cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Archers
The Archers on BBC:n esittämä radiokuunnelmasarja, jota on esitetty vuodesta 1950 alkaen. Alkujaan ohjelma oli kuultavissa BBC Light Programmen kautta, ja nykyään lähetyksistä vastaa BBC Radio 4. The Archers on tiettävästi maailman pitkäikäisin saippuaooppera, ja kaikkiaan jaksoja on esitetty yli 15 000.
Kuunnelmassa on näyttelijöitä noin 60, ja viikoittain 20-30 heistä on puherooli. Kuunnelmassa esiintyvät tai ovat esiintyneet muun muassa June Spencer (vuodesta 1950), Norman Painting (1950-2009), Patricia Greene (vuodesta 1957), Mary Wimbush (1992-2005), Tamsin Greig (vuodesta 1991) ja Louiza Patikas (vuodesta 2000).
Hr. Ms. Koningin Wilhelmina der Nederlanden
Hr. Ms. Koningin Wilhelmina der Nederlanden oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1891. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1892 ja se otettiin palvelukseen 17. huhtikuuta 1894.
Alus oli 99,8 metriä pitkä ja sen leveys oli 14,91 ja syväys 6,07 metriä. Aluksen uppouma oli 4 530 tonnia. Aluksen propulsiojärjestelmä tuotti 4 600 ihp:tä, mikä mahdollisti 15,8 solmun maksiminopeuden. Aluksen suojana oli 5 senttimetrin panssarikansi ja sen pääaseena oli 11 tuuman tykki. Apuaseina oli 8,2 tuuman ja kaksi 6,7 tuuman tykkiä.
Palvelus
Alus oli 14. heinäkuuta – 2. elokuuta avomerikokeissa Pohjanmerellä ja Atlantilla. Kokeiden aikana alus ajoi 19. heinäkuuta karille Harssenssin saaren edustalla lähtiessään Den Helderistä. Haverin syynä oli höyrykoneen pettäminen. Ennen aluksen lähtöä Hollannin Itä-Intiaan kuningatar Wilhelmina ja kuningataräiti vierailivat aluksella 12. syyskuuta 1894.
Alus lähti 10. joulukuuta 1896 Bataviasta laivastovierailulle Kiinaan, Koreaan, Japaniin ja Filippiineille.
Vuonna 1900 alus lähetettiin boksarikapinan alettua yhdessä Hr. Ms. Piet Heinin ja Hr. Ms. Hollandin kanssa Shanghaihin suojaamaan eurooppalaisia ja Alankomaiden etuja. Hollandilta maihin lähetetty sotilasosasto osallistui Ranskan Shanghain hallinta-alueen suojaamiseen, missä oli pääosa Shanghain alueen alankomaalaisista. Osasto lähti paluumatkalle Hollannin Itä-Intiaan 9. lokakuuta. Matkalla alukset vierailivat Amoyssa ja Swatowissa ja ne saapuivat Tanjung Priokiin 6. marraskuuta.
Alus aloitti 29. joulukuuta 1909 viimeisen matkansa Sabangista IJmuideniin, jonne se saapui 14. helmikuuta 1910. Alus poistettiin palveluksesta 5. maaliskuuta ja se myytiin romutettavaksi 14. lokakuuta.
Pampaheinät
Pampaheinät (Cortaderia) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 25 lajia.
Pampaheiniä ei kasva luonnonvaraisena Suomessa.
Seyid Əzim Şirvani
thumb|175px|Seyid Əzim Şirvani. Seyid Əzim Şirvani (9. heinäkuuta 1835 Şamaxı – 20. toukokuuta 1888 Şamaxı) oli azerbaidžanilainen runoilija ja kansanvalistaja.
Seyid Əzim syntyi muslimipapin perheeseen. Hän sai uskonnollisen koulutuksen Bagdadissa ja Egyptissä. Palattuaan Şamaxıin hän luopui pappisurastaan, kiinnostui luonnontieteistä, opiskeli venäjää sekä harrasti venäläistä ja eurooppalaista kirjallisuutta. Hän perusti Şamaxıin venäläis-azerbaidžanilaisen koulun, jossa opiskeltiin maallisia aineita, azeria ja venäjää.
Gaseelimittaisissa rakkausrunoissaan Seyid Əzim jatkaa Füzulin klassista perinnettä. Satiirisissa runoissaan ja faabeleissaan hän arvostelee takapajuisuutta ja tietämättömyyttä. Seyid Əzim valistustyö synnytti kirjallisuuskerhoja Bakuun, Şamaxıin, Şuşaan ja muihin kaupunkeihin. Satiirinen runoilija Sabir on hänen oppilaansa.
Valle (Norja)
Valle on Norjan kunta ja kylä Itä-Agderin läänin sisämaassa Setesdalissa. Pohjoisessa sen rajanaapureita ovat Bykle ja Tokke, idässä Fyresdal, etelässä Bygland ja lännessä Sirdal. Silloiset Vallen ja Hylestadin kunnat yhdistyivät nykyiseksi Vallen kunnaksi 1. tammikuuta 1962.
Kunnan keskeisimpiä paikkoja ovat Vallen ja Rysstadin kylät, joissa on kauppoja ja kirkkoja. Kunnan hallintokeskus sijaitsee Vallessa. Setesdalmuseet sijaitsee Rysstadissa. Kumpikaan kylä ei kuitenkaan täytä Norjan tilastokeskuksen taajamamääritelmää.
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vallen kunnassa oli 1 277 asukasta.
Perimeter Aviation
Perimeter Aviation on Kanadassa, Manitoban provinssissa, Winnipegin kaupungissa sijaitseva lentoyhtiö. Yhtiön kotikenttänä toimii Winnipegin kansainvälinen lentoasema. Kaikkiaan yhtiöllä on 21 reittikohdettä Manitobassa ja Ontariossa. Yhtiöllä on myös lentokoulutustoimintaa ja se myös suorittaa sairaankuljetuslentoja (MEDEVAC).
right|thumbnail|250px|Perimeter Aviation Metro II laskeutumassa Winnipegiin. right|thumbnail|250px|Perimeter Aviation Metro II. right|thumbnail|250px|Perimeter Aviation Merlin III.
Kohteet
Perimeter lentää seuraaviin reittikohteisiin (päivitetty maaliskuussa 2009):
Olympialainen peruskirja
Olympialainen peruskirja on julkaisu, jossa kodifioidaan olympia-aatteen perusperiaatteet, Kansainvälisen olympiakomitean säännöt, olympialiikkeen organisaatio ja toiminta sekä olympiakisojen järjestämisen ehdot. Peruskirjassa on määritetty myös kansainvälisten järjestöjen, kansallisten olympiakomiteoiden ja olympialiikkeen väliset suhteet.
Olympialaista peruskirjaa on julkaistu vuodesta 1908 alkaen. Olympialaiseksi peruskirjaksi julkaisu nimettiin sen kannessa vuonna 1978; sitä ennen siitä oli käytetty eri nimiä. Uusin versio on julkaistu elokuussa 2016.
Etelä-Sudan kesäolympialaisissa 2016
Etelä-Sudan osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kolme urheilijaa, kaikki yleisurheilussa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kestävyysjuoksija Guor Marial. Kyseessä oli maan ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin.
