cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elisabet I
Tyronen kapina Irlannissa
Tammikuussa 1600 Essex oli toipunut ja sai lähteä York Housesta, tosin valvonnan alaisena. Hänen pääsynsä hoviin estettiin, ja hän menetti lähes kaikki virkansa. Suurissa veloissa oleva Essex vetosi kuningattareen päästäkseen takaisin suosioon, mutta Elisabet ei leppynyt. Epätoivossaan Essex ajautui suunnittelemaan kapinaa. Samoihin aikoihin hänen käytöksessään alkoi näkyä merkkejä mielenterveyden järkkymisestä. Hän alkoi kerätä tukijoita kotiinsa Essex Houseen. Tämä ei jäänyt huomaamatta viranomaisilta ja Essex kutsuttiin 7. helmikuuta 1601 neuvoston kuultavaksi. Mies teeskenteli sairastunutta ja kutsui tukijansa koolle samana iltana. Seuraavana aamuna kuningatar lähetti neljä neuvoston jäsentä Essex Houseen toistamaan vaatimuksen ilmaantua neuvoston kuultavaksi. Essex lukitsi miehet kirjastoonsa ja lähti kadulle 200 tukijansa kanssa. Hän ei uskonut voivansa vallata Whitehallin palatsia niin pienellä ryhmällä, mutta oli varma saavansa mukaan lisäjoukkoja kaupungissa. Hän kulki eteenpäin huutaen kruunun vastaisia iskulauseita, mutta juuri kukaan sivullinen ei liittynyt mukaan, päinvastoin Essexin omat joukot alkoivat hajaantua omille teilleen. Jäljelle jääneet pakenivat takaisin Essex Houseen, joka piiritettiin nopeasti. Kymmenen aikaan illalla Essex tukijoineen antautuivat. . Oikeudenkäynnissä Westminster Hallissa Essex todettiin syylliseksi ja tällä kertaa Elisabet ei epäröinyt kuolemantuomion allekirjoittamisessa. Essex teloitettiin Towerissa 25. helmikuuta 1601.
Kuolema
Vuoden 1603 helmikuussa Elisabet vaipui alakuloon. Hän alkoi kärsiä unettomuudesta, ruokahaluttomuudesta, jatkuvasta janosta ja rauhasturvotuksesta. Hän kieltäytyi riisuutumasta tai menemästä vuoteeseen ja istui tuntikausia aloillaan tuijottamassa lattiaan.
Elisabetin avustaja Robert Cecil sanoi Elisabetille "Teidän majesteettinne täytyisi nyt mennä nukkumaan", mihin Elisabet vastasi "Ruhtinaille ei sanota 'täytyy', pikku mies". Lopulta Elisabet saatiin vuoteeseen, ja pian hän ei kyennyt enää puhumaan. Kuningatar kuoli kahden ja kolmen välillä aamulla 24. maaliskuuta 1603. Samana päivänä Skotlannin Jaakko VI julistettiin Englannin kuninkaaksi nimellä Jaakko I. Elisabet haudattiin suurellisin menoin Westminster Abbeyyn isoisänsä Henrik VII:n viereen. Muutamaa päivää myöhemmin yhdeksän vuotta kapinoinut Tyrone antautui Irlannissa Mountjoyn paroni Charles Blountille.
Kultainen aikakausi
Koko 1500-luvun loppupuolta kutsutaan Englannissa Elisabetin ajaksi; on harvinaista, että näin pitkä ajanjakso liitetään noin voimakkaasti yhteen henkilöön.
Kulttuuri kehittyi Elisabetin hallituskaudella. William Shakespeare yhdistetään usein tähän aikaan, vaikka suuri osa hänen tuotannostaan kirjoitettiinkin vasta Jaakko I:n kaudella.
Elisabet kiinnitti huomiota julkiseen kuvaansa. Hän omisti monia taidokkaasti valmistettuja asuja ja näyttäviä jalokivia. Aikakauden taiteilijat, niin taidemaalarit kuin runoilijatkin, kuvasivat hänet usein myyttisten hahmojen rooleissa kuten keijukaisten kuningattarena. Elisabetin ajan maalaustaide keskittyikin muotokuviin. Hovi tilasi luonnollisen kokoisia kokovartalomuotokuvia, joissa oli näyttäviä asuja ja runsaasti rekvisiittaa, ja sama teatraalinen tyyli oli vallalla muussakin maalaustaiteessa. Suurten muotokuvien lisäksi miniatyyrit olivat suosittuja. Näitä intiimejä pienoismuotokuvia annettiin usein lahjoiksi rakastavaisten välillä.
Jesper Bratt
Jesper Bratt (s. 30. heinäkuuta 1998 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New Jersey Devilsin organisaatiossa. Bratt on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan hänen merkittävin vahvuutensa on kyky hallita kiekkoa pienessä tilassa. Sivuston mukaan Bratt on myös taitava luistelija, joka osaa sekä löytää tekopaikassa olevan ketjukaverin että hakeutua itse maalintekosektoriin. Hänen tulisi kuitenkin lisätä voimaa.
Seuraura
Bratt on Trångsunds IF:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla maan II-divisioonassa kaudella 2012–2013, jolloin Bratt pelasi siellä kolme runkosarjaottelua. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi AIK IF:n J18-junioreihin. Bratt oli J18 Elitissä tehoilla 6+12=18 joukkueen paras syöttäjä ja jakoi AIK:n sisäisen pistepörssin voiton Emil Leijonin kanssa. Kaudella 2014–2015 hän oli seuran J20-junioreiden paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Alexander Nylanderin kanssa tehoilla 17+23=40. Vain 16-vuotias Bratt debytoi samalla kaudella myös AIK:n miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi yhden runkosarja- ja neljä Kvalserien AS:n ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Toukokuussa 2015 Bratt teki AIK:n Allsvenskan-joukkueen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Hänen varsinainen tulokaskautensa sarjassa toi 48 runkosarja- ja kymmenessä nousukarsintasarjan ottelussa tehot 8+9=17. Bratt palkittiin kauden päätteeksi Ruotsin parhaana alle 18-vuotiaana pelaajana. Huhtikuussa 2016 hän teki AIK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
New Jersey Devils varasi Brattin kuudennella kierroksella 162. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Samana kesänä hänet varasi myös TsSKA Moskova 119. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa. Kaudella 2016–2017 Bratt teki Allsvenskanin runkosarjassa 22 tehopistettä. Hän vahvisti myös AIK:n J20-junioreita, joiden kapteenistoon Bratt kuului ja voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia.
Toukokuussa 2017 Bratt teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. OHL-joukkue London Knights varasi hänet 49. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2017. Bratt kiinnitettiin joukkueeseen kaudeksi 2017–2018. Hän otti kuitenkin yllättäen syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi paikan Devilsin NHL-joukkueen kauden 2017–2018 avauskokoonpanosta. Bratt teki NHL-debyyttinsä näin ollen runkosarjan avauskierroksella 7. lokakuuta 2017 Colorado Avalanchea vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.19 minuuttia. Bratt teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin ylivoimalla ja hän sai syöttöpisteen John Mooren tekemään alivoimamaaliin. Bratt valittiin ottelun kakkostähdeksi.
