cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maadoitus
thumb|Maahan johtavaan tankoon liitetty suojamaadoitusjohto. thumb|SuojaMaadoitusjohtimen väri on kelta-vihreä. Maadoitus eli maatto on sähkölaitteen tietyn osan (yleensä kuoren) tai muun esineen liittäminen maahan johtimella. Tällöin laitteen ja johtimen potentiaalit ovat yhtä suuret maan sähkökentän potentiaalin kanssa. Suojamaadoitus on osa sähkölaitteiden vikasuojausmenetelmää, joka perustuu syötön automaattiseen poiskytkentään. Sähkölaitteiden suojamaadoituksen tarkoituksena on rajoittaa vikatapauksissa esimerkiksi ukkosen aiheuttamat ylijännitteet tai ilmeneviä kosketus- ja askeljännitteitä. Myös metalliset vesi- ja ilmastointiputket on turvallisuussyistä yhdistetty rakennuksen PE-kiskoon ja sitä kautta maahan. Tätä kutsutaan pääpotentiaalin tasaukseksi. Maadoituksilla ja potentiaalintasauksilla voidaan myös parantaa häiriösuojausta.
Sähkölaitteen suojamaadoitus toteutetaan yleensä yhdistämällä laitteen kuori maahan pistorasiassa olevalla suojajohtimella, joka on sähköverkon kautta yhdistetty maahan. Laitteen vioittuminen voi johtaa jännitteen kytkeytymiseen laitteen runkoon, ja jos runko on maadoitettu, syntynyt vikavirta kytkeytyy suojajohtimen kautta maahan ja polttaa johdonsuojasulakkeen – tai jos piiriin on liitetty vikavirtakytkin se laukeaa ja katkaisee virran. Maadoittamattoman rungon potentiaalin kasvaessa sähkövirta voi purkautua esimerkiksi siihen koskevan ihmisen kautta maahan. Myös mikäli maadoituspiiri ei ole ehjä, vikatilanteessa sähköisku on todennäköinen.
Yleisesti luullaan virheellisesti, että laitteiden tulee olla kytkettynä fyysiseen maahan virheettömän toiminnan takaamiseksi. Esimerkiksi auto ja lentokone eivät ole kytkettynä fyysiseen maahan, vaan maadoitus on kytketty laitteen runkoon.
Suojamaadoitusjohdin
Suojajohtimia käytetään jännitteelle alttiiden osien suojamaadoittamiseen. Normaalikäytössä johdin on jännitteetön, mutta se voi tulla jännitteiseksi eristysvian seurauksena. Johdin on myös virraton normaalikäytössä, mutta siinä voi kulkea sähkölaitteiden aiheuttamia pieniä vuotovirtoja. Vikatilanteessa johtimessa voi kulkea suuriakin virtoja. Suojajohdin on voitava selkeästi tunnistaa muista johtimista, joten sen täytyy olla väriltään kelta-vihreä koko pituudeltaan. Tätä väriyhdistelmää ei saa käyttää mihinkään muuhun tarkoitukseen.
Maadoitusjohdin
Maadoitusjohdin muodostaa asennuksen, järjestelmän tai laitteen osan ja maan välille johtavan yhteyden tai osan siitä. Rakennusten sähköasennuksissa maadoituskisko tai -liitin kytketään maadoituselektrodiin maadoitusjohdon avulla. Maadoitusjohdin kulkee usein ainakin osittain maan sisällä, jolloin se on osa maadoituselektrodia ja sille on annettu mekaanista lujuutta ja korroosiosuojausta koskevat vaatimukset. Normaalitilanteessa maadoitusjohtimessa ei kulje virtaa ja vikatilanteessakin johtimessa kulkevat virrat ovat hyvin pieniä. Mitoituksessa virtakestoisuutta tärkeämpi kriteeri on johtimen mekaaninen kestoisuus ja korroosiokestoisuus. Joissakin erikoistapauksissa, esim. keskijänniteverkon kaksoismaasulkutilanteet, myös virtakestoisuudella on merkitystä. Maadoitusjohtimelle ei ole määrätty tunnusväriä.
Päämaadoituskisko, päämaadoitusliitin
Päämaadoituskisko tai -liitin on maadoitusjärjestelmän osa, johon voidaan liittää maadoittamista varten useita johtimia. Päämaadoituskisko toimii maadoitusten ja potentiaalintasausten koontipisteenä. Jokainen kiskoon liitettävä johdin pitää voida irrottaa yksitellen. Kiskoa voidaan laajentaa koko rakennuksen kattavaksi, jolloin puhutaan maadoituksen liitäntäkiskosta. Näin tietoliikennelaitteiden maadoitusten liittäminen päämaadoituskiskoon on mahdollista lyhyellä yhdistysjohdolla. Päämaadoituskisko voidaan korvata maadoitusliittimellä monissa uusissa rakennuksissa, sillä niissä on hyvin vähän johtavia osia. Kisko asennetaan yleensä rakennuksen suurimman keskuksen lähelle, jotta kiskoon on helppo päästä käsiksi.
Maadoituselektrodi
Maadoituselektrodi on johtava osa, joka on sähköisessä yhteydessä maahan. Elektrodi voi olla upotettu johtavaan väliaineeseen kuten betoniin. Elektrodin materiaalin ja rakenteen tulee olla sähköisesti ja mekaanisesti riittävästi mitoitettu ja korroosiokestävä. Normaalitilanteessa maadoituselektrodissa ei kulje virtaa. Elektrodin muodolla ja laajuudella on vaikutusta siihen, millainen potentiaalintasausvaikutus sillä on ja millainen maadoitusresistanssin arvo on. Maaperän johtavuudella on suuri vaikutus siihen, millainen maadoitusresistanssin arvo on saavutettavissa. Hyvä potentiaalintasausvaikutus on tärkeää rakennuksen sähkölaitteiston kannalta.
Potentiaalintasaus
Potentiaalintasaus tarkoittaa johtavien osien välistä sähköistä liitäntää, jonka tarkoituksena on saavuttaa tasapotentiaali. Johtavia osia ovat sellaiset sähkölaitteiden rungot tai muut osat, jotka tulevat jännitteiseksi peruseristyksen pettäessä. Muita johtavia osia ovat sähköasennukseen kuulumattomat osat, putket, kanavat ja rakennuksen runkorakenteet, joissa voi olla maan potentiaali, joka poikkeaa maadoitusjärjestelmän potentiaalista. Osat liitetään potentiaalintasausjärjestelmään suojajohtimilla keskuksen suojakiskon kautta. Suojamaadoitus ja potentiaalintasaus tulee erottaa toisistaan, esim. metallisia vesijohtoputkia ei tule suojamaadoittaa, vaan liittää potentiaalintasaukseen. Sen sijaan jos metallisessa asennusputkessa on peruseristettyjä johtimia sisällä, täytyy se suojamaadoittaa.
Potentiaalintasaus voidaan jakaa toiminnalliseen potentiaalintasaukseen ja suojaavaan potentiaalintasaukseen, joka voidaan jakaa pääpotentiaalintasaukseen ja lisäpotentiaalintasaukseen. Pääpotentiaalintasaus on tehtävä jokaisessa rakennuksessa. Sen tarkoituksena on ehkäistä vaarallisten jännite-erojen ilmenemistä samanaikaisesti kosketeltavien osien välillä. Lisäpotentiaalintasausta käytetään erikoistiloissa, joissa halutaan parantaa turvallisuutta, kuten lääkintätiloissa ja ahtaissa johtavissa tiloissa. Lisäpotentiaalintasaukseen täytyy yhdistää kaikki samanaikaisesti kosketeltavat sähkölaitteiden jännitteelle alttiit osat ja muut johtavat osat. Toiminnallinen potentiaalintasaus on kyseessä kun potentiaalintasaus on tehty jonkin muun syyn takia kuin turvallisuus, esim. häiriönsuojaus.
