cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muovi
Ympäristöhaitat
Muovi hajoaa luonnossa mikromuoviksi, joka kulkeutuu vesistöihin ja sitä kautta vesieliöihin. WWF:n tutkimuksen mukaan ihmisen elimistöön pääty jopa viisi grammaa mikromuovia viikossa. Tämä vastaa määrältään yhtä luottokorttia.
Kierrätys
thumb|Kierrätettäviksi meneviä PET-muovisia pulloja. Jotkin muovit voidaan käyttää uudelleen ottamalla ne talteen kierrätyksessä. Kerätty muovi käsitellään sopivaan muotoon ja sen jälkeen joko uusiokäytetään materiaalina tai poltetaan energiaksi. Muovin uudelleen prosessoimisessa ei kulu paljon energiaa.
Muovikeräykseen, kuten ekopisteeseen tai taloyhtiön keräysastiaan, voi laittaa lähes kaikki muoviset tuotepakkaukset, kääreet, rasiat ja pussit. Keräykseen laitettavan muovin tulee olla puhdasta ja purkkien tyhjiä ja avattuja.
Pakkausmuovin kierrätykseen eivät sovi PVC-muovista valmistetut pakkaukset eivätkä kovamuoviset tuotteet kuten ämpärit, pakasterasiat tai lelut.
Muovilaatujen runsaus vaikeuttaa muovin kierrätystä.
Lekaa otsaan
Lekaa otsaan on Ernos-yhtyeen toinen LP-levy. Se oli toinen Suomessa äänitetty rock-levy, jonka sisältö koostui live-esiintymisistä, vuonna 1969 julkaistun Kirka keikalla -levyn jälkeen. Albumi taltioitiin Kulttuuritalolla Helsingissä vuonna 1969, ja julkaistiin vuoden 1970 puolella.
Kesäkuussa 1968 laulajatytöt Kati Borg ja Marjo-Riitta Kervinen olivat tulleet yhtyeeseen. Keikoilla esitettiin muun muassa Beach Boysin, The Mamas & the Papasin ja The Supremesin sävellyksiä. Tuon ajan ja 1950-luvun rock-suosikeista yhtye teki omia sovituksiaan.
Lekaa otsaa -levylle on koottu katsaus yhtyeen keikkasetin sisältämistä lainakappaleista 1960-luvun loppupuolelta. Vielä 2010-luvullakin yhtyeen ohjelmisto käsittää Erno Lindahlin omien sävellysten lisäksi suurimman osan levyn materiaalista. Levyllä kuullaan muun muassa The Renegadesin (”Cadillac”), The Beatlesin (”She Loves You”) ja edellä mainittujen yhtyeiden sävellyksiä.
Ensimmäinen levytys Rutto ja romu oli osoitus Lindahlin ja yhtyeen omaperäisestä, suomenkielisestä luomistyöstä, mutta kakkosalbumilla palataan lähinnä rockin juurille omaperäisyydestä tinkien. Albumi on julkaistu yhdessä yhtyeen ensimmäisen LP:n Rutto ja romu parina uudelleen masteroituna CD-versiona vuonna 2008. CD:lle on lisätty bonusraidat ”Maria Louiza” ja ”Ei paljon puutu onnestain”.
Nina Banerjee-Louhija
thumb|250px|Nina Banerjee-Louhija [[Turun Kirjamessut|Turun kirjamessuilla 2009.]] Nina Banerjee-Louhija (oik. Louhija, ent. Standertskjöld-Nordenstam, ent. Nylander; s. 27. elokuuta 1940 Kalkutta, Brittiläinen Intia) on suomalainen kirjailija. Hän asuu osan vuodesta Helsingissä, osan Tammisaaressa ja osan Antibesissä, Ranskassa.
Banerjee-Louhijan isä oli lentokoneinsinööri Sunil Kumar Banerjee ja äiti Sylvi Tyra Marjatta Kotro. Hän itse on koulutukseltaan työterveyshuollon ja yleislääketieteen erikoislääkäri. Hän on kertonut lähteneensä lukemaan lääketiedettä Albert Schweitzerin innoittamana. Hän on kirjoittanut sekä viihde- että tietokirjoja. Kirjassa Yhden päivän kuningatar hän kertoo vanhempiensa tarinan.
Banerjee-Louhija muutti 6-vuotiaana Suomeen, kävi koulunsa Suomessa ja valmistui lääketieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1966.
Seututie 232
thumb|right|280px|Seututie 232 päätekohdastaan kuvattuna Punkalaitumella. Seututie 232 on Humppilan Murrolta valtatieltä 2 Punkalaitumelle seututien 230 kiertoliittymään kulkeva maantie. Tie oli ennen vuoden 1996 tienumerouudistusta maantie 2312. Tien pituus on 19 kilometriä.
Tien kulku
Tie saa alkunsa Humppilan Murrossa sijaitsevasta valtatien 2 risteyksestä. Ensin tie kulkee pääosin suorana mutta paikoin vähän mutkittelevana Humppilan kunnan luoteisosan maaseudun halki. Tämän jälkeen tie kohtaa sekä Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan maakuntarajan että Humppilan ja Punkalaitumen kuntarajan. Seuraavaksi tie ohittaa Metsäkulman kunnanosan sen itäpuolelta. Sen jälkeen tie jatkuu profiililtaan pääosin suorana mutta loivasti mutkittelevana noin kolme kilometriä, jonka tehtyään se ohittaa Sadonmaan kunnanosan. Noin kilometrin Sadonmaan ohituksen jälkeen tie ohittaa Kiertolan kunnanosan sekä kohtaa pian sen jälkeen Myllytien ja Orisuontien risteykset. Seuraavaksi tie jatkuu profiililtaan samanlaisena seuraavan parin kilometrin verran ennen saapumistaan Jalasjoen kylään. Täällä tie kohtaa Vihalaidantien risteyksen ja alkaa seuraamaan Punkalaitumenjoen vesistöhaaran rantoja. Seurattuaan Punkalaitumenjoen rantoja noin kolmen kilometrin matkalta tie ohittaa Porttikallion urheilukeskuksen sen eteläpuolelta. Sen jälkeen tie kulkee vielä loivasti mutkitellen kaksi kilometriä, jonka päätteeksi se saapuu yhdystien 2310 risteykseen. Risteyksessä tie kääntyy koilliseen kohti Punkalaitumen keskustaa, jonka jälkeen se ylittää vielä Punkalaitumenjoen ennen saapumistaan Punkalaitumen keskustaan ja päätepisteeseen eli seututien 230 kiertoliittymään.
Tien osoitenimenä on ensin Punkalaitumentie valtatieltä 2 kuntarajalle, Murronharjuntie yhdystien 2310 risteykseen, ja Kanteenmaantie viimeisellä 350 metrillä ennen päätepistettä eli seututien 230 kiertoliittymää.
Lähteet
Autoilijan tiekartta
¨
Kuunari Anna
Kuunari Anna oli suomalainen kaksimastoinen kuunari, joka kaatui myrskyssä Itämerellä Gotlannin ja Öölannin välillä huhtikuun 29. ja 30. päivän välisenä yönä vuonna 1925. Laivan seitsenhenkinen miehistö hukkui onnettomuudessa, ja vain yhden ruumis löytyi myöhemmin laivan hylystä.
