cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carl Carp
Carp oli naimisissa vuodesta 1790 Johanna Magdalena Aejmelaeuksen kanssa jonka isä oli Isonkyrön kirkkoherra Johan Aejmelaeus. Heidän poikiaan olivat Karl Fredrik Carp (1798–1828) ja Vaasan hovioikeuden varapresidentti Gustaf Carp (1806–1877).
Ivar Strahl
Ivar Strahl (13. maaliskuuta 1899 Tukholma – 4. joulukuuta 1987 ) oli ruotsalainen oikeusoppinut. Hän kuului maansa uuden rikoslain valmistelijoihin. Vuodesta 1949 hän oli professori Upsalassa.
Kim Manners
Kim Manners (13. tammikuuta 1951 – 25. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tuottaja ja ohjaaja, joka tunnetaan parhaiten televisiosarjoista Salaiset kansiot ja Supernatural.
Kolmen illan varietee (DVD)
Yö juhlisti Rauman Otanlahdella 25-vuotista uraansa soittamalla kolmena perättäisenä iltana kolme eri settia, joista kukin sisälsi eri vuosikymmenen kappaleita. Vierailijoina olivat yhtyeen entisistä jäsenistä Jussi Hakulinen sekä rumpali Frogley. Yleisöä paikalla oli jokaisena iltana noin 30 000. Yhtye harjoitteli keikkasettiään Ylöjärvellä sijaitsevalla Akun tehtaalla, jossa suunniteltiin etukäteen esimerkiksi kaikki efektit ja kamerakulmat.
Olli Lindholm on itse pitänyt konserteista onnistuneimpana keskimmäistä, joka sisältää 1990-luvun kappaleita. 1980-luvun settiä hän piti silloiselle kokoonpanolle vaikeana, koska sen materiaali ei ollut soittajille kovin tuttua. 2000-luvun setti puolestaan soitettiin Lindholmin mukaan liian aikaisin, jolloin efektit ja valoshow eivät valoisassa kesäillassa näkyneet parhaalla mahdollisella tavalla. Lisäksi yleisö alkoi olemaan usean päivän helteen ja juhlimisen uuvuttamaa.
Ensimmäisen DVD-levyn materiaali on myöhemmin julkaistu myös osana vuonna 2010 ilmestynyttä kokoelmaa Sound Pack.
Listamenestys ja myyntiluvut
Kolmen illan varietee nousi heti ilmestyttyään Suomen virallisen DVD-listan kärkeen ja pysyi listaykkösenä neljän viikon ajan. Yhteensä DVD:lle kertyi 33 listaviikkoa, joista se oli kärjessä kymmenen viikon ajan. Kultalevymyynnin (5 000 kpl) DVD saavutti jo vajaan viikon kuluttua julkaisustaan ja yhteensä sitä on myyty yli 17 000 kappaletta eli platinalevyyn oikeuttava määrä. Se on Nightwishin End of an Eran jälkeen Suomen kaikkien aikojen toiseksi myydyin konsertti-DVD sekä kuudenneksi myydyin musiikki-DVD.
Jyväskylän yliopiston kiihdytinlaboratorio
Jyväskylän yliopiston kiihdytinlaboratorio (JYFL-ACCLAB) tekee hiukkaskiihdyttimiin perustuvaa fysiikan tutkimusta. Kiihdytinlaboratorio on kolmatta kertaa peräkkäin Suomen Akatemian huippuyksikkö ajanjaksolla 2012–2017. Laboratoriossa on käynnissä lukuisia kiihdytin- ja materiaalifysiikan tutkimushankkeita. Niissä on löydetty kymmeniä uusia keskiraskaita neutronirikkaita isotooppeja ja tutkittu niiden rakennetta ja hajoamisominaisuuksia.
Laboratorion johtajana toimii nykyisin professori Ari Jokinen.
Hiukkaskiihdyttimet
Kiihdytinlaboratoriossa on (keväällä 2016) käytössä kolme hiukkaskiihdytintä. Näistä vanhin on 130 MeV:n hiukkaskiihdytin (mallinimi K-130). Sen asennustyö aloitettiin kesällä 1990, koeajot suoritettiin 1992 ja tutkimustoiminta voitiin aloittaa vuonna 1993. Keskeinen osa laboratorion ydin- ja hiukkastutkimusta tehdään K-130:llä. Laitteella tehdään ydinfysiikan perustutkimusta ja soveltavaa tutkimusta.
Valtion teknillinen tutkimuskeskus (VTT) lahjoitti 2006 1,7 MeV:n Pelletron-nimisen tandemkiihdyttimen Jyväskylän yliopistolle. Käyttöön laite otettiin vuonna 2007. Pelletronilla tehdään materiaalifysiikan tutkimusta.
30 MeV:n MCC30/15-kiihdytin (mallinimi K-30) hankittiin osana Suomen ja Venäjän sopimaa Neuvostoliiton velkojen maksuohjelmaa. Kiihdyttimen asennus alkoi elokuussa 2009 ja huhtikuussa 2010 sillä tehtiin ensimmäiset testit. K-30-kiihdyttimellä voidaan kiihdyttää protoneja (18–30 MeV) ja deuteroneja (9–15 MeV). Laitteistoa käytetään erilaisten isotooppien (mm. 18F ja 123I) tutkimukseen ja tuloksia voidaan tutkia esimerkiksi niin sanotulla IGISOL-laitteistolla.
Historiaa
Jyväskylän yliopistoon hankittiin ensimmäinen hiukkaskiihdytin, MC20-minisyklotroni, joulukuussa 1973. Laitteen suunnittelu ja asennus oli aloitettu jo aiemmin. Hiukkaskiihdyttimen koekäyttö aloitettiin alkuvuonna 1974. Tutkimusryhmässä oli useita nuoria tutkijoita, joista Rauno Julinin tehtäväksi tuli syklotronin ionisuihkun pulssien aikarakenteen parantaminen. Varsinainen haaste oli yhdistää laitteella tehdyt erilaisten isotooppien elinaikaa mittaavat tutkimukset ja elektronispektroskopia.
Joulukuussa 2015 Suomen Akatemia myönsi yli miljoona euroa kiihdytinlaboratorion tutkimuslaitehankintoihin ja ohjausjärjestelmän päivitykseen.
Johannes Eriksson
Johannes Eriksson (29. lokakuuta 1869 Finström Ahvenanmaa – 21. heinäkuuta 1939 ) oli ahvenanmaalainen poliitikko, joka ajoi vuosina 1918–1920 hyvin voimakkaasti Ahvenanmaan liittämistä Ruotsiin separatistisessa Ålandsrörelsen-liikkeessä. Hän oli Ahvenanmaan maapäivien ensimmäinen varapuheenjohtaja 1922–1938.
Stora Lulevatten
Stora Lulevatten, toiselta nimeltään Stora Lule träsk on Ruotsin Lapissa sijaitseva järvi. Luulajanjoki kulkee järven läpi. Järvi on Luulajanjoen latvajärvi Järvi on pitkä ja kapea. Sen ala on 165 neliökilometriä. Suurin syvyys on 28 m ja normaali pinnankorkeus merenpinnasta 369 m, mutta vuonna 1960 järveä alettiin säännöstellä sillä tavalla, että pinnankorkeus vaihtelee 367:n ja 370 m:n välillä.