Karin Hirn
Karin Hirn, o. s. Åberg (18. toukokuuta 1869 Porvoo – 21. heinäkuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden ruotsintaja.
Karin Hirnin vanhemmat olivat Karl Eugen Åberg ja Emelia Leontine Hougberg. Hän oli naimisissa professori Yrjö Hirnin kanssa. Heidän lapsiaan olivat professori Hans Hirn (1896–1970) ja Kansallismuseon kuvakokoelman hoitaja Marta Hirn (1903–1995).
Kaukonpyöli
Kaukonpyöli on maarekisterikylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Lemunkartanon ja Suomenkylän välissä Asteljoen varrella.
Kaukonpyöli on yksinäistila. Kylän ainoa talo sijaitsee pienellä kumpareella kylän etelälaidalla. Koko kyläalue on peltoa. Kaukonpyölin ympäristö on ikivanhaa asuinseutua. Kaukonpyölin tila on lunastettu perintötilaksi vuonna 1890. Tilan päärakennus on suunnilleen tuolta ajalta ja se on osa seudullisesti tärkeää maisemaa.
Korppoon säätutka
Korppoon säätutka on Rumarin kylässä Korppoossa, nykyisessä Paraisten kaupungissa, toimiva C-Band Doppler -säätutka, joka aloitti toimintansa 15. elokuuta 1997. Tornin korkeus maanpinnasta on 29 metriä ja merenpinnasta 61 metriä. Tutkan viralliset vihkiäiset pidettiin 10. syyskuuta 1997.
Historia
Korppoon säätutka korvasi Maskun vesitornissa 12 vuotta sijainneen tutkan, joka oli jo vanhentunut. Uuden tutkan sijoituspaikaksi valittiin Korppoo, koska sadealueet ja matalapaineet saapuvat Suomeen tavallisimmin lännen tai lounaan suunnalta. Tutkatorni maksoi yli viisi miljoonaa markkaa, ja se toteutettiin Ilmatieteen laitoksen ja Tielaitoksen Turun piirin yhteishankkeena. Tiepiiri saa tärkeää tietoa säähäiriöistä tutkan avulla: se auttaa muun muassa talvikunnossapitotöiden ennakointia. Tutkan ansiosta vuosisäästöt nousivat jopa miljooniin markkoihin. Säästöt tulivat lisääntyneestä toiminnan luotettavuudesta, liikenneturvallisuuden parantumisesta ja ympäristöystävällisyyden tehostumisesta. Liukkauden torjuntaan käytettävän suolan määrä uskottiin putoavan noin kolmanneksella Turun tiepiirissä.
Tekniikka
Tutkan antenni pyörii 1–4 kertaa minuutissa ja antaa tutkakuvan viiden minuutin välein. Tutka pystyy mittaamaan kahdensadan kilometrin säteellä ja kesällä vielä sata kilometriä tätäkin kauemmas. Talvisin se pystyy mittaamaan lähestyvät lumisateet 150 kilometrin päästä. Havaintoalueen ydinalue on Saaristomeri, mutta sen reuna-alueet ulottuvat Saarenmaan eteläkärkeen, Tukholmaan ja Suomessa Porvooseen, Lahteen ja Kristiinankaupunkiin.
Kiltti tyttö
Kiltti tyttö tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Loredana Dinu
thumb|right|230px|Dinu vuonna 2012 Loredana Dinu (s. 2. huhtikuuta 1984 Craiova) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Dinulla on myös kaksi joukkuemaailmanmestaruutta. Hän edustaa CS Dinamo Bukarestia.
Korppoon säätutka
Matkailukohde
Säätutkatorni hallitsee näkyvästi saaren maisemaa, ja se on suosittu matkailukohde Saariston rengastien varrella. Tornin yläosassa on sen kiertävä näköalatasanne, josta voi kirkkaalla säällä nähdä jopa Utöhön asti. Näköalatasanne on 14 metrin korkeudessa. Tornissa ei ole hissiä, vaan ylös päästäkseen on käytettävä portaita. Tornin juurella on lisäksi kahvikioski, sekä saariston luontoa ja geologiaa esittelevä luontopolku.
Sitrakonihappo
Sitrakonihappo eli metyylimaleiinihappo (C5H6O4) on tyydyttymättömiin dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hartsien ja muovinpehmentimien valmistamiseen. Sitrakonihappo on itakoni- ja mesakonihappojen isomeeri.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa sitrakonihappo on väritöntä ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin sekä hieman kloroformiin. Sitrakonihappo on kaksiarvoinen heikko happo ja sen pKa-arvot ovat 2,2 ja 5,6. Kuumennettaessa sitrakonihaposta lohkeaa hyvin helposti maleiinihapon tavoin vettä ja muodostuu rengasrakenteinen sitrakonianhydridi.
Pétur Sakari
pienoiskuva|Pétur Sakari soittamassa [[Hallgrímskirkjassa Reykjavíkissa.]]Pétur Sakari (s. 1992) on suomalainen urkutaiteilija. Hän vietti useita lapsuusvuosiaan Islannissa, jossa hänen isänsä Petri Sakari toimi kansallisorkesterin kapellimestarina. Etunimi Pétur on islanninkielinen.
Sakari julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 2010. Toisen albuminsa (2014) myötä hän on noussut yhdeksi lupaavimmista suomalaisista urkutaiteilijoista. Hän valmistui ylioppilaaksi Ressun lukiosta vuonna 2013 ja opiskellut musiikkia muun muassa Pariisissa ja Sibelius-Akatemiassa.
Grace O’Malley
Grace O’Malley (n. 1530 – n. 1603, ) oli irlantilainen hallitsija ja pelätty merirosvo. Hän oli Umaillin (nykyään Mayon kreivikunta) kuningatar ja Ó Máillen klaanipäällikkö. Hänen isänsä oli Eoghan Dubhdara Ó Máille. O’Malley on tunnettu hahmo Irlannin historiassa ja kansanperinnössä. Irlannin kansanperinnössä hänet tunnetaan yleisesti nimellä Gráinne Mhaol (englannistus Granuaile). Hänen nimensä muutettiin nykyajan englanninkielisissä asiakirjoissa eri tavoin, mukaan lukien Gráinne O’Maly, Graney O’Mally, Granny ni Maille, Grany O’Mally, Grayn Ny Mayle, Grane ne Male, Grainy O’Maly ja Granee O’Maillie. Kaikki ovat versioita hänen todellisesta nimestään, Gráinne Ní Mháille).
Isänsä kuoleman jälkeen O’Malley otti aktiivisen johtajuuden maalla ja merellä. Avioliitot Dónal an Chogaidh’n (Dónal ”sotamielisen”) Ó Flaithbheartaighin kanssa toi hänelle lisää vaurautta ja vaikutusvaltaa. Hänellä oli kertomusten mukaan omistuksessaan jopa 1 000 nautaeläintä ja hevosta. Vuonna 1593 Connachtin englantilainen kuvernööri vangitsi hänen kaksi poikaansa sekä puoliveljensä, minkä seurauksena O’Malley purjehti Englantiin hakemaan heidän vapautustaan. Hän esitti pyynnön virallisesti kuningatar Elisabet I:lle Greenwichin palatsin tuomioistuimessa.