Alkuvaiheet
Kuunari Anna rakennettiin vuonna 1876 Ruotsissa Caleb-nimisenä Ohlssonin telakalla Timmernabbenissa Ålemin pitäjässä noin 50 kilometriä Oskarshamnista etelään. Laiva oli kaksimastoinen tasasaumainen puukuunari, jonka pituus oli 29,80 metriä, leveys 7,14 metriä ja syväys 2,86 metriä sekä vetoisuus 132,23 rekisteritonnia. Aluksessa ei koskaan käytetty konevoimaa.
Vuonna 1913 kuunari myytiin Suomeen. Ostajana oli Lavansaarelta kotoisin ollut talollinen Tuomas Mulli. Laivan kotisatamana oli Lavansaari, kunnes se myytiin vuonna 1920 Koiviston Saarenpäästä kotoisin olleille August Seppiselle ja Fredrik Kujalalle. Vuonna 1922 laivan nimeksi vaihtui Anna, ja vuonna 1923 se myytiin Uuteenkaupunkiin laivuri Hjalmar Laaksoselle. Laaksonen myi pian puolet aluksesta merikapteeni Johan Albert Luotoselle, josta tuli laivan pääisäntä ja päällikkö.
Onnettomuus
27. huhtikuuta 1925 kuunari Anna lähti Uudestakaupungista kohti saksalaista Rendsburgin kaupunkia lastinaan noin 9 000 kuutiojalkaa puuparruja, joista kaksi kolmasosaa oli ruumassa ja loput kansilastina. Vuoden 1924 purjehduskaudella Anna oli kuljettanut kolme puutavaralastia Suomesta Tanskan Odenseen ja Aalborgiin. Talven kuunari oli viettänyt kotisatamassaan Uudessakaupungissa. J. A. Luotonen toimi laivan päällikkönä.
Kuunari purjehti etelään noin kuuden solmun keskinopeudella. Se joutui myrskyyn Öölannin ja Gotlannin välillä ja kaatui yöllä 29.–30. huhtikuuta 1925. Englantilainen höyrylaiva Tricentrol havaitsi 1. toukokuuta 1925 Annan köli ylöspäin kelluvan hylyn kohdassa 57 astetta 5 minuuttia pohjoista leveyttä, 17 astetta 24 minuuttia itäistä pituutta. Gotlannista lähtenyt pelastusalus Neptun hinasi sitten hylyn Oskarshamnin satamaan. Hylky joutui makaamaan satamassa köli ylöspäin puolitoista kuukautta, koska vain sen lasti oli vakuutettu eikä hylyn kääntämiselle löytynyt maksajaa.
Laivan hylyssä ei havaittu jälkiä pohjakosketuksesta tai törmäyksestä. Kuunari oli lähes 50-vuotias, ja sen kyljet olivat talven jäljiltä ravistuneet ja pohjassa oli rakoja. Laivan pumput olivat käsikäyttöisiä, ja niitä oli jouduttu käyttämään lähes koko ajan vuotojen takia. Myös kansilastin päälle satanut märkä lumi saattoi vähentää laivan vakavuutta.
Helsingin vankila
pienoiskuva|Vankila ilmasta. Helsingin vankila on Helsingin kantakaupungissa, Hermannin kaupunginosassa Hermanninmäen osa-alueella sijaitseva vankila, johon sijoitetaan pääkaupunkiseudun yli vuoden mittaisen rangaistuksen saaneita vankeusvankeja sekä sijoitettiin aiemmin sakkovankeja. Vankila on tällä hetkellä ainoa Helsingissä toimiva vankila, sillä Katajanokalla aiemmin sijainneen Helsingin tutkintavankilan toiminnot on siirretty Vantaan vankilaan. Nykyisen nimensä vankila sai vuoden 2001 alussa. Aiemmin se oli Helsingin keskusvankila. Vankilakiinteistö on nykyisin Senaatti-kiinteistöjen omistuksessa.
Vuonna 1881 käyttöön otetussa vankilassa on noin 280 vankipaikkaa. Suomen suljetuista laitoksista Helsingin vankilassa on eniten vankipaikkoja. 1990-luvulla aloitettiin mittava peruskorjaus, jonka oli alun perin tarkoitus valmistua 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen aikana. Vuonna 2015 korjauskohteisiin kuului Pohjoinen sellirakennus sekä Länsisellirakennus. Peruskorjauksen ansiosta vankipaikkojen määräksi tulee noin 320, ja samalla poistetaan viimeisetkin vessattomat sellit, niin sanotut paljusellit.
Perustaminen ja rakentaminen
Suomen senaatti teki 1874 päätöksen kuritushuoneen perustamisesta. Sijainniksi valittiin paikka alueelta, joka silloin kuului vielä Sörnäisten kaupunginosaan – tästä johtuvat kansanomaiset nimitykset Sörnäisten tai Sörkän (Sörkan) vankila. Alueella olivat hyvät liikenneyhteydet, vedensaanti sekä viljelyyn hyvin soveltuva maaperä. Alustavat rakennustyöt aloitettiin 1875 ja ensimmäisen vaiheen rakentaminen kesti 15.11.1881 saakka, jolloin uusissa tiloissa oli 100 selliä, 250 makuuselliä, yhteistiloja, työhuoneita, sairaala, kirkko sekä asuintilat päällystölle.
Henkilökunta koostui vankilan johtajasta, kahdesta vahtimestarista, viidestä vartijasta, kirjanpitäjästä, työnjohtajasta, lämmittäjästä, lääkäristä ja saarnaajasta. Vangit olivat pääasiassa 4–5-kertaisia kuritushuonevankeja.
Vankilan rakennustöitä jatkettiin ja vuonna 1915 valmistui itäinen päiväselliosasto ja myöhemmin 1915 läntinen päiväselliosasto. Työtoimintaan ja harrastuksiin soveltuvien tilojen rakennusvaihe kesti vuodesta 1931 vuoteen 1970. Nykyiset liikunta- ja ruokailutilat saatiin käyttöön vuonna 1998. Henkilökunnan käyttöön tarkoitetut asuinrakennukset on rakennettu vuosina 1855–1877.
Laura Ikauniece-Admidiņa
Laura Ikauniece (s. 31. toukokuuta 1992 Ventspils) on latvialainen seitsenottelija.
