cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Finn mac Cumhaill
pienoiskuva|Finn mac Cumhaill saapuu auttamaan Fiannaa. Stephen Reidin kuvitusta kirjaan The High Deeds of Finn and other Bardic Romances of Ancient Ireland. Finn mac Cumhaill, Fionn Mac Cumhaill tai Finn MacCool on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa legendaarinen sankari ja Fenian syklin (Fiannaidheacht, ) keskushahmo. Hän esiintyy myös Skotlannin ja Man-saaren myyteissä. Hänen etunimensä Fionn tai Finn merkitsee rehellistä ja oikeudenmukaista tai vaaleahiuksista. Mac Cumhaill puolestaan merkitsee ”Cumhailin poika”.
Tarussa nimeltään The Boyish Exploits of Finn (Macgnímartha Finn) kerrotaan, kuinka soturijoukko Fiannan johtaja Cumhaill eli Cool ryösti ja raiskasi druidin tyttären, kauneudestaan tunnetun Muirnen. Irlannin suurkuningas Conn määräsi Cumhaillin toverit ajamaan takaa tätä. He saivat hänet kiinni, ja Cumhaillin tappoi hänen apulaispäällikkönsä ja kilpailijansa Goll mac Morna. Raskaaksi tulleen Muirnen maine oli tahrattu, ja hänestä tuli hyljeksitty. Muirnen ottaa kuitenkin suojelukseensa nasipuolinen druidi Bodhmail, joka on itse asiassa Cumhaillin sisar. Bodhmaililla on talo syrjäisessä paikassa, ja siellä Muirne on turvassa Goll mac Mornalta, joka ei haluaisi jättää Cumhaillin perillistä eloon. Synnytettyään lapsen Muirne nimeää hänet Deimneksi ja jättää pojan Bodhmailin huostaan. Pojan kasvattavat salaa metsässä kaksi naista: Bodhmail ja soturinainen Liath Luachra.
Sittemmin Finnin äiti Muirne oli avioitunut Munsterin kuninkaan kanssa ja olisi tahtonut noutaa poikansa luokseen. Mutta Bodhmail ja Liath Luachra eivät suostuneet luovuttamaan poikaa. Heidän mukaansa Finnin pyhä tehtävä oli kostaa isänsä – ja Bodhmailin veljen – kuolema. Pojasta kasvaa luontoa kunnioittava nuorukainen, joka saa urotöidensä ansiosta nimen Finn. Kun hänestä on tullut mies, hän syrjäyttää isänsä surmaajan Goll mac Mornan. Hän saa myös haltuunsa isänsä perinnön: keihään, kypärän, kilven ja siannahkaisen vyön.
Toisessa tarussa kerrotaan, kuinka Finn auttoi bardi Finnegasia pyydystämään Tiedon lohen. Kun lohi on saatu viimein kiinni pyytää Finnegas Finniä paistamaan sen. Finn polttaa peukalonsa kalan lihassa käännellessään sitä vartaassa. Kun hän imaisee peukaloansa, kaikki tieto siirtyy välittömästi häneen. Myöhemmin Finnegas tarjoaa Finnille lohea syötäväksi, ja siten Finn omaksuu ikuisen viisauden.
pienoiskuva|Beatrice Elvery: Finn taistelee Aillenia vastaan. Kuvitusta kirjaan Heroes of the dawn. Finn onnistuu myös pelastamaan Taran kuninkaanlinnan peikko Aillenin hyökkäyksiltä. Aillenilla on tapana polttaa linna joka vuosi Samhainin aikaan. Finn pystyy tappamaan peikon, ja kuningas antaa palkkioksi Taran suojelemisesta Fiannan päällikkyyden Finnille. Finnin johdossa Fianna kukoistaa ja sen jäsenet valitaan entistä tarkemmin. Finn ja Fianna tekevät monia urotöitä ja kohtaavat yliluonnollisia hirviöitä. Finn jopa uhmaa kerran Tuatha De Dananniin kuuluvaa jumala Nuadaa. Sittemmin Finn menee naimisiin Sadbhin kanssa, jonka paha Musta Druidi on muuttanut hirvenvasaksi. Finn pystyy kuitenkin peruuttamaan loitsun. Sadbh synnyttää Finnille pojan, Oisínin, joka liittyy vartuttuaan Fiannaan. Musta Druidi onnistuu kuitenkin houkuttelemaan Sadbhin pois Finnin leiristä, jolloin lumous palautuu ja Sadbh muuttuu taas vasaksi. Myöhemmin Finn etsii pitkään vaimoaan, mutta ei koskaan enää löydä tätä.
Toisten tarujen mukaan Finn ei koskaan kuollut, vaan hän vaipui uneen ja lepää Fiannan ympäröimänä jonkin kukkulan, kenties Dun Allenin, sisällä. Siellä he odottavat, kunnes Irlantia kohtaa jokin vakava uhka, jolloin he heräävät puolustamaan maataan.
HMAS Stuart (D00)
HMAS Stuart (viirinumerot G46, F20, D00 ja I00) oli Australian laivaston hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtaja HMS Stuart, joka siirrettiin 11. lokakuuta 1933 Australian laivastolle.
Valmistus
Alus tilattiin huhtikuussa 1917 osana vuosien 1916–1917 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Wallsendistä, missä köli laskettiin 18. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1918 ja valmistui vielä saman vuoden lopulla 1. joulukuuta.
Palvelus
HMS Stuartin valmistuttua 22. elokuuta 1918 se palveli pääosan ajasta Välimeren laivaston 2. hävittäjälaivueessa. Alus poistettiin palveluksesta toukokuussa 1933.
Australian hallitus päätti korvata laivastollaan olleet viisi S-luokan hävittäjää (HMAS Stalwart, HMAS Success, HMAS Swordsman, HMAS Tasmania ja HMAS Tattoo) ja laivueenjohtaja HMAS Anzacin lainaamalla Britanniasta uudempia aluksia. Amiraliteetti päätti luovuttaa V-luokan alukset HMS Vampiren ja HMS Vendettan sekä W-luokan alukset HMS Voyagerin ja HMS Waterhenin. Lisäksi luovutettiin laivueenjohtajaksi Scott-luokan laivueenjohtaja HMS Stuart.
Luovutettavat alukset poistettiin 11. lokakuuta 1933 Portsmouthissa kuninkaallisen laivaston palveluksesta, ja ne otettiin samana päivänä palvelukseen Australian laivastoon. Alukset lähtivät 17. lokakuuta Chathamista HMAS Stuartin johdolla. Alukset matkasivat Suezin kanavan ja Singaporen kautta Sydneyyn, jonne ne saapuivat 21. joulukuuta.
Stuart palveli Australian asemalla, kunnes se poistettiin palveluksesta 1. kesäkuuta 1938 Sydneyssä. Alus palasi palvelukseen Münchenin kriisin ajaksi 29. syyskuuta – 30. marraskuuta, minkä jälkeen se palasi reserviin. Se palasi palvelukseen 1. syyskuuta 1939 toisen maailmansodan sytyttyä komentajanaan H.M.L. Waller.
Marraskuussa alus määrättiin Välimeren laivastoon ja se lähti 13. marraskuuta Singaporesta muiden Australian laivaston hävittäjien kanssa. Alus saapui 18. marraskuuta Colomboon Waterhenin kanssa, ja alukset jatkoivat 25. marraskuuta matkaansa Madagaskarille liittyäkseen risteilijä HMS Gloucesteriin ja Ranskan laivaston sluuppi Rigault de Genouillyyn. Alus saapui 10. joulukuuta Adeniin ja 1. tammikuuta 1940 Maltalle.