Tammikuussa 2021 Bratt teki Devilsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Kesäkuussa 2023 Bratt teki Devilsin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 63 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen,
Maajoukkueura
Bratt pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti hopeaa. Bratt pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Bratt jakoi kolmella osumallaan Ruotsin sisäisen maalipörssin voiton William Fällströmin kanssa. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa syksyllä 2014, jolloin Bratt voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut kymmenen nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Lauttalampi (Jyväskylä, Kuohu)
Lauttalampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä ja Petäjävedellä Kuohun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,7 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,4 metriä mpy.
Andrew M. Allen
Andrew Michael "Andy" Allen on eläkkeelle jäänyt Yhdysvaltain astronautti. Hän on syntynyt 4. elokuuta 1955. Ennen astronautin uraa hän oli Yhdysvaltain merijalkaväen lentäjä (everstiluutnantti) ja toimi lähinnä koelentäjänä. Hän siirtyi NASAn palvelukseen vuonna 1987. Kaiken kaikkiaan hän oli mukana kolmella eri avaruussukkulalennolla ennen siirtymistään eläkkeelle vuonna 1997.
Andrew valmistui Archbishop Wood Catholic High Schoolista vuonna 1973 ja antoi haastattelun entisen koulunsa lehteen The Viking Voice vuonna 2003, Artikkelin pääasiallisina aiheina olivat Andrew Allenin ura NASAssa ja sen tulevaisuus avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeen. Hän suoritti yliopistotutkintonsa Villanova Universityssä.
Sotilasura
Andrew Allen vastaanotti komennuksensa Yhdysvaltain merijalkaväkeen ollessaan Villanovan yliopistossa vuonna 1977. Valmistuttuaan lentosotakoulusta hän lensi F-4 Phantom koneita vuodesta 1980 vuoteen 1983 VMFA-531 yksikössä jonka kotipaikka on Marine Corps Air Station Beaufort, Etelä-Carolina, hän toimi siellä lentokonehuoltopäällikkönä. Uusien F/A-18 Hornetien saavuttua hän sai siirron Marine Corps Air Station El Toron, Kaliforniaan. Komennuksensa aikana 1983-1986 hän toimi yksikön toiminnallisena päällikkönä. Hän suoritti myös Marine Weapons & Tactics Instructor Coursen ja Navy Fighter Weapons Schoolin (Top Gun). Vuonna 1987 hän valmistui Naval Test Pilot Schoolista, joka sijaitsee Naval Air Station Patuxent Riverissä Marylandissä. Andrew Allen toimi koelentäjänä kun hän sai tiedon valinnastaan astronauttiohjelmaan. Hän ehti suorittaa yli 6 000 lentotuntia yli 30:llä eri konemallilla.
Ura NASAssa
Andrew Allen valittiin NASAn astronauttiohjelmaan vuonna 1987 Astronauttiryhmässä 12
Hän on ollut mukana seuraavilla avaruussukkulalennoilla:
Kaiken kaikkiaan hän on viettänyt avaruudessa 37 päivää 16 tuntia 12 minuuttia.
Bob Balaban
thumb|Bob Balaban vuonna 2012. Robert Elmer "Bob" Balaban (s. 16. elokuuta 1945 Chicago) on yhdysvaltalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Kolmannen asteen yhteys (1977), Pelon kasvot (1990), Harry pala palalta (1997), Lady in the Water (2006) ja The Monuments Men (2013).
Balaban esiintyi Robert Altmanin elokuvassa Gosford Park (2001), jonka hän myös tuotti. Hän on ollut ehdolla Tony- ja Oscar-palkintojen saajaksi.
Sirokeijukorento
Sirokeijukorento (Lestes sponsa) on keijukorentoihin kuuluva kirkasvärinen sudenkorento, joka on hyvin yleinen varsinkin loppukesästä. Lajin lentoaika on kesä-heinäkuun vaihteesta syyskuun loppupuolelle päälentoajan ajoittuessa heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.
Ulkonäkö ja koko
vasen|pienoiskuva|Naaras vasen|pienoiskuva|Koiraan perälisäkkeet
Takaruumiin yläpinta on enimmäkseen tummanvihreä. Koiraan keskiruumiin sivut ja takaruumiin kärki ovat paljolti sinihärmäiset, naaraan ruskeankeltaiset.
Sirokeijukorento näyttää hyvin paljon isokeijukorennolta. Se muistuttaa myös isotytönkorentoa ja kääpiötytönkorentoa. Sirokeijukorentokoiras eroaa isokeijukorentokoiraasta alempien perälisäkkeiden ja takaruumiin toisen jaokkeen selkäpuolen sinihärmäisyyden perusteella. Sirokeijukorennolla on suorat alemmat perälisäkkeet, eikä toisiaan kohti kärjestä kaartuvat, kuten isokeijukorennolla. Sirokeijukorentokoiraan 2. jaokkeen selkäpuoli on kokonaan sinihärmäinen. Nuorilta yksilöiltä sininen väri tosin puuttuu, ja kehittyvillä yksilöillä sitä on vain osassa jaoketta.
Naaraalla on keskiruumiin sivulla vaalea hartiasaumajuova ja yksittäinen vihreä piste. Munanasetin on lyhyempi kuin isokeijukorennolla eikä jatku takaruumiin kärjen ohi. Naaraat voivat olla satunnaisesti väritykseltään koiraan kaltaisia.
Sirokeijukorennolla on muiden keijukorentojen lailla tapana pitää paikoillaan ollessaan siipiä auki levitettyinä, eikä hentosudenkorennoille tyypillisesti yhteen taitettuina.
Sirokeijukorennon takaruumiin pituus on 25–32 mm ja takasiiven pituus 19–24 mm.
Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia esiintyy enimmäkseen yleisenä Länsi-Euroopasta Japaniin ulottuvalla alueella, jolla se kuuluu monin paikoin yleisimpiin sudenkorentolajeihin. Suomessa se on yleisimpiä loppukesällä tavattavia korentolajeja.
Dying for the World
Dying for the World on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in vuonna 2002 julkaistu studioalbumi. Albumi on kunnianosoitus syyskuun 11. päivän terroriteoissa kuolleille ihmisille.
4G
4G on laajakaistaisen internet-yhteyden käyttöön suunniteltu niin sanottu neljännen sukupolven langaton tiedonsiirtoteknologia, joka toimii myös 900:n ja 1 800:n megahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä suurienergisemmällä 2 600 megahertsin mikroaaltosäteilyllä.
4G-liittymissä internetin sivut ja videot latautuvat 3G:tä nopeammin silloinkin, kun nimellinen tiedonsiirtonopeus on sama. Tiedonsiirtolaitteena käytetään tietokoneeseen kytkettyä 4G-USB-lisälaitetta, ulkoista 4G-modeemia tai älypuhelinta, joka tukee 4G-yhteyttä.
4G-nimitystä käytetään Suomessa LTE-tekniikasta. Alkujaan myös virheellisesti DC-HSPA-teknikkaa nimettiin 4G:ksi. Ajatus neljännen sukupolven verkoista perustuu osittain siihen, että tietoliikenne voi koostua EDGE-, HSDPA- ja WLAN-tekniikoiden yhdistelmästä.
Tiedonsiirtonopeus
Käytännössä 4G:ksi kutsuttujen verkkojen nopeudet ovat merkittävästi alhaisempia, arviolta 10–100 Mbit/s vastaaonottonopeus ja 5–20 Mbit/s lähetysnopeus. NTT DoCoMon testiverkoissa tiedonsiirtonopeus on ollut hetkellisesti 300 Mbit/s ja keskiarvolla 135 Mbit/s.
