cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mauro Giuliani
Giulianin tuotantoon kuuluu muun muassa kolme kitarakonserttoa ja Sevillan parturi -oopperan alkusoiton sovitus kahdelle kitaralle.
FC Venus
FC Venus on kesään 2005 sijoittuva romanttinen komedia naisista, miehistä ja jalkapallosta. Elokuvan päähenkilöt ovat Anna (Minna Haapkylä) ja Pete (Petteri Summanen). FC Venus kuvattiin Nakkilan Villilä Studioilla sekä Porissa ja Helsingissä.
Elokuvan esitysoikeudet on myyty muun muassa Japaniin ja Saksaan, joissa se on esitetty televisiossa. Elokuvan käsikirjoitus puolestaan myytiin Saksaan, jossa valmistui FC Venus - Made in Germany vuonna 2006. Elokuvaa edeltävistä tapahtumista on käsikirjoittaja Katri Manninen kirjoittanut romaanin FC Venus: Anna ja Pete (WSOY, 2005).
Juoni
Pete pelaa jalkapalloa surkeassa mutta yli-innokkaassa seiskadivarin joukkueessa. Miehet pelaavat, katsovat ja ajattelevat vain jalkapalloa. Anna puolestaan inhoaa koko lajia, mutta rakkaus Peteen voittaa vastenmielisyyden jalkapalloa kohtaan. Parisuhteen harmonia on kuitenkin koetuksella, kun Anna saa kuulla, että Pete aikoo kuluttaa kesälomansa pelikavereidensa kanssa jalkapallon MM-kisoissa Saksassa. Rupujoukkueen kallis matka on etusijalla ja Anna on jäämässä kakkoseksi.
Suutuksissaan Anna lyö Peten kanssa vedon: Anna kokoaa miesten joukkueen jäsenten vaimoista ja tyttöystävistä oman joukkueen, joka haastaa miehet loppukesästä otteluun. Jos naiset voittavat, miehet lopettavat jalkapallon pelaamisen ja katsomisen. Jos taas miehet voittavat, naiset eivät enää koskaan motkota miesten harrastuksesta sekä kustantavat miesten MM-kisaliput Saksaan. Näin syntyy naisten joukkue FC Venus.
Näyttelijät
Elokuvassa esiintyvät cameorooleissa jalkapalloilijat Mikael Forssell, Aki Riihilahti ja Sanna Valkonen sekä rap-artisti Elastinen.
Lupita Jones
María Guadalupe Jones Garay (s. 6. syyskuuta 1967 Mexicali, Baja California, Meksiko) eli Lupita Jones on meksikolainen näyttelijä, televisiotuottaja ja kauneuskilpailija. Hänet valittiin Miss Universumiksi 1991 ensimmäisenä meksikolaisena naisena historiassa. Jones asuu Méxicossa Meksikossa.
Hän oli vuodesta 1993 vuoteen 2000 naimisissa Simon Charaf Medinan kanssa, ja he saivat Simon-pojan.
Filmografia
Lähde:
Veikko Virtanen
thumb|220px|[[Temppeliaukion kirkko|Temppeliaukion kirkon urut (1975, 43 äk)]] Veikko Virtanen (s. 14. kesäkuuta 1928 Helsinki) on suomalainen urkujen rakentaja. Hänellä on kanttori-urkurin koulutus ja hän aloitti rakentamalla pieniä mekaanisia urkuja vuonna 1951 isänsä puusepänverstaalla nykyisessä Joupinlaaksossa.
Urkurakentamo Veikko Virtanen Oy on johtava kirkkourkujen valmistaja Suomessa. Tehdas on rakentanut käsityönä yli 150 urut. Urkurakentamon historiasta on saatavana kirja Veikko Virtanen ja puoli vuosisataa suomalaista urkujenrakennusta. Nykyisin hän on eläkeläinen ja hänen poikansa jatkavat urkujen rakentamista.
Merkittäviä Veikko Virtasen rakentamia urkuja ovat muun muassa Turun tuomiokirkon urut (1979–1980, Suomen toiseksi suurimmat, 81 äk), Lahden kansainvälisen urkuviikon konserteissa paljon käytetyt Lahden Ristinkirkon urut (1978, 52 äk) sekä Temppeliaukion kirkon urut (1975, 43 äk).
Hän on myös kunnostanut vanhoja urkuja, kuten Myrskylän kirkon 19-äänikertaiset alun perin vuodelta 1776 olevat urut.
Freestylehiihto
Freestyle on laskettelun osa-alue, joka muodostuu useista alalajeista, joita ei voida täysin erotella. Perinteinen freestylehiihto koostui kumparelaskusta, hypyistä ja suksibaletista ( ja myöhemmin acroski). Suksibaletin kilpailutoiminta on loppunut lähes kokonaan.
Lajin alkujuuret löytyvät 1930-luvulta, jolloin norjalaiset hiihtäjät ryhtyivät käyttämään ”hiihtoaerobikkia” sekä alppi- että murtomaahiihtoharjoittelussa. Edelleen laji kehittyi 1960- ja 1970-lukujen taitteen hurjapäisten hot dog -laskijoiden räväkästä laskutavasta, joka poikkesi suuresti aikansa hiihtokäsityksestä. ”Hodarihiihdon” keskeisiä arvoja olivat kova vauhti, ilmavat hypyt ja näyttävä tyyli. Aikanaan laji sai lisäkseen voimisteluvaikutteita ja vakiintui olympiakelpoiseksi kilpaurheiluksi.
Freestylen yhteen nitova ajatus on kautta aikojen ollut kaikkien lajien tasapainoinen osaaminen. Alkujaan freestylekisat olivat kokonaiskilpailuja, joissa kaikki laskivat sekä kumpareet, hypyt, että baletin. 1980-luvulta alkanut erikoistumisen kausi näyttää tällä hetkellä olevan päättymässä, sillä ”new school” on nostanut monipuolisuuden takaisin arvoonsa.
Baletti
Baletti on vanha freestylehiihdon muoto, jossa kilpailijat laskevat loivaa rinnettä alas ja tekevät musiikin tahdissa erilaisia taitoa vaativia temppuja. Suksibaletti oli olympialaisten näytöslajina sekä 1988 Calgaryssä että 1992 Albertvillessä, mutta laji ei ole enää FIS:n lajiohjelmassa. Lajin viimeinen maailmancup-kausi kisattiin vuonna 2000.
Aerials
Perinteiset hypyt eli aerials ovat freestylehiihdon laji, jossa kilpailijat hyppäävät jyrkästä hyppyristä korkealle ilmaan ja tekevät erilaisia voltteja ja käänteitä. Seitsemän arvostelutuomaria arvostelee ennalta ilmoitetut hypyt vaikeuskertoimen mukaan siten, että 20 prosenttia pisteistä tulee ilmaannoususta, 50 prosenttia muodosta ilmassa ja 30 prosenttia alastulosta. Kilpailusuoritus koostuu kahdesta hypystä. Loppukilpailuun selviytyy 10–12 parasta. Hypyt olivat olympialaisissa näytöslajina vuonna 1988 Calgaryssä ja virallisessa kisaohjelmassa ensimmäistä kertaa vuonna 1994 Lillehammerissa.
