cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tenacious D (albumi)
Kenties albumin tunnetuin kappale on "Tribute", joka on kunnianosoitus "maailman parhaalle laululle", jonka Tenacious D omien sanojensa mukaan oli joskus itse tehnyt, mutta myöhemmin unohtanut sen. "Tribute" on myös ensimmäinen yhtyeen tekemä kappale. Televisiosarjassa nähdyssä versiossa viitattiin varsin selkeästi (Kage soittaa välillä pätkiä kappaleesta), että tämä "maailman paras laulu" olisi Led Zeppelinin Stairway to Heaven. Toisaalta yhtye on sanonut kappaleen syntyneen Metallican kappaleen One innoittamana.
Iso Karhujärvi
Historia
Asutukset olivat seudulla tilapäisiä, kunnes vuonna 1930 alueelta löydettiin radiumia ja uraania sisältävää pikivälkettä. Järven itärannalla perustettiin 1933 Port Radium. Malmivarannot käytettiin nopeasti loppuun, ja alueelta kaivettua malmia päätyi muun muassa Yhdysvaltain toisessa maailmansodassa käyttämiin atomipommeihin. Pikivälkevarantojen ehdyttyä alueen asutukset autioituivat. Nykyään ainoa asutuskeskus on Délįne. Kylässä asuu 650 ihmistä.
Noppaperhoset
Noppaperhoset (Riodinidae) on päiväperhosiin kuuluva perhosheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti noin 1000 lajia. Lajimäärä on suurin trooppisessa Amerikassa, mutta heimo on edustettuna myös vanhalla mantereella.
Tyypillinen piirre on heimon perhoslajien siivillä näkyvät kirkkaat ja metallinhohtoiset täplät tai kuviot. Heimon perhoset muistuttavat sinisiipiä, sillä koiraiden etummainen raajapari on surkastunut, kun naarailla kaikki raajat ovat täysimittaisia. Lisäksi takasiipien siipisuonitus on heimolle tunnusomainen. Lepäävät perhoset piilottelevat lehtien alapinnoilla pitäen siipiään ruumiin sivuille levitettynä. Pääasiassa koiraiden eturaajojen piirteiden perusteella heimo on joskus yhdistetty joko sinisiipisiin tai täpläperhosiin.
Euroopassa heimoa edustaa esikkoperhonen eli noppaperhonen (Hamearis lucina), jota ei tavata Suomessa, mutta kylläkin Virossa sekä Etelä-Ruotsissa.
ATC-koodi M
Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen M-koodiryhmään kuuluu tuki- ja liikuntaelinten sairauksien lääkkeet. Ryhmän lääkkeet jaetaan edelleen kuuteen ryhmään.
Kvartsikello
thumb|right|Kvartsikello Kvartsikello on kvartsikiteen värähtelyjen avulla aikaa mittaava elektroninen kello. Aiemmin kvartsikidekelloja käytettiin kalleutensa ja monimutkaisuutensa vuoksi pääasiassa laboratorioiden tarkkuuskelloina, mutta digitaalisten mikropiirien kehitys mahdollisti 1960-luvulta alkaen kvartsikiteisiin perustuvat rannekellot. Nykyään valtaosa kelloista on kvartsikidekelloja.
Rakenne ja toiminta
thumb|right|Moderni kvartsirannekello. Yksinkertaisen kvartsikellon tärkeimmät osat ovat kvartsikiteeseen perustuva pienitaajuinen kideoskillaattori, digitaalisen taajuusjakajan sisältävä mikropiiri, näyttölaite sekä paristo.
Kideoskillaattorissa kvartsikide värähtelee sen rakenteen määräämällä vakiotaajuudella. Mikropiiri laskee värähtelyt ja päivittää kellon näyttämää aikaa kerran sekunnissa. Analogianäyttöisessä kellossa pieni askelmoottori kääntää viisarikoneistoa. Numeronäyttöisessä eli digitaalisessa kvartsikellossa ei ole lainkaan liikkuvia osia, vaan mikropiiriin on yhdistetty numeronäyttö. Tavallisimmin pieni nestekidenäyttö esittää ajan suoraan numeroina.
Şuşa
Şuşa (azerinkielinen nimi, ; ) on kaupunki Azerbaidžaniin virallisesti kuuluvassa Vuoristo-Karabahissa. Se sijaitsee Karabahin vuoriharjanteen juurella 11 kilometriä Stepanakertista etelään. Kaupunki on Şuşan piirin keskus. Sen kautta kulkee Yevlaxin, Stepanakertin ja Nahitševanin välinen maantie. Asukkaita oli vuonna 2013 noin 4 300 henkeä (15 039 vuonna 1989). Azerbaidžanin tilastokeskuksen arvio väkiluvuksi (23 900 as., 2020 alussa) poikkesi huomattavasti paikallisesta arviosta.
Kvartsikello
Rakenne ja toiminta
Kvartsikiteen toiminta perustuu kvartsin pietsosähköisyyteen eli kiteen muodonmuutokseen siihen kohdistuvan sähkökentän vaikutuksesta. Kun pientä äänirautaa hieman muistuttavaan kiteeseen kytketään sähköjännite, kide alkaa värähdellä sille ominaisella resonanssitaajuudella. Värähtelyn taajuus riippuu kiteen tarkasta koosta ja muodosta, ja on rannekelloissa tyypillisesti 215 = 32768 hertsiä.
Brzezinka
Brzezinka on kylä Vähä-Puolan voivodikunnassa Puolassa lähellä Oświęcimiä. Siellä sijaitsi natsien kuuluisa Birkenaun tuhoamisleiri Auschwitz II. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä asui 2 336 asukasta.
Kvartsikello
Rakenne ja toiminta
Etenkin vanhemmissa, mutta myös joissakin uusissa kvartsikelloissa on usein selvästi näkyvillä teksti QUARTZ = kvartsi.
Şuşa
Şuşa kuului 1990-luvun alun Vuoristo-Karabahin sodan jälkeen Vuoristo-Karabahin tasavaltaan, kunnes Azerbaidžanin joukot valtasivat sen takaisin marraskuussa vuoden 2020 sodan aikana.
Historia
thumb|vasen|Kaupunkikuvaa Şuşassa, piirros vuodelta 1865. thumb|vasen|Şuşan linnoituksia. Şuşan perusti Karabahin kaanikunnan hallitsija Panah Khan. Vuonna 1752 perustettu kaupunki tunnettiin alun perin nimellä Panahabad. Kaanien ottaessa sittemmin yhteen Persian hallitsijoiden kanssa Şuşaa piiritettiin vuosina 1785 ja 1797. Persian šaahi Agha Muhammad Šah kuoli Şuşassa hieman jälkimmäisen piirityksen jälkeen. Seuraavan vuosisadan alussa Venäjän–Persian sodan aikana vuonna 1805 paikan valtasivat venäläiset ja sinne asetettiin venäläinen varuskunta. Koko kaanikunta liitettiin Venäjään vuonna 1822. Vuonna 1840 Şuşasta tuli Jelizavetpolin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun ajan kaupungin porvariluokka kasvoi ja kaupunkiin rakennettiin kirkkoja, moskeijoita, leveitä katuja ja useita uusklassisia rakennuksia. Se tuli tunnetuksi Azerbaidžanin konservatoriona, sillä se tuotti useita muusikkoja ja säveltäjiä. Kaupungin merkitys väheni vuoden 1905 jälkeen, jolloin se kärsi suuria tuhoja kaupungin muslimien ja kristittyjen välisissä yhteenotoissa. Vielä suurempia tuhoja se kärsi vuonna 1920, jolloin Azerbaidžanin armeija tuhosi sen armenialaisen kaupunginosan. Kymmenisen vuotta myöhemmin kaupungissa vieraillut venäjänjuutalainen runoilija Osip Mandelštam kuvaili sitä aavekaupungiksi.
