cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen sotilasmusiikkimuseo
Hallinto ja henkilöstö
Projektipäällikkönä ja Suomen sotilasmusiikkimuseon toiminnanjohtajana aloitti jo ennen museon perustamista Sotilasmusiikkikoulun Tuen (myöhemmin Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry) ja Suomen sotilasmusiikkimuseosäätiön hallituksen jäsen filosofian tohtori Seppo Pietilä, joka toimii myös säätiön asioitsijana.
Museon esineistö ja näyttelyt
Sotilasmusiikkimuseon kokoelmat ovat varsin monipuoliset ja edustavat. Koko esineistö on Sotilasmusiikkimuseon omaisuutta. Soittimet, erityisesti puhaltimet, ovat varsin hyvin edustettuina. Esillä on myös nuotteja, valokuvia, äänitteitä, kirjoja sekä soittajien univormuja. Erityisesti näyttelyesineistä kannattaa mainita Marsalkan hopeatorvet, sodassa mukana olleet kenttäurkuharmonit sekä Puolustusvoimain ensimmäisen ylikapellimestari Aleksei Apostolin soitintehtaan torvet. Sotilasmusiikkimuseon pääsalissa on pysyvä näyttely, jossa on museon perusesineistö. Se on aseteltu kolmeksi osastoksi Suomen historiaa seuraten. Ensimmäisenä esittäytyy Ruotsin vallan aika, sitten Autonomian aika ja näyttelyn pääosan muodostaa Suomen itsenäisyyden aika. Näyttely tosin kehittyy ja kasvaa kaiken aikaa, joten siinä mielessä se ei ole pysyvä. Lahjoituksia on saatu jatkuvasti muun muassa sotilassoittajilta ja heidän leskiltään ja lapsiltaan sekä myös yhdistyksiltä. Myös muutamia testamenttilahjoituksia on saatu. Sotilasmusiikkimuseon kokoelmat on tutkijoiden sekä omankin työn helpottamiseksi taltioitu viideksi arkistoksi. Ne ovat nuottiarkisto, kuva-arkisto, äänitearkisto, kirja-arkisto sekä soitin- ja muut kokoelmat. Jälkimmäiseen kuuluvat mm. soittajien asusteet ja mitalit.
Vaihtuva näyttely rakennetaan 1-3 kertaa vuodessa. Ensimmäinen näyttely koostui sadasta suuresta valokuvasta, joilla esitettiin kunnostusvaiheen tapahtumat aina piha-alueen kunnostuksesta alkaen. Otsikkona oli ”Polkupyörävarastosta Sotilasmusiikkimuseoksi” (Ks. aikaisemmin esitetyt kuvat). Tätä näyttelyä Museovirasto kiitti arvokkaaksi dokumentoinniksi. Se jatkui syyskuuhun 2004, jolloin avattiin valokuvanäyttely ”Korven kaikuja”, joka kertoi rintamamusiikista jatkosodan ajoilta. Näyttely jatkui maaliskuun 2005 loppuun.
Huhtikuun 2005 alussa avattiin arkkitehti Jouko Mattilan akvarellinäyttely, jonka taiteilija itse pystytti. Näyttelylle hän antoi nimeksi ”Kuuntele kuvia”. Näyttely purettiin kesäkuun 2005 alussa, jolloin yleisön pyynnöstä avattiin uudestaan ”Korven kaikuja” –näyttely. Se jatkui marraskuuhun 2005. Tällöin pystytettiin ”Parolan marssin tahtiin - Sotilassoittokunnat Hennalassa” -valokuvanäyttely.
Näyttelynä oli myös "Hennalan historiaa ja Lahti 1918”.
Muu toiminta
Kesäisinä keskiviikkoina yhteensä jo lähes 40 kertaa on Sotilasmusiikkimuseon puistossa soitettu sotilasmusiikkia. Useimmin, kahdesti tai kolmasti kesässä, on esiintynyt Varusmiessoittokunta. Soittajat tosin ovat vaihtuneet, koska uusi varusmieserä astuu palvelukseen aina tammikuussa. Joka kesä puistossa on vieraillut myös 1-2 muuta sotilassoittokuntaa, mm. Kaartin soittokunta Helsingistä, Rakuunasoittokunta Lappeenrannasta ja Panssarisoittokunta Parolasta. Lisäksi vieraina ovat olleet Veteraanisoittokunta Lahdesta kaikkina kolmena kesänä sekä Hollolan – Kärkölän Puhallinorkesteri. Nämäkin tilaisuudet on järjestetty yhdessä Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry:n kanssa. Konserteissa on ollut kuulijoita enimmillään lähes 400, yhteensä yli 6000 henkeä. Samalla Sotilasmusiikkimuseo on ollut avoinna konserttiyleisölle. Usein myös Sotilaslääketieteen museoon on ollut mahdollista tutustua konsertin yhteydessä.
Yhteistyön tuloksena Varusmiessoittokunnan kanssa ovat syntyneet kirkkokonsertit sekä Ristinkirkossa että muuallakin maakunnassa. Kaikissa kirkkokonserteissa on kuulijoita ollut satamäärin. Nämä konsertit ovat olleet rakenteeltaan hillitympiä kuin puistokonsertit. Sekä puisto- että kirkkokonserteissa on Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry:n Naisjaoston osa ollut erittäin merkittävä. Tuki ry on lahjoittanut 50 % saamistaan konserttien pääsylipputuloista (5 €/aluelippu) Sotilasmusiikkimuseolle. Soittokunnat ovat esiintyneet kaikissa konserteissa ilmaiseksi ja ovat näin tukeneet sekä Tuki ry:n että Sotilasmusiikkimuseon toimintaa.
Talkoot
Kauan ennen kuin itse rakennuksen korjaaminen alkoi, tehtiin melkoisesti talkootyötä. Diplomi-insinööri Lasse Eerolan Geoykkönen Oy suoritti tarvittavat maaperätutkimukset. Tutkimukset osoittivat, että maaperä tie- ja pysäköintialueella ei olisi kestänyt liikennettä. Siten pihan koko liikennöitävä alue kaivettiin metrin syvyydeltä auki, pohjalle pantiin eristemuovi ja kaivanto, noin 1000 m3, täytettiin routimattomalla soralla.
Koulutuskeskus Salpauksen lehtori Risto Rantasalo teki mm. tarvittavat kosteusmittaukset sekä valokuvasi rakenteet. Myös Lahden ammatti-instituutin oppilaita osallistui talkoisiin. Talkoolaisista kuitenkin kaikkein eniten aikaansa on antanut Sotilasmusiikki-museolle maisteri Hannu Posti. Hän on intendentti Ulla Aaltion kanssa suunnitellut ja korvauksetta valmistanut kaikki Sotilasmusiikkimuseon erilaisten tiedostojen tallentamiseen tarvitsemat access- pohjaiset tietokannat (nuottiarkisto, kuva-arkisto, äänitearkisto, kirja-arkisto ja kokoelmat). Muista talkoolaisista voidaan mainita Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry:n naisjaosto.
Kesällä 2004 valmistettiin Sotilasmusiikkimuseon puistoon esiintymislava. Kaikki siihen tarvittavat aineet saatiin lahtelaisilta yrityksiltä lukuun ottamatta Fiskars Oyj:ltä saatuja saranoita (350 kpl). Lavan suunnittelusta ja myös pääosin kokoamisesta vastasi Koulutuskeskus Salpauksen opettaja Aimo Leppänen sekä osittain myös aikuisopiskelijat Reima Kärnä ja Kari Lyytinen. Myös muita Aimo Leppäsen oppilaita on ollut Sotilasmusiikkimuseolla talkoilemassa, mm. penkkien pukit ovat osittain heidän kasaamiaan.
