cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mari Närhi
Mari Tuulikki Närhi (s. 31. joulukuuta 1972 Viitasaari) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen moukarinheittäjä. Viimeisimpänä seuranaan hän edusti Esbo IF:ää ja hänen valmennuksestaan vastasivat koko hänen uransa ajan Sakari Närhi ja Lassi Korhonen. Kalevan kisoista hän saavutti moukarinheitossa kultaa vuonna 1994 sekä pronssia vuonna 1998. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2001 jälkeen.
Marjo Käyrä
Marjo Henriikka Käyrä (s. 9. huhtikuuta 1981 Oulu) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja hänen valmentajinaan toimivat Auvo Kaimio ja Eila Maunu. Kalevan kisoista Käyrä saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1998. Sen lisäksi hän oli voittamassa viestijoksun SM-kisoista hopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Virallisissa kilpailuissa Käyrä ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen.
Pan-maalari
Pan-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 480–450 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että hänen tunnetuin työnsä esittää Pan-jumalaa tavoittelemassa paimenta.
Pan-maalari maalasi hyvin monenlaisia vaasityyppejä. Maalausten aiheet ulottuvat arkielämästä mytologiaan. Maalarin tyyli on eloisa ja siinä on erotettavissa tiettyä humoristisuutta.
Aleksanteri Vihonen
Aleksanteri Vihonen (12. syyskuuta 1866 Joroinen – 24. maaliskuuta 1926 Käkisalmen maalaiskunta ) oli suomalainen opettaja ja valtiopäivämies.
Aleksanteri Vihosen vanhemmat olivat maanviljelijä Adolf Vihonen ja Vilhelmiina Niilonen ja puoliso vuodesta 1889 Johanna Ottelin. Vihonen toimi kansakoulun jälkeen kauppa-apulaisena, mutta meni sitten opiskelemaan Kymölän seminaariin, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1888. Opettajana Käkisalmen maalaiskunnan Norsjoen kansakoulussa Vihonen toimi kuolemaansa saakka. Hän oli useana vuonna Käkisalmen maalaiskunnan valtuuston puheenjohtaja vuodesta 1912 ja hänellä oli myös muita luottamustoimia Käkisalmen ja Viipurin läänin alueella. Vihonen oli Käkisalmen tuomiokunnan edustaja  talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1899 ja 1900. Nuorsuomalaisen Puolueen kannattajana Vihonen oli mukana Käkisalmen Sanomat -lehden hallinnossa. Suomen sisällissodassa hän toimi Käkisalmen paikallisesikunnassa.
Katja Hautaniemi
Katja Hautaniemi (o.s. Kangas, s. 29. tammikuuta 1978) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälajeja ovat olleet 7-ottelu sekä korkeushyppy. Nykyisin hän edustaa LahtiSport 35+:aa ja hänen valmentajanaan toimii Sakari Palomäki. Kalevan kisoista Hautaniemi on saavuttanut pronssia sekä korkeushypyssä vuonna 2003 että seitsenottelussa vuonna 1998.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1981
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1981, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1981 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Horst Arndt
Horst Arndt (19. syyskuuta 1934 Königsberg – 19. lokakuuta 2014 Taunusstein) oli saksalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Arndt saavutti perämiehellisessä kaksikossa olympiahopeaa Melbournessa 1956. Hän voitti urallaan myös EM-mitaleita.
Arndt kuoli 80-vuotiaana 18. lokakuuta 2014.
Ben Wallace
Ben Wallace (s. 10. syyskuuta 1974 White Hall, Alabama) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt NBA-sarjan koripalloilija. Hänen pelipaikkojaan olivat iso laitahyökkääjä ja sentteri. Wallacea pidetään yhtenä kaikkien aikojen puolustajista NBA:ssa ja hänet onkin valittu 4 kertaa NBA:n parhaaksi puolustajaksi.
Wallacen muita saavutuksia ovat muun muassa NBA:n mestaruus vuonna 2004. Wallace aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 Washington Wizardsissa. Vuonna 2000 hän siirtyi pelaamaan Detroit Pistonsiin ja 2006 edelleen Chicago Bullsiin. Vuoden 2008 puolivälistä eteenpäin hän pelasi Cleveland Cavaliersin riveissä, kunnes hänet vaihdettiin Phoenix Sunsiin ja Suns osti hänen sopimuksensa ulos. Wallacelle tarjottiin paikkaa vanhaan joukkueeseensa Pistonsiin, jonka hän hyväksyi. Wallace tunnetaan lempinimellä ”Big Ben”.
Aldo Canti
Aldo Canti (s. 9. maaliskuuta 1961 Montmorency, Val-d'Oise) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin juoksu.
Canti kilpaili ensimmäisen kerran arvokilpailuissa Ateenan EM-kilpailuissa 1982 ja sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.04,73. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 47,50 ja viestijuoksun välierissä ajalla 3.05,09. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,49 ja viestijuoksun alkuerissä ajalla 3.08,33. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ajalla 45,93 (välierissä aika 45,62) ja viestissä kahdeksanneksi ajalla 3.10,17. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän osallistui vain 4 × 400 metrin viestijuoksuun, jossa Ranskan joukkue karsiutui välierissä ajalla 3.03,41.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Canti karsiutui 200 metrin juoksun välierissä Budapestissa 1983 sekä 400 metrin juoksun välierissä Liévinissä 1987 ja alkuerissä Haagissa 1989.
Canti juoksi 400 metrillä kolmasti Ranskan ennätyksen. Elokuussa 1983 hän juoksi Zürichissä ajan 45,35 s ja alitti laskennallisesti Jean-Claude Nalletin 13 vuotta vanhan käsiajanoton Ranskan ennätyksen 45,1 s. Kolmisen viikkoa myöhemmin Canti paransi Casablancassa ennätyksen aikaan 45,29 s. Elokuussa 1984 hän juoksi Zürichissä ajan 45,09 s, joka säilyi Ranskan ennätyksenä vuoteen 1991.
Canti voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla 400 metrillä vuosina 1983 ja 1985 sekä sisäradoilla 200 metrillä vuonna 1983 ja 400 metrillä vuonna 1989.
Juha Järveläinen
Juha Tapio Järveläinen (17. heinäkuuta 1932 Helsinki – 8. kesäkuuta 2015 Lapinlahti ) oli suomalainen taiteilija.
Järveläinen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1950–1954 ja Aukusti Tuhkan kurssiateljeessa 1959–1960. Vuonna 1954 hän teki opintomatkan Eurooppaan, Italiaan ja Ranskaan.
Järveläinen toimi Savon Sanomien nurkkavitsien kuvittajana 1947–1949. Tilaajana oli Simo Puupponen eli pakinoitsija Aapeli. Samoihin aikoihin hän voitti ABC-piirustuskoulun piirustuskilpailun piirustuksellaan Ajurit. Kuopion ajoilta periytyi myös läheinen ystävyys akateemikko Rauni Mollbergin kanssa, jonka ensimmäisen teatteriohjauksen Järveläinen lavasti.
