cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anne Bonny
Syytettynä
Elämäkertoja esittelevän Oxford Dictionary of National Biography teoksen 2013 päivitetty painos esittää, että Anne Bonnyn isä sai tyttärensä pois vankilasta ja vei hänet kotiinsa Charlestoniin Etelä-Carolinaan. Siellä hän synnytti toisen lapsensa. Anne avioitui paikallisen Joseph Burleigh’n kanssa. Yhdessä he saivat kahdeksan lasta. Anne kuoli 84 vuoden ikäisenä vuonna 1782.
Pälkänevesi
Pälkänevesi on Pirkanmaalla Pälkäneellä ja Kangasalla Pälkäneen keskustaajaman lähellä sijaitseva 85. suurin suomalainen järvi.
Maantietoa
Järven kokonaispinta-ala on 4 633 hehtaaria eli 46 neliökilometriä. Se on 15,5 kilometriä pitkä ja 8,3 kilometriä leveä. Pälkäneveden järviallas voidaan jakaa usealla tavalla erilaisiin järvenosiin, joilla on sama vedenpinnan korkeus. Viranomaistietoja on jaettu myös usealla tavalla, mutta tässä artikkelissa käytetään Suomen ympäristökeskuksen laatimaa kaksiosaista jakoa. Siinä järven länsiosa muodostuu järvenosasta, joka jää Luikalan ja Taurialan kylien välissä sijaitsevien niemien Kuurunkärjen ja Karinkärjen länsipuolelle. Niemien välisen Karinsalmen itäpuolella aukeaa Jouttesselkä, joka on järven länsiosaa hieman pienempi.
Järven länsiosa
Järven länsiosan pinta-ala on 3 047 hehtaaria eli 30 neliökilometriä, mikä on 66 prosenttia koko järven pinta-alasta. Se on 13,3 kilometriä pitkä ja 8,2 kilometriä leveä. Siinä on saarien ja niemien erottamia järvenselkiä. Pohjoisin niistä on Tyrynselkä, joka sijaitsee Luikalan pohjoispuolella. Luikalan kylä sijaitsee suurimmalla Luikalan saarella (420 ha ), jonka koillispuolelta kulkee kapea Siltasalmi kohti kaakossa sijaitsevaa Jouttesselkää. Tyrynselältä lounaaseen aukeaa laaja Kelppiänselkä, jonka eteläpäässä on Pappilanlahdessa järven laskujoen Kostianvirran luusua. Pappilanlahden vieressä Peräniemen takana on vielä toinen lahti Kuulialanlahti. Kelppiänselän luoteispäässä työntyy luoteeseen pitkä Hyrttiänlahti ja siitä työntyy eteenpäin Iharin ohitse ja Heposelän kautta Längelmäveden historiallisen salmen jäänne, josta oli aikoinaan leveä yhteys Längelmäveteen. Nykyään siitä kulkee ruopattu veneväylä. Länsiosan kaakkoispäässä sijaitsee Kukkolanselkä, josta on Karinsalmen kautta yhteys järven itäosaan Jouttesselkään. Kukkolanselän itäosassa ovat Kukkolanlahti ja Niittystenlahti ja eteläosassa Lammaslahti.
Järven länsiosassa on laskettu olevan 271 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 237 hehtaaria, mikä on noin 7,2 prosenttia järvenosan kokonaispinta-alasta. Saarista 24 on yli hehtaarin suuruisia, 167 on yli aarin ja loput 80 ovat alle aarin kokoisia. Luikalan saaren lisäksi suuria saaria ovat muun muassa Ristisaari (45 ha ) eli Ylisalo, Ratasaari (20 ha ), Kyttälänsaari, Rättäri, Kelppiänsaari, Iso Martansaari, Leppäinsaari, Eteläsaari, Etusaari (39 ha ), Huhtisaari, Vohlionsaari, Heinäsaari ja Härkäsaari.
Sen tilavuus on 232 miljoonaa kuutiometriä eli 0,232 kuutiokilometriä, mikä on 65 prosenttia koko järven tilavuudesta. Järven keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys on 43,9 metriä. Järven rantaviivan pituus on 138 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 63 kilometriä. Rannat ovat silmämääräisesti puoliksi peltomaata ja puoliksi metsää. Asutus enimmäkseen haja-asutusta tai vapaa-ajan asutusta. Kostianvirran varressa sijaitsee Pälkäneen keskustaajama ja järvenosan kaakkoispäässä Kukkolanlahden pohjukassa Kukkolan taajama.
Jouttesselkä
Jouttesselän pinta-ala on 1 586 hehtaaria eli 16 neliökilometriä. Se on 8,7 kilometriä pitkä ja 4,2 kilometriä leveä. Jouttesselkä jää Luikalan saaren ja kaakosta työntyvän Konkinharjun ja Lukon nostaman niemen taakse. Harjussa on yli 150 metriä leveä aukko, josta vesiliikenne järvenosien välillä sujuu helposti. Järvenosa on luoteis-kaakko-suuntainen, mutta siitä työntyy etelään kaksi lahtea Hasialahti ja Kankahuvenlahti. Pohjoisrannassa sijaitsee pieni Huikonlahti ja luoteessa Ahvenlahti ja Lumikistonlahti.
Jouttesselällä on laskettu olevan 74 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 57 hehtaaria, mikä on noin 3,5 prosenttia järvenosan kokonaispinta-alasta. Saarista 11 on yli hehtaarin suuruisia, 60 yli aarin ja loput kolme ovat alle aarin kokoisia. Suurimpia saaria ovat muun muassa Leinakka, Hakki, Musti ja Paskosaari.
Jouttesselän tilavuus on 126 miljoonaa kuutiometriä eli 0,126 kuutiokilometriä. Järvenosan keskisyvyys on 7,9 metriä ja suurin syvyys on 46,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 71 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 19 kilometriä. Silmämääräisesti katsoen noin kolmannes rannoista on peltomaata ja loput metsämaata, jossa ei ole nimeksikään suota. Jouttesselän asutus on pääosin haja-asutusta ja vapaa-ajan asutusta. Etelärantaan ulottuu Kankahuvenlahdessa Uudenkylän taajamaa, jonka eteläpuolella sijaitsee vielä Aitoon taajama. Pohjoisrannassa Huikonlahdella sijaitsee pieni Sappeen kylä, jonka itäpuolella kohoaa yli 110 metrin korkeuteen Sappeenvuori. Vuorella sijaitsee Sappeen hiihtokeskus ja vuorelta etelään Aitoon koulutuskeskus. Luoteisrannassa Ahvenlahdella sijaitsee pieni Salmentaan kylä.
Yleistä
Järvi kuuluu pääosin Pälkäneeseen, mutta sen länsiosan luoteispäässä kuuluu sekä puolet Parinsalon niemestä että luoteeseen työntyvä Iharin salmi Kangasalalle. Valtatie 12 ohittaa järven Pälkäneen keskustan kautta. Siitä erkanee järven etelärantoja seuraava seututie 322, joka haarautuu Aitoon jälkeen Sappeeseen meneväksi yhdystieksi 3230. Valtatieltä erkanee Kirvun kohdalla koilliseen päin yhdystie 3231, joka kääntyy Iharissa koilliseen järven pohjoispuolelle. Siellä Pohjalahdessa siitä erkanee yhdystie 14008, joka oikaisee Salmentaan kautta Sappeeseen. Yhdystieltä on pääsy Luikalan kylään.
