cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
USS Cavalla
Palvelus
Kolmannella matkallaan alus yllätti 25. marraskuuta kaksi keisarillisen Japanin laivaston hävittäjää. Sukellusvene hyökkäsi pinnalla tuhoten Shimotsukin. Toisen hävittäjän hyökätessä syvyyspommein Cavalla pakeni pinta-ajossa. Alus kohtasi vielä yöllä 5. tammikuuta 1945 saattueen, josta se upotti kaksi verkonlaskijaa. Kolmannen ja neljännen partiomatkansa alus teki Etelä-Kiinan ja Jaavanmerelle, missä maalit olivat harvassa. Viidennellä matkallaan aluksen miehistö havaitsi 21. toukokuuta syvyyspommeista vaurioituneen Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneen HMS Terrapinin, joka ei kyennyt sukeltamaan ja jonka ajonopeus oli rajoittunut. Cavalla suojasi vaurioituneen aluksen paluumatkan Fremantleen, jonne ne saapuivat 27. toukokuuta.
Aluksen päällikkö sai 15. elokuuta tiedon tulitauosta ollessaan Japanin rannikolla kuudennella partiomatkallaan. Muutamaa minuuttia tiedon saamisen jälkeen alus joutui ilmahyökkäykseen. Alus liittyi laivastoon ja saapui 31. elokuuta Tokionlahdelle, jossa se viipyi 2. syyskuuta antautumisasiakirjan allekirjoittamiseen. Alus lähti seuraavana päivänä New Londoniin, jonne se saapui 6. lokakuuta. New Londonissa alus poistettiin 16. maaliskuuta 1946 palveluksesta ja sijoitettiin reserviin.
Mullan alta
Mullan alta on suomalainen musiikkiohjelma, jossa 12 suomalaisartistia teki edesmenneiden runoilijoiden teoksista uusia musiikkikappaleita. Jaksoissa paneuduttiin myös runoilijoiden elämänvaiheisiin. Ohjelmaa juonsi Tommi Manninen.
USS Cavalla
Palvelus
Alus palautettiin palvelukseen 10. huhtikuuta 1951 liitettynä 10. sukellusvenelaivueeseen, jonka mukana se osallistui sotaharjoituksiin Karibialla ja Nova Scotiassa. Alus poistettiin palveluksesta 3. syyskuuta 1952, kun se siirrettiin Electric Boat Companylle muutettavaksi sukellusveneidentorjuntasukellusveneeksi. Aluksen runkonumero muutettiin 18. helmikuuta 1953 SSK-244:ksi.
Alus palautettiin palvelukseen 15. heinäkuuta 1953 liitettynä 10. sukellusvenelaivueeseen. Alukseen asennettu kaikuluotain mahdollisti koealuksena toimimisen, joten se siirrettiin 1. tammikuuta 1954 uusien järjestelmien ja aseiden testaamiseksi 2. sukellusveneiden kehitysryhmään. Ryhmän mukana alus osallistui erilaisiin harjoituksiin, vieraili Euroopassa Naton harjoituksissa ja osallistui 11.-12. kesäkuuta 1957 kansainväliseen laivastokatselmukseen Norfolkin laivastotukikohdassa Virginiassa. Aluksen runkonumero palautettiin 15. elokuuta 1959 SS-244:ksi. Se siirrettiin heinäkuussa 1963 toisarvoisiin tehtäviin runkonumerolla AGSS-224 ja poistettiin palveluksesta sekä alusluettelosta 30. joulukuuta 1969.
Alus luovutettiin 21. tammikuuta 1971 Texas Submarine Veterans of World War II -järjestölle, joka sijoitti aluksen Galvestonin pohjoispuolelle Seawolf Parkiin Pelican Islandille. Alus on restauroitu ja se on museoitu.
Thunderous
Thunderous on eteläkorealaisen Stray Kids -yhtyeen kappale, joka julkaistiin 23. elokuuta 2021. Se on yhtyeen toisen studioalbumin Noeasy nimikkosingle. Kappaleen on tuottanut ja sanoittanut yhtyeen tuottaja-trio 3racha. Tuottamiseen osallistui heidän lisäkseen yhtyeen levy-yhtiön tuottaja HotSauce. Kappale edustaa genrellisesti hip hopia ja trapia, ja siinä käytetään myös elementteinä perinteistä korealaista musiikkia ja vaskipuhaltimia. Kappaleen sanomana on yhtyeen usko siihen, että he eivät lannistu ja pitävät kiinni periaatteistaan, huolimatta siitä, mitä muut sanovat.
Kappale sijoittui Gaonin latauslistan sijalle 33. , sijalle 3. Billboardin World Digital Song Sales -listalla ja sijalle 80. Global 200 -listalla. Kappaletta esitettiin korealaisissa musiikkiohjelmissa, ja se voitti kaiken kaikkiaan kuusi palkintoja ohjelmissa Show Champion, M Countdown, Music Bank ja Inkigayo. Kappaleen musiikkivideo saavutti 100 miljoonaa katselukertaa 55 päivää julkaisunsa jälkeen. Kappaleesta julkaistiin myös japaninkielinen versio ”Thunderous (ソリクン)” saman vuoden lokakuussa.
Tausta ja julkaisu
Kesällä 2021 Stray Kids ilmoitti julkaisevansa toisen studioalbuminsa Noeasy elokuun 23. päivä. Albumin kappalelista julkaistiin 12. elokuuta ja samalla julkistettiin, että ”Thunderous” toimisi sen nimikkosinglenä. Musiikkivideon teaser-videot julkaistiin 20.–21. elokuuta. Kappale julkaistiin musiikkivideoineen samana päivänä kuin itse albumi.
Tuottaminen
”Thunderous” kappaleen on sanoittanut yhtyeen tuottaja-trio 3racha (Bang Chan, Changbin ja Han). Tuottamisesta heidän lisäkseen vastasi JYP Entertainmentin tuottaja HotSauce. Kappale on kestoltaan kolme minuuttia ja kolme sekuntia, ja se edustaa genrellisesti hip hopia ja trapia. Kappaleessa on myös vivahteita perinteisestä korealaisesta musiikista sekä vaskipuhaltimista. Kappaleen koreankielisellä nimellä "Sori-kkun" on kaksoismerkitys, sillä se viittaa sanaan jansori-kkun (잔소리꾼), joka tarkoittaa "nalkuttajaa" ja sana sori-kkun taas tarkoittaa "pansorin laulajaa". Yhtyeen johtaja Bang Chan kuvaili kappaletta seuraavasti: "Kappaleen sanoma on se, että Stray Kids sori-kkunina (laulajana) kohtaa jansori-kkunin (nalkuttajat) ja ei välitä näistä, vaan antavat äänensä kuulua."
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 23. elokuuta 2021 YouTubessa, Naver TV:ssä ja V Livessä. Musiikkivideon ohjasi Bang Jae-yeob. Teemaltaan video on sekoitus korealaisia historiallisia ja moderneja elementtejä, kuten esimerkiksi urheiluautot temppelien edustoilla ja yhtye nykymuotiin pukeutuneena hanbokiin pukeutuneiden ihmisten seassa. Video sisälsi muutakin korealaista perinteistä kulttuuria kuten aakia, pungmul noria ja Bukcheong sajanoreumeita.
