseen liittyviä infrastruktuurihankkeita. Projektien myötä hän on hankkinut kansainvälistä kokemusta. Hänen asiantuntemustaan on käytetty, kun tutkimusvirkoihin on valittu kansainvälisiä tutkijoita. Hän on myös toiminut ulkopuolisena arvioijana kansainvälisissä tutkimusinfrastruktuurihankkeissa.
Permi on ollut vierailevana luennoitsijana useissa kotimaisissa ja kansainvälisissä konferensseissa. Tutkimustyön ohessa hän on ohjannut useita pro gradu-töitä ja väitöskirjoja. Tieteellisen uransa aikana Permi on julkaissut 93 kansainvälisesti noteerattua tieteellistä artikkelia sekä yhden tieteellisen monografian. Lisäksi hän on toiminut noin 20 tieteellisen julkaisusarjan riippumattomana vertaisarvioijana.
Professoriksi
Permi nimitettiin Jyväskylän yliopiston NMR-rakennetutkimuksen professoriksi vuoden 2015 alussa. Professuuri on poikkitieteellinen, ja se on kemian ja biotieteiden laitosten yhteinen. Professorina Permi tekee ydinmagneettiseen resonanssispektroskopiaan (NMR) perustuvaa rakennekemian tutkimusta, johon yhdistyy myös biologian tutkimusta. Paitsi bio- ja ympäristötieteiden, fysiikan sekä kemian laitoksella, tutkimusta tehdään myös Jyväskylän yliopiston monitieteellisessä tutkimusympäristössä, nanotiedekeskuksessa (Nanoscience Center, NSC). Tutkimustyön ohella Permi kehittää Jyväskylän yliopiston kansainvälistä tutkimus- ja koulutusyhteistyötä.
Tutkimusalat
Professori Permin tutkimusaloihin kuuluu pääasiassa NMR-spektroskopian menetelmien kehittäminen sekä NMR-spektroskopian soveltaminen biologisten makromolekyylien tutkimukseen. Hän on kiinnostunut erityisesti proteiinien rakenteen ja toiminnan välisestä yhteydestä. Hän on tutkinut esimerkiksi rakenteellisesti epäjärjestäytyneiden proteiinien ominaisuuksista ja sitä millainen merkitys näillä proteiineilla niin kutsutuissa patogeeni-isäntä-vuorovaikutuksissa.
Yksityiselämä
Perttu Permi on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Doghouse
Doghouse on brittiläinen vuonna 2009 valmistunut kauhukomedia ja splatter-elokuva, jonka pääosissa on Danny Dyer ja Noel Clarke. Elokuvan ikäraja on Suomessa K-18.
Juoni
Jätkäporukka päättää lähteä viettämään lomaa syrjäiseen kylään. Porukan tarkoitus on pitää sellainen perus jätkien viikonloppu, jossa ei ole naisia mukana ja olut virtaa hanasta suoraan suuhun. Kaikki ei mene kuitenkaan aivan nappiin, kun he kylään saapuessaan saavat huomata, että jokin on pahasti vialla. Kaikki kylän asukkaat ovat kadonneet jonnekin, ja paikka näyttää muutenkin enemmän aavekaupungilta kuin mukavalta pikkukylältä. Hetken tutkittuaan ympäristöä he huomaavat, että kaikki kylän naiset ovat muuttuneet lihaa syöviksi eläviksi kuolleiksi.
Sata lapsuuden jälkeistä päivää
Sata lapsuuden jälkeistä päivää (Сто дней после детства, Sto dnei posle detstva) on Sergei Solovjovin ohjaama neuvostoliittolainen värielokuva vuodelta 1975. Solovjov teki elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Aleksandr Aleksandrovin kanssa. Teini-ikäisestä pojasta nuorten kesäisellä pioneerileirillä kertova elokuva toi Solovjoville Berliinin elokuvajuhlilla 1975 parhaan ohjauksen Hopeisen karhun.
Elokuvan pääosissa näyttelevät Boris Tokarev, Tatjana Drubitš, Irina Mališeva, Juri Agilin ja Sergei Šakurov.
Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 3. joulukuuta 1976. Suomen elokuvateattereissa elokuvan näki 739 katsojaa. Elokuva esitettiin Yle TV2 -kanavalla 2. joulukuuta 1977.
Ádendro
Ádendro on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Chalkidónan kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αδένδρου, Dimotikí Koinótita Adéndrou). Kaupungin väkiluku on 2 079 (vuonna 2011).
Ádendron pieni kaupunki, suomeksi ”Puuton”, sijaitsee Makedonian tasangoilla linnuntietä noin 30 kilometriä länteen Thessalonikista. Vuoteen 1927 saakka asutuksen nimi oli turkkilaisittain Kirtzilár (Κιρτζιλάρ).
Luonetjärvi
Luonetjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakoskella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 217 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä, se on 3,9 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järvi on saarien ja niemien rikkoma niin, että järvenselät ovat puolikilometrisinä varsin kapeita. Järvi on muodostunut Särkimäen ja Tuohimäen länsipuolelle sekä Syväojanmäen ja Kaposenmäen itäpuolelle. Luoteispuolella kohoaa Kivikankaan jatkeena harjumainen harjanne. Järven kaakkoispäässä se kapenee Hietasalmessa Hietajärveksi, josta laskujoki Autiojoki alkaa padon takana. Järvellä on mainittava pohjoispään Rupanlahti, keskiosan lounaaseen työntyvä Syvälahti ja koilliseen työntyvä Niemelänlahti sekä Syvälahden vieressä sijaitseva Sulkuniemi, jonka vastarannalla työntyy järvelle Peuraniemi. Rupanlahden pohjukka jää kapean salmen taakse. Sulkuniemen suojaan jää Mansikkahetto, joka on lahtimainen kosteikko.
Järvellä on kartan mukaan 27 saarta. Suurin saarista on Pukkisaari, joka on autio metsäsaari. Se on 400 metriä pitkä ja 340 metriä leveä. Sen pinta-ala on kartasta mitattuna 8 hehtaaria. Sen itäpuolella sijaitsee 200 metriä pitkä Lammassaari. Monet järven saarista sijaitsevat rantojen soiden lähituntumassa.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 10,27 miljoonaa kuutiometriä eli 0,01027 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,7 metriä ja suurin syvyys on 20 metriä. Sulkuniemen ja Peuraniemen välissä sijaitsee järven syvänne, missä sijaitsee myös sen syvin kohta.
