cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korvatunturi
Tunturissa on kolme huippua, joista keskimmäisen kautta kulkee Suomen ja Venäjän raja. Itäinen huippu (464 m) on kokonaan Venäjän puolella ja läntinen (411 m) Suomen puolella. Korvatunturi sijaitsee rajavyöhykkeellä, joten siellä liikkumiseen tarvitaan Rajavartiolaitoksen lupa. Korvatunturille johtaa polku entiseltä Kemihaaran rajavartioasemalta, jonne taas pääsee tietä pitkin Tulppiosta. Suomeen 1920–1944 kuuluneen Petsamon itäraja kohti Pohjoista jäämerta alkoi Korvatunturilta.
Pieni Korvatunturi puolestaan on 376 metriä korkea tunturi Venäjällä, noin kolme kilometriä Korvatunturista itäkoilliseen.
Joulupukin asuinsija
pienoiskuva|Korvatunturi talvella Korvatunturi on myyttinen paikka, jonka korkeimman huipun Suomen-puoleisessa rinteessä Joulupukin ja puolisonsa Joulumuorin sekä joulutonttujen sanotaan asustavan. Myytti levisi, kun Markus Rautio eli Markus-setä kertoi Lastentunti-radio-ohjelmassaan Yleisradiossa 1927 Pukin asuinpaikan. Vuonna 1957 julkaisemissaan muistelmissa Markus Rautio ei lainkaan maininnut Korvatunturi-episodia. Kielitieteilijä Osmo Ikola kirjoitti vuonna 1984 artikkelissaan Kanava-lehdessä, että Rautio ei keksinyt Korvatunturia Joulupukin asuinpaikaksi omasta päästään, vaan vahvisti vanhemman uskomuksen. Ikola muisteli kuulleensa tarinoita Korvatunturista Joulupukin kotipaikkana jo lapsuudessaan 1920-luvun alussa vieraillessaan isovanhempiensa luona Loimaan pappilassa. Ikolan mukaan uskomus tunnettiin ainakin Satakunnassa, Hämeessä, Viipurin seudulla ja Tornionjokilaaksossa. Zachris Topeliuksen vuonna 1867 kirjoittaman sadun Peikkojen joulu mukaan Joulupukki asusti "kaukana pohjoisessa", tarkemmin määrittelemättömässä paikassa.
Korvatunturilla on oma postinumeronsa 99999 Korvatunturi, jonne osoitetut lähetykset tosin toimitetaan Rovaniemelle.
Yleisradio lähettää vuosittain Joulupukin lähdön Korvatunturilta lahjojen jakoon jouluaaton aattona 23. joulukuuta.
Tord Asle Gjerdalen
Tord Asle Gjerdalen (s. 3. elokuuta 1983) on norjalainen maastohiihtäjä.
Maailmancupissa Gjerdalenin paras sijoitus on toinen sija yhdistelmäkilpailussa 23. helmikuuta 2008 Falunissa ja 3,3 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa 14. maaliskuuta 2008 Bormiossa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kaudella 2007–2008 neljänneksi.
Seuratasolla Gjerdalen edustaa Fossum IF:ää. Hänellä on tapana käyttää aina hiihtäessään aurinkolaseja hiihtolasien sijaan. Ski Classics -sarjassa Gjerdalen kilpailee Team Santanderin riveissä.
Adolphe Guillaume Vorderman
thumb|upright|Adolphe Guillaume Vorderman thumb|Vordermanin tutkimuskohde [[aasiankukaali.]] Adolphe Guillaume Vorderman (12. joulukuuta 1844 Haag – 15. heinäkuuta 1902 Jakarta, Jaava) oli alankomaalainen lääkäri ja lintutieteilijä, jonka tutkimus vaikutti ratkaisevasti vitamiinien löytymiseen.
Elämäkerta
Vorderman opiskeli lääketiedettä Utrechtin yliopistossa. Tohtori Vorderman liittyi Alankomaiden laivastoon lääkintäupseeriksi 1866 ja siirrettiin 1871 siviilihallinnon palvelukseen Soemenepiin Madoeran saarelle Indonesiaan, silloiseen Alankomaiden Itä-Intiaan. 1881 hän sai siirron Bataviaan (nykyisin Jakarta), missä hän toimi johtavana terveystarkastajana vuodesta 1890 kuolemaansa saakka. Saavutuksistaan hänet palkittiin Utrechtin yliopiston kunniatohtorin arvonimellä.
Vorderman julkaisi luonnon myrkyistä, huumeista, lääkkeistä ja ruoasta useita muitakin tutkimuksia, jotka julkaistiin lääketieteellisissä sarjoissa, kuten Teysmannia ja ''Het Natuurkundig Tijdschrift voor Ned. Indië''. Hän myös kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita ja toimitti Colfsin jälkeen jääneistä papereista teoksen Het journaal van Albert Colfs (Batavia 1888).
Vordermanin kunniaksi on nimetty Myristica vordermannii Warb. Linnuista hän nimesi aasiankukaaliin (Centropus sinensis) alalajin kangeanensis ja isomalkohan (Rhopodytes tristis) alalajin kangeanensis.
Mercedes Sosa
thumb|220px|Mercedes Sosa (tuolissa) ja Argentiinan presidentti [[Cristina Fernández de Kirchner syyskuussa 2005.]]
Mercedes Sosa (9. heinäkuuta 1935 San Miguel de Tucumán – 4. lokakuuta 2009 Buenos Aires ) oli argentiinalainen laulaja. Hänen laulujensa juuret olivat Argentiinan kansanmusiikissa, ja hän oli yksi ”nueva canciónin” tunnetuimmista edustajista.
Sosan ura käynnistyi 15-vuotiaana, jolloin hän voitti paikallisen radioaseman järjestämän laulukilpailun. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli Canciones con Fundamento. Sosa nousi kansainväliseen maineeseen 1960-luvun kuluessa. 1970-luvulla hän julkaisi kaksi konseptialbumia yhteistyössä säveltäjä Ariel Ramírezin ja sanoittaja Félix Lunan kanssa. Hän levytti myös tribuutin Violeta Parralle.
Sosa oli nuoruudessaan Juan Perónin kannattaja. Jorge Videlan noustua Argentiinan johtajaksi sotilasvallankaappauksella 1976 maan ilmapiiri alkoi kiristyä, ja Sosa pidätettiin konsertissa La Platassa vuonna 1979. Hänen esiintymisensä kotimaassa kiellettiin, joten laulaja pakeni ensin Pariisiin ja asettui sitten Madridiin.
Vuodesta 1982 laulaja asui jälleen Argentiinassa kuolemaansa saakka. Hän oli UNESCOn hyväntahdon lähettiläs Latinalaiselle Amerikalle ja Karibialle. Hän voitti albumeillaan Grammyja ja useita muita kansainvälisiä palkintoja.
The English School
The English School eli Englantilainen koulu on Helsingin Meilahdessa osoitteessa Mäntytie 14 (esikoulu, luokat 1-6) ja Pitäjänmäellä osoitteessa Valimotie 17-19 (luokat 7-9, lukio) toimiva yksityiskoulu, jossa opetusta annetaan sekä englanniksi että suomeksi. Koulu perustettiin vuonna 1945. Opetushallitus antoi luvan perustamiseen sillä ehdolla, että opetusta tulee olla myös suomen kielellä. Aluksi lupa saatiin kolmiluokkaiselle alakoululle. Lokakuussa 1945 koulun aloitti 18 oppilasta, ja pysyvän luvan koulu sai vuonna 1946.