Reino Salo
Reino Salo tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Euroopan Grand Prix 2011
thumb|Fernando Alonso sijoittui toiseksi. Euroopan Grand Prix 2011 (virallisesti 2011 Formula 1 Grand Prix of Europe) oli Formula 1 -kauden 2011 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 26. kesäkuuta Valencian katuradalla, Espanjassa.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Red Bull -tallin Sebastian Vettel. Vettel ajoi myös kilpailun voittoon. Toiseksi sijoittui Fernando Alonso ja kolmanneksi Mark Webber. Kilpailu oli F1-historian neljäs kilpailu, jossa ei ollut yhtään keskeyttäjää. Samalla tehtiin ennätys maaliin ajaneiden kuskien määrässä kaikkien 24 kuljettajan ajaessa maaliin.
Vapaat harjoitukset
Force Indian kolmoskuljettaja Nico Hülkenberg ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Paul di Restan tilalla. Team Lotuksen Karun Chandhok ajoi Jarno Trullin tilalla.
Pitkäjärvi (Orivesi)
pienoiskuva|Melojia Laasojärvellä, Kaivannonjoen suulla. Pitkäjärvi on Oriveden kunnassa sijaitseva kylä. Pitkäjärven asutus mukailee Längelmäveden rantoja.
Historia
Pitkäjärven kylä on Oriveden alueen vanhimpia asutuskeskittymiä. Kirkonkirjoissa on merkintöjä Pitkäjärven tiloista 1500-luvun puolivälistä lähtien. Nimi Pitkäjärvi tulee todennäköisesti Laasojärven ja Aurikkojärven ennen vedenpinnan laskua muodostamasta "pitkästä järvestä". Nykyisin lähialueella ei sijaitse Pitkäjärvi-nimistä järveä. pienoiskuva|Purnun taidekeskus sijaitsee Pitkäjärvellä Längelmäveden rannalla.
Kulttuuri ja nähtävyydet
Kylän tärkeimpiä nähtävyyksiä on Aimo Tukiaisen perustama Purnun taidekeskus, jossa järjestetään vuosittain Suomen vanhin kesänäyttely.
Pitkäjärven nuorisoseuralla on aktiivista toimintaa seurantalo Lehtolassa ja kylän Kylänlahden yhteisrannassa. Nykyisin kylä on suosittua mökkiseutua. Alueella toimii vielä joitakin maatiloja.
Jalmari Finne on kirjoittanut kyläläisten elämään pohjautuvan näytelmän Pitkäjärveläiset (1923). Näytelmän lähteenä on käytetty muun muassa 1700-luvun oikeusasiakirjoja. Näytelmästä on tehty myös elokuvaversio Pitkäjärveläiset (1951), jonka on ohjannut Wilho Ilmari.
Harry von Arnim
thumb|175px|Harry von Arnim. Harry Karl Kurt Eduard von Arnim-Suckow (3. lokakuuta 1824 Moitzefiltz, Pommeri – 19. toukokuuta 1881 Nizza, Ranska) oli saksalainen kreivi ja diplomaatti, joka erotettiin Saksan Pariisin-lähettilään virasta skandaalin seurauksena vuonna 1874. Taustalla vaikutti se, että hän oli vastustanut Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarckin politiikkaa.
Lakiopintojensa jälkeen Arnim aloitti diplomaattiuransa vuonna 1850 ja työskenteli Preussin lähetystöissä Roomassa ja Lissabonissa, kunnes hänet vuonna 1864 nimitettiin Preussin edustajaksi Vatikaaniin. Vatikaanin ensimmäisen kirkolliskokouksen (1869–1870) alla hän pyrki turhaan estämään paavin julistamisen erehtymättömäksi, koska arveli sen aiheuttavan kiistoja Saksassa. Arnim osallistui myös Ranskan–Saksan sodan päättäneisiin Frankfurtin rauhanneuvotteluihin, ja hänet nimitettiin 23. elokuuta 1871 Saksan edustajaksi Pariisiin. Hän sai suurlähettilään arvon 9. tammikuuta seuraavana vuonna. Kesäkuussa 1872 hän sai sovittua Ranskalle määrätyistä sotakorvauksista.
Arnim joutui pian ristiriitoihin Bismarckin kanssa. Arnim tuki Ranskan monarkisteja, Bismarck puolestaan vastaperustettua tasavaltaa, minkä Arnim pelkäsi vahvistavan monarkian vastustajia myös Saksassa. Koska Arnim oli hovin suosiossa ja piti yhteyttä Saksan aateliston konservatiivisiin ryhmiin, Bismarck pelkäsi Arminin pyrkivän hänen syrjäyttämiseensä. Vuonna 1874 wieniläisessä sanomalehdessä julkaistiin Vatikaanin kirkolliskokoukseen liittynyttä kirjeenvaihtoa, joukossa myös Arnimin lähettämiä luottamuksellisia viestejä. Tästä seuranneen tutkinnan aikana paljastui, että tärkeitä asiakirjoja oli kadonnut Pariisin-lähetystöstä Arnimin aikana. Hän kieltäytyi palauttamasta eräitä niistä ja hänen arveltiin pyrkivän keräämään todistusaineistoa, joka osoittaisi hänen Ranskan-politiikkansa viisaammaksi kuin Bismarckin. Bismarck järjesti Arnimin viraltapantavaksi ja 4. lokakuuta 1874 pidätettäväksi. Arnim tuomittiin oikeudessa kolmen kuukauden vankeusrangaistukseen, joka valituksen jälkeen korotettiin toisessa käsittelyssä yhdeksään kuukauteen.
Arnim lähti maanpakoon ja julkaisi vuonna 1875 anonyymisti pamfletin Pro Nihilo, jossa hän väitti syyttämisensä johtuneen vain Bismarckin kateudesta. Tämän seurauksena hänet tuomittiin poissaolevana maanpetoksesta, majesteettirikoksesta ja (Bismarckin) herjauksesta viideksi vuodeksi pakkotyöhön. Koska Arnimin alkuperäisen tuomion perusteita pidettiin juridisesti kyseenalaisina, Saksan rikoslakiin tehtiin 1876 Bismarckin aloitteesta ”Arnimin pykälänä” tunnettu lisäys, joka kriminalisoi virallisten asiakirjojen luvattoman julkistamisen.
SBT PaPo
SBT PaPo eli Salibandy Team Parkanon Ponteva on parkanolainen salibandyseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa III-divisioonassa ja naisten edustusjoukkue I-divisioonassa. SBT PaPolla on juniorijoukkueet P16, T14 ja P14 junioreille.
Miehet
PaPo:n miesten joukkue pelaa kaudella 2022-2023 III-divisioonaa salibandyliiton Sisä-Suomen alueella.
Naiset
Kauden 2022-2023 jälkeen naisten sarjajärjestelmä muuttuu. Kaudella 2023-2024 naisten 1. divisioona on sarjajärjestelmässä Naisten Divari ja vanha 1. divisioona on Suomisarja. SBT PaPon naisten joukkue ei ole ilmoittanut itseään nousukyvykkääksi joukkueeksi, vaan tavoittelee paikkaa tulevassa Suomisarjassa.
Logot ja peliasujen väritykset
PaPo:n tunnuksena toimii urheiluseura Parkanon Pontevan puoli seppele -tunnus, jonka sisällä lukee Pa-Po-lyhenne. SBT PaPolla on myös salibandyjaoston oma tunnus, jossa kahtia jaettuun vaakunaan on sijoitettu PaPo:n tunnuksen lisäksi salibandypallo sekä Parkanon vaakunassakin oleva mänty. Salibandyjaoston tunnusta on käyttänyt pelkästään seuran miesten edustusjoukkue.
SBT PaPo:n joukkueet käyttävät peliasuinaan virallisissa otteluissa joko musta-punaista tai koko mustaa väritystä. SBT PaPo on käyttänyt alkuperäisin kelta-mustaa väritystä peliasuissaan. Tästä värityksestä kuitenkin luovuttiin, kun suomalainen salibandyvalmistaja Fat Pipe teki yhteistyösopimuksen SBT PaPon kanssa.