O’Malley kuoli todennäköisesti Rockfleetin linnassa noin vuonna 1603, vaikka hänen kuolinvuotensa ja -paikkansa ovat kiistanalaisia. Hänen perheensä tavanomainen hautauspaikka oli Clare Island Abbey.
O’Malleyn elämä on inspiroinut monia muusikoita, romaanikirjoittajia ja näytelmäkirjailijoita luomaan teoksia, jotka perustuvat hänen elämäänsä ja seikkailuihinsa, ja häntä on käytetty Irlannin personifikaationa.
USS Connecticut (SSN-22)
USS Connecticut (runkonumero SSN-22) on Yhdysvaltain laivaston 1997 vesillelaskettu Seawolf-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 3. toukokuuta 1991 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1992. Se laskettiin vesille 1. syyskuuta 1997 kumminaan Connecticutin kuvernöörin John G. Rowlandin puoliso Patricia L. Rowland ja otettiin palvelukseen 11. joulukuuta 1998 New Londonin sukellusvenetukikohdassa Grotonissa Connecticutissa ensimmäisenä päällikkönään Larry H. Davis.
Palvelus
Frederick J. Roegge vastaanotti 15. tammikuuta 1999 aluksen päällikkyyden Davisilta tilaisuudessa, joka järjestettiin New Londonin merikappelissa. Alus palasi 7. helmikuuta kotitukikohtaansa oltuaan valmistajantelakalla viimeisteltävänä. Palattuaan alus oli 14.-21. helmikuuta asejärjestelmätesteissä. Se lähti 10. kesäkuuta vastaanottotesteihin, jonka aikana se vieraili 15. heinäkuuta Norfolkissa.
Alus vaurioitui törmäyksessä tuntemattomaan esineeseen 2. lokakuuta 2021 ollessaan sukelluksissa Etelä-Kiinan merellä. Alus palasi omin voimin tukikohtaansa Guamilla. Onnettomuudessa loukkaantui 11 merisotilasta. Kiina vaati onnettomuudesta lisäselvityksiä.
Eräjärvi (järvi Orivedellä)
Eräjärvi on  Eräjärvellä Orivedellä Pirkanmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 835 hehtaaria eli 8,4 neliökilometriä ja se on 7,4 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Järvellä on lähes neljä kilometriä pitkä järvenselkä, joka päättyy suureen Kaupinsaareen. Saaren luoteispuolella aukeaa vielä lyhyempi Kauppilanselkä. Kaupinsaaren lounaispuolella sijaitsevat Kortelahti ja Uiherlanjoen lahdenperä, jotka ovat saaren suojaama. Järven kaakkoispäässä sijaitsevat vielä Savilahti, Tounamaanlahti ja Suojoenlahti. Järvellä on kartan mukaan 73 muutakin saarta, joista Kaupinsaaren jatkeena ovat isommat Pappilansaaret. Järven etelärannasta kohoaa leveänä ja korkeana Syrjänmäen ja Kultavuoren nimillä tunnettu yhteinen mäki. Se nousee yli 60 metriä vedenpinnaan yläpuolelle ja näkyy siten myös järvelle.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 18 miljoonaa kuutiometriä eli 0,018 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 16 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven luoteispäässä laajassa kymmenmetrisessä syvänteessä. Pappilansaarista kaakkoon löytyy vielä kolme yli kuusimetristä syvännettä, joista Pappilanlansaarten kohdalla ulottuu 9,7 metrin syvyyteen.
Sen rantaviivan pituus on 39,6 kilometriä. Järveä ympäröi peltojen lähes yhtenäinen vyöhyke ja monet peltomaista ulottuvat järvenrantaan asti. Järven valuma-alueesta on 70 % metsämaata ja 30 % peltomaata. Peltomaat sijaitsevat aivan järven rantojen läheisyydessä. Asutus on haja-asutusta, joka tihenee Kauppilan, Vedentaustan, Järvenpään ja Vihasjärven kulmakunnilla ja muodostaa Eräjärvellä taajaman. Niille johtaa tiet järveä ympäröiviltä teiltä, joita ovat yhdystie 3260, 3253 ja 14227.
Järven tila
Järven ekologinen luokka on arvioitu tyydyttäväksi, vaikka kalastotutkimuksen mukaan se olisi vain välttävä. Sen sijaan sen kemiallinen tila ja kasvillisuuden tila arvioidaan hyväksi.
Vedenlaatu
Järvi on matala ja sen tilavuus on pinta-alaan nähden on pieni. Avoimet järvenselät ovat tuulelle alttiita, mikä sekoittaa usein matalan mutta paikoin lämpötilakerrostuneen järven vesimassat. Silloin pohjakerrosten ravinteet nousevat päällysveteen ja aiheuttavat hetkittäisiä leväkukintoja. Järven Kauppilanselän syvänteestä vesilaadun selvittämiseksi otetut vesinäytteet ovat sisältäneet kohonneita kokonaisfosforipitoisuuksia. Pintavedestä 2000-luvulla otetuissa kesänäytteissä fosforiarvot ovat vaihdelleet 23–30 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja syvänteestä nostetuissa näytteissä 25–100 μg/l. Kevättalvella vastaavat näytteet ovat olleet 17–27 μg/l ja 25–330 μg/l. Pohjalta otetut suuret talvinäytearvot ovat todennäköisesti syntyneet hapettomuudesta käynnistyneeseen sisäisen kuormituksen seurauksena. Myös Pappilansaaretn syvänteessä on samansuuntaisia arvoja. Uiherlanjoen vesinäytteiden fosforipitoisuudet ovat vaihdelleet 15–160 μg/l. Siinä esiintyy lievää laskutrendiä. Kokonaistypen mittauksia on tehty samoista näytteistä. Niiden arvot ovat trendimäisesti kasvamassa. Ne ovat jokinäytteissä vaihdelleet 450–1300 μg/l. Talvinäytteiden arvot ovat säännöllisesti olleet yli 1,5-kertaisia kesänäytteiden arvoihin nähden. Näiden arvojen valossa Eräjärveä voidaan pitää rehevöityneenä järvenä.
Kauppilanselän syvänteessä veden happipitoisuus on lämpötilakerrostumiskaudella aina laskenut pintaveden arvoja pienemmiksi. Koko 2000-luvun niiden arvot ovat olleet nolla eli syvänteisiin on muodostunut hapeton kerros vettä. Tilanne on Pappilansaarten syvänteessä lievästi parempi, mutta molemmissa alkaa kuitenkin kyseisillä ajanjaksoilla sisäinen kuormitus.
Kalasto
Järven kalakantaa on tutkittu koekalastuksella vuosina 2007 ja 2010. Sen tulosten mukaan saatu saalismäärä on tavallista suomalaisjärveä suurempi. Saaliskaloja olivat särki, ahven, kuha, kiiski, hauki, kuore, salakka, pasuri ja lahna. Särkeä esiintyi eniten, koska se muodosti 49 % pyydystetyistä yksilöistä ja 49 % saaliin biomassasta. Ahventa saatiin seuraavaksi eniten, ja se muodosti 35 % yksilömääristä ja 23 % biomassasta. Suurista petokaloista kuhaa esiintyi selvästi muita enemmän. Tällainen yksilöjakaumien vinouma on tyypillistä rehevöityneiden järvien lajikirjolle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Uiherlanjoen valuma-alueeseen (35.726) se kuuluu. Valuma-alueen järvisyys on 15,2 %. Järven vedenpinnan korkeus on 87,0 metriä mpy.
