cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toinen sukupuoli
Kun aiempi tulkinta on lähtenyt siitä, että Beauvoir kulki Sartren jäljissä, vuosituhannen vaihdetta lähestyttäessä hänet alettiin nähdä itsenäisenä ajattelijana. Teoksen Toinen sukupuoli teesi "naiseksi ei synnytä, naiseksi tullaan" on saanut kaksi tulkintalinjaa: toisaalta naispuolisuus eli biologinen sukupuoli ei olisi syy siihen, miksi tytöistä tulee naisia, vaan naiseksi tulemisen määrää sosiaalinen sukupuoli (gender). Toinen tulkinta – kuten muiden muassa Heinämaa – lähtee siitä, että naisten alistamisen ja alistumisen perusta ei ole muualla kuin niissä konkreettisissa teoissa, joissa se ilmenee. Niinpä se tulkinta hylkää sex-gender -erotteluun perustuvat tulkinnat. Sen mukaan Beauvoir ei etsi sukupuolisuuden tai naiseuden syitä vaan pyrkii kuvaamaan sukupuolittuneita merkitysrakenteita ja niiden muodostumista.
Vastaanotto ja merkitys
Teoksen vastaanotto sodanjälkeisessä Ranskassa oli tyly. Feminismiä ei Ranskassa tuolloin ollut, eikä Beauvoirkaan pitänyt itseään feministinä. Hän oli teoksen ilmestyessä tunnettu henkilö, mikä takasi kirjalle julkisuutta. Paavi tuomitsi kirjan ja kielsi kunnon kristittyjä lukemasta sitä. Tätä kiellettyjen kirjojen listaa kriitikko Antti Nylén pitää merkittävänä kirjallisena tunnustuksena ja pahoittelee, ettei listaa enää ole. Kriittisten kannanottojen ohella teos sai kuitenkin myös myönteistä huomiota ja herätti uutta ajattelua niin Euroopassa kuin Pohjois-Amerikassakin. Merkittäviä 1960- ja 1970-luvun feministejä, jotka saivat Beauvoirilta vaikutteita ajatteluunsa, olivat esimerkiksi Kate Millett, Betty Friedan ja Shulamith Firestone. Myös nykyfeministeistä Beauvoiria ovat seuranneet monet. Esimerkiksi Iris Marion Young kehittää edelleen monia Beauvoirin argumentteja, ja Judith Butler jatkaa foucaultlaisen kritiikin kautta Beauvoirin radikaalia sukupuolianalyysia.
Suomennos
Suomeksi teos ilmestyi ensimmäisen kerran lyhennettynä 1980 Annikki Sunin suomentamana.
Uusi, lyhentämätön suomennos ensimmäisestä osasta "Tosiasiat ja myytit" ilmestyi 2009 ja toisesta osasta "Eletty kokemus" 2011, ja molempien suomentajat ovat Iina Koskinen, Hanna Lukkari ja Erika Ruonakoski. Uuteen suomennokseen on esipuheen kirjoittanut Sara Heinämaa. Uuteen suomennokseen on esipuheen kirjoittanut Sara Heinämaa.
Uuden suomennoksen tekijät toteavat saatesanoissaan työn haastavaksi: Beauvoirin runsaat ja laajat sitaatit on haettu niiden alkuteoksista ja jo olemassa olevista suomennoksista. Terminologian suomentamisessa on jouduttu filosofian lisäksi pohtimaan monien muiden alojen sanaston suomennoksia. Eräiden keskeisten termien suomentamisesta on esitetty perusteluja: esimerkiksi sanalle affirmer ei ole yksiselitteistä vastinetta, vaan sille on valittu suomennos kontekstin mukaan. Beauvoirin käyttämien termien taustalla on usein saksankielinen termi, ja suomentajat ovat siten joutuneet pohtimaan niitä myös mutkan kautta. Siteeratessaan kirjailijoita Beauvoir on toisinaan ollut varsin suurpiirteinen eikä ole antanut tarkkoja viitteitä, ja tämä on tuonut suomentajille omat ongelmansa. Suomentajilla on ollut käytössään laaja asiantuntijajoukko, joiden kommentteja on otettu mukaan alaviitteisiin.
Nylén kiittää suomennosta yhtenäiseksi: "Suomentajakolmikko kirjoittaa kuin yksillä näppäimillä. Tyyli tai laatu ei huojahtele" ja toteaa, että kyseessä on "asiaproosaklassikko", ei niinkään "yhä ajankohtainen" teos. Kansainvälisessä katsannossa tilanne näyttää hyvin toisenlaiselta: Beauvoirin teosta tutkitaan aktiivisesti niin Yhdysvalloissa kuin Euroopassakin, ja uusia käännöksiä on ilmestynyt muun muassa ruotsin, norjan, japanin ja lopulta myös englannin kielellä.
Suomi talviolympialaisissa 1924
thumb|right|[[Clas Thunberg]] Suomi saavutti Chamonix'n talviolympialaisista 1924 11 mitalia, joista neljä oli kultaa, neljä hopeaa ja kolme pronssia. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui Norjan jälkeen toiseksi.
Nuorin suomalainen olympiaurheilija näissä kisoissa oli pikaluistelija Asser Wallenius, joka oli kilpaillessaan 21 vuoden ja 187 päivän ikäinen. Vanhin suomalainen osallistuja taasen oli taitoluistelija Walter Jakobsson, jolle ikää oli kilpaillessa kertynyt 41 vuotta ja 358 päivää.
40px|Pikaluistelu Pikaluistelu
Pikaluistelun 500 metrin kilpailu oli Chamonix’n olympialaisten ensimmäinen kilpailutapahtuma, ja näin ollen siinä jaettiin kaikkien aikojen ensimmäiset talviolympiamitalit. Suomen Clas Thunberg jakoi pronssin norjalaisen kilpakumppaninsa kanssa, mikä oli kuitenkin vasta alkusoittoa: Thunbergistä tuli Chamonix’n talviolympialaisten paras urheilija kolmella kulta-, yhdellä hopea- ja yhdellä pronssimitalillaan.
40px|Maastohiihto Maastohiihto
Ensimmäisenä maastohiihtomatkana Chamonix’ssa kilpailtu 50 kilometriä oli ensimmäinen kerta, kun pohjoismaalaiset hiihtäjät kohtasivat "puolueettomalla" maaperällä. Vaikeissa olosuhteissa käydyn kisan alkupuolella Collin rikkoi toisen suksensa ja joutui keskeyttämään. Neljästä suomalaisesta ainoana maaliin asti jatkoi Raivio, joka oli lopputuloksissa seitsemäs jääden parisenkymmentä minuuttia mitalisijoista.
Kolme päivää 50 km kisan jälkeen hiihdettiin 18 kilometrin ”pikamatka”. Raivio sijoittui jälleen seitsemänneksi. Ritola oli 11:s ja Collin 16:s. Tapani Niku oli murtanut 50 kilometrin kisassa kaksi kylkiluuta kaatuessaan, mutta rikkoi tästä huolimatta vahvan norjalaisrintaman sijoittuen pronssille ja ottaen Suomen olympiahistorian ensimmäisen maastohiihtomitalin. Neljänneksi sijoittuneeseen norjalaishiihtäjään jäi eroa puolisen minuuttia, samaten hopeasijan vallanneeseen norjalaishiihtäjään. Kultamitalistille Niku jäi noin kaksi minuuttia.
