cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mustesydän
Mustesydämen henkilöt
Elinor Loredan on Resan täti, joka asuu Pohjois-Italiassa järven rannalla ja hänen taloonsa asti näkyy myös vanha linna minkä tarinoita Elinor höystää mielellään mitä karmeimmilla yksityiskohdilla. Elinor on kirjatoukka ja hänen kirjahyllynsä pursuavat arvokkaita kirjoja, joita hän suojelee kuin omia lapsiaan. Rikas kirjatoukka ja voi kai odottaa, että rikas kirjatoukka laittaa kaikki rahansa kirjoihin. Elinor rakastaa kirjojaan niin paljon, että murtuu täysin, kun kirjassa Capricornin miehet saapuvat Elinorin taloon ja polttavat kaikki kirjat, jättäen jälkeensä vain kuolleen kukon, joka on Capricornin tunnusmerkki. Ensimmäisen kerran Tomusormen nähdessään Elinor arveli heti tulennielijän aiheuttavan ongelmia eikä sen vuoksi pahemmin pidä tästä. Kutsuu tätä usein myös ivaillen tulitikunpureskelijaksi. Hänen arvokkaimmat kirjansa polttivat Capricornin miehet ja hän hautoi kostoa moisesta hirvittävästä teosta. Ei kirjan alussa pidä edes Meggiestä josta kuitenkin muodostuu vanhalle naiselle hyvin tärkeä henkilö. Hänet on kirjassa kuvattu vanhaksi ja hieman ylipainoiseksi. Elokuvassa Elinoria näyttelee Helen Mirren.
Capricorn Mustesydän-teos, jonka ympärille trilogia kietoutuu, kertoo Capricornista. Kirjalla on sellainen nimi koska se kertoo miehestä, jolla on musteenmusta sydän. Capricornia kuvaillaan "värittömäksi kuin lasillinen maitoa". Miehen tunteista kerrotaan sen verran, että hänen sydämensä on niin musta, ettei hän kykene edes nauttimaan tekemistään julmuuksista. Capricorn haluaa siepata Mon, koska tämän uskomattomasta lahjasta olisi hyötyä hänelle; Mo voisi lukea hänelle muista tarinoista uskomattomia aarteita. Takaisin Mustemaailmaan Capricorn ei halua palata, koska näkee paremman tulevaisuuden itselleen meidän maailmassamme. Mustesydän-kirjan lopussa Meggie lukee sanat jotka tappavat Capricornin ja useimmat hänen miehistään Meggien viimeisten virkkeiden kohdalla epäröidessä. Elokuvassa häntä näyttelee Andy Serkis.
Tomusormi on tulennielijä, jonka Mo lukee ulos Mustemaailmasta. Enemmän kuin mitään muuta Tomusormi halusi palata kotiin Mustesydämen maisemiin, ja siksi hän oli valmis liittymään Capricornin puolelle ja kavalsi Mo'n ja Meggien olinpaikan tälle. Capricorn lupasi, että Tomusormi pääsisi takaisin omaan maailmaansa, jos toisi Mon tyttärineen sekä heidän hallussaan olevan Mustesydän-kirjan. Capricorn kuitenkin huijasi Tomusormea ja poltti jokaisen Mustesydämen painoksen yhtä lukuun ottamatta. Tomusormi pelasti kertaalleen Resan, mutta Capricornin miehet löysivät piilopaikan, hakkasivat Tomusormen henkihieveriin ja veivät Resan takaisin Capricornin kylään. Resa myös opetti Tomusormen lukemaan ja näiden välillä vallitsee ystävyys, mutta Tomusormi vaikuttaa usein siltä, että hän tuntisi enemmänkin Resaa kohden, ha kenties tästä syystä hän ei myöskään kertonut Mo'lle ja Meggielle Resan olevan meidän maailmassamme tai Resalle tämän miehestä ja tyttärestä. Tomusormella on vaimo, Roxane sekä kaksi tytärtä, Brianna ja Rosanna, joista jälkimmäinen kuoli sinä aikana jonka Tomusormi vietti meidän maailmassamme. Kerran Basta viilteli Tomusormen kasvot mustasukkaisuudesta Roxanea kohtaan; siitä on yhä jäljellä kolme vaaleaa arpea Tomusormen kasvojen poikki. Tomusormi on kaikkien aikojen taitavin tulentanssittaja ja hänen mukanaan kulki ennen Gwin-näätä. Gwinin Tomusormi jättää meidän maailmaamme palatessaan Mustemaailmaan, koska Fenoglio kirjoitti alun perin kirjaansa tämän kuolevan näädän vuoksi ja Tomusormi hankkii uuden näädän, Hiipparin vaikka hän hieman epäileekin onko järkevää hankkia uutta jos entinenkin saattoi syöstä hänet kuolemaan. Mutta toisen kirjan alussa, Meggie ja Farid tuovat tämän näädän mukanaan ja silloin kuolema on palannut. Faridin ansiosta juttu ei kuitenkaan pääty Tomusormen kuolemaan. Musteloitsu-kirjassa Tomusormi kuolee pelastaessaan Faridin, jolloin kirjan juoni ei kuljekaan kuin Fenoglio on kirjoittanut. Basta oli tappanut Faridin iskemällä tälle veitsen selkään, ja Tomusormi kutsui Kuoleman valtiattaret eli Valkeat rouvat luokseen tanssittamalla tulta näille Kuoleman apulaisille jotka samaan aikaan sekä pelkäävät, että ihannoivat tulta. Näin hän vaihtoi oman henkensä Faridin henkeen. Sarjan kolmannessa kirjassa Velhokieli Mo kuitenkin tekee kauppaa Valkeiden rouvien kanssa ja tuo Tulentanssittajan kuolleista, ja mukanaan tällä on muutamia näppäriä uusia temppuja. Elokuvassa Tomusormea näyttelee Paul Bettany.
Farid Mo luki Faridin ulos Tuhannen ja yhden yön saduista jossa hän toimi rosvojen apurina. Farid on rakastunut Meggieen ja hän on Tomusormen oppipoikana, ja melkein yhtä taitava kuin opettajansa itse. Tomusormen näätä Gwin on erittäin kiintynyt Faridiin ja poika on taitava tulen kanssa, niin kuin Tomusormikin tämän opetettua häntä. Hän on hyvin kiintynyt Tomusormeen ja murtuu tämän kuollessa Musteloitsussa vannoen pelastavansa tämän. Faridilla on tummat hiukset ja pikimustat silmät. Elokuvassa Faridia näyttelee Rafi Gavron.
Basta on Capricornin uskollisin mies. Kirjassa kerrottiin, että hän repisi vaikka sydämen rinnastaan Capricornin vuoksi. Bastassa on monia erikoisia piirteitä: ensiksikin, piparmintunhajuinen hengitys, joka ainakin Tomusormen arvelujen mukaan liittyy johonkin naikkoseen, joka ei pahanhajuisen hengityksen vuoksi suostunut suutelemaan Bastaa. Toiseksi, hän kuljettaa aina mukanaan veistä, joka on hänelle ystävistä rakkain ja jota kohtelee melkein rakkaudella. Basta on myös hyvin taikauskoinen ja hänellä on aina kaulassaan jokin amuletti, joka suojaa häntä pahalta. Hänen ongelmansa tuhopolttajana on myös se, että hän pelkää tulta, sillä kerran hänen toteuttaessaan Capricornin käskyjä tuli nuoli hänen käsivartensa kyynärpäihin saakka. Siitä saakka hän on pitänyt pitkähihaisia paitoja, ja toisin kuin Capricornin mustapaitaiset "varikset", hänen paitansa oli lumivalkea. Basta ei osallistu mielellään pieniin julmuuksiin kuten kissojen ja oravien surmaamiseen, vaikka hänen veitsensä lentääkin tarkasti, mutta ihmisten pelosta hän nauttii. Basta kantaa Tomusormelle kaunaa siitä, että Tomusormen vaimo Roxane valitsi hänet eikä Bastaa, ja kostoksi tästä hän on viillellyt Tomusormen kasvoihin kolme syvää arpea, jotka Tomusormi tosin jättää Valkeille rouville palatessaan. Basta on aina vihannut tätä Tulentanssittajaa ja onnistuu Musteloitsu-kirjassa iskemään veitsensä Faridin selkään. Mo kuitenkin tappaa Bastan ennen kuin tämä ehtii nauttia voitostaan. Bastaa näyttelee elokuvassa Jamie Foreman.