Video saavutti kuudessa päivässä 50 miljoonaa katselukertaa YouTubessa. Lokakuun 18. päivä se oli saavuttanut yli 100 miljoonaa katselukertaa, tehden sitä yhtyeen viidennen musiikkivideon, jolla on tämä määrä. Musiikkivideo rikkoi yhtyeen edellisen ennätyksen, sillä se saavutti 100 miljoonaa katselukertaa 55 päivässä, kun taas edellinen ennätys oli singlellä ”God’s Menu”, joka saavutti tämän määrän 71 päivässä.
Live-esitykset
”Thunderous” kappaleen ensimmäinen live-esitys esitettiin sen julkaisupäivänä osana ohjelmaa Kingdom Week <No+>, jonka yhtye oli voittanut Kingdom: Legendary Warin voitettuaan. Kappaletta esitettiin myös useammassa musiikkiohjelmassa, kuten M Countdown, Music Bank, Show! Music Core, Inkigayo ja Show Champion. Yhtye promosi ensimmäisenä viikkona myös kappaletta ”The View” (paitsi Music Bankissa) ja seuraavana viikkona kappaletta ”Secret Secret” ''Show! Music Coressa'' yhdessä nimikkosinglen kanssa.
Nurmeksen kaupunginkirjasto
Nurmeksen kaupunginkirjasto on Nurmeksen kaupungissa toimiva kunnallinen kirjasto. Sillä on kaksi kiinteää toimipaikkaa: kaupungin keskustassa oleva Nurmeksen pääkirjasto (Kauppatori 3; Nurmes-talon remontin ajan osoite Kirkkokatu 22 B) ja Valtimon koulukeskuksen läheisyydestä löytyvä Valtimon kirjasto (Sepänkatu 6). Taajamien ulkopuolella kiertää Nurmeksen kirjastoauto.
Nurmeksen kaupunginkirjasto on osa Vaara-kirjastojen kirjastokimppaa. Kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös nurmeslaisten lainaajien käytettävissä.
Yleisradion mukaan nurmeslaiset olivat vuonna 2014 Suomen ahkerimpia kirjastonkäyttäjiä asukasta kohden. Suomen kirjastoseuran mukaan Nurmes oli myös maailman paras kirjastokunta.
Moux-en-Morvan
Moux-en-Morvan on kunta Ranskassa Nièvren departementissa Burgundi-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Château-Chinon (Ville)’n kaupungista koilliseen.
Kunta on Lac des Settonsin tekojärven eteläpuolella. Järvi on suosittu matkailukohde, ja sen rannalla on leirintäalueita ja majoitustoimintaa. Moux-en-Morvan on Morvanin tärkein joulukuusien tuotantokeskus.
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Märkisches Museumin metroasema
Märkisches Museum on asema Berliinin metrolinjalla U2 Mitten kaupunginosassa. Asema avattiin alkujaan 1. heinäkuuta 1913 nimellä Inselbrücke. Vuodesta 1935 asemasta on käytetty lähellä sijaitsevan museon mukaista nimeä.
Asemalla on yksi 121,3 metriä pitkä, 7,6 metriä leveä, laituri. Asemahalli on aseman viereisen joen alituksen vuoksi tavallista korkeampi, parhaimmillaan 5,2 metriä korkea, ja sijaitsee 6 metriä kadun alapuolella. Asemalla on hissi.
pienoiskuva|vasen|Asemahalli
Anatis (kovakuoriaissuku)
Anatis on kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva leppäkerttusuku. Sukuun kuuluu ainakin kuusi lajia. Lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa on tavattu yksi Anatis-suvun laji, isopirkko. Suvun lajien pituus on 7,2-10,5 mm ja leveys 5,5-9,0 mm. Suvun lajit elävät usein metsissä.
Joanna Hayes
Joanna Hayes (s. 23. joulukuuta 1976) on yhdysvaltalainen yleisurheilija.
Hayes voitti 1999 NCAA-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Samana vuonna hän valmistui Kalifornian yliopistosta. Hän osallistui samana vuonna Sevillan MM-kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 55,38. Vuonna 2000 Hayes karsiutui Yhdysvaltain olympiajoukkueesta sijoituttuaan olympiakarsinnoissa 400 metrin aidoissa neljänneksi ja 100 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Vuonna 2003 hän voitti 400 metrin aidoissa Pan-Amerikan kisat, Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä.
Hayes juoksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 neljänneksi 60 metrin aidoissa ajalla 7,86. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiakultaa Ateenan olympialaisissa 100 metrin aidoissa ajalla 12,37. Kauden lopussa hän voitti samassa lajissa IAAF:n yleisurheilufinaalin. Helsingin MM-kisoissa Hayes selvisi 100 metrin aitojen loppukilpailuun, mutta keskeytti. Kauden lopussa hän oli IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudes.
AC Siena
Associazione Calcio Siena on Italian Serie C:ssä pelaava sienalainen jalkapallojoukkue. Vuonna 1904 Sienaan perustettiin urheilun yleisseura nimeltä Società Studio e Divertimento. Seuran jalkapallojoukkue perustettiin vuonna 1908 nimellä Società Sportiva Robur. Nykyinen nimi otettiin käyttöön kaudella 1933–1934. Seuran lempinimiä ovat mm. Bianconeri (mustavalkoiset) ja Robur.
AC Sienalla ei ole suuria saavutuksia. Paras sijoitus Serie A:ssa on 13. sija kausilta 2003–2004 ja 2007–2008.
DJ Screw
DJ Screw (oikealta nimeltään Robert Earl Davis, Jr., 20. heinäkuuta 1971 – 16. marraskuuta 2000 ) oli yhdysvaltalainen hip hop DJ. Hänet tunnetaan sittemmin popularisoituneen Chopped and Screwed -miksaustyylin keksijänä, sadoista "Chaptereiksi" kutsutuista mixtapeistaan ja Screwed Up Click -kollektiivin johtohahmona. Davis löydettiin marraskuussa 2000 kuolleena äänitysstudioltaan, ja myöhemmin kuolinsyyksi varmistui kodeiinipohjaisen yskänlääkkeen ja alkoholin yliannostus.
Heterokromia
pienoiskuva|Heterokromia, toinen silmä on sininen ja toinen ruskea Heterokromia eli silmien erivärisyys on kehityshäiriö. Heterokromiassa ihmisen tai eläimen silmät ovat keskenään eriväriset. Heterokromia voi johtua perinnöllisistä syistä, mosaikismista, kimerismistä, silmään tulleesta vammasta tai sairaudesta. Melaniinin eli pigmentin tuotanto on erilainen molemmissa silmissä, mikä on syynä erivärisyyteen. Heterokromia voi myös vaikuttaa hiusten ja ihon pigmenttiin.
Mika Waltarin romaanissa Mikael Hakim päähenkilö Mikaelin vaimon Julian silmät ovat eriväriset, ja häntä pidetään noitana.
Arvi Perttu
pienoiskuva|Kirjailija Lieksanjoen rannalla Arvi Perttu (s. 25. helmikuuta 1961 Petroskoi) on Karjalan tasavallasta kotoisin oleva kirjailija ja suomentaja, joka on asunut Suomessa vuodesta 2001 lähtien.
