cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mika Salo
Yksityiselämä
Salo avioitui vuonna 1999 japanilaisen Norikon (o.s. Endo) kanssa seurusteltuaan hänen kanssaan sitä ennen kahdeksan vuotta. Heillä on kaksi lasta, Max-niminen poika (s. 2001), joka ajaa myös kilpaa ja Mai-niminen tyttö (s. 2004). Salo erosi Norikosta vuonna 2015, mutta vasta maaliskuussa 2022 he jättivät yhteisen erohakemuksen Helsingin käräjäoikeuteen. Salo asuu Tallinnassa Virossa ja hän seurusteli Henna Pihlajan kanssa. Vuoden 2021 alussa Salo ilmoitti heidän eronneen. Syksyllä 2022 Salo kihlautui Annica Lindblomin kanssa, jonka oli tavannut alkuvuodesta 2021.
Siilinpää
Siilinpäätä rajaavat pohjoisessa kantatie 75, idässä Siilinjoki, etelässä Siilinlahti ja lännessä Savon rata.
Włodzimierz Zawadzki
Włodzimierz Jan Zawadzki (s. 28. syyskuuta 1967 Wierzbica) on puolalainen entinen painija. Hän kilpaili kreikkalais-roomalaisella tyylillä.
MZKS Orzeł Wierzbicaa edustaneen Zawadzkin uran kaikki arvokisamitalit tulivat 62 kilon sarjasta. Hänen suurin saavutuksensa on olympiakulta Atlantasta 1996. Hän voitti urallaan kolme Euroopan-mestaruutta 1991, 1995, 1999 ja pronssia vuonna 2001. MM-kilpailuista hänen saldonaan oli kaksi hopeaa 1995, 2002 ja kaksi pronssia 1994 ja 1997.
Zawadzki lopetti uransa vuonna 2003.
Ehkä joskus tää viel naurattaa
Ehkä joskus tää viel naurattaa on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Costeen 24. toukokuuta 2019 julkaistu esikoisalbumi. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kuudenneksi. Albumi oli saavuttanut kultalevyrajan jo ennen julkaisuaan ennakkoon julkaistujen singlejen striimimäärien myötä.
Hammaskarpit
Hammaskarpit (Poeciliidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva makeassa vedessä elävien kalojen heimo, jonka monet jäsenet ovat suosittuja akvaariokaloja. Heimoon kuuluu 293 lajia.
Hammaskarppien hedelmöittynyt mäti kehittyy poikasiksi asti emon vatsaontelossa. Aiemmin niitä kutsuttiin synnyttäviksi hammaskarpeiksi, ja hammaskillejä (Cypriodontidae) puolestaan kuteviksi hammaskarpeiksi.
Tunnetuimmat lajit
Tunnetuimpia hammaskarppilajeja ovat
Magnus Pääjärvi
Karl Magnus Pääjärvi-Svensson (s. 12. huhtikuuta 1991 Norrköping, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa vasempana laitahyökkääjänä SHL-seura Malmö Redhawksissa. Hän on Edmonton Oilersin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2009 ja koko varaustilaisuuden kymmenes. Pääjärvi-Svenssonin pelipaidassa lukee hänen sukunimestään ainoastaan Pääjärvi. Magnus käyttää Pääjärvi-sukunimeä suomalaisen äidinisänsä kunniaksi.
Ura
185px|thumb|left|Pääjärvi-Svensson aloitti ammattilaisuransa [[Timrå IK:ssa.]] Pääjärvi-Svensson on Malmö Redhawksin kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 Timrå IK:hon ja nousi samana kautena Elitserien-joukkueeseen tehden debyyttinsä 27. syyskuuta 2007 ollen myös liigan kaikkien aikojen neljänneksi nuorin pelaaja. Pääjärven ensimmäinen maali syntyi 16. helmikuuta 2008 HV71:n Stefan Livin taakse. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 35 ottelua tehoin 1+2=3 vain 16-vuotiaana. Toisella kaudella hän pelasi 50 ottelua ja teki niissä tehot 7+10=17. Pääjärvi teki kaudella 2009–2010 tehot 12+17=29 ja oli Timrån sisäisen pistepörssin kolmas yhdessä Fredrik Hynningin kanssa. Pääjärvi oli myös ehdokkaana vuoden Elitserien-tulokkaaksi.
Hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa kesäkuussa 2010. NHL:n tulokaskaudellaan 2010–2011 Pääjärvi teki 80 runkosarjaottelussa tehot 15+19=34. Kesällä 2013 Pääjärvi-Svensson siirtyi St. Louis Bluesiin vaihdossa David Perroniin. 2015 kesällä Pääjärvi teki Bluesin kanssa yksivuotisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen.
Blues laittoi Pääjärven tammikuussa 2018 vapaiden pelaajien listalle, josta Ottawa Senators poimi hänet.
Maajoukkue
Pääjärvi-Svensson on pelannut kahdet alle 18-vuotiaiden (2008 ja 2009) ja kolmet alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut (2008, 2009 ja 2010). Alle 20-vuotiaiden MM-kisoista hänellä on kaksi hopeaa ja yksi pronssi. Hän oli vuoden 2010 kisoissa Ruotsin paras pistemies tehoilla 3+7=10 yhdessä Anton Rödinin kanssa, joka teki samat tehot. Vuotta aiemmin (2009) Pääjärvi oli Ruotsin toiseksi paras pistemies tehoilla 2+5=7. Hän oli alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2009 Ruotsin paras pistemies tehoilla 6+6=12.
Magnus Pääjärvi-Svensson pelasi myös miesten MM-kilpailuissa keväällä 2010. Hän oli pronssia voittaneen Ruotsin joukkueen paras pistemies tehoilla 5+4=9. Pääjärvi oli myös koko kisojen pistepörssin kolmas. Hänen teholukemansa +8 oli kisojen paras ja Pääjärvi valittiin tähdistökentälliseen. Pääjärvi kuului Ruotsin joukkueeseen myös vuoden 2011 MM-kilpailuissa, joissa Ruotsi saavutti hopeaa. Hän teki Ruotsin ainoan maalin 6–1 Suomen eduksi päättyneessä loppuottelussa. Pääjärvi oli voittamassa Ruotsille MM-kultaa vuonna 2018.
Muuta
Magnusin isoveli Björn Svensson pelaa hyökkääjänä Timråssa. Veljesten isä Gunnar Svensson on entinen jääkiekkoilija ja Elitserien-valmentaja, joka toimii nykyään pelaaja-agenttina.
Giorgi XII
Nuoruus ja nousu valtaistuimelle
Giorgin isä oli poikansa syntymän aikaan Kakhetin ja myöhemmin myös Kartlin kuningas Erekle II. Hänen äitinsä oli Ereklen toinen vaimo Ana. Vuonna 1766 Erekle tunnusti poikansa kruununprinssiksi ja batonišviliksi ja nimitti hänet Pambakin ja Lorrin valtiaaksi. Vuonna 1770 Giorgi osallistui Ereklen sotilaallisesti menestyksekkääseen mutta lopulta tuloksettomaksi jääneeseen retkeen osmanien varuskuntia vastaan Etelä-Georgiassa. Samana vuonna hän taisteli yhdessä velipuolensa prinssi Levanin kanssa Ksanin kapinallista eristavia (ruhtinasta) vastaan ja alisti hänen alueensa kruunun hallittavaksi.
