cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pearson (yritys)
Historiaa
Pearson listautui Lontoon pörssiin 1969. Se osti Penguin-taskukirjakustantamon 1970,/ ja vuonna 1972 vuorossa oli lastenkirjakustantamon Ladybird Booksin hankinta. Vuonna 1986 Pearson laajensi satelliittitelevisiopalveluihin, joista vähitellen kehittyi nykyinen Sky.
1970- ja 1980-luvuilla Pearson oli mukana myös öljyteollisuudessa ja omisti Royal Doulton -posliiniastiatehtaan.
Vuonna 1988 Pearson ostaa matemaattista ja tieteellistä kirjallisuutta julkaisevan Addison-Wesleyn ja se yhdistetään Longmanin kanssa Addison-Wesley Longmaniksi.
Vuonna 1994 Pearson laajensi televisiotoimintaansa ostamalla Thames Televisionin, Hill-Fields Entertainmentin ja ACI Worldwide Distributionin. Kahta vuotta myöhemmin Pearson osti tuotantoyhtiön All American Television, jonka uudeksi nimeksi tuli Pearson Television. Monien vaiheiden kautta siitä syntyivät nykyiset RTL Group ja Fremantle, joiden omistuksessa Pearson ei enää ole mukana.
Samaan aikaan kun Pearson laajeni 1990-luvulla tv-toimintaan, se luopui muun muassa Westminster Pressistä, joka myytiin Newsquestille 1996. Pearson osti HarperCollinsin oppimateriaalitoiminnot vuonna 1996 News Corporationilta ja Simon & Schuster -kustantamon 1998 Viacomilta. Nämä sekä Addison-Wesley Longman fuusioitiin muodostamaan uusi Pearson Education.
Maaliskuussa 2000 Pearson osti kuvitettujen tietokirjojen kustantajan Dorling Kindersleyn ja integroi sen Penguiniin. Ostamalla amerikkalaisen National Computer Systemsin (NCS) syyskuussa 2000 Pearson pääsi mukaan Yhdysvaltojen koululaitoksissa käytettyjen ohjelmistojen liiketoimintaan.
Vuonna 2002 Pearson luopui 22 prosentin osuudestaan RTL Group issa ja osti tilalle Rough Guides -matkakirjakustantamon. Myös kansainvälisillä koulutusohjelmistomarkkinoilla Pearson eteni yritysostoin hankkimalla omistukseensa 2000-luvun kuluessa kymmenkunta alan yritystä Yhdysvalloista.
Heinäkuussa 2011 Pearson kertoi perustavansa Pearson Collegen, tutkintoon johtavan yksityisen korkeakoulun Lontooseen ja Manchesteriin.
Lokakuussa 2012 Pearsonin Penguin Books sulautettiin Bertelsmannin omistamaan Random House -kustantamoon, jolloin syntyi maailman suurin yleiskustantamo Penguin Random House. Bertelsmann omistaa siitä 53 %, Pearson 47 %.
Heinäkuussa 2015 Pearson ilmoitti myyvänsä FT Groupin, mukaan lukien taloussanomalehti Financial Timesin, japanilaiselle Nikkeille 844 miljoonalla punnalla. Elokuussa 2015 Pearson myi 50 % osuutensa The Economist -lehdestä Agnellin perheelle 469 miljoonalla punnalla.
LCD-suljinlasit
thumb|right|LCD-suljinlasit vuodelta 1999. LCD-suljinlasit eli nestekidesuljinlasit ovat lasit, jotka yhdessä 3D-näytön kanssa antavat kolmiulotteisen vaikutelman. Suljinlaseja hyödynnetään aktiivisessa 3D-näyttötekniikassa.
Kolmiulotteisuusvaikutelma perustuu siihen, että kuva näytetään vuorotellen vasemmalle ja oikealle silmälle ja ruudulla näytetty kuvakulma vaihtuu samalla tahdilla, ja siksi katsojalle syntyy vaikutelma, että silmien edessä on aito kolmiulotteinen kuva. Lasit sulkevat kuvan vuoroin kummaltakin silmältä videon ruudunpäivityksen tahdissa. Laseissa oleva anturi vastaanottaa joko infrapuna- tai bluetooth-signaalia synkronointia varten, ja laseissa oleva polarisoitu nestekide tummentaa lasin, kun siihen johdetaan sähköä.
Volvo 7700
thumb|230x230px|Volvo 7700A thumb|230x230px|Facelift-mallin Volvo 7700. Volvo 7700 oli Volvon valmistama täysmatala kaupunkiliikennebussi, joka oli Volvo 7000:n seuraaja. Mallia valmistettiin vuodesta 2003 ja ennen kasvojenkohotustaan vuoden 2006 alussa malli oli identtinen Volvo 7000:n kanssa. Ainoa ero oli se, että Volvo 7700:ssa oli enemmän istumapaikkoja. Volvo 7700:aa valmistettiin Puolan Wrocławissa. Mallin nivelversio oli Volvo 7700LA. Suomessa oli käytössä ainoastaan hybridiversio. Mallia käyttivät Suomessa vain Helsingin Bussiliikenne, V-S Bussipalvelut sekä Turun Kaupunkiliikenne.
Matt Hardy
thumb|Matt Hardy Matthew (Matt) Moore Hardy (s. 23. syyskuuta 1974 Cameron, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen showpainija, joka painii tällä hetkellä All Elite Wrestling-painipromootiossa. Hänet tunnetaan parhaiten painiajoistaan World Wrestling Entertainmentissa. Matt Hardyn tunnusmusiikki on Monster Magnetin ”Live For The Moment”. Hän kuului vuosina 1998–2002 Hardy Boyz -ryhmään (The Hardys), jonka hän muodosti veljensä Jeffin ja entisen tyttöystävänsä Litan kanssa. Debyyttinsä Matt Hardy teki vuonna 1997. Hardy on 185-senttinen ja 107-kiloinen. Hänen lopetusliikkeitään ovat Twist of Fate ja Side Effect. Hardyllä on ollut useita managereita, kuten Amy "Lita" Dumas, Gangrel, Michael Hayes, Terri Runnels ja Jeff Hardy. WWE-uransa ohessa Matt Hardy perusti veljensä Jeffin kanssa painiorganisaation Organization of Modern Extreme Grappling Arts (OMEGA). Siinä hän saavutti muun muassa raskaansarjan mestaruuden (Heavyweight Championship) ja joukkuemestaruuden (Tag Team Championship) veljensä Jeff Hardyn kanssa. OMEGA lopetettiin lokakuussa 1999, kun Matt Hardy teki veljensä kanssa sopimuksen WWE:n kanssa. Joukkuepainisaavutustensa lisäksi Hardy on voittanut myös lukuisia henkilökohtaisia mestaruuksia, joista merkittävin on ECW:n mestaruus. Matt Hardy on ollut monesti tikapuu otteluissa ja Money In The Bank (MITB) otteluissa. Siitä on tullut jo sanonta, että "Matt Hardy on tikapuu otteluiden keksijä".