Benito de Soto
Benito de Soto (22. maaliskuuta 1805 Pontevedra – 25. tammikuuta 1832 Gibraltar) oli espanjalainen merirosvo ja Burla Negra -aluksen kapteeni. Hän on yksi tunnetuimmista viimeisen sukupolven merirosvoista Atlantin valtamerellä. Ennen uraansa merirosvona hän toimi orjakauppiaana. Hänellä oli merimiehen koulutus.
Merirosvoura
De Soto matkusti Afrikkaan Buenos Airesista Defense de Pedro -laivalla vuonna 1827. Satamasta lähdön jälkeen de Soto alkoi suunnitella laivan valtaamista ja merirosvoksi ryhtymistä. Kun paluumatka Afrikasta alkoi, hän odotti laivan saapumista syvemmille vesille ja aloitti verisen kapinan liittolaisiensa kanssa. Aluksen kapteeni ja hänelle lojaalit miehistön jäsenet heitettiin laidan yli mereen. De Soto myi aluksessa olleet orjat.
Hän nimesi aluksensa Burla Negraksi ja aloitti merirosvona toimimisen Karibianmerellä. Asioiden alkaessa sujua hän siirsi toimintansa Etelä-Atlantille. De Soton kerrotaan olleen hyvin julma; hän harvoin antoi vastustajilleen armoa tai mahdollisuutta liittyä hänen joukkoihinsa.
Kiinnijäänti
Vuonna 1832 de Soto teki ryöstön intialaiseen kauppa-alukseen ja tappoi suurimman osan miehistöstä ja ryösti lastin. Hän jatkoi ryöstelyä ja seilasi kohti Espanjaa. Hänen aluksensa ajautui huonolla säällä karille ja miehistö yritti mahdollisimman rehellisiltä näyttäen pyytää apua ohikulkevalta alukselta. Aluksella oleva ryöstösaalis kuitenkin vesitti yrityksen. De Soto onnistui kuitenkin pakenemaan Gibraltarille.
De Soto saapui Gibraltarille epäonnekseen samaan aikaan kuin hänen ryöstämänsä intialainen kauppa-alus. Aluksen matkustajat tunnistivat hänet ja kuvernööri Sir George Don päätti lähettää hänet miehistöineen Cádiziin hirtettäväksi. De Soton kerrotaan huutaneen hirtäytyessään "Adios Todos" (suomeksi näkemiin kaikille).
Ari Larnemaa
Ari Larnemaa (s. 1952 ) on Actival Oy:n toimitusjohtaja ja helsinkiläinen ravintolavaikuttaja
Ari Larnemaan MBA -diplomityö käsitteli ravintolakaupan sidosryhmiä (Haaga Instituutti 1997).
Larnemaa on julkaissut ruoka- ja ravintolakirjan Suomalainen ruokaretki (Tammi 2001) yhdessä Kauppalehti Option entisen päätoimittajan Pekka Ritvoksen ja valokuvaaja Kaius Hedenströmin kanssa. . Hän toimi ravintola-alan ammattilehden, Valomerkin päätoimittajana 1997-2000.
Aromi-lehti palkitsi hänet PRO-palkinnolla vuonna 2003 ravintola-alan vuoden vaikuttajana ja parhaasta Restaluosto -ideasta.
Teokset
Larnemaa, Ari; Ritvos, Pekka & Hedenström, Kaius: Suomalainen ruokaretki. Tammi 2001 Larnemaa, Ari: Ravintolakaupan sidosryhmät. Haaga Instituutti 1997
Nätkelmävirna
Nätkelmävirna (Vicia lathyroides) on pääasiassa Euroopassa kasvava ketojen hernekasvi. Suomessa lajia tavataan vakiintuneena ainoastaan Ahvenanmaalla. Nätkelmävirna on myrkyllinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Nätkelmävirnan kukka.
Muista Suomessa tavattavista virnalajeista nätkelmävirna muistuttaa hieman kaitavirnaa (V. sativa ssp. angustifolia) ja mäkivirvilää (V. tetrasperma).
Elinympäristö
Suomessa nätkelmävirnaa tavataan kuivilla niityillä sekä laivojen painolastipaikoilla. Kasvi tukeutuu muuhun kasvillisuuteen ja on pienikokoisena usein hankalasti havaittava. Heikkona kilpailijana se hakeutuu mielellään teiden ja polkujen varsille ja tallatuille paikoille. Perinteisen laidunnuksen loppumista seurannut kasvupaikkojen umpeenkasvu sekä rakentaminen on harvinaistanut lajia Suomessa.
Megalograptus
Megalograptus oli 460 miljoonaa vuotta sitten ordovikikaudella elänyt meriskorpioni. Megalograptus oli lihansyöjä, joka saalisti kaloja, toisia meriskorpioneja ja muita niveljalkaisia. Se vietti suurimman osan ajastaan veden alla ruokaa etsimässä. Megalograptus saattoi kasvaa jopa hieman yli metrin pituiseksi.
Syöpäosasto
Kirjan on Suomessa kustantanut Tammi vuonna 1968 Keltaisessa kirjastossa kahdessa osassa.
Desoksipipradroli
Desoksipipradroli eli  2-difenyylimetyylipiperidiini (2-DPMP) on aine, joka toimii noradrenaliinin ja dopamiinin takaisinoton estäjänä (NDRI) ehkäisemällä NET:n (norepinephrine transporter) ja DAT:n (dopamine active transporter) toiminnan.
Rakenne
Desoksipipradroli muistuttaa rakenteeltaan läheisesti metyylifenidaattia ja pipradrolia, myös farmakologiset vaikutukset ovat näillä kolmella piperidiinillä samankaltaisia. Näistä kolmesta desoksipipradrolilla on pisin puoliintumisaika, sillä se on hyvin rasvaliukoinen molekyyli, jolta puuttuvat pooliset funktionaaliset ryhmät, joihin aineenvaihdunnan entsyymit yleensä tähtäävät.
Historia ja käyttö
Desoksipipradrolin on kehittänyt lääkeyhtiö CIBA (nykyisin Novartis) 1950-luvulla narkolepsian ja tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriön eli ADHD:n hoitoon, mutta sen käytöstä luovuttiin sitä muistuttavan metyylifenidaatin keksimisen jälkeen. Jotkut tahot uskovat, että desoksipipradroli voisi osoittautua ADHD:n hoidossa jopa jokseenkin toimivaksi, sillä eräät yksittäishenkilöt ovat ilmoittaneet kaipaavansa pitkäkestoisempia ADHD-lääkkeitä kuin nykyään käytössä olevat metyylifenidaatti ja dekstroamfetamiini. Desoksipipradrolia ei kuitenkaan tällä hetkellä määrätä lääkkeeksi.
Jerker A. Eriksson
pienoiskuva|Eriksson noin vuonna 1966 Jerker Arnold Eriksson (22. lokakuuta 1931 Helsinki – 19. lokakuuta 2019 Helsinki ) oli suomalainen elokuvakriitikko, oppiarvoltaan filosofian lisensiaatti. Hän toimi Valtion elokuvatarkastamon puheenjohtajana vuodesta 1966 vuoteen 1996. Hän oli tarkastamon ensimmäinen päätoiminen johtaja.