Suojamaadoitus ja toiminnallinen maadoitus
Toiminnallinen maadoitus tehdään muun syyn kuin turvallisuuden takia, yleensä häiriönsuojaus. Häiriönsuojaukseen liittyvissä maadoituksissa tulee käyttää kohdekohtaista harkintaa, kun taas sähköiskulta suojaamiseen on tarkat vaatimukset.
ESD-maadoitus
ESD:ltä eli sähköstaattiselta purkaukselta pyritään suojautumaan esimerkiksi elektroniikka-alan työskentelyssä, koska sähköstaattinen purkaus voi vahingoittaa elektroniikan komponentteja. ESD:ltä suojautuminen tapahtuu pääasiassa johtamalla staattiset varaukset maadoitukseen. Näin staattinen varaus ei purkaudu laitteeseen, vaan se purkautuu hallitusti maahan eikä näin vahingoita laitteen herkkiä komponentteja.
Maadoituksen historiaa Suomessa
Sähkönkäytön alkuaikoina maadoitusta ei juuri käytetty. Vuonna 1930 määrättiin maadoitusta käytettäväksi vaarallisissa tiloissa, kuten pesuhuoneissa ja keittöissä, sekä  kiinteästi asennettavat sähköliedet on maadoitettava kytkemällä runko nollajohtimeen. Maadoituksena suosittiin TN-C-järjestelmää eli niin sanottua nollausta. Vuodesta 1989 edellytettiin erillistä maadoituskaapelia tai 10 mm² PEN-kaapelia. Vuonna 1997 maadoitus määrättiin pakolliseksi uusiin asennuksiin jokaisessa pistorasiassa. Vuonna 2007 kiellettiin TN-C-järjestelmä uusissa rakennuksissa sen aiheuttamien häriöiden takia. Vikavirtasuojauksen pakollisuus jo sinänsä esti järjestelmän käytön.
Maadoitusjärjestelmien toteutukset
Säteittäinen maadoitus on yleisimmin käytetty. Maadoitus toteutetaan PE-johtimen kautta niin, ettei järjestelmään synny induktiivisesti kytkeytyviä häiriöitä aiheuttavia silmukoita. Käytännössä silmukoita on vaikea välttää ja niitä saattaa tulla järjestelmään, jos myöhemmin tarvitsee tehdä uusia asennustöitä. Näin ollen järjestelmät ovatkin yleensä sekajärjestelmiä, jotka ovat periaatteeltaan säteittäisiä, mutta silmukoita esiintyy paikoitellen.
Verkkomaisessa maadoituksessa rakennetaan tiheä maadoitusverkko, jonka eri pisteisiin yhdistetään maadoitettavat laitteet. Ideana on, että eri laitteiden välinen maadoitusimpedanssi olisi mahdollisimaan pieni. Tiheällä verkkorakenteella voidaan vähentää verkon silmukoihin indusoituvia häiriöitä. Verkkomaista maadoitusta käytetään suurtaajuuksisissa järjestelmissä, kuten radioasemilla.
Maadoituksen ongelmat
Maadoitus ei ole koskaan täydellinen, koska sillä on väistämättä impedanssia, sillä maadoituksessa on fyysisiä silmukoita. Maadoitusjohtimien muodostamat silmukat sisältävät induktanssia, joka vastustaa signaalin/häiriön kulkua ja impedanssi aiheuttaa jännitehäviöitä. Jos samaan maahan kytketään enemmän kuin kaksi laitetta, ovat ne vaikutuksessa toisiinsa maan kautta. Mitä enemmän laiteitta on samassa maassa, sitä enemmän häiriöitä muodostuu.
Häiriöt voivat siirtyä maasta piiriin, esimerkiksi maahan osuneen salaman kautta. Maajohdin voi toimia myös antennina ja poimia säteilemällä siirtyviä häiriösignaaleja ja siirtää ne galvaanisesti eli johtumisen avulla piirin muihin osiin. Häiriöt voivat sekoittaa tai jopa rikkoa sähkölaitteita.
EMC-maadoituksessa pyritään estämään yllä olevat häiriöt esimerkiksi tähtimäisellä maadoituksella, jossa jokaisella piirillä on oma maadoitusjohdin maahan. EMC:n kannalta on tärkeää pitää maadoituksen erityypit, kuten sähköinen maa, suojamaa, signaalimaa ja kotelomaa, erillään ongelmien välttämiseksi. Yhdistäminen tulee tarvittaessa tehdä vain sopivasta pisteestä.
Temuera Morrison
Temuera Derek Morrison (s. 26. joulukuuta 1960) on uusiseelantilainen näyttelijä.
Morrison syntyi maoriperheeseen Rotoruassa Uudessa-Seelannin Pohjoissaarella, mutta hänellä on sukujuuria myös Skotlannista ja Irlannista. Hän teki näyttelijänä debyyttinsä uusiseelantilaisessa televisiosarjassa Rangi's Catch. Hän esiintyi päärooleissa televisiosarjassa Shortland Street sekä draamaelokuvassa Kerran sotureita, mutta nykyisin hänet tunnetaan parhaiten palkkionmetsästäjä Jango Fettin roolista Kloonien hyökkäyksessä. Nykyisin Morrison toimii uusiseelantilaisen keskusteluohjelman The Them Shown juontajana.
Morrison on uusiseelantilaisen viihdetaiteilijan Howard Morrisonin veljenpoika.
Stoalive
Stoalive on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 13. albumi, sekä ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Live-levyn materiaali taltioitiin 17. syyskuuta 1998 Helsingin Kulttuurikeskus Stoassa. Konsertti esitettiin myös TV2:lla 27. joulukuuta 1998.
Korvasylkirauhanen
thumb|210px|Kuvassa ihmisen [[sylkirauhanen|sylkirauhaset. Numerolla 1 on merkitty korvasylkirauhanen.]] Korvasylkirauhanen on parillinen sylkirauhanen, joka kuuluu suuriin sylkirauhasiin yhdessä leuanalussylkirauhasen ja kielenalussylkirauhasen kanssa. Korvasylkirauhasen erite on seroosi sylki, joka sisältää tärkkelystä pilkkovaa amylaasientsyymiä. Tosin lihansyöjien sylkirauhaset eivät eritä amylaasientsyymiä lainkaan. Korvasylkirauhasten muoto ja koko vaihtelevat suuresti eri eläinlajien välillä, mutta useimmilla lajeilla korvasylkirauhaset ovat suurimpia sylkirauhasia. Korvasylkirauhasen eritystiehyt laskee posken suuontelon puoleiseen limakalvoon poskihampaiden kohdalle.
Imre Szász
Imre Szász (1927 Budapest, Unkari – 2003 ) oli unkarilainen kirjailija. Hänen romaaniensa tarina etenee verkkaisesti, ja sitä maustaa paikoin ironia. Tuotantoon kuuluu myös draamaa ja esseitä.
Pétur Gunnarsson
Pétur Gunnarsson (s. 15. kesäkuuta 1947 Reykjavík) on islantilainen kirjailija.
Pétur Gunnarsson on opiskellut kirjallisuutta Université d'Aix-Marseille -yliopistossa, jossa hän suoritti maisterin tutkinnon filosofiasta. Hän on kirjoittanut muun muassa näytelmiä, lyriikkaa ja laulujen sanoituksia. Pétur teki myös käsikirjoituksen Halldór Laxnessin elämästä kertovaan dokumenttiin.
