cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piispa Henrik
Piispa Henrikin surmavirsi
Lalli tappoi piispan kirveellään Köyliöjärven jäällä ja palasi kotiinsa piispan hiippa päässään ja sormus peukalossaan. Kun hän yritti riisua hiippaa, päästä irtosivat hiukset, ja kun hän yritti ottaa sormusta pois, koko peukalo irtosi. Kesällä metsähiirilauma alkoi ajaa takaa Lallia, joka pakeni järven rannalla kasvavan puun latvaan. Jyrsijät alkoivat nakertaa puun runkoa, joten Lallin ei auttanut muu kuin hypätä järveen, johon hän hukkui. Järvi sai tästä nimekseen Hiirijärvi.
Pyhän Henrikin tie
pienoiskuva|[[Pyhän Henrikin saarnahuone Kokemäellä oli osa Pyhän Henrikin tien pyhiinvaellusreittiä.]]
Henrikin kultin yhteyteen kasvoi keskiajalla pyhiinvaellusperinne, ja Henrikin legendaan liittyviä paikkoja yhdistämään syntyi noin 140 km:n pituinen Pyhän Henrikin tie. Tie koostui kolmesta osasta: se kulki Kokemäen Ylistaron Pyhän Henrikin saarnahuoneelta Huovintietä Henrikin surmapaikalle Köyliönjärven Kirkkokarille, sieltä Sant Henrikin tietä Henrikin hautakirkolle Nousiaisiin ja sieltä Nunnapolkua Turun tuomiokirkolle, missä Henrikin pyhäinjäännöksiä säilytettiin. Pyhiinvaellusreitin vanhin osa oli Köyliöstä Nousiaisiin johtanut Sant Henrikin tie, joka perustui surmavirressä mainittuihin tapahtumiin, piispan surmaan Köyliöjärvellä ja hänen ruumiinsa siirtämiseen Nousiaisiin härkien vetämissä vaunuissa. Tien varrella on erilaisia luonnonmuodostelmia, jotka kansanperinne yhdistää piispa Henrikiin.
1600-luvulla talletetun perimätiedon mukaan Henrik vietti viimeisen yönsä Ylistaron saarnahuoneessa Kokemäellä, mistä myöhemmin tehtiin Henrikin muistoa vaaliva kappeli. Puulustoajoituksen mukaan saarnahuoneen vanhimmat hirret ovat 1470-luvulta. Koska hirsiä on kuitenkin uusittu useaan otteeseen, ei rakennuksen varsinaista ikää voida tietää.
Pyhimyskultti Turun hiippakunnan ulkopuolella
pienoiskuva|Henrikiä kunnioitettiin myös [[Lundin tuomiokirkko|Lundin tuomiokirkossa.]] Vaikka Henrikin pyhimyskultti alkoi ilmeisesti kuninkaallisesta aloitteesta, kesti yli vuosisadan ennen kuin kultti levisi Turun hiippakunnan ulkopuolelle. Esimerkiksi vielä vuonna 1344 Uppsalan tuomiokirkossa ei ollut piispa Henrikin pyhäinjäännöksiä, eikä näin ollen kulttiakaan. Henrikin kultti keskittyikin koko 1300-luvun Turun hiippakuntaan.
Vadstenan luostarilla Linköpingin lähellä vaikuttaa olleen tärkeä osa Henrikin kultin levittämisessä muualle Ruotsin valtakuntaan 1400-luvun alussa. Henrik ei milloinkaan saanut Uppsalan arkkihiippakunnassa korkeinta totum duplex -juhlan asemaa, joka hänellä oli Turun hiippakunnassa.
Katolisen ajan loppuun mennessä Henrikistä oli tullut Pohjoismaissa merkittävä paikallinen pyhimys. Hänen kulttiaan juhlittiin korkeimpana juhlapäivänä (totum duplex) Turun, Linköpingin ja Strängnäsin hiippakunnissa, duplexina Uppsalassa, Västeråsissa, Växjössä ja Tanskaan kuuluneessa Lundissa, semiduplexina Norjan Nidarosissa ja simplexinä Skarassa.
Pohjoismaiden ulkopuolella Henrikiä kunnioitettiin ilmeisesti jonkin verran Pohjois-Saksassa, mutta muualla katolisessa maailmassa hän jäi tuntemattomaksi.
Piispa Henrikin pyhäinjäännökset
pienoiskuva|[[Isonkyrön kirkko|Isonkyrön kirkon keskiaikainen puuveistos Piispa Henrikistä ja talonpoika Lallista. Kuva Suomen postilaitoksen merkissä vuodelta 1955, jolloin katsottiin kuluneen 800 vuotta kristinuskon tulosta Suomeen.]] Kirkon väittämän mukaan Henrik haudattiin kuolemansa jälkeen Nousiaisiin. Varmaa on, että piispa Henrikiksi katsottu henkilö oli 1200-luvun lopulla haudattuna Nousiaisten kirkkoon, josta hänen luunsa siirrettiin Turun tuomiokirkkoon kokonaan tai osittain vuosien 1309–1320 välillä. Ilkka Taitto on arvellut, että Henrikin luiden siirto tapahtui Henrikin vakiintuneena muistopäivänä 17. kesäkuuta, mutta koska sama päivä on Turun tuomiokirkon vihkimisen juhlapäivä, luiden siirtoa eli translaatiota alettiin viettää 18. kesäkuuta. Tätä päivää alettiin kansanomaisesti kutsua kesä-heikiksi.
Sekä talvi- että kesä-Heikkiä juhlittiin suurilla messuilla, joiden yhteydessä pidettiin Turussa suuret heikinmarkkinat. On kuitenkin huomattava, että Nousiaisissa ei ole löydetty jäännöksiä 1100-luvulle ajoittuvasta kirkkorakennuksesta, ja todennäköisesti piispanistuin perustettiinkin sinne vasta 1200-luvun alussa. Mahdollisesti Nousiaisiin haudattu vainaja saattoi olla joku piispa Tuomaksen edeltäjä. Ensimmäinen maininta Nousiaisista on vuodelta 1232. Sinne on myös päivätty piispa Tuomaan kirje vuodelle 1234, joka tosin on säilynyt vain myöhempänä vidimaationa ja jonka vuosiluku on sen tähden epävarma.
Koroisten rahalöydöt osoittavat kiistattomasti, että paikalle on rakennettu kirkko paavin vuonna 1229 antaman siirtoluvan jälkeen. On mahdollista, että tuo rakennus olisi palanut ruotsalaisvalloituksen yhteydessä vuonna 1249 ja uusi suurempi olisi sen jälkeen rakennettu samalle paikalle. Kumpikaan näistä kirkoista ei ollut pyhitetty Henrikille vaan ainoastaan Neitsyt Marialle.
Katolisena aikana Henrikin pyhäinjäännöstä säilytettiin tuomiokirkossa omalla alttarillaan. Se ei kuitenkaan säilynyt kokonaisena. Osa luista saattoi jäädä alkuperäiseen sijaintipaikkaansa Nousiaisten kirkkoon, jonne rakennettiin 1400-luvulla massiivinen sarkofagi Henrikin kunniaksi; on kuitenkin epäselvää, sisälsikö sarkofagi koskaan yhtään luuta. Aikalaislähteiden mukaan Henrikin luita lahjoitettiin Turusta mm. Ruotsiin Uppsalan ja Linköpingin tuomiokirkkoihin.