Desoksipipradroli
Päihdekäyttö
Lokakuussa 2010 desoksipipradroli nousi Suomessa uutislehtien otsikoihin kutsumanimellä Daisy. Ainetta oli esiintynyt huumausaineiden katukaupassa ja sitä oli ilmeisesti myyty "amfetamiinin kaltaisena" stimulanttina. Päihdekäytössä desoksipipradrolin suositeltu annosmäärä on n. 2–15 milligrammaa, joka on huomattavasti vähemmän kuin tavallisen katuamfetamiinin käyttöannokset. Käyttäjillä ei ollut selkeää tietoa aineen alkuperästä saatikka sen käyttömääristä, joten muutamia heistä päätyi tehohoitoon otettuaan yliannostuksen ainetta. Yliannostuksen saaneet olivat käyttäneet ainetta suonensisäisesti. Käyttäjiltä ovat pettäneet munuaiset ja sitä kautta muut sisäelimet. Poliisin mukaan Daisy aiheuttaa käyttäjissä psykoosia ja somaattisia vammoja.
Jerker A. Eriksson
Eriksson toimi Helsingin yliopiston historian assistenttina vuosina 1967–1975. Hänen lisensiaatintyönsä käsitteli Suomen keskiajan historiaa.
Eriksson oli helsinkiläisen elokuvakerho Studion perustajajäseniä, ja hän oli aktiivisesti mukana perustettaessa Suomen elokuva-arkistoa. Hän sai vuonna 2007 Sodankylän elokuvajuhlien Viasat-palkinnon.
Friedrich von Holstein
Varhaisempi ura
Holstein syntyi varakkaaseen pommerilaiseen maanomistajasukuun, matkusti nuorena paljon perheensä varoilla ja oppi useita vieraita kieliä. Hän sai sairastelunsa vuoksi runsaasti yksityisopetusta, ja opiskeltuaan Berliinin yliopistossa hän sai viran Preussin hallituksen lainvalmisteluosastolta. Vanha perhetuttu Otto von Bismarck otti nuoren Holsteinin suojelukseensa, ja hän siirtyi vuonna 1860 diplomaatiksi. Holstein aloitti diplomaattiuransa attaseana Bismarckin johtamassa Preussin Pietarin-lähetystössä ja toimi vuodesta 1863 lähetystöneuvoksena eri toimipaikoissa. Oltuaan jonkin aikaa Rio de Janeiron -lähetystössä hän toimi 1864 Tanskan–Preussin sodan aikana yhtenä Bismarckin edustajista armeijan päämajassa ja osallistui sodan päättäneeseen Lontoon konferenssiin. Vuosina 1865–1867 hän toimi Yhdysvalloissa; hänen kotiinkutsumisensa Amerikasta on väitetty johtuneen suhteesta senaattori Charles Sumnerin vaimoon.
Ranskan–Saksan sodan aikana 1870–1871 Holstein oli Bismarckin avustajana päämajassa, virallisesti vain kielenkääntäjänä, mutta tosiasiassa epävirallisena yhteydenpitäjänä Pariisin kommuuniin. Sodan jälkeen Holstein toimi Saksan suurlähettilääksi Pariisiin nimitetyn Harry von Arnimin avustajana, vuodesta 1872 lähetystöneuvoksen virassa. Bismarckin Ranskan-politiikan vastustajana tunnettu Arnim vapautettiin vuonna 1874 tehtävistään, kun virallisia asiakirjoja havaittiin kadonneeksi lähetystöstä. Holsteinin huhuttiin vakoilleen esimiestään Bismarckin hyväksi, mutta tämä osoittautui paikkansapitämättömäksi Arnimin oikeudenkäynnin aikana.
Vallan huipulla
Vuonna 1894 kansleriksi tulleen ruhtinas Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürstin aikana Holsteinin vaikutusvalta kasvoi entisestään, ja hän säilytti sen myös 1897 ulkoministeriksi ja 1900 kansleriksi tulleen Bernhard von Bülowin aikana. Ainoastaan keisari Vilhelm II saattoi ulkopolitiikassa jättää Holsteinin mielipiteet huomiotta. Suhteiden kiristyminen Britanniaan ja Britannian kanssa syntynyt laivastokilpailu olivat pitkälti seurausta keisarin omista aloitteista, joita Holstein vastusti mutta ei voinut estää. Tämän jälkeen Holstein oli valmis lämmittämään uudelleen suhteita Venäjään, mikä ei kuitenkaan enää onnistunut. Seuraavaksi hän pyrki hajottamaan Britannian ja Ranskan välille syntyneen liiton eli ententen lietsomalla kansainvälisen kriisin Marokossa, jälleen huonolla menestyksellä.
Säilyttääkseen ”harmaan eminenssin” asemansa Holstein kieltäytyi useista korkeista viroista, jopa kansleri Bülowin tarjoamasta ministeriön valtiosihteerin (eli ulkoministerin) virasta vuonna 1900. Viimeisessä vaiheessa Holstein oli virkanimikkeeltään ensimmäinen esittelyneuvos ja arvonimiltään todellinen salaneuvos sekä ylhäisyys. Huhtikuussa 1906 keisari Vilhelm II lopulta pakotti hänet eroamaan Marokon kriisin vastoinkäymisten seurauksena. Holstein pyrki kuitenkin jatkamaan poliittista vaikuttamista aina kolme vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Tuhlattuaan ja menetettyään huonoilla sijoituksilla suuren osan omaisuudestaan hän joutui elämään viimeiset vuotensa vaatimattomasti.
Yên Bái (maakunta)
thumb|Yên Bai Vietnamin kartalla. Yên Bái on maakunta Vietnamin pohjoisosassa, Đông Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on Yên Bái. Huhtikuussa 2009 maakunnassa oli noin 741 tuhatta asukasta. Sen pinta-ala on 6 900 km².
thumb|left|Tie Trạm Tấun piirikunnassa, Yên Báin maakunnassa
Charles Smith
Charles Smith -nimisiä henkilöitä ovat:
La mujer de Judas
La mujer de Judas on venezuelalainen televisioyhtiö RCTV:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Chantal Baudaux, Juan Carlos García ja Astrid Carolina Herrera.
Liam Lynch (sotilas)
thumb Liam Lynch (synt. William Fanaghan Lynch; 9. marraskuuta 1893 Barnagurraha, Limerickin kreivikunta – 10. huhtikuuta 1923 Clonmel, Tipperaryn kreivikunta) oli irlantilainen sotilas, joka toimi kapinallisen Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) komentajana vuosien 1922–1923 Irlannin sisällissodassa. Hän kaatui itse sodassa vähän ennen kapinallisten antautumista.
Ennen sotilasuraansa Lynch toimi rautakaupan työntekijänä Mitchelstownissa. Siellä hän myös liittyi Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin marraskuussa 1913. Corkin alueen vapaaehtoiset eivät osallistuneet vuoden 1916 pääsiäiskapinaan, mutta kapinaviikon aikana Lynch joutui todistamaan eräiden vapaaehtoisjoukkoihin kuuluneiden veljesten teloitusta silloisessa kotikaupungissaan Fermoyssa. Tämän jälkeen hän omistautui kokonaan sotilasuralle ja Irlannin vapaustaistelulle. Vuonna 1917 hänestä tuli Fermoyn vapaaehtoiskomppanian yliluutnantti. Irlannin itsenäisyyssodan aikana Lynch komensi IRA:n Corkin 2. prikaatia. Britit vangitsivat hänet kertaalleen elokuussa 1920, mutta laskivat hänet pian vapaaksi, koska eivät tunnistaneet hänen henkilöllisyyttään. Lynch valittiin maaliskuussa 1921 Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan (IRB) ylimpään neuvostoon ja huhtikuussa hänestä tuli divisioonankomentaja IRA:ssa. Hän vastusti Irlannin sisällissodan syynä ollutta Ison-Britannian ja Irlannin sopimusta, mutta pyrki silti estämään IRA:n ja itsenäisyysliikkeen kahtiajakautumisen. IRA:n sopimuksenvastaisen siiven laittomaksi julistettu kokous nimitti hänet huhtikuussa 1922 armeijan esikuntapäälliköksi.