Hardy Boyz (1998-2001)
Pääartikkeli: Hardy Boyz thumb|200px|Matt Hardy (oikealla) ja [[Jeff Hardy (vasemmalla)]] Mattin ja hänen veljensä Jeffin muodostama joukkue oli nimeltään alun perin Hardy Boyz (Joukkue on käyttänyt myös nimiä Team Xtreme ja The Hardys). Hardyt käyttivät otteluissaan nopea tempoisia ja lennokkaita keskisarjalaisten liikkeitä. He Hyppäsivät usein korkealta vastustajansa päälle tehden vahinkoa sekä vastustajalle, että myös itselleen. Vuonna 1999, kun Hardyilla oli menossa feudi (juonikuvio) Edgeä ja Christiania vastaan, he ottivat managerikseen Michael Hayesin. Samana vuonna heinäkuun viidentenä, Hardy Boyz voitti kolmannen WWE:n (silloisen WWF:n) Joukkuemestaruuden voittaen Faarooqin (Ron Simmons) ja Bradshawin (John Layfield) muodostaman Acolytes Protection Agencyn. Hardyt hävisivät tittelin kuukautta myöhemmin samalle joukkueelle. Vähän tämän jälkeen Hardyt antoivat potkut Hayesille ja liittyivät lyhytikäiseksi jääneeseen The New Brood-joukkueeseen Gangrelin kanssa. Gangrelista erkaantumisen jälkeen Hardyja manageroi Terri Runnels, jonka manageroitavana Hardy Boyz voitti kaikkien aikojen ensimmäisen joukkuetikas-ottelun (laddermatch).
Vuonna 2000 Hardyt saivat managerikseen heidän tosi-elämän ystävänsä, Litan. Kolmikko tunnettiin nimellä Team Xtreme. Hardyt jatkoivat feudiaan Edgeä ja Christiania vastaan ja voittivat neljännen WWE:n joukkuemestaruutensa. SummerSlamissa vuonna 2000. Hardy Boyz otteli kaikkien aikojen ensimmäisessä Tables, Ladders and Chairs-matsissa ( Pöydät, Tikkaat ja Tuolit) Edgeä ja Christiania, sekä Dudley Boyzia vastaan. Tuon ottelun voitti Edge & Christian.
Vallikallio
Vallikallio on Leppävaaran kaupunginosan osa-alue Espoossa. Vallikallio on pääosin kerrostaloaluetta, joka on rakennettu suurimmaksi osaksi 1980–1990-luvuilla. Vallikallio on saanut nimensä alueen keskellä sijaitsevasta metsäisestä kalliohuipusta, jossa on ensimmäisen maailmansodan aikaiseen maalinnoitukseen liittyviä linnoituslaitteita. Se on Vallikallion korkein kohta, ja sen huipulta näkee Leppävaaran yli. Vallikallion viereisiä alueita on muun muassa Lintuvaara, Veräjäpelto, Kyyhkysmäki ja Postipuunmäki.
Matt Hardy
Sooloura (2001-2005)
Vuonna 2001, Mattin veljen Jeffin Intercontinental-mestaruuden jälkeen myös Matt alkoi menestyä yksinään. Hän voitti Euroopan mestaruuden Eddie Guerrerolta vain muutama päivä ennen Backlashia. Hänestä tuli toiseksi pisimpään hallinnut Euroopan-mestari, pidettyään mestaruutta päivän yli neljä kuukautta. Hardy hävisi mestaruuden The Hurricanelle 27. elokuuta. Loppu vuoden 2001 Hardyt jatkoivat joukkueena voittaen kaksi WWF:n joukkuemestaruutta lisää, sekä World Championship Wrestling:n joukkuemestaruuden hyökättyään WCW:n ohjelmaan osana WWE:n ja WCW:n Invasion feudia.
Vallikallio
Etelässä Vallikallio alkaa Harakantien ja Lintuvaarantien risteyksestä, ja päättyy Pikkulinnunreitin ja Lintuvaarantien risteykseen, josta se jatkaa Pikkulinnunreittiä Kehä I:lle. Idässä Vallikalliota rajaa Kehä I ja Porarinkadun takainen metsä. Lännessä rajanveto on vaikeampaa, mutta kovin paljon Lintuvaarantien länsipuolelle Vallikallio ei ulotu.
Vallikalliosta löytyvät K-Market, Hotelli Hellsten (aikaisemmin Privatel ja StayAt), jonka yhteydessä ravintola Huivi sekä Shell ravintoloineen, Tellabs, Oberthur Technologies ja muuta pienteollisuutta, mutta ei isompia kauppoja. Leppävaaran ydinkeskustaan on Vallikalliolta matkaa noin kilometri. Lintuvaarantiellä kulkevat bussilinjat 202, 203, 231N ja 555, joilla pääsee niin Leppävaaran keskustaan kuin Helsinkiin, Tapiolaan ja Martinlaaksoon.
Matt Hardy
ECW (2008) ja paluu SmackDowniin
thumb|left|Matt ECW Championina. Matt siirrettiin SmackDownista ECW:hen vuoden 2008 valintatilaisuudessa kesäkuussa. Sitä ennen Matt oli voittanut saman vuoden Backlash:ssa kilpailijansa Montel Vontavious Porter MVP:n saaden näin haltuunsa Yhdysvaltojen mestaruuden, jonka kuitenkin hävisi vajaat kolme kuukautta myöhemmin Great American Bash:ssa Shelton Benjaminille. Hardy sai mahdollisuuden ECW:n mestaruuteen voitettuaan Fatal 4- Way-ottelun, jossa mukana Hardyn lisäksi olivat John Morrison, The Miz ja Finlay. SummerSlam:ssa Matt voitti diskauksella ECW:n mestari Mark Henryn, koska Henryn manageri Tony Atlas veti Hardyn pois kehästä juuri kun Hardy oli tehnyt Henrylle Twist of Faten ja oli selättämässä tätä. Mattin veli Jeff syöksyi kehään Tony Atlasin kimppuun tehden tälle Swanton Bombin jonka jälkeen kummatkin Hardyt hyökkäsivät mestari Mark Henryn kimppuun. Mutta koska WWE:n sääntöjen mukaan mestaruutta ei voi hävitä diskauksella, Mark Henry pysyi mestarina. Hardy sai uusintaottelun, mutta jälleen kerran Atlas puuttui otteluun saaden diskauksen. Unforgiven:ssä Hardy sai osallistua viiden miehen Championship Scramble-otteluun jossa olivat mukana hänen lisäkseen The Miz, Finlay, Chavo Guerrero, sekä ECW:n mestari Mark Henry. Hardy onnistui selättämään The Mizin kun alkuperäisestä 20 minuutista oli jäljellä enää kolme. Ottelussa ei enää tullut uusia selätyksiä tai luovutuksia, joten Hardy voitti tittelin ja näin myös uransa ensimmäisen WWE:n brändin päämestaruuden. Hardy ja Henry jatkoivat feudia ECW:n mestaruudesta No Mercy:yn asti, jossa Hardy puolusti menestyksekkäästi titteliään Henryä vastaa. Hardy puolusti titteliään voitokkaasti myöhemmin vielä uudestaan Henryä vastaan, ja voitti myös mestaruusotteluissa Chavon ,Finlayn ja Evan Bournen, kunnes lopulta hävisi vyön 13. tammikuuta 2009 Jack Swaggerille.
Feudi Jeffin kanssa
Hardy pyysi siirtoa SmackDowniin 27. tammikuuta, lyötyään Jeffiä tuolilla päähän kesken Edgen ja Jeffin ottelua WWE:n mestaruudesta Royal Rumblessa ja Edge voitti tittelin Jeffiltä tämän takia. Samalla Matt myös kääntyi Heeliksi eli "pahikseksi". Smackdownissa 20. helmikuuta kesken Edgen ja Jeff Hardyn ottelun Smackdownissa Matt teki Twist of Faten veljelleen ja Edge nappasi voiton. Mattin ja Jeffin välille syntyi feudi, joka loppui käytännössä heidän viimeiseen kohtaamiseensa vuoden 2009 Backlashissa. Matt perusteli hyökkäyksiään veljensä kimppuun sillä, että oli kyllästynyt jäämään tämän varjoon, vaikka oli mielestään Jeffiä pätevämpi painija ja paljasti olevansa muun muassa Jeffin auto -ja pyrotekniikkaonnettomuuksien takana. Wrestlemania XXV:ssä Matt voitti veljensä Jeffin Extreme Rules matsissa. Matt kohtasi veljensä vielä seuraavankin viikon Smackdownissa, jolloin Matt voitti Jeffin uudestaan Strecher-ottelussa,jossa vastustaja pitää saada työnnettyä paareissa sisääntulorampille. Feudi päättyi vuoden 2009 Backlashissa, jolloin veljekset kohtasivat tällä kertaa ottelumuotona I Quit. Matt hävisi luovutettuaan Jeffille, kun tämä oli sitonut Mattin pöytään kiinni ilmastointiteipillä. Vaikka ottelu oli jo päättynyt, hyppäsi Jeff Mattin päälle Mattin aneluista huolimatta. Tämän seurauksena Mattin toinen käsivarsi murtui.