Vuosi 1952 oli tärkeä vuosi koulun historiassa: ensimmäiset viisi oppilasta valmistuivat koulusta, ja samoin valmistui uusi koulurakennus nykyiselle paikalleen Mäntytielle. Koulurakennusta laajennettiin vuonna 1975 lisäämällä siihen voimistelu-/juhlasali, kirjasto, kuvaamataidon luokka, laboratorio ja tekstiilityön luokka.
Englantilaisen koulun lukio aloitti vuonna 1995.
Tutkinnot
Englantilainen koulu noudattaa pääasiassa suomalaista koulujärjestelmää, mutta oppilaat voivat suorittaa seuraavat tutkinnot
ja saada niitä vastaavat todistukset:
Rakenne
Koulu jakautuu seuraaviin osiin:
Esikoulu
Suurin osa oppilaista tuntee ainoastaan äidinkielensä, suomen, eikä osaa lainkaan englantia. Kouluun pyrkijät testataan, jotta nähtäisiin kuinka valmiita he ovat aloittamaan esikoulun. Noin 20% hyväksytään oppilaiksi. Opetuksessa painotetaan erityisesti englannin kieltä.
Luokat 1 - 6
Esikoulu ja luokat 1-6 sijaitsevat samoissa tiloissa osoitteessa Mäntytie 14. Hiukan yli puolet oppitunneista pidetään
englanniksi ja loput opetetaan suomeksi.
Luokat 7 - 9
Luokat 7-9 ja lukio sijaitsevat osoitteessa Valimotie 17-19. Hiukan yli puolet oppitunneista pidetään englanniksi ja loput opetetaan edelleen suomeksi.
Lukio
Luokkia 7-9 opetetaan Helsingin Valimotiellä sijaitsevissa tiloissa.
Historiaa
Helsingin englantilaisen koulun on perustanut vuonna 1945 yhdysvaltalainen katolinen nunnajärjestö Sisters of the Most Precious Blood, jonka sisaret tulivat Suomeen jo 1939 mutta koulun perustaminen viivästyi sotien takia. Ensimmäisenä lukuvuonna oppilaita oli 16, seuraavana jo 80. Koulu toimi aluksi Eiran Engelinaukiolla, sitten Meilahden Stenbäckinkadulla ja Mäntytiellä. Ensimmäisinä vuosikymmeninä koulu ei pätevöittänyt korkeakouluopintoihin, vaan lukio piti käydä suomen- tai ruotsinkielisissä kouluissa kunnes oma lukio saatiin 1995. Englantilaisella koululla oli jatkomahdollisuutena oma kaksivuotinen sihteeriopisto, joka kuitenkin lakkautettiin 1970-luvun alussa.
Viitteet
60.19368°N, 24.89599°W
Abdelhak Ben Chikha
Abdelhak Ben Chikha (s. 22. marraskuuta 1963 Kabylie, Algeria) on algerialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Joulukuusta 2011 lähtien hän on toiminut Club Africainin päävalmentajana.
Pelaajaura
Ben Chikha kiinnostui jalkapallosta käydessään nuorena koulua Bordj Bou Arreridjissa. Hän oli mukana paikallisessa junioriseurassa JS Bordj Ménaïelissa. Muutettuaan takaisin Soustaraan Ben Chikha liittyi USM Algerin junioreihin.
Sittemmin hän pelasi MC Algerin edustuksessa aluksi D2 Nedjma (Algerian toiseksi korkeimmalla) tasolla. Omien sanojensa mukaan hän ei ollut teknisesti taitava, mutta korvasi tämän terävyydellään ja aggressiivisuudellaan. Myöhemmin Ben Chikha edusti myös JS El Biaria ja pelasi uransa viimeiset ottelut Tunisian pääsarjassa ES Zarzisin riveissä.
Valmennusura
Kaudeksi 2005–2006 hänet palkattiin qatarilaisen Umm-Salal SC:n luotsiksi, joka pelasi Qatarin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Joukkue voitti sarjan selkeällä 15 pisteen erolla ja nousi kaudeksi 2006–2007 Qatarin pääsarjaan. Ben Chikha kuitenkin siirtyi valmentamaan Tunisiaan vuonna 2006 ja sai ensimmäiseksi valmennusvastuulleen ES Zarzisin kaudella 2006–2007. Edelliskaudella joukkue menestyi hyvin sijoittuessaan Tunisian pääsarjassa kuudenneksi, sitä vastoin Ben Chikhan alaisuudessa joukkue välttyi kahden pisteen turvin sarjaputoamisen. Hänet kuitenkin palkattiin samalla kaudella toiseksi sarjassaan tulleen Club Africainin päävalmentajaksi. Ben Chikhan avauskausi oli kuitenkin menestyksekäs Club Africainin voitettua Tunisian-mestaruuden 12 vuoden jälkeen. Samaisella kaudella se haali myös North African Cup of Cup Champions mestaruuden, jossa joukkue voitti loppuottelussa marokkolaisen FAR Rabatin. Seuraava kausi 2008–2009 ei ollut yhtä menestyksekäs vaikka joukkue sijoittuikin toiseksi Tunisian pääsarjassa. Menestyksen myötä Ben Chikha nousi joukkueen legendojen joukkoon ja Algerian jalkapalloliitto kutsui hänet valmentamaan maan olympiajoukkuetta. Ben Chikha kertoi alun perin olleensa valmis jatkamaan vielä vuoden joukkueen valmentajana, mutta jätti seuran kotimaansa pyytäessä hänet valmentamaan tulevia kesäolympialaisia varten. Samaan aikaan hän sai vastuulleen myös Algerian A' maajoukkueen, jonka hänen oli tarkoitus viedä karsinnoista vuoden 2011 CHAN-kisoihin.
Kesäkuussa 2010 Ben Chikha ilmoitettiin olleen Algerian maajoukkueen uusi apuvalmentaja. Tämä ei kuitenkaan totetunut Rabah Saadanen jatkaessa vuoden 2010 MM-kisojen jälkeen samalla valmennusryhmällä. Myöhemmin syyskuussa 2010 Algerian jalkapalloliiton puheenjohtaja Raouraoua julkisti Ben Chikhan olevan maajoukkueen uusi päävalmentaja Saadanen erottua tehtävästään. Tehtävän oli aluksi pitänyt olla väliaikainen, sillä Algerian jalkapalloliitto etsi sillä välin uutta vakutuista päävalmentajaa. Algerian jalkapalloliitto kuitenkin päätti pitää Ben Chikha vakituisena valmentajana aina vuoden 2012 Afrikan kisoihin saakka. Samalla Ben Chikha jätti Olympiamaajoukkueen tehtävät ja keskittyi valmentamaan kahta Algerian maajoukkuetta.
Helmikuussa 2011 Ben Chikha johdatti Algerian A' maajoukkueen CHAN-turnauksessa pronssiotteluun saakka, jossa se kuitenkin hävisi Sudanille maalein 0–1. Turnauksessa pelasivat vain kotimaan sarjoissa pelaavat pelaajat.
4. kesäkuuta 2011 Ben Chikha ilmoitti eroavansa Algerian maajoukkueen päävalmentajana. Joukkue hävisi Afrikan kisojen karsinnoissa Marokolle vieraskentällä maalein 4–0.
Joulukuussa 2011 Ben Chikhan ilmoitettiin palaavaan takaisin Club Africainin valmentajaksi. Kaksi päivää myöhemmin Ben Chikha ilmoitti allekirjoittavansa sopimuksen 14. joulukuuta Club Africainin kanssa.
