cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aristoteelinen logiikka
Organonin vaikutus
Keskiajalla skolastikot opiskelivat ja alkoivat hyödyntää Organoniin perustuvaa logiikkaa. Yksi suurimmista skolastikoista oli dominikaanimunkki Albert Suuri, Tuomas Akvinolaisen opettaja. Ennen heitä Aristoteleen teokset olivat olleet käytössä arabimaailmassa, ja niitä opiskelivat islamilaiset ja juutalaiset oppineet, mukaan lukien muun muassa rabbi Maimonides ja islamilainen Averroës, jotka kummatkin elivät Córdobassa Espanjassa. Tuomas Akvinolainen hyödynsi Aristoteleen kirjoituksia ja Albertin, Maimonideen, Averroëksen ja monen muun kommentteja.
Merkitys
Aristoteelinen logiikka joutuu vaikeuksiin, jos yksi tai useampi termeistä on tyhjä joukko. Aristoteelisessa logiikassa esimerkiksi lause "kaikki ohikulkijat ammutaan" olettaa, että ohikulkijoita on vähintään yksi. Syllogismi menetti merkitystään, kun tiedemaailma ryhtyi etsimään ilmiöille yleistyksiä, jolloin deduktiivinen päättely ei enää riittänyt. Syllogismien merkitystä logiikassa on vähentänyt lisäksi se, että kaikki syllogismin esittämät todistukset ja niiden pätevyys voidaan esittää myös diagrammimenetelmällä.
René Descartes uskoi, että syllogistisissa järjestelmissä johtopäätös ei tuota uutta tietoa, vaan kertoo vain sen, jonka muutenkin voimme ymmärtää puhtaalla intuitiolla.
Immanuel Kant ajatteli, että Aristoteleen töiden jälkeen ei ollut enää mitään keksittävää, ja tunnettu logiikan historioitsija Carl Prantl väitti, että kuka tahansa loogikko, joka sanoisi jotain uutta logiikasta olisi vain "eksynyt, typerä tai perverssi". Nämä esimerkit osoittavat, millainen ajatusmaailma vallitsi yleisesti 1200-luvulta 1800-luvulle – Aristoteleen työt hyväksyttiin kyseenalaistamatta. Kesti kauan, ennen kuin skolastikkojen Aristoteleen opetusten päälle rakentama dogmatismi murtui.
Nykyään Aristoteleen logiikka on menettänyt suurimman osan maineestaan ainoana korrektina logiikkana. Gottlob Frege ja Bertrand Russell kritisoivat Aristoteleen töitä ja osoittivat niistä useita puutteita. Nykyään modernia logiikkaa tutkivat loogikot arvostavat Aristoteleen logiikkaa sen varhaisten saavutusten vuoksi.
Alkio (joukko-oppi)
Alkio (myös elementti tai jäsen) on joukko-opissa joukon sisältämä objekti.
Joukko-oppi ja alkiot
Joukossa A = {1, 2, 3, 4} on neljä alkiota: 1, 2, 3 ja 4. Näiden muodostamat ryhmät, esimerkiksi {1, 2} ja {3}, ovat A:n osajoukkoja.
Joukon alkiot voivat olla mitä tahansa olioita. Esimerkiksi joukossa C = {Kasper, Jesper, Joonatan} on kolme alkiota: Kasper, Jesper ja Joonatan. Joukon alkiot voivat olla myös joukkoja. Esimerkiksi joukon B = {1, 2, {3, 4} } alkiot eivät ole 1, 2, 3 ja 4, vaan joukossa on kolme alkiota: luvut 1 ja 2 sekä joukko {3, 4}.
Merkitseminen
Tyhjä joukko on joukko, jossa ei ole yhtään alkiota. Tyhjää joukkoa merkitään \varnothing:lla tai \{\}:lla.
Joukkojen mahtavuus
Joukon alkioiden lukumäärää kutsutaan mahtavuudeksi. Esimerkiksi edellä määritellyn joukon A mahtavuus on 4, joukkojen B ja C taas 3. Joukon mahtavuus voi olla myös ääretön. Tällainen joukko on esimerkiksi luonnollisten lukujen joukko.
Esimerkkejä
Yllä olevien joukkojen mukaisesti:
Kirjallisuutta
Множество
Ilveslinna
Ilveslinna on arkkitehti W. G. Palmqvistin suunnittelema klassistinen kivirakennus Jämsässä.
Arkkitehtuuri
Ilveslinnan rakennuttajana toimi kenraali Rudolf Walden ja rakennustöistä vastasi tamperelainen rakennusliike Tähtinen & Sola. Linnamainen torniosa ja parvekkeet antavat rakennukselle omintakeisen ilmeen. Ilveslinnan sisäinteriöörin päätilana on suuri tapahtumasali.
Ilveslinnan ilves-reliefin suunnitteli kuvanveistäjä Viktor Jansson.
Historia
Ilveslinnan edeltäjä oli punatiilinen paperitehtaan tuotantorakennus, joka oli muutettu seurantaloksi 1930-luvulla. Berndt Blomin suunnittelema tiilirakennus paloi vuonna 1936, ja tilalle päätettiin rakentaa uusi seurantalo. Ilveslinnan rooli Jämsänkosken harrastustoiminnassa on ollut merkittävä. Jatkosodan lopussa se toimi myös sodassa haavoittuneiden hoitopaikkana. Muun muassa Viljam Pylkäs oli sotasairaalan hoidettavana puoli vuotta. UPM myi Ilveslinnan 2015 yksityiselle yritykselle. Syksyllä 2018 rakennus siirtyi huutokaupalla soinilaisen yrittäjän omistukseen. Vuonna 2023 Ilveslinnan osti ylöjärveläinen yrittäjä Matti Ylitalo
Sijainti
Ilveslinna sijaitsee lounaaseen viettävällä puistomaisella rinteellä välittömästi Jämsänkosken liikekeskustan lounaispuolella. Se kuuluu Jämsänkosken teollisuusympäristöön, jonka Museovirasto on määritellyt valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Patalankoski, jonka kautta Kankarisveden ja Koskikeskisen vedet virtaavat Jämsänjokeen ja edelleen Päijänteeseen, sijaitsee Ilveslinnan länsipuolella. Patalankosken keskellä on pieni saari, jonne on kävelysiltayhteys Ilveslinnan edustalta. Saaressa sijaitsee kivinen talvi- ja jatkosodan muistomerkki. UPM:n tehdasalue sijaitsee välittömästi Ilveslinnan lounaispuolella.
Yhdystie 6040 kulkee Ilveslinnan itäpuolitse. Jämsän keskusta sijaitsee kuutisen kilometriä Ilveslinnasta etelään. Etäisyys Ilveslinnasta Himoksen lomakylään on maanteitse noin neljätoista kilometriä. Reitti muodostuu yhdystiestä 6040 ja valtatiestä 9 ja kulkee Jämsän keskustan kautta.
Topmost
Topmost oli vasta 17-vuotiaiden koulupoikien Gugi Kokljuschkinin ja Harri Saksalan syksyllä 1964 perustama suomalainen yhtye. Yhtye hajosi keväällä 1965 ja aloitti uudelleen syksyllä 1965. Topmostin kuuluisin kokoonpano syntyi tammikuussa 1966. Yhtye hajosi 20.9.1968. Yhtye ehti kuitenkin kohota nuorison suosituimmaksi pop-yhtyeeksi Suomessa. Hajoamisesta huolimatta yhdessä soittaminen on jatkunut näihin päiviin noin kymmenen keikan vuosivauhdilla.