Talkootöiden kokonaisarvo rahaksi muutettuna on kohtuullisen arvion mukaan noin 70 000 euroa.
Suunnitelmat
Suomen sotilasmusiikkimuseo on syksystä 2004 lähtien pyrkinyt valtionavun piiriin. Museovirasto totesi syksyllä 2005, että Sotilasmusiikkimuseo on valtionapukelpoinen.
Lahden kaupungin kanssa käytiin neuvotteluja museon siirtämiseksi Lahden kaupunginmuseon alaisuuteen. Sotilasmusiikkimuseota hallinnoi kesällä 2010 perustettu Suomen sotilasmuseosäätiö. Myös Sotilasmusiikkikoulun Tuki ry jatkaa Sotilasmusiikkikoulun ohella resurssiensa rajoissa Sotilasmusiikkimuseon tukemista.
Museo suljettiin elokuun lopussa 2014. Syyskuussa 2016 museon entisiin tiloihin avattiin Apulanta-yhtyeen museo.
Riho Sayashi
Riho Sayashi (, s. 28. toukokuuta 1998, Hiroshima) on japanilainen tanssija, poplaulaja ja näyttelijä. Hän oli Morning Musumen 9. sukupolven jäsen.
Kuninkaantien lukio
Lukio sijoittui STT:n lukiovertailussa keväällä 2012 sijalle 149 ja keväällä 2013 sijalle 109. Vuonna 2014 pakollisten aineiden lukiovertailussa Kuninkaantien lukio oli puolestaan sijalla 15. Valtion taloudellinen tutkimuskeskus (VATT) teki vuosina 2002–2013 tutkimuksen, jossa arvioitiin lukioiden laatua. Tutkimuksen mukaan julkisuudessa esitetyt erilaiset lukiovertailut ovat harhaanjohtavia, eikä lukioita voida luotettavasti asettaa paremmuusjärjestykseen niiden laadun perusteella. Alimmat sisäänpääsykeskiarvot on merkitty taulukkoon oheen.
Salosaari (Mikkeli)
Katso myös
61.67222°N, 27.32222°W
Tilaustaide
Perinteisesti tilauksesta tehty teos kuvataiteessa on ollut muotokuva tai julkinen teos, esimerkiksi veistos. Tilaustyöt ovat yleinen käytäntö musiikin säveltämisessä. Tutkimuksessa taas katsotaan, että tilaustutkimukset tulee erottaa vapaasta tieteestä, koska tilaajan olemassaolo vaikuttaa vähintäänkin kysymyksenasetteluun ja sitä myötä lopputulokseen. Kuvataiteessa tilauksiin ei suhtauduta yhtä jyrkästi. Esimerkiksi Wäinö Aaltosen museo kertoo erikoistapauksissa hankkivansa kokoelmiinsa taidetta taiteilijalta tai ryhmältä tilaustaiteena. Tavallisesti he ostavat taidetta näyttelyistä tai suoraan taiteilijoilta.
Prosenttiperiaate on viime vuosina ajankohtaistanut tilaustaiteen tyyppistä käytäntöä. Periaatteella tarkoitetaan sitä, että julkisen rakennuksen kustannuksista noin yksi prosentti varataan taiteeseen. Muutamissa kunnissa, kuten Oulussa ja Salossa onkin julkisten rakennushankkeitten yhteydessä käytetty 1-2 prosenttia rakennuskustannuksista taidehankintoihin.
Historiaa
thumb|100px|Yksi maalaus Rubensin 25 maalauksen sarjasta. Maalaus kuvaa Maria de’ Medicin saapumista Marseillen satamaan. [[Louvressa olevan maalauksen koko on 394 × 295 cm.]] Aina 1800-luvulle asti suuri osa taiteesta tehtiin periaatteessa tilaustyönä. Myöhemmin muun muassa sosialistisessa realismissa tilauksesta työskentely oli tavallista. Neuvostoliitossa luotiin Fordistisen mallin mukainen taiteen tuotantojärjestelmä, jossa taiteilija työskenteli tuotantojohtajien ja ideologien tilauksesta valtion hyväksi.
Kuten monet muut, Rubens työskenteli enimmäkseen tilausten perusteella. Maria de' Medici tilasi häneltä vuonna 1621 kaksikymmentäviisi suurikokoista maalausta Luxemburgin palatsiin Pariisiin. Rubens maalasi teoksia kaksi vuotta. Maalauksista kaksikymmentäyksi kuvaa Maria de' Medicin saavutuksia. Loput maalauksista ovat hänen ja hänen vanhempiensa muotokuvia.
Pääosin tilauksen mukaan työskentelyllä on kuitenkin positiivinen sävy kuvataiteessa. Tilaajat ja mesenaatit, kuten Medicit renessanssin aikaan ovat mahdollistaneet monien merkittävien taideteosten olemassaolon. Rembrandtin maalauksen Yövartio tilaajina pidetään kapteeni Frans Banning Cocqia ja hänen kaartilaisiaan. Maalaus tilattiin ripustettaviksi vasta valmistuneen Kloveniersdoeleniin eli Musketöörien kokoussaliin Amsterdamiin. Rembrandt sai maksuksi 1 600 guldenia, mikä oli siihen aikaan suuri summa. Jokainen kuvassa mukana oleva tilaaja maksoi sata guldenia. Samoihin aikoihin tilattiin eri taiteilijoilta sotilaista seitsemän vastaavanlaista maalausta, joista tämä oli yksi.
Muotokuvataiteessa tilaustyöskentely on nykyisinkin suorastaan peruskäytäntö. Muotokuvien maalaaminen on myös ollut tärkeä osa monien taiteilijoiden, kuten Akseli Gallen-Kallelan, toimeentuloa.
Osmo Lahdenperä
Osmo Lahdenperä (s. 1939) on suomalainen toimittaja.
Lahdenperä toimi 1970-luvulla tamperelaisen Hymy-lehden erikoistoimittajana. Hän kirjoitti myös toimittaja Veikko Ennalan elämäkerran Neron heikkoudet.
Eero Raittinen and The Noisy Kinda Men
Noisy Kinda Men on Eero Raittisen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.
Alapinin avaus
Alapinin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirroilla:
Avaus on nimetty liettualaisen Simon Alapinin mukaan. Avaus on harvinainen, sillä musta tasoittaa helposti pelin. Mustalle hyviä siirtoja ovat esimerkiksi 2...Rf6, Rc6, Lc5, d5. Valkoisen tarkoituksena on yleensä edetä nopeasti f-sotilaallaan.
Francis Capra
250px|right|thumb|Francis Capra Veronica Mars-paneelissa vuoden 2005 [[San Diego Comic-Con International|ComicConissa.]] Francis Capra (s. 22. huhtikuuta 1983 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän varttui Bronxissa New Yorkissa.
Capra aloitti näyttelemisen 10-vuotiaana elokuvassa Jäähyväiset kummisedälle. Tämän jälkeen hän on esiintynyt mm. elokuvissa Kazaam ja Henkimaailman hommia. Capra on vakiokasvoja sarjassa Veronica Mars. Hän on myös vieraillut sarjoissa Amyn lailla, O.C., Yli synkän virran, Ilman johtolankaa ja C.S.I..