Fenoglio Vanha mies joka kirjassa kirjoitti Mustesydämen (ei saa olla sekoitettavissa Cornelia Funkeen). Hänen sukuaan mainitaan kirjassa kolme; lapsenlapset, joista yksi on Pippo, joka kavalsi heidät Capricornin miehille. Mustesydämen lopussa Fenoglio päätyy Mustemaailmaan jostain syystä Meggien lukiessa tekstiä joka takaisi Varjon tappavan Capricornin ja hävittävän tämän miehet. Mustemaailmassa hän toimii runoilijana ja tarinankertojana, toimii siinä hommassa myös paljon ilveilijöiden kanssa. Hän on kiintynyt Capricorniin ja Bastaan loistavina pahiksina, mutta toteaa itsekin, että heidät oli parempi tavata ihan vain kirjan sivuilla, ei luonnossa. Elokuvassa Fenogliota näyttelee Jim Broadbent
Capricornin miehet joita kutsuttiin yleisesti mustatakeiksi. Kirjassa ei mainittu moniakaan nimeltä. Cockerell (elokuvassa Matt King)oli se, joka vastasi eniten murhatöistä. Hän ontui Dariuksen luettua hänet paikalle virheellisesti eikä osannut tähdätä sen paremmin kuin muutkaan mustatakit. Lättänenä (elokuvassa Steven Speirs) sai lempinimensä siitä, että hänen nenänsä liiskaantui kun Darius luki hänet meidän maailmaamme.
Darius oli Capricornin lukija ennen Mota, jota Basta pilkkasi änkyttäjäksi. Hänestä tulee Elinorin kirjastonhoitaja kun hän muuttaa Mon ja Meggien poppoon mukana Elinorin taloon. Hän vannoi ettei enää ikinä lue ääneen pelkonsa vuoksi joka turmelee hänen lukemansa hahmot jollain tavalla. Esim. Resan äänenmenetys, Cockerellin ontuminen ja Lättänenän nenän litistyminen.
Kirjan juoni
Kaikki alkaa yhdeksän vuotta ennen itse kirjan tapahtumia. Kirjojen entisöijä Mortimer ”Mo” Folchart istuu mukavasti olohuoneessaan ja lukee Mustesydän-nimistä kirjaa ääneen vaimolleen Resalle. Heidän kolmivuotias tyttärensä Meggie leikkii lattialla. Äkkiä, kesken lukemisen, Resa katoaa ja Mon olohuoneessa seisoo hänen sijastaan kolme vierasta miestä. Mon onnistuu ajaa miehet ulos talostaan, ja sen jälkeen hän ja Meggie ovat matkustaneet ympäriinsä. Mutta vaimoaan Mo ei saanut takaisin, vaikka yritti lukea kirjaa yhä uudestaan ja uudestaan.´Eräänä sateisena yönä, kun Meggie on kasvanut jo kaksitoistavuotiaaksi, heidän talonsa eteen ilmestyy salaperäinen mies. Mies on tulentanssittaja Tomusormi, jonka Mon taianomainen ääni repi irti omasta tarinastaan yhdeksän vuotta sitten. Tomusormi on tullut varoittamaan Mota Capricornista, joka on päässyt hänen jäljilleen. Capricorn oli yksi Mustesydämen henkilöistä, itse asiassa koko kirja kertoi hänestä; sen nimi on Mustesydän, koska se kertoo miehestä, jonka sydän on musta kuin tummin muste. Capricorn on kiinnostunut Mon erityislaatuisesta lahjasta lukea hahmoja eloon kirjoista. Capricorn on lähettänyt asialle parhaan miehensä Bastan, jonka mukana kulkeva veitsi on pelottavan vikkelä. Mo, Meggie ja Tomusormi hakevat turvapaikkaa Resan tädin, kirjatoukka Elinorin luota, mutta tulevat näin kiskoneeksi hänetkin mukaan vaarojen vyyhtiin. Ja kun Capricornin miehet sieppaavat Mon Tomusormen Meggielle pitämän pikku tulinäytöksen aikana ja samaisen miehen kavalluksen vuoksi, ei Meggiellä ja Elinorilla ole muuta vaihtoehtoa kuin lähteä hakemaan häntä Capricornin kylästä.
James Murphy (kitaristi)
James Franklin Murphy (s. 30. heinäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen metallikitaristi, joka on soittanut monissa yhtyeissä, kuten Cancerissa, Deathissä, Obituaryssa ja Testamentissa. Murphy on tehnyt myös muutamia soololevytyksiä. Murphy on perustanut death metal -yhtye Disincarnaten, joka julkaisi yhden albumin vuonna 1993. Murphy on kertonut, että Disincarnatella on suunnitteilla myös toinen albumi, jonka julkaisun ajankohdasta ei ole vielä tietoa. Murphyllä todettiin vuonna 2001 aivokasvain, mutta hän on parantunut sairaudestaan täysin.
Bay City (Michigan)
Bay City on kaupunki Michiganin osavalloissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 34 449 asukasta. Kaupungin pormestari on Charles M. Brunner. Bay City perustettiin vuonna 1837, ja se nimitettiin kaupungiksi vuonna 1865.
Ystävyyskaupungit
Bay Cityllä on neljä ystävyyskaupunkia:
Aiheesta muualla
43.59505°N, -83.88864°W
Very
Very on Pet Shop Boysin 27. syyskuuta 1993 julkaisema albumi. Se oli yhtyeen seitsemäs albumijulkaisu. Se uudelleenjulkaistiin 2001. Se myi platinaa Britanniassa ja kultaa Yhdysvalloissa (500.000 kpl.).
Levyä olivat yhtyeen jäsenten lisäksi tuottamassa Stephen Hague ja Brothers in Rhythm. Q sijoitti Veryn 91. sijalle "sadan parhaan brittiläisen albumin" listalla vuonna 2000. Varsinaisten jäsenten Neil Tennantin ja Chris Lowen lisäksi levyn kappaleilla kuullaan useita vierailevia muusikoita.
Levystä julkaistiin rajoitettu kahden levyn painos ”Very Relentless”. Toinen levy, Relentless, sisälsi kuusi kappaletta kokeilevampaa ja instrumentaalisempaa discomusiikkia.
Helsingin Sanomien musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen.
