cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sosiaalikeskus Satama
Sosiaalikeskus Satama oli vuosina 2009–2011 Helsingin Verkkosaaressa toiminut autonominen sosiaalikeskus, joka sijaitsi purkutuomion saaneessa vanhassa konttiterminaalirakennuksessa Hermannin rantatien varrella. Nuorisoasiainkeskuksen välityksellä kaupunki vuokrasi rakennuksen talonvaltaajille omaehtoista kulttuuritoimintaa varten. Syynä nuorisoasiankeskus esitti tarpeen rauhoittaa talonvaltaustoimintaa, joka oli kiihtynyt sosiaalikeskus Siperian tulipalon 2006 jälkeen. pienoiskuva|Sisätilat Osa talonvaltaajista teki vapaaehtoistyötä Itä-Euroopasta tulleiden romanien parissa, ja pian sosiaalikeskuksen pihalle perustettiin romanien asuntovaunuleiri. Taustalla oli Romanian ja Bulgarian vuonna 2007 voimaan astunut Euroopan unionin jäsenyys, jonka myötä romanit saattoivat oleskella maassa kolmen kuukauden ajan, kuitenkin ilman oikeutta sosiaaliturvaan. Leiri aiheutti voimakkaita reaktioita kaupungin ja median suunnalta. Nuorisolautakunta esitti kaupungille, että romaneille etsittäisiin vaihtoehtoinen leiriintymispaikka, mutta kaupunginhallitus jätti asian käsittelemättä. Kaupunki etsi leiriongelmaan ratkaisua turvallisuus- ja järjestyspolitiikan avulla muun muassa puuttumalla paloturvallisuuteen ja epäiltyyn rikollisuuteen.
Vuokrasopimusta ei voitu purkaa ilman perustetta eivätkä talonvaltaajat halunneet häätää leiriä. Ratkaisuksi kiistaan tuli rakennuksen purkaminen. Rakennuslautakunta vetosi päätöksessään alueen nopeutuneisiin rakennussuunnitelmiin sekä rakennuksen huonoon kuntoon. Vuokrasopimus purettiin 1. kesäkuuta alkaen, ja poliisi hääti sosiaalikeskukseen jääneet talonvaltaajat ja romanit 30. elokuuta 2011. Samaan aikaan alkoivat rakennuksen purkutyöt.
Currents
Currents on australialaisen musiikkiprojekti Tame Impalan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2015. Albumilta julkaistiin viisi singleä, joista tunnetuimpia lienevät "Let It Happen" ja "The Less I Know, The Better". Vuoden 2017 loppupuolella yhtye julkaisi Currents B-Sides & Remixes -nimisen EP:n, joka koostuu albumin b-puolista ja remixeistä
Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti, tuotti ja sanoitti jokaisen albumin kappaleen. Parker aloitti uuden albuminsa työstämisen vuonna 2012 edellisen Lonerism-albumin julkaisun jälkeen. Albumi kehittää edellisten albumien tyyliä eteenpäin ottamalla vaikutteita synth popista ja disco-musiikista. Albumin olisi alun perin pitänyt ilmestyä toukokuussa 2015 mutta julkaisupäivämäärää siirrettiin pari kuukautta viimeistelyiden takia. Albumin sanoitukset käsittelevät ihmisen henkistä kasvamista. Robert Beatty suunnitteli albumin kansikuvan.
Pop-laulaja Rihanna teki coverin kappaleesta "New Person, Same Old Mistakes" ja se julkaistiin hänen kahdeksannella studioalbumillaan vuonna 2016.
Palaute
Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta ja menestyi hyvin kotimaassaan Australiassa saavuttamalla platina-aseman. Albumi oli ehdolla parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinnosta vuoden 2016 Grammy-gaalassa.
Emil Krafth
Emil Henry Kristoffer Krafth (s. 2. elokuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Italiassa ja Ranskassa, ja elokuussa 2019 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Newcastle Unitediin.
Seurajoukkueura
Krafth teki ensiesiintymisensä Allsvenskanissa 27. huhtikuuta 2012, kun hänen edustamansa Helsingborgs IF pelasi kotikentällään 1–1-tasapelin Mjällby AIF:ää vastaan. Krafth pelasi Helsingborgs IF:ssä yhteensä 76 pääsarjaottelua vuosina 2012–2015. Elokuussa 2015 hän siirtyi 0,5 miljoonan euron siirtosummalla italialaiseen Bolognaan.
Krafth pelasi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 24. lokakuuta 2015 Bolognan voittaessa Carpin vieraissa 2–1. Hän oli avauskokoonpanossa, mutta joutui vaihtoon jo avausjaksolla säärivamman vuoksi. Vamma piti hänet sivussa seuraavat kahdeksan sarjaottelua. Yhteensä Krafth pelasi kaudella 2015–2016 neljä sarjaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa.
Toisella Bologna-kaudellaan 2016–2017 Krafth nousi joukkueen runkopelaajaksi. Hän pelasi 26 sarjaottelua, joista 16 avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 Krafth istui vaihtopenkillä edelliskautta enemmän. Hän aloitti kymmenen sarjaottelua, tuli kahdesti kentälle vaihdosta ja oli käyttämättömänä vaihtopelaajana 25 ottelussa.
Krafth pelasi kauden 2018–2019 lainasopimuksella Ligue 1:n Amiens'ssa 35 sarjaottelua ja teki yhden maalin. Hän siirtyi seuraan pysyvästi kahdella miljoonalla eurolla heinäkuussa 2019, mutta jatkoi seuraavassa kuussa 5,4 miljoonalla eurolla Englannin Valioliigan Newcastleen. Kaudella 2019–2020 Krafth pelasi 17 valioliigaottelua, joissa 11 kertaa avauskokoonpanossa. Toisella Englannin-kaudellaan hän pelasi 16 liigaottelua, joista 14 ottelua avauksessa, ja teki maalin toukokuussa 2021 Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 20 valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän ehti käväistä kauden kolmannessa liigaottelussa kentällä, ja oli loppukauden sivussa eturistisidevamman vuoksi.
Maajoukkueura
Krafth pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin A-maajoukkueessa 17. tammikuuta 2014, kun Ruotsi voitti Moldovan ystävyysottelussa 2–1. MM-kilpailujen 2018 karsinnoissa Krafth pelasi kolmessa ottelussa lohkovaiheessa ja Italiaa vastaan pelatun jatkokarsinnan ensimmäisessä osassa, jonka Ruotsi voitti 1–0. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kahdeksan minuuttia neljännesvälierässä Sveitsiä vastaan ja oli avauskokoonpanossa puolivälierässä Englantia vastaan. Vuodelle 2021 siirretyissä EM-kilpailuissa hän tuli vaihdosta kentälle Ruotsin kaikissa neljässä ottelussa.
Perevi
Perevi on georgialainen kylä. Sen koordinaatit ovat 42°22′09 N 43°36′05 E, ja korkeus merenpinnasta 939 metriä.
Turvallisuusvyöhykkeen uloin piste
Venäjän federaation joukkojen ilmoitettiin ottaneen kylän haltuunsa 20. elokuuta 2008. Venäjän federaation asevoimien kenraaliluutnantti Anatoli Nogovitsyn ilmoitti, että alueelle tulee Venäjän muodostaman turvallisuusvyöhykkeen uloin piste. Koko turvallisuusvyöhykettä vartioi 272 rauhanturvaajaa.
