cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lugan piiri
Talous
Teollisuus on keskittynyt Lugaan ja Tolmatšovon taajamaan. Lugassa toimii hiontavälineitä valmistava tehdas, rehutehdas sekä metalli-, kemian ja elintarviketeollisuutta. Tolmatšovossa on teräsbetoni- ja metallirakennetehdas.
Indiana Jones
Tri Henry Walton ”Indiana” Jones Jr., toisinaan lyhyesti Indy, on kuvitteellinen arkeologi ja seikkailija, jonka loivat elokuvaohjaajat Steven Spielberg ja George Lucas. Harrison Ford on esittänyt Indiana Jonesia viidessä elokuvassa, joiden menestyksen siivittämänä hahmo on esiintynyt muun muassa sarjakuvissa, kirjoissa, oheistuoteleluissa ja peleissä. Lisäksi hahmon nimellä markkinoidaan neljää huvipuistolaitetta eri puolilla maailmaa.
Lugan piiri
Talous
Maatalous tuottaa lihaa, maitoa ja perunaa. Piirissä on hevossiittola Zvjozdotška.
Indiana Jones
Indiana Jones esiintyi ensi kertaa vuonna 1981 ilmestyneessä elokuvassa Kadonneen aarteen metsästäjät, josta tuli menestys. Tämän jälkeen hahmo on esiintynyt myös neljässä muussa elokuvassa: Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984), Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989), Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008) sekä Indiana Jones and the Dial of Destiny (2023). Televisiosarjaa Indiana Jones Junior (1992–1993), tietokonepelien äänirooleja ja Viimeisen ristiretken alkuun sijoitettua nuoruuskohtausta (jossa Jonesia esittää River Phoenix) lukuun ottamatta hahmoa on aina esittänyt Harrison Ford.
Lugan piiri
Nähtävyyksiä ja kulttuuria
Alueella on lukuisia arkeologisia ja rakennustaiteellisia muistomerkkejä. Vanhoja puukirkkoja on säilynyt Osminon, Gorodetsin ja Sjaberon kylissä, kivikirkkoja mm. Romanštšinassa, Relissä ja Samrossa. 1700-luvun ja 1800-luvun alun aateliskartanoita on mm. Ilžon, Muraveinon ja Zapoljen kylissä. Lugassa toimii kotiseutumuseo.
Indiana Jones
Indiana Jones on siviiliammatiltaan Marshallin yliopiston arkeologian professori, joka käyttää kuitenkin suurimman osan ajastaan aarteiden etsimiseen eri puolilla maailmaa. Elokuvien käsikirjoittajana ja tuottajana toiminut Lucas otti hahmoon vaikutteita toiminnallisista sarjaelokuvista, joita hän näki nuoruudessaan.
Indiana Jonesin puvusta, johon kuuluvat fedora-mallinen hattu, nahkatakki ja hänen vyöllään kantamansa ruoska, on tullut tunnistettava osa hahmoa. Asusteet on luovutettu Smithsonian-instituutille.
Hahmon luominen
Elokuvaohjaaja Steven Spielberg oli jo kauan ennen vuonna 1981 julkaistua ensimmäistä Indiana Jones -elokuvaa halunnut tehdä seikkailuelokuvan, jossa hahmot kiertäisivät maailmaa ja kävisivät eri paikoissa. Hän olisi halunnut ohjata James Bond -elokuvan ja tarjoutui niitä tuottavalle yhtiölle, joka palkkasi kuitenkin toisen ohjaajan.
Hänen opiskelutoverinsa, elokuvaohjaaja George Lucas oli puolestaan jo pitkään suunnitellut seikkailuelokuvaa, joka toimisi kunnianosoituksena sarjaelokuville, joista hän oli pitänyt nuorena. Elokuvat olivat olleet Republic Pictures -yhtiön 1930- ja 1940-luvuilla tuottamia sarjoja, kuten Zorro's Fighting Legion, Spy Smasher ja Don Winslow of the Navy, joka kertoi natseja vastaan taistelevasta tarjoilijasta. Lucas alkoi suunnitella Tähtien sotaa unohtamatta kuitenkaan lopullisesti ideaa seikkailuelokuvasta, jonka pääosassa olisi aarteita metsästävä arkeologi. Vuonna 1975 hän esitteli suunnittelemaansa seikkailija-arkeologia ensimmäisen kerran ohjaaja Philip Kaufmanille, joka piti ideasta ja ehdotti liitonarkkia elokuvan aarteeksi. Kaufman lähti kuitenkin tekemään toista elokuvaa, eikä Lucasilla Tähtien sodan takia ollut aikaa seikkailuelokuvalleen, joten projekti unohtui. thumb|left|upright|[[Harrison Ford (kuva vuodelta 2017) on esittänyt Indiana Jonesia kaikissa viidessä elokuvassa. Hänet valittiin rooliin kolme viikkoa ennen kuvausten alkua. ]]
Spielberg ja Lucas vaimoineen matkustivat yhteiselle lomalle Havaijille maaliskuussa 1977. Lucas halusi välttää Tähtien sota -elokuvansa ensi-illan. Hän pelkäsi, että elokuva olisi suuri floppi. Lisäksi hän oli saanut kuvausten lopulla hermoromahduksen ja kaipasi lepoa. Lucas piristyi, kun viikkoa myöhemmin hän sai kuulla elokuvan suuresta menestyksestä. Tuolloin Lucas kysyi Spielbergiltä, mitä hän aikoi tehdä seuraavaksi. Spielberg paljasti hänelle haluavansa tehdä elokuvan, jossa päähenkilöt liikkuisivat maailman ympäri. Spielbergin kerrottua, ettei häntä ollut valittu seuraavan James Bond -elokuvan ohjaajaksi, Lucas totesi, että hänellä olisi Spielbergille ”jotakin parempaa”. Lucas paljasti jo suunnitelleensa sankarihahmoa, josta hän tuolloin käytti nimeä Indiana Smith. Hahmo olisi tunnettu arkeologi ja aarteenmetsästäjä, jonka Lucas oli nimennyt tuohon aikaan omistamansa koiran mukaan. Spielberg innostui ideasta, muttei pitänyt hahmon nimestä, jolloin Lucas käski Spielbergiä nimeämään elokuvan ”Indiana Jonesiksi tai miksi hyvänsä, sehän on sinun elokuvasi”. Tämä tapahtui Spielbergin mukaan Havaijin saarella Mauna Kean alueella. Kun Spielberg suostui ohjaamaan elokuvan, Lucas lisäsi, että he tekisivät kolme elokuvaa hahmon ympärille. Spielberg suostui, ja sarjasta sovittiin Spielbergin sanojen mukaan toukokuussa 1977.