Järven rantaviivan pituus on 26,7 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata tai asuinaluetta. Tikkakoski sijaitsee järven kaakkoispäässä, jossa ovat Itäranta, keskusta ja Länsiranta, jossa sijaitsee Puolustusvoimien Ilmasotakoulu. Muualla asutus on haja-asutusta ja rannoille on rakennettu noin 20 vapaa-ajan asuntoa. Tikkakosken kautta kulkevat valtatie 4, yhdystiet 6300 ja 16703, joka seuraa järven etelärantoja.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu 1960-luvulta saakka. Sen ekologinen tila on hyvä ja veden ravinnepitoisuuksien perusteella se on lievästi rehevöitynyt. Järven alusvedessä toistuu lämpötilakerrostuneisuuden aikana happivajaus. Veden happamuustaso on yli pH 6.
Eläimistöä
Järvessä esiintyy ainakin kuhaa, haukea, ahventa, kuoretta, madetta, lahnaa ja särkeä. Siihen on istutettu kuhaa, planktonsiikaa, järvisiikaa, kirjolohta, harjusta ja rapuja. Järven elinehdot eivät sovellu ravuille.
Virkistyskäyttö
Järven eteläpäässä Tervaskadulla sijaitsee uimaranta ja järvellä on melontareitti, jonka palveluihin kuuluvat laavuja, nuotiopaikkoja ja käymäliä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) järvi kuuluu. Valuma-alueesta 70 % on kangasmetsää, 20 % turvemaita ja 6 % peltomaata ja 6 % vesistöjä. Järven vedenpinnan korkeus on 134,7 metriä mpy.
Järven lähialueilla on pieniä järviä, jotka laskevat suoraan järveen. Niitä ovat Särkilampi (5 ha), joka laskee Rupanlahteen, Kaakkolampi (1 ha) ja Paskolampi, jotka laskevat Hietajärveen, ja pieni Riuttalampi, joka laskee Mansikkahettoon. Rupanlahteen laskee yhteinen laskuoja Tuomipurolle ja Köntysjoelle. Näiden alajuoksulla sijaitsevat lännessä Keskinen (20 ha), Köntyslampi (3 ha) ja Riihilampi (6 ha), ja pohjoisessa Vääräjärvi (7 ha). Järven laskujoki on Autiojoki, joka laskee lähes seitsemän kilometrin päässä Korttajärveen.
Sara Mota de Larrea
Sara Mota de Larrea on meksikolainen perijätär ja miljardööri. Hän on Meksikon kuparikuninkaaksi kutsutun Jorge Larrea Ortegan (1912–1999) leski, joka peri suuren Grupo México -konsernin omistusosuuden miehensä jälkeen. Sara Mota de Larrea oli vuonna 2016 yhä konsernia hallinnoivan arizonalaisen (USA) holdingyhtiö Empresarios Industriales de Mexicon suurin omistaja 38,5 prosentin omistusosuudella. Huhtikuussa 2018 yhdysvaltalainen mediatalo Bloomberg arvioi hänen varallisuudekseen 12,3 miljardia dollaria.
Perheen poika Germán Larrea Mota Velasco (s. 26. lokakuuta 1953) on johtanut Grupo Méxicoa vuodesta 1994. Myös hän on miljardööri.
Sixto Sosa Díaz
Sosa Díaz sai 5. joulukuuta 1918 nimityksen Santo Tomás de Guayanan ja 16. kesäkuuta 1923 Cumanán piispaksi. Hän kuoli jälkimmäisessä virassa ollessaan 72-vuotias.
Papin perhe
Papin perhe on Minna Canthin vuonna 1891 kirjoittama näytelmä, jossa kuvataan suomalaisen perheen elämää 1800-luvulla. Perheen isä on paikkakunnalla arvostettu pappi, ja muutoinkin perheen asiat ovat kunnossa. Ongelmia syntyy, kun perheen lapset eivät haluakaan elää samoin kuin vanhempansa. Poika Jussi on kiinnostunut uudesta poliittisesta radikalismista ja tytär Maiju kannattaa naisten itsenäistymispyrkimyksiä. Tällaiset ajatukset ovat ristiriidassa vanhoillisen pastorin näkemysten kanssa.
Papin perhe on yksi suomalaisen näytelmäkirjallisuuden klassikoista. Teatterin esitystietokannan mukaan sitä on esitetty 58 eri otteeseen Suomen ammattiteattereissa. Suomen Kansallisteatterissa sitä on esitetty vuosina 1919, 1924, 1942, 1963 ja 2005. Turun kaupunginteatterin versiosta vuonna 1962 on tehty myös televisiotaltiointi.
Martini (juoma)
thumb|225px|Martini Martini on klassinen cocktail, joka koostuu ginistä ja vermutista. Juomaan kuuluu myös koristelu oliivilla tai sitruunankuorella.
Juoman alkuperä on tuntematon, mutta sen synnystä on esitetty useita teorioita. Alun perin martinissa oli huomattavasti enemmän vermuttia kuin nykyään; esimerkiksi 1920-luvulla tyypillinen ginin ja vermutin suhde oli 2:1. Yhdysvaltain kieltolain kumoamisen jälkeen hyvälaatuista giniä oli helposti saatavilla, ja vermutin määrä martineissa väheni 1900-luvun kuluessa huomattavasti.
William Hunt Painter
William Hunt Painter syntyi Astonissa, Birminghamissa viisilapsisen perheen esikoisena. Hän työskenteli pankkivirkailijana ja maallikkosaarnaajana ennen kuin ryhtyi kirkolliselle uralle.
William Hunt Painter työskenteli apupappina Barbonin seurakunnassa Cumbriassa, ja tutustui pappiin joka rohkaisi häntä kasvitieteen pariin. Myöhemmin hän toimi apupappina myös High Wycombessa, Edgbastonissa, Derbyssä ja Bristolissa ennen kuin pääsi kappalaiseksi Stirchleyhin.
Bruniat
Bruniat (Brunia) on bruniakasveihin (heimo Bruniaceae) kuuluva kasvisuku, jossa on 37 lajia. Niitä esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Afrikan Kapmaassa. Ainakin kahta lajia viljellään leikkokukiksi.
Martini (juoma)
Populaarikulttuurissa erityisesti James Bond tunnetaan martinien ystävänä.
