cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charles Leclerc
Ura
Vuonna 2017 Leclerc kilpaili Formula 2 -sarjassa ajaen Prema Racing -tallissa. Leclerc voitti sarjan mestaruuden ajaen kauden aikana seitsemän kertaa kilpailun voittoon ja kahdeksan kertaa paalupaikalle.
Formula 1 -ura
Leclerc valittiin vuoden 2015 lopussa Ferrarin nuorten kuljettajien akatemiaan. Leclercin managerina toimii (2015) FIA:n puheenjohtajan Jean Todtin poika Nicolas Todt.
Maaliskuussa 2016 Leclerc nimitettiin Haas-tallin kehityskuljettajaksi. Britannian GP:ssä hän pääsi ajamaan tallin toista autoa perjantain ensimmäisessä vapaissa harjoituksissa.
Sauber (2018)
Kaudeksi 2018 Leclerc sai kilpakuljettajan paikan Sauber-talliin. Kauden avausosakilpailussa hän sijoittui 13:nneksi taisteltuaan sijoituksesta Williamsin Lance Strollia vastaan. Hän saavutti F1-uran ensimmäiset pisteensä Azerbaidžanin GP:ssä ollen kuudes. Leclerc keräsi kauden aikana 39 pistettä sijoittuen sarjan 13:nneksi.
Ferrari (2019–)
Kaudella 2020 Leclerc ajoi kauden avauskilpailussa Itävallassa toiseksi lukuisten keskeytysten ja kolareiden seurauksena. Seuraavassa kilpailussa Leclerc joutui keskeyttämään kolaroituaan tallikaverinsa Vettelin kanssa kilpailun lähdössä. Britannian GP:ssä Leclerc nousi kolmanneksi Bottaksen rengasrikon seurauksena. Turkin GP:ssä Leclerc oli ajamassa toiseksi, mutta hän ajoi viimeisen mutkan leveäksi yrittäessään ohittaa Pérez‎iä, mikä pudotti hänet neljänneksi. Leclerc keräsi kauden aikana 98 pistettä sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Kauden jälkeen hän sairastui koronavirukseen (hänestä tuli viides positiivisen testituloksen saanut Formula 1 -kuljettaja), mutta hän sai taudista vain lieviä oireita ja parani ennen kauden alkua.
Leclerc aloitti kauden 2021 ajamalla tasaisia pistesijoja, mikä osoitti Ferrarin parannuksen kilpailuvauhdissa viimevuotisesta. Monacon GP:ssä Leclerc ajoi paalupaikalle ollen ensimmäinen monacolainen kuljettaja, joka on ajanut paalupaikalle Monacon GP:ssä. Leclerc ei kuitenkaan päässyt starttaamaan kilpailuun lainkaan aika-ajoissa sattuneen ulosajon seurauksena autoon lähtöruudukkoonajokierroksella tulleen vian takia. Leclerc ajoi paalulle myös Azerbaidžanin GP:ssä, mutta johti kilpailua vain kaksi kierrosta, kunnes Hamilton ohitti hänet. Leclerc sijoittui kilpailussa lopulta neljänneksi. Britannian GP:ssä Leclerc johti kilpailua vielä kaksi kierrosta ennen loppua, kunnes Hamilton ohitti hänet. Leclerc sijoittui lopulta kilpailussa toiseksi. Palkintosija jäi Leclercin kauden ainoaksi. Unkarin GP:ssä Leclerc joutui keskeyttämään kolariin. Leclerc keräsi kauden aikana 159 pistettä sijoittuen sarjan seitsemänneksi.
Leclerc aloitti kauden 2022 vahvasti ajamalla paalulta voittoon kauden avauskilpailussa Bahrainissa, mikä osoitti Ferrarin olevan nopea. Leclerc ajoi voittoon myös Australian kilpailussa, missä hän sai samalla F1-uransa ensimmäisen grand slamin (paalupaikka, voitto, nopein kierros ja johti joka kierroksen). Emilia-Romagnan GP:ssä Leclerc ajoi toiseksi sprinttikilpailussa, mutta putosi ajovirheen takia kuudenneksi sunnuntain kilpailussa. Espanjan GP:ssä Leclerc joutui keskeyttämään moottoririkkoon menettäen MM-sarjan johtonsa Max Verstappenille. Monacon GP:ssä Leclerc lähti paalulta mutta putosi Ferrarin varikkovirheen seurauksena kilpailun neljänneksi. Azerbaidžanin GP:ssä Leclerc lähti jälleen paalulta, mutta joutui keskeyttämään moottoririkkoon. Itävallan GP:ssä Leclerc ajoi voittoon. Ranskan GP:ssä Leclerc lähti paalulta, mutta joutui keskeyttämään kilpailussa pyörähdettyään ulos radalta oman ajovirheen seurauksena. Leclerc ei pystynyt haastamaan ylivoimaista Verstappenia kauden lopuissa kilpailuissa ja taisteli MM-sarjan kakkospaikasta Sergio Péreziä vastaan kauden päätöskilpailuun saakka sijoittuen lopulta MM-sarjan toiseksi 308 pisteellään.
Yksityiselämä
Charles Leclercin isä oli Hervé Leclerc, joka kuoli vain 54-vuotiaana 20. kesäkuuta 2017. Leclercillä on kaksi veljeä, Arthur ja Lorenzo, joista Arthur kilpailee myös rata-autoilussa. Leclercin läheisimpiä ystäviä ja hänen oppi-isänsä karting-vuosinaan oli F1-kuljettaja Jules Bianchi, joka kuoli Japanin GP:ssä 2014 saamiinsa vammoihin.
Creswellin kulttuuri
pienoiskuva|oikea|Creswell Cragsin luolia. Creswellin kulttuuri oli jääkauden loppuvaiheen kivikautinen suurriistan metsästäjien kulttuuri Britteinsaarilla. Se on saanut nimensä keskienglantilaisesta Cresswell Crags -kalkkikivirotkosta, jonka luolista on tehty monia arkeologisia löytöjä.
Tämä kulttuuri oli ensimmäinen todistettu kulttuuri jääkauden huippuvaiheen mahdollisen Britteinsaarten autioitumisen jälkeen.
Creswellin kulttuurin jäljiltä on löydetty muun muassa kivisiä nuolenkärkiä sekä luuhun tehtyjä kaiverruksia. Sen ihmiset elivät jättiläispeuran, hevosen, mammutin ja muun suurriistan ja myös pienemmän riistan metsästyksellä. Joko liikkumalla laajasti tai kaupan kautta hankittiin yli 100 kilometrin päästä meripihkaa ja piikiveä. Kulttuuri tunnistetaan Creswellin tyyppisistä lehtimäisistä nuolenkärjistä ja tasasivuisen kolmion muotoisista Cheddar-kärjistä. Siitä on löytynyt jäänteitä 28 paikasta Englannissa ja Walesissa.
Ruoantähteiden joukosta on löydetty sekaisin ihmisen ja eläinten luita. Niiden jäljistä on päätelty, että kulttuuriin on voinut kuulua ihmissyöntiä joko ravinnonhankkimiseksi tai rituaalina.
Hömppäveikot
Hömppäveikot on suomalainen vuonna 1996 valmistunut kuusiosainen sketsiviihdesarja. Sarja esitettiin MTV3-kanavalla kesä-heinäkuussa 1996.
Creswellin kulttuuri
Ajoitus
Ennen Creswellin kulttuuria eteläisessä Britanniassa oli kuitenkin esisolutrealaista asutusta, joka lienee hävinnyt jääkauden kylmässä huippuvaiheessa. Tätä kulttuuria pidetään Madeleinen peuranmetsästyskulttuurin johdannaisena. Kulttuurin aikalaisia olivat muun muassa Hampurin, Federmesserin ja Madeleinen kulttuuri.