40px|Mäkihyppy Mäkihyppy
Mäkihypyssä suomalaiset sijoittuivat 27 kilpailijan joukossa kohtuullisen hyvin yhdistettyynkin osallistuneen Jääskeläisen ollessa 11:s ja Niemisen sijoittuessa 13:nneksi. Jääskeläinen jäi mitalista 1,499 pistettä.
40px|Yhdistetty Yhdistetty
Kaksi päivää myöhemmin mäkihypyn erikoiskilpailuunkin osallistuneen Jääskeläisen ensimmäinen hyppy (41,5 m) oli kierroksen viidenneksi ja toinen hyppy (41,0 m) seitsemänneksi pisin, mäkihypyn pisteissä tuloksena oli kuudes sija. Eklöf oli mäkiosuuden 11:s. Yhteistuloksissa Eklöf oli yhdeksäs ja Jääskeläinen 16:s.
40px|Sotilaspartiohiihto Sotilaspartiohiihto
Chamonix’n sotilaspartiohiihdossa nelihenkinen joukkue lähti samaan aikaan 30 kilometrin hiihto-juoksutaipaleelle. Suunnilleen puolivälissä kolme joukkueen jäsentä ampui 18 laukausta 250 metrin päässä sijainneeseen tauluun. Kaikkien neljän urheilijan oli saavuttava maaliin, ja joukkueen lopullinen aika otettiin sen viimeisen jäsenen ylittäessä maaliviivan. Jokaisesta osumasta vähennettiin joukkueen maaliintuloajasta 30 sekuntia.
Sotilaspartiohiihtoon osallistuneista kuudesta maajoukkueesta neljä selvisi maaliin. Suomalaiset hiihtivät toiseksi nopeiten ja olivat kaikkein tarkimpia ampujia. Kultaa vienyt Sveitsi voitti noin neljän minuutin marginaalilla. Pronssille yltänyt Ranska hävisi Suomelle lähes 19 minuuttia.
Ville Mattila oli joukkueessa varahiihtäjänä ja hän korvasi viime hetkillä Martti Lappalaisen. Monissa lähteissä joukkueen kokoonpanoon onkin mainittu Mattilan tilalle Lappalainen.
40px|Taitoluistelu Taitoluistelu
Itsenäisen Suomen ensimmäiset olympiavoittajat Antwerpenin kesäolympialaisista 1920 suoriutuivat mainiosti näissäkin kisoissa, vaikka he olivat tuolloin jo 39- ja 41-vuotiaita. Jakobssonit ottivat tiukassa kilpailussa hopeaa Itävallan parin voittaessa olympiakultaa ja Ranskan ykkösparin viedessä pronssiset mitalit.
Otto Donner (kielitieteilijä)
pienoiskuva|160px|[[Walter Runeberg, Otto Donnerin rintakuva]] pienoiskuva|160px|Otto Donner Otto Donner (15. joulukuuta 1835 Kokkola – 17. syyskuuta 1909 Helsinki) oli Helsingin yliopiston sanskritin ja vertailevan kielitieteen professori, kansallisten tieteiden organisaattori sekä kirkollisasiain toimituskunnan päällikkö (nyk. opetusministeriä vastaava tehtävä), valtiopäivämies ja senaattori Mechelinin senaatissa.
Henkilöhistoria
Donner väitteli tohtoriksi vuonna 1863 intialaisia ja suomalaisia maailmanluomisselityksiä käsitelleellä teoksella. Hän opiskeli myös Berliinissä ja toimitti useita suomalais-ugrilaisia kieliä ja indoeurooppalaisia kieliä käsitelleitä teoksia, muun muassa ensimmäisen vertailevan suomalais-ugrilaisen sanakirjan. Hän oli perustamassa Suomalais-Ugrilaista Seuraa ja organisoimassa muinaismuistojen keruuta. Lisäksi hän toimi sihteerinä ja varapuheenjohtajana Suomen muinaismuistoyhdistyksessä, jonka kokoelmista tuli myöhemmin Suomen kansallismuseon kokoelmien perusta. Hän opetti joukkoa tärkeimpiä suomalaisia kielitieteilijöitä, muun muassa E. N. Setälää, G. J. Ramstedtia ja Artturi Kannistoa.
Donner otti osaa pappissäädyn edustajana valtiopäiville vuosina 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905.
Otto Donnerin vanhemmat olivat kauppaneuvos Anders Donner ja Olivia Mathilda Dahlström. Otto Donnerin ensimmäinen puoliso oli Louise Malm ja toinen Minette Munck. Hänen lapsiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat teollisuusyrittäjä ja diplomaatti Ossian Donner, Agda Matilda Wasastjérna (o.s. Donner), taiteenharrastaja ja mesenaatti Otto Donner sekä insinööri, teollisuusjohtaja ja antroposofi Uno Donner. Hänen lapsiaan toisesta avioliitosta olivat fennougristi ja poliittinen aktivisti Kai Donner, tilanomistaja, sukututkija ja päätoimittaja Harry Donner sekä Lotta Svärd -aktiivi Eva Louise Tigerstedt (o.s. Donner).
Bataisk
Bataisk on kaupunki Rostovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin rannalla 15 kilometriä Donin Rostovista kaakkoon. Kaupungissa risteytyvät Krasnodarin, Bakun ja Salskin rautatiet, sen kautta kulkee myös Donin Rostovin ja Bakun välinen valtatie. Asukkaita oli 111 843 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt kasakoiden hävittämän Batain tataarileirin paikalle vuosina 1779–1780. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunki. Nykyään se on Donin Rostovin teollinen esikaupunki ja tärkeä liikennekeskus.
Henget eilisestä
Henget eilisestä on oululaisen Xtaasi-yhtyeen toinen singlejulkaisu. Julkaisuvuosi on 1981.
B-puoli
Kappaleiden oikeudenomistaja on P. Karhu / Johanna.
Zumba Fitness
Zumba Fitness on Pipeworks Softwaren kehittämä ja Majesco Entertainmentin julkaisema videopeli, joka perustuu zumba-ohjelmaan. Se on saatavilla Wiille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Wii ja PlayStation 3 -versioiden mukana Zumba Belt, joissa Wii Remote- tai Move-ohjain työnnetään oikealle lonkalle. Peli julkaistiin marraskuussa 2010.
Jatko-osa
Pelin onnistumisen seurauksena Majesco Entertainment julkaisi toisen pelin Wiille, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2011. Toisessa pelissä on myös lisää musiikkikappaleita esimerkiksi Pitbullilta ja Nicole Scherzingeriltä.
Henget eilisestä
Kokoonpano
Singlen suojakuoren kääntöpuolella on valokuva yhtyeestä.
Herman Uimonen
Herman Uimonen oli suomalainen jääkärieversti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä komppanianpäällikkönä. Talvi- ja jatkosotaan hän osallistui Päämajassa pioneeriosaston päällikkönä.
Perhetausta
Uimosen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Uimonen ja Maria Hyvönen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Maj–Lis Kolsin kanssa, joka kuoli vuonna 1959 ja Uimonen avioitui uudelleen vuonna 1966 sairaanhoitaja Maria Helena Kankaan kanssa.
Opinnot
Uimonen sävi viisi luokkaa Sortavalan lyseota ja kaksi luokkaa Sortavalan seminaaria vuosina 1914–1916 sekä suoritti yksityisesti kahdeksannen luokan Kouvolan yhteiskoulussa vuonna 1926. Hän kävi Sotateknillisen koulun vuosina 1927–1929.
