cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kolmas maailmansota
Taustaa
Kaksi ensimmäistä maailmansotaa käytiin vuosien 1914 ja 1945 välillä. Toista maailmansotaa seurasi supervaltojen eli Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton vastakkainasettelun aika eli kylmä sota, jonka uskottiin olevan 1900-luvun jälkipuolella suurin maailmanrauhaa uhkaava tapahtuma. Kylmän sodan pelättiin usein kärjistyvän lähes koko ihmiskunnan tuhoutumiseen tai sivilisaation romahtamiseen. Toisaalta keskusteltiin myös mahdollisuudesta, että täydellisen tuhon välttääkseen supervallat saattaisivat pitäytyä yhteenotossaan tavanomaisten aseiden käytössä.
Toisen maailmansodan jälkeen on koettu useita tilanteita, joissa on ollut ydinsodan syttymisen vaara suurvaltojen välille. Kuuban ohjuskriisin yhteydessä vuonna 1962 kolmannen maailmansodan uhkaa pidettiin todellisena. Vääriä hälytyksiä ydinhyökkäyksestä on annettu yli 20 kertaa, ja ne ovat joskus johtaneet ydinasevastaiskun valmisteluun Yhdysvaltain tai Neuvostoliiton/Venäjän puolella. Väärän hälytyksen syynä on ollut inhimillinen tai tekninen virhe.
Kylmän sodan päätyttyä 1990-luvun taitteessa kolmannen maailmansodan uhkan katsottiin vähentyneen. Maailmanpoliittinen tilanne on 2010-luvulla jälleen kiristynyt. Uudeksi suurvallaksi on noussut Kiina, jonka suhteet Yhdysvaltoihin ovat kylmentyneet. Tämä on johtanut asevarustelun kiihtymiseen ja uusiin maailmansotaspekulaatioihin.
Skenaarioita
Tähänastisista maailmansodista toinen alkoi tarkoituksellisesti ja toinen kriisistä, joka muuttui hallitsemattomaksi. Time-lehden mukaan kolmas maailmansotakin voisi alkaa joko jostain yksittäisestä kahden sotalaivan välisestä kohtaamisesta, tai se voisi eskaloitua hitaasti. Sota voisi ulottua myös kybersodankäyntiin ja avaruussodankäyntiin, ja siinä voitaisiin käyttää uudenlaisia ja edistyneitä teknologioita, kuten tekoälyä ja sotarobotteja.
Kun fyysikko Albert Einsteinilta kysyttiin, millä aseilla kolmas maailmansota käydään, hän vastasi ettei ole varma, mutta sanoi neljännen maailmansodan käytävän kepeillä ja kivillä.
Jaavan sähkökatkos 2019
Jaavan sähkökatkos oli Indonesian Jaavan saarella ollut sähkökatkos, joka alkoi 4. elokuuta 2019 klo 11.50 (UTC+7) ja kesti noin kahdeksan tuntia. Senkin jälkeen sähkön saanti oli osittain epävakaata vielä seuraavaan päivään saakka. Katko vaikutti ainakin 21,3 miljoonaan ihmiseen. Se oli maan suurin sähkökatkos viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana.
Vaikutusalueet
Sähkökatkoksista kärsiviin alueisiin kuuluivat Suur-Jakartan alue sekä Banten ja Länsi-Jaava. Länsi-Jaavassa sähkökatkoksista kärsineitä alueita olivat muun muassa Bandung, Bekasi, Cianjur, Cimahi, Cirebon, Garut, Karawang, Purwakarta, Majalaya, Sumedang, Tasikmalaya, Depok, Gunung Putri, Sukabumi ja Bogor. Bantenissa vaikutusalue oli Cilegon.
Syy
Valtion sähköyhtiö Perusahaan Listrik Negara kertoi alun perin sähkökatkosten syyksi häiriöt Suralayan voimalaitoksen kaasuturbiineissa 1–6 sekä muut häiriöt Cilegonin voimalaitoksella. PLN korjasi myöhemmin syyksi häiriön Ungaranin ja Pemalangin 500 kilovoltin siirtolinjalla, ja siksi energian siirto idästä länteen epäonnistui. Sähköyhtiö aikoo antaa korvauksia alennuksen muodossa kaikille katkoksesta kärsineille asiakkaille.
Vaikutukset
pienoiskuva| Poliisi ohjaamassa liikennettä Bekasissa sähkökatkoksen aikana. Sähkökatkos alkoi sunnuntaina 4. elokuuta klo 11.50 paikallista aikaa, jolloin Jakartan metron viranomaiset havaitsivat sähkönsyötössä häiriöitä eikä vastavalmistunut metro toiminut ja matkustajat joutuivat pysyttelemään vaunuissa odottamassa evakuoimista. Myös Jakartan pikaraitiotie ja KRL Commuterline (paikallisjuna) kärsivät sähkökatkoksesta, ja ainoa toimiva joukkoliikenneväline oli bussiliikennöintiä hoitava TransJakarta. Jakartan kuvernööri Anies Baswedan muutti TransJakartan ja Jakartan metrot loppupäiväksi maksuttomiksi.
Myös puhelinverkossa oli häiriöitä. Häiriöitä oli Telkomselin, Indosatin, XL Axiatan, 3:n ja Smartfrenin verkoissa, mikä aiheutti myös kyytipalveluille, kuten Gojekille ja Grabille, suuria ongelmia internetyhteyden puuttumisen vuoksi.
Sähkökatkoksesta kärsi noin 21,3 miljoonaa ihmistä. Sähkökatkos kesti noin kahdeksan tuntia. Joillekin Jakartan maaseutu- ja asuinalueille sähköä ei ollut palautettu keskiyön jälkeen. Joillakin alueilla sähkö oli alun perin palautettu keskiyöhön mennessä tai myöhemmin, mutta joissakin paikoissa katkos alkoi uudelleen.
Suuri osa Jakartan liikennevaloista lakkasi toimimasta, tietullien portit eivät toimineet ja sairaalat käyttivät varageneraattoreitaan. Lentoliikenteeseen katkoksella ei ollut vaikutusta.
Sähkökatkon vuoksi syttyi sunnuntai-iltana ja maanantaiaamuna kahdeksassa paikassa ainakin kahdeksan tulipaloa. Syynä oli luultavasti kynttilöiden käyttö valaisuun virrankatkon aikana.
Tilanteen normalisoiduttua Indonesian presidentti Joko Widodo ihmetteli valtion sähköyhtiön pääkonttorissa vieraillessaan, miksi sähköyhtiö ei toiminut nopeasti, ja kehotti yritystä laatimaan vastaisen varalle varautumissuunnitelman.
