cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reijo Ojanen
Ojanen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 103 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 13 + 16 = 29 ja jäähymääränsä 66 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Pelaajauransa jälkeen hän toimi Tapparan valmentajana kaudella 1966–1967.
Ojanen pelasi kaksi nuorten maaottelua
. Tappara uran jälkeen hän toimi usean vuoden ajan maailman menestyneimmän veteraani kiekkojoukkueen (Superstars) presidenttinä ja pelaajana, joukkue koostui entisistä Tappara ja Ilves tähtipelaajista. Ojanen menehtyi sydäninfarktiin vuonna 2000, 60 v. iässä.
Probarbitaali
Probarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine joka kehitettiin 1920-luvulla. Sillä on sedatiivinen, hypnoottinen ja lihaksia rentouttava vaikutus.
Probarbitaalia myytiin unilääkkeenä valmistenimillä Ipral ja Vasalgin.
Yltiä
pienoiskuva|Hännisensaari kuvattuna [[valtatie 23|valtatien 23 levähdyspaikalta. ]] Yltiä, eli Yltiäjärvi, on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen Yltiän kulmakunnalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 363 hehtaaria eli 3,6 neliökilometriä. Se on 4,2 kilometriä pitkä ja 2,6 kilometriä leveä. Paataisenniemen ja Yltiänniemen välissä sijaitsee kaksi suurempaa saarta. Yhdessä niemien kanssa nämä jakavat järven kolmeen alueeseen. Saarten länsipuolelle jää Tervalahti, pohjoispuolelle pieni järvenselkä sekä Pohjalahti ja eteläpuolelle suurin järvenselkä, jota kutsutaan Huutoseläksi. Huutoselällä idässä on pohjoiseen työntyvä Majalahti ja eteläpäässä kapeneva Kaakkolahti. Majalahti erottaa suomaastosta Yltiänniemen, jossa sijaitsee myös Likolahti.
Järvessä on laskettu olevan 14 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 8,24 hehtaaria, mikä on noin 2,22 % järven kokonaispinta-alasta. Kaikki saaret ovat yli aarin kokoisia, mutta vain kaksi ylittävät pinta-alallaan hehtaarin suuruuden. Pitkäsaari on 750 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se näyttää kolmelta saarelta, joita kaksi pengertä yhdistävät toisiinsa. Saaren pinta-ala on yli 3 hehtaaria. Sen vieressä sijaitsee Mustikkasaari, joka on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen pinta-ala on lähes 2 hehtaaria. Järven pohjoisosassa sijaitsevat vielä Koninsaari, Talassaari, Aukeasaari, Papusaari ja Hännisensaari. Tervalahden saari on pyöreä. Loput saarista sijaitsevat Huutoselän eteläosissa. Majalahden suulla on kaksi saarta, Kaakkolahdella on yksi saari ja Huutoniemen länsipuolella toinen. Huutoselän länsilaidalla sijaitsevat Ruutusaari ja Aakkosensaari. Nämä, ja kaikki muutkin suuret saaret, ovat autiot. Kaakkolahden ja Majalahden saarissa on loma-asunnot.
Macropodiformes
thumb|vasen|[[Tasmaniankaniinikenguru (Bettongia gaimardi).]] Macropodiformes on harvaetuhampaisten alalahko, johon kuuluvat kaikki kengurumaiset pussieläimet: myskikenguru (Hypsiprymnodontidae-heimon ainoa elävä laji), rottakengurut (Protoroidae) ja varsinaiset kengurut (Macropodidae). Myskikenguru luokiteltiin aikaisemmin rottakenguruiden heimoon.
Yltiä
Maantietoa
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 7,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0077 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 8,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Pitkäsaaren edustalla sen lounaspuolella. Huutoselälläkin on sen keskikohdassa yhtä syvä syvänne.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,9 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään lähialueeltaan, missä ojitettujen soiden johto-ojia on johdettu järveen. Tällaisia soita ovat pohjoispuolella Mäkelänsuo ja Ottovuorenneva, idässä Yltiänniemen suot, eteläosassa Vuorivalkamanneva ja Hiekkarannanneva, sekä kaakkoispuolella Sikosuo. Kaijanjoen valuma-alueella on neljä yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti Yltiäjärveen. Ne ovat Tervapuron valuma-alueella sijaitsevat Raiskinlampi (1 hehtaari, ha), Tervalampi (2 ha), Tervajärvi (33 ha) ja Tervasalmi (2 ha). Järven laskujoki aloittaa vesireitin, jossa Yltiänjoki laskee ensin Alaseen (44 ha), Alasenjokeen yhtyy Pistoksesta (24 ha) alkava Pistoksenjoki, jonka jälkeen sen virtaa Jokipolvenjokena Ylä-Kaijaan ja sitten Ala-Kaijaan. Loppumatkan se on ensin Kaijanjoki, joka laskee Petäisjärveen (72 ha), ja sitten Ristajoki, joka laskee Keurusselän Ukonselkään (yhdessä 118 km²).
Luontoarvoja
Järvessä elää ahven, hauki, kiiski, kivisimppu, made ja särki. Siihen on lisäksi istutettu siikaa, lahnaa, säynettä, kuhaa ja järvitaimenta.
Daimler-Motoren-Gesellschaft
Daimler-Motoren-Gesellschaft tai lyhyesti DMG oli saksalainen, moottoreita ja ajoneuvoja vuosina 1890–1926 valmistanut yhtiö. Yhtiön perustivat Gottlieb Daimler ja Wilhelm Maybach ja sen ensimmäinen sijaintipaikka oli Cannstattissa (nykyisin Bad Cannstatt, Stuttgartin metropolin sisällä oleva itsehallinollinen alue). Gottlieb Daimler kuoli vuonna 1900. Vuonna 1903, alkuperäisten toimitilojen tuhouduttua tulipalossa, yhtiön liiketoiminta siirrettiin Untertürkheimiin (nykyisin Stuttgartin metropolin sisällä oleva itsehallinollinen alue) ja edelleen Berliiniin, vuonna 1922. Yhtiöllä oli tuotantolaitokset myös Marienfeldessä (nykyinen Berliinin metropolin kaupunginosa) sekä Sindelfingenin kaupungissa, lähellä Stuttgartia.
Yhtiön alkuperäinen toiminta-ajatus oli valmistaa bensiinikäyttöisiä moottoreita, mutta Wilhelm Maybachin ja Emil Jellinekin välisen sopimuksen myötä valmistettiin myös pieni erä kilpa-autoja, jotka menestyivät hyvin. Tästä innostuneena yhtiö päätti, vuonna 1902, aloittaa Mercedes-nimisten autojen valmistuksen. Tämän jälkeen autojen valmistus kasvoi ja niistä tuli DMG:n päätuote. Yhtiö valmisti elinaikanaan useita eri malleja.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeisen Saksan talouslaman johdosta DMG yhdistyi vuonna 1926 Benz & Cie. -yhtiön kanssa, muodostaen Daimler-Benz AG -nimisen yhtiön, joka valmisti ajoneuvoja Mercedes-Benz -nimellä. Vuonna 1998 yhtiö fuusioi itseensä amerikkalaisen Chrysler Corporationin ja sen nimeksi tuli DaimlerChrysler. Vuonna 2007 tapahtuneen Chryslerin poismyynnin jälkeen yhtiön nimi muutettiin muotoon Daimler AG.
