cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rub’ al-Khali
Ilmasto
Rub’ al-Khali on hyperaridi aavikko, ja suurimmassa osassa sitä sataa alle 50 millimetriä vuodessa. Sen pohjoisosassa ja länsiosassa sadanta on noin 30–40 millimetriä, kun taas eteläisellä alueella sadanta on vain 16 millimetriä. Sade tulee yleensä helmi- ja maaliskuussa. Ilman lämpötila voi nousta kesällä jopa 60 asteeseen, ja yleisesti se on yli 50 astetta. Talvella puolestaan voi olla öisin ja varhain aamulla pakkasta. Ilman kosteus on 10 % tienoilla. Ilmasto luokitellaan Köppenin luokituksessa luokkaan BWh ja BSh ja tämä aavikko on trooppisen ja subtrooppisen vyöhykkeen rajoilla.
Rub’ al-Khalissa tuulee talvella idästä/koillisesta (pohjoisesta), kesällä lännestä (luoteesta/lounaasta). Nämä ovat hiekkamyrskyjen pääsuunnat ja pitkien hiekkaharjanteiden suunnat. Tuulen suunta vaihtelee monsuuni-ilmiön takia.
Luonto
thumb|right|220px|Rub al Khalin hiekkadyynejä. Rub’ al-Khalin kasvillisuus on niukkaa. Dyynien valtalaji on tatarkasveihin kuuluva Calligonum crinitum. Muita dyynien lajeja ovat revonhäntäkasveihin kuuluva Cornulaca monacantha, valkosaksauli, sädekaislalaji Cyperus conglomeratus, kapriskasvi Dipterygium glaucum, Limeum arabicum, okarennokki Tribulus arabicus ja mehikorvalaji Zygophyllum mandaveli. Puita kasvaa vain alueen pohjoisosien wadeilla ja dyynien välisissä pannuissa, joissa tavataan matoakaasiata ja meskittilajia Prosopis cineraria.
Rub’ al-Khali ja ihminen
Rub’ al-Khali on lähes asumaton ja isolta osaltaan myös tutkimaton alue. Rub’ al-Khalissa on Udala-rubin keidas ja Naifa. Aavikon reunoilla ovat Aba Sa’udin ja Sulayilin pikkukaupungit.
Alueella on suuria öljyesiintymiä. Saudi Aramcon geologit alkoivat tutkia Rub’ al-Khalia, kun aivan sen pohjoispuolelta oli vuonna 1948 löydetty maailman suurin öljykenttä, Ghawar. Rub’ al-Khalista löytyi vuonna 1968 Shaybahin öljykenttä. Sinne alettiin vuonna 1995 kehittää öljynporausta, ja alueelle vedettiin muun muassa 386 kilometrin pituinen tie aavikon halki.
Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja
Vuoden kehittyneimmän pelaajan valitsevat vuosittain SM-joukkueiden päävalmentajat ja kapteenit.
HMS Klas Uggla
HMS Klas Uggla (runkonumero 4) oli Ruotsin laivaston Klas Horn -luokan hävittäjä.
Palvelus
Alus upposi 17. syyskuuta 1941 Horsfjärdenin laivastotukikohdassa sattuneessa räjähdyksessä. Alus todettiin nostettaessa korjauskelvottomaksi ja se poistettiin alusluettelosta 30. heinäkuuta 1942 ja romutettiin.
Riisitunturin kansallispuisto
Kansallispuistossa on kaksi päiväreittiä, Riisin rääpäsy (4,3 km) ja Riisin rietas (10,7 km) ja puiston halki Noukavaarasta Kirintövaaraan kulkee retkeilyreitti (26-29 km). Kaksoishuippuisen Riisitunturin (465,3 m mpy.) kupeessa sijaitsee puiston ainoa autiotupa.
Riisitunturin kansallispuisto valittiin Vuoden Retkikohteeksi 2010 Suomessa yleisöäänestyksen tuloksena.
Riisitunturin lähimmät kansallispuistot ovat Oulangan kansallispuisto, Syötteen kansallispuisto ja Pyhä-Luoston kansallispuisto.
Espanjanpihta
Espanjanpihta (Abies pinsapo) on mäntykasvien heimoon ja pihtojen sukuun kuuluva ikivihreä havupuu, jota tavataan Espanjassa ja Marokossa. Lajin kuvasi tieteelle sveitsiläinen kasvitieteilijä Pierre Edmond Boissier vuonna 1837.
pienoiskuva|vasen|Espanjanpihdan neulasia. Espanjanpihta kasvaa 20–30 metriä korkeaksi, ja sen runko voi olla halkaisijaltaan jopa 150 senttimetriä. Sen kalpean sinivihreät, neulasmaiset lehdet ovat 1,5–2 senttimetriä pitkiä, ja niissä on molemmin puolin leveitä, vaaleita vaharaitoja. Espanjanpihdan kävyt ovat 9–18 senttimetriä pitkiä. Kypsyttyään ne hajoavat vapauttaen siemenet ilmaan.
Espanjanpihtaa esiintyy luonnonvaraisena eteläisessä Espanjassa 900–1 600 metrin korkeudella Grazaleman vuoristossa Cádizin maakunnassa sekä Bermejan ja Las Nievesin vuoristoissa Málagan maakunnassa. Marokossa sitä esiintyy Rifin vuoristoalueella pääasiassa 1 400–1 800 metrin korkeudessa. Lajin kasvupaikat Espanjassa ja Marokossa ovat pieniä.
Espanjassa lajia uhkaa metsäpalot sekä tuholaiset ja taudit, jotka ovat todennäköisempiä kuivina vuosina. Marokossa espanjanpihtaa uhkaa metsäpalojen lisäksi elinympäristöjen tuhoutuminen. Kansainvälisessä uhanalaisluokituksessa espanjanpihta on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Elsa Rautee
Elsa Elina Rautee (7. helmikuuta 1897 Tottijärvi – 15. helmikuuta 1987 Nokia) oli suomalainen työläisrunoilija ja lauluntekijä, jonka tunnetuin teos on Espanjan sisällissodan aikaisista tunnelmista kertova laulu ”Veli, sisko” vuodelta 1936. Nokian sosialidemokraattisen nuorisoyhdistyksen kisälliryhmälle kirjoitetusta laulusta tuli kansanrintamakauden ehkä tunnetuin sodanvastainen julistus Suomessa.
Elämä
Rautee syntyi torppariperheeseen Tottijärvellä. Hänen perheensä häädettiin torpastaan vuoden 1907 Laukon kartanon torpparihäädöissä ja he asettuivat Nokialle vuonna 1911. Rautee työskenteli vuodesta 1914 Nokian kumitehtaalla ja liittyi vuonna 1916 paikalliseen sosialidemokraattiseen nuoriso-osastoon. Vuoden 1918 sisällissodan aikana hän oli lyhyesti punakaartin muonitustehtävissä. Vuodesta 1919 Rautee avusti nuorten käsin kirjoitettua seinälehteä. Hän liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP) vuonna 1921. Osallistuttuaan vuoden 1928 Nokian kumitehtaan suureen lakkoon hänet erotettiin tehtaalta ja hän joutui työnantajien mustalle listalle. Hän työskenteli sen jälkeen Kansan Lehdessä ja kuului vuosina 1929–1930 Nokian kunnanvaltuustoon sosialistien vaalijärjestön edustajana. Vuonna 1930 Rautee sai kolmen vuoden vankeustuomion poliittisesta toiminnasta. Hän jatkoi kirjoittamista vankilassa, ja esimerkiksi hänen runonsa ”Työn tyttäret” syntyi Hämeenlinnan vankilassa vesikoppirangaistuksen aikana vuonna 1933. Vapauduttuaan hän työskenteli Nokian työväentalon kahvilassa ja liittyi vuonna 1936 Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen (SDP).