Vesistösuhteet
Pälkäneveden valuma-alueen suuruus on järvi mukaan lukien 237 km². Valuma-alueen järvisyys on 22,1 %. Järvi saa pääosan vedestänsä sekä Sappeenjärvenojan valuma-alueelta (35.716) että omilta lähialueiltansa. Sappeenjärvi (41 ha) sijaitsee aivan Jouttesselän koillispuolella ja sen 300 metriä pitkä laskuoja laskee Huikonlahteen Jouttesselkään. Se kerää järviylängöltä laskevia puroja ja laskee ne Pälkäneveteen. Jouttesselän lähialueella on useita laskuojia ja niihin liittyviä järviä ja lampia. Jouttesselän etelärantaan Kankahuvenlahteen laskee Häyläoja, joka kuivattaa Häyläsuota ja Lemmittylän peltoja. Pieneen Tepunlahteen laskee Myllyoja, joka on Kouvalanjärven (71 ha) laskuoja. Samalla valuma-alueella sijaitsee myös Urkanjärvi (41 ha). Joutsenpohjanoja laskee itäpäähän Huhtalahteen. Sen pääjärvi on Jouttijärvi (26 ha), mutta sen kautta laskevat myös Pikkulammi, Vuorilammi (6 ha) ja Sorvalampi. Suoraan Jouttesselkään laskevat Oksijärvi (9 ha) ja Pyhänpohtianjärvi (6 ha).
Myös järven länsiosan eli Pälkäneveden alueella laskee järveen erilaisia ojia. Tyrynselän pohjoispäähän laskee Linnajärvi (42 ha) Koskijärven (6 ha) ja Vähäjärven läpi Kirkkolahteen. Viereiseen Ajoksenlahteen laskee Särkijärvi (9 ha) ja siitä hieman itään laskevat Innasjärvi (22 ha), Iso Herrailanjärvi, Pieni Herrailanjärvi ja Sulkajärvi (15 ha). Järvenosan kaakkoispäähän Kukkolanlahteen laskee puoliksi umpeenkasvanut Vähäjärvi (28 ha). Sen vieressä sijaitsevalla Pyhäjärvellä (12 ha) ei ole laskuojaa järveen, muuta se kuuluu sen valuma-alueeseen.
Järven laskujoki Kostianvirta on 1,9 kilometriä pitkä ja noin 20–70 metriä leveä. Se virtaa Pälkäneen keskustaajaman läpi ja sen ylittävät yhdystien 13982 ja valtatien 12 sillat. Pälkäneveden ja Mallasveden vedenpinnat ovat samalla korkeudella, joten joki virtaa melko rauhallisesti.
Virkistystoiminta
Kostianvirralta johtaa laivareitti Pälkäneveden ja Jouttesselän kautta Aitoon kylään, joka kuului aiemmin Luopioisten kuntaan.
Vedenlaatu
Järven valuma-alueella on vain pienehköjä puroja tai ojia. Pälkäneveden ympäristön valuma-alueista Sappeenjärven ojan alue on metsävaltaisin ja jonka suoala on suurempi ja peltoala pienempi kuin muilla järven ympäristön valuma-alueilla. Pälkäneveden ja Joutteselän valuma-alueista noin 20 prosenttia on peltoa ja puolet metsää. Pellot sijaitsevat pääasiassa Pälkäneveden rannoilla ja niiden maaperässä on hienojakoisista savea, hiesua ja hienoa hietaa. Järven rannoille on rakennettu tiheästi loma-asutusta. Pälkäneveden kuormitus muodostuu maatalouden ja haja-asutuksen päästöistä sekä luonnonhuuhtoumasta. Fosforin ja typen kuormasta kuuluu maataloudelle yli puolet kun taas haja-asutuksen osuus ravinnekuormasta on vain noin 10 prosenttia. Pälkäneveden ekologinen tila on luokiteltu hyväksi. Sekä fosforin että levien klorofyllin pitoisuudet ovat pysyneet vuosina 1990–2004 tavoitearvojen alapuolella, vaikka fosforipitoisuudessa on havaittavissa pieni nouseva trendi. Syvänteiden happipitoisuus laskee lähelle nollaa loppukesällä ennen vesien viilentymistä, mikä aiheuttaa sisäistä kuormitusta. Päällysveden happipitoisuus on kuitenkin hyvä koko vuoden ajan. Kokonaisuudessaan Pälkäneveden vesi on kirkasta ja vähäravinteista eikä järvellä esiinny voimakkaita leväkukintoja. Järvi sopii hyvin virkistyskäyttöön.
Historiaa
Huntilan linnavuori sijaitsee Parinsalon entisessä saaressa ja nykyisessä niemessä. Vaikka muinaislinnaa ei ole tutkittu, sitä pidetään rautakautisena. Järven lähiympäristössä on muitakin muinaislinnoja kuten Kirvunlinna, Apianlahden linnosaari ja Teponlinna.
Vesijärvi, Längelmävesi ja Pälkänevesi muodostivat ennen yhtenäisen järvialtaan. Pälkäneveden vedet kulkivat silloin Huntilan, Iharin ja Raikun kautta Iharin salmen läpi Längelmävedelle, mistä ne virtasivat sitten Vesijärven ja Längelmäveden yhdistävälle Sarsansalmelle. Siellä sijaitsi Sarsanuoman luusua. Vuonna 1604 oli runsasluminen talvi, jonka aiheuttama tulva mursi Pälkäneellä Tynkäojan kohdalle uuden lasku-uoman Mallasveteen. Ojan pohja kului tulvavuoksen alla leveäksi Kostianvirraksi, joka on edelleen järvien välinen laskujoki. Sarsanuoma kuivui ja Längelmäveden laskusuunta kääntyi etelään. Pälkäneveden vedenpinta laski reippaasti, jolloin Iharinsalmi madaltui ja muodosti lopuksi Iharinkosken, jota pitkin Längelmävesi laski Pälkäneveteen. Tilanne olisikin jäänyt tällaiseksi nykypäiviin asti, elleivät Kangasalla vuonna 1830 rakennetun Kaivannon kanavan rakenteet olisi murtuneet. Tämä tulva pyyhkäisi kanavarakenteet mennessään ja paikalle jäi avoin kanava Roineeseen. Längelmäveden pinta laski noin kaksi metriä, mikä jätti Iharinkosken kuiville ja katkaisi vesiyhteyden Pälkäneveden ja Längelmäveden väliltä.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 on Kostianvirran nimeksi kirjoitettu ”Kostianjoki”. Kartassa on joitakin eroavuuksia nykyisiin karttoihin. Luoteispäässä Parinsalo on kartassa oma saarensa, ja siihen nykyään kiinni maatunut Kotisaari oli myös omana saarenaan.
Uraga
thumb|300px|Uragan satama noin vuonna 1890. Uraga on satamakaupunginosa Yokosukan kaupungissa Kanagawan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Tokionlahden suulla, Miuran niemen itäpuolella Uragan kanavan pohjoispäässä.
Uraga sai kaupungin aseman osana Kanagawan prefektuurin Miuran piirikuntaa vuonna 1889. Se liitettiin Yokosukan kaupunkiin vuonna 1943. Nykyisin se on nukkumalähiö Tokiossa ja Jokohamassa työskenteleville.
Rauli Raitanen
Rauli Raitanen (s. 14. tammikuuta 1970 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.
Masahiro Sukigara
Masahiro Sukigara (s. 2. elokuuta 1966 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Sukigara kuului Japanin joukkueeseen myös AM-kilpailuissa 1988.