Pétur Gunnarsson on elokuvaohjaaja Dagur Kárin isä.
Iivo Hokkanen
Iivo Hokkanen (s. 3. toukokuuta 1985 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin HC Chamonix-Morzinessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hokkanen on aiemmin pelannut SM-liigassa yhteensä 127 runkosarjaottelua tehopistein 5+13=18 ja keräten 54 jäähyminuuttia sekä 19 playoff-ottelua tehopistein 1+2=3 ja keräten neljä jäähyminuuttia.
Nousu SM-liigaan
Hokkanen on Mikkelin Jukureiden kasvatti. Hän teki joukkueessa Mestis-debyyttinsä jo 16-vuotiaana kaudella 2001–2002. Kaudella 2003–2004 Hokkanen pelasi Mestistä myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueen mukana. Hän kävi hakemassa suurimman osan kaudestaan pelituntumaa Hämeenlinnan Pallokerhon A-nuorista. Kausi 2004–2005 oli Hokkaselle kuitenkin varsinainen tulokaskausi Mestiksessä ja se toi hänelle 36 runkosarja- ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 2+6=8. Hokkanen pelasi kautensa lähinnä peruspelaajana nelosketjussa.
Kaudeksi 2005–2006 Hokkanen teki SM-liigasopimuksen HPK:n kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden kuudennella kierroksella 29. syyskuuta 2005 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Yhteensä Hokkasen tulokaskausi SM-liigassa toi 39 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kaikki liigaottelunsa hyvin pienessä roolissa lähinnä loukkaantuneiden paikkaajana, mutta voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden. Hokkanen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden ottelun verran lainalla sekä Järvenpään Haukoissa että TuTossa. Huhtikuussa 2006 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa.
Kaudesta 2006–2007 Hokkanen pelasi valtaosan lainalla Mestis-joukkue KooKoon paidassa, jossa hän sai vaihtelevissa rooleissa tililleen 20 ottelussa 13 tehopistettä. Hokkanen pelasi kauden aikana myös yhden Mestis-ottelun lainalla Kirkkonummen Salamoissa. HPK:n SM-liigajoukkueessa hän pelasi edellisen kauden tapaan hyvin pienessä roolissa ja jäi 28 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa ilman tehopisteitä. Hokkanen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kausi 2007–2008 oli hänelle toistaiseksi ainoa kokonainen SM-liigassa ja se toi hänelle 58 runkosarjaottelussa tehot 5+12=17 sekä 11 playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Hokkanen teki liigauransa avausmaalin kauden toisessa ottelussaan 13. syyskuuta 2007 Turun Palloseuraa vastaan. Siirtorajan kynnyksellä, tammi-helmikuun 2008 vaihteessa hän siirtyi loppukaudeksi Tapparaan vaihdossa Harri Ilvoseen. Hokkanen täytti loppukaudella paikkansa joukkueen nelosketjussa ja voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Paluu Mestikseen
Hokkanen palasi kaudeksi 2008–2009 sarjatasoa alemmas kasvattajaseuraansa Jukureihin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 7+15=32. Kaudeksi 2009–2010 Hokkanen siirtyi KooKoohon. Hän pelasi alkukauden hieman nihkeästi, mutta sai pääsääntöisesti luottoa joukkueen ykkössentterinä. Hokkanen voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Huhtikuussa 2010 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen KooKoon kanssa ja se sisälsi option SM-liigaan siirtymisestä keväällä 2011.
Kaudella 2010–2011 Hokkanen teki Mestiksen yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+33=51, joilla hän sijoittui koko sarjan piste- ja syöttöpörssissä toiseksi edellään vain SaPKon Jan-Mikael Järvinen. Hokkanen valittiin kauden päätteeksi Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2011–2012 hän oli KooKoon toiseksi paras pistemies Mikko Liukkosen jälkeen tehoilla 11+18=29. Hokkanen voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia. Hän kävi lokakuussa 2011 myös kahden ottelun verran lainalla SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa, joka lainasi KooKoohon puolestaan Siim Liivikin.
Kaudeksi 2012–2013 Hokkanen palasi taas kasvattajaseuraansa Jukureihin. Hän kuitenkin loukkaantui noin puolessa välissä kautta pelattuaan 29 runkosarjaottelua. Hokkanen palasi kaukaloihin kesken pudotuspelien kahteen playoff-otteluun ja voitti Mestiksen-mestaruuden. Jukurit hävisi liigakarsinnat kuitenkin Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 4–1. Joulukuussa 2012 Hokkanen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kausi 2013–2014 päättyi Mestis-hopeaan. Kaudeksi 2014–2015 Hokkanen nimettiin Jukureiden varakapteeniksi. Hän jakoi kevään 2015 pudotuspeleissä kymmenellä syöttöpisteellään joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Mika Kujanpään kanssa ja Hokkanen voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden.
Hyperbolos
pienoiskuva|Hyperbolosta vastustava [[ostrakon. Antiikin Agoran museo.]] Hyperbolos oli ateenalainen poliitikko peloponnesolaissodan aikaan. Hän oli vaikutusvaltaisimmillaan Kleonin kuoltua. Vuonna 416 tai 415 eaa. hänet karkoitettiin Ateenasta viimeisenä ostrakismin kohteena. Hän kuoli vuonna 411 eaa.
Iivo Hokkanen
Siirtyminen ulkomaille
Hokkanen siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan EHC Freiburgiin. Hän kuitenkin jätti joukkueen lokakuussa 2015. Marraskuussa Jukka Suutari houkutteli Hokkasen loppukaudeksi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FFHG Division 1:n Anglet Hormadi Éliteen, kun seurassa pelannut Iiro Vehmanen kertoi hänelle joukkueen tarvitsevan keskushyökkääjää. Hokkanen sijoittui sarjan kevään 2016 pudotuspelien maalipörssissä kuudella osumallaan toiseksi HC Caenin Andre Menardin jälkeen. Hän eteni Angletin kanssa finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin Nice HCA otteluvoitoin 3–2. Kaudeksi 2016–2017 Hokkanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella sarjatasoa ylemmäs HC Chamonix-Morzinen riveihin.
Hyperbolos
Elämä
Historioitsija Theopompokselta jäänyt katkelma esittää, että Hyperbolos oli Khremeksen poika, mutta ostrakismoksessa käytetyistä saviastian paloista eli ostrakoneista näkyy, että hänen isänsä nimi oli Antifanes. Jotkin antiikin lähteet väittävät Hyperboloksen olleen orjaperheestä, mutta tämä on epätodennäköistä kun huomioidaan hänen isänsä kreikkalainen nimi.
Hyperbolos oli demagogi ja viitaukset Aristofaneen näytelmässä Ritarit vihjaavat, että hän, kuten Kleon, ajoi Ateenan kunnianhimoisempaa ulkopolitiikkaa. Hänen poliittisen uransa yksityiskohdat ovat tuntemattomia, mutta hän oli nähtävästi bulen jäsen, ja mahdollisesti trireemin päällikkö eli trierarkki. Thukydides mainitsee Hyperboloksen vain kerran, mutta hyvin kielteiseen sävyyn.
Aristofaneen lisäksi muut vanhan komedian kirjoittajat, kuten Hermippos ja Platon pilkkasivat häntä teoksissaan.