Hömppäveikot
Sketsisarjaan tehtiin 15-osainen jatkosarja seuraavana vuonna nimellä Ruonansuu & Petelius Co. Jatkosarjan ensimmäiset osat olivat Hömppäveikot Remix-koostejaksoja, joissa oli Hömppäveikot-sarjan parhaimpia sketsejä.
Creswellin kulttuuri
Ajoitus
Kulttuuri on ajoitettu Creswell Cragsin löydön perusteella aikaan 12500-12000 kalibroimatonta radiohiilivuotta sitten. Tämä vastaa suunnilleen aikaa 14800-13900 kalenterivuotta sitten, koska radiohiilimenetelmä ei anna suoraan oikeita ajoituksia. Creswellin alun aikoihin alkoi lämmin Bölling-jakso eli Dimlington-interstadiaali, jonka aikana jää suli kaikkialla maapallolla nopeasti.
Hömppäveikot
DVD-julkaisu
Pan Vision julkaisi syyskuussa 2006 Hömppäveikot samassa julkaisussa vuonna 1992 esitetyn Neurovision sekä 1997 valmistuneen Ruonansuu & Petelius Co.:n kanssa. Sarjan alkuperäiset jaksot on koostettu yhdeksään koostejaksoon, jotka sisältävät myös sketsejä Ruonansuu & Petelius Co. -televisiosarjasta.
Creswellin kulttuuri
Ajoitus
Lämpötila nousi Etelä-Englannissa rajusti 17 asteeseen, ja koivua, pensaita ja ruohoja saapui Englantiin. Jossain vaiheessa Creswellin aikana tai jälkeen lämpötila kuitenkin putosi kylmään nuorempaan dryaskauteen. Creswellin kulttuuri säilyi kuitenkin Britteinsaarilla, ja löytöpaikat jopa lisääntyivät aiemmasta. Kylmän ajan Creswelliä edustavat Hengistbury Headin löydöt ajalta 12500 eaa.
Creswellin kulttuuria ylläpitäneiden ihmisten ravintoa olivat hevoset ja jättiläispeura, villasarvikuono, hyeena, mammutti, napajänis, peura, saiga-antilooppi, villihärkä, ruskeakarhu, ilves, napakettu ja susi.
Myöhäispaleoliittisen ajan lopun Creswellin kulttuurin jälkeen tuli mesoliittinen Maglemosen kulttuuri.
Mirella Freni
Mirella Freni oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Ura
Freni teki oopperadebyyttinsä vuonna 1955 Micaëlan roolissa Bizet’n oopperassa Carmen. Frenin kansainvälinen läpimurto oli Franco Zeffirellin ohjaama ja Herbert von Karajanin johtama La bohème, jota esitettiin La Scalassa vuonna 1963. Oopperan päähahmosta Mimistä muodostui Frenille erityisrooli. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös muun muassa Donizettia ja Verdiä.
Freni esiintyi vuonna 1976 Figaron häiden tuotannosta tehdyssä elokuvassa.
Freni esiintyi viimeisen kerran oopperassa vuonna 2005. Sinä vuonna hän lauloi Washingtonin kansallisoopperassa Tšaikovskin Orleansin neitsyessä ja toukokuussa Metropolitan-oopperan gaalassa, jossa juhlistettiin Frenin 50-vuotista uraa oopperalavoilla.
Frenille myönnettiin vuonna 1990 Cavaliere della Gran Croce ja vuonna 1993 Ranskan Kunnialegioonan merkki. Pisan yliopisto myönsi hänelle vuonna 2002 kunnia-arvon hänen vaikutuksestaan eurooppalaiseen kulttuuriin.
Freni julkaisi vuonna 1990 muistelmateoksen Mio Caro Teatro.
Yksityiselämä
Freni oli vuodesta 1978 naimisissa oopperalaulaja Nikolai Gjaurovin kanssa.
Aleksandr Gutškov
Aleksandr Ivanovitš Gutškov (, 14. lokakuuta 1862 Moskova – 14. helmikuuta 1936 Pariisi) oli venäläinen poliitikko, joka toimi oktobristipuolueen puheenjohtajana ja Venäjän väliaikaisen hallituksen sotaministerinä vuonna 1917.
Varhaiset vuodet
Gutškov taisteli vapaaehtoisesti buurisodassa buurien puolella. Hän osallistui myös Mukdenin taisteluun Venäjän–Japanin sodassa.
1907–1912
Gutškov valittiin 43 oktobristin joukossa toiseen duumaan helmikuussa 1907. Gutškov kannatti silloisen pääministerin Pjotr Stolypinin uudistuspolitiikkaa ja sai Stolypinin hallituksen tuen. Tämän vuoksi hän ajautui riitaan eräiden muiden oktobristien, etenkin Pavel Rjabušinskinin, kanssa. Oktobristit voittivat jälleen duuman vaalit ja saivat 133 paikkaa.
Myöhemmin Gutškov alkoi kritisoida eräitä virkamiehiä, joiden kanssa tsaari Nikolai II oli ajautunut vaikeuksiin ja samalla menettänyt Stolypinin luottamuksen. Tämän jälkeen molemmat alkoivat tukea äärimonarkistista Mustat sotniat -järjestöä. Vuonna 1910 Gutškov valittiin duuman puhemieheksi, mutta hän joutui eroamaan ja virka siirtyi toiselle oktobristille, Mihail Rodzjankolle. Pjotr Stolypinin tultua murhatuksi Gutškov piti puheen, jossa hän sanoi: ”Ilman Stolypinia Venäjä ajautuu suohon”.
Puolueen kriisi ja ensimmäinen maailmansota
Vuonna 1912 oktobristit hävisivät yli 30 paikkaa duuman vaaleissa. Gutškov itse hävisi vaalit kotikaupungissaan Moskovassa. Muut jäljellä olevat oktobristit, jotka olivat päässeet duumaan, jakautuivat kahteen ryhmään.
Vuoteen 1915 mennessä monet puolueen paikallisosastot olivat lopettaneet toimintansa ja puolueen oma sanomalehti Golos Moskvy (”Moskovan ääni”) lakannut ilmestymästä. Gutškov ei luopunut politiikasta, vaan ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli puheenjohtajana sotateollisuuskomiteassa, jonka olivat perustaneet muut teollisuusmiehet tukeakseen sotatoimia.
Vuonna 1915 Gutškov oli perustamassa edistyksellistä blokkia, jonka olisi hyväksyttävä kaikki ministeriön toimet, ennen kuin ne käsiteltiin duumassa. Nikolai II kieltäytyi tästä. Osin syynä oli yksityiselämässä tapahtunut skandaali Rasputinin ja tsaaritar Aleksandran välillä.
Myöhemmin Gutškov ilmoitti, että he aikovat tehdä vallankaappauksen, mutta mitään vastarintaa ei ilmennyt. Jo tuolloin monet havaitsivat monarkian ajautuneen romahduksen partaalle. Gutškov ja Vasili Štugin olivat armeijan tukikohdassa Pihkovassa, kun tsaari luopui kruunusta 15. maaliskuuta 1917.
Vallankumouksen jälkeen
Kun helmikuun vallankumous oli ohi, oktobristit lopettivat toimintansa virallisesti; itse asiassa puolue oli yhdistynyt jo vuonna 1915 kadettipuolueeseen.