William Hunt Painter
Vuodesta 1898 Hunt Painterin kasvitieteelliset tutkimukset ja kasvien keräily keskittyivät sammaliin.
Martini (juoma)
Martinista on monenlaisia muunnelmia, joista vodkamartini, jossa käytetään vodkaa ginin sijasta, on juuri Bondin tunnetuksi tekemä.
William Hunt Painter
Vuonna 1905 Painter löysi Bishops Castlesta harvinaisen unikkokasveihin kuuluvan kasvin, joka sai tieteelliseksi nimekseen Fumaria painteri. Vuonna 1907 hän löysi samaa kasvia Ironbridgestä. Nämä ovat edelleen ainoat tämän lajin tunnetut kasvupaikat, ja itse laji on yksi harvoista Englannin kotoperäisistä lajeista. Kasvi on kahden melko yleisen lajin lisääntymiskykyinen hybridi. Se löydettiin mahdollisesti kolmannen kerran vuonna 2005, mutta löytö ja kenties koko erillisen lajin olemassaolo on kiistanalainen.
thumb|[[Tuoksuorvokki Hunt Painterin kokoelmista.]] Hunt Painter lahjoitti kasvikokoelmansa Aberystwythin Walesin yliopiston kasvitieteen laitokselle, mutta hänen keräämiään näytteitä on myös Kew Gardensissa, Birminghamin ja Glasgow'n yliopistoissa sekä Derbyn kaupunginmuseossa.
Mat Devine
thumb|Mat Devine Mat Devine (s. 1974 Norwalk, Connecticut) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.
Yksityiselämä
Mat Devine syntyi Norwalkissa, josta hän kuitenkin pian muutti muualle perheensä mukana. Perheeseen kuuluivat hänen lisäkseen vanhemmat ja kaksi siskoa. Aikuisena Devine asui Chicagossa kunnes vuoden 2010 elokuussa muutti New Yorkiin.
Kill Hannah
Chicagolainen yhtye Kill Hannah on 19-vuotiaan Mat Devinen perustama. Hän seurusteli silloin 17-vuotiaan Hannah-tytön kanssa ja aluksi yhtyeen nimeksi piti tulla pelkkä Hannah. Kun Devine kuitenkin erosi tyttöystävästään, hän kosti tälle muuttamalla nimen Kill Hannahiksi.
2009 ilmestyneen Wake up the Sleepers -albumin kiertueella he olivat yhtyeiden kuten Papa Roach, Jet, Morningwood, She Wants Revenge, Smashing Pumpkins, My Passion ja Lacuna Coil mukana.
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2016
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Tampereella 27.–28. helmikuuta 2016. Kilpailut järjestettiin Pirkkahallissa ja järjestävänä seurana oli Tampereen Pyrintö.
Ust-Kuiga
Ust-Kuiga tai Uus Kujga  on kaupunkikunta ja kaupunkimainen taajama Ust-Janskin ulusissa Sahan tasavallan pohjoisosassa. Ust-Kuiga sijaitsee Janajoen itärannalla, 224 kilometriä ulusin keskuksesta Deputatskista luoteeseen.
Ust-Kuiga on tärkeä liikenteen keskus. Siellä on jokisatama ja lentokenttä. Sieltä on myös maantieyhteys Deputatskiin. Taajamassa on ala- ja keskiasteen koulu, musiikkikoulu, vapaa-ajantalo, kauppa, terveyskeskus ja geologinen tutkimusasema.
Asukasluvun kehitys:
Ust-Kuiga perustettiin 1950-luvulla. Vuonna 1964 siitä tuli taajama.
Unkarinhöyhenheinä
Unkarinhöyhenheinä (Stipa pennata) on monivuotinen heinälaji. Se kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Heinä kasvaa tiheinä mättäinä. Lehdet ovat ohuet, kouruiset, harmaanvihreät. Röyhy on kapea, haaraton tai haarova. Heinän kukinnolla on höyhentä muistuttava ulkoasu, sillä tähkylästä yksittäin kasvava vihne on erittäin pitkä, jopa 30 cm, ja siinä on tiheästi ohuita karvoja.
Pohjoismaissa unkarinhöyhenheinä esiintyy vain Ruotsissa, missä sitä kasvaa harvinaisena Länsi-Götanmaalla Falbygden-nimisellä kalkkikiviseudulla.
Jalkapallon Mestaruussarjan karsintasarja 1945
Jalkapallon Mestaruussarjan karsintasarja 1945 pelattiin ennen Mestaruussarjan kautta 1945–46. Se on laskettu myöhemmin vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 13. kaudeksi. Karsintasarja pelattiin kahdessa kuuden joukkueen lohkossa yksinkertaisena sarjana. Mestaruussarjan edellinen kausi oli jäänyt kesken kesällä 1944, eikä Palloliitolla ollut mahdollisuuksia jatkaa jalkapallosarjoja vuoden 1944 aikana. Palloliiton edustajakokous päätti 8. huhtikuuta 1945, että kesken jäänyt Mestaruussarjan kausi 1943–44 pelataan loppuun touko-kesäkuun 1945 aikana ja uusi kausi (1945–46) aloitetaan karsintasarjalla kevätkaudella 1945.
Molempien karsintalohkojen neljä parasta pääsivät Mestaruussarjaan kaudeksi 1945–46, ja lohkovoittajat TPS ja VIFK pelasivat karsintasarjan loppuottelun Palloliiton vuoden 1945 mestaruudesta. Vaasassa 4. marraskuuta 1945 pelatun loppuottelun ja Palloliiton vuoden 1945 mestaruuden voitti TPS maalein 2–1. Vuoden 1945 jalkapallon Suomen mestaruudesta pelattiin ylimääräinen cup-kilpailu.
Mestaruussarjan karsintasarjan 1945 maalikuninkuuden voitti VIFK:n Sven Veijola 6 maalilla. Karsintasarjan yleisömäärä oli yhteensä 42 341 henkeä eli keskimäärin 1 411 katsojaa ottelua kohti.
Joukkueet
Karsintasarjaan osallistuivat kaikki Mestaruussarjan kauden 1943–44 kahdeksan joukkueetta sekä neljä parasta (HPS, VPV, IF Drott ja Haka) kauden 1943–44 Suomensarjasta.
Lohko II
Huom. Valkeakoski oli kauppala.