Raw ja paluu SmackDowniin (2009-2010)
thumb|Matt kesäkuussa 2009. Huhtikuun 13. päivänä vuoden 2009 draftissa Matt sai siirron Rawiin ja Jeff jäi Smackdowniin. Kesäkuun 22 päivän WWE Superstars -ohjelmassa Mattin suolet "levisivät" päin hänen syvempiä vatsalihaksiaan Triple Threat -ottelussa MVP:tä ja Kofi Kingstonia vastaan. Vamma piti hänet sivussa yli kuukauden. Hardy siirrettiin SmackDowniin 29. kesäkuuta, vaikka hän ei tuolloin vielä kyennytkään ottelemaan. Leikkaukseen Hardy meni 2. päivä heinäkuuta. Hardy palasi kehään 7. Elokuuta vierailevana tuomarina CM Punkin ja Jeff Hardyn väliseen otteluun WWE World Heavyweight Championshipista. Matt auttoi Jeffin voittoon ja tämän uran toiseen WWE:n Raskaan sarjan maailmanmestaruuteen. Seuraavalla viikolla Matt pelasti Jeffin ja John Morrisonin ja Hart Dynastyn hyökkäykseltä ja kääntyi taas kerran Faceksi eli "hyvikseksi". Seuraavan viikon SmackDownissa 21. elokuuta 2009, Matt pyysi veljeltään anteeksi vuoden alun tekojaan ja Hardyt ja Morrison kohtasivat kuuden miehen joukkueottelussa Tyson Kiddin ja David Hart Smithin muodostaman The Hart Dynastyn, sekä CM Punkin. Hardyt ja Morrison voittivat ottelun. Seuraavina viikkoina Hardy muodosti lyhytikäisen joukkueen The Great Khalin kanssa.
Helmikuun 16. 2010 WWE:n uuden ohjelman WWE NXT:n ensimmäisessä jaksossa esiteltiin kahdeksan WWE-sopimusta tavoittelevaa tulokasta ja heidän valmentajansa. Hardysta tuli Etelä-Afrikkalaisen Justin Gabrielin valmentaja. Gabrielin sanotaan muistuttavan nuorempaa Matt Hardya, vaikka todellisuudessa Hardy ei koskaan kyennyt yhtä näyttäviin hyppyihin kuin Gabriel. Gabrielin 450 asteen hyppy sai fanit haukkomaan henkeään. Maaliskuun 5. päivänä Hardy voitti karsintaottelunsa Drew McIntyreä vastaan ja selvitti tiensä WrestleMania XXVI:n Money in the Bank -tikapuuotteluun. Ottelun voitti Jack Swagger.
Hardyn ja McIntyren välille kehittyi feudi (juonikuvio), kun McIntyre polki Hardyn päätä teränportaisiin joukkueottelussa. Hardyn pari oli R-truth ja McIntyren Jack Swagger. Seuraavan viikon SmackDownissa McIntyre hakkasi Hardyn uudelleen. Tämän johdosta SmackDownin toimitusjohtaja Theodore Long erotti McIntyren ohjelmasta ja samalla vei tältä samalla tämän Intercontinental-mestaruuden. McIntyre kuitenkin palasi SmackDowniin WWE:n hallituksen puheenjohtaja Vince McMahonin kirjoittaman nootin kanssa, jonka mukaan McIntyre oli taas WWE:n palkkalistoilla, sai mestaruustittelinsä takaisin ja ettei McIntyreä voi erottaa ilman McMahonin lupaa. Over the Limit 2010 -tapahtumassa Hardy kävi McIntyren kimpuun heti, kun McIntyre oli hävinnyt vyönsä ottelussa Kofi Kingstonia vastaan. Tämän seurauksena McMahon hyllytti Hardyn SmackDownista ja seuraavalla viikolla McIntyrellä oli uusi kirje McMahonilta, jonka mukaan Hardyn hyllytys laajennettiin kaikkiin WWE:n ohjelmiin. 15. lokakuuta 2010 WWE ilmoitti että Matt Hardy on vapautettu sopimuksesta WWE:n kanssa.
TNA 2011
Matt teki TNA-debyyttinsä 9. tammikuuta 2011 Genesis PPV:ssä. Rob Van Damilla oli tapahtumassa ottelu tuntematonta vastustajaa vastaan, mutta illan aikana vihjailtiin vastustan olevan TNA World Heavyweight Champion Jeff Hardy. Ottelun alkaessa alkoi soimaan tuntematon musiikki ja kehään asteli uudistunut Matt Hardy. Ottelu päättyi Matt Hardyn voittoon. Voitto oli epäpuhdas, koska Van Damin jalka oli peittovaiheessa köyden alla.
Koirafanitus
Koirafanitus oli yhdeksän kertaa vuodessa ilmestyvä nuorten koira-aiheinen aikakauslehti, jonka päätoimittaja oli Liisa Kukkanen. Lehti ilmestyi vuosina 2009–2014. Lehteä kustansi SudenHenki.
Matt Hardy
Paininimet
thumb|250px|Matt Hardy WrestleManiaX8:ssa
HMS Quilliam
HMS Quilliam (viirinumerot G09) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin maaliskuussa 1940 Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta osana 3. hätälaivuetta ja sen köli laskettiin vielä samana vuonna 19. elokuuta. Alus laskettiin vesille vasta 29. marraskuuta 1941, koska Norjan taisteluiden ja Dunkerquen evakuointien aiheuttamat vaurioiden korjaamista pidettiin tärkeämpänä. Se valmistui 22. lokakuuta 1943, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 438 596 englannin puntaa sisältäen Amiraliteetin toimittamat tykit, viestivälineet ja tutkat.
Alus nimettiin Trafalgarin taistelussa vuonna 1805 HMS Victoryn ensimmäisen luutnantin mukaan.
Palvelus
Aluksen valmistuessa 22. lokakuuta 1942 se määrättiin Itäisen laivaston 4. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Koeajojen ja varustamisen päätyttyä alus siirrettiin Kotilaivastoon Scapa Flow'hun koulutettavaksi. Marraskuussa koulutuksen päätyttyä alus liitettiin luoteisen reitin alaiseen 12. hävittäjälaivueeseen.
Alus liittyi 18. joulukuuta Freetowniin matkanneeseen saattueeseen WS25 yhdessä HMS Carnarvon Castlen, HMS Cheshiren ja HMS Rockwoodin, joiden lisäksi saattueeseen liittyi paikallissaattueen aluksia. HMS Quilliam saapui 31. joulukuuta saattueen mukana Freetowniin, josta se jatkoi 3. tammikuuta 1943 saattueen mukana edelleen matkaansa Durbaniin. Alus erkani 18. tammikuuta Durbaniin saavuttuaan saattueesta.