Daimler, Maybach, ja DMG:n synty
Vuonna 1882 sekä Gottlieb Daimler että Wilhelm Maybach erosivat Nikolaus Otton Deutz AG Gasmotorenfabrik -yhtiön palveluksesta. Heinäkuussa 1887 Daimler osti Cannstattista entisen metallivalimon tilat, pinta-alaltaan liki 3 000 neliömetriä. Täällä he aloittivat venemoottoreiden valmistuksen ja heidän kehittämänsä "Neckar"-jokivene nousi suureen suosioon. Vuonna 1890 he perustivat oman, moottoreita valmistaneen yhtiön, Daimler-Motoren-Gesellschaft (DMG). Yhtiön tarkoituksena oli valmistaa pieniä, nopeakäyntisiä moottoreita, Daimlerin ja Maybachin aiemmin kehittämien moottoreiden suunnitelmia hyödyntäen. Yhtiö myi myös muille valmistajille Daimlerin moottoreiden valmistus- ja myyntioikeuksia.
DMG ajautui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin, koska moottoreiden myyntimäärät eivät olleet riittäviä ja lisenssioikeuksien tuotot jäivät suunniteltua vähäisemmiksi. Rahoittajien vaatimuksesta yksityinen yhtiö muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1890. Yhtiön hallitukseen tulleet rahoittajien edustajat eivät uskoneet Daimlerin ja Maybachin visioihin moottoroitujen vaunujen valmistuksesta ja laajensivat paikallismoottoreiden tuotantoa. Hallitus jopa suunnitteli yhtiön fuusioimista Otton Deutz AG:n kanssa. Tämä oli yksi syy jonka vuoksi Daimler ja Maybach irtisanoutuivat yhtiöstä, toinen oli Daimlerin ja Maybachin halu keskittyä visioimansa auton suunnitteluun.
Vaikka DMG myi samaan aikaan paikallis- ja venemoottoreita läpi Euroopan, yhtiön kassatilanne ei ollut hyvällä tolalla. 1890-luvun puolivälin paikkeilla Daimlerin hyvä ystävä ja liikekumppani Frederick Simms lupasi järjestää DMG:lle tilauksia ja lisärahoitusta, ehdolla että Daimler, Maybach ja hän itse saisivat paikan yhtiön johtokunnasta. Vuonna 1896 Daimlerin ja Maybachin yritystoiminta yhdistettiin DMG:n kanssa. Daimler oli 1895 esitellyt kaksisylinterisellä moottorilla varustetun "Vis-á-Vis" -mallin, jonka valmistus siirtyi nyt DMG:n vastuulle. Vuonna 1897 esiteltiin DMG:n ensimmäinen nelipaikkainen tonneau-malli, Daimler Phönix, jonka moottori oli asennettu ajoneuvon etuosaan.
Gottlieb Daimler menehtyi vuonna 1900. Tämän jälkeiset DMG:n menestyksekkäät "Mercedes"-mallit perustuivat Wilhelm Maybachin, Emil Jellinekin suositusten ja ideoiden pohjalta, suunnittelemiin kilpa-autoihin. Daimlerilla kilpailleen Wilhelm Bauerin kuolemaan johtaneen onnettomuuden myötä Jellinek halusi DMG:n kehittävän modernimman ja turvallisemman kilpa-auton. DMG:n suurena asiakkaana ja samalla johtokunnan jäsenenä hänen onnistui muokata yhtiön johtokuntaa enemmän automobiilimyönteiseksi. Maybach jatkoi yhtiön palveluksessa suunnittelijana vuoteen 1909, jonka jälkeen hänen paikalleen nimettiin Gottlieb Daimlerin vanhin poika Paul.
Austro-Daimler
DMG perusti elokuussa 1899, silloisen Itävalta-Unkarin alueelle, tytäryhtiön nimeltä Österreichische Daimler-Motoren-Commanditgesellschaft Bierenz Fischer u. Co, nimen pituuden vuoksi yhtiön nimestä käytettiin yleisesti muotoa Austro-Daimler.
Ranska
Vuonna 1890 ranskalainen Panhard & Levassor valmisti ensimmäisen autonsa, jonka voimanlähteenä oli lisenssivalmisteinen Daimler-moottori. Eräs heidän asiakkaistaan, Armand Peugeot, alkoi myös itse valmistaa autoja, jotka oli varustettu Panhard & Levassorin valmistamilla moottoreilla. Peugeot osti Daimlerin moottoreiden lisenssioikeudet Panhard & Levassorilta ja sai autoillaan menestystä erityisesti Saksan markkinoilla.
Iso-Britannia
Vuonna 1890 Frederick Simms aloitti Lontoossa Daimlerin venemoottoreiden myynnin. Vuonna 1893 hän perusti yhtiön nimeltä Daimler Motor Syndicate Ltd, josta muutaman mutkan jälkeen kasvoi brittiläisen autoteollisuuden ensimmäinen suuryhtiö Daimler Company.
Yhdysvallat
Vuosina 1888–1905 New Yorkin Long Islandilla toiminut Daimler Motor Company myi Daimler-moottoreita jokivene- ja huvijahtikäyttöön sekä myös maakulkuneuvojen voimanlähteeksi. Yhtiö myös ilmeisesti valmisti itse yhden henkilöauton. Vuosina 1905–1907, Daimler Manufacturing Company -nimellä toiminut yhtiö valmisti lisenssillä saksalaiseen Mercedes-mallistoon perustuvia autoja.
Venetuotanto
pienoiskuva|Maailman ensimmisen moottoriveneen, "Neckar"-veneen pienoismalli.
Daimler ja Maybach olivat aloittaneet yhtiönsä toiminnan vuonna 1886 "Neckar"-jokiveneiden valmistuksella. Tämä maailman ensimmäinen moottorivene oli nopea ja ketterä. Pituutta sillä oli 4,5 metriä ja se kykeni parhaimmillaan kuuden solmun nopeuteen. Vene oli DMG-yhtiön ensimmäinen kaupallinen menestys, jonka suosiota edesauttoi aikakauden olematon maantieverkko. Veneiden ja venemoottorien valmistus oli DMG:n ydinliiketoimintaa, jota varten Berliinin Marienfeldiin rakennettiin oma tuotantolaitos vuonna 1902.