Vuodesta 1923 kaupunki kuului Vuoristo-Karabahin autonomiseen alueeseen. Stepanakertista tuli autonomisen alueen pääkaupunki ja Şuşasta kehittyi samalla alueen azeriväestön keskus. Vuoristo-Karabahin konfliktin kärjistyessä vuonna 1988 kaupunki oli yksinomaan azerien asuttama linnake armenialaisten autonomisen alueen sisällä. Sodan puhjettua armenialaiset valtasivat sen toukokuussa 1992 ja tuhosivat siitä suurimman osan. Sittemmin armenialaiset ovat tehneet kaupungissa joitakin korjauksia ja esimerkiksi sen armenialainen kirkko on jälleenrakennettu. Suuri osa kaupungista on kuitenkin edelleen tyhjillään, mukaan lukien sen kaksi moskeijaa. Kaupungin kohtalosta on tullut yksi tärkeimmistä Vuoristo-Karabahin konfliktin päättämistä koskevien neuvottelujen kiistakysymyksistä. Armenialaiset pelkäävät, että kaupungista muodostuisi jälleen azerien tukikohta, kun taas paenneet azerit eivät halua luopua vaatimuksistaan kaupungin suhteen.
Syyskuussa 2020 Vuoristo-Karabahin armenialaiset ilmoittivat aikeista siirtää tasavaltansa parlamentti Stepanakertista Şuşaan. Saman kuun lopussa uudelleen syttyneiden yhteenottojen jälkeen armenialaiset ovat syyttäneet azereja kaupungin tulituksesta. Vahinkoja kärsi lokakuussa esimerkiksi Ghazantšetsotsin katedraali. Marraskuussa Azerbaidžanin presidentti İlham Əliyev ilmoitti azerien vallanneen kaupungin. Armenialaiset kiistivät ensin tiedon mainiten taistelujen jatkuvan. Vuoristo-Karabahin hallinto vahvisti kuitenkin lopulta 9. marraskuuta kaupungin menetyksen.
Kaupunkikuva
thumb|[[Ghazantšetsotsin katedraali.]] thumb|[[Yuxarı Gövhar Ağan moskeija.]] Ennen Azerbaidžanin ja Armenian välistä sotaa Şuşassa oli silkki- ja pienteollisuutta. Se tunnettiin myös ikivanhana matonkudonnan keskuksena. Kaupungissa oli historiallinen museo ja säveltäjä Üzeyir Hacıbəyoville omistettu kotimuseo. Şuşa oli suosittu matkailukohde, jonka ympärillä sijaitsi parantoloita, lepokoteja ja pioneerileirejä. Nähtävyyksiin kuuluivat 1700-luvulla rakennetut linnat ja linnoituksen muurit sekä 1700–1800-lukujen koristeelliset asuintalot. Vuoristo-Karabahin sodan jälkeen monet rakennukset jäivät raunioiksi. Kaupungissa tehtiin sodan jälkeen eri rakennusten kunnostus- ja jälleenrakennustöitä. Kunnostettuihin rakennuksiin lukeutuvat esimerkiksi 1800-luvulla rakennetut Ghazantšetsotsin katedraali ja Yuxarı Gövhar Ağan moskeija.
Väestö
Vuoristo-Karabahin hallinnon mukaan Şuşan asukasluku oli vuonna 2013 noin 4 300. Kaupungissa asui yksinomaan armenialaisia. Kaikki azerit olivat paenneet Vuoristo-Karabahin sodan seurauksena. Ennen sotaa kaupunki oli alueen ainoa azerienemmistöinen kaupunki. Vuonna 1989 sen asukasluku oli ollut noin 15 039. Azerbaidžanin tilastokeskuksen arvio väkiluvuksi vuoden 2020 alussa oli noin 23 900.
Asperg
Historia
pienoiskuva|vasen|Aspergin kelttiläinen hautakumpu "Kleinaspergle". Ensimmäinen maininta Aspergista on elsassilaisen Weißenburgin luostarin asiakirjoissa vuodelta 819. Jo tätä ennen alueella on kuitenkin ollut kelttiläistä ja alemannilaista asutusta, ja läheinen 356 metriä korkea Hohenaspergin vuori on toiminut esihistoriallisella ajalla linnavuorena. Alueella sijaitsee kelttiläinen hautakumpu 400-luvulta eKr., ja sieltä löydettyjä esineitä ovat tähän mennessä ainoa Alppien pohjoispuolelta löydetty sfinksi, kelttiläinen nokkakannu ja kultainen juomasarvi. Frankit saapuivat alueelle 500-luvulla jKr. ja työnsivät keltit tieltään kohti etelää.
1300-luvulla Hohenaspergin vuorelle alkoi muodostua Weihenbergin kylä. Vuosisadan lopulla vuorelle oli kehittynyt pieni kaupunki, jonka nimi esiintyy kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1304. Vuonna 1534 kaupunki siirrettiin vuorelta Weihenbergiin, jonka nimeksi tuli nyt Unterasperg. Kaupunki on kokenut historiansa aikana useita tuhoisia sotia, joista ensimmäisiä oli Hohenaspergin linnoituksen piiritys vuonna 1519. Lähes koko kaupunki tuhoutui kolmikymmenvuotisen sodan aikana, kun Hohenaspergia piiritettiin elokuusta 1634 heinäkuun loppuun 1635. Lisäksi kaupunki paloi hieman ennen sodan loppumista.
Vuonna 1714 aloitettiin uuden Ludwigsburgin kaupungin rakentaminen, minkä seurauksena Asperg menetti kaupunginoikeutensa. 1800-luvulla paikkakunta alkoi nopeasti kehittyä maaseutuasutuksesta kaupungiksi. Asperg yhdistettiin rautatieverkkoon vuonna 1847 ja sen kaupunginoikeudet palautettiin vuonna 1875. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungin väkiluku kasvoi voimakkaasti: kun se vielä sodan päättyessä oli ollut noin 4 700, vuonna 1970 kaupungissa oli jo vajaat 13 000 asukasta. Asperg juhli 1200-vuotista historiaansa vuonna 2019.
Suunnitelmakieli
Suunnitelmakieli (harrastajien kesken usein engelang englannin sanoista engineered language) on keinotekoinen kieli, jonka tarkoituksena on kokeilla tai todistaa jokin hypoteesi siitä, kuinka kielet toimivat tai voisivat toimia. Suunnitelmakielet jaetaan kahteen ryhmään, filosofisiin kieliin ja loogisiin kieliin (loglang sanoista logical language). Joitakin suunnitelmiakieliä voidaan myös pitää kansainvälisinä apukielinä.
Loogiset kielet
Loogisten kielten tarkoituksena on mahdollistaa yksiselitteisyys viestinnässä. Tunnetuimmat loogiset kielet ovat loglan ja siitä syntynyt lojban.