Järvi on suuruudeltaan 62 neliökilometrin kokoisen valuma-alueensa pääjärvi, joka laskee Längelmäveden Enonveteen. Sen alueella sijaitsee yhdeksän muuta yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Ne ovat Perhojärvi (29 ha), joka laskee Kauppilanlahteen, Eräjärven taajamassa sijaitseva Nikkilänjärvi (6 ha), joka laskee Kortelahteen, Vihasjärvi (7 ha) ja Toisjärvi (4 ha), jotka laskevat yhdessä Vihosojaa myöten järven kaakkoispäähän, Kalaton (3 ha) ja Yrttijärvi (1 ha), joiden laskujoki Suojoki laskee Suojoenlahteen, Sinijärvi (10 ha), jonka Sinisillanoja laskee Tounamaanlahteen, sekä Ruutanajärvi (1 ha), joka laskee Heinisuonojaa myöten Savilahteen. Omenajärvi (9 ha) on pieni järvi, joka on yhdistetty suoraan Uiherlanjokeen. Uiherlanjoen laskupaikka on Orisaaren edustalla.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven rantaviiva oli piirretty eri lailla kuin se kulkee nykyään. Esimerkiksi luoteisrannassa erottuu Kansalaisen karttapaikan rinnevarjostustoiminnolle rantapenkereitä noin 90 metrin korkeuskäyrän lähellä. Samaa voi nähdä Kaupilansaaressa. Kalmbergin kartan mukaan Kaupilansaaresta näkyi vain yksi varsin kapea ja nykyistä lyhyempi saari ja toinen pienempi saari. Lisäksi Kaupilansaaren koillispuolelta sitä kohti työntyi niemi, joka on syntynyt myöhemmässä järvenlaskussa saaren maaduttua mantereeseen kiinni.
Partitu di a Nazione Corsa
Partitu di a Nazione Corsa on korsikalainen saaren suurempaa autonomiaa ajava poliittinen puolue. Se kuitenkin vastustaa Korsikan itsenäisyyttä ja joidenkin Korsikalaisten ryhmittymien harjoittamaa väkivaltaa. Puolueen perustivat Unione di u Populu Corsu, A Scelta Nova ja A Mossa Naziunale puolueiden edustajat vuonna 2002. Puolueella on 11 edustajaa Korsikan parlamentissa sekä kunnissa yli sata edustajaa, joista 6 toimii kuntiensa pormestarina. Lisäksi puolueella on vuoden 2009 Euroopan unionin parlamenttivaalien jälkeen yksi edustaja Euroopan parlamentissa, François Alfonsi, joka valittiin Ranskalaiselta Europe Écologie-vaalilistalta ja on Euroopan vihreä puolueen jäsen.
Liberaali foorumi
Liberaali foorumi (, lyh. LIF) oli liberaali puolue Itävallassa. Puolue lakkautettiin tammikuussa 2014 kun se liitettiin uuteen NEOS-puolueeseen.
Puolueen perustivat 4. helmikuuta 1993 Itävallan Vapauspuolueessa FPÖ:ssä vähemmistöön jääneet ja siitä eronneet liberaalit, mukaan lukien viisi Itävallan parlamentin jäsentä. Puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Heide Schmidt, joka toimi Itävallan parlamentin 3. puhemiehenä vuoteen 1994 asti.
Eron taustalla olivat kasvavat erimielisyydet FPÖ:n liberaalisen ja nationalistisen siiven välillä. Puolueen entisen puheenjohtajan Norbert Stegerin menetettyä asemansa Jörg Haiderille puolueen linja oli siirtynyt liberaalista nationalistiseen suuntaan. Puolueen liberaalit saivat lopulta tarpeekseen, kun Haider käynnisti kansalaisadressin keruun siirtolaisia vastaan (niin sanottu "Österreich Zuerst Volksbegehren" eli "Itävalta ensin -kansanäänestys"), ja päättivät perustaa klassiseen liberalismiin perustuvan uuden puolueen.
Peruskirjansa mukaan Liberaali foorumi kannattaa liberalismia ja vapaata markkinataloutta. Sen tavoitteisiin kuuluvat mm. valtionyhtiöiden yksityistäminen, kannabiksen laillistaminen, homoseksuaalien tasa-arvo, kauppojen aukioloaikojen vapauttaminen sekä asevelvollisuuden korvaaminen ammattiarmeijalla.
Liberaalin foorumin nykyinen puheenjohtaja on Alexander Zach. Puolue on Liberaalin internationaalin ja Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen jäsen.
Vuoden 1994 parlamenttivaaleissa Liberaali foorumi sai 6,0 % äänistä ja 11 parlamenttipaikkaa, vuoden 1995 vaaleissa 5,5 % ja 10 paikkaa, vuoden 1999 vaaleissa 3,7 % äänistä jääden 4 % äänikynnyksen alle ja ilman paikkoja, ja vuoden 2002 vaaleissa 1,0 % jääden jälleen ilman paikkoja. Vuoden 2006 vaaleissa puolue ei asettanut omia ehdokkaita, mutta sen puheenjohtaja Alexander Zach valittiin parlamenttiin Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen listoilta.
Puolue ilmoitti asettavansa omia ehdokkaita vuoden 2008 parlamenttivaaleissa. Sen ehdokaslistan kärkiehdokkaana oli entinen puheenjohtaja Heide Schmidt. Liberaali foorumi tavoiteli pääsyä kolmen puolueen koalitioon, jossa ei olisi mukana FPÖ:tä tai BZÖ:tä. Se ei kuitenkaan ylittänyt äänikynnystä.
Iso Saksijärvi
Iso Saksijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Noksioisen osa-alueella Sahalahden Pakkalan lähellä ja Laipanmaan metsäalueen reunalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 46 hehtaaria, ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Sen rantaviiva on monipolvinen ja järven keskellä on matala ja kapea Uittimensalmi, joka yhdistää järven kaksi erikokoista järviallasta toisiinsa. Itäisessä osassa on kaksi selkeästi hahmottuvaa lahtea Lapinlahti ja Saarilahti. Saarilahdella, joka jää Paattiniemen ja toisen niemen väliin, sijaitsee 170 metriä pitkä ja 130 metriä leveä nimetön saari. Muut lahden saarista ovat pieniä. Paattiniemeä vastapäätä sijaitsee Sepänsaari, joka on kasvamassa ruohikkoiseen pohjoisrantaan kiinni. Rannassa sijaitsee järven ainoa maatila. Uittimensalmi on sekin matalana ruohikkoinen ja kapea, ja salmeen laskeva Lammasoja tuo soilta mutaa, joka karttahistorian mukaan on täyttämässä salmea. Järven läntinen järvenosa on 700 metriä pitkä ja sen länsipäässä sijaitsee Piirilahti. Tällä sijaitsee vielä yksi nimetön saari, joka on yli 50 metriä pitkä. Järven rantaviivan pituus on 7,6 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi suota ja metsämaata. Maatilan lisäksi muuta kiinteää asutusta ei ole. Rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Laipanmaan metsäalueelle ja Rajalan kämpälle vievältä tieltä, joka haarautuu tänne päin seututieltä 325 Kiviahon kohdalla.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 108,9 metriä mpy.