Dublinin taistelun jälkeen Lynch siirtyi Etelä-Irlantiin ja ryhtyi aluksi komentamaan kapinallisten IRA-joukkojen eteläisen divisioonaa, joka käsitti neljänneksen koko kapina-armeijasta. Hän ilmoitti jatkavansa myös esikuntapäällikkönä ja määräsi IRA:n hajaantumaan itsenäisesti toimiviksi ”lentäviksi kolonniksi” voidakseen tehokkaammin toimia hallituksen joukkoja vastaan. Vuoden 1923 alussa tilanne alkoi näyttää epätoivoiselta, mutta Lynch määräsi joukkonsa jatkamaan taistelua. Lynch oli yhdessä Frank Aikenin kanssa matkalla salaiseen kokoukseen tapaamaan Éamon de Valeraa, joka halusi neuvotella sisällissodan päättämisestä, kun hän joutui huhtikuun 10. päivän aamuna pieneen tulitaisteluun hallituksen joukkojen kanssa Crohan Westissa Knockmealdown-vuorilla, ja haavoittui kuolettavasti. Lynch kuoli myöhemmin samana päivänä Clonmelissa. Hänen seuraajakseen tullut Aiken määräsi kolme viikkoa myöhemmin yksipuolisen tulitauon, joka johti sodan päättymiseen.
La usurpadora
La usurpadora on meksikolainen televisioyhtiö Televisa:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Gabriela Spanic, Fernando Colunga ja Libertad Lamarque.
Reino Salo (yhteiskuntatieteilijä)
Reino Ilmari Salo (5. toukokuuta 1920 Hämeenlinna – 26. maaliskuuta 1988 Tampere ) oli suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja professori. Hän oli Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan apulaisprofessori 1966–1970 ja sosiaalipolitiikan, varsinkin sosiaalihuollon professori 1970–1979. Hänen tutkimusalaansa olivat muun muassa lastensuojeltyö ja sosiaalihuolto.
Pohjankarhunsammal
Pohjankarhunsammal (Polytrichastrum norwegicum) on arktiseten alueiden ja vuoristojen pystykasvuinen sammallaji. Se kuuluu Polytrichaceae -heimoon ja karhunsammalten sukuun. Lajia esiintyy Suomessa ainoastaan Metsä-Lapissa ja Tunturi-Lapissa. Metsä-Lapissa laji on luokiteltu uhanalaiseksi. Valtakunnallisessa luokittelussa pohjankarhunsammal on elinvoimainen. Nykyisin pohjankarhunsammalta pidetään osana vuorikarhunsammal -lajia.
Luettelo Kotiteollisuuden kappaleista
Tämä on luettelo Kotiteollisuus-yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Listassa on kaikkiaan 217 kappaletta.
Appelsiininsiemen
Appelsiininsiemen on Mika Waltarin romaani, joka ilmestyi 1931 WSOY:n kustantamana. Waltari itse on luonnehtinut sitä ”kihlausaikansa ja avioliiton alun kronikaksi”. Hän kirjoitti kohta teoksen ilmestyttyä, että sen pohjana on ”individuaalinen onnenpyrkimys sen nykyaikaisessa, pettävässä muodossa” ja se koskettelee ”nykyaikaisen perhe-elämän rikkonaisuutta ja nuorison eroottista probleemaa”.
Appelsiininsiemen syvensi kaupunkilaissukupolven teemaa, jota Waltari oli käsitellyt jo Suuressa illusionissa. Se herätti ilmestyessään kohua, koska siinä kuvattiin moraalittomina pidettyjä asioita, kuten esiaviollista seksiä.
Juoni
Appelsiininsiemen alkaa huhtikuusta 1930 ja päättyy huhtikuuhun 1931. Sen tärkeimmät henkilöt ovat Irene, joka on tarinan alussa abiturientti, hänen perheensä ja sulhasensa Ilmari. Tapahtumapaikkana on enimmäkseen Helsinki, mutta jonkin verran kuvataan myös Irenen perheen kesänviettoa maaseudulla.
Irene on varakkaasta perheestä. Hänellä on pikkuveli Kai, joka on pari vuotta nuorempi, lyseon kuudennella luokalla. Heidän isänsä Reinhold, professori, on joutunut perheessään sivustakatsojaksi ja viettää enimmän aikansa työhuoneessaan. Äiti kannattaa perinteisiä perhearvoja ja on riidoissa tyttärensä kanssa, koska tämä viettää aikaansa kahviloissa ja juhlissa. Koulu on loppunut eikä Irene oikein tiedä, mitä tekisi.
Irene tutustuu naimisissa olevaan, kolmekymppiseen juristiin Kurt Waldhofiin ja alkaa seurustella hänen kanssaan. Irene ja Kurt lähtevät yhdessä autoajelulle, jonka aikana Kurt lähentelee Ireneä, mutta Irene torjuu hänet viime hetkellä. Myöhemmin Kurt kutsuu Irenen mukaansa illalliselle, jonka hän on luvannut tarjota arkkitehti Ilmari Kivimaalle. Irene ja Ilmari huomaavat viihtyvänsä hyvin yhdessä, ja heidän välilleen syntyy suhde. Kesällä he joutuvat kuitenkin eroon toisistaan, kun Irene menee perheensä kanssa kesänviettoon maaseudulle ja Ilmari valvoo kirkonrakennusta pienellä paikkakunnalla Sisä-Suomessa. He onnistuvat kuitenkin tapaamaan salaa Helsingissä ja rakastelevat Ilmarin kotona. Myöhemmin Irene pelkää tulevansa raskaaksi, mitä ei kuitenkaan tapahdu.
Syksyllä Irene ja Ilmari menevät naimisiin ja muuttavat yhteiseen asuntoon. Avioliiton alku ei kuitenkaan ole onnellinen, vaan varsinkin Irene on pettynyt. Hän haluaisi juhlia ja tavata ystäviään, mutta Ilmari keskittyy työhönsä ja viettää vapaa-aikaa mieluiten kotona. Kun Irene tulee raskaaksi, hän harkitsee ensin aborttia, mutta luopuu ajatuksesta.
Irenen isä Reinhold on ihastunut viattomasti nuoreen opiskelijatyttöön, mutta kuuleekin yllättäen, että tämä on joutunut raiskauksen uhriksi. Reinhold järkyttyy syvästi ja lähtee yllättäen perheen kesäpaikkaan. Kun Irenen äiti huolestuu miehestään, Irene matkustaa äkkiä maalle katsomaan isäänsä. Kun Irene ei ole kotona, Ilmari pelästyy ja luulee ensin, että Irene on jättänyt hänet. Totuus selviää kuitenkin nopeasti. Reinhold on sairastunut keuhkokuumeeseen, ja hän kuolee pian. Irene ja Ilmari lähentyvät jälleen toisiaan, ja kukkaruukussa versova appelsiininsiemen rinnastuu Irenen kohdussa kasvavaan uuteen elämään.
Appelsiininsiemen on enimmäkseen kirjoitettu Irenen tai Ilmarin näkökulmasta, mutta myös Reinholdin ja Kain näkökulmaa käytetään jonkin verran. Romaanissa on viittauksia myös ajankohtaisiin poliittisiin tapahtumiin: Lapuan liikkeeseen, talonpoikaismarssiin ja muilutuksiin. Ne tulevat esiin lähinnä uutisotsikoista, eivätkä ne sanottavasti vaikuta päähenkilöiden elämään. Irenen perheen kesäpaikkakunnalla asuva autonkuljettaja Lehtinen osallistuu muilutuksiin, mitä katuu myöhemmin.