Arvi Pertun vanhemmat ovat vienankarjalainen kirjailija Pekka Perttu ja inkerinsuomalainen kansanrunouden tutkija Unelma Konkka. Perttu opiskeli kirjallisuutta Moskovan Gorki-instituutissa ja Suomessa Oriveden Topelius-akatemiassa. Hän oli 1990-luvulla toimittajana Karjalan suomen- ja karjalankielisissä lehdissä, muun muassa Carelia-lehdessä. Suomessa Perttu on asunut muun muassa Lappeenrannassa, Parkanossa ja viimeksi Lieksassa.
Lemlandin kirkko
Lemlandin kirkko on Ahvenanmaan Lemlandissa yksi Suomen vanhimmista kirkkorakennuksista. Harmaakivisen pitkäkirkon runkohuone on Ålands Kyrkor -hankkeen puulustotutkimusten mukaan ajoitettu 1200-luvun loppuun. Runkohuoneeseen liittyy lännessä kellotorni, jonka alkuperäiset hirret kaadettiin vuosien 1311 ja 1316 välillä. Pohjoissivustalla runkohuoneeseen liittyy sakaristo, joka periytynee 1400-luvun puolivälin paikkeilta. Eteläsivustan asehuone on todennäköisesti myöhäiskeskiajalta.
pienoiskuva|vasen|Kirkon sisätilaa 1600-luvun lopulla rakennettiin itäpäätyyn tiilinen amiraali Johan Bergenstjernan hautakuori, joka oli jonkin verran runkohuonetta matalampi ja pohjan muodoltaan monikulmio. Se kuitenkin yhdistettiin takaisin kirkkosaliin 1775 ja sen tilalle siirrettiin kirkon alttari. Yksilaivaisen kirkon sisäkatto on lautarakenteinen tynnyriholvi. Jossain vaiheessa umpeen kalkitut seinämaalaukset restauroitiin takaisin näkyville vuosina 1952–1958 suoritetussa entisöinnissä. Vanhimmat kalkkimaalaukset ovat vuoden 1300 paikkeilta.
Kirkossa on Veikko Virtasen rakentamat 14-äänikertaiset urut vuodelta 1960. Kirkon alttaritaulu on Robert Wilhelm Ekmanin 1872 maalaama Kristuksen taivaaseenastuminen. Kirkossa on säilynyt myös vanha, 1300-luvulta peräisin oleva puinen krusifiksi.
Lemlandin pitäjän koillisosassa Lembötessä on pieni harmaakivinen, Pyhälle Olaville pyhitetty varhaiskeskiaikeinen kappeli. Raunioitunut kappeli katettiin uudelleen 1951.
Bohemian Rhapsody (elokuva)
Bohemian Rhapsody on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva brittiläisestä rockyhtyeestä Queenistä ja erityisesti sen solistista Freddie Mercurystä. Elokuvan on ohjannut Bryan Singer ja käsikirjoittanut Anthony McCarten. Mercurya esittää Rami Malek, ja muissa päärooleissa näyttelevät Lucy Boynton, Gwilym Lee, Ben Hardy, Joseph Mazzello, Aidan Gillen, Tom Hollander, Allen Leech ja Mike Myers.
Bohemian Rhapsody sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 24. lokakuuta 2018 ja Yhdysvalloissa sekä Suomessa 2. marraskuuta 2018.
Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta, mutta siitä tuli silti lipputulomenestys ja tuotti 52 miljoonan dollarin budjetilla 900 miljoonaa dollaria. Elokuva oli Suomessa vuoden 2018 kolmanneksi katsotuin yli 300 tuhannella katsojalla.
Bernhard Christian Otto
pienoiskuva|170px|Bernhard Christian Otto, [[Taidegrafiikka#Metalligrafiikka_ja_syväpainomenetelmät|metalligrafiikka.]] Bernhard Christian Otto (1745 Niepars, Stralsund – 1835) oli saksalainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Bohemian Rhapsody (elokuva)
Arviot
Elokuva sai yleisöltä paremman vastaanoton kuin kriitikoilta. Internet Movie Databasessa arvio on 7,9. Metacriticissä elokuva sai kriitikoilta 49/100 pistettä ja yleisöltä 7,7/10 pistettä. Rotten Tomatoes -sivustolla sen yleisöarvosana on 85% (1/2022).
Bernhard Christian Otto
Otto väitteli lääketieteen tohtoriksi Göttingenin yliopistossa 1771, ja toimi lääketieteen professorina ja kasvitieteellisen puutarhan johtajana Frankfurt (Oder)in Viadrina-yliopistossa vuodesta 1788 alkaen. Hän saksansi Buffonin teoksen Histoire naturelle des oiseaux (Naturgeschichte der Vogel).
Otto nimesi valkotikan (Melanerpes candidus) vuonna 1796.
Maria Tschetschulin
thumb|Maria Tschetschulin. (Valokuva [[Eric Sundström.)]] Maria Tschetschulin (myös Marie; 31. heinäkuuta 1852 Helsinki – 19. syyskuuta 1917 Helsinki) oli Suomen ja Pohjoismaiden ensimmäinen ylioppilastutkinnon suorittanut nainen. Hän suoritti sen vuonna 1870.
Henkilöhistoria
Maria Tschetschulin syntyi kesällä 1852 helsinkiläiseen kauppiasperheeseen. Hänen venäläissukuinen isänsä, kauppaneuvos Feodor Tschetschulin omisti höyrylaivoja ja menestyi kauppiaana kohtalaisesti. Maria Tschetschulinin äiti Hilda (o.s. Eckstein) oli ruotsalaista syntyperää, ja hänenkin suvussaan oli harrastettu kaupankäyntiä. Perheeseen kuului myös kolme nuorempaa sisarta: Mélanie, Agnes ja Eugénie.
Maria Tschetschulin pääsi perheen varakkuuden vuoksi opiskelemaan ja haki Helsingin yliopiston kanslerilta sukupuolensa vuoksi erikoislupaa suorittaa ylioppilastutkinto. Hän sai luvan ja suoritti tutkinnon toukokuussa 1870, ensimmäisenä naisena Pohjoismaissa. Tosin samana vuonna Ruotsissa naiset saivat oikeuden suorittaa ylioppilastutkinnon, mutta ensimmäiset naisylioppilaat valmistuivat siellä vasta kaksi vuotta Tschetschulinin jälkeen.
Xavier Espot Zamora
Xavier Espot Zamora (s. 30. lokakuuta 1979 Escaldes-Engordany, Andorra) on andorralainen poliitikko ja asianajaja, joka valittiin vuonna 2019 Andorran pääministeriksi.
Elämä
Xavier Espot Zamora syntyi vuonna 1979 ja kävi koulua sekä Andorrassa että Sveitsissä. Korkeakoulutuksensa hän hankki Ramon Llull -yliopistosta, mistä hänellä on maisterintutkinto oikeustieteestä ja alempi korkeakoulututkinto humanistisista tieteistä.
Espotin ura Andorran oikeuslaitoksessa alkoi vuonna 2004, kun hänestä tuli haastemiehen lainopillinen avustaja. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2008, jolloin oli avustajana myös Andorran korkeimmassa oikeudessa. Hän oli vuonna 2009 harjoittelijana Toulousen käräjäoikeudessa ja Barcelonan alioikeudessa.
Espotin poliittinen ura alkoi vuonna 2011, kun hänet valittiin Antoni Martín johtaman hallituksen oikeusministeriön valtiosihteeriksi. Seuraavana vuonna hän korvasi Marc Vilan Andorran oikeus- ja sisäministerinä. Hän sai vielä vuonna 2016 Rosa Ferreriltä vapautuneet sosiaaliministerin tehtävät. Espot johdatti puolueensa Demòcrates per Andorran vuoden 2019 parlamenttivaaleissa vaalivoittoon, ja hänet valittiin toukokuussa 2019 Andorran pääministeriksi.
