cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cocoa (Florida)
2019 kaupungissa toimi muun muassa toinen SpaceX-yrityksen kokoonpanotehtaista. Kaupungissa toimi myös kaksi asevalmistajaa: Kel-Tec ja Diamondback Firearms.
Tagalog
Latinalainen aakkosto
Aakkostoa on sittemmin muokattu, ja uusimman, vuonna 1987 tehdyn uudistuksen seurauksena tagalogia kirjoitetaan seuraavilla 28 kirjaimella: A B C D E F G H I J K L M N Ñ Ng O P Q R S T U V W X Y Z
Tarkemerkit
Tarkemerkkejä on kolmenlaisia:
Akuutti aksentti eli pahilís Graavi aksentti eli paiwà Sirkumfleksiaksentti eli pakupyâ
ng ja mga
Genetiivin tunnus ng ja monikon tunnus mga ovat lyhenteitä ja lausutaan nang ja mangá.
Viddalba
Viddalba on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 718 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 50,41 neliökilometriä. Se sijaitsee 22 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Myrothamnaceae
Myrothamnaceae on toinen koppisiemenisten Gunnerales-lahkoon kuuluvista heimoista. Siinä on vain yksi suku: Myrothamnus.
Tuntomerkit
Kasvit ovat karvattomia, aromaattisia ja pihkaisia pensaita, jotka näyttävät kuolleilta kuivan kauden aikana, mutta heräävät eloon saatuaan kosteutta. Lehtiasento on vastakkainen, ja lehtiparilla on yhteinen kannoista muodostunut tuppi, jonka reunassa on yhteensä neljä pientä ja pysyvää korvaketta. Silmussa lehdet ovat viuhkamaisesti poimuttuneita, ja suonitus on kouramainen, lavan laita hampainen. Kukinto on tähkämäinen ja ylälehdellinen; tähkässä on päätekukka. Hedekukassa on kolme tai neljä erillistä tai kolmesta kahdeksaan yhteen kasvanutta hedettä. Ponnet avautuvat läpillä. Siitepöly on tetradeina. Emikukassa on kolme tai neljä emilehteä, jotka ovat kasvaneet yhteen vain tyvestään. Vartalot ovat lyhyitä ja käyriä, luotti johteinen ja kahtena harjuna. Kussakin emissä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on tuppilomainen, joskus liiteluomainen.
Levinneisyys
Suku kasvaa eteläisen Afrikan ja Madagaskarin kuivilla alueilla.
Luokittelu
Takhtajan (1997) liitti heimon norkkokasveihin (alaluokka Hamamelididae). Lähimmäksi sukulaiseksi on kuitenkin osoittautunut gunnerakasvit (Gunneraceae), vaikka ne ulkonäöltään ja kasvupaikoiltaan ovatkin aivan erilaisia kasveja.
Myrothamnus-suvussa on kaksi lajia:
Boštjan Kline
Boštjan Kline (s. 9. maaliskuuta 1991) on slovenialainen alppihiihtäjä. Hän edustaa SK Branik Maribor -seuraa.
Kline kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Val d’Isèren alppiyhdistetyssä joulukuussa 2009. Hän sai ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan Lenzerheiden maailmancupin finaalitapahtumassa 2011 syöksylaskussa 15:s. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa tammikuussa 2016. Tätä ennen hän oli ollut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 13:s Santa Caterinan syöksylaskussa joulukuussa 2014. Hän oli kaudella 2015–2016 toinen myös Hinterstoderin supersuurpujottelussa. Ensimmäisen maailmancupvoittonsa hän saavutti Kvitfjellin syöksylaskussa 24. helmikuuta 2017.
Harvey Fuqua
Harvey Fuqua (27. heinäkuuta 1929 – 6. heinäkuuta 2010 Detroit ) oli yhdysvaltalainen soulmuusikko. Hän oli merkittävä varhainen vaikuttaja Motown Records -levymerkin toiminnassa ja teki tuottajantyötä muiden muassa Marvin Gayelle.
Fuqua toimi vuosina 1951–1958 The Moonglows -yhtyeen alkuperäisenä laulajana. Yhtye kelpuutettiin vuonna 2000 Rock and Roll Hall of Fameen.
Fuqua teki myöhemmällä urallaan yhteistyötä esimerkiksi New Birth -yhtyeen ja Sylvester Jamesin kanssa.
Fuqua kuoli Detroitissa 80-vuotiaana 6. heinäkuuta 2010.
Pirkonlahti (Kuhmoinen)
Pirkonlahti tai myös Pirkonlampi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa sijaitseva lampi.
Gelsenkirchen
thumb|297px|Nykyään toimistokäytössä oleva entinen hiilikaivos Nordstern
Gelsenkirchen on kaupunki Nordrhein-Westfalenissa Saksan länsiosassa Ruhrin alueella. Kaupungin väkiluku vuoden 2011 väestönlaskennassa oli 258 766 asukasta.
Pirkonlahti (Kuhmoinen)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee samassa kalliomurroksen muodostamassa laaksossa Ylä-Sarkajärven kanssa. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannat ovat eteläosassa kosteikkoa. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Gelsenkirchen
Kaupungin talous on perinteisesti ollut suurelta osin kaivostoiminnan varassa, 1900-luvun alkupuolella Gelsenkirchen olikin Euroopan merkittävin hiilikaupunki. Hiilentuotannon tyrehtyminen vuosisadan loppupuolella ajoi myös kaupungin talousvaikeuksiin, ja Gelsenkirchen onkin aktiivisesti pyrkinyt etsimään uusia elinkeinoja. Hiilivoimasta toista vuosisataa eläneeseen kaupunkiin avattiinkin Saksan suurin aurinkovoimala, ja sen ohessa myös suuri aurinkopaneeleiden tuotantolaitos. Niiden myötä Gelsenkirchen pyrkiikin hiilivoiman pääkaupungista aurinkovoiman vastaavaksi, lakkautettuja hiilikaivoksia on muunnettu muun muassa kulttuurikäyttöön.
Pirkonlahti (Kuhmoinen)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,2 metriä mpy. Pohjoisesta tulee oja, joka on Matojärven, Palvajärven ja erityisesti Kangasjärven laskuoja. Järvi on ojien kautta yhteydessä Ylä-Sarkajärven ja Kylänahonlahden kanssa. Laskuoja on se, joka laskee Ylä-Sarkajärveen.
Gelsenkirchen
Toisessa maailmansodassa kaupunkia pommitettiin rajusti, mutta kolme linnaa säilyi pommituksissa: Schloss Berge, Schloss Horst ja Haus Lüttinghof.
Urheilu
Schalken kaupunginosasta on kotoisin Bundesliigassa pelaava jalkapalloseura FC Schalke 04.
Meral Bedretdin
Meral Bedretdin (s. 7. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa pääasiassa pelintekijänä mutta kykenee myös pelaamaan heittävänä takamiehenä. SM-pronssia ja Suomen cupin kertaalleen voittanut Bedretdin edustaa Naisten Korisliigassa pelaavaa Tampereen Pyrintöä ja on pelannut myös Suomen maajoukkueessa.