Jääkärikausi
pienoiskuva|Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppania. Uimonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 19. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän osallistui Lihaussa vuonna 1917 järjestetyille rautatienrakennuskursseille.
Suomen sisällissota
Uimonen astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918, jolloin hänet ylennettiin varavääpeliksi. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet määrättiin 8. jääkäripataljoonan adjutantiksi, josta hänet siirrettiin 3. maaliskuuta 1918 alkaen Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoonan 4. komppanian päälliköksi ja edelleen 20. huhtikuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppanian päälliköksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Valkjärvellä ja Valkeamatkassa, missä hän haavoittui pahasti 6. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Uimonen palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta hänet siirrettiin 11. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonaan. Hänet määrättiin 19. elokuuta 1919, kun Pioneerikoulutuspataljoona jakautui kahteen pataljoonaan, sen Pioneeripataljoona 2:een, jonka nimi muutettiin myöhemmin muotoon Rautatiepataljoona. Hän toimi pataljoonassa nuorempana upseerina 3. komppaniassa ja oli samalla 3. syyskuuta 1919 – 12. elokuuta 1920 välisen ajan pataljoonan aseupseerina. Hän sai nimityksen 20. lokakuuta 1920 1. komppanian päälliköksi. Hänet siirrettiin 7. maaliskuuta 1923 päälliköksi Pioneeripataljoonan 3. komppaniaan.
Uimonen siirrettiin 15. kesäkuuta 1928 Kadettikouluun, missä hän toimi linnoitusopin ja viestipalveluksen opettajana. Kadettikoulusta hän siirtyi 8. toukokuuta 1929 Pioneeripataljoonan komentajan apulaiseksi ja 1. heinäkuuta 1933 alkaen Sotateknillinen koulun linnoitus– ja rakennusopin sekä hävitystöiden opettajaksi. Sotateknillisen koulun johtajaksi hänet nimitettiin 1. syyskuuta 1934. Sotateknillisestä koulusta hänet siirrettiin 18. helmikuuta 1935 Yleisesikuntaan teknillisen tarkastajan apulaiseksi, mistä tehtävästä hän siirtyi 1. tammikuuta 1938 alkaen Puolustusministeriöön teknillisen tarkastajan toimiston vanhemmaksi esiupseeriksi.
Talvi-, jatkosota ja sotien jälkeinen aika
Armeijauransa jälkeen hän työskenteli apulaisosastopäällikkönä kansanhuoltoministeriössä vuoteen 1948 saakka, jolloin hän siirtyi johtajaksi Muovitehdas Tekoli Oy:n palvelukseen. Muovitehtaan johtajana hän palveli vuoteen 1952 saakka, jolloin hän siirtyi apulaisasiamieheksi Teknillisen Tuonnin Keskusliiton ja Suomen Teknilliseen Kauppaliitoon ja oli tehtävässä vuoteen 1958 saakka. Edellisen tehtävän ohella hän toimi Kauppa ja teollisuusministeriön määräämänä asiantuntijana Lisenssiviraston sähkö- ja metallitoimikunnissa vuoteen 1958 saakka. Hänet haudattiin Honkanummen hautausmaalle.
Luottamustoimet
Oinonen toimi Pioneeripataljoona 2:n kunnianeuvoston jäsenenä vuonna 1922 ja Teknillisten joukkojen kunniatuomioistuimen varajäsenenä vuonna 1925 sekä Pioneeripataljoonan kunnianeuvoston varapuheenjohtajana vuonna 1927. Hän toimi myös 3. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1928 ja 1933 ja Upseerien ampumayhdistyksen yhteysupseerina vuosina 1925–1927 sekä Korian ampujain puheenjohtajana vuosina 1926–1927 ja 1930.
Linja-autonkuljettaja
thumb|Yhdysvaltalainen linja-autonkuljettaja työssään. Linja-autonkuljettaja (puhekielessä bussikuski) on linja-auton kuljettamisesta ammatikseen vastaava henkilö. Ellei bussissa ole rahastajaa tai muuta toista työntekijää, kuljettaja myös hoitaa tarvittavat kuulutukset sekä rahastuksen ja rahdin vastaanottoon ja luovutukseen liittyvät tehtävät. Linja-autonkuljettajat ovat joko yksityisen liikennöitsijän tai kunnallisen liikennelaitoksen palveluksessa. Työ on joko tilausajoa tai aikataulunmukaista linjaliikennettä. Ammatti vaatii joustavaa asennetta liikenteessä, palvelualttiutta, ystävällisyyttä sekä teknisiä taitoja. Työ on vaihtelevaa ja itsenäistä, ja vaatii kuljettajalta tarkkuutta ja valppautta.
Ammatin työnkuva vaihtelee alueesta ja yrityksestä riippuen. Kaupunkien paikallisliikenteessä ajetaan tiheillä pysäkkiväleillä kaupungin katuverkostolla sekä lähiöalueilla että naapurikunnissa, kun maaseudulla ajetaan pidemmillä reiteillä, joilla pysähdykset ovat paljon harvemmassa. Kaukoliikenteessä ajetaan pääasiassa tärkeimpien taajamien välisiä pikavuoroja. Työ voi olla myös pienoisbusseilla ajettavaa palvelu- tai kutsuliikennettä.
Kuljettajan työ
Kuljettajat ajavat joko kaupunkibusseja tai kaukobusseja. Ensimmäisessä tapauksessa kuljettajat ajavat ennalta määriteltyä reittiä pysähtyen paikoilla, jotka on selkeästi määritelty pysäkeiksi ja merkitty matkustajia varten. Jokaisella pysäkillä kuljettaja ottaa uudet matkustajat kyytiin rahastaen heidät tai valvoen, että he näyttävät voimassa olevan matkalippunsa kuljettajalle tai leimauslaitteelle.
Kaukoliikenteessä on erityyppisiä linjoja. Pikavuorot kulkevat yleensä valtateitä ja palvelevat ensi sijassa suurempien kaupunkien välistä liikennettä. Pysäkit ovat ennalta määriteltyjä ja kuljettaja saa ottaa ja jättää matkustajia vain näillä pysäkeillä. Suuremmissa kaupungeissa pikavuoropysäkkejä on useampia. Reitin varrella olevia pienempiä paikkakuntia kohden on yleensä yksi pysäkki, joko linja-autoasemalla tai pienempien ja/tai syrjäisempien paikkakuntien tapauksessa valtatien varressa. Vakiovuorot palvelevat pienempien taajamien välisiä matkoja ja maaseutua, painottuen nykyään koululaisten matkustustarpeisiin. Vakiovuorot kulkevat yleensä pienempiä teitä, joskus jopa sorateitä. Mikäli jollain reitin osalla ei ole pysäkkejä tai jos tarve sitä vaatii, matkustajat voidaan ottaa kyytiin ja jättää kyydistä missä tahansa turvallisessa kohdassa. Vakiovuoroilla on joskus reitin osuuksia, jotka ajetaan vain tarvittaessa. Näissä tapauksissa asiasta on mainittava kuljettajalle tai tilattava bussi paikalle ennalta puhelimitse.
Kuljettaja voi ajaa myös koulubusseja. Koulubussi kerää lapset aamuisin tai aamupäivisin lasten koteja lähellä olevilta pysäkeiltä ja kuljettaa heidät kouluun. Iltapäivisin tai iltaisin reitti ajetaan toiseen suuntaan keräten lapset koulusta ja kuljettaen heidät kotipysäkeilleen.