Seuraavana päivänä aluksista muodostettiin 19. hävittäjäviirikkö Välimeren laivastoon. Alukset olivat saattajina sekä tekivät partiomatkoja joko yksin tai pareittain kaikkialla Välimeren alueella. Viirikkö ja 20. hävittäjäviirikkö liitettiin 27. toukokuuta yhteen ja niistä muodostettiin 10. hävittäjälaivue Wallerin alaisuuteen.
Italian liityttyä 10. kesäkuuta sotaan ja Ranskan antauduttua 22. kesäkuuta Välimeren alueen tilanne muuttui, kun idässä ainoastaan Egypti, Palestiina ja Kypros olivat liittoutuneiden hallinnassa, Malta keskellä ja Gibraltar lännessä. Lisäksi Italialla oli merkittävä laivastovoima keskisellä Välimerellä, minkä rungon muodostivat viisi taistelulaivaa ja 25 risteilijää, sekä vahvat ilmavoimat.
Alus oli vuosina 1940-1941 lähes jatkuvasti merellä joko suojaamassa raskaampia aluksia tai tukiessaan maissa käytäviä sotatoimia läntisellä aavikolla, Kreikassa, Kreetalla ja Syyriassa.
Alus teki 25.-26. heinäkuuta 1941 viimeisen matkansa Tobrukiin, mistä se nilkutti takaisin Aleksandriaan. Alus lähti 22. elokuuta kotimatkan, jolloin sen vasen moottori ei toiminut. Alus saapui 16. syyskuuta Fremantleen ja 27. syyskuuta Melbourneen, missä korjaustyöt aloitettiin. Alus vapautui telakalta huhtikuussa 1942.
Huhtikuussa 1942 alus palasi palvelukseen saattajana päällikkönään S. H. K. Spurgeon. Aluksi alus suojasi saatueita Australian vesillä, kunnes se lokakuussa aloitti Queenslandin alueen satamien ja Uuden-Guinean välisten saattueiden suojaamisen. Maaliskuussa 1943 alus palasi Australian rannikon saattueiden suojaksi, missä tehtävässä se oli vuoden loppuun.
Maalis-huhtikuussa 1945 alus muutettiin varasto- ja joukkojenkuljetusalukseksi. Se kuljetti materiaalia ja joukkoja Uuden-Guinean ja Australian välisillä reiteillä tammikuuhun 1946. Helmikuussa alus läpäisi Sydney Headsin viimeisen kerran. Aluksella ei ollut sodan aikana vihollisen toiminnan seurauksena saanut surmansa yksikään merimies.
Anne Jääskeläinen
Arvokisatasolla Jääskeläinen on edustanut Suomea vuoden 1994 EM-kilpailuissa Helsingissä. Hänen kilpailumatkansa oli tuolloin maraton, jolla hän ei kuitenkaan selviytynyt maaliin saakka.
Michael Kahn
Michael Kahn (s. 8. joulukuuta 1935 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän on voittanut parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon kolmesti, elokuvista Pelastakaa sotamies Ryan, Schindlerin lista ja Kadonneen aarteen metsästäjät. Lisäksi hän on ollut ehdolla edellä mainittuun palkintoon viisi kertaa, elokuvista Kolmannen asteen yhteys, Vaarallinen suhde, Auringon valtakunta, München ja Lincoln.
Kahn on leikannut lähes kaikki Steven Spielbergin elokuvat.
Roch Marc Christian Kaboré
Roch Marc Christian Kaboré (s. 25. huhtikuuta 1957) on burkinalainen poliitikko. Hänet valittiin 29. marraskuuta 2015 pidetyissä vapaissa vaaleissa maansa presidentiksi. Kaboré valittiin ensimmäisellä kierroksella 53,3 prosentin osuudella annetuista äänistä. 24. tammikuuta 2022 tapahtuneessa sotilasvallankaappauksessa Kaboré syrjäytettiin.
Elämäkerta
Kaboré syntyi Ouagadougoussa, missä kävi koulunsa. Hänen isänsä oli ministeri Charles Bila Kaboré. Vuonna 1975 hän muutti Dijoniin, missä hän opiskeli liikkeenjohtoa. Maisteriksi hän valmistui vuonna 1980.
Valmistuttuaan Kaboré palasi kotimaahansa ja ryhtyi työskentelemään maansa suurimmassa pankissa BIB:ssä. Burkina Fason edistysmielinen presidentti Thomas Sankara tuki Kaboréa ja nimitti hänet pankin pääjohtajaksi vuonna 1984. Kaboré hoiti tehtävää viisi vuotta.
Vuonna 1989 Kaboré ryhtyi poliitikoksi. Hänestä tuli ministeri ja maan presidentin Blaise Compaorén neuvonantaja ja hänet valittiin myös kansanedustajaksi. Vuonna 1994 hänet nimitettiin maansa pääministeriksi. Vuonna 1996 perustettiin puolue "Demokratian ja edistyksen kongressi" (CDP) ja Kaboré lopetti pääministerinä. Pääministeriyden sijasta hän toimi presidentin erityisneuvonantajana ja uuden puolueen varapuheenjohtajana.
Vuonna 2002, 6. kesäkuuta, Kaborésta tuli Burkina Fason kansalliskokouksen puheenjohtaja. Hänet valittiin kansanedustajaksi myös vuoden 2007 vaaleissa. Tuolloin hänet valittiin uudelleen myös sen puheenjohtajaksi.
Kaboré ja moni muu tunnettu poliitikko erosi CDP:stä tammikuussa 2014. He syyttivät puoluetta epädemokraattisuudesta ja kansakuntaa vahingoittavasta politiikasta. He paljastivat oppositiolle istuvan presidentin Blaise Compaorén aikeet muuttaa perustuslakia ja jatkavan presidenttinä myös vuoden 2015 jälkeen. Tämän jälkeen, 25. tammikuuta 2014, oppositiohenkiset perustivat uuden puolueen, "Kansanliike edistyksen puolesta" (MPP). Kaboré valittiin sen puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2015 hänet nimitettiin puolueensa presidenttiehdokkaaksi.
Kaboré astui presidentin virkaan 29. joulukuuta 2015. Pääministeriksi hän nimitti 7. tammikuuta 2016 ekonomisti Paul Kaba Thieban ja koko hallitus saatiin muodostettua 13. tammikuuta.
Burkina Fasossa pidettiin vaalit marraskuussa 2020. Niissä Kaboré uudisti presidentin mandaattinsa saamalla 57,74% äänistä. Virkaanastujaispuheessaan hän ilmaisi huolensa maansa sisäisen turvallisuuden huononomisesta joka vaarantaan maan kehityksen. Hän vaati laajan komission asettamista selvittämään maan itsenäisyyden ajan taloudellisia ja poliittisia rikoksia jotka ovat aiheuttaneet eri kansalaisryhmille epäluottamusta toisiaan kohtaan.
Burkina Fasossa tapahtui 24. tammikuuta 2022 sotilasvallankaappaus, jossa Kaboré syrjäytettiin. Vallankaappaus oli veretön ja vallankaappaajat ilmoittivat Kaborén olevan turvassa.
Avioliiton Kaboré solmi vuonna 1982 opiskelukaverinsa Sika Bella Kaborén kanssa. Pariskunnalla on kolme lasta.