Yksityiselämä
Ben Chikha syntyi Kabyliessä ja vietti lapsuutensa Issersissä ja Timezritissä. Hänen isänsä oli kotoisin Kasbahista, joka kuoli Ben Chikhan ollessa vielä lapsi. Hänen äitinsä päätti luovuttaa poikansa sijaisperheelle oltuaan kykenemätön elättämään lastaan. Ben Chikha asui Bordj Bou Arreridjissä sijaisperheensä luona, jossa hän kävi koulunsa. Samaan aikaan hän kiinnostui myös jalkapallosta ja liittyi paikalliseen junioriseuraan JS Bordj Ménaïeliin. Opiskelun jälkeen hän palasi takaisin perheensä luokse Soustaraan.
Werner Heisenberg
Nuoruus ja opiskelu
Werner Heisenberg syntyi vuonna 1901 Würzburgissa. Hänen vanhempansa olivat August ja Anna Heisenberg. Isä oli muinaiskreikan filologian ja Kreikan nykykirjallisuuden tutkija, josta tuli vuonna 1910 Münchenin yliopiston kreikkalaisen filologian professori.
Heisenberg piti nuorena matematiikasta ja teknisistä laitteista, ja opettajat pitivät häntä lahjakkaana. Hän aloitti vuonna 1920 yliopisto-opinnot Münchenin yliopistosta. Hän julkaisi opiskeluaikana neljä tutkimuspaperia fysiikasta opettajansa Arnold Sommerfeldin ohjaamana. Heisenberg valmistui 1923 tohtoriksi, vaikka hän oli vähällä reputtaa suullisesta kokeesta.
Uusi kvanttimekaniikka
Heisenberg tutustui opiskeluaikanaan Niels Bohriin Göttingenissä. Hän aloitti Bohrin apulaisena Göttingenin yliopistossa jo vuonna 1922. Vietettyään pidemmän aikaa Kööpenhaminan yliopistossa Bohrin teoreettisen fysiikan instituutissa Heisenberg alkoi tutkia kvanttiteoriaa. Hän vastusti vallalla ollutta mallia, sillä sitä ei varsinaisesti pystynyt havainnoimaan.
Heisenberg kehitti uuden kvanttimekaanisen lähestymistavan. Hän löysi tavan esittää ja manipuloida ominaisuuksia, kuten sijaintia ja nopeutta. Max Born tunnisti Heisenbergin käyttämän matematiikan matriiseiksi. Heisenberg, Born ja Pascual Jordan julkaisivat marraskuussa 1925 tutkimuksen ”Zur Quantenmechanik II”, jota pidetään uuden kvanttimekaniikan perustamisdokumenttina. Julkaisussaan hän hylkäsi vanhat atomimallit ja esitteli havaittaviin suureisiin (esimerkiksi taajuus, amplitudi, polarisaatio) perustuvan matemaattisen mallin, jolla ko. suureet voidaan laskea matriiseilla.
Epätarkkuusperiaate ja Nobel
1920-luvulla kehitettiin muitakin kvanttimekaanisia kaavoja. Heisenberg palasi Bohrin instituuttiin, missä heidän välisistä keskusteluista syntyi Heisenbergin paperi ”Über den anschulichen Inhalt der quantentheoretischen Kinematik und Mechanik”, joka julkaistiin maaliskuussa 1927. Paperissa esitettiin niin sanottu epätarkkuusperiaate, jonka mukaan hiukkasen paikkaa ja nopeutta ei voida samanaikaisesti mitata mielivaltaisen tarkasti. Siitä tuli niin sanotun Kööpenhaminan tulkinnan perusta.
Heisenbergista tuli syksyllä 1927 Leipzigin yliopiston professori. Hän oli Saksan nuorin täysi professori. Heisenberg pyrki Leipzigissa löytämään kvanttikenttäteorian, joka voisi yhdistää kvanttimekaniikan ja suhteellisuusteorian. Hän työskenteli myös neutronin löytymisen jälkeen atomiytimen parissa. Hän kehitti varhaisen mallin protonin ja neutronin välisestä vuorovaikutuksesta. Malli edelsi myöhemmin löydettyä vahvaa vuorovaikutusta.
Aika kansallissosialistisessa Saksassa
Kansallissosialistien noustua valtaan vuonna 1933 monet Heisenbergin kollegoista ja oppilaista lähtivät maasta. Heisenberg ei ilmeisesti itse missään vaiheessa harkinnut vakavasti muuttoa ulkomaille, vaikka hän sai useita tarjouksia ulkomaalaisilta yliopistoilta. Häntä ilmeisesti ohjasi voimakas vastuuntunto ja kansallinen lojaalius.
Puolan valloituksen jälkeen 1939 Heisenberg värvättiin tutkimaan ydinenergian mahdollisuuksia. Hän nousi maan ydinohjelman johtohenkilöiksi ja vuonna 1942 Kaiser Wilhelm -instituutin fysiikan osaston johtajaksi. Hän vieraili luentomatkoilla muun muassa Tanskassa ja Alankomaissa. Tanskassa Heisenberg keskusteli Bohrin kanssa ydinaseen rakentamisen mahdollisuudesta. Albert Speerille Heisenberg kertoi, että ydinpommia ei pystyisi rakentamaan ennen vuotta 1945 ja että rakentaminen vaatisi merkittävästi varoja ja työvoimia.
Heisenberg vangittiin 1945, ja hänet internoitiin monien muiden saksalaisfyysikkojen kanssa Englantiin. Heisenberg vapautettiin tammikuussa 1946.
Uran viimeiset vuodet
Palattuaan Länsi-Saksaan (Saksan liittotasavalta) Heisenberg toimi monissa tieteellisen hallinnon rooleissa. Hän palasi Kaiser Wilhelm -instituuttiin, joka nimettiin kuitenkin pian Max Planck -instituutiksi. Heisenbergista tuli vuonna 1949 Länsi-Saksan tutkimusneuvoston ensimmäinen johtaja. Se liitettiin myöhemmin uudelleenperustettuun toiseen tutkimusorganisaatioon.
Heisenberg vaikutti merkittävästi Länsi-Saksan osallistumisessa eurooppalaisen CERN-tutkimuskeskuksen perustamiseen. Hän oli myös vuonna 1953 perustetun Alexander von Humboldt -säätiön ensimmäinen puheenjohtaja. Se auttoi ulkomaalaisia tutkijoita, jotta he pääsisivät tekemään tutkimustaan Länsi-Saksaan.
Heisenberg jatkoi myös omaa tutkimustyötään kvanttikenttäteorian parissa. Hän esitti 1958 yhtenäisen kenttäteorian. Se ei kuitenkaan saanut tukea tiedeyhteisöltä, etenkään kvarkkimallin ilmestymisen jälkeen 1960-luvulla. Heisenberg jatkoi tutkimustyötään vuoteen 1970, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Yksityiselämä
Heisenberg meni huhtikuussa 1937 naimisiin Elisabeth Schumacherin kanssa. He olivat tavanneet alle kolme kuukautta aikaisemmin. Heisenberg oli loistava pianisti, ja hän oli pitämässä konserttia ystävänsä talossa, missä hän tapasi tulevan vaimonsa.
Heisenbergit saivat seitsemän lasta. Martin ja Jochen Heisenbergista tuli myös luonnontieteilijöitä.
Tupolevin veljekset
thumb|Kikkelikortti
Tupolevin veljekset (tunnetaan myös nimellä kikkelikortti) oli tiedotusvälineiden tunnetuksi tekemä nimitys työmarkkinajohtajien joukolle, joka lähetti tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana toimineelle Marianne Laxénille vuonna 1990 kuuluisaksi nousseen ranskalaisen pornografisen postikortin. Kortissa luki ranskaksi ”Vive les hommes” eli ”Eläköön miehet”.