Venäjän palaaminen Perveviin 2008
Perevin katsotaan olevan Etelä-Ossetian tasavallan hallinnollisen rajan ulkopuolella, mutta 12. joulukuuta 2008 Venäjän federaation asevoimien joukot ottivat kylän jälleen haltuunsa. Kylästä on käyty kansainvälisiä keskusteluja osana Etelä-Ossetian sodan jälkeistä selvittämistä. Venäläisestä näkökulmasta kylän haltuunottaminen tapahtui siksi, että Georgia oli tuonut 120 henkilöä vahvan erikoisosaston kylään venäläisten vetäydyttyä, mitä se piti sopimuksen rikkomisena. Euroopan unionin tarkkailuoperaation edustajat pitivät kylän takaisin ottamista seuraavan päivän lausunnossaan Sarkozyn-Medvedevin rauhansuunnitelman vastaisena.
''As agreed at the Russia-EU summit in Nice, that work was carried out, and after this Russian units left the Perevi checkpoint. But in response the Georgian leadership made a new provocation by immediately flooding Perevi with its Special Forces troops (more than 120 heavily armed soldiers) in gross violation of the Medvedev-Sarkozy plan and the mandate of the European Union Monitoring Mission, whose job it is to prevent Georgia from militarizing the zones adjacent to South Ossetia. The introduction of the Georgian SF troops was accompanied by PR spin and propaganda with the invitation of foreign correspondents, thus creating a menace of a sharp destabilization of the situation on the border of South Ossetia and Georgia.'' - MINISTRY OF FOREIGN AFFAIRS OF THE RUSSIAN FEDERATION INFORMATION AND PRESS DEPARTMENT, PRESS RELEASE, On the Situation Surrounding Perevi, 2078-19-12-2008
Georgialaisen näkökulman mukaan paikalla oli vain 40 poliisia. Saman käsityksen mukaan noin kello 17 paikalle tuli ensiksi panssaroitu miehistönkuljetusvaunu ja joukkue sotilaita. Seuraavana aamuna paikalle tuli moninkertainen määrä sotilaita varusteineen. Kello 9:n kylässä oli jo tusinoittain maahanlaskujoukkoja ja kuusi taisteluhelikopteria. Myös jalkaväkipataljoona osallistui operaatioon. Aseilla uhkaamalla he vaativat Georgian viranomaisia poistumaan alueelta, jotka poistuivat. Alueelle jäi noin 500 venäläissotilasta. Liettuan, Ranskan ja Romanian suurlähettiläät todistivat tapahtunutta.
Kiista rajakäytännöistä
Sachkheren georgialaisen aluehallinnon johtaja Zurab Tserdsvadse ilmoitti 17. elokuuta 2009, että venäläiset ovat kiristäneet rajan vartiointia eivätkä salli paikallisten kulkevan rajan yli kello 21:00:n jälkeen. Rajakäytäntöä on kiristetty 1. heinäkuuta 2009 jälkeen, kun Artem-niminen venäläinen sotilas oli jättänyt vartiopaikkansa. Sinagurin kylähallinnon johtaja, Lev Gagijev kiisti väitteen Perevin ympärille pystytetystä rautaesiripusta ja totesi ihmisten saavan liikkua vapaasti.
Muuta
Euroopan unionin tarkkailijoiden lehtitiedotteen 07/08 mukaan on esitetty väite, että tarkka-ampuja olisi ampunut Etelä-Ossetian asukkaan alueella lähellä rajalinjaa.
Harpyija
Harpyija voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kotkan liikenne
Kotka on yksi Suomen merkittävimmistä satamakaupungeista ja myös tärkeä liikenteen solmukohta. Kotkan kautta kulkee myös Helsingistä Vaalimaalle johtava Valtatie 7.
Tieliikenne
Kotkan kautta kulkee yksi Suomen pääväylistä, Helsingistä Vaalimaalle johtava Valtatie 7, joka on osa eurooppatietä E18.
Lars Jørgen Madsen
Lars Jørgen Madsen (19. heinäkuuta 1871 – 1. huhtikuuta 1925) oli tanskalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin, Lontoon, Tukholman ja Antwerpenin olympialaisiin. Madsen voitti urallaan yhteensä viisi olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia, kaksi hopeisia ja yksi pronssinen. MM-kilpailuista Madsenin henkilökohtaisten mitalien lukumäärä oli yhdeksän, kolme kutakin väriä. Mukaan on laskettu vuoden 1900 olympiakisat, jolloin ammuttiin myös maailmanmestaruuksista. Lisäksi Madsenilla on neljä joukkuepronssia, joista viimeisin vapaapistoolijoukkueessa.
Kotkan liikenne
Meriliikenne
thumb|Meriliikennettä Kotkan edustalla. Seagard matkalla Hietasen satamaan.
Lars Jørgen Madsen
Madsen voitti Loosduinenin MM-kisoissa 1899 vapaakiväärin tuloksella 943. Pariisin olympialaisissa 1900 Madsen voitti sotilaskiväärin pystyasennon tuloksella 305. Madsen ampui Wienin MM-kisoissa 1908 vapaakiväärin pystyasennon maailmanmestariksi pistein 317. Tukholman olympialaisissa 1912 hän voitti hopeaa vapaakiväärin kokonaiskilpailussa pistein 981.
Madsen ampui vuonna 1899 vapaakiväärin 300 metrin 3 × 40 laukauksen maailmanennätyksen 943, joka ylitti Achille Parochen edellisenä vuonna ampuneen ennätyksen seitsemällä pisteellä. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1901, jolloin Emil Kellenberger rikkoi sen.
Kotkan liikenne
Linja-autoliikenne
Paikallisliikennettä Kotkassa hoitaa nykyisin vain Pohjolan Liikenne, joka osti ensin Karhulan-puoleisen linja-autoliikenteen Onni Vilkas Oy:ltä Onni Vilkkaan kuoltua ja sitten Mussalon–Karhuvuoren liikenneoikeudet marraskuussa 2007 Jyrkilä-liikenneyhtiöltä, joka jatkaa kuitenkin tilausmatka-liikenneyhtiönä. Palvelulinjoja sekä seutu- ja kaukoliikenteen vakiovuoroja Kotkassa ajavat lisäksi Savonlinja-Yhtiöt, Henkilöliikenne Heino Oy ja Vuorelan Liikenne.
Paikallisliikenteen linjat
Kaupunkialueella palvelevat vakiovuorolinjat:
Kotka-Hakamäki-Huutjärvi-Purola-Pyhtää
Kotka-Karhula-(Huruksela)-Kouvola
870 Helsinki-Porvoo-Loviisa-Kotka
Palvelulinjoja Kotkassa on useita. Niitä liikennöi Jyrkilä Oy.
Senufot
thumb|200px|Senufokielten puhuma-alue. Senufot ovat senufokieliä puhuva etninen ryhmä Norsunluurannikon pohjoisosassa, Malin kaakkoisosassa ja Burkina Fason lounaisosassa. Vuonna 2001 heitä arvioitiin olevan yli kolme miljoonaa. Miniankat ovat senufojen alaryhmä.
Senufot koostuvat 25–30 ryhmästä, jotka puhuvat toisistaan huomattavasti poikkeavia kieliä. Heillä on yhteinen kulttuuri-identiteetti, mutta ei yhteistä omaperäistä nimitystä. Nimitys senufo lienee alkuperältään mandelainen.