Gutškov oli sotaministeri Venäjän väliaikaisessa hallituksessa huhtikuun 29. päivään 1917 asti. Hänet pakotti eroon epäsuosio, jonka oli pannut alulle Pavel Miljukovin lista. Gutškov tuki Lavr Kornilovia, mutta tämä pidätettiin, koska hän oli yrittänyt vallankaappausta, joka epäonnistui. Hänet vapautettiin seuraavana päivänä.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Gutškov avusti Venäjän valkoista armeijaa taloudellisesti. Kun armeija vetäytyi Venäjältä, Gutškov emigroitui Saksan kautta Ranskaan. Hän kuoli vuonna 1936 Pariisissa.
Suomen I armeijakunta (jatkosota)
Suomen I armeijakunta oli Suomen armeijan yhtymä jatkosodassa.
Historia
Armeijakunta perustettiin jatkosodan hyökkäysvaiheessa 13. elokuuta 1941. Armeijakunnan tehtävänä oli vallata Sortavala ja tuhota Lahdenpohjan-Pyhäjärven-Sortavalan kolmion sisällä olleet neuvostojoukot. Armeijakunta suoritti tehtävänsä ja oli rintamavastuussa Kannaksella 1. helmikuuta 1942 saakka, jonka jälkeen armeijakunta siirrettiin Itä-Karjalaan, jossa se muodosti V armeijakunnan 10. helmikuuta 1942.
Komentaja
Armeijakunnankomentajana oli 8. elokuuta alkaen 1941 saakka jääkärieversti Einar Mäkinen.
Harri Pesonen
Harri Pesonen (s. 6. elokuuta 1988 Muurame) on suomalainen jääkiekkoilija.
Pesonen pelasi ensimmäiset ottelunsa JYPin SM-liigajoukkueessa kaudella 2007–2008. Seuraavalla kaudella Pesonen pelasi 47 ottelua ja oli voittamassa Suomen-mestaruutta. Hän edusti kausien 2008–2011 aikana myös D Teamiä. Kauden 2011–2012 Pesonen pelasi kokonaan JYP:ssä. Tuolloin hän teki 35 pistettä 60 ottelussa ja voitti uransa toisen Suomen-mestaruuden. Kaudeksi 2012–2013 hän teki sopimuksen NHL-seura New Jersey Devilsin kanssa. Suurimman osan kaudesta Pesonen pelasi AHL-joukkue Albany Devilsissä. NHL-otteluita kertyi neljä. Kaudella 2013–2014 Pesonen pelasi pelkästään AHL:ssä. Kaudet 2014–2018 hän edusti Lausannea ja 2018–2020 SCL Tigersia. Kaudella 2020–2021 Pesonen pelasi Metallurg Magnitogorskissa ja Ak Bars Kazanissa.
Pesonen oli myös mukana vuoden 2008 U20-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hänen tehopisteensä olivat 3+0. Ensimmäiset A-maaottelunsa hän pelasi kaudella 2014–2015. Harri Pesonen oli mukana voittamassa Suomelle MM-kultaa ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Slovakiassa 2019. Hän teki turnauksen kymmenessä ottelussa neljä maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Hän teki loppuottelussa Kanadaa vastaan viimeisen, 3–1-maalin. Hän voitti olympiakultaa vuonna 2022.
Harrin isoveli Jussi Pesonen on myös jääkiekkoilija. Pesonen on naimisissa ja pariskunnalla on yksi poika.
Hymypoika (elokuva)
Juoni
Hymypoika on kertomus nuoresta helsinkiläisestä kaveriporukasta, joka yhteisestä sopimuksesta kuvaa kaikki seksikokemuksensa tyttöystäviensä tietämättä. Ensimmäiset yritykset ovat koomisia, mutta sitten porukka saa otteen asiaan ja leikki alkaa muuttua vakavaksi. Tällöin alkaa horjua Jeren (Reino Nordin) ihastus Reettaan (Jenni Banerjee).
Animecon
Animecon on Suomen vanhin japanilaisen populaarikulttuurin harrastajatapahtuma eli con. Se järjestettiin ensi kerran vuonna 1999 scifi- ja fantasiatapahtuma Finnconin yhteydessä. Vuodesta 2012 alkaen Animecon on järjestetty itsenäisenä, pääsymaksullisena tapahtumana. Aluksi tapahtuma pidettiin useana perättäisenä vuotena Kuopion musiikkikeskuksessa, ja vuonna 2018 se pidettiin Helsingin Messukeskuksessa. Se on kerännyt vuosittain muutamia tuhansia osallistujia.
Vuosina 1999−2011 Animeconin järjestäjä vaihtui Finnconin järjestäpaikkakunnan mukaisesti eikä tapahtumaa järjestetty kaikkina vuosina. Vuosina 2012−2016 järjestäjänä toimi Nekocon ry, vuodesta 2017 alkaen Suomen Con-tapahtumat Oy.
Sisältö
Animeconin ohjelmaan kuuluu animeen ja mangaan sekä niiden harrastajakulttuuriin ja oheisilmiöihin liittyviä luentoja, paneelikeskusteluja, kilpailuja, näytöksiä ja muita ohjelmanumeroita. Suurin osa tapahtuman kävijöistä myös cosplayaa, ja tapahtuman suosituin ohjelmanumero onkin sen cosplaykisa. Animeconissa on kuultu Kuopion Kaupunginorkesterin esittämä animekonsertti niinä vuosina, jolloin tapahtuma on järjestetty Kuopiossa.
Toisin kuin monissa muissa länsimaisissa alan tapahtumissa, Animeconissa ei ole koskaan ollut animenäytöksiä. Tämä johtuu kotimaisten oikeuksienomistajien puutteesta ja järjestäjien haluttomuudesta astua tekijänoikeuksien harmaalle alueelle (etenkin koska tapahtuma tekee yhteistyötä Opetusministeriön kanssa).
Historia
Animecon sai alkunsa vuonna 1999 Turun Finnconin yhteyteen järjestettynä pienenä oheistapahtumana. Sitä ei juurikaan markkinoitu ja se jäi varsin pienimuotoiseksi. Finnconin palatessa seuraavan kerran Turkuun vuonna 2003 myös Animecon järjestettiin uudestaan, ja se sai suuremman suosion kävijöiden suhteen.
Eri vuosien tapahtumilla oli eri käytännöt sen suhteen, oliko tapahtuman järjestävä organisaatio yhtenäinen vai oliko molemmilla tapahtumilla omat järjestäjänsä. Järjestäjät vaihtuivat joka vuosi tapahtumapaikkakunnan mukana. Tämä johti jatkuvaan epävarmuuteen tapahtuman jatkumisen suhteen. Tapahtuma jäikin Finnconin välivuonna 2005 kokonaan pitämättä, eikä kukaan myöskään ilmoittautunut pitämään Animeconia Jyväskylässä 2010 järjestettävän Finnconin yhteydessä. Vuoden 2011 Finncon-Animecon Turussa oli viimeinen kerta, jona Finncon ja Animecon pidettiin yhdessä. Näkemyserot ajoivat tapahtumat erilleen.
Vuoden 2012 Animecon-nimen käyttöoikeutta Turun Animeseuralta pyysi ja sai Kuopion Nekocon ry. Animecon järjestettiin Kuopiossa ensimmäisen kerran vuonna 2012. Kuopioon siirtymisen myötä tapahtuma muuttui pääsymaksulliseksi. Vuosiksi 2012−2014 pääjärjestäjänä toimi Kuopion Animeyhdistyksen puheenjohtaja Lassi Väänänen. Vuonna 2015 Animeconin pääjärjestäjänä toimi Mika Heiskanen. 2015 Animeconissa pidettiin Suomen ensimmäiset Cosplay Music Video -kisat.
