cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turkki
Uskonto
Open Doors -järjestön World Watch-listauksen mukaan kristityt kokevat Turkissa hyvin korkeaa vainoa. Järjestön mukaan uskonnollinen nationalismi on Turkissa erittäin vahvaa ja kasvavaa. Järjestön mukaan Turkin hallitus on karkottanut maasta ulkomaisia kristittyjä, jotka ovat naimisissa Turkin kansalaisten kanssa. Vaikka kristinuskoon kääntyminen ei ole Turkissa laitonta, kohtaavat käännynnäiset todennäköisesti perheensä ja paikallisyhteisönsä vastustusta ja painetta.
Kulttuuri
thumb|left|200px|[[Orhan Pamuk, vuoden 2006 Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaja]] thumb|right|250px|[[Baklava on turkkilaisen keittiön tunnettu jälkiruoka.]]
Turkilla on erittäin monipuolinen kulttuuri, joka on sekoitus Oğuz-turkkilaisia, osmanien valtakunnan aikaisia, länsimaisia sekä islamilaisia kulttuureja ja perinteitä. Kun Turkki oli muuntautunut onnistuneesti uskontoon pohjaavasta osmanien valtakunnasta moderniksi kansallisvaltioksi, joka noudattaa tiukkaa uskonnon ja valtion välistä erottelua, taiteelliset ilmaisutavat monipuolistuivat ja lisääntyivät. Tasavallan alkuvuosina valtio investoi suuria summia korkeakulttuuriin, kuten museoihin, teattereihin ja arkkitehtuuriin. Erilaisilla historiallisilla tekijöillä on merkittävä rooli modernin turkkilaisen identiteetin määrittelyssä. Turkkilainen kulttuuri on muodostunut paitsi yrityksestä olla ”moderni” ja länsimaalainen, myös tarpeesta pitää yllä perinteisiä uskonnollisia ja historiallisia arvoja.
Turkin musiikki ja kirjallisuus ovat hyviä esimerkkejä eri kulttuurivaikutteiden sekoituksista. Osmanien valtakunnan sekä islamilaisen maailman ja Euroopan välisen vuorovaikutuksen seurauksena useat eri musiikin lajit ovat suosittuja Turkissa, ”arabeskista” hip hop -musiikkiin. Modernissa turkkilaisessa musiikissa onkin vaikutteita paitsi keskiaasialaisista ja islamilaisista myös eurooppalaisista perinteistä. Turkki on voittanut Eurovision laulukilpailut vuonna 2003.
Turkin kirjallisuuteen vaikuttivat osmanikaudella arabiankielinen kirjallisuus ja erityisesti persialainen kirjallisuus, vaikkakin valtakunnan loppuvaiheilla sekä turkkilaisen kansanperinteen että eurooppalaisen kirjallisen perinteen vaikutukset lisääntyivät. Kulttuurivaikutteiden sekoitus dramatisoituu esimerkiksi vuoden 2006 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajan Orhan Pamukin teoksissa. Ruotsin akatemia ilmaisi hänen ”etsiessään kotikaupunkinsa melankolista sielua löytäneen uusia symboleita kulttuurien törmäyksestä ja lomittumisesta”.
Myös Turkin arkkitehtuuri muistuttaa alueella vuosisatojen ajan vaikuttaneesta ainutlaatuisesta perinteiden sekoituksesta. Perinteinen bysanttilainen arkkitehtuuri on läsnä lukuisissa Turkin osissa. Esimerkkejä myöhäisemmästä, paikallisia ja islamilaisia perinteitä huolellisesti sekoittavasta osmanien arkkitehtuurista on nähtävillä paitsi Turkissa myös muissa valtakunnan entisissä osissa. 1700-luvulta alkaen Turkin arkkitehtuuriin ovat vaikuttaneet yhä voimakkaammin länsimaiset tyylit, mikä on nähtävissä erityisesti Istanbulissa, jossa Sinisen moskeijan ja Dolmabahçen palatsin kaltaisten rakennusten vierellä kohoaa lukuisia moderneja pilvenpiirtäjiä, kaikki edustaen eri perinteitä.
Viestimet
Turkin suurin sanomalehti on Zaman, jonka viranomaiset ottivat haltuunsa maaliskuussa 2016. Turkin jo ennestään heikko lehdistönvapaus kapeni tapauksen vuoksi olemattomiin.
Urheilu
Turkin ylivoimaisesti suosituin urheilulaji on jalkapallo, jonka jotkin kansalliset ja ammattiottelut vetävät kymmeniä miljoonia katselijoita television ääreen. Tästä huolimatta myös muut urheilulajit, kuten koripallo ja moottoriurheilu (sen jälkeen kun Istanbul Racing Circuit otettiin Formula 1 -kisoihin) ovat lisänneet suosiotaan viime aikoina. Perinteinen turkkilainen kansallisurheilulaji on ollut Yağlı güreş (öljypaini) osmanien valtakunnan ajoista lähtien.
By His Bootstraps
By His Bootstraps on yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Robert A. Heinleinin kirjoittama tieteisnovelli, joka julkaistiin alkujaan vuonna 1941. Novelli käsittelee erilaisia aikamatkustukseen liittyviä paradoksaalisia ongelmia
Romaani kertoo Bob Wilson -nimisestä miehestä, joka suunnittelee aikamatkan tekemistä. Kyseinen henkilö tapaa kuitenkin ennen aikamatkaa jo aikamatkan kokeneen itsensä.
Laura Kalmari -turnaus
Laura Kalmari -turnaus on Suomessa pelattava jalkapalloturnaus, C-junioritytöt pelaavat Suomen mestaruudesta. Turnaus on ollut tällä nimellä vuodesta 2013 lähtien. Turnaus on nimetty Laura Österberg Kalmarin mukaan. Aikaisemmin C-juniorityttöjen turnaus tunnettiin nimellä Kaikki pelaa -turnaus ja F.U.N.-turnaus.
Lorne Carr-Harris
Lorne Lowland Carr-Harris (15. joulukuuta 1899 Ontario – 7. huhtikuuta 1981) oli brittiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Yhdistyneen kuningaskunnan pronssia voittaneessa joukkueessa Chamonixin olympialaisissa 1924. Hän oli myös Britannian maalivahtina, kun joukkue voitti pronssia vuoden 1924 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Suippoparatiisileski
Suippoparatiisileski (Vidua togoensis) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Suippoparatiisileskeä tavataan Kamerunissa, Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa, Malissa, Sierra Leonessa, Togossa, Beninissä ja Tšadissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Fokino (Primorjen aluepiiri)
Fokino on suljettu kaupunki ja kaupunkipiirikunta Primorjen aluepiirissä Venäjän kaukoidässä Tyynenmeren rannalla. Kaupungissa on noin 31 600 asukasta (2013).
Fokino sijaitsee Pietari Suuren lahden suulla, 130 km Vladivostokista maanteitse Nahodkan suuntaan, johon on 50 km. Kaupungissa sijaitsee Venäjän Tyynenmeren-laivaston tukikohta, minkä takia se on suljettu ulkomaalaisilta.
Fokino perustettiin 1891 ja kaupunki siitä tuli 1980.
Putjatin ja Askold
Kaupungin edustalla sijaitseville ja siihen hallinnollisesti kuuluville Putjatinin ja  Askoldin saarille kuitenkin päästetään matkailijoita. Putjatinilla käykin vuosittain noin 2000 vierailijaa, joita houkuttaa saarta ympäröivän alueen ja vedenalaisen ympäristön ainutlaatuinen kasvi- ja eläinmaailma. Putjatinin saarella on Putjatinin kaupunkimainen taajama, jossa on noin 2 400 asukasta. Tärkeimmät elinkeinot ovat merenantimien pyynti ja jalostus sekä minkin ja aksiskauriin kasvatus.