Tammikuussa 1941 SDP:n puoluetoimikunta erotti Rauteen puolueesta yhdessä monien muiden kanssa, koska tämä oli osallistunut Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran toimintaan. Hänet vangittiin jatkosodan aikana uudelleen vuonna 1942 ja tuomittiin puoleksitoista vuodeksi vankeuteen sodanvastaisen vappujulistuksen laatimisesta ja poliisia paenneen miehen avustamisesta. Tuomion kärsimisen jälkeen hän joutui olemaan vielä turvasäilövankeudessa sodan loppuun asti. Sodan jälkeen Rautee kuului SKP:n Tampereen-piirikomiteaan. Hän oli Suomen Naisten Demokraattisen Liiton (SNDL) Pohjois-Hämeen piirisihteerinä 1949–1951 ja Etelä-Saimaan piirisihteerinä 1951–1956. Hän oli uudelleen Nokian kauppalanvaltuustossa SKDL:n edustajana vuosina 1961–1964.
Charles Walton
Charles Walton (1921 – 6. marraskuuta 2011 ) on radiotaajuisen etätunnistuslaitteen RFID:in ensimmäinen patentinhaltija. RFID:n kehittäjinä oli useita henkilöitä, mutta Waltonille myönnettiin patentit kymmenelle siihen liittyvälle laitteelle, muun muassa vuonna 1973 laitteen "kannettava RFID-lähetin" keskeiselle suunnittelulle. Patentti palkittiin 1983, ja se oli ensimmäinen, jossa luki lyhenne "RFID".
Van der Waalsin säde
Van der Waalsin säde on molekyylissä olevan atomin mitta. Yleisesti, van der Waalsin säde määrää sen etäisyyden molekyylin (l. yhdisteen) atomista, mitä lähemmäs viereinen molekyyli ei voi tulla. Jalokaasuilla, jotka eivät muodosta yhdisteitä, tämä on siis samansuuruinen kuin atomisäde. Van der Waalsin säteen pituus voi olla hieman erilainen samankin alkuaineen atomeilla, mikäli ne ovat sitoutuneet eri tavalla polarisoituneisiin sidoksiin. Tarkkojen van der Waalsin säteiden tietäminen on olennaista mm. molekyylimallinnuksessa.
Merneith
Merneith oli noin vuonna 2960 eaa. elänyt egyptiläinen kuningatar.
Hän hallitsi ensin miehensä faarao Djetin rinnalla Egyptin kuningattarena. Kun Djet kuoli, valtaan nousi hänen poikansa Den. Den oli kuitenkin tuolloin vielä alaikäinen, ja siksi sijaishallitsijana toimi kuningatar Merneith.
Biologinen psykiatria
Biologinen psykiatria tai biopsykiatria näkee mielen häiriöt osana ihmisen hermoston biologista toimintaa. Sen monitieteellinen pohja on muun muassa neurotieteissä, biokemiassa ja genetiikassa. Biopsykiatrian lähtökohtana on teoria käyttäytymisen ja psykopatologian biologisesta alkuperästä.
Merneith
Merneith on yksi varhaisimpia nimeltä tunnettuja henkilöitä Egyptin historiassa ja lisäksi ainoa naispuolinen henkilö, joka on haudattu Abydoksen esihistorialliselle kuninkaalliselle hautausmaalle. Abydos on 1. dynastian aikaisten egyptiläisten hallitsijoiden hautauspaikka.
Tästä huolimatta ei ole suoria todisteita siitä, että Merneith olisi toiminut sijaishallitsijuutta lukuun ottamatta itsenäisenä Egyptin faaraona, ja hänen nimensä puuttuu myöhempien aikojen kuningasluetteloista.
Gaëtan Haas
Gaëtan Haas (s. 31. tammikuuta 1992 Bonfol, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue EHC Bielissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja laukoo oikealta.
Pelityyli
Elite Prospects -sivuston Rafik Solimanin mukaan Haas on offensiivinen sentteri, joka pelaa luotettavasti ja fiksusti molempiin suuntiin. Hän on myös erinomainen ja nopea luistelija, joka luo hyvin tilanteita. Haasilla on hyvät kädet ja kiekolliset taidot. Hän näkee jään hyvin, mikä tekee Haasista myös hyvän ylivoimapelaajan, jolloin hän käyttää visiotaan hyväksi jakaessaan syöttöjä. Haasilla on myös johtajaominaisuuksia ja hän näyttää esimerkkiä mm. menemällä riistämään kiekkoa, takakarvaamalla ja blokkaamalla laukauksia. Haasista on johtavaksi pelaajaksi myös alivoimatilanteissa.
Seuraura
Haas on EHC Bielin kasvatti. Hän voitti seurassa Elite Jr. B:n mestaruuden vuosina 2008 ja 2009. Haas debytoi Bielin miesten joukkueessa vain 17-vuotiaana kaudella 2009–2010, jolloin hän sai National League A:ssa tililleen 14 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 ja seitsemän playout/karsintasarjan ottelua tehden yhden maalin. Kaudella 2010–2011 Haas pelasi liigassa 29 runkosarja- ja yhden playout-ottelun jääden ilman tehopisteitä. Hän pelasi miesten pelejä myös yhden ottelun lainalla sarjatasoa alempana National League B:n HC Ajoiessa. Ensimmäisellä kokonaisella NLA-kaudellaan 2011–2012 Haas teki 43 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13 ja viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän voitti runkosarjassa myös Bielin sisäisen tehotilaston lukemalla +5.
Haas siirtyi kaudeksi 2017–2018 kolmivuotisella sopimuksella SC Berniin. Hän on herättänyt kauden aikana kiinnostusta myös NHL:ssä, jossa Haasista ovat tiettävästi kiinnostuneet Chicago Blackhawks, Calgary Flames ja Montréal Canadiens.
Huhtikuussa 2020 Haas teki vuoden jatkosopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Syyskuussa 2020 Oilers lainasi Haasin SC Berniin NHL-kauden 2020-2021 alkuun saakka.
Kesäkuussa 2021 Haas teki NLA-joukkue EHC Bielin kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueura
Haas edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän oli voittamassa hopeaa. Haas teki A-maajoukkuedebyyttinsä Deutschland Cupissa 7. marraskuuta 2014 Münchenissä turnauksen isäntäjoukkue Saksaa vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman –1. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Haas teki Euro Hockey Challengessa 8. huhtikuuta 2015 Genèvessä Venäjää vastaan.
Haas pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012, joista jälkimmäisessä turnauksessa valmennus valitsi hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Haas valittiin Tanskaa vastaan pelatun putoamissarjan ottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin varakapteenina. Vuoden 2009 turnauksessa Haas voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Hänet valittiin Norjaa vastaan pelatun putoamissarjan ottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Haas pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2010, jolloin hän voitti pronssia. Haas edusti myös Sveitsin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2009, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Haas on pelannut 34 nuorten ja 62 poikien maaottelua.
