cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fayez Tarawneh
Nuoruus ja opiskelu
Tarawneh syntyi vuonna 1949. Hän suoritti taloustieteen kandidaatin tutkinnon Jordanian yliopistosta. Hänellä oli myös maisterin tutkinto (1974) ja tohtorin tutkinto (1980) taloustieteessä, molemmat Etelä-Kalifornian yliopistosta.
Ura
Tarawneh oli Jordanian suurlähettiläs Yhdysvalloissa ja johti Jordanian valtuuskuntaa, joka vastasi vuonna 1994 rauhanneuvotteluista Israelin kanssa. Pääministenä Tarawhnek toimi 20. elokuuta 1998 – 4. maaliskuuta 1999. Hän oli kuningas Husseinin kauden viimeinen pääministeri. Kuninkaallisen hovin päälliköksi hänet nimettiin vuonna 1999. Hän oli aiemmin ollut muun muassa ulkoministerinä sekä kauppaministerinä. Tarawneh nimitettiin senaattoriksi vuonna 2003.
Tarawneh kuoli 15. joulukuuta 2021 72-vuotiaana.
Palkinnot ja tunnustukset
Tarawnehille myönnettiin vuonna 1995 israelilaisen Elyakim Rubinsteinin kanssa Gabrielin rauhanpalkinto roolistaan neuvotteluissa, jotka johtivat Israelin ja Jordanian rauhansopimuksen allekirjoittamiseen lokakuussa 1994.
Avaruuden merivirrat
Avaruuden merivirrat (The Currents of Space) on tieteiskirjailija Isaac Asimovin kirjoittama kirja, jonka tapahtumat sijoittuvat kaukaiseen tulevaisuuteen, aikaan, jolloin ihmiskunta on asuttanut Linnunradalla satojatuhansia maailmoja. Teoksen on suomentanut Anja Tuovinen, ja suomennoksen on kustantanut WSOY.
Juoni
Tarinassa Trantorin imperiumi on alkanut laajeta Linnunradan keskustassa, ja tarinan tapahtumien aikaan se hallitsee noin puolta Linnanradan asutuista maailmoista. Trantorin ongelmana on estää vielä itsenäisten tähtien välisten valtakuntien yhdistyminen sitä vastaan, mikä voisi aiheuttaa äärimmäisen tuhoisan sodan ja estää Trantorin laajeneminen koko Linnunrataa käsittäväksi imperiumiksi.
Tapahtumat keskittyvät Florina-planeetalle, jonka alkuasukkaat ovat naapuriaurinkokunnan Sark-planeetan orjuuttamia.
Florina tuottaa korvaamattoman arvokasta mutta tuntemattomasta syystä vain Florinassa kasvavaa puuvillan kaltaista kyrt-kasvia, jota käytetään muun muassa avaruusalusten moottoreissa ja kalliissa muotivaatteissa.
Tarina alkaa, kun eräästä Florinan kylästä löydetään heitteille jäänyt ja muistinsa menettänyt muualta kotoisin oleva mies, jota kukaan ei ole ennen nähnyt eikä kukaan tiedä, miten hän on ilmestynyt kylään. Mies ei osaa aluksi edes puhua. Nimen Rik saava mies alkaa ajan myötä muistaa yhä enemmän menneisyydestään ja Florinaa uhkaavasta kauheasta vaarasta.
Arviointeja
Monet teosta kommentoineet pitävät teosta korkeintaan keskinkertaisena, jos sitä vertaa vaikka alkuperäiseen Säätiö-sarjaan. Teos ei kuitenkaan ole läheskään niin heikko kuin Asimovin Säätiö- ja Robotit-sarjoille kirjoittamamat jatko-osat. Teoksessa on joitain hyviä elementtejä, esimerkiksi pääosin kolmen päähenkilön varaan rakentuva juoni toimii melko hyvin.
Espanja Eurovision laulukilpailussa
Espanja on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 1961 lähtien. Maa on ollut vuodesta 1999 lähtien yksi kilpailun viidestä suuresta rahoittajamaasta, minkä johdosta se pääsee automaattisesti finaaliin.
Primal Exhale
Primal Exhale on Excalionin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 17. heinäkuuta 2005.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Jarmo Myllyvirta, ellei toisin mainittu.
Espanja Eurovision laulukilpailussa
Espanja on voittanut Eurovision laulukilpailun kahdesti, vuosina 1968 ja 1969 (jaettu voitto kolmen muun maan kesken). Sen matalin sijoitus on 26. sija vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Espanjan kaikissa edustuskappaleissaan käytettiin ainakin osittain espanjan kieltä aina vuoden 2016 kilpailuun asti. Tuolloin Espanjaa edusti Barei kokonaan englanninkielisellä kappaleella ”Say Yay!”.
Edustuskappaleet
<div class="noprint" style="background-color: #F0F8FF; color: #000000; font-size: 90%; padding: 0.2em 0.2em 0.2em 2em; margin-bottom: 1em; border: 1px solid #ff0000;">Huom! Vuosien 1961–1974 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi. Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Nykyinen pistejärjestelmä
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Singlet 1974–76
Singlet 1974–76 on Juice Leskisen ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1976. Kokoelma sisältää kaikki Leskisen singlet vuosilta 1974–1976, A-puolella singlejen A-puolet ja B-puolella singlejen B-puolet. CD-versio kokoelmasta ilmestyi vuonna 1989. Alkuperäinen LP sisälsi J. K. Juntusen piirtämän sarjakuva-aiheisen sisuspussin.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Kalaallit Nunaata Radioa
Kalaallit Nunaata Radioa on Grönlannin yleisradioyhtiö. Se tuottaa ainoan koko saaren kattavan televisiokanavan. Yhtiö on perustettu vuonna 1958, televisiolähetykset alkoivat vuonna 1982 ja internetsisältöä alettiin tuottaa vuonna 1996.
HD-lähetykset aloitettiin vuonna 2020.
Melasniemi
Melasniemi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Apate
Apate (, "petos, huijaus") oli kreikkalaisessa mytologiassa petoksen, vilpin ja kavaluuden jumalatar, jonka vastine roomalaisessa mytologiassa oli Fraus. Hän oli Nyksin tytär ja Cicero mainitsee hänen isäkseen Ereboksen.
Apaten vastakohta oli Aletheia, totuuden jumalatar.
Laajasalo
Laajasalo on saari ja Helsingin 49. kaupunginosa Kaakkois-Helsingissä. Kaupunginosan osa-alueita ovat Kruunuvuorenranta, Yliskylä, Jollas, Hevossalmi ja Tullisaari.
Laajasalon peruspiiri
Helsingin peruspiirin numero 603:n nimi on sama kuin kaupunginosan eli myös Laajasalo. Peruspiiriin kuuluvat Laajasalon kaupunginosan lisäksi Santahaminan, Vartiosaaren ja  Villingin kaupunginosat.
Esihistoria ja Ruotsin vallan aika
Laajasalo on ollut alkujaan lappalaisten ja hämäläisten kalastusaluetta. Paikannimien perusteella alueella on mahdollisesti ollut esihistoriallisella ajalla Hämäläisen Hauhon Vitsiälän Puupon vanhan kantatalon omistuksia. Alueella on saattanut sijaita myös pysyvää asutusta.