Komiikka
Komiikka (, komediaa koskeva < kōmos, Dionysoksen kunniaksi järjestetty riemukulkue) tarkoittaa hullunkurisuutta ja naurettavuutta sekä myös koomisuutta taiteessa. Sen synnyttää nurinkurinen asioiden suhde toisiinsa tai yllättävä käänne toiminnassa. Nämä aikaansaavat hyväntuulista huvittuneisuutta tai voimakkaimmillaan nauruksi laukeavan ilon.
Alfred Heinrich
Alfred Heinrich oli saksalainen jääkiekkoilija. Hän oli mukana pronssia voittaneessa Saksan joukkueessa Lake Placidin olympiakisoissa 1932. Hän pelasi turnauksessa kaikki joukkueensa kuusi ottelua.
Komiikka
Komiikka on yksi esteettisistä ilmenemismuodoista eli kategorioista kauniin, ylevän, arvokkaan jne ohella. Komiikkaa inhimillisempi ja elämänmyönteisempi ilmiö on huumori. Toisaalta komiikka perustuessaan yksinomaan naurettavuuteen eroaa häijynälykkäästä ironiasta ja ivallisesta satiirista.
Komiikan lajeja ovat
Sirppiparatiisileski
Sirppiparatiisileski (Vidua obtusa) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Sirppiparatiisileskeä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Itä-Afrikan eteläosissa sekä Eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Star Lanen asema
Star Lane on asema Docklands Light Railwayn Stratford Internationalin haaralla Canning Townissa, Lontoossa, Oyster-vyöhykkeellä 3. Se avattiin 31. elokuuta 2011.
Historia
Asema on Stratfordin ja Canning Townin välille vuonna 1846 avatun Eastern Counties and Thames Junction Railwayn alkuperäisellä reitillä. Linja liitettiin nykyiseen North London Lineen vuonna 1979. Aseman kohdalla raiteita oli alun perin neljä. Kaksi läntisintä otettiin uudelleen käyttöön osana Jubilee Linen laajennusta vuonna 1999. Itäisiä raiteita käytti North London Line, joka ei kuitenkaan liikennöinyt Stratfordista eteenpäin vuodesta 2006 lähtien. Niitä käyttää nykyään Docklands Light Railway.
Rakenne
thumb|left|Laiturisaareke kävelysillalta kuvattuna. Oikeassa laidassa näkyvät Jubilee Linen raiteet. Asemalla on kaksipuolinen laiturisaareke. Sen yli kulkee kävelysilta, josta kulku asemalle tapahtuu. thumb|Aseman nimikyltti.
Seitsemän kymen Karjala
Seitsemän kymen Karjala on historiantutkijoiden aiemmin käyttämä, nykyisin hylätty käännös venäjänkielisestä nimestä Semidesatskaja Korela, joka on novgorodilaisten 1200- ja 1300-luvuilla käyttämä nimitys Pohjois-Pohjanmaan rannikosta. Karjalaiset pitivät aluetta siihen aikaan omana nautinta-alueenaan. Semidesatskaja Korelan sanatarkka käännös on Seitsemän kymmenen tai Seitsemän kymmenkunnan Karjala. Nimen on aiemmin tulkittu olleen väärin ymmärretty käännös oletetusta karjalaisesta nimestä "Seitsemän kymen Karjala". Alueen "seitsemän kymeä" olisivat olleet Kemi-, Simo-, Ii-, Kiiminki-, Oulu-, Siika- ja Pyhä­joki. Tällaisen karjalaisnimen olemassaolosta ei kuitenkaan ole todisteita. Nykyisin yleensä katsotaankin, että venäjänkieliseen nimeen ei sisälly käännösvirhettä, vaan se viittaa kymmenkunta-hallintoyksikköön tai kymmenysmies-virkailijaan.
Taistelu Pohjois-Pohjanmaan rannikosta 1300-luvuilla
Toinen alueesta kilpaillut taho olivat länsisuomalaislähtöiset kainulaiset. Pohjoisessa alue rajoittui Kemijokeen, etelässä Pyhäjokeen. Varhaisemmassa vaiheessa karjalaisalue oli ulottunut vieläkin etelämmäksi Kala-, Lesti- ja Vetelinjoille asti. Vetelin- eli Perhonjoen rajaluonnetta pohjanrannan varhaisimpana karjalaisalueen etelärajana vahvistavat myös alueella tavatut paikannimet, kuten Karjalankoski ja Råberget eli Rysserån-niminen rajapaikka. Oletusta tukee myös näihin aikoihin syntyneen Pohjanmaan ruotsalaisasutuksen pysähtyminen Vetelinjoelle. Vuoden 1270 vaiheilla kainulaiset ja karjalaiset tekivät keskenään rajajärjestelyjä ja tällöin Kymmenen virran maa lienee muuttunut vähitellen Seitsemän kymen Karjalaksi.
Vuonna 1323 solmitussa Pähkinäsaaren rauhassa Seitsemän kymmenen Karjala jäi Novgorodille. Pähkinäsaaren rauhan raja päättyi säilyneiden sopimuksen jäljennösten mukaan Patajokeen tai Petajokeen ja "Kainuun­mereen". Vanhoissa kartoissa ja asiakirjoissa Pattijoki esiintyy muodossa Patajoki tai Pathajåkij. Tämän perusteella on päätelty Novgorodin menettäneen Seitsemän kymen Karjalan eteläisen joen Pyhäjoen ja Ruotsin saaneen samoihin aikoihin Pyhäjoen ja Pattijoen välille perustetun Salon kappeliseurakunnan itselleen. Eräät tutkijat ovat tosin olettaneet Pata- eli Petajoen tarkoittavan Petäjäisojaa Pyhäjoen eteläpuolella, jolloin Pähkinäsaaren rauhan raja olisi noudattanut tarkoin vanhaa karjalaisten nautinta-alueen rajaa.
Awashin kansallispuisto
Awashin kansallispuisto sijaitsee Etiopiassa Afarin alueen eteläosassa 225 kilometriä itään pääkaupunki Addis Abebasta. Kansallispuiston eteläraja seuraa Awash-jokea ja se käsittää 752 neliökilometriä akasiametsiä ja ruohomaata. Addis Abeban ja Etiopian toiseksi suurimman kaupungin Dire Dawan yhdistävä valtatie halkaisee puiston eteläiseen Illala Sahan tasankoon ja pohjoiseen Kudun laaksoon.
Awashin kansallispuisto perustettiin vuonna 1966, ja se on Etiopian vanhin kansallispuisto. Päätös perustamisesta hyväksyttiin lopullisesti vasta kolme vuotta myöhemmin.
Puiston villieläimiin kuuluvat itäafrikanbeisa, soemmerringingaselli, dikdik, sekä pikku- ja isokudu. Alueella elää myös yli 400 lintulajia. Kudun laaksossa kasvaa palmulehtoja, joiden keskellä on kuumia lähteitä.
