cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Granada (kuningaskunta)
Talous
thumb|upright|Nasridien lyöttämä hopearaha.
Taatakseen selviytymisensä emiraatti pyrki voimakkaasti parantamaan maataloutta ja kaupankäyntiä.Kastelujärjestelmien käyttö maksimoitiin säännöstelemällä tarkasti vedenkäyttöä Granadan tasangolla ja jokilaaksoissa. Nämä toimet takasivat sen, että emiraatin taloudessa tärkeää osaa näyttelivät maatalous- ja hedelmätuotteet, joita myytiin niin emiraatin sisällä kuin sen ulkopuolelle, ja joilla tasapainotettiin valtakunnan puutteellista viljatuotantoa, jota se toisinaan joitui paikkaamaan tuomalla maahan viljaa. Taloutta täydensivät vuoristoalueilla harrastettiin lihataloutta, rannikoiden kalastus, kaakon kaivosteollisuus sekä keramiikka ja ennen kaikkea käsityöläisten silkkituotteet, jotka muodostivat kaupunkien talouden ja kansainvälisen kaupan perustan
Kaupankäynti
Kaupankäynti oli yksi Granadan talouden kulmakivistä. Kristittyjen hallittua Gibraltarinsalmea Saladon taistelusta (1340) ja Algecirasin valtauksesta (1344) lähtien Granada menetti Pohjois-Afrikan sotilaallisen tuen, mutta toisaalta emiraatti hyötyi siitä suunnattomasti, koska se virkisti kaupankäyntiä Länsi-Euroopan ja Välimeren maidon kanssa. Granadan satamista tuli tavallisia pysähdyspaikkoja kauppiaille, samalla kun emiraatin tuotteille avautui uudet markkinat: Katalonia, ja ennen kaikkea Genova perusti konsulaatteja Málagaan, Almeríaan, Adraan sekä Almuñécariin, jotka olivat emiraatin tärkeimmät satamat. Merkittävää kaupankäynti oli myös Maghrebin ja Pohjois-Afrikan kanssa, ja niitä seurasi Aragonian kauppaverkosto Kataloniassa, Valenciassa ja Mallorcalla. Kastilian hallitessa Gibraltarinsalmea Granadan tuotteiden (ennen kaikkea silkki, sokeri, kuivahedelmät ja sardelli) arvo nousi. Kaupankäynnistä Kastilian kruunun ja erityisesti Sevillan kanssa tuli merkittävää. Silkkikauppa, jonka tuotanto oli suurinta Granadassa, Málagassa, Vélez-Málagassa sekä Rondassa, nousi yhdeksi emiraatin tärkeimmistä tuotteista, ja se oli alueen talouden kannalta niin tärkeää että vuoden 1492 jälkeen Katoliset kuninkaat alkoivat kantamaan 10% veroa silkistä. Myös emiraatin raja-alueilla (morisco-kaistaleella) käytiin kauppaa, usein laittomasti.
Yhteiskunta
thumb|upright|Nasridikolumneja [[Alhambran palatsin Leijonapihalla.]] Sitä mukaa kuin kristittyjen reconquista eteni, monet muslimit pakenivat niemimaan eteläosiin. Kun kristityt valtasivat Córdoban, Jaénin, Sevillan ja Murcian, osa asukkaista muutti Granadan nasridiemiraattiin. Guadalquivir-jokilaaksosta Granadaan ja Pohjois-Afrikkaan paenneitten muslimien määrän arvioidaan olleen 500 000. Alueella aikaisemmin suuret juutalais- ja mozarabivähemmistöt olivat almohadien valtakaudella lähes kadonneet, sillä ne karkottivat järjestelmällisesti sekä juutalaiset että kristityt. Granadan emiraatin vakiintuessa juutalaiset palasivat kristittyjen kauppiaitten mukana, jotka perustivat konsulaattejaan Granadan tärkeimpiin kaupunkeihin. Mozarabit harvalukuistuivat, ja jäljelle jäi pieniä erillisiä ryhmiä, poliittisia pakolaisia sekä kauppiaita, joilla oli lupa harjoittaa uskontoaan yksityisesti. Väestö muodostui kahdesta ryhmästä: vanha paikallinen väestön lisäksi uudet tulokkaat vallatuilta alueilta. Lisäksi alueella asui afrikkalaisia vapaaehtoisia, uskinluopioiita ja sotavankeja. Sosioekonomisen tilanteensa vuoksi tulokkaat jättivät jälkensä lähinnä alueen vaatetukseen, ruokaan ja juomiin.
Huomautukset
<references group=huom. />
Sofie Bonnevie
Sofie Elisabeth Bonnevie (o.s. Strömer, 7. toukokuuta 1853 Oulu – 6. toukokuuta 1944 Bergen, Norja) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.
Bonnevien vanhemmat olivat kultaseppä Metrus Strömer och Emilia Charlotta Carlson. Hän kävi Oulun tyttökoulun. Hän kirjoitti ainoastaan yhden kirjan, joka oli lastenkirja Ingrid och hennes skyddslingar. Kirja sai Hufvudstadsbladetissa vuonna 1915 kiittävän arvion. Kirja on suunnattu noin 5–8-vuotiaille, ja se kertoo tytöstä, joka ottaa eläimiä kasvattilapsikseen. Arvostelija pitää sitä erityisen sopivana lapsille ja kiittää samalla Henry Bonnevien kuvitusta ansiokkaaksi.
Bonnevie oli laulaja ja laulunopettaja, ja hänet kiinnitettiin 1873 Suomalaiseen oopperaan, kuten hänen sisarensa Emmy Achtékin. Hän esiintyi siellä kaksi vuotta, ja hänen roolejaan olivat muun muassa Azucena Trubadurissa, Adalgisa Normassa, Lady Pamela Fra Diavolossa, Anna Noita-ampujassa. Avioiduttuaan norjalaisen insinöörin Donald Campbell Mackey Bonnevien kanssa hän muutti Norjaan ja jatkoi sielläkin laulajanauraa mutta lähinnä toimi laulunopettajana. Palattuaan sittemmin Suomeen hän työskenteli lääkintävoimistelijana ja hierojana Helsingissä ja Naantalissa.
Martin Buber
pienoiskuva|pysty|Martin Buber noin 1940-luvulla. Martin Buber (8. helmikuuta 1878 Wien – 13. kesäkuuta 1965 Jerusalem, Israel) oli itävaltalais-israelilainen filosofi, jonka filosofian tunnetuin teema on inhimillisten suhteiden jaottelu Minä-Sinä ja Minä-Se-suhteisiin. Buberin filosofiaa kutsutaan usein dialogiseksi filosofiaksi. Häntä pidetään usein eksistenssifilosofina, vaikka hänen lähtökohtansa ovat monessa suhteessa toisenlaiset. Esimerkiksi Sartren eksistentialismin transsendentalismista dialogifilosofia eroaa siten, että kun transsendentaalifilosofia pyrkii konstruoimaan maailman subjektista käsin, dialogifilosofiassa subjekti on vasta erottautumisen tulos.
Elämä
Buber syntyi juutalaiseen perheeseen. Perhetausta antoi hänelle perinnöksi kiinnostukseen rabbiiniseen perinteeseen ja hasidismiin, joista varsinkin jälkimmäisellä oli suuri merkitys hänen älylliselle kehitykselleen. Buber aloitti opintonsa 1896 ja hän opiskeli monia aineita Wienin, Berliinin, Leipzigin ja Zürichin yliopistoissa. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1904 käsitteli yksilöllistymisen teorioita kahden mystikon, Nicolas Cusanuksen ja Jakob Böhmen tuotannossa.
