cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
T-90
Ominaisuudet
Vaunun moottori on V-84MS, joka on nestejäähdytteinen 38,8-litrainen, nelitahtinen V12-kuivakampikammiodieselmoottori. Moottori on erittäin yksinkertainen ja toimintavarma. Se kehitettiin alun perin T-34-vaunun V-2-moottorista. Kaikki lisälaitteet (laturi, vesi-, öljy-, naftapumput jne.) toimivat hammaspyörävälityksellä. Sivukiertokankirakenne säästää paljon tilaa. Moottorin teho on 840 hv (vrt. T-80:n ensimmäiset mallit 1250 hv) ja vääntömomentti 3200 Nm. Moottorin etuna on nimenomaan yksinkertaisuus, luotettavuus ja toimintavarmuus kaikissa olosuhteissa. Moottori on monipolttoainediesel, eli normaalin dieselin lisäksi sitä voi tarvittaessa käyttää myös kerosiinilla tai bensiinillä.
Taistelukyky
T-90 on panssaroitu toisen sukupolven reaktiivipanssarilla (Kontakt ERA). Lisäksi torni sisältää reaktiivipanssaroinnin. T-80:n kehnosta menestyksestä Tšetšeniassa johtuen myös tornin kattoon on lisätty reaktiivipanssarointi, joka parantaa vaunun taisteluselviytymiskykyä urbaanissa ympäristössä. Venäläisiin S-mallin vaunuihin on liitetty Štora-1-puolustusjärjestelmä. Vaunut on varustettu ABC-suojauksella.
Vaunun ampumisjärjestelmät ovat edistykselliset. Ampujan järjestelmiin kuuluu ranskalainen Agave-lämpökamerajärjestelmä TO1-KO1, jolla voidaan tunnistaa vaunu pimeissä olosuhteissa jopa 2,5 kilometrin päästä. Kamera muodostaa noin viidenneksen vaunun hinnasta. Ampumajärjestelmä on 1A4GT, jossa komentaja voi manuaalisesti ohittaa ampujan valitseman maalin haluamaansa kohteeseen. Ampujan ampumajärjestelmä käsittää laseretäisyysmittarin, jota käytetään myös ohjuksen ohjaamiseen, ballistisen tietokoneen 1V528 ja DVE-BS tuulimittarin. Komentajalla on käytössään TKN-4S-järjestelmä, joka mahdollistaa vaunun tunnistamisen 800 metrin päähän päivällä ja 700 metriin pimeässä. Ajajalla on käytössään TVN-5-infrapuna-järjestelmä.
Käyttäjämaat
Lähde:
Journeyman
Journeyman on vuonna 2007 tuotettu amerikkalainen scifi-televisiosarja, jonka loi Kevin Falls. Sarja tuotettiin 20th Century Fox Televisionille ja sitä esitti Yhdysvalloissa NBC sekä Suomessa Sub. Kevin McKidd esittää sarjan päähenkilöä Dan Vasseria, San Franciscolaista toimittajaa, joka matkustaa tahtomattaan ajassa.
Sarjan ensimmäinen esitys oli Yhdysvalloissa 24. syyskuuta 2007 ja Suomessa 1. joulukuuta 2009. Sarjaa tilattiin yhteensä 13 jakson verran, jotka kaikki ehdittiin tuottamaan ennen käsikirjoittajien lakkoa vuosien 2007 ja 2008 vaihteessa. Sarjalle ei kuitenkaan kertynyt merkittäviä katsojamääriä, mutta NBC esitti silti sarjan kaikki jaksot, joista viimeinen esitettiin Yhdysvalloissa 19. joulukuuta 2007.
Juoni
Sarja kertoo Dan Vasser nimisestä sanomalehtitoimittajasta, joka elää vaimonsa Katien ja pienen poikansa Zackin kanssa San Franciscossa. Tietämättömästä syystä, eräänä päivänä hän alkaa liikkua ajassa taaksepäin. Pian hän saa selville, että kaikkien ajassa matkustamisten syy on seurata yhden ihmisen elämää, jonka kohtalo hänen on määrä muuttaa. Ajassa matkustaminen vaikuttaa kuitenkin Danin perheeseen ja työhön ja hänen veljensä Jackin, poliisietsivän epäilykset heräävät. Menneisyydessä ollessaan Dan tapaa ex-morsionsa, Livian, jonka hän uskoi kuolleen lento-onnettomuudessa. Danille kuitenkin selviää, että Livia on matkustaja kuten Dan itsekin.
Kansainväliset lähetykset
Australiassa Network Ten esitti ensimmäiset kaksi jaksoa, jonka jälkeen ohjelma siirrettiin Ten HD -kanavalle.
Eurovision laulukilpailu 1994
Eurovision laulukilpailu 1994 järjestettiin 30. huhtikuuta 1994 Dublinissa Irlannissa. Kilpailun juonsivat Cynthia ní Mhurchú ja Gerry Ryan.
Kilpailun voitti Irlanti jo kolmannen kerran peräkkäin Paul Harringtonin & Charlie McGettiganin kappaleella "Rock ’n’ Roll kids". Suomea kilpailussa edusti CatCat kappaleella "Bye Bye Baby". Suomi sai 11 pistettä, sijoittui 22. sijalle ja karsiutui seuraavan vuoden kisasta ensimmäistä kertaa Euroviisujen historiassa. Kilpailuun osallistuivat ensimmäistä kertaa Venäjä, muista entisistä neuvostotasavalloista Viro ja Liettua sekä muut itäblokin maat eli Romania, Unkari, Puola ja Slovakia (Tšekin ensiesiintyminen tapahtui vasta 2007). Edellisenä vuonna viimeisille sijoille jääneet Tanska, Belgia, Israel, Turkki, Slovenia ja Luxemburg joutuivat jättämään kilpailun väliin EBU:n asettamien uusien sääntöjen takia. Luxemburg ei ole vielä tähänkään päivään saakka palannut kilpailuun. Italia jätti kilpailun väliin vapaaehtoisesti. Luxemburg tekee paluun 2024.
Kilpailun sensaatioksi nousi väliaikanumero, jonka esitti Riverdance, joka aloitti maailmanvalloituksen juuri tästä tapahtumasta.
Pistetaulukko
Ensi vuodeksi jäähylle jääneet maat on merkitty keltaisella taustavärillä.
Bell OH-58 Kiowa
Bell OH-58 Kiowa on yhdysvaltalainen Bell Helicopter Textron -yhtiön valmistama tiedusteluhelikopteri, joka perustuu Bell 206 -kopteriin.
OH-58D Kiowa Warrior on helikopterin aseistettu malli, joka on käytössä Yhdysvaltain armeijalla. Se voidaan aseistaa vaihtoehtoisesti:
Chiquimula
thumb|190px|Chiquimulan sijainti Guatemalassa
Chiquimula on yksi kahdestakymmenestäkolmesta Guatemalan departementista. Sen pääkaupunki on Chiquimula.
Vroni König-Salmi
pienoiskuva|Vroni König-Salmi vuoden 2008 MM-kilpailuissa [[Olomoucissa.]] Vroni König-Salmi (o.s. König, s. 6. heinäkuuta 1969 Wellington, Uusi-Seelanti) on sveitsiläis-suomalainen suunnistaja, joka kilpaili maailman huipulla 20 vuotta.