Vuonna 416 tai 415 eaa. Hyperbolos esitti ostrakismia, mutta päätyi itse karkoitettavaksi. Vuonna 412 tai 411 hänet murhattiin Samoksessa. Thukydides kirjoittaa, että murhaajat olivat oligarkiaa kannattaneita vallankumouksellisia. Theopompos väittää, että Hyperboloksen ruumis sullottiin viinileiliin ja heitettiin mereen, mutta tämä väite saattaa perustua komediaan.
Ostrakismos
Joskus vuosina 417–415 Hyperbolos karkoitettiin Ateenasta ostrakismin jälkeen. Plutarkhoksen kuvauksen mukaan Hyperbolos esitti ostrakismia itse, toivoen joko Nikiaksen tai Alkibiadeen tulevan karkoitetuksi (Theofrastos sanoo kohteena olleen Alkibiades tai oraattori Faiaks). Nämä poliitikot panivat erimielisyytensä sivuun, ja saivat kannattajansa äänestämään Hyperboloksen karkoituksen puolesta.
Hyperboloksen ostrakismoksen ajoitus on epävarmaa. Perinteisesti on ajateltu, että hänet olisi karkoitettu vuonna 417 eaa., kuusi vuotta ennen murhaansa. 1949 löydettiin kuitenkin myöhempi piirtokirjoitus, jossa Hyperbolos mainitaan erään lakimuutoksen esittäjänä. Joka tapauksessa 415 on viimeinen mahdollinen vuosi, jos Hyperboloksen tarkoituksena oli saada Alkibiades karkoitettua. Näin ollen 416 ja 415 ovat mahdollisia vuosia.
Uudenmaan lääni
Uudenmaan lääni oli 1831–1996 Suomen lääni, joka sulautui vuoden 1997 lääniuudistuksessa Etelä-Suomen lääniin. Uudenmaan lääni käsitti suurimmaksi osaksi historiallisen Uudenmaan maakunnan. Nykyisistä maakunnista se käsitti Uudenmaan maakunnan sekä osia Päijät-Hämeen maakunnasta. Uudenmaan lääni rajoittui etelässä Suomenlahteen, lännessä Turun ja Porin lääniin, pohjoisessa Hämeen lääniin ja idässä Kymen lääniin. Uudenmaan läänin pääkaupunki oli Helsinki, joka on myös koko Suomen pääkaupunki.
Historia
Vuonna 1634 perustettiin Ruotsin uuden hallitusmuodon mukaisesti pitäjien ja keskushallinnon väliin maaherran johtamat läänit ja lääninhallitukset. Viisi Suomen alueelle perustettua lääniä olivat Uudenmaan ja Hämeen lääni, Turun ja Porin lääni, Viipurin ja Savonlinnan lääni, Pohjanmaan lääni sekä Käkisalmen lääni. Uudenmaan ja Hämeen lääni jaettiin Uudenmaan lääniksi ja Hämeen lääniksi 1831. Uudenmaan lääniin liitettiin tällöin myös entisen Kymenkartanon läänin eteläosat. Vuoden 1900 alussa läänissä asui 298 tuhatta ihmistä. Vuonna 1949 Uudenmaan läänistä siirrettiin Kymen lääniin Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat. Läänissä oli sen lakkautusvuonna 1997 kaikkiaan 36 kuntaa, joista 15 oli kaupunkeja.
Kuntamuutokset
pienoiskuva|Uudenmaan läänin kartta vuoden [[1919 Suomenmaa-teoksesta.]]
Metsäntyttö
Metsäntyttö on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 14. albumi. Se julkaistiin vuonna 2001.
Aatto
Aatto on juhla- tai merkkipäivää edeltävä päivä, varsinkin sen ilta. Esimerkiksi vappua edeltää vapunaatto, juhannuspäivää juhannusaatto, joulupäivää jouluaatto ja uudenvuodenpäivää uudenvuodenaatto.
Monien vuotuisten juhlien vietto alkaa jo aattona, ja monissa tapauksissa juhlan perinteet keskittyvät enemmänkin aattoiltaan kuin sitä seuraavaan varsinaiseen juhlapäivään. Tätä ilmentävät myös sananlaskut: "Aatto juhlaa jalompi" sekä "aatosta juhla korkehin." Almanakkoihin aattopäiviä ei kuitenkaan yleensä merkitä.
Nykyisin muun muassa Suomessa joulu- ja juhannusaatto ovat useimmilla työpaikoilla vakiintuneen käytännön ja monilla aloilla myös työehtosopimusten mukaan vapaapäiviä, vaikka ne eivät olekaan almanakkaan merkittyjä pyhäpäiviä (paitsi jouluaatto sunnuntaiksi sattuessaan). Valtion virastojen osalta asiasta on säädetty asetuksella. Varhaisempi käytäntö 1960-luvulle saakka oli, että pyhäpäivien aattoina työpäivä oli tavallista lyhempi, usein neli- tai viisituntinen mutta viisipäiväiseen työviikkoon siirryttäessä joulu- ja juhannusaatto muutettiin vapaapäiviksi, kun taas muiden pyhäpäivien aattoina työpäivä pidennettiin normaalin pituiseksi. Joulu- ja juhannusaatto rinnastetaan pyhäpäiviin myös esimerkiksi säädettyjen määräaikojen laskemisesta. Vähittäiskaupat oli ennen lain mukaan suljettava aattopäivinä tavallista aikaisemmin, viimeksi vuosina 2009–2015 voimassa olleen lain mukaan joulu- ja juhannusaattona kello 12:een, uudenvuoden- ja vapunaattona klo 18.
Katalonian ralli 2011
thumb|Jari-Matti Latvala sijoittui kolmanneksi. Katalonian ralli 2011 (virallisesti 47. RallyRACC Catalunya – Costa Daurada 2011) oli Rallin MM-sarjan kauden 2011 12. osakilpailu, joka ajettiin 20–23. lokakuuta.
Kuuhulluus (albumi)
Kuuhulluus on suomalaisen tex mex -duo Mika Sundqvist & Veli-Matti Järvenpään studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003.
Kappaleet
+
Bảo Đại
Bảo Đại (synt. Vĩnh Thụy, 22. lokakuuta 1913 – 30. heinäkuuta 1997 Pariisi ) oli Vietnamin viimeinen keisari ja Vietnamin valtionpäämies.
Elämäkerta
Prinssi Nguyễn Vĩnh Thụyn isä oli keisari Khải Định ja äitinsä alasäätyinen jalkavaimo. Hän opiskeli Ranskassa ja vietti nuoruudessaan vain vähän aikaa Vietnamissa.
Vĩnh Thụy nousi keisariksi vuonna 1925 isänsä kuoltua ja otti hallitsijanimen Bảo Đại. Hänen kruunajaisensa pidettiin 6. tammikuuta 1926. Siirtomaaisäntä Ranska oli kuitenkin vienyt hallitsijasuvun viimeisetkin vallan rippeet hänen isänsä kuollessa, ja hänellä oli vain nimellistä valtaa keisarina. Hänen Ranskan-opintojensa aikana tätä nimellistä valtaa käytti valtionhoitajien komissio.
Vuonna 1932 Bảo Đại palasi Huếen ja yritti parhaansa mukaan uudistaa keisarillista hallintoa. Todettuaan ettei voinut tehdä asioille käytännössä mitään ranskalaisten vastustuksen vuoksi hän tyytyi asemansa nimelliseen luonteeseen.
Việt Minh ja tämän johtaja Ho Tši Minh arvelivat, että Bảo Đại heihin yhdistettynä olisi symbolisesti vahva liike. Việt Minh pyysi Bảo Đạita luopumaan vallasta ja sen sijaan ottamaan vastaan tehtävän järjestön neuvonantajana. Toimittuaan jonkin aikaa neuvonantajana Bảo Đại ymmärsi, että hänelle ei ollut tiedossa mitään todellista roolia, ja lähti 1946 maanpakoon Hongkongiin.
Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla
Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut fantasiaseikkailu.
Bảo Đại
Elämäkerta
Ranska salli lopulta Vietnamin kolmen alueen yhdistymisen ja täydellisen itsenäisyyden maalle. Bảo Đại suostui tällöin ottamaan vastaan Vietnamin valtion hallitsijan aseman vastaan heinäkuussa 1949. Hänestä saatettiin edelleen käyttää nimitystä ”hänen majesteettinsa”, mutta hänen asemansa ei ollut enää keisari, vaan yksinkertaisesti valtionpäämies.
Vuonna 1954 Geneven rauhansopimus jakoi Vietnamin Pohjois- ja Etelä-Vietnamiin. Bảo Đại ja tämän neuvonantajat yrittivät kerätä itselleen todellista valtaa etelässä Saigonissa. Bảo Đạin pääministeriksi vuonna 1955 nimittämä Ngô Đình Diệm järjesti kuitenkin lokakuussa samana vuonna kansanäänestyksen, jossa Bảo Đại syrjäytettiin vallasta. Bảo Đại ei kiistauttanut äänestyksen tulosta ja muutti asumaan Ranskaan.
Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla
Juoni
Kaikki alkaa Coolsvillen kriminologisen museon avajaisjuhlasta, jossa säilytetään Mysteeri Oy:n jo voittamien roistojen pukuja. Lentoliskohirviö ja Mustaritarihaamu keskeyttävät avajaiset hyökkäyksellään ja kuten tavallista, Shaggy (Nuhru) ja Scooby aiheuttavat taas tuhoa. Hyökkäyksen yhteydessä museosta varastettiin kaksi pukua: Musta ritarihaamun ja Lentoliskohirviön puvut. Liskon suomusta käy ilmi, että lisko onkin oikea, eikä mikään lateksipukuun sonnustautunut huijari, joten nyt heitä vastassa ovat oikeat hirviöt.
Bảo Đại
Elämäkerta
Vuonna 1981 Bảo Đại matkusti Yhdysvaltoihin. Maanpakovuosiensa aikana hän tapasi muita pakolaisia ja pyrki heidän kanssaan aktiivisesti saamaan demokratiaa Vietnamiin. Bảo Đại kuoli Val-de-Grâcen sotilassairaalassa Pariisissa vuonna 1997, ja hänet on haudattu Cimetière de Passy’n hautausmaalle. Bảo Đạin kuoleman jälkeen hänen pojastaan Bảo Longista tuli Nguyễn-dynastian päämies.
Perhe
Bảo Đại nai 20. maaliskuuta 1934 Jeanne Marie-Thérèse (Mariette) Nguyen Huu-Hao Thi Lanin (1914–1963), joka otti nimekseen Hoang Hau Nam Phuong. Nam Phuong ja Bảo Đại saivat viisi lasta: kruununprinssi Bảo Long (s. 4. tammikuuta 1936), Phuong Mai (s. 1. elokuuta 1937), Phuong Lien (s. 3. marraskuuta 1938), Phuong Dung (s. 5. helmikuuta 1942) ja Bảo Thang (s. 9. joulukuuta 1943).
Bảo Đạilla oli Nam Phuongin lisäksi neljä muuta vaimoa, joista kolmen kanssa hän oli naimisissa jo ennen avioitumistaan Nam Phuongin kanssa:
Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla
Juoni
Myöhemmin Shaggy ja Scooby päättävät todistaa etsivän taitonsa menemällä Valekummitus-nimiseen kerhoon, jossa Mysteeri Oy:tä suorastaan vihataan. Samaan aikaan Daphne alkaa miettiä, mikä hänen roolinsa on Mysteeri Oy:ssä: Velma on älykäs, Fred on komea keulakuva, mikä hän on?
Albert Clerk-Jeannotte
Albert Clerk-Jeannotte (15. tammikuuta 1881 St-Hilaire – 21. heinäkuuta 1945 New York) oli kanadalainen tenori, pedagogi ja musiikin hallinnollisen puolen vaikuttaja. Hänen opettajiaan olivat Pariisissa Xavier Leroux, Jacques Bouhy, Victor Maurel ja Pauline Viardot-Garcia. Hänen laulu-uraansa varjostivat terveysongelmat. Montrealissa hän pääsi opettamaan McGillin konservatorioon, ja vuosina 1906–1909 hän asui New Yorkissa.
Frank S. Meighenin taloudellisella tuella Clerk-Jeannotte perusti Montreal Musical Societyn, jonka pohjalta kehittyi sittemmin Montreal Opera Company. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Georges Dufresne, Hope Hampton, Ludovic Huot, Fabiola Poirier ja Henri Pontbriand.
Neurofibromatoosi 1
thumb|200px|Neurofibrooma Neurofibromatoosi 1 eli NF 1, NF tyyppi 1 tai von Recklinhausenin tauti on dominoiva perinnöllinen sairaus tai paremminkin ominaisuus, joka aiheuttaa kantajalleen lisääntyneen sairausriskin. Lähteestä riippuen tapauksia on noin 1 tapaus 3 000–4 000 syntynyttä kohti. Suomessa NF 1 -tapauksia arvioidaan olevan noin 1 500. Neurofibromatoosin kuvasi 1882 patologi Friedrich Daniel von Recklinghausen (1833–1910). Vaikka neurofibromatoosi on tunnettu jo pitkälti yli sata vuotta, on tietämys siitä lisääntynyt vasta 1990-luvulla. Sanana neurofibromatoosi on johdettu kreikan kielestä neuron = hermo ja latinan kielestä fibra = säie, oma = kasvain, osis = sairaus. ICD-10 tautiluokituksessa Q85.0.
Taudin geenivirhe on paikannettu kromosomiin 17. NF-geeni on suurikokoinen, joten uudet mutaatiot ovat yleisiä (noin puolet tapauksista) ja eri sukuun kuuluvilla vikakohdat yleensä poikkeavat toisistaan. Geenivirhe aiheuttaa kasvaimenkasvunrajoitegeenin poikkeavuuden.
Diagnoosi
Diagnoosi tehdään pääsääntöisesti ulkoisten tunnusmerkkien mukaan. Aiemmin geneettinen tunnistus onnistui vain, jos saatavilla oli muiden samaan sukuun kuuluvien henkilöiden näytteitä. (ns. epäsuora diagnostiikka.) Geeni on kuitenkin selvitetty 2000-luvulla, ja sairaus voidaan periaatteensa seuloa jo alkiotasolla. Suomessa tämän kaltaista tutkimusta ei kuitenkaan toistaiseksi tehdä. Suomea lähin sairaala, joka tekee alkioille NF-tutkimuksia, on Tukholman Karoliininen sairaala. Suomessa yliopistosairaaloissa voidaan tutkimus tehdä sikiövaiheessa.
Oireita
Oireet ja niiden vaikeusaste vaihtelevat hyvinkin paljon. Vaikeusaste lisääntyy iän myötä. Tohtori Minna Pöyhösen väitöskirjassa todettiin Pohjois-Suomessa vaikeusasteen olevan: 11 prosentilla vähäinen, 35 prosentilla lievä, 40 prosentilla kohtalainen ja 14 prosentilla vaikea. Oireiden ilmaantumista ja niiden vaikeusastetta ei kyetä tällä hetkellä ennustamaan.