Opintojensa jälkeen hän kuului taiteilijaryhmään "Nuoret graafikot", jonka muita jäseniä olivat muun muassa Lauri Ahlgrén, Anita Ermala, Simo Hannula, Pentti Kaskipuro ja Gunnar Pohjola. Järveläisen retrospektiivinen näyttely Hämeenlinnan taidemuseossa 1994 muodostui ryhmän uudelleenkohtaamiseksi. Ryhmän opettaja ja innoittaja oli Aukusti Tuhka, jonka vaikutus Järveläisen työhön oli merkittävä. Grafiikan lisäksi Järveläisen varhaiskauden töistä on keskeinen Siilinjärvellä sijaitsevan Toivalan metsäkoulun tiloissa oleva seinämaalaus Toukokuu, josta Sakari Saarikivi kirjoitti kiittävän arvostelun.
Järveläinen avioitui 1959 taiteilija Anita Ermalan kanssa. He saivat kaksi poikaa.
Toimittuaan taideopettajana Kuopiossa sekä Espoon työväenopistossa Järveläinen valittiin Suomen Pankkiin perustettuun taiteilijan virkaan useista virkaa hakeneista eturivin taiteilijoista. Hän työskenteli tässä virassa vuosina 1967–1969. Työ sisälsi postimerkkien ja rahojen suunnitteluja sekä julkisia muotokuvia. Järveläisen suunnittelema Z. Topeliuksen juhlamerkki valittiin yleisöäänestyksessä Suomen kauneimmaksi postimerkiksi. Merkittävä työ tältä kaudelta on J. V. Snellmanin muotokuva.
Järveläinen siirtyi Suomen Pankista Lahden taideteollisuusoppilaitokseen, jossa hän opetti grafiikkaa 1968–1970. Hänen näiden tehtävien jälkeinen työskentelynsä sisälsi muotokuvia, kirjankuvituksia ja piirustuksia. Toimiessaan aktiivisesti Ars Hämeen piirissä vuosina 1992–2002 Järveläinen korosti erityisesti piirrostaiteen merkitystä. Viimeiset kymmenen vuottaan Järveläinen eli Lapinlahdella. Hänen viimeinen retrospektiivinen näyttelynsä oli esillä Lapinlahden taidemuseossa vuonna 2002.
Järveläisen varhaistuotantoon vaikutti kotimaisten opettajien ja taidehistoriallisten vaikutteiden ohella Wassily Kandinskyn ajattelu sekä Georges Seuratin samanaikaisten valöörikontrastien menetelmä. Keskityttyään piirrostyöhön hän mainitsi vaikuttajiksi Alberto Giacomettin ja Giorgio Morandin.
Mustalampi (Pertunmaa, Kuortti)
Mustalampi on Etelä-Savossa Pertunmaalla Kuortin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy.
Prato Carnico
Prato Carnico on kunta Koillis-Italiassa Friuli-Venezia Giulian alueella olevassa Udinen maakunnassa. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 870 asukasta.
Kunnassa sijaitseva Pesariisin kylä on tullut tunnetuksi kelloista, joita on tehty siellä 1700-luvulta saakka. Kylässä on myös kellomuseo Museo dell'Orologeria di Pesariis.
Marson (sukunimi)
Marson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gerd Bonk
Gerd Bonk (26. elokuuta 1951 Limbach – 20. lokakuuta 2014 Greiz) oli Itä-Saksaa urheilu-urallaan edustanut painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Bonk saavutti yli 110 kg:n painoluokassa olympiahopeaa Montréalissa 1976 ja olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän voitti urallaan myös MM- ja EM-mitaleita. Bonkin paremman kilpailumenestyksen esti samaan aikaan kilpaillut neuvostoliittolainen huippunostaja Vasili Aleksejev. Bonk jäi aikaisin eläkkeelle oltuaan yksi Itä-Saksan kilpaurheilun dopingohjelmasta kärsineistä urheilijoista.
Syyskuussa 2014 Bonkin terveys romahti lopullisesti ja hän vaipui koomaan. Hän kuoli Greizissa 63-vuotiaana 20. lokakuuta 2014.
Erik Hansen
Erik Hansen -nimisiä henkilöitä ovat:
Facundo Roncaglia
Facundo Sebastián Roncaglia (s. 10. helmikuuta 1987 Chajari) on argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:n Fiorentinaa.
Varissuon seisake
Varissuon seisake (ratakm 192+560, Majan 192+590) oli rautatieliikennepaikka Turussa Varissuon kaupunginosan eteläpuolella rantaradan varrella noin 7,1 kilometriä Turun päärautatieasemalta Salon suuntaan. Seisake rakennettiin lähestulkoon samalle paikalle kuin Majan seisake, joka oli käytössä vuodesta 1939 vuoteen 1964 saakka.
Varissuon seisake otettiin käyttöön elokuussa 1986 Piikkiön ja Pernon telakan välisen paikallisliikennekokeilun yhteydessä. Seisake oli sepelipäällysteinen, ja sillä oli betonireuna sekä puinen kaide. Seisake rakennettiin kestämään pidemmän ajan kuin paikallisliikennekokeilun oli tarkoitus kestää, mutta se suljettiin kokeilun päättyessä seuraavan vuoden elokuussa. Seisake pysyi kuitenkin paikoillaan vielä vuosia lakkautuksen jälkeen.
Kangaslampi (Pertunmaa, Kuortti)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 90 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 6,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 95,4 metriä mpy.
Hans Luber
Hans Luber (15. lokakuuta 1893 München – 15. lokakuuta 1940 Berliini) oli saksalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti Saksaa Tukholman kesäolympialaisissa 1912 saavuttaen hopeaa 3 metrin ponnahduslaudassa. Luber voitti myös kaksi Euroopan-mestaruutta Budapestin EM-kilpailuissa 1926 ja Bolognan EM-kilpailuissa 1927.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1980
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1980, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1980 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Jyrki Tamminen
Jyrki Tamminen (s. 1963) on suomalainen teatteriohjaaja ja Pohjois-Karjalan taidetoimikunnan lastenkulttuurin ja monikulttuurisen taidetyön läänintaiteilija. Hän toimii läänintaiteilijan tehtävässä 1. helmikuuta 2008 – 31. tammikuuta 2013. Tammisella on sekä kasvatus- että teatterialan koulutus (nukketeatteri).
Tamminen on ohjannut yhteistyössä ohjaajaparina Anne Välinoron kanssa mm. näytelmät: Kuu kiikkuu (Teatteri Mukamas), Odysseus - meri ja miehet (Valkeakosken kaup.teat.), Rauhallinen Erkki, Viidakkopoika (Teatteri 2000 ja Seinäjoen kaupunginteatteri) ja Gulliverin jäljillä (Hämeenlinnan teatteri). Viimeisin työparin yhteistyö on Mitä kuuluu, Hanhiemo? ensi-ilta tammikuu 2012. Henkilökohtaisia ohjauksia ovat lisäksi mm. Onnellinen prinssi (Joensuun kaupunginteatteri), Ovimikko (Nukketeatteri Reaktori), Leikin soitto - soiton leikki nukketeatterikonsertti (Mikkelin ja Joensuun kaupunginorkesterit 2011-2012).