Filosofiset kielet
Filosofiset kielet on suunniteltu kuvastamaan jotakin filosofian piirrettä ottaen kielen luonteen erityisesti huomioon. Esimerkiksi Edward Powell Fosterin ro muodostaa sanastonsa käyttämällä luokittelevaa puumallia, John Quijaidan ithkuil suunniteltiin mahdollisimman suppeaksi, ja Sonja Elen Kisan toki pona perustuu taolaisuuteen
Carlos Soler
Carlos Soler Barragán (s. 2. tammikuuta 1997 Valencia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa Paris Saint-Germainia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura
Soler on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Valencia Club de Fútbolin kasvatti, jonka nuorisoakatemiaan hän liittyi vuonna 2005. Juniorivuosinaan Soler pelasi usein hyökkääjänä, mutta pelaajan kehittyessä ja vanhetessa, hänen pelipaikkaansa laskettiin hyökkäävän keskikenttäpelaajan kautta keskikentälle. Ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa Soler teki 3. toukokuuta 2015 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä ottelussa UE Cornellàa vastaan.
Soler teki ensimmäisen maalinsa aikuisten tasolla 13. joulukuuta 2015 ottelussa Badalonaa vastaan. Seuraavan vuoden maaliskuussa, hän solmi jatkosopimuksen seuran kanssa.
Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Soler teki 10. joulukuuta 2016 tappiollisessa vierasottelussa Real Sociedadia vastaan. Ensimmäinen maali edustusmiehistössä syntyi 21. tammikuuta 2017, kun joukkue kohtasi vierasottelussa Estadio de la Cerámicalla Villarrealin.
Soler pelasi Valenciassa vuosina 2016–2022 kaikkiaan 181 Primera divisiónin ottelua, joissa hän teki 31 ja syötti 25 maalia. Hän syötti voittomaalin Copa del Reyn loppuottelussa 2019 Valencian voittaessa Barcelonan 2–1. Mestarien liigan 11 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua.
Soler siirtyi Ligue 1:n Paris Saint-Germainiin 18 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2022. Jouluun mennessä hän oli pelannut seitsemän Ranskan pääsarjaottelua ja tehnyt kaksi maalia. Mestarien liigan viidessä ottelussa hän oli tehnyt yhden maalin.
Maajoukkueura
Soler pelasi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa yhden ottelun Espanjan hopeajoukkueessa 2017 ja neljä ottelua maan voittaessa mestaruuden 2019. Hän pelasi kaikissa kuudessa ottelussa, mutta oli vain kerran avauskokoonpanossa, Espanjan saavuttaessa olympiahopeaa Tokiossa 2021.
Soler pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan syyskuussa 2021. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen maajoukkuemaalinsa. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle, ja teki maalin ottelussa Costa Ricaa vastaan.
OMX
OMX AB on ruotsalainen yhtiö, joka omistaa ja operoi pörssejä Pohjoismaissa ja Baltian maissa. Yhtiö muodostettiin vuonna 2003 yhdistämällä Tukholman pörssin omistanut OM AB ja Helsingin pörssin omistanut HEX Oyj. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Ruotsissa, Tukholmassa. Toimitusjohtajana toimii Magnus Böcker. Yhtiön nimi oli alun perin OM HEX AB, mutta 31. elokuuta 2004 nimi vaihdettiin muotoon OMX AB. Helmikuusta 2008 lähtien OMX AB on ollut yhdysvaltalaisen NASDAQ-pörssin omistavan Nasdaq, Inc. omistuksessa.
OMX:lla on kolme liiketoiminta-aluetta: Nordic Marketplaces, Information Services & New Markets ja Market Technology. Liiketoiminta-alueet korvasivat vuoden 2006 alussa OMX:n divisioonat OMX Exchanges ja OMX Technology.
OMX omistaa kokonaan Helsingin, Islannin, Kööpenhaminan, Riian, Tallinnan, Tukholman ja Vilnan pörssit ja operoi niitä. Lisäksi OMX omistaa 10 % osuuden Oslon pörssistä.
Historia
OMX:n historia alkaa vuodesta 1985, jolloin yhtiö aloitti johdannaisten välittämisen. Vuonna 1987 OMX:stä tuli maailman ensimmäinen pörssilistattu pörssi. OMX:n laajentuminen alkoi yhdistymisestä Tukholman pörssin kanssa 1998. HEX liittyi OMX:n vuonna 2003, jolloin yhtiön omistukseen siirtyivät myös Helsingin, Tallinnan ja Riian pörssit. OMX hankki omistukseensa Liettuassa sijaitsevan Vilnan pörssin vuonna 2004. Vuonna 2005 Kööpenhaminan pörssistä tuli osa yhtiötä. OMX:n viimeiseksi laajentumiseksi jäi yhdistyminen Islannin pörssin kanssa 2006.
Täällä taas (elokuva)
Täällä taas sisältää viittauksia muun muassa elokuviin Perikato ja Terminator. Siinä esiintyy myös lukuisia saksalaisia julkisuuden henkilöitä, televisio- ja internetpersoonia.
Fm
Fm tarkoittaa seuraavia:
Jan Guillou
thumb|Jan Guillou Jan Oscar Sverre Lucien Henri Guillou [ɡɪ'juː] (s. 17. tammikuuta 1944 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan kotimaassaan parhaiten agentti Carl Hamiltonista kertovasta 13-osaisesta romaanisarjastaan, josta viisi kirjaa on suomennettu. Kirjat, joissa Guillou esittää myös kiivasta yhteiskunnallista arvostelua, ovat olleet Ruotsin kaikkien aikojen suurin romaanien myyntimenestys. Niitä on käännetty kymmenelle kielelle, ja neljästä on tehty elokuva.
Guillou on myös suosittu televisioesiintyjä ja televisio-ohjelmien tekijä.
Elämänvaiheet
Guillou syntyi Södertäljessä Tukholman läänissä. Hänen isänsä Charles Guillou oli ranskalainen vahtimestari, joka työskenteli Ranskan suurlähetystössä Tukholmassa. Guilloun äiti Marianne (o.s. Botolfsen) oli norjalaistaustainen. Jan Guilloulla on Ranskan ja Ruotsin kaksoiskansalainen. Kun Guilloun isoisä nimitettiin Ranskan suurlähettilääksi Suomeen, Guilloun isä päätti muuttaa Helsinkiin. Guillou varttui äitinsä ja tämän uuden aviomiehen kanssa Saltsjöbadenissa.
Isäpuoltaan Guillou on kuvannut omaelämäkerrallisessa romaanissaan Pahuus. Siinä hänet esitetään sadistina, joka pahoinpitelee poikapuoltaan päivittäin. Guilloun äiti ja sisarpuoli ovat kiistäneet kuvauksen todenperäisyyden. Myös Guilloun opettajien mukaan romaani on paljolti sepitettä.
Iltapäivälehden syytökset vakoilusta
Ruotsalainen iltapäivälehti Expressen väitti 24. lokakuuta 2009, että Guillou rekrytoitiin vuonna 1967 salaa KGB:n informantiksi. Guillou vastasi olleensa yhteydessä tehdessään tutkivaa journalismia. Hän sai moneen otteeseen KGB:ltä rahaa antamistaan tiedoista, jotka koskivat Vietnamin sodan vastustajia. Hän otti vastaan myös salaisen tehtävän ja toimitti asiakirjasalkun sovittuun paikkaan. KGB-yhteistyö jatkui vuoteen 1972 asti. Guilloun ystävä ja kollega Arne Lemberg antoi Säpolle vihjeen Guilloun tekemisistä, mutta Säpo ei ryhtynyt asiassa sen tarkempiin tutkimuksiin. Guillou maksoi osan KGB:ltä saamistaan rahoista Lembergille.
