cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Monbazillac
Monbazillac on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Akvitanian alueella. 1500-luvulla rakennettu Monbazillacin linna (Château de Monbazillac) on kunnan nähtävyys. Erityisen tunnettua on paikallinen makea valkoviini Monbazillac, jolle kylä on myös antanut nimensä.
Laguunisumu
Messier 8, lyhyemmin M8 tai Laguunisumu, on kaasusumu, joka sijaitsee keskellä kirkkainta Linnunrataa Jousimiehen tähdistössä. Kohde on laaja ja sisältää paljon yksityiskohtia, mukaan lukien kirkkaahkon avoimen tähtijoukon NGC 6530 ja pimeän sumun Barnard 88 kohteen keskellä. Kohde olisi melko helppo havaita paljain silmin, jos se vain nousisi tarpeeksi korkealle Suomen yötaivaalla. left|250px|( M8 tai NGC 6523)
Valérie Létourneau
Valérie Létourneau (s. 29. huhtikuuta 1983 Montreal, Quebec) on kanadalainen vapaaottelija, joka on otellut Bellatorissa vuodesta 2017 lähtien. Hän on otellut urallaan kerran UFC:n korsisarjan mestaruudesta ja kerran Bellatorin kärpässarjan mestaruudesta, mutta hävisi molemmilla kerroilla mestaruuden.
Vapaaottelu
Létourneau aloitti kamppailulajien harrastamisen potkunyrkkeilyllä 15-vuotiaana, jonka jälkeen hän siirtyi harjoittelemaan vapaaottelua 2005 TriStar salille. Létourneau otteli ensimmäiset viisi vuotta Kanadassa eri organisaatioissa. Hänen ensimmäinen ottelu oli Tannaya Hantelmania vastaan 31. maaliskuuta 2007, jonka Létourneau voitti teknisellä tyrmäyksellä toisen erän lopussa. Hän otteli vielä kaksi ottelua samana vuonna ja sai vastaansa ensin kesäkuussa Sarah Kaufmanin ja joulukuussa Alexis Davisin. Molemmat ottelijat olivat tulevia mestareita urallaan ja Létourneau kärsi molemmille tappion. Kaufmanille hän hävisi teknisellä tyrmäyksellä toisen erän alussa ja Davisille hajaäänin. Otteluiden jälkeen Létourneau kärsi loukkaantumisista, kuten murtuneesta kädestä, aivotärähdyksestä ja kävi kahdesti olkapääleikkauksessa. Loukkaantumisten jälkeen hän palasi takaisin ottelemaan helmikuussa 2009 Kate Royta vastaan, jonka Létourneau voitti käsilukolla ensimmäisessä erässä. 2011 hän jatkoi voittoputkeaan kohdattuaan ensin huhtikuussa entisen olympiatason painonnostajan Julie Malenfantin, jonka Létourneau voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Syyskuussa hän kohtasi puolestaan Tannaya Hantelmanin toisen kerran urallaan. Létourneau voitti jälleen kaksikon välisen toisen kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. 2012 Létourneau kohtasi Cláudia Gadelha, joka oli voittamaton tilastolla 7–0. Létourneau hävisi kamppailun hajaäänin (27-30, 28-29, 29-28).
Létourneau muutti 2013 Yhdysvaltoihin Floridaan harjoittelemaan vapaaottelua American Top Teamiin. Ensimmäinen ottelu Yhdysvalloissa päättyi nopeasti, kun hän voitti toukokuussa 2014 AFC-organisaation ottelussa Jordan Moore teknisellä tyrmäyksellä 34 sekunnissa.
UFC
2015 Létourneau kohtasi neljä päivää ennen 31-vuotissyntymäpäiväänsä entisen kevytsarjan nyrkkeilijän Jessica Rakoczyn, joka otteli ensimmäistä kertaa UFC:ssä. Létourneau voitti kamppailun tuomariäänin (29–28, 29–28, 30–27). Voiton myötä hänestä tuli ensimmäinen naisottelija UFC:ssä, joka on voittanut ottelun kahdessa eri painoluokassa. Elokuussa hän kohtasi Maryna Morozin UFC Fight Night: Holloway vs. Oliveira -tapahtumassa, jossa Létourneau pääsi ottelemaan ensimmäistä kertaa UFC-tapahtuman pääkortille. Létourneau voitti kamppailun tuomariäänin (29–28, 29–28, 30–27).
George Martin
George Henry Martin (3. tammikuuta 1926 Highbury, Lontoo – 8. maaliskuuta 2016 Coleshill, Oxfordshire, Englanti ) oli brittiläinen levytuottaja, säveltäjä ja sovittaja. Häntä kutsuttiin joskus ”viidenneksi beatleksi”, koska hän toimi lähes kaikkien The Beatles -yhtyeen albumien tuottajana.
Valérie Létourneau
Haastaminen korsisarjan mestaruudesta
Kolmen ottelun voittoputken myötä Létourneau sai tilaisuuden otella korsisarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Joanna Jędrzejczykia vastaan. Se oli Jędrzejczyk toinen kerta puolustaessaan mestaruuttaan. Ottelu käytiin 14. marraskuuta 2015 UFC 193 -tapahtumassa, Australiassa. Kamppailu oli tapahtuman toinen pääottelu ennen toista mestaruusottelua Ronda Rouseyn ja Holly Holmin välillä. Létourneau hävisi mestaruuskamppailun tuomariäänin (49–46, 49–46, 50–45), joka oli samalla hänen ensimmäinen tappio UFC:ssä.
George Martin
Elämä ja ura
George Martin syntyi 3. tammikuuta 1926 Lontoossa köyhään perheeseen. Hän toimi nuorena miehenä Britannian merivoimissa upseerina ja pilottina vuoteen 1947 saakka. Sen jälkeen hän opiskeli oboen ja pianon soittoa Guildhallin musiikkikoulussa vuoteen 1950 saakka. Valmistuttuaan sieltä Martin työskenteli BBC:n musiikkikirjastossa ja sen jälkeen EMI:n Parlophone Recordsissa Oscar Preussin apulaisena. Martin nimitettiin levy-yhtiön johtoon vuonna 1955, kun hän oli 29-vuotias. EMI:llä Martin äänitti klassista musiikkia, paikallista musiikkia sekä huumorimusiikkia.
Valérie Létourneau
Haastaminen korsisarjan mestaruudesta
2016 Létourneau siirtyi painoluokkaa ylemmäksi kärpässarjaan, jossa hän kohtasi kesäkuussa Joanne Calderwoodin. Kotimaassaan Kanadassa käyty kamppailu päättyi tappioon teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä, kun Calderwood pudotti hänet kehoon kohdistuneilla potkuilla ja lyönnein. Létourneau palasi vielä joulukuussa takaisin korsisarjaan, jossa hän kohtasi Viviane Pereiran. Létourneau kuitenkin ylitti sallitun painorajan punnituksissa, jonka myötä ottelu käytiin ilman varsinaista painoluokkaa. UFC 206 -tapahtuma käytiin Kanadassa, jossa Létourneau hävisi kamppailun hajaäänin (29-28, 28-29, 29-28).