Havaijin matkan jälkeen Lucas, Spielberg ja käsikirjoittaja Lawrence Kasdan järjestivät tarinapalaverin Sherman Oaksissa, Los Angelesissa. Lucas esitteli ensin päähenkilönsä (edelleen nimellä Indiana Smith) ja elokuvan juonen, jonka jälkeen kaikki kolme alkoivat ideoida kohtauksia. Lucasin päämääränä oli tehdä elokuvasta yksi pitkä takaa-ajokohtaus, ja Spielberg kuvaili sitä ”huvipuistoajeluksi”. Osa ideoiduista kohtauksista ei mahtunut Kadonneen aarteen metsästäjiin, mutta niitä käytettiin Tuomion temppelissä. Palaveri äänitettiin ja sen puhtaaksikirjoitettu versio on luettavissa netissä.
Näyttelijän valinta
Spielberg ja Lucas kävivät läpi useita miesnäyttelijöitä, jotta löytäisivät sopivimman Indiana Jonesin esittäjän. Lopulta he päätyivät valitsemaan rooliin tuolloin suhteellisen tuntemattoman Tom Selleckin, joka kuitenkin jättäytyi pois projektista sitouduttuaan CBS:n televisiosarjaan Magnum (1980–1988), vaikka hänen roolinsa oli jo virallistettu. Tämän jälkeen rooliin palkattiin Harrison Ford, joka oli aiemmin työskennellyt Lucasin kanssa kolmessa elokuvassa: Svengijengi ’62 (1973), Tähtien sota (1977) ja Imperiumin vastaisku (1980). Ironisesti juuri Lucas vastusti Fordin palkkaamista, sillä hänen mielestään Ford sopi paremmin Han Soloksi. Lucas ei myöskään halunnut, että hänet ja Ford yhdistettäisiin aina samoihin elokuviin, kuten ohjaaja Martin Scorsese ja näyttelijä Robert De Niro, jotka tekivät useita elokuvia yhdessä. Spielberg ja Lucas pääsivät kuitenkin yhteisymmärrykseen, ja Fordia pyydettiin Indianan näyttelijäksi kolme viikkoa ennen kuvausten alkua. Sopimukseen oli lisätty pykälä kahdesta jatko-osasta. Ford ei halunnut suostua tähän Tähtien sodan jälkeen (sopimusta kirjoitettaessa kaksi kolmesta Tähtien sota -elokuvasta oli ilmestynyt), mutta myöntyi luettuaan Kadonneen aarteen metsästäjien käsikirjoituksen. Vaikka Ford oli tehnyt läpimurtonsa jo Tähtien sodassa ja sen jatko-osassa Imperiumin vastaiskussa, on väitetty että vasta Indiana Jonesin rooli teki hänestä supertähden.
Hahmon esikuva
Indiana Jonesin hahmo sai vaikutteita 1930-luvun Republic-tuotantoyhtiön sarjaelokuvista, joita sekä Spielberg että Lucas katsoivat nuorina. Hahmon varsinaisesta esikuvasta ei ole kuitenkaan varmuutta, ja eri arvostelijat ovat esittäneet erilaisia näkemyksiä.
Hahmon edeltäjinä ovat saattaneet olla vanhojen seikkailuelokuvien sankarit, kuten Fritz Langin elokuvan Hämähäkit (Die Spinnen, 1919) päähenkilö Kay Hoog. Puvustajana toiminut Deborah Nadoolman Landis taas on kertonut Inkojen salaisuus -elokuvan Harry Steelen vaikuttaneen varsinkin hahmon ulkonäköön. Myös sarjakuvasankari Tinttiä on verrattu Jonesiin: Kadonneen aarteen metsästäjien ilmestyttyä Spielberg luki arvostelun, jossa elokuvaa verrattiin Tintin seikkailut -sarjakuva-albumeihin. Spielberg ei ollut kuullut Tintistä aiemmin ja arvostelun luettuaan hän lähetti avustajansa ostamaan kaikki Tintti-sarjakuvat itselleen.
Tosielämän esikuvana on pidetty englantilaista tutkimusmatkailijaa ja upseeria Percy Harrison Fawcettia (1867–1925), jota on useissa yhteyksissä esitetty Indiana Jonesin tosielämän vastineeksi. Tämä teki useita tutkimusmatkoja Brasilian sademetsiin ja katosi lopulta vuonna 1925 viidakkoon.
Elämä
Henry Walton ”Indiana” Jones syntyi Princetonissa New Jerseyssä 1. heinäkuuta 1899 skotlantilaisen keskiajan kirjallisuuden professorin Henry Jonesin ja virginialaisen Anna Jonesin perheeseen. Poika otti kutsumanimensä Indianan perheensä samannimiseltä koiralta, josta hänellä oli paljon hyviä muistoja. Hän lähti vuonna 1908 isänsä ja äitinsä kanssa kaksi vuotta kestäneelle luentomatkalle, jonka aikana Indiana oppi puhumaan 27 kieltä, kuten ranskaa, italiaa, venäjää, arabiaa ja kreikkaa.
thumb|upright|[[River Phoenix esitti Indiana Jonesia Viimeinen ristiretki -elokuvan alkuun sijoittuneessa osiossa, jossa hän yritti saada haltuunsa Coronadon ristin.]]