Kuljettajan tehtäviin kuuluu matkustajilla olevien matkalippujen voimassaolon ja kelpoisuuden tarkistaminen ja tarvittaessa lippujen myyminen. Bussi ajetaan pysäkille, jos matkustajia on tulossa kyytiin tai jäämässä pois, ja ovet avataan pysähtymisen ajaksi.
Paikallisliikenteessä on perinteisesti ollut rahastajia, jotka ovat palvelleet matkustajia ja hoitaneet matkalippuihin liittyvät asiat. Kaukoliikenteessä on vastaavasti ollut autoemäntiä, jotka ovat myyneet lippuja, tarjoilleet matkan aikana välipalaa ja lastanneet matkatavaroita tavaratilaan. Kuljettajan työ ei sisältänyt asiakaspalvelua, vaan hän piti huolen ajamisesta. Nykyään rahastajista ja autoemännistä on länsimaissa pitkälti luovuttu säästösyistä ja kuljettaja hoitaa heidän tehtävänsä ajamisen lisäksi.
Kuljettajan vastuulla on auton valaistuksen, ilmastoinnin ja lämmityksen säätämisen matkustajille miellyttäväksi. Lisäksi hän voi käyttää autossa olevia ääni- tai videolaitteita. Muut tehtävät liittyvät auton kunnossapitoon, kuten jäähdytysveden, öljyn ja rengaspaineen tarkastaminen. Kuljettaja tankkaa auton ja tekee välttämättömät huoltotoimenpiteet. Mikäli bussi rikkoutuu, joutuu kolariin tai ilmenee muu vakava tilanne, kuljettaja ilmoittaa asiasta työnjohtoon ja tilanteesta riippuen myös viranomaisille pyytäen tarvittaessa apua.
Ruotsi
Ruotsissa bussinkuljettajalta vaaditaan D-ajokortti, joka tunnetaan linja-autokorttina, ja syyskuusta 2008 lähtien myös ammattipätevyyskoulutus. Ammattipätevyyden saavuttaminen vaatii yleensä ainakin 280 tunnin koulutuksen ja kuljettajakokeen läpäisyn. Yli 23-vuotiaat voivat käydä lyhyemmän koulutuksen, joka on ainakin 140 tuntia. Alle 23-vuotiaat kurssin käyneet voivat ajaa paikallisliikenteessä, jossa reitti on enintään 50 kilometriä.
Ajokokeessa on mahdollisuus ajaa joko automaattivaihteisella tai käsivaihteisella linja-autolla. Jos ajokoe on ajettu automaattivaihteisella bussilla, ajokorttiin tulee rajoitus, joka sallii ajamisen vain automaattivaihteisella bussilla. Ajokoulutus tulee usein lyhyemmäksi automaattivaihteisella bussilla ja koska suuressa osassa Ruotsin busseja on automaattivaihteet, monet yhtiöt katsovat käsivaihteisen bussin ajamisen opettamisen tarpeettomaksi.
Suomi
Suomessa linja-autonkuljettajan täytyy täyttää seuraavat vaatimukset:
Mahdollisia ylimääräisiä vaatimuksia:
Ikäraja 18 v tai 21 v (18 v edellyttää puolustusvoimissa tai ammattioppilaitoksessa suoritettua koulutusta, joka on ammattitutkintoon tähtäävää). Koulutus sisältää mm. asiakaspalvelua, kaupunki-, kauko- ja tilausliikennettä (josta kahdesta annetaan näyttökokeessa tutkintonäyttö), ajoneuvotekniikkaa, liikennesääntöjä ja lainsäädäntöä, ensiapukoulutusta (EA2 kurssi + pelastus- ja sammutusharjoitus), vieras kieli, lähinnä englannin kieli, ADR-lupakoulutus, joka sisältyy tutkintovaatimuksiin vaikka linja-autolla ei lupaan vaadittavia määriä vaarallisia aineita kuljeteta, sekä ajokoulutusta vähintään normaaliin linja-autonajo-oikeuteen vaadittava minimimäärä.
Kuljettajalla on myös oltava hyvä terveys, hyvä näkö ja kuulo sekä hyvä arviointi- ja huomiokyky. Tarkkuus, huolellisuus ja vastuullisuus ovat tärkeitä, sillä kuljettaja vastaa matkustajaturvallisuudesta.
Yhdistynyt kuningaskunta
Yhdistyneessä kuningaskunnassa bussinkuljettajaksi haluavien on täytynyt läpäistä teoriakoe ja ajokoe nimeltään ”Passenger Carrying Vehicle (PCV)”.
Palsternakat
Palsternakat (Pastinaca) on kasvisuku, joka kuuluu sarjakukkaiskasvien heimoon. Sukuun sisältyy muun muassa juureksena tunnettu palsternakka.
Francesco Provenzale
Francesco Provenzale (n. 1624 – 1704) oli italialainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Provenzale toimi uransa aikana muun muassa s. Maria di Loreton konservatorion johtajana Napolissa sekä Alessandro Scarlattin sijaisena Napolin varakuninkaan hovin kuoromestarina. Provenzalea pidetään yhtenä napolilaisen oopperakoulun perustajista. Vain kaksi Provenzalen säveltämää oopperaa on säilynyt nykypäiviin asti: Il schiavo di sua moglie (1672) ja La Stellidaura vendicata (1674).
Hankavesi (Hankasalmi)
Hankavesi on Keski-Suomessa Hankasalmella sijaitseva keskikokoinen ja matalahko järvi, joka kuuluu Rautalammin reittiin. Se sijaitsee kirkonkylän itäpuolella. Järvi on sokkeloinen, monien saarten ja niemien kapeikoiksi jakama vesistöalue. Näistä suurin on Oksalansaari. Järvi saa vetensä Armisvedestä ja ne jatkavat sen kautta Kuuhankaveteen.
Jasuko
Ensimmäinen kouluvuosi syksyllä 1964 käytiin Otsun Chausuyamalla ja oppilaita oli seitsemän. Koulun perusti Suomen vapaa ulkolähetys Fida International, myöhemmin liittyivät mukaan Lähetysyhdistys Kylväjä, Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys sekä Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys
Suurimmillaan koulun oppilasmäärä oli keväällä 1987, jolloin oppilaita oli 43. Sisäoppilaitoksen uusi asuntolarakennus otettiin käyttöön tammikuussa 1987 ja uusi koulusiipi syyslukukaudella. Sitä ennen koulua pidettiin huonokuntoisissa parakeissa. Asuntolan rakentamisen aikana Jasuko toimi väliaikaisissa tiloissa Azuchissa.
Jasuko nykyään
Jasukossa ei ole ollut päivittäistä toimintaa vuoden 2011 jälkeen kun kansainvälinen esikoulu päättyi siellä. Nykyään Jasuko on TPKF:n ylläpidossa, missä se pitää koulutuksia, kesäleirejä ja vastaavia satunnaisia tapahtumia.
Bantz J. Craddock
Kenraali Bantz John Craddock (s. 24. elokuuta 1949) oli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen (USEUCOM) ja Naton joukkojen komentaja (SACEUR) vuosina 2006–2009. Tätä ennen hän oli Yhdysvaltain eteläisten joukkojen USSOUTHCOMin komentaja 2004–2006. Jäätyään eläkkeelle armeijan palveluksesta hänet palkattiin MPRI Inc:n pääjohtajaksi.