Julie Lamarre
Julie Lamarre (s. 30. syyskuuta 1984) on kanadalainen karateka, joka kilpailee myös crossfitissa. Hän on keskisarjan maailmanmestari ja nelinkertainen Yhdysvaltain mestari.
Kilpaura
2008 tammikuussa Lamarre saavutti Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden Los Angelesissa. Hän voitti loppuottelussa Daniela Dinevan.
2009 Lamarre sijoittui neljänneksi elokuussa pidetyissä MM-kilpailuissa Japanissa. Hän hävisi pronssiottelun Evgenia Lukjanenkolle.
2010 Lamarre saavutti All American Openin mestaruuden keskisarjassa, voitettuaan loppuottelussa Yuma Tasakin.
2011 Lamarre saavutti hopeaa naisten historian ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa, joka käydään avoimessasarjassa. Hän hävisi loppuottelun Anastasia Khripunovalle.
2012 Lamarre voitti Ekaterina Provkovan All American Openin loppuottelussa, jonka myötä hän saavutti Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden.
2013 huhtikuussa Lamarre saavutti keskisarjan maailmanmestaruuden voitettuaan loppuottelussa Tazaki Yuman. Hän saavutti myöhemmin kesäkuussa All American Openin keskisarjan mestaruuden, voitettuaan loppuottelussa Myriam Lamarren.
2017 Lamarre oli mukana KWU-liiton MM-kilpailuissa Venäjällä, jossa hän saavutti hopeaa. Lamarre hävisi loppuottelun Agata Winiarskalle.
Lacey Chabert
Lacey Nicole Chabert (s. 30. syyskuuta 1982 Purvis, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Viiden juttu.
Ura
Chabert aloitti näyttelemisen hyvin nuorena ja kuului teatteriryhmään Broadway Kids, johon kuuluivat muun muassa Christy Carlson Romano, Chris Trousdale ja Greg Raposo. Hän esiintyi ensi kerran elokuvassa A Little Piece of Heaven, jonka jälkeen hän teki myös muutamia äänirooleja. Samalla Chabert tuli tunnetuksi televisiosarjasta Viiden juttu, jota esitettiin alun perin vuosina 1994–2000. Hän voitti sarjan aikana kaksi kertaa peräkkäin YoungStar-palkinnon ja oli useasti ehdolla Young Artist -palkinnon voittajaksi. Samaan aikaan Chabert oli vuodesta 1998 lähtien Eliza Thornberryn äänenä animaatiosarjassa Villit Marjaset vuoteen 2004 asti. Hän oli myös Family Guyn ensimmäisellä tuotantokaudella Meg Griffinin äänenä, kunnes Mila Kunis korvasi hänet. Sittemmin Chabert on esiintynyt elokuvissa ja voittanut muun muassa MTV Movie Awardin elokuvasta Mean Girls. Hän on näytellyt myös elokuvassa Pelimiehen painajainen vuonna 2009 morsiamena.
Julie Lamarre
Crossfit
Lamarre on kilpaillut myös Crossfitin parissa. Hän osallistui vuosina 2015 ja 2016 CrossFit Games kilpailuihin.
Satu Manninen
thumb|Satu Manninen Tallinnan kirjamessuilla 2009. Satu Manninen (s. 9. kesäkuuta 1978 Hyvinkää) on suomalainen runoilija ja valokuvaaja.
Manninen on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolta. Hänellä on myös medianomin koulutus.
Vuonna 2007 Manninen voitti ensimmäisen Suuren Runokilpailun ja debytoi Runot 2007 -antologiassa. Hänen runojaan julkaistiin myös MotMot06-antologiassa. Mannisen esikoisrunokokoelma Sateeseen unohdettu saari (2007) oli ilmestymisvuonnaan Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkintoehdokkaana. Kokoelma oli myös Tanssiva karhu -runopalkintoehdokas vuonna 2008. Teos on runodialogi Virginia Woolfin kanssa. Vuonna 2008 Manniselle myönnettiin Kaarlen palkinto.
Muskariinireseptorit
Muskariinireseptorit eli mAChR:t ovat ryhmä G-proteiinikytkentäisiä reseptoreita, jotka ovat yleensä kiinni solukalvoissa tai joskus muissa kaksoislipidikalvoissa. mAChR:t ovat asetyylikoliinireseptoreita, sillä niiden luontainen agonisti on asetyylikoliini. Niillä on myös monia ulkosyntyisiä agonisteja ja antagonisteja. Eräs ulkosyntyisistä agonisteista on muskariini, jonka mukaan muskariinireseptorit on myös nimetty, sillä muskariinin tunnistettiin sitoutuvan asetyylikoliinireseptoreista lähinnä vain mAChR:iin asetyylikoliinireseptoritutkimuksen varhaisvaiheissa. Atropiini taas on eräs esimerkki mAChR:ien antagonistista eli antimuskariinista. mAChR:iin vaikuttavia aineita käytetään lääkkeinä ja delirianttityyppisinä päihteinä.
Ihmisillä ja muilla nisäkkäillä on 5 mAChR:ää, joiden nimet ovat M1-, M2-, M3-, M4- ja M5-reseptori. Muissa selkärankaisissa niitä voi olla enemmän tai vähemmän. Kunkin reseptorin toiminto riippuu reseptorityypistä ja sen sijainnista kudoksissa. Nisäkkäillä mAChR:iä on lähes kaikissa kudoksissa. Ihmisissä mAChR:t osallistuvat muun muassa sydämen syketiheyden säätelyyn, verisuonten laajentumiseen tai supistumiseen, kognitiivisiin toimintoihin aivoissa, sädelihasten supistumiseen ja syljen eritykseen.
Rakenne
pienoiskuva|Ihmisen M2-muskariinireseptori ([[PDB: 3UON). Solunulkoinen alue on kuvassa yllä ja sen ortosteerisessä alueessa on kiinni 3-kinuklidinyylibentsilaatti (harmaa), joka on M2-reseptorien antagonisti. Solun sisäinen puoli on kuvassa alla. Kaksoislipidikalvoon normaalisti upottautuneet TM1–7 α-kierteet ovat kirkkaan vihreällä. Harmaanvihreä on IL3.]] Muskariinireseptorit ovat tavallisia GPC-reseptoreita. N-terminaali on niissä siten solun ulkona ja C-terminaali on solun sisällä reseptorin ollessa solukalvossa. Niissä 7 solukalvon läpäisevää α-kierrettä, jotka on numeroitu N-terminaalista C-terminaaliin yhdestä seitsemään seuraavasti: TM1–7. N-terminaalista alkaen solun ulkopuolelle jäävän kolmen silmukan nimet ovat EL1–3 ja solun sisäpuolelle jäävän kolmen silmukan IL1–3.