Buber kirjoitti elämänsä aikana paljon muun muassa filosofiaa, juutalaisuutta, psykologiaa ja kasvatustieteitä käsitteleviä teoksia, sekä toimitti esimerkiksi vuonna 1914 Kalevalan saksankielisen laitoksen. Buberin filosofisena pääteoksena pidetään 1923 ilmestynyttä kirjaa Minä ja Sinä (Ich und Du). Buberin itsensä mukaan kirjaa voidaan pitää hänen tuotantonsa ”polttopisteenä”, johon tiivistyy sekä hänen aikaisempi älyllinen kehityksensä että myös tulevan ajattelun perusta.
Back in Yer Face
Back In Yer Face on Hanoi Rocksin viidestoista single, joka ilmestyi 3. syyskuuta 2005 kaupallisesti vain Japanissa. Single on nauhoitettu, miksattu ja masteroitu Petri Majurin johdolla vuosina 2004-2005 Seawolf Studios -studioilla, Helsingissä. Single on albumilta Another Hostile Takeover, joka ilmestyi 25. marraskuuta 2005.
Martin Buber
Elämä
Buber toimi Jerusalemin yliopiston professorina sen perustamisesta lähtien kuolemaansa saakka.
Anne-Charlotte Winter
Anne-Charlotte Winter-Björkman, o. s. Winter (24. maaliskuuta 1904 Helsinki – 17. huhtikuuta 2001) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Back in Yer Face
Single käsittää "Back In Yer Face"-kappaleen lisäksi kappaleet "Keep Our Fire Burning" ja "Better High". Keep Our Fire Burning julkaistiin aiemmin Suomessa omana singlenään, mutta sitä ei löydy itse varsinaiselta albumilta. "Back In Yer Face" kuuluu Another Hostile Takeover-albumin hitteihin ja siitä on julkaistiin musiikkivideokin 23. helmikuuta 2007.
Anne-Charlotte Winter
Anne-Charlotte Winterin vanhemmat olivat johtaja Karl Georg Winter ja Anna Linsén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa sekä harjoitti lauluopintoja Helsingin konservatoriossa. Winter teki opintomatkoja Italiaan ja Saksaan.
Back in Yer Face
Suomessa Back In Yer Face-single julkaistiin promosingleinä Back In Yer Face / Better High / Dear Miss Lonely Hearts ja Back In Yer Face / Better High.
Anne-Charlotte Winter
Anne-Charlotte Winter oli kiinnitettynä Berliinin valtionteatteriin 1925–1926, Nordhausenin kaupunginteatteriin 1926–1927 ja Suomen Kansallisoopperaan 1928–1948. Hän oli myös kiertueilla orkesterisolistina ja piti konsertteja Suomessa ja Saksassa.
Back in Yer Face
Single on ainut yhtyeen julkaisu, jolla Stevie Klasson ehti soittaa. Klassonin korvasi pian Conny Bloom.
Anne-Charlotte Winter
Anne-Charlotte Winter oli naimisissa vuodesta 1933 oopperalaulaja Teddy Björkmanin kanssa.
Martin Buber
Filosofia
Buberin Minä-Sinä-filosofia perustuu jaolle kahdenlaisiin maailmassa vallitseviin suhteisiin: Minä-Sinä ja Minä-Se. Näitä suhteita Buber kutsuu nimityksellä ”perussanapari"”. Puhe perussanapareista viittaa suhteen kielelliseen perustaan: suhde syntyy kielessä ja elää siinä. Kieli on Buberille jotain subjektiivisuuden ylittävää, ja ”kieli ei ole ihmisessä, vaan ihminen kielessä”. (Buber, M., Die Schriften über das dialogische Prinzip, Heidelberg, 1954. 21:49). Perussanat määrittelevät ihmisen olemista, ja Buberin mukaan ihmisen maailma on kaksitahoinen tämän kommunikaation kaksitahoisuuden mukaisesti. Buberille ei myöskään ole minuutta irrallaan perussanojen määrittelemistä sosiaalisista suhteista: on vain perussanan Minä-Sinä Minä tai perussanan Minä-Se Minä.
Perussanaparilla "Minä-Se" Buber kuvaa objektiin suuntautunutta suhdetta, jossa subjekti esimerkiksi havaitsee, tuntee, kuvittelee, tahtoo, aistii tai ajattelee jotain. Minä-Se-suhde on ”intentionaalinen” suhde, joka lähtee subjektista ja kohdistuu objektiin, jota subjekti havainnoi, luokittelee ja analysoi.
Perussanapari Minä-Sinä puolestaan luo suhteen, jossa subjektilla ei ole mitään objektina. Usein kirjallisuudessa Minä-Sinä-suhdetta on kuvattu subjektin ja subjektin väliseksi suhteeksi. On kuitenkin muistettava, että Buber puhuu subjektista laajemmassa merkityksessä kuin yleensä. Vaikka Sinän sanovalla ei olekaan objektia, on hän kuitenkin yhteydessä. Minä-Sinä-suhde sisältää kaiken, minkä Minä-Se-suhdekin, mutta Minä-Sinä-suhteessa ei toisen subjektin ominaisuuksia voida analysoida lankeamatta takaisin Se-suhteeseen. Buber kuvaa Minä-Sinä ja Minä-Se suhteen eroa esimerkiksi yksittäisten äänten ja melodian tai yksittäisten sanojen ja lauseen välisenä erona. Buberin mukaan Minä-Sinä-suhde kohtaa ihmisen ”armosta ja tahdosta”, se vaatii molemminpuolisuutta, molempien osapuolten Sinä-sanomista.
Buberin dialogifilosofiaan sisältyy ajatus, jonka mukaan Minä-Sinä-suhde on Minä-Se-suhdetta ja jopa minuuttakin perustavampi. Tullakseen Minäksi ihminen tarvitsee Sinää. Minän kehittymisen lähtökohtana on tietynlainen alkuyhteys, ”luonnonmukainen liittyneisyys”, lapsen yhteys äitiinsä tai ”primitiivin” yhteys luontoon. Lapsen minuus syntyy yhteystapahtumien kadotessa ja syntyessä uudelleen: tapahtuman vakioina pysyvä osa abstrahoituu minäksi. Minän irrottautuminen alkuperäisestä yhteydestä mahdollistaa Minä-Se-suhteen synnyn.
Linda Forsström
Linda Forsström (25. joulukuuta 1867 Helsinki – 3. helmikuuta 1941 ) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Alex Newhook
Alex Newhook (s. 28. tammikuuta 2001 St. John’s, Newfoundland ja Labrador, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatiossa. Newhook on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Colorado Avalanche varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 16. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019.
Seuraura
Koska Newhook oli kiinnitetty jo Boston Collegeen ja päättänyt siirtyä sinne tulevaisuudessa, hänen varausnumeronsa putosi QMJHL:n varaustilaisuudessa 2017, jolloin Halifax Mooseheads varasi Newhookin lopulta kolmannella kierroksella numerolla 41. Koska NCAA katsoo QMJHL:n ammattilaissarjaksi, olisi sinne siirtyminen estänyt Newhookia pelaamasta Boston Collegessa. Samana kesänä hänet varasi myös Lincoln Stars 23. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa.