Baréma Bocoum
Baréma (Kissorou) Bocoum (1914 Mopti – 3. maaliskuuta 1973 Bamako) oli malilainen poliitikko.
Fulbeperheeseen syntynyt Baréma Bocoum kävi koulua Moptissa ja Bamakossa ja valmistui kirjanpitäjäksi Dakarin William Ponty -koulusta vuonna 1936. Hän työskenteli Ranskan Länsi-Afrikan hallinnossa ja toisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli raha- ja kirjanpitotoimiston päällikkö.
Bocoumin poliittinen ura alkoi vuonna 1946, jolloin hän liittyi Rassemblement démocratique africain -järjestöön. Hänet valittiin Bamakon kunnanvaltuutetuksi vuonna 1952 ja Moptin kaupunginjohtajaksi vuonna 1956.
Ranskan kansalliskokouksen vaaleissa vuonna 1956 Bocoum oli Mamadou Konatén ja Modibo Keïtan jälkeen Sudanin liiton kolmas ehdokas. Konatén kuoltua hänet valittiin kansalliskokoksen edustajaksi. Bocoum oli myös Sudanin liiton politbyroon jäsen sekä Sudanin tasavallan ja itsenäisen Malin lainsäädäntökokousten edustaja. Hän toimi maan ulkoministerinä ja vuosina 1964–1966 sisäministerinä.
Sosialismin vastustajaksi, porvariksi ja kansanviholliseksi syytetty Bocoum syrjäytettiin Modibo Keïtan ”aktiivisen vallankumouksen” aikana vuonna 1968.
D’elles
D’elles on laulaja Céline Dionin ranskankielinen studioalbumi, joka ilmestyi toukokuussa 2007. Albumin sanoitukset tulevat viideltä québeciläis- (Jovette Alice Barnier, Janette Bertrand, Denise Bombardier, Marie Laberge, Lise Payette) ja viideltä ranskalaisnaiskirjailijalta (Nina Bourauoi, Françoise Dorin, Nathalie Nechtschein, Christine Orban, George Sand). Musiikin säveltämiseen ovat osallistuneet muun muassa Erick Benzi ja Jacques Veneruso. Ensimmäinen single albumilta on avauskappale Et s’il n’en restait qu’une joka sai ensitoittonsa ranskankielisten maiden radioasemilla 14. helmikuuta 2007.
Albumi nousi Kanadassa Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle.
Kimmo Nevalainen
Kimmo Nevalainen (s. 23. huhtikuuta 1983 Liperi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Nevalaisen kasvattajaseura on Liperin Kiekko, josta "Neppi" tosin siirtyi Joensuuhun jo nuorena. Ensimmäisen aikuisten sarjan ottelunsa Nevalainen pelasi Jokipojissa kaudella 1999–2000.
Kaudella 2000–2001 Nevalainen teki varsinaisen Mestis-debyyttinsä Jokipojissa (39 ottelua), jossa hän pelasi aina kauteen 2002–2003, jolloin siirtyi SaiPan A-nuorten joukkueeseen. Seuraavalla kaudella hänet nostettiin joukkueen liigajoukkueeseen. Liigaotteluita hänelle kertyi SM-liigassa 43.
Kaudella 2004–2005 Nevalainen jäi ilman liigasopimusta ja siirtyi Mestis -seura KooKoo'seen. Vaatimattoman kauden aikana Nevalainen teki 2 maalia ja kuusi syöttöpistettä. Kaudella 2005–2006 Nevalainen palasi Jokipoikiin, jossa hänet nimettiin kaudella 2006–2007 joukkueen kapteeniksi.
Pesäpallon Valtakunnansarja 1939
Pesäpallon valtakunnansarja 1939 oli edellisvuoden tapaan Suomen kolmanneksi korkein miesten sarjataso. Kilpailu alkoi aluemestaruuksien ratkaisemisella, jonka jälkeen oli tarkoitus ratkaista nousijat vuoden 1940 välisarjaan. YH ja maailmanpoliittinen tilanne kuitenkin esti pelien viemisen loppuun. Aluemestaruudet kuitenkin ennätettiin ratkaista ja ainakin Joensuu ennätti voittaa Harlun jatkopeleissä (10–4). Ylivoimaisesti eniten osanottajia keräsi Etelä-Pohjanmaan alue Kaakkois-Suomen ollessa hyvä kakkonen.
Kaikista kapinallisin
Kaikista kapinallisin (The Loneliness of the Long Distance Runner eli Rebel with a Cause) on Tony Richardsonin tuottama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1962. Se pohjautuu Alan Sillitoen novelliin "The Loneliness of the Long Distance Runner", jonka pohjalta kirjailija itse laati elokuvan käsikirjoituksen.
Juoni
17-vuotias nuorisorikollinen Colin Smith (Tom Courtenay) joutuu kasvatuslaitokseen, jonka vapaamieliset virkailijat huomaavat hänen juoksijankykynsä ja antavat hänelle vapauden harjoitella laitoksen ulkopuolella tulossa olevan nuorisovankiloiden välisen kilpailun edellä. Takaumina näytetään pojan taustaa ja rikollisuraan vaikuttaneita tapahtumia. Auktoriteetteja vastaan kapinoivan nuorukaisen peräänantamattomuus paljastuu kilpailun lopun kepposessa.
Vastaanotto
Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa Helsingin Adlonissa 1963, ja se on esitetty TV1:ssä 1976. Helsingin Sanomien Mauri Taviola luonnehti tv-esityksen alla sitä eräänlaiseksi kevyen luokan rikoselokuvaksi ja yhteiskunnalliseksi analyysiksi, jonka arkirealismi ja kurjien olojen kuvaus olivat 1960-luvun alussa raikkaita keinoja mutta hänestä 1970-luvun katsojalle jo ikävystyttäviä.
Kaikista kapinallisin valittiin sijalle 61 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kaikista kapinallisimman vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Camden (täsmennyssivu)
Camden voi tarkoittaa:
Kveekarit
thumb|George Fox thumb|Kveekarien kokoontuminen Kveekarit (koko nimi Ystävien Uskonnollinen Seura Kveekarit, ) on Englannissa 1600-luvulla perustettu protestanttinen liike. Sen jäsenet kutsuvat itseään ”totuuden ystäviksi” tai ”ystävien seuraksi”. Yhteisö syntyi vallitsevan poliittisen ja uskonnollisen sorron aikana. George Foxia pidetään kveekariliikkeen perustajana, jonka käsityksen mukaan Jumala valaisee jokaisen sielun erikseen eikä pelastumiseen tarvita pappeja tai muita ulkopuolisia tahoja. Yhteisö pitää itseään suoraan Jumalan alaisena. Kveekareihin kuuluu maailmassa noin 400 000 jäsentä , Ison-Britannian lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa, Keniassa ja Boliviassa. Suurin yhteisö on Yhdysvalloissa William Pennin vuonna 1682 pakopaikaksi perustamassa kveekarivaltio Pennsylvaniassa. Kveekarit ovat perustaneet useita tunnettuja ja suuria yrityksiä Isossa-Britanniassa. Kveekarien uskonnollisuuden ohjaamaa yritystoimintaa kutsutaan kveekarikapitalismiksi.
Uskonkäsitykset
Yhteisö on hylännyt kaikki ulkoiset sakramentit, koska sisäinen sana on tehnyt ne tarpeettomiksi. Kveekarien mukaan jokainen voi kokea Jumalan läsnäolon ilman välikäsiä (esimerkiksi palkattuja pappeja) tai uskonnollisia sakramentteja. Niinpä kveekareilla ei ole pappeja eikä varsinaisia jumalanpalveluksia, vaan muita säännöllisiä seurakunnan kokouksia.