Helsingin vankila
1940-luku
Jatkosodan jälkeen Helsingin keskusvankilassa oli varattu toinen länsisiivistä asekätkentäasiasta pidätetyille. Heillä oli seuraava päiväjärjestys: herätys oli klo 6 paitsi sunnuntaisin klo 8; päivällinen oli maanantaista perjantaihin klo 17, lauantaisin ja sunnuntaisin klo 16; nukkumaan mentiin klo 21. Tiistaisin ja perjantaisin vangit ajoivat itse partansa. Maksullista hiusten leikkausta varten kiersi selleissä parturi joka toinen viikko. Lauantaisin vangit pesivät sellinsä. Päivittäistä siivousta varten selleissä oli harja, rikkalapio ja pari rättiä. Selleissä oli pienet jalalliset puutarjottimet, joille ruoka-astiat laitettiin. Ruokalistaan kuului teetä ja ruisjauhovelliä, kaurapuuroa, hernesoppaa, ruispuuroa, liha- tai kalakeittoa, maitoa, perunoita ja silakkaa, margariinia, reikäleipiä ja sokeripaloja. Terveydenhoitoa varten vankilassa oli lääkäri, joka toimi myös vartijana, sekä ajoittain lisäksi palkattu sairaanhoitaja.
Laura Ikauniece-Admidiņa
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 Ikauniece sijoittui 7-ottelussa hopealle pistein 5647. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui kuudenneksi 5618 pisteellä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 Ikauniece saavutti pronssia uusilla ennätyspisteillään 6063.
Helsingin vankila
1960-luku
1960-luvulle tultaessa Helsingin keskusvankila ylläpiti tiloja yli 800 vangille. Henkilökunta koostui 188 työntekijästä, joista enemmistö koostui vartijoista. Sairaalassa toimi tuolloin myös 20-paikkainen sairaalaosasto sekä leikkaussali.
Laura Ikauniece-Admidiņa
Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Ikauniece otteli uuden ennätyksensä 6335 pistettä ja sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin toiseksi Ljudmyla Josypenkon dopinghylkäyksen jälkeen. Lontoon olympialaisissa Ikauniece sijoittui seitsemänneksi Latvian ennätyksellä 6414 pistettä. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui viisiottelussa kymmenenneksi. Kesällä 2013 hän sijoittui Kazanin universiadeissa toiseksi ja Moskovan MM-kilpailuissa yhdenneksitoista. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli kuudes. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Ikauniece-Admidiņa saavutti seitsenottelun pronssia uudella maansa ennätystuloksella, 6516 pistettä.
Helsingin vankila
1960-luku
Vankeinhoidosta aiheutuvat kustannukset korvattiin vankien tekemällä työllä, jonka tarkoitus oli myös edistää vankeinhoidon ominaisia kasvatustavoitteita. Vankien päivittäiseen rutiiniin kuului myös opetustoimintaa sekä pakollista kansakoulua että vapaaehtoista ja harrastusmuotoista koulutusta kuten ruotsia, matematiikkaa ja kirjallisuutta. Vangit ylläpitivät omatoimisesti myös erilaista harrastustoimintaa. Uskonnollisen toiminnan pakollisuudesta luovuttiin.
Laura Ikauniece-Admidiņa
Ikauniece-Admidiņa karsiutui 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui seitsenottelussa neljänneksi pistein 6617. Hän keskeytti ottelun Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän sijoittui viisiottelussa viidenneksi.
Helsingin vankila
1970-luku
1970-luvulla korkeampien standardien johdosta vankitilojen määrä oli 550 ja vankien määrä vaihteli 400 ja 600 välillä. Käyttöön otettu armahduslaki vähensi vankien määrää ja pakkolaitoslakia muutettiin siten, että pienistä rikkomuksista tuomitut vapautettiin.
Kosmetiikkaneuvoja
Kosmetiikkaneuvoja on kosmetologiaan erikoistunut ammattilainen. Hius- ja kauneudenhoitoalan perustutkinnon suorittaneet osaavat palvella asiakkaita ja myydä hius- ja kauneudenhoitoalan tuotteita ja palveluja. Ammatin ydintaitoihin kuuluu asiakaspalvelutaitojen lisäksi hyvä tuotetuntemus sekä työ- ja asiakasturvallisuudesta huolehtiminen. Kosmetiikkaneuvojat osaavat ohjata ja neuvoa asiakkaita ihon ja hiusten hoidossa ja erilaisten tuotteiden käytössä.
Helsingin vankila
1970-luku
1970-luvulla vankeinhoitojärjestelmää muutettiin ja tilalle astui avolaitostoiminta. Vangeille oli nyt tarjolla poistumislupa, ja uusi rangaistusten täytäntöönpanolainsäädäntö poisti aikaisemmin käytössä olleita lisärangaistuksia, kuten ravinnon vähentämisen ja kovan makuusijan. Myös kuritushuonerangaistus poistettiin.
Laura Ikauniece-Admidiņa
Ikauniecen vanhemmat ovat myös olleet yleisurheilijoita; äiti Vineta oli pikajuoksija ja isä Aivars Ikaunieks pika-aitajuoksija.
Mikado (ravintola)
Ravintola Mikado, 1980-luvulla Mikadon Salongit, oli helsinkiläinen ravintola, joka toimi Mannerheimintie 6:n toisessa kerroksessa vuodesta 1932 vuoteen 2005. Yli 70-vuotisen historiansa aikana ravintola tunnettiin muun muassa tanssiravintolana, yökerhona ja loppuvuosinaan venäläisten diplomaattien Suomeen välittämien prostituoitujen päivystyspaikkana.
Helsingin vankila
1970-luku
Työtoiminnan avulla katettiin jopa puolet vankilan toiminnasta aiheutuvista menoista ja esimerkiksi puutyöhuone oli Helsingin suurin alueella toimiva puusepäntehdas, joka toimitti kalusteita muun muassa postikonttoreille. Kirjapainossa suoritettiin vaativaa kirjansidontaa ja valmistettiin vankiloiden, Postin ja Puolustusvoimien lomakkeet.
Mikado (ravintola)
Mikado perustettiin vuosina 1927–1932 samassa osoitteessa toimineen Café Pagodin tiloihin. Mikadon ensimmäisen sisustuksen suunnitteli David Frölander-Ulf. 1930-luvulta 1970-luvun puoleenväliin Mannerheimintie 6:n talo tunnettiin Uuden Suomen talona, kunnes lehden pääkonttori ja toimitus muuttivat Ruoholahteen.
Helsingin vankila
1970-luku
Leikkaussali lopetti toimintansa ja tilalle perustettiin psykiatrinen yksikkö.
Mikado (ravintola)
1950- ja 1960-luvulla Mikadon omisti painiuransa lopettanut olympiamitalisti Väinö Kokkinen. Hänen aikanaan läpi 1960-luvun Mikadon vakioesiintyjänä oli Erkki Junkkarinen yhtyeineen.
Helsingin vankila
1980-luku
Vankien määrä pysytteli 500 vangissa. Henkilökuntaa oli 270, joista vartijoita oli noin puolet. Vangit olivat rikoksenuusijoita, joista suurin osa oli syyllistynyt omaisuusrikoksiin.
Mikado (ravintola)
Vuosina 1971–1975 Mikadon tiloissa toimi Kalevalaisten naisten liiton ravintola Uusi Kestikartano, joka tuotti kuitenkin tappiota. Ravintola oli suljettuna 1977–1979. Vuosina 1980–1990 Mikado oli yksi Ragni Rissasen ruokaravintoloista nimellä Mikadon Salongit, ja siitä tuli yksi 1980-luvun juppikulttuurin suosikkiravintoloista Pörssitalon Adlonin, Palacen baarin, Kaarle XII:n ja Mikonkadun Königin ohella. 1990-luvun alkupuolen Mikado oli Hyvä Ystävä -ravintolaketjustaan tunnetun Siipipyörä Oy:n omistuksessa, käyttämättä kuitenkaan Hyvä Ystävä -ketjutunnuksia.