Newhook päätti siirtyä kaudeksi 2017–2018 BCHL-junioriliigan Victoria Grizzliesiin. Hän oli tehoilla 22+44=66 joukkueen toiseksi paras pistemies Jamieson Romen jälkeen. Newhook sijoittui koko liigan pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän voitti myös BCHL:n tulokkaiden piste- ja syöttöpörssin. Newhook palkittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaana Bruce Allison Memorial Trophylla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hänet palkittiin myös koko katto-organisaatio CJHL:n vuoden tulokkaana. Kaudella 2018–2019 Newhook voitti koko BCHL:n piste- (Brett Hull Trophy) ja syöttöpörssin tehoilla 38+64=102. Hänestä tuli liigan kaikkien aikojen neljänneksi eniten tehopisteitä kauden aikana tehnyt U18-ikäinen pelaaja. Newhook voitti myös pudotuspelien pistepörssin tehtyään 15 ottelussa tehot 11+13=24. Hänet palkittiin kauden päätteeksi koko BCHL:n arvokkaimpana pelaajana Vern Dye Memorial Trophylla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Newhook valittiin myös koko CJHL:n vuoden pelaajaksi ja parhaaksi hyökkääjäksi.
Colorado Avalanche varasi Newhookin ensimmäisellä kierroksella 16. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hänestä tuli kaikkien aikojen pienimmällä numerolla NHL:ään varattu Newfoundland ja Labradorin provinssista kotoisin oleva pelaaja 22 vuoteen, kun Daniel Cleary varattiin 13. pelaajana vuonna 1997.
Kaudeksi 2019–2020 Newhook siirtyi Boston Collegen yliopistojoukkueeseen. Hän voitti tehoilla 19+23=42 joukkueen sisäisen maalipörssin ja Newhook jakoi sisäisen pistepörssin voiton Julius Mattilan kanssa. Hän jakoi koko Hockey Eastin maalipörssin toisen sijan neljän muun pelaajan kanssa edellään vain UMassin John Leonard sekä pistepörssin neljännen sijan Mattilan ja Mainen Mitch Fossierin kanssa. Newhook voitti divisioonan runkosarjan mestaruuden. Hänet valittiin Hockey Eastin vuoden tulokkaaksi, toiseen tähdistökentälliseen, tulokkaiden tähdistökentälliseen. Newhook oli myös koko NCAA:n eniten maaleja tehnyt freshman ja hänet palkittiin NCAA:n vuoden tulokkaana Tim Taylor Awardilla. Sophomore -vuotenaan 2020–2021 Newhook voitti Hockey Eastin runkosarjan mestaruuden.
Maaliskuussa 2021 Newhook teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Samalla hänen tiedotettiin siirtyvän AHL-joukkue Colorado Eaglesin vahvuuteen.
Kesäkuussa 2023 Avalanche kauppasi Newhookin Montreal Canadiensiin vaihdossa Gianni Fairbrotheriin, ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2023 Newhook solmi Canadiensin kanssa neljän vuoden ja yhteensä 11,6 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura
Newhook pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti hopeaa. Välieräottelussa Venäjää vastaan Newhook teki Kanadan 5–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi jääneen avausmaalin vain 59 sekunnin pelin jälkeen. Hänen osumansa vei joukkueen finaaliin. Newhook pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän jakoi tehoilla 5+5=10 Kanadan sisäisen pistepörssin voiton Peyton Krebsin kanssa. Valmennus valitsi hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Newhook edusti myös Canada Blackin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Hän edusti myös Canada Westin joukkuetta World Junior A Challengessa vuonna 2018, jolloin Newhook voitti pronssia. Hän oli neljällä osumallaan joukkueensa paras syöttäjä.
Pelityyli
Jatkoaika.com -verkkolehden toimittaja Lassi Alasen mukaan Newhook kuuluu varausikäluokkansa parhaisiin luistelijoihin. Alasen mukaan hänen ensimmäiset potkunsa ovat todella terävät, ja hänen huippunopeutensa on erittäin korkea. Alasen mukaan Newhook on taitava mailankäsittelijä ja pystyy kontrolloimaan kiekkoa myös täydessä vauhdissa. Alasen mukaan hän on luistelunsa ja kiekollisten taitojensa turvin tasaviisikoin todella vaarallinen suorissa hyökkäyksissä ja Newhook useimmiten kuljettaa kiekon onnistuneesti keskialueen yli. Alasen mukaan Newhook on enemmän pelintekijä kuin laukoja, mistä kertoo myös maalien ja syöttöpisteiden suhde kahden edelliskauden ajalta. Alasen mukaan hänellä on arsenaalissaan useita eri syöttövariaatioita, ja Newhook pystyy tekemään luovia syöttöjä myös täydestä vauhdista. Alasen mukaan hän on peliälynsä ja luistelunopeutensa ansiosta kohtuullinen myös puolustussuuntaan ja Newhook tekee jäällä ollessaan kovasti töitä molempiin suuntiin. Hän ei Alasen mukaan 179-senttisenä ja 86-kiloisena ole kuitenkaan kentän isokokoisin pelaaja, mutta Newhookin koko ei ole myöskään millään tasolla ollut hidaste.
Perhoskoira
Perhoskoira ja mantereenkääpiöspanieli ovat nimityksiä, jotka voivat viitata seuraaviin koirarotuihin:
Scion
Scion oli Toyotan Yhdysvaltojen markkinoille luoma nuorille asiakkaille suunnattu automerkki. Merkki sulautettiin Toyotaan 2017. Scionin mallisto oli pidetty yksinkertaisena ja nuoria houkuttelevana niin ulkomuodon kuin varustelunkin puolesta. Toyota Motor Sales U.S.A, joka vastaa Toyotan autojen myynnistä Yhdysvalloissa oli esitellyt uudenlaisen hinnoittelukonseptin Scion-merkille. Se perustuu nettohintaperiaatteeseen. Kaikkien Scion-autojen hinnat olivat nettohintoja eli niistä ei tingitty. Myös Internet otettiin uudella tavalla mukaan merkin myyntiin. Koska kaikki hinnat olivat nettohintoja, asiakas voi tekemään Internetissä valmiin tilauksen ja täten nopeuttaa autokauppaa Scion-myyjällä.
Immo Tuominen
Immo Kosti Tuominen (24. maaliskuuta 1934 Rauma – 19. syyskuuta 1985) oli suomalainen taidemaalari. Tuominen tunnetaan ekspressiivisistä maalauksista, joissa on voimakkaita värien ja muotojen kontrasteja sekä lujia siveltimenvetoja.
Varhainen elämä
Tuomisen perhe eli kalastajatilalla Katavistossa, Rauman saaristossa. Hänen isänsä oli kalastaja ja pienviljelijä. Luonto ja saaristomaisema oli osa Tuomisen elämää lapsesta saakka. Hän opiskeli Rauman Lyseossa vuosina 1946–1952, minkä jälkeen hän jatkoi opintojaan Rauman kauppaoppilaitoksessa.
Opinnot
Ensimmäiset taideopinnot Tuominen kävi Helsingissä Taideteollisen Oppilaitoksen iltakoulussa vuonna 1957. Tämän jälkeen Tuominen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1959–1960. Vuonna 1960 Tuominen opiskeli myös Tapani Lemminkäisen grafiikan kurssilla. Hän jatkoi grafiikan opiskelua vuosina 1963 ja 1965 professori Aukusti Tuhkan opetuksessa.