Stadi Cup
Stadi Cup on Helsingissä vuosittain kesäkuussa järjestettävä, suurin eurooppalainen tyttöjen jalkapalloturnaus. Ensimmäisen kerran Stadi Cup järjestettiin 1985. Stadi Cup perustettiin halusta luoda tytöille ja naisille samat mahdollisuudet harrastaa ja pelata jalkapalloa kuin pojilla. Turnauksen järjestäjänä toimivan Stadi Cup Ry:n takaa löytyvät helsinkiläisseurat Helsingin Jalkapalloklubi ja FC Kontu. Stadi Cup on ainoita turnauksia, joka järjestetään yhdistyspohjalla, pääsääntöisesti vapaaehtoisten toimesta.
Nykyisin Stadi Cupissa pelataan 10 ikäluokassa, F7:sta aina sarjaan B18 saakka. Mukana on myös harrastenaisten sarja ("Ladies") sekä erityisjalkapallojoukkueiden oma turnaus. Vuonna 2019 Stadi Cupiin osallistui ennätykselliset 383 joukkuetta. Turnaukseen on osallistunut joukkueita myös ulkomailta, kuten Ruotsista, Virosta, Thaimaasta ja Yhdysvalloista.
Stadi Cup -Podcast
Vuonna 2020 Stadi Cup turnaus jouduttiin ensimmäisen kerran perumaan koronaepidemian vuoksi. Perumisen johdosta, Stadi Cup toteutti oman podcast-sarjan yhteistyössä RadioPlayn kanssa. Yhdeksän jaksoa on kuunneltavissa RadioPlayn kotisivuilla. Jokaisessa jaksossa on vieraana tunnettuja jalkapallon parissa toimivia henkilöitä:
Playing God
Playing God on yhdysvaltalaisen rockyhtye Paramoren kappale, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2010 viimeisenä singlenä heidän kolmannelta studioalbumiltaan Brand New Eyes. Kappaleen kirjoittivat yhtyeen laulaja Hayley Williams sekä kitaristit Josh Farro ja Taylor York. Rob Cavallo tuotti sen yhdessä yhtyeen kanssa. Kappaleen musiikkivideo ensiesitettiin singlen julkaisua seuranneena päivänä.
Musiikkivideo
Musiikkivideo ”Playing God” kappaleelle julkaistiin Paramoren kotisivuilla 16. marraskuuta 2010. Video on kuvattu Williamsin kotona Franklinissä, Tennesseessä. Sen ensimmäisessä kohtauksessa Williams istuu autossa kotitalonsa edessä. Hän nousee autosta ja menee kellariinsa, jossa muut yhtyeen jäsenet ovat kiinni sidottuina. Hän kiertelee heidän ympärillään ja laulaa. Toisessa kohtauksessa Williams on ruokasalissaan ja tarjoilee myrkytettyä teetä yhtyeen muille jäsenille, jotka lopulta kuolevat. Loppuvideon ajan tilanteita esitetään vuorotellen.
Frank Stäbler
Frank Stäbler (s. 27. kesäkuuta 1989 Böblingen ) on saksalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa TSV Musberg -seuraa, ja häntä on valmentanut vuodesta 2004 Andreas Stäbler.
Stäbler voitti maailmanmestaruuden 66 kg:n painoluokassa Las Vegasissa 2015, 71-kiloisissa Pariisissa 2017 ja 72 kg:n sarjassa Budapestissa 2018. Hän saavutti MM-kilpailuissa pronssia 66 kg:n sarjassa Budapestissa 2013 ja 67-kiloisissa Nur-Sultanissa 2019. Hän oli 66 kg:n painoluokassa viides MM-kilpailuissa 2011 ja 2014.
Stäbler saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa pronssia 67 kg:n painoluokassa. Olympialaisten 66-kiloisten sarjassa hän on sijoittunut viidenneksi 2012 ja seitsemänneksi 2016.
Stäbler voitti Euroopan-mestaruuden 66 kg:n sarjassa Belgradissa 2012 ja 72-kiloisissa Roomassa 2020. Hän sai 66 kg:n painoluokassa EM-pronssia Vantaalla 2014. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän oli kolmas 71-kiloisissa.
Stäbler sai junioreiden MM-kilpailuissa pronssia 66 kg:n sarjassa 2009. Hän oli kadettien EM-kilpailuissa kolmas 58-kiloisissa 2006 ja junioreiden EM-kilpailuissa kolmas 66-kiloisissa 2009.
Pitkäjärvi (Pertunmaa)
Pitkäjärvi on Etelä-Savossa Pertunmaalla Kuortin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,9 metriä mpy.
Eljas Verve
Eljas Verve (s. 29. elokuuta 1959) on blues-, bluesrock- ja jazzkitaristi. Verven tunnetuin tallenne lienee vuonna 2017 tehty Fool for Love -ep-levy, joka on kuunneltavissa useimmissa suoratoistopalveluissa. Siitä on myös otettu pieni CD-painos. Verve on viime vuosina soittanut useissa blues ja roots -musiikkia esittävissä kokoonpanoissa ja työskennellyt aiemmin (1986–2007) muun muassa radiotoimittajana, viimeksi Yleisradiossa. Verve on myös tehnyt joitakin käsikirjoituksia ja näytellyt avustavissa sivurooleissa elokuvissa Esinäytös ja Vääpeli Sadon tapaus. Eljas Verve toimi 1980-luvun alkupuolella vuoden verran Helsingin Kellariteatterin puheenjohtajana. Eljas Verve asuu Haminassa ja on vapaa kirjoittaja ja muusikko. Viime vuosina Eljas Verve on soittanut muun muassa yhtyeissä Sand Road Blues Band ja Eljas Verve Blues Band. Viimeksi Helsingissä toimineen Eljas Verven bluesrock trion nimi oli Eljas Verve & Band.
Tillilampi
Tillilampi on Etelä-Savossa Pertunmaalla Koirakiven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 21 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,6 metriä mpy.
Yhdistelmälääke
pienoiskuva|Vanha Vesparax-lääkepakkaus. Vesparax sisälsi kolmea voimakkaasti väsyttävää lääkeainetta. Yhdistelmälääke on lääke jossa vaikuttavia aineita on kaksi tai useampia. Joitakin lääkeaineita käytetään yhdistelmävalmisteina esimerkiksi siksi että ne tehostavat hyvin toistensa vaikutusta, tai joidenkin yhdistelmälääkkeiden eri ainesosat vaikuttavat kehon eri osa-alueisiin, luoden näin yhdessä halutunlaisen yhteisvaikutuksen.
Yhdistelmälääkkeitä ovat esimerkiksi monet yskänlääkkeet joissa voi olla samassa mikstuurassa erikseen yskänärsytystä ja limaa irrottavia ainesosia; tai kipulääkkeet joissa on parasetamolia ja kodeiinia, jotka voimistavat toistensa analgeettista vaikutusta.