Capra on myös perustanut tuotantoyhtiön Take Off Productions yhdessä näyttelijä De'Aundre Bondsin kanssa
Norni
Norni on sammunut skandinaavinen kieli, jota puhuttiin Skotlannin pohjoispuolella sijaitsevilla Orkney- ja Shetlandsaarilla.
Historia
Islannin ja fäärin kielen tapaan norni pohjautuu niihin kieliin, jonka viikingit toivat mukanaan Skandinaviasta. Enimmäkseen läntisestä Norjasta kotoisin olleet viikingit asuttivat Shetlannin ja Orkneyn saaret 800-luvulla. He olivat usein talonpoikia, jotka alkoivat viljellä maata saarilla. Orkney- ja Shetlandsaaret siirtyivät vuosien 1469–1471 tapahtumien jälkeen Tanska-Norjan hallinnasta Skotlannille.
Skotlannin kruunu ja kirkko eivät suosineet nornia ja skotti korvasi kielen pikkuhiljaa. Nornin katoamisaikaa ei tiedetä tarkasti. Joskus sitä on väitetty puhutun vielä 1800-luvun alkupuolella, mutta luultavammin se katosi viimeistään 1700-luvulla.
Historiallisesta näkökulmasta Norjan vaikutusta Shetlantiin tutkiva Brian Smith on todennut, että nornia puhuttiin vielä 1800-luvulla. Hän on todennut, että joitakin kielen jäänteitä oli vielä jäljellä 1900-luvun alkuun saakka. Lisäksi monissa viitoissa paikkakuntien nimet ovat sekä englanniksi että nornin kielellä. Norni on jättänyt paikalliseen skottiin lainasanoja, ja nornista on säilynyt muutamia kirjallisia katkelmia. Norni muistutti luultavasti paljon fäärin kieltä.
Myös ainakin Caithnessissa Skotlannin pohjoisrannikolla on puhuttu skandinaavista kieltä, jota on myös kutsuttu norniksi. Se kuitenkin katosi jo vuosisatoja ennen saarilla puhuttua nornia. Tämä kielimuoto tunnetaan vielä huonommin kuin saarten norni.
Kirjallisuus
Kielitieteilijä Jakob Jakobsen on julkaissut kirjan nornista vuonna 1890. Hän keräsi siihen erilaisia tekstejä, runoja, kehtolauluja ja 10 000 skandinaavista alkuperää olevaa sanaa, joita käytettiin Skotlannin murteessa. Hän myös laati vuonna 1918 etymologisen sanakirjan kielistä, joita hän nimitti Shetlannin pohjoisiksi kieliksi.
Näiden lisäksi Orkneyn saarilta kotoisin oleva tutkija Hugh Marwick julkaisi 1920-luvulla kirjan Orkney norn, joka sisältää 3 000 skottilaista sanaa, jotka ovat skandinaavista alkuperää.
Näyte
Isä meidän -rukous nornin eri muodoilla:
Itelmeenit
Itelmeenit (aikaisemmin myös kamtšadaalit eli ”kamtšatkalaiset”) ovat Koillis-Siperiassa Kamtšatkan niemimaalla Venäjään kuuluvassa Kamtšatkan aluepiirissä elävä alkuperäiskansa. Itelmeenit olivat ennen metsästäjiä ja kalastajia, mutta Neuvostoliitossa heidät yhdistettiin kalastuskolhooseihin. Itelmeenit ovat yksi Kamtšatkan vanhimmista alkuperäiskansoista. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 3 193 itelmeeniä.
Historia
Yksi nykyajan tunnetuimmista itelmeeneistä polveutuva henkilö lienee hiihtäjä ja olympiavoittaja Veronika Stepanova, joka identifioituu kamtšadaaliksi.
Kulttuuri
Itelmeenit elättivät itsensä perinteisesti kalastuksella. Kutuaikana saalistettiin suuret määrät lohia, jotka säilöttiin käyttämällä. Käyneitä kalanpäitä pidettiin herkkuna. Maa- ja merinisäkkäiden metsästyksellä oli vain vähän merkitystä itelmeeneille, vaikkakin niitä pyydettiin satunnaisesti. Kamtšatkan eteläosan ainuihin sekoittuneet itelmeenit metsästivät valaita käyttäen myrkytettyjä keihäitä. Itelmeenit harjoittivat keräilyä paljon suuremmassa mittakaavassa kuin muut Siperian kansat. He söivät muun muassa erilaisia juuria, pähkinöitä ja ruohoja. Nykyisin itelmeenit harjoittavat muun muassa kalastusta, maitokarjan pitoa ja puutarhanhoitoa. Heidän elinkeinonsa eivät juuri poikkea alueen venäläisten vastaavista. Aikoinaan itelmeenit olivat jakaantuneet kylittäin eri klaaneihin, jotka saattoivat sotia keskenään.
Hanski
Hanski oli Mainostelevision vuosina 1966–1973 esittämä 83-osainen komediasarja, joka luotiin pääosaa esittäneen näyttelijä Hannes Häyrisen ympärille. Sarjan käsikirjoitti Häyrisen puoliso Liisa Nevalainen, joka myös näytteli toista pääosaa. Sarjaa on esitetty myöhemmin uusintana syksyllä 1981 sekä kesällä 1992 kolmentoista jakson verran MTV:llä. Ensimmäinen jakso esitettiin 9. tammikuuta 1966. Vanhin arkistoissa säilynyt Hanski-jakso on kesäkuulta 1969.
Sarja perustui klassisiin väärinkäsityksiin ja vastakkainasetteluihin, joiden tarinat keskittyivät kauppias Hanskin osto- ja myyntiliikkeen tapahtumiin. Myöhemmin tarinat sijoittuivat ”Hanskin” vaimon ja hänen itsensä emännöimään kahvila-ravintola Kultaiseen kukkoon. Hanskin tunnusmusiikkina on brittiläisen The Piltdown Men -yhtyeen saksofonikappale ”Piltdown Rides Again”, jonka melodia perustuu Gioacchino Rossinin oopperan Wilhelm Tell alkusoittoon.
Hanski oli 1960-luvun lopulla yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 28. huhtikuuta 1968 lähetetty jakso sai 2,37 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 63 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä. Syksyllä 1971 Hanski oli Katso-lehden lukijaäänestyksessä Suomen kymmenenneksi suosituin televisio-ohjelma, ja katsojia sillä oli tuolloinkin yli kaksi miljoonaa.
Näyttelijät
Lisäksi lukuisia vierailijoita.
Laila Siikanen
Laila Siikanen (11. toukokuuta 1906 Calumet – 20. tammikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Laila Siikanen oli toimittajana muun muassa Uudenmaan Sanomissa ja myöhemmin hän toimi Yleisradion ohjelmapäällikkönä Porvoossa.
Uuno Aarto
Uuno Ilmari Aarto (26. joulukuuta 1894 – 28. joulukuuta 1928 Turku) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja näyttelijä. Hän näytteli vuonna 1923 tukkilaista Erkki Karun ohjaamassa elokuvassa Koskenlaskijan morsian, johon hän sovitti musiikin, ja vuonna 1924 venemiestä elokuvassa Myrskyluodon kalastaja. Aarto on muun muassa säveltänyt kertosäkeen musiikin kappaleeseen ”Kulkurin valssi”.
Aarto oli näyttelijänä Turun Työväen Teatterissa. Hän osallistui myös työväen urheiluliikkeen toimintaan nyrkkeilyn piirissä, laati ohjelmanumeroita työväen juhlatilaisuuksiin sekä avusti työväenlehtiä. Uuno Aarto kuoli joulukuun lopulla 1928 tuberkuloosiin.