Giorgi nousi valtaistuimelle isänsä kuoleman jälkeen 12. tammikuuta 1798. Tsaari Paavali tunnusti hänet 22. helmikuuta 1799 ja hänet kruunattiin Antšiskhatin basilikassa Tbilisissä 5. joulukuuta 1799. Hänen pääkaupunkinsa, Tbilisi, oli yhä suureksi osaksi raunioina ja maa kärsi Persian vuoden 1795 hyökkäyksestä Georgiaan. Invaasio oli vastaisku Ereklelle, joka oli lähentynyt Venäjää (Georgijevskin sopimuksella vuonna 1783) ja joka ei suostunut Persian määräysvaltaan.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2006
thumb|right|Barbara Fusar-Poli ja Maurizio Margaglio Vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa järjestettiin totuttuun tapaan neljä kilpailutapahtumaa taitoluistelussa. Kilpailut käytiin Palavela-hallissa.
Giorgi XII
Ongelmia Georgiassa
Giorgi XII:n kolmivuotinen hallituskausi oli hämmennyksen ja epävakauden aikaa. Toisin kuin hänen "sankarillinen" isänsä, Giorgi ei ollut alamaistensa keskuudessa suosittu eikä häntä kunnioitettu. Hän kärsi ylipainosta ja turvotuksesta ja makasi pääasiassa sairaana Tbilisissä. Giorgi oli vaikeuksissa äitipuolensa leskikuningatar Daredžanin juonittelujen vuoksi: Daredžan yritti syrjäyttää Giorgin valtaistuimelta saadakseen kuninkaaksi jonkun omista pojistaan. Giorgin lukuisat velipuolet käpertyivät kuolleen isänsä heille antamille hallintoalueilleen eivätkä välittäneet Giorgin auktoriteetista. Yksi heistä, Aleksanteri, lähti Dagestaniin ja vastusti aseellisesti kuningasta ja hänen venäläismielistä politiikkaansa vuosien ajan.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2006
Suomalaissijoituksista, katso Suomi 2006 talviolympialaisissa.
Giorgi XII
Ongelmia Georgiassa
Asiaintila paheni entisestään, kun Persian Fath Ali Šah vaati Giorgia lähettämään vanhimman poikansa Teheraniin panttivangiksi ja käski häntä alistamaan valtakuntansa Persian vasalliksi. Välittömästi kun Giorgi oli noussut valtaistuimelle šaahi kirjoitti uudelle kuninkaalle:
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2006
Miehet
Miehet kilpailevat kahdessa eri osassa. Lyhytohjelman saavat esittää kaikki 30 luistelijaa, mutta heistä vain 24 parasta pääsevät esittämään vapaaohjelmansa.
Giorgi XII
Ongelmia Georgiassa
Giorgi eli jatkuvassa vaarassa joutua syrjäytetyksi tai Persian hyökkäyksen kohteeksi ja ymmärsi, ettei pelkkä muodollinen asema Venäjän protektoraattina tulisi varmistamaan hänen kuningaskuntansa selviytymistä. Monet johtavat georgialaiset poliitikot olivat kuitenkin pettyneet liittoon Venäjän kanssa, sillä maa ei ollut onnistunut antamaan minkäänlaista tukea Georgialle vuoden 1795 persialaishyökkäyksen aikana. Lisäksi Giorgin sairaus nostatti kiistan kuninkaan seuraajasta ja jakoi Georgian aateliset kilpaileviin puolueisiin. Toinen niistä kannatti kruununprinssi Davitia ja toinen kuninkaan velipuolta Iulonia.
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2006
Naiset
Naisten kilpailussa on samat säännöt kuin miesten, mutta vapaaohjelma kestää vain 4 minuuttia. Lyhytohjelma oli 21. helmikuuta ja vapaaohjelma 23. päivä.
Pariluistelu
Olympialaisissa kilpailee 20 paria kahdessa eri osassa: Lyhytohjelma luistellaan ensin. Sen tulee sisältää kahdeksan vaadittua elementtiä ja se saa kestää 2 minuuttia 50 sekuntia. Kaikki parit pääsevät vapaaohjelmaan, jossa tärkeimmässä osassa on kekseliäisyys, koreografia ja hyvin suunniteltu ja tasapainoinen ohjelma. Vapaaohjelma saa kestää 4 minuuttia ja 30 sekuntia.
Giorgi XII
Liitto Venäjän kanssa
Varmistaakseen poikansa nousun kuninkaaksi ja estääkseen valtakuntansa ajautumisen sisällissotaan Giorgi XII lähetti jo syyskuussa 1799 lähetystön Pietariin neuvottelemaan uutta sopimusta tsaari Paavali I:n kanssa. Tällä kertaa keisarikunnan hallinto osoitti aiempaa enemmän kiinnostusta Georgiaa kohtaan, sillä Napoleon I:n kampanja Egyptissä oli kiinnittänyt Paavalin huomion Lähi-itään. Marraskuussa 1799 pieni venäläinen sotilasjoukko saapui Tbilisiin ja tsaarin lähettiläs Pjotr Ivanovitš Kovalenski otti hallintaansa Georgian ulkosuhteet. Kovalenski ja Hadži Ibrahim Shirazi, persialainen ministeri, vaihtoivat keskenään kiivaita viestejä, joissa kumpikin vakuutti maansa pitävän Georgian vasallivaltionaan ja uhkasi varmistaa etunsa voimankäytöllä.
Venäjän ja Georgian väliset keskeytyneet neuvottelut aloitettiin uudelleen, mutta niiden painopiste vähitellen vaihtui. Giorgi XII tarjosi tsaarille enemmän valtaa maansa sisä- ja ulkopolitiikassa sillä ehdolla, että hänen dynastiansa pysyisi maan johdossa ja että Georgian ortodoksinen kirkko säilyisi itsenäisenä. Kun georgialaiset lähettiläät olivat yhä Pietarissa neuvottelemassa sopimuksen ehdoista tsaari päätti kuitenkin liittää sumeilematta Georgian Venäjään. Marraskuussa 1800 hän kirjoitti venäläiselle komentajalle Tbilisissä:
Taitoluistelu talviolympialaisissa 2006
Pariluistelu
Lyhytohjelma luisteltiin 11. helmikuuta ja vapaaohjelma luisteltiin 13. helmikuuta.
Giorgi XII
Liitto Venäjän kanssa
18. joulukuuta 1800 tsaari allekirjoitti manifestin, jossa Georgia liitettiin yksipuolisesti Venäjän keisarikuntaan. Paavali tai Giorgi eivät kuitenkaan ehtineet nähdä manifestin julkaisua. 28. joulukuuta 1800, ennen lähettiläidensä palaamista Pietarista, Giorgi XII kuoli ja hänen poikansa Davit julisti itsensä Georgian sijaishallitsijaksi. Paavali taas murhattiin 11. maaliskuuta 1801, eikä hänen seuraajansa Aleksanteri I antanut Davitin kruunauttaa itseänsä kuninkaaksi, vaan vahvisti virallisesti liitoksen asetuksella 12. syyskuuta 1801.
Avioliitot ja lapset
Giorgi XII oli kahdesti naimisissa: ensin prinsessa Ketevanin (o.s. Andronikašvili, 1754–1782) kanssa ja sitten prinsessa Mariamin (o.s. Tsitsišvili, 1768–1850) kanssa. Giorgi oli yhteensä yhdeksän tyttären ja neljäntoista pojan isä.