Alus aloitti kotimatkan vieraillen 29. huhtikuuta Freetownissa ja se saapui toukokuussa Scapa Flow'hun liittyen Kotilaivastoon. Alus määrättiin kesäkuussa tukemaan liittoutuneiden suunniteltua maihinnousua Sisiliaan ja se lähti Kotilaivastosta siirretyn osaston mukana Gibraltarille, jonne saavuttiin heinäkuun alussa.
Quilliam siirrettiin Chathamin telakalle lokakuussa 1945. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 21. marraskuuta 1945 Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen Hr. Ms. Banckertiksi runkonumerolla J1 ja vuodesta 1950 alkaen D801. Alus modernisoitiin Alankomaiden vaatimusten mukaiseksi ennen siirtymistä Hollannin Itä-Intiaan.
Alus palveli aina vuoteen 1957, jolloin se poistettiin alusluettelosta ja helmikuussa 1957 alus myytiin romutettavaksi Jos de Smedtille Burghtiin.
Siebel Si 204
pienoiskuva|Siebel Si 204 Prahan Kbelyn ilmailumuseossa. Siebel Si 204 oli saksalainen, Siebel Fh 104:ään perustuva kaksimoottorinen matkustajakone, jota käytettiin myös pommituskonelentäjien koulukoneena toisen maailmansodan aikana.
Väylänrakennusalus Rakentaja
Aluksen mitat ovat noin 35 × 10 × 2,5 metriä. Siinä ei ole omaa kuljetuskoneistoa, ainoastaan apukoneet sähkön, paineilman ja hydrauliikan tuottamista varten. Aluksessa on useitakin erivahvuisia ja erityyppisiä nostureita ja ruoppauslaitteisto. Lisäksi se on kypäräsukeltajien emälaiva.
Aluksella oli aluksi oma hinaaja, tarkastusalus Perämeri. Tosin tämä alus siirrettiin jo vuonna 1978 Helsinkiin ja edelleen kaksi vuotta myöhemmin Saimaan kanavan väyläalukseksi. Sittemmin Rakentajaa hinasivat väyläalukset ja joskus vartiolaivat.
KNX
KNX on kehitetty aiemmista standardeista: European Home Systems Protocol (EHS), BatiBUS ja European Installation Bus (EIB tai Instabus).
Taajamajuna Suomessa
Suomessa taajamajuna on VR:n käyttämä nimitys lyhyen matkan junatyypille, joka kulkee suurten asutuskeskusten välillä ja pysähtyy kaikilla tai lähes kaikilla niillä väliasemilla, jotka sijaitsevat enimmäkseen taajamissa. Taajamajunat toimivat jatkoyhteyksinä nopeammille, pienemmät asemat ohittaville InterCity- ja Pendolino-junille. Kaikki taajamajunat merkitään aikatauluihin H-tunnuksella (esimerkiksi H412).
Kesäkuusta 2016 lähtien niin sanotuissa kiskobussitaajamajunissa ei ole ollut konduktööriä. Entistä konduktöörin virkaa hoitaa veturinkuljettaja poikkeustiedottamisen ja matkustajien avustamisen osalta, lipuntarkastajat lippukontrollin osalta ja lippuautomaatit matkan aikana tapahtuvan lipunmyynnin osalta.
Taajamajunia ajetaan Suomessa 2023 ainoastaan sähköistämättömillä rataosilla kalustonaan Dm12-kiskobussit.
Kalusto
Vuonna 1988 Lättähattujen poistuessa liikenteestä korvattiin kaikki vuorot Dv12:n vetämällä tavallisesti kolmen vaunun junalla, johon kuului sekä niin sanottuja sinisiä vaunuja että puukorisia vaunuja, joista kuitenkin luovuttiin 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Tämän jälkeen VR yritti useaan otteeseen hankkia uusia veturijunia korvaavia kiskobusseja, ja Lättähattujen jälkeen ensimmäiset kiskobussit saatiin käyttöön vuonna 2005. Kaikki sähköistämättömillä rataosilla ajettavat taajamajunavuorot ovat ajettu vuodesta 2016 Dm12-kiskobussilla.
Palvelut ja reitit
pienoiskuva|VR:n [[Dm12|kiskobussein ajettavissa taajamajunissa ei ole kesäkuusta 2016 lähtien ollut konduktöörejä. Lipun pystyi ostamaan kesäkuuhun 2021 asti junien sisälle sijoitetuista lippuautomaateista, jotka ovat epäluotettavuuden takia sittemmin poistettu. ]] Taajamajuna on yksinkertaisin vaihtoehto VR:n junatarjonnassa, eikä niihin voi varata istumapaikkaa. Taajamajunissa sovelletaan kaukoliikenteen hinnoittelua, joten sama matka taajamajunalla ja InterCity-/Pendolino-junalla maksaa saman verran, esimerkiksi Tampere-Orivesi-välillä. Myös polkupyörän ja lemmikin kuljettamisesta täytyy maksaa lisämaksu, toisin kuin lähiliikenteen junissa. Hintatiedot ovat tammikuulta 2022. Lähijunaliikenteen ulkopuoliset taajamajunat ovat suurimmaksi osin valtion tukemaa ostoliikennettä, sillä se on VR:lle taloudellisesti kannattamatonta pienten matkustajamäärien vuoksi.
Kiskobussit ja dieselmoottorijunat
Tšekkiläiset Dm12-sarjan kiskobussit liikennöivät rataosilla Jyväskylä–Seinäjoki, Iisalmi–Ylivieska, Savonlinna–Parikkala, Tampere–Haapamäki, Pieksämäki–Joensuu, Joensuu–Nurmes ja Karjaa–Hanko. Yhdessä yksikössä on 63 istumapaikkaa, ja niitä voidaan kytkeä yhteen kolme kappaletta. Kiskobusseista löytyy invapalvelut, lemmikkipaikkoja ja lastenvaunujen ja polkupyörien kuljetusmahdollisuus.
Reitit
Tiedot ovat tammikuulta 2022. Linjanumerot ovat suluissa.
Veturivetoiset taajamajunat
Sinisistä vaunuista koostuvat veturivetoiset taajamajunat liikennöivät viime vuosinaan rataosilla Jyväskylä–Vaasa, Tampere–Pori, Seinäjoki–Rovaniemi ja Pieksämäki–Joensuu. Junissa oli tavallisesti 2–4 vaunua, joista yhdessä oli lemmikkieläinpaikkoja ja yhdessä tavaraosasto, jossa oli mahdollista kuljettaa polkupyöriä ja lastenvaunuja. Useissa junissa oli myös invapalvelut. Junat olivat dieselveturin (pääsääntöisesti Dv12) vetämiä, mutta rataosuuksilla Tampere–Pori ja Seinäjoki–Rovaniemi niitä veti sähköveturi Sr1 tai Sr2.
Sinisten vaunujen säännöllinen käyttö taajamajunaliikenteessä on loppunut vuonna 2016.
Vihreistä Eil-lähiliikennevaunista koostuvia junia ajettiin arkipäivisin Helsingin ja Riihimäen välillä ja Lahden oikorataa pitkin Helsingin ja Lahden sekä Helsingin ja Kouvolan välillä. Junassa saattoi olla jopa kymmenen vaunua, joista yksi oli lipunmyyntivaunu. Junissa on mahdollisuus kuljettaa polkupyörää, lastenvaunuja ja lemmikkejä, joiden lisäksi vaunuissa on myös pyörätuolipaikkoja. Niiden käyttö loppui kesäkuussa 2017.pienoiskuva|Sm2-sähkömoottorijuna Kotkan sataman asemalla.