Vuonna 1973 Guillou tuomittiin vankeuteen vakoilusta niin sanotun IB-jutun takia. Guillou ja Peter Bratt paljastivat Ruotsin puolustusvoimien salaisen tiedustelutoimiston Informationsbyrån toiminnan.
Poliittiset näkemykset
Guillou toimi 1960- ja 1970-luvuilla maolaisen Clarté-organisaation piirissä. Puolen vuoden ajan hän oli myös Clartéa lähellä olevan Ruotsin kommunistisen puolueen (aiemmin Marxisti-leninistien kommunistinen liitto KFML) jäsen, mutta hänet erotettiin puolueesta hänen jätettyään jäsenmaksunsa maksamatta ollessaan ulkomailla. Nykyään hän sanoo olevansa sosialisti mutta ei kommunisti.
Antonio Di Martino
Antonio Di Martino (s. 1. joulukuuta 1982 Palermo) on italialainen laulaja-lauluntekijä.
Ura
Antonio Di Martino aloitti taiteellisen uransa 1998, jolloin hän perusti yhtyeen Famelika muusikoiden Enrico Orlando (kitara), Giusto Correnti (rummut) ja Pippo Guagliardo (kitara) kanssa Misilmerin kaupungissa Palermon lähellä. Debyyttialbumi Storie poco normali julkaistiin 2002. Vuosina 2003 ja 2004 Famelika esiintyi kiertueilla lämmittely-yhtyeenä. Debyyttialbumi Cara maestra abbiamo perso julkaistiin 2010. Tuolloin Di Martino valitsi yhtyeensä nimeksi Dimartino, ja mukaan liittyi Angelo Trabace (piano).
Vuonna 2012 julkaistu albumi Sarebbe bello non lasciarsi mai ma abbandonarsi ogni tanto è utile sai tunnustusta kriitikoilta. Vuonna 2015 julkaistu Un paese ci vuole pohtii italian kielen moniulotteista käsitettä "paese", ja ammentaa Cesare Pavesen romaanista La luna e i falò. Vuonna 2019 julkaistu Afrodite on omistettu Di Martinon esikoistyttärelle. Seuraavana vuonna Di Martino julkaisi levyn I mortali Colapescen kanssa.
Di Martino osallistui Colapescen kanssa San Remon festivaaleille keväällä 2021. Heidän sävellyksensä "Musica leggerissima" sijoittui neljänneksi 26:sta kilpailukappaleesta.
Lars Josef Achrén
Achrénin vanhemmat olivat kappalainen Matias Achrén ja Elisabet Ulf. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1832 ja pappistutkinnon 1833 ja toimi sitten väliaikaisena pappina useissa Etelä-Pohjanmaan seurakunnissa. Herännäisyyteen kääntynyt Achrén käänsi ruotsiksi Anders Björkqvistin tunnetun postillan, käännös ilmestyi 1843 nimellä Trons Öfning till salighet.
Achrénin puoliso vuodesta 1838 oli Charlotta Fredrika Stenbäck, runoilija Lauri Stenbäckin sisar.
Forssan varavoimalaitos
Forssan varavoimalaitos on Fingridin omistama Forssassa sijaitseva 338 megawatin varavoimalaitos. Se rakennettiin, jotta Suomen sähköverkossa olisi riittävästi reservissä olevaa energiantuotantokapasiteettia. Voimalaitos koostuu kahdesta kaasuturbiinista, jotka käyttävät polttoaineenaan kevyttä polttoöljyä. Voimalaitos voidaan käynnistää kauko-ohjauksella ja se saadaan käyttöön 15 minuutissa.
Varavoimalaitoksen rakentaminen aloitettiin syksyllä 2010 ja sen peruskivi muurattiin tammikuussa 2011. Fingrid tilasi varavoimalaitoksen pääkoneiston italialaiselta Ansaldo Energia S.p.A:lta. Laitos valmistui aikataulussaan vuoden 2012 lopulla ja se vihittiin käyttöön 25. maaliskuuta 2013. Hankkeen rakennuskustannukset olivat 111 miljoonaa euroa. Forssan valintaan varavoimalaitoksen rakennuspaikaksi vaikutti sijainti kantaverkon solmukohdassa.
Vuonna 2018 Fingrid nosti varavoimalaitoksen tehoa. Fingrid teki kaasuturbiineille säätömuutoksen ja hankki kW-set Oy:ltä kaksi dieselgeneraattoria, joiden avulla kaasuturbiinit voidaan käynnistää ilman ulkoista sähkönsyöttöä. Muutostyöt nostivat laitoksen tehoa 318 megawatista 338 megawattiin.
Long Islandin yliopisto
Long Islandin yliopisto (Long Island University, LIU) on yksityinen yliopistojärjestelmä Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltion eteläosassa. Sen kaksi pääkampusta sijaitsevat Long Islandin Brookvillessä (LIU Post) ja New Yorkin kaupungin Brooklynissä (LIU Brooklyn). Muita oppilaitoksen yksiköitä ovat Suffolkin piirikunnassa toimivat LIU Brentwood ja LIU Riverhead sekä Rocklandin ja Westchesterin piirikunnissa toimiva LIU Hudson.
LIU Post -kampuksen suosituimpia pääaineita ovat liiketaloustiede, rikosoikeus, psykologia ja kasvatustiede. Vuonna 2020 siellä aloittaa eläinlääketieteen laitos. Opiskelijoita on noin 7 900, joista noin kymmenesosa ulkomaisia. . LIU Brooklyn tunnetaan parhaiten sairaanhoitajien ja farmaseuttien koulutuksesta. Opiskelijoita on noin 7 000, joista yli 400 ulkomaisia. .
Florian Eckert
Florian Eckert (s. 7. helmikuuta 1979 Lörrach) on saksalainen entinen alppihiihtäjä.
Eckert saavutti pronssia syöksylaskussa St. Antonin maailmanmestaruuskilpailuissa 2001. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kaksi kertaa peräkkäin toiseksi syöksylaskun maailmancupin osakilpailuissa Norjan Kvitfjellissä. Bormion MM-kilpailuissa 2005 Eckert oli Saksan joukkueen mukana voittamassa kultaa, ensimmäistä kertaa arvokilpailuissa järjestetyssä joukkuekilpailussa. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui supersuurpujottelussa 6:ksi ja oli syöksylaskussa 12:s.
Eckert saavutti menestystä myös junioreiden MM-kilpailuissa, hän sijoittui vuonna 1997 pujottelussa pronssille.
Urallaan Eckert kärsi pahasta polvivammasta, jonka takia hän joutui pitämään kaksi vuotta taukoa kilpailemisesta. Hän joutui lopettamaan uransa kyseisen vamman takia syksyllä 2005.
Vendit
Vendit on vanha germaanisperäinen nimitys läntisille slaaviheimoille, jotka levittäytyivät itäisen Saksan alueelle (Elbe- ja Oder-jokien väliselle alueelle) 600-luvulla. Vendien lukuisat heimoruhtinaskunnat alistettiin 1100-luvulla saksalaisten valtaan. Vuodesta 1110 vendien oli maksettava sakseille veroa ja vuonna 1111 heidän päälliköidensä oli autettava saksalaisia lääninherroja näiden hyökkäyksissä Rügenin saarella asuvia slaavilaisia merirosvoja vastaan. Tämän seurauksena vendiväestö vähitellen saksalaistui. Myös Tanskan historiaan kuuluvat 1100-luvulla tehdyt ristiretket merirosvoutta harjoittaneita, Itämeren lounaisrannikolla asuneita pakanallisia vendiheimoja vastaan.