Luettelo 1 500 metrin juoksun Suomen-mestareista
Tämä on luettelo 1 500 metrin juoksun Suomen mestareista. Miehet ovat kilpailleet 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruudesta Kalevan kisoissa vuodesta 1907 ja naiset vuodesta 1968 lähtien. Eniten mestaruuksia, seitsemän kappaletta, on Johanna Lehtisellä (o.s. Risku) ja Joonas Rinteellä.
Rytmisoitin
Rytmisoitin on lyömäsoitinten ryhmään kuuluva soitin, jonka tarkoituksena on tuottaa tai tukea musiikin komppia. Rytmisoittimiin kuuluvat esimerkiksi marakassit, helistimet ja rytmimunat.
Tuomo Kyhä
Tuomo Kyhä (s. 9. elokuuta 1976 Pori) on entinen suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi ennen pääsarjauraansa A-nuorten I-divisioonaa TuTossa sekä nuorten SM-liigaa Porin Ässissä, jossa hän voitti viimeisellä kaudellaan A-nuorten pronssia vuonna 1997. Kyhä pelasi junioreissa voitetun pronssin jälkeen yhden kauden jääkiekon I-divisioonaa Kokkolan Hermeksessä ennen siirtoaan vuonna 1998 Ässien edustusjoukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta ja yhteensä 154 ottelua. Kyhä teki ensimmäisen ja samalla ainoan SM-liigamaalinsa 28. joulukuuta 1999 Turun Palloseuraa vastaan pelatussa vierasottelussa, jossa hän vastasi toisen erän ainoasta maalista ohittamalla TPS-maalivahti Fredrik Norrenan. Ottelu oli molemmille joukkueille ensimmäinen joulutauon jälkeen ja päättyi Ässien tappioon maalein 4–3.
Pelaajauransa jälkeen Kyhä on toiminut SM-liigan Alumnien tähtien jakajana Ässien kotiotteluissa muun muassa kaudella 2018–2019 sekä edustanut Ässiä SM-liigan alumniottelussa Rauman Lukkoa vastaan joulukuussa 2016  ja HIFK:ta vastaan lokakuussa 2017. Pelaajauransa aikana Kyhää luonnehdittiin ”vahvaksi ja selkeäksi peruspakiksi, joka keskittyy oman pään peliin ja osaa myös kovat taklaukset”.
Nissan Maxima
Nissan Maxima on Nissan Motorsin henkilöautomalli. Maxima sai alkunsa vuonna 1976 Nissan Bluebirdin suurempana versiona ja vuonna 1980 sitä alettiin valmistaa kokonaan omana mallinaan. Malli tunnetaan joissakin maissa nimellä Nissan Cefiro tai Nissan Laurel.
Ilkka Niiniluoto
Ilkka Maunu Olavi Niiniluoto (s. 12. maaliskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen filosofi ja matemaatikko. Niiniluoto toimi Helsingin yliopiston kanslerina vuosina 2008–2013. Sitä ennen hän toimi yliopiston rehtorina vuosina 2003–2008. Tieteen akateemikoksi hänet nimitettiin 10. maaliskuuta 2017. Joskus Niiniluotoa on kutsuttu ”valtakunnan viralliseksi filosofiksi”.
Elämä ja ura
Ilkka Niiniluoto syntyi helsinkiläiseen toimittajaperheeseen. Hänen isänsä Yrjö Niiniluoto (1900–1961) oli Helsingin Sanomien pitkäaikainen päätoimittaja ja äitinsä Marja Niiniluoto (1919–1995) saman lehden kulttuuriosaston esimies. Perheen kolmesta lapsesta kaksi vanhinta, Maarit Niiniluoto ja Markku Niiniluoto, ryhtyivät vanhempiensa tavoin journalisteiksi. Kuopus Ilkka sen sijaan valitsi akateemisen uran.
Niiniluoto kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta vuonna 1964 ja aloitti samana vuonna opinnot Helsingin yliopistossa. Hän opiskeli aluksi matematiikkaa ja fysiikkaa mutta siirtyi myöhemmin teoreettiseen filosofiaan.
Niiniluoto kertoo oman filosofisen heräämisensä tapahtuneen 10. heinäkuuta 1965, kun hän oli 19-vuotias. Herääminen tapahtui, kun hän tutustui analyyttiseen filosofiaan Eino Kailan ja Ludwig Wittgensteinin teosten kautta. Hänen omien sanojensa mukaan taustalla oli oivallus, että filosofia voisi olla "eksaktin tieteellistä ja järjestelmällistä kuten matematiikka mutta samalla yhtä romanttista ja kiehtovaa kuin kaunokirjallisuus”.
Niiniluoto valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi vuonna 1967, filosofian maisteriksi matematiikasta vuonna 1968 ja lisensiaatiksi vuonna 1971. Hän toimi filosofian osapäiväassistenttina vuosina vuosina 1969–71, vierailevana tutkijana Stanfordin yliopistossa vuonna 1972 ja Suomen Akatemian filosofian tutkimusassistenttina vuosina 1971–73. Niiniluoto väitteli filosofian tohtoriksi teoreettisesta filosofiasta vuonna 1974.
Niiniluoto toimi Helsingin yliopiston matematiikan apulaisprofessorina vuosina 1973–1981 ja teoreettisen filosofian professorina vuosina 1977–2014. Yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaanina Niiniluoto toimi vuosina 1990 ja 1993–1994. Niiniluoto toimi yliopiston kolmantena vararehtorina vuodet 1998–2003 ja rehtorina vuosina 2003–2008. Helsingin yliopiston kanslerina hän toimi vuosina 2008–2013. Rehtorina ja kanslerina toimiessaan hän oli virkavapaalla teoreettisen filosofian professorin virastaan. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2014.
Luottamustoimet
Ilkka Niiniluoto on toiminut lukuisissa tieteellisissä järjestöissä ja luottamustoimissa. Hän oli muun muassa Suomen tieteentutkimuksen seuran puheenjohtaja vuosina 1985–86 ja International Federation of Philosophical Societiesin johtokunnan jäsen vuosina 1985–88 sekä uudestaan vuodesta 1998 lähtien. Hän on ollut myös Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1985 lähtien, Institute International de Philosophien jäsen vuodesta 1988 lähtien ja Academia Europæan jäsen vuodesta 2004 lähtien. Niiniluoto oli Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallituksen puheenjohtaja vuosina 2000–2014.
Niiniluoto on toiminut Acta Philosophica Fennican päätoimittajana vuodesta 1980 sekä useiden muiden tieteellisten julkaisujen toimituskunnassa.
Maailmankuva ja maailmankatsomus
Uskonnollisiin arvovaltoihin tai elämyksiin vetoavia perusteluja ei voi Niiniluodon mukaan pitää tieteellisesti todistusvoimaisina, sillä ne rikkovat tieteen menetelmää koskevia kriittisyyden ja puolueettomuuden vaatimuksia. Mikään tai kukaan arvovalta ei voi vaatia tieteessä itselleen ikuista asemaa. Vetoaminen uskonnollisiin arvovaltoihin sisältää lisäksi kehäpäätelmän. Yksityisten henkilöiden omat kokemukset ja elämykset eivät ole sisällöltään julkisesti koeteltavissa, joten ne eivät myöskään kelpaa tieteelliseksi todistusaineistoksi niiden kohteen olemassaolosta. Itse nämä elämykset voidaan kylläkin asettaa psykologian tutkimuskohteeksi, ja niiden syntytavalle voidaan yrittää antaa tieteellinen selitys.