Sähkömoottorijunat
Sähkömoottorivarusteiset taajamajunat liikennöivät vuoteen 2021 saakka rataosilla Lahti – Kouvola – Kotkan satama. Junia liikennöitiin rataosilla reiteillä Lahti – Kotkan satama, Lahti – Kouvola ja Kouvola – Kotkan satama. Kalustona käytetään pääasiassa Sm2-sarjan sähkömoottorijunia. Junissa oli WC-tilat sekä kuljetusmahdollisuus polkupyörille, lastenvaunuille ja lemmikeille. VR:n uudempaa Sm4-sarjaa ei kuitenkaan tavattu lähes ollenkaan enää vuonna 2020 Lahti – Kotkan satama reittien junissa lukuun ottamatta paria Z-lähijunana ajettavaa Kouvola – Lahti – Helsinki -vuoroa. Vuoden 2022 alusta Lahden ja Kotkan sataman väliset, tuolloin viimeiset sähkömoottorijunilla liikennöidyt, taajamajunavuorot muuttuivat lähijuniksi.
Gilberto Carlos Nascimento
Gilberto Carlos Nascimento (s. 14. kesäkuuta 1966 São Paulo) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Betinho debytoi Brasilian maajoukkueessa 1988.
Mittariyökkönen
Mittariyökkönen (Trisateles emortualis) on pieni, ulkonäöltään erehdyttävästi mittarimainen yökköslaji.
Koko ja ulkonäkö
Sekä etu- että takasiivet ovat tasaisen kellertävänharmaat, aavistuksen vihertävät. Etusiiven ulkoreuna on erityisen pyöristynyt. Etusiivessä sisempi ja ulompi poikkiviiru sekä viivamainen munuaistäplä erottuvat vaalean kellertävinä. Takasiivessä on yksi kellertävä poikkiviiru. Siipiväli on 24–28 millimetriä.
Levinneisyys ja lentoaika
Mittariyökköstä tavataan Euroopassa eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä levinneisyysalue ulottuu Japaniin. Suomessa se on melko harvinainen laji, jonka levinneisyys keskittyy maan eteläosiin. Mittariyökköset lentävät yhtenä pitkänä sukupolvena kesäkuun alusta elokuun puoleenväliin.
Elinympäristö ja elintavat
Mittariyökkönen on lehto- ja lehtimetsälaji, jota tavataan yleensä yksitellen. Se lentää yöllä ja tulee sekä valolle että syötille. Sen kotelo on yhteen sidottujen lehtien välissä maassa. Kotelo talvehtii.
Ravintokasvi
Toukka käyttää ravinnokseen tammen (Quercus robur) ja joidenkin muiden lehtipuiden kuolleita lehtiä.
Petri Virtanen (taiteilija)
Petri Heikki Virtanen (s. 12. helmikuuta 1961 Lohja) on suomalainen taiteilija ja valokuvaaja. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimillä ”Visio” ja ”Graveyard Virtanen”. Virtasen taiteellinen tuotanto käsittää musiikkia, taidevalokuvaa ja videotaidetta.
Yksityisnäyttelyt
Petri Virtanen on ollut mukana myös nykytaiteen museo Kiasman kokoelmanäyttelyssä Yöjuna – surrealistisia reittejä Kiasman kokoelmiin (2003), jossa esillä ollut valokuvateos on osa Kiasman kokoelmia.
Musiikki
Petri Virtanen on ennen nykyistä yhtyettään Petroleum Basea kuulunut Elastic Boredomiin, AAARGHH!iin, Purple Vomitiin, Dark Pulpiin, Succubusiin ja Aquasaurukseen.
Sanomalaitejärjestelmä
Sanomalaitejärjestelmä on kenttäviestiverkossa toimiva kokonaisuus, jossa sanomalaiteverkon rungon muodostavat toisiinsa kytketyt keskussanomalaitteet. Keskussanomalaitteiden avulla kyetään olemaan yhteydessä toisiin keskussanomalaitteisiin, joita voi keskussanomalaiterunkoverkossa olla yhdeksän, keskussanomalaitteisiin liitettyihin sanomalaitteisiin sekä muihin keskussanomalaiterunkoverkkoihin ja tilaajiin.
Keskussanomalaitteet voivat vastaanottaa ja reitittää tilaajien sanomalaitteiden lähetteitä. Keskussanomalaitteessa voi olla tilaajia varten 29 aikajakoista paikkaa.
Maurine Brown Neuberger
thumb|Maurine Brown Neuberger vuonna 1962.
Maurine Brown Neuberger (9. tammikuuta 1907 Cloverdale – 22. helmikuuta 2000 Portland) oli yhdysvaltalainen senaattori. Hän edusti Oregonia marraskuusta 1960 tammikuuhun 1967 osavaltion historian ensimmäisenä naissenaattorina. Hän oli kaikkiaan kymmenes Yhdysvaltain senaatin jäsenenä toiminut nainen ja kolmas täydelle kuusivuotiskaudelle valittu. Yhdessä aviomiehensä, vuonna 1960 kuolleen Richard L. Neubergerin kanssa he olivat Yhdysvaltojen ensimmäinen lakiasäätävä aviopari.
Fenyyli-isosyanaatti
Fenyyli-isosyanaatti (C7H5NO) on aromaattisiin isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita kemikaaleja ja reagenssina analyyttisessä kemiassa.
Armas Hirvonen
Armas Vilhelm Aatami Hirvonen (25. toukokuuta 1896 Tuutari, Inkerinmaa – 30. syyskuuta 1972 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen suomalainen elokuvaaja.
Fenyyli-isosyanaatti
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa fenyyli-isosyanaatti on väritöntä nestettä, jolla on voimakkaan pistävä haju. Yhdiste reagoi veden ja etanoliin kanssa, mutta liukenee muun muassa dietyylieetteriin, asetoniin, dimetyyliformamidiin, asetonitriiliin, bentseeniin ja tolueeniin. Fenyyli-isosyanaatti on hyvin reaktiivinen ja reagoi alkoholien kanssa karbamaateiksi, amiinien kanssa fenyyliureajohdannaisiksi, useiden nukleofiilien kanssa, dipolarrofiilien kanssa sykloadditiolla heterosyklisiksi yhdisteiksi ja reagoi myös monien organometalliyhdisteiden kanssa insertioreaktiolla. Kuumennettaessa fenyyli-isosyanaattia se voi muodostaa syklisen dimeerin eli difenyyliureuretidiinidionin tai niin ikään rengasrakenteisen fenyyli-isosyanaattitrimeerin.
Armas Hirvonen
Hirvonen perehtyi elokuva-alaan työskennellessään vuodesta 1924 alkaen Saksassa. Vuonna 1934 hän teki Virossa täyspitkän äänielokuvan Tee tôususse (Tie nousuun). Suomessa Hirvonen aloitti työt 1937 aluksi Suomi-Filmin kuvaajana. Hän oli kuvaajana viidessä Valentin Vaalan vuosina 1937–1939 ohjaamassa elokuvassa. Hirvonen oli sitten Suomen Filmiteollisuus Oy:n kuvaajana 1940–1947 ja oli kuvaajana kaikkiaan 20 näytelmäelokuvassa. Vuonna 1947 Hirvonen kuvasi Adams-Filmille Hannu Lemisen ohjaaman elokuvan Tuhottu nuoruus. Hän toimi sen jälkeen itsenäisenä lyhytelokuvayrittäjänä 1947–1953 ja oli muun muassa kuvaamassa Helsingin olympialaisia kesällä 1952. Armas Hirvonen sai valtion taiteilijaeläkkeen 1971.