Kveekarien uskon kulmakiviä ovat:
Kveekarit Suomessa
Suomessa toimii Ystävien Uskonnollinen Seura Kveekarit ry, jonka varsinaisten jäsenten määrä on 25 (2007). Seura pääsi yhdistysrekisteriin 21. huhtikuuta 1992. Sitä ei ole rekisteröity uskonnolliseksi yhdyskunnaksi.
Pohjois-Amerikka
Amerikkalaiset pasifistiset kveekarit paneutuivat alusta lähtien erilaisiin yhteiskunnallisiin ongelmiin, kuten orjuuden lakkauttamiseen, alkuperäisasukkaiden oikeuksiin, koulujen ja vankiloiden uudistamiseen, naiskysymykseen ja nykyisin myös ympäristönsuojeluun.
Avustustoiminta ja Nobelin rauhanpalkinto
Kveekarit saivat vuonna 1947 Nobelin rauhanpalkinnon avustustyöstään toisen maailmansodan päätyttyä. Kveekarit osallistuivat Suomen Lapin jälleenrakentamiseen.
Kanadalaisilla kveekareilla oli suuri merkitys Petsamon evakkojen asuttamiseen tarkoitetun Varejoen kylän perustamisessa Tervolassa.
Kaivokatu (Helsinki)
pienoiskuva|300px|Kaivokatua lännestä päin [[Helsingin keskustan Sokos|Sokoksen katolta kuvattuna. Taustalla näkyvien kerrostalojen välistä alkaa Kaisaniemenkatu.]] Kaivokatu on lyhyt itä–länsi-suuntainen katu Helsingin ydinkeskustassa Kluuvin kaupunginosassa. Se päättyy lännessä Mannerheimintiehen ja idässä Mikonkatuun, jonka jälkeen se jatkuu Kaisaniemenkatuna. Kadun varrella sijaitsevat Helsingin päärautatieasema ja Rautatientori sekä useita muita huomattavia rakennuksia, kuten Ateneumin taidemuseo ja Makkaratalo.
Kaivokadun nimi johtuu Globrunnet-nimisestä kaivosta, joka 1800-luvulla sijaitsi tämän kadun ja silloisen Haka­salmen­kadun, nykyisen Keskus­kadun risteyksessä.
Kaivokatu on yksi Helsingin ydinkeskustan vilkkaimmin liikennöidyistä kaduista, sillä se yhdistää toisiinsa kaksi kantakaupungin sisääntuloväylää, Kaisaniemenkadun (joka on Hämeentien jatke) ja Mannerheimintien. Katua pitkin kulkevat useat bussilinjat sekä raitiolinjat 3, 5, 6, 7 ja 9. Asematunneli johtaa Kaivokadun ali rautatieasemalta Makkaratalon maanalaiseen kerrokseen, ja siihen liittyy myös Rautatientorin metroasema. pienoiskuva|Kaivokatu vuonna 1907. Etualalla näkyvät rakennukset purettiin 1920-luvulla, sen jälkeen, kun uusi asemarakennus oli valmistunut ja vanha purettu. Katua levennettiin huomattavasti.
Shakin maailmanmestaruusottelu 2021
Shakin maailmanmestaruusottelussa 2021 hallitseva mestari Magnus Carlsen puolusti mestaruuttaan onnistuneesti Jan Nepomnjaštšia vastaan. Ottelu pelattiin Dubaissa 26. marraskuuta – 10. joulukuuta 2021. Alun perin vuodelle 2020 osunut ottelu siirrettiin vuodelle 2021 COVID-19-pandemian takia.
Ehdokasturnaus
Hallitsevalle mestarille Magnus Carlsenille haettiin haastajaa kahdeksan pelaajan Jekaterinburgissa Venäjällä pelatussa ehdokasturnauksessa. Jan Nepomnjaštši voitti turnauksen saldolla viisi voittoa, seitsemän tasapeliä ja kaksi tappiota. Muut ehdokasturnauksessa pelanneet olivat sijoitusjärjestyksessä Maxime Vachier-Lagrave, Anish Giri, Fabiano Caruana, Ding Liren, Aleksandr Grištšuk, Kirill Aleksejenko ja Wang Hao.
Ottelun kulku
Ensimmäistä kertaa sitten vuoden 2004 ottelun shakin maailmanmestaruusottelussa oli klassisia pelejä 14. peliin eli 7½ pisteeseen asti. Carlsenin voitto ratkesi 10. joulukuuta yhdennessätoista pelissä.
Ottelussa kummallakin oli peleissä kellossa aikaa kaksi tuntia ensimmäiselle 40 siirrolle, tunti seuraaville 20 siirrolle ja loppuun peliin 15 minuuttia (61. siirrosta lähtien 30 sekunnin inkrementillä). Klassisten pelien jälkeen voittajan ratkaisevia nopeamman shakin pelejä ei tarvittu pelata.
Huomiot
<references group="lower-alpha"/>
Jacques Veneruso
thumb|Jacques Veneruso Jacques Veneruso (s. 1959 Bône, Algeria) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tehnyt musiikkia useille eturivin tähdille. Veneruso soitti aikoinaan Canada-yhtyeessä yhdessä muun muassa Erick Benzin kanssa. Nykyään Veneruso toimii myös Carole Fredericksin, Patrick Fiorin, Florent Pagnyn ja Michel Sardoun kiertueiden musiikillisena johtajana.
Orallo
Orallo on joki ja kylä pohjois-Espanjassa Leónin maakunnassa. Kylä kuuluu Villablinon kuntaan.
Kunnallisvaalit 2000
Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 22. lokakuuta 2000. Suurimmaksi voittajaksi nousi Suomen Keskusta, joka sai myös eniten valtuutettuja. Äänestysaktiivisuus jäi alhaisimmaksi sitten vuoden 1945 vaalien. Alhaisinta äänestysvilkkaus oli Vantaalla (45,5 %) ja korkeinta Iniössä (83,8 %). Syynä alhaiseen äänestysintoon pidettiin vaaliväsymystä, koska aikaisemmin vuoden aikana oli järjestetty presidentinvaalin kaksi kierrosta ja edellisvuonna eduskunta- ja europarlamenttivaalit. Kunnallisvaalikauden eli 2001 alussa tuli voimaan kolme kuntaliitosta (Anttola ja Mikkelin maalaiskunta liitettiin Mikkelin kaupunkiin, Kuorevesi liitettiin Jämsään ja Temmes liitettiin pääosin Tyrnävään), näissä vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.
Vaalien menestyjiä olivat keskustan ohella Vihreä liitto – ainoa kannatustaan lisännyt hallituspuolue –, joka syrjäytti Helsingissä SDP:n toiseksi suurimman puolueen paikalta, ja runsaalla prosenttiyksiköllä kannatustaan lisännyt Suomen Kristillinen Liitto. Puoluekannatuksella mitattuna Helsingistä tuli koko Euroopan "vihrein" pääkaupunki. Tilastokeskuksen arvion mukaan kokoomus menetti kannatustaan etenkin työttömyydestä kärsineillä alueilla ja SDP:n kunnissa, joissa palvelujen osuus elinkeinorakenteesta oli suuri.
Voitto kotiin, Vintiöt!
Voitto kotiin, Vintiöt! on vuonna 2011 ilmestynyt Tuija Lehtisen kirjoittama kartingiin liittyvä nuortenkirja. Se on neljäs ja viimeinen osa Team Karting Vintiöt -kirjasarjaa.