Lehtotikankontti
Lehtotikankontti eli tikankontti (Cypripedium calceolus) on isokukkainen ruohovartinen kasvi, jota tavataan laajalla alueella Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa kasvi on rauhoitettu ja luokiteltu silmälläpidettäväksi. Koko esiintymisalue huomioon ottaen kasvi kuitenkin luokitellaan elinvoimaiseksi.
Elämänkaari
Tikankontin elämä alkaa tuulen avulla mikroskooppisesta pölymäisestä siemenestä, mutta vain Tulasnellaceae-kantasienen avulla. Uusien taimien syntymistä helpottaa kasvupaikalla oleva paljas maa ja hieman sammalta. Itämisestä alkaa kolme vuotta kestävä esijuurakkovaihe. Tämän jälkeen kasvi voi olla monta vuotta 1–2-lehtisenä taimena, kunnes kukkii noin 6–10-vuotiaana. Tikankontin elinikä on noin 30 vuotta, mutta jotkut yksilöt ovat jopa satavuotiaita.
Nimi ja luokittelu
Lehtotikankontin tieteellisen nimen alkuosa eli suvun nimi juontuu Afrodite-jumalattaresta, joka tunnettiin muinoin Kyproksella Kypris-nimisenä. Kreikan sana pedium tarkoittaa tohvelia. Lajinimessä calceolus toistuu jalkinemääritelmä muodossa ”pieni tohveli”.
Lehtotikankontti on luokiteltu usein kämmekkäkasvien (Orchidaceae) heimoon kuuluvaksi. Useimmista kämmeköistä poiketen tikankonteilla ja lähisuvuilla (venuksenkengät (Paphiopedilum), Mexipedium ja Selenipedium) on kaksi toimivaa hedettä (suurimmalla osalla kämmekkäkasveista vain yksi) ja niinpä muun muassa 1990-luvun lopulla se on luokiteltu Suomessa Liliales-lahkon alaiseen omaan tikankonttikasvien (Cypripediaceae) heimoon kuuluvaksi. Viime aikoina lajia on yhä enemmän alettu käsitellä kämmekkäkasveihin kuuluvana, mutta asiasta on vielä erimielisyyttä. Nykyään kämmekkäkasvien myös ajatellaan kuuluvan lahkoon Asparagales.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|Lehtotikankontin kukka. Monivuotinen ja vankkajuurakkoinen lehtotikankontti kasvaa 20–50 cm korkeaksi. Maavarren haarojen avulla laji muodostaa suuria kasvustoja. Se kasvattaa 3–6 kappaletta 8–13 cm pitkää leveänsoikeaa lehteä. Lisäksi varren tyvellä on muutama suomumainen alalehti. Lehtotikankontti kukkii kesä-heinäkuussa kookkaimmillaan 10 cm levein kukin, joissa on sitruunankeltainen, konttimainen huuliosa ja ruskehtavat kehälehdet. Kukkia on tavallisesti yksi, joskus jopa kolme kappaletta. Lehtotikankontti kehittyy hitaasti, ja laji kukkii vasta 11–16-vuotiaana.
Lajin pölytyksen suorittavat pääasiassa maamehiläiset, joita kukkien tuoksu erityisesti houkuttelee puoleensa.
Levinneisyys
Lehtotikankonttia esiintyy laajalti Euroopassa ja Aasian viileissä osissa Atlantilta Tyynelle valtamerelle. Laji on tyypillinen alueen vuoristometsissä. Pohjois-Amerikasta tavataan hyvin samankaltaista lehtotikankontin muunnosta nukkatikankonttia (var. parviflorum), jota toisinaan pidetään myös omana lajinaan (Cypripedium parviflorum).
Suomessa lehtotikankonttia kasvaa luonnonvaraisesti harvinaisena Ahvenanmaalla ja Etelä-Hämeessä sekä hieman yleisemmin Itä- ja Pohjois-Suomessa Kuusamoon ja Kemin Lappiin asti ulottuvalla vyöhykkeellä. Manner-Suomessa sillä on hiukan yli tuhat esiintymää.
Elinympäristö
Lehtotikankonttia tavataan puolivarjoisissa ja kalkkipitoisissa lehdoissa, lehtoniityillä, letto- ja lehtokorvissa ja lettorämeillä. Suomessa laji on harvinaistunut kasvupaikkojen ojituksen, hakkuiden, maaperän rikkomisen ja kuusettumisen takia. Aikaisemmin kasvupaikkoja tuhoutui erityisesti pellonraivauksen takia.
Luonnosta siirretyt lehtotikankontit eivät yleensä selviä puutarhaan siirrettyinä välttämättömän sienijuurensa vuoksi. Siksi viljeltyjen, ruukussa juuristonsa kasvattaneiden kasvien hankkiminen on kannattavaa; Euroopassa se on myös ainoa tapa saada laji puutarhaan laillisesti. Lehtotikankontti on harvinaistunut Euroopassa muun muassa liiallisen keräyksen vuoksi. Monien tikankonttilajien kuivattuja juuria on käytetty rohdoksina perinteisessä lääketieteessä. Nykyisin näiden näyttävien kasvien kerääminen kokoelmiin on suurempi uhka. Kaikki tämän suvun lajit luetellaan CITES-sopimuksen liitteessä kaksi, joten niiden maasta toiseen kuljettamiseen (tuoreena tai kuivattuna) tarvitaan kirjallinen lupa.
Mentaalinen sanakirja
Mentaalinen sanakirja on Anne Treismanin suodatinvaimennusteoriaan liittyvä tarkkaavaisuuden suunnan muuttuminen. Mikäli olemme keskittyneet kuuntelemaan vaikkapa kaverimme juttelua ja samanaikaisesti kuulemme oman nimemme, niin tarkkaavaisuutemme siirtyy tällöin uuteen kohteeseen. Oma nimemme on mentaalisessa sanakirjassa aivan kärjessä omaistemme, asuinpaikkamme tai kadunnimemme seurassa. Normaalisti keskitymme kuuntelemaan äänikohdettamme ja muut äänet havaitaan vain taustameluna. Kun taustamelussa mainitaan jotain sellaista, joka on omassa mentaalisessa sanakirjassamme kärkisijoilla, niin tarkkaavaisuutemme muuttuu tähän uuteen kohteeseen.
Bolšaja Karaganka
Bolšaja Karaganka tai vain Karaganka on Venäjällä Tšeljabinskin alueella Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan itäpuoleisella arolla.
Pääuoma
Joen lähteet sijaitsevat Kizilin piirissä ja se virtaa 111 kilometriä kunnes se yhtyy Novoeršovskijssa  Uraljokeen 1 959 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä olevaa suistoa.
Joen pääuoma alkaa matalalta kukkulalta ja virtaa aluksi lounaaseen kääntyen länteen sivujoelle Mandesarka asti, missä uoma kääntyilee mutkitellen Kairahtan, Utjagankan ja Amambaikan sivujokien kohdilla. Viimeisen jälkeen joki sivuaa Izmailovskijin kylää. Tämän jälkeen jokeen yhtyy pohjoisesta Iljaskan sivujoki, jonka kohdalla joki kääntyy eteläiseen suuntaan. Se yhtyy Uraljokeen heti Malyi Karagankan jälkeen.