Kumparelasku
Muiden freestylen osalajien kutistuttua kumparelaskusta on tullut Suomessa lähestulkoon freestylehiihdon synonyymi. Kumparelasku on energinen sekoitus ratalaskua sekä freestylelle ominaista tyylittelyä ja teknistä monimutkaisuutta. Kumparelaskussa kilpailurinne on 235 metriä ± 35 metriä pitkä (poikkeus: mm-kilpailuissa 225 ja olympialaisissa 250 metriä), jonka aikana suoritetaan kaksi vapaavalintaista hyppyä. Radan keskijyrkkyys on 28 astetta. Kumparelaskua tuomaroi yleensä 5–7 tuomaria, joista 3–5 on tekniikkatuomareita ja kaksi hyppytuomareita. Kumparelaskijan kokonaispisteet muodostuvat tekniikasta (60 % pisteistä), ajasta (20 % pisteistä) sekä hypyistä (20 % pisteistä).
Skicross
Skicross on lumilautailun vastaavanlaisesta lajista kehitetty kilpailumuoto, jossa tavallisimmin neljä osanottajaa laskee yhtä aikaa 800–1 200 metrin mittaista rataa, joka sisältää käännöksiä ja hyppyreitä. Kilpailut koostuvat tavallisesti useista pudotuseristä, joiden parhaiten sijoittuneet laskijat etenevät seuraavalle kierrokselle. Lajissa käytetään alppihiihdon suurpujottelun tyyppisiä välineitä ja selkäpanssari sekä kypärä ovat pakollisia. Laji oli ensimmäistä kertaa mukana talviolympialaisissa vuonna 2010 Vancouverissa. Skicrossissa ranking on täysin maaliinsaapumisjärjestykseen perustuva, eikä se sisällä lainkaan arvosteluelementtejä. Näin ollen skicross ei ole varsinaisesti freestyle-laji.
Halfpipe
Halfpipe eli paippi (käännetään joskus mediassa 'lumikouru') on laji, jossa kilpailijat laskevat alas puolikaaren muotoista paippia ja tekevät taitoa vaativia temppuja hypätessään paipin kaaresta ilmaan. Yhteen paippiraniin (engl. run) mahtuu yleensä 6–8 hyppyä eli hittiä. Lasku arvostellaan kokonaiskuvan perusteella. Välineinä lajissa käyteään twintip-suksia, joilla on mahdollista laskea myös takaperin. Kilpailuissa kypärän käyttö on pakollista.
Kisakokoisia paippeja on suomalaisissa hiihtokeskuksissa ajankohdasta riippuen yhdestä kolmeen kappaletta, ja kaikki sijaitsevat Ruuhka-Suomen ulkopuolella. Suorituspaikkojen vähyys ja heikohko laatu sekä paippilaskun korkea tekninen aloittamiskynnys on johtanut harrastajien siirtymiseen parkkeihin. Paipista on muodostunut vanhojen freestyle-lajien kaltainen eliittilaji, jolla on vähän harrastajia ja mutta suhteellisen paljon medianäkyvyyttä.
Slopestyle
Slopestyle on tyypillistä parkkilaskua mukaileva kilpailulaji, ja harrastajatasolla freestyle-lajeista suosituin. Sappeella järjestettävä Finnish Open Slopestyle kerää vuosittain noin seitsemänkymmentä kilpailijaa. Finnish Open on ensimmäinen suomalainen freestyle-hiihdon kilpailu jolle on myönnetty AFP-status. Rukan SM-kisojen kerätessä kaikkiin freestyle-lajeihin (sis. skicross) yhteensä noin 140 osallistujaa. Lajissa käytetään twintip-suksia, jotka mahdollistavat laskemisen takaperin.Kilpailuissa kypärän käyttö on pakollista.
Slopestylessa kilpailuratana on parkki, joka voi sisältää kaikkia mahdollisia freestyle-elementtejä. Tyypillisesti slopestyle-radat koostuvat hyppyreistä ja reileistä eli kaiteista, joiden sijoittelussa ja muotoilussa eli sheippauksessa paikallinen järjestäjätaho pyrkii tuomaan esiin omaa luovuttaan. Yhteen kisalaskuun kuuluu tyypillisesti kolmesta kymmeneen hittiä. Lasku arvostellaan kokonaiskuvan perusteella.
Big air
Big air on nykyaikainen new school -hyppylaji. Big air -hyppyrin profiili on nykyaikaisen parkkihyppyrin mukainen; hyppyrin nokka nousee rauhallisesti, ja lähtökulma on huomattavasti loivempi kuin aerials-hyppyrissä. Alastulon kumpu on yleensä suunnilleen nokan kärjen korkeudella, mikä lisää laskijoiden turvallisuutta. Koko hyppyrin leveys on aerials-hyppyriin verrattuna moninkertainen, koska hyppyihin lähdetään usein leikkaavalla käännöksellä. Big air -hypyt arvostellaan kokonaiskuvan perusteella.
New school- eli vapaahiihto
Freestyle-hiihdon ”new school” -lajeiksi luetaan usein hypyt (engl. big air), paippi (half pipe), ja slopestyle. Tämä jaottelu on kuitenkin vain kilpailutoimintaa varten luotu kategoriointi. New school -lajien suorituspaikat ja -tavat eivät ole kovin vakiintuneita. Newschool-hiihdossa tärkeitä arvoja suhteessa perinteiseen freestyleen ovat laskun tyylikkyys ja oivaltavuus. New school -kilpailujen arvostelu poikkeaa suuresti perinteisistä lajeista. Arvostelu perustuu laskusuorituksen kokonaiskuvaan, jossa yksikään elementti yksinään ei erotu muista tai nouse muiden yläpuolelle. Tämä arvosteluperiaate antaa laskijoille vapautta tehdä asioita uudella tavalla ja mahdollistaa lajin kehittymisen ajan myötä. AFP:n tuomarointikriteeristö, jota käytetään kaikissa AFP:n ja FIS:n kilpailuissa, muodostuu seuraavista osa-alueista:
Kilpailusuoritukset arvostellaan skaalalla 0–100. Pisteet 0–40 on varattu lähinnä kaadutuille suorituksille ja kisan voittosuoritus pyritään sijoittamaan välille 90–95 pistettä. Pisteytys on suhteellinen ja vertailukelpoinen vain saman kilpailun sisällä, usein ainoastaan saman lähdön eli heatin sisällä. Pisteytys ei siis ole itsetarkoituksellinen, vaan ainoastaan työkalu oikean järjestyksen löytämistä varten. Kilpailusijoituksista AFP ja FIS jakavat ranking-pisteitä, joilla määräytyvät maailmanlistan sijoitukset.
Kilpailuja
Freestylehiihdossa järjestetään MM-kisat joka toinen vuosi. Ensimmäiset maailmanmestaruuskisat järjestettiin Ranskan Tignesissä vuonna 1986. Lajin 10. MM-kilpailut järjestettiin Kuusamon Rukalla maaliskuussa 2005, jossa oli ensimmäistä kertaa viisi lajia ohjelmistossa. Nämä lajit olivat kumpareet, parikumpareet, hypyt, skicross ja halfpipe. Olympialaisissa kumpareiden ensimmäiset mestaruudet ratkottiin Albertvillessä 1992 ja hypyissä puolestaan Lillehammerissa 1994. Vancouverissa 2010 ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa mukana skicross ja Sotšissa 2014 mukana olivat myös halfpipe ja slopestyle.
Freestylehiihdon maailmancupia on laskettu vuodesta 1979 asti.
New school -lajien arvostetuin kilpailu on Winter X Games, joissa on kilpailtu hiihdon slopestylessa ensi kerran vuonna 1998. Nykyisin X Gamesin freestyle-hiihtolajeja ovat big air, slopestyle, half pipe sekä Real Ski -videokisa. Myös ski crossissa kilpaillaan. Vuodesta 2010 lähtien on järjestetty Ranskan Tignesissä Winter X Games Europe, joka on saavuttanut lähes alkuperäisen USA:n Coloradossa järjestettävän tapahtuman suosion.