4G suomalaisessa mediassa
Mediassa 4G:llä viitataan usein LTE-teknologiaan. Tiukasti määritellen kyseessä on kuitenkin vielä ”3,9G”, sillä vasta LTE-Advanced on varsinaisesti neljännen sukupolven tekniikka. Esimerkiksi lehdissä kerrottiin TeliaSoneran avanneen Suomen ensimmäisen 4G-verkon koekäyttöön Turussa 2. kesäkuuta 2010. Elisa ilmoitti tämän jälkeen avanneensa vastaavanlaisen verkon Helsinkiin seuraavana päivänä. Molempien verkkojen käyttö oli kokeiluluontoista eikä niitä avattu asiakkaiden käyttöön, eikä sitä hyödyntäviä päätelaitteita ollut kuluttajien saatavilla. TeliaSoneralla oli tuolloin oman ilmoituksensa mukaan Tukholmassa kuluttajien käytettävissä oleva 4G-verkko. Marraskuussa 2010 TeliaSonera ilmoitti avaavansa vuoden loppuun mennessä 4G-verkon kaupalliseen käyttöön Turussa ja Helsingissä, tarkoittaen sillä LTE:tä. TeliaSonera ilmoitti yltäneensä 47,5 Mbit/s nopeuteen, todeten että kuluttaja ei tule kokemaan tällaista nopeutta.
Oli pitkään epäselvää, mitä tekniikkaa voidaan virallisesti kutsua 4G:ksi. Vielä syksyllä 2010 ITU:n näkemys oli, että vain kaksi tekniikkaa, LTE-Advanced ja WirelessMAN-Advanced (IEEE P802.16m), täyttävät 4G:n määritelmän. Teleoperaattoreiden painostuksessa ITU kuitenkin höllensi määritelmää. Joulukuussa 2010 se ilmoitti, että myös LTE, WiMax ja 3G-verkkoon perustuva dual carrier UMTS (= kaksi rinnakkain käytössä olevaa 3G-yhteyttä) luetaan 4G-määritelmän piiriin.
4G-verkot Suomessa
Suomeen rakennettiin vuosien 2010–2016 aikana laaja mikroaaltoja lähettävien 4G-mastojen ja -tukiasemien verkosto.
Kesäkuussa 2010 Turussa koekäytössä ollut Soneran LTE-tekniikkaan perustuva 4G-mikroaaltoverkko avattiin kuluttajille joulukuussa 2010. Koekäytön aikana saavutettiin noin 47 Mbit/s tiedonsiirtonopeuksia, mutta verkon todellinen käyttönopeus jäi ainakin aluksi huomattavasti testiolosuhteissa saavutettua alhaisemmaksi.
Elisa Oyj vuonna 2012 suurimpien taajamien 1 800 MHz:n LTE-verkoissaan suorittamien testien mukaan loppukäyttäjän oli mahdollista saavuttaa jopa 100 Mbit/s:n nopeus tiedonsiirtoviiveiden ollessa 30 ms:n luokkaa. Tämä oli moninkertaisesti DC-verkkoihin nähden, joiden tiedonsiirto oli yltänyt hyvässä radiokentässä korkeintaan tasolle 30 Mbit/s, vaikka teoreettinen nopeus olikin 42 Mbit/s.
Vuonna 2013 myytyjen 4G-palvelupakettien nopeuksissa oli vielä suuria eroja. LTE-tekniikkaan pohjautuva mikroaaltoverkko tarjosi parhaimmillaan 100 Mbit/s:n siirtonopeuden, kun 3G-teknologian päälle toteutettu DC-HSPA+ -päivitys (dual carrier) nosti nopeuden maksimissaankin vain 42 Mbit/s nopeuteen. TeliaSoneran LTE-verkko kattoi vuonna 2016 lähes koko Suomen lukuun ottamatta Lapin erämaa-alueita, harvaan asuttuja seutuja ja vyöhykettä Venäjän vastaisella rajalla. Elisan LTE-verkko kattoi Suomen Oulun korkeudelle saakka harvaan asuttuja seutuja lukuun ottamatta. Lapissa ja Kainuussa Elisan verkko kattaa lähinnä asutuskeskukset ja pääteiden varret. Vuonna 2014 TeliaSonera ja DNA solmivat yhteistyösopimuksen, jonka mukaan niiden yhdessä perustama Suomen Yhteisverkko Oy rakentaa jatkossa näiden käyttämät Pohjois- ja Itä-Suomen 2G-, 3G- ja 4G-verkot. Näin ollen sekä TeliaSoneran että DNA:n peittoalueet tulevat olemaan näillä alueilla yhtenevät.
Melkein kaikki suomalaiset olivat 4G-verkon piirissä vuonna 2017.
Tekniikkaa
Euroopassa 4G-verkkojen käyttöön varatut taajuusalueet ovat 1 800 MHz ja 2 600 MHz. Suunnitelmissa on ottaa käyttöön myös vastikään muusta käytöstä vapautunut 800 MHz:n taajuusalue. DC-UMTS/DC-HSPA -tekniikka käyttää tavanomaisten 3G-päätelaitteiden tavoin 3G-verkkojen taajuuksia. Pohjois-Amerikassa on 4G:n käyttöön varattu 700/800 MHz:n ja mahdollisesti 1 700/1 900 MHz:n taajuusalueet, Aasiassa 1 800 ja 2 600 MHz, sekä Australiassa 1 800 MHz.
Marie Elizabeth Zakrzewska
Marie Elisabeth Zakrzewska (6. syyskuuta 1829 – 12. toukokuuta 1902) oli puolalainen lääkäri, joka toimi uraaurtavana lääkärinä Yhdysvalloissa.
Lapsuus ja nuoruus
Marie Elisabeth Zakrzewskan vanhemmat Ludwig Martin Zakrzewski ja Caroline Fredericke Wilhelmina Urban muuttivat Puolan toisen jaon jälkeen Berliiniin, jossa Marie Elizabeth syntyi. Hän oli vanhin kuudesta lapsesta. Marie Zakrzewska oli älykäs lapsi ja menestyi hyvin koulussa. Zakrwewskan isä ei kuitenkaan aikonut antaa hänen jatkaa koulussa perustaitojen oppimisen jälkeen. Zakrzewska lopetti koulunkäynnin 13 vuotiaana.
Marien äiti opiskeli kätilöksi valtion kätilökoulussa Berliinissä. Marie seurasi äitiään, kun tämä toimi kätilönä ja vieraili potilaiden luona. Zakrzewska kiinnostui yhä enemmän sairaanhoidosta ja lopulta päätti itsekin haluavansa kätilöksi.
Zakrzewska haki opiskelemaan kätilöksi valtion kätilöopistoon, Charité sairaalaan Berliinissä. Hän haki kouluun 19-vuotiaana ja uudelleen 20-vuotiaana, mutta hänen hakemuksensa hylättiin. Myöhemmin Zakrzewska hyväksyttiin oppilaaksi opistossa toimineen professorin Joseph Schmidtin varmistettua hänelle paikan. Zakrzewska valmistui ohjelmasta 1851. Joseph Schmidt oli hyvin vaikuttunut Zakrwewskan menestyksestä opinnoissa ja halusi nimittää hänet opiston ylikätilöksi. Kukaan nainen ei ollut aiemmin toiminut kyseisessä toimessa ja nimitykseen liittyen käytiin keskustelua. Monet uskoivat että Zakrewska rakastuisi työskennellessään miesten ympäröimänä, mikä johtaisi hänen uransa loppumiseen. Marie Zakrzewska nimitettiin kuitenkin ylikätilöksi 22-vuotiaana toukokuussa 1852. Hänen toimi ylikätilönä kuusi kuukautta.