Ruotsalaiset tulivat alueelle keskiajalla, jonka seurauksena myös alueen paikannimet ruotsalaistettiin. Muutamia suomalaisnimiä kuitenkin säilyi (esim. Mustajärvi) ja osa jäi kertomaan alueen aiemmasta käytöstä, esimerkiksi lappalaisiin viittaava Lappvik ja suomalaisiin viittaava Finsviks Ängen.
Ruotsin vallan aikana saarelle perustettiin kartanoita, muun muassa Degerö (1600-luvun puolivälissä), Stansvik (erotettiin Degeröstä 1798) ja Turholm (oli olemassa ainakin jo 1500-luvulla). Stansvikin kartanon mailla toimi useaan otteeseen rautakaivos vuodesta 1776 alkaen, viimeksi vuonna 1839. Sieltä on löydetty muitakin arvokkaita mineraaleja, kuten ametisteja. Kaitalahdessa toimi vuosina 1787–1789 pieni hopeakaivos, josta saatiin myös lyijyä ja sinkkiä. Jollaksen ”kartano” ei ole koskaan ollut varsinainen säteritila, toisin kuin Uppbyn tila, jonka päärakennus on kuitenkin kartanoksi hyvin vaatimaton.
1800- ja 1900-luvut
Laajasalo kuului Helsingin maalaiskuntaan, kunnes se liitettiin Helsinkiin vuoden 1946 alussa toteutetussa suuressa alueliitoksessa. Vuonna 1922 se oli muodostettu taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Alueliitokseen saakka saaresta käytettiin vain ruotsinkielistä nimeä Degerö, mutta vuonna 1946 otettiin käyttöön suomennos Laajasalo (vanh. ruots. deger = suuri). Degerön täsmällinen suomennos olisi Isosaari, mutta koska tämä nimi oli jo käytössä Helsingin alueella, Laajasalo vahvistettiin vuonna 1946 kylän ja vuonna 1959 kaupunginosan nimeksi.
Satama- ja nykyaika
pienoiskuva|[[Laajasalon öljysatama|Entisen sataman öljylaituri Kruunuvuorenrannassa. Öljy-yhtiöt poistuivat uuden asuinalueen tieltä vuonna 2010. ]] Laajasalon öljysatama perustettiin vuonna 1951. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa saarelle rakennettiin runsaasti kerrostaloja. Vilkkain rakennustoiminta pääsi käyntiin, kun Uppbyn tilan omistaja myi noin sata hehtaaria maitaan rakennusliike Wuoriolle. Uppbyn tilan päärakennus tunnetaan nykyään Ylistalona. Satamatoiminta päättyi vuonna 2010, ja sen tilalle alettiin uutta Kruunuvuorenrannan asuinaluetta. Pienempää yritystoimintaa edustavat kaksi venealan yritysten keskittymää Sarvaston venesatamassa ja Puuskaniemessä.
Liikenne
Herttoniemestä Laajasaloon johtaa nelikaistainen Laajasalontie, jonka reilun kilometrin pituinen osuus Tilliruukinlahden ylittävältä sillalta Kuvernöörintien ja Koivusaarentien risteykseen on melko moottoritiemainen ja sillä on kaksi eritasoliittymää. Tie on tarkoitus muuttaa kaupunkibulevardiksi vuosina 2020–2022.
Julkinen liikenne hoidetaan metron liityntälinjoin Herttoniemen metroasemalle. Lisäksi Laajasaloon kulkee yöbusseja Rautatientorilta aikoina, jolloin metro ei kulje.
Kruunusillat
Elokuussa 2016 päätettiin toteuttaa Kruunusillat-hanke, joka sisältää kymmenen kilometrin mittaisen raitiotieyhteyden Laajasalosta siltoja pitkin päärautatieasemalle. Kolme uutta siltaa rakennetaan välille Kruunuvuorenranta–Korkeasaari, Korkeasaari–Nihti ja Nihti–Merihaka. Siltojen myötä reitti Kruunuvuorenrannasta päärautatieasemalle lyhenee 5,5 kilometrillä ja pyöräilymatka keskustaan lyhenee 40 minuutista 20 minuuttiin. Reitille suunniteltuja merkittäviä vaihtoyhteyksiä ovat Nihti (Kalasatama–Pasila-raitiotie) ja Hakaniemi (metro). Laajasalossa raitiotie kulkee kahteen eri päätepisteeseen, Yliskylään ja Haakoninlahdelle.
Palvelut ja toimintaa
pienoiskuva|Marraskuussa 2018 avattu [[kauppakeskus Saari korvasi 1970-luvulla rakennetun ostoskeskuksen.]] Suurin osa Laajasalon kaupallisista palveluista on keskittynyt Yliskylään, jossa on myös kirkko ja terveyskeskus. Marraskuussa 2018 Yliskylään avattiin Kauppakeskus Saari, jossa sijaitsee myös kauppakeskuksen tiloissa toimiva kirjasto. Vanhan Yliskylän ostoskeskuksen paikalle rakennetaan asuinkerrostaloja.
Laajasalossa on kaksi suomenkielistä peruskoulun ala-astetta (Tahvonlahden ja Poikkilaakson ala-asteet) ja yksi yhtenäinen peruskoulu (Laajasalon peruskoulu). Peruspiirissä on lisäksi Santahaminan ala-aste. Lukio lakkautettiin vuonna 2009, jolloin se yhdistettiin Etu-Töölön lukioon. Ruotsinkielinen ala-aste Degerö lågstadieskola on nimestään huolimatta Herttoniemessä, tosin erittäin lähellä Laajasalon siltaa. Helsingin kristillinen opisto, Suomen vanhin kristillinen kansanopisto, toimii saaren pohjoisosassa.
Laajasalossa toimii myös yksityinen Snellman-korkeakoulu, joka kouluttaa opettajia steinerkouluihin ja varhaiskasvattajia steinerpäiväkoteihin. Snellman-korkeakoulu sijaitsee Jollaksessa ja sen rakennukset edustavat pääosin orgaanista arkkitehtuuria. Snellman-korkeakoulu on Suomen ainut virallisesti tunnustettu yksityinen korkeakoulu.
Lemminkäinen (täsmennyssivu)
Lemminkäinen tarkoittaa seuraavia asioita:
Lal Jayawardena
Lal Jayawardena (n. 1934–2004) oli srilankalainen taloustieteilijä ja diplomaatti. Hänellä oli useita merkittäviä toimia sekä kotimaassaan että ulkomailla. Jayawardena toimi YK:n WIDER-instituutin johtajana 1985–1993. Hän oli presidentin taloudellinen neuvonantaja, talousministeri ja suurlähettiläs useaan otteeseen.
Hän toimi myös Suomessa.
Adam Jones
thumb|Adam Jones Roskildessa vuonna 2006. Adam Thomas Jones (s. 15. tammikuuta 1965, Libertyville, Illinois, Yhdysvallat) on amerikkalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Toolin kitaristi. Hän toimii myös Melvinsin kiertuekitaristina ja on vieraillut muutamilla Melvinsin albumeilla. Hän on esiintynyt myös Jello Biafran ja Melvinsin yhteisellä kiertueella ja vieraili albumeilla Never Breathe What you Can't See ja Sieg Howdy!.
Jones vastaa Toolin animoiduista musiikkivideoista. Jones on myös taidemaalari.