Tupolevin veljekset, joihin kuuluivat valtakunnansovittelija ja entinen STTK:n puheenjohtaja Jorma Reini, Liiketyönantajain Keskusliiton toimitusjohtaja Jarmo Pellikka, johtaja Stig-Erik Leiponen, Teknisten Liiton puheenjohtaja Tenho Olin, Erorahaston toimitusjohtaja Jarmo Tammenmaa ja Metsäteollisuus ry:n toimitusjohtaja Mauri Moren, olivat saaneet idean kortin lähettämisestä pitkän aterian aikana Hotelli Kalastajatorpalla.
Miehet lähettivät myös pääministeri Harri Holkerille alastonta naista esittävän postikortin, jossa oli teksti ”tahtoo keppiä ja porkkanaa”. Tenho Olin oli ostanut kortit Amsterdamin matkan aikana.
Kortissa oli kuvattu peniksiä, joita kohti alaston nainen putoaa rintaliivit laskuvarjona. Kortissa oli teksti Palkkaerot poistettava, keskitytään olennaiseen. Miehet allekirjoittivat kortin ”Tupolevin veljesten säätiö”, mutta laittoivat alle myös omat nimensä.
Laxén toi asian julkisuuteen, ja kortin lähettäjien erottamista vaadittiin kansalaisadressilla, jonka allekirjoitti 3 800 naista ja 500 miestä. Tapauksesta nousi kohu lehdistössä, ja postikortti jäi Suomen historiaan. Lehtien yleisönosastoilla korttia paheksuttiin laajasti, mutta jotkut asettuivat kortin lähettäjienkin puolelle.
Vuonna 2013 entinen valtioneuvostossa työskentellyt kansliaministeri Ilkka Kanerva kertoi, että hän oli toiminuttanut kirjeen Tupolevin veljesten toiveesta Laxénin lokerikkoon valtioneuvoston kansliaan, jossa Laxénilla oli työhuone.
Eric Berne
Eric Berne (alk. Eric Lennard Bernstein; 10. toukokuuta 1910 Montreal, Kanada – 15. heinäkuuta 1970 Carmel-by-the-Sea, USA) oli kanadalaissyntyinen psykiatri. Hänet tunnettiin parhaiten transaktioanalyysin kehittäjänä. Tästä aiheesta hän julkaisi sekä ammatillisia että kansantajuisia kirjoja. Hän kuoli kesken kehitystyönsä, 60-vuotiaana.
Elämä ja ura
Berne syntyi vuonna 1910 Kanadan Montrealissa ja sai nimen Eric Leonard Bernstein. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä kirjoittaja-päätoimittaja. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Kanadaan Puolasta ja Venäjältä, opiskelleet Montrealin McGill-yliopistossa. Lapsena Eric Bernsteinin seurasi lääkäri-isäänsä tämän kotikäynneillä. Isä menehtyi Ericin ollessa yhdeksänvuotias. Äitinsä kannustamana myös Bernestein opiskeli McGill-yliopistossa Montrealissa, suoritti alemman korkeakoulututkinnon 1931 ja valmistui edelleen lääkäriksi 1935. Hän muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli ensin vuoden New Jerseyssä. Tämän jälkeen Eric Bernstein työskenteli kaksi vuotta Yale University School of Medicinessä psykiatrian alalla. Vuonna 1939 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja muutti nimensä Eric Lennard Bernsteinistä Eric Berneksi.
Berne kouluttautui edelleen psykoanalyytikoksi tohtori Paul Federnin ohjaamana vuonna 1946. Federn oli toiminut muun muassa Sigmund Freudin työtoverina Wienissä. Vuosina 1947-1949 Berne jatkoi opintojaan Erik H. Eriksonin oppilaana San Franciscossa psykoanalyytisessa instituutissa. Bernen työtapansa alkoivat poiketa yhä enemmän vallitsevasta näkemyksestä. Hänen julkaisunsa alan lehdissä saivat kielteisen vastaanoton. Vihdoin 1949 hänet erotettiin instituutista.
Berne alkoi kehittämään transaktioanalyysia vuoden 1949 tienoilla. Hän aloitti kuuluisuutta saaneet seminaarinsa San Franciscossa.
Bernen tunnetuin kirja Games People Play julkaistiin vuonna 1964. Kirjasta tuli myyntimenestys sekä USA:ssa että ulkomailla. Samalla useat transaktioanalyysin käsitteet tulivat tutuiksi suurelle yleisölle. Bernen viimeiseksi jäänyt kirja What do you say after you say hello julkaistiin Bernen kuoleman jälkeen vuonna 1971. Kirja kokoaa yhteen Bernen ajatuksia.
Juan Manuel Gálvez
Juan Manuel Gálvez Durón (10. kesäkuuta 1887 Tegucigalpa, Honduras – 20. elokuuta 1972) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1949–1954 ja korkeimman oikeuden presidenttinä 1956–1963.
Gálvez syntyi Tegucigalpassa 1887, ja hänen vanhempansa olivat José María Gálvez Retes ja Benita Durón. Hän valmistui oikeustieteestä ja politiikan tutkimuksesta Hondurasin kansallisesta yliopistosta 1913. Seuraavana vuonna hänet valittiin tuomariksi La Ceibaan.
Carías oli hallinnut Hondurasia itsevaltiaasti 15 vuoden ajan, kun hänet painostettiin järjestämään vaalit. Gálvez voitti vaalit helposti, sillä Liberaalipuolueen toiminta oli edelleen tiukasti rajattua. Levottomuuksista huolimatta Tiburcio Carías Andino astui valtaan rauhallisesti 1932. Gálvez astui virkaan 1949 ja jatkoi näin käytännössä Cariatoksi nimettyä kautta Hondurasin historiassa. Hän kuitenkin toteutti monia uudistuksia ja vapautti jälleen Liberaalipuolueen toiminnan. Gálvezin aikana maahan luotiin myös ensimmäinen tuloverolaki, jonka piiriin joutuivat myös banaaniyhtiöt. Hondurasiin perustettiin myös keskuspankki ja valtion kehityspankki.
Marraskuussa 1954 järjestettiin vapaat vaalit, joissa liberaalit olivat jälleen mukana. Puolueen Ramón Villeda Morales saikin eniten ääniä, mutta hän ei kuitenkaan saanut tarvittavaa osuutta äänistä, sillä Kansallispuolueella oli kaksi ehdokasta. Kansallispuolue ei siis hyväksynyt vaalitulosta. Gálvez erosi kuitenkin samoihin aikoihin virastaan terveydentilaansa vedoten, ja Julio Lozano Diáz julistautui virkaatekeväksi presidentiksi.
Suomen Siirtolaisuusmuseo
Suomen Siirtolaisuusmuseo on vuonna 2006 perustettu Peräseinäjoella toimiva museo, jonne kerätään siirtolaisuuteen liittyvää aineistoa.
Museossa on muutamia pysyviä näyttelyitä, kuten Ville Ritolaa koskevaa aineistoa. Maailman Raitti Kalajärven rannalla esittelee siirtolaisten asumisoloja. Sen ensimmäinen talo, Hakalan Amerikan talo, avattiin yleisölle kesällä 2008. Sinne on pystytetty myös Matti Unkurin talo Siperiasta. Vuonna 2018 avattiin Suomeen rahtilaivalla siirretty Kanadantalo, jonka on alkujaan rakennuttanut alahärmäläinen Herman Huhtala 1880-luvulla Saskatchewanin provinssin New Finlandiin.
Suomen Siirtolaisuusmuseon Tukiyhdistys ry on perustettu 2004. Se hankkii museolle rahoitusta ja aineistoa sekä järjestää tapahtumia, muun muassa vuosittaisen siirtolaisjuhlan.