Jonesin äiti kuoli tulirokkoon vuonna 1912. Saman vuoden kesällä Utahissa Jones yritti partioretkellä ollessaan pelastaa tutkimusmatkailija Francisco Vásquez de Coronadolle kuuluneen ristin miehiltä, jotka myöhemmin myivät sen tuntemattomalle keräilijälle. Seikkailun aikana Jones sai fedora-hattunsa ja alkoi kärsiä ofidiofobiasta pudottuaan konttiin täynnä käärmeitä. Jännitystä etsiessään hänet pakotettiin liittymään Pancho Villan joukkoihin vuonna 1916, ja hän joutui samana vuonna Lontoossa ollessaan värvätyksi Belgian armeijan riveissä ensimmäiseen maailmansotaan, jossa hän otti osaa Sommen taisteluun. Joskus 1920-luvulla Jones tutustui Abner Ravenwoodiin, joka opetti hänelle arkeologiaa. Jonesista tuli hänen paras oppilaansa ja ystävänsä. Jonesilla oli romanssi Abner Ravenwoodin tyttären Marionin kanssa, mikä katkaisi Jonesin välit Abneriin.
Indiana Jones työskenteli arkeologina ympäri maailmaa ja joutui moniin vaikeuksiin. Indiana Jones ja tuomion temppeli -elokuvassa kerrotaan, että Keski-Amerikassa häntä syytettiin haudanryöstäjäksi ja Madagaskarin sulttaani kielsi häntä enää tulemasta maahansa. Vuonna 1935 Indiana Jones matkusti Kiinaan, jossa hänet palkattiin etsimään Lohikäärmeen sydän -nimistä helmeä, jonka perässä olivat myös natsit. Myöhemmin Shanghaissa hän joutui pakenemaan kiinalaisia gangstereita ja paon yhteydessä hänen lentokoneensa putosi Intiaan, jossa Jones auttoi paikallisia kyläläisiä saamaan takaisin heidän pyhän kivensä tugeeni-kultilta.
Jones toimi toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltojen agenttina ja suoritti salaisia tehtäviä muun muassa Berliinissä. Teoistaan hänelle myönnettiin useita kunniamitaleja. Jonesilla oli sotavuosina aikaa myös arkeologialle. Vuonna 1941 hän lähti etsimään Mooseksen sauvaa Panamasta ja vuonna 1947 hän kohtasi neuvostoliittolaisia sotilaita estäessään näitä korjaamasta Baabelin tornin raunioissa sijaitsevaa konetta. Arkeologian ja vakoilutehtävien lisäksi hän kuului asiantuntijoihin, jotka ensimmäisinä tutkivat Roswellin tapausta vuonna 1947. Joskus ennen Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta -elokuvan tapahtumia Jones palasi takaisin Marshall Collegeen arkeologian opettajaksi. Vuonna 1957, etsiessään Akatorin kadonnutta kaupunkia, hän tapasi jälleen Marion Ravenwoodin ja sai tietää tämän synnyttäneen hänelle pojan, Henry Jones III:n. Jones ja Ravenwood rakastuivat toisiinsa uudelleen ja menivät naimisiin.
Indiana Jones Jr. -televisiosarjassa paljastetaan, että vuonna 1993 Indiana Jones asui New Yorkissa ja jatkoi 94 vuoden iästään huolimatta yhä arkeologian luennointia. Sarjassa kerrotaan, että hänellä on tytär (poika "Mutt" Williamsia ei mainita) ja useita lapsenlapsia. Jones on menettänyt oikean silmänsä, mutta syytä tähän ei kerrota.
Vaatteet ja aseet
thumb|Indiana Jonesin ruoska ja hattu yhdistetään kiinteästi hahmoon. Molemmat ovat nykyään näytillä [[Smithsonian-instituutti|Smithsonian-instituutin näyttelyissä. Nadoolmanin mukaan hattu kuului pukuun, koska sen avulla hahmo tunnistettaisiin valkokankaalta pelkän siluetinkin perusteella. ]]
Suunnittelu
Asukokonaisuuden suunnitteli Deborah Nadoolman Landis, jonka kanssa Spielberg oli aiemmin työskennellyt elokuvassa 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (ensimmäinen elokuva, jossa hän käytti puvustajaa), ja jonka hän palkkasi myös Kadonneen aarteen metsästäjiin. Ennen puvun suunnittelua Spielberg näytti Nadoolman Landisille ja avustaja Kelly Kimballille kaksi elokuvaa: Inkojen salaisuus (Secret of the Incas, 1954) ja Seikkailijoita Kiinassa (China, 1943). Landis on kertonut Jonesin pukeutumisen saaneen merkittävästi vaikutteita Charlton Hestonin roolihahmosta elokuvassa Inkojen salaisuus. Hestonin esittämä seikkailija Harry Steele pukeutui elokuvassa täysin samalla tavalla kuin Indiana Jones ja kantoi jopa ruoskaa vyöllään. Nadoolman on kertonut katsoneensa elokuvan useita kertoja Spielbergin, Lucasin ja Kadonneen aarteen metsästäjien käsikirjoittajan Lawrence Kasdanin kanssa ja olleensa yllättynyt, kun Lucas tai Spielberg ei ole myöhemmin kertonut elokuvan olleen heidän inspiraationsa lähde. Jonesin puvussa on pieniä eroavaisuuksia Steelen pukuun: esimerkiksi Indiana Jonesin fedora on huomattavasti pienempi kuin Harry Steelen käyttämä hattu.
Pukua sovitti ensimmäisenä Tom Selleck, josta piti alun perin tulla Indiana Jonesin näyttelijä. Harrison Fordin Indiana Jones ja viimeinen ristiretki -elokuvan kuvauksissa käyttämät hattu ja nahkatakki luovutettiin kuvausten jälkeen Smithsonian-instituutille vuonna 1989. Ruoska liitettiin instituutin kokoelmiin vasta vuonna 1999.