Pelaajaura
Bedretdin vietiin jo pienenä tyttönä seuraamaan Touhun Pojat Lauttasaaren otteluita, ja hänen molemmat vanhemmat siskonsa pelasivat seurassa. Bedretdinkin alkoi harrastaa lajia ToPoLa:ssa eikä esimerkiksi siirtynyt pelaamaan Espoon puolelle, mikä olisi ollut harvinaista. Bedretdin itse muistelee pelanneensa ensimmäisen kerran palloilukerhossa 3–4 vuoden ikäisenä. Hän pelasi kasvattajaseurassaan kauteen 2007–2008 ja B-tyttöjen SM-sarjaan asti. Seuraavalla kaudella hän pelasi samaa sarjaa Tapiolan Hongassa saavuttaen ikäluokan SM-pronssia. Vuosina 2008–2012 Bedretdin pelasi Hongan A-tyttöjen SM-sarjajoukkueessa voittaen ikäluokan Suomen mestaruuden 2010 ja 2012 sekä SM-pronssia 2011. Samalla nelivuotiskaudella Bedretdin pelasi yksittäisiä otteluista Hongan I-divisioonan reservijoukkueessa lukuun ottamatta kautta 2008–2009, jolloin hänelle kertyi Hongan akatemiajoukkueessa 18 ottelua.
Bedretdin pelasi ensimmäisen kerran naisten SM-sarjaa kaudella 2010–2011, jolloin hän esiintyi neljässä runkosarjaottelussa ja kolmessa pudostuspeliottelussa. Espoo Team sijoittui runkosarjassa kolmanneksi ja pudotti puolivälierissä Forssan Alun otteluvoitoin 2–0. Välierissä joukkue hävisi Catzille 3–0, mutta pronssiottelussa se voitti Torpan Pojat 74–69, ja Bedretdinkin sai tulokaskaudellaan pronssimitalin. Kauden aikana Espoo Team voitti myös Suomen cupin, jonka loppuottelussa se kaatoi Alun 70–49.
Kaudella 2011–2012 Bedretdin pelasi SM-sarjaa jo 20 runkosarjaottelua lähes 17 minuutin keskiarvolla. Espoo Team sijoittui runkosarjassa viidenneksi mutta putosi puolivälierissä Forssan Alkua vastaan 2–1-otteluvoitoin. Bedretdinin pistekeskiarvo kasvoi runkosarjassa lisääntyneen peliajan myötä 4,6:een.
Kauden 2012–2013 Bedretdin pelasi belgialaisessa United Woluwessa. Belgiassa vietetyn vuoden jälkeen Bedretdin palasi Suomeen ja Tapiolan Honkaan, jossa hän pelasi naisten SM-sarjaa runkosarjassa pääsarjauransa siihen mennessä parhailla, 7,8 pisteen, 3,3 levypallon ja 2,0 syötön, keskiarvoilla. Lisäksi hän teki pääsarjauransa parhaat tilastokeskiarvot vapaaheitoissa ja riistoissa. Yksittäisen pääsarjaottelun piste-ennätystään Bedretdin paranteli 18 pisteeseen Torpan Poikia vastaan 8. maaliskuuta 2014. Honka sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi ja eteni pudotuspeleihin, joissa se putosi heti puolivälierissä Peli-Karhuja vastaan 3–0-otteluvoitoin.
Kaudeksi 2014–2015 Bedretdin siirtyi opiskelemaan Tampereelle ja otti yhteyttä Espoon-vuosiltaan tuttuun valmentajaan, Naisten Korisliigaan nousseen Tampereen Pyrinnön Ilpo Rantaseen. Pyrinnön paikka pääsarjassa ja opiskelu paikkakunnalla johtivat pelaajasopimukseen Pyrinnön kanssa. Marraskuun alussa Bedretdin sai ottelutilanteessa aivotärähdyksen, josta toipuminen kesti jonkin aikaa. Lisäksi hänellä oli olkapäävaivoja. Runkosarjassa Bedretdin pelasi ensimmäisen kerran yli kymmenen pisteen keskiarvolla tehden keskiarvoennätyksensä muun muassa syötöissä ja riistoissa. Pyrintö sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja putosi kahdeksan parhaan joukkueen pudotuspeleistä. Bedretdin kirjautti Pyrinnön suomalaispelaajista kauden korkeimmat tilastokeskiarvot pisteissä, syötöissä, riistoissa ja levypalloissa ja oli koko sarjan eniten muiden pelaajien rikkomaksi joutunut pelaaja.
Elokuussa 2015 Bedretdin teki jatkosopimuksen Pyrinnön kanssa.
Maajoukkue
Bedretdin edusti Suomen B-nuorten maajoukkuetta 20 ottelussa 3,2 pisteen keskiarvolla ja A-nuorten maajoukkuetta 41 ottelussa 6,1 pisteen keskiarvolla. Hän teki ensiesiintymisensä aikuisten maajoukkueessa 1. kesäkuuta 2012 valmistavassa maaottelussa Liettuaa vastaan tehden kaksi pistettä. Kesällä 2012 Bedretdin edusti Suomea myös EM-karsinnoissa, joissa hän pääsi kentälle neljässä ottelussa seitsemästä tehden 0,7 pistettä, ottaen 0,1 levypalloa ja antaen 0,7 syöttöä ottelua kohden. Maajoukkueen piste-ennätyksensä Bedretdin teki 30. kesäkuuta 2012 Luxemburgia vastaan. Hän teki ottelussa neljä pistettä ja antoi kolme syöttöä. Vuoden 2013 Bedretdin pelasi Suomen haastajamaajoukkueessa, joka sijoittui universiadeissa 14:nneksi. Vuonna 2015 hänet nimettiin jälleen Suomen maajoukkuerinkiin.
Pelityyli ja ominaisuudet
Bedretdinin siirryttyä Pyrintöön päävalmentaja Ilpo Rantanen kuvaili tämän pystyvän pelaamaan sekä pelintekijänä että heittävänä takamiehenä. Bedretdin pitää itseään puolustuspään pelaajana, joka pelaa aina täysillä. Puolustuksessa Bedretdin ottaa paljon vastaan vastustajien törmäyksiä: esimerkiksi kaudella 2014–2015 hän keräsi Pyrinnössä lähes 80 % vastustajille vihelletyistä hyökkääjän virheistä.
Bedretdin on kokenut Pyrinnön-aikanaan pelinsä monipuolistuneen ja saavansa enemmän itsestään irti, mistä hän on erityisesti kiittänyt joukkueen valmentaja Roope Tähkää. Bedretdinin ongelma on ollut pelin ajoittainen ailahtelevuus, minkä korjatakseen hän keväällä 2015 teki yritysyhteistyöllä parannuksia harjoitteluunsa ja ruokavalioonsa.
Yksityiselämä
Bedretdin on opiskellut ranskan kieltä Tampereen yliopistossa ja on kiinnostunut työskentelemään ranskan kielellä ja lasten parissa. Bedretdin on arvioinut opintojensa kestävän kuusi vuotta sisältäen välivuoden jossakin ranskankielisessä maassa. Hän tavoittelee koripalloammattilaisuutta ja vakituista maajoukkuepaikkaa.
Bedretdin on taustaltaan suomentataari.
Hamaksanteia
Hamaksanteia oli antiikin aikainen Hippothontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Hamaksanteian sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Hamaksanteieus tai Hamaksanteus.