Muutto Yhdysvaltoihin
Zakrewska muutti yhdysvaltoihin New Yorkiin siskonsa Anna Zakrzewskan kanssa 1853. Hän tutustui Elizabeth Blackwelliin, joka järjesti hänelle pääsyn lääketieteelliseen koulutukseen Western Reserve Universityyn. Hän sai lääketieteellisen tutkintonsa valmiiksi 27-vuotiaana maaliskuussa 1856. Tämän jälkeen Zakrzewska palasi New Yorkiin etsimään töitä. Töiden löytäminen naislääkärinä ei kuitenkaan ollut helppoa. Niinpä Zakrzewska ja Elizabeth Blackwell päättivät yhdessä perustaa sairastuvan naisten ja lasten tarpeisiin. Sairastupa aloitti toiminnan toukokuun 1. päivänä 1857.
Sairaalan perustaminen Bostoniin
Myöhemmin Zakrzewska muutti Bostoniin, josta hänelle tarjottiin synnytysopin ja naisten- sekä lastentautien professorin toimea. Bostonissa Marie Zakrzewska perusti sairaalan The New England Hospital for Women and Children, joka avasi ovensa heinäkuun 1. päivä 1862. Sairaala ei ollut Bostonin ainut sairaala, joka tarjosi hoitoa naisille ja lapsille. Se oli kuitenkin erikoinen, sillä se tarjosi naislääkäreille mahdollisuuden käytännön harjoitteluun. Sairaalan tavoitteina olivat tarjota lääketieteellistä hoitoa naisille naislääkäreiden toimesta, tarjota naisille mahdollisuus kokea lääketieteen kliininen puoli sekä kouluttaa sairaanhoitajia.
Myöhempi elämä
Marie Zakrzewska teki paljon töitä edistääkseen naisten asemaa lääketieteen harjoittajina. Zakrzewska esitti Harvardin yliopistolle yhdessä Emily Blackwellin, Lucy Sewell, Helen Morton, Mary Putnam Jacobin ja monen muun naisen kanssa lääketieteellisen ohjelman perustamista naisille. Yliopisto kieltäytyi tarjouksesta, jonka Johns Hopkinsin yliopisto myöhemmin hyväksyi. Zakrzewska eläköityi 1890. Marie Zakrzewska kuoli 12. toukokuuta 1902 oletettuun sydänkohtaukseen.
Maustekirveli
Maustekirveli eli kirveli (Anthriscus cerefolium) on yksivuotinen ruoho, jota käytetään ruoan maustamisessa. Sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva monipuolinen yrtti on kotoisin Aasian länsiosista tai Etelä-Venäjältä. Maustekirveli sisältää runsaasti A- ja C-vitamiinia, minkä vuoksi sitä suositellaan käytettäväksi tuoreena.
Maustekirveli on yksi ranskalaisen keittiön fines herbes -sekoituksen yrteistä. Muut kolme sekoitukseen kuuluvaa yrttiä ovat persilja, rakuuna ja ruohosipuli. Maustekirveliä käytetään muun muassa munakkaiden sekä sieni- ja kasviruokien maustamiseen. Kirveli on nopeakasvuinen ja helppohoitoinen mausteyrtti, joka menestyy varjossakin.
Maustekirveli sisältää metyylikavikolia eli 4-allyylianisolia eli estragolia (C10H12O), ja sen tiedetään kiihdyttävän aineenvaihduntaa, puhdistavan elimistöä sekä piristävän kehoa. Sen sanotaan myös lievittävän reumatismia ja edistävän ruoansulatusta.
Charles Silmon
Charles Silmon (4. heinäkuuta 1991 Waco) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti hopeaa Moskovan MM-kilpailuissa Yhdysvaltain joukkueessa 4×100 m viestissä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 Silmon oli toisena 100 metrin juoksussa Dexter Leen jälkeen. 4×100 m viestijoukkueessa Silmon voitti samoissa kilpailuissa kultaa.
Maustekirveli
Taimiasteella maustekirveli muistuttaa persiljaa (Petroselinum crispum) ja isompana samaan sukuun kuuluvaa koiranputkea (Anthriscus sylvestris).
Sana kirveli on lainattu suomeen muinaisruotsista. Se juontuu alasaksan ja latinan kautta kreikkalaisesta nimityksestä khairéphyllon, joka tarkoittaa ”ilolehteä”. Se viittaa kasvin iloisen vihreään väriin ja miellyttävään tuoksuun.
Vertailuperiaate
Vertailuperiaate tai vertailutesti on tapa tutkia sarjojen suppenemista. Testiä on kahta muotoa.
Vertailuperiaate
Olkoon sarjat ja
Vertailuperiaatteen raja-arvomuoto
Olkoon sarjat ja
Lasketaan osamäärän raja-arvo
Nyt:
Samarián rotko
Samarián rotko ( eli Φάραγγας, Fárangas) on rotko Lefká Óri -vuoristossa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Sfakián kunnan alueella saaren lounaisosassa. Samarián rotko on yksi Euroopan syvimpia ja pisimpiä. Rotkon alue muodostaa kansallispuiston nimellä Samarián kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Σαμαριάς, Ethnikós Drymós Samariás).
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Samarián kansallispuiston alue kartalla. pienoiskuva|vasen|[[Samariá (kylä)|Samarián kylän raunioita.]]
Samarián rotko sijaitsee Sfakián kunnassa Chanián alueyksikössä Lefká Óri -vuoriston eli ”Valkoisten vuorten” lounaisosassa. Rotko halkaisee vuoriston jotakuinkin pohjois-eteläsuunnassa. Varsinaisen Samarián rotkon pituus on noin 13 kilometriä, ja se on yksi Euroopan pisimmistä rotkoista; ei kuitenkaan pisin, niin kuin usein sanotaan, sillä ainakin Verdonin rotko Ranskassa on pidempi. Rotkon läpi kulkevan vaellusreitin kokonaispituus on noin 16 kilometriä. Rotkon leveys vaihtelee 3,5 kilometrin ja 3 metrin välillä. Kapein kohta on Pórtes eli Sideróportes. Rotkon seinämien korkeus vaihtelee 200 metristä metriin. Tämä tekee siitä yhden Euroopan syvimmistä rotkoista, mutta syvimmäksi mainitaan (laskutavasta riippuen) myös Víkoksen rotko.
Rotkon pohjalla kulkee Tarraíos-niminen virta, joka on saanut nimensä antiikin ajan Tarrhan kaupungista. Rotkon ympärillä sijaitsevat Lefká Óri -vuoriston huiput Páchnes (Πάχνες, ), Melintaoú (Μελινταού, ), Gkígkilos (Γκίγκιλος, ) ja Psarí (Ψαρή, ). Rotkoa ympäröivän Samarián kansallispuiston tai oikeammin kansallismetsän alue on hehtaaria. Kansallispuisto on Kreetan ainoa. Siihen on viitattu myös nimellä Lefká Órin kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Λευκών Ορέων, Ethnikós Drymós Lefkón Oréon).