Helsingin vankila
1980-luku
Vangeille tarjottavaa koulutusta, kuntoutusta ja sosiaalitoimintaa kehitettiin ja koulussa opiskelleiden vankien määrä oli 25–35.
Mikado (ravintola)
Vuosina 1996–2005 Mikadon ravintolatoimintaa pyöritti talousrikoksista tunnetun sarjayrittäjä Pekka Rantakarin Fanfina Oy bulvaaneihin perustuneiden omistuskuvioiden kautta. Kiinteistön omistaja Sponda purki Mikadon vuokrasopimuksen Fanfinan kanssa maksamattomien vuokrien takia, ja ravintolan toiminta loppui joulukuussa 2005.
Helsingin vankila
1990-luku
Vankiluku laski koko maassa ja vuosikymmenen loppuun tultaessa määrä oli laskea alle 200:n. Väkivalta- tai huumerikoksen tehneiden vankien määrä kasvoi, jonka johdosta otettiin käyttöön huumetestit ja lisättiin henkilökunnan tarkastusvaltuuksia sekä perustettiin osastoja, jotka keskittyivät päihdekuntoutukseen.
Mikado (ravintola)
Mikadon jälkeen Mannerheimintie 6:n tiloissa ovat toimineet ainakin yökerho Den Kungliga Klubben 2006–2010, sitten vain puolen vuoden ajan jazzklubi Birdland ja sen jälkeen vuoden verran Sedu Koskisen toinen yritelmä, yökerho Velvet. Vuonna 2011 tiloihin tuli homoklubi DTM.
Helsingin vankila
1990-luku
Aikaisemmin käytössä ollut elinkautisille lisärangaistuksena määrätty valoisa yksityishuone poistettiin käytöstä. Työpakon sijasta vangeille tarjottiin osallistumisvelvollisuutta, jolloin vangit saivat valita työn, opiskelun tai muun toiminnan välillä.
1990-luvulla tapahtui viimeinen Helsingin vankilassa tapahtunut karkaaminen. Neljä vankia pakeni muurin yli 1993, siksi turvatekniikkaa lisättiin.
Vankilassa tehtiin 1990-luvulla peruskorjauksia. Läntinen selliosasto peruskorjattiin vuonna 1993 ja itäinen selliosasto vuonna 1998. Koko vankilan kattavat peruskorjaukset valmistuivat vuonna 2012.
2000-luku
2000-luvulla vankien määrä on lähtenyt uudestaan nousuun ja Helsingin vankilaan sijoitetaan pääasiassa pääkaupunkiseudun pitkäaikaiset vangit. Väkivalta- ja huumerikolliset ovat hyvin edustettuina. Myös ulkomaalaisten osuus on kasvanut.
Helsingin kaupunki teki päätöksen vankilan lähiympäristön siistimisestä läheisyyteen kasvavaa uutta asutusta varten. Vanhan vankilanmuurin ulkopuolelle rakennettiin uusi, 570 metriä pitkä ja noin kaksi metriä korkea tiilimuuri 2008–2009.
Jokiluikero
Jokiluikero (Salaria fluviatilis) on Välimeren ympäristössä luonnonvaraisena elävä ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Luikerot ovat tavallisemmin tunnettuja akvaariokaloina.
Jokiluikero on yleensä reilun kymmenen sentin mittainen. Jokiluikerolla on yksi huomattavan pitkä selkäevä ja samoin pitkänmallinen peräevä. Vatsaevä on jäykkä, ja kala voi levätä pohjassa sen varassa. Pyrstöevä on pyöreäkärkinen. Kalalla ei ole suomuja. Sen kyljillä on laikkua. Koiraskalan erottaa päälaen harjanteesta. Sekä ylä- että alaleuassa on pari muita pitempiä hampaita, jotka eivät ole kuitenkaan kulmahampaat fylogeneettisessä mielessä.
Jokiluikeroa tavataan Euroopan puolella Ranskan, Espanjan, Italian ja eräiden Baltian maiden makeissa vesissä. Muun muassa Gardajärvessä kasvaa lajin oma endeeminen muotonsa. Lajia tavataan myös muun muassa Turkissa, Marokossa ja Algeriassa. Laji ei ole uhanalainen.
Onnellinen prinssi
Onnellinen prinssi on Oscar Wilden kirjoittama kirja. Se ilmestyi vuonna 1888 lastensatukokoelmassa The Happy Prince and Other Tales. Kirjassa esiintyy samanniminen patsas.
Juoni
Korkean pilarin päässä kaupungin yläpuolella on patsas, joka esittää Onnellista Prinssiä. Se on yltä päältä peitetty ohuilla kultaisilla lehdillä, silminä on kaksi loistavaa safiiria, ja suuri punainen rubiini välkehti miekan kahvassa. Kaikki ihailevat suuresti Onnellista Prinssiä. Eräs pääskynen tapaa prinssin. Aluksi prinssi kertoo sairaasta lapsesta ja pyytää pääskystä viemään rubiinin. Seuraavaksi hän kertoo kirjurista, jonka huoneessa on niin kylmä, ettei hän voi kirjoittaa näytelmää loppuun, eikä tuli pala uunissa. Hän pyysi pääskystä viemään toisen silmän kirjurille. Lopuksi kertoo tytöstä, jolta on kadulle pudonnut tavaraa ja hänelle pääskynen tuo toisenkin silmän. Sitten pääskynen pudottaa prinssin pinnalla olevan kullan köyhille, kunnes prinssi on paljas, harmaa ja ruma. Pieni pääskynen ei tahdo lähteä Egyptiin. Pääskynen tahtoo olla prinssin luona. Kun tulee ankara pakkanen, pääskynen on kuollut.
Aiheesta muualla
Die Nachtigall und die Rose
USS Greeneville
USS Greeneville (runkonumero SSN-772) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 14. joulukuuta 1988 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 28. helmikuuta 1992. Se laskettiin vesille 17. syyskuuta 1994 kumminaan varapresidentti Al Goren puoliso Tipper Gore ja liitettiin laivastoon 16. helmikuuta 1996.
Palvelus
Greeneville törmäsi 9. helmikuuta 2001 Honolulun lähistöllä 9 merimailia etelään Diamond Headistä japanilaiseen troolari Ehimemaruun ollessaan rutiinipartiossa. Troolari upposi viidessä minuutissa, jolloin sen 35 hengen miehistöstä kyettiin heti pelastamaan 26. Kahdellatoista pelastetulla oli lieviä vammoja. Troolari oli ollut koulutuspurjehduksella mukanaan 13 oppilasta opettajineen. Surmansa saaneet olivat neljä 17-vuotiasta oppilasta, kaksi opettajaa ja kolme troolarin miehistönjäsentä.