Jukka Koivisto (täsmennyssivu)
Jukka Koivisto voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Sharlto Copley
Sharlto Copley (s. 27. marraskuuta 1973 Pretoria, Etelä-Afrikka) eteläafrikkalainen näyttelijä, tuottaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan Neill Blomkampin elokuvissa District 9 (2009), Elysium (2013) ja Chappie (2015). Hän on myös esiintynyt elokuvissa The A-Team (2010) ja Maleficent – Pahatar (2014).
Walter Prager
Walter Prager (2. huhtikuuta 1910 Davos, Graubünden, Sveitsi – 28. toukokuuta 1984) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1931 ja 1933. Prager voitti syöksylaskun molempina vuosina, jonka lisäksi hän oli pujottelussa viides Mürrenissä 1931.
Juha Kankkunen
Kankkunen kasvoi perheensä maatilalla Laukaan Lankamaalla. Hän kilpaili ensimmäisen kerran 12-vuotiaana jääradalla.
Kankkusen kartanlukijana rallin MM-sarjassa ovat toimineet Juha Piironen, Fred Gallagher, Nicky Grist, Denis Giraudet ja Juha Repo. Menestyksekkäin Kankkunen oli Piirosen kanssa vuosina 1986–1993. Piirosen lopetettua uransa Kankkusen vierelle istui Nicky Grist. Jyväskylän suurajoissa 1993 kartanlukijana toimi Giraudet. Vuodesta 1997 lähtien Kankkusen kartanlukijana toimi Juha Repo.
Ensivoitosta kahteen maailmanmestaruuteen
Kankkusen ensimmäinen MM-rallivoitto tuli vuoden 1985 Safari-rallista. Samana vuonna hän voitti myös Norsunluurannikon rallin. MM-sarjassa hän sijoittui viidenneksi.
Kaudeksi 1986 Kankkunen siirtyi Toyotalta Peugeot'lle maailmanmestari Timo Salosen tallitoveriksi. Kankkunen voitti vuoden aikana Ruotsin rallin, Akropolis-rallin ja Uuden-Seelannin rallin. Sanremon rallissa kilpailun katsastajat hylkäsivät Peugeotit sääntöjen vastaisten sivuhelmojen vuoksi ja Lancian tallimääräyksen avustamana voittoon ajoi Markku Alén. Kauden päättyessä Alén oli MM-pisteissä ykkönen, mutta FISA hyväksyi 18. joulukuuta Peugeot'n protestin ja mitätöi Sanremon rallin tulokset, jolloin Kankkunen nousi maailmanmestariksi. Kankkunen keräsi MM-sarjassa 118 pistettä ja Alén 104. Timo Salonen varmisti suomalaisten kolmoisvoiton ja Peugeot voitti valmistajien mestaruuden.
Kankkusesta tuli vuonna 1986 nuorin MM-sarjan voittanut kuljettaja 27 vuoden ja 249 päivän ikäisenä. Tämän ennätyksen vei Colin McRae, joka voitti kauden 1995 mestaruuden 27 vuoden ja 109 päivän ikäisenä.
Kaudella 1987 Kankkunen voitti vain Yhdysvalloissa ajetun Olympus-rallin sekä kauden viimeisenä osakilpailuna ajetun RAC-rallin, mutta se riitti maailmanmestaruuteen. Toiseksi Kankkunen sijoittui Monte Carlo -rallissa ja Akropolis-rallissa sekä kolmanneksi Ruotsin rallissa. Kankkunen sai MM-sarjassa kokoon 100 pistettä, Italian Massimo Biasion 94 sekä Markku Alén 86. Kaikki kolme ajoivat Lancialla.
Välivuodet ja kolmas maailmanmestaruus
Vuoden 1988 alussa Kankkunen ajoi Pariisi–Dakar -rallin voittoon Peugeotilla.
Vuodeksi 1988 Kankkunen vaihtoi MM-ralliajokikseen Toyotan. MM-sarjassa hän ei saavuttanut menestystä. Heinäkuussa Kankkunen sijoittui Vatasen takana toiseksi Peugeotilla Pikes Peak -mäkiajossa Yhdysvalloissa. Joulukuussa hän voitti Pariisin lähellä ajetun Mestareiden kisan.
Sebastian Janikowski
Sebastian Janikowski (s. 3. maaliskuuta 1978 Wałbrzych ) on puolalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija. Hän pelasi 19 kautta NFL-liigassa edustaen pääasiassa Oakland Raidersia. Vasenjalkaista Janikowskia pidettiin aikanaan yhtenä NFL:n voimakkaimmista potkaisijoista.
Juha Kankkunen
Välivuodet ja kolmas maailmanmestaruus
Vuonna 1989 Kankkunen ajoi Toyotalla MM-sarjassa kolmanneksi 46 pistettä mestari Massimo Biasionille hävinneenä. Kankkunen voitti kauden aikana vain Australian rallin. Vuonna 1990 Kankkusen ajokkina oli Lancia ja sijoitus MM-sarjassa jälleen kolmas, nyt 55 pistettä maailmanmestari Carlos Sainzin takana. Vuoden ainoan voittonsa Kankkunen ajoi jälleen Australian rallissa.
Sebastian Janikowski
Ura ennen NFL:ää
1980-luvun alussa hänen isänsä Henryk Janikowski, joka pelasi ammatikseen jalkapalloa, päätti lähteä hakemaan uutta potkua uralleen Atlantin toiselta puolen. Janikowskinkin urheilu-ura alkoi eurooppalaisittain tällä perinteisemmällä lajilla ja hänet valittiin 15-vuotiaana vuonna 1993 Puolan alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen. 1990-luvun alussa hänen isänsä erosi Sebastianin äidistä Halinasta ja avioitui yhdysvaltalaisen naisen kanssa. Tämä mahdollisti Sebastianin itsensä muuttamisen Yhdysvaltoihin, Orlandon kaupunkiin isänsä ja äitipuolensa luo, ja jalkapallouran jatkamisen Orangewoodin kristillisen lukion joukkueessa, jossa hän ehti pelata vain viisi ottelua tehden kunnioitettavat 15 maalia. Tämän jälkeen Janikowski liittyi Orlando Lions -joukkueen alle 19-vuotiaiden joukkueeseen, jonka valmentaja Angelo Rossi valmensi myös Seabreezen lukion joukkuetta Daytona Beachissa. Rossi suostutteli Janikowskin liittymään uuteen kouluun, ja hän muutti Rossin luo asumaan isän jäätyä Orlandoon.
Juha Kankkunen
Välivuodet ja kolmas maailmanmestaruus
Vuonna 1991 Lancialla ajanut Kankkunen voitti ensimmäisenä kuljettajana kolmannen maailmanmestaruutensa. Hän voitti kauden 14 MM-rallista viisi: Safari-rallin, Akropolis-rallin, ensi kertaa kotimaansa Suomen rallin, Australian rallin sekä kauden päätteeksi ajetun RAC-rallin. Uuden-Seelannin rallissa ja Katalonian rallissa hän sijoittui toiseksi. MM-tuloksissa hän voitti Toyota-kuljettaja Carlos Sainzin seitsemällä pisteellä. Lancia voitti myös merkkimestaruuden. Huhtikuussa Kankkunen voitti EM-sarjaan kuuluneen Costa Smeraldan rallin Sardiniassa. Joulukuussa hän ajoi Espanjassa Jaraman radalla Mestarien kisan voittoon. Suomessa hän sijoittui Vuoden urheilija -äänestyksessä kolmanneksi.