Samarián rotkossa elää harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja, mukaan lukien endeemisiä eli kotoperäisiä lajeja. Rotkossa elää 32 nisäkäslajia, noin 200 lintulajia ja 174 endeemistä kasvilajia. Harvinaisiin eläinlajeihin kuuluvat kri-kri -vuohet eli kreetalaiset villivuohet (Capra aegagrus creticus); eräs kissa (Felis silvestris cretensis, mahdollisesti metsäkissan, afrikanvillikissan ja/tai kesykissan risteymä ), joka on saaren suurin lihaasyövä eläinlaji; kreetansupiaiset (Crocidura zimmermanni), eräs saaren endeemisistä nisäkäslajeista; sekä partakorppikotkat (Gypaetus barbatus). Kansallispuiston eteläosan rannikolla elää munkkihylkeitä (Monachus monachus).
Historia
Sekä Kreetan vapaustaistelun että toisen maailmansodan aikana rotkon alue toimi kapinallisten piilopaikkana. Samarián kansallispuisto perustettiin vuonna 1962 alueen luonnon ja maisemien suojelemiseksi, ja päätös vahvistettiin vuonna 1964. Tämän jälkeen alueen asukkaiden täytyi muuttaa muualle, ja myös Samarián kylä autioitui. Alueen talot ovat enimmäkseen raunioituneet, mutta kirkot on pidetty kunnossa. Nykyisin rotko on Kreetan suosituimpia nähtävyyksiä ja sen vaellusreitti koko Kreikan suosituimpia Ólymposvuoren reittien ohella. Vuodesta 2014 kansallispuisto on ehdolla lisättäväksi Unescon maailmanperintöluetteloon.
Vaellusreitti
pienoiskuva|upright=0.86|Samarián rotkoa. pienoiskuva|upright=0.86|Ágios Nikólaos, Pyhän Nikolaoksen kirkko. pienoiskuva|upright=0.86|Samarián rotkon kapein kohta, ”Pórtes” tai ”Rautaportti”. pienoiskuva|upright=0.86|Samarián rotkon eteläpää ja [[Agía Roumélin kylä.]] Kansallispuiston läpi kulkee noin 16 kilometriä pitkä merkitty polku. Se alkaa rotkon pohjoispäästä Xylóskalosta Omalóksen ylätasangolta metrin korkeudesta ja laskeutuu Libyanmeren rannalle Agía Rouméliin. Xylóskaloon pääsee linja-autolla Chaniásta. Agía Roumélista on laivayhteydet Soúgian kautta Palaióchoraan sekä Loutrón kautta Chóra Sfakíoniin, joista pääsee taas linja-autolla pois mm. Chaniáan. Reitin voi kulkea myös päinvastaiseen suuntaan eli Agía Roumélista Xylóskaloon, mutta tällöin vaellus on paljon vaikeampi, koska sen loppupäässä on pitkä nousu ylös Xylóskaloon. Reitin varrella on metsänvartijoiden asemapaikkoja, kuivakäymälöitä, roskakoreja sekä lähteitä, joissa voi täyttää juomapullonsa. Puistossa on omat säännöt, jotka jaetaan kaikille vaeltajille.
1. Xylóskalo (35.30806°N, 23.91833°W)
Xylóskalo (”Puuportaat”) on saanut nimensä paikalla aiemmin olleista, alas rotkoon laskeutuneista puisista portaista. Nykyisin porrastus on kivetty ja siinä on puiset kaiteet. Xylóskalo on kansallispuiston pohjoinen portti ja vaellusreitin alkupiste useimmille kävijöille. Siellä on mm. kahvila, ravintola sekä kansallispuiston museo. Bussipysäkiltä on yhteys mm. Chaniáan. Korkeus merenpinnasta n. . Matka Neroútsikoon n. 1,7 km (n. 50 min).
2. Neroútsiko (35.30806°N, 23.92472°W)
Lähde ja levähdyspaikka. Matka Sykiáan n. 1,2 km (n. 30 min).
3. Sykiá eli Ríza Sykiás (35.30639°N, 23.92778°W)
Lähde ja levähdyspaikka. Matka Ágios Nikólaokseen n. 0,9 km (n. 30 min).
4. Ágios Nikólaos (35.30694°N, 23.93639°W)
Pyhän Nikolaoksen kirkko ja levähdyspaikka. Paikka on ollut kulttipaikkana mahdollisesti jo minolaisella ajalla. Antiikin aikana, jolloin lähellä sijaitsi Kainon kaupunki, kirkon paikalla oli Apollonille omistettu temppeli. Korkeus merenpinnasta n. 650 m. Matka Vrýsiin n. 1,5 km (n. 40 min).
5. Vrýsi (35.30333°N, 23.94306°W)
Lähde ja levähdyspaikka. Matka Samarián kylään n. 1,5 km (n. 60 min).
Autio kylä ja levähdyspaikka. Kylässä on kirkkoja sekä muutama kunnostettu vanha talo, jotka toimivat metsänvartijoiden asemapaikkana. Korkeus merenpinnasta n. 340 m. Matka Christókseen n. 3,6 km (n. 60 min).
7. Christós eli Aféntis Christós (35.26778°N, 23.96333°W)
Kristuksen kirkko. Korkeus merenpinnasta n. 170 m. Matka Rautaportille n. 0,5 km (n. 10 min).
8. Rautaportti (Pórtes eli Sideróportes) (35.25611°N, 23.96833°W)
Rotkon kapein kohta, jossa rotkon leveys on vain kolme metriä ja seinämien korkeus n. 300 metriä. Matka Palaiá Agía Rouméliin n. 1,3 km (n. 15 min).
9. Palaiá Agía Rouméli (35.24°N, 23.96528°W)
Vanhan Agía Roumélin kylän paikka. Antiikin aikana paikalla sijaitsi Tarrhan kaupunki. Varsinaisen rotkon päätepiste ja kansallispuiston portti on hieman ennen kylää. Matka Agía Rouméliin n. 3,0 km (n. 45 min).
10. Agía Rouméli (35.23°N, 23.96222°W)
Agía Roumélin kylä toimii vaellusreitin eteläisenä päätepisteenä. Kylässä on satama, josta on laivayhteys Chóra Sfakíoniin ja Palaióchoraan.
Paul Terek
Paul Anthony Terek (s. 20. lokakuuta 1979 Dearborn, Michigan) on yhdysvaltalainen kymmenottelija. Terekin ennätys on 8312 pistettä, jonka hän saavutti vuoden 2004 heinäkuussa, Sacramentossa. Terekin vahvin laji on seiväshyppy, kun huonompia lajeja hänelle ovat 100 metrin juoksu sekä 400 metrin juoksu.
Terek on osallistunut japanilaiseen televisio-ohjelmaan Kahjoihin ninjoihin kahdesti. Ensimmäisellä kerralla hän pääsi kolmannelle tasolle asti, ja toisella kerralla hän jäi ensimmäiselle tasolle. Terek oli kilpailun ylivoimaisesti suurikokoisin sekä painoltaan että pituudeltaan.
Sosikrates
Sosikrates (kr. Σωσικράτης) (n. 200-128 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Rodokselta. Hän vaikutti Hermippoksen (jälkeen 200 eaa.) ja Apollodoroksen (ennen 128 eaa.) välisenä aikana.
Hän kirjoitti muun muassa filosofien ja filosofikoulukuntien perimysjärjestyksistä kertoneen teoksen Perimysjärjestyksistä, jota Diogenes Laertios ja Athenaios lainaavat usein. Hän kirjoitti myös Kreetan historiaa käsittelevän teoksen Krētika, jota Strabon on lainannut.