George Martin
Elämä ja ura
Martin kuunteli ensimmäisen kerran The Beatlesiä koesoitossa vuonna 1962. Vaikka hän ei aluksi pitänyt yhtyeen musiikkia kovinkaan ihmeellisenä, hän teki yhtyeen kanssa sen ensimmäisen levytyssopimuksen. Tästä alkoi pitkä työsuhde, jonka aikana Martin teki useimmille The Beatles -albumeille ja heidän elokuviinsa orkesterisovituksia ja sävelsi niille musiikkia sekä hyödynsi uudenlaisia studiotekniikoita ja neuvoi soitinten valinnassa. Martinin kokeellisista sovitusideoista tunnetuimmat ovat Beatles-albumilla Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band (1967).
Valérie Létourneau
Bellator
24. huhtikuuta 2017 Létourneau allekirjoitti sopimuksen Bellatorin kanssa, jossa hän tulee ottelemaan kärpässarjassa. Létourneaun oli määrä otella ensimmäisen ottelunsa heinäkuussa, mutta joutui jättämään sen väliin loukkaantumisen vuoksi. Lopulta hän teki ensiesiintymisensä Bellatorissa joulukuussa 2017 Kate Jacksonia vastaan Englannissa Bellator 191 -tapahtumassa. Létourneau voitti kamppailun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27).
George Martin
Elämä ja ura
The Beatlesin lisäksi Martin teki yhteistyötä muun muassa Gerry & The Pacemakersin, Peter Sellersin ja Sophia Lorenin kanssa.
Martinin kuulo alkoi heiketä 1970-luvulla, ja viimeisinä vuosinaan hän turvautui kuulokojeisiin.
Valérie Létourneau
Bellator
2018 Létourneau otteli kesäkuussa Kristina Williamsia vastaan Bellator 201 -tapahtumassa. Hän voitti edellisen ottelun tapaan tuomariäänin (29-28, 29-28, 29-28).
Haastaminen kärpässarjan mestaruudesta
Létourneau pääsi kahden voitetun ottelun jälkeen ottelemaan kärpässarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Ilima-Lei Macfarlanea vastaan, jonka oli määrä puolustaa mestaruuttaan toisen kerran. Macfarlane oli voittanut urallaan kaikki kahdeksan käymäänsä ottelua. Mestaruusottelu käytiin 15. joulukuuta 2018 Bellator 213 -tapahtumassa, Havaijilla. Se oli samalla ensimmäinen kerta, kun Létourneau otteli illan pääottelussa. Hän hävisi mestaruuskamppailun triangelikuristuksella kolmannessa erässä.
Muuta
Létourneau on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä EA Sports UFC 2 (2016).
Kairala (kylä Pelkosenniemellä)
pienoiskuva|280px|Kairalan kylämaisemaa kuvattuna Tallavaaran harjulta Kitisen yli länteen. Kuvassa etualalla on joen länsipuolen Talvensaaren pihapiirin rakennuksia. Kaukomaisemassa näkyy Pyhätunturin tunturijonoa. Kairala on noin kuudenkymmenen asukkaan kylä valtatie 5:n varressa Pelkosenniemen kunnassa, noin 10 kilometriä sen kirkonkylästä pohjoiseen. Kylää halkoo Kemijokeen laskeva Kitinen, ja kylän asutus sijoittuu joen molemmille puolille. Kylän itä- ja länsipuolen yhdistää vuonna 1987 valmistunut silta.
Kylän länsipuolelle ominaista ovat monet vanhat pääosin 1900-luvun taitteen molemmin puolin rakennetut peräpohjalaiset hirsirakennukset, jotka jäivät Lapin sodassa polttamatta saksalaisten vetäytyessä pohjoista kohti joen itäpuolelta. Kylän itäpuoli poltettiinkin yhtä aittarakennusta lukuun ottamatta kokonaan.
Lycos
right|Lycosin logo Lycos on Internetissä toimiva hakukone ja linkkikirjasto. Nimi "Lycos" tarkoittaa kreikaksi sutta, joskin nimi juontaa juurensa susihämähäkkien heimosta (Lycosidae). Nimi viitannee tiedonkeruuohjelmiston nimitykseen spider, "hämähäkki". Lycos perustettiin vuonna 1994 tohtori Michael Mauldinin tutkimusprojektin pohjalta. Terra Networks, Telefónican tytäryhtiö osti Lycosin vuonna 2000 ja vaihtoi nimensä Terra Lycosiksi. Myöhemmin Lycos pudotettiin nimestä, jolloin yrityksen nimi oli taas Terra Networks.
Accolti
Accolti on seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi:
Doverinsalmi
Doverinsalmi tai Calais’nsalmi on Englannin kanaalin kapein kohta. Lyhin etäisyys Englannin ja Ranskan rannikoiden välillä on noin 33 kilometriä Doverista Cap Gris-Nez’hen. Doverinsalmi on maailman vilkkaimpia laivareittejä. Sen kautta kulkee päivittäin 400 laivaa. Salmen poikki kulkenut vilkas autolauttaliikenne taas on vähentynyt salmen alittavan Kanaalitunnelin käyttöönoton jälkeen 1994.
Lycos
make LOVE not SPAM
Verkossa kiertää myös huhu, että joku roskapostisivujen ylläpitäjä olisi ohjannut sivuilleen tulevan näytönsäästäjän aiheuttaman verkkoliikenteen takaisin Lycosin omille sivuille. Lycos kuitenkin kieltää tämän.
Doverinsalmi
Doverinsalmen laivaliikenne
Doverinsalmessa on pakollinen ilmoittautuminen. Salmeen saapuvien yli 300 bruttotonnin alusten on ilmoittauduttava joko Dover MRCC:lle (South West Lane) tai CROSS Gris Nezille (North East Lane) ennen palvelualueelle saapumista. Palvelualue kattaa 65 kilometrin pituisen Doverin salmessa. Idässä se rajoittuu North Forelandin majakasta Ranskan ja Belgian väliselle rajalle. Lännessä se kulkee Royal Sovereign majakan ja Bassurellen hiekkasärkän valopoijun linjalla. Laivaliikenne salmessa on erotettu niin, että itään kulkevat laivat käyttävät kanaalin Ranskan puolta ja länteen kulkevat Britannian puolta.
Katso myös
thumb|left|450px|Kirkkaana päivänä voi salmen yli paljain silmin nähdä vastarannikon. [[Doverin valkoiset kalliot Ranskan Cap Griz-Nez’stä katsottuna.]] thumb|right|220px|Doverinsalmi
Lycos
make LOVE not SPAM
Lycos Europe otti näytönsäästäjän jakelusta perjantaina 3. joulukuuta ja ilmoitti myöhemmin keskeyttävänsä kampanjan. Lycos sanoo yli 100 000 käyttäjän ladanneen ohjelman.
Waterton Glacierin kansainvälinen rauhanpuisto
thumb|250px|Rauhanpuisto Landsat 7:n satelliittikuvassa Waterton Glacierin kansainvälinen rauhanpuisto on UNESCOn maailmanperintökohde, joka on muodostettu yhdistämällä Yhdysvalloissa sijaitseva Glacierin kansallispuisto ja Kanadassa oleva Waterton Lakesin kansallispuisto.
Puistojen yhdistäminen oli Albertan ja Montanan Rotary International -järjestön jäsenien ponnistusten lopputulos. Se oli ensimmäinen kansainvälinen rauhanpuisto, joka symboloi kahden valtion välistä rauhaa ja ystävyyttä, ja edelleen ainoa, joka on nimenomaan perustettu tuota tarkoitusta varten.
Rapa (Ranskan Polynesia)
Rapa eli Oparo on saari Ranskan Polynesiassa. Sitä kutsutaan joskus nimellä Rapa Iti erotukseksi Rapa Nuista eli Pääsiäissaaresta.
Historia
Rapalaisia alettiin kääntää kristityiksi vuonna 1826, kun saarelle lähetettiin Tahitilta kuusi lähetyssaarnaajaa. Pian tämän jälkeen saarelle tuotiin orjia. Tämän vuoksi saarella syntyi epidemia, jonka vuoksi vuonna 1867 saaren asukasluku oli enää noin 120. 1800-luvun lopulta saaren asukasluku on kuitenkin tasaisesti kasvanut.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|Rapan sijainti Australsaarissa Rapan suurin kylä on Haurei, jossa lähes kaikki saaren asukkaat asuvat. Kylän mukaan on nimetty myös saaren itäpuolella sijaitseva Haureinlahti. Lahden alkuperäinen nimi oli "Oparo" tai "Paro". Haureissa sijaitsevat pormestarin toimisto, kirkko, postikonttori ja koulu. Saaren länsipuolella on toinen lahti, Hiri. Haureille ei ole vakiintunut mitään tiettyä kirjoitusasua, ja sen nimestä on käytetty muun muassa muotoja Haurei, Hauréi, Ahurei, Ha'urei ja Aore.
Toinen kylä on 'Area, jossa asuu muutamia perheitä.
Rapalta on yli viisisataa kilometriä lähimmälle asutetulle saarelle. Se on siten maantieteelliseltä sijainniltaan Ranskan Polynesian syrjäisin saari. Rapa muodostaa yhdessä asumattoman Marotirin kanssa Bass-saaret, Ranskan Polynesian eteläisimmän osan. Marotiri sijaitsee noin seitsemänkymmentä kilometriä Rapasta kaakkoon. Bass-saaret ovat osa Australsaarten saariryhmää.
Rapan kaakkoispuolella on asumaton Motu Tauturun luoto.
Rapalla sijaitsee useita vuoria, joista suurin on Mt. Perau, jonka huippu on 650 metriä merenpinnan yläpuolella. Muita vuoria ovat Mt. Erapau (436 metriä merenpinnan yläpuolella), Mt. Pukumia (417 metriä merenpinnan yläpuolella), Mt. Motu (481 metriä merenpinnan yläpuolella), Mt. Pukumaru (605 metriä merenpinnan yläpuolella), Mt. Tepiahu (289 metriä merenpinnan yläpuolella) sekä Mt. Makatea (489 metriä merenpinnan yläpuolella). Rapan pinta-ala on neljäkymmentä neliökilometriä.
Rapa sijaitsee noin 1420 kilometriä Ranskan Polynesian pääsaarelta Tahitilta etelään.
Saaren vientiartikkeleita ovat taaro, kookospähkinät, appelsiinit, banaanit, päärynät, viikunat, passiohedelmät ja kahvi.
Väestö
Suurin osa asukkaista puhuu äidinkielenään rapaa, mutta useimmat osaavat puhua myös tahitia. Kaikki koulutus annetaan ranskan kielellä. Lapset ja nuoret puhuvat useimmiten keskenään ranskaa. Rapa on uhanalainen kieli ja sitä pidetään joskus tubuain murteena.
Suurin osa asukkaista on kristittyjä.
Rapan nykyinen pormestari on Tuanainai Narii.
Koulutus
Rapalaiset lapset käyvät koulua siihen vuoteen asti, kun he täyttävät neljätoista vuotta. Opetus on pakollista ja ranskankielistä.
Kulttuuri
Rapan yleisin kansanmusiikin tyylilaji on himene tarava. Rapalta on kotoisin rapan kielellä laulava a cappella -kuoro The Tahitian Choir, jossa laulaa 126 henkilöä eli noin kolmasosa kaikista Rapan asukkaista. Kuoron kaupallinen ura alkoi 1990-luvun alkupuolella, jolloin ranskalainen Pascal Nabet Meyer alkoi julkaista sen musiikkia.
Matkailu
Saarella on vain vähän matkailua. Saarelle voi käytännössä päästä ainoastaan Tuhaa Pae III -rahtilaivalla, joka käy Haureinlahdella kahden tai kolmen viikon välein. Lentokenttää saarella ei ole. Saarella on yksi täysihoitola, Haureissa sijaitseva Chez Titaua.
Eläimistö
Saarella on nautakarjaa ja lisäksi vuorilla on vuohia. Rapan rannikolta saadaan enimmäkseen lohtaa, rapuja, kotiloita ja ostereita.
Ilmasto
Rapassa on eteläisen sijaintinsa vuoksi muihin Ranskan Polynesian saariin verrattuna viileä sää: heinä- ja elokuussa lämpötila voi laskea viiteen asteeseen.
Team Tour 2010
Mäkihypyn Team Tour 2010 oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä järjestyksessään toinen Team Tour -kilpailu, joka pidettiin Saksassa. Kilpailu käytiin Willingenissä, Klingenthalissa ja lopuksi Oberstdorfissa.
H. Robert Horvitz
Howard Robert Horvitz (s. 8. toukokuuta 1947) on yhdysvaltalainen biologi, joka löysi kaksi ensimmäistä solukuolemaan liittyvää geeniä. Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa (MIT) työskennellessään hänen tutkimustensa perusteella selvisi, että yhdellä sukkulamadon solukuolemageenillä on identtinen vastineensa ihmisessä.
Horvitz on saanut Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2002 yhdessä Sydney Brennerin ja John E. Sulstonin kanssa.
Erik Tulindberg
thumb|300px|Tuntemattoman taiteilijan tekemä varjokuva Tulindbergistä.
Erik Eriksson Tulindberg (22. helmikuuta 1761 Vähäkyrö – 1. syyskuuta 1814 Turku) oli suomalainen säveltäjä, viulisti ja korkea virkamies. Häntä pidetään varhaisimpana tunnettuna taidemusiikin säveltäjänä Suomessa. Hän oli myös vuosina 1809–1812 Suomen hallituskonseljin valtionvaraintoimituskunnan puheenjohtaja eli periaatteessa Suomen ensimmäinen valtiovarainministeri.
Elämä
Erik Tulindbergin vanhemmat olivat maanmittari ja lääninkamreeri Erik Tulindberg ja Kristina Beata Carlborg. Hänen puolisonsa vuodesta 1787 oli Margareta Kristina Nylander (k. 1843).
Tulindberg merkittiin jo 15-vuotiaana vuonna 1776 kirjoille Turun akatemiaan, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1782. Hän muutti vuonna 1784 Ouluun ja toimi siellä virkamiehenä. Hän oli vuodesta 1794 Oulun läänin ja vuodesta 1811 Turun ja Porin läänin lääninkamreeri. Tulindberg valittiin vuonna 1797 Ruotsin Kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Vuonna 1809 hän siirtyi takaisin Turkuun ja toimi Suomen suuriruhtinaskunnan hallituskonseljin jäsenenä ja valtionvaraintoimituskunnan puheenjohtajana. Hän oli tuolloin talousosaston ainoa jäsen, jolla oli akateeminen loppututkinto. Vastaavasti hän ja Carl Johan Idman (vuodesta 1814 aateloituna Idestam) olivat osaston ainoat aatelittomat.
Sävellysura
Tyylillisesti Tulindbergin teokset edustavat 1700-luvun loppupuolen klassismia, mutta jotkin piirteet ennakoivat jo romantiikan aikakautta.
Tulindbergin teoksista kuusi jousikvartettoa on sävelletty todennäköisesti 1780-luvun alussa. Teosten käsikirjoitukset löytyivät Helsingin yliopiston kirjaston kokoelmasta vuonna 1925. Kvartettojen nuottivihkoista puuttui toisen viulun osuus ja myös alttoviuluääni oli osittain puutteellinen. Kvartettoja ovat täydentäneet John Rosas, Toivo Haapanen, Kalevi Aho 1990-luvulla ja Anssi Mattila 2004.
Tulindbergin viulukonsertto on varhaisempi teos kuin jousikvartetot. Se on ilmeisesti esitetty vuonna 1783 Turussa ja sitä pidetään ensimmäisenä suomalaisen säveltäjän luomana suurimuotoisena sävelteoksena. Konserton käsikirjoitus löytyi Tukholman musiikkiakatemian kirjastosta vuonna 1956. Tulindberg sävelsi tiettävästi myös toisen viulukonserton, mutta se on kadonnut.
Ákos Kertész
Ákos Kertész (18. heinäkuuta 1932 Budapest, Unkari – 7. joulukuuta 2022 ) oli unkarilainen kirjailija. Hän työskenteli metalliteollisuudessa sekä elokuvakäsikirjoittajana muun muassa suomalais-unkarilaisessa elokuvassa Tullivapaa avioliitto. Hänen merkittävin kirjallinen teoksensa on romaani Kunnon ihminen (Makra, 1971). Kertész kuvaa romaanissa teollisuustyöläisen ja taiteilijan hankalaa suhdetta. Tapahtuma-aika on 1950-luvun Budapest ennen Unkarin kansannousua. Hän käsikirjoitti romaaniin pohjautuvan elokuvan Makra, jonka on ohjannut Tamás Rényi.
Federico García Lorca
Federico del Sagrado Corazón de Jesús García Lorca (5. kesäkuuta 1898 Fuente Vaquerosin kylä, Granada – 19. elokuuta 1936) oli espanjalainen runoilija ja näyttämötaiteilija, joskin hän oli myös taidemaalari, pianisti ja säveltäjä. Hän nautti kansainvälistä huomiota Ryhmä 27:n symbolina. García Lorca oli yksi tuhansista Espanjan sisällissodan aikana teloitetuista kansallismielisten kuolemanpartioiden uhreista.
Nuoruus
García Lorcan isä Federico Garcia Rodriguez omisti Granadan laitamilla olevan maatilan ja kaupungin keskustassa olevan huvilan sekä työskenteli menestyksekkäästi sokerialalla. García Lorcan äiti Vincenta Lorca Romero oli opettaja ja lahjakas pianisti. Federicon ollessa 11-vuotias perhe muutti 1909 Granadan kaupunkiin. Hän arvosti maalla viettämäänsä lapsuutta ja piti tärkeänä luonnonläheistä elämää.
Vuonna 1915 lukion suorittanut García Lorca aloitti opinnot Granadan yliopistossa. Tuolloin hänen opintonsa sisälsivät lakia, kirjallisuutta ja sävellystä. Nuoruudessaan hän oli mieltyneempi teatteriin ja musiikkiin kuin kirjoittamiseen. Hän harjoitteli nimenomaan klassisena pianistina, ja hänen ensimmäisiä innoittajiaan olivat Debussy, Chopin ja Beethoven. Myöhemmin García Lorcan innoittajaksi tuli espanjalainen kansanmusiikki, mihin vaikutti hänen ystävyytensä säveltäjä Manuel de Fallan kanssa. Kirjoittamista hän ei aloittanut ennen pianonsoittajanopettajansa kuolemaa vuonna 1916. Ensimmäisissä proosateoksissaan Nocturne, Ballad ja Sonata hän käytti musiikillisista muotoa. García Lorca kuului nuorten taiteilijoiden ryhmään, joka kokoontui kahvila Alamedassa Granadassa. Vuosina 1916 ja 1917 hän matkusti Kastiliassa, Léonissa ja Galiciassa yliopistonsa professorin kanssa, joka rohkaisi häntä kirjoittamaan ensimmäisen kirjan Impresiones y Paisajes ('Vaikutelmia ja maisemia'), joka julkaistiin vuonna 1918. Don Fernando de los Rios sai pojan perheen antamaan tälle vuonna 1919 luvan asettua Madridiin edistykselliseen opiskelijaresidenssiin Residencia de Estudiantesiin.
Nuorena kirjailijana
Resissä García Lorca tutustui Luis Buñueliin, Pepín Belloon, Manuel de Fallaan ja Salvador Dalíin, nuoriin ja lahjakkaisiin taideopiskelijoihin, joiden vaikutus tuntuisi myöhemmin ympäri Espanjan. Suojelijaksi hänelle muodostui runoilija Juan Ramon Jimenez, ja tuolloin hänestä tuli myös läheinen näytelmäkirjailija Eduardo Marquinan ja Madridin Teatro Eslavan ohjaajan Gregorie Martínesz Sierran kanssa. Vuosina 1919–1920 García Lorca kirjoitti ja lavasti ensimmäisen näytelmänsä El maleficio de la mariposa (esitetty suom. Perhosen ilkityö), joka on runomuotoinen näytelmä perhosen ja torakan mahdottomasta rakkaudesta ja sisältää joukon muitakin hyönteisiä. Näytelmä naurettiin lavalta jo neljännen esityksen jälkeen, ja tapaus vaikutti pysyvästi García Lorcan suhtautumiseen teatterijulkisuutta kohtaan. Myöhemmin hän väitti, että vuonna 1927 kirjoitettu Mariana Pineda oli itse asiassa hänen ensimmäinen näytelmänsä. Opiskeluaikanaan Resissä hän luki myös lakia ja filosofiaa, vaikka oli huomattavasti kiinnostuneempi kirjoittamisesta kuin opiskelusta.
García Lorcan ensimmäinen runokokoelma ilmestyi 1921. Se sisältää vuonna 1918 kirjoitettuja runoja, jotka oli valittu teokseen Federicon veljen Fransiscon avulla. Tekstien aihepiireihin kuuluivat muun muassa usko, eristäytyminen ja luonto, jotka olivat hallinneet myös García Lorcan proosapohdiskeluja. Alkuvuodesta 1922 Granadassa García Lorca oli yhteistyössä säveltäjä Manuel de Fallan kanssa tarkoituksenaan edistää Concurso de Cante Jondo -festivaalitapahtumaa, joka oli omistettu flamencoesityksille.
García Lorca julkaisi vuonna 1921 runokirjan Libro de Poemas. Hänen teoksensa Poeta en Nueva York ilmestyi 1940. Se on surrealistinen teos, jonka García Lorca kirjoitti Yhdysvaltojen-matkansa jälkeen. Hänen muita teoksiaan ovat esimerkiksi El Romancero Gitano (1928), Bodas de sangre (1933), Doña Rosita la soltera (1935), La zapatera prodigiosa (1935).
Kreikkalainen säveltäjä Mikis Theodorakis on säveltänyt musiikin runoilija Odysseus Elytisin kreikantamaan teokseen Romancero Gitano. Laulusarjan kantaesittäjä on niin ikään kreikkalainen laulaja Maria Farantouri, joka on tulkinnut Lorcan tekstejä myös espanjaksi.
Lorcan runous
Lorcaa pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä runoilijoista. Hänen runonsa ovat perinteisiä espanjalaisia runoja, mutta niissä on paljon yleismaailmallisia teemoja. Lorca kuului Espanjan 1900-luvun alun runoilijoiden muodostamaan piiriin sukupolvi 27, jota inspiroi kansanrunous, ja joka myöhemmin kehitti surrealistisen tyylilajin. Lorcan yksi kuuluisimmista runoista on Memento, joka on julkaistu ensimmäisen kerran vuonna 1921.
