cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carmella Corleone
Carmella Corleone on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa Kummisetä ja Kummisetä osa II. Carmella italialaisamerikkalaisen rikollisperheen kantaäiti. Elokuvassa Carmellan osaa näyttelee Morgana King.
Juoni
Carmella saapuu 16-vuotiaana Sisiliasta ja avioituu Vito Corleonen kanssa. Hän on etevä keittäjä ja hyvä talousihminen, joka tarjoaa rauhallisen kodin miehelleen, joka etenee New Yorkissa merkittävimmän rikollisperheen päämieheksi. Hän on helposti lähestyttävä ja toimii tavallisten ihmisten huolten kuuntelijana, sillä ihmiset tietävät hänen sanansa painavan Kummisedän päätöksissä.
Katkeralinnunruoho
Katkeralinnunruoho (Polygala amarella) on suuressa osassa Eurooppaa kasvava sinikukkainen linnunruohokasvi. Suomessa laji on harvinaistunut ja luokiteltu uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|vasen|Saarenmaan [[Panga pank|Pangan kalkkialueella kasvanut yksilö.]] Katkeralinnunruoho kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat kohenevia, mutta eivät tyvestä puutuneita. Kukinta-aikaan kasvin tyvellä on lehtiruusuke. Lehdet ovat ehyitä, suikeita tai pitkulaisia, ruusukelehdet ovat varsilehtiä leveämpiä ja pidempiä. Varsilehdet ovat varressa kierteisesti. Kukinto on tiheä, 10–25 kukkainen latvaterttu. Kukkien esilehdet varisevat varhain. Kukka on 3–4 mm pitkä, syvänsininen tai joskus ruusunpunainen tai valkoinen. Kukassa verholehtiä on viisi ja terälehtiä kolme kappaletta. Terälehtimäiset verholehdet ovat kotaa lyhyempiä. Katkeralinnunruoho kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet ovat karvaisia.
Katkeralinnunruoho muistuttaa sukulaislajejaan tupsulinnunruohoa (P. comosa) ja isolinnunruohoa (P. vulgaris), mutta näillä lajeilla ei ole kukinta-aikaan ruusukelehtiä.
Levinneisyys
Katkeralinnunruohoa tavataan Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Ranskasta ja Pohjois-Italiasta itään läpi Keski- ja Itä-Euroopan Uralille saakka. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian ja Länsi-Venäjän pohjoisosiin.
Suomessa katkeralinnunruoho on eteläinen ja itäinen laji. Sen vahvinta aluetta on Ahvenanmaa. Manner-Suomessa sitä on tavattu satunnaisesti Varsinais-Suomesta Pohjois-Karjalaan ulottuvalla alueella. Laji on myös tavattu Kuusamosta. Se on suuresti harvinaistunut ja lähes kadonnut Manner-Suomesta. Laji on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi.
Elinympäristö
Katkeralinnunruoho kasvaa tuoreilla ranta- ja lehtoniityillä ja ojanpientareilla. Laji on kalkinsuosija. Katkeralinnunruoho on suuresti harvinaistunut Suomessa, mikä on pääasiassa seurausta maatalouden muuttumisesta. Tämä on johtanut kasvin suosimien avointen kasvupaikkojen umpeenkasvuun ja kuivumiseen.
Käyttö
Keski-Euroopassa katkeralinnunruohoa on käytetty kuivattuna astman ja keuhkoputkentulehduksen hoitoon. Sitä on myös annettu imettäville äideille sekä sekoitettu lehmien ja vuohien rehuun maidon erittämisen lisäämiseksi.
Hämeenkoski
Hämeenkoski (vuoteen 1995 Koski Hl.) on Suomen entinen kunta, joka sijaitsee Päijät-Hämeen maakunnassa. Hämeenkoskella asui 31.12.2015 0 ihmistä ja sen pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km². Hämeenkosken naapurikuntia olivat Asikkala, Hausjärvi, Hollola, Hämeenlinna ja Kärkölä.
Hämeenkoski liitettiin Hollolaan 1. tammikuuta 2016.
Historia
Koski oli itsenäinen katolinen ja uskonpuhdistuksen jälkeen evankelis-luterilainen seurakunta vuosina 1410–1540, minkä jälkeen se liittyi kappeliseurakunnaksi Lammin seurakuntaan. Kunnallishallinnon erotessa evankelis-luterilaisista seurakunnista vuonna 1865 perustettiin Kosken kunta ja Kosken seurakunta jäi Lammin seurakunnan kappeliseurakunnaksi. Kosken seurakunta itsenäistyi Lammin seurakunnasta myöhemmin, vuonna 1870. Taloudellisen tilanteen vuoksi Hämeenkosken seurakunta liittyi kappeliseurakunnaksi Hollolan seurakuntaan vuonna 2007. Kunnallisesti Hämeenkoski jatkoi itsenäisenä vielä yhdeksän vuotta, kunnes sekin liitettiin Hollolaan vuoden 2016 alusta.
Etolasta Koskeksi Hl ja edelleen Hämeenkoskeksi
Vielä 1700-luvulla Hämeenkoski tunnettiin Etolan pitäjänä. Sittemmin kunnan nimi oli Koski Hl; erisnimen perässä käytettiin Hämeen lääniä tarkoittavaa lyhennettä <span style="font-family:Georgia, serif">Hl erotukseksi entisessä Turun ja Porin läänissä olevasta Kosken Tl kunnasta. Nimi Hämeenkoski otettiin käyttöön kunnassa vuonna 1995. Se valittiin kuntalaisten kesken järjestetyn äänestyksen perusteella.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2014 lopussa Hämeenkoskella oli 2 104 asukasta, joista 1 074 asui taajamissa, 1 005 haja-asutusalueilla ja 25:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Hämeenkosken taajama-aste oli 51,0 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Hämeenkoski.
Hämeenkosken kylät
Etola, Hankala, Huhti, Huljala, Hyrkkälä, Hyväneula, Ilola, Järvenpää, Kaunkorpi, Koski (Koskenkylä), Kurjala, Käikälä, Leiniälä, Meikkala, Miehola, Padonmaa (Palomaa), Porvola, Putula, Pätilä, Saapas, Tenhiälä, Toijala, Töykkylä.
Tunnettuja henkilöitä
Tunnetuimpia Hämeenkoskella syntyneitä suomalaisia ovat presidentiksi myöhemmin tullut J. K. Paasikivi ja kenraalimajuriksi ylennetty Ruben Lagus. Paasikiven muistomerkki sijaitsee Hämeenkosken Huljalan kylässä.
Tapahtumia
Putulassa järjestetään vuosittain toukokuun lopussa ja syyskuun puolessa välissä kaksipäiväiset Kirjanpäivät yksityisen yhdistyksen pitämällä kirjastolla. Heinäkuun kolmella ensimmäisellä viikolla Hämeenkosken taideyhdistys järjestää lisäksi Putulan Taide- ja kulttuuriviikot kirjaston kanssa samassa rakennuksessa, Kevarin galleriassa. Kesä-heinäkuussa järjestetään iltaisin maatilatoreja Tulimäen Riihessä. Perinteiset palokunnanjuhlat järjestetään heinäkuussa.
Hämeenkosken vaakuna
Antti Salmenlinnan suunnittelemassa Hämeenkosken vaakunassa on punaisella pohjalla kaksi ylhäältä vasemmalta alas oikealle johtavaa samansuuntaista hopeasauvaa, joissa kummassakin on kaksi polvihirttä niiden sauman osoittaessa viistosti alaspäin. Polvihirret kuvaavat sitä, että Hämeen läänin Koskella, nykyisellä Hämeenkoskella, on koskia. Hopeisten sauvojen keskellä on kolme hopeista kolmilehtistä apilaa kuvaamassa maataloutta.