Materiaalifysiikka
Materiaalifysiikkaa voidaan katsoa olevan ainakin seuraavat fysiikan osa-alueet joko kokonaan tai osittain
Materiaalifysiikkaa voi Suomessa opiskella yliopistoissa esimerkiksi Helsingin yliopistossa Fysikaalisten tieteiden laitoksella, Aalto-yliopistossa Otaniemessä Teknillisen fysiikan ja matematiikan osastolla, Jyväskylän yliopistossa Fysiikan laitoksella, ja Turun yliopistossa Fysiikan laitoksella.
Ukkosen jyrähdys
Ukkosen jyrähdys (A Sound of Thunder) on yhdysvaltalaisen Ray Bradburyn tieteisnovelli, joka julkaistiin vuonna 1952. Kyseinen novelli käsittelee aikamatkustusta ja se kuuluu kuuluisimpiin aikamatkustuksesta kertoviin romaaneihin.
Tarinan lähtökohtiin kuuluu Time Safari, Inc. -niminen yhtiö, jonka liikeidea on tarjota asiakkailleen mahdollisuus metsästää menneisyydessä eläneitä suurpetoja, kuten esimerkiksi Tyrannosaurus rex -hirmuliskoja. Kirjan ajatuksiin kuuluu myös se, että pienikin muutos menneisyydessä voi muuttaa tulevaisuutta hyvinkin paljon. Tämän vuoksi Time Safari -yhtiö on asettanut tiukat ehdot sille, mitä menneisyydessä saa tehdä ja mitä ei. Novellissa dinosauruksia metsästävän aikamatkustajan jalkoihin jää perhonen. Kun hän palaa tosiaikaan, hän huomaa monien asioiden muuttuneen.
Millefiori
thumb|230px|Muranon millefiori-riipus. thumb|230px|Maljakko, 1872 Victoria and Albert Museum nro 1188-1873. Millefiori (ital. 'tuhat kukkaa') on koristelasia, joka tehdään lasitangon kappaleista, joita on sulatettu yhteen lasiesineiksi, tai katkotut moniväriset lasilankatangot on sulatettu ja kiinnitetty mosaiikin tapaan lasiesineen pintaan.
Orion (sarjakuvahahmo)
Orion on kuvitteellinen hahmo DC Comicsin sarjakuvissa. Hän teki ensiesiintymisensä New Gods #1 -lehdessä helmikuussa 1971 ja hänet loi Jack Kirby.
Korkeaisän Izayan poikana kasvatettu Orion opetettiin hallitsemaan ja keskittämään raivoaan, ja Orion alkoi arvostaa syvästi adoptiokotiaan ja sen ihanteita. Tämä polku kypsyyteen ei ollut helppo tehtävä, koska hänen perintönsä kiehui julman ja armottoman Darkseidin raivosta. Sen pimeän luonnon hallitsemisen oppiminen kulutti suuren osan Orionin nuoruudesta. Adoptiovanhempiensa huolenpidon lisäksi hänen ystävänsä uusien jumalien joukossa, erityisesti Lightray, auttoivat häntä kanavoimaan Pimeän puolensa adoptoidun kotimaailmansa New Genesiksen suojeluun.
Henkilökohtaisen kamppailun tuloksena Orionin periytyneet ominaisuudet ja opittu keskittyminen mahdollistivat Orionista Uuden Genesiksen voimakkaimman soturin ja sankarin. Hänen taistelutaitonsa, kestävyytensä, säälimättömyytensä ja häikäilemättömyytensä ovat ansainneet hänelle lempinimen "The Dog of War". Hän tarvitsee edelleen satunnaisesti Mother Boxin apua auttaakseen hallitsemaan tunteitaan, kun ne uhkaavat saada hänestä vallan. Orionin lähimpiin ystäviin lukeutuvat Lightray, Metron, Jezebelle, Mister Miracle, Big Barda ja Forager. Orion on myös naimisissa Bekkan kanssa ja hän on toiminut Oikeuden Puolustajien jäsenenä.
Orion esiintyy aina naamioituna ja paljastaa kasvonsa vain poikkeustilassa. Orionilla on valtavat voimat ja haavoittumattomuus, mutta hän ei pysty lentämään ilman teknisiä apuvälineitä.
Orionilla oli oma Walt Simonsonin kirjoittama nimikkolehtensä Orion, jota julkaistiin 25 lehden verran vuosina 2000–2002.
Darkseidin pojan murha kostautuu lopulta hänelle. Vihreä Lyhty John Stewart sai takaisin Orionin tappamiseen käytetyn luodin ja antoi sen Batmanille, joka lopulta joutui haavoittamaan Darkseidia kuolettavasti samalla luodilla, jolla Darkseid tappoi oman poikansa. Ironia, josta Teräsmies huomautti, kun hän kuvaili Orionin murhaa Darkseidin "itsemurhaksi" luodin kohtalosta johtuen.
Vaikka monet Uuden Genesiksen jumalista syntyivät uudelleen lopullisen kriisin jälkeen, Orion ei ole heidän joukossaan. Metron nähdään seisomassa astrovaljaidensa päällä.
Partiovene
Partiovene voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Asevoimien tai puolustusvoimien vartiovene
Ase- tai puolustusvoimilla ei rauhanaikana ole tavallisesti varsinaisia sotilaalliseen toimintaan liittymättömään valvontaan tarkoitettuja partioveneitä, mutta poikkeusoloissa, mm. sotatilassa, merivartiosto tai rajavartioston merivartiosto voidaan siitää sisäministeriöltä puolustusministeriölle asevoimien tai puolustusvoimien osaksi, yleensä merivoimien laivaston tai laivaston osaksi. Suomen merivoimat koostuvat laivastosta ja rannikkojoukoista. Rannikkojoukkojen opetus on laivaston toimintaan liittyvää ja Suomen merivoimien järjestämää, kun taas sodanaikana rannikkojoukot voidaan liittää maavoimakomentajan alaisuuteen myös erilleen merivoimien laivaston toiminnasta.
PV-08 -luokka
PV-101, PV-108, PV-120, PV-121, PV-161, PV-166, PV-276, PV-277, PV-281, PV-323
PV-11 -luokka
PV-11 -luokassa on ollut 14 partiovenettä.
Partiolaisten kouluvene
Partiovene voi olla myös meripartiolaisten kouluvene, millä opetetaan lapsille ja nuorille vesiliikennetaitoja. Suomessa partiolaisten suurimmat veneet ovat yleensä purjeveneitä, joiden nimessä on s/y, S/y tai S/Y edessä tarkoittamassa purjevenettä, englanniksi sailing yacht.
Vanhat tarinat
Vanhat tarinat (eng. Song of the South) on vuonna 1946 ilmestynyt Walt Disneyn tuottama ja RKO Picturesin julkaisema musikaali-animaatioelokuva, jossa on yhdistetty animaatiota ja livenäytelmää. Elokuva pohjautuu fiktiivisen Setä Remusin tarinoihin. Elokuvan pääosissa nähdään mm James Baskett, Bobby Driscoll, Johnny Lee ja Hattie McDaniel. Elokuvan animaatiohahmoina nähdään mm. Veli Kani, Veli Kettu ja Veli Nalle. Elokuva voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon vuonna 1947. Elokuvaa on kritisoitu rasismista ja afroamerikkalaisten kuvauksesta, jota on pidetty loukkaavana. Elokuvaa ei ole tästä syystä julkaistu kokonaan videoformaatissa Yhdysvalloissa. Elokuvan tarinoissa esiintyvä Splash Mountain on rakennettu Disneyn teemapuistoon.