Sivujoki virtaa arolla, joka jää Uralvuoriston eteläpään itäpuolelle. Siellä on ilmasto mannermainen ja ajoittain kuiva ja kuuma. Siksi joessa on vettä keväisin lumen sulettua ja vedenkorkeus joessa alenee syksyn mittaan, jolloin on kuivaa.
Sivujoet
Bolšaja Karaganka ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 3 470 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat): Lähteet: 1 =
Jevgeni Nabokov
Jevgeni Viktorovitš Nabokov (, s. 25. heinäkuuta 1975 Ust-Kamenogorsk, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläis-kazakstanilainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Hänellä on Venäjän ja Kazakstanin kaksoiskansalaisuus. Nabokov muistetaan etenkin urastaan NHL-liigan San Jose Sharksissa, jossa hän pelasi kymmenen kautta. Hänellä on saavutuksena muun muassa tehty maali NHL:ssä ja MM kultaa vuodelta 2008.
NHL-ura (1997–2010)
San Jose varasi Nabokovin NHL:ään vuoden 1994 varaustilaisuudessa. Hänen varausnumeronsa oli 219. Nabokov siirtyi Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 1997–1998, mutta pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä vasta kaudella 1999–2000. Kaudeksi 2000–2001 hän nousi Steve Shieldsin ohi Sharksin ykkösvahdiksi. Kaudet 2001–2002 ja 2002–2003 Nabokov torjui Sharksin ykkösveskarina, suomalaisvahtien Vesa Toskalan ja Miikka Kiprusoffin kamppaillessa Sharksin kakkosmaalivahdin paikasta.
NHL:n työsulun aikaan kaudella 2004–2005 Nabokov pelasi Metallurg Magnitogorskin paidassa, mutta palasi jälleen Sharksin ykkösvahdiksi kaudelle 2005–2006. Kausi 2005–2006 meni Nabokovilta kuitenkin penkin alle. Runkosarjassa torjuntaprosentti oli vaatimaton 88,5% ja Pudotuspeleissä Nabokov sai pelata ainoastaan yhden ottelun, ennen kuin Toskala nousi hänen edelleen ykkösvahdiksi.
Seuraavalla kaudella 2006–2007 "Nabby" valtasi jälleen ykkösvahdin paikan takaisin itselleen, hienojen peliotteidensa ansiosta. Lopulta Nabokovin ja Toskalan kilpailu päättyi ennen kautta 2007–2008, kun Toskala myytiin Toronto Maple Leafsiin. Kaudella 2007–2008 Nabokov torjui Sharksin maalilla runkosarjassa peräti 77 ottelussa. Pudotuspeleissä Sharks putosi toisella kierroksella. Kauteen 2008–2009 Sharks lähti kovin tavoittein, ja runkosarja sujuikin jälleen hienosti, mutta pudotuspeleissä Sharks putosi katastrofaalisesti jo ensimmäisellä kierroksella, eikä Nabokov ollut pudotuspeleissä lähelläkään parasta tasoaan.
Kaudelle 2009–2010 Sharks lähti jälleen tavoittelemaan Stanley Cupia. Nabokov pelasi upean runkosarjan, ja häntä povattiin jopa Vezina Trophy -ehdokkaaksi. Pudospeleissä Nabokov pelasi kelvollisesti, muttei huipputasolla ja Sharks putosi konferenssifinaalissa.
Kauden jälkeen GM Doug Wilson päätti ettei Nabokovin kuuden miljoonan dollarin sopimusta jatketa, ja niin venäläisveteraani sai alkaa etsiä uutta seuraa.
Siirto SKA Pietariin
Kaudeksi 2010–2011 Nabokov siirtyi nelivuotisella sopimuksella KHL-liigassa pelaavaan SKA Pietariin. Nabokov ei onnistunut KHL:ssä odotetusti ja sopimus purettiin joulukuussa 2010.
NHL-paluu (2011–)
Kaudella 2011–2012 Nabokov vihdoin suostui pelaamaan Islandersissa. Nabokov torjui hienon kauden heikon Islandersin maalilla, ja oli joukkueen selvä tukipilari koko kauden ajan. Nabokov pelasi kaudella 42 ottelua, torjuntaprosentilla 91,4%. Hienot otteet "Saarelaisten" maalilla takasivat Nabokoville vuoden jatkosopimuksen Islandersin.
Nabokov pelasi jälleen hienon kauden Islandersin maalinsuulla 2012–2013 ja auttoi joukkueensa Islandersin NHL:n pudotuspeleihin ensi kertaa sitten kauden 2006–2007. Pudotuspeleissä Islanders kuitenkin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kauden jälkeen kokenut Nabokov kirjoitti jatkosopimuksen Islandersiin.
Kesällä 2014 Nabokov siirtyi Tampa Bay Lightningiin yhden vuoden ja 1,55 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella. Helmikuussa 2015 Nabokov siirtyi San Jose Sharksiin, mikä synnytti spekulaatioita hänen uran lopetuksesta. Nabokov ilmoittikin viikko siirron jälkeen lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Maajoukkueuransa Nabokov aloitti Kazakstanin maajoukkueessa, Jääkiekon C-tason MM-kisoissa 1994, missä hän torjui Kazakstanin maalilla kolmessa ottelussa.
Seuraavan kerran Nabokov sai pelata maajoukkueessa vasta vuonna 2006, Torinon talviolympialaisissa Venäjää edustaen, kansainvälisen jääkiekkoliiton estettyä maajoukkueen vaihdon siihen asti. Nabokov oli turnauksen toiseksi paras maalivahti tilastojen valossa, Suomen Antero Niittymäen jälkeen. Venäjä sijoittui turnauksessa neljänneksi.
Nabokov edusti Venäjää vuoden 2008 MM-kisoissa, missä joukkue voitti Vjatšeslav Bykovin alaisuudessa MM-kultaa. Nabokovista tuli Bykovin luottomies, ja Bykov valitsi Nabokovin Venäjän joukkueeseen vuoden 2010 Vancouverin talviolympialaisiin. Nabokov torjui Venäjän maalilla kaksi alkusarjan ottelua, Ilja Bryzgalovin pelatessa yhden. Venäjä oli turnauksen suursuosikki, mutta Kanada murskasi Venäjänpuolivälierissä, tulittaen Nabokovin vaihtoon, loppulukemin 7–3.
Vaikka Nabokov oli ollut pitkään pelaamatta, Bykov valitsi hänet Venäjän ykkösvahdiksi vuoden 2011 MM-kisoihin. Nabokov pelasi heikosti Venäjän ensimmäisessä ottelussa Saksaa vastaan, jonka Venäjä hävisi 2–0. Seuraavassa ottelussa Venäjä voitti piskuisen Slovenian niukasti 6–4, Nabokovin pahoista virheistä huolimatta, sillä kaksi maalia meni "Nabbyn" piikkiin. Pelattuaan kisoissa 4 ottelua, Nabokov loukkaantui kesken turnauksen ja näin Konstantin Barulinista tuli ykkösvahti, ja kakkosvahdiksi hälytettiin Vasili Košetškin.
Erikoista
Nabokov on loukkaantunut kahdesti pahoin, kiekon mentyä läpi hänen kypärästään. Ensi kerran silloin kun hän pelasi San Jose Sharksissa ja toisen kerran kaudella 2011–2012 pelatessaan New York Islandersin paidassa. Nabokov on myös tehnyt maalin NHL:ssä.