Taiteilijan ura
Tuominen liittyi Rauman Taiteilijaseuran jäseneksi 1959, jolloin hän piti myös ensimmäisen näyttelynsä Raumalla. Vuonna 1961 hänet valittiin seuran hallitukseen. Hän liittyi tällöin myös Rauman Taidegraafikoiden jäseneksi. Taiteen tekemisen lisäksi Tuominen työskenteli uransa alkuaikoina mm. Rauman kaupunginteatterin lavastajana sekä kuvaamataidon opettajana Porin yhteiskoulussa. Vuosina 1966–1967 hän toimi Porin piirustuskoulussa piirustuksen ja maalauksen opettajana.
Uransa aikana Tuominen sai työskentelyynsä apurahaa mm. Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahastosta useaan otteeseen. Vuonna 1983 hän sai valtion työskentelyapurahan vuodeksi ja vuonna 1985 Tuomiselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke.
Taide
Tuomisen varhaiset teokset olivat kuvaannollisia maisemia, asetelmia ja henkilökuvia. Opiskelujensa aikana hän työsti ensimmäistä kertaa abstrakteja maalauksia. 1960-luvulla Tuomisen taide sai paljon vaikutteita informalismista. Maalauksien dominoivina väreinä olivat punainen ja sininen, joiden lisäksi keltainen tuli vähitellen mukaan. Tuominen sai 1960-luvulla vaikutteita myös ulkomaanmatkoiltaan mm. Pariisissa ja Kölnissä. Erityisen vaikuttunut hän oli Kölnin tuomiokirkon seinämaalauksista. Hän käytti näihin aikoihin maalauksissaan myös mm. liimattuja lehtileikkeitä ja matkalippuja, joista osan hän oli kerännyt Keski-Euroopan matkoillaan.
Tuominen on kuvaillut ideoidensa laajenevan ja muotoutuvan lopulliseksi teokseksi erilaisten kankaalla tapahtuvien muodonmuutosten ja kerrostumien kautta. Hänen isokokoiset teoksensa ovat usein koottu erillisistä pienemmistä osista. 1970- ja 1980-luvuilla Tuominen alkoi käyttää abstrakteissa teoksissaan yhä enemmän luonto- ja maisemateemoja, mikä näkyy myös teoksien luontoaiheisissa nimissä. Uransa loppuvaiheilla hän kuvaili itseään abstraktiksi ekspressionistiksi, jonka teoksissa on surrealistisia piirteitä.
Tuominen kuvasi teoksissaan luontoa ja vuoden kiertoa. Tuomisen teoksissa näkyy eniten kylmiä vuodenaikoja, vaikka hän on sanonut, ettei mikään vuodenaika ole erityisen tärkeä hänelle. Hän oli kokenut luonnon läheisesti jo lapsuudessa asuessaan perheensä kanssa Rauman saaristossa Katavistossa. Tuomisen abstraktit maalaukset ovat saaneet inspiraatiota Rauman saariston luonnosta. Tuominen käytti taiteessaan voimakkaita värejä, joiden kirkkaus kommentoi puhtaan luonnon puolesta.
Yksityiselämä
Tuominen oli elämänsä aikana naimisissa kahdesti.
Ennen kuolemaansa Tuomisen pitkäaikainen haave uudesta ateljeesta kotitalon piharakennuksessa toteutui. Tuominen menehtyi vakavaan sairauteen 19. syyskuuta 1985.
Frankie Laine
Frankie Laine (alkujaan Francesco Paulo LoVecchio) (30. maaliskuuta 1913 – 6. helmikuuta 2007) oli yksi 1900-luvun menestyksellisimmistä amerikkalaisista laulajista. Hänet tunnettiin muun muassa televisiosarja Rawhiden tunnuskappaleen esittäjänä. Kappaleen levytti suomeksi Matti Heinivaho nimellä Lännentie. Frankie Lainen lempinimiin kuuluivat muun muassa ”Mr. Rhytm” sekä ”Old Man Jazz”.
Lainen ura kesti yli 70 vuotta. Hän oli 1940- ja 1950-lukujen menestyneimpiä laulajia. Laine teki yli 70 albumia, joita myytiin maailmanlaajuisesti noin 250 miljoonaa kappaletta. Hän oli alkujaan jazz-vaikutteinen rhythm and blues -muusikko, mutta laajensi myöhemmin tuotantoaan menestyksekkäästi gospelin, kansanmusiikin, countryn ja rock and rollin pariin.
Laine kuoli 6. helmikuuta 2007 kalifornialaisessa sairaalassa sydänkohtaukseen lonkkaleikkauksen jälkeen.
Marc Teicholz
Säveltäjät ovat tehneet uusia teoksia Teicholzia varten; hän esimerkiksi kantaesitti Clarice Assadin kitarakonserton O Saci-Pererê San Franciscossa. Hän on tehnyt soololevytyksiä sellaisten säveltäjien kuin Fernando Sorin ja Napoléon Costen teoksista Naxos-levymerkille. Lisäksi hänen levytyksiinsä kuuluu sopraano Laura Claycombin kanssa toteutettu Open Your Heart, jonka kappaleet ovat 1800–1900-lukujen säveltäjien tekemiä. Valssien vanhoilla instrumenteilla tehty soololevytys Valseana nimettiin Acoustic Magazinessa yhdeksi vuoden 2011 kymmenestä parhaasta CD-levystä.
Carl Lumbly
Carl Lumbly (s. 14. elokuuta 1952 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan tohtori Miles Hawkinsina televisiosarjassa M.A.N.T.I.S..
Ura
Lumbly on tehnyt myös muutamia äänirooleja, joista tunnetuin on Metsästäjä Marsista animaatiosarjassa Justice League ja Justice League Unlimited.
Lumbly on naimisissa Vonetta McGeen kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Andrée Krogius
Andrée Eva Louise Krogius (4. elokuuta 1888 Amiens, Ranska – 4. elokuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija joka käytti nimimerkkiä Maud Morris.
Teoksia
Omalla nimellä : Nimimerkillä Maud Morris :
Hans Scheele
Hans-Heinrich Scheele (18. joulukuuta 1908 Kirchwerder, Hampuri, Saksa – 23. heinäkuuta 1941) oli saksalainen yleisurheilija. Scheele kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa 400 metrin aitajuoksussa, mutta ei päässyt alkueristä jatkoon. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1934 Torinossa hän sai kultaa ennätyksellään 53,2 s.
Electronica 1: The Time Machine
Electronica 1: The Time Machine on ranskalaisen Jean Michel Jarren albumi, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2015. Albumi on kahden "Electronica" albumien ensimmäinen osa, toinen osa julkaistaan 2016. Albumilla vierailee paljon eri artisteja.
Naturally
Naturally tarkoittaa seuraavia asioita:
Kumpulampi (Ähtäri)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Peränteen alueeseen (35.424) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 153,7 metriä mpy.
Papillon (koirarotu)
Papillonia ja phalènea kutsutaan myös nimillä perhoskoira ja mannermainen kääpiöspanieli (épagneul nain continental). Perhoskoira-nimitys viittaa korvien perhosmaiseen ulkomuotoon. Papillon-nimi viitannee päiväperhosten ranskan- ja latinankieliseen nimeen.
Camdenin piirikunta (Pohjois-Carolina)
Camdenin piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 10 355 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Camden. Piirikunta on perustettu vuonna 1777.