Ilmalaivat ja kiinteäsiipiset lentokoneet
Daimler valmisti ensimmäisen bensiinikäyttöisen ilmalaivamoottorinsa vuonna 1888. Vuodesta 1899 vuoteen 1907 DMG toimitti Maybachin suunnittelemia moottoreita zeppeliineihin. Wilhelm Maybach jätti DMG:n vuonna 1909, jonka jälkeen hän perusti poikansa Karlin kanssa Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH -nimisen yhtiön.
Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiön Sindelfingenin tehdas valmisti sekä lentokoneita että lentokonemoottoreita.
Toiminnan kasvu vuosina 1902–1918
pienoiskuva|Mercedes-Simplex 28/50 PS Double Phaeton, 1905. pienoiskuva|Dernburg-Wagen 1907. pienoiskuva|Logo vuodelta 1916.
Vuosisadan vaihteen jälkeen DMG:n automobiilien myynti lähti hyvään kasvuun, etenkin Emil Jellinekille valmistettujen, Maybachin suunnittelemilla Daimler-Mercedes -moottoreilla varustettujen kilpa-automallien myötä. Näiden kilpa-autojen pohjalta kehitettiin malli Mercedes 35 PS. Tuotanto kasvoi ja keskittyi yhtiön Untertürkheimin tehtaille. Vuonna 1902 DMG valmisti ensimmäiset virallisesti "Mercedes"-nimeä kantavat mallit. Mercedes-Simplex -malliston huipulla oli 60 PS, auto jossa yhdistyivät parhaat sen aikakauden kilpa-autojen ja matkavaunujen ominaisuudet. Nimen jälkiosalla "Simplex" haluttiin kuvata Mercedeksen käytön helppoutta. 60 PS kykeni 120 km/h huippunopeuteen ja se asetti tason jota muut autonvalmistajat, kuten Berliet, Rochet-Schneider, Martini, Ariel, Star ja FIAT, pyrkivät tavoittelemaan. Yhdysvalloissa, New Yorkin Long Islandilla sijainnut, pianovalmistaja William Steinwayn omistuksessa ollut Daimler Motor Company valmisti luultavasti yhden auton. Simplex-mallien menestyksen myötä DMG:n työvoiman määrä kasvoi vuodessa 821:stä (1903) 2200:aan (1904).
Vuodet 1906–1913 olivat yhtiön toiminnassa kasvun aikaa, osittain myös, koska ulkopuolisten toimittajien osuutta auton valmistamisen komponeneteista vähennettiin ja siirryttiin omaan valmistukseen. Mekanisaation lisääminen nosti vuosittaisen suoritustason 0,7 autosta per vuosi per henkilö, kymmeneen autoon vuodessa per henkilö.
Vuosina 1910–1924 yhtiö käytti Mercedes-moottorien ohella myös amerikkalaisen insinöörin Charles Knightin suunnittelemaa luistiventtiilimoottoria, jota valmistettiin lisenssillä, nimellä Mercedes-Knight.
Vuonna 1907 DMG valmisti maailman ensimmäisen sarjatuotantoisen nelivetoisen henkilöauton, nimeltä Dernburg-Wagen, tilaajansa Bernhard Dernburgin mukaan. Dernburg oli Saksan siirtomaa-asioista tuolloin vastannut poliitikko, ja hän halusi saada siirtomaiden huonoissa tieolosuhteissa liikkumaan kykenevän ajoneuvon. DMG loi tuotteelle iskulauseen "Allradantrieb für den Alltagsbetrieb", eli "Jokapyöräveto jokapäiväiseen käyttöön. DMG ei ollut maailmassa ensimmäinen nelivetotekniikan käyttäjä. Hollantilainen autonvalmistaja Spyker oli esitellyt nelivetoisen mallinsa Spyker 60 HP:n jo vuonna 1903, mutta kyseinen auto oli kaksipaikkainen kilpa-auto.
Vuonna 1909 yhtiö otti käyttöön kolmisakaraisen tunnuksensa. Sakarat kuvaavat yhtiön kolmea toimintasektoria: Maalla - Merellä - Ilmassa.
Vuonna 1911 Daimler-Motoren-Gesellschaft listautui Frankfurtin arvopaperipörssiin.
Cannstatt
Alkuperäiset Cannstattin tehtaat tuhoutuivat tulipalossa heinäkuun 10. päivän vastaisena yönä, vuonna 1903. Tulipalossa tuhoutui rakennusten lisäksi 93 loppuun valmistettua Mercedes-autoa, mikä oli neljännes yhtiön vuosituotannosta, kaikki autojen valmistukseen tarvittavat koneet ja työkalut sekä pieni ajoneuvohistoriallinen museo, jossa säilytettiin muun muassa Gottlieb Daimlerin valmistamaa ensimmäistä moottorikäyttöistä maakulkuneuvoa, Reitwagen-moottoripyörää.
Marienfelde
Lokakuussa 1902 DMG avasi uuden tuotantolaitoksen Berliinin eteläpuolelle. Sen tarkoitus oli keskittyä yksinomaan vene- ja merimoottoreiden valmistukseen. Vuonna 1905 tehtailla alkoi kuorma-, linja- ja paloautojen valmistus. Alueesta muodostui 1900-luvun alun Saksassa tärkeä autoteollisuuden keskittymä ja myös muuta teollisuutta siirtyi samalle alueelle. Ensimmäiset saksalaiset panssarivaunut, malliltaan Sturmpanzerwagen A7V, valmistettiin vuosina 1917–1918 DMG:n Marienfelden tehtailla.
Untertürkheim
Untertürkheim oli sijainniltaan teollisuudelle ihanteellisella paikalla, Neckar-joen ja Stuttgart-Ulm -rautatien varrella. Alueelle oli valmistunut vesivoimalaitos vuonna 1900. DMG oli suunnitellut uuden tehdasalueen käyttöönoton sijoittuvan vuoteen 1905, mutta Cannstattin tehtaiden täydellinen tuhoutuminen tulipalossa vuonna 1903, pakotti yhtiön kiirehtimään laitosten valmistumista. Keväällä 1904 Untertürkheimista tuli DMG:n päätoimipaikka, yhtiön hallinnon muuttaessa myös sinne. Vuonna 1913 tehdasalueen pinta-ala oli 22 hehtaaria ja ensimmäisen maailmansodan aikana alue ja työvoiman määrä kasvoivat edelleen. Alueelle oli keskitetty kaikki autojen valmistukseen liittyvä toiminta, lähtien metallivalimoista ja sahalaitoksesta ja päättyen autojen viimeistelyyn. Vuonna 1925 alueelle siirtyi myös ajoneuvojen suunnitteluosasto.
Sindelfingen
Yhtiön kolmas tuotantokeskus valmistui vuonna 1915. Sotatoimien vuoksi tehdas keskittyi lentokoneiden ja lentokonemoottorien valmistukseen. Tuotantoon kuului muun muassa Mercedes D III -moottori, joka oli ensimmäisen maailmansodan aikana kaikkein yleisin voimanlähde saksalaisissa lentokoneissa. Sodan jälkeen rauhanehdot määräsivät lentokonetuotannon lopetettavaksi ja tehdas siirtyi valmistamamaan maakulkuneuvoja.
Saksan talousahdinko
DMG oli ensimmäisen maailmansodan jälkeisessä Weimarin Tasavallassa yksi avainyhtiöistä. Yhtiö kolminkertaisti pääomansa vuonna 1920, tekemällä 100 miljoonan osakkeen annin. Vuonna 1922 yhtiön pääkonttori muutti Untertürkheimista takaisin Berliiniin. Weimarin Tasavallan taloudellinen alamäki oli kuitenkin kaoottinen ja inflaatio laukkasi jättiharppauksin. Tämän vuoksi kotimaan tilaukset olivat todella olemattomissa lukemissa ja vienti muualle Eurooppaan kangerteli sodan jälkeisen inflaation vuoksi. Vuonna 1923 DMG valmisti vain 1020 yksikköä (moottorit, ajoneuvot). Selvityäkseen yhtiö valmisti muun muassa Mercedes-polkupyöriä ja kirjoituskoneita ja painatti jopa omaa rahaa. Daimlerin valmistamat kirjoituskoneet olivat DMG (Daimler-Motoren-Gesellschaft)-merkkisiä. (Mercedes-kirjoituskoneita valmisti Mercedes Büromaschinen-Werke AG).
Daimler-Benz ja Mercedes-Benzin synty
Selvityäkseen sodan jälkeisistä talousongelmista, Benz & Cie. oli ehdottanut DMG:lle fuusiota jo vuonna 1919, mutta ajatus ei saanut DMG:n hallituksessa tuolloin kannatusta. Talouden ahdingon pahentuessa, yhtiöt neuvottelivat vuonna 1924 uudestaan ja sopivat yhteistyösopimuksen, joka olisi voimassa vuoteen 2000 asti. Sopimuksen mukaan yhtiöt yhtenäistäisivät tuotteidensa designin, tuotannon, toimitukset, myynnin ja markkinoinnin, mutta yhtiöt olisivat edelleen itsenäisiä toimijoita omine tuotemerkkeineen.
Heinäkuussa 1926 yhteistyösopimusta syvennettiin ja DMG sekä Benz & Cie. fuusioituivat Daimler-Benz AG:ksi, jonka pääkonttori sijaitsisi Untertürkheimin tehtaiden yhteydessä.
Yhtiön valmistamien ajoneuvojen nimeksi annettiin "Mercedes-Benz". Nimeen oli yhdistetty DMG:n tuotteen nimi ja Karl Benzin sukunimi. Yhtiön uusi tavaramerkki muodostui DMG:n kolmisakaraisesta tähdestä jota ympäröi Karl Benzin perinteisen logon laakeriseppele ja teksti Mercedes-Benz. Fuusiota seuranneena vuonna yhtiön myymien yksiköiden määrä kolminkertaistui lukemaan 7918. Samana vuonna yhtiö aloitti dieselmoottorilla varustettujen hyötyajoneuvojen valmistuksen.
Hormoni
Hormoni on elimistön hitaaseen viestintäjärjestelmään liittyvä endogeeninen eli elimistön itse valmistama viestinvälittäjämolekyyli, joka kulkee erittymispaikastaan kohdesoluihin pääosin verenkierron välityksellä. Hormonit osallistuvat lähes kaikkiin elimistön aineenvaihduntaprosesseihin, ja niitä erittyy eri puolilla elimistöä sijaitsevista umpirauhasista. Aivolisäke säätelee muiden umpirauhasten toimintaa ja hypotalamus säätelee autonomisen hermoston signaalien mukaan aivolisäkkeen toimintaa.
Hormoni voi vaikuttaa aivan pieninäkin määrinä sellaiseen soluun, jossa on hormonille spesifisiä reseptoreja. Hormonit vaikuttavat elimistössä lisääntymisen säätelyyn, kasvuun, kehitykseen sekä energian tuotantoon, käyttöön ja varastointiin. Jotkut tuotteissa käytetyt kemikaalit voivat häiritä normaalia kehon hormonitoimintaa ja aiheuttaa siten terveysriskejä. Hormonitoimintaa häiritsevä kemikaali on sellainen eksogeeninen (elimistön ulkopuolelta tuleva) aine tai aineseos, joka muuttaa hormonijärjestelmän toimintaa ja aiheuttaa siksi haittavaikutuksia kokonaisessa organismissa, sen jälkeläisissä tai (osa)populaatioissa.
Keskushermosto ja hormonitoiminta ovat yhteistoiminnassa hypotalamuksen ja aivolisäkkeen kautta. Aivoihin tulee sekä hermosolujen välittämää että verenkierron tuomaa tietoa elimistön sisältä ja ulkopuolelta. Väliaivojen pohja säätelee hormonituotantoa. Aivolisäkkeen hormonit vaikuttavat vuorostaan muihin umpirauhasiin. Hermosto ja hormonit toimivat yhdessä esimerkiksi silloin kun suutumme, pelästymme tai stressaannumme.
Termi hormoni on peräisin kreikankielisestä sanasta hormao, joka tarkoittaa kiihdyttää tai herättää. Starling oli ensimmäinen, joka käytti termiä viittaamaan umpieritykseen vuonna 1905. Starling määritteli hormonin kehon tuottamaksi aineeksi, joka vaikuttaa muualla kuin siinä paikassa, jossa sitä tuotetaan. Sama kemiallinen yhdiste voi toimia sekä hormonina että elimistön nopeaan viestintäjärjestelmään kuuluvana hermoston toimintaa säätelevänä välittäjäaineena.
Hormonien vaikutus kohdesoluun
Hormonit voivat olla joko vesi- tai rasvaliukoisia. Vesiliukoisia hormoneja ovat muun muassa katekoliamiinit, glukagoni ja insuliini, jotka vaikuttavat kohdesolunsa solukalvossa oleviin reseptoreihin. Solukalvon reseptorit puolestaan aktivoivat toisiolähettejä eli cAMP:ta, cGMP:ta tai kalsium-ioneja. Nämä toisiolähetit puolestaan aktivoivat solun toimintaa esimerkiksi aktivoimalla proteiinikinaaseja.
Rasvaliukoisia hormoneja puolestaan ovat steroidit, D-vitamiini ja kilpirauhashormonit, jotka kulkevat verenkierrossa veren proteiineihin sitoutuneina ja sitoutuvat kohdesolunsa reseptoreihin joko solulimassa tai tumassa, koska rasvaliukoisina ne pääsevät solukalvon läpi. Rasvaliukoiset hormonit aktivoivat tai inhiboivat tiettyjen proteiinien proteiinisynteesiä.
Hormonien rakenne
Hormonit voivat olla aminohappoyhdisteitä, rasvahappoyhdisteitä, proteiini- tai peptidihormoneja tai steroideja. Aminohappoyhdisteistä muodostuneet hormonit ovat muodostuneet tyrosiinista ja tryptofaanista. Näihin hormoneihin kuuluvat kilpirauhasen erittämät kilpirauhashormonit ja lisämunuaisytimen erittämät katekoliamiinit. Solukalvojen fosfolipidi arakidonihappo toimii rasvahappoyhdisteisten hormonien lähtöaineena. Rasvahappoyhdisteisiä hormoneja ovat eikosanoidit, joita ovat esimerkiksi prostaglandiinit, tromboksaanit ja leukotrieenit. Proteiini- ja peptidihormonit ovat muodostuneet muutamasta tai useista sadoista yhteenliittyneestä aminohaposta. Peptidihormoneja ovat esimerkiksi vasopressiini ja tyreoliberiini. Proteiinihormoneja ovat esimerkiksi insuliini ja kasvuhormoni. Proteiinihormoneja, joihin on liittyneenä hiilihydraattiryhmä, kutsutaan glykoproteiineiksi. Glykoproteiineja ovat esimerkiksi follikkelia stimuloiva hormoni ja luteinisoiva hormoni. Steroidihormonien lähtöaineena toimii kolesteroli. Steroidihormoneja erittyy lisämunuaisen kuorikerroksesta, sukupuolirauhasista ja istukasta.
Hormonien ulkoinen käyttö
Hormoneja käytetään myös lääkinnällisessä tarkoituksessa ja raskauden ehkäisyssä. Hormonien säännöllinen käyttö johtaa usein elimistön oman hormonituotannon lamaantumiseen.
Luhtakarhunsammal
Luhtakarhunsammal (Polytrichum swartzii) on pohjakerroksien sammallaji. Se kuuluu Polytrichaceae -heimoon ja karhunsammalten sukuun. Luhtakarhunsammal on eräs luhtaisuutta ilmentävä sammal. Se kasvaa järvien ja jokien tulvarannoilla, luhtakorvissa, luhtanevoilla ja kosteilla kankailla märällä maalla. Laji on Suomessa elinvoimainen ja sitä esiintyy koko Suomessa Etelä-Karjalaa lukuun ottamatta.
Dalvin Cook
Dalvin James Cook (s. 10. elokuuta 1995, Opa-locka, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä. Cook edustaa Minnesota Vikingsia, joka varasi Cookin 2. kierroksella varaustilaisuuden 41. pelaajana vuoden 2017 varaustilaisuudessa.
College
Cook edusti collegeurallaan Floridan osavaltionyliopistoa vuosina 2014–2016. Ensimmäisenä vuotenaan Cook juoksi 13 ottelussa 1 008 jaardia ja 8 touchdownia. Hän myös vastaanotti 203 jaardia. Florida voitti lopulta Atlantic Coast Conferencen. Loppuottelussa Cook valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Toisena vuotenaan Cook pelasi 12 ottelua, joissa juoksi 1 691 jaardia ja teki 19 touchdownia. Hän myös vastaanotti 244 jaardia ja yhden maalin. Kolmantena vuotenaan Cook juoksi 1 765 jaardia ja teki 19 touchdownia. Hän vastaanotti 488 jaardia ja yhden maalin.
Ammattilaisena
Minnesota Vikings varasi Cookin vuoden 2017 varaustilaisuudessa toisella kierroksella varaustilaisuuden 41. pelaajana ja kolmantena keskushyökkääjänä. Vikings solmi Cookin kanssa tämän jälkeen neljän vuoden tulokassopimuksen. Sopimuksen arvo oli 6,4 miljoonaa dollaria. Tulokaskaudellaan Cook pelasi neljä ottelua, joissa juoksi 354 jaardia ja teki kaksi touchdownia. Neljännen pelin jälkeen Cook loukkasi polven eturistisiteen, joka katkaisi hänen kautensa.
Toisena vuotenaan Cook loukkasi takareitensä toisen ottelun jälkeen. Hän pelasi neljännessä ottelussa Los Angeles Ramsia vastaan 18 yritystä, mutta joutui jättämään ottelun keksen. Hän palasi loppukaudeksi Vikingsin kokoonpanoon kauden 9. ottelussa. Cook juoksi kauden aikana lopulta yhteensä 615 jaardia ja juoksi kaksi touchdownia. Hän vastaanotti 305 jaardia ja teki myös syötöistä kaksi touchdownia.
Kolmannella kaudellaan Cook pelasi neljätoista runkosarjan ottelua. Häneltä jäi väliin kaksi viimeistä ottelua rintalihasvamman takia. Cook palasi kokoonpanoon pudotuspeleissä, kun Vikings kohtasi ensimmäisellä kierroksella New Orleans Saintsin. Vikingsin voittaessa Saintsin Cook juoksi 94 jaardia ja teki kaksi touchdownia. Toisella kierroksella Vikings hävisi San Francisco 49ersille. Tässä ottelussa Cook juoksi 18 jaardia. Runkosarjan 14 ottelussa Cook juoksi 1 135 jaardia ja teki 13 touchdownia. Hän myös vastaanotti 519 jaardia.
Nordanstigin kunta
thumb|right|250px|Rönnskärin saari Hälsinglandin rannikolla Stockan ulkopuolella.
Nordanstigin kunta on Gävleborgin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Hälsinglandiin. Kunnan keskustaajama on Bergsjö.
Kunnan maapinta-ala on 1 370,48 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 9 480 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 53,70 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 3,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Harmångerin, Ilsbon ja Jättendalin maalaiskunnat liitettiin Harmångerin "suurkunnaksi". Bergsjön, Gnarpin ja Hasselan maalaiskuntiin uudistus ei vaikuttanut. Vuonna 1974 Harmånger, Bergsjö, Gnarp ja Hassela yhdistettiin, ja kunnan keskustaajamaksi valittiin Bergsjö. Uusi kunta nimettiin Nordanstigin kunnaksi. Nimen Nordanstig otti ensi kerran käyttöön arkkipiispa Nathan Söderblom, kun hän vuonna 1916 nimesi Hälsinglandin pohjoisen ylisen rovastikunnan Nordanstigin rovastikunnaksi.
Vaakuna
Vain Gnarpin maalaiskunnalla oli aikaisemmin oma vaakuna.
Väestönkehitys
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 109 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,0 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 133 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 166 959 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 49 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 47,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 012 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Nordanstigin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Nordanstigin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Mikko Holopainen
Mikko Juhani Holopainen (20. toukokuuta 1941 Tampere – 4. helmikuuta 2016 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1960–1965 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Holopainen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 61 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 9 + 7 = 16 ja jäähymääränsä 34 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Rehti Repo
Rehti Repo (eng. Honest John) oikealta nimeltään John Worthington Foulfellow on vuoden 1940 Pinokkio-elokuvassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Hahmo perustuu Carlo Collodin vuoden 1883 romaanissa Pinokkio esiintyvään kettuun. Rehti Repo kulkee usein yhdessä apulaisensa Kimi Keppostinin (eng. Gideon) kanssa. Rehti Repo on huijari ja rosvo ja on aina valmis yrittämään toisten huiputtamista. Rehti Repo on hyvin vakuuttava ja taivuttelutaitoinen kettu, joka haistaa jopa tilaisuuden saavuttaa itselleen jotain hyvää toisten kustannuksilla.