Anna Gordy Gaye
Anna Ruby Gaye, o.s. Gordy, 12. joulukuuta 1922 Milledgeville, Georgia, Yhdysvallat – 31. tammikuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen soulmusiikin lauluntekijä. Hän oli Motown Recordsin perustajan Berry Gordy nuoremman sisar.
Gaye syntyi Milledgevillessä Georgiassa, mutta muutti Detroitiin pian tämän jälkeen. Vuonna 1959 hän oli perustamassa nimeään kantanutta Anna Recordsia. Vuosina 1964–1977 hän oli naimisissa laulaja-lauluntekijä Marvin Gayen kanssa. Yhdessä he adoptoivat pojan nimeltä Marvin Pentz Gaye III. Gaye kirjoitti tai oli mukana kirjoittamassa miehelleen useita hittejä.
Antikoagulantit
Antikoagulantit eli "verenohentajat" ovat lääkeaineita, jotka hidastavat veren hyytymiseen johtavia kemiallisia reaktioita. Ne eivät vaikuta mitenkään veren viskositeettiin. Nämä lääkkeet eivät hajota jo muodostuneita hyytymiä, mutta ehkäisevät niiden kasvua ja uusien muodostumista. Antikoagulantit ovat antitromboottien alaluokka.
Antikoagulanttilääkitys saatetaan aloittaa tilanteissa, joissa potilaalla on kasvanut taipumus verihyytymien muodostumiseen, valtimonkovettumatauti tai juuri läpikäyty leikkaus. Usein syy pysyvään antikoagulanttilääkitykseen on pitkäaikainen eteisvärinä. Myös sydämen mekaaninen keinoläppä vaatii pysyvää antikoagulanttilääkitystä. Sydämen bioläppä taas vaatii lyhytaikaisemman lääkekuurin.
Joitakin esimerkkejä antikoagulanteista ja niiden toimintamekanismeista:
Suorat antikoagulantit
Suoraan vaikuttavia antikoagulantteja ovat
Aigáleo (kaupunki)
Aigáleo on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Αιγάλεω, Dímos Aigáleo), joka sijaitsee Länsi-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 6,450 neliökilometriä ja väkiluku 69 946 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Länsi-Attikan yliopiston kampusta.]] Aigáleo sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta luoteeseen. Kaupunki on saanut nimensä sen lähellä sijaitsevasta Aigáleo- eli Aigaleosvuoresta. Aigáleossa toimii pääosa Länsi-Attikan yliopistosta. Kaupungissa sijaitsee Aigáleon metroasema.
Yhdysvaltain vaakuna
Yhdysvaltain vaakuna ja Yhdysvaltain suursinetti ovat Yhdysvaltain tunnuksia lipun, kahden tunnuslauseen ja kansallislaulun ohella. Sinetti koostuu kahdesta osasta, etupuolesta ja kääntöpuolesta. Etupuolella on valkopäämerikotkan kuva ja toisella puolella on keskeneräinen pyramidi jonka päällä on kaikkinäkevä silmä. Sinettiä käytettiin ensi kerran vuonna 1782. Vuodesta 1935 lähtien molempia puolia sinetistä on käytetty Yhdysvaltain yhden dollarin setelissä.
Etupuoli
pienoiskuva|Yhdysvaltain vaakuna. Yhdysvaltain suursinetin etupuoli on myös Yhdysvaltain vaakuna. Vaakunassa on valkopäämerikotka, joka pitelee 13:a nuolta ja oliivipuun oksia jossa on 13 lehteä ja 13 oliivia. Oliivipuun oksat kuvastavat rauhaa ja nuolet kuvastavat sotaa. Kotkan pää osoittaa kohti rauhaa, eli oliivipuunoksia. Kotkan suussa riippuu liina jossa lukee ”E pluribus unum”, eli ”Monesta yksi”. Kotkan pään yläpuolella, sinisellä taustalla, on 13 tähteä jotka muodostavat yhdessä Daavidin tähden. Aikaisemmin kotkalla oli niskatöyhtö, joka kuvasti Feenikslintua.
Kotkan rinnassa riippuu Yhdysvaltain lippua muistuttava kilpi. Kilvessä on kaksi eroavaisuutta Yhdysvaltain lippuun nähden, kilvessä ei ole tähtiä sinisellä taustalla ja ulommaiset raidat ovat valkoiset. Luku 13 symboloi Yhdysvaltain 13 ensimmäistä siirtokuntaa. 13 esiintyy vaakunassa:
Kääntöpuoli
pienoiskuva|Yhdysvaltain suursinetin kääntöpuoli. Sinetin toisessa puolessa esiintyy keskeneräinen pyramidi jonka päällä katselee kaikennäkevä silmä. Pyramidi koostuu 13 tasanteesta, alimmaisella tasanteella on roomalaisin numeroin kirjoitettu: MDCCLXXVI, eli 1776 joka on Yhdysvaltain itsenäistymisvuosi. Silmän takana on nouseva aurinko joka kuvastaa uutta maata lännessä. Nouseva aurinko kuvastaa myös uuden maan nousua.
Sinetissä on tunnuslauseet: ”Annuit Cœptis” eli ”Hän puoltaa tehtäväämme” ja ”Novus Ordo Seclorum” eli ”Uusi aikakausien järjestys”. Ensimmäisen tunnuslauseen ”Hänellä” viitataan Jumalaan.
Muuta tietoa sinetistä
Kotkalla on yhteensä 65 siipisulkaa ja 9 pyrstösulkaa. Vasemmassa siivessä on 33 sulkaa ja oikeassa 32. Pyramidin juurella kasvavat kasvit ovat oletettavasti akaasioita. Sinetti on pyöreä ja molempien puolien reunaa kiertää kolme mustaa viivaa.
Osavaltioiden sinetit
Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit:
Columbian piirikunta
Columbian piirikunnan sinetti:
Saarialueet
Yhdysvaltain saarialueiden sinetit:
Jukka Lanki
Sekä yksi MM-kulta
Jukka Lanki (s. 11. kesäkuuta 1971) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja moninkertainen MM-mitalisti. Aktiiviurallaan hän edusti Lounais-Hämeen Rastia.
Lanki voitti hopeaa pitkältä matkalta Krasnojarskin MM-kilpailuissa 2000 ja pronssia Levin MM-kilpailuissa 2005. Lisäksi hän on voittanut kolme viestihopeaa vuonna 2000 Krasnojarskissa, 2002 Borovetzissa ja 2005 Levillä sekä kaksi viestipronssia vuonna 1998 Windischgarstenissa ja 2004 Östersundissa. Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Lanki sijoittui toiseksi vuonna 2001 ja kolmanneksi vuonna 2000.
Maple
Maple on symbolinen tietokoneella käytettävä ammatti- ja opiskelukäyttöön suunniteltu kaupallinen matematiikkaohjelma, jota alettiin kehittää vuonna 1981 Waterloon yliopistossa Kanadassa. Vuodesta 1988 Maplea on kehittänyt kaupallinen yritys nimeltä Maplesoft. Maplella voi mm. integroida, derivoida, laskea matriiseilla ja piirtää kuvaajia. Maple soveltuu erityisesti integraalien ja derivaattojen symboliseen laskentaan.
Maplesta on versiot sekä Windowsiin että Unix/Linux-ympäristöön. Suomessa ohjelma on käytössä esimerkiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja Metropolia Ammattikorkeakoulussa.