Jeffreys Bay
Jeffreys Bay on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 27 100 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Lautapasianssi
thumb|Soubisen prinsessa [[Anne de Rohan-Chabot pelaa lautapasianssia, 1697]] Lautapasianssi eli erakkopeli ( tai Peg Solitaire, ) on yhden hengen lautapeli, jossa nappuloita tai kuulia siirretään peli­laudalla ruudusta tai tavallisimmin reiästä toiseen siten, että jokaisella siirrolla jonkin nappula hyppää toisen nappulan yli, joka tällöin poistetaan pelistä.
Varhaisin tieto pelistä on Ranskasta Ludvig XIV:n ajalta, vuodelta 1697, jolloin Claude August Berey teki Soubisen prinsessa Anne de Rohan-Chabot'ta esittävän kaiverruksen, jossa hänellä oli tämä peli kädessään. Saman vuoden elokuussa ranskalaisessa kirjallisessa aikakaus­kirjassa Mercure galant julkaistiin kuvaus tästä pelistä ja sen säännöistä.
Yleensä pelilaudan kaikkiin reikiin yhtä lukuun ottamatta sijoitetaan aluksi nappula.
Pelistä on useita muunnelmia, joista tunnetuimmat ovat englantilainen lauta­pasianssi eli englanti­lainen erakko­peli sekä ranska­lainen lauta­pasianssi eli ranska­lainen erakko­peli Englanti­laisen pelin laudalla on 33 reikää, jotka muodostavat ristimäisen kuvion, ranska­laisen pelin laudalla reikiä on 37.
Englantilaisessa lauta­pasianssissa sijoitetaan yleensä nappula aluksi pelilaudan kaikkiin muihin paitsi keskimmäiseen reikään. Tavoitteena on saada poistetuksi kaikki nappulat yhtä lukuun ottamatta, joka mieluiten jää keskimmäiseen reikään.
Ranskalaisessa lauta­pasianssissa täytetään yleensä alun alkaenkin vain osa rei'istä. Tällaisella laudalla tehtävä ei olisikaan ratkaistavissa, jos vain keskimmäinen reikä jätettäisiin aluksi tyhjäksi.
Pelilauta
Englantilaisen ja ranskalaisen pelin laudat reikineen on esitetty oheisissa kaaviossa. Niissä '.' merkitsee reikää, johon aluksi sijoitetaan nappula, 'o' tyhjäksi jätettävää reikää.
Peli
Jokaisella siirrolla yhtä nappulaa siirretään kohti­suorasti viereisen nappulan yli, kaksi askelta kerrallaan, jolloin välissä oleva nappula samalla poistetaan pelistä.
Seuraavissa kaavioissa <tt>·</tt> merkitsee reikää, jossa on nappula, <tt>*</tt> osoittaa nappulan, jota kulloinkin siirretään, ja <tt>o</tt> merkitsee tyhjää reikää. Sininen <tt> ¤ </tt> tarkoittaa reikää, josta nappula kulloinkin siirretään, ja punainen <tt> o </tt> sitä reikää, jossa oleva nappula poistetaan hyppäämällä sen yli.
Täten sallitut siirrot kuhunkin neljään suuntaan ovat:
o    * · →  o  Hyppy ylös *    ¤
· · ·            · · ·             · · ·             · · ·      · * ·             · ¤ ·             · o ·             · * · · · · · · · ·    · · · o · · ·     · ¤ o * · · ·     · o o o · · · · · · o · · ·    · · · * · · ·     · · · · · · ·     · · · ¤ · · · · · · · · · ·    · · · · · · ·     · · · · · · ·     · · · · · · ·     · · ·             · · ·             · · ·             · · ·     · · ·             · · ·             · · ·             · · ·
Strategia
Pelissä tulee helposti tehdyksi virheitä siten, että päädytään tilanteeseen, jossa on kaksi tai kolme kaukana toistaan sijaitsevaa nappulaa. Tällöin peliä ei voida jatkaa loppuun. Monet ratkaisua yrittäneet eivät ole siinä koskaan onnistuneet.
Tehtävä voidaan ratkaista monella eri tavalla. Niiden esittämiseksi reikiä merkitään usein kirjaimilla seuraavasti:
Tällaista peilikuvamaista merkitä­tapaa käytetään muun muassa siitä syystä, koska ranskalaisella laudalla pelataan usein niin, että tyhjäksi jätetään jokin muu kuin keskimmäinen reikä ja tavoitteena on, että viimeinen nappula jää vastakkaisella puolella vastaavassa kohdassa olevaan reikään. Englanti­laisella laudalla peliä voidaan peltata vaihto­ehtoisesti niinkin, että jokin muu kuin keskimmäinen reikä jätetään tyhjäksi, jolloin tavoitteena on, että viimeinen nappula jää samaan reikään.
Ranskalaisella laudalla peli ei olekaan ratkaistavissa, jos vain keskimmäinen reikä jätetään tyhjäksi ja vain kohti­suorat siirrot sallitaan. Tämän on Hans Zantema todistanut seuraavasti. Jaetaan reiät seuraavalla tavalla kolmeen luokkaan, joille käytetään merkintöjä A, B ja C:
A B C  A B C A B A B C A B C A B C A B C A B C A B C A B C   B C A B C     A B C
Tavallisimmin ranskalaisella laudalla aloitetaankin tilanteesta, jossa tyhjiksi on alku­tilanteessa jätetty ylempänä olevassa kaavioissa kirjaimilla A, B, C, G, M, N, a, b, c, g, m ja n merkityt reiät. Tästä alku­tilanteesta lähtien tehtävä on ratkaistavissa siten, että viimeinen nappula jää reikään x.
Sitä vastoin englantilaisella laudalla tehtävä on ratkaistavissa myös lähtemällä alku­tilanteesta, jossa vain keskimmäinen reikä on tyhjä. Tämä on mahdollista, koska tässä kaaviossa B:llä merkittyjen reikien lukumäärä on 10, A:lla ja C:llä merkittyjen kumpienkin 11.
Muuan sovellettavissa oleva taktiikka on jakaa pelilauta kolmen reiän osiin, poistaa niistä kaikki nappulat käyttämällä yhtä ulkopuolelta tulevaa nappulaa, joka hyppää alueelle ja sitten sieltä takaisin. Alla olevassa esimerkissä * on tämä ulkopuolelta tuleva nappula.
* · o     ¤ o *      o * ·      * o ¤ ·    →    ·    →     o     →    o   ·          ·          ¤          o
Tätä menetelmää voidaan soveltaa kolmen nappulan riviin, 2·3 nappulan täyttämään suorakulmaiseen alueeseen tai kuuteen nappulaan, jotka ovat sijoittuneet L:n muotoon alueeseen, jonka pituus on 4 ja leveys 3 reikää.
Pelistä on myös vaihtoehtoisia muunnelmia, joissa tyhjä reikä jätetään aluksi muualle kuin keskimmäiseen reikään ja tavoitteena on jättää viimeinen nappula johonkin tiettyyn reikään. Englantilaisella laudalla tämä on mahdollista, olipa alkuperäinen reikä missä tahansa, mutta viimeinen nappula voi jäädä ainoastaan reikiin, joiden etäisyys alkuperäisestä tyhjästä reiästä on kolmen monikerta. Täten jos aluksi reikä a on tyhjä, viimeisen nappulan ainoat mahdolliset paikat ovat a, p, O ja C.