Liikenne
Linja-autojen vakiovuoroja liikennöi Hämeenkosken keskustaajaman kautta Lahteen, Hämeenlinnaan, Lammille, Tampereelle ja Forssaan. Pikavuorot pysähtyvät Hämeenkosken tienhaarassa valtatie 12:n varrella.
Keskustaajaman lähin rautatieasema sijaitsee noin 20 kilometrin etäisyydellä Kärkölän Järvelässä. Lahden rautatieasemalle on matkaa noin 30 kilometriä.
Lähimmät lentoasemat sijaitsevat noin 95 kilometrin päässä Vantaalla ja noin 105 kilometrin päässä Pirkkalassa.
Hämeenkoski kirjallisuudessa
Hämeenkoski ja Hyväneulan kylä ovat keskeisenä tapahtumapaikkana Isaksson-sarjan romaanissa Sieluttomat, jonka on kirjoittanut kirjailija Markus Ahonen.
Ruokakulttuuri
Koski Hl:n pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla näkkileipä, koskelainen sahti sekä yrteillä maustettu piimäjuusto.
Lahden urheilukeskus
thumb|Lahden urheilukeskus Lahden urheilukeskus on merkittävä urheilun keskittymä Lahdessa. Urheilukeskuksessa on Lahden stadion, joka toimii kesällä yleisurheilu- ja jalkapallostadionina ja talvella hiihtostadionina. Sen vieressä ovat Lahden hyppyrimäet ja Lahden jäähalli. Urheilukeskus toimii jokavuotisten Salpausselän kisojen näyttämönä. Urheilukeskuksesta lähtee hiihto- ja kävelyreittejä Salpausselän suuntaan.
Hiihtostadionin pääkatsomorakennuksessa on muun muassa juoksurata, jolla harjoitellaan talvisin. Rakennuksessa on myös esimerkiksi Lahden Hiihtoseuran, Lahden Kalevan ja Lahden Ahkeran toimistot. Lahden Hiihtomuseo sijaitsee mäkikatsomorakennuksessa. Aivan urheilukeskuksen tuntumassa on myös Lahden vanha ravirata, joka nykyään on muun muassa BMX-pyöräilijöiden käytössä.
Monttu Kino on stadionin vuosittainen elokuvafestivaali. Näytökset esitetään elo-syyskuun vaihteessa. Katettu katsomo, jättiscreeni ja äänentoisto tarjoavat erityisen walk-in-movie-elämyksen.
Aiheesta muualla
60.98333°N, 25.6325°W
Innasjärvi
Innasjärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä Pohjalahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 22 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Se on muodostunut mäkien saartamaan laaksoon, jonka suurimmat mäet ovat kaakossa Kulloinvuori ja idässä Huuhkainvuori. Järven muodon sanelee sen keskeltä länteen työntyvä 350 metriä pitkä niemi. Sen pohjoispuolelle jäävä lahti muodostaa oman järvenosansa. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, jossa on vapaa-ajan asunto. Sen rantaviivan pituus on 4,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Rannoille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Nille tulee tiet pääasiassa etelästä Pohjalahden kylän läpi kulkevalta yhdystieltä 3231.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy. Sen laskuoja lähteen pohjoisosasta Heikurinperältä ja se laskee Leppäojaa myöten yli kilometrin päässä Iso Herrailanjärveen, joka laskee vuorostaan Pälkäneveden Tyrynselkään.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven pohjoisrannassa oli raivattu niittyjä samasta kohtaa, missä myöhemmin on ollut peltomaata. Vuoden 1957 peruskartassa niemellä on ollut vähintään kolme tiettömiä taloa, jossa on ollut pienet peltotilkut. Järven pohjoisrantaan ulottui maatalon pellot. Etelärannassa oli myös taloja tuohon aikaan.
O’Donnell
O’Donnell-nimisiä henkilöitä ovat:
Marija Priležajeva
Marija Pavlovna Priležajeva (22. kesäkuuta (J: 9. kesäkuuta) 1903 Jaroslavl – 10. huhtikuuta 1989 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Marija Priležajeva valmistui vuonna 1929 Moskovan toisen yliopiston pedagogisesta tiedekunnasta ja työskenteli sen jälkeen opettajana ja lastenkotien kasvattajana. Vuodesta 1937 lähtien hän toimi lasten- ja nuortenkirjailijana. Vuonna 1952 Priležajevasta tuli NKP:n ja vuonna 1967 Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen jäsen. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Priležajevan sosialistista realismia edustava tuotanto on primitiivistä, tyyliltään triviaalia ja täynnä keinotekoisia konflikteja. Teosten aiheita ovat mm. Leninin, Nadežda Krupskajan ja Mihail Kalininin lapsuus- ja nuoruusvuodet.
Douglas F5D Skylancer
thumb|right|Museoitu Douglas F5D Skylancer. Douglas F5D Skylancer oli yhdysvaltalainen ilmaherruushävittäjä, joka oli deltasiipinen. Sen edeltäjä on F4D Skyray, ja tämän koneen tarkoitus olla jokasään hävittäjäversio. Koneen suihkumoottori oli monissa muissa yhdysvaltalais-koneissa käytetty Pratt & Whitney J57. Skylancer oli edeltäjäänsä nähden noin 400 km/h nopeampi, sillä se kykeni 1.48 Machin nopeuteen (1 590 km/h) ja 17 500 metrin korkeuteen. Konetyypin yksilöitä tuotettiin vain 4 kappaletta, eikä se siis päässyt sarjatuotantoon. NASA käytti sitä tutkimuskoneena, jonka lentäjistä yksi oli Neil Armstrong. Koneen palvelusura päättyi vuonna 1970. thumb|right|Douglas F5D Skylancerin 3D-kaaviokuvat.
Konetyyppiin suunnitellut aseistukset kattoivat nämä: 4x 20mm lentokonetykit, 4x AIM-9 Sidewinder-ohjukset tai 2x AIM-7 Sparrow-ohjukset. Skylanceriin ei suunniteltu ilmasta-maahan aseistuksia.
2737 Kotka
2737 Kotka on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaiskaupungin mukaan.
Kotkan likimääräinen läpimitta on 19 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,75 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 4 vuotta ja 7 kuukautta.
Lanaudière
Lanaudière on hallinnollinen alue Quebecin provinssissa, Kanadassa. Lanaudièren hallintoalueen pinta-ala on 12 423 neliökilometriä ja väkiluku 494 796 (2016), toisen lähteen mukaan 502 152. Alueen hallintokeskus on Jolietten kaupunki (20 484 as., 2016), joka sijaitsee noin 60 kilometriä Montrealista koilliseen. Hallintoalueen suurimpia kaupunkeja ovat Terrebonne (111 575 as.), Repentigny ja Mascouche.
ATTAC
thumb|Julkisia palveluita kannattava Attacin mielenosoitus Pariisissa 19.11.2005. ATTAC (alun perin Association pour une Taxation des Transactions financières pour l'Aide aux Citoyens (Yhdistys pääomavirtojen verottamiseksi kansalaisten hyväksi); vuodesta 2009 alkaen: Association pour la Taxation des Transactions financières et pour l'Action Citoyenne (Yhdistys pääomavirtojen verottamiseksi ja kansalaistoiminnalle) on vaihtoehtoista globalisaatiota ajava kansalaisjärjestö, joka vaatii rahoitusmarkkinoiden demokraattista valvontaa ja demokraattisia rahoitusjärjestelmiä. Erityisesti Attac pyrkii kansainvälisen valuutansiirtoveron eli niin kutsutun Tobinin veron käyttöönottamiseen. Attac on puoluepoliittisesti sitoutumaton. Attacilla on noin 80 000 jäsentä 50 eri maassa.
Historia
Joulukuussa 1997 Ignacio Ramonet ehdotti Le Monde diplomatiquen pääkirjoituksessaan sellaisen järjestön perustamista, joka painostaisi maailman valtioita ottamaan käyttöön Tobinin veron. Attac perustettiin Ranskassa 3. kesäkuuta 1998.
Tavoitteet
Attacin tavoitteita ovat kansainvälisen valuuttaspekulaation estäminen, veroparatiisien poistaminen, pääomatulojen verottaminen, yksityisten eläkerahastojen leviämisen estäminen, kehitysmaiden investointien avoimuuden ajaminen ja velkojen mitätöiminen ja sääntöjen saaminen pankki- ja rahoitussiirroille kuluttajia ja tavallisia kansalaisia vahingoittamatta. Attac toimii WTO:n, IMF:n ja OECD:n päätösten tarkkailijana ja arvostelijana.
Suomen Attac
Suomen Attacin perustamiskokous pidettiin toukokuussa 2001. Vuoden 2008 alussa Suomen Attacilla oli sen verkkosivujen mukaan noin 1100 jäsentä. Myös Suomen eduskunnassa toimii edelleen Attac-ryhmä, joka koostuu noin 60 kansanedustajasta pääasiassa SDP:stä, Vasemmistoliitosta ja Vihreistä. Ryhmän puheenjohtajana toimii vuonna 2013 Erkki Tuomioja (sd.).
Suomen Attac julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Hiekanjyvät-lehteä.
3. kesäkuuta 2005 Ranskassa ja Hollannissa pidettyjen Euroopan unionin perustuslakia koskevan kansanäänestysten jälkeen Suomen Attac julkaisi vetoomuksen siitä, että Suomessa pitäisi järjestää neuvoa-antava kansanäänestys perustuslakisopimuksen hyväksymisestä.
Amine Ltifi
Amine Ltifi (, s. 4. heinäkuuta 1984) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa CS Hammam-Lifia.
Maajoukkueessa
Maajoukkueessa Ltifi pelasi ensi kerran 12. tammikuuta 2006 ystävyysottelussa Libyaa vastaan. Ottelu päättyi 1-0 Tunisialle ja Ltifin tehdessä ainoan maalin ja samalla ensimmäisen maajoukkue maalinsa. Hän oli myös mukana vuoden 2006-Afrikan-mestaruuskilpailussa.
Arvid Jacobson
Arvid Werner Jacobson (12. marraskuuta 1904 Covington, Michigan – 1976 New Haven, Michigan) oli amerikansuomalainen matemaatikko, joka toimi 1940-1950-luvuilla Wayne State Universityn matematiikan professorina ja johti yliopiston tietokonelaboratoriota. Jacobson oli yksi Yhdysvaltojen tietokoneohjelmoinnin pioneereista. Hänet tunnetaan myös osallisuudestaan vuonna 1933 Suomessa paljastuneeseen suureen vakoilujuttuun.
Varhaiset vuodet
Jacobson oli kotoisin Michiganin Covingtonissa sijainneesta Wattonin suomalaisyhteisöstä. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin siirtolaisina Lapualta. 1920-luvun alussa Jacobson opiskeli Hancockin Suomi Collegessa, ja suoritti myöhemmin kasvatustieteiden Bachelor of Science -tutkinnon Michiganin yliopistossa. Hän opiskeli myös matematiikkaa ja työskenteli opettajana Michiganin Northvillessä vuodesta 1929.
Vakoilu Suomessa
Syskyllä 1932 Kominternin palveluksessa ollut Aino Kuusinen värväsi Jacobsonin Neuvostoliiton sotilastiedustelun vakoilijaksi. Jacobson matkusti puolisonsa Sally Helenan kanssa New Yorkiin, jossa hän tapasi GRU:n agentin Whittaker Chambersin. Tämän mukaan Jacobson oli kiivan luonteensa ja puuttuvien sormiensa vuoksi kelvoton vakoojaksi, mutta pariskunta lähetettiin silti Eurooppaan.
Jacobsonit matkustivat Suomeen Pariisin ja Berliinin kautta, ja tulivat Helsinkiin tammikuussa 1933. Jacobson opiskeli stipendiaattina Helsingin yliopistossa maaliskuuhun saakka, jolloin latvialainen vakooja Maria-Emma Schul-Martin saapui Suomessa toimineen vakoiluverkoston johtajaksi. Jacobson oli Schul-Martinen avustajana hoitaen yhteyksiä asiamiehiin ja kuriireihin. Jo vuosia toiminut vakoilurinki paljastui lokakuussa, jonka jälkeen Jacobson pidätettiin ja huhtikuussa 1934 hän sai viiden vuoden kuritushuonetuomion. Syyskuussa Korkein oikeus korotti Jacobsonin rangaistuksen kuuteen vuoteen. Jacobson vapautui presidentti P. E. Svinhufvudin armahduksella jo kesäkuussa 1936 hänen paljastettuaan muita verkostoon kuuluvia, jonka jälkeen Jacobson karkotettiin Yhdysvaltoihin. Sally Jacobson todettiin syyttömäksi ja hän oli palannut kotimaahansa jo aikaisemmin.
Paluu Yhdysvaltoihin
Yhdysvaltoihin palattuaan Jacobson työskenteli aluksi metsätyömiehenä ja myöhemmin autoteollisuuden palveluksessa Detroitissa. Hän jatkoi myös matematiikan opiskelua Michiganin yliopistossa. Vuonna 1945 hänet nimitettiin lehtoriksi Detroitissa toimivaan Wayne Staten yliopistoon. Vuonna 1948 Jacobson suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Michiganin yliopistossa, jonka jälkeen hänestä tuli Wayne Staten matematiikan professori.
Teollisuusmatematiikasta kiinnostunut Jacobson johti perustamaansa Industrial Mathematics Society -yhdistystä. Vuonna 1949 IMS oli mukana perustamassa Wayne Staten yliopistoon The Wayne Computation Laboratorya, jonka johtajaksi Jacobson valitiin. Kyseessä oli yksi ensimmäisistä Yhdysvaltain tietokonelaboratorioista. Jacobson tutki erityisesti tietokoneohjelmointia, jonka hän aloitti MIT:stä saadulla Vannevar Bushin entisellä differentiaalianalysaattorilla. Jacobson johti laboratoriota ja hoiti professorin virkaa vuoteen 1958, jonka jälkeen hän siirtyi yksityisiin konsulttitehtäviin. Menneisyytensä vuoksi Jacobson joutui 1950-luvulla myös huomion kohteeksi senaattori Joseph McCarthyn kommunistivainoissa, vaikka hän olikin myöhemmin demokraattipuolueen kannattaja.
Agrínio
Agrínio on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Αγρινίου, Dímos Agriníou), joka sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 1 246,7 neliökilometriä ja väkiluku 94 181. Varsinaisen Agrínion kaupungin väkiluku on 46 899 (vuonna 2011).