Fenyyli-isosyanaatti
Ominaisuudet
Fenyyli-isosyanaatti on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aine voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa ja aiheuttaa voimakasta kyynelvuotoa. Hengitettynä aineelle altistumisesta voi seurata kurkkukipua, yskää, hengenahdistusta ja toistuva altistuminen voi johtaa astmaan.
Valmistus ja käyttö
Fenyyli-isosyanaattia valmistetaan aniliinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla.
Fenyyli-isosyanaattia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi lääkkeiden ja rikkaruohomyrkkyjen valmistamiseen. Siitä valmistettavia yhdisteitä ovat muun muassa fenuroni, pensykuroni, profaami, siduroni, tidiatsuroni, karbetamidi ja desmedifaami. Fenyyli-isosyanaattia käytetään myös analyyttisenä reagenssina alkoholien ja amiinien tunnistamiseen.
RMS Albania (1900)
RMS Albania oli höyrylaivaliikenteessä monilla eri varustamoilla toiminut höyrylaiva. Laiva rakennettiin C S Swan & Hunterin telakalla Wallsendissa Consuelo-nimellä. Alus myytiin vuonna 1909 Thomson Line -varustamolle. Tuolloin sen nimi muutettiin Cairnronaksi.
TRON
TRON (The Real-time Operating System Nucleus) on joukko spesifikaatioita, jotka määrittelevät reaaliaikaisen käyttöjärjestelmän ytimen. TRON-projektin aloitti tohtori Ken Sakamura Tokion yliopistosta vuonna 1984. Vuonna 1986 perustettiin TRON Kyogikai (TRON-yhdistys) vastaamaan projektin hallinnoinnista. Vuoteen 1987 mennessä mm. NEC, Hitachi, Fujitsu ja Mitsubishi Electric olivat aktiivisesti käyttämässä TRONia eri tarkoituksiin.
RMS Albania (1900)
Cunard Linen omistuksessa
Thomson Line myi laivan Cunard Linelle vuonna 1911, jolloin laiva sai nimen Albania (myöhemmin käytettiin nimeä: Albania I). 2. toukokuuta 1911 se aloitti liikennöinnin Southampton-Halifax -reitillä. Myöhemmin Albaniasta tuli ensimmäinen Cunard Linen alus, joka aloitti reitin St. Lawrence -joella Montrealiin. Talvikuukausina merijään johdosta se ajoi Portlandiin.
TRON
Vuonna 2003 TRON oli maailman käytetyin käyttöjärjestelmä, johtuen siitä että TRON-johdannaisia käytetään hyvin usein sulautetuissa järjestelmissä erityisesti Japanin valtavassa elektroniikkateollisuudessa. Länsimaissa sen yleistymistä on haitannut lähinnä muun kuin japaninkielisen dokumentaation puute.
RMS Albania (1900)
Cunard Linen omistuksessa
Kuuden kuukauden kuluttua ostosta, Albania laitettiin myyntiin.
Bank Linen omistuksessa
12. kesäkuuta 1912 Bank Line osti laivan 20 000 punnalla, jolloin se sai Poleric-nimen. Poleric pysyi varustamon palveluksessa vuoteen 1929. Vuonna 1930 laiva romutettiin.
TRON
TRON-arkkitehtuuri
Itse TRON-spesifikaatiot ovat vapaasti käytettävissä. Spesifikaatiot määrittelevät pelkästään käyttöjärjestelmärajapinnan ja yleiset suunnitteluratkaisut, eivätkä itse kooditasoa, eikä projekti estä TRON-pohjaisen käyttöjärjestelmän lähdekoodin pitämistä yksityisenä. Eräiden tahojen TRON-projektit ovat kuitenkin avointa lähdekoodia; tällainen on esimerkiksi TOPPERS/JSP.
TRONin aliarkkitehtuurit
TRONista on useita aliarkkitehtuureja, jotka on tarkoitettu erilaisiin käyttötilanteisiin.
Antikytheran kone
Antikytheran kone on antiikin kreikkalainen mekaaninen tähtitieteellinen laskulaite. Se on valmistettu 100-luvulla eaa. ja löydettiin haaksirikkoutuneen antiikin aikaisen laivan hylystä, niin kutsutusta Antikytheran hylystä, Antikytheran saaren läheltä Kreikasta vuonna 1901. Koneen säilyneitä osia on tutkittu pitkään, mutta läpimurto tutkimuksessa tapahtui vasta 2000-luvulla uuden tekniikan myötä. Tutkijoiden mukaan konetta käytettiin muun muassa Kuun, Auringon ja todennäköisesti myös muiden aurinkokunnan taivaankappaleiden liikkeiden mallintamiseen sekä auringon- ja kuunpimennysten ennustamiseen.
Antikytheran koneen koneisto koostui hammasrattaista, joista tunnetaan 30 kappaletta. Konetta käytettiin pyörittämällä sen sivussa ollutta kampea. Koneisto laski annetulle päivämäärälle Kuun, Auringon ja oletettavasti myös tunnettujen planeettojen sijainnin taivaalla suhteessa toisiinsa ja eläinrataan, hyödynsi Metonin jaksoa kuu- ja aurinkokalentereiden synkronoimiseen, sekä käytti saros-jaksoa auringon- ja kuunpimennysten päiväysten laskemiseen. Samalla koneessa oli myös muun muassa olympiadien vuodet ja niiden panhelleeniset kisat sisältänyt kalenteri. Laskutoimitusten tulokset havainnollistettiin laitteen etu- ja takapaneelissa olleilla osoittimilla.
Koneen löytyminen muutti käsityksen antiikin ajan teknisestä osaamisesta, jonka ei oletettu olleen tarpeeksi edistynyttä tämänkaltaisen monimutkaisen kojeen luomiseen. Vastaavanlaisia laitteita osattiin seuraavan kerran valmistaa vasta myöhäiskeskiajalla, yli 1 500 vuotta myöhemmin.
Koneen säilyneet pronssiosat ovat esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa (esine X 15087).
Alkuperä
Antikytheran kone on peräisin antiikin Kreikasta hellenistiseltä ajalta noin 100-luvulta eaa. Koneen säilyneissä osissa olevissa kirjoituksissa käytettyjen kirjaintyyppien perusteella se voidaan ajoittaa tarkemmin noin vuosiin 150–100 eaa.
thumb|280px|Antikytheran koneen kappaleet C (vasemmalla), A ja B etupuolelta. [[Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)|Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Koneen alkuperäksi ehdotettiin aiemmin usein Rhodosta, joka oli hellenistisellä ajalla merkittävä tähtitieteellisen tutkimuksen keskus. Kaupungissa vaikutti merkittävimpänä tähtitieteilijä Hipparkhos (n. 190–127 eaa.). Koneen tekijäksi Rhodoksella on ehdotettu muun muassa Poseidoniosta (n. 135–51 eaa.). Koneessa olevan kuu-aurinkokalenterin kuukaudet kuitenkin viittaisivat siihen, että sillä olisi joku yhteys Korinttiin tai sen siirtokuntiin luoteisessa Kreikassa tai muualla. Erään ehdotuksen mukaan kone olisi valmistettu Korintin siirtokuntiin kuuluneessa Syrakusassa Sisiliassa. Tällöin se saattaisi pohjautua syrakusalaisen Arkhimedeen (n. 287–212 eaa.) jo aikaisemmin rakentamiin vastaaviin mekaanisiin laitteisiin.