Vastaanotto
Waltari oli pettynyt Appelsiininsiemenen huonoihin arvosteluihin, sillä hän piti aluksi sitä kunnianhimoisimpana teoksenaan sekä taiteellisesti että tyylillisesti, ja myös kustantajan mielestä se oli hänen paras romaaninsa. Waltari itse nimitti myöhemmin 500-sivuista kirjaa ”pöhötautiseksi” ja piti sen aihetta liian mitättömänä, millä hän ilmeisesti tarkoitti sitä, että tarina nuorten tutustumisesta häihin ja onnellinen loppu lapsen odotuksineen oli liian sovinnainen. Appelsiininsiemen oli myös yksi niistä kirjoista, joita vastaan Olavi Paavolainen hyökkäsi pamfletissaan Suursiivous eli kirjallisessa lastenkamarissa. Myöhemmissä arvioissa Appelsiininsiemeneen on suhtauduttu myönteisemmin. Markku Envall on todennut, että Appelsiininsiemen on kypsempi ja rikkaampi kuin Suuri illusioni. Panu Rajalan mukaan romaanissa on runsaasti näkökulmia, ja se antaa ”todistusvoimaisen ajankuvan” Helsingistä 1930-luvun alussa. Kiiltomadon arvostelija Maija Jelkänen kirjoittaa, että Appelsiininsiemen kuvaa etenkin nuorten henkilöiden elämää ja ajatuksia ”valppaasti ja tarkasti” ja sen maailma on yhä tuore ja elävä.
Gaudi (albumi)
Gaudi on brittiläisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin kymmenes ja viimeinen virallinen albumi vuodelta 1987. Konseptialbumin innoituksena olivat katalonialaisen arkkitehdin Antoni Gaudín elämä ja taide. Gaudí tunnettiin pakkomielteisestä suhtautumisesta työhönsä, ja albumin kappaleet käsittelevät työn ja normaalin perhe-elämän välistä ristiriitaa.
Yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä Eric Woolfson vaikuttui Gaudín suunnittelemista rakennuksista Barcelonan-matkallaan, mutta kesti vuosia ennen kuin hän tarttui aiheeseen musiikillisesti. Gaudin äänitysten aikoihin yhtyeen jäsenet lounastivat usein Abbey Roadin studioiden lähellä sijainneessa Keats-nimisessä ravintolassa, jonka viinuri oli kotoisin Barcelonasta. Hänen improvisoitu monologinsa kuullaan albumin alussa.
Gaudin menestys jäi yhtyeen parin edellisen albumin tavoin melko vaatimattomaksi. Yhdysvalloissa listasijoitus oli parhaimmillaan 57. eli koko The Alan Parsons Projectin levytyshistorian huonoin. Britanniassa sijoitus oli 66., mikä merkitsi hienoista parannusta edelliseen albumiin Stereotomyyn, joka ei ollut noussut listoille lainkaan. Useissa manner-Euroopan maissa Gaudi nousi kuitenkin listojen kärkipäähän, ja Espanjassa albumi myi kultaa. Espanjalaisten urheilufanien keskuudessa tuli myös suosituksi laulaa albumilta mukailtua hokemaa ”La Sagrada, Barcelona” jalkapallo-otteluiden aikana.
Gaudin arvostelut ovat vaihdelleet keskinkertaisesta kielteiseen. AllMusic-sivuston Mike DeGagnen mukaan albumilta puuttuu The Alan Parsons Projectin aiempien albumien ”jämäkkyys”. Kappaleet toimivat yksittäin, mutta eivät muodosta kokonaisuutta eikä Gaudí-teema ole albumilla läsnä juuri lainkaan. Sivuston mukaan Gaudi on 1980-luvun puolivälissä julkaistujen Vulture Culturen ja Stereotomyn ohella The Alan Parsons Projectin huonoin albumi. Colin Larkinin The Encyclopedia of Popular Music sen sijaan pitää albumia parannuksena verrattuna kahteen edelliseen.
Gaudin myötä The Alan Parsons Projectin levytyssopimus Arista Recordsin kanssa umpeutui. Woolfsonin mukaan levy-yhtiö ei ollut järin innoissaan Espanjalaista arkkitehtuuria käsittelevästä rock-albumista. Yhtye alkoi työstää uutta Freudiana-nimistä albumia, mutta sitä ei lopulta julkaistu The Alan Parsons Projectin nimellä, vaikka kokoonpano olikin käytännössä sama. Yhtye hajosi vuonna 1990 ja Gaudi pysyi viimeisenä The Alan Parsons Project -albumina vuonna 2014 ilmestyneeseen The Sicilian Defenceen saakka.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on merkitty Alan Parsonsin ja Eric Woolfsonin kirjoittamiksi. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
A-puoli
B-puoli
Siboney
Siboney oli vuonna 1989 perustettu helsinkiläinen uudelleenjulkaisuihin keskittynyt levy-yhtiö. Yhtiön toimitusjohtajana toimi sen yksi perustajista Sini Perho. Siboney on alusta lähtien päätoimenaan uudelleenjulkaissut vuonna 1979 konkurssiin menneen Love Recordsin alkuperäisiä äänitteitä CD-levyinä. Vuonna 2010 Love Records -katalogi ja Siboney Oy siirtyivät Universal Music Groupin omistukseen. Siboney Oy toimi 31. joulukuuta 2014 asti, josta alkaen Siboney on ollut Universal Musicin aputoiminimi. Siboneyn levymerkkejä ovat muun muassa Love Records, Cuba, Eteenpäin! ja oma Siboney etenkin levykoodeillaan. Love Recordsin katalogin lisäksi Siboney julkaisi myös mm. Harmony Sistersin sekä Hiski Salomaan vanhaa tuotantoa cd-formaatissa.
Historia
Yhtiön lähiyhtiöitä ja läheisessä yhteistyössä toimineita ovat olleet muun muassa vuonna 1976 Love Recordsin musiikkikustantajaksi perustettu Love Kustannus Oy, Johanna Kustannus ja nykyinen tuotannon ja yhtiön omistaja Universal Music Oy.
Uusia kokoelmia artistien nimillä levytyksistä Siboney on julkaissut liki sadalla CD-levyllä.
Vuonna 2012 Siboney julkaisi tupla-CD:n Love Show 45, jolla on kokoelma Love Recordsin artistien singlelevytyksiä, mukana muun muassa Kirka, Ronnie Österberg, Hector, Tuomari Nurmio, Vesa-Matti Loiri, Ringa, Tauno Palo, KOM-teatteri, Kristiina Halkola, Markku Blomqvist, Pepe Willberg, Rauli Badding Somerjoki, Wigwam, Pekka Streng, Kari Rydman, Dave Lindholm, Juice Leskinen, Kaseva, Kari Peitsamo ja Kontra.
Musiikki- ja komediaelokuvan Love Records – Anna mulle Lovee ensi-ilta oli 29. tammikuuta 2016. Elokuva kertoo, kuinka Love Records mullisti 1960 ja 1970 -luvun nuorisokulttuurin ja loi uskoa sodanjälkeisen Suomen tulevaisuuteen.
Siboney on julkaissut noin kymmenen vinyylilevyä ja lisäksi vinyylejä on uusintajulkaissut myös jonkin verran turkulainen Svart Records lisensseillä.