Senufojen esivanhemmat olivat pohjoisesta tulleita animistisia maanviljelijöitä, jotka muotoutuivat omaksi ryhmäkseen Korhogon alueella nykyisen Norsunluurannikon pohjoisosassa. 1700-luvulla heidän keskuuteensa muutti djulakauppiaita, jotka toivat mukanaan islaminuskon. Senufojen kehitykseen on vaikuttanut paikallinen ja eurooppalainen orjakauppa sekä ranskalainen siirtomaavalta vuodesta 1895.
Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely sekä vähäisemmässä määrin karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, vihannekset, juurekset ja hedelmät. Myytäväksi kasvatetaan riisiä, puuvillaa, maapähkinää ja tupakkaa. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja käsityöammatteja. Perinteisiä asumuksia ovat savitiiliset pyöreät tai neliskulmaiset majat, jotka muodostavat viljavarastojen ja sisäpihan kanssa suljetun kokonaisuuden. Ruokavalio koostuu enimmäkseen maustetuista puuroista ja vihanneskeitoista.
Yhteiskuntajärjestys perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin. Perinteinen sukujärjestelmä on matrilineaarinen, mutta avioliitto patrilokaalinen (vaimo muuttaa miehen perheeseen). Miesten ja naisten ikäryhmät muodostavat salaseuroja, jotka käyvät läpi monimutkaisia aikuistumisriittejä. Senufot ovat kuuluisia puisista rituaalinaamioistaan ja veistoksistaan. Käsityöläiset muodostavat maanviljelijöitä alempiarvoisia kastiryhmiä. Perinteiseen uskontoon kuuluu henkimaailma, jonka huipulla ovat maailman luoja Koulo Tyolo ja suojeleva esiäiti Katyelééó. Nykyään ehkä puolet senufoista on muslimeja.
Bubastis
Bubastis ( tai Boubastis, myös tai Boubastos; ) eli Baset  tai Per-Bastet  oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Bubastiteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli. Kaupungin arkeologinen kohde ja tell eli rauniokumpu, joka sijaitsee nykyisen Zagazigin kaupungin laidalla, tunnetaan nimellä Tell Basta.
Bubastis oli Bastet-jumalattaren kulttikeskus. Se toimi koko Egyptin pääkaupunkina noin vuosina 945–715 eaa.
Maantiede
Bubastis sijaitsi Niilin suiston itäosassa Niilin Pelusiakos-suuhaaran eli Pelusionin suuhaaran itäpuolella, lounaaseen Taniista. Siitä pohjoiseen sijaitsivat Thmuis ja Mendes, länsiluoteeseen Athribis ja etelään Heliopolis. Kaupungin pohjoispuolelta sai alkunsa niin kutsuttu Faaraoiden kanava, joka yhdisti Niilin ja Punaisenmeren.
Historia
pienoiskuva|vasen|Bubastiin arkeologista aluetta. pienoiskuva|vasen|Bastetin temppelin raunioita. Egyptin 22. dynastiaan kuului yhdeksän bubastislaista kuningasta. Näiden hallituskaudella kaupunki oli Ala-Egyptin merkittävimpiä. Heti kaupungin eteläpuolella sijaitsivat maa-alueet, jotka Psametik I antoi joonialaisille ja kaarialaisille palkkasotilailleen. Herodotos, joka kävi itse paikalla 400-luvulla eaa., kuvaa kaupunkia laajasti. Persialaiset valtasivat kaupungin vuonna 352 eaa., ja sen muurit purettiin. Tämän jälkeen kaupunki taantui, vaikka se löikin vielä omaa rahaa Hadrianuksen aikana. Kirkollisissa lähteissä kaupunki esiintyy yhtenä Augustamnica secundan provinssin hiippakunnista.
Bubastis tunnettiin ennen kaikkea Bastetin temppelistään sekä siihen liittyneestä oraakkelista ja vuosittaisesta juhlakulkueesta jumalattaren kunniaksi. Oraakkelin maine kasvoi kreikkalaisten asutettua Niilin suiston, sillä Bastetin yhdistäminen Artemiihin houkutteli paikalle sekä egyptiläisiä että vierasmaalaisia.
Kaupunki hylättiin 600-luvulla tapahtuneen arabivalloituksen jälkeen, jonka jälkeen sen paikka unohtui. Sitä alettiin etsiä 1700-luvulla, kuten monia muitakin antiikin kirjallisuudessa mainittuja paikkoja. Kaupungin paikan löysi ranskalainen Étienne-Louis Malus, joka oli mukana Napoleonin Egyptin retkellä vuonna 1798. Paikan arkeologiset kaivaukset aloitti sveitsiläinen Édouard Naville vuonna 1887.
Rakennukset ja löydökset
Bubastis oli ympäröity muureilla, joiden pituus oli ainakin 4,8 kilometriä. Kaupungin rakennukset ovat pääosin punaisesta graniitista. Bubastista ympäröi suuri määrä vallituksia tai kiviröykkiöitä, joiden oli tarkoitus suojata kaupunkia Niilin tulvilta. Herodotos kertoo, että niiden rakentaminen olisi aloitettu Senusret I:n (kreikkalaisittain Sesostris) aikana ja ne olisivat valmistuneet Sabakon (Sabakos) aikana. Vallitusten vuoksi kaupunki vaikuttaa kohonneen joka puolelta Bastetin temppelin yläpuolelle ikään kuin ylösalaisin käännetyn kartion sisäpuoli.
Bastetin temppeli
Bubastiin merkittävin rakennus oli Bastetin temppeli, jota Herodotos kehuu erityisen kauniiksi. Hän antaa temppelistä ja sen ympäristöstä seuraavan silminnäkijäkuvauksen:
pienoiskuva|Oletettavasti Bubastiista löydetty kissamuumio, 100-luku eaa. Arkeologiset kaivaukset ovat vahvistaneet kuvauksen paikkansapitävyyden. Bubastiin juhlia Herodotos kuvaa seuraavasti:
Muut löydökset
Kaupungin muihin rakennuksiin kuuluvat keskivaltakunnan aikaiseksi palatsiksi arveltu rakennus sekä Tetin ja Pepi I:n ka-sieluille omistetut temppelit, Amenemhet III:n ja Amenhotep III:n juhlakappelit sekä Osorkon II:n rakennuttama Atumin temppeli.
Muihin löytöihin lukeutuu ennen kaikkea hautoja vanhan valtakunnan ajalta. Haudoista on löydetty kissojen muumioita, ja kaupunki vaikuttaa olleen Egyptin merkittävin paikka haudata kissoja.
Nokia 5320 XpressMusic
Nokia 5320 XpressMusic on Nokian vuonna 2008 julkaisema matkapuhelin. Puhelin käyttää Nokia BL-5B akkua. Nokia 5320 sisältää erilliset N-Gage-pelinäppäimet. Puhelimessa on myös musiikkinäppäimet sivussa sekä kameranäppäin, ja 2.0 megapikselin kamera. Puhelimesta löytyy oma näppäin, jolla pystyy avaamaan valitun sovelluksen tai Say and Play-toiminnon.
Myrkyllisyys
thumb|Pääkallo ja sääriluut on kansainvälisesti tunnettu myrkyllisyyden merkki. Myrkyllisyys on aineen kyky aiheuttaa haittaa elävälle organismille. Myrkyllisyys eli toksisuus on erittäin monimuotoinen käsite, jota määrittelee tarkemmin erityisesti hallinnollinen toksikologia ja kemikaalilainsäädäntö. Kemikaaliasetus määrittelee erittäin myrkyllisiksi kemikaaleiksi aineet, jotka hyvin pieninä annoksina aiheuttavat vakavaa haittaa, ja myrkyllisiksi kemikaaleiksi aineet, jotka pieninä annoksina voivat aiheuttaa vakavaa haittaa.