Papillon (koirarotu)
Alkuperä
Satoja vuosia sitten Länsi-Euroopassa oli pieniä luultavasti metsästysspanieleista kehittyneitä kääpiöspanieleita. Papillonilla saattaa olla yhteyksiä Aasian ja Amerikan pieniin rotuihin, mutta luotettavaa tietoa ei ole vielä pystytty selvittämään. Alun perin rotu on todennäköisesti tullut Italiasta 1100–1200-lukujen aikaan, mutta kehittynyt myöhemmin (1800-luku) Belgiassa ja Ranskassa.
Tämä rotu ihastutti hallitsijoita ja taiteilijat ovat ikuistaneet niitä maalauksiin.
1990-luvun alkupuolella papillon ja phalène yleistyivät nopeasti.
Ulkonäkö
left|thumbnail|Papilloneja on useita eri värejä. Papillon on siro kääpiörotu, joka on ilmeeltään valpas ja älykäs. Liikkeet ovat vapaat ja tyylikkäät. Sillä on pitkäkarvaiset, pystyt perhosmaiset korvat, joista juontuu rodun nimi, joka tarkoittaa ranskaksi päiväperhosta.
Luonne ja käyttäytyminen
Papillon on hyvin rakastavainen omistajaansa kohtaan, Jonka takia se on iloinen,leikkisä ja seuran kipeä. Se rakastaa leikkimistä ja juoksua. Papillonin tulee olla luonteeltaan tasapainoinen, itsevarma ja eloisa. Papillonit ovat lisäksi temperamenttisia ja ne voivat olla hyvin herkkiä tai hieman herkkiä ja kovapäisiä yhtä aikaa. Niissä ei saa esiintyä arkuutta eikä vihaisuutta. Tavoitteena on yhteiskuntakelpoisen seurakoiran luonne. Papillonia pidetään kääpiökoirista älykkäimpänä sijoittuen peräti sijalle 8 kaikkien koirarotujen joukossa. Spanielitaustansa vuoksi papillonilla on selvä metsästysvietti, mikä ilmenee toisinaan esim. hyönteisten, pikkulintujen ja hiirien jahtaamisena.
Terveys
Papillon on kokonaisuudessaan hyvin terve rotu sekä Suomessa että ulkomailla. Rodun edustajat sairastuvat suhteellisen harvoin ja pysyvät pirteinä vanhoiksi asti.
Papilloneilla esiintyy vain joitakin periytyviä sairauksia:
Rodun nykytilanne
Nykyään papillon soveltuu sekä seura- että harrastuskoiraksi. Menestystä on tullut muun muassa agilityn saralla.
Iloisen luonteensa ansiosta rotu nousi Suomessa 1990-luvun alussa 20 yleisimmän joukkoon, mutta sittemmin penturekisteröinnit ovat pudonneet puoleen. Pentuja syntyy nykyään enää vain 300 ja koko kanta on n. 3000.
Vuonna 2018 papillon oli Ranskassa phalènen kanssa yhteen laskettuna 13. suosituin paikallinen rotu - listauksessa se on 14. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Shanghai
Shanghai (,, shanghainkiinaksi ; vanha suom. latinaistus Šanghai ) on Kiinan suurin ja samalla maailman suurin kaupunki asukasluvultaan, jos metropolialuetta ei lasketa mukaan, ja yksi Kiinan neljästä maakuntatasolla itsehallinnollisesta kunnasta. Shanghai on yksi Kiinan tärkeimmistä taloudellisista keskuksista ja yksi maailman suurimmista satamista. Kaupungin taloudellinen kehitys on ollut erityisen nopeaa 1990-luvulta lähtien. Shanghai avattiin ulkomaalaiselle kaupalle 1800-luvulla, ja sen teollisuus on kehittynyt etenkin kommunistien noustua valtaan vuonna 1949. Vuoden 2016 lopulla kaupungissa asui arviolta 24 197 000 asukasta.
Nimi
thumb|vasen|Shanghai satelliittikuvassa vuodelta 2016. Kaksi merkkiä sanassa Shanghai tarkoittavat kirjaimellisesti ’ylös/yläpuolella’ ja ’meri’. Tämän nimen kaupunki sai Song-dynastian aikana noin vuonna 1075, jolloin joen luona oli jo kalastajakylä nimeltä Shanghai. On epäselvää, mistä nimi tuli ja miten se tulisi tulkita, vaikka kirjallisuus esittää yleensä ajatusta ’meren päälle’ tai ’paikka laajan vesialueen yläosassa’. Kiinaksi Shanghai lyhennetään Hù (滬 tai 沪) ja Shēn (申)(mm. ).
Maantiede
Shanghai sijaitsee Jangtsejoen suun ja Hangzhounlahden välissä Itä-Kiinan meren rannikolla Kiinassa. Kaupungin alue rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Jiangsun maakuntaan ja lounaassa Zhejiangin maakuntaan. Hallinnollisesti Shanghain alue käsittää varsinaisen kaupungin alueen, sen lähistön esikaupunkialueet sekä ympäröivää maaseutua. Shanghaihin hallinnollisesti kuuluvan alueen pinta-ala on 6 341 km², ja sen ydinosalla on kokoa noin 2 057 km². Alueesta yli 300 km² on tiheästi rakennettua ja asuttua.
Kaupunkiin kuuluu useita saaria Jangtsejoella ja Itä-Kiinan merellä. Suurin saarista on 1 267 km² kokoinen Chongming Jangtsen suulla. Mantereen puoleinen osuus on matalaa suistotasankoa, jota halkovat lukuisat kanaalit ja vesiväylät, joita pitkin kaupunki on yhteydessä myös Taijärveen lännessä. Kaupungin läpi virtaava Huangpujoki on myös sen pääasiallinen veden lähde. Huangpujokeen laskee Wusongjoki, joka on puolestaan merkittävä kulkureitti sisämaahan. Molempien jokien vedenlaatua heikentävät teollisuus- ja kotitalousjätevedet sekä laivojen jätevedet. Kaupungilla on ollut myös ongelmia ilmansaasteiden ja melusaasteen kanssa.
Historia
thumb|Shanghain vanhankaupungin muuri ja näkymä merelle maalauksessa 1600-luvulta. thumb|Nanjing Lu eli Nanjingin tie kansainvälisessä siirtokunnassa oli siirtomaavallan symboli ja kaupungin kaupankäynnin keskus. thumb|Shanghai Pudong Joihinkin muihin Kiinan kaupunkeihin verrattuna Shanghai on muodostunut verrattain myöhään. Ennen 1000-lukua alue tunnettiin nimillä Shen tai Hudu. Se oli harvaan asuttua aluetta, ja sen kehitystä hidasti suistotasangon suojattomuus. Paikalliset harjoittivat lähinnä kalastusta. Song-dynastian aikana Taijärvellä Shanghaista länteen alettiin harjoittaa maataloutta vedestä vallatuilla suojaisemmilla alueilla, mikä johti taloudelliseen kehitykseen. Lisäksi mongolit aiheuttivat suuren muuttoliikkeen pohjoisesta etelään. Shanghailla oli hyvä syvän veden satama ja paikalle perustettiin tulliasema 1000-luvun alussa. 1200-luvulla Shanghaista tehtiin Jiangsun maakuntaan kuulunut piirikunta. Alueella alettiin myös viljellä menestyksekkäästi puuvillaa, jonka viljelyyn käytettiin Ming-dynastian valtakaudella 70 % koko Shanghain maatalousalueesta. 1700-luvulla noin 20 000 henkilöä työllistyi alueen puuvilla- ja silkkikehräämöissä.