Craddock on valmistunut West Virginia Universitysta. Hänen ensimmäinen komennuksensa oli Saksassa 3. panssaridivisioonassa, jonka jälkeen hänet nimitettiin Fort Knoxiin armeijan testiupseeriksi. Hän komensi panssarikomppaniaa Saksassa ja oli panssaripataljoonankomentajana 24. jalkaväkidivisioonassa operaation Desert Shieldissa ja Desert Stormissa. Hän valmistui U.S. Army War Collegesta 1993.
Työskenneltyään välillä Pentagonissa hänestä tuli elokuussa 1998 1. mekanisoidun jalkaväkidivisioonan ("Big Red One") varakomentaja. Hän komensi Yhdysvaltain joukkoja Kosovossa operaation alkuvaiheissa. Syyskuussa 2000 hänet nimitettiin 1. mekanisoidun jalkaväkidivisioonan komentaja. Hän oli puolustusministeri Donald Rumsfeldin vanhempana sotilasneuvonantaja elokuusta 2002 heinäkuuhun 2004, jonka jälkeen hänet nimitettiin USSOUTHCOMin komentajaksi. Hänestä tuli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen ja Naton joukkojen komentaja 7. joulukuuta 2006. Nimitys herätti kritiikkiä, koska USSOUTHCOMin komentajana hän oli vastuussa myös Guantanamo Bayn laivastotukikohdan toiminnasta. Tuolloin Craddock kieltäytyi käynnistämästä tutkimuksia alaistaan vastaan, kun tämän väitettiin sallineen vankien pahoinpitelyn.
Saksalaisen Der Spiegel -lehden haltuunsa saaman salaisen asiakirjan mukaan Craddock antoi Afganistanissa tappokäskyn huumeviljelijöistä, jota muut Naton komentajat eivät halunneet toteuttaa.
Mana
Mana tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Concorde
pienoiskuva|Viimeinen Concorde-lento laskeutumassa [[Bristoliin 26. marraskuuta 2003.]] Concorde oli ranskalaisen Aérospatialen ja brittiläisen British Aircraft Corporationin (BAC) valmistama yliääninen matkustajakone. Concorde on neuvostovalmisteisen Tupolev Tu-144:n ohella ainoa kaupallisessa matkustajakäytössä ollut ääntä nopeampi lentokone. Myös Boeing suunnitteli yliäänimatkustajakoneen (malli 2707), mutta hanke lakkautettiin vuonna 1971.
Ominaisuudet
pienoiskuva|Concorde laskeutumassa. Concorden nopeus oli Mach 2,04 ja lentokorkeus 17 000 metriä. Koneessa oli deltasiipi ja Rolls-Royce/SNECMAn valmistamat Olympus 593 Mk610 -jälkipolttimella varustetut moottorit, jotka kehitettiin alun perin Avro Vulcan -strategiseen pommikoneeseen. Jälkipolttimia käytettiin lentoonlähdössä sekä kiihdytyksessä Mach 0,95- ja Mach 1,7 -nopeuksien välissä. Muulloin jälkipolttimet olivat kytkettyinä pois päältä.
Concorde oli ensimmäinen siviililentokone, joka varustettiin analogisella fly-by-wire-lennonohjausjärjestelmällä. Paremmin tunnettu fly-by-wire-ensituote on Airbus A320, jossa järjestelmä toteutettiin ensi kertaa siviilikoneessa digitaalisena.
Muista liikennekoneista poiketen Concorden tyyppikoulutuksen suorittaminen saattoi kestää jopa viisi kuukautta, aiemmasta lentokokemuksesta riippuen. Koulutuksessa käytettiin jo 1970-luvulla täysipainoisesti täysikokoista lentosimulaattoria, joita oli vain kaksi: toinen Filtonissa, Englannissa, joka on nykyään yleisökäytössä, ja toinen Pariisissa.
Concordea valmistettiin kaikkiaan vain 20 kappaletta. British Airwaysin ja Air Francen lisäksi myös Iran Air tilasi kaksi konetta, mutta perui tilauksen vuoden 1979 vallankumouksen jälkeen. Muiden yhtiöiden tilaukset eivät olleet sitovia ja ne peruttiin ilman sanktioita. Puhjennut öljykriisi nosti Concorden käyttökustannukset korkeiksi.
Käyttö kaupallisessa ilmailussa
Kaupalliset lennot, joita harjoittivat British Airways ja Air France, alkoivat 21. tammikuuta 1976 reiteillä Pariisi–Dakar–Rio de Janeiro ja Lontoo–Bahrain–Sydney. Seuraavana vuonna valmisteltiin liikenteen aloittamista Yhdysvaltoihin. Concorde laskeutui ensimmäisen kerran John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle 19. lokakuuta 1977, minkä jälkeen sillä suoritettiin koelentoja sen varmistamiseksi, etteivät nousut ja laskut ylitä melurajoja. Reittiliikenne New Yorkiin alkoi 22. marraskuuta 1977. Myöhemmin reittiliikenne vakiintui ainoastaan reiteille Atlantin yli Pariisista ja Lontoosta New Yorkiin. Tämän lisäksi koneilla tehtiin tilauslentoja.
Lennot Concordeilla lopetettiin vuonna 2003. Osasyynä lopettamiseen oli Air Francen lennon 4590 onnettomuus Pariisin lähellä 25. heinäkuuta 2000. Onnettomuuden aiheutti aikaisemmin samalta kiitotieltä lähteneestä lentokoneesta irronnut metallinpala, joka jäi kiitotielle. Onnettomuuden jälkeen koneisiin tehtyjen teknisten parannusten ja muutosten ansiosta liikennöintiä arvioitiin voitavan jatkaa vuosikymmenen loppuun, mutta suurimmalta osaltaan koneista luopumiseen ennen aikojaan vaikutti niiden heikko taloudellinen kannattavuus ja viime vaiheessa vähentyneet matkustajamäärät. Viimeinen lento Air Francen Concordeilla tehtiin 31. toukokuuta 2003 ja British Airwaysillä vastaavasti 24. lokakuuta 2003. Alun perin British Airwaysin suunnitelma Concorden poistoon liikennöinnistä oli kaavailtu vuoteen 2010. Air Francella varsinaista ajankohtaa ei ollut virallisesti päätetty, mutta sen arvioitiin sijoittuvan vuodelle 2007.
Suomessa Concorde vieraili ensimmäisen kerran 25. joulukuuta 1984. Kone toi 97 englantilaista joulupäivänä kahdeksan tunnin vierailulle Rovaniemelle. Joululennot Concordella Suomeen olivat suosittuja myöhemminkin. Seuraava Concorden Suomen-vierailu oli samalla koneen ensikäynti Helsingissä: kone toi kaupunkiin 76 jalkapallofania 22. toukokuuta 1985.
Teknisiä tietoja
oikea|300px pienoiskuva|Concorden ohjaamo.
Warendorfin piirikunta
Warendorfin piirikunta on piirikunta Nordrhein-Westfalenin osavaltion pohjoisosassa Saksassa. Se kuuluu Münsterin hallintopiiriin, ja sen hallintokaupunki on Warendorf.
Piirikunnan pinta-ala on 1 319,42 neliökilometriä. Sen asukasluku oli 282 263 vuoden 2022 lopussa.