Sebastian Janikowski
Ura ennen NFL:ää
Seuraavalle vuodelle Janikowski siirtyi Seabreezen lukioon, jossa hän aloitti pelaamaan jalkapallon lisäksi myös amerikkalaista jalkapalloa, koulun joukkueen valmentajan huomattua hänen kykynsä. Janikowski niittikin mainetta potkaisijana nopeasti, potkaistuaan neljä yli 50 jaardin potkumaalia. Hänen ennätyksensä, 60 jaardin potkumaali, oli Floridan osavaltion kaikkien aikojen kolmanneksi pisin lukiotason potkumaali. USA Today -lehti nimesikin Janikowskin tähdistöjoukkueeseensa. Useat huipputason yliopistot yrittivät saada Janikowskin liittymään riveihinsä, ja lopulta hän päätti valita Floridan osavaltionyliopiston.
Juha Kankkunen
Neljäs maailmanmestaruus ja valinta vuoden suomalaisurheilijaksi
Vuodeksi 1993 Juha Kankkunen siirtyi Lancialta ajamaan Toyotaa, kun taas hallitseva mestari Carlos Sainz muutti toiseen suuntaan. Kankkunen voitti kauden aikana Safari-rallin, Argentiinan rallin, Suomen rallin, Australian rallin sekä RAC-rallin ja varmisti neljännen maailmanmestaruutensa jo toiseksi viimeisessä osakilpailussa Kataloniassa, jossa hän kolmannen sijansa ansiosta nousi myös kaikkien aikojen eniten MM-pisteitä keränneeksi kuljettajaksi ohi Markku Alénin. Ruotsin rallissa Kankkunen sijoittui toiseksi. MM-tuloksissa hän oli 31 pistettä edellä Ford-kuljettaja François Delecouria. Toyota voitti tallien maailmanmestaruuden. Urheilutoimittajain Liitto valitsi Kankkusen vuoden 1993 parhaaksi suomalaisurheilijaksi. Kankkusen kunniaksi nimettiin Laukaassa oma tie, kun Lankamaan soratie nimettiin Juha Kankkusen tieksi.
Sebastian Janikowski
Floridan osavaltionyliopisto
Kolmen yliopistovuoden aikana Janikowski teki yhteensä 324 pistettä, joka oli Floridan valtionyliopiston kolmanneksi suurin määrä kautta aikojen. Hän voitti vuonna 1998 parhaalle yliopistopotkaisijalle myönnettävän Lou Groza Awardin, ja uusi voittonsa seuraavana vuonna historian ensimmäisenä.
Juha Kankkunen
Jälleen kolmossija ja Toyotan hylkäys
Vuonna 1994 Kankkunen jatkoi Toyotan tallissa. Hän voitti kauden kymmenestä MM-rallista vain Portugalin rallin, sijoittui Monte Carlo -rallissa, Uuden-Seelannin rallissa ja RAC-rallissa toiseksi sekä oli Akropolis-rallissa kolmas. Safari-ralli päättyi Kankkuselta rajuun ulosajoon kärkipaikalta, mutta sekä hän että kartanlukija Nicky Grist selvisivät suuremmitta vammoitta. Suomen rallissa Kankkunen ajoi ulos aivan kotimaisemissaan Lankamaan erikoiskokeella ja menetti siinä niin paljon aikaa, että sijoittui kilpailussa vasta yhdeksänneksi. MM-lopputuloksissa Kankkunen sijoittui kolmanneksi 23 pistettä tallitoverilleen Didier Auriolille hävinneenä. Toyota oli jälleen tallikilpailun ykkönen. Australian ralli ei tällä kertaa kuulunut MM-sarjaan ja siinä Kankkunen ajoi toiseksi Colin McRaen takana.
Sebastian Janikowski
NFL-ura
Oakland Raiders varasi Janikowskin 17. pelaajana vuoden 2000 NFL:n varaustilaisuudessa, jolloin hänestä tuli vasta historian kolmas potkaisija, joka oli varattu tilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Kauden 2004 päätteeksi Janikowski allekirjoitti 5 vuoden ja 10,5 miljoonan dollarin sopimuksen, joka teki hänestä kaikkien aikojen parhaiten palkatun potkaisijan.
Juha Kankkunen
Jälleen kolmossija ja Toyotan hylkäys
Vuonna 1995 ajettiin vain kahdeksan MM-osakilpailua, ja Kankkunen ajoi Portugalin rallissa toiseksi sekä Monte Carlossa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa kolmanneksi. Suomen rallissa hän keskeytti jo ensimmäisellä erikoiskokeella. Ennen kauden päätösrallia kansainvälinen autoliitto FIA ilmoitti mitätöivänsä Toyota-tallin ja siten myös Kankkusen suoritukset koko kauden ajalta ja asettavansa tallin yhden vuoden kilpailukieltoon sääntöjen vastaisen turboahtimen vuoksi. Kankkusella olisi tuossa vaiheessa vielä ollut mahdollisuus taistella maailmanmestaruudesta. Hänen siihen saakka keräämänsä pisteet olisivat riittäneet MM-tuloksissa kolmanteen sijaan. Maailmanmestaruuden voitti Subaru-kuljettaja Colin McRae.
Vuodet 1996–1999
Vuoden 1996 MM-sarjassa Kankkunen ajoi yksityistallin Toyotalla tehdastallin kärsiessä kilpailukieltoaan. Hän ajoi Suomen rallissa toiseksi, Aasian ensimmäisessä MM-osakilpailussa Indonesian rallissa kolmanneksi ja Ruotsin rallissa neljänneksi. MM-tuloksissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Sebastian Janikowski
NFL-ura
4. marraskuuta 2007 ottelussa Houston Texansia vastaan Janikowski yritti ennätyspitkää 64 jaardin potkumaalia tyynellä McAfee Coliseumilla. Potku oli helposti tarpeeksi pitkä, mutta se osui oikeaan maalitolppaan ja kimposi ulos.
Juha Kankkunen
Vuodet 1996–1999
Kaudella 1997 Kankkunen osallistui kahdeksaan MM-osakilpailuun neljästätoista tultuaan kesken kauden Ford-talli M-sportin kuljettajaksi Armin Schwarzin tilalle. Kankkunen ajoi palkintosijoille, toiseksi, ensimmäisen kerran kauden kahdeksannessa kilpailussa Akropolis-rallissa. Hän johti kilpailua mutta joutui tallinsa määräyksestä päästämään Carlos Sainzin ohitseen. Tämän jälkeen Kankkunen ajoi Uudessa-Seelannissa kolmanneksi sekä Suomessa, Indonesiassa ja kauden päättäneessä RAC-rallissa toiseksi. MM-pisteissä hän sijoittui neljänneksi.
Sebastian Janikowski
NFL-ura
Janikowski allekirjoitti kauden 2009 jälkeen jälleen uuden, ennätysrahakkaan sopimuksen, pituudeltaan neljä vuotta ja arvoltaan 16 miljoonaa dollaria. Syksyllä 2014 Janikowski teki toisen nelivuotisen jatkosopimuksen Raidersin kanssa.
Juha Kankkunen
Vuodet 1996–1999
Vuonna 1998 Kankkunen ajoi edelleen Fordilla. Hän sijoittui toiseksi Monte Carlo -rallissa, Safari-rallissa ja Britannian rallissa sekä kolmanneksi Ruotsin rallissa, Argentiinan rallissa, Akropolis-rallissa ja Suomen rallissa. MM-sarjassa hän sijoittui neljänneksi.
Sebastian Janikowski
NFL-ura
Kaudeksi 2018 Janikowski siirtyi yksivuotisella sopimuksella Seattle Seahawksiin.