Kuolema
thumb|upright|Lorcan patsas Madridissa. García Lorca jäi Espanjan sisällissodan jalkoihin Granadassa, jossa oikeistolaiset kapinalliset murhasivat hänet elokuussa 1936.
Saksalaisessa Tageszeitung-lehdessä Ulrike Fokken kertoo 12. elokuuta 2006 Lorcan viimeisistä päivistä ja hänen homoseksuaalisuudestaan. Fokken kertoo, että kun sisällissota Espanjassa syttyi, Lorcan ystävä Luis Buñuel pyysi häntä jäämään Madridiin, koska siellä hän olisi ollut paremmin turvassa. Myös muut ystävät painostivat häntä jäämään pääkaupunkiin tai pakenemaan Ranskaan, mutta ei missään tapauksessa menemään kotiseuduilleen Granadaan.
Granadassa hänet tunnettiin homoseksuaalina, ja häntä haukuttiin ”rusettihomoksi”. Hänen homoutensa oli kaikkien oikeistolaisten fasistien tiedossa. Hän oli kaikkialla oikeiston valtaamilla alueilla vaarassa. Lehdet olivat jo pitkään pilkanneet häntä ja erityisesti kevään 1936 aikaan, kun hän lehtihaastattelussa oli arvostellut kaupungin porvaristoa. Lehdet kertoivat tarkasti hänen seurassaan liikkuvista nuorista miehistä.
Oikeisto piti vasemmistolaista Lorcaa vastustajanaan. Hänessä ruumiillistui liberaali, demokraattinen ja suvaitseva Espanja, jonka fasistit nyt halusivat lopettaa väkivalloin. Lorcasta oli jo tullut menestyksekkäin espanjalainen kirjailija Euroopassa ja Etelä-Amerikassa. Hänen näytelmissään annettiin puheenvuoro alistetuille. Heitä olivat katolisen kirkon ja machokulttuurin leimaamassa Espanjassa naiset. Lorcan naiset ovat vahvoja ja haluavat itse päättää seksuaalisuudestaan. Demokraattinen Espanja juhli Lorcaa uudistajana, mutta vastapuolelle hänen romaaninsa olivat epämoraalisia, epäkatolisia ja epäespanjalaisia.
Lorca oli sodan alkaessa Huerta de San Vicentessä, hedelmä- ja kukkaplantaasilla, jolla hän oli ollut vuodesta 1925 lähtien vuosittain. Hän oli kirjoittanut siellä useita näytelmiä. Vaikka Huertan kylä oli aika eristynyt, Lorcan perhe sai heti kokea fasistien vallan julmuuden. Kaupungin pormestari, joka oli Lorcan sukulainen, vangittiin 20. heinäkuuta, ja 6. elokuuta tehtiin Lorcan kotitaloon tarkastus, kun etsittiin radiolähetintä, jolla hänen väitettiin olevan yhteydessä venäläisiin. 9. elokuuta tuli paikalle ryhmä siviilipukuisia fasisteja ja pakotti talon väen ulos. Tilanhoitaja pahoinpideltiin, samoin Lorcan äiti, ja kaikki uhattiin tappaa. Lastenhoitaja kertoi, että Federicoa haukuttiin homoksi ja häntä pahoinpideltiin.
Tapauksen jälkeen Lorca etsi suojaa runoilijaystävä Luis Rosalesin luota. Tämän isä ja veli olivat tunnettuja falangisteja. Lorcaa autettiin. Lorcan myöhemmin murhannut kävi kerran talossa, mutta hänet heitettiin ulos. Hän tuli uudelleen 16. elokuuta ja piti Lorcaa vangittuna kaksi päivää. Lorcan perhe teki kaikkensa runoilijan pelastamiseksi. Falangistien johtaja sai sotilasjohdolta määräyksen vapauttaa Lorca, mutta häntä ei laskettu vapaaksi. 19. elokuuta vastaisena yönä hänet vietiin kolmen muun kanssa pienelle kukkulalle Granadan ulkopuolelle. Yksi murhaajista kehui seuraavana päivänä, että "hän ampui Lorcaa perseeseen, koska se oli homo". Vasta sitten tuli kuolinlaukaus. Puolustuspuheessaan yksi murhaajista syytti Lorcaa yhteistyöstä venäläisten kanssa, toimimisesta vasemmistolaisen kulttuuriministerin sihteerinä ja homoseksuaalisuudesta.
Hautapaikan etsintä
Lorcan kuolinkukkulalla on pieni puisto. Historioitsijat olivat jo pitkään yrittäneet saada lupaa syrjässä olevan joukkohaudaksi arvellun paikan avaamiseen ja asianmukaiseen ja arvokkaampaan hautaamiseen. Suku ei hyväksynyt avaamista. Syyskuussa 2008, 72 vuotta Lorcan kuoleman jälkeen, tuli käänne kun perhe suostui uuteen hautapaikkaan. Lupa tuli, kun tutkintatuomari Baltasar Garzón käynnisti sisällissodan (1936–1939) ja Francon ajan (1939–1975) teloitusten laajan tutkinnan. Kymmenettuhannet ovat edelleen joukkohaudoissa. Lorcan kanssa samalla kertaa ammuttujen omaiset ovat suostuneet vainajien pois siirtämiseen. Kerran jo keskeytettyjä kaivauksia jatkettiin kesällä 2009, jolloin Lorcan ruumiin arveltiin löytyneen. . DNA-tutkimukset eivät vahvistaneet asiaa, joten Lorcan jäänteet ovat edelleen kadoksissa.
Ystävät Neruda ja Dalí
Chileläinen runoilija Pablo Neruda oli Lorcan ystävä. Lorcan murha vaikutti suuresti Nerudaan ja lähensi tätä ensin tasavaltalaisiin ja sitten kommunistisiin liikkeisiin. Lorca oli läheisissä väleissä myös taiteilija Salvador Dalíin, johon hänellä oli jonkinlainen suhde. Dalín mukaan suhde oli syvä taiteellisella ja tunnetasolla, mutta ilman fyysistä puolta, joskin Dalín mukaan Lorca, joka oli häneen hyvin ihastunut, olisi halunnut suhteen etenevän. Dalí kertoi myöhemmin olleensa imarretu maineikkaan runoilijan huomiosta, ja hän ihaili Lorcan teoksia myös henkilökohtaisesti.
Muussa kulttuurissa
Vuonna 2008 tehty espanjalais-brittiläinen elokuva Little Ashes kertoo Dalín ja Lorcan välisestä ystävyydestä.
Suomeksi esitettyjä näytelmiä
Lähde:
Suomi–Espanja seura
Suomi–Espanja Seura ry (SES) on suomalainen ystävyysseura, joka on perustettu Espanjan kansallispäivänä 12. lokakuuta 1957. Seuran tavoitteita ovat mm. Suomen ja Espanjan välisten suhteiden kehittäminen; espanjalaisen kulttuurin, kielen, yhteiskunnan ja historian tuntemuksen lisääminen Suomessa; sekä Suomi-tietouden lisääminen Espanjassa. Seura järjestää espanjalaisen elokuvan viikkoja ja muita kulttuuritilaisuuksia (esimerkiksi kokkauskursseja, viininmaistotilaisuuksia) sekä espanjan kielen kursseja, tarjoaa neuvontapalveluja sekä julkaisee SES-lehteä. Seura järjestää myös seminaareja ajankohtaisista aiheista.