Luettelo Suomessa uhanalaisista perhosista
Luettelo Suomessa uhanalaisista perhosista sisältää ne perhoslajit, joiden uhanalaisuusluokka on vuoden 2010 uhanalaisluokituksessa äärimmäisen uhanalainen (CR), erittäin uhanalainen (EN) tai vaarantunut (VU). Silmälläpidettäviä, puutteellisesti tunnettuja tai jo hävinneitä lajeja tämä luettelo ei sisällä. Osa luettelon lajeista on rauhoitettu lailla voimassa olevassa luonnonsuojeluasetuksessa (160/1997). Nämä on merkitty luetteloon lihavoinnilla.
Luokituksen mukaan Suomessa on 384 uhanalaiseksi luokiteltavaa perhoslajia. Näistä äärimmäisen uhanalaisia on 39, erittäin uhanalaisia 193 ja vaarantuneita 154 lajia.
Stellenbosch
Stellenbosch on kaupunki Etelä-Afrikassa, Länsi-Kapin provinssissa. Se sijaitsee noin 50 kilometriä itään maan lakiasäätävästä pääkaupungista Kapkaupungista. Kaupunki tunnetaan yliopistokaupunkina; Stellenboschin yliopisto lukeutuu Etelä-Afrikan johtaviin yliopistoihin.
Stellenboschin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 19 068. Sen pinta-ala on noin kahdeksan neliökilometriä. Stellenboschin kunta ulottuu 831 neliökilometrien alueelle ja vuonna 2011 sen asukasluku on 155 733.
Historia
pienoiskuva|vasen|Moederkerk – hollantilaisreformoitu kirkko. Stellenbosch on Kapkaupungin jälkeen Western Capen provinssin toiseksi vanhin eurooppalainen asutus. Sen perusti Kapmaan kuvernööri Simon van der Stel vuonna 1679. Stel nimesi kaupungin itsensä mukaan – nimi Stellenbosch tarkoittaa "Stelin metsää". Kaupunki sijaitsee Eerste-joen varrella ja on kuuluisa alueen viinituotannosta.
Pian ensimmäisten asuttajien saavuttua alueen hedelmällisiin laaksoihin istutettiin viinirypäleitä. Stellenboschista muodostui ajan kuluessa Etelä-Afrikan viiniteollisuuden keskus.
Ensimmäinen koulu kaupungissa avattiin vuonna 1683, mutta laajempi koulutus siellä sai alkunsa vasta 1800-luvun toisella puoliskolla. Ensimmäinen lukio, Stellenbossche Gymnasium, avattiin vuonna 1866. Vuonna 1874 muodostettiin Victoria College ja vuonna 1918 Stellenboschin yliopisto.
Ragnar Dahlberg
Ragnar Dahlbergin vanhemmat olivat Närpiön kirkkoherra, rovasti Lars Gustaf Viktor Dahlberg (1847–1924) ja Klara Maria Antoinette Nyberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1904 ja filosofian maisteriksi 1907.
Stellenbosch
Historia
Toisen buurisodan (1899–1902) alussa Stellenbosch oli yksi brittiläisistä sotilastukikohdista.
Väestö
Vuonna 2011 Stellenboschin kunnan asukasluku oli 155 733. Enemmistö asukkaista puhuu äidinkielenään afrikaansia. Seuraavaksi eniten jalansijaa on englannin ja xhosan kielillä.
Ragnar Dahlberg
Dahlberg oli Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina vuodesta 1900, nuorempana kirjastoassistenttina vuodesta 1914, vanhempana kirjastoassistenttina sekä viimeksi vanhempana alikirjastonhoitajana 1918–1945. Hän oli Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon historian ja ruotsinkielen opettajana 1906–1916 ja Åbo Akademin kanslerin sihteerinä 1945–1950. Dahlberg oli Ruotsalaisen kirjallisuuden seuran johtokunnan jäsen ja arkistonhoitaja vuodesta 1918 ja Kustannus Oy Söderström & Co:n johtokunnan jäsen vuodesta 1921.
Ágnes Kovács
Ágnes Kovács (s. 13. kesäkuuta 1981, Budapest) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja, joka voitti 200 metrin rintauinnin olympiakultaa Ateenassa 2000. Uransa aikana Kovács on voittanut myös kaksi maailmanmestaruutta pitkällä radalla, sekä useita EM-kultia. Hänet on valittu neljä kertaa Unkarin parhaimmaksi urheilijaksi, sekä kaksi kertaa peräkkäin Euroopan parhaimmaksi naisuimariksi vuosina 1997 ja 1998.
Ragnar Dahlberg
Dahlberg keräili kirjoja ja omisti laajan yksityiskirjaston. Hän kirjoitti kirjasto- ja ex libris-tutkimuksistaan ruotsinkielisiin aikakauslehtiin. Hän harjoitti myös hedelmien ja kukkien viljelyä omistamallaan Hermansön tilalle ja sai useita palkintoja puutarhanäyttelyissä. Dahlberg oli Uudenmaan hedelmäviljelijäin yhdistyksen ja Suomen kukkaisviljelyksen ystävien puheenjohtaja.
Ragnar Dahlberg oli naimisissa vuodesta 1906 Hjördis Lagerborgin kanssa.
Adolf Tandefelt
thumb|Adolf Tandefelt, [[Carl Fredric von Bredan maalaama muotokuva.]] Adolf Tandefelt (8. elokuuta 1747 Hartola – 5. tammikuuta 1822 Helsinki) oli vapaaherra ja suomalainen virkamies.
Tandefelt kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1761. Hän opiskeli oikeustiedettä ja toimi eri tehtävissä Turun hovioikeudessa. Tandefelt nimitettiin Vaasan hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi 1775. Vaasan läänin vt. maaherraksi Tandefelt nimitettiin vuonna 1778, Oulun läänin maaherraksi 1782 ja takaisin Vaasan lääniin vakinaiseksi maaherraksi 1785. Tandefelt erotettiin virastaan 1794.
Erottamisensa jälkeen Tandefelt oli muutaman vuoden poissa valtakunnan politiikasta. Hän rakennutti kartanon Hartolaan omistamalleen Ekon tilalle. Tila oli erotettu hänelle Koskipään kartanosta jo 1760-luvulla. Vuonna 1799 hänet nimitettiin Örebron läänin vt. maaherraksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Tandefelt oli Tukholman korkeimman oikeuden jäsenenä vuodet 1800–1806. Vuonna 1805 hänet nimitettiin Turun hovioikeuden presidentiksi.
Tandefelt oli myös Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehenä vuosina 1769, 1770, 1778, 1789 ja 1800 sekä vt. oikeuskanslerina Porvoon maapäivillä 1809. Samana vuonna hänet nimitettiin vastaperustetun hallituskonseljin oikeusosaston jäseneksi. Tandefelt oli oikeusosaston vanhin jäsen.
Gloria Trevi
thumb|Gloria vuonna 2007. Gloria de los Ángeles Treviño Ruiz eli Gloria Trevi (s. 15. helmikuuta 1968 Monterrey) on meksikolainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tunnetuimpiin julkaisuihinsa kuuluu listaykkössingle ”Pelo Suelto” vuodelta 1991.
Trevi on jatkanut uraansa, ja vuonna 2004 julkaistu Cómo nace el universo myi Yhdysvalloissa kultaa. Hänellä on kaksi poikaa: Ángel Gabriel sekä 10. elokuuta 2005 syntynyt Miguel Armando.
Vuonna 2014 Meksikossa sai ensi-iltansa draamaelokuva Gloria, joka perustuu Trevin elämänvaiheisiin.