Akcent
Akcent on romanialainen pop- ja eurodancemusiikkia esittävä yhden henkilön projekti. Alun perin se oli yhtye, jonka muodostivat laulajat Adrian Sînă, Sorin Ștefan Brotnei, Mihai Gruia ja Corneliu Ulici. Nykyisin Sînă on Akcentin ainut jäsen.
Yhtye perustettiin vuonna 1999. Tuolloin Akcent oli kaksijäseninen yhtye, jonka jäsenet olivat laulajat Adrian Sînă ja Ramona Barta. Kaksijäsenisenä yhtye julkaisi vain esikoisalbuminsa, myöhemmillä levyillä yhtye on ollut nelihenkinen. Toisen levyn julkaisusta lähtien mukana olivat Sînă, Brotnei, Gruia ja Marius Nedelcu, joka kuitenkin erosi yhtyeestä vuonna 2008 siirtyäkseen soolouralle. Ulici tuli mukaan hänen tilalleen. Kansainvälisen läpimurtonsa yhtye teki vuonna 2006 useissa Euroopan maissa julkaistun French Kiss With Kylie -albumin avulla.
Akcent oli jo aiemmin julkaissut vuosina 1999-2005 viisi albumia romanian kielellä. Ensimmäinen kansainvälisesti julkaistu albumi French Kiss With Kylie, jossa oli uusien laulujen lisäksi myös yhtyeen vanhempia kappaleita, sisälsi kuitenkin ainoastaan muutaman romaniankielisen kappaleen. Yhtye voi kiittää lopullisesta läpimurrostaan tuon albumin kahta Euroopassa menestykseen noussutta singleä; Kylie ja JoKero olivat vuonna 2006 suosittuja tanssikappaleita koko mantereella. Akcent osallistui jälkimmäisellä kappaleella myös maansa euroviisukarsintoihin, joissa se oli yleisöäänestyksen voittaja. Edustuskappaleeksi valittiin kuitenkin Mihai Trăistariun esittämä, lopulta neljänneksi sijoittunut Tornerò.
Liberaali allianssi
Liberaali allianssi on tanskalainen liberaalipuolue, joka tunnettiin nimellä Ny Alliance 27. elokuuta 2008 asti. Puolueen perustajia olivat kansanedustaja Naser Khader ja europarlamentaarikot Anders Samuelsen ja Gitte Seeberg. Ensimmäisissä vaaleissa puolue sai viisi paikkaa 179:stä kansankäräjille. Khader ja Seeberg jättivät sittemmin puolueen sisäisten erimielisyyksien takia.
Historia
Puolueen perustajista Anders Samuelsen ja Naser Khader edustivat aiemmin Radikaalia Vensteä ja Gitte Seeberg Konservatiivista kansanpuoluetta. Alun perin Ny Alliance -nimellä toimineen puolueen perustamisen taustalla oli halu uskottavan vaihtoehton luomiseksi Tanskan kansanpuolueelle, minkä tukea valtaa tuolloin pitänyt keskusta-oikeistolainen hallitus tarvitsi pitääkseen enemmistönsä kansankäräjillä.
Alkuvaiheessa puolue kuvasi itseään keskustapuolueeksi, joka ottaa parhaat puolet sosiaaliliberalismista ja sosiaalisesta konservatismista. Seebergin jätettyä puolueen vuonna 2008 "sosiaalisesta konservatismista" luovuttiin, ja puolue muutti nimensä nykyiseen muotoonsa. Kahden jäljelle jääneen perustajan välillä oli silti huomattavia aatteellisia erimielisyyksiä, ja Khaderin jätettyä puolueen vuonna 2009 se omaksui Samuelsenin johdolla klassisen liberaalin identiteetin.
Anders Samuelsen erosi puheenjohtajan paikalta kesäkuun 2019 vaalien jälkeen, missä Liberaali allianssi kärsi vaalitappion sen pudotessa kansankäräjien pienimmäksi puolueeksi. Liberaali allianssi menetti yhdeksän sen 13:sta paikasta myös Samuelsenin pudotessa kansankäräjiltä. Liberaali allianssi valitsi 9. kesäkuuta 2019 uudeksi puoluejohtajaksi 27-vuotiaan Alex Vanopslaghin, joka oli aiemmin johtanut puolueen nuorisojärjestöä ja noussut ensimmäistä kertaa kansankäräjille muutamaa päivää aiemmin pidetyissä vaaleissa.
Nikolai Sutjagin
Nikolai Vasilijevitš Sutjagin (5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinski, Neuvostoliitto – 12. marraskuuta 1986) oli neuvostoliittolainen hävittäjälentäjä, joka oli 21 ilmavoitollaan Korean sodan johtava ässä.
Leadership in Energy and Environmental Design
LEED (Leadership in Energy and Environmental Design) on yhdysvaltalainen vihreiden kiinteistöjen sertifiointijärjestelmä, jonka avulla pyritään vähentämään rakentamisen ja kiinteistöjen käytön aikaista ympäristökuormitusta. Järjestelmän on kehittänyt ja sitä ylläpitää U.S. Green Building Council (USGBC). LEED-sertifioinnissa riippumattoman osapuoli arvioi, onko rakennus, tila tai yhdyskunta suunniteltu ja rakennettu ympäristötehokkaasti. Sertifikaatin kriteereihin kuuluu mm. energiankulutuksen vähentäminen, tehokas vedenkäyttö, hiilidioksidipäästöjen vähentäminen, sisäilman laadunparannus ja kohteen sijainti.
Nikolai Sutjagin
Nikolai Sutjagin syntyi 5. toukokuuta 1923 Smagino Buturlinskin kylässä. Hänen vanhempansa olivat maatyöläisiä. Hän astui asepalvelukseen vuonna 1941. Vuonna 1942 hän valmistui Tšernikovin lentosotakoulusta. Elokuussa 1945 hän osallistui lentotoimintaan Japanin ilma-asetta vastaan Kaukoidässä Neuvostoliiton vapauttaessa Korean ja Mantšurian Japanin miehityksestä.
Leadership in Energy and Environmental Design
Järjestelmä on ollut käytössä Yhdysvalloissa vuodesta 2000, ja sen käyttö on yleistynyt sen jälkeen yhä enemmän myös muissa maissa. LEED on luonteeltaan avoin ja läpinäkyvä järjestelmä, jonka sisällöstä vastaavat kaikki USGBC:n jäsenet, eli siihen liittyneet eri jäsenyritykset ja -organisaatiot.
Luokitusjärjestelmä
LEED-ympäristöluokitusjärjestelmässä on yhdeksän erilaisille rakennuksille tarkoitettua luokkaa:
Nikolai Sutjagin
Sutjagin palveli 303. lentodivisioonan 17. laivueessa, kun se siirtyi toukokuussa 1951 Mantšuriaan tukemaan 324. lentodivisioonaa Korean sotatoimissa. Sutjagin lensi ensimmäisen sotalentonsa tässä sodassa kesäkuun alussa 1951. Hän lensi koko sodan ajan MiG-15-hävittäjällä pudottaen etupäässä F-86-hävittäjiä. 10. lokakuuta 1951 Sutjagin sai kultaisen ansiomerkin ja hänestä tuli Neuvostoliiton sankari. Korean sodan jälkeen Sutjagin suoritti Lentoakatemian vuonna 1956 ja Sotilasakatemian vuonna 1964. Hän yleni kenraalimajuriksi ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1978. Hän kuoli 12. marraskuuta 1986.