Uskonnollinen maailmankuva on Niiniluodon mukaan edellä mainitussa mielessä epätieteellinen, jos se sisältää väitteitä, jotka ovat ristiriidassa tieteen tulosten kanssa. Uskonnollinen ja tieteellinen maailmankuva voivat tässä suhteessa joutua ristiriitaan keskenään.
Niiniluodon mukaan tieteellinen ja uskonnollinen maailmankuva voivat olla joissakin tapauksissa yhteensopivia. Tieteellinen ja uskonnollinen maailmankatsomus ovat hänen mukaansa kuitenkin ristiriidassa keskenään. Uskontojen arvovaltoina pitämiin kirjoituksiin nojautuva käsitys todellisuutta koskevan tiedon hankkimisesta ja perustelemisesta on Niiniluodon mukaan välttämättä ristiriidassa tieteen epädogmaattisen menetelmän kanssa. Tieteellisen maailmankatsomuksen kannattaja hyväksyy arvokäsityksen, jonka mukaan tieteellisen tutkimuksen keskeinen tavoite on totuus, ja tieto-opin, jossa sallitaan vain kriittinen tieteellinen menetelmä todellisuutta koskevan tiedon muodostamisen välineeksi.
Yliopistomalli ja korkeakoulujärjestelmä
Niiniluoto kannattaa Wilhelm von Humboldtin luomaa tutkimusyliopistomallia ja katsoo että siihen voidaan yhdistää tulosvastuullisuutta korostava malli, kunhan yliopistojen tuottama tulos ymmärretään sivistysyliopistolle ominaisella tavalla
Niiniluoto vierastaa ajatusta siirtymisestä Suomessa ”yritysyliopistoihin”. Hänestä yliopistolaitoksen ydinarvot kiteytyvät seuraavasti, kuten Helsingin yliopiston strategiassa on esitetty:
Tulosvastuullisuus ja tehokkuus ovat vain välttämätön ehto yliopistojen ydinarvojen saavuttamisessa.
Vaikka Niiniluodon mielestä yliopistojen tuottamat tekniset keksinnöt vaikuttavat merkittävästi kansalliseen talouskasvuun ja kilpailukykyyn, yliopistojen kansalaisiin kohdistuva sivistystehtävä on vähintään yhtä merkittävä voimavara. Yliopistot vaikuttavat kulttuuristen, yhteiskunnallisten ja hallinnollisten uudistusten kautta kansalaisten elämän laatuun ja tätä kautta niillä on suuri joskin epäsuora taloudellinen merkitys. Tiedeperustainen ajattelutapa kasvattaa kriittistä ajattelutapaa ja antaa näkemystä havaita propaganda ja huuhaa informaation tulvasta.
Kuolema Venetsiassa (elokuva)
Taustaa
Elokuva perustuu keskeisesti Thomas Mannin novelliin, mutta mukana on myös Mannin romaanin Tohtori Faustuksen piirteitä. Kolmas teos, joka on jättänyt jälkensä varsinkin hotellin johtajan henkilöön, on Marcel Proustin Kadonnutta aikaa etsimässä.
Tuotanto
Etsittyään Tadzion rooliin sopivaa nuorukaista ympäri Eurooppaa ulottuneella roolituskiertueella Visconti valitsi rooliin lopulta Roy Anderssonin elokuvassa Eräs rakkaustarina (1970) sivuosaa esittäneen ruotsalaisen Björn Andrésenin.
Elokuvan puvustuksesta vastasi muotitaiteilija Piero Tosi, joka oli sitä ennen työskennellyt jo parissa Viscontin elokuvassa, monissa Milanon La Scalan oopperaproduktioissa ja Pier Paolo Pasolinin Medeiassa (1969).
Läpi koko elokuvan sen tärkeänä musiikkiteemana soi Mahlerin viidennen sinfonian Adagietto.
Näyttelijät
thumb|Kuolema Venetsiassa -elokuvan alkuperäinen juliste
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1984 Kuoleman Venetsiassa kuuluvan Sivullisen (1967) ja Kadotettujen (1969) tavoin ohjaajan 1970-luvun taitteen teoksiin, joissa tämä tutki eksistentialismia sekä rappion ja kuoleman teemoja: ”Visconti esittelee taiteilijan psykologisesti perustellun yksilötragedian taustalla Venetsian ympäristön kylmänä ja pysähtyneenä.” Fränti kutsui elokuvaa pienimuotoiseksi kuvalliseksi runoksi ja sanoi sen musiikiksi valitun Mahlerin 5. sinfonian Adagietton osoittavan Viscontin taitoa elokuviensa musiikin valinnassa.
Mekanismi (filosofia)
Mekanismi on ontologinen käsitys, jonka mukaan kaikki luonnolliset ilmiöt voidaan selittää fysikaalisten syiden kautta. Mekanismi asettuu vastakkain vitalismin kanssa, jonka mukaan elämää ei voida selittää pelkästään mekanismien kautta.
Mekanistista todellisuuskäsitystä on esiintynyt kahta lajia. Ne eroavat sekä sovellusalueiltaan että tavoitteiltaan. Universaaliksi mekanismiksi on kutsuttu luontokäsitystä, joka vaikutti erityisesti 1600- ja 1700-luvuilla ja joka on nykyään lähes kauttaaltaan hylätty. Sen mukaan todellisuutta määräävät konemaiset säännönmukaisuudet. Antrooppinen mekanismi on ihmisiä ja ihmismieltä koskeva oppi, josta keskustellaan edelleen.
Universaali mekanismi
Universaali mekanismi on kaikkeuden luonnetta koskeva oppi, joka on filosofian historiassa, erityisesti varhaisessa uuden ajan ajattelussa, liittynyt läheisesti materialismiin. Universaalin mekanismin mukaan kaikkeutta voidaan ymmärtää parhaiten täydellisen mekaanisena järjestelmänä, eli järjestelmänä, joka koostuu pelkästään liikkeessä olevasta aineesta, ja toimii täydellisesti säännöllisten luonnonlakien mukaisesti. Mekanismin kannattajat katsoivat tieteellisen vallankumouksen saavutusten osoittavan, että kaikki kaikkeuden ilmiöt voitaisiin lopulta selittää ainetta ja liikettä koskevien mekaanisten lakien avulla.
Eräs ensimmäisiä ja tunnetuimpia universaalisen mekanismin puolestapuhujia oli Thomas Hobbes teoksensa Leviathan (1651) alkuosassa. Myös René Descartes, joka nykyään usein nähdään materialismin ja mekanismin vastustajana ja Hobbesin vastakohtana, työskenteli luonnon mekanistisen ymmärtämisen hyväksi sekä luonnontieteellisissä mekanismia käsitelleissä teoksissaan että filosofisissa metafysiikkaa käsitelleissä teoksissaan.
Descartes oli substanssidualisti ja katsoi, että todellisuus koostuu kahdesta perustavalla tavalla erilaisesta substanssista eli perusaineksesta, aineellisesta ja henkisestä. Hän kielsi jyrkästi, että ihmismieli voitaisiin selittää pelkästään aineellisen substanssin kautta, mikä on mekanismin keskeisiä väitteitä. Hänen käsityksensä itse aineellisesta substanssista oli kuitenkin kauttaaltaan mekanistinen. Descartes piti kaikkia luonnollisia kappaleita, ei pelkästään elottomia vaan myös eläimiä sekä ihmisten ruumiita täydellisen mekanistisina automaatteina.