Rauli Raitanen
Pelaajaura
Hän edusti SM-liigassa Porin Ässiä 1987–1996 ja 1997–1998 sekä Tapparaa 1998–1999. Raitanen pelasi myös yhden kauden Ruotsissa MoDo:ssa (1996–1997). Vuonna 1992 hän oli mukana Suomen maajoukkueessa voittamassa MM-hopeaa. Raitasen varasi NHL:ään Winnipeg Jets vuonna 1990 yhdeksännellä kierroksella numerolla 182.
Raitanen lopetti aktiiviuransa 2000-luvun alussa pelattuaan porilaisessa West Coast Titansissa ja ruotsalaisessa Växjö Lakersissa.
Pelaajauran jälkeen
Nykyisin Raitasella on kaihdinalan yritys. Hän on toiminut myös Ässien organisaatiossa juniorivalmentajana ja Suomi-sarjajoukkue Karhu HT:ssa Vjačeslavs Fanduļsin apuvalmentajana.
Perhe
Raitasen puoliso on vuoden 1993 Miss Suomi -kilpailun 1. perintöprinsessa Emilia Söderman. Perheessä on kaksi poikaa, joista vuonna 2001 syntynyt Patrik Raitanen pelasi jalkapalloa Englannissa Liverpoolin akatemiajoukkueessa 2017–2019 ja vaihtoi kesällä 2019 Hollannin pääsarjan Fortuna Sittardiin.
Google Scholar
Google Scholar on yhdysvaltalaisen Googlen tuottama maksuton hakupalvelu, jonka avulla voi etsiä tieteellisiä julkaisuja. Palvelu avattiin 18. marraskuuta 2004, ja se on nykyisin käytettävissä neljällätoista eri kielellä, myös suomeksi.
Google Scholarin haku kattaa suurimman osan merkittävistä akateemisen kirjallisuuden julkaisijoista (ilmaisia ja maksullisia lähteitä) ja myös muuta perinteisten julkaisuhakupalvelujen ulkopuolelle jäävää aineistoa (mm. esitelmiä, seminaaripuheita). Palvelun seuraamista tietokannoista, aineiston iästä ja hakutietokannan päivitystiheydestä ei ole saatavilla tarkkaa tietoa. Jotkut julkaisijat eivät puolestaan salli Google Scholarin hakea tietokantojaan. Palvelusta näyttäisi puuttuvan muun muassa huomattava osa Elsevierin ja Karger Pressin julkaisuista.
Palvelun kehittyneimpiä ominaisuuksia on muun muassa julkaisuihin kohdistuneiden viittausten listaus. Sen sijaan käyttöliittymä ja tietokantarakenne eivät joidenkin arvostelijoiden mukaan ole vielä kehittyneet vastaamaan palvelun erikoistarpeita. Esimerkiksi Googlen yleishakukoneesta peräisin oleva PageRank-järjestelmä nostaa esille suositut ja paljon viittauksia saaneet vanhat tutkimukset, kun looginen järjestys olisi tuoreimmasta tiedosta vanhimpaan.
Toiminnallisuudet
Google Scholar etsii digitaalisia ja fyysisiä tieteellisiä artikkeleita, niin internetistä kuin kirjastoistakin.
Käyttäen omaa "group of" -toiminnallisuuttaan, Google Scholar näyttää saatavilla olevat linkit journal-artikkeleihin. Vuoden 2005 versiossa tämä ominaisuus tarjosi linkin sekä vain tilaajille tarkoitettuihin versioihin artikkelista, että vapaisiin kokotekstiversioihin artikkeleista. Valtaosan vuotta 2006 se tarjosi linkkejä vain julkaisijoiden versioihin. Joulukuusta 2006 alkaen se on tarjonnut linkkejä sekä julkaistuihin versioihin, että suurimpiin vapaasti käytettäviin varantoihin. Haku ei edelleenkään kata yksittäisten tiedekuntien nettisivuja; pääsy tällaisten yksityisten arkistojen vapaasti käytettäviin versioihin tarjotaan nykyisin Googlessa, josta tällaiset open access -artikkelit ovat löydettävissä.
"Cited by" -ominaisuudellaan Google Scholar tarjoaa pääsyn tiivistelmiin artikkeleista, jotka ovat viitanneet näkyvillä olevaan artikkeliin. Juuri tämä ominaisuus tarjoaa viittausindeksoinnin, jollainen aiemmin löytyi ainoastaan Scopuksesta ja Web of Knowledgesta. "Aiheeseen liittyviä artikkeleita" -ominaisuus Google Scholarissa esittää listan läheisesti aiheeseen liittyvistä artikkeleista, jotka ovat lajiteltu pääsääntöisesti siltä pohjalta, kuinka samanlaisia artikkelit ovat alkuperäiseen hakutulokseen verrattuna. Jokaisen artikkelin merkityksellisyys otetaan myös huomioon.
Alaska (laulaja)
María Olvido Gara Jova (s. 13. kesäkuuta 1963 México, Meksiko ) taiteilijanimeltään Alaska, on espanjalais-meksikolainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja tv-persoona. Hän syntyi Meksikossa, mutta muutti 1970-luvun alussa perheineen Espanjaan. Alaska on yksi näkyvimpiä hahmoja kahdeksankymmentäluvun Madridin vastakulttuuriliikkeessä. Hänet tunnetaan Kaka de Luxe, Pegamoides ja Dinarama -nimisistä kokoonpanoista. Alaska ja Dinaraman suurimpia hittejä olivat Ni tú ni nadie ja A quién le importa. Vuonna 1980 hän esiintyi myös Pedro Almodóvarin elokuvassa Pepi, Lui, Bom y otras chicas del montón. Alaska perusti Fangoria-nimisen yhtyeen Nacho Canutin kanssa 1989. Fangoria tunnetaan muun muassa hitistään Retorciendo palabras.
pienoiskuva|Alaska Fangorian konsertissa vuonna 2005. Vuonna 2011 Espanjan MTV alkoi lähettää tositv-sarjaa Alaska ja Mario, seuraten taiteilijaparin elämää. Ohjelma on tyyliltään kuin The Osbournes. Maaliskuussa 2018 ilmoitettiin, että show saa kolmen vuoden tauon jälkeen jatkoa.
76 (albumi)
76 on hollantilaisen trance DJ:n Armin van Buurenin debyyttialbumi. Albumi julkaistiin kesäkuussa 2003 United Recordings -levy-yhtiön kautta.
Pekka Meriläinen
Pekka Meriläinen (11. tammikuuta 1886 Nurmes – 9. huhtikuuta 1926 Ruokolahti) oli suomalainen kivityömies ja sosialidemokraattien piirisihteeri sekä kansanedustaja.
Meriläisen vanhemmat olivat talollinen Juho Meriläinen ja Anna Immonen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten kivityömiehenä Ylivieskassa ja Kokkolassa. Meriläinen toimi myöhemmin sosialidemokraattien puhujana ja Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin sos.dem. piirisihteerinä kuolemaansa saakka.
Meriläinen oli naimisissa vuodesta 1926 Helga Eliina Saarisen kanssa.