Fort William
Fort William voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Robots in Disguise
Robots in Disguise on englantilainen vuonna 2000 perustettu electropunk-yhtye ja DJ-duo. Sen kaksi jäsentä Dee Plume ja Sue Denim perustivat yhtyeen tavattuaan Liverpoolin yliopistossa. Denim ja Plume ovat myös esiintyneet useassa The Mighty Booshin jaksossa (Dee Plume seurustelee yhden show'n tähden, Noel Fieldingin, kanssa). Lisäksi he olivat mukana Mighty Booshin lavakiertueella.
Yhtyeen jäsenet
Dee Plume ja Sue Denim ovat vuodesta 2007 olleet yhtyeen ainoat pysyväisjäsenet. Konserteissa yhtyeeseen kuuluu myös rumpali nimeltä Ann Droid, sekä aiemmin myös Noel Fielding tai Chris Corner bassossa. Yhtyeellä on erikoinen vaatetyyli, ja sen jäsenet pukeutuvat usein kirkkaisiin lycra-asuihin.
Ottopiste
right|thumb|Ottopisteen logo thumb|Ottopiste. Ottopiste (Otto.) on Automatia Pankkiautomaatit Oy:n ylläpitämä pankkiautomaattiverkosto, jolla on toimipisteitä ympäri Suomea. Ottopisteiden palveluihin kuuluvat setelinostot, tilitietojen kyselyt ja puheajan lataaminen matkapuhelimeen. Osalla automaateista (TalletusOtto,Ottoplus) on mahdollista myös tallettaa käteistä rahaa pankkitilille. Vuonna 2017 Ottopisteitä oli Suomessa noin 1 400.
Ottopisteissä käytetään kahden eri laitevalmistajan automaatteja: NCR:n skotlantilaisen tytäryhtiön ja saksalaisen Wincor Nixdorfin. Ohjelmiston sekä uudet sirukortinlukijat on toimittanut Fujitsu Finland ja tietojärjestelmästä vastaa Tieto-Evry.
Ottopisteissä on oma, keltaisella suuaukolla varustettu lukija tavallisia kortteja varten ja sinisellä suuaukolla varustettu sirukorttia varten.
TalletusOtto
pienoiskuva|378x378px|TalletusOtto-automaatti Automatia on vuodesta alkaen 2013 tuonut käyttöön TalletusOtto-automaatteja, joilla voi sekä tallettaa että nostaa käteistä rahaa. Automaatti ottaa vastaan sekä seteleitä että kolikoita. Talletus tilitetään debit-korttiin liitetylle tilille. Automatian tavoitteena on avata noin 150 TalletusOtto-automaattia eri puolille Suomea.
Historiaa
Automatia Pankkiautomaatit aloitti toimintansa 1994, kun se osti suurimpien pankkien eli SYP:n, KOP:n, Postipankin ja Osuuspankin käteisautomaatit. Automatian omistivat neljä pankkiryhmittymää yhdessä. Perustamisen taustalla olivat automaattien kustannusten karsiminen ja Suomessa ollut pankkikriisi. Tavoitteena oli pankkien liian tiheäksi kasvaneen automaattiverkoston karsiminen ja huollon keskittäminen. Säästöpankeilla oli vielä tämän jälkeen omat automaatit.
Vuoden 2005 alusta suurimpien pankkien automaatit ovat olleet Automatia Pankkiautomaatit Oy:n hallussa.
Ottopisteillä oli monopoliasema Suomen pankkiautomaattimarkkinoilla vuoden 2008 kevääseen asti, jolloin Rautakirjan vielä tuolloin omistamiin R-kioskeihin alettiin asentaa Nosto-automaatteja. Vuonna 2012 niiden rinnalle tuli Eurocashiltä myös Cash-automaattibrändi.
Ottopisteiden määrä väheni hieman vuoden 2017 aikana koska S-ryhmä poisti ne tiloistaan yhteistyön päättymisen vuoksi. Ne korvattiin Nosto-automaateiila. Suurin osa poistetuista Ottopisteistä sijoitettiin uusin tiloihin
Vuoden 2020 helmikuussa Danske Bank, Nordea ja OP Ryhmä myivät Automatia Pankkiautomaatit Oy:n ruotsalaiselle Loomis AB:lle.
Kuwaitin kansalliskirjasto
Kuwaitinn kansalliskirjasto on virallisesti vuonna 1994 perustettu Kuwaitin pääkaupungissa Kuwaitissa toimiva kansalliskirjasto.
Kansalliskirjastoa edelsi on julkisen kirjastotoiminnan arvostuksen ja suosion kehitys Kuwaitissa. Ensimmäinen julkinen kirjasto perustettiin hyväntekeväisyysjärjestön voimin vuonna 1913. Maan eliitti ja älymystö vaati jo 1923 kansalliskirjaston muodostamista arvokkaisen kirjojen, käsikirjoitusten ja sarjajulkaisujen säilyttämiseksi. Vuonna 1937 suosiota saavuttanut kirjasto vaihtoi nimekseen Julkisen informaation kirjasto (Library of Public Information). Vuonna 1979 vastuu kirjastosta siirtyi kansalliselle kulttuurin, taiteen ja tieteen neuvostolle; kirjasto nimettiin Valtion keskuskirjastoksi (Central Library of the State).
Kuwaitin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 95,7 prosenttia (vuonna 2015).
Länsi-Kap
Länsi-Kap on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Se sijaitsee maan lounaisosassa ja sen pääkaupunkina toimii Kapkaupunki, joka on myös provinssin suurin kaupunki. Provinssi muodostettiin vuonna 1994 irrottamalla se omaksi provinssikseen suuresta, lakkautetusta Kapmaan provinssista.
Länsi-Kapissa on arviolta 6 279 730 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 129 462 neliökilometriä. Provinssin asukkaista enemmistö, noin 55 prosenttia, puhuu äidinkielenään afrikaansia. Xhosan kieltä puhuu äidinkielenään noin 24 prosenttia ja englantia noin 19 prosenttia. Liki 54 prosenttia asukkaista on värillisiä, 26 prosenttia mustaihoisia ja 19 prosenttia valkoihoisia.
Piirikunnat
Länsi-Kap on jaettu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan, joista yhdellä on metropolikunnan asema. Piirikunnat jakautuvat edelleen yhteensä 24 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Project for the New American Century
Project for the New American Century (PNAC) oli uuskonservatiivinen, yhdysvaltalainen ajatushautomo. Vuonna 1997 perustettu kiistanalainen think tank ajoi etenkin Yhdysvaltain maailmanlaajuisen sotilaallisen, taloudellisen, poliittisen ja moraalisen johtajuuden asiaa. PNAC:n jäseninä vaikutti esimerkiksi George W. Bushin veli ja Floridan kuvernööri Jeb Bush, varapresidentti Dick Cheney, entinen puolustusministeri Donald Rumsfeld, USA:n YK-suurlähettiläs John Bolton sekä Maailmanpankin pääjohtaja Paul Wolfowitz. Ryhmällä oli siis vahvat siteet presidentti Bushin hallintoon. PNAC kannatti voimakkaasti Yhdysvaltain hyökkäystä Irakiin, ja ryhmän suosio laskikin Irakin sodan kannatuksen mukana. Se lakkautettiin vuonna 2006. PNAC:in seuraaja oli Foreign Policy Initiative.