Cicero mainitsee sekä Arkhimedeen että Poseidonioksen valmistaneen vastaavan kaltaisen laitteen. Cicero kertoo, että roomalainen sotapäällikkö Marcellus otti Arkhimedeelta Syrakusan valtauksen yhteydessä vuonna 212 eaa. jonkinlaisen pronssista tehdyn mekaanisen tähtitieteellisen laitteen, joka mallinsi Auringon, Kuun ja viiden planeetan liikkeet ja esitti auringon- ja kuunpimennykset. Arkhimedeen tiedetään myös kirjoittaneen kadonneen teoksen tähtitieteellisistä koneista. Arkhimedeen tekemä laite saattaa olla jonkinlainen Antikytheran koneen edeltäjä. Se ei kuitenkaan ole sama kone, sillä Antikytheran kone hyödyntää Arkhimedeen kuoleman jälkeen tehtyjä tähtitieteen keksintöjä. Näistä merkittävin on Apollonioksen (n. 262–190 eaa.) ja Hipparkhoksen kehittämä episyklimalli. Se selitti ja mallinsi Kuun kiertonopeuden näennäistä vaihtelua, joka nykytietämyksen valossa on seurausta siitä, että Kuun rata on ympyrän sijasta ellipsi. On ehdotettu, että Arkhimedes olisi joka tapauksessa antanut suunnittelemansa koneen jonkun työpajan valmistettavaksi, ja tällainen työpaja on voinut jatkaa koneiden valmistamista ja jatkokehitystä myös Arkhimedeen kuoleman jälkeen.
Cicero mainitsee myös, että Poseidonios, jonka hän oli itse tavannut Rhodoksella vuonna 79 eaa., oli tehnyt aurinkokunnan mallintaneen koneen. Se käsitti osoittimet Auringolle, Kuulle ja viidelle tunnetulle planeetalle. Tämä Poseidonioksen suunnittelema laite ajoittuu samaan aikaan Antikytheran koneen kanssa. Jos Antikytheran kone mallinsi koko aurinkokunnan, se voisi jopa olla sama laite. Joka tapauksessa Ciceron todistus osoittaa, että antiikin aikana on ollut useita vastaavia mekaanisia tähtitieteellisiä laitteita ja jonkinlainen niiden valmistamisen perinne. Tällaiseen perinteeseen (sfairopoiein, ”pallonrakennus”) viittaa myös Ptolemaios teoksessaan Hypotheseis tōn planōmenōn (”Planeettoja koskevia hypoteeseja”).
Kone on niin monimutkainen, että sen valmistaminen on todennäköisesti vaatinut useita versioita ja prototyyppejä ennen nykyaikaan säilyneen koneen valmistumista. Taustalla on mahdollisesti vuosikymmenten tai jopa satojen vuosien kehitystyö. Ensimmäiset versiot lienevät olleet yksinkertaisempia ja niissä on ollut vähemmän ominaisuuksia. Koneen alkuperäistä käyttötarkoitusta ei tunneta. Se on voinut olla todellisessa käytössä kalenterina ja pimennysten ennustamisessa tai astrologisessa käytössä, tutkimus- ja opetuskäytössä, tai tarkoitettu lähinnä tieteelliseksi ja tekniseksi taidonnäytteeksi. On muun muassa ehdotettu, että Antikytheran koneen kaltaiset laitteet olisivat vaikuttaneet episyklisten aurinkokuntateorioiden syntyyn, sen sijaan että ne olisivat vain mallintaneet kyseisiä teorioita. Toisaalta se, että kone sisältää tavallisen kreikkalaisen kuu-aurinkokalenterin ja olympiadiosoittimen kisakalentereineen, voi viitata siihen, että koneella oli mahdollisesti muutakin kuin puhtaasti tieteellistä käyttöä. Koneen alkuperäiseksi nimitykseksi on ehdotettu nimiä Pinaks (”Taulu”) ja Sfairā (”Pallo”).
pienoiskuva|vasen|upright=0.8|[[Antikytheran hylky|Antikytheran hylystä koneen ohella löydetty niin kutsuttu Antikytheran efebi (n. 340–330 eaa.).]] Konetta oltiin kuljettamassa roomalaisessa kauppalaivassa noin vuonna 65 eaa. yhdessä monen muun kreikkalaista alkuperää olleen esineen kanssa. Lastia oltiin erään teorian mukaan viemässä mahdollisesti Pergamonista Roomaan, todennäköisesti roomalaisten sotasaaliina. Esineet olivat peräisin Välimeren itäosista, muun muassa Pergamonista, Rhodokselta ja Kosilta. Laiva kuitenkin haaksirikkoutui ja upposi Kytheran ja Kreetan saarten välisellä merialueella sijaitsevan Antikytheran saaren edustalle noin 50 metrin syvyyteen.
Löytäminen
Antikytheran hylkynä tunnettu hylky löytyi vuonna 1900. Sen löysivät Sýmiltä tulleet merisienensukeltajat, jotka olivat päätyneet Antikytheralle myrskyä pakoon. Myöhemmin sukeltajat palasivat paikalle yhdessä tutkijoiden kanssa. Hylystä nostettiin vuosina 1900–1901 suuri määrä antiikin aikaisia esineitä, mukaan lukien suuria pronssiveistoksia, joista tunnetuimmat ovat niin kutsutut Antikytheran efebi ja Antikytheran filosofi, lasiesineitä, amforoita ja muuta keramiikkaa, jalokiviä sekä lukuisia pronssiesineiden kappaleita. Näin löytö oli yksi meriarkeologian ensimmäisiä suuria sensaatioita. Hylkyä on tutkittu useita vuosia. Se on osoittautunut varsinaiseksi aarreaitaksi ja sieltä on vuosikymmenten kuluessa nostettu paljon lisää esineitä. Hylyn löydöt on sijoitettu pääosin Kansalliseen arkeologiseen museoon Ateenassa, ja Antikytheran koneesta siellä ovat ainakin sen löydetyt pääosat.
Tutkijoiden huomio kiinnittyi alussa hylystä löydettyihin veistoksiin ja muihin selvempiin löytöihin. Sekalaisten pronssiesineiden joukossa ollut Antikytheran kone herätti huomiota vasta vuonna 1902. Tuolloin vielä löydettäessä yhtenä hapettuneena pronssikappaleena ollut kone hajosi useampaan osaan, mikä paljasti osan hammasrataskoneistosta arkeologi Valérios Stáisille. Museo julkaisi koneesta ensimmäisen kuvauksen vuonna 1903. Tätä kautta kone sai enemmän huomiota, ja sen tutkimus alkoi. Kone on saanut nimensä hylystä, eikä sillä ole muuta historiallista yhteyttä Antikytheran saareen.
Sukellukset Antikytheran hylyllä jatkuvat edelleen ja niitä on tehty myös mm. vuosina 2014–2016. Toiveena olisi löytää samalla lisää koneen osia.
Tutkimus
pienoiskuva|upright=0.8|Antikytheran konetta tutkinut Derek J. de Solla Price ja eräs ennallistus koneen mekaniikasta.
Saksalainen filologi Albert Rehm oli ensimmäisiä, joka vuonna 1905 ymmärsi laitteen olevan tähtitieteellinen laskulaite. Ioánnis Theofanídis yritti ensimmäisenä rakentaa rekonstruktion koneesta vuodesta 1929 alkaen. Koneen tutkimus oli kuitenkin sen kunnon vuoksi vaikeaa, ja pysähtyi pitkäksi aikaa. De Solla Price aloitti koneen tutkimuksen vuonna 1951 ja julkaisi siitä ensimmäisen artikkelin Scientific American -lehdessä vuonna 1959. Hän muun muassa esitti ensimmäisen arvion koneen hammasrattaiden lukumäärästä ja kunkin rattaan hampaiden lukumäärästä. Vuonna 1974 Price julkaisi uuden tutkimuksen, jossa hampaiden lukumäärästä esitettiin korjatut arviot sekä kuvattiin tähän perustuen kunkin rattaan todennäköinen tehtävä koneistossa, sillä hampaiden lukumäärä kertoo sen, millaisen jako- tai kertolaskun kaksi toisiinsa kytkettyä ratasta suorittaa. Uusi tutkimus perustui ensimmäisiin koneistosta otettuihin röntgenkuviin, jotka otti kreikkalainen radiologi Charálampos Karákalos.
