cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ernst Röhm
Varhaiset vuodet
Yhdessä eräiden muiden vastaavanlaisten paramilitääristen järjestöjen kanssa se liittyi Rautanyrkki-nimiseen salaiseen järjestöön, jonka perustajiin kuului myös Ernst Röhm. Röhm oli kuin luotu tällaiseen tehtävään, koska hänen mukanaolonsa sotilastiedustelussa avasi hänelle yhteyksiä laajoihin kansalliskonservatiivisiin piireihin. Tässä yhteydessä Röhm tutustui myös korpraali Adolf Hitleriin, joka tutki sotilastiedustelun laskuun erilaisia vasemmistolaisia ryhmittyä Münchenissä. Pian tämän jälkeen Hitler liittyi Saksan työväenpuolueeseen (”Deutsche Arbeiterpartei”, DAP), erääseen kansallista sosialismia edustaneeseen pienpuolueeseen, johon hän oli työssään tutustunut. Vielä samana vuonna myös Röhm liittyi Hitlerin taivuttelemana saman puolueen jäseneksi.
Röhm ja NSDAP
Vuosi tämän jälkeen Röhmistä tuli eräs Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen (”Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei”, NSDAP) perustajajäseniä. NSDAP oli kehittynyt DAP:stä Hitlerin otettua siinä johdon. Röhmin avulla Hitler solmi ensimmäiset kontaktinsa baijerilaisiin sotilaspiireihin ja muihin kansallis-konservatiivisiin piireihin. Röhm hankki myös puolueelle uusia jäseniä tuntemistaan oikeistolaisista ryhmistä. Hänellä oli myös keskeinen rooli puolueorganisaation rakentamisessa. Hän oli eräs 9. marraskuuta 1923 tapahtuneen oluttupavallankaappauksen johtajia. Kaappauksen epäonnistuttua Röhm vangittiin ja hänet tuomittiin viiden kuukauden vankeusrangaistukseen. Hänet myös erotettiin valtakunnanarmeijan palveluksesta. Kansallissosialistisen puolueen toiminta kiellettiin.
Vapauduttuaan vankeudesta ja puolueen toiminnan tultua taas lailliseksi Ernst Röhm astui puolueen taistelujärjestön SA:n johtoon. Järjestön ensimmäinen johtaja oli ollut Hermann Göring. Röhmin johdolla SA:sta kehittyi erittäin hyvin organisoitu, luja ja iskukykyinen joukko. Sen tehtävänä oli ennen kaikkea turvata rauha puolueen kokouksissa ja mielenosoituksissa. Käytännössä SA taisteli myös kommunistien taistelujärjestön Rotkämpferbundin kanssa Saksan kaupunkien ”katujen herruudesta”. Vuonna 1925 Röhm erosi SA:n johdosta ja puolueesta, koska hän oli riitautunut Hitlerin kanssa SA:n roolista ja sen suhteesta kansallissosialistiseen puolueeseen. Suoran toiminnan miehenä ja voimakkaana antikapitalistina Röhm ei voinut hyväksyä Hitlerin puolueen laillistamisen jälkeen aloittamaa laillisuuskampanjaa, jossa tämä ilmoitti pyrkivänsä valtaan yksinomaan laillisin ja demokraattisin keinoin. Röhm halusi jatkaa aseellista taistelua, tavoitteena kansallinen vallankumous ja kansallissosialistinen Saksa. Hänen mielestään Hitlerin uusi linja petti kansallissosialistiset ihanteet; se merkitsi halveksittavaa kompromissia suurteollisuuden, valtakunnanarmeijan ja muiden taantumuksellisten valtojen välillä. Koska Röhm ei halunnut sitä, hän vaati, että SA:sta tuli tehdä autonominen järjestö, joka ei ole puoluejohdon (käytännössä Hitlerin) alainen. Tämä näkemys johti Röhmin osin avoimeen vastakkainasetteluun puoluejohdon kanssa.
Röhmin elämästä ei tiedetä paljonkaan hänen vuonna 1925 tapahtuneen puolueesta eroamisensa ja vuoden 1928 väliltä. Vuonna 1928 Röhmin tiedetään olleen Bolivian armeijan palveluksessa yliluutnantin arvoisena nk. Chaco-sodan aattona. Boliviaan hänet oli kutsunut saksalainen kenraali Hans Kundt. 1930 Röhm palasi yllättäen Saksaan, teki sovinnon Hitlerin kanssa ja liittyi uudelleen puolueeseen ja SA:han. 1. huhtikuuta 1931 hänestä tuli Hitlerin nimittämänä SA:n esikuntapäällikkö. Röhm kehitti SA:ta edelleen voimaperäisesti. Samalla hän alkoi tuoda uudelleen esiin ajatuksiaan kansallissosialistisesta vallankumouksesta ja uudesta, sosialistisesta Saksasta. Röhm otti uudelleen etäisyyttä puolueen viralliseen linjaan. Hän saattoi kuvata SA:ta ”kansallissosialistisena taistelujärjestönä puolueen rinnalla” ja selittää, että järjestö on puolueesta riippumaton.
Helmikuussa 1932 Saksan valtakunnankansleri Heinrich Brüning kielsi SA:n toiminnan, koska se oli syyllistynyt väkivaltaisuuksiin. Hänen seuraajansa Franz von Papen kumosi kiellon. Hitlerin noustua valtakunnankansleriksi 30. tammikuuta 1933 voimainsa tunnossa oleva SA juhli valtaannousua suurin paraatein ja soihtukulkuein. Järjestössä oli tuolloin jo yli 400 000 jäsentä.
Röhmin loppu
Hitlerin noustua valtaan Röhm toivoi tämän ryhtyvän laajamittaisiin uudistuksiin Saksan talouselämän sosialisoimiseksi. Röhm kannattajineen otti sosialismin kansallissosialismin nimessä ilmeisen vakavasti. Hitler, joka kuitenkin tarvitsi itselleen suuryritysten, teollisuusjohtajien ja eliitin tuen, pidättäytyi kaikesta, joka olisi voitu tulkita valtiollistamiseksi tai sosialisoimiseksi, hän päinvastoin torjui nämä ajatukset suoralta kädeltä. Röhm alkoi valittaa valtaannousun jääneen puolitiehen. Hänen mukaansa vain aito saksalainen kansallissosialistinen vallankumous saattoi ratkaista Saksan ongelmat.
Lopullinen ratkaisu tuli vuonna 1934, juuri ennen presidentti Paul von Hindenburgin kuolemaa. Presidentin ollessa kuolemaisillaan alkoivat monet ryhmät toimia saadakseen oman ehdokkaansa presidentiksi. William Shirerin kirjan Kolmannen valtakunnan nousu ja tuho mukaan konservatiivien vahva ryhmittymä halusi kruununprinssi Vilhelmin (keisari Vilhelm II:n pojan) palaavan ja ryhtyvän Saksan presidentiksi. Välttääkseen tämän Hitler tapasi tärkeimmät sotilasjohtajat panssarilaiva Deutschlandilla ja lupasi aloittaa Saksan uudelleenaseistuksen, jos he kannattaisivat häntä presidentiksi. Lisäksi hän lupasi hankkiutua eroon Röhmistä niin kutsuttuna pitkien puukkojen yönä.