Martti Ruokonen
Martti Ruokonen on suomalainen graafinen suunnittelija. Hän on ollut WSOY:n palveluksessa vuodesta 1990 ja suunnitellut kirjojen ulkoasuja, näkyvimpänä kansia. Ruokonen opiskeli alkuun biologiaa mutta siirtyi sitten Taideteolliseen korkeakouluun.
Iso Saksijärvi
Vesistösuhteet
Järveen on johdettu runsaasti ympäröivien soiden kuivatusojia, mutta osa ojista tuo vettä kauempaakin. Piirilahteen laskee etelälounaasta Hämeenoja, joka tuo yli kolmen kilometrin päästä Hämeenkorven läpi Hämeenjärven vedet. Hämeenojan valuma-alueella sijaitsevat myös Taivasjärvi ja Valkeajärvi. Uittimensalmeen laskeva Lammasoja on kahdeksan kilometrin päässä sijaitsevan Vähä-Laipan laskuoja. Lammasojan valuma-alueella sijaitsevat myös Iso-Laippa, Elamonjärvi, Kivilammi, Hanhiluppo, Vähä Saksijärvi ja Ahvenaisjärvi. Lapinlahteen tulee Liiterinkorven läpi yli kolmen kilometrin päässä sijaitsevalta ojittamattomalta Aukeissuolta alkava oja.
Järven laskuoja on Myllyoja, joka laskee Keljonjärveen ja sen kautta se laskee Längelmäveden Saksalonselkään.
Martti Ruokonen
Ruokonen on saanut palkintoja työstään. Hänen suunnittelemansa ulkoasu sarjaan Muotoilun aarteet on saanut Kaunis kirja -palkinnon vuonna 2012.
Iso Saksijärvi
Luontoarvoja
Järvi on luontaisesti runsasravinteinen järvi, jossa on vitoja ja kellukkakasvien suuria yhdyskuntia. Itäosassa on kasvillisuus rehevää ja siellä pesii laulujoutsen. Vesilintuja on lajistoltaan enemmän ja yksilömääriltään runsaammin kuin ympäristön muissa järvissä. Esimerkiksi Paattiniemen rantametsissä pesivät peukaloinen ja palokärki ja sen rannassa kurki. Järven vesi on luokiteltu tyydyttäväksi ja järvi soveltuu myös virkistyskäyttöön tyydyttävästi. Vedenlaatua koettelee runsas humuspitoisuus, ruskea väri, happamuus ja luontaisesta tasosta kohonnut ravinnetaso. Matalassa järvessä toistuvat happitalouden häiriöt.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi on ”Iso Sääksjärvi”, mikä lienee järven entinen nimikin. Karttaan on järvelle piirretty lahtia, joita ei nykykartassa esiinny. Kun Piirilahden ja Lapinlahden rantaviivat ovat vanhassa kartassa laajemmat ja nykykartoissa on viitteitä laskuojan perkauksesta, voidaan hyvällä syyllä päätellä järvelle tehdyn järvenlasku. Siinä yhteydessä Lammasojaa on syvennetty ja jatkettu kuivatetun lahden pohjaa pitkin Sammalenperältä Uittimensalmelle asti. Ensimmäisen järvenlaskun ajankohtasta ei ole dokumenttia, mutta vuoden 1957 peruskartassa näkyy järvellä olevan vain kaksi saarta. Ne ovat Sepänsaari ja Saarilahdella sijaitseva nimetön saari. Seuraavassa kartassa vuodelta 1977 saarten pinta-ala on kasvanut samalla kun niiden välistä on noussut neljä pikkusaarta ja Piirilahteen on syntynyt isompi saari. Uittimensalmi on vuoden 1957 kartassa leveämpi kuin vuonna 1977 kartassa. Koska muutokset ovat tuoreita, voisivat nämä järven vedenpinnan laskut olla tukinuittoon liittyviä toimia. Myllyojaa on voitu perata uiton parantamiseksi. Asian todistamiseksi tulisi kuitenkin vielä esittää dokumentit. Kalmbergin kartassa on Myllyojaan piirretty neljän vesimyllyn karttamerkit kohtaan, jota kutsutaan Myllymäeksi. Siellä on nykyäänkin yksi mylly.
J. Randy Taraborrelli
John Randall Taraborrelli on yhdysvaltalainen toimittaja ja elämäkertakirjailija. Taraborelli tunnetaan nykypäivän viihdyttäjien ja poliitikkojen elämäkertakirjailijana. Hän on myös toiminut kirjoittajana useissa viihdelehdissä Kanadassa, Englannissa ja Australiassa. HLisäksi hän on ollut televisiossa viihdetoimittajana ohjelmissa Entertainment Tonight, Good Morning America ja Larry King Live. Taraborelli oli poptähti Michael Jacksonin elämäkertakirjailija ja ystävä 40 vuoden ajan.
Sabir
thumb|175px|Sabir. Sabir (oikealta nimeltään Ələkbər Zeynalabdin oğlu Tahirzadə, 31. toukokuuta 1862 Şamaxı – 25. heinäkuuta 1911 Şamaxı) oli azerbaidžanilainen runoilija.
Ələkbər Tahirzadə syntyi pikkukauppiaan perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja opiskeli sen jälkeen runoilija Seyid Əzim Şirvanin perustamassa ”uusimetodisessa” koulussa, jossa luettiin myös yleissivistäviä aineita, azeria ja venäjää. Şirvanin johdolla Tahirzadə alkoi kirjoittaa runoja, mutta joutui pian jättämään koulun, työskentelemään isänsä kaupassa ja elättämään perhettään.
Vuodesta 1903 lähtien runoilija julkaisi teoksiaan useilla eri salanimillä, joista tunnetuimmaksi tuli Sabir (”kärsivällinen”). Vuoden 1905 vallankumoustapahtumat herättivät hänessä kiinnostuksen yhteiskunnallisiin aiheisiin. Vuonna 1906 Sabirista tuli yksi pilalehti Molla Nəsrəddinin vakituisista avustajista. Satiirisissa runoissaan hän arvosteli yhteiskunnallista taantumusta ja kulttuurista takapajuisuutta sekä kommentoi ajankohtaisia tapahtumia. Yhdessä Cəlil Məmmədquluzadən kanssa Sabiria pidetään azerbaidžanilaisen satiirisen koulukunnan perustajana.
Simona Gherman
thumb|right|230px|Gherman vuonna 2014 Simona Gherman (12. huhtikuuta 1985, Bukarest) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Ghermanilla on myös kaksi joukkuemaailmanmestaruutta. Hän edustaa CSA Steaua Bukarestia.
Hr. Ms. Sumatra (1890)
'''Hr.Ms. Sumatra''' oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston panssarikansiristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Amsterdamista ja se laskettiin vesille 1890.
Risteilijän uppouma oli 1 693 tonnia ja sen mitat olivat kokonaispituus 69,97, leveys 11,30 ja syväys 4,67 metriä. Aluksen höyrykone tuotti 2 350 ihp:tä, mikä mahdollisti 17 solmun huippunopeuden. Aluksen hiilivarastoissa oli 276 tonnia hiiltä. Aluksella oli 181 hengen miehistö.