Piispa Henrikin pyhäinjäännöksenä pidetään nykyään kyynärvarren luuta, joka oli sijoitettuna vuonna 1514 rakennettuun piispa Hemmingin pyhäinjäännösarkkuun Turun tuomiokirkossa, ja johon liitetty pergamentti kertoo sen kuuluneen piispa Henrikille. 1920-luvun korjaustöiden yhteydessä luunpalanen siirrettiin tuomiokirkosta Museovirastoon. Luun omistajuudesta käytiin 1990-luvulla kiistelyä, kun Museovirasto katsoi pyhäinjäännöksen omistajuuden kuuluvan sille muinaismuistolain nojalla. Museovirasto antoi kyynärvarsireliikin vuonna 2000 lainaan viideksi vuodeksi katolisen Pyhän Henrikin katedraalin alttarille. Se palautettiin Museovirastolle, joka pitkällisten tarkastelujen jälkeen totesi, että reliikkien laillinen omistaja on Turun tuomiokirkko, jolle ne palautettiin. Nykyään reliikki on Helsingin Pyhän Henrikin katedraalin pääalttarissa.
Vuonna 1924 Turun tuomiokirkon restaurointitöiden yhteydessä löydettiin sakastin umpeen muuratusta komerosta ns. Pyhän Henrikin pääkallo. Maaliskuussa 2012 valmistuneessa radiohiiliajoituksessa varmistui, että se on peräisin piispa Henrikin aikakaudelta 1100-luvulta.
Piispa Henrik nykyään
pienoiskuva|upright|Henrik [[Nousiainen|Nousiaisten kunnan nykyisessä vaakunassa.]] Piispa Henrikin muistona 19. tammikuuta on Suomessa edelleen Heikin, Henrikin ja Henrin nimipäivä. Henrikiä muistetaan Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lisäksi Suomen katolisessa kirkossa, jonka pääkirkko on Helsingissä sijaitseva Henrikille omistettu Pyhän Henrikin katedraali. Turun tuomiokirkossa on tapana järjestää Henrikin muistopäivän iltana rukoushetki kirkon suojeluspyhimyksen muistoksi. Nousiaisten, Köyliön (vuodesta 2016 Säkylän) ja Kokemäen kuntien vaakunoissa on kansanperinteeseen pohjautuen kuva piispa Henrikistä.
Köyliönjärven Kirkkokari on yksi katolisen kirkon pyhiinvaelluskohteista Suomessa. Katolinen kirkko tekee vuosittain pyhiinvaelluksen myös Hattulan Pyhän Ristin kirkolle. Kirkkokarilla pidetään piispa Henrikin muistopalvelus joka kesä juhannusta edeltävänä sunnuntaina. Myös Pyhän Henrikin tie on nykyään merkitty uudelleen maastoon pyhiinvaeltajia varten. Tätä varten on perustettu Pyhän Henrikin pyhiinvaellusyhdistys.
Pikku-Ympyriäinen
Pikku-Ympyriäinen on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Mouhijärven alueessa suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 180 metriä ja leveys 120 metriä. Järvellä ei ole selkeää luusuaa, vaan siitä erkanee useita laskuojia. Osa niistä laskevat Iso-Ympyriäiseen, osa Kailojärveen ja loput suoraan Kailojärvenojaan.
Järven rantaviiva on 0,47 kilometriä pitkä ja ranta on kokonaan metsäistä ojitettua suota. Sen rantoja ei ole rakennettu eikä sinne johda tietä.
Saint-Priest-en-Jarez
Saint-Priest-en-Jarez on kunta Keski-Ranskassa Loirein departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se on Saint-Étiennen esikaupunki.
Saint-Étiennen metropolin nykytaiteen museo (Musée d'Art moderne et contemporain de Saint-Étienne Métropole) sijaitsee Saint-Priest-in-Jarez’ssa.
Sue Myrick
Suellen ”Sue” Myrick (o.s. Wilkins, s. 1. elokuuta 1941 Tiffin, Ohio) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 1995–2013 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Pohjois-Carolinasta.
Ura
Myrick toimi ennen poliittista uraansa muun muassa itse perustamansa Myrick Advertising and Public Relations -yrityksen toimitusjohtajana Charlottessa, Pohjois-Carolinassa. Vuonna 1983 hänet valittiin Charlotten kaupunginvaltuustoon, jonka jäsen hän oli vuoteen 1985, ja vuonna 1987 ensimmäisenä naisena Charlotten pormestariksi. Hän voitti tuolloin istuvan pormestarin, demokraatti Harvey Ganttin. Gantt oli kaupungin ensimmäinen afroamerikkalainen pormestari.
Myrick toimi Charlotten pormestarina kaksi kaksivuotiskautta, vuoteen 1991. Vuonna 1992 hän pyrki Yhdysvaltain senaattiin Pohjois-Carolinasta, mutta jäi republikaanien esivaaleissa toiseksi Lauch Fairclothin jälkeen. Vuonna 1994 hän pyrki onnistuneesti Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen perinteisesti konservatiivisesta Pohjois-Carolinan yhdeksännestä vaalipiiristä. Hän voitti ensin republikaanien esivaaleissa Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen vähemmistöjohtajan David Balmerin ja myöhemmin varsinaisissa vaaleissa demokraatti Rory Blaken. Myrick sai tuolloin 65 prosenttia annetuista äänistä ja kaikissa myöhemmissä vaaleissaankin vähintään 63 prosenttia.
Myrick toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä yhdeksän kaksivuotiskautta, tammikuusta 1995 tammikuuhun 2013. Hän ei ollut ehdolla kymmenennelle kaudelle vuoden 2012 vaaleissa. Myrick oli edustajainhuonevuosinaan yhteensä kuuden eri valiokunnan jäsen, budjettivaliokunnan, energia- ja kauppavaliokunnan, pienyritysvaliokunnan, sääntövaliokunnan, tiedevaliokunnan ja tiedusteluvaliokunnan. Hän toimi myös yhden tiedusteluvaliokunnan alivaliokunnan (Subcommittee on Terrorism, Human intelligence, Analysis and Counterintelligence) puheenjohtajana.
Myöhemmin Myrick on muun muassa toiminut Footwear Distributors and Retailers of America -järjestön ja The Inspiration Networks -televisioyhtiön lobbarina.
Yksityiselämä
Sue Myrick on ollut kahdesti naimisissa, ensin Jim Forestin ja vuodesta 1977 Ed Myrickin kanssa. Hänellä on kaksi poikaa ensimmäisestä liitostaan. Toinen pojista, Dan Forest, valittiin vuonna 2012 Pohjois-Carolinan varakuvernööriksi.
Elisabeth Blomqvist
thumb|Elisabeth Blomqvist: Hanna, 1854. Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist (17. helmikuuta 1827 Helsinki – 9. kesäkuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen tyttökoulun johtajatar ja taidemaalari. Hän maalasi nuorena opiskellen Berndt Godenhjelmin johdolla, ja hänen teoksensa Hanna kangaspuilla kuuluu Ateneumin kokoelmiin.
Blomqvistin isä oli oppihistorian professori ja kirjastonhoitaja Alexander Blomqvist. Professori Blomqvistin ja hänen pietarinsaksalaisiin kuuluneen vaimonsa Christina Charlotta Harringin perheessä tyttärien kasvatukseen ja kielitaitoon kiinnitettiin suurta huomiota. Isän kuoltua perusteellisesta koulutuksesta oli suurta hyötyä, sillä se antoi tyttärille mahdollisuuden ansaita elantonsa opettajina. Niinpä Blomqvist ei ryhtynyt taiteilijan uralle vaan toimi opettajana äitinsä perustamassa yksityisessä tyttökoulussa. Vuodesta 1852 koulu oli hänen ja hänen sisarensa Anna Blomqvistin omistuksessa, ja sen toiminta laajeni. Hän oli Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun johtajatar 1852–1898. Kouluun perustettiin opettajatarluokka, josta ajan myötä tuli ruotsalainen jatko-opisto 1886.