Skutari
Skutari voi viitata seuraaviin:
Messukylän Työväenyhdistys
Messukylän Työväenyhdistys on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen jäsenyhdistys Messukylässä Tampereella. Työväenyhdistys perustettiin 14. maaliskuuta 1902 puolueen perusosastoksi silloisessa Messukylän kunnassa. Yhdistys on Tampereen sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sekä Pirkanmaan sosialidemokraattien jäsen. Yhdistyksen piirissä on toiminut nuoriso-osasto, varhaisnuorisojärjestöjä, rakennustyöväen ammattiosasto ja ulkotyöväen ammattiosasto. Sen sisaryhdistys on Messukylän Sos.dem.naiset, joka on lopettanut aktiivitoimintansa 1990-luvulla. Messukylän Työväen Näyttämö toimi yhdistyksen alaosastona aina 1990-luvulle, jolloin se itsenäistyi. Yhdistyksen laaja kirjasto oli merkittävä messukyläläisten sivistyksenlähde ja työväentalo Messukylän Työväentalo iltamien ja kokoontumisten paikka. Vuonna 1907 ensimmäisissä eduskuntavaaleissa yhdistyksen aktiivijäsen mylläri Penna Tervo tuli valittua eduskuntaan. Itsenäisessä Messukylän pitäjässä yhdistys oli merkittävä poliittinen voima pitäen kunnanhallituksen ja valtuuston johtoa käsissään vuosikymmenet. Sota-aikana rintamamiesten perheiden avustaminen oli erityisesti Messukylän sos.dem.naisten avustustyön kohteena. Sotien jälkeen riita yhdistyksen omistamasta työväentalosta päättyi kommunistien tappioon. Poliittinen vasemmisto jakautui Messukylässaäkin SDP:n ja SKDL/kommunistit jaon mukaisesti. Messukylän kunnan liityttyä Tampereeseen vuonna 1948 yhdistyksen poliittinen painoarvo laski. Valtuutettujen joukossa yhdistys on kyennyt pitämään edustajansa myös Tampereella. Sosialidemokraattisessa kunnallisjärjestössä yhdistyksellä on edustajansa tärkeässä kunnallistoimikunnassa. Tampereen kaupunginvaltuuston pitkäaikaisia jäseniä ovat olleet Eero Vuorinen, Mikko Hakala, kunnallisneuvos Marianne Viitanen, ja sosiaalineuvos Sirkka Merikoski.
Messukylän hautausmaalla sijaitsevan Punaisten hautamuistomerkin pystytys vuonna 1945 on yhdistyksen määrätietoisen toiminnan tulosta. Messukylän työväenyhdistys on enemmistöosakas Messukylän työväentalo Oy:ssä.
Yrjö Salminen
thumb|150px|Yrjö Vilho Salminen Yrjö Vilho Salminen (käytti Saksassa peitenimeä Sahlman), (21. marraskuuta 1887 Turku – 21. joulukuuta 1969) oli suomalainen jääkärilääkintäeverstiluutnantti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hänen vanhempansa olivat veturinkuljettaja Herman Salminen ja Anna Gröhn. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1938 Mary Elisabeth Fröbergin kanssa.
Opinnot
Salminen kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1907 ja liittyi Varsinaissuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi lukemalla lääketiedettä Helsingin yliopistossa sekä 1. marraskuuta - 31. joulukuuta 1909 välisen ajan Göttingenin yliopistossa Saksassa. Lääketieteen kandidaatin tutkinnon hän suoritti 21. joulukuuta 1910 ja lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 5. joulukuuta 1914 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtorin tutkinnon 27. marraskuuta 1928.
Nuoruusvuodet
Salminen toimi Sakkolan virkaatekevänä kunnanlääkärinä 15. tammikuuta – 15. heinäkuuta 1913 välisen ajan ja oli Kumpulan ylimääräisen venerisen sairaalan virkaatekevä toinen alilääkäri 28. marraskuuta 1913 – 9. kesäkuuta 1914 välisen ajan. Lahden kunnallissairaalan virkaa tekevänä lääkärinä hän toimi 1. elokuuta – 1. syyskuuta 1914 välisen ajan ja Maarianhaminan virkaatekevänä lääkärinä 1. helmikuuta – 1. maaliskuuta 1915 välisen ajan.
Suomen sisällissota
Salminen saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana majuriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan esikuntalääkäriksi aluksi Jääkäriprikaatin esikuntaan ja 22. huhtikuuta 1918 alkaen kenraali Wilkmanin esikunnassa. Hän otti osaa taisteluihin sisällissodassa Tampereella ja Viipurissa.
Armeijan jälkeinen aika
Salminen nimitettiin armeijasta eronsa jälkeen Helsingin kaupungin veneeristen tautien poliklinikan johtajalääkäriksi 10. helmikuuta 1937 ja Kumpulan ylimääräisen veneerisen sairaalan alilääkäriksi 26. elokuuta 1937.
Luottamustoimet
Salminen kuului jäsenenä Suomen lääkäriliittoon ja Duodecim-seuraan sekä Helsingin lääkäriyhdistykseen. Hän kuului myös Suomen lääkintäupseeriliittoon ja Nordisk dermatologisk föreningiin sekä Nordisk militärmedicinsk föreningiin sekä Helsingin pörssiklubiin.
Elinluovutuskortti
right
Elinluovutuskortti antaa luvan käyttää kortin täyttäneen henkilön elimiä ja kudoksia kuoleman jälkeen toisten henkilöiden hengen pelastamiseksi tai terveyden parantamiseksi. Vuoden 2010 lakimuutoksen jälkeen kortti ei enää ole välttämätön, sillä nykyisin oletetaan vainajan suostuneen elintensä luovutukseen, ellei hänen tiedetä sitä elinaikanaan erityisesti kieltäneen. Elinluovutuskortin mukana kantaminen on edelleen hyvä varmistaa tahtonsa toteutuminen.
Kortin hankinta
Valmiita elinluovutuskortteja jaetaan apteekeissa, terveyskeskuksissa, lääkäriasemilla, joillakin huoltoasemilla ja Suomen Punaisen ristin Veripalvelussa. Kortin voi tilata maksuttomasta palvelunumerosta tai tilata tai tulostaa itse Lahja elämälle -verkkosivuilta. Korttia suositellaan kuljetettavaksi aina mukanaan, jotta esimerkiksi vakavan onnettomuuden sattuessa tieto mahdollisista siirrännäisistä saadaan sairaalaan mahdollisimman pian.
Ruumiin luovutus tutkimuskäyttöön
Ruumiinsa voi testamentata myös tutkimuskäyttöön. Tämä tapahtuu ruumiinluovutuskirjalla, jonka allekirjoittamalla henkilö sitoutuu antamaan kehonsa kuoleman jälkeen opetuskäyttöön. Lomakkeita voi tilata yliopistojen lääketieteellisistä tiedekunnista. Testamentin voi peruuttaa soittamalla laitokselle. Anatomian laitos maksaa tarvittaessa ruumiin tuhkaamisen. Palsamoinnin takia ruumiiden tulee olla kokonaisia. Siksi ruumiin luovuttaja ei voi luovuttaa elimiä tai kuolla tapaturmaisesti. Myös pitkä kuljetusmatka yliopistoille karsii luovuttajia. Ongelmia tuottaa myös varastointitilojen rajallisuus.
Vaquero
pienoiskuva|Vaquero 1830-luvulla. Vaquero on ratsastava karjapaimen, jonka perinteinen tapa tehdä työtään syntyi Pyreneiden niemimaalla ja kehittyi edelleen Meksikossa. Vaquerot ovat pohjoisamerikkalaisten cowboyiden kantamuoto, jonka pohjalta cowboy-kulttuuri syntyi. Kalifornian alueen ensimmäiset cowboyt olivat vaqueroja. Luonnollinen hevostaito ja niin sanottu hevoskuiskaus ovat kehittyneet Kaliforniassa ja Luoteis-Yhdysvalloissa vaquerojen työskentelytapojen vaikutuksesta.
Great Basinin alueella käytetty termi buckaroo perustuu vaquero-sanaan, joka puolestaan perustuu espanjan kielen sananaan vaca, joka tarkoittaa lehmää. Texasin ja Kalifornian vaquero-perinteet poikkeavat jonkin verran toisistaan. Myös havaijilainen cowboy eli paniolo on taustaltaan vaquero-kulttuurin mukainen.
Arbitraasi
Arbitraasi on liiketoimintaa, jossa hyödynnetään saman hyödykkeen eri hintoja eri markkinoilla, esimerkiksi eri valtioissa tai eri paikkakunnilla.