"Vendit"-nimityksen keksivät mahdollisesti Länsi-Euroopan varhaiskeskiaikaiset oppineet, jotka ilmeisesti samaistivat slaavit Tacituksen noin 100 jaa. mainitsemaan veneettien kansaan. Slaavilaisten maiden historiankirjoitus kutsuu vendejä yleensä polabeiksi.
Muinaisten vendien muistona elää vielä pieni sorbivähemmistö Saksan itärajan tuntumassa. Ennen saksalaisvalloitusten alkua vendiläistä väestöä eli alueella, joka vastasi melko tarkkaan myöhemmän DDR:n valtioaluetta. Vuonna 810 slaavilaisalueen länsirajaksi muodostui Limes Saxonicus Lyypekin länsipuolella.
Andu
Andu (aikaisemmin Ääretön, oikealta nimeltään Anders Johan Westerholm) on helsinkiläinen rap-artisti, joka yhdessä Uniikin ja Tasiksen kanssa muodosti Kapasiteettiyksikkö-yhtyeen. Andu tekee lähinnä biittejä Kapasiteettiyksikön käyttöön, mutta myös toisinaan muillekin artisteille. Hän on ollut myös perustamassa Rähinä Records -levy-yhtiötä. Hän toimii myös ravintola-alan yrittäjänä.
Andun diskografiaan kuuluu Kapasiteettiyksikkö-albumien (Päivästtoiseen, 2001, Klassikko, 2002, Itsenäisyyspäivä, 2003, Usko parempaan, 2004, Susijengi, 2006 ja I <3 KY, 2008) lisäksi useita vierailuja muiden artistien levyillä.
Vuonna 2006 Andu oli tuomarina Kool Kat Recordsin vuosittain järjestämissä Rap SM -kisoissa yhdessä Elastisen ja Hannibalin kanssa
Kapasiteettiyksikön viimeisen albumin jälkeen Andu siirtyi oman ravintolayrityksen, Raku Ya:n, pariin.
Andun isä on tunnettu maailmanmatkailija Folke West.
Armeijaryhmä A
Armeijaryhmä A oli kahden eri joukko-osaston nimi toisessa maailmansodassa:
Network Institute for Global Democratization
Network Institute for Global Democratization (NIGD) on kansainvälinen aktivistien ja tutkijoiden verkosto, joka perustettiin Helsingissä 1997. NIGD pyrkii edistämään demokraattisten periaatteiden toteutumista maailmanlaajuisesti ja se oli mukana Maailman sosiaalifoorumin perustamisessa.
Paavi
pienoiskuva|[[Rafael, Paavi Innocentius III, 1509. Innocentius III:ta pidetään yhtenä keskiajan ja koko paaviuden historian mahtavimpana paavina.]] Paavi (,, pápas) on Rooman piispa, katolisen kirkon ylin hengellinen johtaja ja Vatikaanin päämies. Katolisen kirkon käsityksen mukaan hän on Kristuksen käskynhaltija maan päällä. Paavin valitsee kardinaalien kokous eli konklaavi. Nykyinen paavi on Franciscus, joka valittiin virkaan keväällä 2013.
Tauno Karilas
Tauno Valto Karilas (vuoteen 1906 Karlsberg) (20. lokakuuta 1900 Piippola – 10. heinäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Paavi
Paavin maallinen valta on nykyään vähäistä, mutta hengellisen johtajuuden lisäksi hän on merkittävä moraalinen johtaja yli miljardille katolilaiselle, ja hänen mielipiteensä huomioidaan, vaikkei Vatikaanivaltiolla itsellään olekaan merkittävää sotilaallista tai poliittista valtaa. Paavia pidetään apostoli Pietarin seuraajana. Tämä antaa hänelle katolisessa kirkossa tiettyjä erikoisoikeuksia, joita perustellaan sekä Raamatulla että kirkon perimätiedolla.
Tauno Karilas
Elämäkerta
Karilaan vanhemmat olivat Piippolan kirkkoherra, rovasti Niilo Karilas (1852–1911) ja Ida Maria Anstén. Hän valmistui ylioppilaaksi 1921, filosofian kandidaatiksi 1924 ja filosofian maisteriksi 1927. Karilas oli Seuran päätoimittajana 1929, WSOY:n virkailijana ja Ylioppilasteatterin johtajana 1929–1930, Suojeluskuntajärjestön Hakkapeliitta-lehden toimitussihteerinä 1930–1944, tämän jälkeen hän oli Valojuova-lehdessä toimitussihteerinä 1945–1946 ja päätoimittajana 1949–1950 sekä Nuoli-lehden toimittajana. Karilas toimi myös Kustannusosakeyhtiö Valistuksen osastonhoitajana vuodesta 1958, Nuorten Kirja ry:n johtokunnassa vuodesta 1946 ja sen puheenjohtajana vuodesta 1954.
Paavi
Paavi asuu Vatikaanissa Pietarinkirkon viereisessä Apostolisessa palatsissa, mutta matkustaa paljon.
SMS V130
SMS V130 oli Saksan keisarikunnan laivaston G96-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Tauno Karilas
Elämäkerta
Kirjailijana Karilas julkaisi nuorisoromaaneja, tietokirjoja ja kokoomateoksia. Useissa hänen 1950-luvulla kirjoittamissaan poikien seikkailukirjoissa oli voimakkaan isänmaallinen henki. Karilaan kirjat olivat suosittuja, niinpä Karilas sai laajaa tunnustusta työstään. Karilaan nuorisokirjallisuutta kohtaan tuntema mielenkiinto ilmeni myös hänen teoksessaan Robinsonista Muumipeikkoon (1962), jossa hän esitteli tämän kirjallisuudenlajin huomattavimpia edustajia.
Paavi
Nykyään paavin on käytännössä täytynyt ennen valituksi tulemistaan toimia katolisen kirkon pappina, jonka jälkeen hänet on kohotettu piispaksi, mahdollisesti myös arkkipiispaksi. Tämän jälkeen silloinen paavi on kohottanut hänet kardinaaliksi, joka on katolisen kirkon korkein arvonimi heti paavin jälkeen. Kardinaaliksi kohoamisen jälkeen hänet on valittu paaviksi konklaavissa. Vaikka katolisen kirkon kanoninen laki ei aseta paaville muita muodollisia vaatimuksia kuin miessukupuolen ja vahvistuksen sakramentin, on käytännössä selvää, että vain kardinaali voidaan valita konklaavissa paaviksi. Keskiajalla paavi oli ajoittain kristillisen maailman vaikutusvaltaisin mies ja kuninkaiden ja keisarien yläpuolella.
Tauno Karilas
Elämäkerta
Karilas loi lisäriimit Otavan julkaisemiin Rymy-Eetu-sarjoihin ja on suomentanut joitain kirjoja, muun muassa Jules Vernen kirjan Salaliitto.
Paavi
Paavillisista nimistä neljä suosituinta ovat Johannes (23), Benedictus (16), Gregorius (16) ja Klemens (14). Paaveista 80 kunnioitetaan pyhimyksenä ja 9 autuaana. Kolme paavia on saanut lisänimen "Suuri": pyhä Leo I (kuollut 461), pyhä Gregorius I (540–604) ja pyhä Nikolaus I (kuollut 867). Paavien suojeluspyhimyksinä kunnioitetaan pyhää Pietaria ja pyhää Gertrude Suurta.