William Moerner
William Esco (W. E.) Moerner (s. 1953 Pleasanton, Kalifornia, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen fysikaalinen kemisti. Moerner toimii kemian ja sovelletun fysiikan professorina Stanfordin yliopistossa ja hänen tutkimusryhmänsä tutkii biokemiallisia prosesseja käyttäen hyväkseen laserspektroskopiaa ja fluoresenssimikroskopiaa. Näin voidaan tutkia yksittäisiä molekyylejä. Moernerille myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2014 yhdessä Eric Betzigin ja Stefan Hellin kanssa erittäin korkean resoluution fluoresenssimikroskopian menetelmien kehittämisestä.
Moerner valmistui filosofian tohtoriksi Cornellin yliopistosta vuonna 1982. Moernerin tutkimukset koskevat muun muassa fluoresenssimikroskopiaa tiheässä väliaineessa. Vuonna 1989 julkaistussa tutkimuksessaan hän totesi, että menetelmällä on mahdollisuus tutkia yksittäisiä fluoresoivia molekyylejä ja onnistui tutkimaan yksittäisten pentaseenimolekyylien fluoresenssia p-terfenyylikiteissä nestemäisen heliumin lämpötilassa. Moerner oli ensimmäinen, joka tutki tällä tavoin yksittäisiä molekyylejä. Myöhemmin Moerner tutki fluoresenssimikroskopiamenetelmillä muun muassa vihreää fluoresoivaa proteiinia.
Moerner on voittanut Wolfin palkinnon kemiasta vuonna 2008.
Käpälikkö (albumi)
Käpälikkö on Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 3. lokakuuta 2014.
Mastaba
Sana mastaba tulee arabian penkkiä tarkoittavasta sanasta ja sillä viitataan hautarakennuksen ulkomuotoon, joka muistuttaa litteää, selkä- ja käsinojatonta penkkiä, jossa ei ole jalkoja.
Ensimmäiset mastabat ovat peräisin noin vuodelta 3150 eaa. Tuolta aikakaudelta on säilynyt Skorpioni-nimisen yläegyptiläisen kuninkaan mastaba, joka on rakennettu U-kirjaimen muotoon ja jaettu suorakulmion muotoisiin huoneisiin. Myöhemmistä mastaboista poiketen siinä ei ole kattoa.
Mastaboja rakennettiin myöhemmin pyramidien aikaankin ylimystölle.
Tilastollinen tunnusluku
Tilastollinen tunnusluku on otoksen muunnos reaaliluvuksi tai reaalilukujen muodostamaksi vektoriksi. Tunnusluvuksi kutsutaan sekä muunnoksen avulla muodostettua satunnaismuuttujaa että sen saamaa arvoa. Matemaattisesti ilmaistuna tunnusluku on siis kuvaus, missä on otoksen koko ja  on tunnusluvun ulottuvuus.
Käpälikkö (albumi)
Albumi poikkeaa muista levyistä siten, että sävellystyöhön ovat osallistuneet myös muut Kaihon Karavaani-yhtyeen jäsenet. Tuure Kilpeläisen kappaleista suurin osa on Tuuren sanoittamia, lisäksi levy sisältää Eino Leinon runoon Hymyilevä Apollo perustuvan kappaleen. Levyllä on virsikoraalimeininkiä ja lisäksi levyllä on vaikutteita reggaesta, iskelmästä, popista, vanhasta soulmusiikista sekä slaavilaisesta ja afrikkalaisesta musiikista.
Tilastollinen tunnusluku
Käyttötarkoituksia
Tunnusluvun tarkoituksena on tiivistää otoksen sisältämä informaatio havainnolliseen muotoon, tyypillisesti yhdeksi luvuksi. Tunnuslukuja voidaan käyttää otoksen kuvailuun, mutta niille on muitakin käyttötarkoituksia. Muun muassa merkitsevyystestien testisuureet ja tuntemattomien parametrien estimointiin liittyvät estimaattorit ovat tunnuslukuja. Tunnusluvun jakauman määrääminen on yksi tilastotieteen keskeisistä ongelmista.
Käpälikkö (albumi)
Levyn kappale "Maassa maan tavalla" piikittelee Kilpeläisen mukaan perussuomalaisten kantoja. Kappale esitettiin toukokuussa 2014 Lovea kehiin-konsertissa joka oli kunnianosoitus Love Records -levy-yhtiölle ja sen lahjakkaille artisteille.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3. Se pysyi listalla yhteensä 13 viikkoa. == Kappaleet ==
Tilastollinen tunnusluku
Tyhjentävyys
Tunnuslukua kutsutaan tyhjentäväksi, jos se sisältää kaiken otoksesta saatavan tiedon. Muodollisesti kyse on siitä, että otoksen yhteisjakauma ehdollistettuna kyseisellä tunnusluvulla ja jakauman parametreilla ei riipu ollenkaan parametreista. Mikäli tunnusluku on kaikista mahdollisista tyhjentävistä tunnusluvuista yksinkertaisin, se on minimaalisesti tyhjentävä. Esimerkiksi otos itsessään on aina tyhjentävä tunnusluku, mutta se ei lainkaan tiivistä otoksesta saatavaa tietoa, joskin joissakin tapauksissa se on silti myös minimaalisesti tyhjentävä tunnusluku.
Graafinen esittäminen
Tunnusluvuilla on usein olemassa jonkinlainen graafinen vastine, kuten niin sanottu viiksilaatikko.
Käytettäköön esimerkkinä 30 havainnon otosta, joka on saatu R-ohjelmalla simuloimalla havainnot eksponenttijakaumasta parametrin arvolla \lambda = 1. Otoksen havainnot ovat (kolmen desimaalin tarkkuudella) 0.495, 0.121, 2.152, 2.562, 0.074, 1.362, 0.192, 0.042, 0.336, 2.641, 1.257, 2.000, 0.871, 0.517, 0.951, 0.093, 0.340, 0.688, 1.640, 0.443, 0.552, 0.929, 0.818, 2.327, 0.514, 2.092, 0.466, 0.612, 0.187 ja 0.507.
Otoksen minimi Min = 0.042, alakvartiili Q_1 = 0.367, mediaani M = 0.582, yläkvartiili Q_3 = 1.336 ja maksimi  Max = 2.641. Tällöin tunnuslukua vastaa alla oleva viiksilaatikko. center|500px|Viiksilaatikko simuloidun aineiston pohjalta.
Cosimo III
Cosimon isä oli suurherttua Ferdinand II, joka kuoli vuonna 1670. Cosimo III osoittautui hyvin heikoksi hallitsijaksi. Hän joutui tekemään paljon myönnytyksiä pitääkseen Toscanan puolueettomana Ranskan kuningas Ludvig XIV:n aloittamissa sodissa. Toscanan laivasto tuki Venetsian menestyksekkäitä merisotatoimia suuressa Turkin sodassa 1680-luvulla, mutta Toscana ei juuri hyötynyt saavutetuista voitoista. Kohdattuaan valtiomiehenä ja yksityiselämässään pääasiassa vastoinkäymisiä Cosimo uppoutui yhä enemmän uskonnolliseen hurskauteen ja lahjoitti paljon varoja katoliselle kirkolle.
Cosimo III:n puoliso oli vuodesta 1661 Ranskan prinsessa Marguerite-Louise d’Orléans, jonka paheellista elämää hän ei sietänyt. Cosimo yritti pitkään saada avioliiton mitätöityä, kunnes Marguerite-Louise hylkäsi hänet vuonna 1675 ja muutti takaisin Ranskaan.