Ryhmän ydinajatukset
Project for the New American Centuryn ajatukset perustuivat kolmeen perusväittämään:
PNAC ajaa "sotilaallisen voiman ja moraalisen kirkkauden politiikkaa", johon sisältyy:
PNAC:n raportti: Rebuilding America's Defences
Syyskuussa 2000 PNAC julkaisi 90-sivuisen raportin nimeltä Rebuilding America's Defenses: Strategies, Forces, and Resources For A New Century, jossa se esitteli ajatuksiaan USA:n globaalista johtajuudesta. Raporttia on analysoitu ja kritisoitu laajalti. Raportti esitti, että mikäli diplomatian ja pakotteiden avulla ei saavuteta tuloksia, Yhdysvaltojen on oltava valmis käyttämään sotilaallista voimaa. USA:n sotavoimat tulee sijoittaa uudelleen, sillä kylmän sodan loputtua tilanne on muuttunut. Uusia pysyviä sotilastukikohtia tulisi perustaa Kaakkois-Eurooppaan ja Kaakkois-Aasiaan, mikä mahdollistaisi lentotukialusten vähentämisen ja säästäisi resursseja.
Kritiikki
Project for the New American Century joutui huomattavan kritiikin kohteeksi sekä oikeiston että vasemmiston taholta. Arvostelijoiden mukaan USA:n "maailmanjohtajuus" ei ole hyväksi maailmalle, tai edes USA:lle itselleen. Kovimmat arvostelijat katsoivat, että PNAC:n tavoitteena oli koko maailman imperialistinen alistaminen USA:n valtaan. Yhdysvaltain ulkopolitiikan arvostelijat puolestaan tarttuivat PNAC:n ajatukseen USA:sta maailman ainoana supervaltana.
PNAC:n kannattajien mukaan ryhmän ajatukset eivät poikenneet ratkaisevasti aikaisemmista konservatiivisista ulkopoliittisista linjauksista. Yhdysvaltain konservatiivit ovat aina kannattaneet vahvaa armeijaa ja maan etujen aggressiivista puolustamista.
Rebuilding America's Defences -raportissa mainittiin "katastrofaalinen ja katalyyttinen tapahtuma - kuten uusi Pearl Harbor", joka kiihdyttäisi muuten hidasta muutosta USA:n globaalin hallinnan suuntaan. Jotkut pitävät tätä todisteena siitä, että Bushin hallinto oli Syyskuun 11. päivän iskujen takana. Arvostelijat ottivat usein esille myös raportin kohdan, jossa sanotaan: "kehittyneet biologisen sodankäynnin muodot, jotka voidaan suunnata tiettyihin genotyyppeihin, saattavat muuttaa biologisen sodankäynnin kauhun valtakunnasta poliittisesti käyttökelpoiseksi työkaluksi." PNAC:n vastustajat pitivät tätä todisteena ryhmän rajusta rasistisuudesta, sillä kuvatunlaisilla aseilla voitaisiin hyökätä yksittäisiä etnisiä kansanryhmiä vastaan.
Aiheesta muualla
PNAC Web site
Gebhard Fürst
thumb|right|Gebhard Fürst 2008 pienoiskuva Gebhard Fürst (s. 2. joulukuuta 1948) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Georg Moser 27. maaliskuuta 1977, ja hänet nimitettiin Rottenburg-Stuttgartin hiippakunnan piispaksi 7. heinäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oskar Saier, jota avustivat Walter Kasper ja Johannes Kreidler.
Esko Mustonen
Esko Ilmari Mustonen (15. elokuuta 1926 Oulu – 28. syyskuuta 1999 Tampere) oli suomalainen radiotoimittaja. Hän työskenteli Suomen Yleisradiossa vuodesta 1956 lähtien.
Ennen radiotoimittajaksi ryhtymistään Mustonen oli opiskellut näyttelijäksi. Hän työskenteli muun muassa Vaasan ja Kemin kaupunginteattereissa 1940-luvun lopulla.
Toimittajanuransa Mustonen aloitti 1950-luvun alussa sanomalehti Kalevassa sekä Yleisradion Oulun paikallislähetyksissä. Vuodesta 1961 lähtien hän oli toimittajana myös Katso-lehdessä.
Esko Mustonen muistetaan parhaiten radio-ohjelmasta Sävellahja 22000. Ohjelma aloitettiin kenraali A.E. Martolan aloitteesta vuonna 1956 ja sillä kerättiin rahaa erilaisiin hyväntekeväisyystarkoituksiin. Ensimmäinen keräyskohde olivat Unkarin kansannousun kukistamisessa kärsineet henkilöt. Mustonen toimi ohjelman juontajana yli 20 vuotta ja hänen persoonallisen otteensa ansiosta ohjelmalla oli parhaimmillaan yli miljoona kuuntelijaa. Ohjelma kuultiin sunnuntaisin silloisessa radion Yleisohjelmassa.
Sävellahjan lisäksi Mustonen toimitti Yleisradiossa myös Päivän peiliä. Esko Mustonen jäi Yleisradiosta eläkkeelle vuonna 1986. Sävellahja-ohjelmaa jatkettiin vielä tämän jälkeen toimittaja Juhani Merikallion johdolla. Vuoden 1990 kanavauudistuksen jälkeen ohjelma lähetettiin Ylen ykkösellä.
Esko Mustonen toimi myös musiikkialan taustavaikuttajana. Hän veti 1970- ja 80-luvuilla Lappeenrannan humppafestivaaleja Heikki Hietamiehen kanssa. Mustosen kädestä lähti useita iskelmiä, joista Erkki Junkkarinen teki tunnetuksi tangon Sinun kanssasi tähtisilmä.
Elämänsä aikana Esko Mustonen harrasti myös rajatietoa, josta hän kirjoitti eläkevuosinaan viisi kirjaa.
M/S Vasaland
M/S Vasaland on Swedish Orient Line-varustamon omistama ro-ro-rahtialus. Aluksen on rakentanut raumalainen Rauma-Repola Oy vuonna 1984. Kuollutta painoa Vasalandilla on 12 870 tonnia. Alun perin aluksen nimi oli Oihonna. Alus on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama on Lontoo. Nykyisin suomalainen rahtivarustamo Finnlines liikennöi aluksella.
Vasalandin sisaraluksia ovat M/S Merchant ja M/S Aurora.
Kemikaalikontti irtoaa myrskyssä
Oihonna ajoi kovan tuulen vuoksi Ruotsin rannikon ja Gotlannin saaren välistä. Puolen yön aikoihin 30. tammikuuta alus saapui Ahvenanmerelle. Tuolloin vastatuuli puhalsi myrskyn voimalla alueella ja vasta-aallokko oli kova. Oihonnalla olikin vauhtia silloin vain noin viisi solmua. Noin kello 23 edellisenä päivänä merkitsevän aallonkorkeuden maksimiarvo Merentutkimuslaitoksen mukaan alueella oli 6,1 metriä.
Kello 2.10 avoimella kolmannella kannella säiliökontin havaittiin irronneen kiinnityksistään. Aluksen stuertti ilmoitti siitä heti komentosillalle. Pian konttia oli kiinnittämässä seitsemän hengen ryhmä. Tuolloin kontti oli jo kokonaan irronnut kiinnityksistään ja se liikkui edestakaisin kannelle, joka oli joiltain osin jäässä. Oihonnan päällikkö ilmoitti mahdollisesta vaaratilanteesta Turun meripelastuskeskukselle. Monien yritysten yhteydessä kontti saatiin osittain kiinni jälleen. Kellon ollessa arviolta kolme päällikkö kallisti pyynnöstä Oihonnaa oikealle. Kun kallistuma oli 6–8 astetta, pysyi säiliökontti paikoillaan melko hyvin. Noin kello 3.30 vetyperoksidikontti iskeytyi kesken olleesta kallistamisesta johtuen kantta reunustavaan laipioon, josta seurasi vuoto konttiin. Tämän jälkeen miehistö poistui kannelta heti. Pian kolme miehistön jäsentä saapui hengityslaitteissaan ja suojapuvuissaan kantta huuhtelemaan. Kontti saatiin kiinni kello 6.30. Muu lasti pysyi paikoillaan.