Jenkkisäänite
Jenkkarekka Äänite eli Jenkkisäänite on Jukka Pojan ja Sandra Rousun perustama levy-yhtiö. Se on julkaissut Jukkapojan ja hänen yhtyeidensä levyjä. Levy-yhtiö toimi vuoteen 2003 asti nimellä RePekka äänite.
Rosalinda
Rosalinda on meksikolainen televisioyhtiö Televisan esittämä tv-sarja. Sen päärooleissa ovat Thalía, Fernando Fernando Carrillo ja Angélica María.
Kaj Matalamäki
Kaj Matalamäki (s. 3. maaliskuuta 1942, Tampere ) on suomalainen jääkiekkopuolustaja- valmentaja ja jalkapalloilija. Matalamäki pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 287 ottelua, jona aikana hän edusti neljää eri joukkuetta, aloittaen uransa Ilveksessä vuonna 1959. Jalkapalloilijana Matalamäki pelasi 1960-luvulla ja jääkiekkovalmentajan tehtävät hän aloitti pelaajanuran yhteydessä vuonna 1974. SM-tason jääkiekossa pelaajana hänellä on kolme kultaa ja kaksi pronssia, valmentajana yksi pronssi ja jalkapalloilijana yksi SM-pronssi.
Ura
Kaj Matalamäki nousi Tampereen Ilveksen edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana. Tätä ennen hän oli pelannut Seppo Helteen luotsaamassa Tikkunekku-joukkueessa. Ilvestä Matalamäki edusti SM-sarjassa kaudet 1959–1964, jona aikana hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1962 ja kaksi pronssia vuosina 1963 ja 1964.
Matalamäki edusti seuraavaksi Porin Karhuja vuoteen 1967 ja voitti sen riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1965. Porin Ässiä hän edusti vuoteen 1973, jona aikana hän voitti kolmannen SM-mestaruudensa vuonna 1971.
Matalamäki lisäksi pelasi kaksi SM-liigaottelua Kooveen paidassa kausina 1977–1978. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 287 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 64 + 44 = 108 ja jäähymääränsä 198 minuuttia. Suomen A-maajoukkuetta hän edusti kerran, B-joukkuetta kolmesti ja nuorten joukkuetta kaksi kertaa.
Valmennustyöt Matalamäki aloitti pelaamisen ohella vuonna 1974. Hän valmensi Kooveeta vuosina 1976–1979, saavuttaen pronssia vuonna 1977. Matalamäki oli myös Suomen maajoukkueen apuvalmentajana vuosina 1978, 1979 ja 1981. HIFK:ta valmentaessa hän saavutti pronssia kautena 1981–1982. Italiassa hän valmensi joukkuetta HC Fassa. Uransa aikana Matalamäki pelasi puolustajana sekä hyökkääjänä.
Tapparan valmentajaksi Matalamäki tuli useaan otteeseen kesken kauden. Boris Maiorovin hän korvasi kautena 1994–1995 ja 1998–1999 hän tuli Ismo Läntisen avuksi. Hän valmensi Tapparaa myös vuonna 2005. Matalamäki tuli kesken kauden Ässien päävalmentajaksi Vladimir Jursinov nuoremman tilalle. Hänen apuvalmentajinaan toimivat Risto Tuomi ja Jari Härkälä.
Jalkapalloa Matalamäki pelasi Mestaruussarjassa vuosina 1962–1963, Tampereen Palloilijoissa 1965 ja Ässissä 1969. Vuonna 1962 hän voitti SM-pronssia.
Sittemmin Matalamäki on toiminut perheyrityksen, nahka-alan tuotteita Italiasta maahantuovan Forza Oy:n toimitusjohtajana.
Paavo Rytsä
Paavo Rytsä (s. 1976) on Ylen toimittaja ja Yle Areenan tuottaja. Hän on toiminut aiemmin Ylen Elävä arkiston, Yle Uutiset Onlinen, TV-uutisten ja Ykkösen Aamu-TV:n toimittajana. Hän on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2007.
Rytsä on tuottanut ja käsikirjoittanut Ykkösen Aamu-TV:hen kaksi ohjelmasarjaa Arkistoetsivä Der Paavon ja Arkistomittarin.
Esmeralda (televisiosarja)
Esmeralda on meksikolainen televisioyhtiö Televisa:n esittämä TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Leticia Calderón, Fernando Colunga ja Enrique Lizalde.
Tero Liimatainen
Tero Liimatainen (s. 17. joulukuuta 1995) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Elitserienissä pelaavaa Frillesås BK:ta. Pelipaikaltaan Liimatainen on keskikentän ja hyökkäyksen pelaaja.
Liimatainen aloitti Bandyliigauransa kaudella 2013–2014.
Tero Liimatainen on pelannut myös kaukalopalloa Lauritsalan Visan joukkueessa. Hänet on valittu kaksi kertaa, 2016 ja 2017, TUL:n parhaaksi kaukalopalloilijaksi ,
Saavutukset
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Roxanna Panufnik
Roxanna Panufnik (s. 24. huhtikuuta 1968 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen säveltäjä, jonka sävellystöihin kuuluu monia erilaisia töitä oopperoista, baleteista ja kamarimusiikista televisio- ja elokuvasävellyksiin. Panufnikin suosituimpiin töihin on kuulunut monet hänen muisto- tai juhlasävellyksensä.
Roxanna Panufnik syntyi vuonna 1968 Lontoossa. Hänen isänsä on puolalainen säveltäjä Andrzej Panufnik. Roxanna alkoi säveltää kolmivuotiaana, ja ensimmäisen varsinaisen musiikkiteoksensa hän teki 12-vuotiaana. Hän oli 16-vuotias, kun hänen säveltämänsä sielunmessu esitettiin Chichesterin tuomiokirkkossa.
Panufnik opiskeli Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa säveltämistä ja harppua. Valmistuttuaan hän työskenteli jonkin aikaa BBC:llä BBC Young Musician -ohjelman ja Proms-festivaalin parissa.
Panufnik liitettiin varhaisvaiheessa isäänsä, joka myös oli mukana tekemässä joitain hänen varhaisteoksiansa. Roxanna Panufnik nousi kuitenkin 1990-luvun aikana isänsä varjosta, ja esimerkiksi Westminsterin katedraalin kuorolle kirjoitettu ”Westminster Mass of 1998” on ollut suosittu. Teos tehtiin kardinaali Basil Humen 75-vuotissyntymäpäivän juhlallisuuksia varten. Panufnik on tehnyt sen jälkeen myös muita juhlateoksia. Kappaleen ”All Shall Be Well” hän teki Exultate Singersin toimeksiannosta Berliinin muurin murtumisen 20-vuotisjuhlapäivälle ja yhdeksästä kuorokappaleesta koostuneen teoksen A Garland for Linda Linda McCartneyn muistolle.
Panufnik sävelsi Varsovan kansallisoopperan toimeksiannosta kamarioopperan, jonka ensi-esitys oli huhtikuussa 2000 Krzysztof Warlikowskin ohjaamana. Savannahin musiikkijuhlilla puolestaan esitettiin Panufnikin viulukonsertto Abraham, jossa hän yhdisti juutalaisia, kristillisiä ja islamilaisia vaikutteita. Panufnik sävelsi vuonna 2018 oratorion Faithful Journey. Se oli tarkoitetu Puolan itsenäisyyden satavuotispäiville, ja sen olivat tilanneet Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesteri ja Puolan radion kansallinen sinfoniaorkesteri.