Descartesin dualismi sai vaikuttimensa pitkälti siitä, ettei hän nähnyt sielulle tai tahdonvapaudelle tilaa mekanistisessa luontokäsityksessään. Antiikin ajan luonnontutkijat, kuten Aristoteles, eivät omaksuneet substanssidualismia, koska heidän näkemyksensä luonnosta oli teleologinen ennemmin kuin mekanistinen, ja oli siksi tietyllä tavalla yhteensopiva vapaan tahdon olemassaolon kanssa. Descartes oli näin samaa mieltä fysikaalisen kaikkeuden luonteesta kuin aikansa varhaiset mekanistit, ja eri mieltä kuin Aristoteles. Descartesin ja mekanistien välinen ero oli siinä, etteivät mekanistit pitäneet sielun ja tahdonvapauden kysymyksiä ongelmina, tai olivat jopa valmiita luopumaan tällaisista käsitteistä kokonaan.
Mekanistinen todellisuuskäsitys sai suurta suosiota Isaac Newtonin saavutusten myötä. Hänen työnsä mekaniikan alalla vaikuttivat selittävän menestyksellisesti kaiken liikkeen sekä maan päällä että avaruudessa yhden periaatteen, painovoiman, avulla. Newtonin mekaniikka oli jossain määrin pettymys monille varhaisille mekanisteille, koska he olivat pyrkineet selittämään ilmiöt pelkästään liikkeen ja aineellisten kappaleiden yhteentörmäysten kautta, kun taas Newtonin painovoimaperiaate nojasi kaukovaikutukseen. Joka tapauksessa yksi sukupolvi mekanisteja sai innostusta Newtonin ajatuksista. Heihin kuuluivat ennen kaikkea ranskalaista materialismia edustaneet Julien Offray de La Mettrie ja Denis Diderot.
Universaali mekanismi on menettänyt suosionsa, koska fysiikka on tieteenä hylännyt mekanistisen käsityksen ja joissakin tulkinnoissa kieltää myös universaalin determinismin. Tämä johtuu ennen kaikkea kvanttimekaniikan kehityksestä. Ne syyt, jotka 1600- ja 1700-luvulla ohjasivat joitakin filosofeja mekanismin suuntaan, ohjaavat nyt samalla tavalla asennoituvia ajattelijoita fysikalismin suuntaan.
Antrooppinen mekanismi
Antrooppisen mekanismin perusajatuksena ei ole, että kaikki voitaisiin selittää kokonaisuudessaan mekanistisesti, vaan että kaikki ihmisiä koskeva voidaan selittää kokonaisuudessaan mekanistisesti, aivan kuten ihmiset olisivat kellokoneistoja.
Eräs suurimpia haasteita kaikille mekanistisille teorioilla on ollut mekanistisen selityksen tarjoaminen ihmismielen toiminnalle. Descartes kannatti dualismia, koska katsoi, että mekanismi ja mieltä koskevat ajatukset olivat epäyhteensopivia. Hobbes sen sijaan käsitti mielen ja tahdonvapauden puhtaasti mekanistisesti, katsoen, että ne voidaan selittää kokonaisuudessaan aistihavaintojen aikaansaamien seurausten ja halujen täyttämispyrkimysten kautta, joiden hän katsoi puolestaan olevan selitettävissä hermojärjestelmän mekanistisen toiminnan kautta. Monet muut mekanistit seurasivat Hobbesin ajatuksia. Eräs tunnetuimpia esityksiä aiheesta on de La Mettrien teos Ihmiskone (1748).
Antrooppisen mekanismin kannattajat vastaavat yleensä toisella kahdesta seuraavassa esitetystä tavasta. Osa yhtyy mekanismin vastustajiin siinä, että mekanismi on epäyhteensopiva arkikäsitystemme kanssa, mutta että käsityksemme ovat yksinkertaisesti virheellisiä. Tällaista näkemystä edustavat eliminatiivinen materialismi mielenfilosofiassa, ja kova determinismi vapaan tahdon kysymyksessä. Tällaisia näkemyksiä kannattavat eräät luonnontieteilijät, mutta suurin osa nykyajan filosofeista hylkää ne, vaikkakin näkemysten taustalla on myös tunnettuja filosofeja, kuten Paul ja Patricia Churchland.
Toinen vaihtoehto, joka on yleinen antrooppista mekanismia kannattavien filosofien keskuudessa, on katsoa, että epäyhteensopivuutta kannattavat perustelut ovat harhaanjohtavia: mitä sitten tarkoitetaankaan ”tietoisuudella” ja ”vapaalla tahdolla”, on näkemyksen kannattajien mukaan yhteensopivaa mekanistisen mieli- ja tahtokäsityksen kanssa. Siksi antrooppisen mekanismin kannattajat kannattavat usein mielenfilosofiassa jotain ei-eliminativistista fysikalistista mielen ja ruumiin suhdetta koskevaa teoriaa, ja vapaan tahdon kysymyksessä jotain kompatibilistista teoriaa. Nykyajan filosofeista tällaisia näkemyksiä ovat kannattaneet muun muassa J. J. C. Smart ja Daniel Dennett.
Sound Over Matter
Sound Over Matter on suomalaisen Hevein-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 2005. Albumi nauhoitettiin Sonic Pump studioilla. Levyn miksasi Finnvox-studiolla Mikko Karmila.
Pyramid Song
"Pyramid Song" on englantilaisen yhtyeen Radioheadin kappale. Se oli ensimmäinen single yhtyeen vuoden 2001 albumilta Amnesiac ja ensimmäinen Radioheadin single yli kolmeen vuoteen.
"Pyramid Song" julkaistiin lähes kaikkialla maailmassa, paitsi Yhdysvalloissa (jossa "I Might Be Wrong" oli ensimmäinen, vain radiossa soitettu, single). Vastaanotto oli hyvä Britanniassa ja single nousi viiden parhaan joukkoon, sijalle viisi. Se nimettiin myös NME-lehden viikon singleksi. Kappaletta soitettiin Top of the Pops -ohjelmassa toukokuussa 2001. Vaikkei se saanut suurta suosiota radiossa, se on edelleen yksi Radioheadin konserttien usein soitetuista kappaleista. Yhtye itse pitää sitä uransa kohokohtana. Kitaristi Ed O'Brienin mukaan, kun laulaja Thom Yorke oli kuullut kappaleesta aikaisen version, hän oli kutsunut sitä "parhaaksi kappaleeksi, jota yhtye on koskaan saanut nauhalle."
Musiikin ja kappaleen historia
"Pyramid Song" pianokappale, jonka sanotukset on tehnyt Yorke. Hän myös laulaa kappaleen. Siinä on myös Jonny Greenwoodin sovittama jousiyhtye. Kappaleessa Phil Selway soittaa jazz-tyylisiä lyömäsoittimia ja Jonny lisäksi sireenityylistä ulvontaa Ondes Martenotilla, aikaisella elektronisen musiikin instrumentilla. Colin Greenwood soittaa kappaleessa kontrabassoa; O'Brien lisää kappaleen liveversioihin sähkökitaran vivahteita, soittaen pitkällä viiveellä. Yorke kertoi "Pyramid Songin" vaikutteena olleen Charles Mingusin kappale "Freedom," ja alun perin kappaleessa oli myös samanlaiset taputukset. Kappaleen tuottivat Nigel Godrich ja Radiohead.