Ensimmäinen oopiumisota päättyi Nanjingin sopimukseen vuonna 1842. Tätä seurasi vielä täydentävä sopimus vuonna 1843, jolla Qing-dynastia avasi Shanghain brittiläisille kauppiaille. Muut länsimaat alkoivat pian vaatia brittien kaltaisia oikeuksia, mikä johti Shanghain kansainvälisen siirtokunnan perustamiseen hieman vanhasta kaupungista pohjoiseen. Alueesta tuli nopeasti valtio valtion sisällä, ja Shanghain kehitys sai sille ominaisia länsimaalaisia piirteitä. Alueella toimivat alun perin brittiläiset, ranskalaiset ja amerikkalaiset sekä vuoden 1895 Shimonosekin sopimuksen jälkeen myös japanilaiset. Kaupungin kehitykseen vaikutti myös kilpailevan sataman Kantonin eristys Taiping-kapinan aikana 1850–1864. Sodan takia britit hankkivat itselleen oikeudet purjehtia Jangtsea pitkin ja joesta muodostui tärkeä kauppareitti Kiinan sisämaahan. Vuoteen 1860 mennessä Shanghaista oli tullut Kiinan johtava satama, jonka kautta kulki noin 25 % maan koko meriteitse kulkevasta viennistä ja tuonnista.
Shanghain teollinen kehitys lähti käyntiin 1890-luvun jälkeen. Etenkin Kiinan–Japanin sodan jälkeen kaupunkiin alkoi virrata ulkomaalaisia sijoituksia. Paikalliset tehtaat menestyivät halvan työvoiman avulla. Taloudellisen kehityksen myötä myös paikallinen kulttuuri alkoi kehittyä. Termi Haipai viittasi 1800-luvun lopulta lähtien Shanghaissa muodostuneeseen Peking-oopperan ja maalauksen koulukuntaan. Myöhemmin termejä Haipai ja Jingpai (Pekingin koulukunta) on käytetty kuvastamaan laajemmassa mittakaavassa eroa länsimaisena ja avoimena pidetyn Shanghain ja sulkeutuneemman sisämaan välillä. 1900-luvun alkupuolella Shanghaissa oli huomattavaa poliittista liikehdintää. Ulkomaiden vaikutus alettiin nähdä yhä enenevissä määrin haitallisena ilmiönä ja esimerkiksi ulkomaalaisia tuotteita alettiin boikotoida. Kiinan kommunistinen puolue perustettiin Shanghaissa vuonna 1921. Kommunistit olivat alun perin Tšiang Kai-šekin johtamien kansallismielisten eli kuomintangin liittolaisia. Liitto kuitenkin hajosi, ja vuonna 1927 Qingbang-triadi surmasi tuhansia kommunistien kannattajia Shanghain verilöylyssä kansallismielisten tuella.
Toisen Kiinan–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1937 Japani pommitti ensin kaupunkia ja valtasi sen vain hieman myöhemmin. Länsimaiden hallitsemasta kansainvälisestä siirtokunnasta tuli pakolaisten turvapaikka. Siirtokunta oli tuolloin niitä harvoja alueita missään, jonne pääsyyn ei tarvinnut viisumia tai passia. Näinpä Shanghaihin pakeni myös esimerkiksi noin 30 000 natsi-Saksasta paennutta juutalaista. Lyhyen aikaa se kukoisti myös taloudellisesti yritysten siirtyessä alueelle pakolaisten tapaan. Japani miehitti kuitenkin koko kaupungin Tyynenmeren sodan sytyttyä vuonna 1941. Toisen maailmansodan loputtua Shanghaista tuli jälleen Kiinan johtava pankkialan ja talouden keskus.
Sodan jälkeen yhteenotot kansallismielisten ja kommunistien välillä alkoivat jälleen ja tilanne johti Kiinan sisällissotaan. Kommunistit valtasivat Shanghain toukokuussa 1949 huomattavan vähin vaurioin kaupungille. Kiinan kansantasavallassa Shanghaista tehtiin yksi kolmesta suoraan keskushallinnon alaisesta kaupungista. Kaupunki nähtiin kommunistipuolueen syntypaikkana ja vallankumousaatteen historian kannalta tärkeänä, mutta toisaalta myös länsimaalaisten vaikutteiden sillanpääasemana Kiinaan. Kaupunki oli joka tapauksessa edelleen Kiinan teollinen keskus ja vuonna 1978 sen osuus koko valtion tuloista oli 8 % ja sen teollisen tuotannon 13 %. Suuri valtaosa kaupungin tuloista käytettiin keskushallinnon rahoittamiseen. Vuonna 1984 kaupungista tehtiin yhdessä 13 muun rannikkokaupungin kanssa ulkomaalaisille sijoituksille avoin kaupunki. Siitä ei kuitenkaan tehty joidenkin muiden kaupunkien tapaan erikoistalousaluetta, ja sen taloudellinen kehitys oli hitaampaa kuin esimerkiksi Guangdongin ja Fujianin maakuntien erikoistalousalueilla. 1990-luvulla monet paikalliset poliittiset vaikuttajat nousivat huomattaviin asemiin Kiinan hallinnossa. Kommunistisen puolueen pääsihteeri Jiang Zemin ja pääministeri Zhu Rongji olivat molemmat toimineet Shanghain pormestareina. Johtoasemat vauhdittivat Shanghain taloudellista kehitystä. Vuosikymmenen puolivälistä lähtien Shanghai oli yksi maailman nopeimmin kasvavista metropolialuetalouksista. Shangaita on leimannut myös kilpailu maan pääkaupunki Pekingin kanssa. Peking järjesti kesäolympialaiset 2008, mutta Shanghai järjesti maailmannäyttelyn 2010.
Hallinto
Shanghai on suoraan keskushallinnon alainen maakuntatason kaupunki. Kaupungin nykyisenä pormestarina toimii Ying Yong. Pormestarin ohella kaupungilla on kuusi varapormestaria. Shanghai jakautuu 16 piirikuntatason kaupunkipiiriin.
Talous
thumb|Näkymä Shanghaihin. Vuonna 2013 Shanghain alueellinen bruttokansantuote oli 2 160,2 mrd. CNY eli 3,4 % Kiinan koko bruttokansantuotteesta. Asukasta kohti bruttokansantuote oli 90 092 CNY (noin 10 793 EUR eli 215 % Kiinan keskiarvosta). Vuonna 2016 bruttokansantuote oli 2 817,6 mrd. CNY ja asukasta kohden 116 562 CNY. Shanghai on pitkään ollut Kiinan johtava taloudellinen ja teollinen keskus ja sen kasvuun on vaikuttanut etenkin runsas ja halpa, mutta myös osaava työvoima. Varhaisimpiin paikallisiin teollisuuden haaroihin kuuluu terästeollisuus, joka on laajentunut etenkin 1950-luvulta lähtien. Kaupungin pohjoisosiin alettiin rakentaa uusia terästeollisuuden laitoksia 1970-luvulla, ja näistä yksi oli Baosteel Group, nykyisin maailman suurimpien yritysten joukkoon lukeutuva yhtiö. Autoteollisuus on toinen huomattava teollisuuden ala. Vuonna 2016 Shanghai vastasi 9,3 % Kiinan koko autoteollisuuden tuotannosta. Kiinan laajemman mittakaavan nykyaikaistumisen kannalta merkitystä on ollut myös Shanghain koneteollisuudella. Kaupungissa on lisäksi kemian- ja tekstiiliteollisuutta. Teollisuus keskittyi pitkään etenkin raskaaseen teollisuuteen, mutta viime aikoina on painotettu kevyen teollisuuden kehitystä pääasiassa saasteiden aiheuttamien ongelmien takia.