Seura käynnisti vuonna 2011 ns. kummitoiminnan yhteistyössä Club Españolin kanssa. Ideana on esimerkiksi neuvoa äskettäin maahan muuttaneita espanjalaisia käytännön asioissa, joihin he törmäävät Suomessa. Toiminta antaa myös hyvän mahdollisuuden espanjan kielen harjoitteluun.
Seurassa on noin 750 jäsentä (helmikuu 2017).
Syntyvaiheet
Diplomiarkkitehti, Rakennushallituksen pääjohtaja Jussi Lappi-Seppälä järjesti fil. lis. Antti Soinisen kanssa perustavan kokouksen kotonaan 2.9.1957. Perustavaan kokoukseen osallistuivat Lappi-Seppälän ja Soinisen lisäksi varatuomari Paavo K. Aropaltio (1910–1979); fil. tri., Helsingin yliopiston romaanisen filologian dosentti Erik von Kraemer; Turun yliopiston ylikirjastonhoitaja Eero K. Neuvonen; Helsingin kauppakorkeakoulun professori Martti Saario; taiteilija Christina Snellman (1928–2014); fil. maist., kirjailija Tyyni Tuulio sekä fil. maist., Helsingin kauppakorkeakoulun lehtori Erkki Vierikko. Jussi Lappi-Seppälä valittiin perustavan toimikunnan puheenjohtajaksi, ja hän toimi alkuvuosina seuran hallituksen jäsenenä.
Tyyni Tuulio toimi varapuheenjohtajana sekä Suomi-Espanja Seuran perustavassa toimikunnassa että ensimmäisissä hallituksissa. Tuulio oli myös puheenjohtajana järjestävän toimikunnan ensimmäisessä kokouksessa 12.10.1957, joka hyväksyi seuran säännöt. Professori, Helsingin kauppakorkeakoulun rehtori Kaarlo Hildén valittiin seuran ensimmäisessä yleiskokouksessa 14.11.1957 Suomi-Espanja Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hän hoiti tehtävää kuolemaansa saakka.
Ensimmäiseen hallitukseen valittiin edellä mainittujen henkilöiden lisäksi professori Ludvig Wennervirta (taidejaoston puheenjohtaja); lääketiet. lis. R. J. Kurkiala (tiedejaoston puheenjohtaja); Martti Saario (kauppa- ja teollisuusjaoston puheenjohtaja); varatuomari Yrjö Laakso; professori Erkki Leikola; Erik von Kraemer; Eero K. Neuvonen sekä taidemaalari Eva Cederström.
Suomi-Espanja Seuran ensimmäiset säännöt osoittavat, että perustajat halusivat seuran kehittävän Suomen ja Espanjan välisiä suhteita erittäin laajasti. Sääntöjen 5 §:n mukaan "...seura jakaantuu neljään jaostoon, jotka edustavat 1) Espanjan kieltä ja kirjallisuutta, 2) taidetta, 3) tieteitä yleensä ja 4) teollisuutta ja kauppaa. Jaostot puolestaan voivat jakautua kerhoihin eri toimintakohteiden mukaan."
Tyyni Tuulion johtama kieli- ja kirjallisuusjaosto toimi erittäin aktiivisesti. Kielikurssit käynnistettiin 20.1.1958, ja jo ensimmäisenä vuonna pidettiin 58 oppituntia. Erkki Vierikko opetti ensimmäisellä kaudella alkeisryhmää ja D. Francisco Carregui jatkoryhmää. Espanjankielinen keskustelupiiri Circulo español kokoontui vuonna 1958 yhteensä 15 kertaa ja kirjallisuuspiirikin järjesti ainakin neljä tapaamista. Tiedejaosto aloitti toimintansa 25.4.1958 kokouksella, jossa sen puheenjohtaja R. J. Kurkiala alusti Espanjan arabien lääkintätaidoista. Seuran kauppa- ja teollisuusjaosto järjesti 21.11.1958 tilaisuuden, jossa valt. maist. Taneli Kekkonen ulkoasiainministeriöstä puhui Suomen ja Espanjan välisen kaupan kehityksestä, sen tuolloisesta passiivisesta vaiheesta sekä tulevaisuuden näkymistä.
Suomi-Espanja Seuran hallinto käynnistettiin ripeästi. Rekisteriviranomainen vahvisti säännöt tammikuussa 2018 ja postisiirtotili avattiin helmikuussa 2018. Seuran kirjasto syntyi 18.2.1958 WSOY:n lahjoitettua seuralle lähes 20 Espanjaa käsittelevää teosta. Myös Tammi ja Otava tukivat kirjastoa lahjoituksillaan.
Rahoitus
Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Suomi–Espanja seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
To Whom It May Concern (Endstandin albumi)
Soundin Volle Pylkkänen antoi albumille täydet viisi tähteä ja kutsui albumia ainutlaatuiseksi ja ensimmäiseksi yhtä vihaiseksi ja tiukaksi suomalaiseksi hardcore punk -julkaisuksi kautta aikain.
Adam Victorilainen
Adam Victorilainen oli ranskalainen runoilija ja säveltäjä. Hän vaikutti Pariisissa 1100-luvulla. Adam Victorilainen oli aikakautensa ensimmäisiä sequentia- eli sekvenssirunoilijoita. Hänen tyylinsä oli suuntaa antava seuraaville sekvenssirunoilijapolville. pienoiskuva|St. Victorin luostari Pariisissa 1655 Adam Victorilaisen elämästä tiedetään vähän. On jopa epäselvää, oliko hän syntyään englantilainen tai ranskalainen. Häntä on kuvattu nimellä Brito, joka voi viitata Britanniaan tai Bretagneen. Koska hän jäi Pariisiin, hän lienee ollut ranskalainen. Saatuaan koulutuksensa hän liittyi St. Victorin luostarin veljistöön Pariisissa. Luostari oli aikanaan eräänlainen teologinen keskus, joka toimi intellektuellin skolastiikan vastapainona keskittyen mystiseen Jumalan rakkauteen. Siellä hän vietti koko elämänsä ja hänestä tuli luostarin hengellisten ajatusten keskeinen tulkki runoilijana ja jossa hän kuoli vuosien 1173 ja 1192 välisenä aikana.
1100-luvulla sekvenssi-runoudessa kehittyi uusi, myöhempi tyyli ja 1200-luvulta on säilynyt noin 60 sekvenssiä, joista suurta osaa pidetään Adamin kirjoittamina ja säveltäminä. Niiden lisäksi häneltä on säilynyt 106 hymniä.
Hänen hymneistään ja sekvensseistään ​​noin 37 julkaistiin 1500-luvun katolisen teologin Clichtoveuksen Elucidatorium Ecclesiasticum -julkaisussa. Hänen teoksensa ovat säilyneet Pariisin Louvren kansalliskirjastossa (Bibliothèque National) ja ne on julkaistu 1850.
1. pääsiäisen jälkeisen sunnuntain sekvenssin, ”Mundi Renovation" pohjalta on tanskalainen Nikolai Frederik Severin Grundtvig kirjoittanut virren "Verdens igenfødelse glæden igenføder. Grundtvigin virsi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa Anders Frostensonin ruotsintamana, virsi 517 "Världen som nu föds på nytt". Sen on Pekka Kivekäs suomentanut Ruotsin kirkon suomenkieliseen virsikirjaan 1997 "Maailma nyt uudistuu, herää riemun aikaan".