Peliä koskevia tutkimuksia
Peliä ovat tutkineet matemaattiselta kannalta muun muassa Elwyn R. Berlekamp, John Horton Conway ja Richard K. Guy. He ottivat käyttöön pagodafunktion käsitteen, jonka avulla voidaan tehokkaasti selvittää, missä tapauksessa tehtävä on ratkaistavissa, missä tapauksessa ei. Annettua asetelmaa vastaavan pagoda­funktion löytäminen voidaan muotoilla lineaariseksi ohjelmointi­tehtäväksi, joka on ratkaistavissa polynomiaalisessa ajassa.
Julkaisematon tutkielma vuodelta 1989 käsittelee yleistettyä versiota pelistä englantilaisella laudalla. Se osoitti, että yleistetyssä pelissä jokaisella ratkaistavissa olevalla tehtävällä on 29 erilaista ratkaisuja, symmetrioita lukuun ottamatta, kun englantilaisella laudalla on kaikkiaan 9 erillistä 3×3 reiän muodostamaa neliötä. Tutkielmassa saatiin myös alaraja sellaisten mahdollisten ratkaistavissa olevien käänteisten asetelmien probleemojen koolle, joissa nappuloiden pitää lopuksi jäädä samoihin reikiin, jotka aluksi ovat tyhjinä. Jokaisen sellaisen tehtävän ratkaisussa on sen tarkemmista yksityis­kohdista riippumatta vähintään 11 siirtoa.
Abstraktin algebran avulla voidaan osoittaa, että jos pelissä jää lopuksi jäljelle vain yksi nappula, pelilaudalla on vain viisi sellaista reikää, joihin se voi jäädä.
Englantilaisen pelin ratkaisu
Englantilaisen pelin lyhyin ratkaisu käsittää 18 siirtoa, mikäli sarjahypyt, jolloin samalla nappulalla tehdään useita hyppyjä peräkkäin, lasketaan yhdeksi siirroksi.
Tämän ratkaisun esitti Ernest Bergholt vuonna 1912, ja vuonna 1964 John Beasley todisti sen lyhimmäksi.
Muut ratkaisut sisältyvät seuraavaan luetteloon. Käytetyt merkinnät ovat:
x:x=ex,lj,ck,Pf,DP,GI,JH,mG,GI,ik,gi,LJ,JH,Hl,lj,jh,CK,pF,AC,CK,Mg,gi,ac,ck,kI,dp,pF,FD,DP,Pp,ox x:x=ex,lj,xe/hj,Ki,jh/ai,ca,fd,hj,ai,jh/MK,gM,hL,Fp,MK,pF/CK,DF,AC,JL,CK,LJ/PD,GI,mG,JH,GI,DP/Ox j:j=lj,Ik,jl/hj,Ki,jh/mk,Gm,Hl,fP,mk,Pf/ai,ca,fd,hj,ai,jh/MK,gM,hL,Fp,MK,pF/CK,DF,AC,JL,CK,LJ/Jj i:i=ki,Jj,ik/lj,Ik,jl/AI,FD,CA,HJ,AI,JH/mk,Hl,Gm,fP,mk,Pf/ai,ca,fd,hj,ai,jh/gi,Mg,Lh,pd,gi,dp/Ki e:e=xe/lj,Ik,jl/ck,ac,df,lj,ck,jl/GI,lH,mG,DP,GI,PD/AI,FD,CA,JH,AI,HJ/pF,MK,gM,JL,MK,Fp/hj,ox,xe d:d=fd,xe,df/lj,ck,ac,Pf,ck,jl/DP,KI,PD/GI,lH,mG,DP,GI,PD/CK,DF,AC,LJ,CK,JL/MK,gM,hL,pF,MK,Fp/pd b:b=jb,lj/ck,ac,Pf,ck/DP,GI,mG,JH,GI,PD/LJ,CK,JL/MK,gM,hL,pF,MK,Fp/xo,dp,ox/xe/AI/BJ,JH,Hl,lj,jb b:x=jb,lj/ck,ac,Pf,ck/DP,GI,mG,JH,GI,PD/LJ,CK,JL/MK,gM,hL,pF,MK,Fp/xo,dp,ox/xe/AI/BJ,JH,Hl,lj,ex a:a=ca,jb,ac/lj,ck,jl/Ik,pP,KI,lj,Ik,jl/GI,lH,mG,DP,GI,PD/CK,DF,AC,LJ,CK,JL/dp,gi,pd,Mg,Lh,gi/ia a:p=ca,jb,ac/lj,ck,jl/Ik,pP,KI,lj,Ik,jl/GI,lH,mG,DP,GI,PD/CK,DF,AC,LJ,CK,JL/dp,gi,pd,Mg,Lh,gi/dp
<!--
attack on standard English peg solitaire
The only place it is possible to end up with a solitary peg, is the centre, or the middle of one of the edges; on the last jump, there will always be an option of choosing whether to end in the centre or the edge.
Following is a table over the number (Possible Board Positions) of possible board positions after n jumps, and the number (No Further Jumps) of those positions from which no further jumps are possible.
If one board position can be rotated and/or flipped into another board position, the board positions are counted as identical.
Since the maximum number of board positions at any jump is 3,626,632, and there can only be 31 jumps, modern computers can easily examine all game positions in a reasonable time.
The above sequence "PBP" has been entered as A112737 in OEIS. Note that the total number of reachable board positions (sum of the sequence) is 23,475,688, while the total number of possible board positions is 2^33, or approximately 2^33/8 ~ 1 billion when symmetry is taken into account. So only about 2.2% of all possible board positions can be reached starting with the center vacant.
It is also possible to generate all board positions. The results below have been obtained using the mcrl2 toolset (see the peg_solitaire example in the distribution).
-->
Ranskalaisen pelin ratkaisu
Jos ranskalaisella laudalla jätetään aluksi vain yksi reikä tyhjäksi, vain osa rei'istä on sellaisia, että tehtävä on mahdollista ratkaista jättämällä laudalle lopuksi vain yksi nappula. Sellaisia ovat vain seuraavissa kuvioissa esitetyt sekä ne, joissa alkuasema on yhtenevä näistä jonkin kanssa.