Hasan Ruhani
Hasan Ruhani (synt. Hasan Fereydoun; ; s. 12. marraskuuta 1948) on iranilainen poliitikko, diplomaatti ja uskonoppinut. Ruhani voitti Iranin vuoden 2013 presidentinvaalit yllätyksellisesti jo ensimmäisellä kierroksella saatuaan täpärästi yli puolet äänistä. Vaaleissa Ruhanille ilmaisi tukensa muun muassa aiempi presidentti Akbar Hašemi Rafsandžani, joka ei itse enää voinut asettua ehdokkaaksi. Ruhani aloitti presidenttinä 3. elokuuta 2013. Toukokuussa 2017 pidetyissä vaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle
Elämä
Ruhani syntyi Iranin pohjoisosassa. Hän alkoi opiskella uskonasioita jo nuorella iällä, ja kävi kuuntelemassa merkittävien šiiaopettajien luentoja. Vuosina 1969–1972 hän opiskeli oikeustiedettä Teheranin yliopistossa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon. Hän jatkoi opintojaan 1990-luvulla Skotlannissa. Ruhani valmistui filosofian maisteriksi 1995 ja väitteli filosofian tohtoriksi Glasgow Caledonian Universityssä 1999.
Ruhani kuului Ruhollah Khomeinin kannattajiin, minkä takia hän joutui olemaan maanpaossa šaahin aikana. Šaahin syrjäyttämisen jälkeen hän palasi Khomeinin kanssa Ranskasta Iraniin. Hänellä on ollut useita merkittäviä tehtäviä valtionhallinnossa.
Poliittiset näkemykset
Ruhania pidetään edeltäjäänsä Mahmud Ahmadinežadiin nähden huomattavasti maltillisempana ja uudistusmielisempänä. Hänen keskeisimpiin teemoihinsa on kuulunut totalitarismin pienentäminen, välien parantaminen länsimaihin, mahdollisen ydinaseen kehittämisen estäminen ja sensuurin- ja sukupuolten välisen epätasa-arvon purkaminen. Ruhani lisäksi vastustaa radikaalia- ja fundamentalistista islamia.
Judo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 57 kg
Naisten 57 kg painoluokka judossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan Nippon Budōkanilla 26. heinäkuuta. Kilpailuun osallistuu vähintään 19 judokaa.
Karsinnat
Jokaiseen painoluokkaan valitaan suoraan 18 parasta urheilijaa Kansainvälisen judoliiton rankingin perusteella. Ranking-pisteet tarkastellaan 28. kesäkuuta 2021. Yhdestä maasta voi osallistua korkeintaan yksi urheilija yhteen painoluokkaan. Isäntämaa Japani saa näiden lisäksi vähintään yhden judokan jokaiseen painoluokkaan. Näiden lisäksi olympialaisiin valitaan 100 urheilijaa rankinglistojen perusteella. Näistä sadasta paikasta Afrikka saa 24 paikkaa (12 naisille ja miehille), Eurooppa 25 (13 miehille ja 12 naisille), Aasia 20 (kymmenen kummallekin sukupuolelle), Oseania 10 (viisi naisille ja miehille) ja Amerikka 21 paikkaa (10 miehille ja 11 naisille). Myös maanosien paikat pitää jakaa siten, että yhdestä maasta saa tulla yksi judoka yhteen painoluokkaan. Jos maanosasta ei saada täytettyä näin paikkoja, täytetään paikat maailmanlaajuisten rankingien perusteella. Näiden lisäksi eri painoluokkiin kutsutaan yhteensä 20 judokaa.
Härmekaktukset
Härmekaktukset (Myrtillocactus) on kaktuskasvien heimoon kuuluva keski- ja pohjoisamerikkalainen vähälajinen suku. Suvun tieteellinen nimi voitaisiin kääntää myrttikaktukseksi, ja se viittaa hedelmiin, jotka muistuttavat oikean myrtin (Myrtus communis) hedelmiä. Kasvit avaavat kukkansa päivällä ja jatkavat kukkimista seuraavana yönä, jolloin ainakin joillakin lajeilla pölyttäjinä toimivat kiitäjäperhoset.
Berga (Espanja)
Berga on kaupunki Espanjassa Esi-Pyreneillä keskisessä Kataloniassa. Se on Berguedàn piirikunnan (comarca) pääkaupunki Barcelonan maakunnassa, ja siellä asuu noin 16 000 koko kunnan noin 50 000 asukkaasta. Berga sijaitsee noin 110 kilometriä Barcelonasta luoteeseen.
Härmekaktukset
Tuntomerkit
Härmekaktukset ovat puumaisia tai pensasmaisia, runsaasti haarovia ja pystyvartisia. Varsissa on uurteita, joiden reunoilla on piikikkäitä areoleja. Piikit ovat keski- ja reunapiikeiksi erilaistumattomia. Kukat sijaitsevat ryhmissä, ovat pieniä ja ratasmaisia. Heteitä on muutama (kaktuksilla yleensä runsaasti). Kukkapohjus muodostaa hyvin lyhyen maljan, joka on vähäkarvainen ja pienisuomuinen. Hedelmä on pieni, marjamainen ja makeanmakuinen.
Berga (Espanja)
Bergan alueella asui roomalaisten historioitsijoiden mukaan bergistanien iberiheimo. Keskiajalla se oli kreivikunta, ja lyhyen aikaa jopa itsenäinen feodaalinen pikkuvaltio, joka liitettiin Barcelonan kreivien vaikutuspiiriin ja osaksi Katalonia-Aragonian liittovaltiota.
Härmekaktukset
Levinneisyys
Härmekaktusten luontainen levinneisyysalue ulottuu Guatemalasta Meksikoon ja Kalifornian niemimaalle.
Berga (Espanja)
1800-luvulla Berga oli Espanjan karlistisodissa eräs kapinallisten tärkeimpiä tukikohtia. Espanjan perimyssodan jälkeen 1700-luvulla se oli eräs Espanjan ensimmäisistä tekstiiliteollisuuskaupungeista.
Patum-juhla
Bergan kaupunki tunnetaan Patum-juhlasta, jota vietetään toukokuun lopun ja kesäkuun lopun välisenä aikana. Kristillinen juhla juontaa keskiajalle. Juhlan aikana kaduilla nähdään teatteriesityksiä ja kulkueita, joissa on jättiläishahmoja.
Härmekaktukset
Lajit
Härmekaktusten suvussa on neljä lajia.
Berga (Espanja)
Patum-juhla
Patum kuuluu Unescon suullisen ja aineettoman maailmanperinnön luetteloon.
Härmekaktukset
Käyttö
Härmekaktusten kukat ja marjamaiset, makeat hedelmät ovat syötäviä ja niitä käytetään ravinnoksi paikallisesti.
Lähteet
Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9
Kasvien suomenkieliset nimet.
Shirley Henderson
Shirley Henderson (s. 24. marraskuuta 1965 Forres, Moray, Skotlanti, Iso-Britannia ) on skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Harry Potter -elokuvien Murjottavana Myrttinä.
Henderson opiskeli näyttelemistä Guildhall School of Music and Drama -koulussa.
Piano-paviljonki
Piano-paviljonki on kulttuurikahvila Lahdessa Vesijärven rannalla Sibeliustalon läheisyydessä. Kesäkuussa 2008 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut ruotsalainen arkkitehti Gert Wingårdh.
Piano-paviljonki on osa Lahden puuarkkitehtuuripuistoa, jonka teemana on Spirit of Nature -puuarkkitehtuuripalkinnon palkinnonsaajat. Ensimmäinen Spirit of Nature -palkittu, vuoden 2000 palkinnonsaaja italialainen arkkitehti Renzo Piano, ei itse ehtinyt rakennuksen pääsuunnittelijaksi, joten paviljongin suunnitteli Wingårdh, joka oli vuonna 2000 tuomariston jäsen.