Elokuvassa Rehti Repo huomattuaan Pinokkion houkuttelee tämän yhdessä Kimin avulla Strombolin vaunuun ja myy Pinokkion tälle. Myöhemmin ollessaan majatalossa Ajuri palkkaa Rehti Repon yhdessä Kimin kanssa houkuttelemaan lapsia Huvitusten saarelle. Rehti Repo pelästyy Ajurin aikeita, mutta suostuu lopulta avustamaan tätä maksusta. Kohdattuaan Pinokkion uudelleen, Rehti Repo esittää lääkäriä ja tutkittuaan Pinokkiota väittää tämän olevan allerginen ja saa houkuteltua Pinokkion lähtemään lomalle Huvitusten saarelle parantumaan. Rehti Repoa ei tämän jälkeen nähty ja hänen kohtalonsa jäi avoimeksi. Elokuvasta poistetussa kohtauksessa paljastui, että Rehti Repo ja tämän apulainen Kimi pidätettiin poliisin toimesta heidän yritettyä huijata Pinokkiota kolmannen kerran.
Rehti Repo esiintyi myös Mikin klubi-sarjassa yhdessä Kimin kanssa ja häneen viitattiin jaksoissa "Jiminy Cricket", "Pete's One-Man Show" ja "Mickey vs. Shelby". Televisiosarjassa Olipa kerran esiintyi Martin-niminen rikollinen, joka perustui Rehti Repoon ja joka paljastui Samu Sirkan isäksi.
Trifon Petsamolainen
250px|thumb|Pyhittäjä Trifon Petsamolainen, [[ikoni]] thumb|250px|right|[[Konstantin Korovin, Pyhittäjä Trifonin joki Petsamossa Venäjällä, 1894]] Trifon Petsamolainen (Kuolalainen) oli 1500-luvulla Kuolan niemimaalla ja Lapissa vaikuttanut ortodoksinen munkki ja askeetti, jota  pidetään Petsamon luostarin ja Boris Glebin kappelin perustajana.
Trifon, siviilinimeltään Mitrofan, syntyi noin vuonna 1495 Toržokin kaupungissa Tverin läänissä. Hän oli papin poika, ja tunsi jo nuorena halua palvella Jumalaa ja vetäytyä viettämään erakkoelämää. Jumalan johdatuksesta hänen kerrotaan lähteneen pohjoiseen Petsamojoelle valistamaan lappalaisheimoja Kristuksesta, ja häntä kutsutaankin kolttien apostoliksi.
Pyydettyään ja saatuaan Novgorodin arkkipiispalta luvan perustaa Marian ilmestyksen kirkko pohjoiseen Mitrofan vihittiin munkiksi nimellä Trifon, ja hän alkoi johtaa Pyhän Kolminaisuuden luostaria Petsamojoen varrella levittäen samalla voimakkaasti kristinuskoa pohjoisen asukkaille.
Trifon kuoli vuonna 1583. Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen vuosittaista muistopäivää vietetään 15.12.
Sevettijärven ortodoksinen kirkko on pyhitetty pyhittäjä Trifon Petsamolaisen muistolle. Kirkko on rakennettu vuonna 1951 alkujaan tsasounaksi ja vihitty kirkoksi vuonna 1992.
Waldemar Sandman
Waldemar Eugén Sandman (2. kesäkuuta 1855 Kalajoki – 14. joulukuuta 1910 Vaasa ) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja.
Sandman syntyi maanmittarin perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1876 ja opiskeli estetiikkaa ja näyttämötaidetta Helsingin yliopistossa. Sandman perusti vuonna 1881 Vaasaan kirjapainoyhtiön, joka julkaisi sanomalehtiä Vaasan Lehti ja Vasa Tidning. Hän työskenteli myös molempien lehtien toimittajana. Sandman oli ruotsinkielinen, mutta poliittiselta kannaltaan lähinnä suomenmielinen.
Iren
Joki saa alkunsa Oktjabrskin taajaman länsipuolelta, virtaa kohti pohjoista ja laskee Sylvaan Kungurin kaupungin luona.
Kimi Keppostin
Kimi Keppostin (eng. Gideon) on vuoden 1940 Pinokkio-elokuvassa esiintyvä fiktiivinen hahmo. Hahmo perustuu Carlo Collodin vuoden 1883 romaanissa Pinokkio esiintyvään kissaan. Kimi Keppostin on Rehti Repon vähä-älyinen apulainen, joka ei puhu ja joka usein avustaa Rehti Repoa tämän huijauksissa.
Elokuvassa Kimi Keppostin on läsnä Rehti Repon huomattua Pinokkion ja yritti lyödä tämän nuijalla tajuttomaksi, mutta Rehti Repo esti sen. Myöhemmin Samu Sirkan yrittäessä estää Pinokkiota lähtemästä heidän mukaansa, Kimi huomasi tämän ja yrittäessään lyödä häntä nuijallaan, hän vahingossa löi Rehti Repoa päähän. Tajuttuaan virheensä Kimi antoi nuijansa Pinokkiolle ja juoksi pois. Myöhemmin Kimi korjasi Rehti Repon liiskaantuneen hatun tämän kepin avulla ja avusti tätä Pinokkion viemisessä väkisin Strombolin vaunuun. Myöhemmin ollessaan majatalossa Ajuri palkkaa Rehti Repon ja Kimin apulaisikseen houkuttelemaan lapsia Huvitusten saarelle. Kimi oli myöhemmin läsnä Rehti Repon kohdattua Pinokkion uudelleen ja esittämällä lääkäreitä he huijasivat Pinokkion mukaansa matkaamaan Huvitusten saarelle mikä päräntäisi Pinokkion "allergian". Kimiä ja Rehti Repoa ei tämän jälkeen nähty ja heidän kohtalo jäi epäselväksi. Elokuvasta poistetussa kohtauksessa paljastui, että poliisi pidätti Kimin ja Rehti Repon näiden yritettyä huijata Pinokkiota kolmannen kerran.
Kimi Keppostin nähtiin myös Mikin klubi-sarjassa yhdessä Rehti Repon kanssa jaksoissa "Jiminy Cricket" ja "Mickey vs. Shelby". Televisiosarjassa Olipa kerran esiintyi Myrna-niminen naishahmo ja rikollinen, joka perustui Kimi Keppostiniin ja paljastui Samu Sirkan äidiksi.