Animecon-perinteenä oli, että tapahtuman toteuttamisesta kiinnostunut taho pyysi oikeutta Animecon-nimen käyttöön ensimmäisen Animeconin järjestäjältä Turun Animeseuralta.
Luettelo tapahtumista
Ensimmäisestä kahdeksanteen tapahtumien kävijämääriä on vaikea arvioida johtuen vapaasta Finncon-Animecon sisäänpääsystä, eri vuosina käytetyistä erilaisista laskutavoista ja järjestämisestä samoissa tiloissa Finnconin kanssa. Arviot ovat yksittäisiä kävijöitä ja ne perustuvat oletukseen Finnconin kävijämäärän pysymisestä noin 2 000–3 000 kävijässä, jotka on vähennetty näistä arvioista.
Yhdeksännestä tapahtumasta alkaen kävijämäärät ovat olleet laskettavissa myytyjen pääsylippujen perusteella.
Meštšovsk
thumb|125px|Meštšovskin vaakuna. Meštšovsk on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Tureja-joen rannalla 85 kilometriä Kalugasta lounaaseen. Kaupunki on Meštšovskin piirin keskus. Asukkaita on 4 400 henkeä (vuonna 2008).
Meštšovsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1238. Myöhemmin se kuului Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Vuonna 1503 kaupunki liitettiin Moskovan Venäjään. Krimin tataarit piirittivät sen linnoitusta vuonna 1584 ja vuonna 1608 se yritti vallata Valedmitri II. Vuonna 1776 Meštšovskista tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1678–1696 rakennettu Marian ilmestyksen kirkko ja samanniminen katedraali vuodelta 1832. Meštšovskissa on syntynyt lehtimies ja sosiologi Nikolai Mihailovski. Lähistöllä sijaitsevassa Nikolskojen kylässä vietti lapsuusvuotensa anarkismin teoreetikko Pjotr Kropotkin.
Chehalis (joki)
Chehalis Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva joki. Sen haaroittunut valuma-alue alkaa osavaltion lounaisosista, josta joki virtaa ensin itään, sitten pohjoiseen, ja viimein länteen muodostaen silmukan. Lopulta joki laskee Grays Harborin estuaarilahteen Tyynessä valtameressä.
Joen kulku
Chehalisjoki alkaa West Fork Chehalis- ja East Fork Chehalis -jokien yhtymäkohdasta, Lewisin piirikunnan lounaisosassa. Sieltä joki virtaa pohjoiseen ja itään, keräten sivujokien virtoja, joiden pääasiallinen valuma-alue on Willapa Hillsin kukkulat ja muut läheiset matalahkot vuoret.
South Fork Chehalis -joki yhtyy Chehalisjokeen hieman Chehalisin kaupungista länteen. Kaupungin kohdalla jokeen yhtyy Newaukumjoki. Kaupungista joki virtaa pohjoiseen, ja Centralian kaupungin kohdalla Chehalikseen yhtyy Skookumchuckjoki.
Centralian jälkeen Chehalis virtaa pohjoiseen ja länteen, jossa siihen yhtyvät muun muassa Black Hillsin kukkuloilta tuleva Blackjoki sekä Satsop- ja Wynoocheejoet, joiden valuma-alueena on Olympicin vuoriston eteläosat. Wynocheejoki yhtyy Chehalisjokeen Montesanon kaupungin lähellä. Tästä eteenpäin vuorovesi vaikuttaa enenevissä määrin Chehalisjokeen, ja se laajenee Grays Harborin estuaariksi.
Aberdeenin kaupunki sijaitsee aivan Chehalisjoen suulla. Hieman kaupungista itään, Wishkahjoki yhtyy Chehalisjokeen. Hieman kaupungista länteen Hoquiamjoki yhtyy pääjokeen. Juuri ennen estuaarin laskua Tyyneen valtamereen, siihen yhtyy vielä Humptulipsjoki.
Anastasia Lapsui
Anastasia Lapsui (s. 1944 Nida, Jamalin Nenetsia, Neuvostoliitto) on Suomessa vuodesta 1993 asunut Neuvostoliitossa syntynyt elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka on kansallisuudeltaan nenetsi. Nenetsin kieli kuuluu suomen kielen tavoin uralilaisiin kieliin.
Siperian luoteisosassa Jäämeren rannalla sijaitsevassa Jamalin Nenetsiassa syntynyt Lapsui valmistui Sverdlovskissa sijaitsevasta Uralin yliopistosta. Ennen elokuvauraansa hän oli radiotoimittaja Salehardin kaupungissa mutta teki myös käsikirjoituksia. Hän on ohjannut yhdessä miehensä Markku Lehmuskallion kanssa elokuvia nenetseistä, saamelaisista ja yleensä pienistä alkuperäiskansoista.
Vuonna 2007 valmistuneesta elokuvasta Matkalla Lapsui sanoo:
Kierrätys
thumb|130x130px|Kansainvälinen kierrätyssymboli Kierrätys tarkoittaa materiaalin, esineen tai muun kulttuurillisen asian käyttämistä hyödyksi uudessa yhteydessä. Usein kierrätyksellä tarkoitetaan jätteiden hyötykäyttöä uusien tuotteiden valmistuksessa. Kierrätys vähentää yleensä neitseellisten raaka-aineiden ja energian kulutusta, minkä vuoksi se on ympäristöä säästävä ratkaisu. Se vähentää myös jätteiden hävittämisestä aiheutuvaa ilman, veden ja maan saastumista.
Jäte jaotellaan tyypillisesti ei-tuotannollisessa kulutuksessa syntyväksi yhdyskuntajätteeksi ja tuotannossa syntyväksi teollisuusjätteeksi.
Kierrätys säästää energiaa neitseellisen raaka-aineen käyttöön verrattuna teräs- ja tinapeltipakkausten valmistuksessa 75 % ja alumiinipakkauksissa 95 %.
Kierrätyksen hyödyt vaihtelevat. Joissain tapauksissa kierrätysprosessin ympäristöhaitat ylittävät hyödyt. Kierrätysmateriaaliin voi myös kertyä liikaa raskasmetalleja.
Yhdyskuntajätteen kierrätys Suomessa
thumb|Kierrätettäviä kotitalousjätteitä. 1) lasipullot, 2) ohut muovi, 3) paksu muovi, 4) kartonki, 5) sekajäte, 6) säilyketölkit, 7) paperi, 8) polystyreeni, 9) lasi, 10) paristot, 11) metalli, 12) biojäte, 13) nestekartonki, 14) kangas, 15) wc-jäte.
Esineiden kierrätyksen tehostamiseksi on olemassa kierrätyskeskuksia, joihin voi viedä tarpeettomia tavaroita, mikäli ei halua myydä niitä kirpputorilla.
Lajittelematon sekajäte ja kuivajäte loppusijoitetaan Suomessa tavallisimmin kaatopaikoille mikäli jätteenpolttolaitosta ei ole saatavilla. Vaikka jätteiden kokonaismäärä on kasvanut viime vuosina, on kaatopaikkajätteen määrä vähentynyt. Vuonna 2016 Suomen yhdyskuntajätteistä 42 % kierrätettiin, 55 % hyödynnettiin energiana ja 3 % sijoitettiin kaatopaikalle.
Biojäte
thumb|Taloyhtiön bio-, metalli- ja lasijätteen keräysastiat
Biologisesti hajoava niin sanottu biojäte voidaan kierrättää kompostoimalla tai mädättämällä. Kompostoinnissa syntyvä multa voidaan käyttää vaikkapa viher­rakentamisessa ja mädätyksessä syntyvästä biokaasusta voidaan tuottaa energiaa.