Agrínion kaupunki sijaitsee Panaitolikón tasangolla Kreikan suurimman järven Trichonídan luoteispuolella, noin 37 kilometriä pohjoiseen Mesolóngista. Se on lähialueensa taloudellinen keskus, ja siellä toimii sekä Ioánninan että Patraksen yliopiston yksiköitä.
Historia
pienoiskuva|vasen|250px|Agrínion kaupunkia.
Agrínio on ottanut nimensä antiikin aikaisesta Agrinionin kaupungista, joka sijaitsi sen lähellä. Lähistöllä sijaitsi myös Stratoksen kaupunki. Nykyinen kaupunki on syntynyt osmanivallan aikana, jolloin se tunnettiin nimellä Vrachóri, turkiksi Imbrahoar. Seutu on vanhaa tupakanviljelyaluetta. Kaupunki nimettiin uudelleen antiikin Agrinionin mukaan vuonna 1835 Kreikan itsenäistymisen jälkeen.
Nykyinen Agrínion kunta muodostui, kun Agrínio, Angelókastro, Arákynthos, Makryneía, Neápoli, Panaitolikó, Parakampýlia, Paravóla, Strátos ja Thestieís yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Nähtävyydet ja kulttuuri
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa kunnallinen puisto, tupakantuotannon historiaan liittyvät rakennukset sekä museot, kuten Agrínion arkeologinen museo. Stratoksen arkeologinen alue sijaitsee noin 12 kilometrin päässä kaupungista. Kaupungista on kotoisin jalkapalloseura Panetolikos FC (Panaitolikós FC).
Kunnan osat
pienoiskuva|[[Agrínion arkeologinen museo.]] pienoiskuva|Agrínion lakkautettu rautatieasema.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Agrínion kunta muodostuu kymmenestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Yakuza
Yakuza (, myös ) tarkoittaa japanilaista järjestäytynyttä rikollisuutta ja sen jäseniä. Se on hajautunut moniin tuhansiin klaaneihin, jotka ovat haarautuneet erittäin vanhan hierarkian mukaan. Yleensä puhutaan myös japanilaisesta mafiasta. Yakuzajärjestöt ovat vahvimmillaan Tokiossa, Kiotossa ja Kobessa.
Nimityksen "yakuza" uskotaan juontavan juurensa japanilaiseen blackjackiä vastaavaan korttipeliin, oicho-kabuun. Oicho-kabussa voittava silmäluku on 19. Ya tarkoittaa numeroa 8, ku numeroa 9 ja za numeroa 3. Yhdessä ne muodostavat luvun 20, siis pelissä häviävän luvun. Siten yakuza merkitsee suunnilleen "hyödytöntä kättä". Yakuza tarkoittaisi siis häviävää luokkaa.
Alkuperä
Shōgun Tokugawa Ieyasun yhdistettyä Japanin vuonna 1604 maassa vallinneet sisällissodat päättyivät ja tuhannet soturit jäivät työttömiksi. Nämä työttömät ja isännättömät miehet (rōnin) kiersivät maata ryöväten ihmisiä. Kaupunkeihin perustettiin joukkoja suojelemaan ihmisiä ronineilta. Yakuzat väittävät polveutuvansa näistä muinaisista ritarillisista aatelittomista (machi-yokko), jotka suojelivat tavallista kansaa. He kuitenkin myös myöntävät olevansa viimeinen yhteiskuntaryhmä, joka noudattaa samuraikoodistoa, bushidōa.
Joidenkin teorioiden mukaan yakuzat kuitenkin ovat polveutuneet shōgunin samuraisotureista, jotka käyttivät omituisia vaatteita, käyttäytyivät vulgaaristi ja puhuivat monimutkaista slangia. Heistä käytettiin nimitystä kabukimono tai hatamoto yakko, "hullut". Myöhemmin juuri heistä tuli ronineja, joilta machi-yokkot suojelivat ihmisiä. Yakuzan uskotaan kieltävän alkuperänsä heihin heidän harjoittamansa varastelun ja näpistelyn takia, jota nykyaikainen yakuza ei harjoita.
Ensimmäinen maininta järjestöstä on 1700-luvun lopulta. Ryhmän jäsenillä oli hyvin samanlainen tausta; he olivat köyhiä, heillä ei ollut maata, eikä heillä ollut samanlaista arvomaailmaa kuin muilla ihmisillä. Kaksi merkittävintä ryhmää olivat Tekiya ja Bakuto.
Tekiya vaelsi kylästä kylään ja valtasi markkinoita ympäri maan kaupustelijana. Ryhmä sai pian maineen huijareina, jotka käyttivät ihmisiä hyväkseen omien tarkoitusperiensä vuoksi. He tarjosivat kuitenkin kauppiaille usein turvaa, joka esti heitä ottamasta yhteyttä virkavaltaan.
Bakuto toimi uhkapelin parissa. Hallitus palkkasi Bakuton usein huijaamaan uhkapeleissä työluokalle maksetut palkat takaisin. Heiltä ovat peräisin myös useat Yakuzan perinteiset rituaalit, kuten yubitsume, jossa epäonnistunut yakuza katkaisee sormensa nivelen, sekä tatuoinnit, jotka merkitsivät ryhmän jäsenyyttä ja miehen vahvuutta kestää tatuoimista usein satakin tuntia.
Britannian esihistoria
Britannian esihistoria alkaa ensimmäisistä asutuksesta ja päättyy historiallisen ajan alkuun, joka perinteisesti ajoitetaan roomalaisten valloitukseen.
Yakuza
Järjestäytyminen
Yakuzat jakautuvat freelancereihin ja klaanin jäseniin. Useimmat freelancerit liittyvät myöhemmin klaaniin, sillä freelancerina toimiminen on huomattavasti vaikeampaa verrattuna klaanissa olemiseen. Klaanien yakuzat voivat tosin palkata freelancereita silloin, jos he eivät halua klaania yhdistettävän johonkin tehtävään. Usein klaanien yakuzat toimivat kuitenkin freelancereita vastaan ilmiantamalla heitä poliisille tai jopa surmaamalla. Freelancerit eivät yleensä syyllisty vakaviin rikoksiin. Perinteinen yakuzan käyttämä teloitustapa on heittää ihminen elävinä täysikokoisille nälkäisenä pidetyille sioille.
Britannian esihistoria
Paleoliittinen kausi
Varhaisimmat esinelöydöt viittaavat ihmisten käydeen Britanniassa 0,8–1 miljoonaa vuotta sitten. Jäänteitä asutuksesta on ainakin 700 000 vuoden takaa.
Yakuza
Järjestäytyminen
Koska yakuzat kokevat olevansa yhteiskunnassa ulkopuolisia, yakuzan jäsenistössä erilaiset ulkopuolisina pidetyt vähemmistöt, kuten japaninkorealaiset sekä burakuminit ovat yliedustettuina.
Arnsbergin hallintopiiri
Arnsbergin hallintopiiri on hallintopiiri Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa kaakkoisosassa ja kattaa osan Ruhrin alueesta. Hallintopiirissä on arviolta 3 597 297 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 8 011 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Arnsberg.
Yakuza
Klaanien valtarakenne
Klaanien hierarkia perustuu perinteiseen japanilaiseen perhemalliin. Vanhemman ja lapsen (oyabun-kobun) suhde on avainasemassa, sillä klaanin pomo (oyabun, "isä") toimii isähahmona klaanin jäsenille (kobun). Uudet jäsenet ovat vanhempiin jäseniin nähden siten pikkuveljen asemassa. Oyabunia kohtaan on olennaista osoittaa kuuliaisuutta ja kunnioitusta, sillä hänen sanansa on klaanin jäsenille laki ja ylitse muiden klaanin johtajien.