Tauno Karilas
Elämäkerta
Vuosina 1969–1986 jaettiin nuorisokirjailijoille Tauno Karilaan palkintoa. Karilas käytti myös salanimiä Antti Haukka, Laura Jenner ja Kaksi rakuunaa
Paavi
Paaviuden alku
thumb|[[Peter Paul Rubens, Pyhä Pietari, noin 1611. Apostoli Pietari käsissään taivasten valtakunnan avaimet.]]
Tauno Karilas
Elämäkerta
Tauno Karilas oli naimisissa vuodesta 1930 Aino Kyllikki Talvitien kanssa. Tauno Karilaan vanhempi veli oli kouluneuvos Yrjö Karilas.
Paavi
Paaviuden alku
On olemassa erilaisia näkemyksiä siitä, kuka oli historian ensimmäinen paavi. Katolinen kirkko pitää Taivasten valtakunnan avaimien luovutusta apostoli Pietarille merkkinä tämän julistamisesta kaikkien muiden apostolien johtajaksi ja ensimmäiseksi Rooman piispaksi eli paaviksi. Pietarinkirkon kupolin sisäreunaan onkin kirjoitettu: Tu es Petrus et super hanc petram aedificabo ecclesiam meam et tibi dabo claves regni caelorum (suomeksi Sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni. Minä olen antava sinulle taivasten valtakunnan avaimet) kuten Jeesuksen kerrotaan sanoneen Pietarille Matteuksen evankeliumin mukaan.
Tauno Karilas
Rymy-Eetu-kirjat
Säkeet kirjoittanut Tauno Karilas, kuvitus Erkki Tanttu :
Paavi
Paaviuden alku
Useimmissa kriittisissä näkemyksissä ei kyseenalaisteta tätä kohtaa Raamatussa tai sen tapahtumista, vaan kyseenalaistetaan Pietarin asema Rooman seurakunnan johtajana ja täten myös paavina. Asiasta esitetäänkin yleensä kolme kriittistä kysymystä:
Voimapaperi
thumb|Voimapaperia. Voimapaperi on valkaisemattomasta sulfaattiselluloosasta valmistettua lujaa kääre- tai säkkipaperia. Sen paino on 60–90 g/m².
SMS V130
Valmistus
Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 475. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 1917 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 2. helmikuuta 1918.
Palvelus
Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin Ranskalle 3. elokuuta 1920 Cherbourgissa. Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä Buino. Alus poistettiin palveluksesta 15. helmikuuta 1933 ja se romutettiin.
Voimapaperi
Voimapaperit ovat yksi perinteisimmistä paperilaaduista, joita on valmistettu 1800-luvun lopulta lähtien. Voimapaperitehtaat sijaitsevat yleensä sellutehtaan yhteydessä, koska varsinkaan ruskeaa kraft-massaa ei kannata kuivata ja kuljettaa.
Voimapaperien päätyypit ovat:
Paavi
Paaviuden alku
Kysymyksiin on esitetty monenlaisia vastauksia. Kriittisimpien arvioiden mukaan Pietari ei koskaan elämässään käynyt Rooman kaupungissa, jolloin hän ei voinut olla ensimmäinen Rooman piispa eikä siis paaviutta voida perustella hänellä. Raamatusta ei voida löytää vastausta mihinkään esitetyistä kolmesta kysymyksestä, koska Uusi testamentti ei kerro apostoli Pietarin elämän loppuvaiheista. Tästä huolimatta perimätieto Pietarin marttyyrikuolemasta Roomassa lienee tosi. Paavi Pius XII:n ollessa paavina 1950-luvun Pietarinkirkon alla suoritettiin kaivauksia, joiden tuloksena löydettiin hautamuistomerkki. Sen viereen on raapustettu kreikaksi sanat: Pietari on täällä. Paikalla, josta hautamuistomerkki löydettiin, sijaitsi aikoinaan keisari Neron aikainen hautausmaa, jonne osa vainoissa teloitetuista kristityistä haudattiin. Paikalta löydettiin myös luita, ja tiedotuksessaan Vatikaanivaltio totesikin kyseessä olevan "mitä suurimmalla todennäköisyydellä" apostoliruhtinaan maalliset jäännökset. Kaikki eivät ole samaa mieltä Vatikaanivaltion kanssa, sillä kriittisimpien tutkijoiden mukaan "oli kyllä odotettavissa, että hautausmaalta löytyy luita". Maallisten todisteiden lisäksi Raamattu antaa joidenkin tutkijoiden mukaan epäsuoria viitteitä Pietarin oleskelusta Roomassa, vaikkei kuitenkaan kerro suoraan apostoliruhtinaan elämän loppuvaiheista. Esimerkiksi Ensimmäisen Pietarin kirjeen lopussa sanotaan: "Tervehdyksen lähettää teille Babylonissa oleva seurakunta, valittu niin kuin tekin, ja minun poikani Markus." Mikäli oletetaan Pietarin kirjoittaneen kirjeen itse – vaikkakin useat tutkijat kyseenalaistavat tämän – sekä Babylonin olevan Rooman salanimi, on todennäköistä, että Pietari oli tuolloin Roomassa. Raamatussa Babylon-nimellä tarkoitettiin harvoin itse Babylonin kaupunkia, vaan sillä tarkoitettiin rappioituneita maailmankaupunkeja. Tällöin voitaisiin olettaa, että kyseessä olisi juuri Rooma. Tätä väitettä tukee myös Markuksen nimen mainitseminen, sillä kirkkohistorioitsijat mainitsevat tämän olleen Roomassa Pietarin tulkkina.
Hautamuistomerkin ja luulöytöjen perusteella voidaan siis vastata ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen ja olettaa Pietarin tosiaan olleen Roomassa ja kuolleen marttyyrikuoleman. Kolmanteen kysymykseen moderni tutkimus vastaa kieltävästi. Todennäköisesti Rooman seurakunta syntyi jo ennen vuotta 50 eli ennen Paavalin ja Pietarin saapumista kaupunkiin. Tällöin seurakunnista puuttuivat piispanvirat, sillä seurakuntajärjestys kehittyi vähitellen kohti yhtenäisempiä muotoja. Piispanvirka seurakunnan johtoasemana kehittyi alkujaan Vähässä-Aasiassa, josta se hiljalleen levittyi muualle ja saapui Roomaan noin vuonna 160. Tämän perusteella ei voida puhua Pietarista ensimmäisenä paavina eikä edes Rooman seurakunnan johtajana.
Varhaiskirkko ja paavinvallan nousu
pienoiskuva|Symmachus (498–514). Rooman piispan erikoisasema muiden piispojen joukossa alkoi hahmottua kolmannen vuosisadan puolivälissä, jolloin erityisesti pohjoisafrikkalainen piispa Cyprianus sekä Vähästä-Aasiasta kotoisin oleva piispa Firmilianos tähdensivät yhteyttä apostolien, piispanviran ja oikeaoppisuuden välillä. Syy juuri Rooman piispan erityisasemaan oli kristikunnan alkuvaiheilla seurakunnan sijainti Rooman valtakunnan pääkaupungissa. Sijainti vaikutti seurakunnan merkitykseen, mutta vielä ensimmäisien vuosisatojen aikana se ei taannut Rooman seurakunnalle erityisasemaa muiden valtakunnan seurakuntien joukossa. Vasta poliittisten tekijöiden alkaessa vaikuttaa kirkkoon, kristinuskon vakiinnuttua valtakunnan viralliseksi uskonnoksi vuonna 380, seurakunnan sijaintikaupungin merkitys kasvoi huomattavasti. Vaikka Rooman seurakunta lisäsi arvovaltaansa, Konstantinopolin seurakunnan merkitys ja asema vahvistuivat vielä enemmän, kun Rooman valtakunnan pääkaupunki siirtyi Roomasta Konstantinopoliin. Siksi kristillisessä mielessä Rooman seurakunnan nauttima arvostus johtuikin pikemminkin siitä, että Rooman seurakuntaa pidettiin useiden marttyyrien veren pyhittämänä.