Aluksen pääaseina olivat etukannen 8,2 tuuman ja takakannen 5,9 tuuman 35 pituuskaliiperin tykit. Kyljissä oleville hyllyille asennettiin kaksi 4,7 tuuman 35 pituuskaliiperin tykkiä. Näiden lisäksi aseistusta täydensivät neljän naulan tykkiä ja kaksi naulan revolveritykkiä sekä kaksi 14 tuuman torpedoputkea.
Aluksen suojana oli puolentoista tuuman panssarikansi. Kumpikin raskaista tykeistä oli varustettu suojakilvellä.
Falklandin punta
Falklandin punta on Yhdistyneen kuningaskunnan merentakaisen alueen, Falklandinsaarten, valuutta. Valuutan symbolina on punnan symboli £, tai vaihtoehtoisesti FK£. Valuutan ISO 4217 -tunnus on FKP.
Vuonna 1974 valuutan kolikoita olivat ½, 1, 2, 5 ja 10 pennin kolikot. Vuonna 1980 myös 50 pennin kolikot otettiin käyttöön. Seuraavaksi käyttöön otettiin 20 pennin kolikot 1982, 1 punnan kolikot 1987 ja 2 punnan kolikot 2004. ½ pennin kolikko poistettiin käytöstä jo vuonna 1983. Kaikkien kolikoiden suhde on sama kuin Englannin puntienkin.
John Allen (kenraali)
thumb|John Allen vuonna 2011. John R. Allen (s. 15. joulukuuta 1953 ) on yhdysvaltalainen kenraali, joka on toiminut heinäkuusta 2011 lähtien Afganistanin kansainvälisten joukkojen komentajana. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli David Petraeus.
Allen nimitettiin lokakuussa 2012 Naton sotilaskomentajaksi. Sen jälkeen vuoden lopussa hän joutui keskelle David Petraeusin suhdekohua, mutta Pentagonin tekemä selvitys kuitenkin puhdisti hänen maineensa. Helmikuussa 2013 Allen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle, eikä hän siten siirry Naton komentajaksi.
Vuonna 2014 hänen seuraajanaan aloitti Brett McGurk.
USS Jimmy Carter
USS Jimmy Carter (runkonumero SSN-23) on Yhdysvaltain laivaston 2004 vesillelaskettu parannellun Seawolf-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 29. kesäkuuta 1996 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta, missä köli laskettiin 5. joulukuuta 1998. Aluksen valmistuksesta vastannut David Bartholomew Jr. vapautettiin tehtävistään epäluottamuksen vuoksi ja Robert D. Kelso vastaanotti tehtävän vastaan. Se laskettiin vesille 13. toukokuuta 2004 kumminaan presidentti Jimmy Carterin puoliso Rosalynn Carter ja liitettiin laivastoon 19. helmikuuta 2005.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Kitsapin laivastotukikohtaan Yhdysvaltain länsirannikolle Bremertoniin Washingtonin osavaltioon, jossa se korvasi lokakuussa 2004 palveluksesta poistetun USS Parchen.
Simona Pop
thumb|right|230px|Simona Pop vuonna 2014 Simona Pop (25. joulukuuta 1988, Satu Mare) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Pop on voittanut joukkuekilpailuissa sekä maailmanmestaruus että Euroopan-mestaruusmitaleja. Hänellä on yksi henkilökohtainen Euroopan-mestaruuspronssi vuodelta 2015. Pop edustaa CSA Steaua Bukarestia.
Kustaa Aadolfin katu (Kokkola)
Kustaa Aadolfin katu on Kokkolassa sijaitseva katu. Katu on saanut nimensä Kokkolan kaupungin perustajan, Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin mukaan. Kustaa Aadolfin kadulla sijaitsee muun muassa Keskuskenttä ja Hollihaan koulu. Katu alkaa Rautatienkadun risteyksestä ja loppuu Pohjoisväylän kohdalla. Kustaa Aadolfin katu on yksi Kokkolan vilkkaimmista kaduista, ja sen risteävät kadut ovat Antti Chydeniuksen katu, Mariankatu, Libecinkatu, Falanderinkatu, Pakkahuoneenkatu, Torikatu ja Tehtaankatu. Kustaa Aadolfin katu on myös yksi Kokkolan pisimmistä kaduista. thumb|left|300px|Kustaa Aadolfin katu, näkymä Pohjoisväylälle päin.
Ana Maria Popescu
thumb|right|230px|Popescu vuonna 2014 Ana Maria Popescu (ent. Brânză, s. 26. marraskuuta 1984) on romanialainen kalpamiekkailija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa kalvan joukkuekultaa Romanian joukkueessa. Pekingin olympialaisissa 2008 ja Tokion olympialaisissa 2020 Popescu saavutti yksilökilpailussa olympiahopeaa. Hänellä on kaksi joukkuemaailmanmestaruutta sekä kaksi henkilökohtaista maailmanmestaruuspronssia. Popescu on voittanut useita Euroopan-meastaruuksia. Hän edustaa CSA Steaua Bukarestia.
Snau
thumb|220px|Snau-takilointi Snau, Snaulaiva, Snaupriki on kaksimastoinen prikityypin purjelaiva, jonka nimitys tulee sen takiloinnista. Raakatakiloidun isomaston takana oli märssyyn ulottuva ohut ns. snaumasto. Snau-takilointia käytettiin useissa runkotyypeissä. Snaut palvelivat lähinnä kauppalaivoina, mutta niitä saatettiin myös aseistaa ja hyödyntää sotalaivoina.
Krapihovi
pienoiskuva|Ravintola Krapihovi pienoiskuva|Krapi Ali-Tupa
Krapihovi on vuonna 1973 perustettu hotelli- ja ravintola-alan perheyritys, joka toimii Tuusulan Rantatien varrella. Krapin pihapiiri muodostuu ravintoloista, hotellista, savusaunasta ja puistoalueesta sekä kesäaikaan kesäteatterista ja terassista. Krapihovi on lounas-, illallis- ja juhlaravintola. Ravintolan yhteydessä on myynnissä suomalaisten pien- ja lähituottajien tuotteita.
Keljonjärvi (Kangasala)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 173 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä ja se on 4,2 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järven kaakkoispää on leveä ja järvi kapenee luodetta kohti mentäessä. Salmi, jolla järvi on yhteydessä Längelmaveteen, on kaksi kilometriä pitkä. Se alkaa Uittimensalmen kapeikolla, laajenee sitten Kankaanvedeksi, mutta kapenee taas Hakiansalmeksi. Salmen päässä sijaitsee pieni laajentuma Röyttänvesi, jonka päässä on vain 10 metriä leveä Sillansalmi.
Krapihovi
Historia
Krapin tilan vaiheet ulottuvat 1600-luvulle. Nykyisen päärakennuksen rakennutti silloinen omistaja G. F. Sourander vuonna 1883, ja sen on suunnitellut arkkitehti F. W. Mieritz. Vuodesta 1911 alkaen tilan on omistanut Holman suku. Nykyään kotimuseona toimiva Aleksis Kiven kuolinmökki kuului alun perin Krapin tilaan.