Adele Spitzeder
pienoiskuva|upright|Piirros Adele Spitzederistä vuodelta 1873. Adele Spitzeder (9. helmikuuta 1832 Berliini – 27. lokakuuta 1895 München) oli saksalainen näyttelijä, rikollinen, pankkiiri ja taiteilija.
Spitzeder käytti Ponzi-huijausta kerätäkseen itselleen rahaa ja hänet tuomittiin 12. marraskuuta 1872 kolmeksi vuodeksi vankeuteen.
Yrityksiä, joita huijauksessa hyödynnettiin, sanotaan Dachau-pankeiksi, sillä niistä ensimmäinen toimi Münchenissä Dachaukadulla. Huijaus jatkui pari vuotta 1871–1873, ja yritykset houkuttelivat suunnattomia korkoja maksamalla ihmisiä panemaan rahojansa niihin, kunnes ne tekivät vararikon.
Antti Jaatinen (jääkiekkopuolustaja)
Antti Jaatinen (s. 24. syyskuuta 1987 Mäntyharju) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän edusti urallaan SM-liigassa JYPiä, Tapparaa, Pelicansia, Rauman Lukkoa ja kasvattajaseuraansa Mikkelin Jukureita yhteensä 494 runkosarjaottelua tehopistein 13+41=54 ja 37 playoff-ottelua tehopistein 1+4=5. Jaatinen oli voittamassa Suomenmestaruutta JYPissä tulokaskaudellaan 2008–2009 sekä SM-pronssia seuraavana keväänä 2010, kuten myös Lukossa keväällä 2014. Hän kuului SM-liigassa erityisesti Risto Dufvan luottopelaajiin, sillä Jaatinen pelasi hänen valmennuksessaan yhdeksänä kautena neljässä eri seurassa. Dufva valmensi Jaatista myös juniorina. Hänet tunnettiin yleisesti pelityyliltään peruspuolustajana.
Seuraura
Jaatinen on Mikkelin Jukureiden kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Lahteen kaudeksi 2003–2004, josta suurin osa kului Kiekkoreippaan B-nuorissa. Jaatinen pelasi myös yhden ottelun Pelicansin A-nuorissa. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi JYPiin, jossa Jaatinen voitti A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006 sekä SM-pronssia vuosina 2005 ja 2008.
Huhtikuussa 2008 Jaatinen teki kolmivuotisen SM-liigasopimuksen JYPin kanssa. Hän aloitti kauden 2008–2009 Mestis-joukkue D Teamin vahvuudessa. Jaatinen nostettiin JYPin kokoonpanoon runkosarjan viidenteen otteluun 23. syyskuuta 2008 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin debyytissään JYPin seitsemänneksi puolustajaksi, mutta hän nousi pelaavaan kokoonpanoon ottelun toisessa erässä, kun Olli Malmivaara sai ottelurangaistuksen. Jaatinen sai ottelussa jääaikaa 6.21 minuuttia. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana 27 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Jaatinen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Hän pelasi ison osan runkosarjastaan myös JYPin farmijoukkue D Teamissa, jossa Jaatinen pelasi 19 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4.
Kaudella 2009–2010 Jaatinen pelasi SM-liigassa 32 runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä sekä viisi playoff-ottelua tehopistein 1+2=3. Hän pelasi taas ison osan runkosarjastaan myös D Teamissa. Jaatinen teki liigauransa avausmaalin ratkaisevassa seitsemännessä puolivälieräottelussa 8. huhtikuuta 2010 Oulun Kärppiä vastaan. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Jaatinen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudesta 2010–2011 hän pelasi 15 runkosarjaottelua D Teamissa. Tammikuussa 2011 Jaatinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen JYPin kanssa.
JYPin kauden kauden 2011–2012 viidennessä ottelussa, 24. syyskuuta 2011 vieraissa Espoo Bluesia vastaan tehtiin liigahistoriaa, sillä JYPissä pelasi Jaatisen lisäksi myös hyökkääjä nimeltä Antti Jaatinen. Heistä tuli SM-liigan kaikkien aikojen ensimmäisiä täyskaimoja samassa joukkueessa. Erottuakseen puolustajasta hyökkääjänä pelannut Jaatinen käytti pelipaidassaan molempien etunimiensä lyhennettä A.P. Puolustaja Antti Jaatinen aloitti kautensa kuitenkin JYP-Akatemian (ent. D Team) vahvuudessa ja pelasi JYPissä kauden aikana vain kolme ottelua. Lokakuussa 2011 hän joutui muutamaksi viikoksi sivuun alavartalovamman takia. Tammikuussa 2012 JYP lainasi Jaatisen loppukaudeksi Tapparaan korvaamaan Ruotsiin siirtynyt Brett Skinner. Tapparaa valmensi hänelle JYPistä tuttu Risto Dufva.
Heinäkuussa 2012 Jaatinen teki vuoden mittaisen sopimuksen Pelicansin kanssa. Lahdessa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kauden 2013–2014 kynnyksellä lokakuun 2013 puoleenväliin asti kestäneellä sopimuksella Rauman Lukkoon. Joukkuetta valmensi hänelle JYPistä ja Tapparasta tuttu Risto Dufva. Lainapestinsä lopulla Lukko teki Jaatisen kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Kauden päätteeksi hän voitti SM-pronssia. Kaudella 2014–2015 Jaatinen jäi Lukossa pieneen rooliin ja haki kauden aikana pelintuntumaa myös Pelicansista ja Mestis-joukkue KeuPa HT:stä.
Kesällä 2015 Jaatinen harjoitteli KeuPa HT:n mukana, kunnes hän palasi elokuun lopulla toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella seuran yhteistyöjoukkue Rauman Lukkoon. Joulukuussa Jaatisen sopimusta jatkettiin kauden loppuun. Hän pelasi kauden aikana myös kuusi ottelua lainalla KeuPassa.
Jaatinen palasi kaudeksi 2016–2017 kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Mikkelin Jukureihin pelaamaan SM-liigaa. Joukkueeseen Lukosta siirtyi myös päävalmentaja Risto Dufva. Jaatinen teki kaudella 2017–2018 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+13=14. Maaliskuussa 2018 hän teki Jukureiden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Jaatinen ilmoitti heinäkuussa 2020 lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura
Jaatinen pelasi U-18 Junior World Cupissa vuonna 2004. Yhteensä hän pelasi kuusi nuorten ja 12 poikien maaottelua.
I’ve Only Just Begun
I've Only Just Begun on Elias Koskimiehen käsikirjoittama ja ohjaama lyhytelokuva.
Jaakko Hissa (liikemies)
Jaakko Vihtori Hissa (11. joulukuuta 1868 Lapua – 2. lokakuuta 1952 Lapua) oli suomalainen Lapualla vaikuttanut liikemies, tehtailija ja kirjankustantaja. Hissa perusti Lapualle vuonna 1884 Suomen ensimmäisen maaseudulla toimineen kirjakaupan ja rakensi tiettävästi ensimmäisen Suomessa valmistetun harmonikan.