Valeria Lynch
María Cristina Lancelotti eli Valeria Lynch (s. 7. tammikuuta 1952) on argentiinalainen laulaja. Hänellä on lakikoulutus.
Lynch meni vuonna 1976 naimisiin managerinsa Héctor Cavalleron kanssa. Pari sai kaksi lasta, mutta erosi. Lynch nousi 1980-luvun kuluessa yhdeksi espanjankielisen maailman suosituimmista laulajista.
Lynch esiintyy ja levyttää yhä säännöllisesti.
Levytyksiä
Useiden kokoelmiensa ja yhteistöiden ohella Lynch on levyttänyt seuraavat albumit:
Claudio Sanchez
Claudio Paul Sanchez (s. 12. maaliskuuta 1978) on alternative/progressiivista rockia soittavan Coheed and Cambrian laulaja ja kitaristi. Sanchez kirjoittaa kaikki Coheed and Cambrian sanoitukset ja tekee suurimman osan sävellystyöstä. Yhtyeen albumit ovat teemalevyjä ja kappaleet pohjautuvat kitaristi-laulaja Claudio Sanchezin kirjoittamaan sarjakuvaan.
Sanchezilla on sivuprjojekti nimeltä The Prize Fighter Inferno. Tällä nimellä hän julkaisi ensimmäisen albuminsa, My Brother's Blood Machine, 31. lokakuuta 2006.
Tuhon kuilu
Tuhon kuilu on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka ohjasi Stewart Raffill. Pääosassa esiintyvät Michael Paré ja Nancy Allen. Elokuva pohjautuu Philadelphia-koe -nimiseen urbaanilegendaan.
Juoni
Vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston näkymättömyyskoe menee pahasti pieleen ja merimiehet David Herdeg ja Jim Parker yrittävät pelastautua hyppäämällä laidan yli. He kuitenkin siirtyvät tulevaisuuteen laivassa tehdyn kokeen vuoksi. Kaksikko löytää pian itsensä Nevadan aavikolta vuonna 1984, josta he yrittävät saada selvyyttä mitä oikein tapahtui.
Lipputulot
Elokuva tuotti hieman yli kymmenen miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti, josta Yhdysvalloissa saatu osuus oli 8.1 miljoonaa dollaria.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo, että elokuvan uskomaton mielikuvitusjuoni on toteutettu yliolkaisesti. Tuhon kuilu saa häneltä kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Jatko-osa
Elokuva sai jatko-osan Tuhon kuilu 2 – Hitlerin voitto (1993).
Mia Hamm
Mariel Margaret "Mia" Hamm (s. 17. maaliskuuta 1972 Selma, Alabama) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Häntä pidetään yleisesti Brasilian Martan ohella yhtenä kaikkien aikojen parhaista naisjalkapalloilijoista.
Hamm pelasi Yhdysvaltojen maajoukkueessa 276 ottelua, joissa teki 158 maalia ja antoi 142 syöttöä. Hän voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 ja Ateenassa 2004 sekä hopeaa Sydneyssä 2000. Maailmanmestaruuden hän saavutti Kiinassa 1991 ja Yhdysvalloissa 1999. Hamm lopetti uransa vuonna 2004.
Vuonna 2000 Sports Illustrated -lehti valitsi hänet 1900-luvun 12. parhaaksi naisurheilijaksi. Vuosina 2001 ja 2002 hän oli Kansainvälisen jalkapalloliitto FIFA:n vuoden pelaaja; vuosina 2003 ja 2004 hän tuli toiseksi tässä nimeämisessä.
Uransa päättymisen jälkeen Hamm perusti nimeään kantavan hyväntekeväisyysjärjestön, jonka tarkoituksena on kerätä tietoisuutta ja varoja perheille, joissa on edessä elinsiirto luuytimen ja napanuoran osalta. Järjestön toisena tarkoituksena on myös tukea nuorten naisten urheiluharrastusta.
Johannes II
Johannes II:n aikaan simonia eli kirkollisten virkojen hankkiminen rahaa vastaan oli yleistä papiston piirissä. Senaatti antoi asetuksen, jossa kiellettiin paaviksi pyrkiminen rahan avulla. Määräyksen vahvisti Atalarik, ostrogoottien kuningas.
Insomnium
Perustaminen
pienoiskuva|[[Ville Friman.]] pienoiskuva|Markus Hirvonen. pienoiskuva|[[Niilo Sevänen.]]
Insomnium sai alkunsa Joensuussa keväällä 1997. Yhdessä vuodesta 1994 soittaneet bassokitaristi Niilo Sevänen ja rumpali Tapani Pesonen pyysivät samassa lukiossa alempaa luokkaa käyneet kitaristit Ville Frimanin ja Markus Hirvosen mukaan koulun kevätjuhlaesitykseen, jota varten Sevänen oli säveltänyt kappaleen neljälle akustiselle kitaralle. Nelikko jatkoi soittamista coveryhtyeenä ja alkoi pian tehdä omia kappaleitaan erityisesti Seväsen ja Frimanin löydettyä yhteisen musiikillisen linjan.
Pesosen lähdettyä varusmiespalvelukseen vuonna 1998 Hirvonen siirtyi yhtyeen rumpaliksi. Toiseksi kitaristiksi tuli Timo Partanen. Yhtye äänitti ensimmäisen demonsa kokoonpanolla Friman (kitara), Hirvonen (rummut), Partanen (kitara) ja Sevänen (laulu, basso) keväällä 1999, johon mennessä nimeksi oli vakiintunut Insomnium. Toinen demo Underneath the Moonlit Waves ilmestyi vuonna 2000.
Candlelight-vuodet
Keväällä 2001 Insomnium teki neljän albumin mittaisen levytyssopimuksen brittiläisen Candlelight Recordsin kanssa. Vuonna 2001 Ville Vänni liittyi yhtyeeseen Partasen tilalle. Vänni oli nuorena opetellut viulun soittoa ja soitti aiemmin turkulaisessa Watch Me Fall -yhtyeessä. Esikoisalbumi In the Halls of Awaiting ilmestyi vuonna 2002, ja se koostui osin demojen aikaisesta kappalemateriaalista. Esikoista seurasi Since the Day It All Came Down vuonna 2004. Albumi noteerattiin hyvin arvosanoin muun muassa Kerrangissa ja Metal Hammerissa. Yhtyeen jäsenet olivat hajaantuneet opiskelemaan eri puolille Suomea – Friman Jyväskylään, Hirvonen Lappeenrantaan ja Sevänen ja Vänni Turkuun, mutta molemmat albumit äänitettiin Joensuussa MediaWorks-studiolla. Vuonna 2005 yhtye teki Britanniassa ensimmäisen Suomen ulkopuolisen kiertueensa.
Vuonna 2006 ilmestynyt Above the Weeping World oli Insomniumin läpimurtoalbumi. Se sijoittui yhdeksänneksi Suomen albumilistalla, ja kappaleesta ”Mortal Share” kuvattu musiikkivideo pääsi MTV:lle. Syksyllä 2006 yhtye kiersi Eurooppaa ensin Enslavedin ja Zyklonin kanssa ja sitten Satyriconin ja Keep of Kalessinin kanssa. Syyskuussa 2007 oli vuorossa Pohjois-Amerikan-kiertue Katatonian, Scar Symmetryn ja Swallow the Sunin kanssa ja marraskuussa 2007 Euroopan-kiertue Amorphisin ja Swallow the Sunin kanssa.