Leadership in Energy and Environmental Design
Luokitusjärjestelmä
Rakennuksen on mahdollista saavuttaa pisteitä eri pistekategorioissa:
Nikolai Sutjagin
Ilmavoitot
Ilmavoitot, kaikki hävittäjälentokoneita:
Leadership in Energy and Environmental Design
Luokitusjärjestelmä
Rakennus saa ansaittujen pisteiden perusteella LEED-arvosanan:
Nikolai Sutjagin
Ilmavoitot
Kuten aina puolin ja toisin, voittojen ja tappioiden tilastoinnissa on epäselvyyksiä. Sutjaginin tapaus on kuitenkin harvinaisen tarkkaan analysoitu.
Leadership in Energy and Environmental Design
Prosessikuvaus
Green Building Certification Institute (GBCI) myöntää rakennukselle LEED-sertifikaatin, jos sille lähetetty hakemus täyttää sertifiointijärjestelmän vähimmäisvaatimukset. Hakemisen tekee yleensä siihen erikoistunut ammattilainen, joka kokoaa tarvittavan aineiston sertifiointia varten.
LEED ammattilaisten akkreditointi
USGBC:n alainen Green Building Certification Institute (GBCI) myöntää LEED AP (LEED Accredited Professional), LEED AP Fellow ja LEED Green Associate akkreditointeja yksittäisille henkilöille. Näin pyritään varmistamaan, että ammattilaisilla on alan viimeisin koulutus.
Järjestelmän edut ja haitat
LEED:in käyttäminen nostaa rakennushankkeen kustannuksia. Suunnitteluun ja konsultointiin kuluu enemmän aikaa. Lisäksi varsinaisen sertifikaatin hakuprosessi on hankkeelle lisäkustannus.
Kuitenkin sertifioidun rakennuksen elinkaarikustannukset voidaan olettaa tavanomaista pienemmiksi. Järjestelmää käyttämällä säästetään energiaa ja tuotetaan vähemmän kasvihuonepäästöjä. Kiinteistön viihtyvyyteen ja ympäristön terveellisyyteen kiinnitetään erityistä huomiota. LEED toimii myös ohjaustyökaluna kiinteistönomistajille ja käyttäjille rakennuksen toiminnan tehostamisessa ja käyttökustannusten pienentämisessä.
LEED:iä voidaan hyödyntää rakennushankkeen tavoitteiden asettelussa, suunnittelun ohjauksessa ja tavoitteiden toteutumisen seurannassa.
Järjestelmä ei kuitenkaan vielä ota tarpeeksi huomioon paikallisia olosuhteita ja rakennuksen sijaintia.
LEED Suomessa
Suomen ensimmäinen LEED-sertifikaatti myönnettiin Lahdessa sijaitsevalle kauppakeskus Triolle kesäkuussa 2009. USGBC ylläpitää listaa kaikista sertifioiduista kohteista eri maissa. LEED sertifiointipalveluja tarjoavat Suomessa mm. arkkitehti- ja insinööritoimistot.
Asianomistaja
Asianomistajalla on oikeus yhtyä virallisen syyttäjän tai toisen asianomistajan nostamaan syytteeseen ja vedota uuteen seikkaan syytteen tueksi. Asianomistaja voi hakea muutosta asiassa annettuun ratkaisuun siitä riippumatta, onko hän käyttänyt asiassa puhevaltaa.
Día
Día ( tai Ντία, joskus transl. Dhía) on Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Egeanmereen kuuluvassa Kreetanmeressä Kreetan pohjoisrannikon edustalla noin 12–14 kilometriä Kreetan pääkaupungista Iraklionista koilliseen. Saaren pinta-ala on 11,8802 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Asianomistaja
Asianomistajarikokset ovat sellaisia henkilön yksityisiin intresseihin liittyviä rikoksia, joiden osalta virallinen syyttäjä ei voi nostaa syytettä ilman asianomistajan tekemää syyttämispyyntöä.
Día
Maantiede
Dían saari sijaitsee Egeanmereen ja tarkemmin Kreetanmereen kuuluvassa Iraklioninlahdessa Kreetan saaren edustalla. Kreetan pääkaupunki Iraklion sijaitsee 12–14 kilometrin päässä Díalta lounaaseen. Saari on osa Chersónisoksen kuntaa ja Iraklionin alueyksikköä. Día on leveimmältä kohdaltaan noin kolme kilometriä leveä ja pituutta puolestaan on enimmillään noin viisi kilometriä. Dían korkein kohta on 255 metriä merenpinnan yläpuolella (toisen lähteen mukaan 220 m ja kolmannen 268 m ). Keskimäärin saarella on korkeutta 91,12 metriä. Saaren pinta-ala on 11,8802 km². Dían luoteispuolella sijaitsee pieni Petalídin saari. Dían itäpuolella puolestaan sijaitsee pieni Paximádin saari. Saaren itäosassa sijaitsee Agkináran lahti. Eteläosassa sijaitsevat puolestaan lahdet Panagía, Agrieliá, Kápari sekä saaren ainoa satama, Ágios Geórgios.
pienoiskuva|vasen|Día luoteesta nähtynä. Etualalla pieni Petalídin saari, taustalla [[Kreetan saaren rannikkoa.]] Día kuuluu Natura 2000 -verkostoon. Lisäksi saari muodostaa kansainvälisesti tärkeän lintualueen (IBA).
Eläimistö
Saari kuuluu uhanalaisen kri-krin eli ”kreetalaisen villivuohen” tärkeimpiin suojelualueisiin. Äärimmäisen uhanalaista munkkihyljettä tavataan useasti Dían ympäristössä. Euroopan unionin alueella munkkihyljettä tavataan noin sadassa paikassa. Díalla elää myös doggilepakkoja ja kaniinin kotoperäinen alalaji, Oryctolagus cuniculus cnossicus. Lisäksi saarella elää aigeiansisiliskon kotoperäinen alalaji Podarcis erhardii schieberi.
Día on tärkeä pesimäalue linnuille. Esimerkiksi mustakurkkukerttu, välimerenhaukka ja keltanokkaliitäjä pesivät saarella. Muita saarella tavattavia lintulajeja ovat vuorikotka, muuttohaukka ja karimetson alalaji Phalacrocorax aristotelis desmarestii.
Kasvisto
pienoiskuva|vasen|Dían luontoa.
Dían kasvillisuus koostuu pääasiassa phryganasta ja muusta pensaikosta. Día on hyvin tärkeä biotooppi eli eliöiden elinympäristö kotoperäisille kasvilajeille sekä eteläisen Egeanmeren alueella harvakseltaan esiintyville kasvilajeille.
Piikkiluppio (Sarcopoterium spinosum) on saaren hallitseva laji. Dían kasvistoon kuuluvat lisäksi muun muassa mastiksipistaasi, kurhojen sukuun kuuluva Carlina diae, kellojen sukuun kuuluva Campanula creutzburgii, kellokasvien heimoon kuuluva Petromarula pinnata, isomaltsan sukulainen Atriplex recurva, paloyrttien sukuun kuuluva Phlomis lanata, latva-artisokan sukulainen Cynara cornigera, kelttojen sukuun kuuluva Crepis tybakiensis, maksaruohojen sukuun kuuluva Sedum praesidis sekä sipulien sukuun kuuluva Kreetan ja Kárpathoksen kotoperäinen laji Allium tardans. Dían kasveista marattien sukuun kuuluva Asperula tournefortii ja helmililjojen sukuun kuuluva Muscari dionysiacum mainitaan IUCN:n uhanalaisten lajien punaisessa listassa (1993). Nämä kaksi lajia on myös suojeltu Kreikan presidentin asetuksella.