Suurimman vaikutuksen Elisabeth Blomqvist sai aikaan tyttökoulun johtajana, tyttöjen opetuksen uudistajana ja naisopettajien koulutuksen aloittajana. Hänen perustamiltaan jatkoluokilta tulivat pitkään sekä ruotsin- että suomenkielisten koulujen opettajattaret. Valtion tyttökoulujen opetus oli vielä tähän aikaan perinteistä säätyläistyttöjen kasvatusta. Blomqvistin kouluun pääsivät opiskelemaan kaikki tietoa ja sivistystä haluavat tytöt syntyperästä riippumatta. Yksityiskoulun käyminen vaati tosin varoja, mutta Blomqvist pyrki järjestämään varattomille vapaaoppilaspaikkoja ja kouluavustajan tehtäviä. Hänen yhtenä ansionaan onkin pidetty opintien avaamista myös alempien sosiaaliryhmien tytöille.
Matemaattisia olioita tai jaettuja unia
Matemaattisia olioita tai jaettuja unia on Leena Krohnin vuonna 1992 ilmestynyt esseenovellien kokoelma. Kirjan julkaisi WSOY. Teos sai Finlandia-palkinnon.
Makedonian valtakunta
Makedonian valtakunta oli antiikin aikainen helleeninen valtakunta, jonka ydinaluetta oli nykyisen Kreikan pohjoisosa eli Makedonia. Valtakunnan pääkaupunki oli alun perin Aigai ja myöhemmin Pella.
Filippos II:n poika Aleksanteri Suuri (kuninkaana 336–323 eaa.) teki Makedoniasta maailmanvallan, jossa vallitsi hellenistinen kulttuuri. Hän liitti Makedoniaan Persian ja Egyptin. Aleksanterin kuoleman jälkeen valtakunta hajautui diadokkisodissa useisiin kilpaileviin osiin. 200-luvulla eaa. Makedonia hallitsi jälleen koko Kreikkaa. Rooman valtakunta kukisti Makedonian vuonna 168 eaa., ja se liitettiin osaksi Roomaa. Makedoniasta on perinyt nimensä historiallis-maantieteellinen Makedonian alue.
Maantiede
Makedonian valtakunnan maantieteellä tarkoitetaan tässä varsinaisen Makedonian aluetta nykyisen Kreikan pohjoisosissa sekä siihen myöhemmin liitettyjä lähialueita. Siihen ei tässä kuitenkaan lueta Makedonian Filippos II:n ja Aleksanteri Suuren aikana valloittamia alueita muualla Kreikassa tai Kreikan ulkopuolella.
pienoiskuva|vasen|upright=1.1|Makedonian valtakunnan ydinalueet 334–323 eaa. Makedonian alkuperäinen alue sijaitsi kokonaan sisämaassa, mutta sillä oli meriyhteys muuhun Kreikkaan jokien kautta. Se jakaantui Ylä- ja Ala-Makedoniaan. Ala-Makedonia käsitti tasankoalueen, jolla virtasivat Aksios-joki ja alueen monet muut joet, kun taas Ylä-Makedonia sijaitsi lännempänä lähempänä Pindos-vuoristoa. Valtakunnan vanhaa ydinaluetta oli Ala-Makedonian Bottiaia, myöhempi Emathia, jossa sijaitsivat sekä vanha pääkaupunki Aigai että uudempi pääkaupunki Pella.
Aleksanteri Suuren noustessa valtaan Makedonian alue rajoittui etelässä Thessaliaan. Alueiden luonnollisena rajana toimivat Olympos-vuori ja Kambounia-vuoret. Maayhteys muuhun Kreikkaan kulki Olympos- ja Ossa-vuorten välisen Tempen solan kautta. Eteläisessä Makedoniassa sijaitsivat Pierian ja Elimeian maakunnat sekä Epeiroksesta vallattu Tymfaia. Pieriassa sijaitsivat Herakleionin ja Ballan kaupungit, Elimeiassa Aiane ja Tymfaiassa Aiginion, joka oli alun perin Epeirosta ja välillä myös Thessaliaa.
Lännessä Makedonia rajoittui Epeirokseen. Läntisessä Orestiin maakunnassa sijaitsi Argos. Luoteessa Makedonian alue rajoittui Illyriaan. Illyrian rajalla sijainneen Lynkestiin maakunnan tärkein kaupunki oli Herakleia Lynkestis. Makedonian pohjoispuolella sijaitsivat Paionia ja Pelagonia. Lännestä itään Makedonian pohjoisimmat maakunnat olivat Deuriopos (tärkein kaupunki Styberra eli Stymbara), Parorbelia (Eidomene) ja Sintike (Herakleia Sintike).
Idässä Makedonia rajoittui Strymon-jokeen ja Traakiaan. Itäisimmät maakunnat olivat Odomantike, Edonis ja Pieris. Traakiasta Makedoniaan liitettiin Khalkidike ja muut nykyisen Chalkidikín niemimaan alueet sekä Filippoin kaupungin ympärillä ollut tasanko. Roomalaisajalla myös Paionia ja Pelagonia kuuluivat Makedoniaan.
Alueet
pienoiskuva|Makedonian ydinalueet ja alueellinen laajeneminen ennen koko Kreikan valloitusta: Ala-Makedonia vihreällä, Ylä-Makedonia keltaisella ja alueliitokset sinisellä.
Makedonian alueita antiikin aikana olivat:
Polikset
Klassisen kauden lopulla Makedonian alaisuuteen kuului myös muiden, valloitettujen alueiden poliksia, kuten esimerkiksi Khalkidiken lukuisat polikset, jotka olivat kreikkalaisten vanhoja siirtokuntia, sekä Traakian Filippoi. Hellenistisellä kaudella perustetut uudet kaupungit, kuten Thessalonike, Kassandreia ja Demetrias, eivät enää olleet poliksia sanan varsinaisessa klassisessa merkityksessä.
Esi- ja varhaishistoria
Makedonian alueelta on tehty kaikkein vanhimmat asutuslöydöt koko Kreikan alueella. Petrálonan luolasta on löydetty varhainen ihmisen kallo, jonka iäksi on arvioitu noin – vuotta, ja Néa Nikomídeiasta merkkejä varhaisen neoliittisen kauden maanviljelyskulttuurista noin ajalta 6000 eaa.
Varhaiselta ja keskiseltä pronssikaudelta noin 3100–1700 eaa. Makedonian alueelta on tehty suhteellisen vähän löytöjä. Myöhemmällä pronssikaudella noin 1700–1050 eaa. alue oli yhteydessä eteläisemmän Kreikan mykeneläiseen kulttuuriin.
pienoiskuva|vasen|Näkymä [[Vergina|Aigain eli Verginan arkeologiselta alueelta Makedonian tasangoille.]] Makedonialaiset (etnonyyminä Makedon, ja Makedones, ) olivat kreikkalaisen mytologian mukaan saaneet nimensä eponyymiltä heerokseltaan. Toisen perinteen mukaan tämä oli Makednos, arkadialaisen Lykaonin poika, ja toisen perinteen mukaan Makedon, Magneen veli tai Aioloksen poika.