Neljäs albumi Across the Dark julkaistiin syksyllä 2009. Se palkittiin vuoden albumina ja Insomnium vuoden yhtyeenä helmikuun 2010 Finnish Metal Awardsissa. Suomen albumilistalla Across the Dark sijoittui viidenneksi. Albumilla kuultiin ensimmäistä kertaa puhtaita lauluja, jotka lauloi Jules Näveri. Myös kosketinsoitinten rooli yhtyeen musiikissa kasvoi Across the Darkilla. Loppuvuonna 2009 Insomnium teki Euroopan-kiertueen Swallow the Sunin ja Omnium Gatherumin kanssa. Omnium Gatherumin kitaristi Markus Vanhala soitti myös Insomniumin riveissä, kun hän tuurasi vuoroin Frimania ja Vänniä.
Siirtyminen Century Medialle
Candlelight-sopimuksen umpeuduttua Insomnium siirtyi saksalaiselle Century Media Recordsille elokuussa 2010. Laulaja-bassokitaristi Seväsen mukaan Century Media ei alun perin ollut halukas tekemään sopimusta Insomniumin kanssa, mutta sitten yhtiön A&R-johtaja Jens Prüter näki yhtyeen livenä syksyn 2009 kiertueella ja vaikuttui näkemästään.
X Factor (Suomi)
X Factor on MTV3-kanavalla esitettävä laulukilpailu, joka perustuu brittiläiseen The X Factor -ohjelmaformaattiin. Ohjelman ensimmäinen kausi esitettiin vuonna 2010 ja toinen kausi vuonna 2018. .
Insomnium
Siirtyminen Century Medialle
Syyskuussa 2010 Insomnium julkaisi kappaleen ”Weather the Storm”, jolla vieraili Dark Tranquillityn laulaja Mikael Stanne. Kappaleella markkinoitiin samalla yhtyeiden syksyn Euroopan-kiertuetta. Kappale julkaistiin huhtikuussa 2011 myös singlenä ja musiikkivideona. Insomniumin viides ja Century Media -aikakauden ensimmäinen albumi One for Sorrow julkaistiin lokakuussa 2011. Se sijoittui kuudenneksi Suomen albumilistalla. Albumilla kuultiin puhtaissa lauluissa ensimmäistä kertaa kitaristi Frimania. Marraskuussa 2011 Vanhala korvasi perhe-elämään ja kirurgin uraan keskittyneen Vännin kitarassa pysyvästi. One for Sorrow’n jälkeen yhtye teki pääesiintyjänä Euroopan-kiertueen, lämmittelijöinään MyGrain ja Before the Dawn.
Vuonna 2014 Insomnium julkaisi kuudennen albuminsa Shadows of the Dying Sun, joka sijoittui toiseksi Suomen albumilistalla ja pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa. Insomnium sai albumista parhaan metallialbumin Emma-ehdokkuuden, mutta voiton kategoriassa vei Stam1na SLK-albumillaan. Marraskuussa 2014 Candlelight julkaisi yhtyeen neljä ensimmäistä albumia The Candlelight Years -boksina. Lokakuussa 2014 oli Euroopan-kiertue Stam1nan ja Fleshgod Apocalypsen kanssa.
X Factor (Suomi)
Toisin kuin samankaltaisissa Idols- ja The Voice of Finland -ohjelmissa, X Factoriin voivat osallistua myös duot ja lauluryhmät. Kilpailijat jaetaan iän, sukupuolen ja kokoonpanon perusteella ryhmiin, joita kutakin luotsaa yksi ohjelman tuomareista.
Insomnium
Siirtyminen Century Medialle
Elokuussa 2015 Insomnium teki ensimmäisen Pohjois-Amerikan-kiertueensa pääesiintyjänä. Yhtye joutui turvautumaan kiertueella varamiehiin, kun Nick Cordle tuurasi Frimania ja Mike Bear Sevästä. Vuonna 2015 Frimanin tuuraajana oli ensimmäistä kertaa myös Jani Liimatainen, joka nähtiin vuodesta 2017 alkaen roolissa säännöllisesti.
X Factor (Suomi)
Tunnetuin ohjelman kilpailijoista on ensimmäisellä kaudella kolmanneksi sijoittunut Leena Tirronen, joka edusti Suomea Euroviisuissa 2017 osana Norma John -duoa.
1. tuotantokausi (2010)
X Factorin saapumisesta Suomeen ilmoitettiin virallisesti syyskuussa 2009, jolloin myös paljastettiin sarjan tuomarit ja juontajat. Aiemmin kesällä oli uutisoitu, että Idols-ohjelma on toistaiseksi tauolla.
Insomnium
Listaykköseksi Winter’s Gatellä ja Heart Like a Gravellä
Syyskuussa 2016 Insomnium julkaisi konseptialbumin Winter’s Gate, joka koostuu yhdestä 40-minuuttisesta kappaleesta ja perustuu Seväsen vuonna 2007 kirjoittamaan novelliin. Albumi sijoittui ensimmäiseksi Suomen albumilistalla ja oli Emma-gaalassa ehdolla vuoden metallialbumiksi. Emman vei jälleen Stam1na, tällä kertaa Elokuutio-albumillaan. Winter’s Gatea seuranneilla kiertueilla Insomnium esitti albumin kokonaisuudessaan. Heinäkuussa 2017 yhtye esitti albumin Joensuun Ilosaarirockissa yhdessä Joensuun kaupunginorkesterin kanssa.
X Factor (Suomi)
1. tuotantokausi (2010)
X Factor -ohjelmaformaatin ensimmäiset koelaulut käynnistyivät 7. marraskuuta 2009 Kuopiossa. Toiset koelaulut olivat 14. marraskuuta 2009 Helsingissä. Toisiin koelauluihin oli osallistujia toista tuhatta. Tampereen koelaulut alkoivat 28. marraskuuta 2009 ja Rovaniemen koelaulut 5. joulukuuta 2009. Idolsista poiketen koelaulut esitettiin televisiossa sekaisin eli jokaisessa jaksossa nähtiin koelauluja jokaiselta paikkakunnalta.
Insomnium
Listaykköseksi Winter’s Gatellä ja Heart Like a Gravellä
pienoiskuva|[[Jani Liimatainen vakiintui virallisena jäsenenä vuonna 2019.]]
X Factor (Suomi)
1. tuotantokausi (2010)
Tammikuussa 2010 tv-ruutuihin ilmestynyt X Factor aloitti katsojaluvuissa vahvasti, mutta putosi sen jälkeen huomattavasti alas tilastoissa. Ohjelman sanottiin olevan kevään 2010 suurin epäonnistuminen, ja myös MTV3:n ohjelmajohtaja Jorma Sairanen myönsi katsojalukujen olleen lähes 30 prosenttia odotettua heikommat. Kanavan kertoi X Factorista olevan suunnitteilla toinen kausi, mutta sitä ennen kanavalla nähtäisiin uusi kausi Idolsista.
Insomnium
Listaykköseksi Winter’s Gatellä ja Heart Like a Gravellä
Insomniumin kahdeksas studioalbumi Heart Like a Grave ilmestyi 4. lokakuuta 2019. Se sijoittui edellislevyn tapaan Suomen albumilistan ensimmäiseksi. Albumin myötä Insomnium oli kolmatta kertaa peräkkäin Emma-ehdokkaana, mutta voiton vei Battle Beast No More Hollywood Endings -albumillaan. Yhtye aloitti Tour Like a Grave -kiertueen lokakuussa 2019 loppuunmyydyillä Suomen-esiintymisillä. Marras–joulukuussa 2019 yhtye kiersi Eurooppaa lämmittelijöinään The Black Dahlia Murder ja Stam1na. Maaliskuussa 2020 Insomnium ja Omnium Gatherum aloittivat 35 konsertin pituiseksi kaavaillun Pohjois-Amerikan-kiertueen, mutta kiertue peruuntui jo ensimmäisen konsertin jälkeen koronaviruspandemian vuoksi.