Arbitraasitilanne voi syntyä esimerkiksi kahden eri tuotteen tai markkinapaikan välille. Jos yhdessä markkinapaikassa kaupataan samaa tuotetta eri hinnalla kuin toisessa, tällöin voi saada voittoa ilman riskiä. Ostamalla tuotetta siitä markkinapaikasta, jossa tuotteen hinta on halvempi, ja myymällä tuotteen saman tien kalliimmalla toisella markkinalla saadaan voittona tuotteiden hintojen erotus.
Arbitraasitilanteita voi syntyä myös esimerkiksi urheiluvedonlyönnissä jossa kaksi vedonlyöntitoimistoa antavat kertoimet joiden palautusprosentiksi muodostuu yli 100, näin pelaaja jää varmasti voitolle. Tähän liittyy myös riskejä, jos vedonlyöntitoimisto on laittanut kertoimet esimerkiksi väärinpäin ja näin ollen palauttaa panoksen pelaajalle.
Manchester City FC
Manchester City Football Club on jalkapalloseura Manchesterista, Englannista. Se pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa.
City on voittanut Mestarien liigan ja Cup-voittajien cupin kerran, Englannin liigan / Valioliigan mestaruuden yhdeksän kertaa, FA Cupin kuudesti sekä Liigacupin kahdeksan kertaa. Seuran menestyksekkäimmät ajat ovat toistaiseksi ajoittuneet 1960- ja 1970-lukujen vaihteen molemmin puolin sekä 2010- ja 2020 -luvuilla.
Manchester Cityn omistaa Abu Dhabin emiirin Khalifa bin Zayed al-Nahyanin velipuolen šeikki Mansour bin Zayed al-Nahyanin omistama Abu Dhabi United Group, joka osti sen Thaimaan vallasta syöstyltä entiseltä pääministeriltä Thaksin Shinawatralta syksyllä 2008.
Manchester Cityn suurin kilpailija on samasta kaupungista tuleva Manchester United.
Historia
Vuonna 1880 Gortonissa, Manchesterin kaakkoisosassa, kaksi St. Marksin kirkon vartijaa perusti seuran nimeltään West Gorton (St. Marks). Vuonna 1887 seura muutti Hyde Roadille, Ardwickiin, kaupungin itäpuolelle ja sen uudeksi nimeksi tuli uuden sijaintipaikan mukaan Ardwick AFC. Joukkue liittyi Englannin jalkapalloliigaan 2. divisioonaan vuonna 1892. Kaudella 1893–1894 seura kärsi talousvaikeuksista ja se jouduttiin perustamaan uudelleen nykyisellä nimellään, Manchester City Football Club.
Vuonna 1899 City voitti 2. divisioonan mestaruuden, minkä myötä se nousi 1. divisioonaan. Seura putosi 1. divisioonasta kauden 1901–1902, kun se jäi sarjan viimeiseksi 28 pisteellä. Toiseksi viimeiseksi sijoittunut Birmingham City keräsi kaksi pistettä enemmän. Manchester City nousi takaisiin 1. divisioonaan seuraavalla kaudella. 23. huhtikuuta 1904 joukkue ylsi ensimmäiseen suursaavutukseensa, kun se voitti FA Cupin loppuottelussa Bolton Wanderersin maalein 1–0. Samalla kaudella se sijoittui liigassa toiseksi. Mestaruuden voitti Sheffield Wednesday 47 sarjapisteellä, kun Manchester City sai kasaan 44 pistettä. Tämän jälkeen seura kärsi jälleen talousvaikeuksista ja joutui erottamaan vuonna 1906 17 pelaajaa, joukossa kapteeni Billy Meredith. Joukkue putosi 1. divisioonasta kauden 1908–1909 päätteeksi, mutta nousi heti seuraavalla kaudella takaisin. Vuonna 1920 Hyde Roadin pääkatsomo tuhoutui tulipalossa ja 1923 seura muutti Maine Roadille.
1930-luvulla City pelasi kahdesti FA Cupin loppuottelussa. Vuonna 1933 se hävisi Evertonille, mutta vuoden kuluttua, 1934, voitti Portsmouthin ja historiansa toisen cup-mestaruuden. Vuonna 1937 seura voitti ensimmäisen liigamestaruutensa, mutta seuraavalla kaudella se putosi 2. divisioonaan, vaikka teki kauden aikana enemmän maaleja kuin yksikään muu joukkue.
1950-luvulla Manchester City otti taktiseen peliinsä vaikutteita unkarilaisilta, jotka olivat 1953 voittaneet Englannin maajoukkueen Wembleyllä maalein 6–3. Taktiikan avainpelaaja oli Don Revie, joten taktiikasta käytettiin nimeä Revie Plan. Seura eteni jälleen kahtena peräkkäisenä vuotena, 1955 ja 1956, FA Cupin finaaliin. Ensimmäisenä vuonna se hävisi ottelun, mutta 1956 voitti Birmingham Cityn maalein 3–1. Ottelussa maalivahti Bert Trautmann jatkoi peliä niska murtuneena.
Pasi Välimäki
Pasi Tapio Välimäki (s. 1. syyskuuta 1965 Turku) on suomalainen kenraaliluutnantti, joka on toiminut 1. tammikuuta 2022 alkaen Suomen maavoimien komentajana. Hänen virkakautensa kestää vuoden 2026 loppuun.
Manchester City FC
Historia
Vuonna 1965 joukkueen managereiksi tulivat Joe Mercer ja Malcolm Allison. Heti ensimmäisellä kaudella City voitti 2. divisioonan mestaruuden. Kahden vuoden kuluttua tästä seura voitti liigan mestaruuden toisen kerran historiansa aikana. Menestystä jatkui vielä vuosia eteenpäin, kun joukkue 1969 voitti FA Cupin ja 1970 Euroopan cup-voittajien cupin peitottuaan loppuottelussa Górnik Zabrzen maalein 2–1. Samana vuonna se voitti lisäksi Liigacupin. 1970-luvun alkupuolella City jäi kahdesti pisteen päähän liigamestaruudesta ja selvityi 1974 liigacupin finaaliin, mutta jäi siinäkin vailla pokaalia. 1970-luvun viimeisen suursaavutuksensa City saavutti 1976 Liigacupissa, missä se voitti loppuottelussa Newcastle Unitedin maalein 2–1.
Pasi Välimäki
Välimäki suoritti upseeritutkintonsa Kadettikoulussa vuosina 1986–1989. Sen jälkeen hän on toiminut muun muassa sotilastarkkailijana Saksassa 1994, YK:n sotilastarkkailijana entisessä Jugoslaviassa 1995–1996, pataljoonan komentajana Karjalan prikaatissa 2007–2009, sektorinjohtajana Pääesikunnan operatiivisella osastolla 2009–2011, strategisen suunnittelun sektorinjohtajana Pääesikunnan suunnitteluosastolla 2013–2015 ja Karjalan prikaatin komentajana 2017–2019. Elokuusta 2019 joulukuuhun 2021 Välimäki työskenteli Puolustusvoimien operaatiopäällikkönä.