Lyydiläisten lippu
right|220x220px|thumb|Lyydiläisten lippu.Lyydiläisten lippu on lyydiläisten ja heidän kulttuuriaan ja kieltään tukevan Lyydiläisen Seuran käyttämä virallinen tunnus. Lippu on otettu käyttöön vuonna 1995 ja sen on suunnitellut Miikul Pahomov. Lyydiläiset ovat pieni Venäjän Karjalassa – lähinnä Petroskoin läheisyydessä ja Äänisen rannoilla – elävä itämerensuomalainen kansa, joka kamppailee kulttuurinsa ja kielensä eheyttämisen puolesta. Lipun pohjalta on suunniteltu myös Kuujärven – joka on osa keskeistä lyydiläisaluetta, Lyydinmaata – lippu ja vaakuna. Kuujärven viralliset tunnukset on otettu käyttöön 24. huhtikuuta 2013. Ne eroavat kuvassa olevasta lyydiläisten lipusta siten, että niihin on lisätty keihään läpäisemä kultainen lohikäärme Georgios Voittajan (Pyhä Yrjö) ikonista. Keskiaikainen Kuujärven puukirkko oli pyhitetty Georgios Voittajalle, kuten myös kunnan nykyinen vuonna 2005 vihitty kirkkorakennus. Kuujärven tunnukset luonnostellut työryhmä esittää, että tunnukset kuvaavat kuujärveläisten hengellistä perinnettä. Tunnukset on otettu Venäjän valtion viralliseen heraldiseen rekisteriin.
Heiskanen
Heiskanen on suomalainen sukunimi.
Luettelo gambiiteista
Tämä on luettelo shakin gambiiteista. Gambiitin nimi – ECO-koodi – siirrot.
Gérard Ngoy Kabwe
Gérard Ngoy Kabwe (14. huhtikuuta 1918 – 30. toukokuuta 2004) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. syyskuuta 1948 ja nimitettiin Manonon hiippakunnan piispaksi 6. toukokuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Albert Malula, jota avustivat Eugène Kabanga Songasonga ja Augustin Fataki Alueke. Ngoy Kabwe erosi hiippakuntansa johdosta 25. syyskuuta 1989.
Jussi Hagberg
Juho ”Jussi” Hagberg (6. lokakuuta 1880 Rovaniemi – 3. joulukuuta 1925 Helsinki ) oli suomalainen poliisi, valokuvaaja ja kirjailija. Hän työskenteli 1910-luvulla ylikonstaapelina Kemijärvellä ja myöhemmin vielä muutaman vuoden ajan Malmin apulaisnimismiehenä Helsingissä. Hagberg oli yksi Kemijärven suojeluskunnan päälliköistä, joka tunnettiin Lapissa kiihkeänä työväenliikkeen vastustajana. Hän toimi lakonmurtajana metsätyömailla ja sisällissodan aikana Hagberg teloitti useita työväenliikkeen aktiiveja ja punakaartilaisia. Häntä on luonnehdittu työväenliikkeen vastaisen taistelun henkilöitymäksi ja Hagbergista on myös käytetty nimitystä ”Lapin pyöveli”.
Kolme jalokiveä
pienoiskuva|Kolme jalokiveä kuvattuna Kolme jalokiveä on keskeinen käsite buddhalaisuudessa. Sillä viitataan kolmeen asiaan, joista buddhalaisten odotetaan hakevan turvaa (sanskritiksi शरण, śaraṇa). Nimitys jalokivi perustuu siihen, että näitä kolmea pidetään buddhalaisuuden välttämättöminä elementteinä.
Jussi Hagberg
Hagbergin ainoaksi jäänyt teos Jätkän kirous julkaistiin hänen kuolinvuonnaan 1925. Hagberg on Jakob Fellmanin jälkeen toinen Rovaniemellä syntynyt kirjailija. Hänen poikansa oli taidemaalari ja professori Aale Hakava.
Kolme jalokiveä
Kolme jalokiveä ovat:
Jussi Hagberg
Elämä
Hagbergin vanhemmat olivat eläinvälskäri Hermanni Hagberg ja Anna Maria Hyvärinen. Vuonna 1901 hän avioitui Ida Maria Peuraniemen (1879–1962) kanssa. Hagberg kävi kansakoulun, jonka jälkeen hän työskenteli Kemi Oy:n palveluksessa vuosina 1898–1907 ja Rovaniemen poliisilaitoksella vuoteen 1912 saakka. Vuosina 1912–1920 Hagberg toimi poliisikonstaapelina Kemijärvellä ja 1920 lähtien Rovaniemen apulaisnimismiehenä, kunnes hänet joulukuussa 1921 valittiin Malmin apulaisnimismieheksi.
Kolme jalokiveä
Turvan hakeminen
Lähes kaikissa buddhalaissa yhteisöissä on olemassa tietty seremonia, jossa henkilö toteaa julkisesti hakevansa turvaa kolmesta jalokivestä, eli liittyvänsä buddhalaiseen uskoon. Tavoitteena ei buddhalaisten mukaan ole tavoitella mitään yliluonnollista voimaa, joka pelastaisi henkilön, vaan tunnustaa uskovansa, seuraavansa Buddhaa sekä tämän opetuksia ja toimivansa buddhalaisessa yhteisössä.
Jussi Hagberg
Elämä
Hagberg oli innokas harrastajavalokuvaaja. Hänen kuvaamiaan Kemijärven katunäkymiä myytiin postikortteina ja Hagberg kuvasi myös kemijärveläisiä merkkihenkilöitä sekä otti kuvia erilaisilta kesäjuhlilta ja retkiltä. Kuvausoppinsa hän oli luultavasti hankkinut Kemijärvellä valokuvaamoa pitäneeltä Frans Otto Lassilalta (1877–1973). Lapin maakuntamuseon kokoelmissa on 270 Hagbergin negatiivia. Hän teki myös suutarin ja puusepän töitä. Vuonna 1925 Hagberg julkaisi romaanin Jätkän kirous, jonka hän omisti ”kiveliön lumoihin joutuneille tukkilaisille”. Se ilmestyi vain viisi päivää ennen Hagbergin kuolemaan. Keravalla asuessaan hän avusti ahkerasti myös Keski-Uusimaa-sanomalehteä. Yli neljällesadalle kirjoittamalleen runolle Hagberg ei saanut kustantajaa, mutta julkaisi niitä lehdissä. Hän kirjoitti myös kertomuksia, novelleja ja näytelmiä, joita julkaistiin muun muassa Suomen Kuvalehdessä. Vuonna 1923 Hagberg esiintyi koskenlaskukohtauksen venemiehenä Erkki Karun ohjaamassa elokuvassa Koskenlaskijan morsian.
Kolme jalokiveä
Turvan hakeminen
Yleisesti käytetään seuraavaa julistusta: Vajrayana-buddhalaisuudessa turvaudutaan toisinaan Buddhan sijaan myös lamaan eli opettajaan.
Jussi Hagberg
Elämä
Arvi Järventauksen vuonna 1925 julkaisemaa teosta Runoilija Aatami Kuuskosken elämä pidetään Hagbergin elämäkertana, sillä se perustuu hänen käsikirjoitukseensa. Hän kuoli vielä saman vuoden joulukuussa 45-vuotiaana Helsingin diakonissalaitoksella. Hagberg oli loukannut jalkansa junasta hypättyään, mutta kieltäytyi tulehtuneen jäsenen amputoinnista kohtalokkain seurauksin. Hagberg on haudattu Tuusulan vanhalle hautausmaalle.