Puu on paviljongin keskeinen materiaali. Rakennuksen erikoisuutena on pääkannattajana toimiva liimapuurakenteinen bumerangipalkki, joka on pituusleikkaukseltaan ylöspäin taipuvan bumerangin muotoinen. Yhdessä bumerangipalkki ja liimapuupilarit muodostavat kehärakenteen, jonka jänneväli on noin kahdeksan metriä. Vesikattoa kannattelevat sekundääripalkit ovat kertopuuta. Paviljongin 200 neliömetrin terassi on rakennettu poikkeuksellisesti paperiteollisuuden jätteestä jalostetusta puu-muovi-komposiitista. Järven puolella rakennuksessa on kattolippa, joka on rakennettu sorvatuista haapariu’uista. Paviljongin saarnipuiset kalusteet on suunnitellut muotoilija Tapio Anttila.
Paviljonki on perustettu peruskallioon ulottuvien poraputkipaalujen varaan. Rakennuksen kohdalla kallio on kahdeksan metrin syvyydessä.
Masanori Sanada
Masanori Sanada (6. maaliskuuta 1968 Shizuoka – 6. syyskuuta 2011) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Sanada kuului Japanin joukkueeseen myös AM-kilpailuissa 1988.
Koivistonkylä
Koivistonkylä tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Valkeisenlampi
Valkeisenlampi eli viralliselta nimeltään Valkeinen on pinta-alaltaan 9,8 hehtaarin laajuinen lampi Kuopiossa Niiralan, Hatsalan ja Haapaniemen kaupunginosissa. Lammen ympärillä on monia historiallisia rakennuksia ja kaunis puistoalue. Valkeisenpuisto on erittäin suosittu oleskelualue kaupunkilaisten keskuudessa.
Valkeisenlampi on eräs tärkeistä Kuopion kaupunkikuvassa hyödynnetyistä vesiaiheista. Se on rajana ruutukeskustan ja luontevasti kerrostaloalueeksi muuntuneen Etu-Niiralan välillä. Itärantaa dominoivat Niiralan koulu (1926, Armas Lindgren ja Bertel Liljequist), kaupunginteatteri (arkkitehdit Risto-Veikko Luukkonen ja Helmer Stenros, 1963), ensimmäinen Niiralan Kulman kerrostalo, terveydenhuolto-oppilaitoksen viimeisin, teatteriaukiota rajaava osa, muut terveydenhuolto-oppilaitoksen alueen rakennukset sekä eteläisenä päätteenä Alavan kirkko (André Schütz, 1968). Länsirannan kerrostalovyöhykkeen päättää "Ukkokodin" klassisistinen rakennus (1917).
Valkeisenlammenpuisto peruskorjattiin 2000-luvun alussa jolloin sinne tehtiin myös suuri ruusutarha ja uusi uimaranta. Puistoalueen julkisiin veistoksiin kuuluvat Valkeisenlammen länsirannan puistossa oleva Mökit ja mäet (Rakentajain muistomerkki; Antti Immonen, 2004), sekä itärannalla sijaitsevat Aleksandr Puškinin rintakuva (Oleg Komov, 1986) ja Kevät-veistos (Heikki Nieminen, 1956).
Jean-Baptiste Say
Jean-Baptiste Say (5. tammikuuta 1767 Lyon - 15. marraskuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen klassinen taloustieteilijä. Hänellä oli liberalistisia näkemyksiä, ja hän puolusti kilpailua, vapaakauppaa ja yritysten rajoitusten poistamista. Sayn mukaan tuotteiden luonnetta sääntelevät aina yhteiskunnan halut, ja valtion interventio lainsäädännön keinoin on aivan tarpeetonta.
Say tunnetaan Sayn laista, joka yksinkertaistettuna kuuluu "tarjonta luo kysyntää". Hänen mukaansa tuotteiden tuottaminen luo tuottajille automaattisesti niiden hintaa vastaavan tulon, jonka he välittömästi syöttävät talouteen luoden tuotteille yhtä suuren kysynnän. Täten tuotannosta vastaa lähinnä tarjonta eikä kysyntä. Työvoiman, maan tai muiden resurssien alikäyttö on mahdollista vain vapaaehtoisesti tai jonkinlaisen esteen myötä. Say itse ei muotoillut iskulausetta "tarjonta luo kysynnän", vaan sen teki John Maynard Keynes, joka kuitenkin oli ymmärtänyt väärin monia Sayn periaatteita.
Say oli myös ensimmäinen, joka huomautti rahan olevan talouden kannalta täysin neutraali ja sitä tarvittavan vain välinearvon takia tavaroiden ostamiseen, ei itsensä takia. Kierrossa olevan rahan lisääminen lisäisi tuotteiden hintaa rahaan nähden (aiheuttaen inflaatiota), mutta ei lisäisi tuotteiden arvoa eikä tuotannon määrää. Taloustieteilijät kehittivät tämän argumentin pohjalta rahan kvantiteettiteorian.
Sayn ajatukset vaikuttivat omalta osaltaan uusklassisen taloustieteen syntyyn 1800-luvun lopulla.
Peter Pelach
Peter Pelach (s. 22. heinäkuuta 1974 Liptovský Mikuláš) on slovakialainen riistamaaliampuja ja nuorten maailmanmestari.
Pelach voitti Milanossa 1994 MM-kilpailuissa henkilökohtaisen kullan, kaksi joukkuekultaa ja kaksi joukkuepronssia poikien sarjassa. Miesten sarjassa hän on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi hopeaa ja viisi pronssia.
Seurausetiikka
Seurausetiikan (tarkoitusperäetiikan, seuraamusetiikan, teleologisen etiikan, konsekventialismin) mukaan teon moraalinen arvo määräytyy sen ennakoitavissa olevien, ennakoitujen, aiottujen tai tosiasiallisten seurausten mukaan. Seurausetiikan mukaan keinot ja niiden seuraukset pitää ottaa huomioon seurauksina.
Seurauseettisiä teorioita
Yleisin seurausetiikan muoto on utilitarismi eli hyötyetiikka. Sen mukaan tekoja tulee arvioida niiden tuottaman utiliteetin eli hyödyn perusteella. Utilitarismin keskeinen kysymys on hyödyn määrittely: on esitetty, että hyötyä voivat olla hyvinvointi, mielihyvä, onnellisuus tai preferenssien toteutuminen. John Stuart Mill esittelee seurausetiikan teoksessaan Utilitarismi (1861).
Muita seurausetiikan muotoja ovat hedonismi, jossa päämääränä on nautinnon maksimointi, ja eudaimonismi eli onnellisuusetiikka, jossa pyritään onnellisuuden maksimoimiseen. Uudempia 1980- ja 1990-luvuilla kehittämään alettuja seurausetiikan muotoja edustavat muun muassa prioritarismi ja suffisientarismi, joista edellisen toi yleiseen tietoisuuteen Derek Parfit.
Cru
Cru tai CRU voi tarkoittaa seuraavia:
Preparing for Leadership
Preparing for Leadership: A Young Adult's Guide to Leadership Skills in a Global Age on Robert B. Woyachin vuonna 1993 julkaistu kirja, joka käsittelee johtajuutta ja sen osa-alueita pyrkien opastamaan lukijan päteväksi johtajaksi. Kirja on suunnattu nuorille, vaikkakin siinä todetaan, että johtajuus on asia, jota tarvitsee kehittää koko elämän ajan. Kirjassa annetaan neuvoja liittyen muun muassa suunnitelmien luomiseen, ryhmän sisäisen päätöksenteon sulavoittamiseen sekä ryhmän aseman parantamiseen ympäröivässä yhteisössä. Kirjaa on käytetty oppimateriaalina International Student Leadership Institute -koulutuksessa.