Genealogiat saattoivat olla makedonialaisten antiikin aikainen yritys juontaa juurensa doorilaisiin ja muihin kreikkalaisiin. Muut kreikkalaiset pitivät makedonialaisia puolibarbaarisina eivätkä pitkään pitäneet heitä helleeneinä. Joskus aiemmin makedonialaiset on kytketty alkuperältään illyrialaisiin, joiden kulttuurissa oli useita samoja piirteitä. Toisaalta makedonialaisten kielen, muinaisen makedonian, joka sekin aiemmin yhdistettiin illyyrin kieleen, katsotaan nykyisin olevan kreikan kielen murre, yksi niin kutsutuista länsikreikkalaisista murteista, tai kreikalle läheistä sukua oleva kieli.
Makedonia ei historiansa alkuvaiheessa sanottavasti osallistunut kreikkalaisen kulttuurin kehittämiseen. Makedonialaisten varhaishistoriaa leimasivat selkkaukset pohjoisessa ja idässä asuvien naapureiden, illyrialaisten ja traakialaisten, kanssa.
Makedonian nousu
pienoiskuva|[[Vergina|Aigain palatsin raunioita.]] Persialaissotien aikaan 400-luvun eaa. alkupuolella Makedonia samoin kuin Traakia oli Persian miehittämänä, ja ne toimivat tukialueena Kserkseen hyökkäykselle eteläisempään Kreikkaan vuonna 480 eaa. Kuningas Aleksanteri I kuitenkin tuki sodassa kreikkalaisia.
Persialaissotien jälkeen Makedonia kehittyi – lähes kreikkalaisten huomaamatta – tiiviisti jäsentyneeksi valtioksi ja kasvatti valtaansa alueellaan. Aleksanteri I laajensi valtakuntansa ensin Olympos- ja Pangaion-vuorille saakka. Hän toteutti armeija-, hallinto- ja rahauudistuksen lujittaen valtionsa rakennetta. Hän kykeni myös todistamaan oman kreikkalaisuutensa vetoamalla argoslaisiin sukujuuriin, mikä mahdollisti hänelle osallistumisen Olympian kisoihin. Tuolloin ei kuitenkaan vielä tunnustettu kaikkien makedonialaisten kreikkalaisuutta.
Aleksanterin seuraaja Perdikkas II taktikoi 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla taitavasti peloponnesolaissodan rintamien välillä ja valloitti alueita Khalkidiken niemimaalta. Makedonian sotilasmahdin nousu alkoi kuningas Arkhelaoksen aikana 413–399 eaa. Hän miehitti vuoden 400 eaa. paikkeilla osan Thessaliasta. Arkhelaos siirsi valtakunnan pääkaupungin Aigaista Pellaan, vaikka Aigai säilyikin uskonnollisena keskuksena ja kuningassuvun hautapaikkana. Hän suosi kreikkalaista sivistystä ja kutsui hoviinsa paljon taiteilijoita, nimekkäimpänä tragediakirjailija Euripideen.
Makedonia joutui katastrofin partaalle, kun kuningas Perdikkas III, joka oli vuonna 360 eaa. voittanut Ateenan, kaatui seuraavana vuonna taistelussa, jota kävi sotilaan voimin illyrialaisia ja paionialaisia vastaan. Hänen poikansa oli tuolloin vasta lapsi. Illyrialaiset käyttivät tilaisuutta hyväkseen ja hyökkäsivät Makedoniaan. Kaatuneen kuninkaan veli ja sijaishallitsija Filippos II huudettiin kuninkaaksi vuonna 359 eaa.
Makedonia suurvaltana Filippos II:n aikana
pienoiskuva|[[Pellan raunioita.]] pienoiskuva|Makedonialainen [[falangi.]]
Filippos II oli sekä ylivertainen valtiomies että loistava sotapäällikkö. Veljensä kuoltua hän hallitsi maata nuoren veljenpoikansa sijaishallitsijana. Hän kasvatti Makedoniasta muutamassa vuodessa Kreikan johtavan sotilas- ja poliittisen mahdin sekä valloitussodilla että taitavalla diplomatialla. Hän tavoitteli kreikkalaisten ja makedonialaisten välille poliittista ja kulttuuriliittoa, jota halusi itse johtaa.
Filippoksen valloitukset Pohjois-Kreikassa
Valtaistuimelle noustuaan Filippos päätti alistaa Kreikan kaupunkivaltiot Makedonian valtaan. Ensin hän karkotti maasta illyrialaiset ja paionialaiset, ja seuraavina vuosina hän valloitti suuren osan Traakiaa ja Pangaionvuoria. Filippoin alue vallattiin vuonna 356 eaa. Vuodesta 354 eaa. lähtien hän valtasi yhä uusia alueita, kunnes saapui vuonna 351 eaa. Bosporille. Vuosina 348–342 eaa. Filippos valloitti Khalkidiken, Thessalian ja Traakian ja liitti ne valtakuntaansa. Filippos sai Makedonialle johtoaseman myös Delfoin amfiktyoniliitossa, jonka kautta hän pääsi vaikuttamaan koko Kreikan asioihin.
Filippos teetti Makedonialle sotalaivaston ja uudisti sodankäyntiä. Hän pestasi palkkasotureita ja ammattiupseereja, valitsi kyvykkäitä sotapäälliköitä, palkkasi omia sotainsinöörejä, jotka rakensivat muurinmurtajia ja heittokoneita. Filippoksen sotilaallisen menestyksen varsinainen syy oli kuitenkin se, että kreikkalaisten kaupunkivaltioiden väliset jatkuvat sodat ja sisäiset kiistat olivat heikentäneet kreikkalaisia. Varsinkin ateenalaiset olivat huolissaan Kreikan kaupunkien itsenäisyyden säilymisestä. Ateenalainen puhuja Demosthenes varoitti Filippoksen-vastaisissa puheissaan ”makedonialaisesta barbaarista”.
Filippos ja Aleksanteri lyövät Kreikan
pienoiskuva|Filippos II:n kultainen [[larnaks tämän haudasta Verginasta.]]
Filippoksen eteneminen johti vuonna 340 eaa. avoimeen sotaan, jonka ateenalaiset ratkaisivat aluksi edukseen laivastonsa ylivoiman avulla. Khaironeian taistelussa elokuussa 338 eaa. Filippoksen ja hänen poikansa Aleksanterin johtamat makedonialaiset falangit kuitenkin ottivat murskavoiton Ateenan ja Theban johtaman kreikkalaiskaupunkien helleenisen liiton joukoista. Filippos kutsui itseään Kreikan yhdistäjäksi ja saneli kohtuulliset rauhanehdot, jotka soivat kreikkalaisille itsenäisyyden illuusion: Ateena, Theba ja suurin osa muista kaupungeista liittyivät Korintin liittoon ja yhteisrauhaan.
Filippos oli nyt koko Kreikan kiistaton hallitsija, ja maa oli yhdistetty ensimmäisen kerran historiansa aikana. Filippos halusi kuitenkin ulottaa valtansa paljon laajemmalle, ja suunnitteli Persian kukistamista. Vuonna 337 eaa. suuri makedonialaisten ja kreikkalaisten armeija ylitti Hellespontoksen Vähän-Aasian puolelle. Filippos kuitenkin murhattiin sotavalmistelujen aikana tyttärensä häissä vuonna 336 eaa.