Leo I Suuri oli paavina 440–461. Hän kehitti ajatuksen "Primus inter pares" ("ensimmäinen vertaistensa joukossa"). Tämä tarkoitti Rooman piispan ylivertaisuutta muiden piispojen suhteen. Paavina hän kehitti voimakkaasti teologisia perusteluja paavinvallalle, ja hänen aikanaan vakiintuikin käsitys paavin ylivallasta kirkon sisällä. Leo I katsoikin paavinistuimen nauttivan Jumalan antamaa oikeutusta. Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avainten luovutus ja Jeesuksen sanat apostoli Pietarille pätivät myös muihin Rooman seurakunnan johtajiin.
Leo I:n mukaan taivasten valtakunnan avaimien luovuttaminen apostoli Pietarille merkitsi tämän kohottamista muiden apostolien yläpuolelle. Vastaavasti Leo katsoi Pietarin seuraajina pitämiensä Rooman piispojen eli paavien olevan muiden piispojen yläpuolella. Vetoaminen teologiaan paavin asemasta poikkesi tietoisesti Konstantinopolin patriarkkojen vaatimuksista, jotka perustuivat pääosin poliittisille syille.
Myös Länsi-Rooman keisari Valentinianus III tuki Leo I:n vaatimusta paavin ylivallasta kirkon sisällä asettumalla Leon puolelle tämän ja Arlesin piispan välisessä kiistassa. Keisari määräsikin kiistan lopputuloksena, että apostoli Pietarille oli myönnetty ylimmän tuomarin virka sekä ylin hallintovalta kirkossa, kuten myös korkein opetusvirka.
Leo I oli myös ensimmäinen, joka esitti vaatimuksen paavin erehtymättömyydestä perustaen vaatimuksensa Raamattuun. Idän kristinuskon näkemysten mukaan Rooman kaupunki oli vain yksi viidestä tasa-arvoisesti patriarkaatista, eikä täten Rooman piispan valta ollut muita piispoja korkeampi. Paavin kunnia-asema tunnustettiin idässä, mutta samalla katsottiin ylimmän päätäntävallan kuuluvan ekumeenisille kokouksille eikä paaville.
Keskiajan paavius
thumb|[[Jan van Eyck, Ghentin alttarimaalaus, 1432.]] Paavin ja samalla katolisen kirkon keskushallinnon valta oli kuitenkin varsin rajoitettua aina 900-luvulle saakka. Tällöin luostarilaitoksen uudistusliikkeet, erityisesti niin sanottu Clunyn liike, alkoivat painottaa paavin asemaa kirkollisen ja hengellisen ykseyden takuumiehenä. Ensimmäinen Clunyn uudistusliikettä edustanut mies paavinistuimella oli Gregorius VII. Gregorius VII uskoi paavinistuimelle kuuluvan täydellisen hallitusvallan niin kirkossa kuin koko maailmassakin. Gregorius VII laatikin omaan käyttöönsä 27 teesiä, joiden mukaan esimerkiksi:
Yksi merkki paavin vallan kasvusta oli kirkon jakautuminen kahteen, itäiseen ortodoksiseen ja läntiseen katoliseen vuonna 1054 (suuri skisma). Teknisesti syynä oli kiista niin sanotusta filioque-lisäyksestä uskontunnustuksessa, mutta käytännössä suurempi ongelma oli nimenomaan paavin ja Konstantinopolin patriarkan keskinäisestä arvovallasta ja valtapiiristä käyty kiista.
Keskiajalla Paavin valtaa perusteltiin myös niin sanotun Konstantinuksen lahjakirjan avulla. Se kuitenkin 1400-luvulla osoitettiin Kirkkovaltion syntymisen aikoihin tehdyksi väärennökseksi. Lahjakirjan mukaan keisari Konstantinus olisi luovuttanut paavi Sylvester I:lle ja hänen seuraajilleen vallan Roomassa ja Länsi-Rooman kaupungeissa. Tämä oli niin sanottu Pyhän Pietarin perintö. Lisäksi asiakirjan mukaan paaville olisi annettu keisarin arvomerkit ja papeille senaattorin arvo. Konstantinukselle olisi lahjakirjan mukaan jäänyt vain Itä-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syynä olivat paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan myös kastanut hänet. Katolinen kirkko myönsi lahjakirjan väärennökseksi vasta 1800-luvulla.
1000-luvulle asti paavien nimittämisestä vastasi Rooman provinssin vanhempi papisto, mutta valintaan vaikuttivat myös maalliset johtajat. Vuonna 1059 valitsijoiksi nimettiin kardinaalit, ja vuonna 1179 kardinaalien äänet määrättiin yhtä painaviksi vaalissa. Paaviksi voidaan periaatteessa valita kuka vain kastettu mies, mutta Paavi Urbanus VI:n vuonna 1378 tapahtuneen valinnan jälkeen paavi on aina valittu kardinaalien joukosta.
Konklaavissa valittiin 8. tammikuuta 1198 uusi paavi, joka otti nimekseen Innocentius III. Vielä nykyäänkin häntä pidetään koko keskiajan ja joidenkin mielestä kaikkien aikojen mahtavimpana paavina. Uusi paavi tulkitsi olevansa suoraan Kristuksen sijainen, ihmistä suurempi, Jumalaa pienempi, ja näin ollen kuninkaita korkeampi ja oikeutettu käskemään kaikkia. Noustessaan johtamaan katolista kirkkoa Innocentius III sai käskettäväkseen keskiajan tehokkaimman organisaation. Kirkko muistutti enemmän valtiota kuin uskonnollista nykyaikaista kirkkoa; sillä oli omat lakinsa, lainsäätäjänsä, tuomioistuimensa, lakimiehensä, vankilansa sekä Euroopan parhaiten järjestetty ja tehokkain hallintokoneisto. Innocentius III oli koko Euroopan johtaja, koska Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin kuoltua hänellä ei ollut ainuttakaan tarpeeksi vaikutusvaltaista kilpailijaa. Paavin poliittisia neuvoja noudatettiin niin Ranskassa, Englannissa, Tanskassa, Unkarissa kuin myös Böömissä.
Vasta myöhäiskeskiajalla, Avignonin vankeuden ja sen jälkeisen suuren skisman jälkeen Rooman piispat saavuttivat kaikkialle ulottuvan kontrollin läntisen kirkon kirkollishallinnossa, vaikka ylin päätösvalta säilyikin periaatteessa paavien johdolla kokoontuneilla kirkolliskokouksilla.
Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa paavin suuri maallinen valta ja rikkaus johti joihinkin väärinkäytöksiin. Paavit eivät aina käyttäytyneet virkansa edellyttämällä tavalla. Nämä paavit eivät eläneet selibaatissa, vaan heillä saattoi olla useita lapsia ja rakastajattaria. Jotkut myös myivät ja ostivat piispanvirkoja. Nämä osin todelliset ja osin kuvitellut väärinkäytökset olivat osittaisena syynä uskonpuhdistukseen ja täten myös protestanttisten kirkkojen syntyyn: Martti Luther suomi kiivaasti paaviuden alennustilaa ja vastusti vallan keskittymistä yhdelle henkilölle.