Myrkyllisyyden käsite
Myrkyllisyyttä luonnehditaan ilmenemisnopeuden, vaikutustavan ja vaikutuskohteen avulla. Myrkyllisyys voi ilmetä kohdeorganismissa äkillisenä, subakuuttina tai kroonisena. Myrkyllisyyttä määrittää myös vaikutustapa, joka voi olla kemiallinen tai fysikaalinen. Myrkyllisyyden vaikutusmekanismi voi olla esimerkiksi hormonaalinen, karsinogeeninen, mutageeninen tai teratogeeninen. Myrkyllisyysvaikutusta voidaan tarkastella myös elin- ja kudoskohtaisuuden sekä solutason näkökulmasta. Myrkyllisyyden käsitteessä on oleellista annos-vastesuhde: mitä pienempi annos aiheuttaa vasteen, sitä myrkyllisempi aine on.
Myrkyllisyyden voimakkuutta mitataan annos-vastesuhteella
thumb|Paracelsus keksi annos-vastesuhteen. Paracelsus esitti ensimmäisenä, että aineita ei voi luokitella myrkyllisiksi ja ei-myrkyllisiksi, vaan aineen myrkyllisyys riippuu annoksesta.
Ilmenemisnopeus
thumb|Rasvapäämutua käytetään akuutin toksisuuden mittauksessa. Myrkyllisyydessä on oleellista se, kuinka nopeasti vaikutus ilmenee. Myrkyllisyys voi ilmetä nopeasti altistuksen jälkeen tai pidemmällä aikavälillä. Akuuttia myrkyllisyyttä on huomattavasti helpompaa tutkia kuin kroonisia vaikutuksia. Akuuttia myrkyllisyyttä on tutkittu monilla koe-eläimillä, usein jyrsijöillä. Kroonista myrkyllisyyttä on tutkittu lähinnä vesitoksikologiassa vesikirpuilla ja kaloilla. Vesiympäristössä altistumismäärää voidaan säädellä helposti pitoisuuksia säätämällä.
Akuutti myrkyllisyys
Akuutti myrkyllisyys ilmenee nopeasti, kuten esimerkiksi ihmisellä häkämyrkytys pian altistumisen jälkeen. Ainekohtaista akuuttia myrkyllisyyttä testataan eläinkokeilla. Testieliöstä riippuen akuuttia toksisuutta mitataan kuolemalla (kalat ja jyrsijät), liikkumattomuudella (selkärangattomat) ja kasvun pysähtymisellä (levät). Testit voidaan jakaa aikariippuvaisiin ja aikariippumattomiin testeihin. Aikariippuvaiset testit kestävät tyypillisesti 24 h tai 96 h, jolloin mitataan LC50-arvoa tai 48 h tai 96 h, kun mitataan EC50-arvoa. Aikariippumattomissa testeissä eliöitä altistetaan myrkylle ja seurataan, milloin myrkyn vaikutus lakkaa, tai lopetetaan testaus muusta käytännön syystä.
Krooninen myrkyllisyys
thumb|Daphnia magna on yleinen testieläin kroonisen myrkyllisyyden mittaamisessa. Akuutti myrkyllisyys ilmenee toksisuustesteissä viikkojen sisällä, ja subkrooniset ja krooniset myrkyllisyysvaikutukset ilmenevät tätä pidemmän ajan kuluttua. Muodollisesti kroonista myrkyllisyyttä tutkitaan siten, että se kattaa vähintään 10 % kohdeorganismin odotetusta eliniästä. Kroonisia myrkyllisyystestejä on kehitetty esimerkiksi vesikirpulle (Daphnia Magna) ja rasvapäämutulle (Pimephales promelas). Ensin mainitun altistamiskoe kestää 21 vuorokautta, rasvapäämutun 275-300 vuorokautta. Kroonisessa myrkytyksessä vaikutukset tulevat viivästyneesti. Ihmisellä tämä ilmenee alkoholin aiheuttamassa maksakirroosissa tai tupakansavun aiheuttamassa keuhkosyövässä. Viivästynyt toksisuus voi aiheutua siitä, että aine kertyy vähitellen elimistöön, kuten kadmiumin aiheuttamassa munuaisvauriossa. Toksisuus voi seurata pienehköstäkin altistuksesta, jos se on jatkuvaa ja aiheuttaa toistuvaa pientä vauriota kuten alkoholinkäyttö. Se voi aiheutua myös siitä, että haitan itsensä kehittymiseen kuluu aikaa. Tyypillinen tällainen haitta on syövän kehittyminen, joka vahvan karsinogeenin kohdalla voi seurata lyhyestäkin voimakkaasta altistuksesta, mutta toteutua vasta vuosien tai vuosikymmenien päästä.
Mutageenisuus
Mutageenit ovat aineita, jotka vahingoittavat solun genomia. Syntynyt vaurio periytyy solun jakautuessa. Altistumista mutageeneille voidaan seurata mittaamalla syntyviä DNA-addukteja (kemikaalin ja emäksen kompleksi)kudoksista ja kromosomimuutoksia esimerkiksi veren lymfosyyteistä. Ionisoivan säteilyn, styreenin, vinyylikloridin ja etyleenioksidin on todettu aiheuttavan lymfosyyttimuutoksia. Mutaatiot voivat tapahtua sukusoluissa tai somaattisissa soluissa. Sukusolujen mutaatiot ovat perinnöllisiä ja näkyvät vasta seuraavissa sukupolvissa. Toistaiseksi ei  tunneta  varmuudella  yhtään  kemikaalien  aiheuttamaa  periytynyttä  muutosta, mutta riskiin on suhtauduttava vakavasti, koska sukusoluihin kohdistuvat vaikutukset voivat pitkällä aikavälillä olla paljon tuhoisampia ihmiskunnalle kuin muut viivästyneet vaikutukset. Somaattisiin soluihin kohdistuvista mutaatioista pahin seuraamus on syöpä.
Karsinogeenisuus
Aineen karsinogeenisuus eli syöpää aiheuttava vaikutus vaatii yleensä pitkän ajanjakson, ennen kuin vaikutus toteutuu. Tämä tekee tutkimuksen haastavaksi. Vahvimmat todisteet aineiden karsinogeenisuudesta saadaan epidemiologisista tutkimuksista. Näissä tutkimuksissa joudutaan ottamaan huomioon useita virhetekijöitä. Helpointa on tutkia työperäistä altistumista karsinogeenisille aineille ja syöpien esiintyvyyttä työntekijöissä.
thumb|left|[[Talidomidi aiheutti epämuodostumisepidemian 1950-luvulla.]]
Teratogeenisuus
Teratogeenisuus on aineen kyky aiheuttaa  sikiölle epämuodostumia annoksilla, jotka eivät vahingoita äitiä. Epämuodostuma voi olla rakenteellinen, kuten sydämen rakennevika tai toiminnallinen häiriö kuten hermostoperäiset käyttäytymismuutokset. Aineiden teratogeenisuutta tutkitaan eläinkokeilla, joskaan tuloksia ei voida soveltaa suoraan ihmisiin. Tietoa ihmiselle  teratogeenisista  aineista  saadaan epidemiologisista  tutkimuksista  ja  tapausselostuksista. Teratogeenisilla aineilla on erilainen kyky aiheuttaa epämuodostumia, lisäksi vaikuttaa annoksen suuruus. Jotkut aineet taas tappavat sikiön, mutta eivät aiheuta epämuodostumia. Vaikka epämuodostumien syntymistä on tutkittu viimeisten vuosikymmenten aikana paljon, epämuodostumien syntymisestä tiedetään yhä vähän.
Hormonitoiminnan häiriöt
Jotkut kemialliset aineet saattavat häiritä monin tavoin hormonijärjestelmien toimintaa. Ihminen voi altistua tällaisille kemikaaleille elintarvikkeiden, muovimateriaalien, maalien, pesuaineiden ja kosmeettisten valmisteiden välityksellä sekä epäsuorasti ympäristön kautta (ilma, vesi, maaperä). Eläinten altistuminen tapahtuu pääasiassa ravinnon ja veden kautta. Hormonitoimintaa häiritsevien kemikaalien uskotaan vaikuttavan ainakin seuraavilla tavoilla:
1. Jäljittelemällä elimistön omien hormonien vaikutusta. 2. Estämällä elimistön omien hormonien vaikutuksia. 3. Vaikuttamalla hormonien pitoisuuteen elimistössä.
Eräät hormonihäiriköt aiheuttavat linnuilla ja nisäkkäillä muun muassa lisääntymis- ja kehityshäiriöitä sekä syöpää. Jo 1960-luvulla alettiin epäillä eräiden ympäristömyrkkyjen (mm. PCB, DDT) aiheuttavan lisääntymishäiriöitä ravintoketjun huipulla olevissa eläimissä. Nämä aineet onkin sittemmin kielletty lähes kaikissa teollisuusmaissa. Useiden epäilyttävien aineiden käyttö on rajoitettua tai kiellettyä EU:ssa.
Myrkyllisyyden ilmeneminen elimistössä
right|400px|Aineen myrkyllisyyteen vaikuttavat paljon imeytyminen, jakautuminen, muuntuminen ja erittyminen.
Elinkohtainen myrkyllisyys
Elinkohtainen myrkyllisyys on erityinen, määrätyssä kohde-elimessä ilmenevä myrkkyvaikutus. Myrkkyvaikutus voi johtua kerta-altistumisesta tai toistuvasta altistumisesta kemikaalille. Muutokset ilmenevät kudoksen tai elimen toiminnassa, morfologiassa tai biokemiallisissa toiminnoissa. Muutokset voivat olla myös hematologisia. Yhtä kaikki elinkohtaisilla muutoksilla on merkitystä ihmisen terveydelle. Myrkylliset aineet voivat jakautua hyvin eri tavalla elimistöön ja kohde-elimiin. Näihin vaikuttavat kullekin aineelle tyypilliset ominaisuudet, jotka ovat imeytyminen, jakautuminen, muuntuminen ja erittyminen. Nämä ominaisuudet riippuvat voimakkaasti kunkin aineen kemiallisista ominaisuuksista, kuten rasvaliukoisuudesta. Rasvaliukoisuus vaikuttaa esimerkiksi imeytymiseen ja erittymiseen. Esimerkki aineen muuntumisesta elimistössä on metanoli, joka muuntuu vasta maksassa alkuperäistä ainetta myrkyllisemmäksi formaldehydiksi ja edelleen muurahaishapoksi.
Myrkytyksen vakavuus
Myrkyllisyyden aikaansaama haitta voi olla voimakkuudeltaan eri asteista. Haitta elimistölle voi olla rakenteellinen, jolloin muutokset voidaan nähdä paljain silmin tai mikroskoopilla kudoksen tuhoutumisena tai solujen kuolemana. Esimerkkejä ovat voimakkaiden emästen aiheuttamat ihon syöpymät tai silmävammat, mutta myös esim. alkoholin aiheuttama maksavaurio.
Useammin vaikutus on kuitenkin biokemiallinen, jolloin aine haittaa jonkin entsyymin, välittäjäaineen tai elintoimintoja säätelevän reseptorin toimintaa. Biokemialliset muutokset voivat olla palautuvia, mutta jos niillä on toissijaisia vaikutuksia, voi syntyä pysyviä vaurioita. Tyypillinen on häkämyrkytys, jossa häkä eli hiilimonoksidi estää hemoglobiinia kuljettamasta happea. Tämä vaikutus on täysin ohimenevä ja palautuva, mutta hapenpuute on voinut aiheuttaa aivovaurion, joka on pysyvä.
Toksisuus kemikaalilainsäädännössä
Kaikkien aineiden mahdollinen haitallisuus heijastuu lainsäädännössä siten, että vuodesta 1969 voimassa ollut myrkkylaki kumottiin vuonna 1989 ja tilalle säädettiin kemikaalilaki. Kemikaalien hallinnointiin vaikuttavat Suomessa kemikaalilain ohella mm. REACH-asetus ja CLP-asetus.
RN Caio Duilio (1876)
RN Caio Duilio oli Italian kuningaskunnan laivaston vuonna  1876 vesillelaskettu Duilio-luokan ironclad-taistelulaiva.
Karaleti
Karaleti on georgialainen kylä kansainvälisesti katsottuna Georgiaan kuuluvassa Šida Kartlin maakunnassa. Kylä sijaitsee de facto Venäjän federaation vuoden 2008 Venäjä–Georgian sodan aikana miehittämässä  Etelä-Ossetiassa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Gorista pohjoiseen Tskhinvaliin joen itäpuolelta johtavan tien varrella.
RN Caio Duilio (1876)
Valmistus
Alus tilattiin Castellamaren telakalta ja sen köli laskettiin 6. tammikuuta 1873. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1876 ja se valmistui 6. tammikuuta 1880.
Karaleti
Karalatiin tulee Venäjän federaation asevoimien muodostaman Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhykkeen yksi uloimmista kahdeksasta tarkastuspisteestä. Ulkokehän tarkastuspisteet sijaitsevat georgialasessa Perevin kylässä. Alissa, Hvenakotsassa, Zarianissa, Karaletissa, Šavšebissa, Monasterissa, Ikotissa ja Gorodan kukkuloilla.
RN Caio Duilio (1876)
Palvelus
Alus riisuttiin aseista 27. kesäkuuta 1909 ja siitä tehtiin hiili- ja öljyproomu. Samalla aluksen nimeksi tuli GM40.
Audio Video Standard
Audio Video Standard eli AVS on koodekki video- ja audiodatan pakkaukseen. Aloite koodekin kehitykseen tuli Kiinan valtiolta ja kiinalaisilla yrityksillä hallussaan 90% koodekkiin liittyvistä patenteista. AVS videota ja audiota sisältävät kääretiedostot ovat .avs päätteisiä.
OpenAVS-projekti on toteuttanut avoimen lähdekoodin toteutuksen AVS videodekooderista. Dekooderi löytyy libavcodec-kirjastosta ja on integroitu joihinkin ilmaisiin mediasoittimiin kuten Mplayer, VLC ja Xine.
David Akers
David Roy Akers (s. 9. joulukuuta 1974 Lexington, Kentucky) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Detroit Lionsia.