C-terminaali ja IL3 (joka on TM5–6 välinen) vaikuttavat keskeisesti reseptorin sitoman G-proteiinin ja muiden reseptoriin suoralla kontaktilla vaikuttavien proteiinien, kuten G-proteiiniin kytkeytyvien reseptorikinaasien, kanssa. IL3:n pituus ja aminohapposekvenssi vaihtelee paljon eri muskariinireseptorityyppien välillä. Taas vaikkapa IL1–2 ovat usein sekvensseiltään samankaltaisia reseptorityyppien välillä. TM1–7 voivat vaikuttaa muiden GPC-reseptorien tai kalvoproteiinien kanssa. Asetyylikoliinin tai muun ortosteerisen ligandin sitova kohta on TM3–7 välisessä vettä hylkivässä syventymässä.
Nisäkkäiden muskariinireseptorit
M1-, M3- ja M5-reseptorit aktivoivat Gq-proteiinivälitteisesti fosfolipaasi C beetan (PLCβ), joka lisää toisiolähetteihin lukeutuvan inositoli-1,4,5-trisfosfaatin (IP3) ja 1,2-diasyyliglyserolin (DAG) pitoisuutta solussa. Nämä taas aktivoivat proteiinikinaasi C:itä. Tämä prosessi johtaa lopulta lähinnä kalsiumin virtaukseen solun sisään ja sen sisäisen kalsiumpitoisuuden kasvuun. M2 ja M4-reseptorit estävät Gi-proteiinivälitteisesti adenylaattisyklaasien toimintaa estäen siten proteiinikinaasi A:ta aktivoivan cAMP:n tuottoa.
M1-reseptori
M1-reseptoreita (M1R) on eliöissä eritoten aivoissa, eturauhasessa ja sylkirauhasissa. Aivoissa M1R:iä on ihmisillä ja monilla muilla nisäkkäillä eritoten hippokampuksen pyramidisoluissa, joissa M1R:illä on keskeinen rooli muun muassa muistin ylläpidossa. M1R:t osallistuvat myös muiden kognitiivisten toimintojen ylläpitoon. Ihmisissä M1R:ien toiminnan esto antagonistien avulla puolestaan aiheuttavat hallusinaatiot ja deliriumin, jotka ilmenevät delirianttityyppisten hallusinogeenien päihdekäytössä tai ylipäänsä tiettyjen antikolinergien yliannostuksessa.
M2-reseptori
M2-reseptoreita (M2R) on eliöissä eritoten sydämessä ja sappirakossa. Ihmissydämessä M2R:ien aktivaatio johtaa sydämen syketiheyden hidastumiseen suoraan ja epäsuoraan. Suorassa mekanismissa Gi-proteiinista irtoava βγ-alayksikkö sitoutuu GIRK-kanavaan, joka aukeaa ja lisää kaliumkationien virtausta soluun lävitseen. Tämä johtaa sydänsolun hyperpolarisaatioon, joka estää AV-solmuketta läpäisemästä sydämen supistumiseen johtavaa sähköimpulssia. Epäsuorassa mekanismissa M2R:t säätelevät cAMP-pitoisuuksien kautta β-adrenergisten reseptorien vastetta ligandeilleen. Nämä reseptorit taas vaikuttavat muun muassa syketiheyteen.
M2R:iä on verisuoniston endoteelisoluissa ainakin sepelvaltimoissa, joissa niiden aktivaatio laajentaa suonistoa. Endoteelissä reseptoriaktivaatio lisää solunsisäisen kalsiumpitoisuuden kasvun kautta tyypin III nitriittioksidisyntaasin toimintaa, joka tuottaa typpioksidia (NO). NO diffusoituu suoniston sileisiin lihassoluihin ja johtaa sen suonistoa laajentavaan rentoutumiseen.
M3-reseptori
M3-reseptoreita (M3R) on eliöissä eritoten sylkirauhasissa. M3R:iä on myös verisuoniston sileissä lihassoluissa ja endoteelisoluissa. Jälkimmäisissä M3R:ien aktivaatio laajentaa suonistoa paikallisesti NO-välitteisesti M2-reseptorien tapaan. Sileiden lihassolujen M3R:ien aktivaatio taas supistaa lihasta ja siten suonistoa lisäämällä solun kalsiumpitoisuutta, mutta tämä tilanne on tämä vain jos endoteeli on vaurioitunut.
M3R:n aktivaatio supistaa silmän sädelihasta aiheuttaen pupillin supistumisen eli mioosin. M3R-antagonistit, kuten atropiini, halvaannuttavat sädelihaksen, aiheuttaen pupillin laajentumisen eli mydriaasin.
Agonisteja ja PAM:iä
Muutamia ihmisten muskarinireseptorien agonisteja ovat (suluissa ovat reseptorit, joille aineen EC50 on pienin eli aineen helpoiten aktivoimat reseptorit) karbakoliini (M3, M5), ksanomeliini (M1, M3), sabkomeliini (M4–5) ja milameliini (M3). Edeltävät aineet sitoutuvat kaikkiin muskariinireseptoreihin jossain määrin eli ne ovat epäselektiivisiä muskariinireseptorien suhteen. Luonnossa ilmeneviä agonisteja ovat (+)-muskariini (jota on punakärpässienissä), (+)-pilokarpiini (jota on jaborandien (Pilocarpus) kasvisuvun eri lajeissa) ja arekoliini (jota on betelpalmussa). Nämäkin ovat varsin epäselektiivisiä. Epäselektiivisyys on tavallista muskariinireseptorien ortosteerisille agonisteille ja antagonisteille. Siksi on kehitetty selektiivisiä allosteerisiä säätelijöitä. Eräs hyvin selektiivinen M1-reseptorin positiivinen allosteerinen säätelijä eli PAM on 77-LH-28-1.
Agonistien vaikutuksia
Epäselektiivisten muskariinireseptoriagonistien yliannostuksen mahdollisia oireita ovat uupumus, ärtymys, vatsakrampit ja muut lihaskrampit, kuolaaminen, syljen vaahtoaminen, näön sumeus, pupillien supistuminen (mioosi), riippuluomisuus, runsas yskösten tuotto eli kurkun limaisuus, yskä, hengityksen kiivaus (takypnea), keuhkoputkien supistuminen (bronkospasmi), sydämen harvalyöntisyys, matala verenpaine, oksentelu ja ripuli. Kyllin suuri yliannostus voi johtaa kuolemaan.
Agonistien käyttökohteita
Alzheimerin tautiin ja skitsofreniaan liittyy muskariinireseptorien vähentymistä aivoissa – eritoten M1- ja M4-reseptorien. Siksi M1- ja M4-reseptorien agonisteja ja PAM:iä on tutkittu oireita lieventävänä hoitona näihin tauteihin. Tosin nykyään kolinergisistä aineista Alzheimerin tautiin käytetään vain koliiniesteraasin estäjiä, kuten galantamiinia ja donepetsiiliä. Koliiniesteraasi hajottaa asetyylikoliinia. Siksi nämä aineet lisäävät hermoston asetyylikoliinipitoisuuksia. M1- ja M3-reseptorien agonisteja, kuten pilokarpiinia, käytetään lisäämään syljen eritystä suun kuivuutta aiheuttavissa tilanteissa, kuten Sjögrenin oireyhtymässä. Pilokarpiinia ja joitain vastaavia aineita käytetään silmätippoina niiden M3-reseptoriagonismin takia avokulmaglaukooman hoitoon. Ne laskevat tässä taudissa kohonnutta silmänpainetta avaamalla tukkeutuneen Schlemmin kanavan siihen kiinnittyvää sädelihasta supistamalla.