Yhdistelmälääkkeitä ja niiden käyttötarkoituksia
thumb|Yhdistelmälääkkeitä
Muut
thumb|Fucicort sisältää antibioottia ja kortisonia
Lähteet
Combination drug
Robert Moog
'''Tri. Robert A. Moog''' (23. toukokuuta 1934 New York, New York, Yhdysvallat – 21. elokuuta 2005 Asheville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli elektronisen musiikin pioneeri, joka tunnetaan parhaiten Moog-syntetisaattorin kehittäjänä. Moog itse äänsi sukunimensä ”moug”.
Moog aloitti soitinvalmistuksen jo teini-iässä kokoamalla thereminejä. Sittemmin fysiikkaa ja sähkötekniikkaa opiskellut Moog teki ensimmäisen modulaarisen syntetisaattorinsa vuonna 1963. Helpommin kuljetettava Minimoog ilmestyi vuonna 1971. Varhaiset Moogit vakiinnuttivat syntetisaattorin käyttöliittymäksi pianon kaltaisen koskettimiston.
Moog-syntetisaattorit
Myöhemmin enemmän populaarimusiikissa käytetyn Moog-syntetisaattorin läpimurto tapahtui alun perin klassisen musiikin kautta. Wendy Carlosin albumi Switched-On Bach (1968) osoitti, että syntetisaattoria voi käyttää musiikin teossa, eikä sitä pidetty enää pelkkänä efektilaitteena. Carlos loi päällekkäisäänityksillä Moogin yksiäänisillä soittimilla monimutkaisia äänimaisemia.
1970-luvulla Moogit vakiintuivat monien rock-yhtyeiden kalustoon, ja kokeellisemmat yhtyeet, kuten Emerson, Lake & Palmer ja Kraftwerk, käyttivät niitä koko soundinsa kulmakivenä. Ensimmäinen Moogia sisältävä rock-äänite oli The Doors -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1967. Myös esimerkiksi Uriah Heepin vuoden 1972 ”Sweet Lorraine” -kappaleessa Moog-syntetisaattori on tärkeässä osassa.
1980-luvulla digitaaliset syntetisaattorit kuten Yamaha DX7 syrjäyttivät analogiset laitteet ja Moogitkin jäivät pienen piirin harrastukseksi. 1990-luvulla analogiset syntetisaattorit kuitenkin löydettiin uudelleen ”lämpimän” sointinsa ja ”inhimillisyytensä” vuoksi, ja Moog-syntetisaattoritkin nousivat uuteen suosioon erityisesti lukuisien analogisten ja ns. virtuaalianalogisten jäljitelmien muodossa.
Moogin yritys Moog Music päätyi vuonna 1975 erinäisten vaiheiden kautta Norlin-nimisen yhtiön omistukseen, ja Moog jätti yrityksen pari vuotta myöhemmin. Norlinin valmistamat Moog-tuotteet eivät olleet yhtä menestyksekkäitä kuin Moogin itse suunnittelemat, joten Moog Music lopetti toimintansa vuonna 1987. Moogin uusi yritys Big Briar osti oikeudet Moog Music -nimeen vuonna 2002 ja toi markkinoille uudistetun version Minimoogista, Minimoog Voyagerin.
Stjernschantz
Stjernschantz, Stiernschantz [šä:rnskans] on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Destiny’s Child World Tour
Destiny’s Child World Tour on Destiny’s Childin musiikki-DVD, joka julkaistiin vuonna 2003.
Harjulampi (Pertunmaa)
Harjulampi on Etelä-Savossa Pertunmaalla Kuortin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,5 metriä mpy.
Wherever I Go
Wherever I Go on yhdysvaltalaisyhtye OneRepublicin kappale. Sen julkaisivat Mosley Music Group ja Interscope Records yhtyeen neljännen, Oh My My-studioalbumin johdantosinglenä 13. toukokuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet ja tuottaneet Ryan Tedder, Brent Kutzle sekä Noel Zancanella.
Kappaleelle on toteutettu myös Joseph Kahnin ohjaama musiikkivideo, jolla seurataan Kenneth Choin esittämää korealaismiestä, joka on juuttunut jokapäiväiseen rutiiniinsa. "Wherever I Go" oli kaupallisesti kohtalainen menestys päästyään singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon vain Italiassa, Latviassa, Skotlannissa ja Tšekissä.
Italiassa kappale myi kaksinkertaista platinaa 100 000 myydyllä kopiolla.
Oskar Rudolf Gauffin
Oskar Rudolf Gauffin [go'fäŋ] (29. elokuuta 1848 Björkbodan ruukki, Dragsfjärd – 24. maaliskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen puutarhuri, joka suunnitteli ja rakensi useita puistoja Turkuun 1800-luvun lopulla.
Gauffinin isä, puutarhuri Johan Isak Gauffin (1816–1889), oli muuttanut Suomeen Ruotsista 1842 ja meni täällä naimisiin Johanna Charlotta Lindgrenin (1816–1867) kanssa. Gauffinin suku oli alkuaan Ranskasta uskonvainoja pakoon lähteneitä protestanttisia hugenotteja. Oskar Rudolf Gauffinin veli Karl Johan Gauffin toimi Tampereen kaupunginpuutarhurina.
Gauffin oli naimisissa Kristina Elisabet Appelströmin kanssa. Heidän poikiaan olivat arkkitehti Arthur Rudolf Gauffin (1880–1936) ja insinööri Oscar Elim Gauffin (1876–1932).
Tarttuva gastroenteriittivirus
Tarttuva gastroenteriittivirus (lyhenne TGEV (Transmissible gastroenteritis virus)) on sikoja ulostevälitteisesti tartuttava koronavirus, joka aiheuttaa taudin nimeltä sian tarttuva maha-suolitulehdus. Tauti tunnetaan myös nimellä sian tarttuva gastroenteriitti (lyhenne TGE). Tyypillisesti TGEV-tartunta aiheuttaa vakavaa ripulia ja oksentelua muutaman viikon ikäisille keskenkavuisille sioille, mutta on oireeton tai vähäoireinen täysikasvuisilla sioilla. Tauti tappaa useimmat alle kaksiviikkoiset siat parissa päivässä. TGEV ei tartu ihmisiin. TGEV:tä vastaan on rokotteita.
TGEV löydettiin ensi kerran vuonna 1946 Yhdysvalloista. Virus on sittemmin levinnyt maailmanlaajuiseksi ongelmaksi. Suomen ruokaviraston mukaan Suomessa todettiin 1980 kaksi ulkomailta tullutta TGEV-tartuntaa, mutta tautia ei ole tämän jälkeen havaittu Suomessa. TGEV:stä on kehittynyt 1986 löydetty sian respiratorinen koronavirus, joka tunnetaan lyhenteellä PRCV (eng. porcine respiratory coronavirus). PRCV aiheuttaa eri taudin kuin TGEV.