Toiminta sisällissodan aikana
Hagberg oli ennen ylikonstaapelin virkaansa toiminut savottapoliisina metsätyömailla muun muassa vuosina 1906–1909 tukkityöläisten lakon aikana. Hän tuli tunnetuksi kovista otteistaan lakkoilevia metsätyömiehiä ja työväenliikkeen agitaattoreita kohtaan. Erityisesti Hagbergin lakon aikainen toiminta oli aiheuttanut katkeruutta työläisissä. Venäjän 1917 helmikuun vallankumouksen synnyttäneen yhteiskunnallinen kuohunnan myötä Kemijärven työväestö vaati maaliskuun lopulla Hagbergin erottamista konstaapelinvirastaan. Hän kuitenkin sai pitää tehtävänsä ja vastasi provosoimalla työläisiä muun muassa pystyttämällä heidän käyttämänsä punaisen lipun käymälänsä katolle. Vielä myöhemmin kevään aikana Hagbergin toiminnasta tehtiin valituksia ja hän joutui Oulun läänin kuvernöörin Matts von Nandelstadhin määräämän tutkimuksen kohteeksi. Hagberg oli tuolloin muun muassa keskeyttänyt työväentalolla pidetyt iltamat. Yleislakon aikana marraskuussa 1917 valtaan noussut työväenneuvosto päätti lopulta pidättää Hagbergin ja erään toisen poliisin viroistaan. Lakon aikana Kemijärvelle perustettiin myös suojeluskunta, jonka johtoon tuli Hagbergin lisäksi apteekkari Oskari Vierto.
Sisällissodan sytyttyä tammikuussa 1918 valta Kemijärvellä siirtyi suojeluskunnalle ja työväenneuvoston johtohenkilöt vangittiin 12. helmikuuta. Hagberg itse matkusti samaan aikaan Rovaniemelle teloittamaan jääkäri K. M. Walleniuksen johdolla tuomitut punakaartin johtohenkilöt Leo Pekkalan ja Antti Rädyn, kun yksikään paikallisista suojeluskuntalaisista ei suostunut ampumaan heitä. Yöllä 12. helmikuuta rekikyydillä Rovaniemelle saapunut Hagberg ampui armoa anoneen Rädyn poliisiaseman portaille ja Pekkalan puolestaan Ounasjoen jäällä olleen avannon reunalla, jonne ruumis sitten upotettiin. Muutaman päivän kuluttua Hagberg suoritti Rovaniemellä ainakin neljä teloitusta lisää. Hän teki kaikki teloituksensa myöhään aamuyöllä.
Talven aikana Hagberg oli mukana myös valkoisten Itä-Karjalan sotaretken suunnittelussa, joka oli jaettu viiden piirin vastuulle. Hän oli yksi Peräpohjolan piirin johtohahmoja yhdessä muun muassa Hugo Sandbergin ja K. M. Walleniuksen kanssa. Helmikuussa Hagberg johti vielä Walleniuksen lähettämää 60 miehen retkikuntaa, jonka tarkoituksena oli ottaa Kuolajärvi takaisin valkoisten haltuun.
Sisällissodan viimeisinä päivinä Kemijärvellä ryhdyttiin kiirehtimään jo helmikuussa vangittujen työväenyhdistyksen johtomiesten teloituksia, ennen kuin kuolemantuomiot kieltänyt määräys tuli voimaan. Kemijärven suojeluskunnan jäsenistä koottu sotaoikeus kokoontui pikavauhtia 8. toukokuuta ja vahvisti kuolemantuomiot maalari Matti Ollankedolle, sekatyömies Antti Petter Mikkoselle, kelloseppä Heikki Räsäselle, työmies Isak Moilaselle ja teurastaja Juho Kansaselle. Ainoa syy oli heidän toimintansa työväenliikkeessä muun muassa edellisen syksyn yleislakon aikana. Miehet eivät olleet kuuluneet punakaartiin, eikä heidän taustallaan ollut muutakaan aseellista toimintaa, väkivaltaisuuksia tai omaisuusrikoksia. Miehet teloitettiin seuraavana yönä Hagbergin johdolla 3,5 kilometrin päässä kirkonkylästä sijaitsevassa metsässä. Hagbergin lisäksi mukana oli kaksi Kittilästä kotoisin ollutta miestä, Väinö Neitiniemi ja Benjam Mattila, jotka osallistuivat neljään ensimmäiseen teloitukseen. Hagberg ampui itse viimeisenä Ollankedon, jonka hän muistiinpanoissaan kirjoitti ”keikanneen hyvin kuin torakan”.
Matti Ollankedon leski Selma Ollanketo teki miehensä teloituksesta myöhemmin valituksen ja syyskuussa 1918 tapauksesta suoritettiin tukinta Rovaniemen nimismiehen Anders Nisulan johdolla. Lokakuussa hän valitti vielä prokuraattori Matti Turkialle, mutta Hagbergiä tai muita Kemijärven sotaoikeuden jäseniä ei saatu vastuuseen. Sotaoikeuden jäsen Armo Sjöman kuitenkin myönsi, ettei heillä ollut mitään valtuuksia toimia sotaoikeutena tai langettaa kuolemantuomioita. Hagberg sen sijaan puolusteli teloituksia yksittäistapauksina. Hänen sisällissodan aikainen päiväkirjansa on Sota-arkiston kokoelmissa.
OSI-malli
OSI-malli eli Open Systems Interconnection Reference Model kuvaa tiedonsiirtoprotokollien yhdistelmän seitsemässä kerroksessa. Kukin kerroksista käyttää yhtä alemman kerroksen palveluja ja tarjoaa palveluja yhtä kerrosta ylemmäs. OSI-malli on ISO:n kehittämä malli tietoliikennejärjestelmien suunnitteluun. OSI-viitemalli on käsitteellisesti ehjä ja ISO:n kansainvälinen standardi ISO/IEC 7498-1. Määrittely on myös saatavilla ITU-T:ltä X.200 suosituksena. OSI-protokollapinon oli tarkoitus korvata TCP/IP 1980-luvulla, mutta TCP/IP oli jo kasvavassa käytössä. Käytännön protokollapinoja OSI-mallin mukaisesti ei juuri ole kehitetty: päinvastainen tilanne vallitsee TCP/IP-viitemallin suhteen, mallia ei juuri käytetä mutta protokollapinot ovat hyvin aktiivisessa käytössä.
OSI-kerrokset
OSI-mallin kerrokset ovat:
OSI-mallin kerrokset
OSI-mallin merkitys
OSI-malli on liki kaikissa tietoliikenteen oppikirjoissa esitetty pakettivälitteisen tietoliikenteen käsitemalli, jonka olennaisia konsepteja ovat ylempien kerroksien datan enkapsulointi alemman kerroksen viesteihin, kerroksien keskittyminen tiettyihin palveluihin ja kerrosten väliset rajapinnat, jotka mahdollistavat protokollien yleiskäyttöisyyden. Eri kerrosten ei tarvitse välittää muiden kerrosten toiminnasta paljoakaan, käytännössä lähinnä osoitekäytännöillä on merkitystä.