Juomapullot ja -tölkit
Pantilliset juomapakkaukset ovat kierrätyksen edelläkävijöitä mihin tahansa muihin tuotteisiin ja pakkauksiin verrattuna. Palautettavia juomapakkauksia ovat muun muassa:
Kartonki ja pahvi
thumb|Keräyskartonkia kerätään joko asuntoyhtiössä pieniin keräysastioihin tai aluekeräyspisteissä suurempaan koko asuinaluetta palvelevaan säiliöön (kuvassa). thumb|Kartongin keräysastia lajitteluohjeineen. Kartongin erilliskierrätys on monien kaupunkien jätehuoltomääräysten nojalla järjestettävä suuremmissa taloyhtiöissä. Kierrätysastioihin voi laittaa kartonkia ja tavallisesti myös pahvia ja nestekartonkia. Keräyskartonkia ovat kaikki kaupasta ostettujen tuotteiden paperi- ja kartonkipakkaukset. Lisäksi keräyskartonkia ovat muun muassa aaltopahvilaatikot, ruskeat kirjekuoret ja voimapaperi (esimerkiksi kaupasta ostettavat paperikassit). Nestekartonkia ovat muun muassa maito-, mehu- ja piimätölkit, alumiinivuoratut mehupurkit, kartonkiset jäätelöpakkaukset sekä puhtaat kartonkiset kertakäyttöastiat. Kartongista valmistetaan uusiokartonkia, josta valmistetaan hylsykartonkia esimerkiksi paperi- ja kangasrullien sisään. Nestekartongin vaha- ja muovipinnoitteet käytetään energiantuotannossa. Alumiinivuoraus erotellaan esimerkiksi alumiinifolion raaka-aineeksi.
Sähkö- ja elektroniikkaromu
Sähkölaitteet, kuten jää­kaapit, televisiot, tietokoneet ja pyykin­pesu­koneet voi Suomessa kierrättää maksutta. Vastuu kierrätyksestä on valmistajilla ja maahantuojilla, jotka perivät kierrätysmaksun uusien laitteiden hinnoissa. Kierrätyspisteinä toimivat muun muassa kunnalliset jäteasemat ja useat kodinkoneliikkeet Niin sanotut Energian­säästö­lamput eli pienloistelamput ja muut loistelamput ovat ongelmajätettä niiden sisältämän elohopean vuoksi.
Lasi
Jätelasi viedään lasinkeräysastiaan, joita on usein elintarvikeliikkeiden läheisyydessä tai jätteenkeräyspisteissä. Lasijäte lajitellaan kunnasta riippuen joko yhteen tai kahteen ryhmään: värillinen ja väritön lasi. Lasipullot voi myös viedä jätelasin keräysastiaan, mutta lasipulloille löytyy omia keräyspisteitä lähes jokaisesta kaupasta. Kierrätyslasista valmistetaan muun muassa lasipulloja, hillopurkkeja ja lasivillaa. Yli puolet joko varastoidaan tai käytetään maanrakennusaineena. Kierrätetystä lasista valmistetun pakkauksen tunnistaa usein sen vihreästä tai ruskeasta väristä. Pantilliset lasipullot kiertävät parhaimmassa tapauksessa 30 kertaa.
Kuumuutta kestäviksi tarkoitetut lasiesineet, kuten uunivuoat, kahvinkeitinten kannut, glögilasit, yms. eivät kelpaa tavallisen pakkauslasin kierrätykseen, koska ne valmistetaan borosilikaattilasista, jolla on korkeampi sulamislämpötila. Sulamatta jääneet klimpit saattavat aiheuttaa konevaurioita. Sama koskee posliinia. Myöskään tasolasi (ikkunalasi, peilit ja taidelasit) eivät sovellu tavanomaiseen lasinkeräykseen. Kun keräyslasi käytetään maarakentamiseen, voidaan kierrättää myös posliinia ja ikkunalasia.
Metalli
Metallinkeräysastiat on tarkoitettu kotitalouksista syntyvälle niin sanotulle pienmetallille. Myös kattilat ja pienikokoiset autojen ja koneiden osat sekä tyhjät maalitölkit ovat pienmetallia. Suurikokoisen metalliromun voi viedä romuliikkeeseen tai jäteaseman taikka kaatopaikan metallinkeräykseen. Jokaisessa metallipakkauksessa on yli neljännes kierrätettyä materiaalia. Romukaupat myös maksavat osasta romumetalleista.
Muovi
Muovin kierrätys on ollut yleisempää jo aiemmin teollisuudessa, jossa muovilaadut ovat tiedossa. Myös palautuspulloja on kerätty kotitalouksista jo pitkään. Pulloista noin 90 % palautetaan. Vanhanmallinen panttipullo palautui täytettäväksi noin 30 kertaa ja kelpasi vielä senkin jälkeen uusien pullojen raaka-aineeksi. Nykyiset PET-muoviset pullot päätyvät yhden käyttökerran jälkeen kierrätykseen esimerkiksi fleece-kankaan valmistukseen.
Paperi
thumb|Upotettu keräyssäiliö on tehokas tapa kerätä paperia ja säästää kuljetuskustannuksia. Suomessa paperinkeräys alkoi 1920-luvulla, kun Ruben Liebkind ensimmäisenä Suomessa erikoistui keräyspaperiin. Kurt Pilack perusti Helsingin Länsisatamaan Suomen ensimmäisen keräyspaperin lajittelulaitoksen. Vuonna 1943 perustettiin Jätekeskus Oy, nykyiseltä nimeltään Paperinkeräys Oy, paperin keräämistä ja raaka-aineen hankintaa varten.
Paperinkeräys toimi vuodesta 1947 lähtien lukuisten asiamiesten kautta palkkioperusteella. Tietystä kilomäärästä keräyspaperia sai asiamieheltä suoraan rahapalkkion sekä suunnilleen yhtä arvokkaan "arvosetelin". Arvosetelit muistuttuivat ulkonäöltään hieman Yhdysvaltain dollariseteleitä. Kun arvoseteleitä oli koossa riittävästi, niillä saattoi ostaa sitä vastaavan rahamäärän kanssa huomattavan edullisesti monia käyttö- ja koruesineitä, muun muassa pöytähopeita (Margit-sarja), kelloja, koruja. Myös Meccano-rakennussarjat kuuluivat keräyskohteisiin. Vuonna 1965 Suomen Punainen Risti sai ostettua seitsemän ambulanssia, kun paperijuna Sallasta Inkeroisiin haki keräykseen lahjoitettua paperia. Inkeroisissa (Kouvola) toimi siihen aikaan Suomen ainoa keräyspaperin käsittelylaitos. 1960-luvulla monet partiolippukunnat rahoittivat toimintaansa muun muassa paperia keräämällä. Varsinkin maaseudun kansakouluihin hankittiin 1960-luvun alkupuolella ensimmäiset tv-vastaanottimet paljolti koululaisten keräämällä paperilla. Televisiot eivät kuitenkaan kuuluneet keräyspalkkiovalikoimaan. Keräyspalkkiosta luovuttiin 1970-luvun alussa.
Asuinalueilla on keräyskontteja erikseen paperille ja erikseen keräyskartongille tai -pahville. Paperinkeräyskonttiin saa laittaa kaiken puhtaan ja kuivan mainospostin ja postin tuoman paperin, jossa ei ole foliota, muovia, vahaa tms. sopimatonta materiaalia. Myös ikkunalliset kirjekuoret ja niitatut aikakauslehdet sekä puhelinluettelot saa laittaa.
Paristot
Käytettyjä paristoja ja pienakkuja voi palauttaa kaikkiin niitä myyviin liikkeisiin. Yleinen keräysväline paristoille on punainen pahvilaatikko, jossa on kyljessä pariston kuva. Paristot murskataan ja niiden sisältämät aineet käytetään uudelleen.