Antagonisteja ja NAM:iä
Muskariinireseptorien antagonisteja sanotaan myös antimuskariineiksi. Joskus niitä kutsutaan epätäsmällisemmin nimellä antikolinergi, joka voi viitata myös nikotiinireseptorien antagonisteihin. Muutamia ihmisten reseptorien antimuskariineja ovat (suluissa ovat reseptorit, joihin aine sitoutuu helpoiten eli sen affiniteetti reseptorille on suurin) 4-DAMP (M1, M3–5), atropiini (M1–5), darifenasiini (M3), himbasiini (M2, M4), mambatoksiini 3 (M4), metokramiini (M2, M4), muskariinitoksiini 7 (M1), oksibutyniini (M1, M3, M4), pirentsepiini (M1), tolterodiini (M1–5), tripitramiini (M2) ja zamifenasiini (M3). Edeltävät aineet sitoutuvat kaikkiin muskariinireseptoreihin jossain määrin eli ne ovat epäselektiivisiä muskariinireseptorien suhteen. Antimuskariinina toimivaa atropiinia ja (–)-skopolamiinia on monissa koisokasveissa, kuten Atropa- ja Datura-sukujen kasveissa. Muita luonnon antimuskariineja ovat (suluissa on esimerkki ainetta sisältävästä kasvista) kryptolepiini (Cryptolepis sanguinolenta), (+)-himbasiini (Galbulimima baccata) ja ebeinoni (keisarinpikarililja).
Toisin kuin vaikkapa atropiini, jotkin aineet sitoutuvat muskariinireseptorien lisäksi merkittävissä määrin muihinkin reseptoreihin. Esimerkkejä näistä ovat tietyt antihistamiinit, trisykliset masennuslääkkeet (TCA) ja antipsykootit. Esimerkkejä merkittävissä määrin antimuskariinisista antihistamiineista ovat ainakin syklitsiini ja difenhydramiini. Esimerkki tällaisesta TCA:sta on amitriptyliini. Esimerkki D2-dopamiinireseptorien antagonisteihin kuuluvasta ja osin antimuskariinisesta antipsykootista on levopromatsiini.
Susan Peters
thumb|250px|Susan Peters elokuvan Random Harvest trailerissa (1942) Suzanne Carnahan eli Susan Peters (3. heinäkuuta 1921 – 23. lokakuuta 1952) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Peters syntyi Spokanessa, Washingtonissa, ja esitti ensimmäisten Hollywood-vuosiensa aikana pieniä rooleja oikealla nimellään. Hänen läpimurtonsa oli Sattuma korjaa satoa (Random Harvest, 1942) -elokuvan rooli, joka toi hänelle Oscar-ehdokkuuden.
Petersin muiden elokuvien joukkoon lukeutuu Laulu Venäjästä (Song of Russia, 1943). Hän oli vuodesta 1943 naimisissa näyttelijä Richard Quinen kanssa ja vammautui 1. tammikuuta 1945 ollessaan tämän kanssa metsällä ja metsästyskiväärin lauettua vahingossa. Peters vietti loppuelämänsä vyötäröstä alaspäin halvaantuneena.
Vaikka Petersin jalat eivät toimineet, hän jatkoi näyttelijänuraansa elämänsä loppuvaiheisiin saakka. Petersillä ja Quinella oli adoptoitu poika Timothy. Avioliitto kuitenkin päättyi eroon syyskuussa 1948. Viimeisinä vuosina Petersin terveys rappeutui pahoin, ja hän kuoli munuaistautiin, keuhkokuumeeseen ja anoreksiaan vain 31-vuotiaana.
Petersillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Elizabeth Strout
Elizabeth Strout (s. 6. tammikuuta 1956 Portland, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja yliopisto-opettaja. Hän sai kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinnon teoksestaan Olive Kitteridge (2009), joka koostuu toisiinsa kytkeytyvistä novelleista, joiden aiheena on Mainen rannikolla asuva nainen ja hänen perheensä ja ystävänsä. Kirjan pohjalta on tehty HBO:n minisarja Olive Kitteridge, joka sai vuonna 2015 kuusi Emmy-palkintoa.
Strout on kirjoittanut uransa aikana useita palkittuja romaaneja, kuten Amy and Isabelle (1998), Abide with Me (2006), Olive Kitteridge (2008), The Burgess Boys (2013) ja My Name Is Lucy Barton (2016). Teoksesta Amy and Isabelle on tehty televisioelokuva, jonka päosassa näyttelee Elisabeth Shue. Sen tuotantoyhtiö on Oprah Winfreyn studio Harpo Films.
Nuoruus ja opinnot
Strout on kotoisin Mainesta Portlandista ja vietti lapsuutensa Mainen pikkukaupungeissa sekä New Hampshiren Durhamissa. Hänen isänsä opetti yliopistossa luonnontieteitä ja äiti oli opettajana läheisessä high schoolissa.
Terry Gross haastatteli Stroutia tammikuussa 2016:
Valmistuttuaan Bates Collegesta Strout opiskeli vuoden Englannissa Oxfordissa ja sen jälkeen vuoden oikeustiedettä. Hän valmistui 1982 juristiksi Syracusen yliopistosta. Samana vuonna ilmestyi New Letters -lehdessä hänen ensimmäinen novellinsa.
Stroutin puoliso on mainelainen poliitikko James Tierney, joka on myös opettanut Columbian yliopistossa. Pariskunta asuu sekä New Yorkissa että Mainessa.
Ura
Strout muutti New Yorkiin, jossa hän työskenteli tarjoilijana ja sai ensimmäisillä romaaneillaan ja novelleillaan jonkinlaista menestystä. Hänen novellejaan ilmestyi kirjallisissa lehdissä, kuten myös Redbookissa ja Seventeenissä. Hän aloitti oikeustieteen opinnot Syracusen yliopistossa ja toimi juristina kuusi vuotta, kunnes keskittyi kokonaan kirjoittamiseen. Terry Grossin tammikuussa 2015 tekemässä haastattelussa hän luonnehti oikeustieteen opintoja lähinnä välttämättömäksi toimenpiteeksi. The Morning Newsin haastattelussa hän sanoo: ''
Strout kirjoitti kirjaa Amy and Isabelle kuusi vuotta, ja ilmestyessään vuonna 2000 teos oli Baileys Women's Prize for Fiction -palkinnon ehdokkaana ja PEN/Faulkner-palkintoehdokkaana. Amy and Isabelle on sovitettu televisioelokuvaksi, pääosassa Elisabeth Shue ja tuottajana Oprah Winfreyn studio Harpo Films.
Strout opetti syyslukukaudella 2007 Colgate Universityssa luovaa kirjoittamista sekä aloitteleville opiskelijoille että myöhemmässä vaiheessa oleville. Hän on opettanut myös Queens Universityssa Charlottessa Pohjois-Carolinassa.
The Time of the Oath
The Time of the Oath on saksalaisen metallimusiikkia esittävän Helloween-yhtyeen seitsemäs studioalbumi.
The Time of the Oath perustuu laulaja Andi Derisin mukaan Nostradamuksen ennustuksiin ja on näin ollen konseptialbumi. Albumilta julkaistiin vuoden 1996 aikana kolme singleä: kitaristi Michael Weikathin säveltämä nopeatempoinen ”Power”, Derisin ja kitaristi Roland Grapowin yhdessä säveltämä nimikkokappale ”The Time of the Oath” ja Derisin balladi ”Forever and One (Neverland)”. Albumi saavutti ilmestyessään Suomen virallisella albumilistalla korkeimmillaan 14. sijan, ja se on toiseksi parhaiten Suomessa listamenestystä saavuttanut Helloweenin studioalbumi.