"Pyramid Song" on tunnettu myös nimillä "Egyptian Song" ja "Nothing to Fear", nimet tulevat sen kertosäkeen sanoituksista. Se soitettiin ensimmäistä kertaa livenä vuonna 1999 "Tibetan Freedom" -konsertissa Amsterdamissa, jossa Yorke soitti sen soolona pianolla. Koko yhtyeen voimilla sitä soitettiin ensimmäistä kertaa yhtyeen kiertueella vuonna 2000, ennen ja jälkeen Kid A julkaisun. "Pyramid Song" oli yksi monista livenä soitetuista kappaleista, mutta ei päässyt kyseiselle albumille. Yhtye saikin kritiikkiä kun jätti pois melodisinta materiaalia. Nauhoitetussa versiossa on epätavallinen rytmimalli, vaikka tahtilaji onkin 4/4.
Alun perin tämä ja muut (kuten "You and Whose Army?" ja "Knives Out") julkaisemattomat kappaleet piti julkaista EP:inä tai singleinä, mutta julkaistiinkin albumilla Amnesiac. "Pyramid Song" nauhoitettiin Kid A:n nauhoitussessioissa ja sen jousiorkesteriosat nauhoitettiin St. John's Orchestran kanssa samana päivänä kuin Kid A:n kappale "How to Disappear Completely" sekä Amnesiacin kappale "Dollars & Cents". Kun kappaletta soitetaan livenä, O'Brien soittaa jousiyhtyeen osat sähkökitaralla.
"Pyramid Songin" loppua sämplätään Amnesiacin kappaleessa "Pulk/Pull Revolving Doors".
Musiikkivideo
200 px|right|thumb|Nimeämätön hahmo "Pyramid Songin" musiikkivideolla. "Pyramid Songin" musiikkivideon ohjasi Shynola ja se sisältää tietokoneella tehtyä 3D- ja käsinpiirrettyä animaatiota. Video perustuu laulaja Thom Yorken uneen. Tekijä on sama kuin Kid A:n aikaisten blipsien tekijä, ja se on ensimmäinen Radioheadin musiikkivideo, jossa ei esiinny yhtye tai laulaja (animoidulla kappaleen "Paranoid Android" musiikkivideolla yhtye esiintyy animaatioversiona pubissa).
Musiikkivideon tarinassa henkilö selviytyy kaupungin tulvasta ja hukkuu mereen, jossa ovat myös kaupungin rauniot. Henkilö ui taloon, istuu tuolille ja kadottaa elämänlankansa. Video voitti useita palkintoja, kuten NME:n vuoden videon palkinnon.
Albert Theodor Böök
Albert Theodor (A. Th.) Böök (8. kesäkuuta 1858 Padasjoki – 29. toukokuuta 1943 Padasjoki) oli Hämeenlinnassa vaikuttanut opettaja, museomies ja tietokirjailija.
Lapsuus ja nuoruus
Padasjoella Alhon kartanossa syntyneen A. Th. Böökin vanhemmat olivat nimismies, kuvernementinsihteeri Thure Wilhelm Böök ja Karolina Forssell. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1877 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1885.
Ura ja luottamustoimet
Vuosina 1890–1892 Böök opetti luonnonhistoriaa ja maantietoa Vaasan ruotsalaisessa lyseossa. Hämeenlinnan lyseon luonnonhistorian ja maantiedon kollegana ja myöhemmin lehtorina hän toimi vuosina 1892–1926. Böök oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1900 ja tomi sen puheenjohtajana vuosina 1905–1912 ja 1875 perustetun Hämeenlinnan Eläinsuojelusseuran toinen puheenjohtaja (1902–1926).
Böök museomiehenä
1900-luvun alussa Böök teki aloitteen Hämeenlinnan Historiallis-Muinaistieteellisen museon eli nykyisen Hämeenlinnan kaupungin historiallisen museon perustamisesta. Taustalla oli pettymys Tampereen voitettua kilpailun Hämeen museon sijoituspaikasta vuonna 1906. Hämeenlinnan museohanke toteutui vuonna 1910. Böökistä tuli vuonna 1912 avatun museon johtokunnan puheenjohtaja ja museon ensimmäinen hoitaja, jona hän toimi vuoteen 1925 asti. Böök oli myös perustamassa Suomen museoliittoa vuonna 1923. Hän oli liiton keskushallituksen jäsen vuosina 1923–1927 ja liiton varapuheenjohtajana 1924–1926. Suomen museoliiton kunniajäseneksi hänet valittiin vuonna 1935.
Böök kuvasi paljon Padasjokea, samoilla paikoilla kuin I. K. Inha, ja Böökin kuvakokoelma on Lahden kaupunginmuseon kokoelmissa.
Türi
Türi on kaupunki Viron keskiosassa Pärnunjoen varrella Järvamaalla. Türissä on 5 257 asukasta (1.1.2015) ja sen pinta-ala on 9,80 neliökilometriä. Hallinnollisesti Türi on epäitsenäinen kaupunki ja se kuuluu Türin kuntaan.
Historia
Ensimmäinen maininta Türistä on vuodelta 1347. Kirkonkylä alkoi kasvaa 1900-luvun vaihteessa, kun Türiin perustettiin sellutehdas ja Tallinnan ja Viljandin välinen rautatie valmistui. Türi sai kaupunkioikeudet 2. heinäkuuta 1926, ja kaupunkiin perustettiin radioasema 1937. Kesällä 1941 suurin osa kaupungista tuhoutui sodassa.
Türin kaupunki yhdistettiin vuonna 2005 Türin maalaiskunnan kanssa Türin kunnaksi, ja uuden kunnan kaupunkikeskuksesta tuli niin sanottu epäitsenäinen kaupunki. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Türin kunta yhdistettiin ja Väätsan ja Kärun kuntien kanssa jälleen uudeksi Türin kunnaksi. Türi on Türin kunnan keskuspaikka.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Türin epäitsenäisessä kaupungissa oli 5 410 asukasta, joista 5 127 (94,8 %) oli virolaisia, 135 (2,5 %) venäläisiä ja 144 (2,7 %) muita kansallisuuksia.
Kulttuuri ja talous
Türissa järjestetään vuosittain keväällä isot puutarhamessut. Vuonna 2000 Viron pääministeri Mart Laar julisti Türin Viron ”kevätpääkaupungiksi”.
Maltsat
Maltsat (Atriplex) on kasvisuku revonhäntäkasvien, aiemman luokituksen mukaan savikkakasvien heimossa. Sukuun kuuluu lähes 250 maailmanlaajuisesti tavattavaa lajia. Useimmat maltsat ovat yksivuotisia ruohoja, joiden lehdet ovat vastakkain. Monet maltsalajit ovat ulkomuodoltaan hyvin muuntelevia. Maltsat muistuttavat paljolti savikoita (Chenopodium), mutta ovat harvemmin rakkokarvaisia.
Joitain maltsalajeja, esimerkiksi tarhamaltsaa (Atriplex hortensis), viljellään lehtivihanneksina.
Native Invader
Native Invader on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin albumi, joka julkaistiin 8. syyskuuta 2017. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 39 ja Top Alternative Albums -listan sijalle 3.
Albumilta julkaistiin singlet "Cloud Riders" ja "Reindeer King". Amos on säveltänyt ja sanoittanut levyn kappaleet.