New school -lajeissa järjestetään myös vuosittain kymmeniä muita suuria kisoja jotka lähes kaikki kuuluvat AFP:n rankingiin mutta eivät ole minkään liiton alaisia.
Freestylehiihtäjiä
Suomen kaikkein menestynein freestylelaskija on Janne Lahtela, joka on voittanut kaiken mahdollisen kumparelaskussa. Hänen lisäkseen muita arvokisamitalin voittaneita freestylelaskijoita ovat Mikko Ronkainen, Sami Mustonen, Martti Kellokumpu, Lauri Lassila, Tapio Luusua, Jouni Pellinen.
Valuuttamerkki
Valuuttamerkki on joissakin valuutoissa käytetty graafinen symboli, jota käytetään lyhenteenä valuutasta. Kansainvälisesti valuutoista käytetään standardin ISO 4217 mukaisia valuuttatunnuksia, mutta paikallisesti useimmiten valuuttamerkkiä.
¤-merkki on yleinen valuuttamerkki, jota voidaan käyttää silloin, kun varsinaista valuuttamerkkiä (esimerkiksi $, £ tai €) ei ole käytettävissä.
Esimerkkejä
Esimerkkejä nykyisin käytössä olevista symboleista :
Busters
Julkaisut
Pöytälaatikosta 1993 (JLNBF-001), hyväntekeväisyyslevy LC Floorankentän kanssa tukemaan Eläintarhan ala-astetta ja Käpylän lastenkotia.
Pop & Rock 2009 (MICD-0905) Digitaaliset julkaisut
1. hikō sentai
1. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin armeijan ensimmäisenä ilmavoimien yhtymänä lokakuussa 1915 Tokorozawassa nimellä kōku daitai (ilmailupataljoona). Siinä oli perustettaessa lentokonelaivue (chutai), ilmalaivalaivue ja varikko. Yksikkö nimettiin joulukuussa 1917 1. kōku daitaiksi, jolloin siinä oli kaksi lentokonelaivuetta ja ilmalaivalaivue. Ilmalaivat siirrettiin yksiköstä joulukuussa 1919. Yksiköstä muodostettiin toukokuussa 1920 armeijan ensimmäinen hävittäjäyhtymä. Elokuussa 1922 yksikkö nimettiin 1. hikō daitaiksi ja lokakuussa 1926 1. hikō rentaiksi (lentorykmentti), jonka 1. daitaissa oli kaksi tiedustelulaivuetta ja 2. daitaissa kaksi hävittäjälaivuetta. Seuraavana vuonna se järjestettiin jälleen uudelleen niin, että siihen kuului kaksi hävittäjädaitaita (yhteensä neljä laivuetta (chutai)).
Kesäkuussa 1932 kaksi laivueista lähetettiin Mantsuriaan, missä ne liitettiin muodostettavaan 11. hikō daitaihin. Vuonna 1933 alkuperäinen yksikkö supistettiin kolmilaivueiseksi, mutta palautettiin 1935 nelilaivueiseksi. Heinäkuussa 1938 yksikkö muutettiin kaksilaivueiseksi hikō sentaiksi. Tällöin kaksi ylimääräistä laivuetta muodosti 59. hikō sentain. Yksikön kolmanneksi laivueeksi siirrettiin 11. hikō sentain 4. laivue. Yhtymä jaettiin huhtikuussa 1944 hikōtaiksi (lennosto) ja seibitaiksi (tukikohta).
Kalusto
Yhtymän kalustona olivat :
Komentajat
Yhtymän komentajina olivat :
Pontus Själin
Pontus Själin (s. 12. kesäkuuta 1996) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka on pelaa SHL-joukkue Luleå HF:ssä. Hänet varattiin Minnesota Wildiin kuudennella kierroksella vuoden 2014 varaustilaisuudessa.
Själin debytoi SHL:ssä kaudella 2014–2015 Leksands IF:n joukkueessa. Hän solmi joukkueen kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen helmikuussa 2015, mutta sopimus purettiin jo saman vuoden toukokuussa.
Agía Triáda (saari)
Agía Triáda on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Euboian saaren etelärannikolla Erétrian kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,053 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Agía Triáda kuuluu Erétrian kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Agía Triáda, suomeksi ”Pyhä Kolminaisuus”, on saanut nimensä saarella olevasta Pyhälle Kolminaisuudelle omistetusta kirkosta. Saarta kutsutaan muotonsa vuoksi ”kitaran muotoiseksi”. Beatles-yhtye vieraili saarella vuonna 1967, ja kerrotaan, että he olisivat tuolloin halunneet ostaa saaren. Saari oli myynnissä vuonna 2021.
Myriam Marbe
Myriam Lucia Marbe (9. huhtikuuta 1931 Bukarest – 25. joulukuuta 1997 ) oli romanialainen säveltäjä. Hän vietti suurimman osan elämästään Romaniassa, jossa sävelsi Nicolae Ceaușescun diktatuurin sorrosta huolimatta. Hän sai menestystä myös ensimmäisillä esiintymisillään Romanian ulkopuolella. Hänen musiikissaan nähtiin sekä avantgardistisia että perinteisiin pohjautuvia piirteitä. Tyyliin vaikuttivatkin vanhat rituaalit ja myytit, romanialainen kansanmusiikki sekä Euroopan kirjallisuus.
Marben isä oli lääkäri, bakteriologi Maximilian Marbe. Äidiltään Angela o.s. Valterilta hän sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa. Myöhemmin hänen sävellysopettajinaan olivat Leon Klepper, Mihail Jora ja Mihail Andricu. Hän valmistui Bukarestin musiikkikonservatoriosta ja opetti siellä 1950-luvulta 1980-luvulle. Hänen oppilaidensa joukossa oli Violeta Dinescu. Hän osallistui Darmstadtin Ferienkurselle vuosina 1968, 1969 ja 1972. Marben toinen aviomies oli kirjailija Aristide Poulopol, jonka teksteihin hän teki monia sävellyksiä. Pariskunta oli naimisissa vuodesta 1963, ja avioliitosta syntyi yksi tytär, Nausicaa Marbe.
Marbe kuoli sydäninfarktiin joulupäivänä 1997. Anatol Vieru oli vuonna 1994 omistanut hänelle teoksensa Crăciun ("Joulu").
Tiikerin oma elokuva
Juoni
Tiikeri tajuaa Ruun huomautuksesta, ettei hän tiedä perheestään mitään ja ryhtyy etsimään Tiikereiden sukupuuta ja sukulaisia. Hän ei löydä mitään, joten Nalle Puh ja kumppanit säälivät Tiikeriä tekemällä hänelle valekirjeen, jossa he esittävät olevansa Tiikerin sukulaisia. Tästä alkaa myös melkoinen ongelma, jota Nalle Puh ja kumppanit eivät odottaneet, kun Tiikeri väittää tietävänsä, että hänen perheensä on tulossa vierailulle. Muut joutuvat pakon edessä pukeutumaan Tiikerin valeasuihin esittääkseen hänen kauan poissa ollutta perhettä.