Vaatteet ja muut poistotekstiilit
Tahot kuten Pelastusarmeija, kehitysapujärjestö UFF, Fida International ja Punaisen Ristin Kontti-kierrätystavaratalo keräävät kierrätyspisteissään puhtaita ja uudelleen käyttöön kelpaavia vaatteita. Järjestöjen keräämät vaatteet menevät kehitys­maihin ja muille apua tarvitseville. Osa vaatteista myydään ja niistä saatu tuotto käytetään avustustyöhön kotimaassa sekä ulkomailla.
Vuoden 2016 alusta alkaen Suomessa vaatetekstiilien sijoittaminen kaatopaikalle on kiellettyä. Tekstiilien uusiokäyttö on toistaiseksi vähäistä ja valtaosa niistä poltetaan energiaksi. Vuonna 2025 voimaan tuleva EU:n jätedirektiivin muutos velvoittaa järjestämään tekstiilien erilliskeräyksen.
Romutusikä ja ympäristö
Suomessa autot romutetaan keskimäärin 21-vuotiaina. Japanin keskiarvo on 13 vuotta, mutta olisi ekologisempaa käyttää autoja pidempään, vaikka uudet autot ovat vähäpäästöisempiä, koska auton valmistus aiheuttaa niin paljon hiilidioksidipäästöjä.
Renkaat
Ajoneuvojen renkaiden kierrätys perustuu valtioneuvoston päätökseen vuodelta 1995. Renkaiden kierrätys perustuu tuottajavastuuseen ja uusien renkaiden hintaan sisältyy kierrätysmaksu. Kuluttaja voi maksutta jättää käytöstä poistetut renkaat keräyspisteeseen, joka toimittaa ne edelleen jatkokäsittelyyn.
Jos kierrätykseen tuleva rengas on ehjä, se voidaan pinnoittaa ja käyttää uudelleen. Pinnoituskelvottomista linja- ja kuorma-autojen renkaista tehdään louhintatyömaille räjäytysmattoja. Kokonaisia renkaita ja rengasrouhetta käytetään muun muassa meluvallien pohjarakenteissa. Rengasrouhetta voidaan käyttää myös teiden ja erilaisten kenttien pohjarakenteissa täyttöön ja eristykseen. Kaatopaikkojen pohjarakenteissa oleva rengasrouhe toimii myös salaojituksena. Ratsastuskenttien pohjarakenteissa hyödynnetään kumirouheen jousto-ominaisuuksia. Hienoksi jauhettua kumiainesta lisätään asfalttiin vaimentamaan rengasmelua. Kumirouheen etuina perinteisiin kiviaineisiin täyttömateriaaleihin verrattuna pidetään keveyttä ja edullisuutta.
Loistava tulevaisuus
Loistava tulevaisuus on Charles Dickensin romaani, joka ilmestyi alun perin jatkokertomuksena 1860–1861. Suomeksi teos ilmestyi nimellä Suuria odotuksia vuonna 1934 ja nimellä Loistava tulevaisuus 1960. Dickens palasi teoksessaan David Copperfieldin kehitysromaani-aiheeseen ja kertoo, kuinka kunnianhimoinen nuori mies Pip oppii hyväksymään todellisuuden.
American V: A Hundred Highways
American V: A Hundred Highways on Johnny Cashin studioalbumi, joka julkaistiin 4. heinäkuuta 2006. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kärjessä ja oli Cashin ensimmäinen listaykkönen sitten vuoden 1969 albumin At San Quentin.
Muusikot
+
Vartsala
Vartsala on kylä ja taajama Halikonlahden rannalla Salon Halikossa; Vartsalan taajaman, joka käsittää myös osia Kaninkolan ja Immalan kylistä, asukasluku oli vuoden 2015 lopussa 284. Kylässä on aikaisemmin ollut merkittävä vientisaha, joka lähes koko toiminta-aikansa oli työntekijöiden määrällä mitattuna Halikon kunnan selvästi suurin teollisuuslaitos. Nykyinen kylän ydinalue sijaitsee mantereella niemen kärjessä ja se on kasvava uudisasutusalue.
Vartsalan entinen kanta-alue on ollut Vartsalansalmen toisella puolella oleva Vartsalansaari, jonka pohjoisosa on pysyvästi asuttu ja viljelykäytössä. Saarella on myös paljon kesämökkejä. Nykyinen ydinalue on ollut ennen Hevosluoto-niminen saari, ja vuoden 2007 kevättulvissa noussut vesi eristikin Vartsalan vähäksi aikaa jälleen mantereesta.
Vartsala on syntynyt myöhäiskeskiajalla. Ensimmäinen kirjallinen maininta kylästä on vuodelta 1426. Vartsalan tilasta ja sen omistajista löytyy tietoja 1500-luvun puolivälistä alkaen. Reduktiossa 1680-luvulla Vartsala siirtyi kruunun omistukseen ja toimi sen jälkeen sotilasvirkatalona ; Vartsala oli valtion omistuksessa vielä Suomen itsenäisyyden aikanakin. Kylässä on 1800-luvulle tultaessa ollut useita torppia ja mäkitupia, ja kylän asutus kasvoi nopeasti vuosisadan loppupuolella, kun Vartsalan saha perustettiin vuonna 1882. Kylän mantereenpuoleinen asutus on pääosin rakentunut entisen sahan ympäristöön 1900-luvun aikana. Saha lopetti toimintansa vuonna 1964, ja kylä alkoi hiljentyä. Sahan tuotantorakennuksista on säilynyt ainoastaan 1940-luvulla rakennettu talotehdas, joka on sittemmin kunnostettu asunnoiksi.
Vartsalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 ja kylään rakennettiin työväentalo vuonna 1916. Kylän oma urheiluseura Vartsalan Sauva perustettiin 1920 ja se toimi aluksi työväenyhdistyksen alaisena, sittemmin itsenäisenä.
Monen muun kylän tapaan Vartsala menetti postikonttorin, koulun ja kyläkaupan asukkaiden vähentyessä. 1990-luvulla kylä alkoi elpyä, kun kunta kaavoitti alueelle paljon omakotitalotontteja.
Vartsalan entisen sahan alueella toimi 1970-1980 -lukujen vaihteessa Omenapuukyläksi kutsuttu yhteisö, jonka vaiheista Anna-Maija Raittila kirjoittaa teoksessaan Omenapuukylän päiväkirja (Kirjayhtymä). Päiväkirjamerkinnät ulottuvat vuosiin 1979 - 1983, ja yhteisön liepeillä toimi monia sittemmin tunnettuja suomalaisia.
Sickan Carlsson
thumb|right|Sickan Carlsson [[1940-luku|1940-luvulla]] Sickan Anna Greta Carlsson (12. elokuuta 1915 – 2. marraskuuta 2011 ) oli ruotsalainen näyttelijä ja laulaja.
Carlsson syntyi Tukholmassa. Hän tuli noin vuosina 1945–1955 tunnetuksi yhteistyöstään ohjaaja Schamyl Baumanin ja myöhemmin Hasse Ekmanin kanssa. Hän julkaisi vuonna 1977 omaelämäkertateoksen Sickan.
Carlsson oli kolmesti naimisissa. Kaksi ensimmäistä avioliittoa jäivät lyhyiksi, mutta kolmas avioliitto Sölve Adamssonin kanssa jatkui vuodesta 1958, kunnes mies kuoli vuonna 1987. Vuonna 2005 näyttelijä palkittiin kunnia-Guldbaggella.