Heinrich Himmlerin johtama SS hankki tekaistuja todisteita, joiden mukaan SA valmisteli Röhmin johdolla vallankaappausta ja oli saanut tätä varten Ranskasta 12 miljoonaa valtakunnanmarkkaa avustusta. Hitler esitti epäilykset Röhmille, joka torjui ne suoralta kädeltä. Röhm kuitenkin suostui lähettämään koko SA:n neljäksi viikoksi lomalle. 29. kesäkuuta 1934 Röhm määräsikin SA:n lomalle ja ilmoitti itse matkustavansa kuntoutukseen Bad Wiesseehen Münchenin lähelle. Hitler määräsi kaikki SA:n johtajat osallistumaan kokoukseen Hanselbrauer Hotelliin Wiesseessä Münchenin ulkopuolella 30. kesäkuuta. Tuona päivänä Hitler määräsi henkilökohtaisesti Röhmin pidätettäväksi, kuten Alfred Rosenbergin päiväkirjat todistavat. Virallisten tietojen mukaan Hitler itse olisi ottanut osaa operaatioon kentällä, mutta sen uskotaan olevan pelkkää natsipropagandaa.
Seuraavien tuntien aikana myös muut SA:n johtajat pidätettiin, ja monet heistä ammuttiin heti. Todennäköisesti Hitlerin alkuperäinen tarkoitus oli tuomita Röhm oikeudessa, mutta hän kuitenkin päätti, että Röhmin täytyy kuolla. Uskotaan, että Röhmille tarjottiin mahdollisuutta itsemurhaan, mutta lopulta hänet ammuttiin. Hitler käytti tätä puhdistusta selvittääkseen välinsä monien vanhojen vastustajiensa kanssa: Gregor Strasser, Gustav Ritter von Kahr, kenraali Kurt von Schleicher ja Edgar Jung murhattiin. Franz von Papen määrättiin kotiarestiin.
3. heinäkuuta Gesetz über Maßnahmen zur Staatsnotwehr -laki oikeutti nämä – kansallissosialistisessakin valtiossa laittomat – toimet jälkikäteen ”laillisen valtion itsepuolustuksen” nimissä.
Homoseksuaalisuus
Ernst Röhm tuli Saksan kansalle tunnetuksi myös siitä, että hän eli suhteellisen avoimesti homoseksuaalina. Röhm oli Hitlerin läheinen ystävä ja yksi harvoista, joilla oli lupa sinutella tätä. Virallisesti Hitler selitti kuulleensa Röhmin homoseksuaalisuudesta vasta juuri ennen tämän pidättämistä. Todellisuudessa Hitler oli tiennyt asiasta jo vuodesta 1919. Kirjan The Pink Swastika: Homosexuality in the Nazi Party mukaan yleiseen tietoon asia tuli vuonna 1925, kun Röhm haastoi oikeuteen 17-vuotiaan poikaprostituoidun, joka oli ryövännyt hänet seuraavana aamuna. Vuoden 1932 presidentinvaalien jälkeisenä päivänä Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen sanomalehden etusivulla julkaistiin uutinen, joka paljasti Ernst Röhmin homoseksuaalisuuden. Asian tultua julki Hitler haukkui punastelevan ja kiemurtelevan Röhmin pahanpäiväisesti. Tässä vaiheessa hän ei kuitenkaan antanut skandaalin häiritä valtapyrkimyksiään. Toistaiseksi vanhan toverin yksityiselämän luonne oli yhdentekevä, kunhan tämä ei sekaantuisi alaikäisiin.
Sipoonjoen vesistö
Sipoonjoen vesistö (vesistöaluetunnus 20) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Sipoonjoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 220,48 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,58 %.
Yleistä
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Nännilävistys
thumb|Rengasmallia oleva nännilävistys naisen rinnassa. thumb|Tappimallinen nännilävistys miehellä. Nännilävistys on lävistys, joka tehdään nänniin. Nännilävistys sijaitsee yleensä nännin juuressa ja voi kulkea missä tahansa kulmassa; yleisin on vaakasuora lävistys ja toiseksi yleisin pystysuora. Nännilävistyksessä voi käyttää joko tappia tai renkaan muotoista korua.
Nännilävistys on yksi hitaimmin parantuvista lävistyksistä: sen paranemisaika on keskimäärin noin puolesta vuodesta vuoteen.
Lävistyksen riskit
Nännilävistyksen vakava, joskin harvinainen komplikaatio on rintatulehdus eli mastiitti. Rintatulehdus johtuu bakteereista, jotka pääsevät rintaan lävistyksen kautta. Tulehdus hoidetaan antibiooteilla, mutta se voi vaatia joskus kirurgisen avauksen ja puhdistuksen.
Nännilävistyksestä ei ole haittaa imetykselle, joskin korun poistoa suositellaan imetyksen ajaksi, varsinkin jos lävistys ei ole täysin parantunut, jolloin kudosnesteen tai muun mukana voi lapsen suuhun siirtyä bakteereja liikaa. Myös lapsen suu saattaa kärsiä korusta.
Riojasaurus
Riojasaurus (”La Riojan lisko”) oli suurimpia prosauropodeihin kuuluneita kasvinsyöjiä. Riojasauruksella oli pituutta 10 metriä ja painoa 1 tonni. Argentiinasta löydetty Riojasaurus eli 219 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä triaskaudella. Argentiinalainen paleontologi José Bonaparte nimesi Riojasauruksen 1969 löytöpaikkansa La Riojan mukaan.
USS Herzog
USS Herzog (runkonumero DE-178) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jolloin alus suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty William Ralph Herzogin mukaan.
Riojasaurus
Elintavat
Melanorosauridae-heimoon kuulunut Riojasaurus söi ravinnokseen puiden lehtiä, joihin monet samaan aikaan eläneistä matelijoista, kuten dicynodontit eivät ylettyneet. Riojasaurusta luultiin aiemmin lihansyöjäksi, koska sen kalloa ei löydetty. Lähistöltä löytyneiden terävien hampaiden uskottiin kuuluneen Riojasaurukselle. Terävät hampaat olivat todennäköisesti peräisin raadonsyöjiltä, jotka söivät eläimen ruumista. Nykyään Riojasaurusta on löydetty yli 20 osittaista tai kokonaista tukirankaa.
USS Herzog
Valmistus
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 17. toukokuuta 1943. Alus laskettiin vesille 5. syyskuuta kumminaan William Herzogin äiti Alice A. Herzog ja otettiin palvelukseen 6. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään J. C. Toft Jr.
Riojasaurus
Elintavat
Pää oli pieni, mutta kaula ja häntä olivat pitkiä. Riojasaurus oli raskastekoisempi kuin pienemmät prosauropodit, joten se ei kenties pystynyt liikkumaan kahdella raajalla. Etu- ja takaraajat olivat lähes yhtä pitkät. Muihin prosauropodeihin verrattuna tämän dinosauruksen raajat olivat pidemmät ja vahvemmat. Riojasauruksen raajat olivat suhteessa pidemmät kuin sauropodeilla. Se muistuttikin ruumiinrakenteeltaan pientä sauropodia.
USS Herzog
Palvelus
Alus kuului 14. huhtikuuta – 14. heinäkuuta 1944 Etelä-Atlantille sijoitettuun Task Group 41.6:een. Se suojasi saattuetukialus USS Solomonsia etsittäessä Saksan laivaston sukellusveneitä. Alus pelasti lentokoneen upottaman sukellusveneen miehistön 15. kesäkuuta, jonka jälkeen se vieraili Recifessä 23. kesäkuuta. Alus teki toisen purjehduksen osaston mukana palaten Recifeen 16. heinäkuuta.
Alus siirtyi 28. heinäkuuta Brasilian laivaston tukikohtaan Nataliin, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus lainattiin Brasilian laivastolle osana lend-lease sopimusta 1. elokuuta 1944.