Makedonia maailmanvaltana Aleksanteri Suuren aikana
pienoiskuva|Makedonian valtakunta laajimmillaan Aleksanteri suuren aikana. Filippoksen kuoltua kuninkaaksi nousi tämän poika Aleksanteri Suuri, joka toimi kuninkaana 336–323 eaa. Hän teki Makedoniasta maailmanvallan, jossa vallitsi hellenistinen kulttuuri.
pienoiskuva|[[Aleksanteri Suuri persialaisten vastaisessa Issoksen taistelussa 333 eaa.]] Aleksanteri varmisti ensin valtansa Kreikassa varmistamalla armeijansa ja liittolaistensa tuen. Theban kapinoidessa hän kukisti kapinan julmasti ja tuhosi kaupungin. Makedonian johtoon, käskynhaltijaksi poissaolonsa ajaksi, Aleksanteri asetti Antipatroksen.
Tämän jälkeen Aleksanteri lähti vuonna 334 eaa. suurelle, useita vuosia kestäneelle sotaretkelle itään. Hänen armeijansa koostui makedonialaisista, kreikkalaisista ja palkkasotureista, ja siihen kuului noin miestä. Hän valloitti lyhyessä ajassa Vähän-Aasian, Foinikian, Egyptin, Mesopotamian ja suuren osan Persian valtakunnan alueista. Persialaiset Aleksanteri voitti ensin Granikosjoen taistelussa heti sotaretken alkuvuonna. Tämän jälkeen hän vapautti rannikon kreikkalaiskaupungit. Dareios III:n johtamat persialaiset voitettiin toisen kerran Issoksen taistelussa vuonna 333 eaa.
Tämän jälkeen Aleksanteri valtasi Syyrian ja Egyptin. Egyptissä Aleksanteri kävi Ammonin oraakkelin oraakkelin luona, joka vahvisti hänen jumalallinen syntyperänsä. Hän myös perusti Aleksandrian kaupungin, joka oli tunnetuin mutta yksi useista samannimisistä sotaretken aikana perustetuista kaupungeista. Lopullisesti persialaiset voitettiin Gaugamelan taistelussa vuonna 331 eaa. Tämän jälkeen armeija valtasi Babylonin, Susan, Persepoliin ja Ekbatanan. Lopulta seikkailunhaluiseksi muuttunut sotaretki ulottui Baktriaan Kiinan rajalle saakka. Vuonna 330 eaa. Aleksanteri otti sotaretkellään vaimokseen baktrialaisen Roksanen, ja pyrki sulattamaan valloittamiensa alueiden kansoja monin tavoin yhteen. Kaukaisimmillaan armeija eteni Intiaan Indus-joen laaksoon, missä miehistö lopulta kieltäytyi jatkamasta pidemmälle. Aleksanteri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa. ilman selvää seuraajaa.
Diadokkisotien alku
pienoiskuva|305px|[[Diadokit|Diadokkien kuningaskunnat noin vuonna 301 eaa. Ipsoksen taistelun jälkeen:
Karen-Sofie Styrmoe
Karen-Sofie Styrmoe(-Oseid) (20. lokakuuta 1930 Tinn – 14. heinäkuuta 2001 Oslo) oli norjalainen alppihiihtäjä. Hän osallistui vuoden 1952 talviolympialaisiin Oslossa. Siellä hän kilpaili naisten syöksylaskussa ja pääsi siinä 31. sijalle. Hän osallistui myös slalomiin, jossa hän pääsi 23. sijalle.
Makedonian valtakunta
Diadokkisotien alku
]]
Aleksanterin kuoltua hänen vahvimmat sotapäällikkönsä eli niin kutsutut diadokit jakoivat vallan keskenään. He hallitsivat rikkaimpia satraappikuntia, johtivat vahvimpia sotajoukkoja ja aloittivat diadokkisodiksi kutsutun pitkäkestoisen taistelun valtakunnan johtajuudesta. Ne makedonialaiset, jotka halusivat säilyttää vallan Argeadien hallitsijasuvulla, valitsivat vuonna 323 eaa. kuninkaaksi Aleksanteri Suuren vajaamielisen velipuolen Filippos III Arrhidaioksen. Valtaa tavoitteli myös vasta isänsä kuoleman jälkeen syntynyt Aleksanteri Suuren ja Roksanen poika Aleksanteri IV Aigos. Samalla Aleksanteri Suuren äiti Olympias yritti saada valtaa.
Todellinen valta oli aluksi Aleksanterin käskynhaltijaksi määräämällä Antipatroksella, joka määräsi seuraajakseen uskollisen sotapäällikkönsä Polyperkhonin. Antipatroksen kuoltua vuonna 319 eaa. hänen poikansa Kassandros nousi Polyperkhonia vastaan. Hän onnistui karkottamaan Polyperkhonin ja saamaan puolelleen Filippos III:n ja tämän puolison Eurydikeen kannatuksen. Polyperkhon kuitenkin liittoutui Olympiaan kanssa. He syrjäyttivät kuningasparin yhteisvoimin vuonna 317 eaa. ja hallitsivat alaikäisen Aleksanteri IV:n sijaishallitsijoina.
Kassandroksen nousu ja tuho
Kassandros puolestaan lähti armeijan kanssa liikkeelle, valloitti Makedonian, mestautti vuonna 316 eaa. Olympiaan ja karkotti Polyperkhonin. Hän murhautti pienen Aleksanteri IV:n ja tämän äidin Roksanen noin 310–309 eaa. Näin sammui Argeadien suvun miespuolinen linja.
Aleksanterin seuraajista Kassandros hallitsi nyt Makedoniaa ja Kreikkaa, Antigonos Monofthalmos (”Silmäpuoli”) Vähää-Aasiaa, Lysimakhos Traakiaa, Ptolemaios Egyptiä ja Seleukos itäisiä satraappikuntia. Molossien hallitsema Epeiros oli Makedonian kanssa liitossa sukusiteen myötä. Varmistaakseen vallan säilymisen omassa suvussaan Kassandros meni vuonna 316 eaa. naimisiin Aleksanteri Suuren sisarpuolen Thessaloniken kanssa. Kassandros liittoutui vuoroin eri diadokkien, esimerkiksi Lysimakhoksen ja Seleukoksen, kanssa ja vakiinnutti asemansa Makedonian hallitsijana. Hän perusti Thessaloniken ja Kassandreian kaupungit ja nimesi itsensä kuninkaaksi vuonna 305 eaa.
Vuoden 300 eaa. paikkeilla Kassandros joutui luovuttamaan Makedonian ja Kreikan Antigonoksen Vähästä-Aasiasta karkotetulle pojalle Demetrios I Poliorkeelle. Kassandroksen dynastia päättyi pian hänen kuolemansa vuonna 297 eaa. jälkeen. Kuningatar Thessalonike sekaantui Kassandroksen perimyskiistaan, ja Thessaloniken poika Antipatros II murhasi äitinsä, koska katsoi tämän sivuuttaneen hänet. Demetrios I Poliorketes syrjäytti Antipatroksen vuonna 294 eaa.
Kreikan alistaminen takaisin Makedonian valtaan
pienoiskuva|[[Demetrios I|Demetrios Poliorketeen lyöttämä tetradrakhma, n. 291–290 eaa.]]
Antigonoksesta alkunsa saanut Antigonidien hallitsijasuku onnistui Antigonoksen pojan Demetrioksen johdolla viimein alistamaan valtaansa Makedonian ja koko muun Kreikan. Myöhemmissä taisteluissa Seleukos kuitenkin sai Demetrioksen vangituksi, ja tämä kuoli vuonna 283 eaa.