Urheilu-ura
Vroni König voitti jo 1980-luvun lopulla juniorien Euroopan ja Pohjoismaiden mestaruuden. Vuodesta 1989 lähtien hän on kilpaillut aikuisten arvokisoissa ja saavuttanut yhteensä seitsemän MM-mitalia ja kolme EM-mitalia. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän saavutti Grimstadin MM-kilpailuissa 1997 suunnistaessaan Sveitsin pronssille yltäneessä viestijoukkueessa. Vuonna 2001 hän voitti Tampereen MM-kilpailuissa sprinttikisassa kultaa kuuden sekunnin erolla isäntämaan Johanna Asklöfiin. Tuolloin König-Salmi asui itsekin Suomessa avioiduttuaan suomalaissuunnistaja Janne Salmen kanssa.
Suunnistuksen maailmancupissa König-Salmi on sijoittunut yhteispisteissä toiseksi vuosina 2002 ja 2005. Puistosuunnistuksen maailmancupin hän voitti vuonna 2001.
Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Vroni König-Salmi on voittanut kultaa normaalimatkalla vuonna 2005 ja viestissä vuonna 1999. Lisäksi hänellä on yksi PM-hopea ja kaksi PM-pronssia. Sveitsin mestaruuksien lisäksi hän on voittanut Suomen mestaruuden normaalimatkalla vuosina 1998 ja 2000 sekä viestissä vuonna 2005.
Turun Suunnistajia edustaessaan König-Salmi oli voittamassa Venlojen viestiä vuonna 2002 ja Tiomilaa vuonna 2003. Jälkimmäisenä vuonna joukkue sijoittui Venlojen viestissä toiseksi. Näissä joukkueissa suunnisti myös toinen sveitsiläinen Simone Luder.
Yksityiselämä
König-Salmi syntyi Uudessa-Seelannissa, jossa hänen isänsä oli silloin yliopistossa töissä. Hän valmistui Bernin yliopistosta opettajaksi ja Suomessa hän on suorittanut valmentajan erikoisammattitutkinnon. Hän muutti Suomeen 1990-luvulla. Hänellä on kolmen maan kansalaisuus, Uuden-Seelannin, Sveitsin ja Suomen. Hänellä on yksi tytär aiemmasta liitosta, ja hänellä ja hänen miehellään Janne Salmella on kolme tytärtä. Jokaisen lapsen syntymän jälkeen hän nousi suunnistuksen huipulle.
ILife
iLife on Applen OS X -käyttöjärjestelmälle kehittämä ohjelmistopaketti, joka sisältää ohjelmat iPhoto, iMovie, iDVD, GarageBand ja iWeb. Ohjelmistopaketti on pyritty suunnittelemaan mahdollisimman helppokäyttöiseksi mutta kuitenkin riittävän monipuoliseksi tavallisille kuluttajille.
iMovien, iTunesin, iDVD:n, iPhoton, GarageBandin ja iWebin ensimmäiset versiot julkaistiin erikseen edellä mainitussa järjestyksessä. iMovie, iTunes ja iPhoto olivat alun perin saatavilla ilmaisena Applen verkkosivuilta, kun iDVD oli saatavilla vain tietokoneille, joissa oli SuperDrive-asema. Ohjelmistot koottiin yhteen pakettiin tammikuussa 2003, jolloin julkaistiin iLifen ensimmäinen versio.
iLife '11 julkaistiin lokakuussa 2010, ja se vaatii Mac OS X:n version 10.6.3 tai uudemman. Ohjelmisto toimitetaan uusien Macintosh-koneiden mukana, mutta sen voi ostaa myös erikseen.
Indianapolis 500 1958
Indianapolis 500 1958 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta 1958 Indianapolis Motor Speedway -radalla. Kilpailun voitti Jimmy Bryan.
Latva-Vetka
thumb|200px|Latva-Vetkan kunta Äänisenrannan piirin kartalla. Latva-Vetka on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ivinkajoen varrella 68 kilometriä maanteitse Petroskoista etelään. Taajamassa on 1 263 ja kunnassa 1 343 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Latva-Vetkan kunnan pinta-ala on 707,61 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Äänisenrannan piirin Uuden-Vilkan ja Uudenkylän, idässä Latvan ja etelässä Pain kuntiin sekä lännessä Prääsän piiriin.
Kunnan alueella virtaavat Tarsalanjoki (ven. Taržepolka), Iivinänjoki (Ivinka), Kairekjoki (Bolšoi Kjai), Maarenjoki (Marina) ja Säpsäjoki (Šapša). Seudulla on useita pieniä järviä. Širokoje-suo on suojeltu luonnonmuistomerkki.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Taržalan (ven. Taržepol) kylä ja Nyrkin asema. Taržalassa on 79 ja Nyrkissä vain yksi asukas. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 87 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 4 % suomalaisia, 4 % valkovenäläisiä, 2 % ukrainalaisia ja 1 % karjalaisia.
Historia
Paikkakunta on saanut alkunsa Muurmannin radalle rakennetusta Latvan asemasta. Vuonna 1924 se mainitaan metsätyöläisten asutuksena. 1930-luvun alussa Latva-Vetkaan alkoi saapua siirtolaisia lähinnä Vologdan alueelta. Ennen toista maailmansotaa se kuului Taržalan kyläneuvostoon. Jatkosodan aikana seutu oli suomalaisten miehittämä. Vuodesta 1951 lähtien Latva-Vetkalla oli kaupunkimaisen taajaman status.
Liikenne, talous ja palvelut
Latva-Vetkan kautta kulkee Muurmannin rata, jolla on Latvan (ven. Ladva) asema. Sieltä on maantieyhteys Latvan ja Puujoen kautta Petroskoihin.
Taajamassa toimii metsäteollisuuspiiri, metsänhoitoalueen konttori ja rautatievarikko. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka ja postikonttori.
Nähtävyydet
Taržalan kahdella kylänosalla on historiallisen asutuksen status. Kylän nähtävyyksiin kuuluu kaksi 1800-luvun lopussa pystytettyä asuintaloa. Seudulla on toisen maailmansodan muistomerkkejä.
Pelastava siirto
Pelastava siirto on yhdysvaltalainen draamasarja vuosilta 2009–2010. Tämän sairaalasarjan ensi-ilta oli yhdysvaltalaisella CBS-kanavalla 4. lokakuuta 2009. Viimeinen jakso yhteensä 13 jaksosta esitettiin 3. heinäkuuta 2010.
Sarjan tapahtumat sijoittuivat Pittsburghissa, Pennsylvaniassa sijaitsevaan kuvitteelliseen elinsiirtoja suorittavaan sairaalaan.
Suomessa Nelonen on esittänyt sarjaa.
Skorpionit
Skorpionit (Scorpiones) ovat laaja hämähäkkieläinten ryhmä, johon kuuluu yli 1 200 lajia.
Skorpionit ovat vanha eläinryhmä. Niitä oli jo siluurikaudella, noin 450–425 miljoonaa vuotta sitten ja nykyisin elävät lajit ovat melko samanlaisia kuin fossiililöydöt. Vuoteen 2007 mennessä fossiiliaineistosta tunnettiin 111 skorpionilajia. Siluurikaudella eli metrin pituinen Brontoscorpio, joka on suurin koskaan elänyt skorpionilaji. Nykyiset skorpionit kehittyivät vedessä eläneistä lajeista ja varhaisimmilla fossiileilla on nähtävissä kidukset.