Totuuden paljastuessa Tiikeri vaipuu masennukseen ja lähtee lumisena yönä vaeltelemaan pitkin Puolen hehtaarin metsää löytäen suuren puun. Tiikeri ryhtyy huutelemaan muita tiikereitä kiivetessään puuhun. Kani ja muut metsän asukkaat lähtevät etsimään Tiikeriä ja löytävät hänet alakuloisena puusta. Kani suostuttelee Tiikeriä palaamaan takaisin, sillä hänellä on jo perhe, huolimatta siitä, ettei heillä ole mustaoransseja raitoja eivätkä he ole yhtä hyviä pomppimisessa.
Suomenkieliset äänet
Suomenkielisen käännöksen ja ohjauksen teki Pekka Lehtosaari. Heikki Lehtosaari käänsi laulut.
Phil Collins
Collins on yksi kolmesta artistista (muut ovat Paul McCartney ja Michael Jackson), joka on onnistunut myymään yli 100 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti sekä soolourallaan että lisäksi yhtyeen jäsenenä. Hänellä on Billboardin mukaan lukumääräisesti eniten top-40-hittejä Billboard-listalla 1980-luvun aikana, kun lasketaan mukaan sekä Genesis- että hänen soolotyönsä.
Collins on voittanut soolourallaan seitsemän Grammy-palkintoa, yhden Oscarin (Academy Award), ja kaksi Golden Globe -palkintoa. Hän pääsi Genesiksen mukana Rock and Roll Hall of Fame -jäseneksi vuonna 2010.
Musiikillisen uran rinnalla Collins on esiintynyt muutamassa elokuvassa ja tv-sarjassa sekä tehnyt cameoroolin videopelissä Grand Theft Auto: Vice City Stories.
Levyt
Collins liittyi Genesis-yhtyeeseen 1970 ja oli mukana sen kolmannella albumilla Nursey cryme ja sitä seuraavilla albumeilla. Vuonna 1975 Peter Gabriel siirtyi soolouralle ja Collins siirtyi Genesiksen laulajaksi. Samalla yhtyeen musiikillinen ilmaisu alkoi muuttua ja muutaman vuoden kuluessa siitä katosivat kaikki 'progressiiviseksi' luokiteltavat piirteet. Lopputuloksena oli täysiverinen popyhtye, joka nautti kasvavasta kaupallisesta menestyksestä.
Vuonna 1981 Collins aloitti menestyksekkään soolouransa, kun häneltä ilmestyi läpimurtoalbumi Face Value. Kyseiseltä levyltä ilmestyi muun muassa ”In the Air Tonight”, joka on edelleenkin yksi Collinin tunnetuimmista kappaleista. Vaikka Face Value oli suurmenestys; sen yksikään single ei noussut listaykköseksi Amerikassa tai Isossa-Britanniassa. Collins saavutti ensimmäisen listaykkösensä Amerikassa toisella studioalbumillaan Hello, I Must Be Going. Kyseiseltä albumilta ilmestyi single ”You Can’t Hurry Love”, joka oli ensimmäinen Collinsin listaykkönen. Albumi ei kuitenkaan ylittänyt Face Valuen myyntiä.
Vuonna 1984 Collins julkaisi yhden suosituimman ja tunnetuimman kappaleensa ”Against All Odds (Take a Look at Me Now)”, joka nousi Yhdysvalloissa kolmeksi viikoksi listaykköseksi sekä saavutti sijan kaksi brittilistalla. Tämän kappaleen Collins myös esitti vuonna 1985 Live Aidissa. Vuonna 1985 Collinsin kolmas sooloalbumi No Jacket Required oli suurmenestys, ja nousi kaksi Yhdysvaltojen listaykköstä ”One More Night” ja ”Sussudio”. Myös ”Don’t Lose My Number” saavutti Yhdysvalloissa listasijan neljä. Albumin viimeisenä singlenä julkaistiin ”Take Me Home”, joka saavutti listasijan 7 Yhdysvalloissa ja sijan 19 Britanniassa. Albumi myi timanttilevyn verran (yli 10 miljoonaa kappaletta), maailmanlaajuisesti sen myynti on ylittänyt 33 miljoonaa kappaletta. Vuonna 1989 ilmestyi ...But Seriously -albumi, jolta nousi viimeinen Yhdysvaltojen listaykkönen, suuriin Phil Collins klassikoihin kuuluva Another Day in Paradise.
Vuonna 1993 julkaistiin hitaita kappaleita sisältänyt albumi Both Sides, jolta ei tullut suuria menestyksiä. Siltä julkaistiin vain kolme singleä Euroopassa ja kaksi Yhdysvalloissa. Ensimmäinen single, albumin nimikappale, ylsi Britannissa sijalle seitsemän mutta saavutti Yhdysvalloissa vain sijan 25. Toinen single ”Everyday” nousi Britanniassa sijalle 15. Viimeinen single ”We Wait and We Wonder” epäonnistui Britanniassa täysin ja saavutti vain sijan 45. Both Sidesin huonosta menestyksestä oppineena vuonna 1996 julkaistiin nopeampi albumi Dance Into The Light, mutta sekään ei nostanut albumin myyntiä. Nimikappale julkaistiin singlenä, mutta kuten muutkin albumilta otetut singlet, se jäi Yhdysvaltojen top-40 listan ulkopuolelle. Vaikka albumilta ei tullut listamenestyksiä, levy myi kultaa Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Collinsin 1990-luvun menestyneimmäksi kohosi vuonna 1999 julkaistu Tarzan-animaatioon tehty kappale ”You’ll Be in My Heart” joka nousi sijalle 21 Yhdysvalloissa ja sijalle 19 Britannissa. Parhaiten se menestyi Australiassa, jossa se nousi yhdeksänneksi. Hän sai siitä myös Parhaan kappaleen Oscarin vuonna 2000.
Vuonna 2002 julkaistu seitsemäs studioalbumi Testify ei ollut menestys, vaikka kappale ”Can’t Stop Loving You” saavuttikin sijan 76 Yhdysvaltojen singlelistalla. Kyseessä on myös ainoa Collinsin studioalbumi, joka ei noussut top-10:een Britannian albumilistalla. Amerikassa se sijoittui korkeimmillaan albumilistalla sijalle 30. Phil Collinsin soololevyjä on myyty koko maailmassa noin 155 miljoonaa, mihin sisältyy myös studio-, live- ja kokoelma-albumijulkaisut.
Vuonna 2010 Collins ilmestyi Collinsin kahdeksas studioalbumi, joka koostui Motownin cover-kappaleista.
Yksityiselämä
Phil Collins on ollut kolme kertaa naimisissa: vuodesta 1975 Andrea Bertorellin kanssa viisi vuotta, sen jälkeen Jill Tavelmanin kanssa 12 vuoden ajan. Collinsilla on näistä liitoistaan yksi poika ja näyttelijä-tytär Lily Collins, sekä ottotytär Joely Collins, joka on tehnyt nyttemmin uraa Kanadassa näyttelijänä. Vuodesta 1999 tammikuuhun 2007 Collins oli naimisissa Orianne Ceveyn kanssa. Liitosta on syntynyt kaksi lasta Nicholas ja Matthew. Eron jälkeen Collins seurusteli CBS:n ankkurin Dana Tylerin kanssa, mutta palasi uudelleen yhteen ex-vaimonsa Orianne Ceveyn kanssa vuonna 2016 , josta kuitenkin erosi jälleen vuoden 2020 heinäkuussa, kun Cevey oli löytänyt uuden miehen, jonka kanssa hän avioitui.