Alma Jokinen
Alma Eufrosyne Jokinen (o.s. Malander, 28. huhtikuuta 1882 Tampere – 1939 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1918. Jokinen vaikutti työläisnaisliikkeessä, jossa hän 1900-luvun alkuvuosina muodosti Sosialidemokraattisen Naisliiton ydinryhmän muun muassa Ida Aalle-Teljon, Fiina Pietikäisen, Hilja Pärssisen ja Miina Sillanpään kanssa. Jokinen oli järjestön merkittävimpiä agitaattoreita, jonka voimakkaita puheita ja mieleenpainuvia esiintymisiä muisteltiin työväenliikkeen piirissä vielä vuosikymmenten kuluttuakin.
Sisällissodan jälkeen Jokinen pakeni Neuvostoliittoon, jossa hän kuoli vuonna 1939. Alma Jokisen puoliso oli toimittaja ja kansanedustaja Väinö Jokinen.
Työväenliikkeessä
Talvella 1903 Jokinen suoritti puolueen agitaatiokurssin, mutta piirin vakituiseen agitaattorin virkaan nimitettiin hänen sijastaan Seth Heikkilä. Jokinen valittiin kuitenkin puheita ja lentolehtisiä laatineen agitaatiokomitean jäseneksi, ja hän pääsi myös sijaisena puhumaan useissa tilaisuuksissa. Heikkilän muuttaessa Turkuun syksyllä 1903 Jokinen toimi tilapäisenä agitaattorina, mutta hänen tehtäväänsä ei vakinaistettu. Samalla Jokinen ryhtyi viettämään aikaa tulevan puolisonsa luona Helsingissä, jossa hän lähti mukaan aktivistiliikkeeseen. Vuonna 1904 Jokinen toimi työläisaktivistien muodostaman Viipurin läänin proletaarikomitean puhujana ja organisaattorina yhdessä Sandra Lehtisen kanssa. Heidän tehtävänään oli perustaa työläisnaisten keskuuteen maanalaisia soluja, agitoida kutsuntalakkojen puolesta sekä avustaa venäläisiä vallankumouksellisia.
Kutsuntalakkojen jälkeen Jokinen keskittyi naisten äänioikeustaisteluun. Suurlakon päätyttyä hänet valittiin Sosialidemokraattisen Naisliiton perustaman Tampereen naisten äänioikeuskomitean jäseneksi. Valtakunnallisena naisten äänioikeuspäivänä 17. joulukuuta 1905 komitea järjesti 4 000 hengen mielenosoituksen, joka huipentui Keskustorilla pidettyyn tilaisuuteen Jokisen toimiessa pääpuhujana. Hän osallistui myös Naisasialiitto Unionin Helsingissä pitämään äänioikeuskokoukseen, mutta sanoutui Kansan Lehdessä irti porvariyhteistyöstä.
Kansanedustajaksi
Vuonna 1906 Jokinen valittiin TTY:n naisosaston puheenjohtajaksi. Elokuussa hän osallistui sen edustajana Oulussa järjestettyyn SDP:n puoluekokoukseen. Vielä samana sykysynä Jokinen muutti puolisonsa kanssa pysyvästi Helsinkiin, josta Väinö sai paikan Työmiehen toimitussihteerinä. Helmikuussa 1906 avioituneen pariskunnan ensimmäinen tytär syntyi joulukuussa ja vuoden kuluttua perhe kasvoi vielä kaksostytöillä.
Raskautensa vuoksi Jokinen ei ollut ehdolla vuoden 1907 eduskuntavaaleissa, mutta vuoden kuluttua hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisen vaalipiirin suurimmalla äänimäärällä. Myös Väinö Jokinen nousi eduskuntaan, vaikka hänen henkilökohtainen äänisaaliinsa jäikin pieneksi. Molemmat valittiin kansanedustajiksi myös kuusissa seuraavissa vaaleissa. Syksyllä 1908 Jokiset muuttivat Hämeenlinnaan, jonne Väinö siirtyi Hämeen Voiman päätoimittajaksi. Syksystä 1912 lähtien perhe asui Turussa, kun Väinö alkoi työskentelemään Sosialistin päätoimittajana.
Pako Neuvosto-Venäjälle
Sisällissodan aikana Jokinen välittiin helmikuun lopussa Työväen pääneuvoston nimittämän Vallankumouksellisen Ylioikeuden jäseneksi. Väinö puolestaan toimi muun muassa toimi pääneuvoston sihteerinä. Helsingin taistelun alla perhe siirtyi kansanvaltuuskunnan mukana Viipuriin, josta he valkoisten hyökätessä pakenivat 25. huhtikuuta laivalla Pietariin. Alman hoitaessa perhettä Väinö työskenteli virkailijana NKP:n Suomen osaston keskustoimistossa. Jokiset olivat myös SKP:n jäseniä ja tammikuussa 1919 molemmat allekirjoittivat puolueen julkaiseman niin sanotun Kommunistisen vaalilipun.
Elokuussa 1920 Alma jäi leskeksi, kun Väinö Jokinen murhattiin suomalaisten kommunistien kerhotiloissa. Puhuessaan attentaatin uhrien muistotilaisuudessa hän vaati kostoa syyllisille ja kehotti kuulijoita jatkamaan taistelua sosialismin puolesta. Väinön Suomeen jääneet sukulaiset pitivät Almaa syyllisenä perheensä maanpakoon ja aviomiehensä kohtaloon. Heidän mukaansa Väinö oli ”rauhan mies”, jonka Alma oli villinnyt.
Väinön kuoleman jälkeen Almalle myönnettiin luokkataistelijan leskeneläke. Jokisen viimeisistä vuosista ei ole juurikaan tietoa, mutta hän asettui Neuvosto-Karjalaan ja välttyi vallankumoussankarin leskenä Stalinen vainoilta. Jokinen kuoli Petroskoissa keuhkotuberkuloosiin ilmeisesti syyskesällä 1939. Suomessa hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1974.
Yksityiselämä
Alma Jokisen puoliso oli toimittaja Väinö Jokinen, jonka kanssa hän virallisti suhteensa solmimalla niin sanotun omantunnon avioliiton vuonna 1906. Pariskunnalle syntyi kolme tytärtä, joita ei kastettu. Vanhin tytät Mirjami (s. 1906) kuoli 1920-luvun alussa keuhkotautiin. Helvi (s. 1907) kuoli ilmeisesti perheineen toisen maailmansodan aikana neuvostoliittolaisen kuljetuslaivan pommituksissa. Hänen kaksoissisarensa Sirkka Öhqvist asui Petroskoissa vielä 1960-luvun lopulla.
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut on amerikkalaisen jalkapallon maajoukkueturnaus, jonka voittajamaa nimetään Euroopan-mestariksi. Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1983 lähtien.
Richard Holbrooke
thumb|right|200px|Richard Holbrooke. Richard Charles Albert Holbrooke (24. huhtikuuta 1941 New York – 13. joulukuuta 2010 Washington ) oli korkea-arvoinen yhdysvaltalainen diplomaatti, toimittaja, kirjailija, professori, Rauhanjoukkojen virkailija ja investointipankkiiri.