Uuno Klami -sävellyskilpailu
Kilpailuun osallistuvien teosten määrät ovat lisääntyneet kerta kerralta. Syynä kasvavaan suosioon pidetään varsinkin sitä, että kilpailussa on kansainvälisesti tunnettu tuomaristo ja tuntuvat rahapalkinnot, mutta suuri merkitys on myös sillä, että finaaliin päässeet sävellykset esittää oikea orkesteri. Monissa sävellyskilpailuissa näin ei ole, vaan voittajat päätetään yksinomaan partituurien perusteella. Kilpailun korkean tason vuoksi tuomaristo on myös valinnut kuhunkin kilpailuun osallistuneiden partituurien joukosta suosituslistan, johon on valittu finaalin ulkopuolelle jääneitä korkeatasoisia sävellyksiä. Nämä listat on myös lähetetty tiedoksi eri musiikkiorganisaatioille.
Sävellyskilpailussa ei ole osallistumisikärajaa. Kansainvälisen Uuno Klami -sävellyskilpailun alueeksi on rajattu Eurooppa, tarkemmin ottaen EU:n jäsenmaat ja EU:hun läheisesti liittyvät maat. Kilpailut myös radioidaan euroopanlaajuisesti.
I Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu
Ensimmäiseen Kansainväliseen Uuno Klami -sävellyskilpailuun osallistui 117 sävellystä 23 maasta. Finaalikonsertit pidettiin 17. syyskuuta 2004 Kouvolassa ja 18. syyskuuta 2004 Kotkassa. Tuomaristossa olivat säveltäjä Kalevi Aho (tuomariston puheenjohtaja), säveltäjä Kaija Saariaho, säveltäjä Magnus Lindberg sekä Kymi Sinfoniettan kapellimestari Juha Nikkola. Finaalissa kuultiin viisi sävellystä: Giovanni Bonaton (Italia) Arcanae Obices, Barnaby Hollingtonin (Iso-Britannia) A Certain Chinese Encyclopaedia, Harri Ahmaksen (Suomi) Sinfonia nro 2, Kevin Mayon (Iso-Britannia) Sirens ja Peter Seabournen (Iso-Britannia) Piano Concerto. Teokset sijoittuivat seuraavasti:
Finaalikonserttien yleisö äänesti suosikikseen Harri Ahmaksen teoksen Sinfonia nro 2, jolle tuomaristo myönsi Virolahden kunnan lahjoittaman tunnustuspalkinnon. Kotkassa 18.9.2004 kokoontuneet Suomen Säveltäjät ry:n jäsenet äänestivät omaksi suosikikseen Giovanni Bonaton teoksen Arcanae Obices.
II Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu
Toinen Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailun finaalit pidettiin Kouvolan kaupungintalossa 18. syyskuuta ja Kotkan konserttitalossa 19. syyskuuta 2009. Kilpailuun osallistui 186 partituuria 27 maasta. Tuomariston puheenjohtajana toimi säveltäjä Kalevi Aho ja muut tuomariston jäsenet olivat Kymi Sinfoniettan kapellimestari Yasuo Shinozaki, säveltäjä Magnus Lindberg ja säveltäjä Anders Eliasson. Finaaliin oli valittu neljä sävellystä: Victor Alcántaran (Saksa) Toccata Concertante pianolle ja orkesterille, Kent Olofssonin (Ruotsi) Stalingrad Madonna mezzosopraanolle ja orkesterille, Joachim Schneiderin (Saksa) Drei Orchesterstücke ja Oliver Waespin (Sveitsi) kaksoiskonsertto huilulle, kitaralle ja orkesterille. Palkinnot jaettiin seuraavalla tavalla:
Kouvolan kaupungin tunnustuspalkinto jaettiin Kent Olofssonille (Ruotsi) teoksesta Stalingrad Madonna (Symphonie II) ja Oliver Waespille (Sveitsi) teoksesta Double Concerto for Guitar and Flute.
Kotkan kaupungin tunnustuspalkinto jaettiin Joachim F.W. Schneiderille (Saksa) teoksesta Drei Orchesterstücke. Finaalikonserttien yleisö äänesti suosikikseen Victor Alcántaran (Saksa) teoksen Toccata Concertante. Yleisöäänestyksen voittajalle myönnettiin Virolahden kunnan tunnustuspalkinto.
III Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu
Kolmatta kertaa vuonna 2014 järjestettyyn kilpailuun tuli määräajan sisällä 265 teosta 37 maasta. Finaalikonsertit pidettiin 13. marraskuuta 2014 Kuusankoskitalolla ja 14. marraskuuta Kotkan konserttitalossa. Tuomariston jäseninä toimivat säveltäjät Kalevi Aho (puheenjohtaja), Magnus Lindberg ja Erkki-Sven Tüür sekä kapellimestari Yasuo Shinozaki.
Finaalissa esitettiin viisi sävellystä, jotka olivat Alexander Munon (Saksa) Martialis Epigrammata, Teodor Nicolaun (Suomi/Romania) Mioritic Roots, Axel Ruoffin (Saksa) Sinfonietta, Luca Vagon (Italia) Suite de los espejos, eight poems by Federico Garcia Lorca ja Sauli Zinovjevin (Suomi) Gryf. Kilpailun voitti Luca Vago.
IV Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu
Kansainvälinen Uuno Klami -sävellyskilpailu järjestettiin neljättä kertaa vuosina 2018–2019, kilpailu julkistettiin tammikuussa 2018. Kilpailuun voivat ottaa osaa jälleen kaikki Pohjoismaiden, EU:n jäsenmaiden tai siihen läheisesti liittyvien maiden kansalaiset. Kilpailun tuomaristoon kuuluivat sukupolvensa johtaviin säveltäjiin ja musiikkivaikuttajiin lukeutuvat säveltäjät Kalevi Aho (Suomi), Magnus Lindberg (Suomi) ja Erkki-Sven Tüür (Viro). Tuomariston kapellimestarijäsenenä on Kymi Sinfoniettan taiteellinen neuvonantaja Olari Elts (Viro). Kymi Sinfonietta esittää kaikki finaaliin valitut sävellykset kahdessa finaalikonsertissa Kouvolassa ja Kotkassa syyskaudella 2019.
Kilpailuun tuli sävellyksiä 38 maasta yhteensä 283. Kilpailun voitti italialainen Andrea Portera. Finaaliin pääsivät lisäksi Christopher Culpo, suomalaiset Pertti Jalava ja Tomi Räisänen sekä italialainen Roberto Sansuini. Culpo tuli toiseksi ja Räisänen kolmanneksi.
Toni Rasimus
Toni Rasimus on suomalainen tanssija. Vuonna 2006 hän oli voittamassa Latino Show'n maailmanmestaruutta oululaisessa Starlite DC -ryhmässä. Vuonna 2009 hän kuului Northern Latin Exposure -ryhmään, joka voitti Latino Show'n maailmanmestaruuden ja Suomen-mestaruuden.
Hän oli Mari Perankosken tanssinopettaja Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa vuonna 2011.
Tanssija Jani Rasimus on Toni Rasimuksen veli.
Kristine Sa
Kristine Sa (s. 6. kesäkuuta 1982, Song Be, Vietnam), oikealta nimeltään Huỳnh Ngọc Nhã Yến, on kanadanvietnamilainen poplaulaja, runoilija ja sanoittaja. Hän muutti Kanadaan perheensä mukana 6-vuotiaana ja asuu nykyisin Torontossa. Kristinen sisko Tam Doan on myös laulaja.