Viime vuosikymmenten aikana Dían kasvillisuus on kärsinyt suuresti ylilaidunnuksesta. Alun perin saarella laidunsivat kotieläiminä käytetyt vuohet. Vuoden 1955 jälkeen saarelle tuotiin villejä kri-kri-vuohia, jotka nykyisin ylikansoittavat saarta. Kreikan metsätalousministeriöllä on ollut aikeena viime vuosina poistaa saarelta kaikki vuohet ja palauttaa kri-krit saarelle sen jälkeen, kun Dían kasvillisuus on palautunut. Saarta uhkaavat myös esimerkiksi kasvava matkailullinen kiinnostus saareen.
Historia
Tutkijoiden mukaan vielä 5 000 vuotta sitten saarta peitti metsä, mutta se hakattiin laivanrakennuksen materiaaliksi. Lisäksi saarella oli useita lähteitä, mutta ne ehtyivät noin tuhat vuotta sitten. Día oli neoliittisella ja minolaisella kaudella asutettu. Etenkin minolaiskaudella ja keskiajalla Díalla oli suuri merkitys merenkulussa, sillä merimiehille saari toimi hyvänä merkkinä siitä, että he olivat lähestymässä Kreetan rannikkoa. Dían vesille ankkuroiduttiin ja saari tarjosi myös suojaa voimakkaalta pohjoistuulelta.
pienoiskuva|[[Osmanien valtakunta|Osmanien laivastoupseeri Piri Reisin piirtämä Kreetan kartta 1500-luvulta. Dían saari punaisella ylimpänä.]] Vuoteen 1937 saakka saarella oli pieni kalastajan pitämä viininviljelyalue. Seuraavana vuonna saaresta muodostettiin suojelualue. Díalle tuotiin 1950-luvun jälkipuoliskolla Kreetan länsiosan Lefká Óri -vuoristosta kri-kri-vuohia. Lefká Órilla kri-kri-populaatio oli uhattuna.
Ranskalaisen merentutkijan Jacques-Yves Cousteaun sukeltajineen kerrotaan etsineen Dían vesiltä 1970-luvun puolivälissä Atlantiksen uponnutta kaupunkia. Sen sijaan Cousteau löysi sieltä vuonna 1450 eaa. suuressa luonnononnettomuudessa tuhoutuneen ja uponneen minolaiskaupungin. Toisen lähteen mukaan Cousteau löysi Dían läheisyydestä merenpohjasta suorakulmion- ja neliönmuotoisia kiviä, jotka olivat aikoinaan toimineet aallonmurtajana. Cousteau esitti löydön jälkeen, että aikoinaan yksi Kreetan suurimmista ja tärkeimmistä satamista oli sijainnut siellä. Sataman on arveltu uponneen Santorínin tulivuorenpurkauksen seurauksena vuonna 1450 eaa.
Mytologia
Ateenan tuleva kuningas Theseus surmasi Kreetalla labyrinttiin vangitun Minotauruksen ja legendan mukaan pakeni tämän jälkeen yhdessä Kreetan kuningas Minoksen tyttären Ariadnen kanssa Díalle. Toisen legendan mukaan Ariadne kidnapattiin Knossoksesta ja vietiin Díalle, jossa hänet tapettiin.
Palvelut ja kulkuyhteydet
Díalla on ainoastaan yksi taverna ja satama, jotka kummatkin sijaitsevat etelärannikon Ágios Geórgioksen lahdella. Muita palveluita saarella ei ole. Lahdella on myös Ágios Geórgioksen kirkko. Satamasta lähtee Dían pohjoisosaan kivetty polku.
Saarelle tehdään Kreetalta retkiä, jotka lähtevät Iraklionin ja Goúveksen satamista. Díalla on mahdollista esimerkiksi sukeltaa, uida ja grillata. Dían vesillä on lentokoneiden ja laivojen hylkyjä.
Nivhit
Nivhit (myös giljakit) ovat paleosiperialaiseen kieliryhmään kuuluva kansa Venäjän Kaukoidässä Habarovskin aluepiirissä Amurjoen suun ympärillä ja Sahalinin pohjoisosassa. Nivhejä oli Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan yhteensä 5 162.
Historia
220px|thumb|Nivhejä valokuvassa vuodelta 1902. Nivhien arvellaan polveutuvan Amurjoen ja Sahalinia jo neoliittiselta kivikaudelta asuttaneitsa ihmisistä. Nivhit olivat näennäisesti mantšujen ja Kiinan vallan alla, kunnes Venäjän keisarikunta liitti Amurin ja Ussurin alueet itseensä Aigunin- ja Pekingin sopimuksilla vuosina 1858 ja 1860. Kiinalaisvallan aikana nivhit omaksuivat monia kulttuurillisia piirteitä heiltä ja sittemmin myös venäläisiltä. Neuvostovalta toi mukanaan useita muutoksia nivhien elämään. Kollektivismin myötä esimerkiksi erilliset talvi- ja kesäasutukset jäivät historiaan. Saman kehityksen kautta suurin osa nivheistä siirtyi metsänhoitoon perinteisen kalastuksen sijaan. Nykyisin nivhit elävät paljolti samaan tapaan paikallisten venäläisten kanssa.
Kulttuuri
Nivhien perinteiset elinkeinot olivat metsästys ja kalastus. Nivhejä kutsuttiinkin aikanaan kalansyöjiksi. Rannikolla tärkeän osan elinkeinoista muodosti myös merinisäkkäiden kuten hylkeiden metsästys. Koiria kasvatettiin paitsi vetoeläimiksi, mutta myös ruuaksi.
Tyndareus
Tyndareuksen vaimon Ledan vietteli Zeus joutsenen hahmossa. Leda sai kaksi munaa, joista kummastakin kuoriutui kaksi lasta. Toisesta tulivat Polydeukes ja Helena, Zeuksen lapset, ja toisesta Kastor ja Klytaimnestra, Tyndareuksen lapset.
Tyndareuksen veli Hippokoon anasti vallan Tyndareukselta ja karkotti hänet, mutta Herakles tappoi Hippokoonin ja tämän pojat, mukaan lukien Lykonin, ja nosti Tyndareuksen takaisin valtaan. Tyndareuksen toisen veljen nimi oli Ikarios, josta tuli Penelopen isä.
Thyesteen anastettua vallan Mykenessä surmatun hallitsijan Atreuksen pojat Agamemnon ja Menelaos saapuivat maanpakoon Spartaan. Heidän vartuttuaan Tyndareus auttoi heitä kaatamaan isänsä surmaajat, ja antoi Klytaimnestran Agamemnonille puolisoksi. Helenan kohdalla kosijoita oli kuitenkin huomattavasti enemmän, koska häntä pidettiin maailman kauneimpana naisena.
Kun Helenan tuli aika astua avioon, monet kuninkaat ja prinssit ympäri maailmaa saapuivat pyytämään hänen kättään tai laittoivat lähettiläänsä tekemään sen puolestaan. Kilpakosijoiden joukossa olivat Odysseus, Menestheus, Aias, Diomedes, Patroklos sekä Idomeneus, mutta suosikki oli Menelaos, joka joidenkin lähteiden mukaan ei itse saapunut paikalle, vaan häntä edusti hänen veljensä Agamemnon. Kaikki paitsi Odysseus toivat mukanaan paljon myötäjäislahjoja.