Rakenne
TGEV on positiivisjuosteinen RNA- eli ssRNA(+)-virus. Sen yhdestä RNA-säikeestä koostuva perimä on epäsymmetrisen (pleomorfisen) lipidikalvon sisällä, jonka halkaisija on noin 145 nanometriä. Perimän pituus on noin 28 000 nukleotidia. Viruksen pinnalla on useita "piikkiproteiineja" eli S-proteiineja (eng. spike), joista virus kiinnittyy tiettyjen solujen pinnalla oleviin alaniiniaminopeptidaasiproteiineihin. Kiinnittymisen avulla virus siirtyy solun sisään tartuttaen siten solun. Virus vapauttaa lopulta perimänsä, jonka geneettisen koodin perusteella solu alkaa tuottamaan virusproteiineja uusiin TGE-viruksiin.
Tarttuminen ja oireet
TGEV voi tarttua kaiken ikäisiin sikoihin. Se tarttuu erittäin helposti ulosteiden ja suun välisen kontaktin kautta aiheuttaen siten paikallisia epidemioita. TGEV leviää sikatiloille yleensä likaisten pintojen kautta, kuten autojen tai vaatteiden välityksellä.
Virus estää nesteiden ja ravinteiden imeytymistä vaurioittamalla suolinukkaa. Nukka uusiutuu täysikavuisilla sioilla kasvavia sikoja tehokkaammin. Taudin vakavuutta nuorilla sioilla lisää myös alikehittyneempi immuunijärjestelmä ja emäksisestä maitoravinnosta johtuva mahahapon korkeampi pH-arvo, joka vähentää viruksen tuhoutumista ennen sen päätymistä suolistoon. Nukan merkittävä tuhoutuminen aiheuttaa nestehukkaa, elektrolyyttien epätasapainoa tai asidoosia, jotka ovat keskeisiä kuolemaan johtavia tekijöitä.
Olander
Olander on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anwar Ahmed Khan
Anwar Ahmed Khan (24. syyskuuta 1933 Bhopal, Brittiläinen Intia – 2. toukokuuta 2014 Karachi) oli pakistanilainen maahockeypelaaja, olympiavoittaja ja Aasian kisojen kultamitalisti.
Khan voitti Pakistanin joukkueessa olympiakultaa Roomassa 1960. Kaksissa muissa kesäolympialaisissa Khanin edustama Pakistan saavutti hopeaa.
Olympiamitalien lisäksi Khan kuului kahdesti Pakistanin Aasian kisojen kultamitalijoukkueeseen. Hän kuoli 81-vuotiaana Karachissa 2. toukokuuta 2014.
Erik Hansen (meloja)
Erik Rosendahl Hansen (15. marraskuuta 1939 Randers – 29. syyskuuta 2014) oli tanskalainen ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Hansen voitti kajakkiyksiköiden 1 000 metrillä olympiakultaa Roomassa 1960 ja olympiapronssia Méxicossa 1968. Roomassa hän voitti lisäksi pronssia kajakkiyksiköiden 4×500 metrin viestistä. Hansen kilpaili kajakkiyksiköiden 1 000 metrillä olympiatasolla myös Tokiossa 1964 ja Münchenissä 1972 ollen kummallakin kerralla seitsemäs. Hän voitti urallaan myös lukuisia MM- ja EM-mitaleita.
Hansen kuoli 74-vuotiaana 29. syyskuuta 2014.
Tennis kesäolympialaisissa 1896
thumb|right|200px|Kaksinpelin finaali
Tennis kesäolympialaisissa 1896 käytiin 8. – 11. huhtikuuta. Tenniksessä järjestettiin kaksi kilpailua, miesten kaksin- ja nelinpelit. Kilpailuihin osallistui 13 pelaajaa kuudesta eri valtiosta. Monet nelinpeliparit olivat eri maista.
Mitalistit
Kansainvälisen olympiakomitean tilastoissa Petrokokkinos ja Kasdaglis lasketaan sekapariksi, sillä Kasdaglis, joka asui Aleksandriassa, on nelinpelin tilastojen mukaan egyptiläinen huolimatta siitä, että kaksinpelin tilastoissa hänet lasketaan kreikkalaiseksi.
Osallistuneet maat
Suluissa maan lähettämien urheilijoiden määrä.
Ringo Starr
Ringo Starr (oik. Richard Starkey, s. 7. heinäkuuta 1940 Liverpool, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen muusikko, joka tuli tunnetuksi The Beatles -yhtyeen rumpalina.
Starr tuli yhtyeeseen alkusyksyllä 1962 korvaten aiemmin erotetun rumpalin Pete Bestin. Lukuisat myöhemmät nimekkäät rumpalit ovat kertoneet pitävänsä häntä esikuvanaan soittotaidossa. Hän sai rumpalinuransa alkuaikoina lempinimekseen ”Ringo”, koska hän tapasi pitää sormiensa koristeena runsaasti sormuksia. Starr on lisäksi laulaja ja näyttelijä.
Hän sai ritarin arvon vuonna 2018.
Uran alkuvaiheet
Starr perusti ystäviensä ja työtoveriensa kanssa vuonna 1957 skiffle-ryhmän nimeltä The Eddie Clayton Skiffle Group. Ryhmän hajottua seuraavana vuonna Starr liittyi yhtyeeseen nimeltä Darktown Skiffle Group.
Beatles-ajat
Toisin kuin yhtyeen muut jäsenet Ringo Starr osallistui kappaleiden säveltämiseen vasta 1960-luvun lopulla, jolloin Beatles levytti kaksi hänen itse tekemäänsä kappaletta. "Don't Pass Me By" julkaistiin kaksoisalbumilla The Beatles ja "Octopus’s Garden" albumilla Abbey Road. Tätä ennen hän oli toiminut osatekijänä kappaleissa "What Goes On" (Lennon-McCartney-Starkey) ja "Flying" (Lennon-McCartney-Harrison-Starkey, instrumentaali). Hän ei myöskään osallistunut Lennonin, McCartneyn ja Harrisonin tavoin lauluharmonioiden tulkitsemiseen, mutta lauloi useimmiten yhden soolon levyä kohti (pois lukien A Hard Days Night ja Let It Be). Sama toistui myös konserteissa.
Beatlesin alkuaikoina Ringo lauloi levylle raakoja rock'n'roll-tulkintoja: Beatlesin ensimmäisellä LP:llä laulun "Boys", sekä vuonna 1964 ilmestyneellä EP-levyllä version Carl Perkins -klassikosta "Matchbox". Matchbox oli myös Ringon vakionumero Beatles-konserteissa. Lennon ja McCartney sävelsivät tuolloin vasta uraansa aloittelevalle The Rolling Stones -yhtyeelle rock-laulun "I Wanna Be Your Man", jonka The Beatles julkaisi myöhemmin Ringon laulamana albumilla With the Beatles. Hän tulkitsi myös toisen Carl Perkins -klassikon, kantrityylisen laulun "Honey Don´t". Ringo piti kantrimusiikista ja sai Lennonin ja McCartneyn taivuteltua tekemään myös kantrivaikutteisia lauluja. Ringo itse lauloi Beatles-levylle vanhan kantrikappaleen "Act Naturally".