Maalaiskiaiset
Maalaiskiaiset ovat sukupuuttoon kuolleita laiskiaisiin (Folivora) kuuluvia nisäkkäitä, jotka ovat sukua nykyisille puissa eläville laiskiaislajeille. Maalaiskiaisia esiintyi Pohjois- ja Etelä-Amerikan mantereilla. Siellä niistä kehittyi jättiläismäisiä maanisäkkäitä kuten jättiläislaiskiainen eli Megatherium. Maalaiskiaiset elivät maassa ja liikkuivat neljällä raajalla. Maalaiskiaiset eivät ole todellinen taksonominen ryhmä, sillä osa niistä on läheisempää sukua kaksivarvaslaiskiaisille kuin toisille maassa eläneille laiskiaisille.
Pyhä Sakarias
Pyhä Sakarias (k. 752) oli paavina 3. joulukuuta 741 – 15. maaliskuuta 752. Hän tuli kreikkalaissyntyisestä perheestä San Severinosta Calabriasta ja vaikuttaa olleen läheisissä väleissä Gregorius III:n kanssa. Hän oli taitava ja hienovarainen diplomaatti. Sakariaan ja pyhän Bonifatiuksen välistä kirjeenvaihtoa on säilynyt paljon, ja se osoittaa, miten paljon paavi vaikutti tapahtumiin Saksan ja Ranskan kuningashuoneissa.
Maalaiskiaiset
Mantereelta maalaiskiaiset kuolivat sukupuuttoon viimeisen jääkauden lopussa, mutta viimeiset maalaiskiaiset elivät Haitin ja Kuuban saarilla vielä noin 1550 vuotta eaa.
Lähteet
Mylodontidae
Pyhä Sakarias
Vakiinnuttaakseen kristinuskon asemaa Roomassa Sakarias rakennutti kirkon pakanallisen Minervan temppelin paikalle lähelle Pantheonia.
Piparjuuret
Piparjuuret (Armoracia) on kasvisuku, joka kuuluu ristikukkaiskasvien heimoon. Siihen sisältyy muun muassa mauste- ja lääkekasvina käytetty piparjuuri (Armoracia rusticana).
Lajit
Piparjuuriin luokitellaan kolme lajia:
Taudinkantaja
Tautien leviämistä pyritään estämään muun muassa karanteenilla.
Kantaja-aine
Kantaja-aine tarkoittaa solukalvon proteiinia, jonka tehtävänä on siirtää erilaisia molekyylejä solukalvon lävitse soluun.
Europeana
Europeana on internetissä sijaitseva Euroopan digitaalisen kulttuurin ja taiteen keskus. Palvelun varsinainen sisältö sijaitsee eri maiden kansallisissa digitaalisissa kirjastoissa. Prototyyppivaiheessa olevaa hanketta vetää ydinryhmä, joka toimii Alankomaiden kansalliskirjastossa (Koninklijke Bibliotheek) ja tukeutuu Euroopan kirjaston asiantuntemukseen. Hankkeen valvojana on Euroopan digitaalisten kirjastojen säätiö EDL Foundation ja se on osa laajempaa Euroopan tietoyhteiskunta i2010 -hanketta.
Tämä digitaalinen kirjasto ja multimediamuseo on Euroopan yhteisön suurhanke, joka palvelee yhteisön kansalaisia heidän omalla kielellään. Palvelu avautui marraskuussa 2008 ja syyskuussa 2009 kokoelma oli kasvanut kahdesta 4,6 miljoonaan digitoituun teokseen. Vuonna 2010 valmistuvaksi aiotun Europeana 1.0:n tavoite on 10 miljoonaa teosta.
Suomi on Europeanassa mukana Kansallisen digitaalisen kirjaston kautta.
Puurtilan Kisa-Pojat
Puurtilan Kisa-Pojat on varkautelainen urheiluseura, joka on pelannut mm. pesäpallon SM-sarjassa 1961-70 kaikkiaan 154 ottelua saavuttaen vuosina 1964 ja 1965 SM-hopeaa. Pesäpallon Suomen Cupin loppuottelussa se oli 1986 joutuen silloinkin tyytymään kakkossijaan. Maakuntacupin 1968 voitti Suur-Savon joukkue, joka oli käytännössä PKP.
Pesäpallon suomensarjan itälohkon se on voittanut vuosina 1960, 1967 ja 1969 nousten näinä kausina mestaruussarjaan. Kaudet 1981-1990 seura pelasi Ykkössarjassa, josta kauden 1990 päätteeksi putosi nousten 1991 Suomensarjan itälohkon voittajana takaisin ykkössarjaan kaudeksi 1992, jolloin taas välittömästi putosi. Viimeksi seura on pelannut Ykköspesiksessä kaudella 1999.
Pesäpallon maakuntasarjassa seura on voittanut Suur-Savon lohkon vuosina 1956 ja 1965 ja lohkojakouudistuksen jälkeen kaakkoislohkon 1977.
Seuran kotikenttä on Kämäri.
Palkitut
Lyöjäkuningas:
Vuoden lukkari:
Baryš
thumb|125px|Baryšin vaakuna. Baryš on kaupunki Venäjällä Uljanovskin alueella. Se sijaitsee Volgan vesistöön kuuluvan Baryšjoen rannalla 139 kilometriä Uljanovskista lounaaseen. Kaupunki on Baryšin piirin keskus. Sen kautta kulkee Inzan ja Syzranin välinen rautatie (Baryšin asema). Asukkaita on 18 100 (vuonna 2005).
Paikkakunta on syntynyt 1600-luvun loppupuolella. Vuonna 1954 siitä tuli kaupunki. Nähtävyyksistä huomattavin on vuonna 1754 rakennettu Kolminaisuuden kirkko.
Anna Tauriala
Anna Tauriala (Anna Tauriala-Tegnér, o.s. Bade, 11. joulukuuta 1941 Helsinki – 6. helmikuuta 2007 Höllviken, Ruotsi) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta sisustusarkkitehdiksi 1966 ja graafikoksi 1973.
Anna Taurialan ensimmäisten kirjojen aiheet olivat arkirealistisia. Kansainvälisyyskasvatus, taaperokirjat ja ihmisen suojattomuuden ja haavoittuvuuden ymmärtäminen olivat hänelle tärkeitä aiheita. Ihminen ja ihmisiä -kirjan seksuaalikasvatusta ja ihmisen lisääntymistä käsittelevät sivut herättivät pahennusta julkisuudessa, mutta Rudolf Koivu -palkintolautakunta palkitsi kirjan kuvituksen vuonna 1975.
Myöhemmin Anna Tauriala jätti arkirealismin ja ryhtyi kirjoittamaan satuja.
Itse kirjoittamiensa kirjojen lisäksi Tauriala kuvitti myös muiden kirjoja, etenkin lasten oppikirjoja. Hänen kirjojaan on julkaistu Suomen lisäksi kymmenessä maassa.
Tauriala muutti Ruotsiin 1984. Hän keskittyi sen jälkeen enemmän maalaamiseen.
Timotheos
Timotheos ( <, ’kunnia’ + , ’jumala’; ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Maitojauhe
thumb|Maitojauhetta. Maitojauhe on kuivattua maitoa, jota käytetään elintarviketeollisuudessa, kotitalouksissa sekä eläinten rehuksi. Maitojauhepohjaisia valmisteita ovat muun muassa erilaiset kastike- ja keittoainekset, vanukasjauheet, jauhemaiset äidinmaidonkorvikkeet, lastenvelli- ja puurojauheet, kahvikermajauhe sekä kaakaomaitojauhe sekä suurtalouskäyttöön valmistetut erikoistuotteet.