Mahabir Pun
thumb|Mahabir Pun Nepalissa keväällä 2010. Hänen kädessään on ensimmäinen Nangissa valmistettu verkkokomponentti.
Mahabir Pun on nepalilainen kansalaisaktivisti ja opettaja, joka on parhaiten tunnettu langattoman tiedonsiirtotekniikan hyödyntämisen pioneerina Himalajan syrjäisten vuoristoseutujen kehittämisessä. Vuonna 2007 hän sai yhteisöjohtamisen Magsaysay-palkinnon, jota pidetään ”Aasian Nobel-palkintona”.
Mahabir Pun syntyi Nangin kylässä Myagdin maakunnassa Nepalissa. Lapsuudessa heidän perheensä muutti Chitwanin maakuntaan, jotta lapset saisivat paremman koulutuksen. Lukion jälkeen hän valmistui opettajaksi ja työskenteli opettajana 12 vuotta Chitwanissa. Tämän jälkeen hän sai stipendin Nebraskan yliopistoon, Kearneyhin.
Valmistuttuaan yliopistosta 1992 hän muutti takaisin Nangiin yli 20 vuoden poissaolon jälkeen. Hän halusi käyttää oppimaansa tietoa syntymäkylänsä kehittämiseen. Nangi on 780 asukkaan syrjäinen vuoristokylä Himalajalla 2 360 metrin korkeudessa. Lähimmälle autotielle on seitsemän tunnin kävelymatka. Alueella ei ole koskaan ollut puhelin- eikä sähköverkkoa.
1990-luvun alkupuolella Nangin johtohenkilöt suunnittelivat lukion perustamista alueelle. Pun liittyi hankkeeseen puuhamieheksi ja lukio Himanchal High School rakennettiin. 7–8 ensimmäistä vuotta Pun kävi kerran kuukaudessa lähimmässä Pokharan kaupungissa lukemassa sähköpostinsa, pitäen näin yhteyttä kansainvälisiin kontakteihinsa. Kylästä kaupunkiin matkustamisessa kului koko päivä.
Nepal Wireless Networking Project
thumb|Nangin kylä Myagdin maakunnassa Himalajalla. Idea internet-yhteyksien saamiseksi Nangin kylään oli kytenyt vuosien ajan. Pun oli selvittänyt tietoliikenneyhteyden rakentamisen mahdollisuutta Nangista Pokharaan, mutta se vaikutti mahdottomalta. Vuonna 2001 Pun otti yhteyttä BBC:hin pyytäen neuvoja internet-yhteyksien rakentamiseksi Nangiin. BBC:n antama julkisuus innoitti monia osallistumaan hankkeeseen. Hankkeeseen saatiin mukaan useita eurooppalaisia ja yhdysvaltalaisia vapaaehtoisia, jotka alkoivat suunnitella langatonta internetiä Nangin ja Pokharan välille.
Hankkeen onnistumista epäiltiin, sillä matka Nangista Pokharaan ISP:lle on linnuntietä 34 kilometriä. Vapaaehtoistyöhön ja lahjoitettuihin laitteisiin perustuva projekti joutui pitäytymään yleisissä ja edullisissa verkkoteknologioissa. Hyödynnettyä WLAN/IEEE 802.11 -tekniikkaa ei ole kuitenkaan tarkoitettu noin pitkiin maantieteellisiin etäisyyksiin. Vuoden 2002 aikana järjestelmää kehiteltiin ja testattiin, ja eri vaiheiden jälkeen yhteys saatiin rakennettua. Vuonna 2003 Nangi oli verkossa.
Verkotusprojekti, nimeltään Nepal Wireless, sai lisää kansainvälistä huomiota. Länsimaiset reppureissaajat alkoivat kiinnostua asiasta, ja toivat tullessaan kaikenlaista lahjoitettua tekniikkaa. Langaton verkko saatiin laajennettua kahteentoista vuoristokylään, joissa oli yhteensä 90 tietokonetta. Lisää kyläkouluja tietokoneistettiin. Pun toimi opettajien tietotekniikkakouluttajana.
Nepal Wireless -projektin myötä vuoristoseudulla on alettu järjestää verkkoperusteista opetusta. Vuoristokylät ovat myös soveltaneet telelääketiedettä. Pokharassa sijaitsevan sairaalan ja vuoriston hoitohenkilöiden välillä käydään tietokonevälitteistä etäkonsultaatiota. Internetiä käytetään paikallisten tuotteiden myyntikanavana, jossa välitetään muun muassa hunajaa, teetä ja hilloa. Reppureissaajille markkinoidaan internetin kautta vuoristomajoja, joiden suihkuihin on aurinkopaneeleilla mahdollistettu lämmin vesi. Kyläläiset pitävät yhteyttä ulkomailla asuviin sukulaisiinsa internetpuheluiden avulla.
Yksi Marylandin yliopiston tutkija käyttää Nepal Wireless -infrastruktuuria reaaliaikaisen ilmastomuutosdatan keräämiseen Himalajalta. Kesään 2010 mennessä Nepal Wireless -projekti on laajentunut 80 kylän alueelle. Kylissä asuu yhteensä noin 60 000 asukasta.
Nepal Wirelessin verkkosivut listaa Punin lisäksi 15 muuta teknistä vapaaehtoistyöntekijää. Mukana on vapaaehtoisia Belgiasta, Suomesta, Yhdysvalloista, Nepalista ja Intiasta.
Mahabir Punin suunnitelmana on käynnistää Nangissa nelivuotinen korkea-asteen koulutus vuoteen 2015 mennessä.
Luettelo korkeushypyn Suomen mestareista
Tämä on luettelo korkeushypyn Suomen mestareista. Korkeushypyn Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1907 lähtien. Vuoteen 1910 asti voittaja ratkesi yhteistuloksen perusteella. Naiset ovat kilpailleet Suomen mestaruudesta vuodesta 1945 lähtien.
Mestaruudet
Miehet (* = Molempien jalkojen yhteistuloskilpailu) (yht. 117)
Naiset (yht. 79)
Vuosittain
thumb|Paavo Yrjölä voitti miesten Suomen mestaruuden 1928.
Vartkess A. Apkarian
Vartkess A. Apkarian (s. 2. syyskuuta 1955 ) on yhdysvaltalainen kemisti ja professori. Hän toimii fysikaalisen kemian ja kemiallisen fysiikan professorina Kalifornian yliopistossa Irvinessä. Kemistinä hän on asiantuntija aikaerotteisen spektroskopian alalla. Hänet tunnetaan erityisesti fotofysiikan tutkijana.
Akateeminen ura
Vartkess Apkarian valmistui kandidaatiksi 1976 Etelä-Kalifornian yliopistosta (USC). Tohtoriksi hän väitteli Northwestern-yliopistossa 1980.