Jones aloitti lapsena viulun soiton. Vuonna 1980 hän perusti Tom Morellon kanssa yhtyeen Electric Sheep, joka kuitenkin hajosi myöhemmin. Jones soitti yhtyeessä bassoa. Hän muutti Los Angelesiin ja ryhtyi opiskelemaan Hollywoodin meikkausakatemiassa. Hän opiskeli myös elokuvien erikoistehosteiden tekemistä. Kalifornian vuosinaan Jones tapasi Maynard James Keenanin, Paul d'Amourin ja Danny Careyn, ja vuonna 1990 he perustivat Toolin.
Jones omistaa useita Gibson Les Paul -kitaroita ja käyttää Diezelin, Marshallin ja Mesa Boogien vahvistimia ja Ibanezin pedaaleja.
Fengfeng
Fengfengin kaivospiiri (, pinyin: Fēngfēng Kuàng Qū) on kaupunkipiiri prefektuuritason kaupunki Handanissa Hebein maakunnan eteläosassa Kiinassa. Kaupunkipiirin pinta-ala on 320 neliökilometriä ja väkiluku noin puoli miljoonaa (vuonna 2010).
Kuntatasolla Fengfengin kaivospiiri jakauttuu yhdeksään suurkuntaan. Piirikunnan hallintokeskus sijaitsee Linshuin suurkunnassa.
Alueella sijaitsee merkittävä hiilikaivoskeskus. Fengfengistä saadaan maan terästeollisuudelle ja myös vientiin hyvänlaatuista koksia.
Martinique
Martinique on Ranskan merentakainen departementti ja hallintoalue (département d’outre-mer, DOM) Länsi-Intiassa Karibianmerellä. Se on Pienten Antillien saari, ja sen pinta-ala on noin 1 128 neliökilometriä ja asukasluku 397 728 (vuonna 2011). Rantaviivaa on 350 kilometriä. Pääkaupunki on Fort-de-France. Koska Martinique kuuluu Ranskaan, se on myös osa Euroopan unionia ja euroaluetta.
Martinique on kuuluisa kirjailijoistaan ja 1980-luvulla kehittyneestä zouk-musiikista. Vientituotteita ovat muun muassa rommi, sokeri ja ananas.
Historia
250px|thumb|vasen|Fort-de-France piirroksessa 1700-luvulta. Ennen eurooppalaisten tuloa Martiniquella asuivat arawakit, jotka saapuivat saarelle noin 400–300 eaa. Myöhemmin saarelle tulivat karibit, jotka kutsuivat saarta nimellä Madinina. Kristoffer Kolumbus oli ensimmäinen saaren havainnut eurooppalainen. Hän löysi saaren vuonna 1493, mutta rantautui saarelle vasta vuonna 1502. Kolumbus antoi saarelle nimen Martinica (ranskaksi Martinique), Pyhän Martinuksen mukaan. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset olivat Pierre Belain d’Esnambucin johtama ranskalaisten ryhmä, joka tuli saarelle vuonna 1635. Siirtolaiset perustivat saaren luoteisosaan pienen linnoituksen ja asutuksen, josta kehittyi sittemmin pääkaupunkina toiminut Saint-Pierre. Seuraavana vuonna Ranskan kuningas Ludvig XIII laillisti orjuuden Ranskan Länsi-Intiassa. Orjatyövoiman avulla ranskalaiset vahvistivat saaresta otettaan, ja vuonna 1649 he perustivat Fort-de-Francen linnoituksen saaren eteläosaan. Siirtolaiset ajautuivat pian yhteenottoihin karibien kanssa, kun metsää hakattiin sokeriruokopeltoja varten, ja syttyneen sodan seurauksena karibeja kuoli ja jäljelle jääneet siirrettiin vuonna 1660 saarelta pois. Martinique herätti kiinnostusta myös brittien parissa, ja he miehittivät saarta Napoleonin sotien aikana vuosina 1794–1815. Miehityksen aikana saaren talous kukoisti, kun sokeria myytiin Ranskan sijasta brittien markkinoille. Miehityksen takia saari säästyi myös Ranskan vallankumouksen aiheuttamalta hävitykseltä. Kun britit palauttivat saaren Ranskalle vuonna 1815, maan olot olivat jo rauhoittuneet.
260px|thumb|oikea|St-Pierreä Mount Peléen purkauksen jälkeen vuonna 1902. 1800-luvulla sokerin hinta alkoi laskea sen liiallisen tuotannon ja sokerijuurikkaan markkinoille tulon vuoksi, minkä seurauksena saaren poliittista elämää hallinneet suurmaanomistajat menettivät poliittista valtaansa ja orjuutta vastustanut Viktor Schoelcherin johtama liike sai puolestaan lisää valtaa. Paljolti Schoelcherin vaikutuksesta orjuus lopetettiin Ranskan Länsi-Intiassa vuonna 1848, ja häntä pidetäänkin paikallisena kansallissankarina. Vuonna 1902 Martinique koki Karibian historian pahimpiin lukeutuneen luonnonkatastrofin, kun Saint-Pierre kaupunki tuhoutui Mont Peléen purkauksessa. Surmansa sai noin 30 000 henkeä, ja sen jälkeen pääkaupungiksi tuli Fort-de-France.
Toisessa maailmansodassa Martinique asettui Vichyn Ranskan puolelle, mutta Yhdysvaltain laivaston saarto pakotti sen kääntymään Vapaan Ranskan puolelle.
Vuonna 1946 Martiniquesta tuli Ranskan merentakainen departementti, ja vuonna 1974 sen hallintoa samankaltaistettiin tavallisten departementtien kanssa. 1970-luvun lopulla alkoi työpaikkojen vähäisyydestä johtunut suurimittainen muutto Ranskan mannermaalle. Vuonna 2007 saarelle osui hurrikaani Dean, joka tuhosi saaren banaanisadon lähes kokonaan. Taloudelliset tappiot olivat noin 240 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, minkä lisäksi kaksi ihmistä kuoli. Martiniquella ja muilla Ranskan Karibian saarilla oli vuonna 2009 suuria työttömyydestä johtuneita mellakoita, joiden takia on sovittu alueelle annettavasta suuremmasta taloudellisesta tuesta.
Politiikka
Martiniquen nykyinen prefekti on Lauren Prévost, joka astui virkaansa vuonna 2011. Prefektin nimittää Ranskan presidentti viiden vuoden ajaksi, ja valinnassa neuvoa antaa sisäasiainministeriö. Saaren hallintoelimet ovat yksikamariset yleisneuvosto ja alueneuvosto. Yleisneuvostossa on 45 jäsentä ja alueneuvostossa 41. Molempien jäsenet valitaan yleisillä vaaleilla kuusivuotiskausien ajaksi. Ranskan senaattiin Martiniquelta valitaan kaksi jäsentä ja kansalliskokoukseen neljä. Alueneuvoston johdossa on Serge Letchimy ja yleisneuvostoa johtaa Josette Manin. Hallinnollisesti Martinique muodostuu neljästä arrondissementista, 45 kantonista ja 34 kunnasta. Martiniquella on ollut nationalistista liikehdintää, mutta Ranskan taloudellisen tuen menettämisen pelossa nationalistien kannatus ei ole ollut kovin suurta. Saaren suuremmasta autonomiasta järjestettiin kansanäänestys vuonna 2010, ja siinä 80 prosenttia äänestäneistä vastusti autonomian lisäämistä.