Esimerkkejä
simplify(x^2/x^4-1/x); (lausekkeen x^2/x^4-1/x sievennys): -1 + x - -- 2    x int (2*x^4-5*x,x);  (funktion 2x^4-5x integrointi): 5       2 2/5 x  - 5/2 x
diff(ln (x)/x^2,x); (funktion ln x / x^2 derivointi): 1    2 ln(x) - ---  3       3  x       x
A-ha
thumb|Yhtyeen laulusolisti [[Morten Harket.]] A-ha on norjalainen yhtye, joka oli suosituimmillaan 1980-luvulla. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat monien myyntilistojen ykköspaikalle nousseet ”Take on Me”, ”The Sun Always Shines On TV” sekä James Bond -elokuvan 007 vaaran vyöhykkeellä (1987) tunnuskappale ”The Living Daylights”. Yhtye koostuu laulaja Morten Harketista, kitaristi Pål Waaktaar-Savoysta ja kosketinsoittaja Magne Furuholmenista. Yhtyeen albumeita on myyty yli 35 miljoonaa kappaletta.
A-ha ilmoitti lokakuussa 2009 lopettavansa ja yhtye piti jäähyväiskiertueen vuonna 2010. Vuonna 2011 A-ha palasi hetkeksi takaisin yhteen esiintyäkseen Norjan terrori-iskujen uhrien muistolle järjestetyssä tilaisuudessa. Joulukuussa 2014 A-ha ilmoitti ottavansa vastaan kutsun Rock in Rio -festivaaliin yhdeksi pääesiintyjäksi festivaalin 30-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Esiintyminen oli syyskuussa 2015. Maaliskuussa 2015 yhtye ilmoitti palaavansa takaisin uudella albumillaan Cast in Steel.
Supertramp
Historia
Supertramp teki vuonna 1970 levytyssopimuksen A&M Recordsin kanssa, ja yhtyeen esikoisalbumi Supertramp julkaistiin samana vuonna. Progressiivista rockia sisältänyt albumi ei myynyt erityisen hyvin. Palmer ja Millar jättivät yhtyeen, Hodgson vaihtoi basson kitaraan, ja yhtyeeseen liittyivät basisti Frank Farrell, lyömäsoittaja Kevin Currie ja puhallinsoittaja Dave Winthrop. Yhtyeen toinen albumi Indelibly Stamped (1971) ei sekään ollut myyntimenestys, ja rahoittaja Miesegaes hylkäsi yhtyeen.
Kun useimmat soittajatkin olivat jättäneet Supertrampin, Davies ja Hodgson perustivat uuden kokoonpanon, jossa Davies soitti pianoa ja lauloi, Hodgson soitti kitaraa, sähköpianoa ja lauloi, Dougie Thomson soitti bassoa, Bob C. Benberg soitti rumpuja ja lyömäsoittimia, ja John Anthony Helliwell soitti puhallinsoittimia ja kosketinsoittimia. Uusi kokoonpano soitti aiempaa popmaisempaa musiikkia. Crime of the Century (1974) oli Supertrampin kaupallinen läpimurto, ja siltä julkaistiin singlet ”Dreamer” ja ”Bloody Well Right”. Albumi Crisis? What Crisis? (1975) myi hiukan edeltäjään vähemmän, mutta Even in the Quietest Moments... (1977) antoi yhtyeelle listahitin kappaleella ”Give a Little Bit”. Samalla yhtyeestä oli tullut arvostettu live-esiintyjä.
Vuoden 1979 albumi Breakfast in America nosti Supertrampin supertähteyteen. Albumi nousi Billboardin listaykköseksi ja myi neljä miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa sekä platinaa Kanadassa, Ranskassa, Saksassa ja Isossa-Britanniassa. Myös singlet ”Goodbye Stranger”, ”Take the Long Way Home” ja ”The Logical Song” olivat top-20-hittejä. Seuraavan albumin ...Famous Last Words... (1982) jälkeen Hodgson lähti soolouralle.
Hodgsonin lähdön jälkeen Supertramp julkaisi 1980-luvulla vielä kaksi albumia, kunnes myös Davis jätti sen. Davies kokosi yhtyeen uudelleen vuonna 1996, ja kokoonpanossa olivat myös Helliwell, kitaristi Mark Hart ja lyömäsoittaja Jesse Siebenberg. Yhtye teki konserttikiertueen ja sen jälkeen uudet studioalbumit Some Things Never Change (1997) ja Slow Motion (2002). Vuonna 2010 Supertramp palasi jälleen yhteen maailmankiertueelleen, tosin edelleen ilman Hodgsonia.
Laitakari (Oulu)
Laitakari on asumaton saari Oulun kaupungin edustalla Saapaskarinselällä Perämerellä. Läheiset saaret ovat Saapaskari, Äijänkumpele ja Korkiakari. Pieni moreenisaari on merenkulkijoiden keskuudessa tunnettu vuonna 1851 valmistuneesta puisesta tunnusmajakastaan, joka edelleen toimii väyläohjauslaitteena.
Saaren lähistöllä lepää myös tuntematon, noin vuonna 1825–1875 uponnut puinen laivanhylky, niin sanottu Laitakarin malmihylky. Hylky on muinaismuistolain suojelema museohylky, jonka tutkimisesta vastaa Pohjois-Pohjanmaan museo yhteistyössä sukellusseura Oulun Vesimiehet ry:n kanssa.
Saarella pesii merilintuja, se on muun muassa karikukkojen pesimispaikka.
Laitakarin tunnusmajakka
Saarella on ollut merimerkki 1750-luvulta lähtien, ja tunnusmajakka saarelle on merkitty jo vuonna 1785 julkaistuun merikarttaan.
Nykyinen puurakenteinen tunnusmajakka on valmistunut 1851, ja sen on suunnitellut Albin Stjerncreutz. Merimerkin alaosa on avoin, ja se seisoo moreeniin kiilattujen puuparrujen varassa. Tornin huippuosa on ollut aina väritykseltään punainen. Pookin rakentamiskustannukset olivat 475 hopearuplaa. Tunnusmajakka säästyi Krimin sodan hävitystöiltä ja toimii edelleen merimerkkinä: ollessaan linjassa Oulun tuomiokirkon kellotornin kanssa se opastaa veneilijöitä Hailuodon pohjoispuolen 2,4 metrin syvyiselle veneväylälle. Tornin korkeus on 17,4 metriä merenpinnasta ja maanpinnasta 15,6 metriä.
Kimmo Tiilikainen
Kimmo Kalevi Tiilikainen (s. 17. elokuuta 1966 Ruokolahti) on suomalainen poliitikko. Hän edustaa keskustaa ja on erikoistunut ympäristöpolitiikkaan. Taustaltaan Tiilikainen on maanviljelijä Ruokolahdelta. Tiilikainen oli kansanedustaja vuosina 2003–2019 ja toimi keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2011–2015. Hän oli Vanhasen II hallituksen ympäristöministeri 2007–2008, Sipilän hallituksen maa- ja metsätalousministeri sekä ympäristöministeri 2015–2017 ja salkkujen uudelleenjaon jälkeen asunto-, energia- ja ympäristöministeri 2017–2019. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Tiilikainen siirtyi ehdolle Kaakkois-Suomesta Helsingin vaalipiiriin eikä tullut valituksi kansanedustajaksi. 2020 Tiilikainen toimi Marinin hallituksessa työ- ja elinkeinoministeri Mika Lintilän ja maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän valtiosihteerinä. Tiilikainen valittiin Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtajaksi 22. huhtikuuta 2021. Tiilikaisen valintaa on pidetty poliittisena virkanimityksenä.