Tieteellinen asiantuntija
Professori Apkarianin asiantuntemusta on hyödynnetty monin tavoin. Hän on ollut mm. mukana perustamassa monitieteistä kemiallisen ja materiaalifysiikan tohtorikoulutusohjelmaa (ChaMP). Siitä on jo valmistunut yli 100 henkilöä. Hän on ottanut osaa lukuisiin tieteellisiin konferensseihin ja tehnyt jo pitkään kansainvälistä tiedeyhteistyötä.
Tutkimusura
Tieteilijänä Apkarian on tutkinut pääasiassa fotofysiikkaa ja kemiallista dynamiikkaa kondensoituneessa eli kiinteässä (tai tiiviissä) aineessa. Osa hänen tutkimuksestaan kuuluu kiinteän olomuodon kemian alaan, joka tutkii aineen kemiallisia ominaisuuksia. Tutkimus liittyy tältä osin myös fysiikkaan, sillä tutkimusaiheet käsittelevät niin kutsuttua tiiviin aineen fysiikkaa.
Fotofyysistä tutkimusta Apkarian on tehnyt Van der Waalsin voimien vaikutuksesta muodostuneiden yhdisteiden (neste tai kiinteä aine) avulla. Kyseiset yhdisteet ovat tarpeeksi yksinkertaisia, että niitä tutkimalla ja tutkimusten tuloksista voidaan johtaa perusperiaatteita, joiden avulla pystytään ymmärtämään erilaisia fotofyysisiä ilmiöitä. Alkuehtojen perusteella Apkarian on määritellyt neljä erityistä mallisysteemiä. Hän tutkii erilaisia fotofyysisiä ilmiöitä näiden mallisysteemien avulla. Apkarian tekee sekä teoreettista että käytännöllistä tutkimusta.
Apkarianin tutkimusryhmä on tarkastellut monenlaisia fotofyysisiä ilmiöitä: laserindusoidut koherenssit, varauksen siirtymisreaktiot, fotodissosiaatio, shokki-indusoitu kemia (=sähköshokkien avulla saadaan aikaan haluttuja tuloksia), atomien ja molekyylien liike ja diffuusio, molekyylien väliset reaktiot nesteissä sekä kvantti-isäntien fotodynaamiset ominaisuudet.
Tutkimusmenetelmänä Apkarian on käyttänyt pääasiassa niin kutsuttua aikaerotteista spektroskopiaa. Hänen tutkimusryhmässään menetelmän käytön on oppinut mm. professori Mika Pettersson, joka on nykyisin menetelmän kansainvälisestikin arvostettu asiantuntija Suomessa.
Apkarian käyttää tutkimustyössään spektroskooppisissa mittauksissa erilaisia lasereita koko spektrin alueelta (infrapunalaserista ultraviolettilaseriin). Viimeisimmissä tutkimuksissaan (vuoteen 2016 mennessä) Apkarian on tarkastellut yksittäisten molekyylien dynamiikkaa sekä luonut tekemiensä mittausten perusteella niistä erilaisia teoreettisia malleja.
Victor Capesius
Victor Capesius (7. helmikuuta 1907 Reußmarkt, Siebenbürgen – 20. maaliskuuta 1985 Göppingen) oli saksalainen apteekkari, kansallissosialisti, SS-majuri ja Auschwitzin pääapteekkari vuosina 1944-1945.
Victor Capesius teki yhteistyötä pahamaineisen tohtori Josef Mengelen kanssa, joka teki lääketieteellisiä kokeita leirivangeilla Auschwitz-Birkenaussa. Capesius tuomittiin vuonna 1965 yhdeksäksi vuodeksi vankeuteen osasyyllisenä murhiin ja vainajien omaisuuden kavaltamisesta, josta hän vapautui kärsittyään rangaistuksesta vain kaksi ja puoli vuotta vuonna 1968.
Vartkess A. Apkarian
Tunnustukset
Vartkess Apkarian on saanut useita tunnustuksia ansioistaan kemistinä. Jo vuonna 1983 hän sai Camille ja Henry Dreyfusin säätiön palkinnon. Sittemmin hänelle on tieteellisistä ansioista myönnetty muun muassa Alexander von Humboldt -palkinto (1996) ja Charles Bennet Award vuonna 2008. Kalifornian yliopisto on lisäksi vuonna 2007 myöntänyt hänelle Distinguished Alumnus of UCI Award -tunnustuspalkinnon.
Kunniatohtoriksi
Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta promovoi vuonna 2016 Apkarianin kunniatohtoriksi. Hän on olennaisella tavalla vaikuttanut Jyväskylän yliopiston kemian laitoksen tutkimukseen.
Yan Hong
Yan Hong (s. 23. lokakuuta 1966) on kiinalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kävelyssä. Hän voitti hopeaa sisäratojen MM-kisoissa 1985 3 000 metrin matkalta. Yan piti hallussaan maailmanennätystä 10 kilometrin matkalla vuosina 1985–1987 ajallaan 44.14.
Yan voitti maansa mestaruuden 5 000 metrin ratakävelyssä kahdesti, vuosina 1983 ja 1987.
Härrydan kunta
thumb|right|262px|[[Alen kunta|Alen, Göteborgin, Härrydan, Kungsbackan, Kungälvin, Lerumin, Mölndalin, Partillen, Tjörnin ja Öckerön kuntien alueilla sijainneet pitäjät.]]
Kunnan maapinta-ala on 266,70 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 38 246 henkeä (31.12.2020).
Landvetterin lentoasema sijaitsee kunnassa.
Vuonna 2007 kunnassa oli 8,24 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 3,1 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Nykyisen Härrydan kunnan alue muodostuu neljästä entisestä pitäjästä, jotka kuuluivat kolmeen eri kihlakuntaan. Rådan pitäjä kuului Askimin kihlakuntaan, Härryda ja Landvetterin pitäjät Sävedalin kihlakuntaan ja Björketorpin pitäjä Bollebygdin kihlakuntaan. Vuoden 1862 kunnallislakien astuttua voimaan näistä jokaisesta muodostettiin oma maalaiskunta.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin kolme "suurkuntaa": Näistä Björketorpin maalaiskunta kuului tuolloin Älvsborgin lääniin. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa muodostettiin nykyinen Härrydan kunta yhdistämällä Björketorpin, Landvetterin ja Rådan maalaiskunnat. Kuntauudistuksen myötä Björketorpin alue siirrettiin silloiseen Göteborgin ja Bohusin lääniin, johon muutkin maalaiskunnat olivat kuuluneet.