Vanhoilla päivillään Cosimo III alkoi pelätä Medicin dynastian sammumista, sillä hänen ainoa veljensä Francesco Maria de' Medici ja vanhin poikansa Ferdinand kuolivat molemmat lapsettomina vuosina 1711 ja 1713 ja toinen poika Gian Gastone eli lapsettomana erossa aviopuolisostaan. Cosimo yritti nimetä kruununperilliseksi tyttärensä Anna Maria Luisan, jonka avioliitto Pfalzin vaaliruhtinas Johan Vilhelmin kanssa oli tosin myös lapseton, ja ehdotti jopa Firenzen tasavallan uudelleenperustamista. Euroopan suurvallat kuitenkin sekaantuivat asiaan, koska ne halusivat kaikki saada Toscanan omaan valtapiiriinsä. Vuonna 1720 Espanja ja kvadrupelallianssin valtiot (Iso-Britannia, Ranska, Hollanti ja Itävalta) sopivat keskenään, että Medicin suvun mieslinjan sammuessa Toscanan hallitsijaksi nostettaisiin Espanjan prinssi Don Carlos. Cosimo III:n kuoltua vuonna 1723 valta siirtyi hänen pojalleen Gian Gastonelle, joka jäi viimeiseksi Medici-sukuiseksi suurherttuaksi. Kvadrupelallianssin suunnitelmasta poiketen valta siirtyi sen jälkeen Habsburg-Lothringenin suvulle.
Ergo bibamus
Ergo bibamus on tunnettu juoma- ja opiskelijalaulu, jonka Johann Wolfgang von Goethe kirjoitti saksaksi vuonna 1810 ja johon Max Eberwein sävelsi musiikin 1813. Eino Leino käänsi laulun suomeksi 1900-luvun alussa.
Reisilaskimo
Reisilaskimo (Vena femoralis) on parillinen elin, joka ihmisellä luetaan syviin laskimoihin. Se saa alkunsa polvilaskimosta (Vena poplitea) ja siihen yhtyvät jalkavarren iso iholaskimo (vena saphena magna) sekä syvä reisilaskimo (Vena profunda femoris). Ingvinaaliligamentin kohdalla reisilaskimo muuttuu ulommaksi lonkkalaskimoksi, minkä kautta veri virtaa alaonttolaskimoon.
Reisilaskimoa käytetään varjoainekuvausten injektiokohtana. Syvänä laskimona reisilaskimo tukkeutuessaan voi aiheuttaa hengenvaarallisen tilanteen. Näin ollen siihen ei pidä asettaa esimerkiksi infuusiotiputusneulaa. Reisilaskimon nimitys saattaa aiheuttaa hämmennystä, koska erikseen tunnetaan syvä reisilaskimo. Narkomaanit käyttävät toisinaan reisilaskimoakin pistoskohtana, koska siihen on suhteellisen helppo ylettyä.
HMS Apollo (M01)
HMS Apollo (viirinumero M01) Britannian kuninkaallisen laivaston Abdiel-luokan miinalaiva, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1940 R & W Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastle on Tynestä, missä köli laskettiin 10. lokakuuta 1941. Alus laskettiin vesille 5. huhtikuuta 1943 ja valmistui 12. helmikuuta 1944. ensimmäisenä päällikkönään John Annesley Grindle. Aluksen valmistuskustannukset olivat 807 000 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia aseita, ammuksia ja joitakin muita osia.
Palvelus
Tammikuussa 1944 alus oli valmistajan koeajoissa ja telakka luovutti Apollon 12. helmikuuta 1944 vastaanottotesteihin, joiden päätyttyä alus siirrettiin Scapa Flowhun varustettavaksi. Alus osallistui maaliskuussa Kotilaivaston mukana koulutukseen, jonka päätyttyä se lähti maaliskuussa Plymouthiin tukemaan Normandian maihinnousua (operaatio Neptune).
Alus saapui 11. maaliskuuta Milford Haveniin, missä sille kuormattiin miinoja. Alus lähti 16. maaliskuuta Plymouthista kolmen hävittäjän suojaamana ensimmäiselle miinoitusmatkalleen operaatio Hostile 28:aan. Miinanlaskut jatkuivat aina 25. toukokuuta saakka, jolloin aluksen päällikkö ilmoitti laskeneensa 1 200 miinaa.
Operaation laivastokomentaja amiraali Sir Bertrand Ramsey ja operaation ylipäällikkö Kenraali Dwight D. Eisenhower nousivat 7. kesäkuuta esikuntineen Apollolle, jonka tehtävänä oli kuljettaa heidät Normandian rannikolle tutustumaan läntisen alueen tilanteeseen. Matkalla alus ajoi hiekkaharjanteeseen, jolloin sen propellit vaurioituivat. Aluksen matkustajat siirrettiin hävittäjä HMS Undauntedille ja alus palasi Plymouthiin sluuppien HMS Lark ja HMS Crane suojaamana.
Alus siirrettiin Sheernessiin tilapäiskorjauksiin ja varsinaiset korjaukset toteutettiin 15. kesäkuuta alkaen Tynessä, jolloin sen potkurit vaihdettiin ja revennyt akselinkiinnike korjattiin. Korjausten aikana aluksen päällikkönä ollut Grindle oli sotaoikeudessa vastaamassa haverista. Hänet todettiin syylliseksi aluksen vaarantamiseen, mutta hänet vapautettiin syytteistä varsinaisen haverin osalta ja hän sai jatkaa tehtävissään huomautuksesta huolimatta.
Palvelukseen alus palasi 30. syyskuuta, minkä jälkeen se oli lokakuun alun koulutuksessa Scapa Flowssa. Alus palasi 25. lokakuuta miinoitustehtäviin, jotka jatkuivat aina Euroopan taisteluiden loppumiseen saakka. Alus määrättiin toukokuussa 1945 Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Alus lähti 13. toukokuuta HMS Devonshiren ja HMS Ariadnen kanssa Rosythistä Osloon kuljettaen Norjan hallitusta ja kruununprinssiä. Palattuaan alus aloitti valmistautumisen siirtoon.
Alus lähti 24. kesäkuuta Gibraltarin kautta Välimerelle saapuen Maltalle 30. kesäkuuta. Heinäkuun alussa alus osallistui Välimeren laivaston mukana harjoitukseen ennen kuin 4. heinäkuuta aloitti matkansa Suezin kanavan kautta Intian valtamerelle. Alus jatkoi 9. heinäkuuta matkaansa Adenista Colombon kautta Kookossaarille, josta se jatkoi 22. heinäkuuta matkaansa edelleen Fremantlen ja Geelongin kautta Melbourneen. Alus saapui 1. elokuuta 1945 Melbourneen eikä kerennyt osallistumaan taisteluihin, koska Brittiläinen Tyynenmeren laivasto oli jo irrotettu Yhdysvaltain 3. laivastosta eikä se siten enää osallistunut Japanin vastaisiin sotatoimiin.
Apollo osallistui joukkojen ja materiaalin kotiinkuljetuksiin. Alus poistettiin palveluksesta 1961, jolloin se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle 1962 ja se myytiin romutettavaksi Hughes Bolkowille Sunderlandiin, jonne se saapui marraskuussa 1962.
Boudofo
Boudofo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin keskiosassa kuusi kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 4 500 ja kylässä 900 asukasta (vuonna 2009).