Amstel Gold Race 2007
Amstel Gold Race 2007 oli järjestyksessään 42. maantiepyöräilyn Amstel Gold Race -kilpailu. Se käytiin 252,2 kilometrin reitillä Maastrichtistä Valkenburgiin 22. huhtikuuta 2007.
Malinavaara
Malinavaara on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Louhen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ala-Puulonkijärven lounaispuolella lähellä Vienanmeren Tšuupanlahden rantaa 25 kilometriä Louhesta pohjoiseen. Taajamassa on 373 ja kunnassa 886 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus
Malinavaaran kunnan pinta-ala on 2 040,7 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Louhen piirin Plotinan, etelässä Louhen ja lounaassa Kiestingin kuntiin sekä luoteessa ja pohjoisessa Murmanskin alueeseen. Maalaiskuntaan kuulumaton Tšuupan kaupunkimainen taajama sijaitsee käytännössä kunnan ympäröimänä Tšuupanlahden pohjukassa. Pinta-alasta 61,5 % on metsää, 26,7 % vesistöjä ja 12,4 % luonnonsuojelualuetta.
Alue on pinnanmuodostukseltaan kumpuilevaa tasankoa, joka muuttuu idässä Vienanmeren alangoksi. Tärkeimmät joet ovat Mustajoki (ven. Tšornaja), Nilmijoki (Nilma), Kierettijoki, Kolinjoki (Nolozerskaja), Kangasoja (Kangaš), Puulonkijoki (Pulonga), Srednjaja, Myllyjoki (Melnitšnaja) ja Plavelkamaoja (Plavežma). Järviä ovat Nikrajärvi (Nigrozero), Ala-Nilmijärvi (Nižneje Nilmozero), Ylä-Nilmijärvi (Verhneje Nilmozero), Valkeajärvi (Beloje), Savijärvi (Savino), Ylä-Puulonkijärvi (Verhneje Pulongskoje), Ala-Kotajärvi (Nižneje Kotozero), Ylä-Kotajärvi (Verhneje Kotozero), Tedinänjärvi (Djadino), Ylä-Tienjärvi (Verhneje Dorožnoje) ja Ala-Tienjärvi (Nižneje Dorožnoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat muskoviitti, mikrokliini, pegmatiitti, kvartsi, amfiboliitti, pyrokseniitti, graniitti, gneissi, gabro, belomoriitti, korundi, hiekka, sora ja turve. Kunnan alueella sijaitsee Napapiirin rauhoitusalue ja osa Kantalahden luonnonpuistosta. Ympäristön kokonaistila on hyvä.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Hiitolammen, Karelskin, Primorskin ja Tedinon asutukset, Ala-Puulongin, Mustajoen, Nilmijärven ja Nilmilahden kylät sekä Kieretin (Keret), Kotajärven (Kotozero) ja Napapiirin rautatieasemat. Tedinossa on kolmesataa asukasta ja Hiitolammella yli sata. Nilmijärvella ja Primorskissa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 73 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 12 % karjalaisia, 4 % valkovenäläisiä ja 4 % ukrainalaisia.
Historia
1900-luvun alussa seudulla oli muutamia karjalais- ja venäläiskyliä sekä Muurmannin radan varrelle syntyneitä asutuksia. Nilmilahden ja Nilmijärven kylät olivat karjalaisia ja Mustajoki venäläinen. Malinavaara on yksi Tšuupan kaivoshallinnon yhteyteen 1920-luvulla syntyneistä asutuksista. Hiitolammella oli neuvostoaikana kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1952). Nykyään lähes kaikki pegmatiittikaivokset on suljettu.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata, jolla on Kieretin, Kotajärven ja Napapiirin asemat. Tšuupasta on tieyhteys Malinavaaran ja Ala-Puulongin kautta Hiitolammelle. Nilmilahdella ja Primorskissa on laivalaiturit. Kunnasta on linja-autoreitti Tšuuppaan. Rautatieasemilla pysähtyvät Louhen ja Kantalahden väliset paikallisjunat.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kaksi kauppaa. Eräitä palveluja on myös Hiitolammella ja Tedinossa. Muurmanskin maantien varrella toimii kaksi kahvilaa.
Nähtävyydet ja matkailu
Seudulta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja sekä Krasnaja Ludan jatulintarha. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Nilmilahden ja Nilmijärven vanhat asuintalot ja talousrakennukset. Nilmijärven kylällä on historiallisen asutuksen status. Rautatieasemilla on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden yhteishautoja.
Kunnan matkailupotentiaali perustuu Vienanmeren koskemattomiin rantamaisemiin, seudun puhtaaseen luontoon sekä kulttuurihistoriallisiin kohteisiin. Nilmilahdessa toimii ympärivuotisia sukelluspalveluja tarjoava yritys hotelleineen, kylpylöineen ja delfinaarioineen. Ala-Puulongissa on kalastusretkiä järjestävä retkeilymaja.
Igman Olympic Jumps
Igman Olympic Jumps on viiden hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Hadžićissa lähellä Sarajevoa Bosnia-Hertsegovinassa.
Historia
Olympialaisissa suurmäen kilpailun voitti Matti Nykänen ja normaalimäen kilpailun voitti Jens Weißflog.
Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 116,0 metriä on hypännyt Matti Nykänen.
Forza Rossa Racing
Forza Rossa Racing (lyhennettynä Forza Rossa tai FRR) on romanialainen F1-talli, jonka oli tarkoitus osallistua sarjaan kaudella 2015. Se ei kuitenkaan ollut FIA:n julkistamassa alustavassa osallistujaluettelossa. Tallin perusti entinen tallipäällikkö Colin Kolles. Tallin päämajan oli tarkoitus sijaita Saksassa. Tallin oli tarkoitus käyttää Renault'n V6-turbomoottoreita.
Tallin nimi Forza Rossa tulee Bukarestissa sijaitsevasta samannimisestä katuautojen maahantuojasta, joka myös on F1-tallin taustalla.
Lovebugs
Lovebugs on sveitsiläinen brittipop-yhtye. Lovebugs perustettiin vuonna 1992 ja sen perustivat Adrian Sieber, Sebastian "Baschi" Hausmann ja rumpali Julie. Yhtye on yksi Sveitsin menestyneimpiä. Yhtye edusti Sveitsiä vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "The Highest Heights", mutta ei päässyt semifinaalista finaaliin.
Order of the Illuminati
Order of the Illuminati on speed metal/thrash metal-yhtye Agent Steelin vuonna 2003 julkaistu neljäs studioalbumi. Albumin julkaisi Scarlet Records.
Friedrich von Bodenstedt
Friedrich Martin von Bodenstedt (1819−1892) oli saksalainen runoilija, professori ja teatterinjohtaja.
Bodenstedt vietti vuodet 1841−1847 Venäjällä, Kaukasiassa ja Armeniassa ja oli sen jälkeen vuodesta 1854 professorina Münchenin yliopistossa, ensin slaavilaisten kielten, sitten 1858 muinaisenglantilaisen kirjallisuuden professorina. Vuosina 1866−1869 hän oli Meiningenin hoviteatterin johtajana. Hänen kirjavaan eikä kovin omaperäiseen tuotantoonsa sisältyy draamoja, kertomuksia, runoja, kertovaisia runoelmia, kirjallisuushistoriallisia esityksiä, matkakertomuksia, runsaasti käännöksiä venäläisestä ja Shakespearen aikaisesta englantilaisesta kirjallisuudesta. Aikanaan sai suurta suosiota Mirzə Şəfi Vazehin runojen julkaisu kokoelmana Lieder des Mirza Schaffy (1851). Venäjän ja Kaukasian oloista hän julkaisi useita teoksia, esimerkiksi Russische Fragmente (kaksi osaa, 1862).