Limakotilot
Limakotilot (Lymnaeidae) on vesikeuhkokotiloihin luettava sisävesissä elävä nilviäisheimo. Sen jäsenet elävät etupäässä lammissa ja muualla hidasliikkeisessä makeassa vedessä. Ne sietävät kuitenkin usein myös laimeaa murtovettä. Kaikki Suomen limakotilolajit tulevat toimeen Itämeren rantavesissä, ja ovat siellä niin tyypillisiä, että Itämeren viimeistä vähäsuolaista kehitysvaihetta on kutsuttu Limneamereksi.
Limakotiloilla on kaksi tuntosarvea, ja niiden silmät sijaitsevat tuntosarvien tyvessä. Suurimmat limakotilot kasvavat 7 cm pitkiksi.
FS Flore (1869)
Flore oli Ranskan laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu 46-tykkisestä purjefregatista höyrykäyttöiseksi muutettu fregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. heinäkuuta 1847. Se laskettiin vesille vasta 27. helmikuuta 1869, vaikka se oli lähes valmis vesillelaskuun jo vuonna 1862. Alus otettiin palvelukseen 1870.
Ranskan vuoden 1858 laivasto-ohjelmaan sisällytettyjen muutostöiden aikana alus katkaistiin ja keskiosaan lisättiin osa. Alukselle asennettiin Rochefortissa valmistettu höyrykone, jonka höyry tuotettiin kahdella sylinterikattilalla.
Palvelus
Aluksen aseistuksena oli vuoden 1883 Madagaskarin sotatoimien aikana tykkikannella kahdeksantoista 140 millimetrin ja perässä neljä samanlaista tykkiä. Aseistusta täydensivät kolme 100 millimetrin ja kahdeksan 37 millimetrin tykkiä. Alus palasi 19. syyskuuta Touloniin.
Kesäkuussa 1885 alus saattoi L'Isereä, joka kuljetti vapaudenpatsasta New Yorkiin. Flore poistettiin alusluettelosta 18. lokakuuta 1886 ja romutettiin vuonna 1900 Brestissä.
Christopher Frimann Omsen
Tausta
Omsen syntyi tullitarkastaja Hellebrand Omsenin ja Helche Toden perheeseen. Hän aloitti opiskelut Bergenin katedraalikoulussa 1783. Vuonna 1791 hän suoritti latinalais-juridisen virkamiestutkinnon ja hänet nimitettiin prokuraattoriksi Kristianiaan.
Ura
1799 hänet nimitettiin tulliprokurööriksi Akershusin lääniin.
Vuonna 1814 hänet valittiin kansalliskokousedustajaksi, missä hänet valittiin perustuslakikomiteaan. Hän oli eräs sen aktiivisimpia jäseniä. Omsen noudatti omaa linjaansa, eikä profiloitunut kumpaankaan pääpuolueista. Hän äänesti itsenäisyyspuolueen mukana ulkopolitiikkakysymyksissä ja hallitsijan tittelistä päätettäessä, mutta unionipuolueen mukana kuninkaan valintaa, kansalliskokouksen suvereniteettia ja rahataloutta koskevissa kysymyksissä.
Samana vuonna hänet valittiin Korkeimman oikeuden lakimieheksi ja 1815 Korkeimman oikeuden asessoriksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka. Vaikka hän ei osallistunut Stortingetin vaaleihin, hän toimi joitakin kertoja virkansa puolesta istunnoissa sekä oli valtion reviisorina 1818–1824. Hän kuoli Blindernin kartanossa Akerin kaupunginosassa ja testamenttasi omaisuuttaan Omsenin Säätiön kautta Kristianian yliopistolle. Hän oli kahdesti naimisissa, Mariken Paasche Scholdagerin ja Anne Løkke Wolffin (k. 1836) kanssa.
Del
Del voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Manresa
Manresa on kaupunki keskisessä Kataloniassa, Espanjassa. Sen asukasluku on noin 75 000 (2016). Manresa on Bagesin piirikunnan (comarca) pääkaupunki. Se sijaitsee 65 kilometriä Barcelonasta luoteeseen.
Manresan tärkeimpiä elinkeinoja ovat tekstiili-, kone- ja kemianteollisuus. Kaupunki on yksi Katalonian sisämaan nopeimmin kasvavia taajamia. Se sijaitsee liikenteellisesti otollisessa risteyskohdassa.
Manresassa on keskiaikaista, goottilaista ja barokkiarkkitehtuuria sekä joitakin modernismia edustavia rakennuksia.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1959
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1959 Helsingin Visa voitti seuran toisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Tampereen Pyrintö ja pronssia Porin Palloilijat. Sarja pelattiin kuuden joukkueen sarjana. Koska kolme parasta joukkuetta olivat runkosarjan jälkeen tasapisteissä, pelattiin näiden kolmen joukkueen kesken uusintasarja.
Uusintasarja
Helsingin Visan joukkue: Hilkka Hakola, Marjatta Lehtinen, Ritva Raunio, Tuula Mäkinen, Tuula Laine, Anja Lintonen, Mari Strandberg, Liisa Hakola, Airi Sanden ja Paula Lehtimäki.
Her
Her tai HER voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pikkusaharausku
Pikkusaharausku (Pristis clavata) on uhanalainen kalalaji. Se jää alle puolitoista metriä pitkäksi ja on siten pienikokoisin saharauskulaji. Kala on selkäpuolelta vihertävänruskea, vatsapuolelta valkea, ja sen evät ovat vaaleat. Sen iho on karheiden nyppylöiden peitossa ja muistuttaa hiekkapaperia. Nimensä se on saanut muiden saharauskujen tapaan sahamaisesta pitkästä kuonostaan, jonka sivuissa on 18–22 paria hampaita muistuttavia nystermiä. Harmaasaharauskua uhkaa sukupuutto muun muassa siksi, että se päätyy ajoverkko- ja troolikalastuksen sivusaaliiksi. Kala on ollut myös helppo saalis, ja sen lihaa on arvostettu Aasian markkinoilla. Sahoja on myyty keräilijöille.
Levinneisyys
Pikkusaharauskuja elää ainakin Pohjois-Australiaa ympäröivillä merialueilla, mahdollisesti muuallakin Indopasifisella merialueella. Se ei ole avomeren laji, vaan viihtyy lähellä rannikkoa ja vuorovesimatalikoilla. Se voi nousta myös jokisuiden murtoveteen.
Takuya Jinno
Takuya Jinno (s. 1. kesäkuuta 1970 Saitama) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
PACS
thumb|right|230px|35 [[Tera (kerrannaisyksikkö)|teratavun PACS-edustapalvelin.]]
PACS (Picture archiving and communication systems) tarkoittaa tietokoneohjelmaa, jolla voidaan arkistoida sairaaloissa lääketieteellisiä kuvia. Tätä Suomessa digitaaliseksi kuva-arkistoksi kutsututtua järjestelmää käytetään erityisesti röntgenkuvien arkistointiin ja katseluun. PACS onkin korvannut paljon perinteisiä filmivarastoja, joissa röntgenkuvia on konkreettisesti säilytetty. PACS-arkistoon tallennetaan nykyisin lisäksi kaikkien muiden radiologisten tutkimusten kuvat ja myös kaikki muut lääketieteelliset kuvat, esimerkiksi valokuvat.