Taustaa
Kappaleiden sanoituksissa Amos käsittelee muun muassa vihaa, surua, toivoa ja paranemista. Amos on kertonut saaneensa inspiraatiota kappaleisiin käytyään road tripillä Smokey Mountainsilla tarkoituksenaan tutustua äitinsä Cherokee-sukujuuriin. Luonto ja yhdysvaltojen alkuperäiskansojen perintö on inspiroinut sanoituksia. Hieman road tripin jälkeen Amosin äiti sai aivoinfarktin, mikä vaikutti edelleen levyn teemoihin.
Albumin musiikin suuntaan vaikutti myös Yhdysvaltojen poliittinen tilanne levyn tekemisen aikaan. Amos on sanonut pettyneensä presidentin vaalien tulokseen, kansakunnan jakautumiseen ja valeuutisiin. "Sen ei pitänyt alun perin olla levy täynnä kipua ja verta, kun aloitin musiikin tekemisen", Amos on sanonut. "Mutta kuuntelin ja katsoin konflikteja, jotka traumatisoivat maata, ja kirjoitin noista raaoista tunteista."
HMS Arbutus (M86)
HMS Arbutus (viirinumerot M86 ja K86) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Blythistä Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company Limitediltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1940 ja valmistui 12. lokakuuta.
Palvelus
Alus upposi 5. helmikuuta 1942 Pohjois-Atlantilla noin 295 merimailia Irlannin rannikon Erris Headista länteen Saksan laivaston sukellusveneen U-136 torpedoimana.
Aluksen päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
The Disney Afternoon Collection
The Disney Afternoon Collection on videopelikokoelma, joka sisältää kuusi Capcomin valmistamia Disney-lisenssipelejä. Kokoelma julkaistiin PlayStation 4:lle, Xbox One:lle ja Steamiin 18. huhtikuuta 2017.
Ominaisuudet
Pelaajalla on myös mahdollisuus korjata epäonnistumista käyttämällä kelausnäppäintä.
Netscape
Netscape Communications Corporation oli yhdysvaltalainen yhtiö, joka julkaisi Netscape Navigator ja Netscape Communicator -selaimet. Netscape oli 1990-luvulla yksi tärkeimmistä World Wide Webin teknologioiden kehittäjistä.
Yhtiön historia
Yhtiön perustivat nimellä Mosaic Communications Corporation 4. huhtikuuta 1994 Marc Andreessen ja Jim Clark. Se oli ensimmäinen yhtiö joka keskittyi nousevaan Internet-liiketoimintaan. Yhtiön ensimmäinen tuote oli web-selain "Mosaic Netscape 0.9" 13. lokakuuta 1994. Selain nimettiin sittemmin "Netscape"-nimiseksi ja yhtiö vaihtoi nimekseen Netscape 14. marraskuuta 1994 välttääkseen tavaramerkkiongelmat NCSA:n kanssa, jossa useimmat Netscapen työntekijät olivat työskennelleet ennen oman yhtiön perustamista. Mosaic Netscape -selain oli kehitetty puhtaalta pöydältä, eikä se sisältänyt NCSA Mosaic -selaimen koodia.
Netscape listautui pörssiin 9. elokuuta 1995. Osaketta tarjottiin aluksi 14 dollarin hintaan, mutta viime hetkellä ennen kaupankäynnin alkua, hinta päätettiin nostaa 28 dollariin. Ensimmäisenä kauppapäivänä osakkeen hinta nousi 75 dollariin.
Tuotteet
Yhtiön tuotteisiin kuuluivat aluksi: Myöhempiä tuotteita olivat:
Netscape kehitti lisäksi JavaScript-ohjelmointikielen, sekä kehitti oman Java-virtuaalikoneensa.
Myöhemmät vaiheet
Microsoft loi Windows 95 -käyttöjärjestelmän Netscapen kilpailijaksi aluksi lisäpakettina elokuussa 1995 julkaistun Internet Explorerin, joka sittemmin liitettiin Windows-käyttöjärjestelmään. Tämä johti ns. selainsotiin, joissa Netscape jäi lopuksi häviölle, koska Microsoft jakoi omaa selaintaan ilmaiseksi ja pyrki samanaikaisesti tekemään WWW-sivuista selainriippuvaisia.
Netscape aloitti tammikuussa 1998, jo jäätyään Microsoftin jalkoihin, avoimeen lähdekoodiin perustuvan Mozilla-projektin kehittääkseen selaintaan eteenpäin. Netscapet, joiden versionumero on suurempi tai yhtä suuri kuin 6.0, perustuvat kaikki Mozilla Suiten koodiin.
Internet-palveluntarjoaja America Online ilmoitti 24. marraskuuta 1998 ostavansa Netscapen osakevaihdolla 4,2 miljardilla dollarilla.
15. heinäkuuta 2003 Time Warner (entinen AOL Time Warner, entinen AOL) lopetti Netscapen ja auttoi perustamaan Mozilla-säätiön tukemaan Mozilla-projektia. Suurin osa Netscapen työntekijöistä sai lopputilin, ja Netscapen logo poistettiin toimistorakennuksen seinältä. Netscape oli myöhemmin olemassa ainoastaan AOL:n portaalin ja sen tarjoaman halvan Internet-yhteyden nimenä.
Loppuvuosinaan Netscapesta julkaistiin vielä joitakin uusia versioita, mutta ne olivat tosiasiallisesti vain muokattuja Mozillan selaimia, joihin oli vaihdettu Netscape-logo. Ne myös kehitettiin AOL:n ulkopuolisissa kehitysryhmissä. Viimeiseksi versioksi jäi 9.0, joka julkaistiin lokakuussa 2007. Saman vuoden joulukuun lopussa AOL ilmoitti lopettaneensa Netscapen kehittämisen pysyvästi.
Fjodor Šaljapin
thumb|[[Boris Kustodijev: Fjodor Šaljapin, 1921.]] Fjodor Šaljapin (kyrill., 13. helmikuuta (vanhaa lukua 1. helmikuuta) 1873 Kazan – 12. huhtikuuta 1938 Pariisi) oli venäläinen bassolaulaja ja oopperatähti. Fjodor Šaljapin muistetaan karismansa ja upean bassoäänensä lisäksi taiteenalansa merkittävänä uudistajana.
Šaljapin syntyi Kazanissa Venäjällä talonpoikaisperheeseen. Huolimatta ankeasta lapsuudesta ja vähäisestä koulutuksesta hänen uransa laulajana lähti nousuun jo nuorena.
Debytoituaan Tbilisissä hän muutti vuonna 1894 Pietariin (Mariinski-teatteriin) ja sittemmin Moskovaan. Vuosina 1899–1914 hän lauloi Bolšoi-teatterissa.
Šaljapinin kuulusin rooli oli Modest Musorgskin oopperan Boris Godunov pääosa, mutta hänet muistetaan myös Nikolai Rimski-Korsakovin Iivana Julmasta sekä Charles Gounod’n Faustista ja Jules Massenet’n Don Quichottesta. Vuonna 1933 hän esiintyi äänielokuvassa Don Quijote, jonka ohjasi itävaltalainen ohjaaja G. W. Pabst. Elokuva näyteltiin kolmella kielellä, ranskaksi, saksaksi ja englanniksi. Englannin- ja rankankielinen versio ovat tunnetuimpia, ja ne julkaistiin DVD:llä vuonna 2006. Elokuva perustuu Miguel de Cervantesin romaaniin Don Quijote, ja laulut sävelsi Jacques Ibert.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Šaljapin oli bolševikkien suosiossa, mutta hän riitautui heidän kanssaan ja häntä alettiin pitää ”vastavallankumouksellisena”. Hän pakeni 1921 Suomeen. Matka jatkui Suomesta Ranskaan, jossa Šaljapin loi uran Pariisin oopperassa. Ulkomailla hän lauloi pääasiassa New Yorkin Metropolitanissa, Pariisiin Palais Garnier’ssa ja Milanon La Scalassa. Hänen kuuluisimpiin rooleihinsa kuuluivat muiden muassa Boris Godunov, Don Quijote ja Faust. Oopperarooliensa lisäksi bassolaulaja levytti ahkerasti ja esiintyi kahdessa elokuvassa. Šaljapinin syntymäkaupunkiin on rakennettu mestarin nimeä kantava konserttihalli, jossa sijaitsee myös hänen elämästään kertova museo.