Brasilian laivaston CTE Beberibe
pienoiskuva|CTE Beberibe Herzog nimettiin CTE Beberibeksi runkonumerolla D-19. Alus palautettiin 30. kesäkuuta 1953 Yhdysvaltain laivastolle, joka luovutti sen heti takaisin. Alus ajoi karille 1966 ja romutettiin 1968.
Formula One 05
Formula One 05 on SCE Studio Liverpoolin kehittämä ja SCEE:n julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin vain PlayStation 2:lle, aluksi Euroopassa 1. heinäkuuta 2005 ja Australiassa myöhemmin samana vuonna.
Pelaaminen
Peli perustuu Formula 1 -kauteen 2005 ja sisältää F1 04 -pelistä tutun uramoodin, jossa pelaaja ohjaa omaa kuljettajaansa viiden vuoden ajan (jotka kaikki ovat samanlaisia kuin oikea F1 -kausi 2005). Peli tukee myös EyeToy -kameraa, jonka ansiosta voi laittaa oman naamansa kuljettajan naaman tilalle. Mutta toisin kuin F1 04:ssä, kuljettajan kypärää ei voi valita.
Pelaaja aloittaa testaamalla heikompien tallien kuten Minardin, Jordanin tai Red Bull Racingin ratissa. Hyvät esitykset kilpailuissa ja testeissä edesauttavat pelaajan nousua parempiin talleihin, kun heikot esitykset taas tietävät todennäköisimmin potkuja. Pelissä on myös kaksinkamppailuita tallin kakkoskuljettajaa (tai kolmoskuljettajaa, riippuen pelaajan tilanteesta), joissa molemmat kuljettajat ajavat viisi kierrosta, ja kummalla on nopeampi yhteisaika (yksi kierros tulee, kun ensimmäisen, toisen ja kolmannen sektorin nopeimmat ajat lasketaan yhteen) saa kilpakuljettajan paikan. Pelaajat voivat ensimmäistä kertaa katsoa uramoodissa voittamia palkintoja.
Kuten F1 04:ssä, historiallisia autoja saa saavuttamalla erilaisia tavoitteita, kuten voittamalla maailmanmestaruuden. Uramoodissa voi myös avata uusia kypäriä. Pelissä on piilotettuna myös erikoisrata (Detroitin katurata, mitä on käytetty Yhdysvaltojen itäisessä GP:ssä) jonka voi saada Time Attack -muodossa. Peli kehitettiin ennen uuden aika-ajojärjestelmän tuloa, joten siinä on vielä kauden alussa käytössä olleet aika-ajot. Pelissä oli myös verkkopelimahdollisuus. Formula One 05 ei toimi Pohjois-Amerikkalaisissa NTSC -konsoleissa. Pelin suomenkielisinä selostajina toimivat Oskari Saari ja Erkki Mustakari.
Ensimmäistä kertaa vuosiin suuri määrä faneja myönsi parannuksen edellisiin peleihin olleen suuri. Peli oli piristysruiske jota F1 -pelisarja oli kipeästi tarvinnut.
Rubén Baraja
Rubén Baraja Vegas (s. 11. heinäkuuta 1975) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Helmikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Valencian päävalmentajana.
Baraja tuli tunnetuksi hyvänä kahden suunnan keskikenttäpelaajana, joka pystyi pelottomiin taklauksiin, oivaltaviin syöttöihin ja tarvittaessa myös maalintekoon.
Ura pelaajana
Baraja aloitti ammattilaisuransa kaudella 1993–1994 synnyinkaupunkinsa seurassa Real Valladolidissa ennen siirtymistään Atlético Madridiin. Atléticon pudottua pääsarjasta kauden 1999–2000 päätteeksi Baraja siirtyi kahdella miljardilla pesetalla samalla kaudella Mestarien liigan loppuottelussa esiintyneeseen Valenciaan, joka etsi vahvistuksia keskikentälleen Gerardin ja Farinósin lähdettyä seurasta. Ensimmäisellä Valencian-kautensa aikana Baraja teki myös ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 7. lokakuuta 2000 Israelia vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa, joka päättyi Espanjan 2–0-voittoon. Valencia puolestaan selvitti tiensä uudelleen Mestarien liigan loppuotteluun, mutta jälleen tuloksena oli tappio, tällä kertaa rangaistuspotkukilpailussa Bayern Müncheniä vastaan.
Kaudella 2001–2002 Baraja oli voittamassa Valencian ensimmäistä sarjamestaruutta 31 vuoteen. Kesällä 2002 hän oli maajoukkueen mukana vuoden 2002 MM-kilpailuissa, jossa Espanjan tie katkesi rangaistuspotkukilpailuun venyneessä puolivälieräottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Seuratasolla lisää menestystä tuli kaudella 2003–2004 Valencian voitettua sekä kotimaan sarjamestaruuden että Uefa-cupin, jonka loppuottelussa kaatui Olympique de Marseille maalein 2–0. Baraja otti osaa myös vuoden 2004 EM-kilpailuihin, jossa Espanjan karsiutui jo alkulohkovaiheessa tulevien loppuottelijoiden Portugalin ja Kreikan edettyä jatkoon.
Ura valmentajana
Kesällä 2013 Baraja palasi Valenciaan ja aloitti seuran juniorijoukkueen päävalmentajana. Hän valmensi seuran nuoria kaksi kautta ja toimi lyhyesti myös reservijoukkueen päävalmentajana. Heinäkuussa 2015 Barajasta tuli Elchen päävalmentaja. Baraja luotsasi seuran Segunda Divisiónissa sijalle 11. Kauden jälkeen hän jätti tehtävänsä.
Joulukuussa 2019 Barajan ura jatkui CD Tenerifen päävalmentajana. Hän pelasti joukkueen putoamiselta Segundasta, mutta jätti tehtävänsä kauden jälkeen.
Elokuussa 2020 Barajasta tuli Real Zaragozan päävalmentaja. Hän sai kuitenkin heikkojen tulosten vuoksi potkut jo saman vuoden marraskuussa.
Isser Harel
thumb|Isser Harel Isser Harel (1912 — 18. helmikuuta 2003) oli venäläissyntyinen vakoilija ja Israelin turvallisuuspalvelun Mossadin toinen johtaja vuosina 1952—1963. Hän oli Reuven Shiloahin seuraaja.
Isser Harel syntyi Isser Halperin -nimisenä Vitebskissä, Venäjän keisarikunnassa (nykyisellä Valko-Venäjällä) suureen varakkaaseen perheeseen.
Harelin syntymäpäivä ei ole tiedossa, sillä Gemara-kirja, johon hänen syntymätietonsa oli merkitty, katosi ensimmäisen maailmansodan ja Venäjän vallankumouksen aikana.
Perhe omisti etikkatehtaan Vitebskissä. Harelin isoisoisä oli ollut etikka-alalla ja tullut kuuluisaksi keisarillisella Venäjällä. Harel oli 5-vuotias, kun vallankumous syttyi ja kaupunkiin saapui sekä punaisia että valkoisia. Eräässä punaisten kokouksessa Isser näki Lev Trotskin.
Kun Hebronissa Palestiinassa syttyi vuonna 1929 levottomuuksia, päättivät Harel ja hänen lähipiirinsä kiirehtiä lähtöään. Tätä varten vielä 17-vuotiaalle Harelille hankittiin 18-vuotiaan paperit, joiden turvin hän vuonna 1930 muutti Palestiinaan juutalaiseen siirtokuntaan vaellettuaan ensin halki Euroopan Genovan satamaan ja matkustettuaan loppumatkan laivalla.