Albumi on omistettu yhtyeen entisen rumpalin, vuonna 1995 itsemurhan tehneen Ingo Schwichtenbergin muistolle.
Singlet
Albumilta julkaistiin kolme singleä:
Carol Miller
Carol Devine Miller (s. 4. marraskuuta 1950 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Länsi-Virginian 3. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2019 lähtien. Tätä ennen hän oli Länsi-Virginian osavaltion parlamentin alahuoneen jäsen.
Sukaskärpäset
Sukaskärpäset (Muscidae) on kärpästen heimo. Sukaskärpästen tunnetuin laji on huonekärpänen (Musca domestica). Ne ovat pönäköitä, mustia tai harmaita kärpäsiä, joissa voi olla tummempia kuvioita. Sukaskärpästen toukat käyttävät ravinnokseen kaikenlaisia eloperäisiä jätteitä. Aikuiset voivat joskus nauttia kukkien mettä, jos se on helposti tarjolla. Muutamat lajit purevat lämminverisiä eläimiä.
Heimoon kuuluu lähes 4000 lajia, jotka on jaettu sataan sukuun.
Katastrofin aineksia
Katastrofin aineksia on 2008 julkaistu John Websterin ohjaama dokumentaarinen kuvaus omasta ympäristöideologiasta. Siinä kuvataan Websterin perheen elämää vuoden ajan, kun öljyn kulutus on minimoitu, mutta samalla pyritään pitämään yllä espoolaista, keskiluokkaista elintasoa.
Elokuvan ensi-ilta oli DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin avajaiselokuvana 23. tammikuuta 2008. Elokuva esitettiin 24.8.2008 myös Espoo Cinéssä. Elokuvan teatteriensi-ilta oli 19.9.2008, ja se voitti parhaan dokumentin Jussi-palkinnon vuonna 2009.
Antonov An-30
Antonov An-30 on Antonov An-24:ään pohjautuva ilmavalokuvauskone, jota on käytetty myös tiedustelu- ja kuljetuskoneena. Se lensi ensilentonsa 21. elokuuta 1967, ja vuosina 1971–1980 sitä valmistettiin sarjatuotantona 123 kappaletta. Se poikkeaa ulkoisesti An-24:stä uudelleen suunnitellun keulansa osalta, johon kuuluvat ylöspäin nostettu ohjaamo ja lasitettu suunnistajan paikka koneen nokassa.
Historia
pienoiskuva|Aeroflotin An-30 vuonna 1994. pienoiskuva|Suunnistajan työpiste An-30:n lasitetussa nokassa. Antonov alkoi vuonna 1966 työstää An-24:ään pohjautuvaa ilmavalokuvauskonetta, joka tunnettiin aluksi mallinimellä An-24FK. Koneen prototyyppi lensi ensilentonsa 21. elokuuta 1967. Se muistutti ulkoisesti An-24:ää muuten kuin keulansa osalta. Koneen nokkaan oli sijoitettu pommikonetyylinen lasitettu suunnistajan paikka, ja ohjaamoa oli nostettu hieman ylöspäin, mikä näkyi kyhmynä rungossa. Lisäksi koneen pohjaan oli kiinnitetty kameroita. Prototyypin hyväksynnän jälkeen koneen sarjatuotanto aloitettiin vuonna 1971, ja se sai lopullisen mallinimensä An-30.
An-30 oli sarjatuotannossa vuoteen 1980 asti, ja sitä valmistettiin kaikkiaan 123 kappaletta. Konetyypin suurin käyttäjä oli Aeroflot, jolle toimitettiin 65 konetta. Neuvostoliiton ilmavoimat puolestaan otti vastaan 26 konetta, joihin oli asennettu muun muassa silppu- ja valoammuslaukaisimet itsepuolustustarkoituksiin. Joihinkin ilmavoimien koneisiin asennettiin myös erikoiskalustoa, kuten sivulle suunnattu SLAR-tutka tai TV-kameroita. Osaa koneista käytettiin Afganistanin sodassa tukemaan ja täydentämään muita tiedustelukoneita. Neuvostoliiton lisäksi koneita vietiin myös ulkomaille. Suurin vientiasiakas oli Kiina, joka tilasi seitsemän konetta. Muita An-30:n tilaajia olivat muun muassa Tšekkoslovakia, Bulgaria, Mongolia ja Vietnam.
Ilmavalokuvauksen lisäksi An-30-koneita käytettiin erityistarkoituksiin. Viisi konetta muunnettiin merivalvontakäyttöön tarkoitetuksi An-30D-malliksi, johon oli asennettu ylimääräiset polttoainesäiliöt. Useita koneita muunnettiin An-30M-malliksi, jota käytettiin meteorologisiin tarkoituksiin, muun muassa pilvien kylvämiseen. Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkimainingeissa yksi kone muunnettiin An-30R-malliksi, jossa oli kalustoa säteilyvalvontaan ja näytteenottoon. Ydinlaskeuma saastutti sen lopulta niin pahoin, että se oli hävitettävä matalan säteilytason ydinjätteenä. Kaksi konetta muutettiin 1990-luvulla 20-paikkaisiksi VIP-kuljetuskoneiksi mallinimellä An-30-100.
Vuonna 2020 An-30-koneita oli siviilikäytössä kuusi kappaletta ja viiden maan ilmavoimilla kuljetuskoneena ja erityistehtävissä parikymmentä. Suurin käyttäjä on Venäjän ilmavoimat, jolla oli 15 An-30-konetta.
Sotilaskäyttäjät
pienoiskuva|Ukrainan ilmavoimien An-30B. Antonov An-30 -koneita oli vuonna 2020 käytössä seuraavilla ilmavoimilla (lukumäärä ja käyttökohde sulkeissa):
Siviilikäyttäjät
pienoiskuva|Green Flag Aviationin An-30-100. Alkuvuodesta 2021 An-30-koneita oli siviilikäytössä kuusi kappaletta.
Onnettomuudet
Valmistetuista 123 koneesta viisi on tuhoutunut onnettomuuksissa, alasampumisissa ja muissa tapahtumissa. An-30:n pahin onnettomuus tapahtui 22. maaliskuuta 1992, kun Mjatškovo Avian An-30A syöksyi maahan lähellä Nižnejanskia. Miehistön tekemät virheet autopilotin käytössä saivat koneen heilumaan niin rajusti, että kuormitus ylitti sen rakenteellisen kestävyyden ja kone hajosi osiin ilmassa. Kaikki kymmenen koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa.
Siskiyoun piirikunta
Siskiyoun piirikunta on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 44 900 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 16 440 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Yreka on myös sen suurin kaupunki.
Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 77,6 prosenttia on valkoisia ja 11,7 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 8,26 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 97,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 47,9 vuotta.
Chancay
thumb|Chancay-kulttuurin alue. vasen|pienoiskuva|Chancay kulttuurin piirissä valmistettu pieni toteemihahmo. Chancay-kulttuuri kukoisti 1200–1450 Perun keskirannikolla Chancayn ja Chillonin jokilaaksoissa ennen espanjalaisten tuloa. Alue on Perun ranta-aavikkoa, jota halkovat jokilaaksot ja rajaavat meri ja vuoret. Kyseessä oli tyypillinen myöhäisen välikauden paikalliskulttuuri.