Kristine on ollut vieraana useissa anime-tapahtumissa (mm. Anime Mid-Atlantic, Anime USA, Otakon ja Youmacon) ympäri Yhdysvaltoja. Hänen kolmas studioalbuminsa, Hopeless Romantic, ilmestyi helmikuussa 2007.
Kitakieleke
thumb|200px|Uvula = Kitakieleke Kitakieleke (lat. uvula) on kudoksesta muodostunut pitkulainen elin, joka roikkuu kurkun yllä kiinni pehmeässä suulaessa. Kitakielekkeen merkitystä ei tarkkaan tunneta, mutta sillä on tärkeä tehtävä ihmisen puheen muodostuksessa.
Kitakieleke on yksi monista paikoista, joihin voi ottaa lävistyksen. Kitakielekelävistys on kuitenkin lävistyksistä vaarallisimpia mm. turvotuksen ja tukehtumisvaaran vuoksi.
Jenkki kuningas Arthurin hovissa
Jenkki kuningas Arthurin hovissa on yhdysvaltalaisen humoristin ja kirjailijan Mark Twainin vuonna 1889 ilmestynyt romaani. Se on hyvin varhainen aikamatkustuksesta kertova romaani ja ilmestyi kuusi vuotta ennen yhtenä tieteis- ja aikamatkustuskirjallisuuden perusteoksista pidettyä H. G. Wellsin Aikakonetta.
Romaani kertoo Hank Morgan -nimisestä 1800-luvulla elävästä miehestä, joka saa iskun päähänsä ja herää vuoden 528 Englannissa. Ennustamalla auringonpimennyksen hän kohoaa Kuningas Arthurin neuvonantajaksi ja ansaitsee arvonimen ”Pomo”.
Hän käy viipymättä taisteluun orjuutta, epä­oikeuden­mukaisuutta ja valtionkirkkoa vastaan sekä perustaa kouluja, tehtaita, puhelinlaitoksen, patentti- ja mainostoimistot, sanomalehtiä sekä protestanttisia seurakuntia. Hän ottaa myös käyttöön muunnellun yhdysvaltalaisen rahajärjestelmän. Hank armahtaa lukemattomia syyttömästi vangittuja, mutta toisaalta myös mestauttaa tylsänä pitämänsä hovinarrin ja huonosti soittavan orkesterin.
Twain on kirjallaan pyrkinyt lopettamaan 1800-luvulla vallinneen ritarien ja keskiajan ylettömän ihannoinnin.
Tay Garnett on ohjannut kirjan pohjalta elokuvan Jenkki kuningas Arthurin hovissa (1949).
Aku Ankka -piirtäjä Don Rosan tarinan Ankka kuningas Arthurin hovissa suomenkielinen nimi on väännös Mark Twainin kirjasta. Myös Don Rosan piirtämässä ja käsikirjoittamassa tarinassa tehdään aikamatka kuningas Arthurin aikaiseen Englantiin.
William Anderson
William Hardling Anderson (1. huhtikuuta 1901 – 23. helmikuuta 1983) oli brittiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Yhdistyneen kuningaskunnan pronssia voittaneessa joukkueessa Chamonix’n olympialaisissa 1924.
Joseph Stefano
Joseph William Stefano (5. toukokuuta 1922 − 25. elokuuta 2006) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka tunnettiin parhaiten Robert Blochin romaaniin perustuvan elokuvan, Psychon, käsikirjoittajana ja Outer Limits -televisiosarjan tuottajana ja toisena käsikirjoittajana.
Stefano kuoli sydänkohtaukseen 25. elokuuta 2006.
The Outer Limits
Stefano oli The Outer Limits-sarjan ensimmäisen tuotantokauden tuottaja ja käsikirjoitti seuraavat kaksitoista jaksoa: Viimeisen oli tarkoitus olla pilottijakso sarjana The Unknown, mutta ABC hylkäsi sen ja Stefano uudelleentyösti siitä The Outer Limitsin ensimmäisen tuotantokauden päätösjakson.
Maavoimakomentaja
Maavoimakomentaja on sotilaskomentaja, joka johtaa maavoimien joukkoja vastuualueellaan. Häntä voivat tukea muiden puolustushaarojen komentajat tehtävässään toiminta-alueella. Suomessa maavoimien komentaja on merivoimien komentajan ja ilmavoimien komentajan ohella yksi puolustushaarojen komentajista.
Erottelu maavoimakomentajaan ja muihin komentajiin tulee keskeiseksi, jos esimerkiksi merivoimien rannikkojoukot on alistettu pääasiassa rannan takana olevan alueen komentajalle, joka rauhan oloissa vastaan vain maavoimista alueella.
PSS-asema
Pisi-Saarimäki-Sammatus -asema, johon liitettiin myöhemmin Mäkriäjärvi–Syvärinkaupunki–Syväri -alue, oli jatkosodassa käytetty taisteluasema Itä-Karjalassa.
Linnoittaminen
Aseman linnoitustyöt alkoivat vuoden 1942 aikana ja kesään 1944 tullessa linja oli kohtalaisessa taistelukunnossa. PSS-asemaa oli suunniteltu käyttää "saranana" mahdollista Itä-Karjalasta vetäytymistä varten aseman suojatessa perääntyvien suomalaisten vasenta sivustaa.
Taistelut
Neuvostoliiton Karjalan Rintaman aloitettua hyökkäyksensä 20. kesäkuuta suomalaiset perääntyivät nopeasti PSS-asemaan. He ryhmittyivät puolustukseen 24. kesäkuuta mennessä. Neuvostojoukot olivat kuitenkin tehneet jo 23. kesäkuuta aamuyöllä Laatokalla maihinnousun Tuulokseen 40 kilometriä aseman selustaan. Maihinnousu katkaisi Laatokan rannan suuntaisen maan- ja rautatien. Molemmat olivat elintärkeitä PSS-aseman ja muiden Laatokan-Karjalan suomalaisjoukkojen huollolle. Viimeisten suomalaisten ryhmittyessä puolustukseen linja murtui Pisin alueella ja VI armeijakunnan komentaja Aarne Blick antoi luvan luopua PSS-asemasta. Taistelu asemasta kesti noin kaksi päivää. Suomalaisia oli asemaa puolustamaan 8. divisioona ja 15. prikaati. Neuvostojoukot hyökkäsivät asemaa vastaan kolmella armeijakunnalla.
Luopuminen
PSS-aseman menettämisen jälkeen suomalaiset vetäytyivät taistellen U-asemaan.
Uno Dahl
Uno Dahl (30. syyskuuta 1892 Viipuri – 26. elokuuta 1984 Helsinki ) oli juristi ja kanslianeuvos, joka toimi useiden eri toimialajärjestöjen asiamiehenä, samoin kuin Suomen Miekkailuliiton ensimmäisenä puheenjohtajana.
Henkilöhistoria
Uno Dahlin vanhemmat olivat lehtori Gustav Adolf Dahl ja Anna Elvira Makkonen ja puoliso vuodesta 1920 Ruth Ester Stenberg. Dahl tuli ylioppilaaksi 1912 ja suoritti oikeustutkinnon 1918, varatuomarin arvon hän sai 1921. Hän oli Helsingin rahatoimikamarin sihteeri 1929–1930, asianajotoimiston lakimies 1919–1928, oman asianajotoimiston pitäjä 1931–1959 ja notariaatti vuodesta 1960. Keskuskauppakamarin välityslautakunnan jäsenenä Dahl toimi 1952–1962, autonosatukkukauppiaitten yhdistyksen asiamiehenä 1938–1945, trikoo- ja sukkateollisuuden yhdistyksen 1940–1961 ja radioalan maahantuojien ja tukkukauppiaitten yhdistyksen puheenjohtajana ja asiamiehenä 1951–1958, asiamiehenä 1959–1962 ja toiminnanjohtajana 1963–1967. Hän oli myös valtion saamelaisasioiden neuvottelukunnan jäsen. Dahlin aloitteesta perustettiin Suomen Miekkailuliitto, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli 1932–1936 ja kunniajäsen vuodesta 1956. Kanslianeuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1966.