Sooloura
Ringo julkaisi ensimmäiset soololevynsä vuonna 1970, viihdeklassikoita versioinut Sentimental Journey ja Nashvillessä äänitetty countrysävyinen Beaucoups of Blues menestyivät keskinkertaisesti. Nousuun hänen uransa lähti vuonna 1971 jolloin George Harrison tuotti Starrin säveltämät ja esittämät singlet "It Don't Come Easy" ja "Back Off Boogaloo", jotka pääsivät jo hittilistojen kärkipaikoille. Suurin läpimurto oli kuitenkin vuonna 1973 julkaistu albumi Ringo, joka sisälsi kaksi USA:n ykköshittiä, yhdessä Harrisonin kanssa sävelletty "Photograph" sekä coverversio ikivihreästä "You're Sixteen". John Lennonin, joka vielä tuolloin ei ollut saanut omaa ykköshittiään, kerrotaan albumin ilmestyttyä lähettäneen Ringolle sähkeen: "Onneksi olkoon. Kuinka sinä kehtaat! Kirjoita minulle ykköshitti!" Ringon sooloalbumeilla 1970-luvun alussa kuullaan jonkin verran yhtyetovereiden John Lennonin, Paul McCartneyn sekä George Harrisonin Ringolle mittatilaustyönä tekemiä sävellyksiä (esim. Lennonin "I'm the Greatest", McCartneyn "Six O'Clock" ja Harrisonin "Sunshine Life For Me").
Ringon ensimmäiset soololevyt Beatlesin hajoamisen jälkeen menestyivät melko hyvin, mutta sitten hän katosi hittilistoilta pitkäksi aikaa. Vasta vuonna 1992 ilmestyneeltä Time Takes Time -albumilta julkaistu single "Weight Of The World" nosti hänet jälleen vahvemmin julkisuuteen. Ringon Beatles-nostalgiaa hyödyntävät konserttikiertueet vuodesta 1989 All Starr -bändiensä kanssa ovat kuitenkin ehkä kiinnostaneet ihmisiä enemmän kuin hänen uudet studiolevynsä. Live-levyjä Ringolta on vuosina 1990–2008 ilmestynyt peräti kymmenen. Beatlesin hajoamisen jälkeen Ringo on soittanut rumpuja yhtyeen muiden jäsenien muutamilla soololevyillä, joita ovat mm. John Lennonin John Lennon/Plastic Ono Band ja Imagine, George Harrisonin All Things Must Pass sekä Paul McCartneyn Pipes of Peace ja Flaming Pie.
Ringo Starr on esiintynyt Suomessa Porin jazzfestivaaleilla vuonna 1992 ja Helsingin jäähallissa vuosina 1998 ja 2018.
The Beatles nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1988 ja sen mukana Starr yhtyeen jäsenenä. Sooloartistina Starr nimettiin kunniagalleriaan vuonna 2015. Helmikuussa 2010 Starr sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Näyttelijänä
Ringoa pidettiin Beatles-yhtyeen parhaana näyttelijänä. Esimerkiksi hänen suoritustaan elokuvassa Yeah, yeah, tässä me tulemme (A Hard Day's Night) kehuttiin ja tätä seuranneessa Help!-elokuvassa hänen roolinsa näyttelijänä on hivenen verran muita isompi. Beatlesin hajoamisen jälkeen Ringo on näytellyt monissa elokuvissa ja tv-sarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa Frank Zappan elokuvassa 200 motellia (1971). Ringo on tunnettu myös Tuomas Veturi (engl. Thomas the Tank Engine and Friends) -nimisen englantilaisen lastenohjelman kertojana sen kahdella ensimmäisellä tuotantokaudella vuodesta 1984 alkaen.
Yksityiselämä
Vuonna 1975 Ringo muutti tuloveron välttämiseksi Englannista Monacoon. Nykyisin hänellä on kolme asuntoa: Sveitsissä, Englannissa ja Kaliforniassa. 1970- ja 1980-luvuilla Ringo kärsi pahasta alkoholismista ja riippuvuudesta huumausaineisiin. 1980-luvun lopulla hän hakeutui hoitoon ja raitistui.
Ringo on naimisissa näyttelijä Barbara Bachin kanssa. Ensimmäisestä avioliitostaan Maureen Starkeyn kanssa hänellä on kolme lasta: Zak (s. 1965), Jason (s. 1967) ja Lee (s. 1970). Vanhin lapsista Zak on myös rumpali, joka soittaa tällä hetkellä menestyneen The Who -yhtyeen kiertuekokoonpanossa.
Virma (järvi)
Virma on Etelä-Savossa Pertunmaalla Kuortin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 74 hehtaaria, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta. Sen rantaviivan pituus on 9,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Pitkäjärven–Virman valuma-alueeseen (14.176) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,9 metriä mpy.
Living lab
Viime aikoina Web 2.0 rooli Living lab-hankkeissa on kasvanut, esim. käyttäjäyhteisöjä on saatu mukaan uusien tuotteiden kehitykseen, Myös Wikipedia, crowdsourcing ja joukkojen viisaus ovat esimerkkejä tavoista luoda uusia sisältöjä ja sovelluksia yhdessä.
Toomas Frey
Toomas Frey (13. joulukuuta 1937 Põltsamaa – 23. syyskuuta 2020 ) oli virolainen ekologi, kasvimaantieteilijä ja metsätieteilijä sekä poliitikko, joka kuului Viron vihreisiin. Kun hänet nimitettiin ympäristöministeriksi vuonna 1990, se oli ensimmäinen kerta, kun vihreän puolueen jäsen pääsi valtakunnalliseen hallitukseen Itä-Euroopassa.
Pensassiepot
Pensassiepot (Petroicidae) on varpuslintujen lahkoon kuuluva heimo. Pensassiepot jaetaan 19 sukuun, jotka kaikki esiintyvät Oseanian alueella. Lajeja on noin 45.
P53
right|thumb|250px|Ihmisen p53-proteiini kiinnittyneenä DNA:han p53 on solusykliä säätelevä proteiini, jolla on keskeinen osa syöpäkasvainten synnyn ehkäisyssä. Se estää solujen lisääntymistä, jos niiden DNA on vaurioitunut eli p53 on kasvurajoitegeeni. p53:n mutaatioita havaitaankin jopa puolessa syöpätapauksista ihmisillä. Proteiinin nimi tulee sen massasta, joka on 53 kilodaltonia. p53 on myös proteiinia koodaavan geenin nimi. (Tässä artikkelissa noudatetaan biokemiallisen kirjallisuuden käytäntöä erottaa geenituote geenistä merkitsemällä geenin nimi kursiivilla.)