Maantiede
220px|thumb|vasen|Martinique satelliittikuvassa. Martiniquen pinta-ala on yhteensä 1 128 neliökilometriä. Saari on noin 80 kilometriä pitkä ja noin 35 kilometriä leveä. Se on Ranskan merentakaisista alueista pienimpiä. Pinnanmuodoltaan saari koostuu kolmesta massiivista. Saaren korkein vuori on tulivuori Mont Pelée, joka kohoaa 1 397 metrin korkeuteen. Saaren keskustassa on Carbetvuoristo, jonka korkein kohta on 1 195 metriin kohoava Piton Lacroix. Saaren eteläosassa on lisäksi 504 metrin korkuinen Mont Vauclin. Saaren jokia ovat etelässä Mont Vauclinilta alkunsa saavat Salée ja Pilote, keskiosissa Carbetvuoristosta virtaavat Lorrain, Galion, Capot ja Lézarde. Myös pohjoisosissa on jokia, mutta ne ovat hyvin pieniä. Saaren pohjoinen rannikko on jyrkkää kalliota, joka loivenee etelään mentäessä. Saaren kaksi suurta lahtea ovat Fort-de-France ja Marin. Martiniquen ilmasto vaihtelee kausittain vain vähän. Keskimääräinen lämpötila on 26 °C, ja keskimääräiset alimmat lämpötilat ovat 20–22 °C ja korkeimmat 30–32 °C. Keskimäärin 300 päivänä vuodessa koillisesta puhaltavat pasaatituulet viilentävät ilmastoa jonkin verran. Etelästä tulevat lämpimät ja kosteat tuulet tuovat ajoittain mukanaan hurrikaaneja. Sadetta tulee alueen pinnanmuodoista riippuen vuosittain 1 000–10 000 millimetriä.
Luonto
230px|thumb|oikea|Martiniquen metsää. Martinique voidaan jakaa neljään kasvillisuusalueeseen, jotka ovat rannikko, alamaa, entinen metsävyöhyke ja ylimmät vuorten rinteet. Rannikolla on suuria mangroverämeitä, joista suurin sijaitsee Fort-de-Francen lahdella. Alamaan kasvillisuusvyöhyke ulottuu rannikolta noin 460 metrin korkeuteen. Sen kasvillisuuteen kuuluvat esimerkiksi erilaiset orkideat, saniaiset ja puista esimerkiksi mahonki. Alamaan yläpuolisilla alueilla on entinen metsävyöhyke, jossa kasvaa edelleen paikoittain suuria puita. 900 metristä ylöspäin kasvillisuus on harvaa muutamia metsiköitä lukuun ottamatta. Metsät kattavat saaren pinta-alasta yhteensä noin neljänneksen. Eläimiä saarella on vain vähän. Käärmeitä yritettiin epäonnistuneesti tuhota saarelta tuomalla sinne mungoja. Käärmeiden sijasta ne hävittivät paikallisia lintulajeja, joista osa hävisi kokonaan.
Talous
Martiniquen talous perustuu muiden Karibianmeren alueiden tavoin muutamalle maataloustuotteelle sekä matkailulle. Saari on myös hyvin riippuvainen Ranskan tuesta. Martiniquen elintaso kuuluu kuitenkin Karibian korkeimpiin. Maatalous tuotti vuoden 1997 arvion mukaan kuusi prosenttia bruttokansantuotteesta; teollisuus tuotti 11 prosenttia ja palvelut 83 prosenttia. Vuoden 2003 arvion mukaan Martiniquen bruttokansantuote oli 6,117 miljardia Yhdysvaltain dollaria, joka teki henkilöä kohden 14 400 dollaria. Paikallisen teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi kala- ja hedelmäsäilykkeet sekä virvoitusjuomat. Taloudellista tukea on pyritty ohjaamaan myös esimerkiksi jahtien ja urheiluveneiden rakentamiseen. Ennen tärkeän sokeriruo’on tuotanto on vähentynyt, ja sitä käytetään nykyisin pääasiassa rommin tuotantoon. Banaanin tuotanto on sitä vastoin lisääntynyt, ja sitä viedään eniten Ranskan mannermaalle. Suurin osa esimerkiksi lihasta ja vihanneksista joudutaan tuomaan muualta. Matkailu työllistää noin 11 000 henkilöä, ja se on ohittanut tärkeysjärjestyksessä maatalouden. Turisteja tulee etenkin risteilyaluksilla pääasiassa Ranskasta, Kanadasta ja Yhdysvalloista. Martinique on Karibian suosituimpia turistikohteita.
Liikenne
220px|thumb|vasen|[[Martinique Aimé Césaire kansainvälinen lentoasema.]] Martiniquelta on säännölliset meri- ja lentoyhteydet Ranskaan ja Pohjois-Amerikkaan. Pääsatama sijaitsee Fort-de-Francessa. Myös La Trinitessä ja Le Marinissa on satamat. Fort-de-Francesta itään Lamentinissa sijaitsee Martinique Aimé Césairen kansainvälinen lentoasema. Sisäitä liikennettä hoitavat paikalliset bussiyhtiöt ja pienet matkustajalaivat. Tieverkkoa oli vuonna 2000 yhteensä 2 105 kilometriä.
Väestöjakauma
Martiniquen väestö on taustaltaan sekalaista, ja eri etniset ryhmät ovat sekoittuneet voimakkaasti. Eurooppalaiset siirtolaiset olivat pääasiassa peräisin Normandiasta, Bretagnesta, Pariisista ja muista Ranskan osista. Ensimmäisten eurooppalaisten siirtolaisten jälkeen tuotiin orjia Afrikasta, ja heidän jälkeensä on tullut pieniä määriä siirtolaisia esimerkiksi Intiasta, Syyriasta ja Libanonista. Nykyisin siirtolaisia tulee muista Karibian osista, esimerkiksi Dominicalta ja Haitilta. Monet heistä ovat saarella laittomasti. CIA:n julkaiseman The World Factbookin mukaan väestöstä 90 prosenttia on taustaltaan afrikkalaista alkuperää tai afrikkalaisten, valkoisten ja intialaisten sekoituksia. Valkoisia on väestöstä viisi prosenttia, ja loput koostuvat pääasiassa itäaasialaisista ja kiinalaisista. Varhaisista siirtolaisista polveutuvasta valkoisesta väestöstä käytetään nimitystä békés. Ranskan mannermaalta hiljattain muuttaneita kutsutaan nimellä metros. Katolisten osuus Martiniquen väestöstä oli vuoden 1997 arvion mukaan 85 prosenttia. Protestantteja oli 10,5 prosenttia, muslimeja 0,5 prosenttia ja hinduja 0,5 prosenttia. Martiniquen virallinen kieli on ranska, jonka lisäksi saarella puhutaan martiniquen kreolia. Kreoliin on sekoittunut muun muassa ranskaa, englantia ja afrikkalaisia kieliä. Vähemmän puhuttuihin kieliin kuuluvat esimerkiksi vietnam, arabia ja kiina.