Black Label Society
Black Label Society on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen keulakuva on Zakk Wylde, joka on tullut tunnetuksi Ozzy Osbournen yhtyeestä. Yhtye nousi suosioon vuonna 2003 julkaistun, yhtyeen viidennen albumin The Blessed Hellriden jälkeen. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Stillborn", "House Of Doom", "Suicide Messiah", "Doomsday Inc." sekä "In This River". Black Label Society toimi Ozzy Osbournen lämmittelijäbändinä Osbournen 2007 Euroopan kiertueella, joka ylettyi myös Hartwall Areenalle 6. kesäkuuta 2007.
Edwin Droodin arvoitus
Edwin Droodin arvoitus on Charles Dickensin viidestoista, keskeneräiseksi jäänyt romaani, joka ilmestyi jatkokertomuksena 1870. Tekijän kuollessa tarinasta oli valmiina puolet.
Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto
Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto on kansallispuisto Indonesiassa Sumatran saaren eteläkärjessä. Vuonna 1982 perustettu kansallispuisto on laajuudeltaan 3 568 neliökilometriä. Se muodostaa Unescon maailmanperintöluettelon kohteen Sumatran trooppinen sademetsä yhdessä Gunung Leuserin ja Kerinci Seblatin kansallispuistojen kanssa.
Bukit Barisan Selatan on yksi niistä harvoista alueista, joilla vielä näkee uhanalaisia sumatralaisia eläimiä yhdessä. Puistossa elää sumatrantiikereitä, -norsuja ja -sarvikuonoja. Muita alueelta löytyviä uhanalaisia lajeja ovat esimerkiksi sumatrankaniini, merinahkakilpikonna, sumatrankäki ja malesiansinisieppo.
Metsän raivaaminen pelloksi on suuri uhka Bukit Barisan Selatanin kansallispuistolle: jo 20 prosenttia metsästä on raivattu laittomien viljelysten tieltä. Maailman luonnonsäätiön vuonna 2007 julkaisemassa raportissa käy ilmi, että kahvia viljellään laittomasti yli 450 neliökilometrin alueella kansallispuistossa. Siellä tuotettu kahvi menee eteenpäin sekoitettuna laillisiin kahvipapuihin ja myydään Bandar Lampungin satamassa monille kuuluisille kahvinvalmistajille, kuten Kraft Foodsille, Nestlélle, Lavazzalle ja Marubelle.
Daniil Harms
Daniil Ivanovitš Harms ; oik. Daniil Ivanovitš Juvatšov (ven. Даниил Иванович Ювачёв); (30. joulukuuta (J: 17. joulukuuta) 1905 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. helmikuuta 1942 Leningrad, Neuvostoliitto ) oli radikaali neuvostoliittolainen kirjailija, joka on tunnettu absurdeista pikkutarinoistaan.
Suku ja koulutus
Daniil Ivanovitš Juvatšov syntyi Pietarissa. Hänen vanhempansa olivat Ivan Pavlovitš Juvatšov (1860-1940) ja Nadežda Ivanovna Koljubakina (1869-1929).
Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1924 ja opiskeli sen jälkeen sähkötekniikkaa ja taidehistoriaa saamatta kuitenkaan opintojaan koskaan valmiiksi.
Vuosina 1915-1918 (muiden lähteiden mukaan vuosina 1917-1918 ) Daniil Juvatšov opiskeli Petrischulessa ja sen lukiossa (Realschule) 1922-1924. Vuonna 1924 hän opiskeli Leningradin 1. sähköteknisessä koulussa, josta hänet erotettiin helmikuussa 1926. Syyskuussa 1926 hänet otettiin opiskelijaksi Valtion taidehistorian instituutin elokuvakursseille.
Salanimen Harms hän kehitti jo lukioaikanaan englanninkielen sanasta harm, 'vahinko'. Vähäisen elantonsa hän ansaitsi kirjoittamalla tarinoita lastenlehtiin, kuten Jožiin. Hän kirjoitti myös lyhyitä teatterikohtauksia, lastenkirjoja ja tarinoita aikuisille.
Yksityiselämä
Harms meni vuonna 1928 naimisiin Esther Aleksandrovna Rusakova Ioselevitsin (1909-1943) kanssa, joka oli syntynyt Marseillessa. Monet kirjailijan vuosina 1925–1932 kirjoitetut teokset on omistettu hänen vaimolleen, samoin kuin lukuisat päiväkirjamerkinnät, jotka todistavat heidän vaikeasta suhteestaan. He erosivat vuonna 1932. Esther Rusakova ja hänen veljensä pidätettiin vuonna 1936, tuomittiin viiden vuoden vankeuteen syytettynä trotskilaissympatioista ja hän kuoli Kolyman vankileirillä vuonna 1938, mutta virallisten tietojen mukaan vuonna 1943.
Vuonna 1934 Harms meni naimisiin Marina Vladimirovna Malitšin (1912-2002) kanssa, jonka kanssa hän asui pidätykseensä asti vuonna 1941. Kirjailja omisti useita teoksia myös toiselle vaimolleen. Harmsin kuoleman jälkeen Marina Malitš evakuoitiin Leningradista Kaukasiaan, missä hän joutui Saksan miehitysjoukkojen vangiksi ja vietiin Saksaan vankityöhön. Toisen maailmansodan päätyttyä Malitš asui Saksassa, Ranskassa, Venezuelassa ja Yhdysvalloissa. 1990-luvun puolivälissä kirjallisuuskriitikko Vladimir Glotser jäljitti Marina Malitšin ja kirjoitti muistiin hänen muistelmansa, jotka julkaistiin kirjana.
Kirjallinen ura
Jo lapsuudessaan Harms oli pyrkinyt jäljittelemään Velimir Hlebnikovin ja Aleksei Krutšonyhin futuristista proosaa. Hän luopui kaavamaisesta runomuodosta 1920-luvulla pitäen sitä näsäviisautena, ja hänestä tuli avantgardismin keskeisiä nimiä Neuvostoliitossa. Harmsin tarinat ovat tyypillisesti hyvin lyhyitä, vain muutaman kappaleen pituisia. Niissä sekä tapahtumat että kieli etenevät epäloogisesti, jopa kaoottisesti: unenomaiset tapahtumaketjut vuorottelevat silkan komedian kanssa, tarina alkaa toistaa itseään tai katkeaa odottamattomaan katastrofiin.
Harms loi surrealismiin ja dadaismiin verrattavia tekstejään aikana, jona vain sosialistinen realismi oli hyväksyttyä. Useimmat hänen kirjoituksistaan julkaistiin maanalaisina. Taiteilijan kuoleman jälkeen tuotantoa on koottu erilaisista epävirallisista painoksista ja tämän huoneesta löytyneistä paperilapuista. 1960-luvulta alkaen Harmsin tekstit levisivät salaisesti, kopioina kädestä käteen (samizdat). Lastenrunoja lukuun ottamatta hän sai elinaikanaan julkaistuksi vain kolme runoa. Näytelmään Jelizaveta Bam (1927) kohdistui ankaraa arvostelua. Lastenrunoja alettiin julkaista uudestaan 1960-luvulla, mutta virallisesti hänet tunnustettiin 1987.
OBERIU:n riehakkaat illanvietot yhdistelivät eri taiteenlajeja, kuten runoutta, kirjallisuutta, teatteria ja musiikkia. Järjestö luokiteltiin valtiolle vihamieliseksi, taiteilijoita syytettiin ”kirjallisesta huliganismista” eikä julkinen kokoontuminen ollut vuoden 1930 jälkeen enää mahdollista. Vuonna 1931 Harms tuomittiin kolmeksi vuodeksi rangaistusleirille valtionvastaisesta toiminnasta. Hän vietti muutaman kuukauden vankilassa Kurskissa. Kun hänet pidätettiin uudelleen vuonna 1941 tappiomielialan lietsomisen vuoksi, hän ei enää selviytynyt vankilan psykiatrisen osaston vaikeista olosuhteista, vaan kuoli vankilassa helmikuussa 1942. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1960.