Mallit
Indiana Jones pukeutuu fedora-hattuun ja ruskeaan nahkatakkiin. Vyöllään hänellä on ruoska ja revolveri.
Vaatteiden valmistajat
Kolmessa ensimmäisessä elokuvassa käytetyt ruoskat valmisti David Morgan -yritys. Hatut toimitti ensimmäiseen kolmeen elokuvaa Herbert Johnson Hatters -yritys ja neljänteen elokuvaan alun perin Indiana Jones -fanien perustama AdventureBilt Hat Co. Nahkatakkeja valmistivat eri yritykset: Western Leather valmisti ensimmäisiin kolmeen elokuvaan useita lampaannahkatakkeja ja Wilson-yhtiö toimitti yhden lehmännahasta tehdyn takin, jota käytettiin Kadonneen aarteen metsästäjien rekkakohtauksessa paremman kestävyytensä vuoksi. Tony Nowak Original toimitti takit Kristallikallon valtakuntaan.
Tuotanto ja vastaanotto
Kolme ensimmäistä elokuvaa kuvattiin Elstreen studioilla Englannissa kuten Lucasin Tähtien sota -elokuvatkin. Ulkokuvauksia tehtiin Tunisiassa, Sri Lankassa, Espanjassa ja Venetsiassa. Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta kuvattiin kokonaan Yhdysvalloissa Downeyn, Sonyn, Paramountin, Warner Bros:in ja Universalin studioilla.
Kadonneen aarteen metsästäjät, 1981
thumb|[[John Williams (säveltäjä)|John Williams tekemässä musiikkia elokuvaan Kadonneen aarteen metsästäjät. Williams oli aiemmin tehnyt musiikin yhtä lukuun ottamatta kaikkiin Spielbergin ohjaamiin pitkiin elokuviin ja säveltänyt musiikin Lucasin Tähtien sota -elokuviin. Spielberg on myöhemmin sanonut, että hän halusi tehdä Kadonneen aarteen metsästäjistä elokuvan, jossa olisi seikkailua, maailmanympäri matkaamista ja hienoa John Williamsin musiikkia. ]] Ennen kuvausten alkua Lucas ja Spielberg palkkasivat käsikirjoittajaksi Lawrence Kasdanin, jonka kanssa he keskustelivat elokuvan aiheesta ja suunnittelemistaan toimintakohtauksista. Spielbergin mielestä varsinainen elokuva syntyi käsikirjoitusvaiheessa eikä Havaijilla, jossa Spielberg ja Lucas olivat ideoineet vain hahmon. Kasdan keksi muun muassa Marion Ravenwoodin hahmon, joka sai etunimensä hänen vaimonsa isoäidin nimestä ja sukunimensä losangelesilaiselta Ravenwood Court -kadulta.
Monet studiot hylkäsivät Kadonneen aarteen metsästäjien käsikirjoituksen eivätkä suostuneet tuottamaan sitä. Studiot suhtautuivat epäillen 20 miljoonan dollarin budjettiin, jonka Lucas oli suunnitellut elokuvalle, eivätkä halunneet Spielbergiä ohjaajaksi. Lopulta Paramount Pictures suostui tuottamaan elokuvan. Lucas tarjosi elokuvaa Paramountille riitaannuttuaan Tähtien sodat tuottaneen 20th Century Foxin kanssa.
Egyptiin sijoittuvat kohtaukset päätettiin kuvata Tunisiassa, joka oli kuvausryhmän kannalta helpompi vaihtoehto, koska sfinksiä tai pyramideja ei tarvinnut näyttää kuvissa. Kuvausten aikana Tunisiassa ryhmä kohtasi vaikeuksia: Harrison Ford kärsi vatsakivusta, ja kohtausta, jossa Indiana Jonesin piti taistella miekkailevaa arabisoturia vastaan, jouduttiin lyhentämään niin, että hän vain ampui tämän. Koska elokuvan tapahtumat sijoittuivat 1930-luvulle, kuvausryhmä joutui poistamaan 300 televisioantennia talojen katoilta. Kadonneen aarteen metsästäjiä tehdessään Spielberg oli asettanut henkilökohtaiseksi tavoitteekseen pysymisen budjetissa ja aikataulussa, sillä hänen aiemmat elokuvansa Tappajahai (1975), Kolmannen asteen yhteys (1977) ja 1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979) olivat kaikki ylittäneet annetun budjettinsa ja myöhästyneet aikataulusta. Kadonneen aarteen metsästäjät valmistuikin 17 päivää etuajassa, ja sen tuotantokustannukset pysyivät tarkasti suunnitellussa budjetissa. Elokuva oli vuoden 1981 tuottoisin elokuva Pohjois-Amerikassa, ja sai kriitikoilta innostuneen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 94 prosenttia heistä on antanut elokuvalle myönteisen arvion. Kadonneen aarteen metsästäjät sai neljä Oscar-palkintoa.