Joitakin vuosia myöhemmin Paris, Troijan prinssi, saapui Spartaan naidakseen Afroditen hänelle lupaaman Helenan. Helena rakastuikin häneen ja lähti vapaaehtoisesti Spartasta Pariksen mukaan jättäen taakseen Menelaoksen ja Hermionen, heidän yhdeksänvuotiaan tyttärensä.
Menelaoksen onnistunut yritys hakea Helena takaisin saa aikaan Troijan sodan. Sodan loputtua Orestes tappaa Tyndareuksen tyttären ja samalla oman äitinsä Klytaimnestran kostaen isänsä murhan. Tyndareuksen mainitaan edelleen olleen syyttämässä Orestesta tyttärensä kuolemasta, mutta toinen lähde mainitsee Tyndareuksen jo olleen tässä vaiheessa kuollut.
Kirovin piiri (Pohjois-Ossetia-Alania)
Kirovin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan pohjoisosassa Venäjällä Kaukasiassa. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Pohjois-Ossetian naapurialueeseen Kabardi-Balkarian tasavaltaan, koillisessa Mozdokin piiriin, idässä Pravobereznjen piiriin, etelässä Ardonin ja Digoran piireihin. Kirovin piirin pinta-ala on 360 km² ja vuonna 2002 piirissä oli 26 571 asukasta. Piirin hallinnollinen keskus on Elhotovon kylä. Piiriin kuuluu lisäksi kuusi muuta kylää, kukin maalaiskuntansa keskuksia (mm. Iran ja Stavd-Durt).
HMS Cockatrice (J229)
HMS Cockatrice (viirinumerot J229 ja M29) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus romutettiin 1963 Inverkeithingissä.
Raimond Aumann
thumb|Raimond Aumann Raimond Aumann (s. 12. lokakuuta 1963 Augsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa Saksan kakkosmaalivahtina.
Raimond Aumann pelasi viimeistä kautta lukuun ottamatta koko uransa Bayern Münchenissä. Hän aloitti vuonna 1982 joukkueen kakkosmaalivahtina Jean-Marie Pfaffin takana. Kaudella 1984-85 Aumann nousi ykkösmaalivahdiksi, mutta loukkaantumisen vuoksi putosi jälleen vaihtopenkille. Kun Pfaff siirtyi vuonna 1988 pois joukkueesta, tuli Aumannista jälleen Bayern Münchenin ykkösmaalivahti ja hän pysyi tolppien välissä kunnes Oliver Kahn otti torjuntavastuun. Kauden 1994-95 Aumann pelasi Turkissa Beşiktaş JK:ssa voittaen mestaruuden ja lopetti sitten uransa. Bayern Münchenissä hän voitti peräti kuusi Saksan mestaruutta.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa Raimond Aumann pelasi vuosina 1989–1990 neljässä maaottelussa ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1990.
Tällä hetkellä Aumann toimii Bayern Münchenissä seuran ja kannattajien välisenä yhteyshenkilönä.
Aumannin lempinimi on Balu, joka tulee Viidakkokirjan Baloo-karhusta.
Pidot (Platon)
Pidot on Platonin kirjoittama dialogi, joka käsittelee erityisesti erosta eli rakkautta ja sen osuutta filosofisella polulla. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Hyvästä (, Peri agathou). Dialogi sijoittuu pitoihin, joissa Sokrates keskustelee Agathonin, Aristofaneen, Alkibiadeen ja monien muiden henkilöiden kanssa. Keskustelu esitetään enimmäkseen vuorotellen pidettyjen puheiden muodossa.
Historia
Pidot kuuluu Platonin teoksissa keskivaiheen dialogeihin. Näin se on kirjoitettu siihen aikaan, jolloin Platon oli perustanut oman Akatemiansa.
Aiheensa puolesta teos kuuluu antiikin aikana suosittuun kirjallisuuden pidot (symposion) -lajityyppiin, johon kuuluvat teokset kertoivat usein filosofien pidoista. Platonin aikalaisista myös muun muassa Ksenofon kirjoitti Pidot-nimisen teoksen. Myöhemmät lajityypin teokset saivat usein vaikutteita Platonilta.
Asetelma
thumb|380px|Platonin Pidot. Anselm Feuerbach, 1873.
Suurin osa dialogista on Apollodoroksen nimeämättömälle ystävälle kertomaa. Apollodoros ottaa mukaan myös keskustelun, jonka hän kävi kun hän viimeksi kertoi jutun. Tässä keskustelussa Platonin veli Glaukon, joka toimi kuulustelijana Valtiossa, oli ollut siinä luulossa, että Apollodoros itse olisi ollut pidoissa. Todellisuudessa pitojen ja Platonin kertomuksen välillä on useita kerroksia, jonka Platon haluaa tehdä selväksi — Apollodoros kuuli jutun Aristodemokselta, joka oli juhlissa, ja on todennäköistä, että Platon haluaa osoittaa kuulleensa sen veljeltään tai mahdollisesti nimeämättömältä ystävältä. Platon kuuli jutun siis kolmannen välikäden kautta ja lukija kuulee sen lopulta neljännen välikäden kautta. Lisäksi Sokrateen pitämän puheen oli alun perin pitänyt papitar Diotima, mikä luo vielä yhden kerroksen.
Keskustelun alku
Puheet pidetään järjestyksessä ”vasemmalta oikealle”, alkaen Faidroksesta. Ensimmäiset puheet ylistävät rakkautta ja selvittävät Eroksen ja sen tarjoaman hyvän alkuperää. Faidroksen ja Pausaniaksen puheen välillä on useita puheita joista ei ole selontekoa. Apollodoros selittää, että Aristodemos ei kyennyt muistamaan niitä pyrkiessään palauttamaan yön tapahtumia mieleensä.
Faidros
Faidros, joka tunnetaan parhaiten hänen mukaansa nimetystä dialogista Faidros ja jonka on yleisesti ajateltu olleen Eryksimakhoksen rakastaja, puhuu ensimmäisenä. Hän selittää ensin, että rakkaus (Eros) on yksi vanhimmista jumalista, joka on saanut alkunsa Maan mukana Kaaoksesta. Hän käsittelee rakkautta kreikkalaisessa pederastisessa mielessä, ja sanoo sen antavan ihmisille ”suurinta hyvää”. Rakkaus tuottaa suuria tekoja taistelukentällä, sillä mikään ei tuota rakastajalle enemmän tuskaa kuin se, että hänen rakkaansa näkisi hänet tekemässä jotain häpeällistä tai raukkamaista. Ainoastaan rakastaja kuolee toisen puolesta, ja jumalat katsovat sen olevan ylevää. Hän kertoo tarinan Alkestiksesta, jonka rakkaus oli niin vahva, että jumalat lähettivät hänet takaisin kuolleista; Orfeus, joka ei halunnut kuolla rakkautensa puolesta vaan mieluummin lähti manalaan etsimään vaimoaan ollessaan elossa, puolestaan näki ainoastaan kuvan vaimostaan ja joutui kuolemaan naisten käsissä heikkoutensa takia. Akhilleus valitsi rakkaansa kuoleman kostamisen, ja palkkiona jumalat lähettivät hänet onnellisten saarille.
Faidros päättää puheensa retorisella tavalla, kerraten näkemyksensä siitä, että rakkaus on yksi vanhimmista jumalista, kaikkein kunnioitetuin ja kaikkein voimakkain auttamaan ihmisiä saavuttamaan kunniaa ja siunauksia.