Rakenne
thumb|left|200px|Skorpionin rakenne. thumb|right|250px|Vatsapuolella sijaitsevat pektiinielimet ovat skorpioneille tyypillinen piirre Skorpionien rakenne on ryhmälle tunnusomainen. Keskeisiä piirteitä ovat kaksi pihtijäsentä (4 pedipal) ja häntä (3 metosoma). Pedipalin pihtiosa on tieteelliseltä nimeltään 7 chela, jossa on liikkumaton osa 9 tibia ja liikkuva osa 8 tarsus. Hännän päässä (11 telson) on kaksi myrkkyrauhasta ja piikki (10 aculeus).
Skorpionin ruumis on hämähäkkieläimille tyypilliseen tapaan kaksiosainen. Etuosaa (1 prosoma tai cephalothorax) peittää kitiininen kilpi. Prosomassa sijaitsee yleensä 8 silmää, jotka ovat kolmessa ryhmässä, 2 ylimpänä ja 2-5 etureunan molemmilla sivuilla. Pedipalien välissä ovat leukakoukut (6 chelicerae). Skorpionin 3–4 jalkaparia alkavat etuosan alta. Jalkojen (5) päässä on kynnet. Ruumiin takaosaa (2 mesosoma tai abdomen) peittää kitiininen kilpi. Mesosomassa ovat mm. lehtikeuhkot ja mesosoman alapinnalla ovat vain skorpioneilla tavattavat maahan asti ulottuvat kampamaiset pektiinielimet (12 pectine).
Skorpionien pituus häntä mukaan lukien vaihtelee 1–18 senttimetrin välillä, naaraat ovat yleensä koiraita kookkaampia ja lyhythäntäisempiä. Afrikassa ja Aasiassa esiintyvä keisariskorpioni (Pandinus imperator) kuuluu kookkaimpiin nykyisin eläviin skorpioneihin.
Skorpionien väritys vaihtelee tummanharmaasta vaaleanruskeaan, jalkojen ollessa vaaleampia kuin ruumis. Skorpionit loistavat sinisenä ultraviolettivalossa niiden kitiinipanssarissa olevien fluoresoivien yhdisteiden kuten β-karbolin vaikutuksesta. Aivan nuoret tai juuri kuorensa vaihtaneet yksilöt eivät kuitenkaan loista. Ilmiön merkitystä skorpioneille ei tunneta.
Aistit
Skorpioneilla on heikko näkö auringonvalossa, jota ne välttelevät, mutta niillä vaikuttaa olevan erinomainen hämäränäkö kuun ja tähtien valossa.
Raajoja ja ruumista peittävät tuntokarvat, jotka aistivat värähtelyjä ja tuoksuja. Pektiinielimet ruumiin alapuolella aistivat ainakin maanpinnan muotoja ja tuoksuja.
Esiintyminen
Skorpionit ovat sopeutuneet moniin erilaisiin ympäristöihin, niitä elää lauhkealta trooppiselle vyöhykkeelle, elinympäristön vaihdellessa sademetsistä aavikoihin ja korkeahkoihin vuoristoihin. Lajeja tavataan kaikilla mantereilla Etelämannerta lukuun ottamatta. Kuivilla alueilla ne ovat kuitenkin yleisimpiä ja lajisto runsaampaa. Euroopassa tavataan noin kolmekymmentä eri skorpionilajia, lähinnä Välimeren ympäristössä. Lajimäärä on runsain Balkanilla ja Kreikassa.
Käyttäytyminen
Päiväksi skorpionit vetäytyvät koloihin, kivien alle tms. Yöllä ne voivat metsästää torakoita, hämähäkkejä, koppakuoriaisia, tuhatjalkaisia ja toisia skorpioneja. Isommat skorpionit saattavat satunnaisesti pyydystää pieniä selkärankaisia kuten liskoja, käärmeitä ja hiiriä.
Skorpioni murskaa saaliin pihtijäsenillään ja tarvittaessa pistää sitä myrkkypistimellään. Saaliin syöminen kestää 10–24 tuntia. Skorpioni erittää ruuansulatusnestettä saaliiseen samalla paloitellen sitä tarpeeksi pieniin paloihin leuoillaan. Skorpionit eivät syö joka päivä ja jotkin lajit voivat olla syömättä yli puoli vuotta.
Lisääntyminen
Parittelun aikana uros käyttää pektiinielimiä löytääkseen sopivan paikan maassa sijoittaakseen sinne siemennestettä sisältävän spermatoforin. Uros ja naaras suorittavat lisääntymistanssin, jonka aikana uros sijoittaa naaraan paketin päälle ja naaras siirtää paketin sukuelimiinsä.
Myrkyllisyys
Kaikki skorpionit ovat myrkyllisiä, mutta yli 1200 lajista vain parikymmentä ovat terveelle aikuiselle hengenvaarallisia.
Suurimmat skorpionit ovat yleensä melko harmittomia ihmisille ja ne käyttävät saksiaan puolustaakseen itseään piikin (ja myrkyn) sijasta. Vaaralliset skorpionit ovat yleensä alle 10 cm pitkiä. Poikkeuksena tähän on muutama yli 10 cm pituiseksi kasvava Parabuthus-ryhmän laji eteläisessä Afrikassa. Skorpionit, joilla on isot voimakkaat sakset ovat yleensä harmittomia (poikkeuksena Hemiscorpius lepturus). Skorpionit, joilla on ohuet, solakat sakset voivat olla vaarallisia. Tähän ryhmään kuuluu toisaalta myös paljon vaarattomia lajeja.
Scorpion Files -sivuston mukaan eurooppalaiset skorpionit voidaan luokitella lajeihin, jotka eivät ole tai todennäköisesti eivät ole hengenvaarallisia terveelle aikuiselle ihmiselle. .
Ensiapu
Skorpionin pistoa voi ensihoitaa seuraavilla ohjeilla:
Mytologiat
Mesopotamian mytologia tuntee skorpioni-ihmiset, jotka olivat joissain kuvauksissa jättimäisiä demoneja, ja joiden yliluonnolliset voimat vastasivat jumalten voimia. Nämä hirviömäiset olennot olivat joissakin kuvauksissa jumalten vihollisia, ja lopulta ne syöstiin kuoleman valtakuntaan. Antiikin Kreikka tuntee Khimaira-nimisen hirviön, jolla on joissakin kertomuksissa skorpionin pyrstö. Useimmiten sen häntänä on myrkkykäärme.
Viitteet
<references group="Sf"/>
Carly Telford
pienoiskuva|Carly Telford Carly Telford (s. 7. heinäkuuta 1987) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Englannin naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 21 maaottelua. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2007. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme Englannin seitsemästä ottelusta: yhden alkulohko-ottelun, välierän ja pronssiottelun.
Telford edustaa seuratasolla Chelseaa.
Adriana Sachs
pienoiskuva|Adriana Sachs Adriana Sachs (s. 25. joulukuuta 1993) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Argentiinan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 26 maaottelua. MM-kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun.
Elles
Elles on vuoden 2011 ranskalais-saksalais-puolalainen elokuva, jonka on ohjannut sekä käsikirjoittanut puolalainen ohjaaja Małgoska Szumowska. Elokuva kertoo pariisilaisesta toimittajasta Annesta (Juliette Binoche), joka työskentelee ranskalaiselle Elle-lehdelle ja joka kirjoittaa artikkelia naispuolisten opiskelijoiden prostituutiosta.
Välikausitakki
Välikausitakki oli suomalainen vuonna 1977 toiminut rockyhtye.
Välikausitakissa soittivat Mikko Alatalo, Juice Leskinen, Harri Rinne ja Veltto Virtanen. Välikausitakki-albumin lisäksi se teki ainoastaan yhden julkisen esiintymisen Ämyrockissa Hämeenlinnassa ja julkaisi yhden singlen (Ne tekee teistä rehua/Deval-voi - Pikajenkka Love Records LRS 2177).
Rush Hour – Rankka pari
Rush Hour – Rankka pari on Brett Ratnerin ohjaama elokuva vuodelta 1998. Sen jatko-osa, Rush Hour 2 valmistui vuonna 2001 ja Rush Hour 3 valmistui vuonna 2007. Kaikissa elokuvissa näyttelevät Jackie Chan ja Chris Tucker. Neljäs osa on tekeillä.
Frederick Fleet
thumb|Frederick Fleet Frederick Fleet (15. lokakuuta 1887 – 10. tammikuuta 1965) oli RMS Titanicin miehistön jäsen, joka toimi tähystäjänä aluksen törmätessä jäävuoreen 14. huhtikuuta 1912. Fleet havaitsi jäävuoren ensimmäisenä ja antoi puhelimella varoituksen komentosillalle.
Rush Hour – Rankka pari
Juoni
Rikospoliisi Lee lähetetään Hongkongista Yhdysvaltoihin tutkimaan kiinalaisen konsuli Hanin tyttären kaappausta. FBI ei kuitenkaan halua ulkopuolisia tutkimaan rikosta, joten he käskevät rääväsuisen LAPD:n etsivän, James Carterin, pitää Leen poissa kuvioista. Lee ja Carter päättävät kuitenkin tutkia asiaa yhdessä.
Frederick Fleet
Fleet pelastui Titanicilta, koska hänen tehtävänään oli myös huolehtia pelastusveneissä olevien matkustajien turvallisuudesta. Hän palveli ensimmäisessä ja myöhemmin myös toisessa maailmansodassa kauppalaivastossa ollen sotien välillä 1930-luvulla työttömänä.
28. joulukuuta 1964 Fleetin vaimo menehtyi, mikä aiheutti Fleetille vakavan masennuksen. Sen seurauksena hän teki itsemurhan hirttäytymällä 10. tammikuuta 1965. Hänen hautakivessään on kuva Titanicista.
Fleetin on sanottu olleen Titanicin viimeinen uhri. Hän poti pelastumisestaan syyllisyyttä koko loppuelämänsä ajan.
Turun linnalääni
thumb|right|250px|Suomen alueen linnaläänit 1595–1634
Turun linnalääni oli keskiajan alkupuolella Suomen huomattavin hallintoalue. Alkujaan siihen lienee kuulunut koko Länsi-Suomi, myöhemmin Varsinais-Suomi. Linnaläänin hallintopaikkana oli Turun linna.
Hallinto 1500-luvulla
Ruotsin valtakunnan paikallishallinto jakaantui uuden ajan alussa kolmeen eri järjestelmään, nimittäin oikeudenhoidolliseen, hallinnolliseen ja kirkolliseen toimintakokonaisuuteen, joilla kullakin oli omat alueyksikkönsä. Eri organisaatioiden alueyksiköiden maantieteelliset rajat poikkesivat useissa kohdin toisistaan kuten 1500-luvulta alkavat yksityiskohtaiset lähdesarjat osoittavat. Hallinnollisen järjestelmän suuryksikkö oli linnalääni, jota kirkollishallinnossa vastasi hiippakunta.
Oikeudenhoidollinen aluejärjestelmä
Oikeudenhoidollinen aluejärjestelmä oli ilmeisesti peräisin 1400-luvun alusta. Turun linnaläänin alueella oli 1500-luvulla neljä kihlakuntaa: Halikon, Maskun, Piikkiön ja Vehmaan kihlakunnat. Kihlakunnat puolestaan kuuluivat kahteen suurempaan oikeudelliseen kokonaisuuteen eli Etelä-Suomen laamannikuntaan ja Pohja-Suomen laamannikuntaan. Kihlakunta oli kihlakunnantuomarin viranhoitopiiri ja käytännön oikeudenhoito tapahtui kihlakunnantuomarin johdolla kihlakunnankäräjissä, jotka tavallisesti järjestettiin kussakin hallinto- eli nimismiehenpitäjässä erikseen.
Kihlakunnankäräjille keskittyvä pitäjäläisten itsehallinto oli jo 1500-luvun alussa melko suppeaa, sillä monissa asioissa siellä toimeenpantiin valtiovallan viranomaisten käskyjä ja lain määräyksiä. Puhetta käräjillä johti kihlakunnantuomari, jolla tosin usein oli sijainen eli lainlukija. Kihlakunnantuomari oli kruunun virkamies ja alkuaan pitäjäläisten luottamusmiehenä toimineesta nimismiehestä tuli 1500-luvulla kruunun edustaja, jonka tehtäviin kuului muun muassa käräjien järjestely. Nimismies valittiin tehtäväänsä alkuun käräjillä ja pitäjäläiset korvasivat hänen kulunsa maksamalla nimismiehenveroa, joka 1540-luvulla muuttui kruunun itselleen keräämäksi veroksi, josta osan kruunu maksoi nimismiehelle palkkana.
Maskun kihlakunta ja Vehmaan kihlakunta muodostivat Satakunnan ja ajoittain myös Pohjanmaan kanssa Pohjois-Suomen laamannikunnan. Etelä-Suomen laamannikuntaan kuuluivat puolestaan Halikon kihlakunta ja Piikkiön kihlakunta sekä Uusimaa, Häme ja aluksi myös Itä-Suomi. Laamannikuntien rajana toimi Aurajoki.
Hallinnollinen aluejärjestelmä
Ruotsin valtakuntaa johtaneella kuninkaalla ja hänen alaisuuteensa 1500-luvun aikana kehittyneillä keskushallintoelimillä oli edustajinaan ja tahtonsa toimeenpanijoina paikallisia arvohenkilöitä eli sillä seudulla asuvia valtaneuvoksia ja seudulla työskenteleviä laamanneja. Heidän lisäkseen valtiollisia hallinto- ja johtotehtäviä suorittivat käskynhaltijat ja linnanisännät.
Myös hallinnollinen aluejako pohjautui hallintopitäjiin ja kihlakuntiin. Hallinnon tärkein tehtävä oli verojen kerääminen ja verovarojen käyttö. Tässä järjestelmässä hallintopitäjistä oli muodostettu suurempia aluekokonaisuuksia, joita nimitettiin voutikunniksi ja joita hoitivat voudit. Vaikka voutikuntajako pohjautui kihlakuntajakoon, ei Turun linnaläänissä useinkaan ollut neljää voutikuntaa, vaan kaksi kihlakuntaa saatettiin yhdistää yhdeksi voutikunnaksi.
Alkuaan Turun linnalääni muodosti yhden voutikunnan. Kihlakuntajakoon perustuvia voutikuntien rajoja alettiin käyttää 1540-luvulla, mutta 1550- ja 1560-luvuilla kokeiltiin pienempiä voutikuntia, jotka yleensä koostuivat kolmesta hallintopitäjästä. Kun kaksi kihlakuntaa yhdistettiin saman voudin hallintaan, noudatettiin tiettyä järjestystä. Toisinaan yhdistettiin Turkua lähinnä olevat kihlakunnat eli Maskun ja Piikkiön kihlakunnat yhdeksi voutikunnaksi. Tällöin voitiin pitää Halikon ja Vehmaan kihlakunnat erillisinä voutikuntina tai yhdistää saman voudin alaisuuteen. Tavallisempi yhdistämistapa oli liittää Maskun ja Vehmaan kihlakunnat yhden voudin alaisuuteen ja Halikon ja Piikkiön kihlakunnat toisen voudin alaisuuteen. Tämä pohjautui ’’Suomen’’ maakunnan vanhaan kahtiajakoon, jossa alueista käytettiin nimityksiä Etelä-Suomi ja Pohja-Suomi, joita ei pidä sekoittaa samankaltaisiin nykyajan nimityksiin, vaan käsittää ne Varsinais-Suomen osiksi. Tämä vanha kahtiajako ilmeni myös laamannikuntajaossa.
Hallinnollisen jaon hallintopitäjää pienemmät aluekokonaisuudet olivat nimeltään verokuntia, jotka olivat samaa veroerää ja osaksi yhteisiä veroja suorittavien maanomistajien välinen yhteisö. Verokunnat olivat alueeltaan erikokoisia, mutta veronmaksukyvyltään suhteellisen yhdenmukaisia. Jotta näistä alueyksiköistä olisi saatu muodostettua tasavertaisia, hallintopitäjät jouduttiin jakamaan kahteen, kolmeen tai neljään osaan. Saaristopitäjissä verokuntia saattoi olla huomattavasti enemmänkin kuin neljä, mutta niissä verokunnat olivat jossain määrin toisenlaisia. Näin verokuntien alue muodostui tiheään asutuilla seuduilla pienemmäksi, mutta veroyksiköiden määrät olivat eri verokunnissa lähes yhtä suuria.
Kirkollinen aluejärjestelmä
Turun hiippakunnan suurin kirkollishallinnollinen alueyksikkö 1500-luvulla oli rovastikunta, jollaisia oli Varsinais-Suomessa neljä kappaletta. Kihlakuntajako oli keskeisessä asemassa myös kirkon hallinnossa, sillä rovastikunnat oli nimetty kihlakuntien mukaan. Niiden nimet olivat Halikon kihlakunnan rovastikunta, Maskun kihlakunnan rovastikunta, Piikkiön kihlakunnan rovastikunta ja Vehmaan kihlakunnan rovastikunta. Hallinnollinen ja kirkollinen aluejärjestelmä poikkesi kuitenkin toisistaan eli kihlakuntien ja rovastikuntien alueet eivät olleet yhteneväisiä. Merkittävä poikkeama oli esimerkiksi se, että Halikon länsiosa kuului Halikon kihlakunnan rovastikuntaan, mutta Piikkiön kihlakuntaan, ja Satavan saari kuului Maskun kihlakunnan rovastikuntaan, mutta Piikkiön kihlakuntaan. Myös Auran seudun kohdalla oli poikkeama, sillä se kuului Piikkiön kihlakunnan rovastikuntaan, mutta Maskun kihlakuntaan.
Hallinnollisen ja kirkollishallinnollisen aluejaon erilaisuus periytyi kaukaa menneisyydestä, sillä pienempiä alueyksiköitä eli pitäjiä oli jo 1400-luvun alussa kahdenlaisia nimittäin hallintopitäjiä ja kirkkopitäjiä. Asutuksen mukana syntyneet kirkkopitäjät muodostivat aluejärjestelmän vanhan rungon ja keskittyivät seurakunnan yhteisen kirkon ympärille. Hallintopitäjät olivat puolestaan veronkanto- ja hallintoyksiköitä sekä käräjäpiirejä, joissa tuomarin johdolla pidettiin kihlakunnankäräjät.
Samoin kuin kirkkopitäjien koot myös niiden osa-alueiden eli yökuntien koot vaihtelivat. Yökunnan muodosti kylä- tai taloryhmä, jonka lähekkäin asuva väestön oli luontevaa toimia yhdessä. Yökunnan velvollisuutena oli majoittaa ja kestitä kirkkoherra, kun tämä kiersi seurakunnassaan virkatehtäviään hoitamassa. Myös pappilan rakennusten ylläpito oli jaettu kirkkopitäjän yökuntien kesken.
Lawrenceburg (Tennessee)
Lawrenceburg on kaupunki Tennesseen osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 10 428. Lawrenceburg on Lawrencen piirikunnan hallintokeskus.
Lobo
Lobo voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Charles Taylor
Charles McArthur Ghankay Taylor (s. 28. tammikuuta 1948) oli Liberian presidentti 1997–2003. Hän oli voimakkain sotapäällikkö Liberian ensimmäisessä sisällissodassa 1990-luvun alussa, jonka jälkeen hänet valittiin presidentiksi. Kesäkuussa 2003 Yhdistyneiden kansakuntien (YK) tuomioistuin antoi hänestä pidätysmääräyksen, jotta hänet saataisiin oikeuden eteen sotarikoksista. YK:n mukaan Taylor sekaantui Sierra Leonen sisällissotaan tukemalla kapinallisia ja piilotteli al-Qaidan jäseniä vuoden 1998 lähetystöpommitusten jälkeen. Yhdysvallat lupasi Taylorista kahden miljoonan dollarin palkkion. Taylorin oikeudenkäynti ihmisoikeusrikkomuksista Sierra Leonen sisällissodan aikaan alkoi 2. huhtikuuta 2007 ja päättyi toukokuussa 2012, jolloin hänelle langetettiin 50 vuoden vankeustuomio.
Ura
Taylor on kotoisin Arthingtonista, läheltä Monroviaa. Hänen äitinsä kuuluu golaheimoon ja isänsä kuuluu  afroamerikkalaiseen orjasukuun. Taylor opiskeli Bentley Collegessa Bostonissa Yhdysvalloissa 1972–1977.
Hänet pidätettiin Yhdysvalloissa 1979, jonka jälkeen hän pakeni takaisin Liberiaan 1980, pian sen jälkeen kun ylikersantti Samuel Doe oli suorittanut onnistuneen vallankaappauksen. Taylor päätyi Doen hallintoon vastaamaan suuresta osaa budjetista. Doe syytti häntä myöhemmin 900 000 dollarin kavaltamisesta ja Taylor pakeni takaisin Yhdysvaltoihin. Hän päätyi vankilaan Massachusettsissa, seuranaan luovutuspyyntö. Taylor pakeni vankilasta 15. syyskuuta 1985 neljän muun kanssa perinteisin keinoin sahaamalla kalterit poikki. Taylor pakeni Yhdysvalloista ja vietti arvailujen mukaan seuraavat vuodet Libyassa saamassa sotilaskoulutusta. Oikeudenkäynnissään vuonna 2009 Taylor väitti saaneensa pakomatkaansa apua Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:lta.
Taylor aloitti kapinan Liberiassa joulukuussa 1989. Hänen joukkonsa, kansallispatrioottinen rintama NPFL hallinnoi pian suurta osaa maasta. Suurin osa taistelijoista tuli gio- ja mano kansoista, joita Doen hallitus sorti. Taylor sai myös Libyan, Norsunluurannikon ja Burkina Fason tukea. Vuonna 2012 Boston Globe-lehti paljasti, että Taylor oli 80-luvulla myös yhteistyössä CIA:n kanssa, joskin yhteistyön yksityiskohdat on Yhdysvaltain kansalliseen turvallisuuteen vedoten salattu. Vuodessa armeija valloitti 80 % maasta. Tuolloinen Taylorin liittolainen Prince Johnson syöksi Doen vallasta, ja hänet kidutettiin kuoliaaksi vankilassa. Sota muuttui seitsemän kansallisuuden väliseksi taisteluksi maan luonnonvaroista; peräti 200 000 sai surmansa, ja miljoona karkotettiin kodeistaan.