Sairaudet ja hoidot
p53:n mutaatiot ja deleetiot liittyvät yli puoleen ihmisissä havaittuihin kasvaimiin. Li–Fraumenin oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka johtuu toisen alleelin mutaatiosta ja josta kärsivät henkilöt sairastuvat syöpään jo varhaisella iällä.
Koska p53:lla on keskeinen rooli syövän synnyn ehkäisyssä, siitä on yritetty kehittää myös vastausta syöpään. In vitro on onnistuttu saamaan syöpäsolut käynnistämään apoptoosi tai lakkaamaan lisääntymästä, kun niihin lisätty p53:a. On myös löydetty molekyylejä, jotka in vitro voivat palauttaa p53-proteiinin aktiiviseen muotoon. Vastaavaa vaikutusta ei ole vielä havaittu in vivo.
Toiminta ja rakenne
p53 toiminta perustuu sen kykyyn tunnistaa vaurioitunutta DNA:ta, ja se voi vastata tilanteeseen useilla tavoilla:
p53 koostuu 393 aminohaposta, ja siinä on neljä toiminnallista domeenia:
Proteiini esiintyy soluissa tetrameerinä. Tämän takia p53:n mutaatiot ovat dominoivia negatiivisia mutaatioita: yhden alleelin haitallisen mutaation tuottama aminohappoketju estää koko tetrameerin toiminnan.
Säätely
Tärkeä p53:n aktiivisuuden säätelijä on Mdm2-proteiini, joka inhiboi p53:a ja altistaa sen hajottamiselle. p53 taas aktivoi Mdm2:n transkriptiota, mikä muodostaa takaisinkytkentäsilmukan, joka pitää p53:n konsentraation vakaana. Normaalisti p53:n puoliintumisaika onkin vain 20 minuuttia, mutta kiinnittyminen vaurioituneeseen DNA:han stabiloi sen. Mdm2:n säätelyn edellytyksenä on p300/CBP:n kiinnittyminen p53:een.
Karsinogeeniset ympäristötekijät aktivoivat p53:a eri reaktioteiden kautta joko fosforyloimalla proteiinin seriini-tähteitä tai asetyloimalla lysiini-tähteitä. Fosforylointi on asetylointia tyypillisempää.
Vaurioituneen DNA:n tunnistaminen
Proteiinin C-pää tunnistaa lyhyitä, alle 40 emäksen yksijuosteisia DNA-jaksoja ja virheellisiä emäspareja. Vaurioituneen DNA:n tunnistaminen aiheuttaa p53:ssa konformationaalisen muutoksen, jonka jälkeen se irtoaa vaurioituneesta DNA:sta ja kiinnittyy kohde-DNA:han, jonka se aktivoi (ks. transkription aktivointi).
Geenin sijainti
Ihmisen p53-geeni sijaitsee 17. kromosomissa (17p13.1).
Sen sijainti on paikallistettu myös muissa eläimissä:
Historia
p53 löydettiin vuonna 1979. Sen huomattiin liittyvän syöpäsoluihin, joten sitä pidettiin alun perin onkogeeninä. Nämä tutkijoiden käyttämät geenit olivat kuitenkin mutantteja ja vasta vuonna 1989 huomattiin, että villityypin geenit itse asiassa ehkäisevät kasvainten syntyä, minkä takia p53 luokitellaan nykyään kasvurajoitegeeniksi.
HMS Formidable (67)
HMS Formidable oli Britannian kuninkaallisen laivaston Illustrious-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 19. maaliskuuta 1937 vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa Harland & Wolffilta Belfastista Pohjois-Irlannista, missä köli laskettiin 17. kesäkuuta. Alus laskettiin vesille 17. elokuuta 1939, jolloin kaksi katsojaa surmansa putoavista esineistä. Se otettiin palvelukseen 24. marraskuuta 1940.
Palvelus
Lokakuussa 1940 alus oli merikoeajoilla ennen virallista palveluskäyttöön ottamissa. Se oli toinen lentotukialus, joka varustettiin jo valmistuessaan tyypin 279 ilmavalvontatutkalla. Palvelukseen oton jälkeen alus oli koulutuksessa ja 24. marraskuuta suojaamassa Atlantin saattueita sekä etsimässä Saksan laivaston kaappareita ja sukellusveneiden emäaluksia Force C:ssä Freetownissa suojanaan risteilijä HMS Norfolk.
Joulukuussa alus etsi Saksan laivaston raskasta risteilijää Admiral Scheeriä.
Välimeri, Atlantti ja Intian valtameri
Tammikuussa alus siirrettiin Välimeren laivastoon korvaamaan ilmahyökkäyksessä vaurioitunut HMS Illustrious. Alus aloitti matkan Hyväntoivonniemen kautta Aleksandriaan. Se oli helmikuussa Itä-Intian laivaston mukana tukemassa Somalimaassa käytyjä taisteluita. Aluksen lentokoneet laskivat miinoja Mogadishun edustalle operaatio Breachissä, mistä vapauduttuaan alus jatkoi matkaansa miinavaaran vuoksi suljetulle Suezin kanavalle. Miinanraivaajien varmistettua turvallisuuden alus läpäisi kanavan ja se liittyi Välimeren laivastoon 10. maaliskuuta.
Alus lähti 20. maaliskuuta merelle osastossa, jonka muut alukset olivat taistelulaivat HMS Barham, HMS Valiant ja HMS Warspite sekä risteilijät HMS Gloucester ja HMS York suojueineen. Osaston tehtävänä oli operaatiossa MC9 suojata Maltalle matkannutta täydennyssaattuetta MW6. Alus valmistautui 27. maaliskuuta torjumaan Italian laivaston yhdessä taistelulaivojen kanssa. Seuranneessa Matapanin taistelussa aluksen lentokoneet tekivät 28. maaliskuuta onnistuneen torpedohyökkäyksen Italian laivaston risteilijöitä vastaan. Seuraavana päivänä alus aloitti osaston mukana paluumatkan Aleksandriaan.
Amina Saada
Amina Saada (s. 16. elokuuta 1989 Kuusankoski) on suomalais-algerialainen moukarinheittäjä. Hänen seuransa on nykyisin helsinkiläinen HIFK-Friidrott. Aiemmin hän on edustanut vuoteen 2000 asti Kouvolan urheilijoita ja 2001–2012 Länsi-Uudenmaan urheilijoita. Hänen valmentajansa on koko uran ajan ollut Idir Saada. Nuorempana Amina Saada on kilpaillut myös kiekonheitossa, kuulantyönnössä sekä painonheitossa.
HMS Formidable (67)
Välimeri, Atlantti ja Intian valtameri
Huhtikuussa alus suojasi Maltalta saapunutta saattuetta ME7. Se suojasi 21. huhtikuuta operaatio MD2:ssa Tripolia tulittaneita pinta-aluksia. Alus muodosti suojausosastonsa kanssa Force C:n, jonka muut alukset olivat risteilijät HMS Orion, HMAS Perth ja HMS Ajax sekä neljä hävittäjää. Operaatiossa aluksen lentokoneet valaisivat maalialueen pudottamalla valaisupommeja. Paluumatkalla aluksen lentokoneet ampuivat alas kaksi Saksan ilmavoimien Junkers Ju 88 -torpedopommittajaa.