Tausta
Tiilikainen syntyi vuonna 1966 Ruokolahdella. Hän valmistui ylioppilaaksi Vuoksenniskan yhteiskoulun lukiosta vuonna 1985. Yliopistossa Tiilikainen opiskeli metsänhoitajaksi ja teki tutkielmansa metsätalouden kannattavuudesta maatiloilla. Hän valmistui maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi Joensuun yliopistosta vuonna 1991. Valmistuttuaan Tiilikainen muutti takaisin lapsuudenkotinsa luo Ruokolahden Äitsaareen, rakensi vanhan kotitalonsa pihapiiriin uuden rakennuksen ja ryhtyi luomuviljelijäksi. Viljelyn lisäksi hän teki pätkätöitä tutkijana ja osallistui paikallisiin kansanliikkeisiin muun muassa kyläkoulujen säilyttämisen puolesta. Tiilikainen toimi koulutussuunnittelijana Maaseudun tutkimus- ja koulutuskeskuksessa Mikkelissä vuosina 1994–1995. Hän koulutti luomuviljelijöitä ryhmänvetäjiksi välittämään luomutietoa viljelijöiden opintopiireissä. Tiilikainen oli Luomuliiton puheenjohtaja 1995–1999.
Mukaan politiikkaan: ehdolla 1995 ja 1999
Vihreät pyysivät Tiilikaista ehdokkaakseen vuoden 1995 eduskuntavaaleihin ja hän oli sitoutumattomana ehdokkaana puolueen listalla Kymen vaalipiirissä. Hän sai noin tuhat ääntä eikä tullut valituksi. Tiilikainen liittyi keskustan jäseneksi vuonna 1997. Hän oli puolueen ehdokas eduskuntavaaleissa 1999. Hän sai noin 3 800 ääntä ja jäi 500 äänen päähän eduskuntapaikasta.
Ensimmäinen kausi kansanedustajana: 2003–2007
Tiilikainen toimi ensimmäisellä kaudellaan kansanedustajana maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä huhtikuusta 2003 helmikuuhun 2005, sitten valiokunnan varajäsenenä helmikuuhun 2006 asti ja jälleen jäsenenä maaliskuuhun 2007 asti. Hän toimi 2003–2007 myös työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä ja 2004–2007 suuren valiokunnan jäsenenä. Tiilikainen valittiin luonnonvarainneuvoston jäseneksi vuonna 2004.
Joulukuussa 2006 eduskunta hyväksyi hallituksen esityksen Euroopan perustuslaista. Tiilikainen äänesti puolesta, kuten selvä enemmistö keskustalaisista. Keskustan ryhmästä 38 äänesti esityksen puolesta, 4 vastaan ja 3 äänesti tyhjää.
Pätkäministerinä ja ehdolla puoluesihteeriksi: toinen kausi eduskunnassa 2007–2011
thumb|vasen|Pohjoismaiden ympäristöministereitä [[Pohjoismaiden neuvoston kokouksessa Oslossa lokakuussa 2007. Vasemmalta oikealle Arkalo Abelsen, Erik Solheim, Kimmo Tiilikainen, Andreas Carlgren ja Harriet Lindeman.]]
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Tiilikainen valittiin jatkokaudelle noin 6 600 äänellä.
Vuoden 2007 ministerinsalkkujaossa Paula Lehtomäestä tuli ympäristöministeri, mutta Tiilikaisen sovittiin hoitavan tehtävää Lehtomäen äitiysvapaan ajan. Tiilikainen nimitettiin ministeriksi 28. syyskuuta 2007. Hän toimi Vanhasen II hallituksen ympäristöministerinä huhtikuuhun 2008 asti. Hallitusohjelman mukaan vaalikaudella tuli parantaa Ilmatieteen laitoksen ja Merentutkimuslaitoksen yhteistyötä. Sittemmin suunniteltiin myös laitosten yhdistämistä. Tiilikainen ja liikenneministeri Anu Vehviläinen valmistelivat hallituksen esityksen, jossa Merentutkimuslaitos lakkautettiin ja toiminnot jaettiin Ilmatieteen laitoksen ja Suomen ympäristökeskuksen välille. Merentutkimuslaitoksen johto, henkilökunta ja alan asiantuntijoita sekä kotimaasta että ulkomailta vetosivat laitoksen lakkauttamista vastaan. Oikeuskansleri arvosteli lakkauttamiseen liittyvää lainvalmistelua, sillä lakkauttamiselle ei tarjottu vaihtoehtoja. Lakkauttaminen sai aikaan keskustelua ja kirjallisia kysymyksiä eduskunnassa. Joulukuussa 2008 eduskunta päätti lakkauttaa Merentutkimuslaitoksen äänin 86 puolesta, 67 vastaan ja 43 tyhjää. Tiilikainen pitää itse ministerikautensa saavutuksina Balin ilmastoneuvotteluita, Itämeren suojelun toimintaohjelmaa, Metso-ohjelman syntyä ja ikäihmisten hajajätevesiasetuksesta vapauttamisen liikkeellepanoa.
Tiilikainen oli ehdolla keskustan puoluesihteeriksi vuonna 2008. Hän keskeytti kampanjansa kesäkuun alussa vaalirahoituskohun vuoksi ja vaati keskustan johdolta selvitystä puolueen osuudesta Kehittyvien maakuntien Suomen syntyyn ja rahanjakoon. Äänestyksessä puoluesihteerinä jatkoi Jarmo Korhonen, joka päihitti Tiilikaisen äänin 1200–488.
Kansanedustajana Tiilikainen toimi ympäristövaliokunnan jäsenenä 2007 ministerintehtävänsä alkuun asti ja jälleen 2008–2009 ministerintehtävänsä jälkeen. Hän jatkoi valiokunnan varajäsenenä 2009–2011. Tiilikainen oli jäsen tulevaisuusvaliokunnassa 2009–2011, talousvaliokunnassa 2007 ja 2009 sekä työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa 2009–2011. Hän oli suuren valiokunnan varajäsen 2008–2009 ja jäsen 2009–2010. Tiilikainen oli Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja sekä oli kansainvälisten asiain foorumin jäsen kumpaakin lokakuuhun 2007 asti ja uudelleen huhtikuusta 2008 vuoteen 2011 asti. Lisäksi Tiilikainen jatkoi luonnonvarainneuvoston jäsenenä vuoteen 2011 asti.
Kolmas kansanedustajankausi: eduskuntaryhmän puheenjohtajana 2011–2015
Eduskuntavaaleissa 2011 Tiilikainen sai noin 7 100 ääntä ja hänet valittiin jatkokaudelle.
Keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 2003 toiminut Timo Kalli ei ollut vuonna 2011 enää ehdolla tehtävään. Tiilikainen, Mika Lintilä ja Antti Rantakangas hakivat paikkaa. Tiilikainen voitti Rantakankaan toisella kierroksella äänin 22–12. Tiilikainen oli eduskuntaryhmän puheenjohtajana koko vaalikauden 2011–2015. Vuosina 2011–2015 hän oli myös suuren valiokunnan jäsen, Neste Oil Oyj:n sidosryhmien neuvottelukunnan jäsen, WWF:n hallintoneuvoston jäsen ja Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan jäsen. Tiilikainen oli tulevaisuusvaliokunnan varajäsen 2011–2014 ja jäsen 2014–2015. Hän toimi ulkoasiainvaliokunnan varajäsenenä 2011–2013 ja ympäristövaliokunnan varajäsenenä 2013–2015.
Vuoden 2012 puoluekokouksen alla Tiilikainen ilmoitti, ettei hae keskustan puheenjohtajaksi. Tiilikaisen mukaan hän oli saanut toiveita sekä puheenjohtajaksi hakemisesta että eduskuntaryhmän puheenjohtajana jatkamisesta.
Tiilikainen totesi eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimiessaan, että ydin­voi­ma on pe­rin­tei­ses­ti ja­ka­nut kes­kus­ta­lais­ten mie­li­pi­teet, mut­ta asia ei ole on­gel­ma, vaan aihe on keskustan ryhmässä omantunnon kysymys. Tiilikainen itse on äänestänyt ydinvoimalupien myöntämistä vastaan. Marraskuussa 2014 eduskunta hyväksyi samaa sukupuolta olevien avioliiton. Tiilikainen oli yksi kuudesta keskustalaisesta, jotka kannattivat muutosta. Selvä enemmistö keskustan eduskuntaryhmästä, 30 kansanedustajaa, äänesti avioliittolain muuttamista vastaan.
Neljäs kausi eduskunnassa: Sipilän hallituksen ministerinä 2015–2019
Eduskuntavaaleissa 2015 Tiilikainen sai noin 9 200 ääntä Kaakkois-Suomen vaalipiirissä ja hänet valittiin jatkokaudelle eduskuntaan. Sipilän hallitusta koonneen keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen hallitusneuvotteluissa Tiilikainen oli Kestävä julkinen talous -työryhmän puheenjohtaja.
Toukokuussa 2015 Tiilikainen nimitettiin Sipilän hallituksen maatalous- ja ympäristöministeriksi. Maaliskuussa 2016 Helsingissä järjestettiin traktorimarssi, johon kokoontui 700 traktoria ja Senaatintorille saapui 5 500 mielenosoittajaa. Mielenilmaus otti kantaa huonoon maataloushallintoon ja maatalouden vaikeaan taloustilanteeseen. Tiilikainen totesi, että mielenosoitus oli oikeutettu. MTK luovutti Tiilikaiselle vaatimuslistan. Tiilikainen ilmoitti, että maa- ja metsätalousministeriö ottaa Maaseutuviraston suoraan ohjaukseen, tukihakuun siirretään ministeriön työvoimaa, viestintää yhtenäistetään ja että virasto raportoi tulevaisuudessa suoraan ministeriölle. Hän ilmoitti, että Maaseutuviraston ylijohtaja Leena Tenhola jatkaa vuoden loppuun siltä osin kuin tehtävät eivät koske tukiasioita. Hän kertoi, että ministeriön ote vahvistuu, mutta kehotti ettei tilanteessa tulisi etsiä syyllisiä. Kesäkuussa 2016 Tiilikainen nimitti Pentti Hyttisen Metsähallituksen pääjohtajaksi kaudelle 2016–2021. Silloinen pääjohtaja Esa Härmälä olisi halunnut jatkaa tehtävässä. Hyttinen ja Tiilikainen olivat vanhoja tuttuja. Nimitys aiheutti arvostelua ja luottamusäänestyksen Tiilikaista kohtaan keskustan eduskuntaryhmässä. Kahdeksan keskustan kansanedustajaa äänesti Tiilikaisen epäluottamuksen puolesta ja 24 kirjallisen varoituksen puolesta. Tiilikainen sai varoituksen ja jatkoi ministerinä.
Tiilikainen pitää itse ministerikautensa saavutuksina, että hän valmisteli lain, jolla hiilivoima Suomessa loppuu 2029, sai 84 miljoonaa Raide-Jokerin rakentamisen määrärahoihin, että hän lisäsi valtion tukemaa vuokra-asuntotuotantoa Helsinkiin 30 %, erityisesti opiskelijoille, että tulorajojen tarkastelusta kaupungin vuokra-asunnoissa asuvilta luovuttiin hänen vuonna 2018 valmisteleman asetuksen vuoksi ja että hän johti sekä puolueiden yhteisen ilmastolinjauksen että Pohjoismaiden yhteisen ilmastolinjauksen valmistelua.
Sipilän hallitus erosi 8. maaliskuuta 2019, minkä jälkeen siitä tuli toimitusministeristö. Toimitusministeristön ministerinä Tiilikainen keskittyi etenkin valmistelemaan Suomen alkavaa EU-puheenjohtajuuskautta. Sipilän hallitukselle myönnettiin ero 6. kesäkuuta 2019, jolloin Tiilikaisen ministerikausi päättyi.
Vaalikausi 2019–2023: putoaminen eduskunnasta ja siirtyminen taustavaikuttajaksi valtiosihteeriksi
Rinteen hallitusta koonneen SDP:n, keskustan, vihreiden, vasemmistoliiton ja RKP:n hallitusneuvotteluissa Tiilikainen oli Hiilineutraali ja luonnon monimuotoisuuden turvaava Suomi -työryhmän toinen keskustalainen edustaja. Kun Rinteen hallitus nimitettiin 6. kesäkuuta 2019, sekä Iltalehden että Ilta-Sanomien kolumneissa kerrottiin lehtien saamina tietoina, että Tiilikaiselle oltaisiin tarjottu valtiosihteerin toimea uudesta hallituksesta. 20. kesäkuuta keskusta ilmoitti, että Tiilikaisesta tulee puolueen ministeriryhmän valtiosihteeri. Joulukuussa 2019 Jari Partasesta tuli ministeriryhmän valtiosihteeri ja Tiilikainen siirtyi työ- ja elinkeinoministeri Mika Lintilän sekä maa- ja metsätalousministeri Jari Lepän henkilökohtaiseksi valtiosihteeriksi.
Kylmätutkimus
Kylmätutkimus on tieteenala, joka tutkii ihmisten selviytymistä, aineen ominaisuuksia ja tekniikan toimivuutta kylmissä olosuhteissa. Kylmätutkimusta voidaan suorittaa luonnollisessa ympäristössä arktisissa olosuhteissa tai keinotekoisesti aikaansaaduissa alhaisissa lämpötiloissa laboratorioissa. Suomessa on saavutettu kylmyysennätyksiä pyrittäessä lähestymään absoluuttista nollapistettä (−273,15 °C) ja saavutettu jopa 100pK lämpötila.
Kimmo Tiilikainen
Kuntapolitiikka
Kunnallisvaaleissa 1996 keskusta, kokoomus ja vihreät pyysivät Tiilikaista ehdokkaakseen, mutta hän kieltäytyi. Tiilikainen toimi Ruokolahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2001 lähtien. Kuntavaaleissa 2008 Tiilikainen oli noin 210 äänellä Ruokolahden ääniharava. Hän erosi valtuuston puheenjohtajan tehtävästä eduskuntakiireiden vuoksi vuonna 2011. Kuntavaaleissa 2012 hän sai noin 250 ääntä ja säilytti ääniharavan aseman.