Indiana Jones ja tuomion temppeli, 1984
thumb|Maailman karttaan on merkitty Indiana Jonesin liikkuminen kolmen ensimmäisen elokuvan aikana. Spielbergin ideana oli alusta alkaen tehdä elokuva, jonka päähenkilöt liikkuisivat ympäri maailman. Punainen = Kadonneen aarteen metsästäjät Vihreä = Tuomion temppeli Sininen = Viimeinen ristiretki. Spielbergin mukaan Lucas halusi käyttää elokuvasarjassa samaa kaavaa kuin Tähtien sota -sarjassaan. Tämän mukaan trilogian toisen osan tulisi olla synkempi kuin edeltäjän (Imperiumin vastaisku oli Lucasin mielestä paljon synkempi kuin edeltävä Tähtien sota). Steven Spielberg oli eronnut ja Lucas itse oli keskellä avioeroprosessia elokuvan kirjoitusvaiheessa. Lucas uskoo, että tästä syystä he ehkä tiedostamattaan halusivat tehdä synkän elokuvan. Lisäksi Lucas oli päättänyt, ettei haluaisi kierrättää ideoita aiemmasta elokuvasta, joten natsit ja Marion Ravenwood jätettiin tietoisesti pois jatko-osasta. Tämä tuotti kuitenkin ongelmia, sillä uuden vihollisen keksiminen oli Lucasin mukaan vaikeaa. Tarinan keksiminen tuotti vaikeuksia, ja Lucas on kertonut heidän vain heitelleen ideoita, joissa esiintyi kiinalainen apinakuningas tai kummitteleva linna. Elokuva sijoitettiin vuoteen 1935, eli sen tapahtumat sijoittuvat aikaan ennen Kadonneen aarteen metsästäjiä. Tämäkin oli tietoinen ratkaisu, koska Lucas halusi välttää kysymykset siitä, mihin Ravenwood on kadonnut.
Elokuva ei ollut yhtä menestyksekäs kuin edeltäjänsä, mutta se oli silti vuoden kolmanneksi tuottoisin elokuva. Arvostelijat eivät pitäneet elokuvasta yhtä paljon kuin sen edeltäjästä, ja Willie Scottin näyttelijä Kate Capshaw muistaa, että hänen roolihahmoaan haukuttiin paljon. Elokuva kiellettiin Intiassa sen ilmestyttyä, koska elokuva näytti intialaiset negatiivisessa valossa. Kielto on myöhemmin purettu. Nykyään Tuomion temppelillä on 85 prosentin ”tuore”-arvosana Rotten Tomatoesissa.
Elokuva sai alun perin ikärajasuosituksen PG (Parental Guidance, vanhempien seurassa). Tuohon aikaan Yhdysvalloissa oli käytössä vain kaksi suositusta: kaikille sopiva PG ja lapsilta kielletty R. Monet vanhempiensa mukana elokuvaa katsomaan tulleet lapset järkyttyivät ja joutuivat poistumaan teatterista kesken elokuvan, osa itkien. Elokuvan sisältämän väkivallan takia luotiin kokonaan uusi luokitus, PG-13, koska elokuvan ei katsottu sopivan kumpaankaan olemassa olevaan luokkaan. George Lucas on puolustanut elokuvaa sanomalla, että sen oli tarkoituskin olla pelottava. Hän on kuitenkin sanonut, ettei pidä siitä yhtä paljoa kuin muista Indiana Jones -elokuvista. Spielberg on sanonut, ettei ”Indy 2 kuulu parhaimpiin hetkiini”, mutta on myös todennut, että hänellä on erityinen suhde Tuomion temppeliin, koska hän tapasi tulevan vaimonsa Kate Capshaw'n kuvauksissa.
Indiana Jones ja viimeinen ristiretki, 1989
thumb|upright|Kolmatta Indiana Jones -elokuvaa kuvattiin myös [[Petra (kaupunki)|Petran kalliokaupungissa, josta näkyy tässä kuvassa pieni osa kallioseinämien välistä. Petrassa käyvien turistien määrä kasvoi huomattavasti sen jälkeen, kun elokuva oli ilmestynyt. ]] Koska synkkä Tuomion temppeli oli saanut kriitikoilta kielteisemmän vastaanoton kuin Kadonneen aarteen metsästäjät, Lucas päätti vuonna 1985 alkaessaan käsikirjoittaa kolmatta Indiana Jones -elokuvaa, että se palaisi takaisin ensimmäisen osan kevyempään tunnelmaan. Alun perin Spielberg ei innostunut tarinakokouksissa esille tulleesta ideasta, jossa ehdotettiin Graalin maljan etsintää elokuvan aiheeksi, koska se toi hänelle mieleen elokuvan Monty Pythonin hullu maailma. Lucaskin kiinnostui enemmän jo Tuomion temppelin käsikirjoitusvaiheessa esitetystä kiinalaiseen mytologiaan liittyvästä Apinakuningas-seikkailusta. Käsikirjoittajaksi palkattiin Chris Columbus, joka kirjoitti Indiana Jones and the Monkey King -elokuvakäsikirjoituksen sanasta sanaan Lucasin ja Spielbergin toiveiden mukaan. Columbus sai kuitenkin potkut. Myöhemmin Apinakuningas-konseptista luovuttiin ja tekijät palasivat takaisin Graalin maljan pariin. Spielberg piti aihetta edelleen tylsänä, ja Lucas keksi liittää siihen itse keksimänsä legendan, jonka mukaan Graalista juominen toisi ikuisen elämän. George Lucas ja Jeffrey Boam kirjoittivat lopullisen käsikirjoituksen, jossa esiteltiin Henry Jones, Indiana Jonesin isä, keskiajan kirjallisuuden ja Graalin myytin asiantuntija. Hahmo oli Spielbergin keksimä, sillä kaikesta huolimatta Graalin etsintä oli hänestä tylsä lähtökohta tarinalle. Hän on kertonut sen sijaan halunneensa tehdä Graalin etsinnästä metaforan isälle ja pojalle, jotka etsivät ja lopulta löytävät toisensa Graalin avulla.
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta, 2008
thumb|left|Tuotantoryhmä lavastaa rakennuksia 1950-luvun mallisiksi [[New Havenissa, Connecticutissa Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta -elokuvan kuvauksia varten.]] Spielberg on kertonut puheiden jatko-osasta alkaneen noin viisi vuotta Viimeisen ristiretken jälkeen. Markkinoidessaan erästä elokuvaa häneltä kysyttiin toistuvasti, koska hän tekee seuraavan Indiana Jones -elokuvan. Harrison Ford otti ehdotuksen vakavasti ja ehdotti uuden Indiana Jonesin tekemistä Spielbergille, joka kuitenkin kieltäytyi. Ford sai kuitenkin Lucasin innostumaan ajatuksesta, ja yhdessä he suostuttelivat Spielbergin mukaan. Spielberg uskoi kuitenkin pitkään, ettei hän ohjaisi itse kyseistä elokuvaa vaan palkkaisi jonkun nuoren ohjaajan tekemään sen. Häntä huolestutti erityisesti, miten yleisö suhtautuisi 60-vuotiaaseen Harrison Fordiin pääosassa.