22. syyskuuta vuonna 1952 Harelista tuli Mossadin johtaja. 15 vuotta Harel johti natsirikollisen Adolf Eichmannin etsimistä. Metsästys päättyi toukokuussa 1960, jolloin Mossadin agentit kidnappasivat Eichmannin Argentiinasta Israeliin. Eichmann oli vastuussa kuuden miljoonan juutalaisen murhasta ja "lopullisen ratkaisun" toteuttamisesta toisen maailmansodan aikana.
Timo Torikka
Timo Veikko Torikka (s. 1. helmikuuta 1958 Kerava) on suomalainen näyttelijä.
Torikka pääsi toisella yrittämällä Teatterikorkeakouluun. Hän opiskeli näyttelijäntyötä vuosina 1978–1982 valmistuen teatteritaiteen maisteriksi. Vuosina 1986–1989 hän opiskeli Elokuvataiteen laitoksella elokuvaohjaamista ja -leikkaamista, mutta ei ikinä valmistunut koulusta.
Suomen lisäksi Torikka puhuu ruotsia, englantia, saksaa ja ranskaa. Hän näytteli ranskankielentaitoista poliisia kahdessa Suomessa kuvatussa Komisario Maigret -televisioelokuvassa. Lisäksi hän on puhunut muutamissa ranskan kielen opetusvideoissa.
Torikka ohjasi ja käsikirjoitti yhdeksänosaisen Hobitit-televisiosarjan vuonna 1993. Se esitettiin Yle TV1 -kanavalla.
Vuosina 2005–2007 Torikka näytteli myös Ranskassa, jossa hän esiintyi pääroolissa Pantathéàtren näytelmässä Plus loin que loin. Näytelmää on esitetty muun muassa Pariisissa, Saint-Étiennessä, Caenissa, Dijonissa ja Cherbourgissa. Hänet kiinnitettiin ranskalaiseen produktioon myös syksyllä 2008, kun hän sai yhden päärooleista Philippe Ducros’n näytelmässä L’Affiche. Näytelmän ensi-ilta oli 1. maaliskuuta 2009 Caenissa.
Torikka toimi Teatterikorkeakoulun lehtorina vuosina 1991–1994. Lisäksi hän on vetänyt monia näyttelijäntyönkursseja eri oppilaitoksissa.
Timo Torikka asuu nykyään Espoossa.
Éamonn Ceannt
thumb|Éamonn Ceannt Éamonn Ceannt (oik. Edward Thomas Kent, 21. syyskuuta 1881 − 8. toukokuuta 1916) oli irlantilainen nationalisti ja kapinallinen.
Ceannt syntyi Ballymoren Glenamaddyssä, Galwayn kreivikunnassa, kahdeksanneksi lapseksi. Ceanntin isä oli Royal Irish Constabularyn (RIC) jäsen. Hänen jäädessään eläkkeelle vuonna 1892 perhe muutti Dubliniin. Dublinissa nuori Edward kiinnostui Irlannin vapautusliikkeestä. Hän liittyi Gaelic Leagueen ottaen käyttöön iirinkielisen nimensä, Éamonn Ceanntin, ja opetteli soittamaan irlantilaista säkkipilliä (Uilleann Pipe). Hänestä tulikin loistava muusikko, ja hän esiintyi jopa paavi Pius X:lle. Työelämässä hän oli Dublin Corporationin kirjanpitäjä.
Vuoden 1913 paikkeilla Ceannt liittyi Irlannin tasavaltalaisveljeskunta IRB:hen ja oli myöhemmin yksi Irish Volunteers -järjestön perustajajäsenistä. Ceannt oli myös tärkeässä asemassa vuoden 1916 pääsiäiskapinan suunnittelussa: hän oli yksi sotilaskomitean alkuperäisjäsenistä ja yksi niistä seitsemästä, jotka allekirjoittivat pääsiäisjulistuksen. Hänestä tehtiin neljännen vapaaehtoispataljoonan komentaja, joka pääsiäiskapinan aikana piti hallussaan South Dublin Unionia ja Marrowbonen panimoa. Ceanntin osasto halusi jatkaa taistelua kapinan romahtamisen jälkeen, mutta antautui lopulta Patrick Pearsen käskystä.
Ceanntia pidettiin Kilmainhamin vankilassa ennen teloitusta 8. toukokuuta 1916, jolloin hän oli 34-vuotias.
Bastardikilpikonna
Bastardikilpikonna eli atlantinbastardikilpikonna (Lepidochelys kempii) on pienin ja harvinaisin merikilpikonnista.
Levinneisyys ja elinympäristö
Bastardikilpikonna elää vain Atlantissa. Sen levinneisyys keskittyy Meksikonlahdelle, jossa myös niiden kaikki lisääntymisrannat sijaitsevat. Pohjoisessa sitä voi tavata Nova Scotiaan asti. Euroopan vesissä aikuisia kilpikonnia ei juuri tavata.
Bastardikilpikonna elää mieluiten matalissa merialueilla kuten lahdissa ja laguuneissa merivirtoja seuraten. Elinalueiden merenpohja on mieluiten hiekka- tai mutapohjainen. Välillä ne oleskelevat myös avomerellä. Vuorovesialueita laji karttaa, mutta oleskelee usein aivan rannan tuntumassa. Laji pystyy sukeltamaan varsin syvälle.
Elintavat
Bastardikilpikonna viihtyy parhaiten yksikseen, joskus ryhminä. Se on kuitenkin tekemisissä lajitoveriensa kanssa vain lisääntymisaikana. Bastardikilpikonnaurokset eivät nouse kuoriutumisensa jälkeen enää koskaan maalle. Sen sijaan naaraat käyvät vuosittain munimassa rannalla. Laji vaeltaa mielellään eivätkä kilpikonnat pidä reviiriä. Ääntely on köhinämäistä ja sen kuuleva lajitoveri voi mahdollisesti paikantaa sen aiheuttajan, mikä on hyödyllistä etenkin lisääntymisaikana. Bastardikilpikonna syö mieluiten rapuja, katkarapuja, nilviäisiä, meduusoja ja joitain kasveja.
Uhat ja suojelu
Bastardikilpikonna on uhanalaisin kaikista merikilpikonnista. Pesiviä naaraita on nykyisin vain noin 1 000 yksilöä. Vielä 1940-luvulla naaraita pesi 100 000, mutta määrä romahti muutamaan sataan 1980-lukuun mennessä kalastuksen ja munienkeruun takia. Bastardikilpikonna ei ole niin arvostettu ruokana kuin muut merikilpikonnat, mutta sitä jää usein sivusaaliiksi verkkoihin ja ilman valvontaa munienkeruu on laajamittaista. Tehokkaan suojelutyön ansiosta kanta on elpynyt. Kilpikonnia on auttanut etenkin pesimärantojen suojelu Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Munia myös haudotaan keinotekoisesti ja kuoriutuneet poikaset päästetään luontoon siten etteivät ne jää maapetojen saaliiksi.
Luettelo pikkuplaneetoista: 143001–144000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 143001:stä ja päättyen 144000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Chrome Dome
Turtles – mutanttikilpikonnat
Chrome Dome esiintyi vierailevana vihollisena 1980-luvun Turtles – mutanttikilpikonnat -sarjassa, jossa hahmon äänenä toimi Peter Renaday. Silppuri rakensi Chrome Domen johtamaan jalkaninjojaan ja rakennutti robotille useita aseita, kuten laseraseita, tykkejä ja ohjuksia. Chrome Dome päätyi lopulta taistelemaan Turtleseja vastaan, jotka voittivat hänet poistamalla tämän pääsirun selästä. Chrome Dome palasi vielä Silppurin palkkalistalle muiden rikollisten lisäksi muun muassa Rottakuninkaan, Nahkapään, Tempestran, Scumbugin ja Anthraxin kanssa. Kaikki rikolliset kuitenkin lähtivät pettyneenä pois jäätyään ilman palkkiota Turtlesien voitettua Silppurin.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (2012)
Chrome Dome esiintyy vuoden 2012 sarjassa kehittyneenä Karain sekä Kraangien suunnittelemana androidina, joka käytti samanlaista haarniskaa kuin Chris Bradford käytti ennen mutatoitumistaan.