Riipan rautatieasema
Riipan rautatieasema on rautatieliikennepaikka Kokkolan kaupungin Riipan kylässä rataosalla. Liikennepaikka sijaitsee noin kymmenen kilometrin etäisyydellä Kälviän ja Kannuksen keskustaajamista. Liikennepaikka on miehittämätön junakohtauspaikka jota ohjataan kaukokäytöllä Seinäjoen rautatieasemalta käsin, eikä siellä ole kaupallista henkilö- tai tavaraliikennettä.
Martinique
Kansalliset symbolit
250px|thumb|oikea|Martiniquen epävirallinen lippu. Martiniquen epävirallinen lempinimi on Ile aux Fleurs eli kukkien saari. Toinen saaresta käytetty nimitys on Pays des Revenants, jolla viitataan paikkaan, jonne palataan mielellään. Myös puista gommier-nimellä tunnettua kalastusvenettä ja bakoua-hattua pidetään saaren symboleina. Saaren maskotti on kolibri. Saarella on epävirallinen lippu, joka juontaa juurensa 1700-luvulla ranskalaisten kauppalaivojen käyttämään lippuun. Lipussa kuvattu käärme on keihäskäärmeen sukulainen Bothrops lanceolatu, paikallisella nimellään fer-de-lance. Virallisissa yhteyksissä käytetään epävirallisen lipun sijasta Ranskan lippua.
Riipan rautatieasema
Riipan asemarakennus on Bruno Granholmin suunnittelema vuonna 1903 valmistunut tyypin 5 platformskjul -pysäkkirakennus. Rakennuksessa oli alun perin avoin keskiosa, joka on laudoitettu umpeen vuonna 1946. Muutostöissä rakennus on myös menettänyt Granholmin asemille tyypilliset puuleikkauksensa ja sen ulkonäköä on pelkistetty. Asemarakennus on maalattu ja sen tiilikatto on uusittu kesällä 2004. Liikennepaikan pysäkkirakennus muutettiin asetinlaitehuoneeksi 1980-luvulla.
Asemarakennuksen omistajanvaihdos
Jokioisten Museorautatieyhdistys osti asemarakennuksen ja se oli tarkoitus siirtää Jokioisten Museorautatielle lokakuussa 2018. Siirto kuitenkin peruuntui paikallisen kotiseutuyhdistyksen valituksen takia. Kotiseutuyhdistys perui kuitenkin hakemuksensa pian sen tekemisen jälkeen välttääkseen enempää riitaa. Yhdistys linjasi, että se ei ollut tietoinen myynnistä. Kokkolan kaupunki hyväksyi lopulta aseman siirron edellyttämän purkuluvan ja ely-keskus katsoi vaarantamiskiellon aiheettomaksi. Aiemmin Liikennevirasto on linjannut rakennuksen olevan liian lähellä uutta kaksoisraidetta. Asemarakennus siirrettiin lavetilla 11.-12.12.2018 Humppilaan ja seuraavana päivänä se nostettiin uudelle kivijalalleen.
Martinique
Kirjallisuus
Orjuuden aikana ja sen jälkeen Martiniquelle kehittyi rikas ja omaperäinen suullinen tarinaperinne. Paras esimerkki siitä ovat kansansadut, jotka kertovat ovelasta kanista (compère lapin). 1930-luvulla syntyi kirjallisuuteen ja filosofiaan keskittynyt Négritude-aate, jonka tärkeimpiä vaikuttajia oli Martiniquella syntynyt Aimé Césaire. Aatteen taustalla oli mustien sosiaalisen tilanteen ja kulttuurin edistäminen sekä yhteyksien luominen afrikkalaisiin tapoihin. Césairen tapaan kirjoitti myös Édouard Glissant. Muita martiniquelaisia kirjailijoita ovat esimerkiksi Frantz Fanon, Patrick Chamoiseau ja Raphaël Confiant.
Musiikki
Beguine on Martiniquella kehittynyt tanssimusiikki, joka sai alkunsa 1930-luvulla. Sittemmin siitä kehittyi tunnetumpi zouk. Zoukin tekivät tunnetuksi Martiniquen ulkopuolella yhtyeet, kuten Kassav ja Compagnie Créole, ja se on paljolti korvannut käytössä beguinen. Gwo-ka on paikallinen omalaatuinen rummutustyyli.
Aseseppä
Tehtäviä
Ase voidaan valmistaa joko kokonaan alusta asti itse tai ase voidaan koota valmiista osista joita ovat muun muassa piippu, lukko, lukkorunko, tukki ja tähtäimet. Aseeseen tehtävät muunnostyöt ovat usein lukon muutoksia, kaliiperin muuttaminen, tähtäinten säätö ja muutostyöt kuten esimerkiksi tukin muokkaaminen soveltumaan esimerkiksi ampujan pituudelle. Korjaustyöt ovat yleensä rikkoutuneiden metalli- tai puuosien korjausta tai vaihtamista. Tällaisia ovat muun muassa nallipiikki, tukin puuosat, tähtäimet ja iskurit. Entisöintityöt ovat yleensä vanhojen aseiden restauroimista mahdollisimman lähelle alkuperäistä kuntoa. Yleisimpiä huoltotöitä ovat koneiston sekä piippujen huollot. Koristetöitä ovat muun muassa erilaiset kaiverrukset, upotukset ja pintakäsittelyt metalliin ja puuhun.
NBA-kausi 1966–1967
NBA-kausi 1966–1967 oli NBA-liigan 21. kausi. Runkosarja käynnistyi 15. lokakuuta 1966 ja päättyi 19. maaliskuuta 1967. Boston Celticsin mestaruusputki katkesi, kun Philadelphia 76ers voitti San Francisco Warriorsin 24. huhtikuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.
Runkosarja
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti
Impious Havoc
Impious Havoc on suomalainen vanhan koulukunnan black metal -yhtye. Impious Havoc perustettiin Huittisissa vuonna 2001.
Algazara
Algazara on vuonna 1987 ilmestynyt Piirpauke-yhtyeen kahdeksas studioalbumi. Levyllä on mukana yhtyeen ensimmäinen virallinen laulaja, espanjalainen Cinta Hermo. Hänet oli löydetty Andalusiasta, jossa Piirpauke harjoitteli ennen albumin äänitystä. Laulajasta huolimatta suurin osa kappaleista on instrumentaaleja, ainoastaan kolmessa kuullaan varsinaista laulua. Materiaaliltaan albumi sisältää lähinnä kansansävelmiä.
Albumi on julkaistu Suomessa LP-levynä ja Saksassa LP- ja CD-levynä. Keski-Euroopassa levyn julkaisi saksalainen Jaro Medien. Kannen on vuoden 1984 Ilahu illalla -albumin tapaan suunnitellut saksalainen graafikko Friedel Muders.
Tuomas Kilvoittelijan kirja
Historia
Tuomas Kilvoittelijan kirja on ajoitettu noin vuosiin 150–225. Kirjoituksen ainoa tunnettu koptinkielinen käsikirjoitus perustuu mitä todennäköisimmin kreikankieliseen alkutekstiin. Kirjoituksen muodostumisesta on useita teorioita. Koska kirjoituksesta vain noin kolme viidesosaa muodostaa dialogin ja loppuosa on Jeesuksen monologia, kirjoitus on alun perin saattanut muodostua kahdesta erillisestä kirjoituksesta. Koska kirjoituksella on kaksi nimeä, jotkut ovat arvelleet sen olleen alun perin kirje, ”Kilvoittelijan kirje”, jonka on kirjoittanut hellenistisen filosofian omaksunut juutalainen. Myöhemmin kirjoitukselle olisi annettu kristillinen asetelma ja se olisi muutettu dialogiksi.