1)          0 1 2 3 4 5 6         0     o · ·         1   · · · · ·         2 · · · · · · ·         3 · · · · · · ·         4 · · · · · · ·         5   · · · · ·         6     · · · Mahdollinen ratkaisu: [2:2-0:2, 2:0-2:2, 1:4-1:2, 3:4-1:4, 3:2-3:4, 2:3-2:1, 5:3-3:3, 3:0-3:2, 5:1-3:1, 4:5-4:3, 5:5-5:3, 0:4-2:4, 2:1-4:1, 2:4-4:4, 5:2-5:4, 3:6-3:4, 1:1-1:3, 2:6-2:4, 0:3-2:3, 3:2-5:2, 3:4-3:2, 6:2-4:2, 3:2-5:2, 4:0-4:2, 4:3-4:1, 6:4-6:2, 6:2-4:2, 4:1-4:3, 4:3-4:5, 4:6-4:4, 5:4-3:4, 3:4-1:4, 1:5-1:3, 2:3-0:3, 0:2-0:4]
2)          0 1 2 3 4 5 6         0     · · ·         1   · · o · ·         2 · · · · · · ·         3 · · · · · · ·         4 · · · · · · ·         5   · · · · ·         6     · · · Mahdollinen ratkaisu: [1:1-1:3, 3:2-1:2, 3:4-3:2, 1:4-3:4, 5:3-3:3, 4:1-4:3, 2:1-4:1, 2:6-2:4, 4:4-4:2, 3:4-1:4, 3:2-3:4, 5:1-3:1, 4:6-2:6, 3:0-3:2, 4:5-2:5, 0:2-2:2, 2:6-2:4, 6:4-4:4, 3:4-5:4, 2:3-2:1, 2:0-2:2, 1:4-3:4, 5:5-5:3, 6:3-4:3, 4:3-4:1, 6:2-4:2, 3:2-5:2, 4:0-4:2, 5:2-3:2, 3:2-1:2, 1:2-1:4, 0:4-2:4, 3:4-1:4, 1:5-1:3, 0:3-2:3]
and 3)          0 1 2 3 4 5 6         0     · · ·         1   · · · · ·         2 · · · o · · ·         3 · · · · · · ·         4 · · · · · · ·         5   · · · · ·         6     · · · Mahdollinen ratkaisu: [2:1-2:3, 0:2-2:2, 4:1-2:1, 4:3-4:1, 2:3-4:3, 1:4-1:2, 2:1-2:3, 0:4-0:2, 4:4-4:2, 3:4-1:4, 6:3-4:3, 1:1-1:3, 4:6-4:4, 5:1-3:1, 2:6-2:4, 1:4-1:2, 0:2-2:2, 3:6-3:4, 4:3-4:1, 6:2-4:2, 2:3-2:1, 4:1-4:3, 5:5-5:3, 2:0-2:2, 2:2-4:2, 3:4-5:4, 4:3-4:1, 3:0-3:2, 6:4-4:4, 4:0-4:2, 3:2-5:2, 5:2-5:4, 5:4-3:4, 3:4-1:4, 1:5-1:3]
Erilaisia pelilautoja
Lauta­pasianssia on pelattu useilla eri kokoisilla peli­laudoilla, joskin edellä esitetyt kaksi ovat suosituimpia. Sitä on myös pelattu kolmiomaisella laudalla, joissa hypyt on sallittu kaikkiin suuntiin. Tehtävä on toden­näköisesti ratkaistavissa, jos sillä on sopiva "pariteetti" ja jos pelilauta on tarpeeksi laaja.
[[Image:Peg Solitaire game board shapes.svg|frame|none|Erilaisia lautapasianssin lautoja:
(1) Ranskalainen (eurooppalainen), 37 reikää, 1600-luvulta;
(2) J. C. Wiegleb, 1779, Saksasta, 45 reikää;
William Holland
William Joseph Holland  (8. maaliskuuta 1874 Boston – 20. marraskuuta 1930 Malden) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti Pariisin olympialaisissa 1900 400 metrillä hopeaa ajalla 49,6. Hän sijoittui samoissa kisoissa 200 metrillä neljänneksi.
Lautapasianssi
Erilaisia pelilautoja
(3) Epäsymmetrinen 3-3-2-2, jonka esitti George Bell 1900-luvulla;
(4) Englantilainen (standardi), 33 reikää;
(5) Timantti, 41 reikää;
(6) Kolmiomainen, 15 reikää.
Kolmiomaisessa muunnelmassa on viisi nappulaa reunalla. Jos aluksi jätetään tyhjäksi jokin kolmesta keskimmäisestä reiästä, peli ei ole ratkaistavissa niin, että viimeinen nappula jää samaan reikään. Jos aluksi jätetään kolmion kärjessä oleva reikä tyhjäksi, tehtävä on ratkaistavissa kymmenellä siirrolla, ja jos tyhjä reikä on kolmion sivulla, yhdeksällä siirrolla.
Pelistä on olemassa myös shakkilaudalla pelattava muunnelma, jossa nappuloita asetetaan vain mustille ruuduille ja niistäkin yksi jätetään tyhjäksi. Siinä nappulat hyppäävät viistoon toisen nappulan yli sen toisella puolella olevaan tyhjään mustaan ruutuun.
Kaupunginojan puistovyöhyke
pienoiskuva|Kaupunginoja laskee Oulujokeen Pokkisenpuistossa pienoiskuva|Kaupunginoja iltavalaistuksessa Plaanaojan (oululaisittain Laanaoja) eli Kaupunginojan puistovyöhyke halkaisee diagonaalisesti Oulun keskustan ruutukaava-alueen. Puistovyöhyke sai nykyisen muotonsa Carl Ludvig Engelin ja Johan Albrecht Ehrenströmin laatimassa asemakaavassa, joka laadittiin vain kaksi vuotta vuoden 1822 Oulun palon jälkeen. Ojanvarresta haluttiin suoja-alue tulipaloja vastaan. Rakennetuiksi puistoiksi alueita alettiin muuttaa vasta 1860-luvulla, siihen asti alueet olivat lähinnä heinäpeltoina eli plaaneina, joilta kaupunki myi huutokaupalla heinän kaupunkilaisille.
Karl Dröse
Karl Dröse (27. joulukuuta 1913 Frankfurt am Main – 16. syyskuuta 1996 Frankfurt am Main) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Dröse pelasi Saksan miesten maajoukkueessa vuosina 1936–1942 yhteensä 13 ottelua. Hän kuului Saksan olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Berliinissä 1936, missä hän pelasi kolme ottelua. Hänen pelaajauransa aikana ei pelattu maailman- eikä euroopanmestaruuskilpailuja. Dröse oli sukua maahockeyn olympiavoittaja Horst Dröselle.
Kaupunginojan puistovyöhyke
Pokkisenpuisto
Plaanaoja laskee Oulujoen suistoalueeseen Pokkisenpuiston kohdalla. Ojan suulla on sijainnut Oulun vanha satama, joka siirrettiin Toppilansalmeen 1700-luvulla. Alue oli ensimmäisiä puistoiksi rakennettuja alueita puistovyöhykkeellä. Alueen suunnittelu aloitettiin 1850-luvulla.
Pokkisenpuistossa on Oskari Jauhiaisen veistos Kalasääski ja lohi, joka on Oulun ensimmäinen suihkulähdeveistos. Veistos paljastettiin vuonna 1960.
Puiston läpi kulkee suosittu ulkoilureitti kauppatorin alueelta Hupisaarille. Kaupunginojan ylittävä kävelysilta rakennettiin 1970-luvulla. Sillan kohdalla on pieni vesiputous.
Madetojan puisto
pienoiskuva|Leevi Madetojan patsas (1962) Kaupunginojaa ylävirtaan mentäessä tullaan Madetojan puistoon. Puisto sijaitsee vanhan kaupungintalon eli nykyisen Kulttuuritalo Valveen vieressä. Puisto jää kahden vilkkaasti liikennöidyn kadun, Aleksanterinkadun ja Torikadun väliin. Puistoon pystytettiin Aarre Aaltosen tekemä säveltäjä Leevi Madetojan patsas vuonna 1962. Madetojan puistoksi alue nimettiin vuonna 1965, puiston aiempi nimi oli Rantapuisto.
Maria Silfvanin puisto
Osa Hallituspuistoa – tarkemmin kaupungintalon ja Torikadun välinen puistoalue – nimettiin Maria Silfvanin puistoksi 30. elokuuta 2005 Oulussa pitkään vaikuttaneen Suomen ensimmäisen tunnetun ammattinäyttelijättären kunniaksi. Samana päivänä paljastettiin puistossa kuvanveistäjä Sanna Koiviston patsas Ajan kulku.
Hallituspuisto
Hallituspuistoksi sanotaan nykyisen kaupungintalon korttelin puistoalueita. Vuonna 2005 puistosta erotettiin kuitenkin osa uudeksi Maria Silfvanin puistoksi.