Indiana Jones and the Dial of Destiny, 2023
George Lucas sanoi Cannesin elokuvajuhlilla 2008, että viides elokuva on mahdollinen. Hän hahmotteli tuolloin, että Shia LaBeoufin esittämä Mutt Williams ottaisi sarjan päähenkilön paikan Fordilta, joka esiintyisi uudessa elokuvassa samankaltaisessa roolissa kuin Sean Connery Viimeisessä ristiretkessä. Elokuussa Lucas oli kuitenkin muuttanut mieltään: ”Indiana Jones on Indiana Jones. Harrison Ford on Indiana Jones”, Lucas vakuutti. Kun Harrison Fordilta kysyttiin, ottaako Mutt Williams Kristallikallon valtakunnassa hänen paikkansa elokuvasarjan päähenkilönä, Ford vastasi: ”Mitä te puhutte? Se on minun. Haluaisin tehdä uuden Indiana Jones -elokuvan. George Lucas työstää ideaa parasta aikaa. Shia voi hankkia oman hattunsa. Minä ansaitsin omani.”
Myöhemmin Lucasfilm myytiin Disneylle, ja sitä myöten oikeudet muun muassa uusien Tähtien sota- ja Indiana Jones -elokuvien tekemiseen siirtyivät studiolle. Toukokuussa 2015 Kathleen Kennedy Lucasfilmiltä kertoi Vanity Fair -lehdelle, että viides elokuva on tulossa, mutta sen käsikirjoittamista ei ollut vielä aloitettu. Maaliskuussa 2016 Disney kertoi, että elokuva tulee ensi-iltaan 19. heinäkuuta 2019 ja että Spielberg palaa ohjaajaksi ja Ford pääosaan. Elokuvan käsikirjoitti neljännen elokuvan tapaan David Koepp. John Williams palaa säveltäjäksi. Williams on säveltänyt musiikit kaikkiin Indiana Jones -elokuviin.
Huhtikuussa 2017 ensi-iltaa siirrettiin ja uudeksi ensi-iltapäivämääräksi ilmoitettiin 10. heinäkuuta 2020. Maaliskuussa 2018 Spielberg kertoi elokuvan sijoittuvan 1960-luvulle. Kesäkuussa 2018 Jonathan Kasdan kiinnitettiin projektiin uudeksi käsikirjoittajaksi, minkä seurauksena suunnitelma tuotanto huhtikuussa 2019 peruuntui ja elokuvan kerrottiin tulevan saamaan myöhemmin uuden ensi-iltapäivämäärän. Heinäkuussa uudeksi ensi-iltapäivämääräksi ilmoitettiin 9. heinäkuuta 2021. Helmikuussa 2020 Spielberg vetäytyi ohjaajan paikalta antaakseen nuorempien ohjaajien esittää oman näkökulmansa Indiana Jonesista. James Mangold osallistui aloitteleviin neuvotteluihin elokuvan ohjaamisesta, ja Spielberg jatkoi tuottajana. Huhtikuussa 2020 elokuvan ensi-iltaa siirrettiin jälleen uudelle päivämäärälle: 29. heinäkuuta 2022. Lokakuussa 2021 Disney joutui siirtämään useiden elokuviensa ensi-iltaa ja ilmoitti viidennen Indiana Jones -elokuvan uudeksi ensi-illaksi 30. kesäkuuta 2023.
Vaikutus
Indiana Jones -elokuvien jälkeen julkaistiin niistä huomattavasti vaikutteita ottaneita seikkailuelokuvia ja tv-sarjoja. Ensimmäinen televisiosarja, joka oli selkeästi ottanut vaikutteita Kadonneen aarteen metsästäjistä oli Kultainen apina (Tales of the Gold Monkey, 1982), joka ilmestyi vain vuotta elokuvan jälkeen. Ensimmäisiä elokuvia olivat Vihreän timantin metsästys (Romancing The Stone, 1984) ja Kuningas Salomonin kaivokset (King Solomon's Mines, 1985), joissa kummassakin nähdään Indiana Jones -vaikutteinen sankarihahmo. Myös yhdysvaltalaiset arkeologit ovat antaneet tunnustusta Indiana Jonesille. Archaeological Institute of American (AIA) julkaiseman Archaeology-lehden toimittajan mukaan Indiana Jones on huono arkeologi, mutta loistava arkeologian puolestapuhujana. Lehden vuoden 2008 touko–kesäkuun numero julkaisi artikkelin, jossa se palkitsi Indy Spirit Awardilla arkeologeja, jotka ovat parhaiten toteuttaneet Indiana Jonesin henkeä. Toukokuussa 2008 Archaeological Institute of America valitsi Harrison Fordin johtokuntaansa. AIA:n puheenjohtajan C. Brian Rosen mukaan Harrison Fordin merkitys yleisön kiinnostuksen kasvattamisen arkeologisiin tutkimuksiin on ollut merkittävä.
Videopeleissä ja sittemmin elokuvissa seikkaileva Lara Croft -hahmo on ottanut selkeitä vaikutteita Indiana Jonesista. Hahmo on toiminut innoituksena myös Disney-yhtiön sarjakuvissa seikkailevalle Indiana Hopolle.