X Factor (Suomi)
1. tuotantokausi (2010)
Tuomarit
Insomnium
Listaykköseksi Winter’s Gatellä ja Heart Like a Gravellä
Pandemian aiheuttamalla kiertuetauolla Insomnium teki neljä internetin kautta livenä suoratoistettua esiintymistä, joissa se esitti muun muassa Shadows of the Dying Sun-, Winter’s Gate- ja Heart Like a Grave -albumit kokonaisuudessaan. Vuoden 2021 mittaan yhtye julkaisi kolme singleä, jotka ovat mukana syyskuussa 2021 ilmestyneellä Argent Moon -EP:llä.
X Factor (Suomi)
2. tuotantokausi (2018)
Kesäkuussa 2017 MTV ilmoitti, että X Factor saa jatkoa. Toisen tuotantokauden koelaulut järjestettiin Helsingissä syyskuussa 2017, ja ohjelmaa alettiin esittää MTV3-kanavalla 4. helmikuuta 2018. Ohjelmalle on luvassa myös Sub-kanavalla esitettävä rinnakkaisohjelma nimeltä Xtra Factor, jossa katsojat pääsevät näkemään kulissien taakse. Ensimmäinen jakso keräsi 584 000 katsojaa, mutta edellisen tuotantokauden tavoin katsojaluvut putosivat seuraavilla viikoilla.
Insomnium
Anno 1696
Marraskuussa 2022 yhtye ilmoitti julkaisevansa yhdeksännen studioalbuminsa Anno 1696 24. helmikuuta 2023. Kyseessä on teema-albumi, joka perustuu Seväsen kirjoittamaan novelliin, jonka tapahtumat sijoittuvat vuosina 1696-1697 Suomessa koettuihin nälkävuosiin. Niilo Sevänen kertoo, että albumi pohjautuu historiaan, mutta ottaa myös vapauksia.
Albumilta julkaistiin ennakkoon single "Lilian", jolle julkaistiin myös musiikkivideo.
X Factor (Suomi)
2. tuotantokausi (2018)
Tuomarit
Yorkshire
pienoiskuva|Yorkshiren rajat vuonna 1851.
Insomnium
Tyyli
Insomniumin musiikissa yhdistyvät perinteiset skandinaaviset melodeath-elementit, englantilaiset death/doom-elementit, progressiivisen rockin taiteelliset ja eeppiset kappalerakenteet, sekä suomalaisen kansanmusiikin melankolia. Yhtyeen tyyli on ajan kuluessa muuttunut astetta hitaampaan, progressiivisempaan ja eeppisempään suuntaan.
Yhtyeen sanoitukset ovat synkät ja surulliset: aiheina ovat muun muassa kuolema, suru ja menetys. Vaikutteita niihin on otettu eri runoilijoilta sekä suomalaisista kansantaruista.
Jäsenet
Insomniumia on kutsuttu ”Suomen akateemisimmaksi metalliyhtyeeksi”. Niilo Sevänen on filosofian maisteri, Ville Friman biologian tohtori ja Markus Hirvonen diplomi-insinööri. Entinen kitaristi Ville Vänni on lääketieteen lisensiaatti ja työskentelee kirurgina. Jäsentensä muiden työkiireiden vuoksi yhtye on usein esiintynyt varamiehisenä (ks. sessiojäsenet).
Yorkshire
Yorkshire on alue ja entinen kreivikunta Englannin pohjoisosassa, Yorkin kaupungin ympärillä. Se on noin 15 000 neliökilometrin pinta-alallaan suurin maan historiallisista kreivikunnista. Alueella on nykyisin noin viisi miljoonaa asukasta, ja se on jaettu yhdeksään kreivikuntaan tai muuhun aluehallintoyksikköön. Tärkeimmät kaupungit nyky-Yorkshiressä ovat Sheffield, Leeds, Kingston upon Hull, York, Bradford ja Middlesbrough.
Alankomaiden jalkapallo
Jalkapallo on Alankomaiden suosituin urheilulaji. Maan ensimmäisen seuran, De Koninklijke Haarlemsche Football Clubin, perusti vuonna 1879 Pim Mulier, jota pidetään Alankomaiden jalkapallon perustajana. 1890- ja 1900-luvuilla lajin suosio jatkui ja alkunsa sai moni maan suurseura, kuten Sparta Rotterdam vuonna 1888, AFC Ajax vuonna 1900 ja Feyenoord vuonna 1908.
Yorkshire
Yorkshiren kreivikunta muodostettiin 1000-luvulla entisen tanskalaisten ja norjalaisten hallitseman Jorvikin kuningaskunnan paikalle. Kreivikunta jaettiin ’kolmasosiin’ (englanniksi riding, muinaisnorjan sanasta þriðing), jotka toimivat paikallishallinnon perusyksikköinä vuoteen 1888 saakka. Vuoden 1974 aluehallintouudistuksen yhteydessä Yorkshire jaettiin viiteen kreivikuntaan, joista kaksi on sittemmin hajotettu pienempiin osiin.
Alankomaiden jalkapallo
Alankomaiden kuninkaallinen jalkapalloliitto (KNVB) perustettiin vuonna 1889. Alankomaiden jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään Oranje, on menestynyt hyvin arvokisoissa ja on voittanut muun muassa Euroopan mestaruuden 1988. 1970-luvulla Alankomaat tuli tunnetuksi totaalisesta jalkapallosta, jonka lanseerasi valmentaja Rinus Michels. 1970-luvulla Alankomaat menestyi jalkapallossa erinomaisesti, kun Ajax voitti kolme kertaa Euroopan cupin ja maajoukkue selvisi kaksi kertaa peräkkäin MM-finaaliin. Myös PSV Eindhoven ja Feyenoord kuuluvat Ajaxin ohella Euroopan menestyneimpiin seurajoukkueisiin.
Yorkshire
Nykyään Yorkshiren alueella sijaitsevat seuraavat kreivikunnat:
Alankomaiden jalkapallo
Alankomaiden korkein sarjataso on Eredivisie, jossa pelaa 18 joukkuetta. Toiseksi korkein sarjataso on Eerste Divisie, joka tunnetaan myös sponsorinimellä Keuken Kampioen Divisie. Eerste Divisiessä pelaa 20 joukkuetta. Kolmanneksi korkein sarjataso on Tweede Divisie, joka on korkein amatööritaso.
Yorkshire
Yorkshiren tunnetuin symboli on Yorkin hallitsijasuvun valkoinen ruusu. Kreivikunta on myös tunnettu ruoasta nimeltä Yorkshire Pudding. Se on pannukakun tai kohokkaan tapainen suolainen leivonnainen, joka nautitaan yleensä sunnuntaipäivällisellä yhtenä paahtopaistin lisukkeena kastikkeen ja vihannesten kera.
Yorkshiren päivää vietetään vuosittain 1. elokuuta.
Yorkshirelle tarjottiin mahdollisuutta itsehallintoon vuonna 2004, mutta idea torjuttiin noin 80 prosentin äänestäessä sitä vastaan. Vuonna 2014 perustettu Yorkshire Party -puolue on pyrkinyt herättämään kysymyksen asiasta uudelleen.
Yorkshire populaarikulttuurissa
Kirjailija James Herriotin omaelämäkerralliset romaanit kuten Kaikenkarvaiset ystäväni (1972) ja Luojanluomat ystäväni (1975) tapahtuvat Yorkshiressa.