Akers on valittu kuudesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
NFL-ura
Louisvillen yliopistossa yliopistojalkapalloa pelannutta Akersia ei varattu vuoden 1997 NFL:n varaustilaisuudessa. Hän vietti seuraavan kauden Atlanta Falcons ja Carolina Panthersin harjoitusmiehistöissä. NFL-debyyttinsä Akers teki kaudella 1998, pelaten yhden ottelun Washington Redskinsin paidassa. Se jäi myös Akersin ainoaksi otteluksi joukkueessa, Redskinsin purkaessa hänen sopimuksensa seuraavana vuonna.
Philadelphia Eagles lähetti Akersin heti sopimuksen tehtyään loppukaudeksi 1999 Eurooppaan Berlin Thunderin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella hän onnistui voittamaan Eaglesin potkaisijan paikan itselleen, ja pelasi seurassa lähes koko vuosikymmenen ajan, kauden 2010 loppuun saakka.
Akers teki heinäkuussa 2011 sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa. Ensimmäinen kausi seuran riveissä oli jättimenestys Akersille, hänen tehtyä kaudella yhteensä 44 potkumaalia. Kyseessä oli 49ersin sekä koko NFL:n ennätys. Seuraava kausi sujui huonosti ja joukkue päätti luopua potkaisijastaan.
Detroit Lions solmi kaudella 2013 Akersin kanssa sopimuksen.
Carillo Gritti
Carillo Gritti (12. toukokuuta 1942 Martinengo – 9. kesäkuuta 2016) oli Consolata-lähetyssaarnaajiin kuuluva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Itacoatiaran prelaatiksi Brasiliaan 5. tammikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfio Rapisarda, jota avustivat Luiz Soares Vieira ja Giuliano Frigeni.
Napier Sabre (lentomoottori)
pienoiskuva|Napier Sabre
Napier Sabre oli brittiläinen vuonna 1940 käyttöön otettu 24-sylinterinen mäntämoottori. Moottoria valmisti ja kehitti Napier & Son toisen maailmansodan aikana. Moottori suunniteltiin n. 2000:n hevosvoiman teholuokkaan, ja viimeisissä prototyypeissä teho oli jopa 5 500 hv(4 100 kW). Sen rakenne oli epätavallinen H-rivimoottori, jossa kaksi 12-sylinteristä blokkia on sijoitettuna päällekkäin. Vastakkaiset sylinteriryhmät kumoavat värinän. Moottorin suunnitteli majuri Frank Halford.
Sabrea käyttäviä hävittäjiä olivat Hawker Typhoon ja Hawker Tempest. Moottori asennettiin ensimmäisenä Napier-Heston Racer -koneeseen, joka suunniteltiin nopeuden maailmanennätyksen saavuttamiseksi. Muut Sabrella varustetut lentokoneet olivat prototyyppi ja tuotantomuunnelmat Blackburn Firebrandista, Martin-Baker MB 3 -prototyyppi sekä Hawker Furyn prototyypit. Suihkumoottorien kehitys toisen maailmansodan jälkeen johti Sabren nopeaan hylkäämiseen ja Napier keskittyi suihkumoottorin suunnitteluun.
Suunnittelu
Ennen Sabren suunnittelua Napier oli työskennellyt suurten lentomoottoreiden parissa jo jonkin aikaa. Heidän tunnetuin moottorinsa oli Lion, joka oli ollut erittäin menestyksekäs moottori 1. maailmansodan jälkeen. Lion-moottoria käytettiin useissa Schneider Trophy nopeuskilpailu -koneissa vuosien 1923 ja 1927 välillä, sekä maanopeusennätyksen saavuttaneissa autoissa. 1920-luvun lopulla Lion ei ollut enää kilpailukykyinen.
Lionia seurasi kaksi uutta ilmajäähdytteistä H-lohkoa, H-16 Rapier ja H-24 Dagger. Näihin Napier valitsi ilmajäähdytyksen. Käytössä takimmaiset sylinterit osoittautuivat vaikeiksi jäähdyttää riittävästi ja tämä johti melko heikkoon luotettavuuteen. Dagger-moottoria käytettiin Handley Page Hereford - pommikoneessa, joka oli Handley Page Hampden Dagger- moottoreilla. Heikon luotettavuuden ohella moottoreiden pakoääni oli miehistölle rasittava pitkillä lennoilla.
Kehitys
Ensimmäinen Sabrella varustettu lentokone oli Napier-Heston Racer, joka tuhoutui ensimmäisten koelentojen aikana.
1930-luvulla suunnittelijat pyrkivät ennakoimaan vaatimuksia moottoreille. Kokemus osoitti tarpeen moottorista, joka pystyisi tuottamaan yhden hevosvoiman kuutiotuumaa kohti (noin 45 kW/l). Tällainen voimanlähde tarvitiin potkurilentokoneeseen suurien polttoainekuormien kuljettamiseen pitkillä lennoilla. Oli selvää ettei tällaista ollut helppo toteuttaa.Aikakaudelle tyypillinen suuri moottori Pratt & Whitney R-1830 Twin Wasp kehitti 1 200 hv (895 kW) 1,820 kuutiotuuman / 30 litran tilavuudesta. 1930- luvun puolivälin jälkeen useat tehtaat alkoivat suunnitella 2000 hv:n teholuokan moottorieta. Näitä olivat esimerkiksi Rolls-Roycen Vulture, Sabre, sekä yhdysvaltalainen Pratt & Whitney R 2800.
Vuonna 1927 Harry Ricardo julkisti luistiventtiilimoottorin konseptin. Hänen mielestään perinteiset lautasventtiilimoottorit rasittuisivat liiaksi yli 1 500 hv:n tehoilla (1 100 kW), joka näytti olevan kehityksen suunta. Luistiventtiileitä voitaisiin käyttää iskutilavuuden kasvattamiseen, venttiilien lämpötila ei muodostuisi ongelmaksi ja nakutusherkkyys olisi pienempi tasaisemman sylinterin täytöksen sekä kuuman venttiililautasen puuttumisen ansiosta suurilla tehoasetuksilla. Myös edestakaisin liikkuvien venttiilien massan aiheuttama kierrosluvun rajoittuminen poistuisi. Nakutus oli ongelma tuonaikaisten polttoaineiden alhaisen oktaaniluvun vuoksi.
Halfordin toimisto sijaitsi Ricardon vieressä Lontoossa,[citation needed] ja Ricardon aloitettua työt Bristol Enginesillä luistiventtiileiden parissa, Halford aloitti työskentelyn Napierin tehtaan kanssa käyttäen Daggerin lohkoa lähtökohtana. H-lohkon sisäinen tasapaino ja Sabren verrattain lyhyt isku mahdollistivat moottorin suuremman pyörimisnopeuden ja tehon pienemmällä siirtymällä,mihin luistiventtiilit kykenivät. Toinen tärkeä syy sylinterien määrän kasvattamiseen on mäntien poikkipinta-alan suurentaminen ja tämä myös auttaa suuremman tehon saavuttamisessa.