Kunnan nimeksi valittiin Härryda, jotta voitaisiin varjella Härrydan yhdyskunnan sekä entisen pitäjän ja maalaiskunnan muistoa. Tuolloin uskottiin, että Härrydan alue katoasi Landvetterin lentoaseman rakentamisen myötä syntyvien meluhaittojen takia. Kuitenkin tämän suuren työnantajan läheisyys on jälleen tuonut eloa Härrydaan. Kunnan keskustaajamaksi valittiin alueen suurin taajama Mölnlycke, joka oli aiemmin ollut Rådan maalaiskunnan pääpaikka. Uusi kunnantalo vihittiin Mölnlyckessä vuonna 1983.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 580 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 7,7 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 754 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 223 480 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 123 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 13 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 86,3 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 715 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Mölnlycken taajamassa on 15 608 asukasta, ja se kuuluu pieniltä osin myös Mölndalin kuntaan. Koko Göteborgin taajamassa on 549 839 asukasta, ja se kuuluu myös Göteborgin kuntaan, Mölndalin kuntaan ja Partillen kuntaan.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista Björröd on sittemmin kasvanut yhteen Landvetterin ja Djupedalsäng Mölnlycken taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Kunnallisvaaleissa Härrydan kunta on jaettu seuraaviin vaalipiireihin: Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Härrydan kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Härrydan kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
USS Cheyenne (SSN-773)
Valmistus
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1989 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 6. heinäkuuta 1992. Se laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1995 kumminaan Wyomingin senaattorin Alan K. Simpsonin puoliso Ann Simpson ja liitettiin laivastoon 13. syyskuuta 1996 ensimmäisenä päällikkönään Peter H. Osimik.
Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus sijoitettiin Pearl Harboriin Havaijille.
Frank Rijkaard
Franklin Edmundo Rijkaard (, s. 30. syyskuuta 1962 Amsterdam, Pohjois-Hollannin provinssi, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, joka pelasi sekä puolustajana että keskikenttäpelaajana.
Toinen jalkapallolegenda, Pelé, nimesi Rijkaardin 125 parhaan elossa olevan jalkapalloilijan joukkoon listallaan maaliskuussa 2004 eli FIFA 100 -listalle.
Ura pelaajana
Rijkaard debytoi ammattilaisena Ajaxin joukkueessa kaudella 1980–1981 onnistuen maalinteossa heti ensimmäisessä ottelussaan. Hän pelasi ensimmäisenä kautenaan yhteensä 24 ottelussa tehden neljä maalia. Seuraavina kahtena kautena Rijkaard oli voittamassa Ajaxissa Alankomaiden mestaruutta, kuten myös kaudella 1984–1985. Vuonna 1987 Rijkaard riitautui valmentaja Johan Cruijffin kanssa ja halusi siirtoa pois Ajaxista. Rijkaard teki sopimuksen portugalilaisen Sportingin kanssa, muttei voinut pelata joukkueessa otteluakaan, sillä siirtoraja oli jo ehtinyt umpeutua. Rijkaard lainattiin välittömästi espanjalaiseen Real Zaragozaan, jossa pelasi loppukauden. Syksyllä 1988 hän siirtyi italialaiseen suurseuraan Milaniin.
Skotlannin naisten jalkapallomaajoukkue
Vuoden 2019 MM-lopputurnauksessa Skotlanti hävisi alkulohkossaan Englannille ja Japanille 1–2 sekä pelasi Argentiinan kanssa tasan 3–3 johdettuaan ottelua 70 minuutin pelin jälkeen kolmella maalilla. Skotlanti jäi alkulohkonsa viimeiseksi eikä selviytynyt jatkoon. Joukkueen maalintekijät olivat Englantia vastaan Claire Emslie, Japania vastaan Lana Clelland sekä Argentiinaa vastaan Kim Little, Jennifer Beattie ja Erin Cuthbert. Joukkueen valmentajana toimi Shelley Kerr.
Frank Rijkaard
Ura pelaajana
Viisi kautta Milanissa nostivat Rijkaardin niin sanottujen suurten pelaajien joukkoon. Yhdessä maanmiestensä Ruud Gullitin ja Marco van Bastenin kanssa Rijkaard oli voittamassa kahta Euroopan cupin (Mestarien liigan edeltäjä) mestaruutta ja kahta Italian-mestaruutta. Lopulta, menestyksekkäiden Italian vuosien jälkeen, Rijkaard palasi uransa kahdeksi viimeiseksi kaudeksi Ajaxiin. Hän oli uransa päätteeksi voittamassa Ajaxissa kahta Alankomaiden-mestaruutta. Rijkaard lopetti uransa keväällä 1995 Ajaxin voitettua Mestarien liigan loppuottelussa Milanin maalein 1–0.
Maajoukkuedebyyttinsä Rijkaard teki vuonna 1981. Alankomaiden voittaessa Euroopan-mestaruuden vuonna 1988 Rijkaard pelasi keskuspuolustajana yhdessä Ronald Koemanin kanssa. Rijkaard pelasi yhteensä 73 maaottelua tehden 10 maalia. Hän pelasi vuoden 1988 EM-kilpailujen lisäksi myös vuosien 1990 ja 1994 maailmanmestaruuskilpailuissa sekä vuoden 1992 Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Hänen viimeinen maaottelunsa oli tappiollinen ottelu lopulta mestaruuden voittanutta Brasiliaa vastaan vuoden 1994 MM-kilpailujen puolivälierissä. Rijkaard muistetaan maajoukkueuraltaan myös yhdestä ikävästä episodista, joka ei liity varsinaisesti itse pelitapahtumiin. Vuoden 1990 MM-kilpailuissa hän sylkäisi saksalaista Rudi Völleriä suoraan kasvoille raivostuttuaan tämän "filmaamisesta". Tilanne johti lopulta kummankin pelaajan ulosajoon.
Ura valmentajana
Rijkaard aloitti päävalmentajauransa suoraan huipulta, sillä hän pääsi vuonna 1998 Alankomaiden maajoukkueen päävalmentajaksi toimittuaan sitä ennen vuoden maajoukkueen apuvalmentajana. Alankomaat menestyikin Rijkaardin valmennuksessa hyvin edeten välieriin saakka vuoden 2000 EM-kilpailuissa, joiden toinen isäntämaa Alankomaat oli.
Monen yllätykseksi Rijkaard kuitenkin erosi maajoukkueen johdosta välittömästi Italialle kärsityn välierätappion jälkeen. Rijkaard alkoi maajoukkuepestinsä jälkeen valmentaa vuonna 2001 Sparta Rotterdamia. Seura kuitenkin putosi Eredivisiestä kauden jälkeen, ensimmäistä kertaa historiassaan, ja Rijkaard sai lähtöpassit.
Rijkaardin tauko valmentajan pestissä kesti vain alle vuoden, sillä hän siirtyi kaudeksi 2003–2004 valmentamaan espanjalaista Barcelonaa. Hän valmensi joukkueen toisella kaudellaan (2004–2005) Espanjan-mestaruuteen ja uusi tempun heti seuraavalla kaudella. Vuonna 2006 hän oli johdattamassa Barçaa myös Mestarien liigan voittoon; seura voitti loppuottelun Arsenalia vastaan maalein 2–1. Ennen Rijkaardia Mestarien liigan tai sitä edeltäneen Euroopan cupin voittoon sekä pelaajana että valmentajana olivat pystyneet Miguel Muñoz, Giovanni Trapattoni, Carlo Ancelotti ja Johan Cruijff.
Mestaruus karkasi Rijkaardin ja Barcelonan ulottumattomiin peräkkäisinä kausina 2006–2007 ja 2007–2008. Pokaalittomat kaudet ja ponnettomat peliesitykset johtivat lopulta siihen, että Rijkaard joutui jättämään tehtävänsä kauden 2007–2008 jälkeen, vaikka sopimusta oli vielä vuosi jäljellä. Kohtalokas ottelu oli 4–1-tappio Real Madridille 7. toukokuuta 2008 ja Barcan sijoittuminen korkeintaan kolmanneksi La Ligassa. Näin ollen suora paikka Mestarien liigaan jäi haaveeksi.