Juha Kankkunen
Vuodet 1996–1999
Vuonna 1999 Kankkunen voitti Subarulla ajaen vielä kaksi MM-rallia, Argentiinan ja Suomen. Toiseksi hän ajoi Monte Carlo -rallissa, Uuden-Seelannin rallissa ja Britannian rallissa. MM-pisteissä hän sijoittui jälleen neljänneksi.
Toden näköiset harhat
Toden näköiset harhat on Marjaana Lindeman-Viitasalon toimittama teos, jonka on julkaissut Duodecim vuonna 1995.
Juha Kankkunen
Viimeiset kilpavuodet
Kaudella 2000 Kankkunen ajoi edelleen Subarulla. Hänen parhaiksi sijoituksikseen MM-ralleissa jäivät Safari-rallin kakkossija sekä Monte Carlo -rallin ja Akropolis-rallin kolmossija. MM-pisteissä hän sijoittui kahdeksanneksi.
Kaudella 2001 Kankkunen piti taukoa MM-sarjasta mutta ajoi Hyundailla Suomen rallissa, jossa hyvin mennyt kisa päättyi jarruvikaan. Hyundai tarjosi hänelle sopimusta koko kaudeksi 2002 mutta hän sopi vain seitsemän sorarallin ajamisesta.
Kaudella 2002 Kankkunen ajoi vain kerran MM-pisteille, Uuden-Seelannin rallissa viidenneksi. Argentiinan rallissa hän sijoittui seitsemänneksi, Ruotsin rallissa ja Safari-rallissa kahdeksanneksi sekä Britannian rallissa yhdeksänneksi.
Kilpauran jälkeen
Uransa jälkeen Kankkunen on kärsinyt alkoholiongelmista, joista hän on avoimesti puhunut.
Kankkunen on osakkaana vuonna 2002 perustetussa Juha Kankkunen Driving Academyssa, Kuusamossa toimivassa liukkaan kelin ajokoulussa. Vuonna 2010 FIA:n puheenjohtaja Jean Todt palkkasi Kankkusen konsultiksi työskentelemään Rallin MM-sarjan parissa.
Kankkunen oli kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa.
Kankkunen osallistui vuoden 2010 Neste Oil Ralliin Ford Focuksella ja sijoittui kahdeksanneksi. Kisan aikana Kankkunen ilmoitti kyseisen rallin jäävän hänen viimeiseksi rallikseen MM-tasolla. Kisan jälkeen Kankkunen palkittiin Abu Dhabi Spirit of the Rally -erikoispalkinnolla, joka jaetaan johtajuudesta, rehtiydestä, kunnioituksesta tai hyvästä joukkuehengestä. Vuonna 2010 Portugalin rallin historic-kulkueessa Kankkunen oli mukana BDA Escortilla ja kartanlukijana oli Nicky Grist.
Vuonna 2015 Kankkunen ajoi Valtra T234-traktorilla traktoreiden nopeusennätykseksi 130,165 kilometriä tunnissa.
Volframidioksidi
Volframidioksidi eli volframi(IV)oksidi (WO2) on volframi- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa volframidioksidi on ruskeaa kiteistä tai jauhemaista ainetta. Yhdiste on liukenematonta veteen sekä emäksiin ja hapettamattomiin happoihin. Typpihappo sen sijaan hapettaa sen volframitrioksidi ja myös muut hapettimet muodostavat yhdisteestä trioksidia. Kuumennettaessa voimakkaasti volframidioksidia se disproportioituu metalliseksi volframiksi ja volframitrioksidiksi. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja kiderakenne on vääristynyt rutiilirakenne. Volframidioksidi johtaa melko hyvin sähköä ja on paramagneettista.
Volframidioksidia voidaan valmistaa pelkistämällä volframitrioksidia vedyn avulla noin 900 °C:n lämpötilassa.
Salome (täsmennyssivu)
Salome tai Salomé voi tarkoittaa seuraavia:
Albanian kunnat
right|thumb|175px|Albanian kunnat Albanian kunnat ovat Albanian paikallishallinnon yksiköitä. Maa on jaettu 61 kuntaan, jotka on luotu vuoden 2015 kuntauudistuksessa.
Ennen vuotta 2014 Albania oli jaettu kaupunki- ja maalaiskuntiin, joilla oli ei ollut suurta hallinnollista merkitystä. Entisiä kuntia oli yhteensä 373.
Koivumaan seisake
Koivumaan seisake oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari samannimisellä kyläalueella Kolarissa.
Haamulintuhaukka
Haamulintuhaukka (Accipiter princeps) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Britannian saarella. Lajista tiedetään äärimmäisen vähän.
Haamulintuhaukan siipien kärkiväli on noin 80cm, joten se on sukulaistaan kanahaukkaa hieman pienempi. Kaikkien lintuhaukkojen naaraat ovat suurempia kuin saman lajin koiraat, eikä haamulintuhaukan uskota poikkeavan tästä säännöstä. Väritykseltään haamulintuhaukat ovat selkäpuolelta liuskeenharmaita ja alta valkoisia. Nuoruuspukuisia haamulintuhaukkoja ei tiettävästi ole havaittu.
Haamulintuhaukasta on kaiken kaikkiaan noin kymmenen havaintoa. Useimmat näistä on 750-1400 metrin korkeudella sijaitsevista metsistä, mutta laji on kerran havaittu vain 200 metrin korkeudella. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät. Satelliittikuvista on arvioitu, että metsät haamulintuhaukan levinneisyysalueella ovat vähentyneet noin 10% kolmen lintusukupolven aikana. Tällä perustella laji on arvioitu vaarantuneeksi. Koska ei tiedetä millä korkeuksilla sitä on eniten, kenttätutkimukset saattavat johtaa luokituksen uudelleenarviointiin.
Atlantiksen perilliset
Atlantiksen perilliset on Mikko Suomen esikoisromaani. Kirja ilmestyi vuonna 2012, ja sen kustansi Kustannus HD.
Juoni
Keskeisimpänä teemana Atlantiksen perillisten tarinaa kuljettaa tiivistunnelmainen aarteenmetsästys, jonka reitin vaiheet kulkevat Helsingistä halki Suomen. Kirjan päähenkilöt löytävät vahingossa salatun reitin, joka alkaa Helsingin olympiastadionin parkkipaikan alla olevasta bunkkerista. Reitti on kätketty koodeilla ja vihjeillä tunnettuihin patsaisiin, muistomerkkeihin, taideteoksiin ja rakennuksiin. Vihjeiden ja koodien ratkaisut ohjaavat reitin seuraavalle pisteelle. Koodit sisältävät niin historiaa, taiteita, matemaattisia tehtäviä kuin seitsemää eri kieltä.
Sirkka Aro
Sirkka Hilma Aro (10. tammikuuta 1926 Sortavala – 17. lokakuuta 2012) oli suomalainen kirjailija.
Aro kävi kansakoulun. Hän toimi matkasaarnaajana Helluntaherätyksessä 1948–1954. Vuodesta 1955 lähtien Aro oli kotiäitinä. Vuodet 1973–1976 hän oli johtajana Aron Turkis osakeyhtiössä. Aron vanhemmat olivat liikemies Juho Tietäväinen ja Linda Helena (o.s. Mustonen). Aron puoliso oli Paul Johannes Aro (1909–1982) vuodesta 1955.
Sorvanojan seisake
Sorvanojan seisake oli rautatieliikennepaikka rataosalla Tornio-Kolari samannimisellä vähäväkisellä kyläalueella Pellossa.
Jasser Anoschkin
Anoschkin aloitti taidouransa 2004 Lahden Gentaissa, siirtyi sieltä Keravan Sandokain jäseneksi 2008 ja edelleen Yliopiston Taidon jäseneksi 2012. Hän palasi takaisin Keravan Sandokain jäseneksi 2021. Hän on valmistunut Liikunnanohjaajaksi Lahden AMK:sta 2009 ja tehnyt siellä opinnäytetyön aiheesta Fysiologinen kuormittavuus budolaji taidon kilpailunomaisessa sentaino hokeissa. Anoschkin on valmistunut myös lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 2019 Helsingin yliopistosta.
Anoschkin on sijoittunut Suomen Taidon kokonaisrankingin ykköseksi kolmesti vuosina 2016, 2017 ja 2022. Ranking pisteitä jaetaan kotimaisista cup ja SM-kilpailuista.
Shirakawa (Gifun kylä)
Shirakawa on kylä Japanissa. Siellä on 1 734 asukasta, ja se kuuluu yhdessä Gokayaman kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Kylän pinta-ala on 356,55 neliökilometriä, ja siitä noin 96 prosenttia on vuoristoa tai metsää. Vain 0,4 prosenttia kylän alasta on viljeltyä.
Hasu (1921)
Hasu oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 2. maaliskuuta 1921. Se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 8. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 31. heinäkuuta 1922.
Palvelus
Tyynenmeren sodan alkaessa alus kuului Kiinan aluelaivaston Shanghain alueen tukikohtajoukkoihin sisaralustensa Kurin ja Tsugan kanssa. Aluksen tehtävänä oli suojata meriliikennettä ja yhteyksiä Kiinan rannikolla ja Jangtsella, minkä joen matala syväys mahdollisti. Hasu ja tykkivene Toba upottivat 8. joulukuuta 1941 Britannian kuninkaallisen laivaston tykkivene HMS Peterelin Shanghaissa. Sodan alun tapahtumien jälkeen alus sisaraluksineen partioi vuoden 1943 Shanghain edustalla sekä suojasi saattueita Shanghain ja Makon välillä.
Vuonna 1944 alusten toiminta-alue laajeni käsittämään Formosan ja Filippiinit. Hasu osui miinaan 2. elokuuta Jangtsella, mikä jätti aluksen liikuntakyvyttömäksi. Alukselle tehtiin hätäkorjaukset Shanghaissa syyskuun loppuun mennessä, minkä jälkeen se siirrettiin Hongkongiin. Alus sai lisävaurioita Yhdysvaltain laivaston TF38:n lentokoneiden hyökätessä Hongkongiin. Alus palasi Shanghaihin, jossa sen vaurioiden korjaaminen saatiin päätökseen 20. maaliskuuta 1945.
Egean yliopisto
Egean yliopisto on yliopisto, joka toimii kuudella eri Egeanmeren saarella Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1984.
Yliopiston keskuspaikka on Mytilínissä Lesboksen saarella. Lisäksi yliopistolla on yksikkö Chíoksen pääkaupungissa Chíoksessa, Sýroksen Ermoúpolissa, Sámoksen Karlóvasissa, Límnoksen Mýrinassa sekä Ródoksen pääkaupungissa Ródoksessa.
Yliopistossa on viisi tiedekuntaa ja yhteensä 16 laitosta. Niissä on yhteensä 15 477 opiskelijaa (vuonna 2014). Henkilökunnan määrä on 684.
Tiedekunnat ja kampukset
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Matti Aarnio
Matti Armas Aarnio (24. helmikuuta 1901 Kouvola – 16. joulukuuta 1984) oli suomalainen upseeri ja eversti, joka kuului talvisodan kuuluisimpiin komentajiin ja ansioitui erityisesti Laatokan koillispuoleisissa mottitaisteluissa. Parhaimmillaan hän komensi oman Jääkäripataljoona 4:n lisäksi kuutta muuta pataljoona, joilla purettiin neuvostoliittolaisten puolustamia motteja. Hän sai lempinimen ”Motti-Matti” tavastaan saartaa ja lyödä vastustaja. Sodan jälkeen Aarnio toimi muun muassa Kokoomuksen talouspäällikkönä ja vakuutusalalla ylitarkastajana.
Henkilöhistoria
Matti Aarnio syntyi Kouvolassa 1901. Hänen vanhempansa olivat ylijunailija Alfred Aarnio ja Serafiina Vilen. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli kirjanpitäjänä Valtionrautateillä Kouvolassa 1917–1920.
Aarnio liittyi suojeluskuntaan vuonna 1917 ja taisteli myöhemmin Suomen sisällissodassa valkoisten puolella. Aarnio osallistui taisteluihin Etelä-Savon rykmentissä, minkä jälkeen hän taisteli vielä Viron ja Latvian vapaussotaan kuten myös Aunuksen retkelle. Aarnio sai upseerikoulutuksen 1920-21 ja jäi armeijan palvelukseen Viipurin rykmenttiin. Hän valmistui kadettikoulusta 1927 ja sotakorkeakoulusta 1933.
Talvisodassa majuri Aarnio toimi Jääkäripataljoona 4:n komentajana Laatokan Karjalassa. Huolimatta alivoimasta ja resurssien vähäisyydestä, suomalaiset onnistuivat motittamaan neuvostojoukot useissa kohdissa. Aarnio sai tehtäväkseen mottien purkamisen ja hän saikin tehtävään käyttöönsä oman pataljoonansa lisäksi kuusi muuta. Aarniosta syntyikin yksi talvisodan kuuluisimpia komentajia ja hän sai lempinimen Motti-Matti.
Jatkosodassa Aarnio ylennettiin everstiksi ja hän sai komennettavakseen Jalkaväkirykmentti 56:n. Lapin sodassa Aarnio vastaavasti komensi JP 2:ta. Sotien jälkeen Aarnio toimi Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä. Myöhemmin kommunistien hallitsema Valtiollinen poliisi pidätti Aarnion, mutta hänen onnistui karata pidättäjiään Ruotsiin. Sieltä hän jatkoi matkaansa Yhdysvaltoihin ja edelleen Venezuelaan. Aarnio toimi uudessa kotimaassaan yleisten töiden ministeriön geodeettiosaston matemaatikkona ja professorina Kansalliskaartin kadettikoulussa. Lopulta Aarnio palasi Suomeen 1952. Hän työskenteli Kokoomuksen talouspäällikkönä 1952–1955 ja sen jälkeen vakuutusalalla ylitarkastajana ensin Fennia-Patriassa (1955–1957) ja sitten Pohja-Yhtymässä (vuodesta 1957). Vuonna 1966 hän julkaisi teoksen Talvisodan ihme.
Ranskan avoin tennisturnaus 2020 – miesten kaksinpeli
Rafael Nadal oli turnauksen kolminkertainen puolustava mestari ja voitti turnauksen jälleen – jo 13:nnen kerran. Loppuottelussa hän voitti Serbian Novak Đokovićin luvuin 6–0, 6–2, 7–5. Tämä oli Nadalille kaikkiaan 20:s grand slam -mestaruus, millä hän nousi tasoihin voitoissa Roger Federerin kanssa.
Emmanuel Lubezki
Emmanuel Lubezki Morgenstern  (s. 1964 México, Distrito Federal, Meksiko) on meksikolainen elokuvaaja.
Lubezki on palkittu parhaan kuvauksen Oscarilla elokuvista Gravity (2013), Birdman (2014) ja The Revenant (2015), minkä lisäksi hän on ollut ehdolla samassa kategoriassa elokuvista Pikku prinsessa (1995), Päätön ratsumies (1999), The New World (2005), Ihmisen pojat (2006) ja The Tree of Life (2011). Hän on voittanut myös neljä Bafta-palkintoa elokuvien Ihmisen pojat, Gravity, Birdman ja The Revenant kuvauksesta.
Lubezki on kuvannut useita meksikolaisen Alfonso Cuarónin ohjaamia elokuvia (Pikku prinsessa, Ja äitiäs kans, Ihmisen pojat, Gravity).
Jukka Koivisto
Jukka Tapani Koivisto (31. joulukuuta 1953 Pori – 2009 Rauma) oli suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi 1980-luvulla suositun Hariolax-yhtyeen laulusolistina. Koivisto oli myös tuottelias säveltäja ja sanoittaja, joka teki kappaleita useille suomalaisille huippuartisteille.
Elämä ja ura
Koivisto vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Porin Ruosniemessä. Lukion jälkeen hän muutti Raumalle ja aloitti luokanopettajan opinnot vuonna 1974. Valmistuttuaan vuonna 1977 hän sai viran Raumalta Uotilan koulusta. Koivisto toimi koulussa opettajana aina vuoteen 2005 saakka, jolloin hän jäi virkavapaalle.
Kosketinsoittimia ja haitaria soittanut Koivisto aloitti uransa keikkamuusikkona jo 1960-luvun lopulla. Raumalla hän liittyi vuonna 1975 laulusolistiksi Hariolaxiin, jossa oli jäsenenä yhtyeen hajoamiseen vuoteen 1990 saakka. Sen jälkeen Koivisto jatkoi esiintymisiä harvakseltaan oman Jukka Koivisto Band-yhtyeensä kanssa.
Omien laulujen tekemisen Koivisto aloitti vuonna 1979. Hän sävelsi kolme kappaletta raumalaisen Rauno Tuunan Kanalim barttalt-albumille. Koivisto teki nopeasti läpimurtonsa suomalaisten lauluntekijöiden huipulle. Jo seuraavana vuonna hän sävelsi ja sanoitti Marionille kappaleen Riviera, joka edusti Suomea Intervision laulukilpailussa. Seuraavaksi Koivisto aloitti yhteistyön turkulaisen tuottajan Rauno Lepistön kanssa. Lepistön yhtiö Ensio Music julkaisi 80-luvun aikana kolme Hariolaxin albumia. Levyistä suosituimmaksi nousi vuonna 1984 julkaistu Jättipotti, joka myi yli 15 000 kappaletta. Hariolaxin levyjen kaikki kappaleet olivat muutamaa coveria lukuun ottamatta Koiviston säveltämiä ja sanoittamia. Hariolaxin lisäksi hän levytti Ensio Musicille suomalaisia cover-kappaleita salanimellä Juhana. 1980-luvulla Hariolax osallistui myös kahdesti Syksyn sävel-kilpailuun, sijoittuen neljänneksi vuonna 1984.
Vuonna 1982 Koivisto aloitti työskentelyn Chrisse Johanssonin kanssa. Hän sävelsi yhteensä noin sata Johanssonin tekstiä. Vuodesta 1987 lähtien Koivisto teki suurimman osan Rainer Frimanin albumien lauluista. Frimanin levyjä myytiin yhteensä yli 700 000 kappaletta. Vuosina 1990 ja 1992 Koivisto sävelsi, sanoitti ja sovitti Frimanin Syksyn Sävelen voittaneet kappaleet Se on salaisuus sekä Virta vie, virta tuo. 1990-luvulla hän sävelsi lisäksi yli 150 Jorma Toiviaisen sanoitusta.
Rauno Lepistön kuoltua vuonna 1993 Koivisto siirtyi työskentelemään Bluebird-levy-yhtiön kanssa. Hänen laulujaan levyttivät yhtiön artisteista muun muassa Reijo Taipale, Jamppa Tuominen ja Lea Laven. Kaiken kaikkiaan Teoston rekisteristä löytyy Jukka Koiviston tekemiä kappaleita yli 650. Niistä vajaat 400 on sekä hänen säveltämiään että sanoittamiaan. Vuonna 1991 Koivistolle myönnettiin Kullervo Linna -palkinto.
Anton Alfthan
Anton Edward Alfthan (20. huhtikuuta 1856 Viipuri – 3. toukokuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Suomen Sokeri Oy:n johtajana vuosina 1919–1927.
Viipurissa syntynyt ja lapsuutensa viettänyt Anton Alfthan opiskeli Helsingin yliopistossa kemiaa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1876 ja maisteriksi seuraavana vuonna. Tämän jälkeen hän työskenteli kemian- ja sokeritehtaiden palveluksessa Saksassa, Itävallassa ja Venäjällä, kunnes palasi vuonna 1882 Suomeen. Aluksi Alfthan oli työssä puutavara-alalla, mutta palasi sokerin pariin siirtyessään vuonna 1884 Töölön Sokeritehtaan teknilliseksi johtajaksi. Vuonna 1910 Alfthanista tuli Töölön Sokeritehtaan toimitusjohtaja Georg Gottfrid Federleyn tilalle. Kansalaissodan jälkeen suomalaiset sokeritehtaat (Töölö, Aura, Kotka, Vaasa, Pietarsaari ja Hietalahti) yhdistyivät ja 2. joulukuuta 1918 perustetun Suomen Sokeri Osakeyhtiön ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Alfthan. Alfthan ryhtyi nykyaikaistamaan Suomen Sokeri Oy:n toimintaa ja menestyi toimissaan: vuosina 1920–1927 Suomen Sokeri Oy:n myynti lisääntyi 27 000 tonnista 37 000 tonniin. Alfthan siirtyi eläkkeelle vuonna 1927, vuorineuvoksen arvon hän sai vuonna 1919.
Vuosina 1909–1918 Alfthan oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Norwegian Air International
Norwegian Air International oli Norwegian Air Shuttlen irlantilainen tytäryhtiö. Se perustettiin, jotta Norwegian Air Shuttle voisi hyödyntää Euroopan unionin vapaampia liikennöintioikeuksia. Se sai toimintalupansa helmikuussa 2014 ja lakkautettiin 31. lokakuuta 2021 osana talousvaikeuksiin joutuneen Norwegianin uudelleenjärjestelyjä. Sen solmukohdat olivat Corkin kansainvälinen lentoasema Irlannissa ja Gatwickin kansainvälinen lentoasema Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Norwegian Air International liikennöi Norwegian Air Shuttlen lentoja käyttäen samaa brändäystä ja miehistöä mutta omia tunnuksiaan.
Laivasto
pienoiskuva|vasen|Norwegian Air Internationalin Boeing 737-800 Teneriffalla vuonna 2019.
Neil Paterson
Neil Paterson (31. joulukuuta 1915 Greenock, Skotlanti – 19. huhtikuuta 1995 Crieff, Skotlanti) oli brittiläinen kirjailija, käsikirjoittaja ja jalkapalloilija. Jalkapalloilijana hän pelasi muun muassa Dundee Unitedissa, ollen joukkueen kapteeni kaudella 1936–1937. Hän kuitenkin jätti jalkapallon pian tämän jälkeen, pyrkimyksenään tulla urheilutoimittajaksi.
Urheilutoimittajan ura keskeytyi toiseen maailmansotaan, jonka Paterson palveli pääasiassa miinanraivaajilla. Sodan jälkeen hän kirjoitti novelleja, joita käännettiin useille kielille. Vuonna 1948 Paterson julkaisi kirjan The China Run, jonka W. Somerset Maugham valitsi The New York Timesissa vuoden kirjaksi.
Paterson kirjoitti vielä muun muassa romaanit Thy Daughter (1950) ja Man on the Tightrope  (1953) sekä novellikokoelman And Delilah (1951) ennen keskittymistään elokuvakäsikirjoituksiin. Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon hän sai vuoden 1959 elokuvasta Tilaa huipulla.
Mari Ahokoivu
Mari Ahokoivu (s. 29. syyskuuta 1984 Oulu) on suomalainen sarjakuvataiteilija, graafikko ja freelancer-kuvittaja. Hän on Suomen sarjakuvaseuran julkaiseman Sarjainfo-lehden entinen päätoimittaja.
Vuosina 2004–2005 Ahokoivu opiskeli Limingan Taidekoulun sarjakuvalinjalla ja taidehistorian opintoja avoimessa yliopistossa. Hän opiskeli kuvallista viestintää Oulun seudun ammattikorkeakoulussa ja valmistui medianomiksi 2011. Ahokoivu on opiskellut sarjakuvaa myös Malmössä ja Angoulêmessa.
Ahokoivu on julkaissut verkossa sarjakuvablogia J'ai le réveil difficile vuodesta 2003. Hän on julkaissut omakustanteita ja pienlehtiä sekä kirjamittaiset albumit Sarjakuvantekijän opas (2007), Löydä minut tästä kaupungista (2009) ja Oksi (2018). Oulun sarjakuvaseura palkitsi Ahokoivun Skrew you -tunnustuksella 2014. Oksi oli ehdolla Sarjakuva-Finlandian saajaksi 2019. Vuonna 2021 Ahokoivun ja Laura Ertimon teos ''Aika matka! Lotta, Kasper ja luontokadon arvoitus'' on lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia -palkintoehdokkaana. Teos sai Tieto-Lauri -palkinnon 2022.
Ahokoivu asuu Kööpenhaminassa.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ruotsissa 13. – 30. tammikuuta. Kisoihin selvisi karsintojen kautta 24 maata. Turnauksen voitti Ranska, joka voitti loppuottelussa Tanskan jatkoajan jälkeen maalein 37–35. Pronssiottelussa Espanja kaatoi isäntämaa Ruotsin 23–24.
Moskenesøya
thumb|right|241px|Taloja rannalla [[Å i Lofoten|Åssa]]
Moskenesøya on Lofoottien saariryhmään kuuluva saari ja se sijaitsee Nordlandin läänissä, Pohjois-Norjassa. Saarelta on yhteys Flakstadøya-saarelle Kåkernin sillan kautta. Koillinen osa saaresta kuuluu Flakstadin kuntaan, loput Moskenesin kuntaan.
Kuri (1920)
Kuri oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä, joka oli palveluksessa toisessa maailmansodassa.
Moskenesøya
Maantiede
Moskenesøya on eteläisin ja läntisin Lofoottien pääsaarista, ja sen pinta-ala on 185,9 km². Moskenesøyan erottaa Flakstadøyasta kapeahko Sundstraumen-salmi. Saaren korkein kohta on Hermannsdalstinden (1 029 m). Suurimmat vuonot ovat Kjerkfjorden ja Selfjorden.
Segundo Castillo
Segundo Alejandro Castillo Nazareno (s. 15. toukokuuta 1982 Esmeraldas, Ecuador) on ecuadorilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Kuri (1920)
Valmistus
Alus tilattiin Kuren laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 5. joulukuuta 1919 ja alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1920. Alus otettiin palvelukseen kuukautta myöhemmin 30. huhtikuuta.
Segundo Castillo
Seurajoukkueura
Castillo aloitti ammattilaisuransa Club Deportivo Espolista, jossa hän pelasi seuraavat kolme vuotta. Vuonna 2003 hän siirtyi Club Deportivo El Nacionaliin, joka on yksi maan menestyneimmistä seuroista kautta aikain. Joukkueessa pelatessaan Castillo voitti sarjamestaruudet peräkkäisinä vuosina 2005 ja 2006. Hän pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 112 ottelua ja teki niissä 11 maalia.
Elokuussa 2006 Castillo vaihtoi mannerta Eurooppaan ja siirtyi serbialaisseura Punaiseen tähteen. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan kahdeksan maalia ja oli yksi joukkueen luottopelaajista, kun se voitti tuplan vuonna 2007.
Kuri (1920)
Palvelus
Vuonna 1944 alusten toiminta-alue laajeni käsittämään Formosan ja Filippiinit. Alus suojasi Hasun kanssa saattueita Etelä-Kiinan merellä, kunnes etenevät liittoutuneiden joukot pakottivat luopumaan saattuereiteistä. Alukset vetäytyivät 25. kesäkuuta Tsingtaoon suojaamaan Pohjois-Kiinan rannikon liikennettä. Sotatoimien päätyttyä alus antautui liittoutuneille. Se osui miinaan 8. lokakuuta 1945 lähellä Pusania Korean rannikolla. Alus romutettiin vuonna 1946.
Segundo Castillo
Seurajoukkueura
Elokuussa 2008 hän siirtyi kauden 2008–2009 kestävällä lainasopimuksella Englannin Valioliigassa pelanneeseen Evertoniin. Castillo pelasi ensimmäisen ottelunsa Valioliigassa 14. syyskuuta 2008 Stoke Cityä vastaan. Hän teki ainoan maalinsa joukkueessa 18. syyskuuta 2008 UEFA Cupin ottelussa belgialaista Standard Liègeä vastaan. Hänen siirrostaan ei tehty kauden jälkeen kuitenkaan pysyvää ja niin hän palasi takaisin Belgradiin. Tiedettävästi serbialaisseuran pyyntihinta Castillosta arviolta noin 5 miljoonaa puntaa oli liian suuri.
Tästä huolimatta Castillo palasi Valioliigaan seuraavaksi kaudeksi, siirryttyään vuoden lainasopimuksella Wolverhamptoniin 31. elokuuta 2009. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 20. syyskuuta 2009 ottelussa Fulhamia vastaan.
Maajoukkueura
Castillo teki ensiesiintymisensä Ecuadorin maajoukkueessa 17. elokuuta 2005 Venezuelaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa joukkue eteni neljännesvälieriin saakka ja Castillo pelasi avauskokoonpanossa täyden peliajan lukuun ottamatta jatkopaikan kannalta merkityksetöntä viimeistä alkulohko-ottelua. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 88 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Chris Anker Sørensen
Sørensen voitti Italian ympäriajossa 2010 Terminilloon päättyneen vuorietapin puolen minuutin erolla Simone Stortoniin.
Ammattilaisuransa jälkeen Sørensen toimi tanskalaisen TV 2 -kanavan pyöräilykommentaattorina. Hän joutui 18. syyskuuta 2021 auto-onnettomuuteen pyöräillessään Zeebruggessa Flanderin MM-kilpailujen alla ja kuoli saamiinsa vammoihin myöhemmin samana päivänä.
Michael Grätzel
thumb|Grätzel Millennium-palkinnon jakotilaisuudessa Michael Grätzel (s. 11. toukokuuta 1944 Saksa) on sveitsiläinen kemiantekniikan professori, joka työskentelee Lausannessa École polytechnique fédérale de Lausannessa (EPFL). Hän syntyi Saksassa, mutta hänellä on Sveitsin kansalaisuus. Grätzel on kehittänyt kasvien fotosynteesiä jäljittelevän aurinkokennon, joiden odotetaan korvaavan kalliit piikennot. Kennojen tuotanto alkoi 2009. Grätzel sai vuoden 2010 Millennium-teknologiapalkinnon.