Syyskuussa 2009 Collins ilmoitti, ettei kykene enää soittamaan rumpuja tai pianoa. Vuosien rumpujen soittaminen on painanut Collinsin niskanikamia selkäydintä vasten. Toisaalta 12. syyskuuta 2010 julkaistulla Motown-kappaleita versioivalla levyllä Going Back hänet mainitaan muusikkotiedoissa myös rumpalina.
Aleksandr Keržakov
Aleksandr Anatoljevitš Keržakov (, s. 27. marraskuuta 1982 Jaama, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa ja Sveitsissä. Hän on tehnyt eniten maaleja Venäjän maajoukkueessa.
Ura
Keržakov on pietarilaisen junioriakatemian Smenan kasvatti. Kaudella 2000 hän pelasi Svetogorets Svetogorskin riveissä ja johdatti 18 maalillaan Svetogorskin luoteisen aluesarjan voittoon. Kaudeksi 2001 Keržakov siirtyi Zenit Pietarin riveihin, jossa hän oli saavuttamassa kolmatta sijaa debyyttikaudellaan sekä kakkossijaa kaudella 2003. Kaudella 2004 Keržakov oli Venäjän valioliigan maalikuningas 18 osumalla. Keržakov teki myös yhteensä 15 maalia UEFA Cupissa Zenitin riveissä.
Joulukuussa 2006 Keržakov siirtyi espanjalaisseura Sevillaan, jonka kanssa hän teki vuoteen 2012 ulottuneen sopimuksen. Zenit sai Keržakovista viiden miljoonan euron siirtokorvauksen. Seuraavana keväänä Keržakov voitti Sevillan kanssa Espanjan cupin Copa del Reyn ja UEFA Cupin. Hän pääsi molempien kilpailuiden loppuottelussa vaihdosta kentälle. Kokonaisuudessaan peliaika Sevillassa jäi kuitenkin vähiin ja valmentajanvaihdoksen myötä Keržakovin asema heikkeni entisestään. Helmikuussa 2008 hän palasi Venäjälle ja siirtyi seitsemällä miljoonalla eurolla Dynamo Moskovan joukkueeseen.
Moskovassa Keržakov pelasi kahden kauden ajan. Hän pelasi Dynamo Moskovan kokoonpanossa 58 ottelussa, joissa teki 23 maalia. Venäjän pääsarjakaudeksi 2010 Keržakov palasi Moskovasta Pietarin Zenitiin.
Venäjän maajoukkueessa Keržakov debytoi vuonna 2002. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja vuoden 2004 EM-kilpailuissa. Keržakov oli viidellä maalillaan Venäjän paras maalintekijä vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnoissa, mutta ei saanut kutsua lopputurnaukseen. Hän pelasi jälleen EM-kilpailuissa 2012 ja MM-kilpailuissa 2014. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 91 maaottelua ja teki niissä 30 maalia.
Alquerque
240px|thumb|Nappuloiden sijoitus pelin alussa. Alquerque espanjalaisten antama nimi lautapelille, jonka toivat maahan keskiajalla arabit Lähi-idästä.
Gomoku
Gomoku eli gobang on japanilainen lautapeli, jota pelataan go-nappuloilla.
Chiwetel Ejiofor
Chiwetel Ejiofor (s. 10. heinäkuuta 1977 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Solomon Northupin roolistaan elokuvassa 12 Years a Slave, josta hänet palkittiin parhaan miespääosan BAFTAlla. Hän sai roolistaan myös muun muassa Oscar-, Golden Globe- ja SAG-ehdokkuudet. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Dirty Pretty Things, Serenity ja Ihmisen pojat. Ejiofor on saanut viisi Golden Globe -ehdokkuutta.
Aarne Vehkonen
Aarne Eino Henrik Vehkonen (16. heinäkuuta 1927 Kajaani – 29. maaliskuuta 2011 Hämeenlinna ) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti huippuvuosinaan Jyväskylän Veikkoja ja Tikkakosken Tikkaa.
Vehkonen sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 56 kilogramman sarjassa 13:nneksi yhteistuloksella 267,5 kg. Vuonna 1951 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti EM-hopeaa alle 56 kilogramman sarjassa. Vuonna 1954 hän oli MM-kilpailuissa kuudes ja saavutti EM-pronssia. Vuonna 1955 hän sijoittui MM-kilpailuissa 11:nneksi ja EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1956 EM-sijoitus oli kahdeksas.
Vehkonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1953, 1957–1959 ja 1963. Suomen mestaruuden hän voitti kahden käden nostoissa alle 56 kilogramman sarjassa vuosina 1951, 1953, 1954 ja 1963 sekä alle 60 kilogramman sarjassa vuosina 1956–1959. Antwerpenin 3-ottelussa hän voitti Suomen mestaruuden alle 56 kilogramman sarjassa vuonna 1950. TUL:n mestaruuden hän voitti 13 kertaa.
Kibbutsi
pienoiskuva|Näkymä Kfar Masarykin kibbutsilta. thumb|Ruokala kibbutsissa noin vuonna 1970. Kibbutsi on israelilainen kollektiivitila. Maassa on nykyisin noin 250 kibbutsia.
Historiaa
Ensimmäiset kibbutsit perustettiin vuoden 1909 jälkeen vapaaehtoisiksi ja tasa-arvoisiksi kommuuneiksi, joiden asukkaat noudattavat tiettyä yhteiskuntasopimusta. Opetus, kulttuuri ja sosiaalinen elämä on kibbutsilla järjestetty kooperatiivisesti, ja omistus on kollektiivista. Kaikki kibbutsin ja sen asukkaiden tuotot käytetään yhteiseksi hyväksi kibbutsin pyörittämiseen, sijoituksiin sekä keskinäiseen apuun ja vastuuseen. Asukkaat saavat käyttöönsä perhekokoonsa suhteutetun rahamäärän, joka ei riipu heidän työstään tai asemastaan – muutama kibbutsi tosin tekee tähän poikkeuksen. Päätökset tehdään suoran demokratian keinoin, jossa jokainen yksilö on mukana vaikuttamassa asioihin.
Kaikki lapset saavat opetuksessa samat lähtökohdat. Lapset ovat perinteisesti asuneet omissa tiloissaan, ja heitä on hoidettu yhteisöllisesti. Suurin osa kibbutseista kuitenkin luopui lasten yhteisestä nukkumisesta 1990-luvun alusta lähtien.
Kibbutsien merkitys on nykyisin selvästi pienempi Israelissa kuin alkuvuosikymmeninä. Maassa on 250 kibbutsia, joissa asuu noin 125 000 ihmistä. Kibbutsit vaihtelevat kooltaan, ja asukkaita niissä on sadan ja tuhannen väliltä. Useimmat kibbutseista ovat uskonnottomia; uskonnollisia kibbutseja on parikymmentä.
Kibbutsimatkailu
Erityisesti 1970-luvulla Israelin kibbutsit olivat suosittuja länsieurooppalaisen nuorison reppumatkailun ja vapaaehtoistyön kohteita. Niillä kävi jopa 50 000 ulkomaalaista vuodessa, yleisimpänä työmuotona hedelmäsadon poiminta. Suomesta kibbutsimatkoja järjesti Finkiv-, Ruotsista Svekiv-niminen organisaatio. Matkailuinto syntyi vuoden 1967 kuuden päivän sodan jälkeen ja jatkui 1990-luvulle asti. Vuosituhannen vaihteessa kibbutsimatkailu käytännössä loppui, kun kibbutsit yksityistettiin ja niiden prioriteetit muuttuivat sen myötä liiketaloudellisemmiksi. 2020-luvulla pari-kolmekymmentä kibbutsia ottaa yhä vapaaehtoisia tyypillisesti kuuden kuukauden vapaaehtoistöihin Kibbutz Volunteers -järjestön kautta.