Sierra Leonen sisällissota
Vuonna 1991 Foday Sankoh aloitti sodan aluksi sadan miehen yhdistyneen vallankumouksellisen rintaman johdossa Sierra Leonessa lähellä Liberian rajaa. Sankoh ja Taylor olivat kumppaneita jo 1980-luvulta, jolloin molemmat olivat Muammar Gaddafin opissa ja hakemassa tukea. Sierra Leonen sisällissodan alettua Sankoh tuki voimakkaasti Tayloria ja Gaddafia, joilta hän vaihtoi timantteja aseisiin. Vuonna 1992 Sam Bockarie nousi yhdistyneen vallankumouksellisen rintaman taisteluosaston komentajaksi. Taylor oli hänen neuvonantajansa viisi vuotta, ja kun Sankoh lähti maanpakoon Nigeriaan vuonna 1997, Bockarie nousi rintaman johtoon. Joukot marssivat Freetowniin, jossa presidentti Ahmad Tejan Kabbah pakotettiin neuvotteluihin. Rauha solmittiin heinäkuussa 1999, mutta väkivaltaisuudet jatkuivat vielä vuoteen 2001. Sierra Leonen oikeusistuin syytti Tayloria rikoksista ihmiskuntaa vastaan 7. maaliskuuta 2003. Bockarie tapettiin Taylorin käskystä 2003, luultavasti jotta hän ei voisi todistaa tätä vastaan.
Taylor Liberian presidenttinä
Taylor hallitsi raskaalla kädellä aseistettujen vartioiden ympäröimänä. Hän ei yrittänyt sovitella välejä entisiin vastustajiinsa, tai ottaa heitä maan hallintoon. Hänen poikansa johti ns. terrorismin vastaista yksikköä. Hänet tunnettiin showmiehenä ja maallikkosaarnaajana. Kun häntä syytettiin 1999 aseiden ja timanttien salakuljetuksesta, Taylor vastasi syytteisiin, että tunnettiinhan Jeesuskin omana aikanaan murhaajana. Tammikuussa 1997 Taylor nai kolmannen vaimonsa, Jewelin.
Vuonna 1999 Tayloria vastaan syttyi kapina Pohjois-Liberiassa ryhmän nimeltä liberialaiset demokratian ja hyvityksen puolesta (LURD) toimesta. Ryhmittymää on syytetty vakavista rikkomuksista ja on olemassa todisteita, että Guinean hallitus joko tukee tai kontrolloi sitä. Alkuvuodesta 2003 LURD hallitsi Pohjois-Liberiaa, ja Etelä-Liberiassa syntyi toinen ryhmittymä, Liberian demokratialiike (MODEL), jota syytettiin Norsunluurannikon tukemaksi. MODEL saavutti nopeasti menestystä ja kesällä Taylorin hallitus hallitsi enää kolmannesta maasta.
Kesäkuussa 2003 YK:n tuomioistuin antoi Taylorista pidätysmääräyksen syyttäen häntä sotarikoksista. YK:n mukaan Taylor oli luonut ja tukenut Sierra Leonin kapinallisryhmää, jota syytettiin mm. lapsisotilaiden käytöstä. Syyttäjän mukaan Taylor oli piilotellut al-Qaidan jäseniä 1998 lähetystöpommitusten jälkeen.
11. elokuuta Moses Blahista tuli väliaikainen valtionpäämies, kunnes väliaikaishallitus perustettiin 14. lokakuuta. Yhdysvallat toi kolme sotalaivaa ja 2 300 merijalkaväensotilasta maan rannikolle. Taylor lensi Nigeriaan. Yhdysvallat lupasi hänen vangitsemisestaan kahden miljoonan dollarin palkkion marraskuussa 2003.
Pidätys ja tuomio
Nigerian hallitus ilmoitti 28. maaliskuuta 2006, että Taylor katosi loistohuvilastaan jossa hän on asunut maanpaossa. Kolme päivää katoamisen jälkeen Nigerian hallitus ilmoitti, että Nigeria aikoo luovuttaa Taylorin Sierra Leonen sotarikostuomioistuimeen. Taylor pidätettiin 29. maaliskuuta 2006, kun hän yritti ylittää Kamerunin ja Nigerian rajaa diplomaattikilvillä varustetulla jeepillä. Irlantilaiset YK:n sotilaat pidättivät hänet Gamborun rajakaupungissa Itä-Nigeriassa. Taylor lennätettiin Monroviaan. Monroviassa Taylor saatettiin YK:n helikopteriin ja lennätettiin Freetowniin Sierra Leoneen.
Taylor oli YK:n vankilassa Freetownissa. YK:n turvallisuusneuvosto päätti 16. kesäkuuta 2006, että Taylorin oikeudenkäynti pidetään Haagissa, Alankomaissa. Taylor lennätettiin 20. kesäkuuta Rotterdamin lentoasemalle ja vietiin vankilaan Haagin Scheveningenissa. Taylorin oikeudenkäynti alkoi 2. huhtikuuta 2007. Tammikuussa 2012 Yhdysvaltain viranomaisilta saadut dokumentit kertoivat Taylorin olleen Yhdysvaltain tiedustelun, ml. Defense Intelligence Agencyn ja CIA:n palkkalistoilla. Taylor kertoi jo 2009 oikeudenkäynnissään Yhdysvaltain agenttien auttaneen häntä vankilapaossa vuonna 1985.
Taylorin oikeudenkäynnit kestivät lopulta vuoteen 2012 saakka. Sen aikana kuultiin 94 todistajaa, muun muassa Naomi Campbellia ja Mia Farrow’ta, jotka olivat saaneet Taylorilta timantteja. Haagin erityistuomioistuimen mukaan Taylor oli tukenut Sierra Leonen sisällissodan aikana julmuuksiin syyllistyneitä kapinallisryhmiä. Todistajat kertoivat Taylorin joukkojen julmuuksista, mutta Taylor itse kutsui oikeudenkäyntiä huijaukseksi. Hänet tuomittiin sotarikoksista helmikuussa 2012. Se oli ensimmäinen valtionpäämiehelle sotarikoksista annettu tuomio Nürnbergin oikeudenkäyntien jälkeen. Tuomioistuin antoi toukokuussa 2012 Taylorille 50 vuoden vankeusrangaistuksen. Syyttäjät olivat vaatineet jopa 80 vuoden tuomiota.
Charles Taylor kärsii vankilatuomiotaan Englannissa ja vuonna 2015 hylättiin Taylorin anomus päästä siirtymään suorittamaan tuomiotaan Ruandaan. Taylor jatkoi tuomonsa suorittamista Englannissa.
Hong Kong First Division League
thumb|250px|Kuva Hong Kong First Division Leaguen ottelusta kaudelta 2005 - 2006. Hong Kong First Division League on Hongkongin jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Sarja on perustettu vuonna 1908. Sarja on erillinen Kiinan sarjoista, kuten Kiinan Superliigasta.
Sarja oli Hongkongin pääsarja aina vuoteen 2014, jolloin perustettiin Hongkongin valioliiga, mistä tuli pääsarja.
Hong Kongin historian menestyksekkäin seura on South China AA, joka on voittanut mestaruuden 39 kertaa. Toiseksi eniten mestaruuksia on Seiko SA:lla, 9 mestaruutta. Seiko SA vetäytyi sarjasta vuonna 1986.