Historia
Maitojauheen valmistusmenetelmän kehitti vuonna 1802 venäläinen tohtori Osip Križevski. Sen kaupallinen valmistus alkoi T. S. Grimwaden vuonna 1855 kehittämällä menetelmällä, jota paransi Justus von Liebig vuonna 1867. Suomeen maitojauhealaan keskittynyt yhtiö Maitopulveri Oy, myöhemmin Kuivamaito Oy, perustettiin vuonna 1952. Se rakensi maitojauhetehtaan Somerolle seuraavana vuonna. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja, aina vuoteen 1983 asti, oli maanviljelysneuvoksen arvonimen saanut Urho Heikkilä.
Valmistus
Maitojauhe valmistetaan kuivaamalla eli poistamalla pastöroidusta maidosta vesi. Maito kuivataan suihkuttamalla se kammioon, jossa se kohtaa vastakkaiseen suuntaan tulevan lämpimän ilmavirran. Lämmin ilma haihduttaa veden maitopisaroista, jonka jälkeen kuiva maitopulveri kerätään kasaan hienona pulverina. Kotitalouksien käyttöön tarkoitettu maitojauhe instantoidaan kuivatuksen jälkeen. Instantointi tarkoittaa maitojauheen hiukkaskoon kasvattamista. Isot hiukkaset liukenevat paremmin veteen kuin pienet hiukkaset. Ruuanvalmistukseen käytetty maitojauhe on sumu(tus)kuivattua, instantoitua ja rasvatonta maitojauhetta. Maitojauhe on aina homogenoimatonta. Maitojauhetta saa myös vähälaktoosisena.
Yksi litra valmista maitoa saadaan sekoittamalla 2 desiä maitojauhetta litraan vettä.
Säilytys
Avaamattomana tuote säilyy huoneenlämmössä vähintään viimeiseen myynti- tai käyttöpäivämäärään saakka. Avattuna, kosteudelta suojattuna säilyvyys on noin 1–3 kuukautta, tuotteesta riippuen. Maitojauheen rakenne ei kestä pakastamista, sillä se paakkuuntuu, jonka jälkeen jauheen käyttö voi olla hankalaa.
Reinhard Keiser
Reinhard Keiser (1674–1739) oli saksalainen oopperasäveltäjä. Keiser johti Hampurin oopperaa vuosina 1706–1709 ja työskenteli vuodesta 1728 kaupungin katedraalin kanttorina. Kirkko- ja instrumentaalimusiikin lisäksi Keiser sävelsi uransa aikana noin sata oopperaa
Carl Philipp Emanuel Bach kertoi kirjeessä Johann Nikolaus Forkelille Keiserin olleen yksi hänen isänsä arvostamista säveltäjistä.
Showpaini
pienoiskuva|upright=1.5|Painijoita kehässä. Showpaini (joskus myös näytöspaini tai amerikkalainen vapaapaini, puhekielessä reslinki; ; kirjaimellisesti käännettynä ammattilaispaini) on urheilullinen viihdemuoto, jossa osanottajat kamppailevat näytösluontoisissa otteluissa. Lajin säännöt ja erilaiset kilpailut perustuvat löyhästi painin sääntöihin ja 1900-luvun alun kilpailulliseen ammattilaispainiin, mutta nykyään lajilla on entistä vähemmän tekemistä kilpaurheiluna harjoitettavan vapaapainin kanssa. Ammattilaispaini sai alkunsa kiertävien sirkusten, voimamiesten yms. näytöksistä. Showpainijat väittivät lähes vuosisadan ajan lajin olevan aitoa kilpaurheilua ja he suojelivat tarkoin alan salaisuuksia.
5. syyskuuta
5. syyskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 248. päivä (249. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 117 päivää.
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 4. syyskuuta, 6. syyskuuta
Showpaini
Slangitermi kayfabe viittaa käytäntöön illuusion ylläpitämisestä eli väitetään asioiden olevan todellisia: tämä sisältää käsikirjoitetut persoonat, kilpailut ja tarinakaaret. Tämä ulottuu usein myös otteluiden ulkopuolelle muihin yhteyksiin kuten kulissien takaa kuvaukseen ja haastatteluihin.
Yhdysvaltalainen World Wrestling Entertainment eli WWE on showpainin tunnetuin ja suurin promootio. WWE:n lippulaivasarja Monday Night RAW on televisiohistorian pisimpään yhtäjaksoisesti jatkunut viikoittainen ohjelma, jota on esitetty jo n. 1500 jaksoa.
Suomessa toimivat showpainiorganisaatiot FCF Wrestling ja SLAM! Wrestling Finland järjestävät showpainitapahtumia ympäri vuoden.
Showpaini ja viihde
thumb|upright=2|[[Triple H|Triple H:n kehääntuloposeeraus]] Showpainilla on tiettyjä yhtymäkohtia 1500–1700-luvuilla suosittuun Commedia dell'arteen. Nykyaikaisessa, viihteellisessä ammattipainissa, tällaisia ovat muun muassa tarinankerronnalliset elementit, karakteerien rakentaminen, juonikuviot, haastattelut, sekä ottelijoiden erikois- ja lopetusliikkeet. Suunnitellut tarinan kaaret saattavat kestää joskus vuosiakin. Maailman suurin showpainiyritys, WWE, kutsuukin omaa tuotettaan urheiluviihteeksi.
1900-luvun alkupuolella alkoivat yhä useammat ammattilaisottelut olla järjestettyjä. Tästä huolimatta lähes koko vuosisadan ajan lajia mainostettiin aitona kilpaurheiluna. Ajan myötä järjestäjien painotus kuitenkin siirtyi selkeämmin viihteenomaisen spektaakkelin puolelle. Painijoilta vaaditaan kuitenkin yhä hyvää kuntoa ja urheilullista taustaa. Laji on Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa, sekä Meksikossa erittäin suosittu, lisäksi myös Euroopassa, etenkin Isossa-Britanniassa ja Saksassa. Mukana on käsikirjoitettuja henkilöitä historioineen ja taustoineen, ottelut ovat näyttäviä, ja ohjelma sisältää samalla paljon muutakin, kuin kehässä tapahtuvaa toimintaa.
Painijat jaetaan tavallisesti ns. hyviksiin ja pahiksiin, eli faceihin (babyface) ja heeleihin. Facet pyrkivät olemaan oikeudenmukaisia, hyväntahtoisia ja inspiroivia. Heelit sen sijaan ovat halveksuttavia karakteereja, he vihastuttavat yleisöä ja tekevät koiruuksia. Facejen ja heelien välille tulee usein riidallisia juonikuviota eli feudeja. Face saattaa tarinankerronnallisesti joskus kääntyä heeliksi (heel-turn). Joidenkin painijoiden karakteeri voi olla myös selkeästi ja tarkoituksenmukaisesti facen ja heelin välimaastossa (tweener).