Keljonjärvi (Kangasala)
Maantietoa
Pakkalan karttalehden alueella kallioperä on suurimmaksi osaksi liuskeista kiveä. Siihen on syntynyt jääkauden aikana mannerjäätikön kalliomurroksiin kuluttamia pitkiä ja syviäkin laaksoja, joiden suunta on luoteesta kaakkoon. Eräs tällainen näkyy maastossa kaakossa Läyliän järvestä alkavana ja luoteessa Keljonjärveen päättyvänä murroslinjana. Tähän laaksoon on muodostunut Iso Hirvijärvi, Vähä Hirvijärvi, Vasajärvi, Iso Saarijärvi, Iso Kaakkojärvi, Holtanoja ja sedimenttien peittämänä Keljonjärvi.
Järvessä on yksi saari, Keljonsaari. Sen pinta-ala on yksi hehtaari, mikä on noin 0,6 % järven kokonaispinta-alasta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 4,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0044 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 10,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä järveä Keljonsaaren kohdalla. Yli kuusimetrisiä syvänteitä on neljä. Ne sijaitsevat Keljonsaaren, Uittimensalmen itäpuolella, Kankaanvedessä ja Röyttänvedessä.
Järven rantaviivan pituus on 11,9 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa peltomaata. Sahalahden taajama sijaitsee järven eteläpuolella, mutta sen asutusalueet eivät ylety vielä järven rannoille. Sen sijaan sitä ympäröi haja-asutusta ja rannoille on rakennettu vapaa-ajan asuntoja. Haja-astutus on keskittynyt Saarioisissa, Korpiniemessä, Moltsiassa ja Keljossa hieman tiheämmin. Eri kohteisiin johtaa tiet seututieltä 325, yhdystieltä 14011 ja 14013. Sillansalmen ylittää lyhyt kylätie.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatu on tyydyttävää tasoa. Vedenväri on ruskeaa, mikä johtuu valuma-alueelta tulevasta humuspitoisuudesta vedessä. Humus on suoperäistä, mikä tekee siitä talvisin hapanta, mutta kesän levien yhteyttäminen neutraloi happamuuden muuttaen veden lievästi emäksiseksi. Vedessä on kesäisin usein leväkukintoja. Järvestä on vuosina 1967–2019 otettu noin 170 vesinäytettä, joiden mukaan järven tilaa voidaan hahmottaa. Veden kokonaisfosforipitoisuus on ollut keskimäärin 42,6 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja kokonaistyppipitoisuus 927,3 μg/l. Kun fosforipitoisuudet vaihtelivat 1990-luvulla 40–60 μg/l, ovat ne sen jälkeen lievästi pienentyneet. Sen sijaan typpikuormitus on kasvanut vuoteen 2013 asti, mutta on laskenut noin 1000 μg/l :sta tasolle 500 μg/l. Syvänteen tilanne on hälyttävämpi, koska fosforipitoisuudet ovat siellä olleet 147 μg/l, viimeisin mittaustulos vuodelta 2019 on 91 μg/l. Korkein yksittäinen pitoisuus oli 490 μg/l. Typpipitoisuudet olivat syvänteessä keskimäärin 1653 μg/l ja suurimmillaan 290 μg/l. Näiden tietojen perusteella järvi on rehevöitynyt ja se soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi.
Vuonna 2019 tehdyn tutkimuksen loppuraportissa todetaan Keljonjärven lukeutuvan runsashumuksisiin järviin ja sen egologisen tilan olevan tyydyttävä. Veden hygieninen laatu oli kesällä 2019 erinomainen ja lämpökestoisia koliformisia bakteereja todettiin vain 4 kpl/dl.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järvi on valuma-alueensa pääjärvi ja sen kautta kulkevat kaikki pinta-alaltaan 72 neliökilometrin alueelle satavat vedet. Järven lasku-uoma on Sillansalmi, joka laskee järven vedet Längelmäveden Saksalanselälle.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Keljojärveä ei vielä ole olemassa. Vuonna 1830 tapahtunut Kaivannon kanavan romahtamisessa Längelmävesi purkautui Roineeseen ja järven vedenpinta laski pari metriä. Matala Keljonlahti maatui kaventuen ja lyhentyen. Lahden suulla sijainneista Kalliosaarista maatui etelärannasta luoteeseen työntyvä niemi, joka kantaa edelleen Kalliosaaren nimeä. Niemen juurella sijaitsi Saaren kartano, jonka niemestä se kasvoi isommaksi. Niemen ja vastarannan väliin järvi lasku-uomalle varsin kapea salmi.
Artašesiani
Artašesianit eli Iberian artašidit olivat Iberiaa (muinaista Georgiaa) noin vuosina 90 eaa.–30 jaa. hallinnut samannimisen armenialaisen dynastian haara. Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan he saivat Iberian kruunun sen jälkeen, kun iberialaiset aateliset olivat kapinoineet kuningastaan, Parnavaziani-dynastiaan kuulunutta Parnadžomia vastaan. He pyysivät Armenian kuningasta lähettämään uudeksi kuninkaakseen poikansa, joka oli naimisissa Parnavaziani-prinsessan kanssa. Sekä Armenian kuninkaaseen että hänen poikaansa viitataan kronikoissa nimellä "Aršak" – luultavasti heidät on sekoitettu nimeen Artašes, jota on nähtävästi käytetty yleisterminä Armenian artašidi-kuninkaista. Professori Cyril Toumanoffin mukaan kertomuksessa esiintyvä Armenian kuningas oli Artavazd I (hallitsi noin 161–123 eaa. ja myöhemmin) ja Iberian uusi kuningas, Aršak I (hallitsi 90–78 eaa.), oli hänen poikansa. Kronikka kertoo sen jälkeen suuresta taistelusta yhdistyneen iberialais-armenialaisen armeijan ja Parnadžomin sekä hänen seuraajiensa välillä. Lopussa Parnadžom voitetaan ja surmataan, minkä jälkeen armenialaisesta prinssistä tulee Iberian kuningas.
Kuoleva maapallo
Kuoleva maapallo on fantasia- ja tieteiskirjallisuuden lajityyppi, jonka tarinat sijoittuvat kaukaiseen tulevaisuuteen. Maailmasta on tullut ikivanha ja aurinko tekee kuolemaa tai on jo sammunut. Tyypillisessä asetelmassa ikääntynyt maailma elää eräänlaista toista nuoruutta, ja muinaisuudessa kukoistanut mutta sittemmin pois näivettynyt magia on tehnyt paluun. Tällaisissa kuoleva maailma -tarinoissa taikuus toimii ja yliluonnolliset olennot ovat todellisia. Genren tarinoissa on myös tieteiselementtejä, mutta yleensä edistynyt teknologia esitellään menneisyyden unohtuineina luomuksina eikä se noudata todellisia luonnonlakeja.
Kuoleva maailma -tarinat muistuttavat post-apocalypseä, mutta eivät keskity niinkään maailmanlopun aiheuttaneeseen tapahtumaan vaan sen seurauksena syntyneeseen maailmaan. Maailma ei myöskään yleensä tuhoudu jonkin dramaattisen käänteen seurauksena vaan silkkaa vanhuuttaan. Genren teemoja ovat surumielisyys, maailmantuska, kuolevaisuus ja menetetty viattomuus. Päähenkilöiden sijaan tarinat keskittyvät itse maailmaan ja sen vääjäämättömään tuhoon. Juonen eteenpäin vievänä voimana on usein uusien raaka-aineiden tai menetetyn toivon etsintä. Myös viimeisten ihmisten keskuudessa rehottava rappio ja dekadenssi ovat toistuvia aiheita.