Lisäksi NF 1 nostaa potilaan syöpäriskin kaksinkertaiseksi. Se altistaa rintasyövälle, aivokasvaimille, pahanlaatuiselle hermotuppikasvaimelle ja gastrointestinaaliselle stroomakasvaimelle.
Lisäksi NF 1 saattaa aiheuttaa oppimisvaikeuksia matemaattisissa ja kielellisissä aineissa. NF 1 voi aiheuttaa myös ongelmia motoriikassa ja koordinaatiossa.
Seuranta ja hoito
Koska neurofibromatoosin perussyynä olevaa geenivirhettä ei pystytä vielä hoitamaan, on hoito oireenmukaista. Haittaavat (ulkonäöllisesti tai esimerkiksi hiertävät ja painavat) neurofibroomat voidaan poistaa leikkaamalla. Oppimisvaikeuksia ja sen aiheuttamia ongelmia voidaan lievittää tukiopetuksella. Magneettikuvauksilla voidaan seurata esimerkiksi selkäydinkanavassa olevia neurofibroomia ja ennakoida niiden mahdollisesti aiheuttamia haittoja.
Perinnöllisyysneuvonta
Kun suvun jatkaminen tulee ajankohtaiseksi, suositellaan yhteydenottoa perinnöllisyysneuvontaa antaviin yksiköihin.
Suomessa perinnöllisyysneuvontaa antavat kaikki viisi yliopistollista sairaalaa, Väestöliitto ja ruotsinkielinen Folkhälsan.
Muuta
Neurofibromatoosi 1:stä ei pidä sekoittaa neurofibromatoosi 2:een, jonka geenivirhe sijaitsee kromosomissa 22. NF 2 on eri sairaus tai ominaisuus, mutta ennen geenitutkimusta näitä kahta sairautta ei kyetty täysin erottamaan toisistaan. Onkin käyty keskustelua, pitäisikö NF 2:n nimi muuttaa joksikin toiseksi.
Erillinen neurofibromatoosisairaus on myös harvinainen schwannomatoosi.
Raio Piiroja
Raio Piiroja (s. 11. heinäkuuta 1979) on virolainen jalkapalloilija.
Wong
Wong on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä palvelija, joka hoitaa maapallon mahtavimman taikurin Tohtori Oudon taloutta ja avustaa isäntäänsä tämän loitsuissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Strange Tales -lehden numerossa 110 (heinäkuussa 1963). Wongin loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Suomessa Wong esiintyi ensimmäisen kerran Kostajat-lehden ensimmäisessä numerossa (1975).
Historia
Wong syntyi kaukaisessa Kamar-Tajissa munkkiluostariin. Hänen isänsä on Hamir Erakko, joka palveli Tohtori Oudon oppi-isää, Muinaista.
Marvel Cinematic Universe
Wong esiintyy Marvel Cinematic Universen elokuvissa, näyttelijänään Benedict Wong. Toisin kuin sarjakuvissa, Wong ei ole Stephen Strangen palvelija, vaan yksi Mystisen magian mestareista.
Voimat ja varusteet
Wong on myös ekspertti Kamar-Tajin taistelulajeissa, vaikkei hän aktiivisesti olekaan käyttänyt niitä nykyään. Hän kuitenkin valmentaa isäntäänsä Tohtori Outoa ja kykenee pitämään puoliaan tavallisia vastustajia vastaan.
Þorsteinn Viikinginpojan saaga
Saagan erityispiirteitä
Huolimatta siitä, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga luetaan yleensä nuorempiin muinaissaagoihin (ns. seikkailusaagoihin, saks. Abenteuersagas), sen taustalla on todennäköisesti vaikuttanut vanha tarinaperinne. Saaga myös muistuttaa rakenteellisesti hyvin paljon islantilaissaagoja siinä, että saaga kuvaa aluksi sukupuita ja keskittyy kerronnassaan useampaan sukupolveen. Islantilaissaagojen tavoin sen hahmoja ajaa toimintaan kosto. Viimeksi mainitun piirteen osalta Þorsteinn Viikinginpojan saaga eroaa muista nuoremmista muinaissaagoista, joissa saagahahmojen motivoivana voimana on usein vaimon (yleensä prinsessan) etsintä, kotoperäisten ritarisaagojen tavoin. Kuten monissa ritarisaagoissa, myös Þorsteinn Viikinginpojan saagassa tapahtumat sijoittuvat kuitenkin ajoittain hyvin eksoottisiin paikkoihin, kuten Intiaan (isl. Indíaland). Saaga sisältää runsaasti myös kansansaduille tyypillisiä elementtejä, kuten muodonmuutoksia, avuliaita kääpiöitä ja maagisia aseita.
Þorsteinn Viikinginpojan saaga suurvalta-ajan Ruotsissa
Kansansatumaisista ja ritarisaagoille tyypillisistä piirteistä huolimatta saagasta kiinnostuttiin suurvalta-ajan Ruotsissa lähteenä, joka voisi kertoa jotain Ruotsin muinaisesta menneisyydestä. Muinaissaagoja käytettiin myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propaganda tarkoituksessa. Þorsteinn Viikinginpojan saagan osalta syynä kiinnostukseen oli se, että osa saagassa kuvatuista tapahtumista sijoittui Ruotsin alueelle, kuten Göötanmaalle (isl. Gautland) sekä Ruotsin vaikutusalueille itään (esim. ”Idäntielle”, isl. Austrvegr). Ruotsalaiset eivät kuitenkaan enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, muinaisislantia, minkä vuoksi merkittävinä pidettyjä tekstejä alettiin kääntää ruotsiksi, joskus myös latinaksi. Myös Þorsteinn Viikinginpojan saaga ilmestyi Ruotsissa Jacob Reenhielmin kääntämänä ja toimittamana vuonna 1680 (Thorstens Viikings-sons saga. Uppsala: Henricus Curio). Reenhielm pyrki vakuuttamaan, että Þorsteinn Viikinginpojan saaga oli yliluonnollisista elementeistään huolimatta historiallinen lähde, ja selitti monien uskomattomilta vaikuttavien tekojen olevan seurausta menneiden aikojen paremmasta ruokavaliosta ja tiukemmasta fyysisestä harjoittelusta. Muinaissaagojen lähdearvosta esitettiin kuitenkin jo 1600-luvun Skandinaviassa kriittisiä näkemyksiä. Esimerkiksi tanskalainen Thomas Bartholin (1689) luki Þorsteinn Viikinginpojan saagan pikemminkin typeriin satuihin kuin totta oleviin tarinoihin. Myös nykytutkimuksessa on esitetty, että saagalla ei todennäköisesti ole historiallista pohjaa vaan että se on laadittu pelkästään viihdyttäväksi tekstiksi.
Iikka Mäki
Iikka Tapio Evert Mäki (s. 8. helmikuuta 1994 Helsinki ) on suomalainen koripalloilija.
Mäki kuului Manresan kokoonpanoon ottelussa Valencia BC:tä vastaan 20. tammikuuta 2014, minkä myötä hänestä tuli historian viides ACB-sarjan ottelukokoonpanoon päässyt suomalaispelaaja.
Mäki on pelannut myös Suomen nuorisomaajoukkueissa.
Aaron Ramsdale
Aaron Christopher Ramsdale (s. 14. toukokuuta 1998 Chesterton) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia.