PACS ja DICOM-standardi
PACS-arkistoon tallennetut röntgenkuvat noudattavat DICOM-standardia (Digital Imaging and Communications in Medicine). Standardin ansiosta myös muualla, jopa ulkomailla kuvatut tutkimukset ovat helposti siirrettävissä ja katseltavissa muiden sairaaloiden PACS-arkistoissa esimerkiksi internetin välityksellä. DICOM-standardin ansiosta eri valmistajien kuvaverkkoon liitetyille laitteet kykenevät yhteiseen käytännön tietojen välitykseen ja tiedon esitykseen eli se mahdollistaa eri valmistajien laitteiden yhteensopivuuden samassa järjestelmässä. Tavallisten röntgenkuvien lisäksi DICOM-standardi mahdollistaa tietokonetomografia-, magneettikuvaus- ja ultraäänitutkimuksien sekä lääketieteellisten valokuvien arkistoinnin samaan virtuaalisen arkistoon tavallisten röntgenkuvien kanssa.
Digitaalisen kuva-arkiston suuri etu on, että filmien kehittäminen jää kokonaan työprosessista pois. Tämän ansiosta aikaa säästyy, työn tehokkuus paranee ja hankintamenojen jälkeen sähköisestä järjestelmästä tulee säästöjä. Digitaalisia kuvia voidaan myös muokata jälkeenpäin, joten uusintakuvauksien määrä pienenee. PACS-järjestelmän eräs ongelma on tietosuoja. Asiaankuulumaton henkilö voi päästä katselemaan kuvia esimerkiksi toisen ihmisen käyttäjätunnuksilla, koska niitä on vaivatonta siirtää paikasta toiseen. Digitaalinen kuvien katselu vaatii myös hyvät kuvankatseluolosuhteet, sillä tietokoneiden monitorien valovoima on pieni filmien katseluun käytettäviin valotauluihin nähden. Tutkimusten mukaan terveyskeskuslääkäreiden monitorit ja kuvankatseluolosuhteet ovat usein riittämättömiä röntgenkuvien katseluun. Lääkäreiden työasematyöskentelyyn olisi saatavissa parannusta, jos terveyskeskukset panostaisivat riittävän laadukkaiden näyttöjen hankintaan ja työasemien valaistussuunnitteluun ja näyttöjen säännölliseen laadunvalvontaan.
Álvaro Morata
Álvaro Borja Morata Martín (s. 23. lokakuuta 1992 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa seuratasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Hän on pelannut Espanjan maajoukkueessa vuodesta 2014 sekä edustanut maataan yksissä MM- ja kaksissa EM-kilpailuissa.
Seurajoukkueura
Morata siirtyi Real Madridin junioriakatemiaan vuonna 2008 naapuriseura Getafen junioreista. Pelattuaan hyvän kauden C-joukkueessa, tehden 34 maalia ja joukkueen voitettua kaksi pokaalia, hänet nostettiin Real Madrid Castillaan heinäkuussa 2010. Myöhemmin samassa kuussa seuran edustusjoukkueen päävalmentaja José Mourinho otti Moratan ja neljä muuta reservijoukkueen pelaaja mukaan edustusjoukkueen harjoituskaudelle Yhdysvaltoihin.
15. elokuuta 2010 hän teki ensiesiintymisensä Castillassa, kun joukkue kohtasi ystävyysottelussa Alcorcónin. Morata teki ottelun ainoan maalin ja johdatti sillä Castillan 1–0-voittoon. Ensimmäisen sarjaottelunsa hän pelasi 29. elokuuta 2010 Coruxoa vastaan ja runsas kuukausi myöhemmin 31. lokakuuta 2010 hän teki ensimmäisen maalinsa ottelussa Alcaláa vastaan.
Barbara Liskov
Barbara Liskov (s. 7. marraskuuta 1939 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänelle myönnettiin Turing-palkinto vuonna 2008.
Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon Kalifornian yliopistossa, jossa hän luki pääaineenaan matematiikkaa. Valmistumisensa jälkeen Liskov työskenteli Mitre Corporationissa, jossa hän tutustui ohjelmointiin. Mitrestä hän siirtyi työskentelemään Harvardin yliopistoon, jossa hän keskittyi tietokoneella tehtävään kielenkääntämiseen.
Álvaro Morata
Seurajoukkueura
13. helmikuuta 2011 hän teki ammattilaisuransa ensimmäisen hattutemppun ottelussa Deportivo La Coruñan reservijoukkuetta vastaan. Hän pelasi Realin mestaruuskaudella 2011−2012 yhdessä Primera Divisiónin ottelussa.
Barbara Liskov
Liskov väitteli tohtoriksi Stanfordin yliopistosta vuonna 1968. Hänen väitöskirjansa aihe käsitteli shakin loppupelejä ja sen ohjasi John McCarthy. Liskov oli yksi ensimmäisistä naisista Yhdysvalloissa, jolle myönnettiin tohtorin tutkinto tietojenkäsittelytieteestä. Tohtorin-tutkinnon saatuaan hän jatkoi työskentelyä Mitressä, jossa hän kehitti Venus-tietokonejärjestelmän.
Álvaro Morata
Seurajoukkueura
Morata teki ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa 11. marraskuuta 2012 pelatussa vierasottelussa Levantea vastaan. Real Madrid voitti lopulta Moratan maalilla ottelun numeroin 2–1.
Barbara Liskov
Vuonna 1971 Liskov aloitti työt Massachusetts Institute of Technologyssä, jossa hän johti CLU-ohjelmointikielen suunnittelua ja kehitystyötä. Sama työryhmä kehitti myös Argus-ohjelmointikielen. Näiden jälkeen hän on työskennellyt erityisesti hajautettujen järjestelmien parissa. Liskovista tuli MIT:n täysi professori vuonna 1980. Vuonna 2008 MIT myönsi hänelle Institute Professor-tunnustuksen. Liskov johtaan MIT:n Programming Methology -tutkimusryhmää.
Álvaro Morata
Seurajoukkueura
Morata pelasi viidessä ottelussa Realin voittaessa Mestarien liigan kaudella 2013−2014. Loppuottelussa Atlético Madridia vastaan hän tuli vaihdosta kentälle. Hän pelasi kausilla 2010−2014 Realissa kaikkiaan 37 Primera Divisiónin ottelua ja teki kymmenen maalia. Copa del Reyn hän voitti 2011 ja 2014.
Barbara Liskov
Liskoville myönnettiin IEEE John von Neumann -mitali vuonna 2004.
Álvaro Morata
Seurajoukkueura
Morata siirtyi 20 miljoonan euron siirtosummalla Juventukseen heinäkuussa 2014. Hän pelasi torinolaisseurassa kaksi kautta voittaen kummallakin sekä Italian liiga- että cupmestaruuden. Serie A:ssa hän teki pelaamissaan 63 ottelussa 15 maalia ja syötti 13. Mestarien liigassa hän pelasi 20 ottelua ja viimeisteli seitsemän maalia.
Morata palasi Real Madridiin 30 miljoonalla eurolla kesällä 2016. Hän teki Realin liigamestaruuteen päättyneellä kaudella 2016−2017 kaikkiaan 15 maalia pelaamissaan 26 Primera Divisiónin ottelussa. Mestarien liigassa hän teki yhdeksässä ottelussa kolme maalia. Voittoisassa loppuottelussa hän sai vain minuutin peliaikaa.
Morata siirtyi lainasopimuksella espanjalaiseen Atlético Madridiin tammikuussa 2019. Siirto vakinaistui kesällä 2020. Kausiksi 2020–2022 Atlético lainasi Moratan italialaisseura Juventukseen.
Maajoukkueura
Morata pelasi neljä ottelua Espanjan saavuttaessa pronssia alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän teki kuusi maalia pelaamissaan neljässä ottelussa Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011. Hän kuului alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Espanjan joukkueeseen 2013. Hän pelasi turnauksen kaikissa viidessä ottelussa ja viimeisteli neljä maalia.