Sisältö
Kirjoituksen alku on hyvin samanlainen kuin Tuomaan evankeliumissa – kirjoitus esittää olevansa Jeesuksen salattua opetusta apostoli Tuomaalle. Näiden kirjoitusten välillä on myös muita yhteyksiä muun muassa pelastusta koskevissa käsityksissä.
Kirjoituksen sisältö on tyyliltään melko gnostilainen siinä, että se painottaa yksityistä, salattua tietoa. Kirjoituksesta kuitenkin puuttuvat kaikki viittaukset gnostilaiseen kosmologiaan, jotka ovat tyypilliä useille muille erityisesti setiläisen gnostilaisuuden kirjoituksille. Näin teksti on todennäköisemmin tulosta juutalaisen ja hellenistisen ajattelun yhteensulautumasta, joka on osoitettu kristilliselle yleisölle.
Jeesus puhuu Tuomaalle ”kaksoisveljenään” ja ”tosi ystävänään” ja kertoo hänelle kuolevaisuudesta ja erityisesti seksuaalisuudesta. Kirjoitus käsittelee muun muassa seksuaalisuuden pahuutta ja selibaatin hyötyjä. Jeesus selittää, kuinka selibaatti tarjoaa tien pelastukseen, ja kuinka seksuaalinen halu on tuli, joka juovuttaa mielet ja saa sielut suunniltaan. Viisas kuitenkin pakenee himoa ja totuuden etsijä voi löytää levon. Lopussa Jeesus kuvaa, minkä rangaistuksen selibaatin pilkkaajat saavat, ja lausuu kaksitoista valitusta himosta, joka polttaa Tuomasta.
FS Dupetit-Thouars (D625)
Dupetit-Thouars (runkonumero D625) oli Ranskan laivaston 1956 palvelukseen otettu Surcouf-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1952. Se laskettiin vesille 4. helmikuuta 1954 ja otettiin palvelukseen 15. syyskuuta 1956.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1988.
Peter Buck
R.E.M:n lisäksi Buck on esiintynyt vierailijana monien muiden yhtyeiden ja artistien levyillä (muun muassa The Replacementsin, Robyn Hitchcockin ja Eelsin albumeilla). Hän soittaa myös bassoa yhdessä R.E.M:n keikkamuusikon Scott McCaugheyn kanssa The Minus 5 -yhtyeessä ja on ollut instrumentaaliyhtye Tuataran jäsen.
Park
Park on puistoa tarkoittava sana muun muassa englannin, saksan kielen ja ruotsin kielissä.
Puistoja ja matkailukohteita
Sana park esiintyy monien puistojen nimissä, esimerkiksi:
Sukunimenä
Park on yleinen englantilainen ja korealainen sukunimi :
Rock SM
Rock SM on suomalainen musiikkikilpailu, jossa etsitään osallistuneiden joukosta paras rock-yhtye. Kilpailu oli suosituimmillaan 1980-luvun alussa, jolloin sen kautta nousi tunnetuksi monia myöhemmin menestyneitä yhtyeitä.
1990-luvulla kilpailun merkitys ja suosio alkoivat hiipua. Vuonna 1999 nuortenohjelma Jyrki yhdisti sen edellisenä vuotena aloittamaansa Jyrki Hit Challenge -kilpailuun. Kisaan päästettiin uusien kykyjen ohella myös jo tunnettuja artisteja, ja sen kärkikolmikolle oli luvassa rahapalkintoja. Kilpailu televisioitiin MTV3-kanavalla ja voittaja valittiin yleisöäänestyksen perusteella. Vuonna 2002 Rock SM -kilpailu järjestettiin yksittäisenä kilpailuna ja siihen otti osaa 811 yhtyettä. Tauon jälkeen kilpailu järjestettiin taas vuonna 2012.
1970
Muut finalistit: Elonkorjuu (Pori), Waterloo (Hämeenlinna), Isojako (Helsinki), Blue Joint (Hyvinkää) ja Kolera (Helsinki).
Kaikki kuusi finalistia esiintyivät vuonna 1971 julkaistulla Popmestarit-albumilla.
1972
Muut finalistit: Tabula Rasa (Tampere), Session (Kouvola), Starmaramba (Helsinki), Mystic (Haapajärvi) ja S.P.Insect (Vaasa).
1973
Muut finalistit: Finnforest (Kuopio), Trampas (Rovaniemi), Octopus, Headache, Ensi-apu ja Omakuva.
1974
Muut finalistit: Arktikus (Rovaniemi), Halipatsui (Haapamäki), Palatsikoira (Vihti), Sukellusvene (Lappeenranta), Lepra (Helsinki).
Hans Adam II
Hans Adam II (koko nimi Johannes Adam Ferdinand Alois Josef Maria Marco d’Aviano Pius Fürst von und zu Liechtenstein, s. 14. helmikuuta 1945 Zürich, Sveitsi) on Liechtensteinin ruhtinas. Hän on ruhtinas Frans Joosef II:n ja ruhtinatar Ginan vanhin poika. Nimen Hans Adam hän sai toimiakseen yhteytenä menneisyyden ja tulevaisuuden välillä. Ruhtinas Hans Adam I, joka hallitsi 1699–1712, oli ruhtinaskunnan perustaja.
Rock SM
1978
Loppukilpailu pidettiin Lappeenrannassa.
Hans Adam II
Elämäkerta
Hans Adam kasvoi sisarustensa kanssa Vaduzin linnassa. Hän kävi kansakoulunsa Vaduzissa, jossa hän toimi myös partiolaisena. Isänsä tavoin prinssi Hans Adam meni Schottengymnasiumin kouluun Wieniin 1956. Vuonna 1960 hän siirtyi opiskelemaan Zuoziin, missä hän valmistui sekä sveitsiläisestä että saksalaisesta lukiosta ylioppilaaksi. Myöhemmin Hans Adam toimi harjoittelijana pankissa Lontoossa. Äidinkielensä saksan lisäksi hän puhuu englantia, ranskaa ja italiaa. Syksyllä 1965 Hans Adam aloitti taloustieteen opintonsa St. Gallenin yliopistossa Sveitsissä. Hän valmistui taloustieteen lisensiaatiksi 1969.
Rock SM
1979
Loppukilpailu pidettiin Seinäjoella.
Hans Adam II
Perhe
Vuonna 1967 prinssi Hans Adam meni naimisiin serkkunsa, kreivitär Marie Kinsky von Wchinitz und Tettaun (1940–2021 ) kanssa. Parilla on neljä lasta:
Rock SM
1980
Loppukilpailu pidettiin Oulussa
Hans Adam II
Perhe
Vuonna 1984, 45 hallitusvuoden jälkeen, Hans Adamin isä, ruhtinas Frans Joosef II nimitti hänet pysyväksi edustajakseen hoitamaan mm. ruhtinaskunnan ulkopolitiikkaa. 13. marraskuuta 1989 ruhtinas Frans Joosef II kuoli, ja Hans Adam tuli ruhtinaaksi ottaen käyttöönsä järjestysluvun II.