Ramsdale pelasi Sheffield Unitedin nuorisojoukkueissa mutta pääsi edustusjoukkueessa kentälle vain kahdessa FA Cupin ottelussa kaudella 2016–2017. Tammikuussa 2017 hän siirtyi Bournemouthiin mutta aloitti liigauransa lainalla kakkosliigassa Chesterfieldissä kevätkaudella 2018 ja ykkösliigassa AFC Wimbledonissa kevätkaudella 2019. Ensimmäiset valioliigaottelunsa hän pelasi Bournemouthin kokoonpanossa elokuussa 2019. Hän pelasi kauden aikana Valioliigassa 37 ottelua eli yhtä vaille kaikki joukkueensa ottelut. Kauden päätteeksi Bournemouth putosi Valioliigasta ja Ramsdale palasi Sheffield Unitediin. Kaudella 2020–2021 Ramsdale pelasi joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua mutta tuokin kausi päättyi putoamiseen. Kauden 2021–2022 hän aloitti mestaruussarjassa Sheffield Unitedin maalivahtina mutta siirtyi elokuussa 2021 valioliigaseura Arsenaliin. Hän pelasi ensimmäisellä Arsenalin-kaudellaan 34 valioliigaottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi täyden ajan Arsenalin kaikissa 38 valioliigaottelussa.
Ramsdale on pelannut Englannin juniorimaajoukkueissa yhteensä yli 30 ottelua. Kesäkuussa 2021 hän oli A-maajoukkueen vaihtopenkillä kahdessa EM-kilpailuihin valmistavassa ystävyysottelussa, ja EM-turnauksen ensimmäisen alkulohko-ottelun jälkeen hänet kutsuttiin kisajoukkueeseen loukkaantuneen Dean Hendersonin tilalle. Ramsdale jäi EM-turnauksessa vaihtopelaajaksi. Hän pääsi pelaamaan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2021 MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Seuraavan kerran hän pelasi kesäkuussa 2022 Kansojen liigan otteluissa Italiaa ja Unkaria vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän oli varamaalivahtina.
Chilenflamingo
Chilenflamingo (Phoenicopterus chilensis) on flamingojen heimoon kuuluva eteläamerikkalainen lintu.
Koko ja ulkonäkö
Chilenflamingoilla on muiden flamingojen tapaan erittäin pitkät jalat ja kaula. Flamingoa (Phoenicopterus roseus) hieman pienempi, voimakkaasti alaspäin taipuneessa nokassa yli puolet mustaa, harmaissa jaloissa punaiset polvet ja varpaat. Myös kaulan höyhenys on punaisempaa.
Levinneisyys
Chilenflamingoa esiintyy Etelä-Amerikan etelä- ja länsiosissa. Sitä tavataan lähes koko Argentiinassa, hieman pienemmin osin Chilessä ja Boliviassa, Perun ja Ecuadorin rannikkoalueilla, sekä harvinaisena Paraguayssa. Se talvehtii harvalukuisena Uruguayn rannikolla ja Brasilian kaakkoisrannikolla.
1970-luvulla lajin maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi arvioitiin 500 000 lintua, mutta kanta on heikentynyt siitä ja nykyään lintuja on enintään 200 000: 100 000 Argentiinassa, 30 000 Chilessä, ja kymmeniä tuhansia Perussa ja Boliviassa.
Chilenflamingoa pidetään puistolintuna Euroopassa, ja ajoittain esiintyykin tarhakarkulaisia, myös Suomessa.
Elinalue
Chilenflamingo viihtyy rannikolla liejuisilla rannoilla, laguuneissa, jokisuilla, suola- ja murtovesissä, aina 4500 metrin korkeuteen suolajärviin. Laji vaati pesimäpaikaltaan suolavettä ja saaria, joita ympäröivät laajat liejualueet, jotka eivät ole jokavuotisia.
Ravinto
Chilenflamingo siivilöi nokallaan vedestä pieniä vesieläimiä ja planktonia.
Uhat
Chilenflamingon munat ovat todennäköisesti joutuneet intensiivisen keräilyn kohteeksi ihmisten saavuttua Etelä-Amerikkaan, ja etenkin viime vuosina munakeräilijät ovat olleet syypäitä chilenflamingon pesintöjen epäonnistumiseen Boliviassa.
Chilenflamingojen tärkeimmän pesimä-alueen Argentiinassa sijaitsevan Mar Chiquitan populaatio on vaarassa, koska vesivarat hupenevat niiden johdettaessa kasteluun. Myös kaivosteollisuus on muuttanut lajin elinympäristöjä.
Sjón
Ura
Sjón oli 1990-luvulla Sugarcubes-yhtyeen perustajia. Ateenan olympialaisissa 2004 kuultiin Sjónin sanoittamia lauluja, jotka esitti Sugarcubesin aikainen yhtyekaveri Björk. Vuonna 2001 hän oli Oscar-ehdokkaana Lars von Trierin musikaalidraama Dancer in the Darkin sanoituksista.
Suurena Muumi-fanina Sjón on tehnyt kappaleen The Comet Song yhdessä Björkin kanssa elokuvaan Muumi ja punainen pyrstötähti (2010). Myös Björk on Muumi-fani.
Alun perin Sjónilla ei ollut tarkoitus kirjoittaa trilogiaa, mutta hän tuli sanoneeksi ääneen suunnittelevansa sellaista, niinpä jotkut alkoivat odottaa. Odotuksen paineissa hän sitten kirjoitti trilogian, tosin siihen meni 25 vuotta. Se julkaistiin vuonna 2019 suomeksi yhtenä niteenä CoDex 1962. Häntä on toisinaan veikkailtu Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Elinkeinoelämän tutkimuslaitos
Elinkeinoelämän tutkimuslaitos (Etla tai ETLA ) on suomalainen yksityinen ja voittoa tavoittelematon talouden tutkimus- ja ennustelaitos. Se tekee kansantaloudellista, liiketaloudellista ja sosiaalipoliittista tutkimusta sekä taloudellisia ennusteita.
Etlan edeltäjä Taloudellinen Tutkimuskeskus perustettiin 1. elokuuta 1946. Etlan toimintaa ylläpitää kannatusyhdistys, jonka jäseniä ovat Elinkeinoelämän keskusliitto ja Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton (TT) säätiö. Projektitutkimus- ja tietopalveluyksikkö Etlatieto Oy ja talousalan kirjankustantamo Taloustieto Oy ovat Etlan tytäryhtiöitä. Etlassa työskentelee noin 50 ihmistä. Etla tekee tiivistä yhteistyötä Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) kanssa jakaen samat toimitilat. Maaliskuusta 2019 lähtien Etlan toimitusjohtaja on ollut Aki Kangasharju.
Etlan vertailukohtia ovat Pellervon taloustutkimus (PTT), Labore (ent. Palkansaajien tutkimuslaitos) ja Elinkeinoelämän valtuuskunta (EVA).
Riippumattomuus
Maaliskuussa 2018 Metsäteollisuuden johtajat kritisoivat sitä, että Etlan tutkijat arvostelivat yritystukia tuomiten lähes kaikki muut tukimuodot paitsi tutkimus- ja tuotekehitystuet. Etlan toimitusjohtaja Vesa Vihriälän mukaan Etlan näkemykset perustuvat siihen, mitä tutkimuksessa on havaittu. Vaikka Etlan rahoitus tulee elinkeinoelämältä, se tekee tutkimusta tieteellisistä lähtökohdista. Palkansaajien tutkimuslaitoksen johtaja Mika Maliranta on kertonut, että työskennellessään Etlassa toimitusjohtajat ja hallitus varmistivat, ettei rahoittajilta tutkijoille välity painostusta.