Yksi syy kontin ja lauttavaunun irtoamiseen oli takimmaisen kiinnityskoukun murtuminen lauttavaunussa. Muita syitä olivat esimerkiksi jäiset olosuhteet, josta johtuen kitka kannen ja lauttavaunun välillä pieneni huomattavasti.
Miehistön ammattimaisesta ja nopeasta toiminnasta johtuen suurilta vahingoilta lastille ja alukselle vältyttiin. Miehistö selviytyi vahingoitta pelastustoimista.
2001–
15. tammikuuta 2001 laiva rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen. Helmikuussa 2003 Stena RoRo osti aluksen. Luovutus tapahtui kuitenkin vasta huhtikuussa. 11. huhtikuuta 2003 omistaja vaihtui jälleen, kun Imperial RoRo osti laivan. (OSM Sea Partner alkoi isännöidä alusta). Samana päivänä laiva sai nykyisen Vasaland -nimensä ja aikarahdattiin Stena RoRon liikenteeseen. 15. elokuuta Vasaland aloitti liikennöinnin linjalla Hanko–Helsinki–Hamina–Zeebrugge–Felixstowe–Amsterdam. Jo syyskuussa reitti vaihtui jälleen: Hanko–Kotka–Rostock–Lyypekki. Toukokuussa 2004 Vasaland siirtyi reitille Lyypekki–Baltijsk–Helsinki–Pietari–Kotka–Rostock. 3. tammikuuta 2005 alkaen alus liikennöi linjalla Uusikaupunki–Rauma–Rostock–Lyypekki–Travemünde. Jo 24. tammikuuta Vasalandin reitti vaihtui jälleen: Turku–Rauma–Rostock–Lyypekki–Travemünde. Tammikuussa 2006 laiva aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, reitille Rauma–Rostock–Lyypekki–Hanko. Toukokuussa Rostock jäi pois reitistä. Saman kuukauden aikana alus myös rekisteröitiin Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Nykyisin alus on Travemünde - Helsingborg liikenteessä.
Määri
thumb|Tšekin maat ja nykyiset hallintoalueet thumb|Määrin vaakuna thumb|Määrin lippu
Määri (, ja ) on historiallinen maakunta nykyisessä Tšekin tasavallassa. Tšekin tasavalta koostuu kolmesta historiallisesta maakunnasta, Böömistä, Määristä ja pienestä osasta Sleesiaa. Määri ei ole toisen maailmansodan jälkeen ollut virallinen hallintoalue. Sen nykyinen pääkaupunki on Brno, mutta historiallinen keskus oli kolmikymmenvuotiseen sotaan saakka Olomouc. Määri kattaa Tšekin pinta-alasta vajaan kolmasosan.
Määrissä puhutaan tšekin yleiskielestä poikkeavia murteita. Jotkut määriläiset eli moraavit määrittelevät itsensä etnisesti tšekeistä eli böömiläisistä erilliseksi ryhmäksi. Kun vielä vuonna 1991 maan väestöstä 1 362 000 ihmistä eli 13,2 prosenttia ilmoitti olevansa määriläisiä, on määrä vuoteen 2001 mennessä supistunut 380 000:een eli 3,7 prosenttiin.
Historia
Varhemmin kelttien ja myöhemmin germaanien asuttama Määri päätyi 500-luvun lopulla länsislaavien asuinalueeksi, ja 800-luvulla se oli niin kutsutun Suur-Määrin valtakunnan keskus. Vaikka alue oli tšekinsukuisten asuttama, se ei suinkaan alusta alkaen kuulunut prahalaisten muodostamaan ruhtinaskuntaan, vaan sillä oli omat paikalliset hallitsijat. Noin vuonna 1000 se joutui Puolalle ja 1029 Böömille. Bööminkin ylivallan aikana Määrillä oli toisinaan oma ruhtinas, useimmiten Böömin kuninkaan sukulainen, joka joskus oli jopa kuninkaan kilpailija.
Määristä tuli 1182 rajakreivikunta Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Se liitettiin vuonna 1478 hetkellisesti Unkariin, jolta se palautui muodollisesti Böömille, jonka mukana se päätyi Itävallan alaisuuteen vuonna 1526. Uskonpuhdistuksella eri muodoissaan (hussilaisuus, luterilaisuus ja pietismi) oli kannattajia erityisesti Määrin alueella. Määriläisprotestantteja lähti huomattavia määriä pakoon Yhdysvaltoihinkin asti, missä heistä muodostui yksi muun muassa Pennsylvanian vanhoillisten yhdyskuntien taustaryhmistä (vertaa Wachovia). Tšekkoslovakian osana Määri oli vuosina 1918–1992, ja Tšekkiin se on kuulunut vuodesta 1993.
Henkien taistelu
Henkien taistelu on Joel Lehtosen vuonna 1933 julkaistu romaani pulakauden ja kieltolain aikaisesta Suomesta. Teos on Lehtosen viimeinen romaani.
Saronikós (Attika)
Saronikós ( eli Δήμος Σαρωνικού, Dímos Saronikoú) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 133,43 neliökilometriä ja väkiluku 29 002 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kalývia Thorikoú.
Saronikós sijaitsee Saroninlahden rannalla noin 23 kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon. Kuntaan kuuluvat myös Arsídan ja Pátrokloksen saaret. Saronikóksen kunta syntyi, kun Anávyssos, Kalývia Thorikoú, Kouvarás, Palaiá Fókaia ja Saronída yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Saronikóksen kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Ryan Arcidiacono
Ryan Curran Arcidiacono (s. 26. maaliskuuta 1994 Langhorne, Pennsylvania) on yhdysvaltalais-italialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Pelaajaura
Arcidiacono pelasi yliopistokoripalloa Villanovan yliopistossa vuosina 2012–2016. Kolmannella kaudellaan 2014–2015 hänet valittiin Big East -konferenssin vuoden pelaajaksi yhdessä Kris Dunnin kanssa. Arcidiaconon yliopistoura päättyi vuonna 2016 NCAA-mestaruuteen, ja Associated Press valitsi hänet lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Yliopistomenestyksestä huolimatta Arcidiaconoa ei varattu NBA:n kesän 2016 varaustilaisuudessa. Hän aloitti ammattilaisuransa D-liigajoukkue Austin Spursissa. Elokuussa 2017 hän teki Chicago Bullsin kanssa kaksisuuntaisen sopimuksen, jolla hän pelasi kaudella 2017–2018 sekä Bullsin NBA-joukkueessa että kehityssarjan farmijoukkue Windy City Bullsissa. Heinäkuussa 2018 Bulls teki Arcidiaconon kanssa uuden sopimuksen.
Arcidiacono oli mukana Yhdysvaltain nuorisomaajoukkuetoiminnassa. Italialaisjuurisena hän edusti Italian miesten maajoukkuetta 17 ottelussa vuosina 2014–2015.
KooKoon SM-liigakausi 2020–2021
Kouvolan KooKoon SM-liigakausi 2020–2021 on KooKoon järjestyksessään 9. pääsarjakausi. Kausi alkoi 3. lokakuuta 2020 vierasottelulla Kärppiä vastaan. Runkosarja päättyi 13. huhtikuuta 2021 vierasvoitolla JYPiä vastaan. Joukkueen päävalmentajana jatkoi Jussi Ahokas.