Multilineaarikuvaus
Funktio on multilineaarikuvaus, jos  on lineaarinen jokaisen pystyriviargumenttinsa suhteen.
Esimerkit
Determinantti-funktio on multilineaarifunktio pystyriviensä suhteen, koska jos ja y_i ovat pystyvektoreita, niin
.
Jeesuksen ihmeteot
thumb|250px|right|Kävely veden päällä, Ivan Aivazovskyn maalaus vuodelta 1888. Jeesuksen ihmeteot tai Jeesuksen tunnusteot ovat evankeliumeissa esiintyviä kertomuksia Jeesuksen suorittamista yliluonnollisista teoista, ihmeparantamisesta, demonien riivaamien ihmisten vapauttamisesta, ihmeistä liittyen luonnonvoimiin ja kuolleista herättämisestä.
Evankeliumeiden mukaan Jeesus suoritti maanpäällisen elämänsä aikana ihmeitä kulkiessaan Galileassa ja Juudeassa. Ihmiset, jotka näkivät ihmeet, lähtivät suurin joukoin seuraamaan häntä. Seuraajia oli jopa 5000. Jeesusta myös epäiltiin ja pilkattiin evankeliumeissa ihmeteoista. Tulkintojen mukaan Jeesus teki suurimman osan ihmeistä myötätunnosta syntisiä ja kärsiviä kohtaan tai todistaakseen olevansa Jumalan Poika.
Antiikin aikana erilaisia ihmekertomuksia oli liikkeellä runsaasti, ja myös Vanhan Testamentin kertomuksissa ihmeitä tekevät mm. Mooses, Elia ja Elisa. Antiikin ihmisille ihmeet olivat siis todellisuutta. Ensimmäisellä vuosisadalla eläneille ihmisille uskominen Jeesuksen ihmeisiin sai heidät kääntymään kristinuskoon. Monille nykyajan ihmisille uskominen yliluonnollisiin ihmeisiin on kuitenkin ongelmallista.
Kritiikki
Teologit ovat useiden vuosisatojen ajan kiistelleet ihmekertomusten historiallisuudesta ja kannattajia on sekä puolesta että vastaan. Kriittisimpien teorioiden mukaan evankeliumeissa esitetty Jeesus on paljon muuta kuin todellinen, historiallinen Jeesus. Joidenkin näkemysten mukaan evankeliumien kuvaukset ihmeistä perustuvat joko vahvasti liioiteltuihin tai väärinymmärrettyihin silminnäkijäkertomuksiin tai ne on lisätty evankeliumeihin, jotta Jeesus voitiin rinnastaa kreikkalais-roomalaisessa kulttuurissa tunnettuihin ihmeidentekijöihin. Ihmekertomusten puolustajat pitävät kuitenkin näiden teorioiden perusteluita ja todisteita heikkoina.
Viihteen 50
Viihteen 50 on MTV3-kanavan ohjelma, jossa vierailee tunnetuimpia suomalaisia tv-viihteentekijöitä. He kertovat kokemuksistaan viihdeuralla, sarjassa nähdään myös paljon arkistomateriaalia MTV3:n viihdeohjelmista. Sarja on MTV3-kanavan 50v-juhlavuoden ohjelmistoa. Joitakin jaksoja on esitetty uusintana.
Hansa (auto)
pienoiskuva|Hansa 1500 Hansa oli saksalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1905–1961. Hansa oli osa Borgward-autotehdasta, joka sijaitsi Bremenissä. Autotehtaan muut automerkit olivat Borgward, Lloyd ja Goliath.
Toisen maailmansodan jälkeen Borgward-autotehtaan tuotanto alkoi uudestaan. Vuonna 1949 tehdas esitteli ensimmäisen sodan jälkeen suunnitellun uuden saksalaisen auton Hansa 1500:n.
Vuonna 1951 Borgward esitteli ison kuusisylinterisen Hansa 2400 -mallin, jonka valmistus alkoi seuraavana vuonna. Vuosina 1958-1961 Borgward-yhtymä valmisti pienehköä Hansa 1100 -mallia, jota se oli aiemmin vuodesta 1957 elokuuhun 1958 valmistanut Goliath 1100 -nimisenä.
Vuonna 1961 loppui Hansan ja kaikkien muidenkin Borgward-yhtymän autojen valmistus. Tosin yhtymälle jäi vielä pesänselvityksen jälkeen varoja, joten konkurssi oli kyseenalainen. Borgwardin konkurssin jälkeen pienyritykset hankkivat varastoista osia ja kokosivat niistä vielä 487 autoa.
Mandiloú
Mandiloú on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Euboian saaren eteläpään edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,426 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Mandiloú kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Sid Caesar
Isaac Sidney ”Sid” Caesar (8. syyskuuta 1922 Yonkers, New York, Yhdysvallat – 12. helmikuuta 2014 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa Your Show of Shows ja Caesar's Hour ja elokuvissa Jättiläinen taivaalla (1974), Pähkähullujen paratiisi (1976), Grease (1978), Mieletön maailmanhistoria (1981) ja Grease 2 (1982).
Caesar syntyi Yonkersissa, New Yorkissa, Max- ja Ida-nimisten juutalaisten vanhempien pojaksi. Hän tapasi kesällä 1942 Florence Levyn, jonka kanssa hän avioitui 17. heinäkuuta 1943. Pari sai kolme yhteistä lasta. Caesar jatkoi näyttelemistä sekä televisiossa että elokuvissa 2000-luvulle saakka. Hän voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1952 ja 1957. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.
Caesar kuoli helmikuussa 2014 Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. Hän eli 91-vuotiaaksi huolimatta takavuosien taistelusta alkoholismia ja barbituraattiriippuvuutta vastaan. Caesar on puhunut aiheista omaelämäkerrassaan Where Have I Been (1983). Hänen toinen kirjansa Caesar’s Hours julkaistiin vuonna 2004.
thumb|Sid Caesar vuonna 1980.
Fakussai
Fakussai ( tai Fakoussai, myös tai Fakous(s)a; ) eli Pa-Kes/Kus  oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Arabian nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Fakussai sijaitsi Niilin suiston itäosissa, ja sijoitetaan lähelle nykyistä Faqusin kylää. Arabian nomoksen pääkaupunkina sen mainitsee Klaudios Ptolemaios. Fakussain mainitsee myös Stefanos Byzantionlainen, joka mainitsee sen kylänä (varsinaisen) Egyptin ja Punaisenmeren välisellä alueella. Tabula Peutingerianassa kaupunki esiintyy nimimuodossa Phaguse ja Ravennan kosmografiassa nimellä Phagusa.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella Fakussai kuului Augustamnica priman provinssiin. Varhaisella kristillisellä kaudella se oli Pelusionin metropoliitan alaisen suffragaanipiispan istuin. Vuoden 325 Nikean kirkolliskokouksen osanottajien joukossa mainitaan kaupungin piispa Mooses Fakussalainen.
Sarvilosserokala
Koko ja ulkonäkö
Sarvilosserokala voi kasvaa luonnossa 50 cm pitkäksi, mutta jää akvaariossa yleensä paljon pienemmäksi, alle 30-senttiseksi. Se on pohjaväriltään keltainen ja sen ihoa koristavat pyöreähköt valkoiset pilkut. Otsasta törröttää kaksi sarvea, takaruumiissa on kahvamaiset ulokkeet. Muuten vartalonmuoto on kulmikas. Sarvilosserokalalla on omalaatuinen uintitapa joka näyttää leijumiselta. Se on hidas uimari ja helppo pyydystää, ja kiinni otettaessa se voi päästää murisevaa ääntä.