Johdannainen
Johdannainen (tai johdannaissopimus) on rahoitusinstrumentti, jonka taloudellinen arvo perustuu jonkin toisen arvopaperin, indeksin, valuutan, hyödykkeen tai oikeuden arvoon. Tämä muuttuja voi olla toisen instrumentin tai hyödykkeen (kohde-etuuden) kuten esimerkiksi Nokian osakkeen tai soijaöljyn hinta, mutta myös vaikkapa huhtikuun keskimääräinen lämpötila Osakassa tai muu mitattavissa oleva suure.
Boudofo
Boudofon kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Saboulan ja Djidianin, idässä Kita Nordin, etelässä Kita Ouestin ja lännessä Tambagan ja Toukoton kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jonka yllä kohoaa Kita Kourou -vuori. Kunnassa sijaitsee Tienkon metsäalue. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Johdannainen
Johdannaisessa on kyse sopimuksesta, jonka osapuolet sopivat tulevaisuudessa toteutettavasta transaktiosta, esimerkiksi 1 000 raakaöljybarrelin kaupasta ensi syyskuun 15. päivänä hintaan 75,00 $ / barreli. Jos tämä transaktio toteutetaan eli myyjä todellakin toimittaa ostajalle sovitut 1 000 barrelia, on kyse johdannaisen fyysisestä toteutuksesta. Useimmiten johdannaiset kuitenkin toteutetaan rahallisella toteutuksella eli toimittamalla johdannaissopimuksen rahallinen arvo. Jos mainittu öljyjohdannainen toteutetaan rahassa ja öljybarrelin hinta syyskuun 15. päivänä on 82,30 $, myyjä suorittaa ostajalle tuhannen öljybarrelin nykyhinnan ja sovitun hinnan erotuksen eli 82 300,00 $ - 75 000,00 $ = 7 300,00 $.
Boudofo
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on soninkeja ja fulbeja.
Boudofon kautta kulkee Kitan ja Kayesin välinen maantie RR11. Dakarin–Nigerin rautatien junat eivät enää pysähdy kunnan alueella. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja metsien hyödyntäminen. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lähistöllä toimii puuvillankäsittelylaitos.
Johdannainen
Johdannaistyypit
Johdannaisia on kahta päätyyppiä: termiinejä ja optioita. Näiden lisäksi päätyypeiksi luetaan usein myös futuurit ja swapit; näistä ensiksi mainitulla tarkoitetaan sellaisia termiinejä, jotka on standardoitu ja jotka ovat julkisen kaupankäynnin kohteena, kun taas jälkimmäisissä on oikeastaan kyse termiinisopimusten muodostamista koreista.
Termiinin ja option keskeinen ero on niiden sitovuudessa. Termiinin osalta sopimuksen molemmat osapuolet (ostaja ja myyjä) sitoutuvat termiinin ehtojen mukaisen transaktion toteuttamiseen, kun taas option kohdalla vain myyjä (eli asettaja) antaa sitovan lupauksen; option haltija voi vapaasti päättää, toteutetaanko option ehtojen mukainen transaktio.
Johdannaisia ryhmitellään myös sen mukaan, mikä niiden kohde-etuus on. Tärkeimmät tällaiset ryhmät ovat osake-, korko- ja raaka-ainejohdannaiset.
Käyttö
Johdannaisia käytetään joko olemassa olevan riskin pienentämiseen (suojaaminen eli hedgaus) tai riskin ottamiseen sijoitusmielessä. Esimerkiksi lentoyhtiö voi suojautua mahdolliselta polttoaineen hinnan nousulta ostamalla kerosiinifutuureja; teräsyhtiö taas voi suojautua teräksen hinnan laskulta myymällä teräsfutuureja. Sijoittaja, joka uskoo Allianzin osakkeen kurssin laskevan, voi hyötyä näkemyksestään ostamalla Allianzin myyntioptioita. Johdannaisten avulla voidaan myös rakentaa portfolioita, joiden tuottomahdollisuudet ovat monimutkaisemmat (kts. Johdannaisstrategia).
Peikkoahvenet
Peikkoahvenet (Scombropidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä vesistä indopasifiselta merialueelta ja Atlantista.
Lajit ja tyypillisiä piirteitä
Varhaisimmat peikkoahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseeni- ja plioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 3–5 lajia. Lajeja ovat muun muassa peikkoahven (Scombrops boops), Scombrops gilberti ja Scombrops oculatus. Toisinaan heimon lajit luokitellaan kuuluvaksi samaan heimoon sinikalan kanssa. Peikkoahvenilla on kaksi selkäevää, jotka ovat erillään toisistaan. Taaempi ja pehmeämpi selkäevä ja peräevä ovat suomupeitteiset. Kaksi selkäevää ovat mahdollisesti jäänne nykyisiä ahvenkaloja edeltäneiltä lajeilta. Muita primitiivisiä piirteitä ovat muun muassa makuhermot ja eräät kylkiviivan hermoista. Lajit voidaan erottaa toisistaan suomujen värin ja kylkiviivan suomujen määrän perusteella.
Levinneisyys
Peikkoahvenia tavataan indopasifiselta merialueelta ja Karibianmereltä. Nuoret kalat elävät merileväkasvustoissa ja siirtyvät aikuisina lähemmäksi merenpohjaa ja niitä tavataan 400–800 metrin syvyydessä merenpinnasta. Japanissa eräät peikkoahvenlajit ovat kaupallisesti merkittäviä saaliskaloja.
Leninin mausoleumi
55.75361°N, 37.61972°W
Leninin mausoleumi on Neuvostoliiton ja bolševikkipuolueen perustajan Vladimir Iljitš Leninin hautamuistomerkki Punaisen torin varrella Moskovassa. Nykyinen rakennus on peräisin vuodelta 1930. Sen suunnitteli arkkitehti Aleksei Štšusev.
Neuvostoliiton aikana mausoleumi toimi korokkeena, jolta vastaanotettiin sotilasparaateja, ja jonne politbyroon jäsenet nousivat kansan nähtäville juhlapäivinä. Mausoleumilla sijaitsivat myös Neuvostoliiton päävartio ja ikuinen tuli.
Historia
Aivan ensimmäinen samalle paikalle pystytetty hautakammio oli yksinkertainen puinen väliaikaissuoja, jota alettiin rakentaa jo Leninin kuolemaa seuranneena päivänä. Toinen mausoleumi vielä samana vuonna (1924) rakennettiin sekin puusta, ja se seisoi pystyssä viisi vuotta.
Vuonna 1929 alkoivat nykypäivään asti säilyneen kivisen muistomerkin rakennustyöt. Nykyinen mausoleumirakennus valmistui vuonna 1930 ja se on tehty teräsbetonista ja tiilestä, sekä päällystetty kiillotetulla marmorilla, labradoriitilla, porfyyrillä ja graniitilla. Julkisivu on 24 m leveä ja rakennuksen korkeus on 12 m. Leninin ruumis lepää mausoleumissa palsamoituna nähtävillä lasikantisessa sarkofagissa, jonka suunnitteli alun perin Konstantin Melnikov, mutta 1973 kuvanveistäjä Nikolai Tomskille annettiin tehtäväksi suunnitella uusi luodinkestävä arkku. Toisen maailmansodan aikana 1941–1945 Leninin muumio joutui evakkoon Tjumeniin, kun Saksan armeijan joukot uhkasivat Moskovaa.