Manchester City FC
Historia
Vuonna 1979 Malcolm Allison palasi seuran peräsimeen ja tuhlasi suuria summia rahaa epäonnistuneisiin pelaajahankintoihin kuten Steve Daleyyn. 1980-luvun aikana joukkueella oli peräti seitsemän eri manageria. Vuonna 1981 se selviytyi FA Cupin finaaliin, missä uusintakohtaamisessa hävisi tittelin Tottenhamille. Vuosikymmenen aikana se putosi kaksi kertaa, 1983 ja 1987, korkeimmalta sarjatasolta, mutta sijoittui vielä manageri Peter Reidin kaudella 1. divisioonassa, joka tuolloin oli korkein sarjataso, viidenneksi kaudella 1990–1991. Kuitenkin pian tämän jälkeen joukkueella alkoi alamäki. Vielä 1992 se oli mukana korkeimman sarjatason joukkueena perustamassa nykyistä Valioliigaa. Vuonna 1996 se putosi 1. divisioonaan ja kahden siellä vietetyn kauden jälkeen se putosi vielä sarjaporrasta alemmas. 2. divisioonassa City pelasi kuitenkin vain yhden kauden voitettuaan dramaattisessa playoff-finaalissa Gillinghamin rangaistuspotkuilla 4–2. City oli 2–0 tappiolla vielä 88. minuutin kohdalla, mutta 2–2-tasoituksen iski lisäajan viidennellä minuutilla Paul Dickov.
Pasi Välimäki
Sotilastarkkailijan tehtävien lisäksi Välimäki on osallistunut muun muassa Naton elektronisen sodankäynnin kurssille Iso-Britanniassa, toiminut yhteysupseerina US Joint Forces Commandissa Norfolkissa, Yhdysvalloissa sekä toiminut apulaisoperaatiopäällikkönä Regional Command North HQ:ssa ISAF-operaatiossa. Lisäksi hän on valmistunut kansallisen turvallisuusstrategian maisteriksi National War Collegesta Yhdysvalloissa vuonna 2016.
Manchester City FC
Historia
thumb|Vuoden 2006 FA Cupin neljännen kierroksen ottelu [[Wigan Athletic FC|Wigania vastaan.]] Seuran pelastajaksi tuli uusi puheenjohtaja David Bernstein, jonka alaisuudessa City kipusi jälleen korkeimmalle sarjatasolle, vaikkakin vain väliaikaisesti pudotakseen jälleen vuonna 2001 ykköseen. Joukkueen manageriksi palkattiin entinen maajoukkuekapteeni Kevin Keegan ja se voittikin 1. divisioonan mestaruuden kaudella 2001–2002 ja rikkoi kaikki vanhat ennätyksensä kerättyjen pisteiden ja tehtyjen maalien määrissä. Kaudella 2002–2003 joukkue voitti ensimmäistä kertaa 13 vuoteen paikallisvastustajansa Manchester Unitedin Manchesterin derbyssa ja pääsi myös UEFA Cupiin fair play -arvonnan kautta. Samana vuonna seura myös muutti uudelle, City of Manchester -stadionille. Maaliskuussa 2005 Keegan lähti seurasta ja hänen tilalleen tuli Stuart Pearce.
Pasi Välimäki
Pasi Välimäki ylennettiin prikaatikenraaliksi vuonna 2016, kenraalimajuriksi vuonna 2019 ja kenraaliluutnantiksi vuonna 2021.
Manchester City FC
Historia
Abu Dhabi United Group for Development and Investment osti joukkueen elokuussa 2008 ja lupailivat joukkueen taistelevan kärkisijoista seuraavalla kaudella, mutta kausi osoittautuikin pettymykseksi joukkueen jäätyä sijalle 10.
Seuraavana kesänä seuran varakas omistaja käytti yli 100 miljoonaa puntaa pelaajahankintoihin, jolloin joukkue oli Real Madridin jälkeen toiseksi eniten rahaa siirtomarkkinoilla käyttänyt seura. Kausi lähtikin liikkeelle edellistä mallikkaammin neljällä voitolla putkeen, kunnes Manchester United kukisti Manchester Cityn huippujännittävässä Manchesterin derbyssä 4–3. Tämän jälkeen alkoi pitkä tasapeliputki, jonka vuoksi Mark Hughes lopulta erotettiin managerin tehtävistä 19. joulukuuta. Hänen tilalleen tuli Roberto Mancini, jonka johdolla pelit lähtivät jälleen sujumaan. Mancinin parannus ei riittänyt Mestarien liiga -paikkaan vaan joukkue oli viides.
Manchester City voitti keväällä 2011 FA Cupin kukistettuaan Yaya Tourén maalilla loppuottelussa Stoke Cityn 1–0. Kyseessä oli Cityn ensimmäinen merkittävä titteli vuoden 1976 liigacupin jälkeen. Valioligassa joukkue sijoittui kolmanneksi, mikä oli sen paras sijoitus vuoden 1977 jälkeen.
Kaudella 2011–2012 Manchester City voitti seurahistoriansa ensimmäisen valioliigamestaruuden. Mestaruus varmistui kauden viimeisellä kierroksella 13. toukokuuta 2012 Cityn kaataessa Queens Park Rangersin kotonaan maalein 3–2. Seuraavalla kaudella City oli Valioliigassa toinen ja hävisi FA Cupin loppuottelussa Wiganille 0–1. Roberto Mancini erotettiin kauden jälkeen managerin tehtävästä ja hänet korvasi Manuel Pellegrini.
Kaudella 2013–2014 City voitti Valioliigan mestaruuden kahden pisteen erolla Liverpooliin. City voitti lisäksi Liigacupin kukistettuaan loppuottelussa Sunderlandin 3–1. Seuraavalla kaudella City sijoittui Valioliigassa toiseksi. Vuonna 2016 City voitti Liigacupin kukistettuaan loppuottelussa Liverpoolin rangaistuspotkukilpailussa. Mestarien liigassa City eteni välierään, jonka hävisi Real Madridille yhteismaalein 0–1. Valioliigassa City sijoittui neljänneksi.
Pep Guardiola korvasi Pellegrinin Cityn valmentajana kesällä 2016. Seuraavalla kaudella City sijoittui Valioliigassa kolmanneksi. Kaudella 2017–2018 City voitti Valioliigan mestaruuden ennätyksellisellä 19 pisteen erolla toiseksi sijoittuneeseen Manchester Unitediin. City rikkoi kauden aikana useita muitakin Englannin pääsarjan ennätyksiä keräten muun muassa ensimmäisenä pääsarjajoukkueena sata sarjapistettä yhdellä kaudella. City voitti 2018 myös Liigacupin kukistettuaan loppuottelussa Arsenalin 3–0
Kaudella 2018–2019 City voitti kansallisen triplamestaruuden. Valioliigan mestaruuden se voitti tiukan kaksinkamppailun jälkeen pisteen erolla Liverpooliin. . FA Cupin loppuottelussa City voitti Watfordin maalein 6−0. Liigacupin loppuottelussa City kukisti Chelsean rangaistuspotkukilpailussa. City teki kauden aikana kaikissa kilpailuissa yhteensä 169 maalia, eniten englantilaisen jalkapallon historiassa.
Kaudella 2019–2020 City voitti liigacupin kolmannen kerran peräkkäin kukistettuaan loppuottelussa Aston Villan 2–1. Valioliigassa City sijoittui toiseksi 18 pistettä Liverpoolille hävinneenä.
Uefa sulki Manchester Cityn helmikuussa 2020 kausiksi 2020–2021 ja 2021–2022 pois Mestarien liigasta ja kaikista Uefan alaisista seurajoukkuekilpailuista. Syynä oli se, että seura oli rikkonut Uefan taloudellisen reilun pelin sääntöjä. Lisäksi sille langetettiin 30 miljoonan euron sakko. Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS kuitenkin kumosi pelikiellon ja pudotti sakot 10 miljoonaan euroon.
City voitti kaudella 2020–2021 Valioliigan mestaruuden 12 pisteen erolla Manchester Unitediin. Liigacupin se voitti neljännen kerran peräkkäin kukistettuaan loppuottelussa Tottenhamin 1–0. City selviytyi ensimmäisen kerran Mestarien liigan loppuotteluun, mutta hävisi sen Chelsealle 0–1.
Kaudella 2021–2022 City voitti Valioliigan mestaruuden pisteen erolla Liverpooliin. Se varmisti mestaruuden voitettuaan kauden päätösottelussa Aston Villan 3–2. City oli 0–2-tappiolla vielä 15 minuuttia ennen varsinaisen peliajan loppua. Mestarien liigassa City putosi välierissä Real Madridille jatkoajalla. Real oli noussut toisen osaottelun loppuhetkillä tasoihin kahden maalin tappioasemasta.
Kaudella 2022–2023 City voitti triplamestaruuden. Se voitti Valioliigan viiden pisteen erolla Arsenaliin. FA Cupin loppuottelussa City kukisti paikallisvastustaja Manchester Unitedin maalein 2–1. Viikkoa myöhemmin City voitti ensimmäisen kerran Mestarien liigan kukistettuaan Istanbulissa pelatussa loppuottelussa Interin 1–0.
Lainassa olevat pelaajat
Päivitetty 21. lokakuuta 2021.
Käytöstä poistetut numerot
Tuolloin Manchester Cityä edustanut Foé kuoli kesken Kamerunin maaottelun 26. kesäkuuta 2003, eikä hänen silloista pelinumeroaan ole käytetty sen jälkeen.
Hall of Fame
Seuraavat pelaajat kuuluvat Manchester Cityn Hall of Fameen :
Mika Mörsky
Mika Mörsky (s. 4. huhtikuuta 1991 Kirkkonummi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Savonlinnan Pallokerhoa. Suhteellisen pienikokoisen Mörskyn vahvuus on hänen taitotasonsa, mutta hänen fysiikkansa on vielä melko heikko miesten peleihin.
Ura
Mörsky pelasi koko junioriuransa Espoossa. Hän on Jäähongan kasvatti. Mörsky siirtyi sittemmin Espoo Bluesiin ja hän pelasi myös kauden 2007–2008 Kiekko-Espoon B-nuorissa. Kaudella 2009–2010 Mörsky oli tehoilla 25+23=48 Bluesin A-nuorten paras maalintekijä sekä paras pistemies Juuso Forsströmin kanssa. Hän sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä toiseksi HPK:n Teemu Rautiaisen jälkeen sekä pistepörssissä neljänneksi Forsströmin ja Lukon Antti Tenkasen kanssa. Mörsky voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Kesän 2011 Mörsky harjoitteli Bluesin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän teki syyskuussa 1+1-vuotisen liigasopimuksen. Noin viikko tämän jälkeen Blues vuokrasi Mörskyn joulutaukoon asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Vaasan Sportiin. Hän pelasi joukkueessa 12 runkosarjaottelua sekä kaksi ottelua A-nuorissa. Suurimman osan kaudesta 2011–2012 Mörsky pelasi kuitenkin Bluesin A-nuorissa. Yhteensä hän teki A-nuorten SM-liigassa 22 maalia, joilla Mörsky jakoi sarjan maalipörssin seitsemännen sijan JYPin Markus Nenosen kanssa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 5. tammikuuta 2012 Rauman Lukkoa vastaan. Mörsky sai ottelussa jääaikaa 2.09 minuuttia. Ottelu jäi hänen kauden ainoaksi SM-liigassa.
Mörsky ei käyttänyt SM-liigasopimuksessaan ollutta optiota, vaan hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 1+1-vuotisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaahan. 13. lokakuuta 2012 hän onnistui tekemään ilmaveivimaalin vieraissa Sportia vastaan. Mörskyn osuma ratkaisi HCK:lle 4–5-voiton. Mörsky siirtyi tammikuussa 2013 HCK:sta Savonlinnan Pallokerhoon. Hän oli siirtyessään HCK:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 9+8=17. Huhtikuussa Mörsky teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SaPKon kanssa.
Muuta en jouluksi toivo
Muuta en jouluksi toivo (All I Want for Christmas) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut komediallinen jouluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Harley Jane Kozak, Jamey Sheridan, Ethan Randall, Thora Birch, Kevin Nealon, Leslie Nielsen, Andrea Martin, Lauren Bacall, Amy Oberer, Renée Taylor, Felicity LaFortune, Camille Saviola ja Michael Alaimo. Elokuvan on ohjannut Robert Lieberman.
Carraccit
Monista Carraccien varhaisista Bolognasta tehdyistä töistä on vaikea erottaa kunkin Carraccin osuutta. Esimerkiksi Palazzo Favan freskot Bolognassa (noin 1583–1584) on signeerattu nimellä Carracci, mikä viittaa siihen että ne olisi tehty yhteistyössä.
Carraccien maalaustyyli
Carraccit painottivat hyvin tutkittua ääriviivapiirustusta samaan tapaan kuin firenzeläiset maalarit, kuten Rafael ja Andrea del Sarto, mutta heidän kiinnostuksensa kimmeltävien värien ja kohteiden ääriviivojen sumentamiseen oli kotoisin venetsialaisten maalarien, kuten Tizianin maalaustavasta, johon Annibale ja Agostino Carracci olivat tutustuneet matkoillaan ympäri Italiaa vuosina 1580–1581. Tämäntyyppisestä eklektismistä tuli barokin ajan bolognalaisen taiteen määräävä piirre.
Karikatyyrien synty ja taiteen ideaali
Kaikki kolme Carraccia olivat ahkeria piirtäjiä. He piirsivät kaikkea, elävän mallin ohella maalausten sommitelmia, toisiaan ruokapöydässä hiili yhdessä ja leipä toisessa kädessä, ihmisiä ja näkymiä kadulla sekä nopeita karikatyyrejä. Itse sana karikatyyri onkin Carraccien keksimä.
Carraccit pyrkivät uskollisuuteen luontoa kohtaan. Luonto tosin tuli puhdistaa ensin karkeista aineksista, tässä antiikin veistotaide ja täysrenessanssin mestarit antoivat johdatusta. Annibale Carraccin taidetta pidettiin omana aikanaan 1500-luvun esteettisen teorian järkiperäistettynä muunnoksena. Carraccin ihanne oli johdettu taiteesta itsestään, toisin kuin uusplatonilainen metafyysinen ideaoppi. Annibale Carraccin periaatteet tulivat olemaan taideakatemioiden opetuksen perustana.
Lähteet
The Carracci
Jacques de Vaucanson
thumb|200px|Jacques de Vaucansonin potretti. Jacques de Vaucanson oli ranskalainen keksijä, joka kehitti maailman ensimmäisen robotin sekä täysin automaattiset kangaspuut. Hän syntyi Grenoblessa, Ranskan eteläosassa.
Pioneeritoiminta
thumb|250px|Puolan armeijan pioneerit raivaavat [[Etelä-Aasian maanjäristys 2005|maanjäristyksen aiheuttamia tuhoja Pakistanissa vuonna 2005.]] Pioneeritoiminta on aselaji, jonka tehtävänä on hidastaa vihollisen liikettä, edistää omien joukkojen liikkumista ja suojata omia joukkoja vihollisen toiminnan vaikutuksilta. Käytännössä siis esimerkiksi miinoittamalla, rakentamalla siltoja tai linnoittamalla.
Esimerkiksi Suomen puolustusvoimissa pioneeritoiminta on yksi maavoimien puolustushaaran osista ja se on tukeva aselaji maavoimien pääaselajille, jalkaväelle. Se vastaa armeijassa suluttamisesta, linnoittamisesta, liikkeen edistämisestä ja näihin suoranaisesti liittyvästä huollosta.