Tyylilajin edeltäjiä olivat kaukaista tulevaisuutta kuvanneet H. G. Wellsin Aikakone (1895) ja William Hope Hodgsonin The Night Land (1912). Jälkimmäisen romaanin maailmassa aurinko on sammunut ja ihmiskunta joutuu asumaan suuressa linnoituksessa. Clark Ashton Smithin Zothique-sarja taas kuvaa moraalisesti äärimmäisen rappeutunutta ihmiskuntaa aikojen lopussa. Koko genre on saanut nimensä Jack Vancen romaanista Iltaruskon maa (The Dying Earth, 1950). Uudempia tyylilajin edustajia ovat esimerkiksi Michael Shean A Quest for Simbilis (1974) sekä Michael Moorcockin Viimeisten aikojen valtiaat -sarja sekä Gene Wolfen Uuden auringon kirja ja Long Sun -sarjat.
Birkan viikinkisoturinainen
Birkan viikinkisoturinainen oli 900-luvulla elänyt nainen, joka haudattiin sotureille kuuluneiden hauta-antimien kanssa kammiohautaan Ruotsin Birkassa. Haudan ihmisjäännöksiä pidettiin (tarkista vuosiluku) arkeologisista kaivauksista saakka miehelle kuuluvana. Osteologisen analyysin ja muinais-DNA-tutkimuksen perusteella jäännökset kuuluvat naiselle. Naisen mukana haudattu esineistö osoittaa, että hän oli korkea-arvoinen ammattisotilas.(viite) Tätä tulkintaa on kuitenkin kritisoitu, sillä joidenkin arkeologien(viite) ja historioitsijoiden(viite) mielestä hautaesineet eivät ole todisteita siitä, että naiset olivat sotilaita patriarkaalisessa viikinkiyhteiskunnassa. Nämä erilaiset näkemykset ovat olleet osa viikinkiajan naisten rooleista käytyä keskustelua.
Kaivaustutkimukset
Arkeologi ja etnografi Hjalmar Stolpe (1841–1905) kaivoi soturihaudan 1870-luvulla, osana Björkön saarella ("koivusaarella") tehtyjä viikinkiaikaisen Birkan tutkimuksia. Vuonna 1889 hän luetteloi haudan numerolla Bj 581. Hautaa on pidetty yhtenä viikinkiajan ikonisimmista viikinkiajan hautauksista. Haudan päällä oli suuri kivi ja se sijaitsi korotetulla tasanteella varustuksen yhteydessä. Puinen hautakammio oli 3,45 m pitkä ja 1,75 m leveä. Ruumis oli kaivettaessa istuvassa asennossa ja haudatulla oli yllään hopeapunoskoristeisia silkkivaatteita. Hauta-antimet sisälsivät "miekan, kirveen, keihään, panssarinuolenkärkiä, väkipuukon, kaksi kilpeä ja kaksi hevosta, yhden tamman ja yhden orin". Seuraavien 128 vuoden ajan luurangon oletettiin kuuluvan "taistelun kovettamalle miehelle". Soturia verrattiin Richard Wagnerin Valkyyrioiden ratsastuksen hahmoihin.
Ihmisjäänteiden uudelleenanalysointi
1970-luvulla tehdyissä luututkimuksissa kyseenalaistettiin oletus siitä, että luut kuuluvat miehelle. Tukholman yliopiston bioarkeologin Anna Kjellströmin vuonna 2014 tekemän lantioluiden ja leukaluun osteologisen analyysin perusteella hautaus kuului naiselle. Osa arkeologeista oli edelleen skeptisiä. He viittasivat siihen mahdollisuuteen, että luut oli nimikoitu väärin edellisellä vuosisadalla, tai ehkä sekoitettu toisten samalta alueelta kaivettujen hautojen ihmisjäännösten kanssa.
Charlotte Hedenstierna-Jonsonin johdolla tehty tutkimus julkaistiin syyskuussa 2017 ja siinä tehtyjen huomioiden mukaan "Kjellströmin tekemä osteologinen analyysi kirvoitti viikinkiajan sotureiden sukupuoleen, genderiin ja identiteettiin liittyviä kysymyksiä". Hedenstierna-Jonsonin tutkimusryhmä eristi haudan Bj 581 hampaasta ja käsivarren luusta. Maja Krezwinskan mukaan luuranko kuului naiselle, sillä DNA:ssa oli x-kromosomeja, mutta ei y-kromosomeja.
Samassa tutkimuksessa tutkittiin luurangosta myös strontium-isotooppeja, haudatun maantieteellisen liikkumishistorian tutkimiseksi. Tulosten perusteella haudatulla oli samankaltaiset arvot kuin nykyihmisillä, jotka elävät entisellä viikinkien vaikutusalueella. Tulosten yhteydessä on pohdittu sitä oliko tutkittu henkilö kotoisin Birkasta vai oliko hän muuttanut sinne myöhemmässä vaiheessa elämäänsä.
Tutkimuksen johtopäätös oli se, että "haudan Bj 581 yksilö on ensimmäinen varmistettu korkea-arvoinen viikinkisoturinainen". Kirjoittajat vastasivat tämän artikkelinsa herättämään kritiikkiin toisessa artikkelissa, joka julkaistiin Antiquity-lehdessä. Artikkelissa kerrottiin lisää tietoa käytetystä metodologiasta ja uudelleenvarmistettiin aiempi johtopäätös.
Hautaesineistön tutkimus
Hautaesineistöön kuului pelilauta ja nappuloita, joiden ajatellaan olevan todisteita haudatun strategisesta ajattelusta ja osoittavan "hänen olevan upseeri, joka voisi johtaa joukkoja taistelussa". The Guardian -lehdessä kirjoitettiin "Pelinappulat, jotka ovat mahdollisesti peräisin eräänlaisesta shakin edeltäjästä hnefatafl-pelistä, osoittavat, että haudattu naissoturi saattoi olla taistelustrategi". Kjellströmin mukaan "vain muutama soturi on haudattu pelinappuloiden kanssa ja ne ovat merkkejä strategisesta ajattelusta". Arkeologiset todisteet viittaavat myös siihen, että nainen kuului sotilaskastiin. The Washington Postin artikkelin mukaan "Soturi todellakin oli nainen. Eikä kuka tahansa nainen, vaan viikinkisoturi, kilpineito kuten Game of Thronesin muinainen Brienne Tarth." Arkeologi David Zorin mukaan "useat viikinkisaagat kuten 1200-luvun Völsunga-saaga kertovat miessotureiden rinnalla taistelevista "kilpineidoista".
Tulkintoja
Tutkijat ovat erimielisiä viikinkihaudan löytöjen tulkinnasta. Viikinkiaikaan erikoistunut professori Judith Jesch on kiistänyt tutkimuksessa esitetyn johtopäätöksen siitä, että hautaan Bj 581 kuuluva luuranko olisi naisen. Hänen mukaansa vuoden 1899 kaivauksien jälkeen eri hautojen luita on voitu sekoittaa keskenään. Jeschin mukaan se, että haudassa oli pelinappuloita ja hauta tulkittiin soturihaudaksi, oli ennenaikaista spekulaatiota, eivätkä tutkijat olleet harkinneet muita syitä sille, miksi naisen ruumis päätyi soturin hautaan.