Juri Orlov
thumb|Orlov (1986) Juri Fjodorovitš Orlov (13. elokuuta 1924 – 27. syyskuuta 2020 ) oli venäläinen ydinfyysikko ja ihmisoikeusaktivisti sekä entinen neuvostoliittolainen toisinajattelija. Hän perusti Moskovan Helsinki-ryhmän vuonna 1976 valvomaan Helsingin päätösasiakirjan ihmisoikeuksia koskevien kohtien eli kolmannen korin toteutumista Neuvostoliitossa. Hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi pakkotyöleirille ja viideksi vuodeksi Neuvostoliiton sisäiseen maanpakoon toimintansa vuoksi. Vankeudessa Orlovin terveys heikkeni ja hänelle sanottiin, ettei hän tule elämään vankeusaikansa loppuun asti.
Orlov vapautettiin sisäisestä karkotuksesta Siperiasta vuonna 1986 Yhdysvaltojen kanssa neuvotellun sopimuksen mukaisesti. Hän työskenteli Cornellin yliopistossa vuodesta 1987 muun muassa hiukkaskiihdyttimien suunnitteluun ja kvanttimekaniikkaan liittyvien kysymysten parissa. Vuonna 1990 Mihail Gorbatšov palautti Orloville Neuvostoliiton kansalaisuuden, jonka tämä oli menettänyt neljä vuotta aiemmin maasta poistumisen yhteydessä. Orlov sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1993.
American Physical Society myönsi Orloville ensimmäisen Saharov-palkinnon vuonna 2005. Orlov oli mukana perustamassa Neuvostoliiton ensimmäistä Amnesty Internationalin osastoa vuonna 1973, ja hän puolusti Andrei Saharovia, jota syytettiin tuolloin epäisänmaallisesta toiminnasta.
Toisen maailmansodan aikana Orlov työskenteli tehtaassa, jossa valmistettiin T-34 -panssarivaunuja. Sodan loppupuolella hän palveli tykistöupseerina.
Juhani Kattelus
Juhani Kattelus (24. kesäkuuta 1863 Joutseno – 9. toukokuuta 1909 Joutseno) oli suomalainen maanviljelijä ja runoilija.
Russian Memorial
Muistomerkkiin on kaiverrettu seuraavat nimet kuolinvuoden mukaan: Johan Mast, Gustaf Husar (1854), Johan Hellen, Gustaf Kyro, Victor Wilander, Joel Jalo, Matts Lindstrom, Johan Rof, David Kihl, Carl Udd, Matts Hellman, Carl Wecktars, Michel Gronroos, Victor Wass, Sergeant Carl Grod (1855), Michel Sett, Micha Mild, Johan Oinstrom, Matts Asp, Carl Lind, Joseph Storm, Abraham Lindfors, Erik Kivi, Matts Mort, Adolf Granat, Matts Lilja, Carl Boll ja John Kive (1856).
Newsfield
Newsfield Publications (myös tunnettu lyhyemmin Newsfield) oli brittiläinen lehtien julkaisija. Yhtiön perustivat Roger Kean, Franco Frey ja Oliver Frey vuonna 1983.
Europress osti yhtiön vuonna 1991 sen ajauduttua konkurssiin.
Russian Memorial
Lähteet
50.8764°N, 0.0102°W
Kahvilakilpuri
thumb|Esimerkki kahvilakilpurista, Honda cafe racer Kahvilakilpuri, café racer, on 1960-luvun Britanniasta lähtöisin oleva moottoripyörän rakentelutyyli.
Popular Mechanicsin kirjoittaja Wallace Wyss esitti 1973, että termi café racer syntyi alun perin vastapariksi road racerille, joiden omistajat ajelivat kahvilasta toiseen ikinä kilpailematta.
Anne Frank
Annelies Marie ”Anne” Frank oli juutalainen tyttö, josta tuli holokaustin kuuluisimpia uhreja. Hänen päiväkirjansa (suomennettu nimellä Nuoren tytön päiväkirja, uudestaan nimellä Päiväkirja) on tunnetuin uhrin kirjoittama aikalaiskuvaus toisen maailmansodan juutalaisvainoista.
Anne syntyi Frankfurt am Mainissa Weimarin Saksassa mutta asui suurimman osan elämäänsä Amsterdamissa ja sen lähellä. Hän menetti Saksan kansalaisuutensa 1941 natsi-Saksan antisemitististen lakien takia. Anne sai kansainvälistä kuuluisuutta kuolemansa jälkeen, kun hänen päiväkirjansa julkaistiin. Se kertoo hänen kokemuksistaan piilossa aikana, jolloin Alankomaat oli saksalaismiehityksen alaisena. Anne piti päiväkirjaa 14. kesäkuuta 1942 – 1. elokuuta 1944.
Otto Frank, perheen ainoa eloonjäänyt, palasi Amsterdamiin sodan jälkeen. Hän sai tietää, että Annen päiväkirja oli säilynyt. Se julkaistiin vuonna 1947 nimellä Het Achterhuis. Kirja on käännetty yli 60 kielelle ja on ilmestynyt myös suomeksi.
Ennen sotaa ja piiloutumista
Anne Frank syntyi 12. kesäkuuta 1929 Frankfurtissa Saksassa. Hänen vanhempansa Otto Heinrich Frank ja Edith Holländer-Frank olivat molemmat arvostetuista juutalaisperheistä. Edith oli kotoisin Aachenista ja oli mennyt naimisiin Otto Frankin kanssa 1925, minkä jälkeen he olivat muuttaneet asumaan yhdessä Otton lapsuudenkaupunkiin Frankfurtiin. Heillä oli kaksi lasta, Anne ja kolme vuotta vanhempi Margot Betti Frank.
Otto Frank muutti 1933 Amsterdamiin. Edith ja Margot muuttivat perässä samana vuonna, vuoden 1934 helmikuussa myös Anne. Kesän 1933 Margot ja Anne viettivät vielä Aachenissa isoäitinsä luona, joka muutti kristalliyön jälkeen vuonna 1939 Frankien luokse Hollantiin. Hän kuoli tammikuussa 1942 syöpään.
Otto Frankin ensimmäinen yritys Opekta toimitti hillonvalmistuksessa käytettyä pektiiniä. Yritys oli Hollannin-sivuliike, pääyrityksen omisti Otto Frankin sisaren mies. Yritykseen liitettiin myöhemmin mausteyhtiö Pectacon, jossa työskenteli myös Hermann van Pels.
Frankien perhe asui Merwedepleinillä Jokikortteleiksi kutsutulla alueella, ja tytöt kävivät aluksi Montessori-koulua. Annen parhaat ystävät olivat alusta alkaen Hanneli Goslar ja Sanne Ledermann. Syksyllä 1941 Frankin sisarusten piti vaihtaa koulua, koska kaikkien juutalaisten oli mentävä juutalaiseen kouluun. Koulunvaihdon yhteydessä Anne sai kauan toivomansa kissan. Hänen parhaaksi ystäväkseen uudessa koulussa tuli Jacqueline van Maarsen, joka on myöhemmin kirjoittanut Annesta kirjan A Friend Called Anne.
Annella ja Margotilla oli molemmilla mustat hiukset. Margot oli luonteeltaan hiljaisempi ja rauhallisempi, Anne taas puhelias, vilkas ja sosiaalinen. Anne oli enemmän ”isän tyttö”, kun taas Margot ”äidin tyttö”. Perhe ei ollut erityisen uskonnollinen. Otto Frankille juutalaiset perinteet olivat suhteellisen vieraita, mutta Edith Frankille ne olivat ulkomailla asuttaessa tärkeämpiä kuin ennen – tosin heillä ei silti tehty košer-ruokaa.