OSI-mallin paikkansapitävyys
Vaikka OSI-protokollapino ei yleistynyt, protokollista muutama on edelleenkin käytössä. OSI-mallin merkitys on kuitenkin kerroksittaisten protokollien viitekehyksenä ja esimerkiksi TCP/IP-protokollapino voidaan esittää OSI-mallin kautta. Käytännössä voidaan tulkita että sovellusprotokollat sisältävät kolme ylintä tasoa, esimerkiksi HTTP-protokolla ylläpitää yhteyttä, neuvottelee esitystavoista palvelimen ja selaimen välillä ja siirtää varsinaisen sisällön. Näin tarkasteltuna nykyinen TCP/IP lähiverkossa istuu kohtalaisen hyvin OSI-malliin. Käytännössä malli menee rikki kun tarkastellaan esim. mobiiliverkkoja, joissa on useita kerroksia IP-protokollan alapuolella tai VPN-arkkitehtuureja, joissa IP-paketteja kuljetetaan toisten IP-pakettien sisällä. Myös esimerkiksi ARP-protokolla sijoittuu OSI-malliin hivenen kömpelösti epäviralliseen kerrokseen 2,5. Nykyisen teknologian puitteissa voidaan OSI-mallin tärkeimpinä ajatuksina pitää kerrosten erikoistumista tiettyihin tehtäviin ja tarvetta kerroksia erottaville rajapinnoille. TCP/IP-protokollapino ei kuitenkaan noudata kovin tarkasti kerroksien erottamista toisistaan. Tästä hyvä esimerkki on TCP-protokollan pseudoheader; tarkistussumman laskennassa TCP ottaa mukaan oman headerinsa lisäksi myös IP-protokollaan kuuluvia osoitetietoja.
Joosua
Joosua (noin 1200 eaa.) on Raamatun henkilö. Hän oli Nunin poika ja efraimilainen, joka palveli Moosesta. Hänestä tuli juutalaisten ja muiden israelin heimojen johtaja Mooseksen jälkeen. Joosua oli Nunin poika; efraimilainen, joka palveli Moosesta ja joka myöhemmin nimitettiin hänen seuraajakseen.
Maps (Lesley Royn kappale)
Maps on irlantilaisen laulajan Lesley Royn esittämä kappale, jolla hän edusti Irlantia vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa. Kappale jäi ensimmäisen semifinaalin viimeiseksi.
Joosua
Elämä Raamatun mukaan
Israelin kansan johtajana Joosua oli peloton ja rohkea. Hänen nimensä oli alun perin Hosea, mutta Mooses antoi hänelle nimen Joosua. Raamatussa ei kuitenkaan kerrota, milloin Hoseasta alettiin käyttää nimeä Joosua. Joosua on Suomessa käytetty vastine kahdelle heprealaiselle nimelle, joista lyhyempi on Je•šu′aʽ ja pitempi Jehō•šu′aʽ.
Johtaa taistelua amalekilaisia vastaan. Kun israelilaiset vuonna 1513 eaa. leiriytyivät Refidimiin pian sen jälkeen, kun he olivat pelastuneet Egyptin sotilasmahdin käsistä Punaisellamerellä, amalekilaiset hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Mooses nimitti silloin Joosuan päälliköksi taistelussa amalekilaisia vastaan. Hänen taitavan johtonsa alaisuudessa israelilaiset saivat Jumalan avulla voiton vihollisistaan.
Palvelee Mooseksen apulaisena. Kun Jumala pyysi Moosesta Siinainvuorelle, Joosua meni hänen mukaansa, mutta ilmeisesti hän ei mennyt pilven keskelle, koska vain Mooseksen käskettiin tehdä niin. Sekä hän että Mooses viipyivät Siinainvuorella 40 vuorokautta.
Vakoilee Luvattua maata. Hiukan tämän jälkeen israelilaiset leiriytyivät Paranin erämaahan. Sieltä Mooses lähetti 12 miestä vakoilemaan Luvattua maata, ja yksi noista miehistä oli Joosua (Hosea). Vain Joosua ja Kaaleb toivat 40 päivän kuluttua mukanaan myönteisen raportin. Muut 10 vakoojaa väittivät, ettei Israelilla ollut mitään mahdollisuutta voittaa Kanaanin voimakkaita asukkaita. Niinpä leirissä syntyi kapina. Joosua ja Kaaleb repäisivät vaatteensa, varoittivat kansaa kapinoimasta ja yrittivät hillitä heidän pelkoaan. Puhe ei tuottanut tulosta. Itse asiassa ”koko kansankokous puhui – – heidän kivittämisestään”. Kapinan vuoksi Jumala tuomitsi heidät vaeltamaan 40 vuotta erämaassa, kunnes kaikki 20-vuotiaat ja sitä vanhemmat luetteloidut miehet olivat kuolleet. Luetteloiduista miehistä vain Joosuan ja Kalebin oli määrä päästä Luvattuun maahan.
Toiminta Mooseksen seuraajana. Mooseksen kuoleman jälkeen Joosua valmistautui menemään Luvattuun maahan. Hän lähetti päällysmiehiä neuvomaan israelilaisia, miten näiden tuli valmistautua Jordanin ylitykseen kolmen päivän kuluttua, hän muistutti gadilaisia, ruubenilaisia ja puolta Manassen heimoa näiden velvoitteesta auttaa maan valloittamisessa, ja hän lähetti kaksi miestä vakoilemaan Jerikoa ja sen ympäristöä.
Noiden kahden vakoilijan palattua israelilaiset lähtivät Sittimistä ja leiriytyivät lähelle Jordania. Seuraavana päivänä Jumala pysähdytti Jordanin vedet ihmeen välityksellä, jolloin tuo kansakunta saattoi ylittää sen kuivaa maata pitkin. Tämän tapahtuman muistoksi Joosua asetti 12 kiveä joenuoman keskelle ja 12 kiveä Gilgaliin, joka oli israelilaisten ensimmäinen leiripaikka Jordanin länsipuolella. Hän teki myös piikiviveitsiä, jotta kaikki erämaassa syntyneet miespuoliset israelilaiset voitiin ympärileikata.
Sen jälkeen Joosua tapasi lähellä Jerikoa enkeliruhtinaan, jolta hän sai ohjeet kaupungin valtaamista varten. Joosua toimi niiden mukaan, ja vihki Jerikon tuhon omaksi. Seuraavaksi hän kävi Ain kimppuun. Joosua asettui väijyksiin Aita vastaan ja muutti kaupungin pelkäksi autioksi kummuksi.
Kun kansa oli palannut Gilgalin leiriin, Joosuan ja Israelin johtomiesten luo tuli gibeonilaisia sanansaattajia. Gibeonilaiset olivat havainneet, että Jumala taisteli israelilaisten puolesta, ja he onnistuivat petkuttamalla solmimaan rauhan liiton Joosuan kanssa. Kun asian todellinen laita sitten paljastui, Joosua teki heistä kuitenkin orjia. Uutinen gibeonilaisten menettelystä tuli myös Jerusalemin kuninkaan Adoni-Sedekin korviin. Sen vuoksi hän ja neljä muuta kanaanilaiskuningasta lähtivät rangaistusretkelle heitä vastaan. Vastaukseksi gibeonilaisten avunpyyntöön Joosua järjesti läpi yön kestävän marssin Gilgalista. Jumala taisteli israelilaisten puolesta heidän puolustaessaan gibeonilaisia. Yliluonnollisessa raesateessa kuoli enemmän vihollisen joukkoja kuin varsinaisessa sodankäynnissä. Jumala kuunteli Joosuan ääntä pidentämällä päivän valoisaa aikaa taistelun takia.
Joosuan viimeiset neuvot ja hänen kuolemansa. Elämänsä loppupuolella Joosua kokosi Israelin vanhimmat, sen päämiehet, tuomarit ja virkamiehet, ja neuvoi heitä palvelemaan Jumalaa. Hän kutsui koolle myös koko Israelin seurakunnan ja kertasi Israelin kansan historiaa. Joosua kuoli 110-vuotiaana, ja hänet haudattiin Timnat-Serahiin.
Muuta
Joosuan mukaan on nimetty Raamatun 6. kirja, Joosuan kirja, joka kertoo, miten israelilaiset valloittivat Kaanainmaan.