Lohko I
Lähde: Jalkapallokirja 1945–46
(O) = Mestaruussarjaan 1945–46
Lohko II
Lähde: Jalkapallokirja 1945–46
(O) = Mestaruussarjaan 1945–46
Loppuottelu
Karsintalohkojen voittajat TPS ja VIFK pelasivat karsintasarjan loppuottelun.
Osmo Rinta-Tassi
Osmo Juhani Rinta-Tassi (s. 16. heinäkuuta 1935 Kurikka) on suomalainen museonjohtaja ja historiantutkija.
Rinta-Tassin vanhemmat olivat maanviljelijä Arvo Johannes Rinta-Tassi ja emäntä Elli Matilda Knuuttila. Hän valmistui filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1965 ja väitteli tohtoriksi 1986. Rinta-Tassi toimi Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan pääsihteerinä 1960–1961, Jyväskylän yliopiston assistenttina 1965–1968 ja vuodesta 1975, Keski-Suomen tutkimusseuran toiminnanjohtajana 1968–1969, Punakaartin historiatoimikunnan tutkijana 1969–1971 ja Keski-Suomen maakuntaliiton toiminnanjohtajana 1972–1975.
Jatkuvuusyhtälö
Jatkuvuusyhtälö eli siirtoyhtälö on yhtälö, joka kuvaa jonkin suureen siirtymistä avaruudessa. Matemaattisesti jatkuvuusyhtälö antaa yhteyden suljetun pinnan sisäänsä sulkeman varauksen ajallisen muutoksen ja pinnan läpi kulkevan nettovirran välille. Fysikaalisissa tieteissä säilyvien suureiden jatkuvuusyhtälöt ovat keskeisessä roolissa.
Esimerkiksi sähkövarauksen \rho ja sähkövirran \mathbf j välinen jatkuvuusyhtälö voidaan kirjoittaa differentiaalimuodossa
missä ∇⋅ on divergenssi, ρ on varaustiheys, j on sähkövirta ja t on aika. Jatkuvuusyhtälöt ovat säilymislakien paikallisia yleistyksiä; varauksen jatkuvuusyhtälö ei kerro ainoastaan että kokonaisvaraus ei muutu, mutta myös ettei varaus voi siirtyä yht'äkkisesti paikasta toiseen.
Virtausmekaniikka
Virtausmekaniikassa jatkuvuusyhtälö ilmaisee fluidin massavirran säilymisen vuoputken eri osissa. Staattisessa virtauksessa vuoputken jokaisen osan sisältämän fluidin massa säilyy ajallisesti vakiona. Massavirrat vuoputken virtaviivoja kohtisuorassa vastaan olevien päiden 1 ja 2 läpi ovat täten yhtä suuret, ts.
missä ja  ovat massavirrat aikayksikköä kohti, \rho_1 ja \rho_2 fluidin tiheydet, v1 ja v2 sen virtausnopeudet sekä A1 ja A2 putken poikkipinta-alat sen kummassakin päässä. Tästä saadaan jatkuvuusyhtälö
Voipio
Voipio on suomalainen sukunimi, jonka ottivat senaattori, hovioikeuden presidentti Daniel Woldemar Åkermanin (1843–1919) jälkeläiset vuonna 1901. Nimi on johdettu Åkermanin Taipalsaarella omistamaan Nikin tilaan kuuluneesta Voipioniemi (Voipionniemi) -nimisestä niemestä. Suvun vanhin tunnettu Åkerman-nimeä kantanut kantaisä on Boråsissa asunut Anders Åkerman (1648–1703). Nykyisen Suomen alueelle Åkerman/Voipiot tulivat viimeistään 1752.
Voipio-sukunimi on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Cindy Frey
Cindy Frey (s. 5. syyskuuta 1975 Neerpelt) on itseoppinut belgialainen valokuvataiteilija. Hän on erikoistunut muotokuviin, musiikkiin, mainoksiin ja muotiin. Ensimmäisen kerran hän työskenteli valokuvaajana vuonna 2003 ja vuodesta 2007 hän on ollut kokopäivätoiminen valokuvataiteilija. Hän on osallistunut näyttelyihin Belgiassa, Alankomaissa ja Saksassa.
Lim Hyo-jun
Lim Hyo-jun (s. 29. toukokuuta 1996 Daegu) on eteläkorealainen kaukalopikalustelija.
Natriumpyrosulfaatti
Natriumpyrosulfaatti eli natriumdisulfaatti (Na2S2O7) on natrium- ja pyrosulfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste.
Lim Hyo-jun
Ura
Hän harjoitteli uimaan nuoruudessaan. Vuonna 2012 hän osallistui nuorten olympialaisiin, jossa hän saavutti kultaa 1000 metrin kilpailussa ja hopeaa 500 metrin kilpailussa. Vuonna 2017 hän sijoittui neljänneksi universiadeissa 500 metrin kilpailussa.
Natriumpyrosulfaatti
Reaktioita
Natriumpyrosulfaattia muodostuu sivutuotteena valmistettaessa rikkitrioksidia natriumvetysulfaatista. Natriumvetysulfaattia kuumennettaessa vapautuu vettä ja natriumpyrosulfaattia. Kun natriumpyrosulfaattia kuumennetaan edelleen, se hajoaa rikkitrioksidiksi ja natriumsulfaatiksi.
Boyne-luokka (linjalaiva, 1783)
Boyne-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden 98-tykkisen toisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Lim Hyo-jun
Ura
Vuonna 2018 hän osallistui olympialaisiin, jossa hän saavutti kultaa 1500 metrin kilpailussa, rikkoen olympiaennätyksen 2.10,485. Hän myös saavutti pronssia 500 metrin kilpailussa, sijoittui neljänneksi 1000 metrin kilpailussa ja 5000 metrin viestissä.
Natriumpyrosulfaatti
Reaktioita
Natriumpyrosulfaattia muodostuu myös natriumsulfaatin ja rikkitrioksidin reaktiolla noin 400 °C lämpötilassa. Natriumpyrosulfaatti reagoi monien metallioksidien ja -hydroksidien kanssa muodostaen metallien sulfaatteja. Esimerkiksi alumiinihydroksidin ja natriumpyrosulfaatin reaktio tuottaa alumiinisulfaattia, natriumsulfaattia ja vettä.