Etlan ja sen edeltäjän toimitusjohtajat
Lähde:
Margaret Atwood
Margaret Eleanor ”Peggy” Atwood (s. 18. marraskuuta 1939 Ottawa, Ontario, Kanada), CC, on kanadalainen kirjailija, runoilija, feministi ja kirjallisuuskriitikko. Hän on saanut useita palkintoja ja ollut ehdolla monien kirjallisuuspalkintojen saajaksi. Hän on saanut Booker-palkinnon kaksi kertaa, vuonna 2000 kirjalla Sokea surmaaja (engl. The Blind Assassin) ja vuonna 2019 teoksesta Testamentit.
Nuoruus ja opiskelu
Margaret Atwoodin isä Carl Edmund Atwood oli hyönteistutkija ja eläintieteen professori ja hänen äitinsä Margaret Dorothy Killiam ravintoterapeutti. Hänellä oli kaksi vuotta vanhempi veli ja nuorempi sisko, joka oli syntynyt vuonna 1951. Vuonna 1946 perhe muutti Torontoon.
Atwoodin vanhemmat ja veli opettivat häntä lapsena, ja hän meni kouluun vasta kahdeksanvuotiaana. Lukion jälkeen hän meni opiskelemaan Toronton yliopistoon, ja suoritti siellä Bachelor-tutkinnon englannin kielessä. Eräs hänen luennoitsijoistaan kehotti häntä jatkamaan opiskelua Harvardin yliopistossa. Siellä hän opiskeli historiaa ja kirjallisuutta. Hän kirjoitti runoja ollessaan Harvardissa suorittamassa tohtorintutkintoa, joka kuitenkin jäi kesken.
Asuttuaan useita vuosia eri puolilla maailmaa, muun muassa Englannissa ja Australiassa, Atwood palasi Torontoon, jossa hän yhä asuu. Atwoodilla ja kirjailija Graeme Gibsonilla on vuonna 1976 syntynyt tytär. Gibson kuoli 18. syyskuuta 2019.
Tuotanto
Atwoodin tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, runokokoelmia ja lastenkirjoja. Hänen kirjailijamaineensa perustuu lähinnä romaaneihin, joita hän alkoi kirjoittaa 1960-luvun lopulla. Niiden päähenkilönä on usein työssäkäyvä nainen, ja tapahtumat sijoittuvat nykyajan kulutusyhteiskuntaan. Atwoodin teos Orjattaresi sai suurta huomiota kun siihen perustuva tv-sarja The Handmaid’s Tale – Orjattaresi alkoi 2017. Orjattaresi on tulevaisuusvisio ajasta, jolloin sukupuolitaudit ja hysteerinen viha vapaata seksuaalisuutta kohtaan muuttavat ihmiskäsitystä.
Kritiikki
Atwood on myöhemmin joutunut feministien arvostelemaksi sosiaalisessa mediassa. Hän on arvostellut Me Too -kampanjaa ja puolustanut yliopiston professoria, jota syytettiin seksuaalisesta ahdistelusta ja hän allekirjoitti avoimen kirjeen jossa vaadittiin asian oikeudenmukaista käsittelyä. Atwoodia syytettiin tuolloin "huonoksi feministiksi". Tuolloin Atwood kirjoitti kanadalaiseen Globe and Mail -lehteen esseen Am I a bad feminist?.
Myöhemmin Atwoodia on jopa syytetty transfobiasta. Häntä on verrattu toiseen transfobiasta syytettyyn kirjailijaan, J. K. Rowlingiin.
Palkinnot
Atwood on saanut Booker-palkinnon vuonna 2000 kirjasta Sokea surmaaja (engl. The Blind Assassin) ja vuonna 2019 teoksesta Testamentit. Lisäksi ollut ehdolla useiden kirjallisuuspalkintojen saajaksi. Vuonna 1966 hän sai Kanadan huomattavimman kirjallisuuspalkinnon Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnon ensimmäisestä runokokoelmastaan The Circle Game.
Porton yliopisto
thumb|Academia Politécnican vanha rakennus, joka on nykyään yliopiston päärakennus. Porton yliopisto on julkinen yliopisto Portossa, Portugalissa. Se perustettiin 22. maaliskuuta 1911 ja on nykyisin yksi maan suurimmista yliopistoista.
Porton yliopistossa opiskelee noin 28 000 opiskelijaa, joista 3 500 on jatko-opiskelijoita. Yliopistossa on viisitoista tiedekuntaa tai laitosta, joissa voi opiskella yli 60:tä maisterin tutkintoon johtavaa pääainetta ja 120:tä lisensiaatin tutkintoon  johtavaa kurssia. Opetushenkilökuntaa yliopistossa on noin 2 000 ja muuta henkilökuntaa 1 200 henkeä. Yliopiston nykyinen rehtori on José Carlos Marques dos Santos.
Historia
Porton yliopisto syntyi kahden 1800-luvulla perustetun portugalilaisen korkeakoulun, Academia Politécnican ja Escola Médico-Cirúrgican, pohjalta. Porton ja Lissabonin yliopistot perustettiin vuoden 1910 vallankumouksen jälkeen Portugalin ensimmäisen tasavallan aikana. Porton yliopisto koostui tuolloin kolmesta tiedekunnasta: Faculdade de Ciências Matemáticas, Físico-Químicas e Histórico-Naturais, Faculdade de Medicina ja Faculdade de Comércio, joista viimeksi mainittu ei koskaan ollut käytännössä toiminnassa. Yliopisto avattiin 16. heinäkuuta 1911, ja samana päivänä valittiin ensimmäinen rehtori, matemaatikko Gomes Teixeira.
thumb|left|150px|Farmasian tiedekunta. Seuraavina vuosikymmeninä Porton yliopisto laajeni kahdesta alkuperäisestä – luonnontieteellisestä ja lääketieteellisestä – tiedekunnasta. Yliopistoon perustettiin teknillinen tiedekunta vuonna 1915, humanistinen tiedekunta vuonna 1919 ja farmasian tiedekunta vuonna 1925. Humanistinen tiedekunta lakkautettiin kuitenkin jo 1928 ja luotiin uudestaan vasta vuonna 1961. Sillä välillä Porton yliopisto laajeni vain yhdellä tiedekunnalla, kun kauppatieteellinen tiedekunta avattiin vuonna 1953.
Huhtikuun 1974 neilikkavallankumous Portugalissa merkitsi Porton yliopistolle kasvukauden alkua. Seuraavina vuosina perustettiin kahdeksan uutta tiedekuntaa: ICBAS (1975), liikuntatiede (1975), psykologia (1977), arkkitehtuuri (1979), hammaslääketiede (1989), ravitsemustiede (1992), taiteet (1992) ja oikeustiede (1994).
Kansainvälinen yhteistyö
Porton yliopisto tekee kansainvälistä yhteistyötä Euroopan unionin vaihto- ja tutkimusohjelmien kautta. Yliopisto osallistuu muun muassa Socrates/Erasmus-, Lingua-, Grundtvig, Leonardo da Vinci-, Tempus- ja Alfa-ohjelmiin. Lisäksi Porton yliopisto tekee yhteistyötä muiden portugalinkielisten maiden kanssa, joista tärkeimpiä ovat Brasilia, Angola ja Mosambik. Vähäisemmässä määrin yhteistyökumppaneita ovat São Tomé ja Príncipe, Kap Verde, Itä-Timor ja Macao.
Lauri Kajanoja
Lauri Kajanoja (s. 1968 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee Suomen Pankissa​ johtokunnan neuvonantajana vastuualueenaan kotimainen talouspolitiikka. Kajanoja on aiemmin työskennellyt muun muassa Euroopan keskuspankissa vierailevana ekonomistina vuonna 2005 ja Euroopan komissiossa vuosina 2008–2010.
Kajanoja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001 otsikolla ”Essays on currency crises and exchange rate expectations”.