Rock SM
1981
Loppukilpailu pidettiin Joensuussa.
Hans Adam II
Perhe
Ruhtinas Hans Adam II:n hallituskaudella Liechtenstein on liittynyt Yhdistyneisiin kansakuntiin 1990 ja Euroopan talousalueeseen 1995.
Elokuussa 2004 Hans Adam II siirsi vastuun päivittäisten päätösten tekemisestä pojalleen kruununprinssi Aloisille valmistautuen näin vallan siirtymiseen uudelle sukupolvelle. Hans Adam II on kuitenkin edelleen muodollinen valtionpäämies.
Rock SM
1983
Loppukilpailu pidettiin 12.11.1983 Jyväskylässä, Monitoimitalolla. Vuoden 1983 kilpailuun osallistui pari tuhatta soittajaa ja yli 360 rockbändiä. Järjestäjinä Jyväskylässä: Rockmuusikot ry ja JAM ry (Jyväskylä). Uutisraportti rockin SM:stä Elävä arkisto (Yle): https://yle.fi/aihe/artikkeli/2007/09/06/ragnar-hare-voitti-rock-smn-1983
1984
Loppukilpailu pidettiin Helsingin Messukeskuksessa. Loppukilpailusta nähtiin jälkilähetyksenä kooste TV:ssä.
1985
Finaalissa palkittiin stipendillä parhaista musiikillisista valmiuksista helsinkiläinen Bermuda, joka ehti uransa aikana levyttää maxi-ep:n "Kun sydän lyö" sekä lp:n "Faaraoiden unet".
Järjestettiin keväällä paljon paikallisia alkukarsintoja eri puolilla Suomea, ja alkusyksystä vielä muutamat välikarsinnat. Jo alkukarsinnassa karsiutuneista on tunnetuksi jäänyt Paska.
1986
Finaalin muut yhtyeet: Snowy Wood (Riihimäki). Kolme Seppää (Oulu). Joker Ace Band (Jyväskylä). YouTubessa finaalista: Ilona Se kävi muhun käsiks. https://youtu.be/aHMWp6Q-z6w Joker Ace Band Angel of the wild wind https://youtu.be/O7bU2P65JHU TV-ohjelma: TV1 Viihdetoimitus taltio Rock SM 1986, juontajina Liisa Akimof ja Leo Friman. Ohjaus Heikki Harma. Artikkeleita: Pluslehti: https://plus.iltalehti.fi/muistatko-nama-yhtyeet-rockin-suomen-mestaruus-ei-taannut-menestysta/
1989
Viimeinen Rockin-SM, jonka järjesti Rockmuusikot ry.
1993
Kilpailun taltioi TV2 ja se esitettiin kanavalla 15. lokakuuta 1993.
1995
Kilpailun taltioi TV2 ja se esitettiin kanavalla 1995. Vierailevana yhtyeenä Keba. Finaalissa palkittiin parhaista musiikillisista valmiuksista levy-yhtiöiden puolesta Plastika.
1998
Jyrki Hit Challengen voitti Fake kappaleella "Kylmä".
1999
Kilpailu käytiin Jyrki Hit Challenge -nimisenä Tampereen Pakkahuoneella.
2000
3. Space Bar kappaleella "Popscene" (spacebar.fi)
Kilpailu käytiin Jyrki Hit Challenge -nimisenä. Pääpalkinto oli 25 000 markkaa.
2002
1. The Grammers (Säkylä)
Loppukilpailu pidettiin Helsingin Nosturissa 10.5.2002. Ainoastaan voittaja julkistettiin, ei muita sijoja.
Muut finalistit:
2012
Loppukilpailu järjestettiin 27.10.2012 Helsingin Messukeskuksessa Musiikkimessujen yhteydessä. . Kilpailussa yleisö sai äänestää omaa suosikkiaan. Voittaja valittiin yleisöäänten ja tuomariäänten perusteella. Tuomaristossa istui YleX:n musiikkipäällikkö Tomi Saarinen, tuottaja Jukka Immonen, Mariska, Aki Tykki, Redrama sekä Antti Lehtinen.
Muut finalistit:
2013
Loppukilpailu järjestettiin 25.10.2013 Helsingin Messukeskuksessa Musiikkimessujen yhteydessä. Voittaja valittiin tuomariäänten perusteella. Tuomaristossa istui puheenjohtaja Juha Torvinen, Kari Pössi ja Jyri Kataja-Rahko.
Kunniamaininta: Sussu
Muut finalistit:
Viteleen piiri
Viteleen eli Vitelen piiri oli paikallishallintoalue Neuvostoliittoon kuuluneessa Karjalan autonomisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1927–1930.
Vuonna 1927 perustettu Viteleen piiri käsitti entiset Vitelen ja Tulemajärven kunnat sekä ja lähes puolet Vieljärven kunnasta. Sen pinta-ala oli 2 779 neliökilometriä. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 11 700 asukasta, joista 97,1 % oli karjalaisia, 1,7 % venäläisiä ja 1,0 % suomalaisia.
Piiriin kuului kymmenen kyläneuvostoa: Kinelahti, Kolatselkä, Nälmäjärvi, Palalahti, Pultsoila, Rajakontu, Suurmäki, Tuulos, Vieljärvi ja Vitele. Hallinnollinen keskus oli Viteleen kylä. Asutuskeskuksia oli yhteensä 188, joista suurimmat olivat lähes 400 asukkaan Rajakontu sekä kahden–kolmensadan asukkaan Jyrkilä, Ylänkö, Suuripuoli, Palalahti, Knässinä, Vieljärvi ja Kinelahti. Rajakonnun kylässä oli tulli- ja rajavartioasema.
Vitelen piiri lakkautettiin vuonna 1930, jolloin sen eteläosa (suunnilleen entinen Vitelen kunnan alue) liitettiin Aunuksen ja pohjoisosa (suunnilleen entisten Tulemajärven ja Vieljärven kuntien kuntien alueet) Prääsän piiriin.
Covenant-liittouma
Covenant-liittouma on Bungie Studios -pelitalon kehittämässä Halo-videopelisarjassa esiintyvä avaruusolentojen muodostama liittouma, joka taistelee ihmiskuntaa vastaan.
Yhteiskunta
Covenant-liittouma on lukuisien muukalaislajien muodostama militaristinen ja teokraattinen yhteisö, jota johtavat "profeettoina" tunnetut avaruusolennot. Liittouma laajenee sodankäynnin avulla, ja antaa kukistamamilleen lajeille mahdollisuuden liittyä liittouman jäseniksi. Mikäli laji suostuu ehdotukseen, kaikki sen historiaa ja kulttuuria koskevat asiat, esineet ja tiedot hävitetään, ja laji alistetaan orjuuteen ja pakotetaan palvelemaan liittoumaa. Liittouman liittymistä vastustavat lajit tapetaan sukupuuttoon. Ihmiskunta on ainoa laji jolle ei edes tarjottu mahdollisuutta liittyä.