Demetrioksen poika Antigonos II Gonatas (”Polvistuja”) nousi valtaistuimelle isänsä seuraajana, mutta joutui puolustautumaan muita vallantavoittelijoita vastaan ja karkotettiin useaan kertaan Makedoniasta. Hän sai kiistattoman kuninkuuden vasta vuonna 255 eaa. Hänen kuollessaan 239 eaa. Makedonialla oli jälleen kiistaton ylivalta Kreikassa. Demetrios II (kuninkaana 239–229 eaa.) ja Antigonos III Doson (sijaishallitsijana tai kuninkaana 229–221 eaa.) alistivat valtaansa myös Spartan ja yhdistivät 224 eaa. lähes koko Kreikan alaisuuteensa helleeniseen liittoon.
Sodat Roomaa vastaan
pienoiskuva|Makedonian viimeinen kuningas [[Perseus (Makedonia)|Perseus Aemilius Paulluksen edessä.]]
Tässä vaiheessa alkoi kuitenkin konflikti laajenevan Rooman valtakunnan kanssa. Rooma halusi estää Makedonian vahvistumisen lännessä. Makedonian kuninkaaksi vuonna 221 eaa. noussut Filippos V solmi vuonna 215 eaa. Rooman-vastaisen liiton karthagolaisen Hannibalin kanssa. Ensimmäisessä makedonialaissodassa vuosina 215–205 eaa. Filippos vielä jossain määrin menestyi, mutta toisessa makedonialaissodassa vuosina 200–197 eaa. roomalaiset voittivat hänet, kun eräät Kreikan kaupungit olivat jääneet sodasta pois. Seuraavina vuosina Kreikan sisäiset levottomuudet ajoivat Filippoksen ahtaalle.
Osa Rooman valtakuntaa
pienoiskuva|Roomalaisaikaisia [[Galeriuksen palatsin raunioita Thessalonikesta.]]
Roomalaisella kaudella Makedonia jaettiin aluksi neljään osaan, tetrarkiaan, vuosi liittämisen jälkeen eli 167 eaa. Ensimmäinen osa käsitti Strymon-joen itäpuolisen alueen ja sen pääkaupunkina toimi Amfipolis (Amphipolis). Toisen osa käsitti Strymon- ja Aksios-jokien välisen alueen ja sen pääkaupunki oli Thessalonike (Thessalonica). Kolmas osa käsitti Aksios- ja Peneios-jokien välisen alueen ja sen pääkaupunki oli Pella. Neljäs osa käsitti suuren osan Ylä-Makedoniaa ja sen pääkaupunki oli Herakleia Lynkestis (Heraclea Lyncestis).
Neljännen makedonialaissodan päätyttyä roomalaisten voittoon vuonna 148 eaa. Makedonia liitettiin lopulta Roomaan. Se oli aluksi osa Macedonia et Achaean provinssia ja myöhemmin oma Macedonian provinssinsa. Tetrarkiajaosta luovuttiin. Provinssin pääkaupunkina toimi Thessalonike. Myöhemmin Rooman tetrarkian aikana 200-luvun lopulta jaa. lähtien Thessalonike toimi yhtenä koko valtakunnan hallintokeskuksista.
Zhang Chunqiao
Zhang Chunqiao (1. helmikuuta 1917 – 21. huhtikuuta 2005) oli Kiinan kansantasavallassa vaikuttanut ns. Neljän koplan jäsen.
Zhang toimi kirjailijana Shanghaissa 1930-luvulla. Kommunistiseen puolueeseen hän liittyi Yan'anin konferenssin jälkeen 1938. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen hän toimi Jiefang Ribao -lehden toimittajana Shanghaissa. Siellä hän myös tapasi Jiang Qingin jota auttoi myöhemmin kulttuurivallankumouksen aloittamisessa.
Amundseninlahti
thumb|250px|Amundseninlahti satelliittikuvassa jäämassan peittämänä (kuvan keskellä vasemmassa reunassa). thumb|270px|Yhdyscvaltalainen ilmailukartta C-10, jonka yläosassa Admunseninlahti on kuvattu. Amundseninlahti on Kanadan luoteisterritoriossa Banksinsaaren, Victoriansaaren ja Pohjois-Amerikan mantereen välissä sijaitseva lahti, joka rajoittuu luoteessa Beaufortinmereen, on tämän merialueen kaakkoinen jatke.
Zhang Chunqiao
Helmikuussa 1967 Zhang järjesti Shanghain kommuunin. Huhtikuussa 1969 hän tuli jäseneksi keskuskomiteaan ja 1973 Pysyvään komiteaan. Tammikuussa 1975 hänet valittiin toiseksi varapääministeriksi.
Amundseninlahti
Lahti on pituudeltaan noin 400 kilometriä ja leveydeltään noin 150 kilometriä. Amundseninahti sijaitsee kylmällä lämpövyöhykkeellä, ja sille on ominaista erittäin kylmät talvet. Lahti on keskitalvella jään peittämä, mutta suurin osa jäästä sulaa heinäkuun aikana.
Zhang Chunqiao
Zhangin yritykset edetä puoluehierarkiassa päättyivät Neljän koplan pidätykseen Maon kuoleman jälkeen lokakuussa 1976. Koplan jäseniä syytettiin kulttuurinvallankumouksen äärimmäisyyksistä ja vallankaappauksesta. Zhang tuomittiin kuolemaan 1981, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi. Hänet vapautettiin terveydellisistä syistä elokuussa 2002. Toukokuussa 2005 ilmoitettiin hänen kuolleen edellisessä kuussa.
Amundseninlahti
Lahti sijaitsee kuuluisan luoteisväylän länsipäässä. Vuonna 1850 lahdelle saapui lännestä brittiläinen tutkimusmatkailija Robert McClure, joka seurueineen kulki ensimmäisenä Luoteisväylän läpi kelkka- ja laivamatkan yhdistelmällä. Amundseninlahti on nimetty norjalaisen tutkimusmatkailijan Roald Amundsen mukaan, joka kävi siellä tutkimusmatkansa aikana vuosien 1903 ja 1906 välillä ja jonka johtama laiva ensimmäisenä purjehti Luoteisväylän läpi.
Tappura
Tappura on yksi kuitukasvi pellavan (Linum usitatissimum) jalostuksessa erottuva osa. Tappurat ovat lyhyitä rohtimia, karkeita kuituja, joiden seassa on päistäreitä, kasvin kovaa, puumaista osaa. Perinteisessä pellavan käsittelyssä tappurat erottuvat lihtauksessa ja pehmeät osat, aivinat, häkilöinnissä, puhdistettavaa pellavaa "kammattaessa".
Tappura-sanaa käytetään kuvaannollisessa merkityksessä esimerkiksi tarkoittamaan herkästi syttyvää, kiihkeää, kuten sanonnassa "tulta ja tappuraa". Toisaalta merkitys voi viitata myös karkeaan tai takkuiseen.
Amblyrhynchichthys micracanthus
Amblyrhynchichthys micracanthus on karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva kaakkoisaasialainen makean veden kalalaji. Se on toinen kahdesta sukunsa lajista, ja kuvattiin tieteellisesti vuonna 2004.
Amblyrhynchichthys micracanthus on jokikala joka kasvaa korkeintaan 20 senttimetrin mittaiseksi.
Overwatch League
Overwatch League (OWL) on elektronisen urheilun ammattilaissarja Blizzard Entertainmentin kehittämälle videopelille Overwatch. OWL julkistettiin vuonna 2016 ja sen ensimmäinen kausi järjestettiin vuonna 2018. Sarjassa pelataan runkosarja ja pudotuspelit.