Jaakko Hissan isä oli maanviljelijä ja valtiopäivämies Kustaa Hissa joka kuoli Jaakon ollessa 7−vuotias. Jaakko Hissa menetti onnettomuudessa toisen silmänsä ja hänen vasen jalkansa jäi 6−7 senttimetriä oikeaa jalkaa lyhyemmäksi lonkkamurtuman seurauksena. Näiden vammojen vuoksi hän ei pystynyt raskaisiin maatöihin vaan alkoi suuntautua kauppa-alalle. Jaakko Hissa aloitti pienimuotoisen kaupankäynnin kotoaan käsin myymällä Kustaa-veljensä Vaasasta lähettämiä pientavaroita kuten kyniä, almanakkoja ja paperitavaraa. Vuonna 1884 hän avasi kirjakaupan naapuritalon Kosolan kauppapuodissa. Kirjakauppa oli ensimmäinen maaseudulla toiminut kirjakauppa Suomessa. Kauppa oli vuoteen 1890 saakka muodollisesti Jaakko Hissan vanhemman veljen Hermannin nimissä mutta Jaakko Hissa hoiti kauppaa itsenäisesti.
Jaakko Hissa aloitti myös kirjankustantamisen vuonna 1888, koska suomenkielinen kirjallisuus oli vielä suhteellisen harvinaista ja kirjat kalliita hankkia. Hissa kustansi vuosina 1888−1904 ainakin 19 teosta joihin kuului kansanelämän kuvauksia, unienselityskirja, lauluvihkoja sekä virsikirja ja katekismus. Hissa kustansi muun muassa Pietari Päivärinnan kirjoja. Hän palkkasi myös kiertäviä myyjiä myymään kustantamiaan kirjoja.
Hissa laajensi liiketoimiaan perustamalla 1890 harmonitehtaan jossa valmistettiin lisäksi kanteleita ja sitroja. Harmonitehdas laajentui sitten huonekalutehtaaksi jossa valmistettiin kaikenlaisia puusepän töitä. Hissa rakensi 1890-luvulla tiettävästi Suomen ensimmäisen kotimaassa valmistetun harmonikan. Hän rakensi Huhtalankosken rannalle sahalaitoksen ja Lapuan naulatehtaan ja vuonna 1892 hän perusti virvoitusjuomia valmistaneen Jaakko Hissan vesitehtaan. Hissa harjoitti lisäksi maatalouskoneiden, polkupyörien, ompelukoneiden ja kellojen myyntitoimintaa ja hänellä oli palveluksessaan useita kiertäviä konemyyjiä ympäri Suomea. Hissa oli myös mainonnan käytössä uranuurtaja Lapualla.
Jaakko Hissan liiketoiminnan kesksuapaikkana oli Lapualla nykyisen Kauppakadun ja rautatien pohjoiskulmassa sijainnut kauppakartano, jonka hän osti 1890-luvulla kauppias Matti Kronqvistilta. Hissa rakennutti kauppakartanon viereen Kivikuppilaksi kutsutun Lapuan ensimmäisen kivitalon. Tässä talossa toimi sauna, oma höyryvoima-asema ja Lapuan ensimmäinen elokuvateatteri Lapuan elävät kuvat. Myöhemmin Hissa rakennutti Lapualle vielä uuden liiketalon joka sijaitsi osuuskaupan ja osuusmeijerin välissä. Hissan yritysten palveluksessa oli laajimmillaan ehkä noin 60 henkilöä.
Hissa oli mukana perustamassa Lapuan osuuskauppaa ja Lapuan Sähkö Osakeyhtiötä. Hän oli nuoruusvuosinaan mukana nuorisoseuratoiminnassa ja oli kaksi vuotta maakunnallisen Etelä-Pohjanmaan nuorisoseuran johtokunnan jäsenenä 1891–1892 sekä mukana perustamassa Lapuan nuorisoseuraa vuonna 1892. Hissa oli myös mukana perustamassa Lapuan yhteiskoulua vuonna 1904 ja hän oli koulun johtokunnan jäsenenä 1906−1910.
Suhdannevaihtelut ja sodat aiheuttivat Hissalle taloudellisia ongelmia ja häntä kohtasi useita konkursseja. Viimeisinä vuosinaan Hissa harjoitti suhteellisen pienimuotoista liiketoimintaa pitäen paperikauppaa ja valmistaen keväisin limonaadia.
Kalkkisienet
Kalkkisienet (Calcarea) ovat pienikokoisia merten matalien vesien sienieläimiä, joiden tunnusmerkkinä ovat kalsiitista tai aragoniitista muodostuneet spikulat eli neulamaiset ulokkeet.
Kalkkisieniä tunnetaan 400 lajia ja ne ovat pienin sienieläinten luokka. Pääjakson muut luokat ovat sarveispiisienet ja lasisienet. Useimmat kalkkisienilajit elävät trooppisissa tai subtrooppisissa merissä, esimerkiksi koralliriuttojen läheisyydessä.
Kalkkisienten muodot vaihtelevat poikkileikkaukseltaan säännöllisistä maljoista kapeisiin putkiin tai epäsäännöllisiin säkkeihin. Kaikkein pienimmillä lajeilla ei ole lainkaan kiinteää runkoa, mutta kookkaampien runko on rakenteeltaan verkko tai kennosto. Väreiltään ne ovat enimmäkseen epämääräisiä, mutta joitakin kirkkaan värisiä lajeja tunnetaan myös. Kuten muutkin sienieläimet, kalkkisienet elävät alustaansa kiinnittyneinä ja saavat ravintonsa vettä suodattamalla.
Butabarbitaali
Butabarbitaali (joskus myös sekbutabarbitaali) on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sitä käytetään unilääkkeenä.
Butabarbitaalin vaikutus alkaa nopeasti, mutta kestää vain lyhyen aikaa verrattuna muihin barbituraatteihin, vaikka sen eliminaation puoliintumisaika on 100 tuntia, mikä tekee siitä hyvän unilääkkeen sellaisille joilla muut unilääkkeet eivät tehoa. Sitä annetaan myös leikkauksen esilääkityksen.
Butabarbitaali voi aiheuttaa vaarallisen myrkytyksen jos sitä otetaan sekaisin alkoholin kanssa. Sitä määrätään edelleen joissakin Etelä-Euroopan ja Etelä-Afrikan maissa, ja sillä on hieman pienempi väärinkäyttöpotentiaali kuin esimerkiksi sekobarbitaalilla.
Butabarbitaalia käytetään myös valmisteissa joissa on belladonna-alkaloideja (tropaanialkaloidit), tätä valmistetta myydään nimellä Butibel. Butibelissa butabarbitaalia on vain vähän, ja sitä käytetään lihasrelaksanttina ja lievittämään vatsan ja suoliston kramppeja. Sitä käytetään myös vähentämään vatsahapon määrää.