K. H. Seppälä
thumb|K. H. Seppälä 1956Kaarle Heikki Seppälä (8. maaliskuuta 1881 Kuhmalahti – 11. kesäkuuta 1959 Tampere) oli aikanaan eräs Suomen tunnetuimmista papeista ja sananjulistajista. Seppälä toimi 1926–1956 Tampereen tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherrana ja oli samalla tuomiorovastina Tampereen hiippakunnan tuomiokapitulin varapuheenjohtaja. Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta myönsi hänelle 1942 teologisista ja kirkollisista ansioista kunniatohtorin arvon.
Elämä ja ura
K. H. Seppälän vanhemmat olivat vuokraaja Simo Seppälä ja Henrika Hukkila. Hän oli kotoisin vaatimattomista oloista, mutta pääsi opintielle. Tultuaan ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta Seppälä kirjoittautui 1900 teologiseen tiedekuntaan. Hänet vihittiin papiksi 1905. Toimintaa ylimääräisenä pappina Hämeen maalaispitäjissä seurasi määräys Tampereelle 1909 ja valinta seurakunnan 4. kappalaiseksi 1917 ja kirkkoherraksi 1925. Seppälä solmi 1921 avioliiton musiikinopettaja Anna Karolina Levónin kanssa. Avioliitosta syntyi viisi lasta, joista vanhin, Heikki Seppälä (diplomiurkuri, director musices, 1922–1990), toimi Tampereen tuomiokirkon urkurina 1957–1974. Muut lapset: Elina (Laustela, 1924–), lääketieteen lisensiaatti, Antti (1926–1927), Simo (1926–1956) ja Anna (Kautto, 1930–), valtiotieteen maisteri, kirjastonhoitaja.
Tamperelaisten sielunhoitajana Seppälä joutui kohtaamaan aikakauden suuret onnettomuudet: sisällissodan 1918, elokuvateatteri Imatran palon 1927 (21 kuollutta), Kuru-laivan haaksirikon 1929 (138 hukkunutta) ja sotavuodet 1939–1945.
Vaikuttavimman osan elämäntyöstään Seppälä teki saarnaajana. Hänen puhetaidollisesti korkeatasoiset ja sisällöllisesti puhuttelevat saarnansa tekivät hänestä tamperelaisten halukkaasti kuunteleman mutta myös valtakunnallisesti arvostetun julistajan. Seppälän maanlaajuista mainetta lisäsivät myös 1920-luvulla aloitetut jumalanpalvelusten radioinnit, jotka lähetettiin usein Tampereen tuomiokirkosta, sekä sadat eri lehdissä julkaistut saarnat ja hartauskirjoitukset.
K. H. Seppälästä on lukuisia juttuja, jotka todistavat hänen sanavalmiuttaan. Toisinaan Seppälä oli varsin teräväsanainen. Niinpä hän sanoi nuoremmalle tyttärelleen impulsiivisen Eelis Gulinin ollessa Tampereen hiippakunnan piispa: ”Kun Aleksi Lehtonen oli täällä piispana, minä toivoin, että Lehtonen edes jonakin päivänä unohtaisi olevansa piispa. Nyt minä joudun toivomaan, että Gulin edes joskus muistaisi olevansa piispa.”
Luettelo kansalliseläimistä
Kansalliseläin on kansalliseksi symboliksi valittu eläin.
Riitta-Liisa Helminen
Riitta-Liisa Helminen-Orsmaa (s. 4. lokakuuta 1946 Pyhäjärvi Ul) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvissa ja muun muassa televisiosarjassa Mummo.
Helminen on yksi Ryhmäteatterin perustajajäsenistä.
Helmisen puoliso on ohjaaja, teatterinjohtaja Taisto-Bertil Orsmaa.
Matka Viipuriin
Matka Viipuriin on Kalle Pursiaisen vuonna 1994 ohjaama TV-elokuva. Sen on tuottanut Yle TV2.
Kotava
Kotavan nimi tarkoittaa kirjaimellisesti "jokaisen kieltä" tai "kaikkien kieltä" ja on muodostettu sanoista kot (jokainen, kaikki) ja ava (kieli). Kielen perusperiaatteita ovat neutraalius, omaperäisyys, universaalius, yksinkertaisuus, säännöllisyys ja rikkaus sekä evoluutioarvo eli kyky mukautua maailman ja ajattelutapojen muutokseen. Monista vanhemmista kansainvälisistä apukielistä, kuten esperantosta ja interlinguasta poiketen kieli pyrkii universaaliuteen eikä pohjaudu vain tiettyihin eurooppalaisiin tai indoeurooppalaisiin kieliin; pääosa kielen 17 000 sanaa kattavasta sanastosta onkin varta vasten luotua eikä pohjaudu mihinkään olemassa olevaan kieleen.
Kielioppi ja fonologia
Kotavan kielioppi on yksinkertainen, säännöllinen ja helposti muistettava. Substantiivit ja pronominit ovat taipumattomia, eikä sukua tai lukua ole. Aikamuotoja on kolme (nykyinen, mennyt ja tuleva) ja tapaluokkia neljä (indikatiivi, imperatiivi, konditionaali ja partisiippi). Verbitaivutus on säännöllinen ja verbit taipuvat seitsemässä persoonassa. Syntaktisesti kieli on joustava ja sanajärjestys vapaa; useimmiten käytetään kuitenkin OSV-järjestystä (objekti-subjekti-verbi).
Kotavalla on yksinkertainen ja joustava fonologinen järjestelmä, johon kuuluu viisi vokaalia, 17 yleismaailmallista konsonanttia ja kolme puolivokaalia. Sananpaino on toiseksi viimeisellä tavulla vokaaliin päättyvissä sanoissa, muissa viimeisellä. Poikkeus on kuitenkin verbitaivutuksen yksikön ensimmäinen persoona, jossa paino on viimeisellä tavulla loppuvokaalista riippumatta.
Kirjoitusjärjestelmä
Kotavaa kirjoitetaan yksinkertaistetulla, 24 kirjainta sisältävällä latinalaisella aakkostolla. Jokainen kirjain vastaa tiettyä foneemia.
Kielinäyte
Isä meidän -rukous kotavaksi:
Morone
Morone on ahvenkalojen lahkoon (Perciformes) ja bassien heimoon (Moronidae) kuuluva kalasuku.
Lajit
Sukuun kuuluu neljä lajia.
Lotto (Xysman albumi)
Lotto (SPI29CD) on Xysman albumi, jolla yhtye kehitti tyyliään yhä tietoisemmin indierockin suuntaan. Albumi sisältää brittipop-vaikutteita, psykedeelisiä hetkiä ja hard rockia. Loton on tuottanut Jani Lankinen, kuten myös aiempia Xysman levyjä. Brian De Palma käytti kappaletta ”Shortest Route” ohjaamassaan elokuvassa Snake Eyes (1998).
Kenwyne Jones
Kenwyne Jones (s. 5. lokakuuta 1984 Sobo Village, Point Fortin) on trinidadtobagolainen jalkapalloilija. Viime aikoina kärkihyökkääjänä pelannut Jones on edustanut Valioliigatasolla pelaavaa Stoke Cityä, jonne hän siirtyi Sunderlandista vuonna 2010.