YAMAM
YAMAM (ימ"מ) on lyhenne erikoispoliisiyksiköstä (יחידת משטרה מיוחדת) hepreaksi. YAMAM on Israelin terrorismin vastainen poliisiyksikkö. YAMAMilla on ammattimaisen ja menestyksekkään anti-terroristiyksikön maine. Se pystyy sekä panttivankien pelastusoperaatioihin että hyökkäyksiin terroristeja vastaan. Anti-terroristitoimien lisäksi se tekee SWAT-tyylisiä tehtäviä ja salaisen poliisin töitä.
Nimi ja organisaatio
YAMAM perustettiin 1974 Maalotin verilöylyn jälkeen. Israelissa YAMAMia kutsutaan myös Terrorismin vastaiseksi yksiköksi (היחידה ללוחמה בטרור). YAMAN kuuluu Israelin MAGAV-poliisivoimiin eikä armeijaan.
YAMAM on riippumaton yksikkö ja tekee omia operaatioitaan.
Viron presidentinvaali 2001
Viron presidentinvaali on epäsuora vaali, jossa valitaan Viron presidentti. Ensimmäinen kierros järjestettiin 27. elokuuta 2001, toinen ja kolmas kierros 28. elokuuta 2001. Koska kukaan ei saavuttanut Riigikogun suljetussa lippuäänestyksessä riittävää enemmistöä, seuraava vaihe käytiin 21. syyskuuta valitsijamieskokouksessa.
Vaalitapa
Viron presidentin valitsemisen vaalilaissa parlamentti eli riigikogu kutsutaan ensin valitsemaan presidenttiä. Laki vaatii vähintään 68 ääntä riigikogun 101 jäseneltä eli kahden kolmasosan enemmistöä. Äänestyskierroksia käydään kolme kahden päivän aikana.
Jos parlamentin jäsenten vaalit epäonnistuvat näissä kolmessa äänestyksessä, Riigikogun puhemies kutsuu erityisen vaalikokouksen. Se koostuu 101 riigikogun jäsenestä ja tuolloin 266 valitsijasta, jotka paikalliset viranomaiset (kaupungit ja kunnat) lähettivät. Kuntien edustajista 10 tuli Tallinnasta, neljä edustajaa Tartosta, Narvasta ja Pärnusta, kaksi edustajaa yli 10 000 asukkaan kaupungeista ja lopuilla kunnilla yksi edustaja/kunta.
Vaalit olivat salaiset.
Edeltävät keskustelut ja presidenttiehdokkaiden nimeäminen
Virossa käytiin jännittävät presidentinvaalit elo-syyskuussa 2001. Edellinen presidentti Lennart Meri oli valittu kaksi kertaa eikä ollut näin ollen enää mahdollista valita uudelleen. Selkeää ennakkosuosikkia vuoden 2001 vaaleissa ei ollut. Ehdokkaina oli Kansanliiton ehdokas, Viron neuvostoaikainen presidentti Arnold Rüütel, Keskustapuolueen ehdokas, Riigikogun varapuhemies Peeter Kreitzberg, reformipuolueen ehdokas, riigikogun puhemies Toomas Savi, Isänmaaliiton ehdokas, Tarton yliopiston entinen rehtori Peeter Tulviste ja Maltillisten ehdokas, entinen pääministeri Andres Tarand.
Virossa presidentillä on veto-oikeus lainsäädännössä. Hän nimittää myös pääministerin ja muut korkeat viranhaltijat, toimii maan asevoimien ylipäällikkönä ja edustaa maata ulkomailla. Uuden presidentin keskeisiä tehtäviä oli tässä vaiheessa Viron luotsaaminen kohti EU- ja Nato-jäsenyyttä yhdessä hallituksen kanssa. Sisäpoliittisesti maan sosiaaliset ongelmat ja osallistuminen niiden ratkaisemiseen nähtiin myös tärkeänä tehtävänä tulevalle presidentille.
Riigikogun vaalivaihe
Riigikoguvaiheen presidentinvaalissa oli ensimmäisellä kierroksella kaksi ehdokasta, joista Keskustan Kreitzberg sai 40 ääntä ja Maltillisten Tarand 28 ääntä. Loput äänestivät tyhjää tai pidättyivät äänestyksestä. Reformipuolue päätti tässä vaiheessa, että sen ehdokas Savi ei ole mukana vielä riigikogu-äänestyksissä, vaan vasta syyskuun vaalikouksessa.
Toinen ja kolmas riigikogun kierros ei tuonut myöskään ratkaisua, sillä toisella kierroksella Kreitzberg sai 36 ääntä ja Tulviste 35 ääntä Isänmaaliitolta ja Maltillisilta. Tarand oli siis tässä vaiheessa poissa pelistä. Kolmannella kierroksella Kreitzberg sai 33 ääntä, ja Tulviste myös 33 ääntä. Tämä tarkoitti sitä, että Kreitzberg ja Tulviste olivat autiomaattisesti mukana syyskuun valitsijamieskokouksessa. Muiden ehdokkaiden nimeäminen vaati 21 valitsijamiehen tuen. Varmoina ehdokkaina tässä vaiheessa kahden edellä mainitun lisäksi olivat Savi ja Rüütel. Mahdollisina ehdokkaina nähtiin riippumaton Mati Päts, sotaa edeltävän presidentti Konstantin Pätsin pojanpoika, sekä Andres Tarand ja Isämaaliiton Tunne Kelam. Vaali suoritettiin siis lähes kuukausi riigikogu-vaiheen jälkeen.
Vaalikokous - riigikogun ja kuntien edustajat
thumb|left|Kaksi vuotta presidentiksi valintansa jälkeen Arnold Rüütel vietti 75-vuotispäiviään. Kuvassa presidentti vaimonsa Ingridin kanssa. Riigikogun ja kuntien edustajista muodostunut valitsijamieskokous äänesti ensin useita ehdokkaita: Rüütel 114 ääntä, Savi 90, Tulviste 89 ja Kreitzberg 72. Yksi lippu oli tyhjä ja yksi riigikogun edustaja oli poissa sydänkohtauksen vuoksi. Jatkoon pääsi kaksi eniten ääniä saanutta eli Rüütel ja Savi. Siinä saatiin ratkaisu aikaan, vaikka oli epäily, että valinta palautuu takaisin riigikoguun. Rüütel sai 186 eli niukasti yli puolet ja Savi 155. Kaksi lippua hylättiin ja tyhjiä oli 23. ,
Näin presidentiksi tuli opposition, Kansanliiton ja Keskustapuolueen, tukema ehdokas. Rüüteliä tukivat presidentiksi ennen kaikkea maakuntien eli pienten kuntien edustajat. Kokenut sosiaalidemokraattien kansanedustaja Marju Lauristin totesi, että Rüütel - toisin kuin Meri - noudattaa tarkoin Viron perustuslakia, joka antaa presidentille symbolisen, edustuksellisen tehtävän. "Paljon tulee riippumaan hänen avustajakunnastaan. Meri teki roolista paljon merkittävämmän kuin perustuslaki lupaa. Nyt peräännytään varmaan takaisin alkuperäisille rajoille." Lisäksi Lauristin totesti, että "Rüütelin voitto oli nostalgian voitto".
Melekeok
Melekeok on yksi Palaun saarivaltion kuudestatoista osavaltiosta. Se sijaitsee maan suurimman saaren Babeldaobin itärannikolla. Sen pinta-ala on 28 neliökilometriä ja siellä on 278 asukasta (vuonna 2015). Melekeokissa sijaitsee Ngerulmud, jonne Palaun valtionhallinto siirrettiin 7. lokakuuta 2006.