Ranskan perustuslaki (1958)
Ranskan perustuslaki vuodelta 1958 on 4. lokakuuta 1958 hyväksytty Ranskan historian viidennen tasavallan perustuslaki. Sen perusteella on järjestetty tasavallan erilaiset instituutiot ja toimivaltuudet. Perustuslaki pohjaa oikeutensa demokratiaan: kansan hallitus, kansan valtuudella ja kansaa varten.
Perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä 28. syyskuuta 1958 suurella äänten enemmistöllä. Enemmistö oli hyvin laaja, jos sitä verrataan neljännen tasavallan perustaneeseen vuoden 1946 kansanäänestykseen. Sittemmin perustuslakia on muutettu (vuoden 2009 alkuun mennessä) kaikkiaan kuusitoista kertaa, joka kansalliskokouksen ja senaatin yhteisistunnossa, jota kutsutaan nimellä Congrès, tai suoraan kansalta kysytyn kansanäänestyksen kautta.
Perustuslain johdanto viittaa muihin perustavanlaatuisiin teksteihin: Ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistukseen, joka annettiin 26. elokuuta 1789, 27. lokakuuta 1946 hyväksytyn perustuslain esipuheeseen sekä vuoden 2004 ympäristöjulistukseen. Nämä tekstit kuten myös tasavallan lakien takaamat perusperiaatteet muodostavat yhdessä Perustuslakikokonaisuuden.
Ranskan perustuslakineuvosto (Conseil constitutionnel français) selvittää pyydettäessä kaikkien lakien yhteensopivuuden perustuslain kanssa. Myös jokainen tuomari on velvollinen toteuttamaan perustuslain määräyksiä oikeudenkäytössään.
Lyhyesti
Vuoden 1958 perustuslaki luotiin, koska Ranskan piti päästä Algerian sodasta ja sen erityinen piirre on paluu vahvaan toimeenpanovaltaan. Perustuslain kirjoittamiseen vaikutti erittäin voimakkaasti pääministeri Michel Debré, joka halusi Britannian mallin mukaista vahvaa pääministeriä. Myös kenraali Charles de Gaulle vaikutti voimakkaasti näkemyksillään asiaan, sillä hän halusi tehdä tasavallan presidentistä keskeisen vallankäyttäjän. Viidennen tasavallan perustuslakiin on vaikuttanut voimakkaasti de Gaullen Bayeux’ssa 6. kesäkuuta 1946 pitämä puhe.
Pommikone
thumb|[[B-2 Spirit – Yhdysvaltalainen strateginen häivepommikone]]
Pommikone on sotilaslentokone, jolla hyökätään maassa tai merellä sijaitseviin kohteisiin lähinnä pudottamalla pommeja. Hävittäjäpommittajat ovat korvanneet suuren osan pommikoneista yhdistäen maakohteiden pommittamisen hävittäjätoimintaan.
Pommikoneiden käyttötavat
Pommikoneilla on ollut useita erilaisia käyttötarkoituksia, joista pääasiallinen on ollut pommien pudotus vaakapommituksena. 1930-luvulta toisen maailmansodan loppuun asti vaakapommitus oli kuitenkin niin epätarkkaa, että pistemaaleihin käytettiin syöksypommitusta. Syöksypommittaja oli kuitenkin sodan lopulla helppo maali hävittäjille ja korvaantui liikehtimiskykyisempien maataistelukoneiden pommituksella ja etenkin niiden raskaiden tykkien tulella. Ohjuksen tullessa laajaan käyttöön 1950-luvulla suunniteltiin useita lentokoneita, jotka laukaisevat kuljettamansa ohjuksen jopa satoja kilometrejä ennen maalia. Ydinaseen kuljetus oli ydinasevaltojen pommikoneiden tärkein tehtävä, joka on pitänyt yllä etenkin Yhdysvaltain ja Venäjän ilmavoimien suurten pommikoneiden laivueita ja niin kutsuttujen strategisten pommikoneiden tuotantoa.
right|thumb|Ensimmäisen maailmansodan aikainen kaksimoottorinen pommikone [[Handley Page|Handley Page Type O]] Rahdin kuljetus pommikoneilla on ollut pakon sanelemaa. Esimerkiksi toisessa maailmansodassa Saksa huolsi Stalingradin mottia pelkästään ilmateitse. Luftwaffen kuljetuskoneiden kuljetuskapasiteetti havaittiin riittämättömäksi ja esimerkiksi Junkers Ju 52:n kyky selviytyä Neuvostoliiton hävittäjä- ja ilmatorjunnasta oli huono. Hätäratkaisuna saksalaiset käyttivät huoltoon myös pommikoneita, jotka kuluivat suorittaessaan niille kuulumatonta tehtävää.
Pommikoneilla levitettiin toisessa maailmansodassa myös propagandaa. Lentolehtisten pudotus oli osa sodankäyntiä. Tästä on sittemmin pääosin luovuttu.
Pitkän kantamansa vuoksi strategisia pommikoneita voidaan käyttää myös tiedusteluun. 1950-luvulle asti pommikoneiden valokuvauskoneversiot, kuten RB-47, suorittivat vakoilutehtäviä. Myöhemmin pommikoneita on käytetty elektroniseen tiedusteluun, jossa vastapuolen ilmatilaan ei tarvitse lentää.
Strategiset pommikoneet
Strategiset pommikoneet ovat yleensä hyvin raskaita lentokoneita. Ne lentävät vaakatasossa, ja pudotettujen pommien teho perustuu pommien määrään eikä tarkkuuteen. Strategisia pommikoneita käytetään lähinnä suurempiin operaatioihin ja niiden valmisteluun. Strategisia pommikoneita voidaan käyttää esimerkiksi suurina lentueina pommituksissa, joissa useampi kone pommittaa samaa aluetta yhtäaikaisesti. Tämän 1920-luvulla muotiin tulleen douhetismi-doktriinin mukaan voidaan tuhota vihollisen vastarinta. Suuret pommituskampanjat kykenevätkin korvaamaan osittain kenttätykistön käytön. Strategiset pommikoneet sopivat hyvin myös kaupunkien pommituksiin ja viholliskolonnien tuhoamiseen. Ohjukset kykenevät nykypäivänä korvaamaan osittain strategisten pommituskoneiden tehtäviä.
Taktiset pommikoneet
Taktinen pommikone on strategista pommikonetta kevyempi, ja se sopii paremmin suoraan toimintaan vihollisen maajoukkoja vastaan - yleensä pommit enemmän tai vähemmän tähdätään kohteeseen (strateginen pommikone luottaa enemmän pommien määrään). Taktiset pommikoneet ovat tehokkaampia yksittäisiä vihollisen muodostelmia vastaan, mutta sen sijaan laajoissa terroripommituksissa, maakohteiden (tehtaiden ym.) tuhoamisessa ja vihollisen tukikohtien vahingoittamisessa ne eivät ole niin hyviä.
Maataistelukoneet
Maataistelukone on kevyt taktinen pommikone, joka aina kohdistaa pomminsa, rakettinsa ja muun aseistuksensa. Ne siis hyökkäävät suoraan vihollisen kimppuun. Nykyisin useimmat maataistelukoneet ovat ns. hävittäjä-pommittajia, jotka toimivat sekä hävittäjinä että pommikoneina.