Vuonna 2017 Tiilikainen muutti virallisesti Helsinkiin. Kuntavaaleissa 2017 keskusta sai kaksi jäsentä Helsingin kaupunginvaltuustoon. Tiilikainen sai noin 800 ääntä ja tuli valituksi toiseksi varavaltuutetuksi.
Syksyllä 2020 Tiilikainen pyrki Ruokolahden kunnanjohtajaksi, mutta hävisi tiukan äänestyksen kunnanvaltuustossa Anu Sepposelle vain yhdellä äänellä.
Poliittiset näkemykset
Tiilikaisen mielestä verotus Suomessa on yleisesti ottaen liian korkeaa. Hän kannattaa perustuloa. Tiilikainen kannattaa Suomen metsien hakkuun lisäämistä ja vastustaa ydinvoiman lisärakentamista. Hän vastustaa Suomen Nato-jäsenyyttä.
Tunnustukset
Tiilikaiselle myönnettiin keskustan hopeinen ansiomerkki vuonna 2015. Hänelle myönnettiin Itä-Suomen yliopiston Vuoden alumni -tunnustus yliopiston vuosipäiväjuhlassa Joensuussa 20. maaliskuuta 2018.
Yksityiselämä
Tiilikainen meni naimisiin vuonna 1986. Avioliittoon vihittäessä Tiilikainen oli 19-vuotias ja hänen vaimonsa 20-vuotias. Tiilikaiset asuivat pitkään Ruokolahdella. Tiilikainen muutti vuonna 2017 virallisesti Helsinkiin, missä oli tuolloin jo asunut vuosia perheineen.
Ge Fei (kirjailija)
Ge Fei, alkuperäinen nimi Liu Yong (s. 1964 Jiangsu, Kiina) on kiinalainen kirjailija. Hän aloitti 1981 kiinankielisen kirjallisuuden opinnot Shanghain Itä-Kiinan yliopistossa. Valmistuttuaan hän toimi yliopistossa opettajana. Hän väitteli 2000 kirjallisuudesta tohtoriksi ja on kirjallisuuden professori Pekingin Qinghua-yliopistossa.
Ge Fei sai mainetta avantgardekirjailijana 1980-luvulla. Hänen kerrontansa on labyrinttimaista. Vaikka kirjoituksissa on viitteitä abstraktista ajattelusta, ne kytkeytyvät myös kiinalaiseen perinteeseen. Hän piti kirjoittamisesta vuodesta 1994 alkaen kymmenen vuoden tauon, jona aikana hän keskittyi lähinnä opetustyöhön. 2004 ilmestyi Renmian Taohua.
Berry Gordy
thumb|right|Berry Gordy Berry Gordy (s. 28. marraskuuta 1929) on yhdysvaltalainen tuottaja, joka perusti Motown Recordsin vuonna 1959.
Afroamerikkalainen Gordy syntyi Detroitissa, Michiganissa. Hänen yhtiönsä nimi oli alun perin Tamla. Gordy muutti vuonna 1968 Los Angelesiin, Kaliforniaan, johon koko yhtiö siirtyi vuonna 1972.
Gordy otettiin vuonna 1990 Rock and Roll Hall of Fameen, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Häneltä on ilmestynyt omaelämäkerta To Be Loved (1994).
Gordy on ollut kolmesti naimisissa ja kolmesti eronnut. Hänen seitsemästä lapsestaan erityisen tunnettuja ovat näyttelijä Rhonda Ross Kendrick (s. 1971), muusikko Rockwell eli Kenneth William Gordy (s. 1964) ja DJ Redfoo eli Stefan Gordy (s. 1975).
Megan Kankan murha
Megan Kankan murha tapahtui 29. heinäkuuta 1994 Hamilton Townshipissä, Mercerin piirikunnassa New Jerseyn osavaltiossa Yhdysvalloissa, kun jo aikaisemmin tuomittu seksuaalirikollinen Jesse Timmendequas murhasi ja raiskasi 7. joulukuuta 1986 syntyneen 7-vuotiaan tytön Megan Nicole Kankan. Tapauksen takia säädettiin "Megan's Law" eli laki, joka vaatii ilmoittamaan, mikäli seksuaalirikoksista tuomittu henkilö muuttaa lähistölle. Nykyään laki koskee koko liittovaltiota.
Tapahtumat
Jesse K. Timmendequas (s. 15. huhtikuuta 1961) oli vuonna 1979 saanut ehdonalaisen rangaistuksen 5-vuotiaan tytön raiskauksen yrityksestä. Hän rikkoi rangaistuksensa aikana ehdonalaistuomion sääntöjä ja vietti yhdeksän kuukautta vankilassa. Vuonna 1981 Timmendequas raiskasi 7-vuotiaan tytön ja sai kuusi vuotta vankeutta.
Timmendequads kaappasi Kankan samana päivänä, jona tappoi hänet. Timmendequas oli valehdellut Kankalle, että hänellä on talossaan koiranpentu, joka on kuitenkin niin pieni, ettei kykene tulemaan ulos. Tämän vuoksi Kanka meni sisälle taloon katsomaan pentua, jota ei ollut. Raiskattuaan Kankan Timmendequads tappoi hänet lyömällä metallityökalulla päähän, minkä jälkeen hän laittoi tytön päähän muovipussin. Myöhemmin hän vielä raiskasi ruumiin autossa, piilotti ruumiin lelulaatikkoon ja vei sen puistoon. Seuraavana päivänä Timmendequas näytti poliiseille lelulaatikon sijainnin.
Timmendequas tuomittiin 30. toukokuuta 1997 kuolemaan. Hän odotti vankilassa rangaistuksen täytäntöönpanoa seuraavan vuosikymmenen. Joulukuussa 2007 New Jerseyn osavaltiossa poistettiin kuolemanrangaistus käytöstä, ja tämän myötä Timmendequasin tuomio muuttui elinkautiseksi ilman ehdonalaisen vapauden mahdollisuutta.
Kankan muistolle on perustettu Megan Nicole Kanka -säätiö.
Villa Sant'Antonio
Villa Sant'Antonio on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 352 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,05 neliökilometriä. Se sijaitsee 249 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Veljko Petrović
pienoiskuva|Veljko Petrović. Veljko Petrović (, noin 1780–1813) oli yksi Osmanien valtakuntaa vastaan tehdyn serbien ensimmäisen kansannousun (1804–1813) komentajista ja hajdukien, paikallisten rosvojen erään joukon päällikkö. Hän on tunnettu serbialaisten eeppisissä runoissa.
Petrović taisteli Stanoje Glavašin alaisuudessa ja organisoi kapinointia itäisessä Serbiassa. Hän puolusti Sokobanjan kaupunkia vuonna 1809 ja kaatui taistelussa Negotinissa vuonna 1813. Hänen kerrotaan sanoneen: ”Annan teille pääni, mutta en anna Krajinaa” (hänen kotiseutunsa).
Keisos
Keisos oli kreikkalaisessa mytologiassa Temenoksen poika ja Hyrnethon veli. Hän oli Medonin, Maronin ja Filiaan isä. Hänesä tuli Argoksen kuningas isänsä jälkeen.