Myös Jeesuksen nimi oli (hepreaksi) Joosua, nimi Jeesus tulee kreikasta ja sen laaja käyttö johtuu siitä, että ensimmäinen Uusi testamentti oli kreikankielinen.
Jan Czerniak
Jan Czerniak (21. joulukuuta 1906 – 3. helmikuuta 1999) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi August Hlond 12. kesäkuuta 1932, ja hänet nimitettiin Gnieznon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Eudocian titulaaripiispaksi 18. marraskuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1959. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński.
Marija Gimbutas
thumb|187px|Marija Gimbutas. Marija Gimbutas (, 23. tammikuuta 1921 Vilna, Liettua – 2. helmikuuta 1994 Los Angeles, Yhdysvallat) oli liettualais-yhdysvaltalainen arkeologi. Gimbutas tunnetaan Euroopan neoliittista ja pronssikautta koskeneista tutkimuksistaan ja etenkin indoeurooppalaisten alkuperää selittävästä kurgaanihypoteesista. Vuosina 1946–1971 julkaistuissa tutkimuksissaan hän toi esiin uusia näkökulmia yhdistämällä perinteiseen kenttätyöhön kielitieteellistä ja mytologista tulkintaa, mutta hänen näkemystensä vastaanotto oli osittain ristiriitainen.
Gimbutas syntyi Liettuassa vuonna 1921, väitteli Saksassa Tübingenin yliopistossa 1946 ja muutti Yhdysvaltoihin 1949.
Naoki Kodaka
Naoki Kodaka (小高 直樹) on japanilainen videopelimusiikkisäveltäjä, joka työskenteli Sunsoftilla. Nykyään hän opettaa musiikkia useissa yliopistoissa ja säveltää ajoittain.
Kodaka opetteli pianonsoittoa lapsena mutta lopetti harjoittelun seitsenvuotiaana, koska piti enemmän populaarimusiikin soittamisesta. Hän jatkoi lukiossa klassisen musiikin opintojaan ja valmistui Aichi-prefektuurin taideyliopistosta pääaineenaan säveltäminen. Valmistuttuaan hän tuotti lyhyen aikaa musiikkia radioon ja televisioon. Sunsoft palkkasi Kodakan pelimusiikkisäveltäjäksi, koska tämän tiedettiin viettävän paljon aikaa pelihalleissa.
Kodaka tunnetaan parhaiten seuraavien pelien musiikista: Journey to Silius, Batman: The Video Game (NES- ja Mega Drive -versiot), Blaster Master, Gremlins 2: The New Batch, Albert Odyssey -sarja ja Super Fantasy Zone. Häntä avustivat NES-projekteissa lähes aina musiikkiohjelmoijat Nobuyuki Hara, Shinichi Seya ja joskus Naohisa Morota. Yleensä Kodaka sävelsi kappaleet perinteiselle nuottiviivastolle, jolta ääniohjelmoijat sovittivat ne NES:ille.
Taigan erakot
255px|thumb|right|Lykovien esineistöä Taigan erakot on Vasili Peskovin kirja, joka kertoo 1920-luvulla Siperian erämaahan lähteneestä vanhauskoisesta Lykovien perheestä. Kirja perustuu tositapahtumiin. Muun asutuksen keskuudesta lähdettiin pois uskonnon takia, sillä uskonnon mukaan maailmassa eläminen oli synti.
Alkuvaiheet
Perheen patriarkka Karp Osipovitš oli syntyisin Abakanjoen yläjuoksulta, noin 150 kilometrin päässä Abazan kylästä, Hakassian tasavallassa, jossa eli 1920-luvulle saakka pieni vanhauskoisten yhteisö. Vielä 1940-luvulla perhe asui muiden ihmisten ulottuvilla, vaikkakin syrjässä Kairjoen suulla. Useiden eri tapahtumien johdosta perhe vaihtoi asuinpaikkaa useaan otteeseen, kunnes se vuonna 1945 muutti viimein Abakan vuoristo on. Tästä alkoi Lykovien yli 30 vuotta kestänyt elämä eristyksissä muusta maailmasta. Perheen nuorin, Agafja, oli tuolloin vain vuoden ikäinen.
Kohtaaminen
Perheestä kerrottiin ensimmäisen kerran vuonna 1982 Komsomolskaja Pravdassa. Joukko geologeja oli tavannut vuonna 1978 Siperian taigalla täysin eristyksissä eläneet Karp Osipovitš Lykovin sekä tämän lapset Nataljan, Agafjan, Savinin ja Dmitrin. Perheen äiti Akulina Karpovna oli kuollut vuonna 1961 nälän heikentämänä. Perheen kaksi poikaa sekä vanhin tytär Natalja sairastuivat ja kuolivat lyhyen ajan kuluessa talvella 1981. Vasili Peskov vieraili seuraavien kymmenen vuoden aikana useaan otteeseen Lykovien luona, ja kirjoitti perheen kuulumisista Komsomolskaja Pravdaan. Lykovit suhtautuivat ensin varautuneesti, mutta kuitenkin uteliaasti tulokkaisiin, ja ystävystyivät pian Vasili Peskovin ja geologien leirin asukkaiden kanssa.
Elämä taigalla
Lykovit olivat rakentaneet vuorenrinteeseen lähelle puroa pienehkön mökin ja raivanneet viljelysmaita. Vähäiset metalliset työkalut he olivat tuoneet mukanaan, muutoin he elivät omavaraistaloudessa. Ravinnon perustan muodosti peruna, jonka lisäksi viljeltiin herneitä, sipulia, naurista, ruista ja hamppua, josta tehtiin lankaa ja vaatteita. Myös porkkanaa oli aiemmin viljelty, mutta eräänä vuonna hiiret olivat syöneet kaikki siemenet. Lisäksi taigalta saatiin sembramännyn siemeniä, marjoja, sieniä ja villiyrttejä. Kesäisin kalastettiin ja riistaa saatiin jonkin verran ansakuoppien avulla. Kotieläimiä ja suolaa heillä ei ollut lainkaan.
Tuli tehtiin tuluksilla ja valonlähteenä käytettiin pärettä. Päreestä tehtiin myös suurin osa käyttöastioista, vain pari metallista pataa oli enää ehjänä.
Aikaa laskettiin tarkasti, jotta kylvöt ja juhlapyhät kyettiin suorittamaan ajallaan. Lykovit käyttivät bysanttilaista ajanlaskua; vuonna 1978 he elivät vuotta 7486. Toisesta maailmansodasta he eivät tienneet mitään, mutta yhtenä syynä perheen muuttoon syrjemmäksi oli ollut sotilaskarkureita 1940-luvulla etsineet partiot. Satelliittien ilmestymisen tähtitaivaalle 1950-luvulla perhe oli pannut merkille. Karp Lykov oli tuolloin arvellut niitä jonkinlaisiksi "ihmisten lähettämiksi tuliksi".
Kielletyt asiat
Uskonto kielsi Lykoveilta monia asioita. Tulen teko tulitikuilla oli kielletty, samoin saippua ja peseytyminen ylipäätään. Valokuvia he eivät antaneet mielellään ottaa itsestään, koska se oli synti, samoin radion kuunteleminen, ja heille annettuja harvoja valokuvia he säilyttivät ulkona halkopinossa. Myös sokeri, tee, säilykkeet ja suklaa oli kielletty.