Novelleja
Julkaisussa Parnasso vsk. 57 (2007): 6 Julkaisussa Nuori voima 1995: 4; suom. Katja Losowitch Julkaisussa Nuori voima 1998 : 4 Julkaisussa Nuori voima 1992 : 4
Suomennettuja runoja
Runoja julkaisussa: Tuli & Savu 2009; nro 3. Runot suomentanut Mika Rassi
Runoja julkaisussa: Kerberos 2001; nro 1. Runot suomentanut Pirjo Myyryläinen
In This River
In This River on yhdysvaltalaisen sludge metal -yhtye Black Label Societyn single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Mafia vuonna 2005.
Zakk Wylde on omistanut kappaleen hyvälle ystävälleen Dimebag Darrelille, joka ammuttiin kuoliaaksi joulukuussa 2004.
Alicante CF
Alicante Club de Fútbol on jalkapalloseura Alicantesta Valencian alueelta Espanjasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Tercera Divisiónissa.
Alicanten paikallisvastustaja on Hércules. Molempien joukkueiden kotistadionina toimii José Rico Pérez, joka oli yksi vuoden 1982 MM-kilpailuiden areenoista.
Historiaa
Alicante Club de Fútbol perustettiin vuonna 1918. Suurimman osan historiastaan se on pelannut Tercera Divisiónissa, joka oli alun perin Espanjan kolmanneksi ja 1970-luvulta lähtien neljänneksi korkein sarjataso.
Espanjan sisällissodan jälkeisellä kaudella 1939–1940 Alicante pelasi ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Sarja oli jaettu viiteen kahdeksan joukkueen lohkoon, ja Alicante sijoittui omassa lohkossaan kolmanneksi, joka on sen paras sijoitus sarjassa. Seuraavaksi kaudeksi sarjajärjestelmää kuitenkin uudistettiin, ja Alicante pudotettiin Terceraan, jossa se pelasi aina 2000-luvulle asti lukuun ottamatta lyhyitä vierailuja Segundassa vuosina 1951–1952 ja 1956–1958 sekä runsaan kymmenen vuoden jaksoa aluesarjoissa 1960- ja 1970-luvuilla.
Kauden 2000–2001 päätteeksi Alicante onnistui nousta Tercerasta Segunda División B:hen ja kauden 2007–2008 päätteeksi 50 vuoden tauon jälkeen Segundaan koetettuaan onneaan nousukarsinnoissa myös edellisenä kolmena kautena. Noususta joukkue karsi Fuerteventuran ja Ponferradinan kanssa. Joukkue putosi kuitenkin jo yhden kauden jälkeen takaisin Segunda B:hen sijoituttuaan Segundan kolmanneksi viimeiseksi.
Asta Ovaska
Asta Helena Ovaska (o.s. Hovi, s. 29. heinäkuuta 1963 Ruotsinpyhtää) on suomalainen kuulantyöntäjä. Ovaska saavutti 11 suomenmestaruutta ulkoradoilla peräkkäisinä vuosina 1983–1993. Hänen ennätystuloksensa 18,57 metriä vuodelta 1989 on voimassa oleva Suomen ennätys. Ovaska on voittanut kuulantyönnössä eniten suomenmestaruuksia. Hän saavutti vielä vuosina 1999 ja 2000 SM-hopeaa palattuaan kilpakentille tauon jälkeen. Ovaskan seura on Ruotsinpyhtään Kisailijat.
Ovaska kilpaili arvokisoissa ulkoradoilla kolmasti ja hallissa kaksi kertaa. Stuttgartin EM-kisoissa 1986 hän oli karsinnassa 15:s eikä selviytynyt loppukilpailuun. MM-kisoihin hän osallistui Roomassa 1987 ja Tokiossa 1991 ja jäi molemmilla kerroilla karsinnassa sijalle 17. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi Madridissa 1986 halliennätyksellään 17,84 ja kahdeksanneksi Budapestissa 1988.
Jerome Bruner
pienoiskuva|Jerome Bruner vuonna 1936. Jerome Seymour Bruner (1. lokakuuta 1915 – 5. kesäkuuta 2016 ) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän oli yksi kasvatusfilosofian kuuluisimmista asiantuntijoista. Erityisesti hänet tunnetaan narratiivisen ajatteluteorian kehittäjänä ja soveltajana.
Bruner syntyi New Yorkissa ja sai 2-vuotiaana leikkaushoitoa kaihin vammauttaman näön korjaamiseksi. Hän valmistui Duken ja Harvardin yliopistoista. Hänet palkittiin Balzan-palkinnolla vuonna 1987.
Bruner työskenteli Harvardin yliopiston professorina vuosina 1952–1972 ja Oxfordin yliopiston professorina 1972–1980; hän työskenteli myöhemmin New Yorkin yliopistossa. Hänen julkaisemiensa lukuisten kirjojen joukkoon kuuluvat The Process of Education (1960), Acts of Meaning (1990) ja The Culture of Education (1996).
Rachael Lillis
Rachael Lillis (s. 8. heinäkuuta 1978 Niagara Falls, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on dubannut Mistyn ja Jessien äänet Pokémonissa.
Historia
Lillis opiskeli näyttelemistä Bostonissa ja New Yorkissa. Hän oli aiemmin keskeyttänyt opiskelun Harvardin yliopistossa pyrkiessään ääninäyttelijäksi. Hän on näytellyt teatterissa ja muutamissa lyhytelokuvissa, kuten I Just Want to Eat My Sandwich. Enimmäkseen Lillis on toiminut ääninäyttelijänä animesarjoissa mutta on myös tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonniin sekä videopeleihin. Lillis on lisäksi äänittänyt useita äänikirjoja, joista Diary of a Fairy Godmotherissa hän ääninäytteli kaikkiaan 25 eri hahmoa. Lillis on ollut kertojaäänenä Seesamtiessä ja useissa mainoksissa.
Tupolev ANT-25
pienoiskuva|ANT-25:n malli. ANT-25 (RD) oli ensimmäinen Tupolevin valmistama pitkänmatkan ennätyskone. Sen ensilento tapahtui 22. kesäkuuta 1933. Kone oli varustettu M-34-lentokonemoottorilla. Kolme kuukautta myöhemmin koneessa oli M-34R-moottori, jonka teho oli 671 kW. ANT-25 oli rakenteeltaan kokometallinen alataso ja sen siipien kärkiväli oli 34 metriä. Ohjaamo oli suljettua tyyppiä ja koneessa oli kolmen hengen miehistö. Kone rekisteröitiin N-25-1:ksi.
Kone nousi 18. kesäkuuta 1937 betoniselta lentokentältä lisäpolttoainetankein varustettuna ja lensi Yhdysvaltain länsirannikolle suorittaen laskeutumisen. Kone oli lentänyt yhtäjaksoisesti 9 130 kilometriä 63 tunnissa 25 minuutissa.
Uudistettuna koneella lennettiin 18. heinäkuuta 1937]San Franciscoon 11 500 kilometriä 62 tunnissa 17 minuutissa. Uudistettu ANT-25 määrättiin sarjavalmistukseen pitkänmatkan pommikoneita koskevaa kehitystyötä varten. Kevääseen 1936 mennessä oli koneita valmistettu kuusitoista. Valmistus lopetettiin ja koneita käytettiin erilaisiin kokeisiin.