Melekeokin alueella sijaitsee Mikronesian suurin makeanveden allas, 493 hehtaarin laajuinen Ngardokjärvi. Järvessä elää pieni krokotiilipopulaatio. Se on tärkeä myös monien endeemisten lintujen kotipaikkana.
Aiheesta muualla
7.50064°N, 134.62409°W
Oropos
Oropos oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotian ja Attikan rajaseudulla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Oropóksen kunnan alueella.
Maantiede
Oropoksen kaupunkikeskus sijaitsi Eteläisen Euboianlahden rannalla nykyisen Skála Oropoún kylän paikalla. Vuodesta 402 eaa. alkaen kaupunki sijaitsi jonkin aikaa sisämaassa oletettavasti nykyisen Oropóksen kylän tienoilla. Oropoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Oropia. Sen alueen kooksi on arvioitu noin 110 neliökilometriä. Alue oli rannikkotasankoa, jonka läpi Asopos-joki virtaa ennen laskemistaan mereen. Alueen erottivat sen länsipuolisesta Tanagran tasangosta kukkulat, jotka ovat Diakrian vuorien jatke.
Oropoksen yhtenä satamana toimi Delfinion, joka sijaitsi nykyisessä Kamarákissa noin kuusi kilometriä Oropoksen kaupungista itään. Strabon kutsui sitä Oropoksen ”Pyhäksi satamaksi”. Kauempana idässä samalla rannikolla sijaitsi Rhamnus, ja Oropoksesta länteen Delion. Euboian puolella vastapäätä Oroposta sijaitsi Eretrian kaupunki.
Oropos sijaitsi Boiotian ja Attikan rajaseudulla. Se oli maantieteellisesti enemmän Boiotiaa, mutta sen sijainti oli strateginen ja tärkeä Ateenalle, sillä sen kautta kulki tärkeä yhteys Euboialta mantereelle ja edelleen Dekeleian kautta Ateenaan. Tämä oli yhdessä vaiheessa Ateenan tärkein elintarvikehuollon reitti.
Historia
Oropos luettiin alun perin osaksi Boiotiaa. Paikannimi Oropos ei esiinny vielä Homeroksella, mutta hänellä Boiotian kaupunkien joukossa esiintyy ilmeisesti samaa paikkaa tarkoittava kaupunki Graia. Alkuperältään Oroposta pidettiin kuitenkin Euboian Eretrian siirtokuntana. Tätä perinnettä tukee se, että Oropoksen murre ei ollut Boiotian eikä Attikan murretta vaan eretrialaista joonialaista murretta.
Myöhemmin Oropos oli strategisen sijaintinsa vuoksi usein Ateenan ja Boiotian (usein käytännössä Theban) kiistakapulana, ja kuului historiansa aikana vuorotellen kummankin alaisuuteen. Ainakin Theban alaisuudessa ollessaankin se vaikuttaa kuitenkin olleen ainakin puoli-itsenäinen polis eli kaupunkivaltio. Se oli lyhyitä aikoja myös kokonaan itsenäinen kaupunkivaltio. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä Ōrōpios ja Ōrōpeus.
pienoiskuva|vasen|[[Amfiaraos|Amfiaraoksen kunniaksi järjestyissä kisoissa vaunuajoissa saadun voiton kunniaksi tehty votiivireliefi Oropoksesta, 300-luku eaa. Pergamon-museo.]] Ateenalaiset saivat Oropoksen haltuunsa jo paljon ennen peloponnesolaissotaa. Aikaisintaan tämä on tapahtunut noin vuonna 507/506 eaa., koska se ei ollut mukana Kleistheneen demosten joukossa, ja oletettavasti joskus ennen vuotta 490 eaa. Thukydides antaa ymmärtää kaupungin olleen hänen aikanaan vielä rannikolla. Oropos säilyi ateenalaisilla vuoteen 412/411 eaa., jolloin boiotialaiset saivat sen takaisin haltuunsa. Hieman myöhemmin, vuonna 402 eaa., thebalaiset valtasivat kaupungin ja siirsivät sen eri paikkaan seitsemän stadioninmittaa sisämaahan; 17 stadioninmittaa vastaisi kuitenkin paremmin oletettua sijaintia nykyisen Oropóksen paikalla.
Tämän jälkeen Oropos oli jonkin aikaa Theban alaisuudessa, kunnes se pakotettiin liittymään Boiotian liittoon. Tämän jälkeen oroposlaisilla oli Theban kansalaisuus. Vuoden 386 eaa. Antalkidaan rauhassa Oropos sai itsenäisyyden, kun Boiotian liitto purettiin. Noin vuonna 375–373 eaa. kaupungin asukkaat päättivät kuitenkin liittyä mieluummin Ateenaan, kun vaihtoehtona oli tulla pakotetuksi liittymään Thebaan ja uuteen Boiotian liittoon. Vuonna 366 eaa. Oropoksen valtasivat Eretrian tyrannit. Nämä luovuttivat kaupungin kuitenkin pian Theballe ateenalaisten hyökkäyksen pelossa.
Oropos tunnettiin ennen kaikkea Amfiaraionista eli heeros Amfiaraokselle omistetusta pyhäköstä, johon liittyi ennustus- ja parannustoimintaa. Kultti perustettiin 400-luvulla eaa. ja säilyi toiminnassa 300-luvulle jaa. saakka, kunnes se päättyi oletettavasti kristinuskon nousun myötä. Pyhäkköön liittyi panhelleeninen Amfiaraia-juhla, jota vietettiin joka neljäs vuosi. Ateenalaiset perustivat sen vuonna 329/328 eaa. Siihen liittyi urheilu- ja musiikkikilpailuita, ja siihen otti osaa kilpailijoita monista kaupungeista eri puolilta kreikkalaista maailmaa.
Dikaiarkhoksen mukaan oroposlaiset tunnettiin myös ahneesta kiskonnasta kaupankäynnissä, ja siksi komediakirjailija Ksenon sanoi heistä: ”[He ovat] kaikki veronkerääjiä, kaikki ryöstäjiä”.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|[[Joonialainen pylväsjärjestelmä|Joonialainen kapiteeli Oropoksesta. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]]
Kaupungissa
Kaupungilla oli akropolis eli linnavuori ja yläkaupunki, joka on ollut ympäröity muurein. Niistä on säilynyt joitakin osia. Nykyisestä Skála Oropoústa on löydetty hellenistisen ja roomalaisen kauden Oropoksen jäänteitä, mukaan lukien rakennusten osia sekä satamarakennelmien jäänteitä. Nykyisestä Oropóksesta on löydetty joidenkin rakennusten jäänteitä sekä muun muassa hautakiviä. Rannalta on löydetty varhaiskristillisen basilikakirkon rauniot. Skála Oropoún länsipuolelta on löydetty geometrisen kauden aikainen asuinpaikka, jota on arveltu Homeroksen ajan Graiaksi. Lähistön kukkuloilta on löydetty esihistoriallisen kauden kohteita sekä mykeneläisaikaisia hautoja. Seudun vanhoissa kirkoissa on käytetty uudelleen antiikin aikaisia hautamuistomerkkejä ja muita kiviä, joissa on piirtokirjoituksia.
Kaupungin ulkopuolella
Amfiaraion pienoiskuva|[[Amfiaraionin stoan rauniot.]]