Napier päätti kehittää ensimmäisenä 24-sylinterisen, nestejäähdytteisen moottorin joka tuottaisi vähintään 2 000 hv (1 491 kW) 1935 vuoden lopulla. Yritys kuitenkin jatkoi suunnittelua käänteisellä Dagger moottorin lohkolla,jossa sylinterilohkot olivat pystysuunnassa ja se käytti luistiventtiileitä. Kaikki apulaitteet asennettiin lohkojen ylä- ja alapuolelle, mikä oli poikkeuksellista, sillä tavallisesti ne olisi sijoitettu etu- ja takapuolelle
Ensimmäiset Sabret olivat valmiita testattavaksi tammikuussa 1938, tosin teho oli rajoitettu 1 350 hv:an (1 000 kW. Maaliskuussa ne läpäisivät testit 2 050 hv:lla (1 500 kW), ja kesäkuussa 1940, kun moottori läpäisi ilmailuministeriön 100-tunnin testit, ensimmäiset tuotantoversiot toimitettiin 2 200 hv:n teholla (1 640 kW) 2 238 kuutiotuuman (37 l) tilavuudella. Vuoden loppuun mennessä moottorit tuottivat 2,400 hp (1 800 kW). Vertailun vuoksi samana vuonna Rolls-Royce Merlin II kehitti vain 1 000 hv (750 kW).
Tuotanto
Ongelmat alkoivat yhtä pian kuin tuotanto oli päässyt vauhtiin. Prototyyppimoottoreiden valmistuttua Napierin työntekijöiden oli vaikea omaksua liukuhihnatyöskentelyä,sillä moottorit oli tehty aiemmin puhtaasti käsityönä. Yleensä venttiilit rikkoutuivat mikä johti moottorin pysähtymiseen. Vika aiheutti yksinomaan Martin-Baker MB 3:n tuhoutumisen. 18 eri materiaalin kokeilun ja venttiilien nitraamisen,sekä uudelleenmuotoilun jälkeen ongelma ratkesi.
Laadunvalvonta oli myös suuri ongelma. Moottorit toimitettiin usein huonosti puhdistetuilla valuilla,murtuneilla männänrenkailla,ja moottorin sisälle oli jäänyt lastuja koneistuksesta. Mekaanikot olivat sodassa ylityöllistettyjä jatkuvasti ja kylmällä säällä moottoria täytyi käyttää kahden tunnin välein jotta moottoriöljy ei jähmettyisi. Näiden ongelmien selvittämisessä kului liikaa aikaa ja moottori alkoi saada huonon maineen.Lisäksi mekaanikot sekä lentäjät moittivat Sabrea ongelmista jotka todellisuudessa johtuivat väärästä käsittelystä. Tämä loka tuli suurimmalta kilpailijalta Rolls-Roycelta,joka tavoitteli markkinoita itselleen. 1944 Rolls-Royce valmisti oman vastaavan version nimeltä Eagle.
Vuonna 1942 suuren lentokorkeuden suorituskykyä yritettiin parantaa lisäämällä 3-nopeuksinen ja 2-asteinen ahdin,mutta tämän jälkeen perusmoottori ei enää käynyt luotettavasti. Joulukuussa 1942 English Electric Company osti Napierin ja ahdinprojekti jäädytettiin saman tien.Sen jälkeen koko yritys paneutui tuotannon ongelmiin ja tilanne parani nopeasti.
Vuonna 1944 Sabre V tuotti 2,400 hv (1 800 kW), ja moottorin maine alkoi parantua. Tämä oli viimeinen palveluskäytössä ollut versio, muun muassa Hawker Typhoonissa ja sen edeltäjässä Hawker Tempestissä. Ilman kehittynyttä ahdinta moottorin suorituskyky heikkeni merkittävästi yli 20 000 jalan (6 100 m) korkeudella ja näin ollen lenjäjät ohjeistettiin käydä kaartotaisteluita vain tämän korkeuden alapuolella.Matalalla lennettäessä molemmat koneet olivat erittäin pelottavia vastuksia muun muassa FW 190 vastaan. Luftwaffen tuhon jälkeen 1944 Typhooneja käytti etupäässä hävittäjäpommittajina RAF: Second Tactical Air Force. Tempestistä tuli ensisijainen torjunta-ase V1-ohjusta vastaan (Fieseler Fi 103), sillä se oli liittoutuneiden nopein hävittäjä matalalla lennettäessä. Myöhemmin Tempestillä tuhottiin noin 20 Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjää.
Suunnittelu jatkui, ja Sabre VII tuotti 3 500 hv (2 600 kW) uudella mekaanisella ahtimella varustettuna. Viimeisimmissä testikappaleissa saatiin irti peräti 5 500 hv (4 100 kW) at 45 lb/in2 boost. Toisen maailmansodan loppuun mennessä saman teholuokan moottoreita oli muutamia. The Pratt & Whitney R-4360 Wasp Major tuotti aluksi 3 000 hp (2 280 kW) ja myöhemmät mallit 3 800 hp (2 834 kW), tosin ne vaativat lähes kaksinkertaisen iskutilavuuden eli 4 360 kuutiotuumaa (71 litraa. Variants
Moottoria on käytetty monissa lentokoneissa, kuten kahdessa laajalti käytössä olleessa hävittäjässä.
Lentokoneet - rajoitettu tuotanto sekä prototyypit
Entisöinnit ja näytteillä olevat moottorit
Napier Sabre-moottorit entisöitävänä:
Preserved Napier Sabre engines julkisessa esittelyssä:
Sectioned Napier Sabre engines on public display:
Specifications (Sabre VA)
Jakovlev
Jakovlev (A.S. Yakovlev ) on neuvostoliittolais-venäläinen lentokonevalmistaja, jonka perusti vuonna 1934 Aleksandr Jakovlev. Yhtiön nykyään kansainvälisillä markkinoilla käyttämä nimi on A. S. Yakovlev Design Bureau JSC.
Napier Sabre (lentomoottori)
Tuotanto
Data from Lumsden
Jakovlev
Nimekkäimmät tuotteet olivat toisen maailmansodan aikaiset Jak-hävittäjät. Jakovlevin koneiden nimet ovat tyyppiä Jak-numero (Як).
Yhtiö siirtyi 1990-luvulla valtionyhtiöstä osakeyhtiöksi, jonka pääomistaja on Venäjän valtio. Venäjän valtion on pitkään odotettu fuusioivan Jak-yhtiön, Mikojanin, Iljušinin, Irkutin, Suhoin ja Tupolevin.
thumb|right|300px|Jakovlev Jak-9 thumb|right|300px|Jakovlev Jak-11
RN Enrico Dandolo (1878)
RN Enrico Dandolo oli Italian kuningaskunnan laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu Caio Duilio -luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus
Alus tilattiin La Spezian laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 6. tammikuuta 1873. Alus laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1878 ja se valmistui 11. huhtikuuta 1882.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1920.
Repullinen hiittiä
Repullinen hiittiä on rap-artisti Brädin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2010. Albumin julkaisi Rähinä Records -levy-yhtiö ja sen tuotannosta vastaa kokonaan MGI. Levyllä vierailevat muun muassa Sami Saari, Illi, TS, Cheek ja Osmo Ikonen. Levyn nimi on mukaelma Eppu Normaalin Repullinen hittejä -kokoelma-albumista.
Lisäietoja kappaleista
Kappale "Parempaa kangasta" julkaistiin ensimmäistä kertaa jo vuonna 2008 Suomihiphoppia Vol. 5 -kokoelmalla. "Kuka hän on" kappaleen kertosäkeen sanat on Kasevan kappaleesta "Striptease-tanssija". "Kato mun käteen" sisältää samplet Elastisen kappaleesta "Nuori nero" sekä 5th Elementin 2.8 promillea -kokoelman "Mä oon niin leija" -kappaleesta.
Repullinen remixejä
Albumista julkaistiin 4. elokuuta 2012 DJ Luoman tekemä remixversio nimellä Repullinen remixejä. Remixversio julkaistiin vain ilmaisladattavaksi internetissä.