Terskatulehdus
thumb|Terskan ja esinahan tulehdus. Terskatulehdus eli balaniitti (kreikan sanasta balanos, terska) on terskan tulehdus. Jos tulehdus on terskan lisäksi myös esinahassa, sitä kutsutaan balanopostiitiksi. Terskatulehduksella on useita mahdollisia syitä. Sen tavallisin komplikaatio on fimoosi eli esinahan ahtaus. Terskatulehduksen oireita ovat esinahan turpoaminen, punoitus ja kipu.
Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentti
Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentti oli Ruotsin kuningaskunnan ratsuväkirykmentti, joka muodostettiin vuonna 1634.
Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueilta koottu ratsuväkirykmentti syntyi Puolan sotien jälkeen kuningas Kustaa II Aadolfin uudistettua ratsuväen taistelutaktiikkaa. Talonpoikaisista ratsumiehistä ja heidän maatiaisrotuisista hevosistaan koostuneet joukot korvattiin värvätyllä ratsuväellä, jonka uuteen taktiikkaan kuului rynnäkkö ja vihollisen kanssa terä- ja käsiasein käyty taistelu. Uudesta ratsuväestä alettiin kolmikymmenvuotisen sodan aikana käyttämään nimitystä hakkapeliitat, joka myöhemmin levisi tarkoittamaan myös jalkaväen sotilaita.
Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentti lakkautettiin Suuren Pohjan sodan jälkeen vuonna 1721 yhdistämällä se vanhemman henkirakuunarykmentin (Livdragonregemente 1700–1721) ja Upplannin säätyläisrakuunarykmentin (Upplands ståndsdragonregemente) kanssa Henkirakuunarykmentiksi (Livdragonregemente), joka oli toiminnassa vuoteen 1791 saakka. Rykmenttiä kutsuttiin sen alkuaikoina myös nimellä "Turun läänin ratsumiehet".
Kolmikymmenvuotinen sota
Kolmikymmenvuotisen sodan viimeisinä vuosina 1636–1648 rykmentti osallistui muun muassa Berliinin lähistöllä käytyyn Wittstockin taisteluun eversti Thure Bjelken ja everstiluutnantti Johan Wittenbergin johdolla. Rykmentti kärsi syyskuussa 1636 käydyssä taistelussa suuria tappioita. Huhtikuussa 1639 rykmentti osallistui pääarmeijan rinnalla voittoisaan Chemnitzin taisteluun sekä lokakuussa 1642 Breitenfeldin toiseen taisteluun. Sodan päättymiseen mennessä rykmentti oli jakautunut niin, että sen kaikkiaan tuhannesta ratsukosta 400 oli Saksassa ja 600 Ruotsissa. Jälkimmäiset osallistuivat vuonna 1644 Tanska-Norjaa vastaan käytyyn Torstensonin sotaan. Kolmikymmenvuotinen sota päättyi vuonna 1648 solmittuun Westfalenin rauhaan, mutta Saksassa olleet ratsumiehet jäivät aloilleen vielä kesään 1650 saakka odottamaan rauhanehtojen täyttymistä.
Ranskan–Hollannin sota
Vuosina 1674–1679 Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentti osallistui Ranskan–Hollannin sodassa taisteluihin Tanskaa ja Brandenburgia vastaan. Rykmentti hyökkäsi joulukuussa 1674 Stettinistä Taka-Pommeriin ja jatkoi sotimista talvitauon jälkeen seuraavan vuoden toukokuussa. Lisäksi rykmentti oli mukana tammikuussa 1678 puolustamassa Ruotsin Pommeriin kuulunutta Rügenin saarta Tanskan ja Brandenburgin hyökkäykseltä. Puolustustaistelu kuitenkin epäonnistui ja lopulta Ruotsin armeija joutui antautumaan Stralsundin ja Greifswaldin kaupunkien piiritysten jälkeen. Joukot oli määrä kuljettaa meritse takaisin Ruotsiin, mutta suuri osa kuljetusaluksista haaksirikkoutui ja tuhoutui Bornholmin saaren rannikolla.
Suuri Pohjan sota
Suuren Pohjan sodan alettua Keväällä 1700 Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentti lähetettiin Liivinmaalle, jossa se toimi osana kenraali Otto Wellingkin joukkoja. Rykmentti osallistui muun muassa Liivinmaan Mūrmuižassa heinäkuussa 1705 käytyyn Gemauerthofin taisteluun. Myöhemmin rykmentti kärsi suuria tappioita kenraali Wolmar Anton von Schlippenbachin armeijan mukana syyskuussa 1708 käydyssä Lesnajan taistelussa ja sen rippeet yhdistettiin kenraali Adam Ludwig Lewenhauptin joukkoihin. Rykmentti osallistui 8 eskadroonan ja 800 miehen voimin Pultavan taisteluun 28. kesäkuuta 1709 ja antautui sen jälkeen muun karoliiniarmeijan tavoin Perevolotjnassa 1. heinäkuuta.
Pultavan taistelun jälkeen rykmentti koottiin uudelleen vahvistettuna. Vuonna 1718 se osallistui kenraali Carl Gustaf Armfeltin johtamaan epäonnistuneeseen Trondheimin sotaretkeen, jonka tarkoituksena oli Norjassa sijaitsevan Trondheimin kaupungin valloitus.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1972
Nixon valittiin Yhdysvaltain presidentiksi suurella äänivyöryllä. Nixonin konservatiivisuus vetosi etenkin traditionalisteihin, jotka olivat voimistuneet Yhdysvalloissa 1960-luvun poliittisen ja yhteiskunnallisen kuohunnan seurauksena. Nixonista tuli hippiliikkeen vastustajien sankari, "hiljaisen enemmistön" puolustaja. Vuoden 1972 vaalien on nähty entisestään syventäneen maan kahtiajakautuneisuutta ja vastakkainasettelua.
Nixonin toinen presidenttikausi jäi kuitenkin lyhyeksi, koska hän erosi kesken virkakauden Watergate-skandaalin vuoksi. Hänen tilalleen nousi varapresidentti Gerald Ford.
Vaalit ovat tähän asti viimeiset, joissa republikaaniehdokas on kyennyt voittamaan itselleen Minnesotan osavaltion valitsijamiehet.
Esivaalit
Senaattori Edward M. Kennedy oli vahva ennakkosuosikki demokraattipuolueen ehdokkaaksi vuoden 1972 vaaleihin, mutta lopulta hän ei lähtenyt ehdokkaaksi autokolarinsa ja siinä tapahtuneen sihteerinsä oudon kuolemantapauksen vuoksi (Chappaquiddickin sillan onnettomuus). Ehdokkaaksi valittiin Wallacen vammautumisen jälkeen suurella enemmistöllä McGovern.
thumb|300px|Lapset tervehtivät Richard Nixonia vaalikampanja-aikana.
Nixon keräsi 68 prosentin kannatuksen ja tuli valituksi ehdokkaaksi puolustamaan virkaansa.