Suomalainen Ooppera onnistui saamaan Šaljapinin solistiksi Sevillan parturiin ja Faustiin marraskuussa 1935. Harjoituksissa Šaljapin ihastui oopperan nuoren pianistin soittoon, ja niin George de Godzinsky sai kiinnityksen säestäjäksi Šaljapinin Kaukoidän-kiertueelle 1935–1936.
Fjodor Šaljapin kuoli Pariisissa vuonna 1938 leukemiaan 65-vuotiaana. Hänen ruumiinsa tuotiin Moskovan Novodevitšin hautausmaalle vasta vuonna 1984.
Luettelo Virolahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Virolahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Virolahden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Luettelossa on 36 kohdetta.
La Crosse (Wisconsin)
La Crosse on kaupunki Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 51 320. La Crossen läpi virtaa Mississippi. Kaupunki on La Crosse -piirikunnan hallintokeskus.
Berndt Theodor Munck
Berndt (Bernt) Theodor (Teodor) Munck (31. joulukuuta 1854 Nakkila – 18. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen virka- ja valtiopäivämies.
Munckin vanhemmat olivat Berndt Gustaf Munck ja Anna Stina Futka ja puoliso (Cissy) Cecilia Alexandra Malmström (k. 1916). Munck palveli virkamiehenä valtionrautateillä useissa eri tehtävissä, mutta myös Uudenmaan läänin lääninkansliassa sekä sittemmin leski- ja orpokassan palveluksessa aina vuoteen 1926 asti. Munck oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900.
Pacific Racing
Pacific Grand Prix (alun perin Pacific Racing), tai lyhyemmin pelkästään Pacific oli vuodesta 1984 vuoteen 1996 toiminut talli, joka osallistui Formula 1, Formula 3000, Formula Ford ja Englannin Formula 3 -luokkiin. Formula 1 -sarjassa talli kilpaili kausina –.
Aika ennen Formula Ykkösiä
Englantilaisen Keith Wigginsin vuonna 1984 perustama Pacific Grand Prix aloitti kilpailemisensa Euroopan Formula Ford-mestaruussarjassa. Pacificin tunnetuimpia alkuaikojen kuljettajia on J.J. Lehto, Bertrand Gachot, Eddie Irvine ja David Coulthard, jotka ajoivat tallin väreissä Formula Ford- ja Formula 3000 -luokissa.
Heikko alku (1994)
Kun Keith Wigginsin perustama kilpatalli päätti lähteä mukaan Formula 1 -sarjaan, Pacific valitsi moottorikseen Ilmorin V10 ja kuljettajikseen Pacificilla jo 1980-luvulla ajaneen Bertrand Gachot'n, joka oli mukana myös tallin omistajapuolella ja tunnetun näyttelijän Jean-Paul Belmondon pojan, Paul Belmondon. Renkaat tulivat Goodyearilta, joka oli siihen aikaan sarjan ainoa rengasvalmistaja.
Pacificin sarjaan tuleminen myöhästyi vuodella, ja niinpä Reynardin vuodeksi 1993 suunnittelema auto oli kehityksestä jäljessä kaudelle 1994 lähdettäessä eikä Ilmorin alitehoinen kone ainakaan helpottanut tilannetta. Gachot oli selvästi tallin ykköskuljettaja ja selvisikin kilpailuun asti 5 kertaa alkukaudesta, mutta joutui joka kerta keskeyttämään kilpailun. Paul Belmondo osoittautui jonkin sortin pettymykseksi ja onnistui pääsemään itse kilpailuun kahdesti kauden aikana. Kauden loppupuolisko meni vielä alkuvuottakin huonommin, eivätkä Pacificin autot selvinneet mukaan kilpailuun kertaakaan.
Pientä parantumista (1995)
pienoiskuva|Andrea Monterminin Pacific PR02 Saksan osakilpailussa vuonna 1995. Kaudelle 1995 lähdettäessä Pacificilla elettiin muutosten aikaa. Talli oli yhdistynyt toimintansa lopettaneen Lotuksen kanssa, minkä merkiksi autojen väritykseen lisättiin vihreä raita ja Lotuksen logo. Se sai heikkojen Ilmor-moottoreittensa tilalle hieman paremmat Fordin EDC-koneet, jotka eivät kuitenkaan olleet yhtä tehokkaita kuin Fordin kehittyneemmät, Sauberin käyttämät ECA:t puhumattakaan kärkitallien moottoreista. Gachot jatkoi tallissa, mutta heikosti ajanut Belmondo sai lähteä. Hänet korvasi Formula 3000:ssa menestynyt Andrea Montermini. Testikuskiksi tuli Oliver Gavin. Larroussen ja Lotuksen poistuttua kilparadoilta edelliskauden lopun jälkeen, ja vain yhden uuden tallin (Forti) liittyessä mukaan, sarjassa oli mukana enää 26 autoa. Tämä oli Pacificille hyvä uutinen, sillä sitä myötä tallin molemmat autot pääsivät varmasti jokaisen osakilpailun lähtöruudukkoon.
Montermini teki historiaa kauden avauskilpailussa, kun hän ajoi maaliin asti sijalla 9, vaikkakin 6 kierrosta jäljessä. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Pacificin auto selvisi ruutulipulle asti. Kauden 1994 ajan tallin kantavana voimana ollut, vuodeksi 1995 myös tallin osaomistajaksi ryhtynyt Gachot ei oikein pärjännyt Monterminille ja siirtyi pois kuljettajapaikalta kauden puolivälissä. Gachot'n paikalle saapui Giovanni Lavaggi, joka toi tallille kilpailemisen kannalta elintärkeää rahaa. Lavaggi ajoi neljä kilpailua ja joutui lähtemään, kun hänen sponsorirahatulonsa loppuivat. Lavaggin korvasi toinen "maksukuljettaja", Jean-Denis Delétraz, joka ei kyennyt parempaan kuin Lavaggi. Delétrazin visiitti tallissa kesti kaksi osakilpailua, ja kauden viimeiseen kolmeen osakilpailuun Pacificin toiseksi kuljettajaksi palasi Bertrand Gachot. Testikuljettaja Gavinin oli tarkoitus ajaa kauden viimeisessä kilpailussa Australiassa, mutta tämä ei onnistunut, koska FIA ei antanut hänelle superlisenssiä.
Vaikka Pacific ei saavuttanut pisteitä, oli kausi ollut parempi kuin tallin debyttikausi F1:ssä. Koko kauden tallissa ajanut Montermini selvisi maaliin asti neljästi, parhaana sijoituksena kahdeksas sija Saksan GP:stä. Gachotilta maalin pääsy onnistui kahdesti, ja hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas sija kauden viimeisessä osakilpailussa, Australian GP:ssä.