Jonas Jonasson (kirjailija)
thumb|Jonas Jonasson Jonas Jonasson (s. 1961 Växjö) on ruotsalainen toimittaja ja kirjailija.
Jonassonin ensimmäinen romaani Satavuotias joka karkasi ikkunasta ja katosi on veijaritarina, josta tuli vuoden 2010 myydyin romaani Ruotsissa. Ruotsinkielisen alkuteoksen kustansi Piratförlaget. Teos on ilmestynyt 42 maassa. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva (2013)
Adam Russo
thumb|Adam Russo vuonna 2009. Adam Russo (s. 12. huhtikuuta 1983 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalais-italialainen jääkiekkomaalivahti, joka on edustanut Italiaa vuosien 2008 ja 2010 MM-kisoissa. Molemmissa kisoissa Italia tippui B-sarjaan. Russon seurajoukkue on Port Huron Icehawks.
Naisten kesken
Naisten kesken on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Joseph Loseyn ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Vanessa Redgrave, Sarah Miles ja Diana Dors. Naisten kesken perustuu Nell Dunnin näytelmään Steaming (1981), jonka pohjalta Patricia Losey laati elokuvan käsikirjoituksen. Paul Mills tuotti elokuvan. Naisten kesken jäi sekä ohjaaja Loseyn, näyttelijä Dorsin että elokuvaaja Challisin viimeiseksi elokuvaksi. Losey ja Dors kuolivat pian elokuvan kuvauksien jälkeen vuonna 1984, ja Challis jäi eläkkeelle.
Juoni
Naisten kesken kertoo kolmesta naisesta, jotka tapaavat säännöllisesti lontoolaisessa löylyhuoneessa, jossa he keskustelevat heidän elämistään ja ihmissuhteistaan. Löylyhuone uhataan sulkea, mutta naiset päättävät estää sen.
Tuotanto
Nell Dunnin näytelmä Steaming sai ensi-iltansa Lontoon Theatre Royal Stratford East -teatterissa vuonna 1981, jolloin näytelmä voitti parhaan uuden komedian Laurence Olivier -palkinnon. Broadwaylla näytelmä sai ensi-iltansa Brooks Atkinson Theatressa 12. joulukuuta 1982. Broadwaylla näytelmää esitettiin 65 esitystä helmikuun 5. päivään 1983 asti.
Naisten kesken kuvattiin kolmen miljoonan dollarin budjetilla Buckinghamshiren Iver Heathissa sijaitsevilla Pinewood Studiosilla alkuvuodesta 1984. World Film Services oli elokuvan tuotantoyhtiönä. Georgina Hale oli alun perin Josien roolissa, mutta potkut saatuaan hänet korvasi Patti Love. Hale oli näytellyt Josieta alkuperäisessä näytelmän teatterituotannossa Lontoossa. Näyttelijöille Julie Christielle ja Jacqueline Bisset’ille tarjottiin elokuvan rooleja, mutta he kieltäytyivät, koska rooleilta vaadittiin alastomuutta. Kaikki elokuvan kahdeksan näyttelijää ovat naisia.
Julkaisu ja vastaanotto
Naisten kesken sai ensi-iltansa Ranskan Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1985. Naisten kesken esitettiin New Yorkin elokuvajuhlilla 28. syyskuuta 1985, Chicagon elokuvajuhlilla lokakuussa 1985 ja Toronton elokuvajuhlilla 3. syyskuuta 1986. Elokuva pääsi suppeaan teatterilevitykseen Yhdysvalloissa 29. elokuuta 1986. Elokuvan levittäjinä olivat Columbia-EMI-Warner Isossa-Britanniassa vuonna 1985 ja New World Pictures Yhdysvalloissa vuonna 1986. Naisten kesken julkaistiin ensi kerran VHS:nä vuonna 1986.
Sanja Ilić
Elämä ja ura
Ilić syntyi 27. maaliskuuta 1951 Belgradissa, silloisessa Jugoslaviassa. Hänen isänsä oli lauluntekijä ja hänen veljensä Dragan on muusikko ja Generacija 5 -nimisen bändin jäsen. Ilić oli naimisissa serbialaisen näyttelijän ja mallin Zlata Petkovićin kanssa tämän kuolemaan vuoteen 2012 asti. Heillä on yhteinen poika, joka syntyi vuonna 1984.
Ilić aloitti musiikkiuransa 12-vuotiaana, kun hän sävelsi serbialaisen laulajan Dragan Lakovićin kappaleen. 16-vuotiaana hän sävelsi kappaleen nimeltä "Baj baj baj", jonka myöhemmin esitti Bisera Veletanlić Jugovizija 1976 -kilpailussa, sijoittuen kolmanneksi. Ilić valmistui Belgradin arkkitehti-yliopistosta. Ilić jatkoi uraansa 70-luvulla, esiintyen lukuisten bändien, kuten Vragolanin ja Sanin kanssa. Hän sävelsi myöhemmin Belgradin Punaisen tähden jalkapallojoukkueen hymnin. Vuonna 1982 hän sävelsi Askan kappaleen nimeltä "Halo, Halo", joka edusti Jugoslaviaa vuoden 1982 Eurovision laulukilpailussa. Hän sävelsi myöhemmin kappaleen nimeltä "Princeza", joka yritti edustaa Jugoslaviaa vuoden 1984 Eurovision laulukilpailussa.
Vuonna 1998 Ilić perusti musiikkiyhtyeen nimeltä Balkanika. He esittivät ensimmäisen konserttinsa yhdessä vuonna 2000. Yhdessä Balkanikan kanssa hän edusti Serbiaa kappaleella "Nova deca" vuoden 2018 Euroviisuissa.
Ilić kuoli koronaviruksen aiheuttamien komplikaatioiden vuoksi vuoden 2021 maaliskuussa.
Punaleppä
Punaleppä (Alnus rubra) eli oregoninleppä on Pohjois-Amerikan länsirannikolta kotoisin oleva keskikokoinen, kesävihanta puu, joka kuuluu leppien sukuun ja koivukasvien heimoon. Se on suurin leppälaji Meksikon pohjoispuolisessa osassa Amerikkaa ja Pohjois-Amerikan luoteisrannikon kaupallisesti tärkein lehtipuu. Sen erottaa muista leppälajeista reunoiltaan rullalle kääntyneistä lehdistä.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|180px|Punalepän punaisia hedenorkkoja. Punaleppä on nopeakasvuinen ja lyhytikäinen puu, joka alkaa tuottaa siementä 10 vuoden ikäisenä ja elää keskimäärin 60–70 vuotta, enintään kuitenkin sata vuotta. Yleensä se kasvaa 24–30 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 35–45 senttimetriä paksuksi. Suurimmat luonnosta löydetyt yksilöt ovat olleet 37 metriä korkeita ja 80 senttimetrin paksuisia.