Kadonneen aarteen metsästäjät innosti vuonna 1981 kolme 12-vuotiasta poikaa, Eric Zalan, Chris Strompolosin ja Jayson Lambin, kuvaamaan elokuvasta oman versionsa. Versio valmistui vuonna 1988, seitsemän vuotta myöhemmin. Elokuva kuvattiin noin 5 000 dollarin budjetilla, ja se jäljitteli esikuvaansa tarkasti. Elokuva saavutti yllättäen suosiota, kun Harry Knowles otti sen mukaan Butt-Numb-A-Thon-elokuvafestivaaleille. Tekijät lahjoittivat kaikki elokuvasta saamansa voitot hyväntekeväisyyteen. Alkuperäisen elokuvan tekijätkin päättivät katsoa tekijänoikeusrikkomusta läpi sormien, ja uuden version tekijät saivat kutsun niin Lucasin Skywalker Ranchille kuin Spielbergin omistamalle Amblin-studioillekin.
Indiana Jones Junior, 1992–1993
Indiana Jones Junior (The Young Indiana Jones Chronicles, 1992–1993) oli 44-osainen televisiosarja. Se esitettiin Suomessa MTV3-kanavalla vuosina 1993–1995. Vastaavana tuottajana toimi Indiana Jones -elokuvatkin tuottanut George Lucas. Sarja käsitteli Indiana Jonesin nuoruutta, ja yhdistävänä tekijänä tarinoiden välillä toimi 94-vuotias Indiana Jones (George Hall). Hän pohjusti tarinaa New Yorkissa kertomalla nuoruuden seikkailuistaan, joissa esiintyi pääosassa joko 17-vuotias (Sean Patrick Flanery) tai 10-vuotias Indiana Jones (Corey Carrier). Jaksojen tapahtumat sijoittuivat vuosien 1908–1910 ja 1916–1920 välille sekä vuoteen 1993, jolloin vanha Indiana Jones kertoi tarinaa.
Sarjan tekeminen
Sarjan ohjaajina toimi useita eri henkilöitä jaksosta riippuen. Lucas päätyi tähän ratkaisuun, koska hän halusi jokaisen sarjan jakson antavan erilaisen näkökulman tarinaan. Terry Jones, Joe Johnston ja Vic Armstrong, joka oli toiminut Harrison Fordin sijaisnäyttelijänä useissa elokuvissa, olivat muutamia sarjan ohjaajista. Moni tunnettu näyttelijä, kuten Daniel Craig, Anne Heche, Christopher Lee ja Catherine Zeta-Jones, esiintyi sarjassa vierailevana tähtenä. Sarjaa oli mukana kirjoittamassa useita käsikirjoittajia, kuten Frank Darabont ja Prinsessa Leiaa Tähtien sota -elokuvissa esittänyt Carrie Fisher.
Sarjaa kuvattiin Afrikassa, Intiassa, Euroopassa, Egyptissä ja Kiinassa. Jaksojen budjetti oli yhtä suuri kuin Ihmemies MacGyverissa ja Aikahypyssä, mikä tarkoitti noin 1,5 miljoonan dollarin budjettia jaksoa kohti. Sarjan teossa yritettiin säästää rahaa kuvaamalla useita jaksoja samoissa paikoissa ja leikkaamalla jaksot kuntoon Lucasin omistamalla Skywalker Ranchilla. Koska sarja oli tyyliltään sivistävä, siinä esiteltiin monia historiallisia tapahtumia ja henkilöitä. Sarjan kuluessa Indy tapasi monia 1900-luvun alkupuolella eläneitä kuuluisia henkilöitä, kuten Winston Churchillin, Ernest Hemingwayn, Pablo Picasson, Sigmund Freudin ja Mata Harin.
Vastaanotto
thumb|[[George Hall esitti 94-vuotiasta Indiana Jonesia tv-sarjassa. Jones on menettänyt silmänsä jossakin vuosien 1957–1993 välillä, mutta syytä tähän ei kerrota. Hall toimi tarinan kertojana, mutta sarjan myöhemmistä versioista hänen osuutensa leikattiin pois. ]]
Kun George Lucas esitteli ensimmäisten jaksojen käsikirjoituksia ABC:n johdolle, he yllättyivät. Lucasin mukaan he ihmettelivät, missä kaikki toiminta on. Sarjaa arvosteltiin ensimmäisten esitysten yhteydessä sekavuudesta sillä katsojat eivät Lucasin mukaan pitäneet ratkaisusta kertoa Indiana Jonesin nuoruuden kahdesta eri vaiheesta. Kerrontaa vaikeutti myös se, ettei sarjan jaksoja esitetty kronologisessa järjestyksessä. Tämän lisäksi tarinaa sekoittivat eri ohjaajien erilaiset näkemykset, jotka saattoivat olla hyvinkin erilaisia. Ohjaajille ei käsikirjoittajien tapaan tarjottu mahdollisuutta keskustella näkemyksistään toistensa kanssa.
Osa sarjan jaksoista jäi esittämättä ABC:n peruutettua sen 1993 huonojen katsojalukujen takia. Katsojien ja kanavan arvostelusta huolimatta sarja sai kriitikoilta positiivisemman vastaanoton. New York Times sanoi sen olevan ”vaikuttavin viikoittainen televisiosarja”, Time piti sitä kunnianhimoisena ja tyylikkäänä ja Wall Street Journal sanoi sen vastaavan vaikuttavuudessaan elokuvia.
Myöhemmät versiot
Lucas oli hyvin pettynyt sarjan päätyttyä ennenaikaisesti. Hän on kuvaillut sitä hauskimmaksi tekemäkseen projektiksi ja korostanut, ettei aikonutkaan tehdä sarjasta kaupallista menestystä. Vuonna 1996 George Lucas leikkasi sarjan tapahtumat uudelleen aikajärjestykseen, yhdisteli jaksoja ja jätti George Hallin kertojanäänen pois, jolloin sarjasta muokattiin 23 tv-elokuvaa. Lisäksi Lucas kuvasi uutta materiaalia, jotta tapahtumien väliin jäävistä aukoista huolimatta tarina kulkisi sujuvasti eteenpäin. USA Network ja BBC1 esittivät elokuvat.