Maj-Lis Steiner
Steiner työskentelee yritysvastuun varmennuspalveluiden johtajana Pricewaterhouse Coopers Oy:ssä. Hän on Keskuskauppakamarin hyväksymä tilintarkastaja (KHT).
Koulutukseltaan Steiner on kauppatieteiden tohtori. Hän on yritysjuridiikan dosentti Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa erityisalueenaan tilintarkastus ja hyvä hallintotapa sekä Turun kauppakorkeakoulussa erityisalueenaan tilintarkastusoikeus.
Juho Pirttiaho
Johan August (Juho Aku) Pirttiaho (s. 3. syyskuuta 1882 Iisalmi) oli suomalainen seppä, joka sisällissodan aikana toimi Iisalmen punakaartin lentävän osaston päällikkönä. Myöhemmin Pirttiaho tuli tunnetuksi kieltolain päättymisen yhteydessä otetusta valkokuvasta, jossa hän esittelee viinakaupasta saamaansa pulloa.
Elämä
Pirttiaho kävi Suomen sotaväen aliupseerikoulun vuonna 1901, jonka jälkeen hän oli irtolaisena ja työskenteli muun muassa seppänä Stenbergin konepajalla Helsingissä. Vuonna 1909 Pirttiaho oli asemestarina 2. Suomenmaalaisessa tarkk'ampujarykmentissä ja 1910-luvun alussa hän työskenteli Lohjalla. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Pirttiaho värväytyi 1914 asemestariksi Lesnoin 197. jalkaväkirykmenttiin. Oman kertomuksensa mukaan hän liittyi Pietarissa armeijan sisällä toimineisiin sosialistivallankumouksellisiin.
Itärintamalla taistellut Pirttiaho haavoittui marraskuussa 1914. Rintamalle palattuaan hän pakeni Varsovan seudulta heinäkuussa 1915. Pirttiaho yritti väärennetyllä passilla Suomeen, mutta jäi kiinni ja tuomittiin kolmeksi vuodeksi rangaistuspataljoonaan. Pirttiaho lähetettiin 7. lättiläiseen tarkk'ampujapataljoonaan Riian rintamalle, josta hän väitti päässeensä lomalle tammikuussa 1916. Pirttiaho jätti palaamatta rintamalle ja kertomansa mukaan työskenteli väärällä henkilöllisyydellä linnoitustöissä Helsingissä ja myöhemmin Muurmannin radalla sekä Arkangelissa. Tammikuussa 1917 hän kertoi muuttaneensa töihin Narvaan, jossa osallistui helmikuun vallankumoukseen. Heinäkuussa 1917 Pirttiaho työskenteli vielä Pietarin lähistöllä ennen paluutaan kotiseudulleen lokakuussa.
Hieman tämän jälkeen Pirttiaho vangittiin Iisalmen punakaartin antautuessa. Kuulustelupöytäkirjoissa Iisalmen suojeluskunnan esikunta luonnehti häntä ”vaaralliseksi henkilöksi” ja ”moraalittomaksi olennoksi”. Kesäkuussa 1918 Kuopion valtiorikosoikeus antoi Pirttiaholle valtiopetoksesta kuolemantuomion, joka muutettiin 12 vuoden kuritushuonerangaistukseksi. Pirttiaho kärsi tuomiotaan Tammisaaren pakkotyölaitoksessa, josta hänet vapautettiin tammikuussa 1920 armahduslain nojalla.
Vapautumisensa jälkeen Pirttiaho työskenteli seppänä Iisalmessa. Myöhemmin Pirttiaho on tullut tunnetuksi vuonna 1932 kieltolain päättymisen yhteydessä otetusta valokuvasta, jossa hän esiintyy Iisalmen Alkosta saamansa viinapullon kanssa. Pirttiaho oli jonottanut koko yön odottaen viinakaupan avautumista ja sai palkkiokseen ilmaisen viinapullon.
I Rantzau
I Rantzau on Pietro Mascagnin nelinäytöksinen ooppera Giovanni Targioni-Tozzettin ja Guido Menascin librettoon. Se kantaesitettiin 10. marraskuuta 1892 Firenzen Teatro della Pergolassa. Teos on levytetty vuonna 1992 Bruno Rigaccin johtamana.
Luettelo Rauman muistolaatoista
Luettelo Rauman muistolaatoista sisältää Rauman muistolaatat. Luettelossa mainitaan vain pelkät julkiset muistolaatat. Jos muistolaatta on muistokiven, muistomerkin, muistopuun, reliefin tai vastaavan yhteydessä, se on artikkelissa Luettelo Rauman julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä. Myös kuva-aihetta sisältävät muistolaatat ovat muistomerkkiartikkelissa.
Act 1
Act 1 on Tarja Turusen livealbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2012. Albumi on äänitetty maaliskuussa Teatro El Circulossa, Argentiinassa. Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin "Into the Sun".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
CD 1
Kokonaiskesto: 01:01:42
CD 2
Kokonaiskesto: 01:02:06
Pali-Maija
Maria Uppgård eli Maria Johansdotter Berg, kirjailijanimi Pali-Maija, Pali-Maj tai Pali-Maja (10. joulukuuta 1784 Pirttikylä – 11. lokakuuta 1867 Rangsby, Närpiö) oli Pohjanmaalla elänyt ruotsinkielinen kansanrunoilija.
Pali-Maija toimi 18-vuotiaasta saakka kiertävän kyläkoulun opettajana ja hän hankki myös lisätuloja kirjoittamalla runoja muun muassa häätilaisuuksia varten. Pali-Maijan runot ja laulut saivat usein vaikutteita Raamatusta ja virsikirjasta. Pali-Maijan elinaikana hänen runojaan julkaistiin painettuina vain muutamia.
Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke
thumb|Turvallisuusvyöhykkeen rajat (security corridor) vuonna 1999 julkaistulla kartalla Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke on Etelä-Ossetian rauhanturvaoperaation valvoma turvallisuusvyöhyke Etelä-Ossetiassa ja Georgiassa. Rauhanturvaoperaatio perustettiin Venäjän ja Georgian välisellä vuoden 1992 Dagomysin sopimuksella. Vyöhykkeen rajat on määritellyt kolmikantaisen rauhanturvaoperaation johtokomissio yhdessä Etyjin kanssa. Vyöhykkeen rajat ilmenevät ainakin komission vuonna 1999 julkaisemalla kartalla, mutta ne on voitu määritellä jo aiemmin. Raskaiden aseiden tuominen turvallisuusvyöhykkeelle on kielletty.
Sijainti
Vyöhykkeen 18 pysyvää tarkastuspistettä ovat jakautuneet kahdeksaan ulkokehän tarkastuspisteetseen ja kymmeneen sisäkehän tarkastuspisteeseen. Ulkokehän tarkastuspisteet sijaitsevat: Perevissa (georgialainen kylä), Alissa, Hvenakotsassa, Zarianissa, Karaletissa, Šavšebissa, Monasterissa, Ikotissa ja Gorodan kukkuloilla. Lisäksi tarkastuspisteitä on ollut Etelä-Ossetian ulkorajalla ja Etelä-Ossetian sisällä, ossettien ja georgialaisten hallitsemien alueiden välillä.
Rustavi 2:n mukaan tarkistuspisteitä on aikaisemmin Georgian valvomissa Ganmukhurissa, Khurchassa, Pakhulanissa, Muzhavassa ja Chalessa.