Kun hänen isänsä Temenos oli nimittänyt Deifonteen, Hyrnethon aviomiehen, armeijan komentajaksi, alkoi Keisos pelätä tämän seuraavan isäänsä valtaistuimelle. Temenoksen pojat palkkasivat joukkion tappamaan isänsä, ja Keisos anasti valtaistuimen itselleen. Keisos yritti muiden veljien kanssa – nuorinta lukuun ottamatta – vielä erottaa Deifonteen ja Hyrnethon toisistaan, mikä johti Hyrnethon kuolemaan.
Keisosta seurasi kuninkaana hänen poikansa Medon.
Hekale
Hekale oli antiikin aikainen alun perin Leontis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Hekale sijaitsi todennäköisesti lähellä Marathonia, sillä kreikkalaisessa mytologiassa sen sanottiin saaneen nimensä naisesta, joka majoitti Theseuksen luokseen kun tämä jahtasi aluetta riivannutta Marathonin härkää. Demoksen oletetaan sijainneen koilliseen nykyisestä Stamátasta.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Leontis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 224/223 eaa. Ptolemais-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Hekaleios tai Hekalēthen.
Hekalessa oli Zeus Hekaleioksen pyhäkkö.
Undish
Undish on puolalainen, Obornikista kotoisin oleva goottimetalliyhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Yhtye on merkittävä ainutlaatuisesta musiikistaan ja siitä, että se on yksi tunnetuimmista kristillisistä goottimetalliyhtyeistä, jotka olivat toiminnassa 1990-luvulla. Yhtyeen johtohahmoihin kuuluvat naislaulaja Ada Szarata sekä mieslaulaja Robert Baum, joka soittaa myös rumpuja. Julkaistuaan Massacre Recordsilla ensimmäisen albuminsa ...Acta Est Fabula, joka on toistaiseksi yhtyeen menestynein albumi, Undish teki Euroopan kiertueen lokakuussa 1997 Saviour Machinen ja Theatre of Tragedyn kanssa, ja esiintyi Wacken Open Air -festivaaleilla. Toisen albumin Letters from the Earth julkaisi Morbid Noizz Productions vuonna 1999. Yhtye aikoi julkaista kolmannen albuminsa A Gift of Flying vuonna 2003 mutta sen julkaisu viivästyi vuoteen 2005, jolloin albumin julkaisi CL Productions.
Palvajärvi (Kuhmoinen)
Palvajärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Kangasjärven takana sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Kangasjärven lasku-uomassa ja on sen läpivirtausjärvi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat metsämaata.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 144,4 metriä mpy. Järven laskuoja laskee Pirkonlahteen.
Bitch Slap
Bitch Slap on 2009 valmistunut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Rick Jacobson. Yhdysvaltalaisfilmin pääosissa ovat Julia Voth, Erin Cummings, America Olivo ja Michael Hurst. Cameo-rooleissa esiintyvät Lucy Lawless, Kevin Sorbo ja Renée O'Connor. Filmiä on luonnehdittu ”postmodernin, ajattelevan ihmisen paluuksi 1950-, 1960- ja 1970-lukujen B-elokuvien ja eksploitaatiofilmien pariin, mutta myös niiden helläksi parodiaksi.”
Undish
Historia
Yhtye perustettiin vuonna 1991 ja käytti aluksi nimeä Graviora Manent, ja sen kokoonpanossa olivat laulaja-rumpali Robert Baum, kitaristi-kosketinsoittaja Michal Christoph, basisti Darek Was ja kitaristi Michal Branny. Aluksi yhtye soitti death- ja thrash metalia. Graviora Manent julkaisi demot Pain vuonna 1991 ja Moving Pictures vuonna 1994, ja sillä oli levytyssopimus Altheya Project Recordsin kanssa.
Kaksi seuraavaa vuotta yhtye työsti toista albumiaan Letters from the Earth. Silloinen levy-yhtiö Morbid Noizz Productions julkaisi albumin ainoastaan Puolassa vuonna 1999. Musiikillisesti sitä pidettiin edistyneempänä kuin ...Acta Est Fabulaa.
Musiikki
Undishin ainutlaatuista musiikkia luonnehtii synkeä, eteerinen ja romanttinen tunnelma, doom metal ja goottirock -vaikutteiset kitarat, koskettimet sekä Ada Szaratan ja Robert Baumin syvät ja alakuloiset lauluäänet. Ne myös tunnetaan voimakkaasta puolalaisesta korostuksestaan. Yhtyeen kolmas albumi A Gift of Flying tuo esille aiempaa tunteellisemman tyylin sekä rennomman ja synkeämmän tunnelman. Keskeisiä yhtyeen sanoitusaiheita ovat tuska, kärsimys ja Jumala.
Gints Meija
Gints Meija (s. 4. syyskuuta 1987 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa pääsarjassa Optibet Hokeja Līga-joukkue HK Mogossa.
Seuraura
Meija on pelannut lähes koko uransa kotikaupungissaan Riiassa. Hän debytoi Latvian pääsarjassa SK Riian paidassa 17-vuotiaana kaudella 2004–2005. Kaksi seuraavaa kautta Meija pelasi SK LSPA/Riiassa, jonka sisäisen piste-, maali- (Elvis Želubovskisin kanssa) ja syöttöpörssin hän voitti jälkimmäisellä kaudellaan 2006–2007 tehoilla 18+30=48. Meija jakoi koko Latvian liigan pistepörssin kuudennen sijan HK Riika 2000:n Edijs Brahmanisin kanssa. Hän siirtyi itse Riika 2000:n riveihin kaudeksi 2007–2008 ja voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 18+30=48. Meija jakoi Latvian liigan pistepörssin kymmenennen sijan ASK Ogreen siirtyneen Brahmanisin kanssa. Hän edusti HK Riika 2000:ta kauden aikana myös Continental Cupissa.
Kaudeksi 2008–2009 Meija teki sopimuksen KHL:ssä aloittaneen Dinamo Riian kanssa. Hän pelasi valtaosan kaudestaan Valko-Venäjän Ekstraligaa HK Riika 2000:ssa, jonka paras pistemies ja syöttäjä Meija oli tehoilla 14+18=32. KHL:ssä hän pelasi kauden aikana 18 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2009–2010 Meija pelasi KHL:ssä 26 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3 ja yhdeksän playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös Ekstraligaa Dinamo-Juniors Riiassa.
Kaudella 2010–2011 Meija pelasi KHL:ssä 26 runkosarjaottelua tehopistein 1+3=4, kunnes Dinamo lähetti hänet tammikuussa 2011 pelaamaan Ekstraligaa latvialaisseura HK Liepājas Metalurgsiin. Maaliskuussa Meija kutsuttiin takaisin Dinamoon, jossa hän pelasi yhden playoff-ottelun. Ensimmäisellä kokonaisella KHL-kaudellaan 2011–2012 hän pelasi 46 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehopistein 3+5=8. Meija edusti Dinamoa kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa joukkue eteni finaaliin, mutta hävisi kuitenkin isäntäjoukkue HC Davosille lukemin 3–2. Huhtikuussa 2012 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Dinamon kanssa.
Maajoukkueura
Meija edusti Latviaa Vancouverin olympiakisoissa 2010 sekä Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 ja 2016.