Alus oli 10. toukokuuta laivaston mukana suojaamassa Aleksandriasta Maltalle matkaavaa saattuetta MW7 sekä Sisilian salmen läpi saapuvaa operaatio Tigerin saattuetta. Aluksen lähtö Kreetan evakuoinnin suojaksi viivästyi hävittäjälentokoneiden vajaukseen ja se pääsi lähtemään vasta 20. toukokuuta. Alus joutui 26. toukokuuta ilmahyökkäykseen yrittäessään iskeä koneineen Scarpanton lentokentälle. Kaksi 1 000 kilon lentopommia, jotka osuivat X-torniin ja lentokannelle, aiheuttivat pahoja vaurioita.
Alus purjehti Hyväntoivonniemen reittiä Yhdysvaltoihin Norfolkin laivastontelakalle. Vaurioiden korjaamisen aikana aluksen tutkavarustuksen täydentämistä varten tehtiin valmisteluja ja sen lentokoneet vaihdettiin Vought F4U Corsair ja Hellcat-koneisiin. Alus aloitti joulukuussa koeajot, joiden päätyttyä se liittyi Britteinsaarille lähtevään saattueeseen yhdessä Illustriousin kanssa. Lentotukialukset kolaroivat 12. joulukuuta.
Tammikuussa 1942 alus saapui kotimaahan, jossa se valmistautui palvelukseen itäisessä laivastossa. Aluksen tyypin 279 tutka korvattiin tyypin 281 tutkalla ja sille asennettiin kaksi tyypin 265 tulenjohtotutkaa ilmatorjunnan tehostamiseksi. Asennusten jälkeen alus oli koeajoissa ja koulutettavana tutkajärjestelmien käyttöönottamiseksi.
Alus lähti 15. helmikuuta Intian valtamerelle suojaten samalla Hyväntoivonniemen kautta Lähi-itään matkannutta miehistönkuljetussaattuetta. Se lähti 2. maaliskuuta Freetownista saapuen 10. maaliskuuta Kapkaupunkiin. Alus liittyi 26. maaliskuuta Itäiseen laivastoon, mutta sen lentomiehistöjen koulutustaso ei ollut operatiiviseen toimintaan soveltuva.
Alus muodosti 31. maaliskuuta Warspiten, HMS Indomitablen, HMS Cornwallin, HMS Emeraldin ja HMS Enterprisen kanssa Force A:n, jonka tehtävänä oli etsiä keisarillisen Japanin laivaston Ceylonille matkaava laivasto. Aluksen potkurit vaurioituivat ja se joutui lopettamaan etsinnän. Huhtikuussa alus oli Bombayssa telakalla korjattavana, minkä valmistuttua se lähti 23. huhtikuuta Mombasaan liittyäkseen laivastoon. Alus oli 5. toukokuuta Madagascarin koillispuolella estääkseen japanilaisten ilmahyökkäykset operaatio Ironcladin maihinnousujoukkoja vastaan. Aluksen ollessa matkalla Seychelleille tankattavaksi tutkalla havaittiin lentokone, jolloin alukselta noussut Martlet hävittäjä ampui alas japanilaisen HK6 merilentokoneen. Alus piti 10. toukokuuta alkaen tukikohtanaan Kilindiniä suojaten saattueita sekä tehden syöksyjä Intian valtamerelle. Alus osallistui 29. toukokuuta laivastoharjoitukseen.
Elokuussa aluksen lentokoneet ampuivat alas japanilaisen lentoveneen. Alus sai määräyksen siirtyä 24. elokuuta Välimerelle korvaamaan Indomitable ja se aloitti matkan Britteinsaarille. Syyskuussa alukselle siirrettiin Seafire hävittäjiä ennen lähtöä Välimerelle. Se lähti 30. lokakuuta Gibraltarille suojatakseen Pohjois-Afrikan maihinnousua operaatio Torchia.
pienoiskuva|vasen|Grumman Wildcat ja Supermarine Seafire hävittäjät valmistautuvat nousuun aluksen kannelta operaatio Torchin aikana marraskuussa 1942. Marraskuun alussa Gibraltarille saavuttuaan alus muodosti HMS Victoriousin ja HMS Furiousin kanssa Force H:n. Se oli 8. marraskuuta 30 merimailia Algerista pohjoiseen suojaamassa lentokoneineen maihinnousua. Aluksen lentokoneet tuhosivat 13. marraskuuta rannikkopatterin Cape Matifulla ja 820 laivueen lentokone upotti Saksan laivaston sukellusveneen U-331 Algerin lounaispuolella. Joulukuussa alus oli läntisellä Välimerellä tukemassa maajoukkojen operaatioita sekä suojaamassa alueella matkanneita saattueita.
Maaliskuussa 1943 aluksen tukikohdaksi vaihtui Alger tehtävien keskittyessä akselivaltojen saattueiden häirintään. Alus siirrettiin 5. huhtikuuta Aleksandriaan suojaamaan itäisen Välimeren saattueita.
Heinäkuussa alus osallistui harhautushyökkäykseen Kreetan pohjoispuoella sekä suojasi saattueita keskisellä Välimerellä valmistauduttaessa maihinnousuun. Alus lähti 7. heinäkuuta Maltalta Valiantin ja Warspiten. Alusten suojana olivat risteilijät HMS Aurora ja HMS Penelope sekä kuusi hävittäjää. Osasto oli Tyrrhenanmerellä suojatakseen Aleksandriasta saapuvia joukkojenkuljetussaattueita. Seuraavana päivänä osasto joutui ilmahyökkäykseen. Osasto liittyi 9. heinäkuuta Syrtinlahdella osastoon, jonka muodostivat HMS Nelson, HMS Rodney ja Indomitable suojueineen. Osaston tehtävänä oli suojata Operaatio Huskya eli Sisilian maihinnousua estämällä Italian laivaston mahdollinen hyökkäys. Lentotukialusten lentokoneet suojasivat 10.-14. heinäkuuta sillanpäitä ja niitä huoltavia aluksia. Osasto joutui 15. heinäkuuta Italian ilmavoimien torpedopommittajien maaliksi, jolloin Indomitableen osui.
Elokuusta alkaen alus piti Maltaa tukikohtanaan suojaten edelleen Sisiliaan matkanneita täydennys- ja huoltosaattueita. Alus liittyi 8. syyskuuta Salernon maihinnousua varten koottuun suojausosastoon. Lokakuussa alus tuki taistelutoimia Italian rannikon edustalta, kunnes se vapautettiin Välimeren operaatiosta ja alus aloitti kotimatkan.
Pohjoinen jäämeri
Aurinkoiselta Välimereltä Formidable siirrettiin Pohjoiselle jäämerelle antamaan suojaa Murmanskiin meneville saattueille Kotilaivastoon liitettynä. Alus suojasi 2. marraskuuta Murmanskista palaavaa saattuetta RA54.