Pojasta mieheksi (albumi)
Pojasta mieheksi on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan kuudes albumi sooloartistina. Se julkaistiin 24. marraskuuta 2010.
Frank Rijkaard
Ura valmentajana
Heinäkuussa 2011 Rijkaard palasi valmennustehtäviin Saudi-Arabian uutena maajoukkuevalmentajana. Rijkaardin johdolla Saudi-Arabia sijoittui omissa Arabian mestaruuskisoissa neljänneksi 2012. Rijkaard sai potkut tammikuun puolivälissä 2013.
Pojasta mieheksi (albumi)
Laulajan 25-vuotista uraa juhlistava albumi sisältää Elorannan tuotannon tunnetuimpia kappaleita uudelleen soitettuina ja sovitettuina. Mukana on paitsi vanhoja Garbo-hittejä, myös lauluja, mitä Eloranta on tehnyt alun perin muille artisteille.
OHB
OHB Technology AG (OHB = Orbitale Hochtechnologie Bremen, AG=osakeyhtiö) on saksalainen avaruusteknologiakonserni, joka perustettiin vuonna 2002. Sen pääkonttori on Bremenissä. Siinä toimii 795 työntekijää ja sen liikevaihto on 114 miljoonaa euroa. Yhtiön liikevaihto kasvoi vuonna 2010 50% tai enemmän yhtiön saadessa 14 Galileo-paikannussatelliitin urakan ja merkittävän osa MTG-sääsatelliittien urakoista.
Yhtiöt
Omistaja Manfred Fuchs on pyrkinyt siihen, ettei omistamansa yritykset kasva liian isoiksi. Osan niistä hän omistaa henkilönä. Tämä voi liittyä alan subventiopolitiikkaan, verotukseen ja pk-yritysten tukiin Saksassa ja muualla Euroopassa.
OHB Technology AG koostuu (omistusosuus) seuraavista yrityksistä: thumb|OHB System, rakennus 3
Kaappari Lamminparras
Kaappari Lamminparras on Lauri Puintilan kirjoittama kirja vuodelta 2010. Kirja kertoo Aarno Lamminpartaasta, joka vuonna 1978 kaappasi Finnairin Caravelle-lentokoneen aseella uhaten. Kirjasta on tehty myös elokuva, Kaappari. Ensi-iltansa elokuva sai 18. tammikuuta 2013.
Saprae Creek Estates
Saprae Creek Estates (usein lyhennetään: Saprae Creek) on vuonna 1987 perustettu 864 asukkaan (2008) taajama Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Saprae Creek sijaitsee maantietä pitkin noin 25 kilometriä kaakkoon Fort McMurraysta ja noin kolme kilometriä pohjoiseen Alberta Highway 69 -tieltä. Alueen tontit ovat tavallista suurempia ja sisältävät vapaan käyttöoikeuden alueella sijaitsevaan Vista Ridgen talviurheilukeskukseen, joka on nimetty vuoristojen ulkopuolella sijaitsevista talviurheilukeskuksista Albertan parhaimmaksi. Alueen oppilaat kuljetetaan linja-autoilla Fort McMurrayn kouluihin, ja alueen asukkaat käyttävät Fort McMurrayn terveyspalveluita.
Ranskan avoin tennisturnaus 2018 – sekanelinpeli
Gabriela Dabrowski ja Rohan Bopanna olivat puolustava mestaripari, mutta eivät pelanneet yhdessä tänä vuonna. Dabrowski pelasi Mate Pavićin kanssa ja Bopanna puolestaan Tímea Babosin kanssa.
Latisha Chan ja Ivan Dodig voittivat turnauksen loppuottelussa Gabriela Dabrowskin ja Mate Pavićin.
Zoran Tošić
Zoran Tošić (, s. 28. huhtikuuta 1987 Zrenjanin, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laituri. Hän on edustanut vuodesta 2010 Venäjän mestaruussarjassa pelaavaa TsSKA Moskovaa. Hän oli lainassa saksalaisessa Kölnissä ennen TsSKaan pääsyä.
International Hockey League (2007–2010)
International Hockey League oli jääkiekon ammattilaisliiga, joka toimi Yhdysvalloissa. IHL yhdistyi CHL:n kanssa vuonna 2010.
IHL perustettiin vuonna 1991 nimellä Colonial Hockey League. Liiga nimettiin uudelleen vuonna 1997 United Hockey Leagueksi. Vuonna 2007 sarjan nimeksi tuli IHL. Se toimi AAHAn alaisuudessa.
Mestarit
Turner Cup oli palkinto, joka jaettiin IHL:n pudotuspelien voittajalle. Nimi Turner Cup otettiin käyttöön 24. syyskuuta 2007 alkuperäisen IHL:n kunniaksi. Aikaisemmin palkintoa kutsuttiin nimellä Colonial Cup. Palkinnon voittivat seuraavat joukkueet:
Dunlucen linna
thumb|Dunlucen linna Dunlucen rauniolinna sijaitsee Pohjois-Irlannissa. Linna on korkealla kalliojyrkänteellä, mistä on myös laajat näkymät Atlantille.
Linna on rakennettu 1500-luvulla, ja siellä piti päämajaansa skotlantilainen McDonnellin klaani. Vuonna 1639 osa linnasta putosi myrskyisällä säällä mereen. Pian tämän jälkeen linna hylättiin.
Linnan lähellä on suosittu nähtävyys: Giant's Causewayn basalttipylväsmuodostelmat.
Teho (energiajuoma)
thumb|right|150px|TEHO-energiajuoma. TEHO on suomalainen Olvin valmistama energiajuoma.
Historia
TEHO-energiajuoma tuli myyntiin vuonna 2005.
Vuoden 2008 loppupuoliskolla markkinoille tuli Teho Energiajuomaporetabletti.
Teho Energiajuomat Pakataan 0,33 l tölkkeihin sekä 0,5 l ja 0,95 l kierrätysmuovipulloihin. Tehon 0,33 l tölkit ja 0,5 l sekä 0,95 l pullot ja etiketti uudistettiin maaliskuun lopussa 2011. Teho on saatavana myös 100 ml energiashottina, mistä saa saman verran piristäviä aineita kuin tavallisesta 0,33 l tölkillisestä Tehoa.
Punaisessa talossa
Punaisessa talossa on suomalaislaulaja Simo Silmun kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin 20. elokuuta 2008 levymerkillä Warner Music Finland.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Mekonginvästäräkki
Mekonginvästäräkki (Motacilla samveasnae) on kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Mekongjoen alajuoksua ja sen sivujokia Etelä-Laosissa ja Koillis-Kambodžassa, sekä siellä täällä Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin holotyyppi kuvailtiin Kambodžan Stung Tengin provinssista Sanjoelta vuonna 2001.