Monet Jonesin peliä nähneet tuntevat miehen erinomaisena target-pelaajan, jonka pääpelivoima hakee vertaistaan. Lisäksi mies omaa melko kovan laukauksen, sekä erinomaisen tekniikan. Jones muistuttaa monella tavalla Tottenhamia edustavaa Emmanuel Adebayoria.
Jones aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Joe Public FC:ssä. Sieltä hän siirtyi vuonna 2002 W Connectioniin, kunnes Southampton osti hänet. Southampton lainasi Jonesin Sheffield Wednesdayhin joulukuussa 2004. Laina päättyi jo 15. tammikuuta 2005, mutta hänestä ehti tulla Wednesdayn fanien suosikki tehtyään seitsemän maalia seitsemässä ottelussa. Vuonna 2005 hän oli myös lainalla Stoke Cityssä, jossa teki kolme maalia 13 ottelussa.
Jonesin ensimmäinen maaottelu oli 29. tammikuuta 2003 Suomea vastaan. Hän oli maansa joukkueessa alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa ja pelasi kaksi ottelua vuoden 2006 MM-kisoissa Saksassa. Jones on pelannut 45 maaottelua, joissa on tehnyt viisi maalia (tilanne 14. tammikuuta 2011).
Michael O’Hanrahan
thumb|Michael O’Hanrahan Michael O’'Hanrahan (17. huhtikuuta 1877 Newrose – 4. toukokuuta 1916 Dublin) oli irlantilainen nationalisti, joka oli keskeisessä asemassa Irlannin vuoden 1916 pääsiäiskapinassa.
O’Hanrahan oli kapinan aikana Dublinin kolmannen pataljoonan apulaiskomentaja Thomas MacDonaghin alaisuudessa. Pataljoona oli sijoitettu Jacob’sin keksitehtaalle, eikä juuri osallistunut taisteluihin pääsiäisviikon aikana, sillä brittiarmeija kiersi sen asemat. Kapinan kukistamisen jälkeen O’Hanrahan teloitettiin ampumalla 4. toukokuuta 1916.
Pariisi–Tours
Pariisi–Tours on yhden päivän mittainen pyöräilykilpailu, joka järjestetään lokakuussa Ranskassa. Varsin tasainen reitti kulkee Pariisin laitamilta Tours'iin seuraillen Chevreusen ja Loire'n laaksoja. Reitin korkein kohta on 200 m:n korkeudessa Gault-du-Perchessä. Kilpailu on tullut tunnetuksi kiriajajien suosikkina, koska kilpailu yleensä päättyy joukkokiriin 3 km:n mittaisella Avenue du Grammontilla. Kilpailu kuuluu UCI Europe Touriin ja on kategorialuokitukseltaan 1.Pro. Vuosina 2005–2007 se kuului UCI ProTour -sarjaan. thumb|270px|Vuoden 2016 kilpailu käynnissä
Historia
thumb|300px|Kilpailijoita ennen lähtöä vuoden 1912 kilpailussa Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran amatöörikilpailuna vuonna 1896 ja se on yksi vanhimmista pyöräilykilpailuista. Kilpailun järjestäjänä toimi Paris-Velo-lehti. Seuraavan kerran kilpailun järjesti aikakauslehti l'Auto vuonna 1906 ja siitä lähtien se on järjestetty vuosittain. l'Auto muutti kilpailun ammattilaisille tarkoitetuksi. Nykyään kilpailun järjestäjänä toimii Amaury Sport Organisation, joka vastaa myös Ranskan ympäriajon järjestämisestä.
Reitti ja olosuhteet
Kilpailun reitti on muuttunut useasti vuosien saatossa kilpailun kokonaismatkan kuitenkin säilyessä noin 250 km. Varsin aikaisessa vaiheessa kilpailun lähtö siirrettiin pois Pariisista, ensin Versailles'hin ja myöhemmin nykyisen paikkaansa Saint Arnould en Yvelinesiin. Vuosina 1919–1926 kilpailun reitissä tapahtui suuria muutoksia, joiden tavoitteena oli tehdä kilpailun lopusta vaativampi. Reittiin lisättiin mutka Chinon kaupunkiin, minkä myötä Toursia lähestyttiin mäkisempää maastoa pitkin ja samalla kilpailun kokonaismitta kasvoi 342 kilometriin. Tästä huolimatta kiriajajat jatkoivat kilpailun dominointia ja vuonna 1959 järjestäjät päättivät lisätä loppuun kolme kierrosta, joiden aikana noustiin Aloutte-mäen päälle. Tämäkään ei kuitenkaan auttanut ja vuonna 1965 muutosta yritettiin jälleen. Tällä kertaa kiellettiin ulkopuolisten vaihtajien käyttö ja ajajat pakotettiin käyttämään vain kahta eri vaihdetta. Kilpailun voitti alankomaalainen, ensimmäistä vuottaan kilpaillut Gerben Karstens, joka oli valinnut käyttöönsä välitykset 53×16 ja 53×15. Karstensin keskinopeus 246 km reitillä oli 45,029 km/h, mikä tuohon aikaan oli kilpailun ennätys. Vaihteiden käytön rajoittaminen huomattiin kuitenkin varsin pian toimimattomaksi ratkaisuksi sillä vuoden 1966 kilpailu päättyi lähes vastaavanlaiseen massakiriin kuin vuonna 1964, joten vaihteiden rajoituksista luovuttiin, eikä niitä ole käytetty vuoden 1966 jälkeen.
Vuosina 1974–1987 reittiin tehtiin jälleen merkittäviä muutoksia, kun kilpailu ajettiin jopa päinvastaiseen suuntaan eli Toursista Pariisiin ja reittiä muutettiin muutenkin vuosittain. Tuohon aikaan kilpailu tunnettiin välillä nimellä Grand Prix d'Automne ja välillä se oli nimetty lähtö- ja maalipaikkoina toimineiden kaupunkien mukaan. Monien mielestä kilpailu menetti luonnettaan näiden vuosien aikana, jolloin kilpailu ajettiin välillä Toursista Versailles'hin (1974–1975), Bloista Chaville'en (1976–1977 ja 1979–1984) Bloista Autodrome de Montiéryyn (1978) ja Créteil'stä Chavilleen (1985–1987). Vuonna 1988 kilpailu ajettiin alkuperäistä reittiä päinvastaiseen suuntaan. Tuulella on merkittävä vaikutus kilpailussa ja erityisesti lounaanpuoleinen tuuli tekee kilpailusta raskaan. Vuonna 1988 Peter Pieters voitti vastatuuleen ajetun kilpailun vain 34 km/h keskinopeudella, joka oli hitain kilpailun historiassa 57 vuoteen. Toisaalta vuonna 2003 Erik Zabel voitti myötätuuleen ajetun kilpailun 47,550 km/h keskinopeudella, mistä hän sai Ruban Jaune eli "Keltaisen nauhan", joka annetaan korkeimmasta keskinopeudesta pyöräilyn klassikkokilpailussa.
Hoksopoli
Hoksopoli oli Kuopiossa sijainnut seikkailupuisto, joka oli toiminnassa vuosina 2007–2009. Puiston ideana oli olla luonnollisen kokoinen lautapeli, jossa kävijät olivat itse pelinappuloita.
Puiston rakentaminen maksoi 700 000 euroa, ja sen loppuosan rakentamiseen olisi tarvittu miljoona euroa lisää. Puistosta koitui Kuopion kaupungille tappiota yhteensä 1,5 miljoonaa euroa. Puisto suljettiin kannattamattomana vuonna 2010 ennen kesäkautta.