Covenant-liittouma on äärimmäisen uskonnollinen, ja sen jäsenet palvovat jumalinaan edelläkävijöitä (engl. Forerunners), salaperäisiä muukalaisolentoja, jotka tuhosivat itsensä vuosituhansia sitten. Teknologisesti suunnattoman kehittyneet edelläkävijät kuitenkin jättivät jälkeensä useita artefakteja ympäri galaksia. Covenant etsii jatkuvasti näitä artefakteja, sillä he pitävät niitä korvaamattomina pyhäinjäännöksinä. Näistä tunnetuimmat ovat Halot; seitsemän rengasmaailmaa, jotka edelläkävijät rakensivat kauan sitten. Ihmiset ovat jonkinlaista sukua edelläkävijöille, sillä Covenant-liittouman aluksissa oleva artefaktien etsimiseen tarkoitettu Luminary niminen laite kykenee havaitsemaan myös ihmiset. Lisäksi Halon aktivointia varten tarvitaan elävä ihminen.
Profeettojen haaveena (ja lupauksena Covenant-liittoumalle) on aktivoida kaikki seitsemän Haloa, sillä he uskovat pääsevänsä sen jälkeen "suurelle matkalle" (engl. Great Journey); pelastukseen ja edelläkävijöiden lupaamaan taivaalliseen maahan. Covenantin uskomuksen mukaan edelläkävijät aktivoivat Halot ja näiden avulla nousivat jumaluuteen. Profeettojen uskomukset eivät kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä todellisuudessa Halot ovat uskonnollisten symbolien sijasta aseita, jotka rakennettiin loiseliötä nimeltä Tulva (engl. Flood),  vastaan. Halon aktivoiminen hävittää kaikki älylliset elämänmuodot 25 000 valovuoden säteellä, jotta Flood jäisi ilman ruokaa ja näin kuolisi hitaasti pois. Mikäli kaikki Halot aktivoi, ne kykenevät hävittämään kaiken elämän koko galaksissa.
Halo 2 -pelissä Covenant-liittouma joutui sisällissotaan ja jakautui kolmeen keskenään taistelevaan ryhmittymään: Covenant-liittoumalle uskollisiin lojalisteihin; ihmiskunnan kanssa liittoutuneisiin separatisteihin; ja sekä lojalisteja että separatisteja vastaan taisteleviin kerettiläisiin.
Lojalistien pääkaupunki oli valtaisa avaruusalus High Charity, joka Halo 2:n loppupuolella joutui Floodin valloittamaksi. Kerettiläisten pääkaupunkina toimii kaasuplaneetta Threshold, jonka kiertoradalla sijaitsi Halo: Combat Evolvedissa esiintynyt Halo. Vaikka Covenant-liittouma koostuukin useista eri roduista, liittouman yleiskielenä toimii Sangheili.
Historia
Covenant-liittouman varhaisista vaiheista on vähän tietoa. On vihjattu, että liittouma syntyi profeettojen ja Sangheilien esi-isien välisen sodan aikoihin, jolloin molemmat lajit kohtasivat edelläkävijöitä. Edelläkävijöiden ohjastamina molemmat lajit solmivat rauhan ja muodostivat yhdessä Covenant-liittouman. Seuraavien vuosisatojen sisällä liittouma laajeni ja hankki uusia lajeja jäsenikseen.
3. helmikuuta 2525 Covenant-liittouma kohtasi ensimmäistä kertaa ihmiskunnan. Yksi liittouman tutkimusaluksista havaitsi ihmisten asuttaman siirtokunnan syrjäisellä Harvest-planeetalla ja aloitti lasituksen, tuhoisan kiertoratapommituksen joka muuttaa planeetan pinnan lasin kaltaiseksi aineeksi, joka surmasi planeetan jokaisen elollisen olennon. United Nations Space Command lähetti tutkimusalus Argon ja kolme sota-alusta tutkimaan tapausta, mutta ainoastaan sota-alus Heracles palasi takaisin koettuaan pahoja vaurioita Covenantien hyökkäyksessä. Samaan aikaan profeetat julistivat ihmiset liittouman vihollisiksi ja aloittivat sodan.
Vara-amiraali Preston Cole antoi käskyn valloittaa takaisin Covenant-liittouman miehittämän siirtokunnat. Ihmiset onnistuivat raskain menetyksin, sillä kaksi kolmasosaa heidän avaruusaluksistaan tuhoutui. Tätä vuonna 2525 alkanutta ja vuonna 2531 loppunutta sodan vaihetta kutsutaan Harvest-kampanjaksi. Luminaryn avulla Covenant löysi helposti ihmiskunnan siirtokuntia ja vuoteen 2535 mennessä Covenant oli lasittanut lähes kaikki ihmiskunnan ulkoiset siirtokunnat.
Vuodet 2536-2551 etenivät ennalta-arvattavalla tavalla. Ihmiskunta saavutti vaikeita voittoja maataisteluissa ja Covenantilla oli lähes täydellinen avaruusherruus. SPARTAN-sotilaat vaikuttivat ihmiskunnan voittoihin erittäin merkittävästi. Vuonna 2543 ihmiskunta saavutti yhden merkittävimmistä avaruusvoitoistaan Psi Serpentiksen taistelussa jossa Covenant menetti kaksi kokonaista laivastoa, yhteensä yli 300 alusta. Taistelu muistetaan myös amiraali Colen viimeisenä taisteluna sillä hän oletettavasti kuoli tässä taistelussa. Ennen taistelua amiraali Cole oli luonut Cole-protokollan, joka kielsi suorat valoa nopeammat hypyt Maahan estääkseen Covenanttia seuraamasta ja siten löytämästä Maata.
Vuonna 2552 suurin osa ihmisten siirtokunnista oli jo lasitettu ja Covenantin joukot etenivät entistä lähemmäs Maata. Ratkaiseva taistelu käytiin Reach-planeetalla joka oli ihmiskunnan tärkein sotilasplaneetta ja viimeinen merkittävä planeetta ennen Sol-järjestelmää Taistelun aikana lähes kaikki SPARTAN-sotilaat jäivät loukkuun ONI Section Three -nimiseen maanalaiseen laitokseen. Ainoastaan Spartan-117, eli Master Chief, onnistui pakenemaan Reachilta risteilijä Pillar of Autumnin mukana. Reachin taistelusta tuli yksi koko sodan suurimmista ja verisimmistä taisteluista. Ihmiskunta menetti tärkeimmän siirtokuntansa ja sotilastukikohtansa. Tämän lisäksi Ihmiskunta menetti myös yli sata alusta, 20 kiertoratapuolustus asemaa ja miljardeittain sotilaita ja siviilejä. Covenantin voitosta huolimatta heidänkin menetyksensä olivat sodan suurimpia. Covenant menetti lähes 300 alusta, joukossa 27 kilometrin pituinen CSO-luokan superalus. Miehistömenetykset olivat Covenantille myös valtavia.
Covenant-liittouman aluksia paetessaan Pillar of Autumn suoritti valoa nopeamman hypyn ja ilmestyi erään Halon läheisyyteen. Covenant seurasi risteilijää, joka törmäsi Haloon. Koska Halo oli liittoumalle pyhä paikka, he eivät uskaltaneet käyttää lasitusta, vaan he lähettivät joukkoja Halon pinnalle eliminoimaan Pillar of Autumnin törmäyksestä selviytyneet ihmiset. Tätä seurasi tapahtumasarja, jonka seurauksena Floodit pääsivät vapauteen ja levisivät Halossa. Lopulta Master Chief tuhosi Halon, mikä järkytti suuresti Covenant-liittouman johtoa.