Moorea
Moorea on saari Tyynellämerellä Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee noin 17 kilometrin päässä pääsaari Tahitista. Papeetesta, Tahitilta menee päivittäin lauttoja Moorealle. Lisäksi saaren lentoasemalta lennetään Papeeteen ja muualle Ranskan Polynesiaan. Saarta on aiemmin kutsuttu myös nimellä Aimeo. Moorea on yksi Tuulenpuoleisista saarista. Sen tärkeimpiä tuotteita ovat vanilja, kopra ja kahvi.
Schelling
Schelling on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Opeth
Opeth on ruotsalainen progressiivista metallia soittava yhtye, joka yhdistelee musiikkiinsa muun muassa death metal-, jazz-, proge- ja blues-aineksia. David Isberg perusti yhtyeen vuonna 1990, mutta yhtyeen nykyinen laulaja Mikael Åkerfeldt on ollut huomattavasti isommassa roolissa yhtyeessä lähes koko sen historian ajan.
Historia
Opeth perustettiin vuonna 1990 Tukholmassa. Yhtyeen perustajajäseninä toimivat David Isberg ja myöhemmin myös, ainakin suurena suunnannäyttäjänä Mikael Åkerfeldt, joka on myös nykyisin osana Opethin soittajaviisikkoa. Åkerfeldt liittyi Opethiin basistiksi, mutta siirtyi pian kitaristiksi, kun Isbergiin tyytymättömät, isomman julkisuuden ulkopuolelle jääneet muut alkuperäisjäsenet lähtivät yhtyeestä protestina sille, että Isberg ei ollut kysynyt muiden mielipidettä Åkerfeldtin hankkimisesta yhtyeeseen. Isberg jatkoi kuitenkin laulajana yhtyeessä. Kokoonpano vaihteli runsaasti ennen yhtyeen ensimmäisen albumin julkaisemista; yhtye oli jo aloittanut keikkailun, mutta etsi vielä varsinaista musiikillista suuntaansa. Ensimmäiseen ehjään kokoonpanoon kuuluivat toiseksi kitaristiksi hankittu Peter Lindgren, basisti Johan DeFarfalla ja rumpali Anders Nordin. Perustaja Isberg oli kuitenkin jättänyt yhtyeen vuonna 1992 musiikillisten erimielisyyksien takia, ja Åkerfeldt oli ottanut hänen paikkansa yhtyeen laulajana, pitäen kiinni edelleen myös toisen kitaristin paikastaan. Tällä kokoonpanolla yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa Orchidin vuonna 1995.
Opeth julkaisi tunnelmallisen Morningrisen (1996), jonka tuotti tunnettu Dan Swanö. Morningrisen ilmestymisen jälkeen Opeth teki muutamia keikkoja Isossa-Britanniassa Morbid Angelin ja The Blood Divinen kanssa. Tämän jälkeen he tekivät ensimmäisen pitkän kiertueensa Cradle of Filthin kanssa. Kiertueen jälkeen vuonna 1996 DeFarfalla erotettiin yhtyeestä. Tämän jälkeen rumpali Anders Nordin erosi ja muutti Brasiliaan. DeFarfallan korvasi basisti Martín Méndez ja Anders Nordinin rumpali Martin Lopez, joka oli ennen siirtymistään soittanut Amon Amarth -yhtyeessä.
Vuonna 1998 Opeth julkaisi kolmannen levynsä, My Arms, Your Hearse, joka herätti yhä suurempaa kiinnostusta yhtyettä kohtaan. Fredrik Nordströmin tuottamalla levyllä oli suhteellisen selkeä äänimaailma edellisiin tuotoksiin nähden. Vuoden päästä julkaistu Still Life herätti entistäkin enemmän kiinnostusta, ja tällöin yhtye teki ensimmäisen keikkansa Yhdysvalloissa, Milwaukee Metalfestissä. Opethin varsinainen läpimurtoalbumi, Blackwater Park, julkaistiin vuonna 2001. Levyn tuotti Porcupine Tree -yhtyeen keulahahmo Steven Wilson. Wilson toimi myös taustalaulajana, sekä soitti muutamia kitara- ja piano-osuuksia.
Tätä seurasi, myös Steven Wilsonin tuottama, vuonna 2002 julkaistu Deliverance. Albumi sisältää viisi yli kymmenminuuttista kappaletta sekä yhden noin kahden minuutin mittaisen instrumentaalikappaleen. Deliverance on yksi Opethin raskaimmista albumeista. Vuonna 2003 julkaistiin samaan aikaan 'Deliverancen' kanssa äänitetty Damnation. Albumi oli lähes täysin akustinen tunnelmalevy, vastapainona Deliverancen raskaudelle. Damnation on saavuttanut Opethin albumeista ehkä suurimman suosion johtuen sen metallikansan ulkopuolisillekin korville sopivasta soundista ja raa'an death metal -laulun puuttumisesta. Albumi olikin yhtyeelle ensimmäinen, joka ylsi Yhdysvaltojen Billboard -albumilistalla sijalle #192.
thumb|Opeth [[Download Festivalissa Englannissa vuonna 2006.]] Ensimmäisen videotallenteen yhtye julkaisi vuonna 2003. Lamentationsiksi nimetty DVD sisälsi kaksiosaisen keikan: ensimmäinen osuus koostui koko Damnation-levystä ja Blackwater Park -levyn kappaleesta Harvest, toinen puolisko sisälsi Opethin raskaampaa materiaalia levyiltä Blackwater Park ja Deliverance. Lisäksi DVD sisälsi videomateriaalia Deliverancen ja Damnationin teosta.
Vuonna 2005 Opeth julkaisi albumin Ghost Reveries, jolla "virallisesti" soittaa myös kosketinsoittaja Per Wiberg. Hänet oli otettu yhtyeeseen keikkamuusikoksi Deliverance-kiertueella. Kauan liikkuneet huhut Martin Lopezin eroamisesta vahvistettiin vuoden 2006 toukokuussa. Syiksi mainittiin Lopezin sairastelu ja paniikkihäiriöt. Hänen tilalleen rumpuja soittamaan valittiin jo pitkään hänen sijastaan kiertueilla soittanut Martin Axenrot.
Elokuussa 2012 Åkerfeldt ilmoitti yhtyeen aloittaneen uusien kappaleiden kirjoittamisen. 26. elokuuta 2014 Opeth julkaisi yhdennentoista studioalbuminsa Pale Communion
Kesäkuussa 2016 Nuclear Blast Entertainment ilmoitti Opethin liittymisestä studioonsa. Kolme päivää myöhemmin Opeth julkaisi 30 sekuntia pitkää esimakua heidän tulevalta albumiltaan nimeltään Sorceress. Kuukautta myöhemmin heinäkuussa yhtye vahvisti, että albumi julkaistaisiin 30. Syyskuuta, lisäksi paljastaen kansikuvan ja albumin kappalelistan. Mikael Åkerfeldt kuvaili sitä  melko hyvänä  albumina. Åkerfeldt sanoi että: '' Minun suosikkini diskografiassamme tällä hetkellä. Tietenkin. Niin sen kuuluisi ollakin, eikö? Siinä on kumpaakin tuoretta ja vanhaa, sekä progressiivista, että uudelleenlämmitystä. Heavya ja fiilistelyä. Juuri kuten siitä pidämme. ''
25. heinäkuuta 2016 albumin työstämisvaiheessa, bändi julkaisi ensimmäisen 'Sorceress' Making of webisoden heidän Youtube kanavallaan. Behind the scenes studio kiertueella on varmistettu, että bändi on palannut Rockfield studiolle, missä he aikaisemmin äänittivät edellisen albuminsa Pale Communionin. Videon lopussa löytyy 20 sekunnin katkelma kappaleesta, jonka uskotaan olevan tulevalta albumilta mukanaan voimakkaasti alas viritetyt kitarat fanien yllättämiseksi.