Vuonna 2015 Kuopion kaupunki alkoi suunnittella alueelle asuntoja ja alueen asemakaava julkaistiin joulukuussa 2022.
Suurin osa Hoksopolista purettiin syksyllä 2017. Jäljelle jäi vain hirrestä rakennettu kahvila- ja huoltorakennus, joka paloi täysin epäillyn tuhopolton seurauksena 24. joulukuuta 2022.
Oleg Karavajev
Oleg Karavajev (20. toukokuuta 1936 – 23. elokuuta 1978) oli neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Karavajev voitti kultaa kreikkalais-roomalaisen painin 57 kilon sarjassa Rooman 1960 olympialaisissa. Maailmanmestaruuden hän voitti Budapestissa 1958 ja Jokohamassa 1961.
Yhdistetyn maailmancup 1994–1995
Yhdistetyn maailmancupin kaudella 1994–1995 järjestettiin kymmenen osakilpailua.
Gabrielle Lord
Gabrielle Craig Lord (s. 26. helmikuuta 1946 Sydney, Australia ) on australialainen kirjailija
Käytyään koulua Sacre Coeurin luostarikoulussa Rose Bayssa Lord suoritti tutkinnon University of New Englandissa. Hän aloitti kirjoittamisen työskennellessään työvoimahallinnossa.
Lord sai 1977 apurahan esikoisromaaninsa viimeistelyyn, mutta ikävän palautteen vuoksi hän luopui sen julkaisemisesta ja kirjoitti nopeasti uuden. Fortress ilmestyi 1980, ja siitä sai alkunsa Lordin jännitysromaanien sarja. Romaanien tapahtumapaikka on useimmiten nyky-Australiassa, ja aiheena on lasten huono kohtelu ja siitä perheille aiheutuvat ikävyydet.
Lordin kirjoista on tehty elokuvia, ja hän on niiden ansiosta voinut omistautua kokonaan kirjoittamiselle. Hän on saanut teoksistaan useita palkintoja.
Lordin romaanin Erämaaluolan vangit (Fortress) lyhennelmä on julkaistu Kirjavalioissa vuonna 1982.
Farahin maakunta
Farahin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion länsiosassa, Iranin rajalla. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään Farah. Farah on melko laaja ja harvaan asuttu maakunta, vuonna 2020 siellä oli noin 563 000 asukasta. Valtaosa - 80 prosenttia - heistä on pataaneja. Itäosissa elää myös merkittävä tadžikkivähemmistö.
Farahin maakunnan läpi virtaa kaksi suurta jokea: Herat ja Farah. Farah-joelta etelään maasto on lähinnä aavikkotasankoa, pohjoisessa ja idässä on vuoristosempaa.
Farah ja Bakwa ovat Afganistanin keskeisiä oopiumiunikon viljelyalueita.
Vuonna 2017 arvioitiin, että 15% väestöstä oli lukutaitoisia.
Jekaterina Šumilova
Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Šumilova oli pikakilpailun viidestoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana Venäjän naisten hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui sprintissä kuudenneksi ja takaa-ajossa neljänneksi ja yhteislähdössä kymmenenneksi.
Šumilova aloitti kilpailemisen ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2011–2012, ja hänen parhaat sijoituksensa maailmancupissa ovat kuudennet sijat Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa kaudella 2013–2014 ja Kontiolahden MM-sprintissä 2015. Cupin kokonaistilanteessa hän oli 31. kaudella 2012–2013.
Peruspiste
Kuten prosenttiyksikkö, peruspiste ilmaisee aina absoluuttista muutosta prosentista. Näin ollen käyttämällä termiä peruspiste vältetään prosentteihin liittyvä mahdollinen sekaannus suhteellisten ja absoluuttisten muutosten välillä esim. tarkoittaako 1 %:n kasvu 10 %:n korossa nousua 10,1 %:iin vai 11 %:iin? Oikea vastaus on 10,1 %:iin. Esimerkiksi 100 peruspisteen kasvu 10 %:n korossa vastaa yhden prosenttiyksikön kasvua, jolloin korko on nousun jälkeen 11 %.
Erkki Vala
Erkki August Valdemar Vala, vuoteen 1928 Erik Wadenström; salanimi A. R. Torni, (17. joulukuuta 1902 Porvoo – 14. helmikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kustantaja, kriitikko ja kirjailija.
Ura
Erkki Vala pääsi ylioppilaaksi 1924. Hän toimi Nuoren Voiman Liitossa ja Tulenkantajissa, työskenteli WSOY:n kustannusvirkailijana 1924–1928 ja sitten toimittajana Tulenkantajat-lehdessä 1928–1930 ja Yleisradio-lehdessä 1931–1932. Hän perusti uuden Tulenkantajat-lehden 1932 ja oli sen päätoimittajana vuoteen 1939 saakka. Nimen uuskäyttö herätti aikalaisissa pahennusta.
Vala johti 1935–1941 Kirjailijain kustannusliikettä, joka julkaisi monien virallisessa epäsuosiossa olleiden kirjailijoiden teoksia, kuten Pentti Haanpään. Vuonna 1935 Vala ja Haanpää saivat 1 200 markan sakot jälkimmäisessä Tulenkantajat-lehdessä 1933–1934 julkaistuista Haanpään kirjoituksista ”Pulamiehet puhelevat” ja ”Pulamiehet lähtevät liikkeelle”, jotka käsittelivät Nivalan konikapinaa, koska niiden vuoropuheluissa oli ”Raamatusta lainaamalla ja halventavaa esitystapaa käyttäen levitetty lausumia, jotka olivat omiansa halventamaan julkista viranomaista ja laillista yhteiskuntajärjestystä”.
Vala julkaisi 1935 Tulenkantajat-lehdessä otteita Jaroslav Hašekin romaanista Kunnon sotamies Shvejkin seikkailut maailmansodassa, ja hänet tuomittiin sakkoihin uskonnollisten arvojen rienaamisesta. Seuraavana vuonna Vala joutui kuukaudeksi vankeuteen Katajanokalle Helsingin lääninvankilaan julkaistuaan otteita eurooppalaisten lehtien kirjoituksista, joissa käsiteltiin Toivo Antikaisen oikeusjuttua. Vala oli Ihmisoikeuksien liiton johtokunnan jäsen 1936–1939 ja liiton puheenjohtaja 1950–1951.
Vala toimi sotavuosina 1940–1945 vapaana kirjailijana ja toimittajana. Hän kirjoitti saksalaisvastaiseen lehteen nimeltä Vapaa Pohjola. Jatkosodan alettua Vala siirtyi Ruotsiin, jossa hänet pidätettiin Suomen ja Saksan vaatimuksesta 10.3.1942 epäiltynä Suomea koskevien tietojen luovuttamisesta briteille. Hän sai vuoden pakkotyötuomion. Ruotsissa ollessaan hän kirjoitti salanimellä A. R. Torni poliittisia analyyseja.
Sotien jälkeen Vala toimi Yleisradion esitelmä- ja selostusosaston päällikkönä 1945–1949 ja vuodesta 1949 alkaen vapaana toimittajana. Hän oli vuodesta 1951 Turun Sanomien ja Suomen Sosialidemokraatin vakinainen avustaja.
Tuotanto
Valan 1930 ilmestynyt teos Leijonajuhla oli omana aikanaan harvoja älymystöpiirien kuvauksia. Vala kirjoitti satojen liuskojen mittaisen muistelmakäsikirjoituksen, jota hän ei kuitenkaan saanut julki. Minna Maijala on käyttänyt käsikirjoitusta laajasti lähteenä Katri Valan elämäkertateoksessaan Katri Vala: Kulkuri ja näkijä.