Sarjajärjestelmä
Overwatch Leaguen omistaa Blizzard Entertainment ja sitä hallinnoi Major League Gaming -organisaatio, jonka omistaa Blizzardin emoyhtiö Activision Blizzard. Overwatch Leaguen sarjajärjestelmä on samankaltainen muiden pohjoisamerikkalaisten urheilusarjojen kanssa: joukkueet pelaavat toisiaan vastaan runkosarjassa ja tavoittelevat paikkoja pudotuspeleissä, toisin kuin useissa muissa e-urheilusarjoissa, joissa huonoimmat joukkueet putoavat alasarjoihin. Sarja koostuu yhteensä 20 joukkueesta, jotka on jaettu kahteen divisioonaan.
Joukkueet pelaavat 28 ottelua runkosarjassa sekä oman divisioonansa että sen ulkopuolella olevia joukkueita vastaan. Runkosarjan jälkeiset pudotupelit käyttävät joukkueiden kaikkien vaiheiden kokonaissijoituksia. Molempien divisioonien paras joukkue ja tietty määrä parhaiten sijoittuneita joukkueita etenevät pudotuspeleihin. Lisäksi tarjolla on villin kortin paikkoja pudotuspeleihin. Tämän lisäksi pelataan tähdistöottelu kahden divisioonan kesken, jonka pelaajat valitaan sarjan edustajien ja kannattajien äänestyksellä.
Joukkueet saavat palkintorahaa riippuen sijoituksestaan runkosarjassa ja pudotuspeleissä. Ensimmäisellä kaudella jaossa oli 3,5 miljoonaa dollaria, josta 1 miljoona annettiin pudotuspelien voittajajoukkueelle. Toisella ja kolmannella kaudella palkintosumma oli yhteensä 5 miljoonaa dollaria.
Joukkueet
pienoiskuva|San Francisco Shock voitti toisen kauden mestaruuden 29. syyskuuta 2019.
Emerson Parkin rautatieasema
Emerson Parkin rautatieasema on London Overgroundin asema Haveringin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Romford to Upminster Linen varrella, Oyster-vyöhykkeellä 6.
Asema avattiin Emerson Park Halt -nimisenä 1. lokakuuta 1909. Se tunnettiin joissain yhteyksissä myös pidemmällä nimellä Emerson Park and Great Nelmes Halt. Ei ole tiedossa, milloin aseman nimi muuttui nykyiseen muotoonsa. Asemaa käytti 307 588 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2020
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2020 järjestettiin Tampereen stadionilla 5.–6. syyskuuta 2020. Kyseessä oli 80. yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelu.
Geir Bjørklund
pienoiskuva|Geir Bjørklund Geir Bjørklund (s. 20. huhtikuuta 1969 Mo i Rana) on norjalainen lääketieteellinen kirjailija, lehtimies ja toimittaja. Hän on World Association of Medical Editorsin jäsen.
Bjørklund tunnetaan parhaiten biologisten lääkkeiden aktiivisena kannattajana. Hän on myös Tenner & Helse - ja Nordisk Tidsskrift for Biologisk Medisin -lehtien perustaja ja entinen päätoimittaja. Hän on konsultoinut Statens helsetilsynia.
KIDSing
KIDSing on vuonna 2013 MTV3-kanavalla esitetty lapsille suunnattu laulukilpailu, joka on FremantleMedia Finlandin kehittämä ohjelmaformaatti. Kilpailussa kisasivat 8-13-vuotiaat lapset. Kilpailun voittaja sai palkinnoksi levytyssopimuksen ohjelmassa päätuomarina toimivan Antti Tuiskun perustaman levymerkin Hyökyaalto Recordsin kanssa, joka toimii Warner Music Finlandin alaisuudessa. Lisäksi voittaja pääsi osallistumaan Tuiskun syksyllä 2013 nähdylle juhlakiertueelle.
Ohjelman juontajana toimi Niina Backman ja päätuomarina Antti Tuisku. Tanssija-koreografi Marko Keränen nähtiin ohjelmassa kannustamassa ja tukemassa ohjelman kilpailijoita ja heidän tukijoukkojaan. Koelaulujen- ja finaalin vierailevana tuomarina toimi Lasse Kurki, joka oli myös kommentoimassa finalistien musiikkivideoita. Semifinaaleissa vierailevina tuomareina toimi Jonne Aaron, Arttu Wiskari, Cheek ja Diandra.
Ohjelman ensimmäiseksi voittajaksi valittiin 25. toukokuuta 2013 Jenni Jaakkola, joka sai voittonsa myötä levytyssopimuksen. Kilpailun jälkeen myös finalistit Miska Mäkiviita ja Jooa Salminen saivat levytyssopimukset Warner Musicin kanssa.
Kaikkien semifinalistien esittämät kappaleet julkaistiin kokoelmalevyllä 7. kesäkuuta 2013.
Ohjelman formaatti on myyty Romaniaan, jossa ohjelman esittäminen alkoi syksyllä 2014.
Koelaulut
Koelauluissa tuomarit Antti Tuisku ja Lasse Kurki päättivät yhdessä jatkaako kilpailija ohjelmassa semifinaaleihin vai tippuuko hän kisasta.
Daniel Ramsin
Daniel Ramsin (s. 3. huhtikuuta 1984 Östersund, Ruotsi) on ruotsalainen salibandymaalivahti. Hän edustaa Ruotsin Superliigassa Caperio/Täbytä. Ramsin on pelannut myös Ruotsin maajoukkueessa vuodesta 2007 lähtien.
KIDSing
Semifinaalit
Jokaisesta semifinaalista katsojat äänestivät yhden kilpailijan finaaliin. Viidennen semifinaalin päätteeksi päätuomari Antti Tuisku nosti yhden pudonneen semifinalistin finaaliin.
Daniel Ramsin
Ura
Ramsin aloitti pelaamisen aikuisten tasolla kaudella 2005–2006 Ruotsin II-divisioonassa Frösön riveissä. Sittemmin hän siirtyi kauden jälkeen Ruotsin pääsarjaan Caperio/Täbyn riveihin.
KIDSing
2. semifinaali
Toinen semifinaali käytiin 20. huhtikuuta 2013 Helsingin Messukeskuksessa. Jakson vierailevana esiintyjänä oli Robin, joka esitti ohjelmassa ”Haluan sun palaavan” -kappaleensa.
Viidennen semifinaalin päätteeksi, päätuomari Antti Tuisku nosti pudonneen Jooa Salmisen kuudenneksi finalistiksi.
Daniel Ramsin
Ura
Lokakuussa 2010 Ramsin kieltäytyi osallistumasta vuoden 2010 MM-kisoihin. Syyksi hän ilmoitti maajoukkueen vievän liian paljon aikaa, mikä vaikuttaa hänen opiskelemiseensa.
KIDSing
3. semifinaali
Kolmas semifinaali käytiin 27. huhtikuuta 2013 Helsingin Messukeskuksessa. Jakson vierailevana tuomarina ja esiintyjänä oli Arttu Wiskari, joka esitetti lähetyksessä ”Ikuisesti kahdestaan” -kappaleensa.
Daniel Ramsin
Saavutukset
Henkilökohtaiset
KIDSing
4. semifinaali
Neljäs semifinaali käytiin 5. toukokuuta 2013 Helsingin Messukeskuksessa. Jakson vierailevana tuomarina ja esiintyjänä oli Cheek, joka esitti lähetyksessä ”Kyyneleet” -singlensä yhdessä Sami Saaren kanssa.