Ravinto
Sarvilosserokalat ovat kaikkiruokaisia; akvaariossa niille tarjotaan sekä lihapitoista ruokaa että kasviksia. Ne voivat puhaltaa vettä pohjahiekkaan saadakseen saaliin, kuten äyriäiset ja madot esiin.
Katsutoshi Nagasawa
Katsutoshi Nagasawa (2. elokuuta 1923 – 10. tammikuuta 2008) oli japanilainen säveltäjä, joka teki musiikkia perinteisille Japanin soittimille, kuten shakuhachille ja kotolle. Hän opiskeli Yasuji Kiyosen johdolla ja valmistui Nihon-yliopistosta. Hänelle myönnettiin purppurainen nauha vuonna 1990.
Nagasawa oli yksi Pro Musica Nipponia -ryhmän perustajista vuonna 1964.
Dell
Dell Inc. on yhdysvaltalainen tietokoneita ja oheislaitteita valmistava yritys, jonka Michael Dell perusti vuonna 1984. Sen päämaja sijaitsee Round Rockin kaupungissa, Texasin osavaltiossa. Dell tuotekehittää, valmistaa ja markkinoi laaja-alaisesti henkilökohtaisia tietokoneita, palvelimia, tallennuslaitteita, tietoliikennekytkimiä, televisioita, tulostimia, kämmentietokoneita, ohjelmistoja, oheislaitteita ym.
Dell on yksi maailman suurimmista teknologiaa tuottavista yhtiöistä, työllistäen vuonna 2013 yli 108 800 ihmistä maailmanlaajuisesti. Fortune 500 -listan mukaan Dell on 28. suurin yhdysvaltalainen yritys liikevaihdoltaan. Vuonna 2006 Fortune-lehti sijoitti Dellin kahdeksanneksi sen vuosittaisessa listassa Yhdysvaltain arvostetuimmista yhtiöistä.
Dell on laajentanut toimintaansa datakeskuksiin, mutta noin 60 prosenttia sen liikevaihdosta tulee henkilökohtaisista tietokoneista.
Historia
Vuonna 2012 Dell ilmoitti ostavansa ohjelmistoyhtiö Quest Softwaren.
Vuonna 2015 yhtiö teki sopimuksen EMC Corporationin ostamisesta 67 miljardin dollarin hinnalla. Yrityksellä oli suuri osuus VMWaresta, jonka määräävä osuus oli EMC:n hallussa. Dellin yritysjärjestelyn seurauksena VMWaresta on tullut jälleen itsenäinen yhtiö.
Chiban prefektuuri
Chiban prefektuuri on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Suur-Tokion alueella Japanissa, ja sen pääkaupunki on Chiba.
Maantiede
Chiban prefektuuri sijaitsee Honshūn koillisosassa Tokion itäpuolella. Prefektuurista suurin osa on mäkisellä Bōsōn niemimaalla, joka on tärkeää riisinviljelyaluetta. Chiban naapuriprefektuureja ovat lännessä Tokion lisäksi Saitama ja pohjoisessa Ibaraki.
Amadinda
Amadinda, on afrikkalainen ksylofonin kaltainen idiofoninen lyömäsoitin. Se valmistetaan tavallisesti puusta. Amadindassa on kaksitoista kieltä. Soitinta käytetään erityisesti ugandalaisessa perinnemusiikissa. Amadinda eroaa akadinda -nimisestä soittimesta kooltaan ja kieltensä määrällä.
Chiban prefektuuri
Aluejako
Chiban prefektuuri jakautuu 37 kaupunkiin ja 17 muuhun kuntaan, joista 16 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kuuteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Chiban kaupunki jakautuu suuralueisiin.
Amadinda
Amadinda
Chiban prefektuuri
Historia
Chiban prefektuuri muodostuu vanhoista Awan, Kazusan ja Shimōsan provinsseista. Japanin siirtyessä prefektuurijakoon Meiji-restauraation seurauksena Chiban alueesta muodostettiin ensin Kisarazun ja Inban prefektuurit, jotka yhdistettiin Chiban prefektuuriksi 15. kesäkuuta 1873.
Talous
Chiba on yksi Japanin suurimmista teollisuusalueista. Chiban tultua valituksi suuren Kawasakin terästehtaan pystytyspaikaksi 1950 ryhtyi prefektuurin hallitus laajaan maankuivausoperaatioon, jolla ruopattiin valtavia alueita tehtaille, varastoille ja satamille. Kemikaalien tuotanto, petrokemiallinen jalostus ja konetuotanto ovat kolme suurinta Chiban teollisuuden alaa. Yhdessä ne muodostavat 48 prosenttia prefektuurin viennistä. Viime vuosina hallitus on rahoittanut yli kahdeksaakymmentä teollisuusaluetta laajentaakseen kehitystä myös syvemmälle sisämaahan. Chiban tuottamien tavaroiden arvo on Japanin seitsemänneksi suurin.
Maanviljelyn saralla Chiban prefektuuri on Japanin toiseksi tuottavin alue, joka jää toiseksi ainoastaan Hokkaidōlle. Vihannesten suurin tuottaja on kuitenkin Chiba. Rannikolla harjoitetaan kalastusta, ja Chiba pyydystää suuren osan Japanin kampela-, pallas- ja hummerisaaliista. Myös merilevää kerätään.
59. hikō sentai
59. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin heinäkuussa 1938 Kagamigaharassa. Siinä oli perustettaessa kaksi 1. hikō rentaista siirrettyä laivuetta (chutai).
Kesäkuussa 1941 sentai siirrettiin Kiinasta Akenon lentokouluun, missä se luovutti aiemmin käytössä olleen Nakajima Ki-27 kaluston ja sai tilalle noin 30 Nakajima Ki-43-I Hayabusaa. Se oli ensimmäinen armeijan ilmavoimien sentai, joka vastaanotti Hayabusat. Elokuussa sentai palasi Kiinaan Hankoun alueelle jatkamaan koulutusta uudella kalustolla. Lentokoneet palautettiin kuitenkin Tachikawan tehtaalle niissä olleiden vikojen korjaamiseksi. Sentain kalusto palautettiin korjattuina lokakuussa.
Syyskuussa 1942 yhtymä laajennettiin kolmilaivueiseksi ja jaettiin huhtikuussa 1944 hikōtaiksi (lentävä osa) ja seibitaiksi (tukeva osa).
Komentajat
Yhtymän komentajina olivat :
Ada Koistinen
Ada Koistinen (s. 5. tammikuuta 1999 Jyväskylä) on suomalainen ympäristöaktivisti ja entinen yleisurheilija. Jyväskylän Kenttäurheilijoita edustanut Koistinen saavutti vuoden 2019 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia kolmiloikassa. Hänen valmentajanaan toimi Jarkko Finni.
Koistinen lopetti urheilu- uransa 21-vuotiaana. Lopettamisensa syyksi hän on kertonut ympäristöaktivismin. Koistinen toimii muun muassa Elokapina-liikkeessä.