Punalepällä on tavallisesti yksihaarainen runko, kapea tai kartiomainen latvus sekä laaja juuristo, joka levittäytyy lähelle maanpintaa. Sen runkoa ja oksia peittää ohut, sileä ja harmaanvalkoinen kaarna, joka alkaa tummua ja kesiä ohuina levyinä puun ikääntyessä. Juuristossa on typpeä sitovia nystyröitä, joissa elää Frankia-sukuun kuuluvia aktinobakteereja. Punalepällä on usein myös sienijuuria, joiden kautta se elää symbioosissa sienten kanssa.
Talvisilmut ovat perällisiä, pallomaisia, pyöreäkärkisiä ja yleensä hyvin tahmeita. Lehtilapa on puikea tai soikea, 6–16 senttimetriä pitkä, leveän suippotyvinen tai pyöreätyvinen, terävä- tai tylppäkärkinen sekä tyypillisesti reunoiltaan rullalle kiertynyt. Lehtilaita on voimakkaasti toissahainen tai nyhälaitainen, ja lehden alapinta on kalju tai hieman karvainen.
Punaleppä on yksikotinen kasvi, joka kukkii alkukeväästä ennen lehtien puhkeamista. Sen kukat sijaitsevat erillisissä hede- ja eminorkoissa. Hedenorkot ovat jopa 12 senttimetrin mittaisia, punaruskeita ja roikkuvat oksien kärjistä yksittäin tai pieninä ryppäinä. Eminorkot ovat pienempiä, punertavanvihreitä ja pystyjä mutta kääntyvät pölytyksen jälkeen alaspäin ja kypsyvät puutuneiksi, käpymäisiksi hedelmänorkoiksi, joissa on 50–100 litteää, siipipalteista pähkylää. Tuuli levittää pähkylät puun ympäristöön syksyn ja talven aikana.
Levinneisyys
thumb|240px|Punalepän harmaata kaarnaa peittävät usein sammalet. thumb|240px|Punalepän hedelmänorkkoja syksyllä. Punaleppä on kotoisin Pohjois-Amerikan länsirannikolta, jossa sen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Kaliforniasta Yukoniin ja Kaakkois-Alaskaan saakka. Sitä ei juurikaan esiinny yli 160 kilometrin päässä merenrannasta lukuun ottamatta Pohjois-Idahon jokivarsia. Sitä viljellään myös Havaijilla.
Elinympäristö
Punaleppä menestyy kosteassa meri-ilmastossa noin 700 metrin korkeudelle saakka. Se viihtyy aurinkoisilla paikoilla mutta ei ole kovin vaativa maaperän suhteen. Yleensä se kasvaa virtaavien vesien äärellä, kosteilla tulvatasangoilla, järvien rannoilla, märillä rinteillä sekä aukeilla, hiekkaisilla ranta-alueilla.
Käyttö
Punaleppää pidetään Pohjois-Amerikan luoteisosien kaupallisesti tärkeimpänä lehtipuuna. Siitä tehdään paljon huonekaluja ja kaapistoja, sillä se on edullista ja sen tasaista ja melko tiheää puuainesta on helppo työstää. Siitä valmistetaan myös koriste-esineitä, koristelistoja, seinä- ja kattopaneeleita, kuormalavoja, puuviilua, vaneria, paperirullien tulppia ja joitakin pienempiä erikoistuotteita, kuten harjanvarsia, lankarullia, tarjottimia, kengänpohjia ja laatikoita. Lisäksi sitä käytetään selluloosan raaka-aineena ja polttopuuna. Sitä pidetään myös hyvänä maanparannuskasvina, koska sen juuret muodostavat maaperään runsaasti typpeä.
Monet koti- ja villieläinlajit käyttävät punaleppää ravintonaan. Lehmät, lampaat ja vuohet syövät nuorten puiden lehtiä ja oksia samoin kuin kauriit sekä hirvet. Majavat syövät sen kuorta ja rakentavat sen oksista patoja sekä pesiä. Siemenet kelpaavat tikleille ja peurahiirille.
Pohjois-Amerikan intiaanit värjäsivät kalaverkkonsa punaiseksi punalepän kuoresta saatavalla väriaineella, jotta kalat eivät huomaisi verkkoja niin helposti. He käyttivät punaleppää myös ulostus- ja oksetusaineena sekä yleislääkkeenä, jolla hoidettiin särkeviä luita, päänsärkyä, yskää, sappitautia, vatsavaivoja, risatautia, tuberkuloosia, astmaa ja ihottumia. Punalepän lääkinnälliset ominaisuudet johtuvat sen sisältämästä salisiinista.
Betonimylläri
Betonimylläri: Runoja on Lauri Viidan esikoisteos, runokokoelma, joka ilmestyi vuonna 1947.
Viita kirjoitti osan runoista jo rintamalla ollessaan. Kokoelman ilmestyessä Viita oli vielä sitä mieltä että hän jatkaa kirvesmiehenä, mutta sen saaman suosion ansiosta hän kuitenkin uskaltautui jättämään leipätyön. Kokoelmaa on pidetty ainutlaatuisena kirjallisena pommina.
Viita oli mitallisen runon mestari. Hän puheenomaistaa rytmiikan ja tuo runokieleen luontevasti "betonimyllärin" arkikuvaston. Vaikka vapaa mitta otti pian valta-aseman, Viidan ilmaisu kesti modernismin aallon. Monissa runoissa Viita kohdistaa kritiikkinsä kirkkoon, mutta uskonnonvastaisena sinänsä Viitaa ei voi pitää. Heikki Sarmanto on säveltänyt kokoelman runoja laulusarjaksi ”Betonimylläri”, jonka Tapani Kansa on levyttänyt. Jukka Siikavire on säveltänyt ”Alfhild”-runon. ”Alfhild” oli pitkään suosittu äitienpäiväruno, joskin sen suosio on aikojen kuluessa murentunut sen asetelmallisuuden vuoksi, mutta runoilija Torsti Äärelä on pohtinut, onko se typologisoitavissa pelkästään mustavalkoisesti asetteluun ”huora-madonna”. Hänen mukaansa sitä on tulkittava Viidan oman äitisuhteen kautta: Viita oli äidin lempilapsi.