Yksityiselämä
Erkki Valan vanhemmat olivat metsänhoitaja Robert Waldemar Wadenström (1873–1911) ja Alexandra (Sandra) Fredrika (o.s. Mäki). Hänen vanhempi sisarensa oli runoilija Katri Vala (Karin Wadenström). Veli Niilo Wadenström (1905–1945) suomensi kolme teosta, joista yhden julkaisi Erkki Valan johtama Kirjailijain kustannusliike. Valan setä oli päätoimittaja Hjalmar Wadenström.
Valan isoisä oli maineikas porvoolainen kanttori August Emanuel Wadenström (s. 1839), jonka mukaan on nimetty Pappilanmäen kaupunginosan Wadenströminkuja.
Erkki Vala oli naimisissa 1929–1930 laulajatar Ursula Thesleffin (k. 1930 pojan synnytyksessä ) kanssa, 1931–1939 laulajatar Maila Järvisen kanssa (liitto päättyi avioeroon) ja vuodesta 1944 Helny Anna Constance Wallinin kanssa. Erkki Valan poika oli matemaatikko Klaus Vala (1930–2000).
Kuulohavaintoja
Kuulohavaintoja on Kotiteollisuuden vuonna 1997 julkaistu EP-levy. Kuulohavaintoja oli ensimmäinen Kotiteollisuus-nimellä julkaistu äänite. Yhtyeen alkuperäinen kitaristi Aki Virtanen erosi yhtyeestä hieman ennen EP:n julkaisua. "Käärmeiden historiaa" -kappaleesta tehtiin myöhemmin uusi versio vuoden 2001 Yksinpuhelu-EP:lle.
Kappaleet
Sävellys ja sovitus Kotiteollisuus, sanoitukset Jouni Hynynen.
Tekstuaalinen transmissio
Tekstuaalinen transmissio eli välittyminen tarkoittaa tekstin siirtymistä yhdestä dokumentista toiseen. Esimerkiksi tekijän käsikirjoituksen latomisessa ja painamisessa kirjaksi on kyse tekstuaalisesta transmissiosta, samoin kuin tuon kirjan kappaleen käyttämisessä myöhemmin perustana uuden laitoksen laatimiselle. Jokainen transmission vaihe altistaa tekstin tekstuaaliselle variaatiolle, joka voi toteutua esimerkiksi tiedostamattomina kopiointi- tai painovirheinä tai tekijän tai editorin revisioina.
Southfield (Michigan)
Southfield on kaupunki Oaklandin piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 71 758. Southfield kuuluu Detroitin suurkaupunkialueeseen.
Ari Lehtoranta
Ari Tapio Lehtoranta (s. 1963) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Caverionin toimitusjohtajana vuosina 2017–2021.
Lehtoranta toimi Nokian Renkaiden toimitusjohtajana vuosina 2014–2016. Hän on työskennellyt aiemmin Koneen Keski- ja Pohjois-Euroopan liiketoimintojen johtajana sekä Nokialla ja Nokia Siemens Networksissa.
TUL:n pesäpallomestaruus 1934
Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruudesta pelattiin viidennen kerran kesällä 1934. Mestaruus meni ensimmäistä kertaa pääkaupungin ulkopuolelle, kun Kuusankosken Puhti osoittautui parhaaksi.
Itälohko
Idän loppuottelut pelattiin Kuusankoskella, ja lopputurnaukseen selvisivät Lappeenrannan Työväen Urheilijat ja Kuusankosken Puhti.
Pitkä kuuma kesä
Juoni
Paavo "Patu" Taskinen (Unto Helo) muuttaa äitinsä ja siskonsa kanssa Helsingistä Joensuuhun. Patulla on kesätyö hautausmaalla, jossa hän tutustuu paikalliseen Jukka Lajuseen (Mikko Hakola), jolla on kavereidensa kanssa Hurriganes-vaikutteinen rock-yhtye Publiganes. Lajunen kiinnostuu eksoottisen helsinkiläisestä Patusta, joka lisäksi väittää olevansa Lepakon valtaaja, Pelle Miljoonan tuttu ja Tavastia Klubin kanta-asiakas. Lajunen esittelee Patulle yhtyeensä Publiganes, johon kuuluvat laulaja Lajusen lisäksi säveltäjäkitaristi Jimi Pääkallo (Konsta Hiekkanen, nyk. Jimi Pääkallo) sekä veljekset basisti Kakkonen ja rumpali Kukkonen. Monet elokuvan huumoritilanteista syntyvät kaikkia aineita (mm. matkapahoinvointilääkkeitä) sekaisin käyttävän kitaristin Jimin toilailuista. Jimi on meikkaava rokkari, joka enteilee Hanoi Rocksin ja uuden glam-sukupolven tuloa. Esimerkiksi yhtyeen nimeksi hän myöhemmin ehdottaa "Taipei Fucks". Kukkonen sen sijaan on täysin alkoholisoitunut ja käytännössä joka hetki humalassa. Kukkosen veli Kakkonen on ainoastaan melkein aina humalassa ja hänellä on tapana todeta veljensä kaikkien sanomisten perään "Nii!".
Uusien kavereidensa keskuudessa eräänlaisen helsinkiläisjulkkiksen maineen saanut Patu alkaa luotsata ja manageroida yhtyettä tosissaan osoittaakseen puhuvansa totta. Näin ollen yhtye saa myös uuden Kakkosen keksimän nimen, Kalle Päätalo. Patu lupaa järjestää Kalle Päätalon Tavastialle ja alkaa sanoittaa sille kappaleita. Erityisesti hän kiinnostuu yhtyeen harjoituksissa soittamasta, Jimin säveltämästä kappaleesta, jolle hän antaa nimeksi "Lootusasentoon". Oikeasti kappale on Pauli Hanhiniemen elokuvaa varten tekemä.
Kalle Päätalon seurassa alkaa pyöriä myös Jimin sisko Noora (Hanna-Mari Karhinen), joka elokuvan alkupuolella vielä hengaa The Vittupäät -punk-yhtyeen ja sen solistin Lärssin (Toni Wirtasen) kanssa. Lajusen sedän järjestämä Kalle Päätalo -yhtyeen ensimmäinen keikka Kiteellä menee pieleen, kun kyläläiset ovat tuleet työväentalolle katsomaan itse kirjailija Kalle Päätaloa, eikä rock-yhtyettä. Lajusen setä kuitenkin suostuu järjestämään uuden keikan, mutta keski-ikäinen kuulijakunta on tullut tanssimaan ja poistuu heti tanssilavalta, kun Kalle Päätalo -yhtye alkaa soittaa suomirockia. Ihmiset saadaan tanssilattialle takaisin, kun yhtye alkaa Lajusen pyynnöstä soittaa huumoriversioita iskelmäkappaleista "Varrella Virran" (yhtyeen sovitus uusilla sanoilla "Virralla Warren") ja "Daa-da daa-da". Musiikkityyli toimii ja Lajusen setä järjestää Kalle Päätalon vakioyhtyeeksi Siilinjärven Siilihoviin. Lajusella nousee Patun sanojen mukaisesti "kusi helttaan". Hän muuttaa yhtyeen nimeksi Laju ja Päätalot, joka soittaa huumoriversioita vanhoista iskelmistä. Lajunen ei myöskään arvosta "roudariksi" kutsumansa Patun palveluksia, joten Patu jättää yhtyeen.