Palveluala tuotti vuonna 2016 yhteensä 69,8 % Shanghain bruttokansatuotteesta, ja sen kolme suurinta alaa olivat finanssipalvelut, tukku- ja vähittäismyynti sekä kiinteistöala. Shanghaissa toimii kaksi suurta Kiinan valtiovarainministeriön alaista pankkia, Bank of China ja China Construction Bank. Myös monilla ulkomaalaisilla pankeilla on konttorit kaupungissa. Bank of Chinan pääkonttori on ollut Shanghaissa vuodesta 2005. Vuonna 2016 Shanghain viennin arvo oli 183,5 mrd. dollaria ja tuonnin 250,4 mrd. dollaria. Merkittävimmät vientikohteet olivat Yhdysvallat, Japani, Hongkong, Alankomaat ja Etelä-Korea sekä merkittävimmät tuontimaat Japani, Yhdysvallat, Saksa ja Sveitsi. Lisäksi teollisuuden tuotteita viedään kohteisiin kotimaassa. Shanghai on myös merkittävä turistikohde. Vuonna 2016 kaupungissa kävi 8,54 miljoonaa ulkomaalaista matkailijaa ja 296 miljoonaa kiinalaista matkustajaa.
Arambol
Arambol on Pelle Miljoona & Rockers -yhtyeen kymmenes ja Pelle Miljoonan 26. albumi. Se julkaistiin 23. elokuuta 2006.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Pelle Miljoona sekä sovittanut Rockers.
Muusikot
+
Shanghai
Liikenne
thumb|[[Shanghain maglev-juna.]] Shanghai on yksi Kiinan suurista liikenteen keskuksista. Kaupungin sijainnin takia sekä meriliikenteellä että jokea pitkin kulkevalla liikenteellä on merkitystä. Matkustajaliikenne maan rannikolla ja jokea pitkin on vähentynyt selvästi tieliikenteen kehittyessä. Kaupungista kulkee kuitenkin edelleen laivareittejä Japaniin. Tavaraliikenne on sen sijaan lisääntynyt taloudellisen kehityksen myötä. Konttiliikenteellä on tärkeä osuus kaupungin taloudessa. Merkittäviä alalla toimivia yrityksiä ovat esimerkiksi COSCO, China Shipping Container Lines ja Sinotrans Shipping, jotka kaikki kuuluvat alallaan maailman suurimpiin yhtiöihin. Shanghain satama on ollut vuodesta 2010 maailman vilkkain konttisatama. Se käsittelee vuodessa 32 miljoonaa konttia ja 736 miljoonaa tonnia rahtia.
thumb|Kaaviokuva Shanghain metroasemasta Kaupunkia palvelee kaksi suurta lentokenttää, Shanghai Hongqiaon kansainvälinen lentoasema ja Shanghai Pudongin kansainvälinen lentoasema. Hongqiaon lentoasemaa käytetään nykyisin pääasiassa kotimaan lentoliikenteeseen. Shanghain rautatieliikenteen kehittämiseen on panostettu viennin ja tuonnin tarpeisiin. Kaupunki on kahden merkittävän rautatielinjan pää. Hu-Ning–rata kulkee Jangtsen eteläpuolella Nanjingiin ja Hu-Hang-Yong–rata Hangzhoun kautta Ningboon. Shanghai Hongqiaon rautatieasemalta Hongqiaon lentoaseman lähettyviltä on suurnopeusjunayhteyksiä muihin kaupunkeihin. Reitin varrella ovat Peking, Tianjin, Shanghai, Hebei, Shandong, Anhui ja Jiangsu. Matka Shanghaista Pekingiin kestä noin neljä ja puoli tuntia. Shanghain maglev-juna Pudongin kansainvälinen lentoaseman ja Shanghain välillä oli vuonna 2016 maailman nopein kaupallinen junayhteys. Shanghain metron rakentaminen alkoi vuonna 1990 ja sen linja 1 aloitti liikennöinnin vuonna 1995. Linjoja on nykyisin yhteensä 14. Kaupungin sisällä kulkee myös johdinauto- ja raitiovaunuliikennettä sekä tavallista bussiliikennettä.
Väestö
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Shanghain väkiluku oli 23 019 196 ja vuoden 2016 lopussa arviolta 24 197 000. Suuri valtaosa heistä on etniseltä taustaltaan han-kiinalaisia. Kaupungin (UNDP:n uusituilla laskentakaavoilla laskettu) inhimillisen kehityksen indeksi vuodelle 2010 oli 0,814. Indeksiarvo on selvästi korkeampi arvo kuin Kiinassa keskimäärin (0,693).
Shanghain asukasluku oli vuonna 1842 noin 500 000, ja se kasvoi viiteen miljoonaan vuoteen 1949 mennessä. Ennen vuotta 1949 noin 80 % kaupungin asukkaista oli kaupunkiin muilta alueilta muuttaneita. Menestyneimmät muuttajat tulivat tavallisesti Guangdongista ja Jiangnanin alueilta, kun taas Jiangsun pohjoisosista tulleet muuttajat työllistyivät tyypillisesti matalapalkkaisille aloille. Muuttoliike loppui 1950-luvulla, minkä jälkeen kaupungissa syntyneiden osuus väestöstä nousi. Muuttoliike alkoi kasvaa jälleen 1990-luvulla. Väestöllisesti Shanghai voidaan jakaa kolmeen toisistaan poikkeavaan osaan, tiheään asuttuun keskikaupunkiin, kaupungin reunamien maatalousalueeseen ja niiden välillä olevaan siirtymävyöhykkeeseen. Shanghain maatalousalue kuuluu maailman tiheimmin asuttuihin.
Shanghaissa puhutaan wu-kiinan shanghain murretta. Paikallinen murre muodostui Songjiangin entisen prefektuurin murteesta ja kehittyi omaksi murteekseen sen yhdistäessä piirteitä Suzhoun ja Ningbon murteista. Nykymurretta puhutaan etenkin varsinaisen kaupungin alueella, mutta vanhempaa Songjiangin murteen kaltaista murretta puhutaan edelleen etenkin Fengxianin, Songjiangin ja entisen Nanhuin kaupunkipiirin alueella. Lähes kaikki paikalliset puhuvat myös Kiinan yleiskieltä mandariinikiinaa, joka toimii myös koulujen, päiväkotien ja yliopistojen kielenä. Paikallisen murteen onkin pelätty katoavan mandariinikiinan yleistyessä. Etenkin nuorempi väestönosa hallitsee yleensä myös vähintään jonkin verran englannin kieltä.
Koulutus
thumb|Näkymää [[Fudan-yliopistolla.]] Länsimaisen vaikutuksen takia Shanghaissa on ollut pitkään Kiinan nykyaikaisimmat korkeakoulut. Vuonna 2008 kaupungissa toimi 66 korkeakoulua, jotka työllistivät 40 900 opettajaa. Ylioppilaita oli samaan aikaan 502 899 ja jatko-opiskelijoita 103 500. Ulkomaalaisia opiskelijoita oli 15 400 ja heihin luettiin noin 2 00 opiskelijaa Hongkongista, Taiwanilta ja Macaolta. Paikallisia korkeakouluja ovat esimerkiksi Shanghain teatteriakatemia, East China Normal University, Fudan-yliopisto, Shanghai Conservatory of Music ja Shanghain Jiao Tong -yliopisto. Shanghaissa toimii myös Kiinan tiedeakatemian haara.