Toiminta
thumb|250px|Yhdysvaltalainen pioneeri asettaa räjähdettä toisen maailmansodan aikana. Pioneeriaselajin toiminta liittyy aina yhteistoimintaan muiden aselajien kanssa.
Suluttamisella tarkoitetaan sellaista määrätietoista toimintaa, jolla pyritään hidastamaan vihollisen liikettä lisäämällä maaston luontaista estearvoa. Käytännössä pyritään sulkemaan vihollisen mahdolliset kulku-urat. Suluttaminen voidaan jakaa miinoittamiseen, hävittämiseen ja murrostamiseen. Miinoittaminen tarkoittaa erilaisten miinoitteiden tekoa, hävittäminen tarkoittaa esimerkiksi siltojen tuhoamista ja murrostaminen voi olla puiden tai kallioleikkauksien räjäyttämistä kulku-uralle.
Linnoittaminen on vihollisen asevaikutukselta suojaavien rakennelmien tekemistä. Lisääntynyt asevaikutus ja ajoneuvokanta ovat lisänneet linnoittamisen tarvetta. Käytännössä kaikki joukot vastaavat omasta linnoittamisestaan ja pioneeriaselajin alaiset joukot antavat tukea raskaimmissa tehtävissä.
Suojeluala kuuluu pioneeriaselajiin. Suojelupuolustuksen erikoistaistelijat ja suojeluhenkilöstö koulutetaan Porin prikaatiin kuuluvassa Satakunnan pioneeri- ja viestipataljoonan Suojelukomppaniassa Säkylässä. Taistelijan taitojen lisäksi suojelupioneerit hallitsevat monipuolisen suojelu- ja pelastusalan toiminnan kemiallisten, biologisten ja radiologisten aineiden sekä ydinaseuhkan vaaratilanteiden varalle. Koulutus sisältää suojelutiedustelussa, sammutus- ja pelastustehtävissä sekä puhdistustoiminnassa tarvittavat tiedot ja käytännön taidot. Käytössä on uusin kalusto, muun muassa puhdistus- ja pelastusajoneuvot, puhdistuskontit, suojelutiedusteluajoneuvot sekä henkilökohtaiset sammutus- ja suojapuvut.
Pioneerijoukoilla viitataan usein nimenomaan pioneeriaselajin alahaaraan, taistelupioneereihin, jotka toimivat taistelukentällä usein jalkaväen tehtävissä. Heidän tehtäviinsä kuuluu pioneeritoiminta ns. tulen alla, eli he esimerkiksi avaavat miinoituksiin henkilöille tai ajoneuvoille kulku-uran kokoisen aukon tai rakentavat kalustosillan tai pikaisen kappaletavarasillan. Kun rintamaa on saatu työnnettyä eteenpäin, raivaus- ja siltajoukkueet poistavat koko miinakentän ja rakentavat pysyvämmän sillan. Vastaavasti taistelupioneerit myös tekevät pikasulutteita perääntymisvaiheessa.
Monissa armeijoissa taistelupioneereja on käytetty raskaana jalkaväkenä, esimerkiksi toisessa maailmansodassa Saksan armeijan pioneerit tukivat jalkaväkeä hyökkäyksessä liekinheittimin tai muilla raskailla jalkaväen aseilla. Vaikka nykyajan moottoroiduissa armeijoissa pioneeritoiminta on hienostunut enemmän tekniseen muiden aselajien tukemiseen erikoiskalustolla, on taistelupioneerien tehtävä säilynyt jalkaväen rinnalla sitä tukemassa.
Etymologia
Sana pioneeri (lyhenne pion. ) johtaa ranskan kielen sanasta peon, le pion. Se on alun perin shakin sanastoa tarkoittaen sotilasta tai talonpoikaa. Ritariajan armeijoissa sana tarkoitti jalkamiestä. Hänen tehtävänään oli muun muassa auttaa teknillisin keinoin ratsumiestä eteenpäin. Kuvaannollisessa merkityksessä sana pioneeri ja sen vieraskieliset vastineet tarkoittavat edelläkävijää, tienraivaajaa ja uranuurtajaa.
Pioneeritoiminta Suomessa
thumb|Kuninkaallisen preussilaisen jääkäripataljoona numero 27:n pioneerikomppania palaamassa paraatista [[Liepājassa 1917]]
Suomen kieleen sana tuli vuonna 1918 jääkärien mukana Saksasta. Kuninkaalliseen preussilaiseen jääkäripataljoona numero 27:ään perustettiin pioneerikomppania 28. elokuuta 1915. Schmardenin taistelun vuosipäivä 25. heinäkuuta 1916 on Suomen pioneerijoukkojen vuosipäivä.
Nykyinen pioneeri kirjoitettiin ja lausuttiin 18. elokuuta 1921 saakka muodossa pioniiri, sitten pionieeri 3. kesäkuuta 1927 saakka, ja sen jälkeen nykymuodoina pioneeri. Pioneeriaselajin sotilasopetuksen tasoa valvovana sekä aselajien kehittämisestä ja suorituskyvystä vastaavana korkeimpana upseerina toimii pioneeri- ja suojelutarkastaja, aikaisemmin pioneeritarkastaja. Suojeluala kuului aikaisemmin huoltojoukoille, minkä jälkeen sen siirrettiin pioneerijoukoille, missä on taistelupioneereja, raivauspioneereja ja suojelumiehiä.
Aikaisemmin Korian varuskunta-alueella toiminut Pioneerimuseon ensimmäinen vaihe avattiin 30. heinäkuuta 2006 Miehikkälässä. Toinen vaihe avattiin yleisölle 30. kesäkuuta 2007. 2012 aikana pioneerimuseo siirrettiin Miehikkälästä 1. tammikuuta 2013 avattavaan Museo Militariaan, entisen Suomen tykistömuseon yhteydeen Hämeenlinnan Suomen kasarmille.
Pioneerimuseo on Suomen vanhin aselajimuseo. Toiseksi vanhin aselajimuseo on Ilmatorjuntamuseo ja kolmanneksi vanhin on Panssarimuseo. Osa aselajimuseoista kuuluu puolustusministeriön vahvistamiin sotahistoriallisiin erikoismuseoihin.
Alan vuosipäivä on 25.7.
Ennen Talvisotaa pioneerijoukot ja viestijoukot muodostivat yhteisen teknillisen aselajin ranskalaisen mallin mukaan, mutta aselajit erotettiin toisistaan puolustusministeri Juho Niukkasen päätöksellä 18. lokakuuta 1939 hieman ennen sodan syttymistä.
Hesperornis
Hesperornis oli myöhäisliitukaudella elänyt esihistoriallinen, kookas ja lentokyvytön merilintu. Se kasvoi jopa 1,8 metriä pitkäksi. Suvusta tunnetaan useita lajeja. Paleontologi Othniel Charles Marsh löysi ensimmäisenä Hesperorniksen fossiileita Kansasin länsiosista Yhdysvalloista vuonna 1870. Löydösten merkittävä havainto oli linnun hampaat, jotka tukivat Marshin teoriaa lintujen polveutumisesta lihaa syöneistä teropodeista.
Elintavat
Hesperornis vietti suurimman osan elämästään oletettavasti avomerellä kelluen ja kalaparvien perässä sukellellen. Linnun virtaviivainen ruumis, pitkät koivet ja räpyläjalat olivat eduksi sukeltamisessa. Kun lintu oli saavuttanut riittävän vauhdin veden alla, se saattoi ohjata ja tasapainottaa kulkuaan siipiensä avulla. Hesperornis vaelsi mahdollisesti joko uiden tai merivirtojen mukana ajelehtien.