Lyyra (soitin)
pienoiskuva|upright=0.9|[[Apollon soittamassa lyyralle läheistä sukua olevaa kitharaa. Apollon-kyliksin tondo, n. 480–470 eaa.]] Lyyra on ikivanha näppäilemällä soitettava kielisoitin. Lyyran kaikukoppa on leikkaukseltaan maljan muotoinen. Soitinta käytettiin Etu-Aasiassa ja antiikin Kreikassa. Myytin mukaan antiikin Kreikan jumalten sanansaattaja Hermes keksi lyyran heti synnyttyään ja rakensi sen kilpikonnan kilvestä. Lyyra esiintyy usein antiikin Kreikan taiteessa, jossa erityisesti ennustamisen, lääkintätaidon, runouden ja musiikin jumala Apollon pitelee lyyraa kädessään.
Lezhën piirikunta
Lezhën piirikunta oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Lezhën prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Lezhën maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 479 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 68 218 asukasta.
Pentti Kotvio
Pentti Waldemar Kotvio (28. toukokuuta 1921 Tampere – 9. joulukuuta 2001 Tornio ) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja. Seuratasolla hän edusti Tornion Pyryä, Tampereen Yritystä, Tampereen Kilpa-Veljiä sekä Hyvinkään Voima-Veikkoja, jonka puheenjohtajanakin hän on toiminut.
Kotvio sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 56 kilogramman sarjassa 18:nneksi yhteistuloksella 247,5 kg. Hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1947, 1948, 1950 ja 1952. Hän teki tempauksessa alle 56 kilogramman sarjan Pohjoismaiden ennätyksen 85 kg.
Kalle A. Ritokangas
Karl "Kalle" Arvid Ritokangas (4. elokuuta 1895 Ähtäri – 10. tammikuuta 1965 Ähtäri ) oli suomalainen opettaja ja suojeluskuntalainen. Vuoden 1918 sisällissodan aikana hän johti Ähtärin suojeluskuntalaisista koottua valkoisen armeijan osastoa ja oli osallisena muun muassa kansanedustaja Samuli Rantasen teloitukseen. Myöhemmin hänet tunnettiin Keuruulla toimivan Haapamäen Yhteiskoulun pitkäaikaisena lehtorina, joka oli aktiivisesti mukana myös paikkakunnan yhdistyselämässä.
Henkilöhistoria
Varsinaiselta koulutukseltaan Ritokangas oli metsänhoitaja. 1920-luvun alussa hän toimi opettajana Sotkamossa ja myöhemmin pitkään muun muassa matematiikan, fysiikan, uskonnon ja liikunnan lehtorina Haapamäen Yhteiskoulussa. Ritokangas on kirjoittanut myös koulun 50-vuotishistoriikin vuonna 1957 ja nykyään oppilaitoksen ala-aulassa on kuvanveistäjä Vuokko Kimari-Ermalan tekemä Ritokankaan muistoreliefi.
Ritokangas tunnettiin innokkaana urheilumiehenä, Sotkamossa hän oli vuonna 1922 mukana aloittamassa Sotkamon Jymyn pesäpallotoimintaa ja Keuruulla Ritokangas vaikutti muun muassa Keuruun Seudun Ampujien puheenjohtajana vuodesta 1962 lähtien. Hänen harrastuksiinsa kuului myös partiotoiminta. Vuonna 1931 Ritokangas perusti Haapamäen Siniveikot -lippukunnan, jota hän johti kuolemaansa saakka. Lisäksi Ritokangas kirjoitti runoja, joita esitettiin lähinnä erilaisissa juhlatilaisuuksissa.
Sisällissodan aikainen toiminta
Ritokangas kuului Ahtärin suojeluskuntaan, joka sodan aikana oli osa V Mäntän pataljoonaa. Tammikuussa 1918 hän kävi Vöyrin sotakoulun, jonka jälkeen Ritokangas nimitettiin oman suojeluskuntayksikkönsä päälliköksi. Helmikuun 1. päivänä Ritokangas sai tehtäväkseen viiden jääkärikapteeni Paul Walleniuksen Vilppulassa vangitseman miehen kuljettamisen Haapamäeltä Seinäjoelle. Heidän joukossaan oli neljä punakaartilaista sekä SDP:n kansanedustaja Samuli Rantanen, joka ei kuulunut punakaartiin. Kuljetus tapahtui junalla, jossa matkustajana oli myös toinen kansanedustaja Jonas Castrén.
Seinäjoelle saavuttuaan Ritokangas muutaman alaisensa kanssa teloitti vangit 2.–3. helmikuuta. Rantasen lisäksi ammuttuihin kuuluivat Keuruulta kotoisin olleet nahkuri Eevert Lampinen (s. 1874) ja sekatyömies Heikki Saxberg (s. 1882) sekä vilppulalaiset työmies Nikolai Lahtinen (s. 1887) ja tynnyrintekijä Juho Salonen (s. 1879). Kansanedustaja Rantanen teloitettiin, vaikka hän ei kuulunut punakaartiin ja oli myös vastustanut aseelliseen kapinaan ryhtymistä. Myös muiden ampuminen rikkoi Mannerheimin ja senaatin antamaa julistusta suojeluskuntien aseellisesta vastustamisesta maanpetoksena, koska yksikään heistä ei ollut liittynyt aseelliseen vastarintaan. Ritokangas kuvaili itse teloituksia vuosi sodan jälkeen ilmestyneessä Arvid Borgin teoksessa Ähtärin suojeluskunta Suomen vapaussodassa 1918.
Myöhemmin Ritokangas joukkoineen suoritti vankien teloituksia ainakin Juupajoella 19.–20. maaliskuuta sekä huhtikuun alussa Tampereen taistelun aikana Takahuhdin ja Tammelan kaupunginosissa. Yhteensä hänen vastuullaan on 10–15 teloitusta. Ritokangas kirjoitti sisällissodan aikaisista tapahtumista ilmeisen katuvana muun muassa vuonna 1928 Jyväskylän suojeluskuntapiirin kymmenvuotisjuhlateoksessa sekä 1957 julkaistussa Haapamäen Yhteiskoulun historiikissa. Huhtikuun lopulla 1918 hänelle myönnettiin toiminnastaan II luokan vapaudenmitali. Sotilasarvoltaan Ritokangas oli vänrikki.
Silkkimaruna
Silkkimaruna (Artemisia pontica) on marunoihin kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se on peräisin kaakkois-Euroopasta (lajinimi pontica viittaa Pontoksen alueeseen Mustanmeren etelärannikolla ), mutta on levinnyt halki Euraasian, Ranskasta aina Xinjiangiin. Sitä löytyy luonnosta myös Pohjois-Amerikan koillisosissa. Sitä kutsutaan monessa eurooppalaisessa kielessä myös "roomalaiseksi koiruohoksi".
Silkkimaruna on pienempi kooltaan ja lehdiltään kuin koiruoho. Se kasvaa 40–70 cm korkuiseksi; lehdet ovat harmaanvihreitä, hienojakoisia ja tuoksuvia. Kukat ovat pieniä ja kellertäviä.
Silkkimarunasta saatava eteerinen öljy sisältää mm. kamferia, eukalyptolia, tujonia ja borneolia. Sen sanotaan olevan vähemmän karvas kuin koiruohon. Silkkimaruna on nykyään vermutin tärkein mauste, ja korvasi koiruohon 1900-luvun alussa. Sitä kasvatetaan kaupallisesti Espanjassa ja Latviassa. Se on suurina määrinä syötynä myrkyllinen.
Heinrich von Kittlitz
Vapaaherra Friedrich Heinrich von Kittlitz (16. helmikuuta 1799 Breslau–10. huhtikuuta 1874 Mainz) oli saksalainen taiteilija, meriupseeri, tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
Kittlitz oli vanhaa preussilaista aatelia, vapaaherra.