Piilossa
150px|pienoiskuva|Rakennus, jossa Frank piileskeli.
Juutalaisten oikeuksia rajoitettiin
Toukokuussa 1940 saksalaiset hyökkäsivät Amsterdamiin, ja Frankit joutuivat jälleen elämään natsien hallitsemassa maassa. Elokuussa 1940 Saksasta muuttaneet juutalaiset määrättiin rekisteröitymään, ja tammikuussa 1941 oli muiden juutalaisten vuoro. Juutalaisille määrättiin ulkonaliikkumiskielto tiettyinä vuorokaudenaikoina jo ennen Hollannin antautumista. Toukokuun viimeisenä päivänä 1941 määrättiin, etteivät juutalaiset saaneet käydä julkisilla uimarannoilla, puistoissa, kylpylöissä tai hotelleissa, kun elokuvateattereissa käynti oli kielletty jo tammikuussa 1941. Raitiovaunulla ajo kiellettiin ja polkupyörät takavarikoitiin kesäkuussa 1942. Samoin juutalaisten omistamien yritysten toimintaa vaikeutettiin lokakuussa 1940. Ulkovaatteisiin piti huhtikuusta 1942 alkaen ommella keltainen Daavidin tähti, jossa luki juutalaista merkitsevä sana jood tai Jude.
Frankit ja muut piiloutuivat
Frankit piiloutuivat Otto Frankin yrityksen toimiston salahuoneeseen 6. heinäkuuta 1942. Se tapahtui kymmenen päivää aikaisemmin kuin oli suunniteltu, koska Margot sai kutsun työpalveluun. Myös Otto Frankin liiketuttava Auguste van Pels perheineen muutti samaan piiloon muutamaa päivää myöhemmin. Toimisto sijaitsi Prinsengrachtilla, lähellä Westerkerkiä. ”Salaisen siiven” sisäänkäynti oli piilotettu suuren kirjahyllyn taakse. Osa yrityksen työntekijöistä tiesi piilopaikasta: Victor Kugler ja Johannes Kleiman, toimistotyöntekijät Elisabeth (Bep) Voskuijl ja Miep Gies sekä jälkimmäisen mies Jan. Jo aiemmin Kugler ja herra Gies oli valittu yrityksen johtoon He auttoivat piilossa olijoita tuomalla heille ruokaa ja muuta tarpeellista. Hollannissa jopa 20 000–30 000 juutalaista piiloutui, mutta suurin osa perheistä hajosi eivätkä perheenjäsenet päässeet samaan piiloon, toisin kuin Frankit.
200px|vasen|pienoiskuva|Kirjahylly, jonka takana oli piilopaikan sisäänkäynti. Piilopaikkaan tuli vielä yksi henkilö. Hammaslääkäri Pfeffer (päiväkirjassa Dussel) pyysi Miep Giesiä etsimään itselleen piilopaikkaa. ”Salaisessa siivessä” olleet päättivät, että Pfeffer voi tulla sinne piiloon. Pfefferillä oli kristitty vaimo Charlotte Kaletta, joka ei tullut piiloon mukaan. Ensimmäisestä avioliitostaan saatua poikaansa Werneriä Pfeffer ei ollut nähnyt sitten vuoden 1938. Hän ja Charlotte vaihtoivat joka viikko kirjeitä ja paketteja. Miep toimitti Pfefferille myös ruokapaketteja, jotka hän Annen halveksivien kommenttien mukaan piilotti kaappiinsa ja söi yksin yöllä.
”Salaiseen siipeen” piiloutui siis yhteensä kahdeksan henkeä: Otto, Edith, Margot ja Anne Frank, Fritz Pfeffer, Hermann ja Auguste van Pels sekä heidän poikansa Peter (päiväkirjaan sukunimeksi vaihdettu van Daan). Päivisin piti aina liikkua hiljaa, ettei toimistoon kuuluisi ääniä. Samoin piti olla varovainen valojen kanssa. Lukeminen ja radion kuuntelu oli tavallista ajanvietettä. Tosin Margotille ja Annelle varattiin aina myös pieniä toimistotöitä, kuten lähetysluetteloiden kirjoittamista. He käyttivät aikaansa myös opiskeluun. Päiväkirjan kirjoittaminen oli Annelle tärkeää, ja sen lisäksi hänen tärkeä harrastuksensa oli filmitähtien kuvien kerääminen. Hän kirjoitti päiväkirjaansa myös talon ikkunasta näkyvästä kastanjapuusta. Muuta luontoa salaisesta siivestä ei voinutkaan nähdä, koska kaikki muut ikkunat oli pimennetty.
Annen suhde muihin piilossaolijoihin
Anne ei pitänyt huonetoveristaan, hammaslääkäri Pfefferista. Kohta Pfefferin saapumisen jälkeen Anne jo kritisoi häntä päiväkirjassaan. Anne ja Pfeffer kinastelivat muun muassa siitä, kuka saa käyttää heidän huoneensa työpöytää. Pfeffer ei ymmärtänyt Annea, mikä toisaalta on ymmärrettävää, koska hän oli piileskelijöistä ainoa, jolla ei ollut perhettä mukanaan. Hän ei myöskään ollut ollut yhteydessä poikaansa sitten sodan syttymisen.
Vanhempiaan kohtaan Annen tunteet olivat kahtalaiset. Hänellä oli äitinsä kanssa erimielisyyksiä piileskelyn alusta lähtien, mihin vaikutti kummankin täysin erilainen persoonallisuus. Annen mukaan äiti kohteli häntä kuin pikkulasta. Joskus hän huolehti liikaa, joskus liian vähän. Toisaalta Anne luotti äitinsä tukeen, kun muut salaisen siiven asukkaat kritisoivat häntä. Mitä enemmän Anne hyljeksi äitiään, sitä enemmän hän ihannoi isäänsä. Tämä asetti Otto Frankin ikävään tilanteeseen, koska hänen piti tasapainoilla vaimonsa ja tyttärensä välillä ja yrittää pitää heidän välinsä hyvinä.
Annen ja äidin suhteeseen vaikutti myös se, että Anne kadehti sisartaan Margotia. Vaikka hän ei koskaan myöntänytkään pitävänsä Margotia kilpailijana, hän pelkäsi, ettei ollut yhtä rakastettu kuin siskonsa. Anne ja Margot eivät olleet koskaan olleet erityisen läheisiä ja salaisessa siivessä heidän eronsa tulivat entistä enemmän esille. Sisarukset lähentyivät vasta sen jälkeen, kun Otto Frank oli pyytänyt Margotia kertomaan Annelle jonkin salaisuuden, mutta vielä senkin jälkeen Anne epäili välillä vanhempiensa pitävän enemmän Margotista.
Annen suhde Peter van Pelsiin kehittyi hitaasti. Hänen ensivaikutelmansa Peteristä oli kielteinen. Ensimmäisen puolentoista vuoden aikana Anne ei kiinnittänyt Peteriin juuri huomiota, ja silloinkin kun hänellä oli Peteristä jotain sanottavaa, se ei ollut mitään erityisen imartelevaa. Anne kuitenkin alkoi kaivata sellaista suhdetta, jollaista ei voinut saada vanhemmiltaan, joten hän päätti alkaa keskustella Peterin kanssa. Peterin kanssa Anne myös vaihtoi ensimmäisen suudelmansa. Annen vanhemmat eivät hyväksyneet hänen suhdettaan Peteriin.