Kaupunkikuva
Shanghain keskusta sijaitsee Wusong- ja Huangpujokien yhtymäkohdassa. Keskusta käsittää aikoinaan briteille luovutetun alueen Shanghaista, ja sille on tyypillistä ruutukaavan mukaisesti rakennetut kadut. Alue rajautuu idässä Zhongshang Dong Lu-tiehen, lännessä Xizanf Zhong Lu -tiehen ja etelässä Yan’an Dong Lu -tiehen. Zhongshang Dong Lun varrella sijaitsee hallinnollisia toimistoja ja hotelleja. Tieltä länteen kulkee Nanjing Dong Lu, jonka varrella sijaitsevat Shanghain suurimmat kauppakeskukset. Yan’an Dong Lun paikalla sijainnut kanaali erotti aikoinaan ranskalaiset ja brittiläiset kaupunginosat. Hongkoun kaupunkipiiri sijaitsee Wusongjoen pohjois- ja itäpuolella. Sen paikalla sijaitsivat japanilainen ja amerikkalainen kaupunginosa, jotka myöhemmin yhdistettiin kansainväliseksi siirtokunnaksi. Alueen tunnetuin rakennus on Broadway Mansions -hotelli Huangpujoen varrella, minkä lisäksi se on merkittävä teollisuusalue. Vanha kiinalainen kaupunki on sittemmin sulautunut nykyisen Shanghain keskustaan. Sille tyypillisiä ovat sokkeloiset ja sattumanvaraisesti kulkevat kadut. 1900-lukuun saakka sitä ympäröi kaupunginmuuri. Vanhan muurin paikalla ovat nykyisin Renmin Lu- ja Zhonghua Lu -tiet ja sen läpi kulkee Henan Nan Lu. Shanghain länsiosassa sijaitsee maailmannäyttelyalue. Valtaosa alueesta on rakennettu asunnoiksi. Xuhuin kaupunkipiiri lounaassa oli kristittyjen lähetyssaarnaajien keskus Kiinassa. Pudong Huangpujoen itäpuolella on Shanghain kaupunkipiireistä nykyaikaisin, ja sitä on rakennettu huomattavasti 2000-luvulla. Aikaisemmin lähinnä tehtaita ja varastoja käsittänyt alue on muuttunut kauppa- ja finanssialan keskukseksi.
Kulttuuri
Shanghaissa sijaitsee useita eri museoita. Shanghain museo kuuluu Kiinan johtaviin museoihin, ja sen näyttelyihin kuuluu esimerkiksi taidetta, kuten veistoksia, maalauksia ja kalligrafiaa eri Kiinan historian kausilta. Shanghain historian museo sijaitsee Oriental Pearl Towerin kellarissa ja esittelee nimensä mukaisesti paikallishistoriaa. Vuonna 2010 avautunut Rockbund Art Museum esittelee nykytaidetta keskittyen etenkin kiinalaisten taiteilijoiden töihin. Chen Yunin muistohalli muodostettiin yhdistämällä Chen Yunin asuintalossa ollut museo vallankumouksen historian muistohalliin vuonna 2000. 1920-luvulla perustettu Dashijie on kaupungin johtava teatteri. Kaupungissa toimii lukuisia eri esittävän taiteen ryhmiä, kuten baletti- ja oopperaryhmiä.
Shanghailainen keittiö syntyi Yuan-dynastian valtakaudella ja kehittyi edelleen Qing-dynastian aikana. Paikallinen ruoka ei tyypillisesti ole kovin suolaista tai makeaa, vaan jotain siltä väliltä. Tunnettuja shanghailaisia ruokalajeja ovat esimerkiksi säilötyt bambunversot, haudutettu monni ja haudutettu merimakkara katkarapujen kera.
Fallin’
"Fallin'" on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Alicia Keysin kappale. Se julkaistiin Keysin debyyttisinglenä hänen Songs in A Minor-debyyttialbumilta. Keysin sanoittamana ja tuottamana sen julkaisi J Records radioissa ja musiikkivideomyyntipisteissä vuonna 2001. Kappaletta on yleisesti ottaen pidetty hänen nimikkokappaleena.
Aarne Elomaa
Aarne Elomaa (18. elokuuta 1926 Pori – 11. joulukuuta 2008) oli suomalainen taidemaalari.
Fallin’
Kappale oli globaalinen menestys saavuttaen listan kärjen Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla sekä päästen viiden parhaan joukkoon lukuisissa valtioissa. Se sai myös lukuisia palkintoja ympäri maailmaa sekä on yksi vuoden 2001 parhaiten myyneistä singleistä. Vuonna 2009 single luokiteltiin 2000-luvun 29:ksi menestyneimmäksi kappaleeksi Billboardin "Hot Songs of the Decade" -listalla. Kappale voitti kolme Grammy-palkintoa vuonna 2002, kategorioissa "Vuoden kappale", "Paras R&B-kappale" sekä "Paras naispääosan R&B-lauluvokaaliesitys" ja se oli ehdolla kategoriassa "Vuoden levytys".
Aarne Elomaa
Ura
Elomaa kokeili taiteilijanuransa aikana monia erilaisia tyylejä. Uransa alkuaikana Elomaan taiteessa oli realistinen esitystapa, mutta 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa hänen taiteensa alkoi ottaa vahvasti vaikutteita modernismista.
Elomaan uralle tärkeä vuosi oli 1952, jolloin hän saavutti taiteellisen läpimurtonsa ja pääsi esiintymään myös valtakunnallisissa näyttelyissä. Samana vuonna Elomaa esitti Porin Taiteilijaseuran vuosinäyttelyssä teosryhmän. Vuonna 1953 hän voitti Porin taiteilijaseuran maalauskilpailun teoksellaan Louhos.
1950-luvun lopussa Elomaan taide otti abstraktimman suunnan. Vuonna 1959 hänen abstraktia ilmaisuaan edustava työnsä oli esillä Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelyssä. Abstrakteista kokeiluistaan huolimatta Elomaan omimmaksi tyylisuunnaksi muodostui rakenteellisuuteen perustuva figuratiivinen ilmaisu, johon hän lisäsi 1960-luvun alkupuolella surrealistisia ja metafyysisiä tulkintoja.
Näyttelyt
Elomaan töitä on ollut esillä useasti osana Porin taiteilijaseuran taidenäyttelyä, esimerkiksi Porin taiteilijaseuran 35-, 40-, ja 50-vuotisjuhlanäyttelyissä Porin taidemuseossa. Vuonna 1982 Porin taidemuseossa oli vain Elomaan töille omistettu näyttely. Lisäksi Elomaan töitä on ollut esillä esimerkiksi Seinäjoen Taidehallissa, Hyvinkään taidekeskuksessa, Vaasan Taidehallissa ja Oulun taidemuseossa. Ulkomailla Elomaan töitä on ollut esillä Saksassa ja Latviassa.
Vuonna 2009 porilaisessa Galleria Angelossa järjestettiin Aarne Elomaan muistonäyttely. Muistonäyttelyssä oli esillä öljymaalauksia, akvarelleja ja grafiikkaa.
Opinnot ja opetustyö
Elomaa toimi opettajana Porin Piirustuskoulussa vuosina 1965-1970. Lisäksi hän on opettanut kuvaamataitoa Porin Lyseossa sekä Kankaanpään ja Pomarkun yhteiskouluissa sekä Porin työväenopistossa.