Yhtyeen kolme ensimmäistä albumia julkaistaan vinyylinä 19. toukokuuta 2023. Mikael Åkerfeldt uudelleenmasteroi albumit Abbey Road Studiolla tuottaja Jens Bogrenin kanssa.
Kari Pekkonen
Kari Kalevi Pekkonen (28. heinäkuuta 1945 Kajaani – 23. maaliskuuta 2017 Kajaani) oli suomalainen poliittinen työntekijä, virkamies ja järjestötoimihenkilö. Hän oli presidentti Tarja Halosen tyttären Anna Halosen isä.
Puoluetaustaltaan sosiaalidemokraatti Pekkonen osallistui 1970-luvulla politiikkaan ja oli ehdokkaana kansanedustajaksi Oulun vaalipiiristä, mutta ei tullut valituksi. Hän toimi SDP:n eduskuntaryhmän sihteerinä vuosina 1977–1982 ja sisäasiainministeri Matti Ahteen poliittisena sihteerinä vuosina 1982–1983. Hän työskenteli myös muun muassa Kainuun seutukaavaliiton seutukaavajohtajana ja Työeläkelaitosten liiton tiedotuspäällikkönä. Pekkonen oli ehdolla Kajaanin kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017, mutta kuoli pari viikkoa ennen vaaleja.
Pekkonen ja Halonen seurustelivat kuusi vuotta vuodesta 1977 lähtien. Anna-tytär syntyi vuonna 1978.
Nokia 3
Nokia 3 on suomalaisen HMD Globalin helmikuussa 2017 julkaisema älypuhelin, joka perustuu Android-käyttöjärjestelmälle. HMD Globalin mukaan käyttöjärjestelmä on hyvin lähellä puhdasta Androidia. HMD Global on myös luvannut päivittää puhelinta kuukausittain tietoturvan osalta. Puhelimen suositushinta on 149 euroa.
Arvioita
Nokia 3 -puhelinta on kehuttu tukevaksi ja laadukkaaksi omassa hintaluokassaan. Io-tech totesi julkaisun yhteydessä, että Suomesta on haastavaa löytää vastaavaa laatuvaikutelmaa samasta hintaluokasta.
Soxhlet-laite
thumb|250px|Animaatio Soxhlet-laitteen toimintaperusteesta Soxhlet-laite on kemiassa käytettävä erotuslaite, jolla kiinteän aineen sisältämät kemialliset yhdisteet uutetaan käytettävään liuottimeen. Laitteen kehitti 1800-luvulla saksalainen kemisti Franz von Soxhlet. Alun perin hän kehitti laitteen rasvojen erotukseen kiinteistä maitonäytteistä, mutta nykyään sitä käytetään monilla kemian ja kemianteollisuuden aloilla.
Soxhletin toimintaperiaate
Yksinkertaisin malli laitteistosta koostuu seuraavista osista: jäähdytin, soxhlet-laite ja kolvi. Ennen uuttoa kiinteä aine annostellaan erotuksessa käytettävään uuttosukkaan, jolloin kiinteää ainetta ei pääse valumaan liuottimen mukana soxhletin alapuolella sijaitsevaan kolviin. Uuton alussa puhdasta liuotinta kuumennetaan kiehuvaksi, jolloin se kulkee soxhletin isompaa sivuputkea pitkin ja tiivistyy yläpuolella olevan jäähdyttimen ansiosta pisaroiksi. Kun tiivistynyttä liuotinta on kerääntynyt riittävästi soxhletin pienempään sivuputkeen, liuotin ja uutetut yhdisteet valuvat kolviin ja liuottimen kierrätys laitteistossa alkaa alusta. pienoiskuva|keskitetty|Yksinkertainen Soxhlet-laitteisto
Nick Mason
thumb|right|Nick Mason Nicholas Berkeley "Nick" Mason (s. 27. tammikuuta 1944) on brittiläinen rockmuusikko, joka on Pink Floydin rumpali. Hän on kuulunut yhtyeeseen vuodesta 1964 ja soittanut sen jokaisella albumilla.
Mason on julkaissut albumeita myös Pink Floydistä erillään: Nick Mason's Fictitious Sports (1981) ja Rick Fennin kanssa tehty Profiles (1985). Vuodesta 2018 lähtien Mason on esiintynyt perustamansa Saucerful of Secrets -yhtyeen kanssa, joka soittaa Pink Floydin varhaista materiaalia 60-luvun lopulta ja 1970-luvun alusta. Yhtye esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla 19. toukokuuta 2022.
Tomás de Torquemada
Tomás de Torquemada (, 1420 Torquemada, Valladolid, Kastilia – 16. syyskuuta 1498 Ávila, Kastilia) oli espanjalainen dominikaanimunkki ja Espanjan inkvisition ensimmäinen suurinkvisiittori kuningas Ferdinand Katolilaisen alaisuudessa. Nykyisin Torquemada on kiistelty hahmo Espanjan ja katolisen kirkon historiassa, ja hänen nimensä on liitetty julmuuteen ja fanatismiin uskon palveluksessa. Kronikoitsija Sebastián de Olmedo kirjoitti hänestä: ”kerettiläisten vasara, Espanjan valo, maansa pelastaja, kunnia veljeskunnalleen” (esp. ”el martillo de los herejes, la luz de España, el salvador de su país, el honor de su orden”).
Varhaiset vuodet
Tomás de Torquemada syntyi vuonna 1420 Torquemadassa Valladolidin maakunnassa Espanjan pohjoisosassa. Hänen kotikylänsä nimi oli peräisin latinan kielen sanoista turris cremata eli ”palanut torni”, niinpä hänet tunnetaan myös latinankielisellä nimellä Thomas de Turrecremata. Hänen aikalaisensa, espanjalainen kirjailija Hernando del Pulgar, on kertonut Torquemadan esi-isän Alvar Fernández de Torquemadan vaimon olleen converso eli katolilaiseksi kastettu espanjanjuutalainen.
Torquemada varttui Valladolidissa, ryhtyi setänsä kardinaali Juan de Torquemadan tavoin dominikaanimunkiksi ja omistautui paavin ja katolisen kirkon palvelemiselle. Hän työskenteli vuodesta 1452 lähtien Segovian Pyhän ristin luostarissa. Torquemada nimitettiin vuonna 1460 luostarin prioriksi, mutta hän erosi virasta vapaaehtoisesti 22 vuotta myöhemmin 1460.
Torquemada oli nuoren prinsessa Isabellan rippi-isä, mistä hän hyötyi suuresti myöhemmässä elämässään. Kun Isabella avioitui serkkunsa Ferdinand Katolilaisen kanssa vuonna 1469 ja hänet kruunattiin kuningattareksi 1474, Torquemada nousi uuden kuningasparin neuvonantajaksi. Kastilian ja Aragonian yhdistymisen jälkeen Torquemada hankki kuningattaren tuen tehtävässä valvoa katolisten oppien levittämistä uudessa valtakunnassa.