Todellisuus ja fantasia
Otteluiden lopputulokset ovat ennalta sovittuja. Ottelun kulku tapahtuu yksissä tuumin vastustajan kanssa. Useimmissa liikkeissä kuitenkin käytetään vahvaa kontaktia ja niistä aiheutuu myös fyysistä kipua. Ottelijat ovat toimintaan pitkällisesti koulutettuja ja väärin suoritettuina liikkeet voivat aiheuttaa vakavia vammoja. Lajin edistyneellä tasolla vaaditaan kovaa fyysistä kuntoa, runsaasti esiintymistaitoja, ottelupsykologian tuntemusta, perehtymistä interaktioon yleisön kanssa, sekä paljon harjoitusta turvallisten tekniikoiden opettelussa.
Yleistä showpainisanastoa on artikkelissa Luettelo showpainin termeistä.
Säännöt
Kehätuomarilla on viimeinen sana kaikissa otteluissa, ja vain hän itse voi kumota tekemänsä päätöksen. Tarinankerronnallisista syistä tähän sääntöön voidaan joskus tehdä poikkeus. Yleisesti käytetty sanonta kuuluukin: "Jos tuomari ei sitä nähnyt, sitä ei tapahtunut". Heelit käyttävätkin tätä usein hyväkseen, tehden koiruuksiaan tuomarin selän takana.
Lyöminen on sallittua, jos lyöjä käyttää avokämmentä (ei suljettua nyrkkiä). Jos toinen ottelijoista koskee kehäköysiin, ote täytyy irrottaa ennen kuin tuomari ehtii laskea viiteen; tätä sääntöä käytetään usein esim. nivellukoista karkaamiseen. Painija voi myös asettaa jalkansa tai kätensä kehäköydelle välttääkseen häviön selätystilanteessa. Heelit saattavat aika ajoin käyttää sääntöjen vastaisesti kehäköysiä apukeinona selättäessään vastustaansa, ottamalla kehäköysistä lisätukea.
Ottelun voi voittaa selätyksellä, luovutuksella, uloslaskulla, diskauksella tai sillä, ettei vastustaja ehdi nousta kanveesista ylös kehätuomarin laskiessa kymmeneen (tyrmäys).
Selätys
Painijan tulee selättää vastustaja siten, että tämän molemmat olkapäät ovat matossa, samalla kun tuomari iskee mattoon kolme kertaa.
Luovutus/tyrmäys
Luovutuksessa painija joutuu esimerkiksi nilkka-, ranne- tai jalkalukkoon, eikä halua jatkaa ottelua kivun vuoksi.
Mikäli painiote johtaa vastustajan tajunnan menetykseen, se katsotaan tyrmäykseksi. Tuomari määrittää tajunnan menetyksen tavallisesti nostamalla ottelijan kättä ja pudottamalla sen sitten alas. Mikäli pudotus toistuu kolme kertaa ilman, että ottelija jaksaa estää käden putoamisen, hänen katsotaan olevan tajuton.
Painija voi myös luovuttaa taputtamalla mattoon, joka tuotiin mukaan 1990-luvun puolivälissä, kun itämaisten taistelulajien ja vapaaottelun suosio kasvoi. Ottelijalta hyväksytään myös suullinen luovutus, jos hän ei voi liikuttaa käsiään vastustajan pitämän otteen tai lukon vuoksi.
Lukko tai muu luovutusote on irrotettava, mikäli lukossa oleva painija ylettää koskettamaan kehäköysiä millä tahansa kehonsa osalla.
Diskaus
Seuraavat rikkomukset johtavat diskaukseen:
Muunnelmia
Säännöt ovat muuttuneet ajan kuluessa. Esimerkiksi National Wrestling Alliancessa (NWA) säännöt kielsivät vastustajan heittämisen köyden yli. Nyt jo hajonneessa World Championship Wrestlingissä (WCW) säännöt kielsivät yläköydeltä vastustajan päälle hyppäämisen 1990-luvun alussa, mutta kiellosta luovuttiin fanien vastustuksen takia. Molemmat rikkeet johtivat aikoinaan diskaukseen. Vastaavasti, 1990-luvun Extreme Championship Wrestlingissä (ECW) singles-otteluissakaan ei ollut diskauksia. ECW:n säännöt ovat suurimmalta osin poistuneet käytöstä sen jälkeen, kun WWE osti ECW:n vuonna 2001 tämän kärsiessä taloudellisista vaikeuksista. Joissakin otteluissa saatetaan käyttää vanhan ECW:n sääntöjä, mutta niitä kutsutaan WWE:ssä nykyään nimellä Extreme Rules.
Showpaini maailmalla
Stereotyyppisesti amerikkalaisena ilmiönä pidettyä showpainia harrastetaan myös monissa muissa maissa. Etenkin Kanadasta, Japanista ja Meksikosta on tullut lukuisia kuuluisia showpainijoita. Japanilainen showpaini tunnetaan nimellä Puroresu ja meksikolainen nimellä Lucha Libre.
Puroresu tunnetaan niin kutsutusta Strong Stylesta, mikä sisältää runsaasti täydellä kontaktilla suoritettavia iskuja.
Lucha Libre on erityisen tunnettu painijoiden eli luchadorien käyttämistä naamioista, ja monet luchadorit ovatkin painineet koko uransa ilman todellisen henkilöllisyytensä paljastamista. Naamion menettämistä pidetään Lucha Libressä suurena häpeänä. Lucha Libre on tunnettu myös niin kutsutusta high flying -tyylistä, jolla viitataan näyttäviin hyppyihin ja akrobaattisiin liikkeisiin. pienoiskuva|upright|Lucha Libre -naamioita
Showpaini Suomessa
Suomessa on ollut neljä vakavastiotettavaa yritystä luoda showpainipromootio. Valhalla Pro Wrestling pyrki vuonna 2003 kovalla markkinoinnilla ja kovilla nimillä nopeasti kannattavaksi liiketoiminnaksi. Yleisö kuitenkin pettyi, kun yrityksen mainostamia nimiä ei kehässä nähty, ja Valhalla lopetettiin heikon talouden vuoksi. PWF eli Pro Wrestling Finlandia jatkoi showpainitoimintaa vuosina 2003–2006, mutta huomattavasti maltillisemmin. PWF piti painitapahtumia Uudenmaan alueella muutaman kuukauden välein, kunnes lopetti toimintansa. Suomalaisen showpainin aktiivista toimintaa jatkavat FCF Wrestling ja SLAM! Wrestling Finland. Syyskuun 3. päivä 2007 alettiin suomalaista showpainia näyttää ensi kertaa myös televisiossa, kun Diggari-kanavalla alkoivat SMASH TV -lähetykset. Subtv (nyk. Sub) esitti viikoittain SmackDown! -ohjelmaa vuosina 2002–2006, jonka jälkeen nähtiin RAW, SmackDown! ja WWE NXT MTV3 MAXilla perjantai–lauantai-iltaisin, mutta sen esittäminen sittemmin lopetettiin. TV-kanava Sub ilmoitti aloittavansa uudelleen WWE:n Smackdown ja RAW -lähetykset huhtikuussa 2021.
Gail Patrick
Gail Patrick (alk. Margaret LaVelle Fitzpatrick, 20. kesäkuuta 1911 – 6. heinäkuuta 1980) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli mukana 62 elokuvassa vuosien 1932 ja 1948 välisenä aikana,
Hän kuoli syöpään 69 vuoden ikäisenä Los Angelesissa.
Arnaut Danjuma
Arnaut Danjuma Groeneveld (s. 31. tammikuuta 1997 Lagos, Nigeria) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia lainasopimuksella Primera Divisiónin espanjalaisseura Villarrealista.