Paavius uudella ajalla
Paavius uudella ajalla käsittää paaviuden historian 1400-luvulta nykypäivään. Uuden ajan paaviuden aikana tapahtui useita paaviuden historian ja myös katolisen kirkon historian kannalta merkittäviä tapahtumia, kuten esimerkiksi uskonpuhdistus, jossa syntyivät protestanttiset kirkot.
Samoin uuden ajan paaviuteen kuuluu myös esimerkiksi tieteen ja yhteiskunnan kehittymisestä aiheutunut konflikti paaviuden ja modernisoituvan maailman sekä tieteen kanssa. Uudella ajalla paavius myös muun muassa kehittyi varsinkin 1800-luvun paaviuden aikana maallisesta ruhtinaspiispuudesta hengellisemmäksi instituutioksi.
Paavinvallan kehitys
thumb|left|200px|[[Pius IX valtaistuimellaan.]] 1800-luvun jälkeen paavien valta on muuttunut huomattavasti, ja se on muuttunut aina hengellisempään suuntaan. Pius VI:n menetettyä Kirkkovaltion Napoleonille, kääntyi paavien maallinen valta laskuun. 1800-luvulla Kirkkovaltio pysyi pystyssä enää joidenkin Euroopan valtioiden antaman sotilaallisen tuen turvin, eikä paavinistuin täten ollut lainkaan puolueeton hengellinen tekijä maailmanpolitiikassa.
Tilanne muuttui suuresti, kun Kirkkovaltio liitettiin sotilaallisesti juuri yhdistyneeseen Italiaan. Tapaus aiheutti Vatikaanin vankeuden eli riidan paavin ja Italian valtion välille, mutta samalla se vapautti paavin tämän sidoksista Kirkkovaltioon. Paavi ei enää ollut valtionpäämies, eikä paavi täten ollut myöskään niin riippuvainen maallisesta politiikasta kuin ennen. Kirkkovaltion liittäminen Italiaan oli erittäin tärkeä tapahtuma paavinvallan kehityksen kannalta.
Vuonna 1929 solmitut Lateraanisopimukset päättivät Vatikaanin vankeuden ja riidan Italian valtion kanssa. Samalla paavista tuli jälleen valtionpäämies. Paavi ei kuitenkaan ollut yhtä riippuvainen ulkovaltojen tuesta kuin Kirkkovaltion aikaan. 1900-luvulla paavinistuin pysyikin useimmiten virallisesti puolueettomana eri valtioiden kiistojen välillä.
2000-luvulle tultaessa paaviudesta kehittyi yhä hengellisempi instituutio ja nykyaikana se nauttiikin laajaa arvostusta ja kannatusta eri puolilla maailmaa. Nykyaikana paavi onkin tärkeä moraalivaikuttaja, ja hänen mielipiteitään kuunnellaan laajalti.
Paaviuden ja modernisoituvan maailman välinen yhteentörmäys
thumb|230px|Paavi [[Gregorius XVI, jonka aikana Kirkkovaltio tuli tunnetuksi Euroopan takapajulana.]] thumb|200px|left|[[Leo XII, joka muun muassa lopetti isorokkorokotukset Kirkkovaltiossa ja sulki Rooman juutalaiset ghettoon.]] Paaviuden kehityksen kannalta 1800- ja 1900-luvun tärkeimpiin tapahtumiin kuului paaviuden ja modernisoituneen maailman välinen yhteentörmäys, joka viilensi konservatiivisen paaviuden suhteita modernisoituvaan maailmaan.
Syvästi uskonnollisten hurskaiden kardinaalien valitseminen paaviksi 1800-luvun alkupuoliskolla oli omiaan pahentamaan vanhoillisen paavinistuimen kiistaa uudistuvan maailman kanssa. Esimerkiksi Leo XII oli hyvin taantumuksellinen ja vailla kunnollista suhteellisuudentajua, minkä vuoksi hän muun muassa lopetti isorokkorokotusten antamisen Kirkkovaltiossa sekä sulki Rooman juutalaiset ghettoon.
Samoin toiveet Kirkkovaltion vanhan pappisjohtoisen hallintojärjestelmän muuttamisesta kokivat kolauksen 1800-luvun alkupuolella, sillä vaikka uudistusmieliset paavit saattoivat yrittää uudistaa vanhaa Kirkkovaltiota, peruivat heidän seuraajansa nämä uudistukset nopeasti. Esimerkiksi paavi Gregorius XVI perui edeltäjänsä Pius VIII:n uudistukset, joilla oli yritetty modernisoida Kirkkovaltiota. Kirkkovaltiota pidettiinkin Gregorius XVI:n paavinkaudella yhtenä Euroopan takapajuisimpana maana. Samalla Gregorius XVI antoi tukensa erilaisille sananvapautta rajoittaville toimille eri puolilla Eurooppaa, koska Kirkkovaltio oli sotilaallisesti riippuvainen näiden Euroopan valtioiden antamasta tuesta. Gregorius XVI tuomitsi sananvapauden muun muassa kiertokirjeessään Mirari vos:
Toinen paaviuden ja modernisoituvan maailman välistä kuilua syventänyt kiertokirje laadittiin Pius IX:n paavikauden aikana 1864, ja siitä teki kuuluisan sen liitteenä ollut Syllabus errorum, erehdysten luettelo. Luettelossa paavi tuomitsi kahdeksankymmentä modernia harhaoppina pitämäänsä asiaa, muun muassa omantunnonvapauden, protestantismin, siviiliavioliiton sekä sosialismin. Syllabus errorum luokitteli harhaopit kymmeneen eri ryhmään:
Vasta vuosina 1878–1903 hallinnut paavi Leo XIII otti ensimmäiset askeleet modernisoituvan maailman uudelleenarviointiin. Tämän hän teki yleiskirjeellään Rerum novarum, jossa modernia yhteiskuntaa ei enää torjuttu. Tosin jo Leo XIII:n seuraaja Pius X vaati kaikkia pappeja vannomaan, etteivät he kannata modernismia. Samalla Pius X:n kaudella perustettiin niin sanottu "paavillinen salainen poliisi", joka etsi modernismia kannattavia pappeja ja piispoja.
Paavin ja modernisoituvan maailman välit kuitenkin lämpenivät Pius X:n seuraajien aikana, mutta vasta 1960-luvulla modernismin vainoaminen ja tieteen jyrkkä erottaminen teologiasta loppuivat. Paavali VI:n aikana useat katoliset teologian professorit saivat opettaa yliopistoissaan, vaikka heidän näkemyksensä saattoivatkin poiketa katolisen kirkon virallisista näkemyksistä, mutta Johannes Paavali II:n kaudella joiltain katolisilta teologeilta on viety lupa opettaa omia näkemyksiään. Nykypäivään tultaessa paavius on kuitenkin muuttunut huomattavasti Gregorius XVI:n ajalta, ja esimerkiksi tieteen kehittyessä Johannes Paavali II joutui muun muassa toteamaan, että "evoluutioteoria on enemmän kuin hypoteesi."
Vatikaanin toinen kirkolliskokous antaa suunnan
Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen tuloksia olivat muun muassa kuusitoista hyväksyttyä asiakirjaa. Neljä konstituutioksi kutsuttua dokumenttia olivat erityisen tärkeitä: