cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Škoda Superb (2015)
Škoda Superb Typ 3V (2015–)
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Superb sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Škoda Superb III Combi Bensiinimoottorit ovat 1,4- (125/150 hv), 1,8- (180 hv) ja 2,0-litraiset (220/280 hv) TSI:t. Dieselvaihtoehtoina puolestaan olivat aluksi 1,6 TDI (120 hv) ja 2,0 TDI (190 hv). Vuoden 2017 lopulla markkinoille tuli myös 2,0-litraisen 150-hevosvoimainen versio. vasen|pienoiskuva|Škoda Superb Sportline Superb Sportline -mallissa on 15 millimetriä madallettu alusta sekä korin urheilullisia yksityiskohtia. Sisustukseen kuuluu urheiluistuimet ja -ohjauspyörä sekä alumiinipolkimet. Sportline-varustelu on saatavana kaikkien vähintään 150-hevosvoimaisten moottorien yhteyteen. vasen|pienoiskuva|Kolmannen sukupolven facelift-malli. Vuonna 2019 Superb koki kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin erityisesti sen keulan ilmettä uudella etusäleiköllä ja -puskurilla. Takaosassa tehtiin muutoksia valoihin, ja keskelle takaluukun kanteen tuli teksti Škoda. Mallivalikoimaan lisättiin ladattava hybridimalli Superb iV, jossa on sama 1,4-litraisesta bensiinimoottorista ja 13 kilowattitunnin sähkömoottorista muodostuva voimalinja kuin Volkswagen Passat GTE:ssä. Toinen uutuus on Superb Scout, jossa on korkeampi maavara ja koria suojaavia muoviosia. Malli on saatavana ainoastaan farmarikorisena ja nelivetoisena. vasen|pienoiskuva|Škoda Superb Scout
The Proclaimers
Yhtye nousi suuren yleisön tietoisuuteen esiinnyttyään tammikuussa 1987 Channel Four -kanavan ohjelmassa The Tube, minkä jälkeen "Letter From America" nousi Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla kolmanneksi ja albumi This is the Story myi kultalevyyn oikeuttavan määrän. Yhtyeen seuraava albumi Sunshine on Leith sisälsi hittikappaleet "I'm Gonna Be... (500 Miles)" ja "I'm on My Way".
Harjulanjärvi
Harjulanjärvi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Kaukelan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Det sjungande trädet
Det sjungande trädet on Erik Bergmanin ainoa, vuosina 1986–1988 sävelletty ooppera, joka sai ensi-iltansa Kansallisoopperan uuden oopperatalon ensimmäisenä kantaesityksenä vuonna 1995. Teoksen libreton on kirjoittanut kirjailija Bo Carpelan ja se perustuu vanhaan smålandilaiseen satuun Prins Hatt under jorden, joka puolestaan mukailee Apuleiuksen myyttiä Amorista ja Psykhestä.
Harjulanjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,2 metriä mpy.
Det sjungande trädet
Ooppera koostuu 22:sta kohtauksesta, jotka on jaettu kolmeen näytökseen. Teoksen sävelkieli on modernia ja sitä hallitsevat sekunti- ja kvarttiharmoniat.
Margarete Bonnevie
Margarete Ottilie Bonnevie (o.s. Skattebøl; 13. joulukuuta 1884 Nes – 28. maaliskuuta 1970 Oslo) oli norjalainen kirjailija ja naisasianainen. Hän toimi Norjan naisasialiiton puheenjohtajana 1936–1946. Hän piti erityisen tärkeänä naisten oikeutta työssäkäyntiin sekä samaa palkkaa samasta työstä sukupuolesta riippumatta.
Elämä ja ura
Bonnevie oli koulutukseltaan ranskan kielen kääntäjä. Hän työskenteli Norsk Hydron palveluksessa Ranskassa 1908–1913, minkä jälkeen hän muutti takaisin Norjaan ja avioitui asianajaja Thomas Bonnevien kanssa. He saivat kaksi lasta. Oslossa Kristine Bonnevie johti naisten lukupiiriä ja seurasi yhteiskunnallisia asioita. Kun Oslon kaupunki päätti vuonna 1928 olla palkkaamatta konttoritöihin naimisissa olevia naisia sillä perusteella, että nämä saivat elatuksen aviomiehiltään, Bonnevie arvosteli päätöstä Dagbladet-lehteen kirjoittamassaan mielipidekirjoituksessa.
Vuonna 1932 Bonnevie julkaisi kirjan Ekteskap og arbeide, jossa hän John Stuart Millin ja Harriet Taylorin ajatuksiin viitaten julisti, että naiset eivät ole luonnostaan vähempään kykeneviä kuin miehet, vaan yhteiskunta ei anna heidän kehittyä vapaasti. Kirjassa esitetyt vaatimukset muun muassa äitiysvapaasta, puolipäivätöistä ja julkisesta päivähoidosta sekä abortin sallimisesta herättivät paljon keskustelua myös muissa Pohjoismaissa. Bonnevie julkaisi toisen kirjansa Familiekrisen og botemidler mot den vuonna 1936. Siinä hän arvosteli sekä natsien että sosialistien suhtautumista naisiin.
Vuonna 1945 Naisasialiitto saattoi jälleen jatkaa toimintaansa vapaasti. Jäsenmäärä kasvoi, ja mukaan liittyi uusia paikallisjärjestöjä. Bonnevien kausi puheenjohtajana päättyi 1946, mutta hän jatkoi aktiivista osallistumista yhteiskunnalliseen keskusteluun loppuelämänsä ajan ja julkaisi useita kirjoja. Hän kuoli vuonna 1970 ja testamenttasi kirjakokoelmansa Oslon yliopiston kirjastolle.
Perhe ja sukulaiset
Bonnevie avioitui asianajaja Thomas Bonnevien kanssa vuonna 1913, ja he saivat kaksi lasta. Professori Kristine Bonnevie oli Margarete Bonnevien käly.
Antônio Carlos Jobim
Antônio Carlos Jobim eli Tom Jobim (25. tammikuuta 1927 Rio de Janeiro – 8. joulukuuta 1994 New York) oli brasilialainen säveltäjä, sovittaja, laulaja ja pianisti.
Jobim oli yksi ja kenties tärkein 1950-luvun lopulla syntyneen bossa novan luojista. Hänen sävellyksistään monet tulivat tunnetuksi João Gilberton esittäminä. Jobimin musiikilliset juuret ovat mukaan lukien 1930-luvun varhaisen modernin brasilialaisen musiikin legendan Pixinguinhan töissä. Jobimin juuret ovat tosin erityisesti jazzmusiikissa; 1950-luvulla Gerry Mulliganin, Chet Bakerin, Barney Kesselin sekä muiden West Coast -jazz -muusikoiden levytykset tekivät häneen suuren vaikutuksen. Vaikutusta hän on saanut sekä ranskalaiselta säveltäjältä Claude Debussylta. AllMusicin Richard S. Ginell kuvailee Jobimin lauluääntä ”vaatimattomaksi, hieman käheäksi mutta usein koskettavan tunteelliseksi”.
Jobimin ura tunnettuna säveltäjänä alkoi hänen työskennellessään kirjailija ja runoilija Vinícius de Moraesin kanssa näytelmän Orfeu da Conceição (1956) parissa, johon Jobim sävelsi musiikkia. Näytelmä tuli myöhemmin tunnetuksi elokuvana Musta Orfeus (1959), joka voitti muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon ja Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun. Monet Jobimin tunnetuimpien laulujen sanoitukset ovatkin juuri Moraesin käsialaa. Muun muassa yhdysvaltalaiset jazzlaulajat Ella Fitzgerald ja Frank Sinatra ovat esiintyneet yhdessä Jobimin kanssa.
Tom Jobim mainitaan usein yhdeksi 1900-luvun merkittävimmistä säveltäjistä ja lauluntekijöistä. Hänet on haudattu São Jõao Batistan hautausmaalle Rio de Janeiroon. Kaupungin kansainvälinen lentokenttä on nimetty Jobimin mukaan.
Hermann Sasse
Hermann Otto Erich Sasse (17. heinäkuuta 1895 Sonnenwald, Saksa – 9. elokuuta 1976 Adelaide, Australia) oli saksalainen luterilainen teologi ja kirjailija. Hän oli 1900-luvun tunnetuimpia tunnustuksellisia luterilaisia teologeja.
Nathalie Björn
Nathalie Björn (s. 4. toukokuuta 1997 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän voitti jalkapallon naisten alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015 kultaa Ruotsin joukkueessa. Björn edustaa englantilaista Evertonia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2021 kotimaansa Rosengårdista.
Hermann Sasse
Sasse aloitti opintonsa klassisen liberalismin edustajien, kuten Adolf Harnackin alaisuudessa. Oltuaan vuoden (1925–1926) vaihdossa Hartford Seminaryssä Yhdysvalloissa Sasse palasi Saksaan opettajaksi Erlangenin yliopistoon. Tänä aikana hän oli aktiivinen ekumeenisessa liikkeessä. 1930-luvun alussa hän kritisoi Saksan kansallissosialistista työväenpuoluetta ja Adolf Hitleriä. Vaikkei hän allekirjoittanut Barmenin julistusta 1934, hän oli yhdessä Dietrich Bonhoefferin ja muiden kanssa tekemässä vähemmän tunnettua Bethelin tunnustusta vuonna 1933.
Nathalie Björn
Björn on kesäkuun 2022 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 37 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia ja pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa sekä tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.
Hermann Sasse
Vuonna 1949 Sasse muutti Adelaideen, Australiaan. Siellä hän työskenteli United Evangelical Lutheran Church of Australian (joka yhdistyi Australian luterilaiseen kirkkoon) seminaarissa kuolemaansa 1976 asti.
Elämä
Hermann Otto Erich Sasse syntyi 17. heinäkuuta 1895 Sonnewaldessa Saksan keisarikunnassa. Hän oli apteekkari Hermann Sassen ja tämän vaimon Marian (omaa sukua Berger) vanhin lapsi. Hänellä oli neljä nuorempaa sisarusta. Sasse alkoi opiskella teologiaa ja muinaista filologiaa Berliinin yliopistossa vuonna 1913. Hän totesi myöhemmin että sota toimi hänen opettajanaan käytännöllisessä teologiassa. Sasse näet osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja oli yksi niistä ainoastaan kuudesta omassa pataljoonastaan, jotka selvisivät hengissä Flanderissa käydyistä taisteluista.
Sasse vihittiin pappisvirkaan 13. kesäkuuta 1920 Berliinissä. Tämän jälkeen hän työskenteli useissa seurakunnissa Brandenburgissa ja sai teologian lisensiaatin Berliinissä vuonna 1923. Vuonna 1926 hän oli vaihto-opiskelijana Hartfordin seminaarissa Yhdysvaltain Connecticutissa ja sai sieltä maisterin tutkinnon. 11. syyskuuta 1928 hän avioitui Charlotte Margarete Naumannin kanssa Oranienburgissa. He saivat kolme lasta. 1930-luvun laman aikana Sasse työskenteli erityisesti tehdastyöläisten parissa Berliinissä erikoistuen sosiaaliseen työhön, toimenkuvan ollessa Sozialpfarrer.
Sasse oli myös mukana ekumeenisessa liikkeessä. Hän oli edustajana Faith and Order -liikkeen ensimmäisessä maailmankonferenssissa Sveitsin Lausannessa vuonna 1927. Hän myös osallistui Geneven aseistariisuntakonferenssiin vuonna 1932. Hän oli yksi varhaisimmista kansallissosialismia ääneen vastustaneista ja oli aktiivinen, vaikkakin kriittinen jäsen Tunnustuskirkko-liikehdinnässä, jonka johdossa oli Martin Niemöller. Vuonna 1933 hän yhdessä nuoremman kollegansa Dietrich Bonhoefferin kanssa laati Bethelin tunnustuksen, jossa otettiin selkeästi kantaa juutalaisiin kohdistuneeseen syrjintään. Seuraavana vuonna Sasse kuitenkin vetäytyi pois Tunnustuskirkon synodista, joka tuotti Barmenin julistuksen. Sassen mielestä Tunnustuskirkko-liike oli väärällä tavalla ottanut kirkon auktoriteetin itselleen. Vuonna 1933 hän otti vastaan kirkkohistorian professuurin Erlangenin yliopistossa Baijerissa. Vuonna 1935 hänen passinsa peruutettiin, mutta hänen suosionsa luennoitsijana sekä tiedekunnan dekaanin antama suojelus auttoivat hänet säilyttämään virkansa koko kansallissosialismin valtakauden ajan.
Sasse säilytti laajat yhteytensä. Yhdysvalloissa hänestä käytettiin lempinimeä Mr Lutheran. Hänet tunnettiin toisaalta voimakkaana konservatiivisten näkemysten puolustajana, mutta samalla hänellä oli runsaasti läheisiä yhteyksiä yli tunnustuskuntarajojen. Hän oli myös mukana australialaisessa katolisten ja luterilaisten välisessä dialogissa. Hän eläköityi vuonna 1972. 9. elokuuta 1976 hän kuoli tulipalossa kotonaan Adelaidessa. Hänet haudattiin Centennial Park Cemetery -hautausmaalle. Muistokirjoituksen laatija kutsui häntä "Australian merkittävimmäksi hankinnaksi mannermaiselta teologiselta kentältä".
Hermann Sasse -palkinto
Saksan Itsenäisellä evankelis-luterilaisella kirkolla on oma Sassen mukaan nimetty tunnustuspalkintonsa, Hermann Sasse -palkinto (Hermann-Sasse-Preis), jonka se jakaa vuosittain. Palkinnon arvo on 1500 euroa.
SexyPöxyt
SexyPöxyt on jalkapalloseura Espoon Laaksolahdesta. Seuran edustusjoukkue pelaa valtakunnallisessa Kakkosessa. Seuran puheenjohtaja on Ville Niemioja. Merkittävimpiin entisiin pelaajiin kuuluu Veikkausliigan entinen toimitusjohtaja Jan Walden. Seurassa on pelannut myös lukuisia entisiä liigapelaajia.
Joukkueen noustessa kolmanteen divisioonaan Palloliitto ei hyväksynyt joukkuetta nimellä SexyPöxyt, vaan se lyhennettiin muotoon Pöxyt.
Kiipu
Kiipu on noin 600 asukkaan kylä valtatien 2 tuntumassa Jänhijoen varrella Jokioisten kunnassa Kanta-Hämeessä. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä pohjoiseen Jokioisten keskustaajamasta, ja noin 15 kilometriä Forssasta luoteeseen. Vuonna 2003 Kiipu valittiin Kanta-Hämeen vuoden kyläksi.
Kiipun kylän kirjoitettu historia alkaa 1300-luvulta. Alueen ensimmäinen kartta piirrettiin 1710. Kylä levittäytyy laajalle alueelle Jänhijoen varsille, eikä varsinaista kyläkeskusta ole. Varsinainen Kiipun kylä sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Minkiön asemalta. Kiipun kyläyhdistyksen kylätalo, vuonna 1953 ruotsalaisten lahjoitusvaroilla rakennettu entinen kunnan terveystalo, sijaitsee Jokioisten Museorautatien Minkiön aseman naapurissa. Kyläyhdistys ja museorautatie tekevät yhteistyötä eri tapahtumissa.
Kiipun kylän pohjoisosassa Humppilan rajalla on Kiipunjärvi, jonka rannalla sijaitsevat Jokioisten seurakunnan leirikeskus ja Jokioisten kunnan uimaranta.
K. E. Kahva
Kaarlo Emil Kahva (ent. Kahma) (11. toukokuuta 1869 Ilmajoki – 3. tammikuuta 1909 Oulu) oli suomalainen kuuromykkäinkoulun johtaja ja oppikirjojen tekijä.
Kahvan vanhemmat olivat kauppias ja kirjuri Kaarlo Kahma sekä Justiina Amalia Killinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan yksityislyseosta 1890 ja valmistui Keisarillisesta Aleksanterin-Yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1894 ja promovoitiin maisteriksi 1897.
Kahva oli Vaasan Lehden päätoimittajana 1891–1892 ja hän oli opettajana Turun kuuromykkäinkoulussa 1896–1902 sekä Oulun kuuromykkäinkoulun johtajana vuodesta 1902 alkaen. Hän oli naimisissa vuodesta 1903 kuuromykkäinopettaja Meri Elisabeth Mittlerin kanssa. Hänen veljensä oli Kuopion kuuromykkäinkoulun johtaja Uuno Kahma.
Teoksia
Nimellä K. E. Kahva:
Nehtolampi
Nehtolampi on Päijät-Hämeessä Padasjoella Romonkulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Lummennen ja Vesijaon valuma-alueella (14.25), jonka Miestämän–Vesijaon alueeseen (14.252) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,3 metriä mpy.
The Wrecking Crew
The Wrecking Crew oli yhdysvaltalainen, Los Angelesissa toiminut studiomuusikoiden ryhmä. Siinä ovat soittaneet muun muassa kitaristit Tommy Tedesco, Glen Campbell ja Barney Kessel, rumpalit Jim Keltner ja Hal Blaine, kosketinsoittaja Leon Russell sekä basistit Larry Knechtel ja Carol Kaye. Siihen kuului myös esimerkiksi puhallinsoittajia ja lyömäsoittajia sekä taustalaulajia. Kokoonpanon toiminta päättyi 1970-luvun alkupuolella.
The Wrecking Crew on soittanut lukuisten artistien ja yhtyeiden levytyksillä, joista monet ovat olleet hittejä. Kokoonpanoa ja sen jäseniä käytettiin myös yhtyeiden omien muusikoiden sijaan, kun haluttiin varmistaa erityisesti uusien yhtyeiden soitto-osuuksien onnistuminen varatulla studioajalla. Eräs esimerkki on The Byrds -yhtyeen single ja läpimurtohitti "Mr. Tambourine Man". The Beach Boys -yhtyeen Pet Sounds -albumin kappaleiden taustat ovat kokonaan The Wrecking Crew'n soittamat albumin ideoineen ja tuottaneen Beach Boysin basisti–laulaja Brian Wilsonin ohjauksessa. Wilson sekä muut yhtyeen jäsenet suorittivat lauluosuudet. The Wrecking Crew'n jäsenet soittivat myös esimerkiksi The Monkees -yhtyeen levytyksissä sekä tv-nauhoitusten taustat, kunnes yhtye muuttui omavaraiseksi lavalla ja studiossa.
Yhtyeiden yleinen kehitys omavaraiseen suuntaan sekä muutokset pop-musiikin tyyleissä aiheuttivat studiotöiden vähenemisen ja toisaalta uuden studiomuusikko-sukupolven esiintulon 1970-luvulla, ja The Wrecking Crew yhtenäisenä muusikkoryhmänä lakkasi vähitellen.
Kakkurilampi (Ikaalinen, Sisättö)
Kakkurilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kakkurilampi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 300 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se sijaitsee noin kolme kilometriä pohjoiseen Sipsiöjärvestä Kivijärvenkulmalla. Lampea ympäröi ojitettu suo ja sitä ylittää sähkölinja. Lampeen laskee 12 suo-ojaa, joista ainakin yksi myös tuo vettä pois. Karttatiedon puuttuessa voidaan kuitenkin pitää todennäköisenä, että vedet virtaavat Sipsiöjärveen Markkolanlammen kautta. Rantaviivan pituus on 700 metriä. Rantaa reunustaa suo lukuun ottamatta pohjoista rantaa. Rantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne johtaa yhdystieltä 2764 haarautuva Tampere-Seinäjoki-junarataa seuraava maantie.
Eurythmics
Eurythmics oli brittiläinen popmusiikki-duo, jonka perustivat Annie Lennox ja Dave Stewart vuonna 1980. Yhtye saavutti kansainvälistä listamenestystä erityisesti 1980-luvun puolivälissä. Viimeisen studioalbuminsa se julkaisi vuonna 1999.
Eurythmics tunnetaan erityisesti laulaja Annie Lennoxin vahvasta äänestä sekä tuottaja/muusikko Dave Stewartin musiikillisista kokeiluista ja eri tyylilajien yhdistelystä. Eurythmicsin musiikki on tyylillisesti yhtä aikaa futuristista ja perinteistä sekä helposti lähestyttävän melodista. Ensimmäisillä levytyksillään duo käytti paljon syntetisaattoreita mutta ryhtyi myöhemmin käyttämään myös kitaroita sekä jousi- ja puhallinsoittimia. Duo tuli tunnetuksi myös teatraalisista musiikkivideoistaan.
Historia
Annie Lennox ja Dave Stewart tutustuivat toisiinsa ravintolassa Lontoossa vuonna 1975. Lennox opiskeli tuolloin Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa, ja Stewart oli juuri hajottanut folkrock-yhtyeensä Longdancerin ja kirjoitti lauluja kitaristi Pete Coombesin kanssa. Pian tavattuaan toisensa Lennox ja Stewart aloittivat suhteen keskenään ja ryhtyivät myös tekemään musiikkia yhdessä. He perustivat Coombesin kanssa yhtyeen nimeltä Catch, josta tuli vuonna 1979 post-punk-yhtye nimeltään The Tourists. Se toimi kahden vuoden ajan ja teki kolme albumia, jotka menestyivät Englannissa kohtalaisesti. Yhtye julkaisi myös kaksi top-10-singlehittiä.
Lennoxin ja Stewartin rakkaussuhde loppui vuonna 1980. Samalla lopetti myös The Tourists. Lennox ja Stewart jatkoivat kuitenkin musiikillista yhteistyötään duona nimeltä Eurythmics. He levyttivät esikoisalbuminsa In the Garden Saksassa vuonna 1981 yhdessä muun muassa Canin ja Blondien muusikoiden kanssa. Albumi sai hyvät arvostelut mutta myi heikosti. Stewart perusti sen jälkeen kotiinsa studion, jossa Eurythmics äänitti toisen albuminsa Sweet Dreams (Are Made of This) vuonna 1983. Albumin nimikappale nousi Britannian singlelistan kakkoseksi ja Yhdysvaltain listaykköseksi. Singlen menestystä auttoi sen tyylikäs ja androgyyninen video, jota Music Television esitti runsaasti. Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Vuosina 1985 ja 1986 Dave Stewart tuotti Eurythmicsin ohella myös useiden muiden tähtien levyjä. Annie Lennox näytteli elokuvassa Revolution.
Eurythmicsin seuraava albumi Savage (1987) sai vaihtelevat arvostelut eikä myynyt erityisen hyvin. We Too Are One (1989) nousi Britanniassa listaykköseksi ja tuotti pitkästä aikaa myös Yhdysvalloissa singlehitin kappaleella ”Don’t Ask Me Why”.
1990-luvun alussa Eurythmics jäi tauolle. Sen aikana Lennox teki soolouraa ja Stewart tuotti albumeja, kirjoitti elokuvien soundtrackeja sekä perusti yhtyeen Spiritual Cowboys ja aloitti oman soolouransa vuonna 1995. Vuonna 1999 kaksikko palasi yhteen ja julkaisi toistaiseksi viimeisen Eurythmics-studioalbumin Peace. Sitä seurasi kiertue ja vuonna 2003 vielä Etelä-Afrikan kiertue. Vuonna 2005 duo nauhoitti kaksi uutta kappaletta hittikokoelma-albumilleen eikä sen jälkeen ole enää levyttänyt yhdessä. Lennox kertoi vuonna 2009 ettei usko duon enää palaavan yhteen, sillä hän haluaa mennä elämässään eteenpäin. Lennox ja Stewart esiintyivät vielä yhdessä vuonna 2014 Grammyjen Beatles-konsertissa. Stewart on sen jälkeen vihjaillut, että kaksikko saattaisi vielä tehdä jonkinlaista yhteistyötä.
Vuonna 2022 Eurythmics valittiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Jämsän seurakunta
Jämsän seurakunta on seurakunta Keski-Suomessa, Jämsän kaupungissa. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakunnassa Eteläisen Keski-Suomen rovastikuntaan. Vuonna 2017 seurakunnassa oli 15 824 jäsentä. .
Tilat
=== Kirkot ===
=== Siunauskappeli ===
Puolan kirjallisuus
Puolan kirjallisuus on Puolassa pääosin puolaksi kirjoitettua kirjallisuutta. Sillä on ollut ttärkeä tehtävä puolalaisen kulttuurillisen ja polittisen identiteetin säilyttämisessä.
Varhaiset vuodet
Kirjoitustaito tuli Puolaan katolisen kirkon mukana, ja niinpä vanhimmat Puolassa kirjoitetut teksti on kirjoitettu latinaksi.
Puolan kielen vanhimpana kirjallisena muistomerkkinä pidetään 1300-luvulla kirjoitettuja niin sanottuja Pyhän ristin saarnoja. Samalta aikakaudelta on peräisin Bogurodzica dziewica, vanhin tunnettu puolalainen runo ja uskonnollinen laulu, joka on hymni Neitsyt Marialle. Puolalaisten ritarien kerrotaan laulaneen sitä Tannenbergin (puolalaisittain Grunwaldin) taistelussa vuonna 1410.
Puolan kirjallisuuden kehittymiseen Kasimir III Suuren kaudella vaikutti Krakovan yliopiston perustaminen vuonna 1364.
Renessanssi
Renessanssiajalla puolasta kehittyi jo elävä kulttuurikieli. Aikakauden tärkeimpiä runoilijoita olivat Mikołaj Rej (1505–1569) ja varsinkin Jan Kochanowski (1530–1584), joka kirjoitti runsaasti muun muassa uskonnollista runoutta, mutta tunnetaan nykyisin ennen kaikkea pikkulapsena kuolleen Urszulka-tyttärensä muistoksi kirjoittamastaan valitusrunokokoelmasta Treny.
Tuonaikaisista uskonnollisista kirjailijoista merkittävin oli kuitenkin Piotr Skarga (1536–1612). Skarga oli jesuiittapappi, saarnaaja ja vastauskonpuhdistaja, joka muistetaan ennen kaikkea saarnoistaan ja pyhimyselämäkertojen kokoelmasta Żywoty Świętych. Kirja ei ollut ainoastaan uskonnollisesti tärkeä, vaan kirjallisesti merkittävä elävän kerrontatyylinsä ansiosta. Siitä ilmestyi kahdeksan painosta kirjailijan elinaikana, ensimmäinen vuonna 1579.
Barokki ja sarmatismi
Puolalaisen barokin erikoislaatuisimpia piirteitä oli sarmatismi. Sarmatialaisuudella tarkoitettiin käsitystä Puolasta idän ja lännen välissä olevana välittäjänä, ei suinkaan lännen etuvartiona. Sarmatialaisuus korosti Puolan yhteyttä muun muassa vanhaan liittolaiseen Turkkiin ja Puolan ja Liettuan kaksoismonarkian luonnetta monikansallisena valtiona, johon mahtui myös itäisiä kansoja ja kulttuuripiirteitä. Puolalaisen barokin mielenkiintoisin teos on kuitenkin Jędrzej Kitowiczin jo aikakauden lopussa laatima massiivinen tapainkuvaus, Opis obyczajów.
Valistus
Barokkia seurasi valistuksen aika, jolloin Puolan kirjallisuus sai vaikutteita lännestä, etenkn Ranskasta ja Englannista. Puolalaiset kiinnostuivat oman kulttuurinsa sauojelusta vieraan vallan alla, ja näytelmät ja kansanrunouden muodot kuten balladit kasvattivat suosiotaan.
George Hincapie
George Hincapie Garcés  (s. 29. kesäkuuta 1973 Queens, New York City) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä, joka oli parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa. Hän voitti Gent–Wevelgem-klassikon vuonna 2001.
Puolan kirjallisuus
Valistus
Valistuksen tunnetuimpia edustajia olivat Julian Ursyn Niemcewicz, Ignacy Krasicki, Hugo Kołłątaj ja Stanisław Staszic. Niemcewicz (1757–1841) muistetaan ennen muuta poliittisesta komediastaan Powrót posła vuodelta 1791. Hän osallistui nuoruudessaan puolalaisten vastarintaan venäläisiä vastaan, mutta palasi aikanaan amerikkalaisesta maanpaostaan Puolaan, missä hänestä tuli laillisuuden kannattaja ja maanalaisen poliittisen toiminnan vastustaja. Hugo Kołłątaj (1750–1812) taas oli merkittävä poliittisen lehtikirjoittelun ja lehdistön pioneeri. Ignacy Krasicki oli jo vanhempaa sukupolvea, Warmian hiippakunnan piispa, joka kuoli kypsällä iällä vuonna 1801, muutamaa vuotta aiemmin koko Puolan hengelliseksi johtajaksi (prymas) kohottuaan. Krasicki tunnetaan nykyään ennen muuta nokkelista aforismeistaan:
George Hincapie
Hincapie aloitti ammattilaisuransa Motorola-tallissa vuonna 1993. Hän ajoi vuodesta 1997 lähtien US Postalin sekä sitä vuonna 2005 seuranneen Discovery Channel Pro Cycling Teamin väreissä, kunnes talli lopetti toimintansa kauden 2007 jälkeen. Vuosina 2008–2009 hänen tallinsa oli Team Columbia ja vuosina 2010–2012 BMC Racing Team.
Puolan kirjallisuus
Valistus
"Tiedätkö, miksi kello soi niin äänekkäästi? Siksi, että se on sisältä tyhjä."
George Hincapie
Hincapie oli ainoa pyöräilijä, joka ajoi Lance Armstrongin joukkuetoverina tämän jokaisessa alun perin voittamassaan Ranskan ympäriajossa 1999–2005. Syyskuussa 2012 Hincapie sai puolen vuoden kilpailukiellon osallisuudestaan Armstrongin ja US Postal -tallin dopingskandaaliin. Hän menetti kaikki kilpailutuloksensa 31. toukokuuta 2004 – 31. heinäkuuta 2006 väliseltä ajalta.
Puolan kirjallisuus
Romantiikka
Puolalaista romantiikkaa tuskin voidaan ajatella mainitsematta Joachim Lelewelin (1786–1861) nimeä. Lelewel oli kaikkien romanttisten runoilijoiden esikuva ja aatteellinen vaikuttaja, joka osallistui kiivaasti puolalaisten vastarintaan maan jakaneita miehittäjiä, ennen muuta venäläisiä vastaan. Lelewelin kirjallinen työ liittyi ennen kaikkea hänen toimintaansa historioitsijana ja oman historiakoulukunnan perustajana.
Lelewelin innoittamista romanttisista runoilijoista tärkein oli Puolan kansallisrunoilija, Nowogródekissa (sittemmin Neuvostoliiton Novogrudok, nyt Valko-Venäjän Navaharodak) syntynyt Adam Mickiewicz (1798–1855). Mickiewiczin laajasta runotuotannosta parhaiten tunnettaneen Puolan kansalliseepos, yhtaikaa romanttinen ja hieman humoristinenkin esitys vanhan maalaisaatelin elämästä: Pan Tadeusz. Näytelmä Dziady ("Pyhäinmiesten päivä" – näytelmän nimi on pikemminkin valkovenäjää kuin puolaa) oli vielä vuonna 1968 kiistelty. Näytelmän kuuluisin kohta, suuri improvisaatio, päättyy Jumalalle osoitettuihin katkeriin sanoihin: Sinä et ole maailmankaikkeuden Herra, vaan sen tsaari! Tapaa, jolla näyttelijä tulkitsi tämän monologin, pidettiin neuvosto- ja venäläisvastaisena, ja näytelmä kiellettiin, mistä seurasi mellakoita.
Yanwen Logistics
Yanwen Logistics , virallisesti Beijing Yanwen Logistics Company Limited, on kiinalainen logistiikka- ja postialanyritys, joka toimittaa paketteja kiinalaisista verkkokaupoista länsimaihin. Monesti AliExpress tai Wish-verkkokaupoista tehdyn ostoksen toimittajana toimii Yanwen.
Puolan kirjallisuus
Romantiikka
Suuri romanttinen runoilija oli Cyprian Kamil Norwid (1821–1883). Norwidia ei omana aikanaan arvostettu paljoakaan, mutta hänen runonsa löydettiin myöhemmin ja hän nousi klassikoksi.
Yanwen Logistics
Yrityksen toimittamissa lähetyksissä seurantakoodissa on valtion sijasta on kirjaimet YP tai YW (Yanwen Post), esimerkiksi UV123456789YP (vertaa esimerkiksi seurantakoodiin LO123456789CN, jossa CN tarkoittaa Kiinaa).
Puolan kirjallisuus
Romantiikka
Koska romantiikkaan liittyi oleellisesti kapinahenki valloittajia vastaan erityisesti Venäjän omimassa Puolan osassa, kaikki romantiikan ajan merkittävimmät runoilijat kuolivat maanpaossa – yleensä Pariisissa, joka on aina ollut yksi puolalaisen emigraation, erityisesti poliittisen ja intellektuaalisen, keskuspaikkoja. Mickiewicz menehtyi kuitenkin Istanbulissa koleraan yrittäessään värvätä sotilaita hyökkäämään Venäjälle.
Yanwen Logistics
Toiminta
Yanwen Logistics toimii 50 kiinan kaupungissa ja sen pääkonttori sijaitsee Pekingissä. Yritys toimii pääasiallisesti välittävänä osapuolena, joka toimittaa paketit Eurooppaan paikallisten kuljetusyhtiöiden hoitaessa perille kuljetuksen. Yritys kuljettaa pakettejaan maa-, meri- ja ilmateitse. Yanwen omistaa yli 300 kulkuneuvoa.
Puolan kirjallisuus
Positivismi
Positivismi tarkoittaa Puolassa tuiki erilaista aatetta kuin muualla maailmassa. Puolalainen positivismi viittaa poliittiseen ja kulttuuriseen virtaukseen, joka vastusti itsetarkoituksellista kapinointia ja isänmaallista uhrautumista ja halusi vallankumoustaistelun ja maanpaon sijasta jäädä kotiin rakentamaan puolalaista kulttuuria.
Yanwen Logistics
Toiminta
Keskimäärin yritys ottaa toimitettavakseen yli 1,5 miljoonaa lähetystä joka päivä. Yritys arvelee luvun nousevan 3,2 miljoonaan päivittäiseen lähetykseen vuonna 2021. Yritys toimii 214 maassa.
Puolan kirjallisuus
Positivismi
Positivismin aikakaudella puolaan kehittyi urbaani keskiluokka, jonka joukosta nousi sivistyneistö. Aikakauslehdet olivat tärkeit uusien aatteiden levittäjinä.
Yanwen Logistics
Pakettivaihtoehdot
Lähetysten ominaisuudet riippuvat paketin tyypistä:
Puolan kirjallisuus
Positivismi
Aikakauden merkittävin naiskirjailija lienee ollut Eliza Orzeszkowa (1841–1910), joka aloitti uransa romantikkona, mutta siirtyi Puolan kapinoiden turhuuden uuvuttamana positivismin ja yhteiskunnallisen realismin suuntaan. Orzeszkowa oli hyvin tuottelias kirjailija, mutta hänen teoksistaan merkittävin lienee mammuttiromaani Nad Niemnem ("Niemenjoella").
Bolesław Prus (oikealta nimeltään Aleksander Głowacki, 1847–1912) oli hänkin pettynyt kapinallinen, joka vaihtoi romantiikan positivismiin ja realismiin. Prusin laaja tuotanto kuuluu 1800-luvun puolalaisen kirjallisuuden terävimpään kärkeen. Häntä on verrattu muun muassa Charles Dickensiin, ja epäilemättä hän on yhä sekä lukukelpoinen, luettu että suosittu klassikko. Novellit ja journalistinen tuotanto ovat ehkä volyymiltaan laajin osa hänen tuotantoaan, mutta tunnetuimmat teokset lienevät Varsovan elämää eeppisesti kuvaava romaani Lalka ("Nukke") ja historiallinen romaani Faraon ("Faarao").
Maria Konopnicka (1842–1910) kuuluu positivismin aikakauteen, mutta hänen tuotannostaan muistetaan kuitenkin parhaiten katkera ja kostonhimoinen isänmaallinen laulu Rota ("Vala").
Aikakauden kansainvälisesti kuuluisin puolalainen kirjailija on toki mammuttimaisista historiallisista romaaneistaan tunnettu Henryk Sienkiewicz (1846–1916), Puolan ensimmäinen Nobel-palkittu kirjailija, jonka teokset Quo Vadis, Vedenpaisumus ja Ristiritarit (alkut. Krzyżacy) ovat käännetty suomeksikin. Sienkiewiczin tunnetuimmat teokset ovat eeppisiä historiallisia romaaneja, mutta rivien välistä on helppo huomata, että esimerkiksi romaani Quo Vadis, joka kuvaa terrorin ja kauhun ilmapiiriä keisari Neron julmasti hallitsemassa Roomassa käsinkosketeltavan todellisesti, on oikeastaan allegorinen kuvaus puolalaisten elämästä tsaarin Venäjällä. Romaani esittää luonnollisesti kristityt tulevaisuuden voimana ja sivistyksen pelastajina rappeutuneessa Roomassa, mutta kiehtovinta siinä on kuitenkin Petronius Arbiterin, uskottavasti kuvatun sivistyneen roomalaisen pakanan henkilökuva – Petronius on todellinen historiallinen henkilö, Neron hovimies ja kirjailija, jonka romaanikatkelma Trimalkion pidot oli Sienkiewiczille tärkeä lähdeteos kristillisten legendojen ohella.
Stefan Żeromski (1864–1925) oli positivismin aikakauden kirjailijoita hänkin, mutta innostui sittemmin sosialismista. Hän kirjoitti proosaa – novelleja, romaaneja ja lehtikirjoituksia
Positivismin B-joukkueeseen lienee luettava aikakauden iskulauseita mielellään viljellyt, mutta lähinnä Harlekiini-tyyppisiä kartanoromaaneja kirjoittanut Maria Rodziewiczówna.
Nuori Puola
Nuori Puola viittaa niin sanotun fin de siècle -modernismin puolalaiseen esiintymismuotoon, toisin sanoen 1800–1900-lukujen vaihteen kirjallisuuteen ja taiteeseen. Aikakaudella tulivat tutuiksi niin dekadenssi, uusromantiikka, symbolismi, impressionismi kuin jugend-tyylikin – viimeksi mainittua kutsutaan puolaksi nimellä secesja.
Kirjallisuudessa nuorpuolalaisuuden tärkein edustaja oli Stanisław Wyspiański (1867–1907), joka ei ollut ainoastaan kirjailija, vaan myös arkkitehti ja kuvataiteilija. Ei ihme, että hän kirjoitti ennen kaikkea näytelmiä, joita toteuttaessaan hän sai soveltaa käytäntöön monilahjakkuutensa jokaista puolta: hän oli teatterimies, joka osasi lavastaa itse omat näytelmänsä! Kuuluisin Wyspiańskin monista näytelmistä, Andrzej Wajdan elokuvasovituksen ansiosta myös kansainvälisesti, on Wesele ("Häät"). Näytelmä kertoo satiirisella otteella naiivista kaupunkilaisälyköstä, joka isänmaallisuutensa osoitukseksi on menossa naimisiin maalaistytön kanssa. Hääjuhlan pyörteissä kohtaavat sulhasen ja morsiamen kovin erilaiset ystävät ja sukulaiset. Näytelmällä on kuitenkin myös myyttinen ulottuvuus, jota edustaa Puolan kansallisen mytologian hahmo, arvoituksellinen ukrainalainen profeetta Wernyhora.
Tadeusz Żeleński (1874–1941), kirjailijanimeltään Boy, oli ennen kaikkea esseisti ja teatteriarvostelija. Hänen omia teoksiaan merkittävämpiä olivat hänen käännöstyönsä, sillä hän käänsi käytännöllisesti katsoen koko uudemman ranskalaisen kirjallisuuden äidinkielelleen. Hän joutui saksalaisten murhaamaksi toisen maailmansodan aikana.
Leopold Staff (1878–1957) aloitti nuorpuolalaisena modernistina, ja jatkoi runoilijanuraansa pysyen aktiivisena ja uudistumiskykyisenä miltei kuolemaansa saakka. Nuorpuolalaisella kaudellaan hän oli ennen kaikkea nietzscheläinen individualisti.
Sotienvälinen aika
Sotienvälisellä ajalla laskettiin jo peruskivet puolalaiselle nykykirjallisuudelle. Monet tuolloin aloittaneet tekijät jatkoivat kirjallista toimintaansa pitkälle sodanjälkeiselle ajalle. Kirjallisten koulu- ja kuppikuntienkin perustaminen, joista kuuluisimpia olivat Skamander ja Żagary, oli suosittua.
Jan Brzechwa
Jan Brzechwa, oikealta nimeltään Jan Lesman (1900–1966) oli oikeastaan asianajaja ammatiltaan; hän kirjoitti satiirisia runoja aikuisille ja lapsille. Poliittiselta vakaumukseltaan hän oli kallellaan kommunisteihin päin jo ennen toista maailmansotaa, jonka jälkeen hän toimi sosialistisen järjestelmän halukkaana propagandistina. Viimeisten vuotensa aikana hän tuntuu kuitenkin luopuneen sekä kirjallisesta luomistyöstä että kommunismista. Hänet tunnetaan parhaiten runosta Chrząszcz ("Ötökkä"), joka alkaa kuuluisalla säkeellä:
Los Angeles Xtreme
Los Angeles Xtreme oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue Los Angelesistä, Kaliforniasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Läntistä divisioonaa. Xtreme voitti kauden 2001 mestaruusottelun, jota kutsuttiin nimellä Million Dollar Game.
Puolan kirjallisuus
Jan Brzechwa
W Strzebrzeszynie chrząszcz brzmi w trzcinie...
Los Angeles Xtreme
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Xtremen kotikenttä oli 93 607 katsojan Los Angeles Memorial Coliseum.
Puolan kirjallisuus
Jan Brzechwa
Säe tarkoittaa "Strzebrzeszynissä ötökkä surisee kaislikossa". Siitä on tullut suosittu ääntämisharjoitus muun muassa puolan kielen opiskelijoiden keskuudessa. Mahdollisesti apokryfisen anekdootin mukaan sitä käytettiin sodan aikana tunnussanana saksalaisten vakoojien paljastamiseksi, koska he eivät moista osanneet ääntää.
Los Angeles Xtreme
Ainoalla kaudellaan Xtreme pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti seitsemän ja hävisi kolme. Joukkue selvisi pudotuspeleihin, joissa se voitti välierissä Chicago Enforcersin 33–16, ja finaalissa San Francisco Demonsin 38–6.
Puolan kirjallisuus
Józef Czechowicz
Józef Czechowicz (1903–1939) oli kotoisin Lublinista nykyisen Puolan itärajalta, ja hänen kirjallinen työnsä ja runotuotantonsa on merkittävimmältä osaltaan omistettu kotikaupungin kuvaamiselle. Hän kouluttautui opettajaksi ja toimi runoilijan mainetta saatuaan myös lehtimiehenä. Kolmikymmenluvun alkupuolella hän muutti Lublinista Varsovaan, mutta evakuoitiin takaisin kotikaupunkiinsa sodan alettua. Czechowicz kuoli saksalaisten pommituksissa 9. syyskuuta 1939.
Bruno Jasieński
Bruno Jasieński, oikeastaan Wiktor Zysman, syntyi vuonna 1901 Sandomierzin lähellä Klimontówissa. Nuorena opiskelijana Bruno innostui venäläisistä futuristeista, kuten Majakovskista ja Hlebnikovista, ja pyrki luomaan puolalaista futurismia. Vuosina 1926–29 hän asui Pariisissa toimien muun muassa puolalaisten lehtien kirjeenvaihtajana ja siirtyi poliittisilta mielipiteiltään radikaalisti vasemmalle. Kolmikymmenluvun alussa hän siirtyi Neuvostoliittoon ja toimi mukana paikallisessa kulttuurielämässä kirjoittaen sosialistis-realistista kirjallisuutta puolaksi. Mihinkään kriittisyyteen tai vallanpitäjien arvosteluun hän ei syyllistynyt, pikemminkin päinvastoin; silti hänkin joutui vuonna 1937 suurten puhdistusten uhriksi, pidätettiin ja katosi jonnekin Siperiaan.
Jarosław Iwaszkiewicz
Jarosław Iwaszkiewicz (1894–1980) kuului Leopold Staffin ihailijakerhona aloittaneen Skamander-kirjailijaryhmän perustajiin. Iwaszkiewicz oli erittäin tuottelias proosakirjailija, mutta laati myös runoja. Kommunismin vuosina Iwaszkiewicz toimi virallisesti hyväksyttynä kirjailijana ja kulttuuribyrokraattina. Pääteos on laaja romaani puolalaisen maa-aatelin kohtaloista 1900-luvun historian pyörteissä, Sława i chwała ("Maine ja kunnia"), mutta sitä ei pidetä kirjailijan parhaana kirjana. Puolalaiset ohjaajat Jerzy Kawalerowicz ja Andrzej Wajda ovat filmatisoineet useita Iwaszkiewiczin teoksia.
Bolesław Leśmian
Bolesław Leśmian (1878–1937), syntyjään juutalainen ja sukunimeltään Lesman, opiskeli nuorena lakia Kiovassa Ukrainassa, mutta muutti vuosisadan vaihteessa Varsovaan. Hän pyrki tuotannossaan yhdistämään monien eri kirjallisten aikakausien vaikutteet ja kapinoimaan poroporvarillisuutta vastaan fantasiamaailmoja luomalla. Kauhuromantiikka unimaailmoineen oli yksi hänen innoittajiaan, ja oli varsin sopivaa, että juuri hän käänsi puolaksi Edgar Allan Poen novellit.
Czesław Miłosz
Czesław Miłosz (1911–2004) syntyi Liettuan Šeteiniaissa kaksikielisessä ympäristössä ja oppi sekä liettuan, puolan että venäjän kielet jo pikkupoikana. Liettuan ja Puolan rajaseudun metsämaisemat ovat oleellinen osa hänen runouttaan ja kirjallista työtään, ja nuorena poikana hän olikin eräkirjallisuuden ylimpiä ystäviä. Historian dramaattiset tapahtumat, kuten Puolan itsenäistymiseen ja sen jälkeisiin itärajan siirtoihin liittyneet levottomuudet, sittemmin neuvosto- ja saksalaismiehitys ja toinen maailmansota, käänsivät hänen elämänsä ja runotuotantonsa kuitenkin toisenlaisille urille. Hän opiskeli Vilnan yliopistossa ja julkaisi ensimmäiset runonsa ylioppilaiden lehdessä. Sotienvälisenä aikana hän oli vasemmistolainen ja sai eräässä vaiheessa potkutkin Puolan radiosta mielipiteittensä vuoksi. Sodan aikana hän toimi vastarintaliikkeessä, sodan jälkeen jonkin aikaa kommunistisen Puolan diplomaattina ennen loikkaustaan Ranskaan 1951. Sekä kotimaa että puolalaiset emigrantit pitivät häntä petturina, ja asiat alkoivat muuttua vasta, kun hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1980.
Miłoszin teoksista kotimaassa arvostettaneen eniten hänen valtaisaa runotuotantoaan. Ulkomailla tunnetumpia ovat proosateokset, kuten hänen kaksi romaaniaan Zdobycie władzy (ruots. Maktövertagandet, saks. Das Gesicht der Zeit, engl. The Seizure of Power), joka käsittelee kommunistien vallankaappausta toisen maailmansodan jälkeen, ja suomeksikin käännetty Issan laakso (Dolina Issy), joka kertoo hänen lapsuudestaan Liettuassa. Merkittäviä ovat myös hänen esseistiset analyysinsa kommunistisen diktatuurin vaikutuksesta arkielämään ja kulttuuriin, kuten suomeksikin käännetyssä teoksessa Vangittu mieli (Zniewolony umysł), sekä Itä-Euroopan kansoista, kuten teoksessa Rodzinna Europa (ruots. Mitt Europa, saks. West und Östliches Gelände, engl. Native Realm).
Krzysztof Kamil Baczyński
Toisen maailmansodan aikaisesta puolalaisesta kirjallisuudesta tuskin voidaan puhuakaan mainitsematta Krzysztof Kamil Baczyńskin (1921–1944) nimeä. Baczyński, joka kirjoitti salanimellä Jan Bugaj, oli sodan alkaessa tuore ylioppilas. Saksalaisten miehitettyä maan hän toimi aktiivisesti maanalaisessa "Harmaat rivit" (Szare Szeregi) -partiolaisjärjestössä, josta aikanaan siirtyi maanalaisen Armia Krajowan, vastarinta-armeijan, riveihin. Samalla hän opiskeli puolalaista filologiaa Varsovan maanalaisessa yliopistossa. Sekä runoilija että hänen tuore vaimonsa kaatuivat vähän yli kahdenkymmenen ikäisinä Varsovan kansannousun barrikadeilla alkusyksystä 1944.
Baczyńskin koko runotuotanto on syntynyt toisen maailmansodan vuosina. Häntä pidetään toisen maailmansodan aikojen taiteellisesti parhaana ja koskettavimpana kuvaajana: vuoden 1939 tappion jälkeisen talven tunnelmat ovat käsinkosketeltavia. Isänmaallisen hengennostatuksen sijasta hän uskaltautuu miettimään myös sinänsä oikean asian puolesta taistelevan partisaanin eettisiä ongelmia. Armia Krajowan viimeisten veteraanien hautajaisissa hänen runonsa ovat käytännössä pakollista ohjelmaa.
Tadeusz Borowski
Tadeusz Borowski (1922–1951) oli abiturientti-iässä, kun saksalaiset miehittivät Puolan. Hän opiskeli puolalaista filologiaa maanalaisessa yliopistossa toimien samalla rakennustyöläisenä. Vuonna 1943 hän joutui natsien keskitysleiriin. Sodan loppuun asti Borowski oli leirivanki ja joutui raatamaan ankarissa töissä sekä näkemään läheltä natsien äärimmäisiä julmuuksia. Sodan jälkeen hän kuvasi niitä novelleissa, joita nyttemmin on suomennettu kokoelmassa Kotimme Auschwitz (Like, 2005). Borowski toimi sodan jälkeen myös lehtimiehenä ja propagandistina, joka koetti hysteerisesti uskotella itselleen ja muille kommunismin olevan välttämätön vastavoima natsismin ja fasismin raakuudelle. Erään hänen synkimmistä novelleistaan lopettaa pahaenteisesti saksankielinen laulukatkelma und morgen die ganze Welt – "ja huomenna koko maailma": on helppoa uskoa, että Borowski vielä sodan jälkeenkin uskoi natsismin, tai jonkin senkaltaisen, voivan levittää Auschwitzin julmuudet koko maailmaan. Alle kolmenkymmenen ikäisenä Borowski riisti hengen itseltään. Mahdollisesti päätökseen oli syynä osaltaan myös kommunismin toivon osoittautuminen turhaksi – se, että Stalin ei lopultakaan ollut Hitleriä parempi isäntä.
Witold Gombrowicz
Witold Gombrowicz (1904–1969) oli aatelissyntyinen laki- ja talousmies, joka ei kuitenkaan jaksanut pitkään toimia opiskelemissaan ammateissa, koska veri veti kirjailemaan. Ennen sotaa hän kirjoitti muun muassa absurdin romaanin Ferdydurke, jonka Jerzy Skolimowski 1990-luvun alussa elokuvasi englanniksi nimellä Thirty Door Key. Ferdydurken päähenkilö on mies, joka kolmekymppisenä pannaan takaisin koulun penkille, koska hän ei ole mennyt naimisiin (tämä lienee viitannut Gombrowiczin tunnettuun homoseksuaalisuuteen). Tällaiset absurdit käänteet ovat ominaisia Gombrowiczin tuotannolle yleisemminkin. Hänen keskeisiä teemojaan ovat poroporvarillisen yhteiskunnan ihmiselle pakottamat konventiot (upupienie) ja teennäinen rooli (gęba), jonka ihminen konventioiden pakkovallassa joutuu omaksumaan.
Toisen maailmansodan aattona Gombrowicz lähti maanpakoon Argentiinaan, mistä käsin hän voimattomana seurasi isänmaansa tuhoa miehittäjien kynsissä. Sodan jälkeen hän kirjoitti muun muassa romaanin Pornografia (suom. "Pornografiaa"), joka sijoittuu Puolan vastarintaliikkeen piiriin sodan aikana. Pääteoksena pidettäneen kuitenkin viisi-kuusikymmenluvulla syntyneitä Gombrowiczin päiväkirjoja (Dzienniki).
Paweł Jasienica
Paweł Jasienica, oikealta nimeltään Leon Lech Beynar (1909–1970) syntyi – kuten Lenin – Simbirskissä, syvällä Venäjällä. Hän taisteli Puolan armeijassa saksalaisia vastaan vuonna 1939 ja osallistui sen jälkeen maanalaisen Armia Krajowa-vastarintaliikkeen toimintaan. Sodan jälkeen hän toimi myös antikommunistisena partisaanina. Hänen yksikkönsä johtaja joutui kidutetuksi ja teloitetuksi, ja Leon Lech Beynar itse oli pitkiä aikoja sairaalassa. Hän otti salanimekseen sairaalan nimen Jasienica ja kirjoitti tällä nimellä useita värikkäitä ja suosittuja historiallisia romaaneja, joiden taustat hän huolellisesti tutki. Hänet tunnettiin myös henkilökohtaisesta rohkeudestaan, joka ei miellyttänyt kommunistisen Puolan salaista poliisia: nyttemmin onkin osoittautunut, että Jasienican vaimo oli agentti. Jasienica kuului 1950-1960-lukujen vaihteessa myös Krzywe Kołon klubiin, merkittävään älymystön keskustelukerhoon, jota johti kirjallisuudenhistorioitsijana ja toisinajattelijana tunnettu Jan Józef Lipski; toinen merkittävä jäsen oli Puolan toisinajattelijoista ehkä suurin: Adam Michnik.
Stanisław Jerzy Lec
Stanisław Jerzy Lec, syntyjään Stanisław Jerzy de Tusch-Letz (1909–1966) on Puolan kansainvälisesti kuuluisin mietelmäkirjailija. Sitä vastoin hänen runojaan ei tunneta Puolan ulkopuolella. Hän oli ennen toista maailmansotaa vasemmistoaktivisti. Hän joutui saksalaisten keskitysleirille, mutta kertomuksen mukaan hänen onnistui paeta sieltä juuri ennen jo määrättyä teloitusta pukeutumalla saksalaisen upseerin univormuun.
Hän toimi Puolan ulkoministeriön palveluksessa mutta koetti elämänsä ehtoolla emigroitua Israeliin. Hän ei kuitenkaan viihtynyt siellä kuin pari vuotta ja palasi Varsovaan, missä hän kuoli.
Sławomir Mrożek
Sławomir Mrożek (1930-2013) on Puolan tunnetuimpia nykykirjailijoita myös maan rajojen ulkopuolella. Hän debytoi alkujaan pilapiirtäjänä, mutta siirtyi sittemmin kirjoittamaan irvailevia, satiirisia novelleja, joissa pantiin halvalla sekä reaalisosialistisen arjen absurdeja piirteitä että puolalaisen nationalismin pompöösejä piirteitä. Kommunistipuolueen johtajien (salaisesta poliisista puhumattakaan) huono huumorintaju sai kuitenkin kirjailijan siirtymään väljemmille vesille, ja hän viettikin vuodet 1963–1996 lännessä, muun muassa Saksassa, Ranskassa ja Meksikossa.
Mrożekin nimestä on tullut puolalaisille jo käsite, jolla he viittaavat äärimmäisiin absurditeetteihin. Hänen tuotantonsa tunnetuimpia teoksia ovat suomeksikin käännetty satiirikokoelma Elefantti ja meilläkin suosittu näytelmä Emigrantit.
Nobelistit
Kuusi puolalaista kirjailijaa on saanut Nobelin kirjallisuuspalkinnon
Aiheesta muualla
Poolse schrijvers
Aleksanteri Suuren hauta
Aleksanteri Suuren hauta sijaitsi ensin Memfiissä ja sitten Aleksandriassa Egyptissä. Sen tarkempaa sijaintia ei kuitenkaan tiedetä, ja se on ollut arkeologian suuria arvoituksia.
Historia
Aleksanteri Suuri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa. sotaretkensä aikana. Tämän jälkeen ruumiin omistuksesta tuli kiistaa diadokkien eli Aleksanterin sotapäälliköiden ja seuraajien välillä. Ptolemaios I sieppautti ruumiin, jota oltiin viemässä Makedoniaan suurella katafalkilla, ja toi sen Egyptiin. Eräänä tarkoituksena oli hänen oman legitimiteettinsä nostaminen Aleksanterin seuraajana.
pienoiskuva|vasen|Aleksanterin katafalkki. Piirros 1800-luvulta perustuen [[Diodoros Sisilialainen|Diodoros Sisilialaisen kuvaukseen.]]
Memfiissä
Ruumis sijoitettiin ensin Egyptin vanhaan pääkaupunkiin Memfiihin. Sen tarkempaa sijaintipaikkaa ei tunneta. On ehdotettu, että Ptolamaios olisi voinut käyttää viimeisen egyptiläisen faaraon Nektanebo II:n haudaksi alun perin tarkoitettua hautakammiota. Se sijaitsi Memfiin hauta-alueella Sakkarassa Serapeionin yhteydessä.
Aleksandriassa
Ptolemaios II siirrätti Aleksanterin ruumiin Aleksandriaan noin vuonna 280 eaa. Aleksandriassa hauta sijaitsi antiikin aikaisten lähteiden mukaan kaupungin keskustassa Ptolemaiosten omien hautamausoleumien yhteydessä osana kuninkaallisten palatsien aluetta. Kyseinen hautakompleksi tai hautamuistomerkkien kokonaisuus rakennettiin Ptolemaios IV:n aikana vuonna 215 eaa. Hän sijoitti sinne sekä edeltäjiensä että Aleksanterin ruumiin. Hautakompleksi tunnettiin nimellä Sema eli ”Hauta”, tai Soma  eli ”Ruumis”, jota nimeä Strabon käyttää. Jälkimmäinen nimitys voi olla peräisin juuri siitä, että siellä oli yksi muita huomionarvoisampi ruumis.