Lappajärven seurakunta
thumb|right|Lappajärven vuonna 1971 valmistunut seurakuntatalo. Lappajärven seurakunta oli Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan hiippakunnan tuomiorovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Lappajärven kunnan alueella.
Leninin mausoleumi
Historia
Josif Stalinin kuoltua vuonna 1953 hänenkin ruumiinsa laskettiin lepoon mausoleumiin Leninin rinnalle. Nikita Hruštšovin valtakaudella Stalinin jäännökset siirrettiin NKP:n XXII:n puoluekokouksen päätöksellä 31. lokakuuta 1961 Kremlin muurin viereen muiden vähäpätöisempien vallankumoushahmojen joukkoon, mistä alkoi Konstantin Tšernenkoon asti jatkunut käytäntö haudata pääsihteerit samaan kalmistoon.
Lappajärven seurakunta
Lappajärven seurakunta lakkautettiin vuoden 2022 lopussa ja seurakunta liitettiin osaksi Alajärven seurakuntaa vuoden 2023 alussa.
Leninin mausoleumi
Historia
Vuonna 1993 Venäjän presidentti Boris Jeltsin sulki mausoleumin, mutta se avattiin uudelleen. Leninin uudelleenhautauksesta maan poveen vaimonsa tai äitinsä viereen on keskusteltu ajoittain, mutta silti muistomerkki on yhä avoinna vierailijoille. Vuoden 1991 jälkeen mausoleumin taloutta ei enää ole rahoitettu valtion varoista, vaan toiminta perustuu lahjoituksiin ja keräysvaroihin.
Lappajärven seurakunta
Historia
Lappajärvi perustettiin Pietarsaaren seurakunnan kappeliksi vuonna 1637. Itsenäinen kirkkoherrakunta siitä tuli 1786, tosin tämä toteutui käytännössä vasta 1816. Lappajärven seurakuntaan on kuulunut moni myöhempi seurakunta, esimerkiksi vuonna 1751 perustettu Alajärven kappeliseurakunta, joka itsenäistyi 1859. Tällöin siihen liitettiin kappelina vuonna 1784 perustettu Soinin rukoushuonekunta sekä Soinin alainen vuonna 1799 perustettu Lehtimäen rukoushuonekunta, jotka siis aiemmin olivat osa Lappajärveä. Kortesjärven rukoushuonekunta perustettiin mahdollisesti jo vuonna 1734, viimeistään 1789. Siitä tuli kappeliseurakunta 1834 ja se itsenäistyi 1865, tosin käytännössä tämä toteutui vasta 1877. Evijärven kappeliseurakunta oli perustettu 1758 ja se itsenäistyi 1865. Vimpelin rukoushuonekunta perustettiin 1806. Siitä tuli kappeliseurakunta 1821 ja se itsenäistyi 1867. Kauhajärvelle perustettiin rukoushuone 1871.
Leninin mausoleumi
Nähtävyys
Mausoleumi on suosittu turistinähtävyys. Päävartio juhlallisine vahdinvaihtoineen lakkautettiin 1993. Vuodesta 1997 alkaen se on sijainnut tuntemattoman sotilaan muistomerkillä Kremlin Aleksanterin puistossa.
Räjähde
pienois|Räjähtävän aineen varoitussymboli. pienois|Räjähteiden kuljetus [[Ystadin satamassa 2019.]]
Leninin mausoleumi
Nähtävyys
Kulku mausoleumiin ja Kremlin muistolehtoon käy Nikolain tornin tarkistuspisteen kautta. Mausoleumiin on kiellettyä viedä valokuvaus- ja videovälineitä, kameralla varustettuja matkapuhelimia, kasseja, suurehkoja metallisia esineitä tai nestettä sisältäviä astioita. Vieraat tutkitaan metallinpaljastimella.
Lappajärven seurakunta
Historia
Vuodesta 1938 vuoteen 1971 seurakuntatalona toimi Lappajärven vanha käräjätalo. Uusi seurakuntatalo valmistui vuonna 1971 ja sen vihki käyttöön piispa Eero Lehtinen 29. elokuuta 1971. Seurakuntatalo on arkkitehti Erkko Virkkusen suunnittelema.
Räjähde
Räjähde eli räjähdysaine on kemiallinen yhdiste, joka voi tuottaa erittäin lyhyessä ajassa suuren määrän kaasuja ja lämpöä, joka synnyttää valtavan paineen, joka etenee räjähdyksenomaisen nopeasti hajottaen ympäristöä. Räjähdysaineen räjähdysnopeus on yli äänen nopeuden 330 m/s, mutta se voi olla jopa 11 000 m/s. Räjähdysnopeudesta riippuu, millainen vaikutus räjähteellä ympäristöön on.
Leninin mausoleumi
Nähtävyys
Mausoleumi on avoinna vierailijoille tiistaisin, keskiviikkoisin, torstaisin ja lauantaisin kello 10.00–13.00.
Lappajärven seurakunta
Historia
Vuonna 1997 seurakunta osti Kyrönniemessä sijainneen Vanhankodin tontin rakennuksineen ja perusti paikalle Kyrönniemen leirikeskuksen.
Räjähde
Varsinaiset räjähteet
Yleensä räjähteellä tarkoitetaan ns. varsinaista räjähdettä, jossa shokkiaalto etenee yli 2 000 m/s detonaationa. Räjähdys tapahtuu molekyylin dekompositoitumisena, jonka jälkeen dekompositoitumistuotteet oksidoituvat. Varsinaisissa räjähteissä hapetin ja polttoaine ovat samassa molekyylissä. Mikäli molekyylissä on riittävästi happea oksidoimaan kaikki muut sen sisältämät atomit, puhutaan happitasatusta räjähteestä. Varsinainen räjähde on joko herkästi syttyvää aloiteräjähdettä tai vaatii syttyäkseen aloiteräjähteen (sekundaariräjähde). Jotkut sekundaariräjähteet kuten TNT ovat vaikeasti räjähtäviä ilman aloiteräjähdettä. Jotkut räjähteet muuttuvat herkästi räjähtäväksi esimerkiksi kylmässä ilmassa, reagoidessaan metallien kanssa. Detonoivia räjähteitä ovat esimerkiksi dynamiitti, ANFO, aniitti, kemiitti, nitroglyseroli, heksogeeni, TNT ja lyijyatsidi.
Leninin mausoleumi
Leninin muumio
Leninin kuollessa 21. tammikuuta 1924 ei vielä ollut suunnitelmia säilyttää hänen ruumistaan pidemmälle kuin oli tarpeellista, jotta lukuisa surevien kansalaisten joukko olisi jättänyt jäähyväisensä bolševikkijohtajalle. Kuitenkin jo tammikuun aikana syntyi ajatus palsamoimisesta, jota varten koottiin asiantuntijoiden joukko pohtimaan keinoja estää ruumiin pilaantuminen. Aluksi tätä yritettiin jäädyttämällä ruumis, mutta tulokset olivat huonot. Lopulta päädyttiin koostumukseltaan salaisena pidettyyn liuokseen, jota ruiskutettiin ruumiin soluihin. Vuosikymmenten kuluessa muumiointimenetelmässä on tehty parannuksia, ja nykyään arvioidaankin, että ruumista ei enää uhkaa mikään ainakaan sataan vuoteen, jos käsittelyä jatketaan.