Linnut kerääntyivät parittelu- ja pesimäaikoina saarille sekä kivisille riutoille suurina parvina. Hennot jalat eivät jaksaneet kannatella koko painoa maalla, joten linnut etenivät ryömimällä mahallaan ja työntämällä samalla itseään koivillaan. Hesperornis oli maalla helppo saalis dinosauruksille ja pesiä ryöstelleille lentoliskoille. Linnulla oli vihollisia myös meressä: sen luita on löydetty sekä haikalojen, mosasaurien että lukuisten muiden meripetojen fossiileista.
Baldomero Espartero
Joaquín Baldomero Fernández Espartero Álvarez de Toro, Vergaran ruhtinas, de la Victorian herttua, Luchanan kreivi (27. helmikuuta 1792 Granátula – 8. tammikuuta 1879 Logroño) oli espanjalainen kenraali ja poliitikko. Hän johti hallituksen joukot voittoon ensimmäisessä karlistisodassa 1833–1839 ja oli vuosina 1840–1843 Espanjan tosiasiallinen johtaja, ensin pääministerinä ja vuodesta 1841 alkaen sijaishallitsijana. Hän oli toisen kerran pääministerinä 1854–1856. Esparteroa kutsuttiin nimellä El Pacificador de España eli ”Espanjan rauhoittaja”.
Ura armeijassa
Vaatimattomasta perheestä lähtöisin ollut Espartero liittyi armeijaan 15-vuotiaana, vaikka vanhemmat olivat toivoneet hänestä pappia. Hän osallistui nuorena taisteluihin Espanjaan tunkeutuneita Napoleonin joukkoja vastaan ja yleni vuonna 1811 luutnantiksi. Vuonna 1815 hän toimi Pablo Morillon komentaman armeijan esikuntapäällikkönä tämän pyrkiessä kukistamaan kapinointia Espanjan siirtomaissa Etelä-Amerikassa. Espartero vietti tämän jälkeen yhdeksän vuotta Etelä-Amerikassa, jossa hän vaurastui huomattavasti ja yleni vuoteen 1822 mennessä everstiksi.
Kun ensimmäisensä karlistisotana tunnettu sisällissota Espanjan kruununperimyksestä puhkesi vuonna 1833, Espartero liittyi kuningatar Isabellan puolella taistelleisiin joukkoihin, jotka sotivat Don Carlosia vastaan. Kun Espartero onnistui syksyllä 1836 torjumaan Madridia uhanneen karlistien hyökkäyksen, hänet nimitettiin pohjoisen armeijan ylipäälliköksi. Lyötyään saman vuoden joulukuussa karlistit Luchanan taistelussa hänet palkittiin Luchanan kreivin arvonimellä. Elokuussa 1839 Espartero neuvotteli karlistien armeijaa komentaneen kenraali Rafael Maroton kanssa Vergaran antautumissopimuksen, joka päätti sisällissodan. Esparterolle myönnettiin kiitoksena tästä aatelisarvo de la Victorian (voiton) herttua ja häntä alettiin kutsua nimityksellä El Pacificador de España, ”Espanjan rauhoittaja”.
Sijaishallitsijana
Sisällissodan päätyttyä Espartero asettui johtamaan Espanjan liberaaleja, jotka olivat tukeneet kuningatar Isabellaa, mutta olivat pääosin tyytymättömiä sijaishallitsija Maria Kristiinan hallintoon. Espartero miehitti heinäkuussa 1840 joukkoineen Madridin ja hänet nimitettiin pääministeriksi. Hän kokosi hallituksensa vapaamielisistä voimista. Uutta hallitussuuntaa vastustanut Maria Kristiina erosi sijaishallitsijan tehtävistä saman vuoden lokakuussa, minkä jälkeen todellinen ylin valta jäi Esparterolle. Espanjan parlamentti eli cortes nimitti Esparteron muodollisestikin uudeksi sijaishallitsijaksi 8. toukokuuta 1841. Espartero ei kuitenkaan onnistunut säilyttämään kannatustaan, sillä hänen valtaannousuaan tukeneet ryhmät eivät pysyneet yhtenäisinä. Agustín Argüellesin nimitys alaikäisen kuningatar Isabellan henkilökohtaiseksi holhoojaksi herätti paljon vastustusta. Syyskuussa 1841 kenraalit Concha ja Diego de León nousivat kapinaan, jonka Espartero kukisti armottomasti. Seuraavana vuonna hän murskasi kansannousun Barcelonassa pommittammalla kaupunkia ja kukisti myös tasavaltalaisen kapinan. Lopulta tasavaltalaiset, Esparteroa siihen asti tukeneet edistykselliset (exaltados) ja Maria Kristiinaa kannattaneet maltilliset (moderatos) yhtyivät kaikki oppositioon Esparteroa vastaan.
Kesäkuussa 1843 kenraalit Ramón María Narváez ja Francisco Serrano ryhtyivät johtamaan sotilaskapinaa Esparteroa vastaan. Barcelonassa perustettu kilpaileva hallitus julisti hänet erotetuksi asemastaan kuningatar Isabellan edustajana. Kun Narváezin joukot valtasivat Madridin heinäkuun lopulla, Espartero katsoi parhaaksi paeta maasta. Espanjan uusi hallitus riisui hänet kaikista arvonimistään, jotka tosin palautettiin kuningatar Isabellan määräyksellä vuonna 1848. Espartero asui vuosina 1843–1849 maanpaossa Englannissa. Tultuaan rehabilitoiduksi hän palasi Espanjaan, mutta jäi viettämään hiljaiseloa Logroñoon.
Paluu pääministeriksi
Espartero tuli uudelleen pääministeriksi vuonna 1854, kun edistykselliset olivat palanneet valtaan kenraali Leopoldo O’Donnellin johtama sotilasvallankaappauksen avulla. Seuraavan kahden vuoden ajan he jakoivat vallan Esparteron toimiessa pääministerinä ja O’Donnellin sotaministerinä. Keskinäiset riidat pakottivat Esparteron eroamaan heinäkuussa 1856. Hän vetäytyi jälleen Logroñoon, mutta häntä pidettiin edelleen edistyksellisen puolueen johtohahmona. Vuoden 1868 vallankumouksen jälkeen cortes tarjoutui kahteenkin kertaan (vuosina 1869 ja 1870) valitsemaan Esparteron uudeksi hallitsijaksi, mutta hän kieltäytyi kummallakin kerralla. Häntä ehdotettiin myös lyhytikäisen ensimmäisen tasavallan presidentiksi. Viimeisinä vuosinaan Espartero nautti Espanjassa suurta arvonantoa ja kuningas Amadeus I antoi hänelle Vergaran ruhtinaan arvon.
Nasiriyya
Nasiriyya (, myös Nasiriya, Nassriya) on Irakin eteläosan Dhi Qarin kuvernoraatin keskuskaupunki. Se sijaitsee Eufratjoen varrella taatelipalmuja kasvavalla seudulla, linnuntietä noin 305 kilometriä Bagdadin keskustasta eteläkaakkoon.
Kaupunki on perustettu 1870. Monet kaupungin rakennukset on tehty auringossa kuivatuista tiilistä ja ympäröity mudasta valmistetuilla aidoilla. Kaupunki on alueellinen kauppapaikka ja siellä on rautatieasema. Perinteisiin tuotannonaloihin kuuluvat veneenrakennus, mattojen valmistus ja hopeatyöt.