Teoksen runossa ”Mylly” Runoilija käy vuoropuhelua Saatanan kanssa: Runo on myöhemmin huomattu väännökseksi Otto Mannisen runosta vuodelta 1938. Viita käy siinä periaatekeskustelua Mannisen ja tämän arvomaailman kanssa. Samanlaista keskustelua ovat täynnä Viidan muukin lyriikka ja myös proosateos Moreeni. Tällaisen alluusioiden käytön on itävaltalainen psykiatri Leo Navratil osoittanut skitsofreenikoille tyypilliseksi, ja heille tyypillistä on myös metaforien runsaus. Viita harrastaa sana- ja kielileikkejä ja rakentaa käänteisiä maailmoja esittäen asiat kielteisessä, usein hyvin monitasoisessa, muodossa niin että lukijan mielikuvitus aktivoituu: kun runo sanoo, että jotakin puuttuu, lukija näkee mielessään sen mikä puuttuu. Kirjallisuudessa kielipelit saavat kuitenkin hyväksytyn aseman. Viita harrastaa usein kriitikoille ja lukijoille käsittämättömiä uudissanoja ja alku- ja loppusoinnuttelua, joka on siirtynyt myös proosaan. Viidan kielen tihentymät ja käänteet kääntävät lukijan huomion usein itse kieleen ja sen merkityksiin. Nykylukija ei silti enää tuskaile, ettei Viidan kielestä saa selvää.
Hannu Kankaanpää on rinnastanut Juice Leskistä Viitaan: "”Sekä Viita että Leskinen sotivat parhaimmillaan huumorin ja satiirin asein yksityistä pientä ihmistä rusentavaa esivaltaa, yhteiskuntamyllyä, poliitikkoja ja muita päällepäsmäreitä, kirkkolaitosta, tekopyhyyttä ja kyynisyyttä vastaan.”"
Heli Kruger
Heli Maarit Koivula (ent. Kruger, s. 27. kesäkuuta 1975 Kauhajoki ) on suomalainen entinen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä. Hän saavutti kolmiloikan EM-hopeaa Münchenissä 2002, nuorten MM-hopeaa pituushypyssä 1994 ja alle 23-vuotiaiden EM-pronssia kolmiloikassa 1997. Koivula voitti ulkoradoilla viisi SM-kultaa pituushypyssä ja seitsemän kolmiloikassa sekä kuusi himmeämpää mitalia, mukana myös hopea 100 metriltä. Vuonna 2002 hänet valittiin Suomen vuoden naisurheilijaksi.
Urheilu-uran jälkeen Koivula on julkaissut kaksi romaania (nimellä Heli Kruger): Olen koskettanut taivasta (2005) ja Pidä minusta kiinni (2007).
Kansainvälinen ura
Koivula edusti seuratasolla Kauhajoen Karhua. Koivula sijoittui Thessalonikin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1991 pituushypyssä seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän oli Soulin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa samassa lajissa neljäs tuloksella 614 cm. Kaksi vuotta myöhemmin Koivula sai Lissabonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa tuulituloksella 664.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, Göteborgin MM-kisoissa 1995, Koivula jäi pituushypyn karsinnassa ilman tulosta, mutta juoksi ankkuriosuuden kuudenneksi sijoittuneessa Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Tukholman sisäratojen EM-kilpailuissa 1996 hän sijoittui pituushypyssä kuudenneksi tuloksella 655. Atlantan olympialaisissa 1996 hän karsiutui pituushypyn ja kolmiloikan loppukilpailusta.
Koivula sai Turun alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1997 pronssia kolmiloikassa tuloksella 13,88 ja sijoittui neljänneksi pituushypyssä. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän karsiutui kummankin lajin loppukilpailusta, samoin Budapestin EM-kilpailuissa 1998. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 Koivula jäi kolmiloikan karsintaan.
Vuonna 2001 Koivula voitti Euroopan cupin ykkösliigan kolmiloikkakilpailun Vaasassa tuloksella 14,13. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän oli kolmiloikassa viides tuloksella 14,28. GP-finaalissa Koivula oli seitsemäs. Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 hän karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta ja voitti kesäkuussa Euroopan cupin ykkösliigan kilpailun Slovakian Banská Bystricassa tuloksella 14,36.
Koivula saavutti Münchenin EM-kilpailuissa 2002 kolmiloikassa hopeaa tuulituloksella 14,83. Kilpailun voitti Ashia Hansen tuloksella 15,00. Seuraavana vuonna Koivula voitti Euroopan cupin ykkösliigan kolmiloikkakilpailun Lappeenrannassa ja hyppäsi 3. elokuuta samassa kaupungissa ennätyksensä 14,39. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui kolmiloikan loppukilpailusta, samoin kuin Budapestin halli-MM-kilpailuissa 2004. Ateenan olympialaisissa 2004 hän putosi sekä pituushypyn että kolmiloikan loppukilpailusta.
Keväällä 2005 Koivula ilmoitti lopettavansa urheilu-uransa akillesjännevaivojen vuoksi vain muutamaa kuukautta ennen uran päätökseksi kaavailtuja MM-kotikisoja.
Aikuisten SM-mitalit
Lähde: Tilastopaja
Ennätykset
Hänellä on lisäksi nimissään kolmiloikan 22-vuotiaiden Suomen ennätys sekä ulkoradoilla (13,92) että sisäradoilla (13,75). Pituushypyssä hän pitää hallussaan 17- ja 19-vuotiaiden ulkoratojen Suomen ennätystä 642.
Kirjailijana
Urheilu-uran jälkeen Koivula on julkaissut kaksi romaania. Esikoisteos Olen koskettanut taivasta julkaistiin 2005. Se kertoo pituushyppääjästä, joka taistelee julkisuuden ja urheilun paineen sekä homoseksuaalisuutensa kanssa. Syksyllä 2007 julkaistiin Koivulan toinen romaani Pidä minusta kiinni.
Yksityiselämä
Heli Koivula oli kihloissa brittiläisen keihäänheittäjän, Steve Backleyn, kanssa vuosina 1998–2001. He asuivat ja harjoittelivat Lontoossa.