Britannian esihistoria
Paleoliittinen kausi
Jääkauden jälkeen Madeleinen kulttuuria edustaneita maahanmuuttajia tuli Britanniaan Manner-Euroopasta. Heidän esineitään ja maalauksiaan on löydetty Cresswell Crags-kalkkikivirotkosta, Paikan mukaan kulttuuria kutsutaan joskus Creswellin kulttuuriksi. Ruoantähteiden joukosta on löydetty sekaisin ihmisen ja eläinten luita. Niiden jäljistä on päätelty, että kulttuuriin on voinut kuulua ihmissyöntiä joko ravinnonhankkimiseksi tai rituaalina.
Yakuza
Klaanien valtarakenne
Oyabunin alaisuudessa toimii vanhempi neuvonantaja saiko komon, jolle työskentelee neuvonantajia, sihteereitä, kirjanpitäjiä ja asianajajia. Waka gashira on oyabunin kakkosmies määräysvallassa, "lasten" (wakashu) pomo. Waka gashira johtaa useita liigoja ja samalla vahtii, että oyabunin käskyjä noudatetaan. Lapset saattavat samalla toimia myös omien liigojensa pomona. Oyabunin "veljien" (kyodai) pomona toimii shatei gashira, kolmosmies. Shatei gashiralla on enemmän arvovaltaa kuin waka gashiralla, mutta ei määräysvaltaa. Veljillä on omia lapsia ja nuorempia veljiä (shatei), joilla on myös omia liigoja. Hierarkiassa veljet (shatei) ovat vanhempia pomoja ja täten korkeammassa asemassa kuin nuoremmat johtajat eli lapset (wakashu).
Arnsbergin hallintopiiri
Hallintopiiri koostuu seitsemästä piirikunnasta ja viidestä piirittömästä kaupungista. Piirikunnissa on yhteensä 73 kuntaa. Piirittömiä kaupunkeja hallintopiirissä ovat Bochum, Dortmund, Hagen, Hamm ja Herne.
Yakuza
Uudet jäsenet
Yakuza on joutunut viime vuosina alentamaan standardejaan uusien jäsenten värväämiseen. Joidenkin mielestä järjestö ei sen takia enää ole yhtä vahva kuin ennen ja Japanin poliisi käyttää järjestöstä termiä boryokudan, "väkivaltaiset", laskien sen muiden rikollisjärjestöjen mukaan. Yakuza kieltää termin ja ottaa sen loukkauksena vanhojen samuraisiteidensä vuoksi. Nykyään järjestö värvää uusiksi jäseniksi moottoripyöräjengiläisten kaltaisia nuoria, jotka ovat kapinallisia ja valmiita tekemään rikoksia oyabunin puolesta. Ennen jäseniä värvättiin perinteisistä uhkapelureista ja kaupustelijoista.
Britannian esihistoria
Neoliittinen kausi
thumb|Neoliittinen Gussage Downin [[pitkäkumpu Dorsetissa.]] Britanniassa tapahtui huomattava muutos noin 4000 vuotta eaa., kun neoliittisen kauden ihmiset toivat mantereelta maanviljelyn Britanniaan. Viljalajeja ja kotieläimiä mukanaan tuoneita muuttajia oli vain 20 % väestöstä, ja paikalliset asukkaat omaksuivat uudet vaikutteet vähitellen. Siirtyminen mesoliittisestä metsästäjä-keräilijäkulttuurista neoliittiseen viljelykulttuuriin tapahtui vaiheittain yli kahden tuhannen vuoden aikana.
Yakuza
Uudet jäsenet
Uudelle jäsenelle järjestettävään perinteiseen seremoniaan kuuluu rituaali, jossa oyabun ja tulokas istuvat kasvokkain ja takaaja tarjoaa heille sakea, riisiviiniä. Sakeen on sekoitettu suolaa ja kalansuomuja. Oyabunin kuppi on ääriään myöten täynnä, toisin kuin tulokkaan, joka symboloi heidän statustaan. He juovat vähän ja vaihtavat sitten kupit ja juovat toistensa kupeista. Siten uusi jäsen sinetöidään yakuzaan ja jopa jäsenen oma perhe jää jatkossa yakuzaperheen varjoon.
Britannian esihistoria
Neoliittinen kausi
thumb|left| [[Skara Braen neoliittisia raunioita.]] Metsää raivattiin pelloiksi ja laidunmaiksi, ja aukeille perustettiin pysyviä asuinpaikkoja. Maanviljelyssä tarvittiin uusia työkaluja, etenkin ruukkuja ja kiillotettuja kirveitä. Joitakin työkaluja on löydetty satojen kilometrien päästä valmistuspaikastaan. Britteinsaarilla on suhteellisen vähän merkkejä neoliittisestia asutuksesta. Asukkaat rakensivat puolustettavia leirejä ja hautasivat vainajansa pitkänomaisiin kumpuihin. Neoliittisen kauden loppupuolella alettiin rakentaa puu- ja kivikehiä, joita kutsuttiin nimellä henge.
Pronssikausi
Siirtyminen kivikaudesta metallien käyttöön tapahtui Britanniassa 1 500 vuotta kestäneen pronssikauden aikana. Pronssikausi alkoi siellä myöhemmin kuin muualla Euroopassa, missä varsinkin Kreikassa eläneet mykeneläiset olivat jo luoneet upeita pronssiesineitä. Tuohon aikaan Euroopassa käytiin laajamittaista ulkomaankauppaa, ja eri metallien lisäksi myytiin suolaa, meripihkaa ja lasia.
Pronssinvalmistuksen taito tuli Britanniaan samaan aikaan kuin kellopikarikulttuuriksi kutsuttu kulttuuri, joka sai nimensä kellon muotoisista pikareista, joita on löytynyt haudoista ja pyhiltä paikoilta.
Pronssikauden asutuskeskukset kasvoivat jopa satojen asukkaiden kyliksi. Ne koostuivat pyöreistä taloista. Tyypillisesti perheellä oli kaksi rakennusta: toinen asuintalo, toinen kodinhoitohuone, jossa laitettiin ruokaa ja valmistettiin vaatteita.
Rautakausi
thumb| Wandsworthin kilpi rautakaudelta. Britannian rautakausi kesti noin 800 eaa. – 43 jaa. Raudan käyttö levisi vähitellen ja yleistyi vasta 500–400 eaa. Rautakauden kuluessa väestö ryhmittyi eri alueilla, ja sinne tänne syntyi jonkinlaisia heimovaltioita tai alkeellisia kuningaskuntia. Aiemmin ajateltiin, että muutokset tulivat ulkopuolelta valloittajien myötä, mutta nykykäsityksen mukaan valtaosa kehityksestä oli paikallista. Britannian yhteydet ulkomaailmaan kuitenkin voimistuivat. Väkiluku kasvoi ja saattoi ylittää jo miljoonan. Väestönkasvua tuki maanviljelyn tehostuminen, kun uudet viljalajikkeet ja muut viljelyskasvit otettiin laajemmin käyttöön. Teknologian uutuuksia olivat dreija saviastioiden valmistukseen ja pyöritettävä mylly viljan jauhamiseen.
Rautakauden näkyvin jäänne ovat mäkilinnat, joita tunnetaan yli kolmetuhatta.