Sosiaalipolitiikka
Sosiaalipolitiikka tarkoittaa julkisia toimia, joilla pyritään takaamaan väestölle kohtuullinen elintaso, turvallisuus ja viihtyvyys sekä näihin toimiin kohdistuvaa tutkimusta tieteenalana.
Sosiaalipolitiikka nostaa esiin yhteiskunnan ja ihmisen arvoja. Se sisältää käsitteitä, kuten sosiaaliturvapolitiikka, koulutus-, asunto- ja aluepolitiikka sekä työ-, terveys- ja kansainvälinen sosiaalipolitiikka.
Sosiaalipolitiikka on myös tieteenala. Se syntyi 1800-luvun loppupuolella sekä Saksassa että Englannissa. Saksassa perustettiin 1873 sosiaalipoliittinen yhdistys (Verein für Sozialpolitik) ja vastaavaan aikaan Englannissa sosiaalipolitiittisia ideoita viljeltiin Fabian Societyssä. Helsingin yliopiston 1. sosiaalipolitiikan professorina aloitti Heikki Waris vuonna 1946. Sekä Saksan sosiaalipoliittisella yhdistyksellä että Fabian Societyllä oli yhteyksiä kansantaloustieteeseen. Kansantaloustieteilijät perustivat Saksan sosiaalipoliittisen yhdistyksen ja aluksi sosiaalipolitiikka oli osa kansantaloustiedettä ja myöhemmin sosiaalitaloutta. Fabian Society oli taas mukana perustamassa London School of Economics and Political Sciences:ia.
Sosiaalipolitiikan alue jaetaan usein sosiaaliturvapolitiikkaan ja sosiaalipalveluihin. Laajasti käsitettyyn sosiaalipolitiikkaan luetaan myös muun muassa koulutuspolitiikka, terveyspolitiikka ja työpolitiikka. Sosiaalipolitiikka on yksi yhteiskuntapolitiikan keskeinen osa-alue. Työntekijöiden suojelu on sosiaalipolitiikan vanhin toiminta-alue.
Käsitteitä
Euroopan unionissa on käytössä sosiaalisen suojelun käsite. Se vastaa suunnilleen samaa kuin suomen kielessä sosiaalisen turvallisuuden käsite. Sosiaaliseen turvallisuuteen voidaan lukea mukaan paitsi toimet, joilla varmistetaan toimeentulon turvaa ja sosiaalipalveluja niitä tarvitseville myös kansalaisten yleistä turvallisuutta kuten kysymystä rikollisuuden muodostamasta uhasta kansalaisten liikkumiselle maassa tai asuinympäristössään.
Hyvinvointipolitiikan tavoitteena on köyhyyden ja räikeiden sosiaalisten eriarvoisuuksien poistaminen. Hyvinvoinnin osatekijöinä (Erik Allardtin mukaan):
1) elintaso (having)
2) yhteisyyssuhteet (loving)
3) itsensä toteuttamisen muodot (being)
EU:ssa
Euroopan unionin tuomioistuimen vuonna 2014 antaman linjauksen mukaan EU-maat voivat jatkossa evätä työttömiltä EU-maahanmuuttajilta oikeuden sosiaalietuuksiin.
Toni Elías
thumb|Toni Elias testaamassa Malesiassa vuonna 2007. Toni Elías Justicia (s. 26. maaliskuuta 1983 Manresa) on espanjalainen MotoGP-luokassa ajava ratamoottoripyöräilijä. Elías ajaa Ducatilla.
Elías ajoi 125cc-luokan MM-sarjassa kaudella 1999 kolme osakilpailua Hondan yksityistallissa ja pääsi seuraavana kautena kiertämään koko MM-sarjan Hondan tehdastallissa. Kaudella 2001 Elías ajoi ensimmäiseen osakilpailuvoittoonsa 125-kuutioisissa ja oli lopulta kokonaispisteissä kolmas. Menestyksekkään kauden jälkeen hän siirtyi sarjaa ylemmän 250cc-luokkaan Aprilialle. Ensimmäinen kausi 250-kuutioisissa meni vielä tuntumaa hakiessa, mutta kausi 2003 oli Elíasin koko uran toistaiseksi paras. Hän voitti viisi osakilpailua ja oli kokonaispisteissä jälleen kolmas.
Kauden 2003 jälkeen Toni Elíasin ura on vähitellen laskenut. Hän voitti kaudella 2004 vielä yhden osakilpailun 250-kuutioisissa Hondalla ja siirtyi sen jälkeen MotoGP-luokkaan Yamahalle. MotoGP-luokassa Elías on voittanut toistaiseksi vasta yhden osakilpailun kaudella 2006 ja on ollut kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdeksäs.
Toni Elíasin isä ja isoisä olivat myös kilpa-ajajia.
Minch
thumb|Hebridien kartta, jossa näkyy Minch. thumb|Pikku-Minch, näkymä kohti Loch na Madadhia. Minch on Britteinsaarten pohjoisosassa oleva salmi, joka erottaa Ulko-Hebridit Sisä-Hebrideistä ja Skotlannista.
Karakolli
Karakolli (myös karakolointi tai karakoli; espanjan sanasta caracol ’spiraali’) oli ratsuväen käyttämä taktiikka, joka vastasi jalkaväen kontramarssia. Se syntyi 1490-luvulla, kun ratsuväki ei kyennyt enää muuten hyökkäämään kurinalaisen jalkaväen uutta taktiikkaa, gewalthaufenia vastaan.
Karakollissa ratsuväen osasto pysähtyy hieman vihollisen aseiden kantaman ulkopuolelle, minkä jälkeen riveittäin ratsastetaan ravia vihollista kohti ja kun on päästy tarpeeksi lähelle (noin 30 askelta, tai kun silmänvalkuaiset näkyvät), ratsumies laukaisee omat tuliaseensa (yleensä kaksi rataslukkopistoolia) vihollista kohti. Tämän jälkeen rivi jakautuu kahtia, ja ratsumiehet siirtyvät takana olevan muodon kumpaakin sivua pitkin muodon viimeiseksi riviksi ja aloittavat aseittensa lataamisen uudelleen. Ensimmäisen rivin jälkeen toinen, kolmas, jne rivi suorittavat saman kunnes ensimmäinen rivi on taas vuorossa aseet uudelleen ladattuina. Peräkkäisiä rivejä saattoi aluksi olla jopa 12, ja karakoloiva muoto olikin suhteellisen kapea, mutta syvä. Myöhemmin rivien määrä väheni. Erityisesti saksalainen reiter ratsuväki oli tehokas karakollissaan ja levitti sitä tehden taktiikasta erityisen suosittua 1540-luvulta lähtien.
Karakollin tavoitteena oli hajottaa vihollisen muoto ja näin mahdollistaa ratsuväkirynnäkön käyttö edelleen vihollisen lyömiseen taistelukentällä. Jalkaväkeä vastaan se oli tehokas, ja monesti sitä käyttämällä saatiin hyviä tuloksia. Sen sijaan sitä oli vaikea käyttää toista ratsuväen osastoa vastaan, sillä vihollinen saattoi helposti ottaa aloitteen itselleen suorittamalla perinteisen ratsuväen rynnäkön karakoloivaa muotoa vastaan. Karakoloiva joukko kun oli täysin luopunut ratsun liikkeen tarjoamasta vaikutuksesta. Muilla tavoin tuliaseita käyttävää ratsuväkeä vastaan karakolli oli ylivoimainen, vaikka vaatikin hyvää koulutusta ja harjoittelua. Viimeisen kerran karakollia käytettiin ratsuväkeä vastaan Mookerheyden taistelussa 1574.