Koivula avioitui kiekonheittäjä Frantz Krugerin kanssa vuonna 2003. Heille syntyi joulukuussa 2005 poika. Pari jätti avioerohakemuksen kesällä 2015.
Koivula työskentelee Pohjanmaan hyvinvointialueella sosiaalityöntekijänä.
Antonio Napoletano
pienoiskuva Antonio Napoletano (8. kesäkuuta 1937 Nocera Inferiore – 25. maaliskuuta 2019) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 19. maaliskuuta 1961 ja nimitettiin Sessa Auruncan hiippakunnan johtoon 19. marraskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía. Napoletano asetettiin virkaansa 11. helmikuuta 1995. Hän jäi eläkkeelle 25. kesäkuuta 2013.
Abborren-luokka (1916)
Abborren-luokka oli Ruotsin merivoimien kahden 1917 valmistuneen sukellusveneen muodostama alusluokka.
Agía Paraskeví (Thessaloniki)
Agía Paraskeví on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Thérmin kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Agía Paraskeví muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αγίας Παρασκευής, Topikí Koinótita Agías Paraskevís). Kaupungin väkiluku on 2 244 (vuonna 2011).
Agía Paraskevín pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan luoteisosassa linnuntietä noin kahdeksan kilometriä etelään Thérmin kaupungista ja noin 21 kilometriä eteläkaakkoon Thessalonikin keskustasta. Kaupunki on saanut nimensä sen Pyhälle Paraskevalle (Agía Paraskeví) omistetutusta kirkosta.
Aiemmin kaupunki kuului Vasilikán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thérmin kunnan Vasilikán kunnallisyksikköön.
The Great Bobby Vinton
The Great Bobby Vinton on Bobby Vintonin vuonna 2005 julkaistu kolmen CD-levyn kokoelmaboksi.
Thomas Enqvist
Thomas Enqvist (s. 13. maaliskuuta 1974 Tukholma) on entinen ruotsalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla neljänneksi marraskuussa 1999.
Australian avoimissa 1999 Enqvist pääsi loppuotteluun voitettuaan välierissä Nicolás Lapentin. Loppuottelussa hän hävisi Jevgeni Kafelnikoville. Uransa aikana hän voitti 19 ATP-turnausta kaksinpelissä mukaan lukien kolme Masters-turnausta: Pariisi (1996), Stuttgart (1999) ja Cincinnati (2000).
Autentikaattori
Autentikaattori eli varmistin (joskus myös digipassi tai avain-tokeni) on pieni laite, joka mahdollistaa salasanan (käyttäjätunnuksen) varmemman turvallisuuden. Laitteessa on yleensä sarja numeroita, jotka vaihtuvat tietyn ajan välein.
Thomas Enqvist
Davis Cupissa Enqvist edusti Ruotsia 15 maaottelussa vuosina 1995–2004. Hän pelasi vuoden 1996 Davis Cupin loppuottelussa ja voitti molemmat kaksinpelinsä. Ruotsi kuitenkin hävisi loppuottelun Ranskalle hävittyään kolme muuta ottelua.
Luettelo pikkuplaneetoista: 211001–212000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 211001:stä ja päättyen 212000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Thomas Douglas, Selkirkin 5. jaarli
thumb|Thomas Douglas, Selkirkin 5. jaarli
Thomas Douglas (20. kesäkuuta 1771 – 8. huhtikuuta 1820) oli Selkirkin 5. jaarli. Hän syntyi Saint Maryn saarella, Kirkcudbrightshiressä, Skotlannissa. Hänet tunnettiin hyväntekijänä ja eritoten Red River Colonyn perustamisesta Kanadassa ja siirtolaisten matkan ja maaosuuden kustantajana.
Taustatietoa
Thomas oli Dunbar Douglas, Selkirkin 4. jaarlin ja Helen Hamiltonin seitsemäs poika, mistä johtuen hän ei uskonut perivänsä vanhempiensa tilaa. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa asianajajaksi. Opintojensa aikana hän sääli köyhiä torppareita, joita maanomistajat kohtelivat huonosti ja heidän häätivät tiloiltaan. Thomas tutki mahdollisuuksia auttaa heitä ja teki tiedusteluja hankkiakseen maaosuuksia Brittiläisistä siirtomaista. Hänen isänsä kuoltua 1799 Thomas oli ainut elossa oleva miesperillinen: kaksi hänen veljeään kuoli vauvaikäisenä, kaksi muuta veljeä kuoli tuberkuloosiin ja kaksi keltakuumeeseen. Niin hänestä tuli Selkirkin 5. jaarli.
Toimet Kanadassa
Thomasin perittyä isänsä tilan ja omaisuuden hän käytti varojaan sekä suhteitaan ostaessaan maa-alueita ylämaiden puhdistuksista kärsineille köyhille skotlantilaisille maanviljelijöille. Hän hankki alueita vuonna 1803 Belfastista, Prinssi Edwardin saarelta Kanadassa ja Ylä-Kanadasta vuonna 1804. Hän matkusti laajalti Pohjois-Amerikassa. Hänen toimensa ja myötämielisyytensä köyhille toivat hänelle jonkin verran kuuluisuutta. Vuonna 1807 hänet nimitettiin Kirkcudbrightin Lord Lieutenantiksi Skotlannissa sekä nimitettiin Royal Societyn jäseneksi.
Jatkaakseen hyväntekeväisyystyötään hän pyysi Britannian valtiolta maa-aluetta Rupertinmaalla sijaitsevalta Redjoen alueelta. Hallituksen kuitenkin täytyi kieltäytyä pyynnöstä, koska se oli luovuttanut Rupertinmaan täydet oikeudet Hudson's Bay Companylle. Thomas ja hänen ystävänsä Alexander Mackenzie ostivat suuren määrän osakkeita Hudson's Bay Companystä saaden määrämisoikeuden yhtiössä. Hänen vaimonsa veli Andrew Colville oli myös yhtiön johtokunnassa. Tämän vuoksi hän pääsi sopimukseen, ja osapuolet allekirjoittivat Selkirkin toimiluvan. Sopimuksessa määritellyn Assiniboia maa-alue siirtyi Thomas Douglasin hallintaan, ja hän lupasi toimittaa vastineeksi ilmaista työvoimaa Hudson's Bay Companylle.