Yorkshireen sijoittuu ja siellä on kuvattu useita brittiläisiä televisiosarjoja. Tunnetuimpia näistä ovat komediasarja Vielä virtaa, draamasarja Sydämen asialla sekä saippuasarjat Emmerdale ja Downton Abbey. Muita Yorkshireen sijoittuvia televisiosarjoja ovat olleet muiden muassa Kaikenkarvaiset ystäväni, Kyläsairaala, Sydän paikallaan ja Yorkshiren etsivät.
Yorkshireen sijoittuvia elokuvia ovat muun muassa Tilaa huipulla (1959), Miehen hinta (1963), Tappakaa Carter (1971), Housut pois! (1997) ja Kalenteritytöt (2003).
Inarin vaakuna
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä uiva hopeinen siika päässään kultaiset poronsarvet”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Inarin kunnanvaltuusto hyväksyi sen 28. syyskuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 25. helmikuuta seuraavana vuonna.
Caporetton taistelu
Caporetton taistelu (myös kahdestoista Isonzon taistelu) oli ensimmäisen maailmansodan taistelu, joka käytiin Italian rintamalla vuonna 1917 (24. lokakuuta – 12. marraskuuta). Taistelu käytiin keskusvaltojen Itävalta-Unkarin ja Saksan keisarikunnan joukkojen sekä ympärysvaltoihin kuuluvan Italian joukkojen välillä. Saksalaisilla joukoilla vahvistetut Itävalta-Unkarin joukot onnistuivat murtamaan italialaisten etulinjan ja aiheuttivat italialaisille joukoille raskaita tappioita. Taistelu alkoi Sočan laaksossa, silloin Itävaltaan kuuluvalla Rannikkomaan alueella. Tärkeä paikkakunta alueen pohjoisosassa oli Kobaridin pikkukaupunki, jonka väestö oli pääasiassa sloveeneja ja se sijaitsee nykyään Slovenian valtion alueella. Taistelun päättyessä italialaiset olivat peräytyneet yli 100 km Italian alueelle ja asettuneet puolustusasemiin Piavejoen länsipuolelle, mistä he myöhemmin lähtivät vastahyökkäykseen Piavejoen taistelussa. Caporetton taistelu oli hyvä esimerkki rynnäkköjoukkojen ja soluttautumistaktiikan tehokkaasta käytöstä.
Italiassa Caporetton taistelua on sen käymisestä asti pidetty maan sotahistorian häpeällisimpänä tappiona. Tärkeä syy tähän on italialaisten komentajan kenraali Luigi Cadornan taistelun aikana julkisuuteen laskema tiedote, jonka mukaan tappion syy oli maan sisäisen vasemmistopropagandan aikaansaama "sotilaallinen lakko". Vastoin parempaa tietoaan paniikin lyömä Cadorna väitti, että italialaiset sotilaat peräytyivät taistelematta ja antautuivat häpeämättömästi joukoittain. Hallitus veti välittömästi takaisin Cadornan tiedotteen, mutta ulkomaalaiset lehtimiehet kerkisivät saada sen käsiinsä. Näin syntyi täysin virheellinen käsitys taistelun kulusta.
Ernest Hemingway on kuvannut taistelun jälkiselvittelyjä kirjassaan Jäähyväiset aseille.
Italian sotaan liittyminen
Italia jätti puolueettoman asemansa ensimmäisessä maailmansodassa 26. huhtikuuta 1915 allekirjoitetulla Lontoon sopimuksella. Tämä merkitsi että Italian päävastustaja sodassa tulisi olemaan sen entinen liittolainen Itävalta-Unkari. Tuleva vastustaja oli sodan ensimmäisenä vuonna kärsinyt raskaita tappioita, ja Italia näki nyt mahdollisuutensa liittää maahan uusia alueita, kuten Trento, Bolzano, Trieste ja Istria sekä mahdollisesti joitakin Saksan siirtomaita.
Isonzon yksitoista taistelua
Italian armeijan eteneminen itään päin oli hidasta. Toistuvat hyökkäykset Isonzon rintamalla eivät tuoneet juuri mitään muuta tulosta kuin että italialaiset etenivät itään päin muutama sata metriä kerrallaan, menettäen kymmeniä tuhansia kaatuneina. Isonzon yhdestoista taistelu (19.8.–12.9.1917) oli tässä mittakaavassa valtava menestys, koska Italian joukot saattoivat sillä kertaa edetä kahdeksan kilometriä ja vallata strategisesti tärkeän Bainsizzan ylätasangon. Tämä menestys asetti Itävalta-Unkarin joukot vaikeaan asemaan, ja heidän sotilasjohtonsa alkoi pelätä että italialaisten seuraava hyökkäys johtaisi läpimurtoon, ja jatkossa Triesten menettämiseen. Päätettiin että ainoa oikea toimenpide oli vastahyökkäys. Itävallan sotilasjohto tiesi kuitenkin hyvin että tähän ei ollut edellytyksiä. Armeijan johdolla oli jo ennestään kaksi valmista vastahyökkäyssuunnitelmaa. Vastahyökkäys Tirolin kautta vaatisi 20 divisioonaa ja sen valmistelujen arveltiin kestävän kolme kuukautta. Vastahyökkäys Isonzon rintamalla vaatisi 15 divisioonaa, ja vain kuuden viikon valmistelut, mutta itävaltalaisten ylipäälliköllä Arthur Arz von Straussenburgilla oli käytettävissään vain yhdeksän divisioonaa. Tässä tilanteessa sotilasjohto päätti ehdottaa vastahakoiselle keisari Kaarlelle, että kutsuttaisiin saksalaiset apuun ja pyydettäisiin heiltä puuttuvat kuusi divisioonaa.
Keskustelut saksalaisten osallistumisesta
Keisari Kaarle vastusti ajatusta että saksalaiset saapuisivat Italian rintamalle, osittain koska hän piti saksalaisia sietämättömän ylimielisinä, ja osittain koska heidän mukaan tulonsa vaikeuttaisi hänen mahdollisuuksiaan solmia erillisrauha Italian kanssa, jos asiat alkaisivat mennä todella huonoon suuntaan. Kaarle suostui kuitenkin von Straussenburgin ehdotukseen, mutta muutti jo seuraavana päivänä mieltään. Hän lähetti Saksan keisari Vilhelmille kirjeen, jossa ehdotti että Saksa lähettäisi lisää joukkoja itärintamalle, jotta sieltä voitaisiin siirtää Itävalta-Unkarin joukkoja Italian rintamalle. Sotilasjohto ei kuitenkaan antanut keisari Kaarlelle periksi, koska se piti aseistukseltaan ja koulutukseltaan ylivoimaisten saksalaisten osallistumista vastahyökkäykseen ehdottomana edellytyksenä sen onnistumiselle Huomattavasti vaikeampi tehtävä oli kuitenkin vakuuttaa saksalaiset tästä asiasta. Saksalaisten sodanjohto piti yleisesti Italian rintamaa strategisesti merkityksettömänä sotatantereena, jolla toimimisesta ei maineen ja kunnian lisäksi olisi juuri muuta etua haettavana. Tästä poikkeavan näkökannan esitti kuitenkin sotamarsalkka Hindenburg, joka oli tarpeeksi vanha muistaakseen Krimin sodan päätösvaiheet. Sevastopolin valtausta esimerkkinä esittäen, Hindenburg toi esille mielipiteensä että Triesten menetys saattaisi hyvinkin johtaa Itävalta-Unkarin täydelliseen luhistumiseen, ja siksi Saksan olisi ehdottomasti suostuttava von Straussenburgin ehdotukseen, ja lähetettävä pyydetyt kuusi divisioonaa Italian rintamalle. Päätettiin lähettää kenraaliluutnantti Konrad Krafft von Dellmensingen Isonzon rintamalle tutkimaan vastahyökkäyksen edellytyksiä.