Pricen lisäksi konetta ovat tutkineet myös muun muassa Michael Wright sekä Allan Bromley, jotka ottivat koneesta ensimmäiset kolmiulotteiset röntgenkuvat, ja osoittivat Pricen mallinnuksen koneen toiminnasta olevan osin virheellinen. Vuonna 2005 koneen tutkimuksen aloitti Antikythera Mechanism Research Project -tutkimusryhmä (mm. Mike Edmunds, Tony Freeth), joka sai käyttöönsä museon varastosta löytyneitä pieniä, aiemmin tutkimattomia koneen osia. Tutkijat saivat apua myös uusimmasta teknologiasta. Hewlett-Packard suoritti koneen kappaleiden pintojen suuritarkkuuksisen digikuvauksen Polynomial Texture Mapping (PTM) -tekniikalla. X-Tek puolestaan siirrätti vuonna 2005 Ateenaan kahdeksan tonnin painoisen BladeRunner-nimisen suuritehoisen röntgenkuvauslaitteiston kappaleiden kuvaamiseksi. Laitteiston Microfocus X-ray Computed Tomography (CT) -tekniikan avulla koneen möhkälemäiset osat voitiin ikään kuin ”viipaloida” kolmiulotteisesti. Kaikki nämä lisäsivät huomattavasti tietämystä koneen rakenteesta sekä siinä olleista piirtokirjoituksista.
Uusin tutkimus on vahvistanut koneen käyttötarkoitukseksi Kuun ja Auringon liikkeiden ja pimennysten mallintamisen, osoittanut kaikkien koneen etu- ja takapaneelien tunnettujen osoittimien käyttötarkoitukset ja selittänyt yhtä lukuun ottamatta kaikkien tunnettujen rattaiden tehtävän ja sijainnin. Lisäksi esille tulleiden piirtokirjoitusten tutkimus on käytännössä vahvistanut aikaisemmat arvelut siitä, että kone on mitä todennäköisimmin mallintanut koko aurinkokunnan planeettoineen.
Koneen toiminnan selvittyä vähitellen se on osoittautunut sensaatioksi, sillä ilman löytöä antiikin ajan tieteen ja hienomekaniikan ei tiedetty olleen vastaavalla tasolla. Vastaavanlaisia laitteita osattiin valmistaa seuraavan kerran vasta myöhäiskeskiajalla noin 1 500 vuotta myöhemmin. Kaikesta edistyksellisyydestään huolimatta kone ei kuitenkaan ollut erityisen tarkka, mikä johtui sekä ajan tähtitieteen teorioiden puutteista, kuten ennen kaikkea vajavaisuudesta maakeskisen maailmankuvan aiheuttamien ongelmien kiertämisessä, että pienistä heitoista toteutuksessa. Tämän johdosta kone vaati oikein toimiakseen uudelleenkalibrointia suhteellisen usein. Tony Freethin ja Alexander Jonesin sanoin, ”Antikytheran kone oli suunniteltu ennustamaan taivaan ilmiöitä oman aikansa hienostuneimpien tähtitieteellisten teorioiden mukaisesti, ja se on ainoa todistuskappale kadonneen insinööritaidon historiasta, puhtaan nerokkuuden ilmentymä ja yksi antiikin maailman suurista ihmeistä — mutta se ei toiminut erityisen hyvin”.
Alkuperäinen laite
Antikytheran kone koostui pronssista tehdystä koneistosta, joka oli sijoitettu puulaatikkoon. Koneisto oli vähätinaista pronssia (95 % kuparia ja 5 % tinaa). Puulatikon koko oli noin 34 × 18 × 10 senttiä. Laite oli käsikäyttöinen, ja sitä käytettiin pyörittämällä sen sivussa ollutta kampea. Tämä laittoi laitteen sisällä olleen hammasrataskoneiston pyörimään, mikä liikutti edelleen laitteen pronssisissa etu- ja takapaneeleissa olleita osoittimia.
pienoiskuva|upright=0.8|Antikytheran koneen ennallistus. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena. Etupaneelin keskellä olleessa näytössä oli kaksi samankeskistä kehää, joista toisessa oli 12 ekliptikan tähdistöä eli eläinradan merkkiä ja toisessa 365-päiväinen egyptiläinen kalenteri. Etupaneelin keskellä oli aurinkokuntamalli eli Kosmos, joka esitti Kuun ja Auringon ja mitä todennäköisimmin myös tunnettujen planeettojen liikkeet taivaalla maakeskisesti nähtynä. Ainakin Auringolla ja Kuulla oli oma osoitin, joka näytti niiden sijainnit taivaalla maasta katsottuna sekä suhteessa toisiinsa että suhteessa eläinrataan. Planeetoilla oletetaan olleen samanlaiset osoittimet. Erillinen päivämääräosoitin osoitti koneeseen kampea veivaamalla asetetun päivän 365-päiväisessä kalenterissa.
Takapaneelin ylälaidassa oli puolestaan spiraalimainen 235 kuukuukautta käsittänyt Metonin jaksoon perustunut näyttö. Sitä käytettiin kuu- ja aurinkokalentereiden synkronoimiseen, sillä nämä kalenterit osuvat yhteen aina 235 kuukuukauden eli 19 aurinkovuoden välein. Metonin jakson näytön yhteydessä oli myös täydentävä Kallippoksen jakson osoitin sekä olympiadit näyttänyt panhelleenisten kisojen kisakalenteri osoittimineen. Takapaneelin alalaidassa oli samoin spiraalimainen 223 kuukuukautta eli noin 18 aurinkovuotta käsittänyt saros-jaksoon perustuva näyttö, joka näytti kullekin jakson kuukaudelle sijoittuvat auringon- ja kuunpimennykset, jotka toistuivat samanlaisina aina jakson välein, sekä siihen liittynyt tarkentava ekseligmos-osoitin.
Freethin ja Jonesin mukaan kone on tehty tarkasti, ja eräät sen osat ovat vaatineet toimiakseen millimetrin kymmenesosan tarkkuutta toteutuksessa. Säilyneissä osissa ei näy merkkejä valmistusvirheistä tai korjausyrityksistä. Kone on hämmästyttävän pienikokoinen, mikä viittaa kannettavuuteen yhtenä keskeisenä ominaisuutena.
Käyttö
Kampea pyörittämällä käyttäjä saattoi asettaa päivämääräosoittimen osoittamaan tiettyä päivää etupaneelin 365-päiväisessä kalenterissa. Päivämääränäyttöä voitiin kääntää yhdellä päivällä joka neljäs vuosi, mikä korvasi karkauspäivän puuttumisen. Samalla kun päivämäärä asetettiin, mekanismi siirsi koneen kaikki muut osoittimet vastaamaan tilannetta asetettuna päivänä. Aurinko-osoitin näytti Auringon ja Kuu-osoitin Kuun sijainnin 12 tähdistöstä koostuneella eläinradalla. Kuu-osoittimesta saattoi nähdä myös kuun vaiheen. Takapaneelin Metonin jakson näytöstä voitiin puolestaan nähdä vastaava kreikkalaisen kalenterin kuukuukausi, kun taas oheinen olympiadiosoitin näytti, mikä olympiadin neljästä vuodesta oli menossa, ja mitkä panhelleeniset kisat silloin järjestettiin.