Pausanias
Pausanias aloittaa väittämällä, että rakkautta on kahdenlaista: taivaallista rakkautta ja tavallista rakkautta. Hän sanoo, että rakkaus ei ole itsessään ylistämisen arvoinen, sillä itsessään mikään teko ei ole hyvä tai paha. Sen sijaan teon arvo riippuu siitä, onko teko suoritettu kunniallisesti ja hyvin vai huonosti. Vastaavasti tavallinen rakkaus on rakkautta, joka on suoritettu huonosti ja häpeällisesti, kun taas taivaallinen rakkaus on rakkautta, joka on suoritettu kunniallisesti ja hyvin.
Tavallinen rakkaus on vulgaaria ja sitä harjoittavat ne, jotka ovat kiintyneet naisiin yhtä lailla kuin poikiin, ruumiiseen yhtä lailla kuin sieluun, ja järjettömiin partnereihin, koska he välittävät vain seksuaalisen aktin suorittamisesta. Taivaallista rakkautta tuntevat puolestaan ne, jotka ovat kiintyneet miehiin, ”joilla alkaa jo olla järkeä, mikä sattuu suunnilleen yhteen parrankasvun alkamisen kanssa”, ennemmin kuin lapsiin (nuoriin poikiin) tai naisiin. Tämänkaltaisessa rakkaudessa ihminen haluaa viettää koko loppuelämänsä rakastettunsa kanssa, eikä halua pettää rakastettuaan tai hyötyä hänestä.
Tämän jälkeen Pausanias kuvailee rakkauden ja siihen liittyvien tapojen monimutkaisuutta. Ateenalaisessa yhteiskunnassa oli yleisesti paheksuttua ottaa rakastaja. Pausanias sanoo, että tämä oli ”vehnän erottamiseksi roskasta”. Ateenan tavat mahdollistivat vain yhden kunniallisen tien ottaa miesrakastaja tai antautua rakastajan rakkaudelle: sen tuli tapahtua hyveen vuoksi. Oli kunniallista ottaa rakastaja, jos nuori rakastettu uskoi, että vanhempi rakastaja tekisi hänestä paremman viisaudessa tai muissa hyveissä. Jos rakastettua huijataan ja rakastajalta puuttuivat todellisuudessa hyveet, petetyksi tuleminen oli silti kunniallista, koska sillä tavalla rakastettu oli osoittanut olevansa mies, joka tekisi kaikkensa hyveen vuoksi.
Eryksimakhos
Eryksimakhos ei pidä puhettaan omalla vuorollaan, koska Aristofanes saa hikan. Eryksimakhos, joka oli lääkäri, kehottaa Aristofanesta pidättämään hengitystään niin pitkään kuin mahdollista, sekä neuvoo muita keinoja tämän mahdollisesti epäonnistuessa.
Eryksimakhos aloittaa myöntymällä siihen, että rakkauden jakaminen kahteen lajiin on melko hyödyllistä. Hän sanoo kuitenkin, että rakkaus ei suuntaudu pelkästään yksinkertaiseen inhimilliseen kauneuteen — sitä esiintyy kaikkialle kasvi- ja eläinkunnassa ja kaikkialla maailmankaikkeudessa. Rakkaus ohjaa kaikkea tapahtuvaa sekä jumalien että ihmisten maailmassa.
Lääketiede on tiedettä rakkauden vaikutuksista ruumiin täyttymisen ja tyhjentymisen kannalta. Lääkärin tehtävänä on ohjailla ruumiin haluja perustuen tietoon ylevästä ja vulgaarista rakkaudesta, istuttaen sopivaa rakkauden lajia kun sitä puuttuu ja poistamalla toisen kun se ilmenee. Tämä, ja kaikki taivaallinen rakkaus, pyörii vastakohtien luonnon ympärillä; kaikkea terveellistä tulee rohkaista, ja kaikki epäterveellinen tulee torjua:
Hän jatkaa osoittamalla, että rakkaus ohjaa monia (ellei kaikkia) ammatteja, ohjaten negatiivisen osan positiiviseen vastakohtaansa ja päinvastoin: esimerkiksi musiikki saa aikaan sopimuksen tuottamalla sopusointua ja rakkautta korkeiden ja matalien nuottien vastakohtien välille, ja näin säveltaide onkin ”tietoa harmonian ja rytmin alalla vaikuttavasta rakkaudesta”.
Erysimakhos päättää sanomalla, että rakkauden korkein muoto on suurin; sillä rakkaudella
Aristofanes
thumb|200px|Dialogin alku ensimmäisessä painetussa laitoksessa ([[editio princeps) vuodelta 1513.]]
Hän selittää, että alun perin oli olemassa kolmen tyyppisiä ihmisiä: miehiä, naisia ja androgyynisiä miesten ja naisten yhdistelmiä, miesnaisia. Näillä androgyyneillä oli neljä kättä, kahdet kasvot, kahdet sukupuolielimet jne. Ne olivat pyöreitä ja kun ne halusivat liikkua nopeasti, ne käyttivät kahdeksaa raajaansa pyöriäkseen kuin kärrynpyörät. Mies oli auringon jälkeläinen, nainen maan jälkeläinen ja androgyyni kuun jälkeläinen, sillä Aristofaneen mukaan kuu oli yhdistelmä auringosta ja maasta.
Muotonsa vuoksi ne olivat hyvin vahvoja ja tekivät useita hyökkäyksiä jumalia vastaan. Vastauksena Zeus leikkasi nämä varhaisihmiset kahtia. Ne alkoivat kuolla nälkään ja yleiseen toimettomuuteen, sillä ne kaipasivat toista puoliskoaan niin syvästi, etteivät ne tehneet muuta kuin kietoutuivat toistensa ympärille. Zeus sääli heitä ja siirsi heidän sukupuolielimensä etupuolelle — aiemmin ihmiset olivat Aristofaneen mukaan lisääntyneet heittämällä siemenensä maahan.
Ihmiskunnan menestymiseksi rakkaus tulee saattaa päätökseensä, niin että kukin voi palauttaa alkuperäisen luontonsa.
Agathon
Agathon vastaa muutamiin Sokrateen esittämiin kysymyksiin ja pitää sen jälkeen puheen, jossa hän sanoo, että rakkautta itseäänkin tulee ylistää, päinvastoin kuin edellisissä puheissa oli sanottu, ja jälkeenpäin sen antamia lahjoja. Hänen mielestään rakkaus ei ollut yksi vanhimmista jumalista vaan itse asiassa yksi nuorimmista, syntynyt vihaamaan vanhuutta.
Rakkaus on hento, niin hento ettei hän voi kävellä maan päällä eikä edes ihmisten päiden päällä, sen sijaan hän asettuu asumaan pehmeäluontoisten jumalten ja ihmisten sieluun, karskean olemuksen kääntäessä hänet pois. Hän asettuu vain sellaiseen, mikä voi kukoistaa ja tuoksua; hän ei ole minkään epäoikeudenmukaisuuden aiheuttaja eikä uhri. Korkeimpana nautintona hänellä on suurin osa kohtuullisuudesta (sōfrosynē) ja valta yli muiden nautintojen ja halujen.
Rakkaus on myös suuri viisaudessa; kaikilla hyvillä runoilijoilla on rakkaus opettajanaan, ja jopa Apollon ja muusat, jotka keksivät jousiammunnan ja musiikin, olivat hänen oppilaitaan — aivan kuten Athene, Zeus ja Hefaistos. Kun rakkaus tuli mukaan, jumalienkin asiat järjestyivät, koska häntä vetää enemmän puoleensa kauneus kuin rumuus. Agathon päättää sanomalla, että rakkaus on kaikkein kaunein ja paras opastaja, ja kaikkien ihmisten tulisi seurata rakkautta.