Karakollin käyttö väheni 1500-luvun lopulla, kun jalkaväen tulivoima kasvoi ja lopullisesti se korvautui uudella taktiikalla kolmikymmenvuotisen sodan aikana, kun Euroopassa siirryttiin yleisesti Kustaa II Aadolfin puolalaisilta omaksumaan ja edelleen kehittämään ratsuväen atakkiin, joka yhdisti tehokkaasti tulen ja liikkeen.
HMS Lennox (J276)
HMS Lennox (viirinumerot J276 ja M276) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 3. maaliskuuta 1943. Se laskettiin vesille saman vuoden lopulla 15. lokakuuta ja liitettiin laivastoon 18. tammikuuta 1944.
Palvelus
Alus romutettiin 1961 Gatesheadissä.
2014 AA
2014 AA on asteroidi, joka luultavasti tuhoutui osuessaan maapallon ilmakehään 2. tammikuuta 2014. Mikäli näin on, se on järjestyksessään toinen maapalloon osuva taivaankappale, joka havaittiin ennen sen osumista Maahan.
Ominaisuudet
Asteroidi 2014 AA kuuluu Apollo-ryhmän maapallon lähelle tuleviin asteroideihin ja löydettiin Yhdysvalloissa Mount Lemmonin observatorion 1,5 metrin teleskoopilla 1. tammikuuta 2014. Sen arvioitiin olevan läpimitaltaan noin 4 m.
Asteroidin arvellaan tuhoutuneen täysin 2. tammikuuta 2014 sen todennäköisesti osuttua Maan ilmakehään jossakin Keski-Amerikasta Atlantin poikki Afrikan itäosiin ulottuvalla vyöhykkeellä. Kansainvälisen infraäänien tarkkailujärjestelmän mukaan todennäköinen osumapaikka on ollut Atlantin valtameren yläpuolella noin 3 000 km Venezuelan pääkaupunki Caracasista itään.
Andøyan rakettikoealue
Andøyan rakettikoealue on Pohjois-Norjassa Andøyan saarella sijaitseva luotainrakettien laukaisukeskus.
Alue perustettiin vuonna 1962 ja siitä lähtien sieltä on laukaistu 1 200 luotainrakettia. Nykyisin sen omistaa 90-prosenttisesti Norjan avaruuskeskus eli Norwegian Space Centre, joka toimii Norjan kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa. Kymmenen prosenttia osakkeista kuuluu Kongsberg Defence & Aerospace -yhtiölle.
Kun kylmä sota päättyi, aseman rakettilaukaisujen määrä väheni huomattavasti ja venäläiset arvelivat, että kylmän sodan aikana laukaisuja tehtiin testaamaan Neuvostoliiton ohjusten seuraamisjärjestelmien tehokkuutta.
Vuonna 1997 perustettiin toinen laukaisupaikka Ny-Ålesundiin Huippuvuorille. Andøyan keskukseen kuuluu myös ALOMAR-observatorio (Arctic Lidar Observatory for Middle Atmosphere Research), joka perustettiin vuonna 1994. Se tutkii ilmakehää. Andøyan rakettikoealue on osallistunut Norjan ensimmäisen satelliittihankkeen kehitystyöhön.
Aiheesta muualla
69.29417°N, 16.02083°W
Aarreplaneetta
Aarreplaneetta on Walt Disneyn 43. animaatioelokuva. Tarina perustuu Robert Louis Stevensonin klassikkoromaaniin Aarresaari. Elokuva ei menestynyt odotetusti, sillä sen tekeminen maksoi 140 miljoonaa dollaria, mutta se tuotti maailmanlaajuisesti vain 110 miljoonaa.
Juoni
Elokuvan päähenkilö on 15-vuotias Jim Hawkins, joka on lapsesta saakka haaveillut suuresta kapteeni Nathaniel Flintin aarteesta. Jim joutuu alituisesti ongelmiin kotiplaneetallaan, johon osasyynä on isähahmon puuttuminen Jimin isän lähdettyä merille vuosia sitten. Jimin äiti ja oman ravintolansa omistaja Sarah ei tiedä miten toimisi pojan kanssa. Pian Jim saa haltuunsa oudonnäköisen kartan kuolevalta mieheltä Billy Bonesilta, mutta kartan perässä on myös muitakin ja Bones käskee ennen kuolemaansa Jimiä "varomaan kyborgia". Joukko piraatteja tuhoaa Sarahin kievarin etsiessään karttaa, mutta Hawkingsit pakenevat hyvän ystävänsä tohtori Dopplerin luo. Jim vahingossa saa avattua kartan, josta nähdään missä legendaksi luultu aarreplaneetta sijaitsee. Doppler kerää jo tavaroitaan seikkailulle, kun Jim saa vakuutettua äidilleen palaavansa takaisin aarteen kanssa pelastaen poroksi palaneen kuppilan.
Jim matkustaa lentävällä R.L.S. Innoitus -avaruuslaivalla, jonka miehistön ja itse laivan Doppler vuokrasi. Laivalla hän tapaa uusia tuttavuuksia, joista laivan kokki John Silver paljastuu kyborgiksi. Laivan kapteeni Amelia määrää Jimin Silverin alaisuuteen ja Jim saa huonon aseman muun miehistön keskuudessa, eritoten Scroopin. Selviää, että Dopplerin palkkaama miehistö onkin joukko piraatteja jotka suunnittelevat laivan kaappaamista ja kulta-aarteen ryöstöä. Jim, autuaan tietämättömänä heidän suunnitelmistaan, joutuu Silverin oppipojaksi, ja Jim alkaa nähdä Silveriä isähahmona. Kaksikon keskeyttää ulkona raivoava myrsky.
Kun miehistö valmistautuu suuntaamaan pois myrskystä, sen keskelle alkaa muodostua musta aukko. Amelia käskee Jimiä varmistamaan miehistön turvaköydet, jotka ovat kaikki kiristettyinä ja kiinni. Kun yliperämies Arrow on sulkemassa purjeita, tämä tipahtaa alas mastolta ja jää roikkumaan köytensä varaan. Tätä vihaava Scroop saa tilaisuuden katkaista tämän köyden tiputtaen Arrowin mustaan aukkoon. Koko laiva lopulta joutuu aukkoon, mutta selviää sieltä energiapurkauksen avulla ulos. Miehistön hurratessa Scroop toimittaa kapteenille herra Arrowin hatun ja langettaa tämän kuoleman syyn Jimin niskoille.
Amelia loukkaantuu, ja Jim lähtee Morfin kanssa etsimään turvapaikkaa. Jim löytää metsästä B.E.N.:in, bio-elektronisen navigaattorin, joka aikoinaan matkusti kapteeni Flintin kanssa. B.E.N. on unohtanut suuren osan kaikesta kokemastaan sillä tämän muisti on kadonnut. B.E.N.:in kotipaikka on tarpeeksi turvallinen seurueelle ja robotti majoittaa nelikon luokseen. Silver löytää heidät ja yrittää hieroa sovintoa Jimin kanssa, joka ei suostu tähän. Silver kertoo että hänellä on aamuun asti aikaa luovuttaa kartta, eikä ole tietoinen että se on yhä laivassa Jimin otettua kartaksi muodostuneen Morfin itse oikean kartan sijaan. Jim lähtee yöllä laivalle B.E.N.:in asunnon takaoven kautta.