Brittijoukot valtasivat kaupungin ottomaaneilta ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Irakin sodan aikaan kaupungin hallinnasta käytiin ankaria taisteluja. Muinainen, arkeologisesti kiinnostava Urin kaupunki sijaitsee 18 kilometriä Nasiriyaasta lounaaseen.
Kaupungin läheisyydessä on suuria öljykenttiä ja öljynjalostusta. Kaupungissa on useita siltoja Eufratin yli.
Bensulsin kartano
Bensulsin kartano on Espoon Vanttilassa sijaitseva kartano.
Kartanon 300-neliöinen arvokas päärakennus paloi 5. tammikuuta 2012. Rakennuksessa oli ollut takalla tai vastaavalla suoritetusta lisälämmityksestä johtunut pienempi palo jo kaksi päivää aiemmin, ja epäillään että palo ei silloin sammunut täysin. Ulkorakennukset säästyivät.
Alueella on myös kivikautinen asuinpaikkalöytö.
Eevert Simola
Simolan väitöskirja (1916) on nimeltään Über die durch Kali- und Phosphorsäuredüngung auf einem Niedermoore bewirkten Schwankungen der Eigenschaften und Ernteerträge des Hafers. Yksi hänen tutkimuksistaan on Maanlaadun ja lannoituksen sekä kosteuden vaikutuksesta eräiden kaura- ja ohralaatujen morfologisiin vaihteluihin (1929).
Professori Paavo Simola oli vanhin hänen viidestä lapsestaan.
Umpipiha
pienoiskuva|[[Tammelan Portaan Syrjälän umpipiha on säilynyt alkuperäisellä paikallaan Portaan kylätontilla Hämeen Härkätien vanhan linjauksen varrella.]] Umpipiha on vanhaan maatalouskulttuurin kuuluva maatilan rakennusten ryhmittelytapa, jossa pihapiiri on ympäröity kokonaan rakennuksilla. Ympäröity umpipiha on jaettu rakennuksilla tai aidalla kahteen toiminalliseen osaan: asuinpiha oli niin kutsuttu miespiha, ja talouspiha karjapiha.
Umpipihojen historia
Suomen maatalouskulttuuriin umpipihat tulivat lounaisrannikolle 1200–1300-lukujen taitteessa. Maanviljelyksen ja veronkannon kehittyessä maatiloille oli tarve mitata omat maa-alat. Ruotsalaisen aurinkojaon mukaan kylän pellot jaettiin niin, että kunkin tilan tuli saada jako-osuutensa verran kaiken tyyppistä maa-aluetta. Tämä johti hajanaisiin peltosarkoihin, joita yhdellä tilalla saattoi olla kymmeniä. Jakotapa levisi lounaisrannikolta Länsi-Suomeen 1300-luvulla, Hämeeseen myöhemmin 1500-luvulla. Jakotavalle ominaista oli, etteivät tilat voineet enää vapaasti määrätä rakennusten paikkaa, rakennuspaikat pienenivät ja alue jouduttiin käyttämään tiiviimmin hyväksi. Tämä ja lähinnä pedoilta suojautuminen edistivät Ruotsista Lounais-Suomeen omaksutun umpipihakäytännön leviämistä. Länsi-Suomen talonpojat omaksuivat umpipihojen rakentamisen kaupunkien linnoitusmaisista rakennustavoista. Umpipihojen avulla saatiin suojaisat pihat petoja vastaan, ja ne antoivat myös yksityisyyttä tiheissä kylissä asuville. Pihan rakennukset olivat niin tiiviisti lähekkäin, ettei porttien kiinni ollessa jalkamieskään päässyt sisään. Ulkopuolisissa seinissä ikkuna-aukot olivat pieniä tai luukuilla varustettuja. Umpipihaa pidettiin maatalousväestön keskuudessa arvostettuna, erityisesti jos se sisälsi lukuisan määrän eri rakennuksia.
Vincenzo Mangiacapre
Vincenzo Mangiacapre (s. 17. tammikuuta 1989 Marcianise) on italialainen amatöörinyrkkeilyn olympiamitalisti. 170 senttimetriä pitkä ja 64 kilogrammaa painava Mangiacapre edustaa GS Fiamme Azurrea ja kilpailee kevyessä välisarjassa.
Umpipiha
Umpipihan rakennukset
Umpipihoissa oli suhteellisen runsaasti rakennuksia, vauraammilla alueilla yleisesti 20–30, köyhemmillä kaskimailla taas vähemmän. Asuinrakennus sijoitettiin umpipihassa yleensä mahdollisimman kauas karjapihasta, harvinaisemman rakennustavan mukaan pihojen rajalle. Miespihalle sijoitettiin sauna- ja mallaspirtti, keittokota, luhtiaitat (vaateaitat ja kesäluhdit, ruoka-, vilja- ja jauhoaitat), portti tai porttirakennuksena toimiva liiteri ja käymälä. Karjapihan puolelle rakennettiin karjasuojat: navetta, sikolätti ja lampola, rehuaitat ja ladot. Kaarle XI:n talontarkastusasetuksessa vuonna 1681 määrättiin sauna, mallastus- ja kuivausriihi rakennettavaksi pihan ulkopuolelle palovaaran vuoksi. Talli rakennettiin alun perin portin yhteyteen miespihaan, mutta myöhemmin karjapihan puolelle. Miespihan portti kehittyi porttirakennukseksi, jossa usein oli katetun porttikäytävän molemmin puolin ruoka-aitat. Länsi-Suomessa portin viereisestä luhtirakennuksesta kehittyi ylistupa, renkien asuinrakennus.
Vincenzo Mangiacapre
Mangiacapre saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta kevyestä välisarjasta. Vuoden 2011 MM-kilpailuista ja saman vuoden EM-kilpailuista hän saavutti niin ikään pronssia. Vuoden 2015 Euroopan kisoissa Bakussa Mangiacapre hävisi finaalissa isäntämaan Collazo Sotomayorille.
Umpipiha
Suomalaisia umpipihoja
Suomen merkittävimmät umpipihat ovat tälläkin hetkellä Länsi-Suomesta. Kiikoisissa on Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuurihistorialliseksi ympäristöksi luokittelema, alkuperäisellä paikallaan sijaitseva Vakkalaan Lähteenmäen torpan umpiha (yksityiskäytössä, ei museona). Helsingin Seurasaaressa on Säkylästä 1930-luvun alussa siirretty Antintalo. Laitilassa sijaitsee alkuperäisellä paikallaan museona toimiva Kauppilan umpipiha. Satakunnan ehkä tunnetuin umpipiha on 1970-luvulta alkaen umpipihaksi eri satakuntalaisrakennuksista koottu Jalomäen umpipiha Kullaalla Ulvilassa (yksityiskäytössä, ei museona, mutta avoinna tilauksesta). Hämeessä yksi parhaiten säilyneitä umpipihoja on Tammelan Portaan Syrjälän umpipiha alkuperäisellä paikallaan kylän vanhalla tontilla (yksityiskäytössä, ei museona). Hämäläisestä torpan umpipihasta on esimerkkinä Tammelan Saaren kartanon Kivilammin torppa alkuperäisellä paikallaan Hämeen härkätien varrella. Varsinais-Suomessa mainitaan säilyneinä umpipihoina muun muassa Auran Laukkaniityn Jukola ja Pulkkion torppa Liedossa. Pohjanmaalta löytyy restauroitu umpipiha Hämes-Havusen tilalta Kauhajoelta. Etelä-Karjalassa on säilynyt umpipiha Suomenniemellä Lyytikkälän museotilalla.