Tutustuminen tekniikkaan
Tutkijoiden käyttämä helikopteri ei liiemmin ihmetyttänyt Lykoveja, sillä he olivat nähneet satunnaisesti ohi lentäviä lentokoneita ja helikoptereita ja pitivät niitä vain "ihmisten keksintöinä". Karp Lykov ihmetteli eniten läpinäkyviä muovipakkauksia, joita hän kutsui "taipuisaksi lasiksi". Geologien leiriin ilmestynyt televisio ja sen näyttämät kuvat suuresta maailmasta kiinnostivat Lykoveja kovasti, vaikka he pitivätkin television katsomista suurena syntinä. Heille lahjoitetun taskulampun he ottivat vastaan kiitollisina ja pitivät sitä hyödyllisenä keksintönä, mutta tulitikkuja he eivät suostuneet käyttämään. Myös sähkövalo herätti innostusta. Väitettä, että ihminen olisi käynyt Kuussa he eivät suostuneet uskomaan.
Naval College
Naval College on Irlannin puolustusvoimien merisotakoulu, joka kouluttaa henkilökuntaa Irlannin laivastolle. Sen toimipaikka on Haulbowlinessa Etelä-Irlannissa. Se jakautuu kolmeen osaan:
Taigan erakot
Tutustuminen tekniikkaan
Neuvostoliittolaiset kasvi- ja kielitieteilijät pyysivät Vasili Peskovia keräämään heille aineistoa. Lykoveilla oli käytössä jonkin verran vanhaa, muualla käytöstä poistunutta sanastoa, sekä tutkijoiden viljelyyn ottama perunalajike joka nimettiin lykoviksi.
Vanhan Lykovin kuolema
Vuonna 1988 Karp Osipovitš Lykov kuoli ja Agafja jäi yksin asumaan heille rakennettua uutta mökkiä. Tuolloin pihapiiriin oli saatu jo vuohia ja kanoja. Kissoja oli tuotu jo aiemmin pitämään jyrsijät loitolla, ja viimeiseksi tuotiin koira, joka oli tarpeen vuohien houkuttelemien karhujen vuoksi. Lykovien saama julkisuus oli tuonut esiin myös heidän sukulaisiaan, ja Agafjaa myös pyydettiin asumaan sukulaisten luokse, lähemmäksi ihmisasutusta. Hän kuitenkin kieltäytyi mutta otti vastaan monenlaista apua kuten kynttilöitä, vaatteita, riisiä, jauhoja ja paristoja. Agafja ehti isänsä toivetta uhmaten viettää noin kuukauden sukulaistensa luona lähikaupungeissa mutta palasi takaisin taigalle. Agafja asui yksin taigalla vielä kirjan julkaisemisen aikaan 1992.
Naval College
Sotilaallinen koulutus tapahtuu Haulbowlinen laivastotukikohdassa Cork Harbourin keskustassa. Ei-sotilaallinen koulutus tapahtuu National Maritime College of Irelandissa (NMCI) lähistöllä Ringaskiddyssa.
André Rousset
André Rousset (13. heinäkuuta 1918 – 26. joulukuuta 1994) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1944 ja nimitettiin Versailles'n hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vagan titulaaripiispaksi 7. helmikuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre Renard, jota avustivat Jacques Ménager ja Albert Malbois.
Rousset sai 9. lokakuuta 1966 nimityksen Pontoisen hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. marraskuuta 1988. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Chino (Kalifornia)
Chino on kaupunki Kaliforniassa, San Bernardinon piirikunnassa, Yhdysvalloissa. Se on osa Los Angelesin metropolialuetta. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 67 168, ja se on pinta-alaltaan 54,5 neliökilometrin suuruinen. Chinosta muodostettiin kaupunki vuonna 1910, ja se tunnetaan etenkin maitotiloistaan, jotka tuottavat Etelä-Kalifornian maitotuotteista huomattavan osan.
Konvergenssi
Konvergenssi tarkoittaa yleisesti tarkasteltavan ilmiön lähestymistä ajan kuluessa jotakin määrättyä arvoa, yhteistä näkemystä tai tasapainotilaa.
Psykologia
Etenkin kognitiivisen psykologian termistössä konvergenssi on binokulaarinen etäisyysvihje: kohdennettuaan katseensa kappaleeseen ihminen kykenee summittaisesti arvioimaan silmämunia liikuttavien lihasten asennon avulla kappaleen etäisyyttä. Konvergenssi toimii hyvin etenkin lyhyillä välimatkoilla, ts. kun tarkasteltava kappale on korkeintaan muutamien metrien päässä kasvoista. Ilmiö on helppo huomata esimerkiksi kohdentamalla katse sormenpäähän ja liikuttamalla sormenpäätä kohti kasvoja, jolloin silmät menevät "kieroon".
Matematiikka
Matematiikassa konvergenssi tarkoittaa ensisijaisesti äärettömän jonon tai sarjan raja-arvon käyttäytymistä: esimerkiksi konvergoiva lukujono suppenee ja divergoiva lukujono harvenee.
Yhteiskuntatieteet
Taloustieteessä beta- tai sigma-konvergenssilla tarkoitetaan alueellisten kasvuerojen pienenemistä joko valtioiden välillä tai sisällä.
Jesse Väkelä
Jesse Väkelä (s. 9. heinäkuuta 1995 Vaasa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarjajoukkue Muik Hockeyssa. Hän laukoo oikealta.
Seuraura
Väkelä on Vaasan Sportin kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin kaudeksi 2010–2011, mutta Väkelä palasi kuitenkin kesken kauden Sportiin, jonka C-nuorten varakapteenina hän toimi. Kaudella 2013–2014 Väkelä kuului seuran A-nuorten kapteenistoon.
Huhtikuussa 2014 Väkelä teki kaksivuotisen sopimuksen SM-liigaan nostetun Sportin miesten joukkueen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 23. syyskuuta 2014 Espoo Bluesia vastaan. Väkelä merkittiin Sportin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.55 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Väkelä teki 10. maaliskuuta 2015 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Hänen osumansa jäi Sportin 1–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Väkelä palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana ja myös Reima Kaija valitsi hänet legendojen tähtien ykköstähdeksi. Väkelä pelasi ison osan kaudesta 2014–2015 myös lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa.
Elokuussa 2015 Sport lainasi Väkelän seuran yhteistyöjoukkue Kokkolan Hermekseen. Joulutauolla Sport lainasi hänet loppukaudeksi 2015–2016 toiseen Mestis-joukkueeseen, Kajaanin Hokkiin, kun Väkelä siirtyi suorittamaan varusmiespalvelusta Kainuun prikaatiin. Samalla hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Sportin kanssa. Väkelä voitti Hokissa kauden päätteeksi Mestis-hopeaa, vaikka hän ei pelannut otteluakaan pudotuspeleissä. Väkelä ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa.
Ennen kautta 2016–2017 Sport lainasi Väkelän taas toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Hermekseen. Hän pelasi siellä kuusi ottelua, kunnes Väkelä ja Felix Westermarck siirtyivät lokakuussa 2016 loppukauden kattavilla sopimuksilla toiseen Mestis-joukkueeseen, Espoo Unitediin. Vastaavasti Espoosta Sportiin siirtyi Matti Lamberg. Väkelä voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2018–2019 Väkelä siirtyi II-divisioonajoukkue Malax IF:ään. Kaudeksi 2019–2020 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan KoMu HT:hen. Toukokuussa 2020 Väkelä teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, mutta hän ei kuitenkaan pelannut missään koko kaudella 2020–2021. Kaudeksi 2021–2022 Väkelä siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Muik Hockeyn riveihin.
Maajoukkueura
Väkelä on esiintynyt Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.
Muuta
Väkelän isä Tomi oli aikoinaan jääkiekkoilijalupaus, jonka ura päättyi kuitenkin kaukalossa halvaantumiseen jo 17-vuotiaana vuonna 1990. Sport on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 27, jota Jessellä on kuitenkin oikeus käyttää.