100-luvulla eaa. roomalaiset olivat valloittaneet Ranskan, ja roomalaisen kulttuurin vaikutus ulottui myös Britanniaan.
Alphabus
upright|pienoiskuva|Alphasat [[Pariisin ilmailunäyttelyssä.]]
Alphabus-satelliitti on Euroopan avaruusjärjestön ESAn ja Ranskan avaruusjärjestön CNESin yhteistyönä kehittämä tietoliikennesatelliitti, jonka lähetysteho on 12-18 kW. Tietoliikennesatelliitiksi se on varsin suuri. Sen kehitystyö alkoi vuonna 2002.
Aikanaan satelliittia valmistavat ranskalais-italialainen Alcatel Alenia Space- ja eurooppalainen EADS Astrium -yhtiö yhdessä. Tähän asti ne ovat kilpailleet Spacebus- ja Eurostar-tietoliikennesatelliiteillaan keskenään ja Yhdysvalloissa toimivia SS/Loral- ja Boeing-yhtiöitä vastaan.
Frank Gorman
Francis Xavier ”Frank” Gorman (s. 11. marraskuuta 1937 New York) on yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Dick Smith Swim Gym.
Gorman sai olympiahopeaa Tokion olympialaisissa 1964 3 metrin ponnahduslaudalla. Gorman voitti karsinnan ja johti finaalia, mutta epäonnistui pahoin toiseksi viimeisessä hypyssä ja hävisi lopulta kullan reilulla kahdella pisteellä.
Hyrynsalmi
Hyrynsalmella on ollut asutusta jo 8000 eaa. Hyrynsalmen naapurikunnat ovat Kuhmo, Puolanka, Ristijärvi ja Suomussalmi.
Hyrynsalmen ja Kuusamon välille rakennettiin jatkosodan aikana 1942–1944 kapearaiteinen Hyrynsalmen–Kuusamon kenttärata, joka tunnetaan myös nimellä ”Kuolemanrata”. Paikalle rakennettiin myöhemmin Taivalkosken–Ämmänsaaren rata. Nykyisin Hyrynsalmen rautatieasemalla on ainoastaan tavaraliikennettä.
Hyrynsalmi on Suomen eteläisin poronhoitoalue.
Maantiede ja luonto
Kaakkois-luodesuunnassa pitkänomaisen Hyrynsalmen maisemia hallitsevat metsäiset mäet, vaarat, suot ja vuolaat vesireitit.
Kallioperä ja maasto
Kallioperä on kivilajikoostumukseltaan kirjava. Kunnan länsiosat kuuluvat Kainuun liuskealueeseen, keskiosissa on laaja gneissigraniittialue ja itäosia halkoo emäksisten liuskeiden vyöhyke. Graniittigneissialueella Tervajärven itäpuolella on suuri kalliohalkeama, ns. Hiidenkirkko. Yleisin maalaji on moreeni, joka muodostaa paikoin pehmeäpiirteisiä selänteitä ja kumpareita. Eri puolilla kuntaa on harjuja, joiden sivuilla leviää aaltoilevia hiekka- ja hietamaita Savi- ja hiesumaita ei ole juuri lainkaan, mutta turvetta on sen sijaan paljon. Hyrynsalmi on pinnanmuodoiltaan ylävää ja vaihtelevaa seutua. Maasto nousee kunnan keskusaltaan Hyrynjärven tasosta kohti reuna-alueita Emäjoen suuntaan lukuun ottamatta. Useat itä- ja länsiosan vaarat kohoavat lähes 400 m:n korkeuteen. Korkeimmat kohoumat ovat Paljakka ja Tuomivaara. Metsät ja suot muodostavat suurimman osan pitäjän kasvullisesta maa-alasta. Mäntyvaltaiset metsät ovat yleisimpiä pohjois- ja itäosissa, sitä vastoin kuusivaltaiset länsi- ja eteläosissa Kainuun vaaravyöhykkeen alueella. Kasvistoltaan Hyrynsalmi on eteläisten ja pohjoisten lajien vaihettumisvyöhykettä. Soita on eniten kunnan itäosassa.
Vesistöt
Kunnan vesistöt kuuluvat kokonaisuudessaan Hyrynsalmen reittiin. Reitin pääjoki on Emäjoki, johon yhtyvät Luvanjoki itäisellä vaara-alueelta ja Tuomijoki ja Lietejoki kunnan länsiosista. Suurimmat järvet ovat Hyrynjärvi, Luvanjärvi ja Mikitänjärvi.
Kylät
Hyrynsalmi, Kytömäki, Luvankylä, Moisiovaara, Oravivaara, Tapanivaara, Väisälä, Teerijärvi, Haapolanvaara, Hoikka, Pekankylä, Lietekylä, Karpinvaara, Hakokylä, Nuottikylä.
Historia
Hyrynsalmen vanhimmasta asutuksesta kertovat kunnan keskiosista löytyneet kivikautiset asuinpaikat. Vakinaisesti seutu asutettiin 1550-luvulla, jolloin seudulle muutti savolaisia uudisasukkaita. Venäläiset tuhosivat asutuksen 1570- ja 1580-luvuilla ja uudelleen alue asutettiin vasta Täyssinän rauhan jälkeen 1595.
Hyrynsalmen seutu kuului aluksi Limingan ja myöhemmin Paltamon seurakuntaan, mutta erotettiin omaksi seurakunnaksi jo 1786. Ristijärven, Suomussalmen ja Puolangan kappelit erosivat Hyrynsalmesta vasta 1800-luvun jälkipuoliskolla. Jakob ja Carl Rijfin rakentama Hyrynsalmen kirkko valmistui 1786.
Väestö sai toimeentulonsa pääasiassa maataloudesta ja poronhoidosta. Raudanpolton hyrynsalmelaiset aloittivat jo keskiajalla. Kunnan alueelta on löytynyt lukuisia rautahyttejä eli raudanpolttopaikkoja. Kaunislehdon talomuseolla on jäljennös Moisiovaaran Kokkojärven Hyttiniemen hytistä, jota on käytetty 1500-luvulla. Hyrynsalmelaiset olivat myös käteviä käsistään, käsityötaitoa edustivat mm. tervaveneet, reet ja naisten puvut. Tommi-puukon takomisen aloitti seppä Kalle Keränen Oravivaaran Mustalahden talossa vuoden 1870 tienoilla.
Hyrynsalmen väkiluku pysyi pitkään alhaisena. Vielä 1770 alueella oli vain 24 taloa. Seuraavalla vuosisadalla asukasluku alkoi kuitenkin kasvaa nopeasti. Vuonna 1920 asukkaita oli jo 2 408. Asukasluku kasvoi tasaisesti 1960-luvulle saakka, jolloin poismuutto käänsi väkiluvun nopeaan laskuun. Vuonna 1960 asukkaita oli 6 098, 1970 5 016 ja 1985 4 257. Asukasluku on ollut tästä asti jatkuvassa laskussa ja vuonna 2011 asukasluku oli enää vain 2 722.
Hyrynsalmen kirkko
pienoiskuva|Hyrynsalmen kirkko Hyrynsalmen ristikirkko on valmistunut vuonna 1786. Tyyliltään kirkko on tuolle ajalle tunnusomainen ristikirkko, jonka hallitsevana piirteenä kohoaa normaalia kookkaampi kahdeksankulmainen keskustorni. Kirkossa on 700 istumapaikkaa ja alttaritaulun on maalannut oululainen Gustaf Hedman 1830-luvulla.
Talvisodan aikana kirkkoon koottiin Suomussalmen taisteluissa kaatuneet.
Hallinto
Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista kolmetoista on keskustan ja neljä SDP:n hallussa kaudella 2021–2025.
Väestö
Hyrynsalmella asui 31.12.2021 yhteensä 2139 henkeä. Näistä suomenkielisiä oli 2097 eli 98% väestöstä. Ruotsinkielisiä oli 5 eli 0,2%. Vieraskielisiä oli kunnassa 37 eli 1,7%. Vieraskielisistä ryhmistä merkittävin ovat venäjänkieliset (15 puhujaa).
Väestöstä 84,3% kuului vuonna 2021 Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja 2,2% muihin uskonnollisiin yhdyskuntiin. 13,5% ei kuulunut mihinkään uskonnolliseen yhdyskuntaan.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Hyrynsalmella oli 2 326 asukasta, joista 1 271 asui taajamassa, 1 026 haja-asutusalueilla ja 29:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Hyrynsalmen taajama-aste on 55,3 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Hyrynsalmen kirkonkylä.
Liikenne
pienoiskuva|250px|Hyryntie eli seututie 891 Hyrynsalmen keskustassa kaakkoon päin nähtynä Valtatie 5 tulee Ristijärveltä ja jatkuu Suomussalmelle. Seututie 891 alkaa Hyrynsalmelta valtatieltä 5, ja kulkee Hyrynsalmen keskustan, Haapolan, Väisälän, Kytömäen ja Rasinkylän kautta Puolangalle Leipivaaraan. Seututie 892 eroaa seututieltä 891 Hyrynsalmen Kytömäessä. Sieltä se kulkee Suomussalmelle Ämmänsaareen. Seututie 904 risteää Härmänkylällä kantatie 89 kanssa ja ylittää Vartiuksen radan Hyrynsalmen kunnanrajalla. Sieltä tie jatkuu Karhuvaaran ja Kypärävaaran kautta Hyrynsalmelle ja liittyy siellä valtatiehen 5 kaksi kilometriä keskustan eteläpuolella. Yhdystie 8890 alkaa Ristijärveltä seututieltä 888 ja kulkee Emäjoen länsipuolta Karpinvaaran ja Oravivaaran kautta Hyrynsalmelle.
Vaakuna
Hopeisessa kentässä sininen aaltokoroinen paalu, jossa kultainen tervatynnyri. Vaakunan on suunnitellut A.Liuksiala.
Koulut
Hyrynsalmen yhtenäiskoulu (vuodesta 2013 lähtien, luokat 1-9) ja Moisiovaaran koulu. Lukio aloitti toimintansa vuonna 1981 mutta lakkautettiin vuonna 2011. pienoiskuva|Vuonna 1998 lakkautettu Haapolan koulu tammikuussa 2021
1950- ja 60-luvuilla Hyrynsalmella toimi lähes 20 koulua. 1960-luvun lopulla raju muuttoliike ravisteli Hyrynsalmea. Väki väheni, syntyvyys aleni, ja tämä näkyi vuosi vuodelta yhä selvemmin kansakoululaitoksessa. Luokkakokojen pienentyessä edessä oli koulujen lakkauttaminen: Karpinvaaran koulu v. 1965, Karhuvaaran koulu v. 1966, Lietekylän koulu v. 1967, Hakokylän koulu v. 1968, Teerijärven koulu v. 1968, Kyrön koulu v. 1971, Paljakan koulu v. 1971, Hoikan koulu v. 1983, Oravivaaran koulu v. 1983, Pekankylän koulu v. 1986, Ilvesjärven koulu v. 1986, Tapanikylän koulu v. 1991?, Luvankylän koulu v. 1998, Haapolan koulu v. 1996, Väisälän koulu v. 2008, Nivan koulu (nykyinen Hyrynsalmen yhtenäiskoulu) v. 2013, Iston koulu v. 2013.
Uskonnolliset yhteisöt
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Hyrynsalmella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Hyrynsalmen alueella toimii Kajaanin ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisiä herätysliikkeitä edustaa paikkakunnalla herännäisyys. Muita kirkkokuntia edustavat helluntaiherätykseen kuuluva Hyrynsalmen helluntaiseurakunta sekä Suomen Vapaakirkkoon kuuluva Hyrynsalmen Vapaaseurakunta.
Kunnantalo
Hyrynsalmen kunnantalo valmistui vuonna 1984. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jouni Koiso-Kanttila ja siinä toimii myös kirjasto.
Matkailu ja nähtävyydet
pienoiskuva|250px|oikea|Hyrynsalmen kunnanraja Hyrynsalmella järjestetään vuosittain Pölhövaaran Vuorisuolla Suopotkupallon MM-kisat. Talvisin pidetään Umpihankifutiksen MM-kisat Ukkohallassa. Kesällä 2009 Hyrynsalmen Ukkohallassa järjestettiin Cable wakeboardingin (kaapelivesilautailu) EM-kisat. Ukkohallan Cablewakeboard-rata on maailman pohjoisin, ja se valmistui vuonna 2008.
Komulanköngäs sijaitsee Hyrynsalmen Syväjoessa lähellä Ukkohallaa. Köngäs on 12 metrin korkuinen ja kaksihaarainen. Suosittu patikointireitti, UKK-reitti, kulkee aivan Komulankönkään vierestä.
Kaunislehdon talomuseo sijaitsee Hyrynsalmen Oravivaarassa. Museo avattiin 20.6.1973.
Teerijärvenkylällä sijaitsee Kuivajärven lintutorni. Tornille on opasteet Jorolan luota, josta on polku perille asti.
Upea luontonähtävyys, kallioinen erämaalampi Vuorilampi, sijaitsee Hyrynsalmen kirkonkylältä noin kymmenen kilometriä Kuhmoon päin. Lammen ympäri kiertää hiukan yli kaksi kilometriä pitkä luontopolku. Luontopolun varrella on laavupaikka.
Hiidenkirkko ja Vorlokin rotkolaaksot ovat syviä kalliorepeämiä, joiden pohjalla voi olla lunta ja jäätä vielä keskikesän helteilläkin. Vorlokin rotkolaakso on UKK-reitillä, välillä Hyrynsalmi - Komulanköngäs. Hiidenkirkko sijaitsee Hakokylässä Ylä-Tervajärven itäpäässä. Lähilaavu löytyy vastapäiseltä rannalta, Hiidenkirkolta Hakokylän tietä n. 4 km kirkonkylän suuntaan.
Löytöjoen terva- ja tärpättitehdas eli niin sanottu Hallan Ukon tervauuni sijaitsee Hallan tilan naapurissa Löytöjoen varressa, noin 16 kilometrin päässä Hyrynsalmen kirkonkylältä. Tehtaan rakennutti vuonna 1924 Johan Alfred Heikkinen eli Hallan Ukko. Heikkinen oli valtiopäivämies ja monipuolinen elinkeinojen kehittäjä.
Yhteensä noin 3 km:n mittainen luontopolku kulkee Paljakanvaaran laen aarniometsässä ja tarjoaa harvinaisen tilaisuuden tutustua suurelta osin luonnontilaiseen metsäekosysteemiin. Luontopolku alkaa Mustarindan pihamaalla sijaitsevalta julkisessa käytössä olevalta kodalta. Reittivaihtoehtoja on kolme, joista punaisella merkattu reitti (700 m) johtaa Paljakanvaaran näkötornille, jolta näkyy suotuisalla säällä samanaikaisesti 12 Kainuun korkeinta vaaraa. Talvella tornille pääsee lumikengillä.
Ruokakulttuuri
Hyrynsalmen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla puoliseen eli lounaaseen kuuluvat ruoat: Hallan ukon suolastus eli suolakala (särki, ahven, muikku tai siika), suolaliha (poroa tai naudanlihaa), imelletty pottuteos eli ruiskuorinen perunapiirakka sekä pottu- ja ohrarieska, juomana kotikalja.
Alakurtti
275px|thumb|Alakurtin kunta [[Kantalahden piirin kartalla]]
Alakurtti on maalaiskunta ja sen keskustaajama Venäjän luoteisosassa Murmanskin alueen Kantalahden piirissä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaita oli maalaiskunnassa 3 443. Kunta rajoittuu lännessä Suomeen, etelässä Karjalan tasavaltaan, idässä Kantalahden piirin Zaretšenskin maalaiskuntaan ja Kantalahden kaupunkikuntaan sekä Kouteron piiriin ja pohjoisessa (yhdessä pisteessä) Kuolan piiriin. Vuonna 2009 suljetun Alakurtin sotilastukikohdan jälkeen Alakurtin kylä toimi Venäjän rajavartiopalvelun rajataajamana, vaikka matkaa Suomen rajalle onkin 50 kilometriä. Tammikuussa 2015 Venäjä avasi Alakurtin sotilastukikohdan uudelleen.
Alfredo Binda
thumb | 200px | Alfredo Binda 1930-luvulla. thumb|200px|Alfredo Binda vuonna 1924. Alfredo Binda (11. elokuuta 1902 Italia – 19. heinäkuuta 1986) oli italialainen ammattipyöräilijä, joka luetaan lajin historian parhaiden joukkoon.
Céline Dion
Céline Marie Claudette Dion (, s. 30. maaliskuuta 1968 Charlemagne, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen laulaja. Hän on saanut vaikutteita pop-, rock- ja soulmusiikista. Dion on noussut vaatimattomasta taustasta yhdeksi kaikkien aikojen parhaiten myydyksi naisartistiksi, jonka levyjä on myyty lähes 250 miljoonaa kappaletta ympäri maailman. Dion on voittanut viisi Grammy-palkintoa ja oli vuonna 2004 kaikkien aikojen myydyin naisartisti. Dion on erityisen tunnettu vuoden 1997 Titanic-elokuvan tunnuskappaleesta ”My Heart Will Go On”. Dion on Las Vegasin kasinoiden residency-esitysten kaikkien aikojen menestynein sooloartisti.
Alfredo Binda
Binda syntyi Italiassa, mutta vietti nuoruutensa Nizzassa Etelä-Ranskassa. Hän siirtyi ammattilaiseksi 1922. Kaksi vuotta myöhemmin hänen muuttaessaan Ranskasta Bindalla oli koossa jo 38 voittoa. Hän voitti urallaan Giro d'Italian viisi kertaa, joka on edelleen voimassa oleva ennätys. Sitä ovat myöhemmin sivunneet maanmies Fausto Coppi ja belgialainen Eddy Merckx. Binda keräsi Girossa huimat 41 etappivoittoa. Tämän ennätyksen rikkoi lopulta Mario Cipollini vasta vuonna 2003. Alfredo Bindan ylivoimasta 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa kertovat hänen kaksi rikkomatonta ennätystään: vuoden 1927 kilpailussa 12 etappivoittoa 15:stä mahdollisesta ja 1929 kahdeksan peräkkäistä etappivoittoa. Maglia rosaa eli johtajan vaaleanpunaista paitaa Binda piti yllään 60:llä etapilla.
Alakurtti
Alakurtissa on mekaanista metsäteollisuutta, kuten 378. metsäteollinen yhtymä, ZAO Kembi, Kantalahden metsäyhteisö. Vuonna 1998 perustettiin leipätehdas Eurohleb.
Alfredo Binda
Ylivoimaisuutensa takia vuonna 1930 Alfredo Bindalle maksettiin 22 500 puntaa (kokonaisvoitosta ja muutamasta etappivoitosta saatavaa palkintorahaa vastaava summa), jotta hän ei osallistuisi Giroon. Binda osallistuikin tuona vuonna Ranskan ympäriajoon ja voittikin kaksi etappia. Vuonna 1933 Binda voitti Vuorten valtias -kategorian eli kilpailun parhaan mäkimiehen tittelistä, josta kilpailtiin tuolloin ensimmäistä kertaa.
Alakurtti
Alakurtin maalaiskuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Kairalan (Kairaly), Kuolajärven (Kuolojarvi) ja Priozernyin asutuskeskukset. Ahkiojärvi sijaitsee Alakurtin ja Tuntsajoen länsipuolella.
Sotilastukikohta
Alueella sijaitsi 2000-luvulle asti Alakurtin sotilastukikohta, johon oli sijoitettu mm. helikopterirykmentti. Uudesta Alakurtin 2,2 kilometrin sotilaslentokentälle (66.9728°N, 30.3484°W) sijoitettavasta helikopteriyksiköstä on puhuttu usean vuoden ajan. Esimerkiksi vuonna 2010 alueen poliittinen johto vahvisti sotilastukikohtaan aiottavan sijoittaa lähitulevaisuudessa uudelleen "joitain kymmeniä" ilmailuprikaatin helikoptereita.
Lopetetun sotilastukikohdan uudelleen avaamisesta alkoi liikkua 2014 keväällä konkreettisempia tietoja. Keväällä 2014 uutisoitiin esimerkiksi, että Alakurttiin sijoitettaisiin Venäjän Pohjoisen laivaston alaisuuteen kuuluva 3 000 miehen vahvuinen radiotiedusteluun erikoistunut joukko-osasto.
Vuoden 2015 tammikuussa uutisoitiin puolestaan moottorisoidun jalkaväkiprikaatin joukkojen siirron aloittamisesta Alakurttiin. Joulukuussa 2014 venäläislehdistö oli arvioinut sikäläisen motorisoidun jalkaväkiprikaatin tyypilliseksi vahvuudeksi 7 000 sotilasta.
Esihistoria ja Venäjän aika
Alakurtti on ollut vanhaa metsäsaamelaisten asuin- ja pyyntialuetta. Suomalaiset saapuivat Sallaan, silloiselle Kuolajärvelle 1800-luvun alussa ja asettuivat asumaan Tuntsajoen ja Kutsajoen varrelle. Nimi Alakurtti syntyi Kuusamosta muuttaneen Henrik Kurtin mukaan.
Suomen suuriruhtinaskunnan aika
Alakurtti kuului Suomen suuriruhtinaskuntaan vuodesta 1833.
Pohjois-Venäjän intervention aika
Elokuussa 1918 Kantalahden edustalla sijainneen brittiläiseen Pohjois-Venäjän interventiojoukkoihin kuuluneen lentotukialus HMS Nairanan lentokoneet tiedustelivat ilmatilassa ja pudottivat pommeja sekä tulittivat konekiväärein Alakurttia sekä suomalaisten joukkojen asemia. Hyökkäyksessä kuoli yksi suomalainen sotilas ja siviili. Suomi esitti Yhdistyneelle kuningaskunnalle asiasta jyrkkäsanaisen nootin, minkä jälkeen britit pidättäytyivät vastaavanlaisista hyökkäyksistä. Suomessa ryhdyttiin pohtimaan ilmatorjunnan perustamista tykein. Tykkejä ei kuitenkaan ollut.