5. semifinaali
Viides semifinaali käytiin 11. toukokuuta 2013 Helsingin Messukeskuksessa. Jakson vierailevana tuomarina ja esiintyjänä oli Diandra, joka esitti lähetyksessä ensimmäistä kertaa uuden singlensä ”Lost”.
Finaali
KIDSingin finaali käytiin 25. toukokuuta semifinaalien tapaan Helsingin Messukeskuksessa. Ohjelmassa nähtiin vierailevana esiintyjänä Tuomas Kauhanen, joka esitti yhdessä KIDSing -finalistien kanssa kappaleensa ”Enkeli”. Ohjelmassa nähtiin myös Antti Tuiskun ja semifinalistien yhteisesitys Tuiskun kappaleista ”Jää tai mee” ja ”Rakkaus on.”.
KIDSingin ensimmäiseksi voittajaksi selviytyi Jenni Jaakkola.
Jaksot
Koelaulujaksot esitettiin lauantaisin kello 19:30–20:30. Semifinaalit käytiin lauantaisin kello 19:30–21:00, paitsi 4. semifinaali, joka esitettiin poikkeuksellisesti sunnuntaina 5. toukokuuta kello 20:00–21:30. KIDSingin 11. jakso, jossa finalistien tekemät musiikkivideot saavat ensiesityksensä, esitettiin poikkeuksellisesti perjantaina 17. toukokuuta kello 20:00–21:30.
Karri Louevuo
Karri Louevuo (s. 28. kesäkuuta 1967) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Panttereiden kasvatti Louevuo pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten SM-sarjassa kaudella 1988–1989. Runkosarjassa hänelle kirjattiin 16 ottelussa keskiarvoiksi 2,1 pistettä, 0,6 levypalloa, 0,4 koriinjohtanutta syöttöä ja 0,6 pallonriistoa. Pyrintö voitti kauden aikana vain yhden 18 ottelustaan ja sijoittui runkosarjan viimeiseksi eli kymmenennelle sijalle.
Peilisametti
Peilisametti on pehmeä, sileäpintainen, pitkänukkainen silkki- tai viskoosisametti, johon on saatu aikaan peiliä muistuttava kiilto siten, että valmistuksessa sametin nukka on kuumalla höyryllä latistettu lappeelleen kankaan pintaan määrättyyn suuntaan. Peilisametin pohjakudos on usein puuvillaa.
Heidi Blomstedt
Heidi Kristina Blomstedt (o.s. Sibelius; 20. kesäkuuta 1911 Järvenpää, Tuusula – 3. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen muotoilija.
Blomstedtin isä oli Jean Sibelius ja äiti Aino Sibelius. Hän valmistui keraamikoksi Taideteollisuuskeskuskoulusta vuonna 1932. Hänen muotokielensä oli pelkistynyttä. Hän toimi lähinnä itsenäisenä keraamikkona lukuun ottamatta muutamia lyhyitä jaksoja Arabian tehtaalla, vuotta 1950 Uppsala-Ekebyn keramiikkatehtaassa sekä yhteistyötä Kupittaan Savi Oy:n ja Kumelan lasitehtaan kanssa. Hänen Kupittaalle suunnittelemansa esineet poikkesivat moderneina Kupittaan muusta tuotannosta. Pelkistetyn muodon vastapainona olivat värit.
Blomstedtin puoliso oli arkkitehtiprofessori Aulis Blomstedt. Heidän poikiaan ovat arkkitehdit Severi Blomstedt (1946–) ja Petri Blomstedt (1941–1998), elokuvaohjaaja Anssi Blomstedt (1945–) sekä taidemaalari Juhana Blomstedt (1937–2010).
Porta
Porta on kunta Pyrénées-Orientalesin departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Pradesin arrondissementtiin ja Saillagousen kantoniin. Kunnassa oli 135 asukasta vuoden 2007 väestönlaskennassa ja väestötiheys oli 2,1 as./km². Portan pinta-ala on 65,19 neliökilometriä.
Portan naapurikunnat ovat Porté-Puymorens pohjoisessa, Enveitg idässä sekä Latour-de-Carol kaakossa. Lännessä kunta rajautuu Andorraan ja etelässä Espanjaan. Portasta on matkaa Porté-Puymorensiin 2,5 kilometriä, L'Hospitalet-près-l'Andorreen 7,1 km, Latour-de-Caroliin 8,4 km, Dorresiin 10,1 km, Enveitgiin 10,1 km, Uriin 11,2 km ja Angoustrine-Villeneuve-des-Escaldesiin 11,8 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 707 km.
Väkiluvun kehitys
Lähde:
Rameškin piiri
thumb|250px|Rameškin piiri Tverin alueen kartalla. Rameškin piiri on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen koillisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 500 neliökilometriä. Asukkaita on 15 900 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Rameškin taajama. Lisäksi siihen kuuluu 10 maalaiskuntaa:
Pahaputket
Pahaputket ovat märillä paikoilla tavattavia melko kookkaita ruohoja. Juuriin on usein kehittynyt mukuloita. Lehdet ovat hienoliuskaiset ja moneen kertaan parilehdykkäiset. Kukintona on pienikukkainen kerrannaissarja.
Pahaputkilajeja
Lajit Pohjoismaissa:
Suomessa kasvaa harvinaisena luonnonvaraisena yksi pahaputkilaji: liejupahaputki. Etelä-Skandinaviassa, Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa kasvaa myös kolme muuta lajia: pulleapahaputki, jokipahaputki ja kaitapahaputki.
Lajeja muualla:
Maidenhead
Maidenhead on noin asukkaan kaupunki Berkshiren muodollisessa kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee Thamesjoen varrella, noin 43 kilometriä Lontoosta länteen. Kaupunki kuuluu Windsor and Maidenheadin yhtenäishallintopiiriin mutta ei muodosta omaa kuntaansa (unparished area).
Rafael Blomstedt
thumb|Rafael Blomstedt opettaa käsivarapiirustusta [[Taideteollisuuskeskuskoulu|Taideteollisuuskeskuskoulussa 1920-luvulla.]] thumb|Blomstedtin suunnittelema Espoon sankarihauta-alue. Muistonmerkin suunnittelija on [[Carl Wilhelms (1950).]] Arno Rafael Blomstedt (14. syyskuuta 1885 Helsinki – 21. maaliskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja muotoilija. Hän toimi Taideteollisuuskeskuskoulun johtajana ja opettajana vuodesta 1912, rehtorina 1943–1949. Hän teki erityisesti sisustustöitä ja suunnitteli kirkkojen entistämisiä ja korjauksia.
Maidenhead
Maidenheadin alueelta on löytynyt joitakin huviloita jo roomalaisvallan ajalta. Kerrotaan, että 800-luvulla tanskalaiset viikingit nousivat maihin Maidenheadissa matkallaan Readingiin. Siihen aikaan kylän keskustan nimi oli South Ellington. Kun se yhdistyi jokivarren kahlaamo- ja telakkapaikkaan nimeltä Maiden-hythe, kaupunki sai nykyisen nimensä.
Rafael Blomstedt
Blomstedt valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1908. Opettajan työnsä ohessa hän suunnitteli erityisesti sakraalirakennuksia, ja hänen viimeiseksi, kesken jääneeksi työkseen jäi Iisalmen siunauskappeli. Hän kuului merkittäviin kirkkojen entistäjiin K. S. Kallion, Carolus Lindbergin ja Karl-Ruben Lindgrénin ohella.