Kirjat
Ensimmäinen Indiana Jones -kirja oli Campbell Blackin kirjoittama Kadonneen aarteen metsästäjät -elokuvaan perustuva Raiders of the Lost Ark (1981), jonka kustansi Ballantine Books. Tätä seurasivat seuraaviin elokuviin perustuvat kirjat Indiana Jones and the Temple of Doom (1984) ja Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989, julkaistu myös suomeksi), joka oli ensimmäinen Rob MacGregorin kirjoittama Indiana Jones -kirja. Hän kirjoitti tämän jälkeen vielä kuusi Indiana Jones -kirjaa vuosina 1991–1992 Bantam Books -kustantamolle. Kirjat eivät perustuneet elokuviin ja sijoittuivat 1920-luvulle. Hänen teoksissaan Indiana meni naimisiin Deirdre Campbell -nimisen naisen kanssa. Tämän jälkeen kirjasarjaa jatkoivat Martin Caidin, joka kirjoitti kaksi Indiana Jones -kirjaa vuosina 1993–1994, ja Max McCoy, joka kirjoitti neljä kirjaa hahmosta vuosina 1995–1999.
Saksalainen Wolfgang Hohlbein kirjoitti vuosien 1990–1994 aikana kahdeksan saksankielistä Indiana Jones -romaania Goldmann Publishing -kustantamolle. Hohlbeinin kirjat on käännetty vain hollanniksi, ja ne sijoittuvat yhtä lukuun ottamatta vuosien 1938 ja 1944 välille. Suomen kielellä on julkaistu neljä Indiana Jones -romaania, joista ensimmäinen oli Otavan kustantama ja loput WSOY:n julkaisemia.
Sarjakuvat
Marvel Comics alkoi tuottaa Indiana Jones -sarjakuvia Kadonneen aarteen metsästäjien ilmestyttyä 1981. He olivat tyytyväisiä George Lucasin Tähtien sota -elokuviin perustuvien sarjakuvien menestykseen, mikä saattoi vaikuttaa päätökseen aloittaa Indiana Jones -sarjakuvien tekeminen. Ensimmäinen sarjakuva oli toisinto elokuvan juonesta, mutta Marvel julkaisi myös nimellä Further Adventures of Indiana Jones itsenäisiä tarinoita, joissa Marion Ravenwood esitettiin poikkeuksellisesti Jonesin vakiotyttöystävänä. Lehteä ilmestyi 34 numeroa Yhdysvalloissa, minkä lisäksi Marvel julkaisi kaksi elokuviin Tuomion temppeli ja Viimeinen ristiretki perustuvaa sarjakuvaa. Suomeksi julkaistiin 17 numeroa vuosien 1984–1986 aikana nimellä Indiana Jones.
Myöhemmin vuonna 1991 Dark Horse Comics alkoi tuottaa sarjakuvia Indiana Jonesin seikkailuista. Se julkaisi vuoteen 1996 mennessä kahdeksan kokonaista tarinaa (jaettuna useisiin osiin). Lisäksi vuonna 1993 Dark Horse teki sarjakuvaversiot Indiana Jones Jr. -tv-sarjan 12 ensimmäisestä jaksosta. Vuonna 2008 Dark Horse julkaisi viimeisimmän Indiana Jones -sarjakuvansa, Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta, joka noudatti elokuvan juonta.
Huvipuistolaitteet
Indiana Jones Epic Stunt Spectacular! esittelee vierailijoille, kuinka Kadonneen aarteen metsästäjät -elokuvan stuntteja tehtiin, ja halukkaat katsojat saavat osallistua esitykseen. Indiana Jones et le Temple du Péril (ransk. Indiana Jones ja tuomion temppeli) on perinteinen vuoristorata, jossa temppelin raunioita muistuttava rata kierretään kaivoskärryä muistuttavissa vaunuissa. Indiana Jones Adventure: Temple of the Forbidden Eye ja Temple of the Crystal Skull ovat kaksi lähes identtistä kiertoajelua, jossa laitteen vierailijat pääsevät kulkemaan mukana Indianan seikkailussa. Radat koostuvat erilaisista hämäristä kammioista, joita ovat esimerkiksi Bug Room ja Snake Chamber.
Tietokone- ja videopelit
Ensimmäinen Indiana Jones -peli Raiders of the Lost Ark oli Atarin julkaisema lisenssipeli ja perustui juoneltaan löyhästi ensimmäiseen elokuvaan.
Lisenssipelien lisäksi on julkaistu useita Indiana Jones -nimisiä pelejä, jotka eivät perustu mihinkään tiettyyn elokuvaan. Ensimmäinen näistä oli Mindscapen kehittämä Indiana Jones in the Lost Kingdom, joka julkaistiin vuonna 1984. Ensimmäinen PC:lle julkaistu graafinen peli, joka ei perustunut elokuvaan, oli LucasArtsin kehittämä Indiana Jones and the Fate of Atlantis, joka julkaistiin Indiana Jones and the Last Crusade -pelin tavoin kahtena eri versiona, joille oli annettu nimet The Action Game ja The Graphic Adventure. Action Game -versio oli arcade-seikkailupeli, kun taas Graphic Adventuressa keskityttiin pulmien ratkaisuun. Indiana Jonesilla oli ensimmäistä kertaa pelissä ääni, jonka Doug Lee antoi hänelle. Vuonna 1999 julkaistiin ensimmäinen Indiana Jones -aiheinen 3D-peli Indiana Jones and the Infernal Machine, joka toimi samalla jatko-osana The Fate of Atlantis -pelille. Peli oli ottanut vaikutteita Tomb Raider -peleistä ja sijoittui vuoteen 1947, yhdeksän vuotta Viimeinen ristiretki -elokuvan jälkeen. Jonesin vastustajina nähtiin ensimmäistä kertaa neuvostoliittolaiset. Pelille on julkaistu kaksi 3D-grafiikkaa käyttävää jatko-osaa, Indiana Jones and the Emperor’s Tomb (2003) ja Indiana Jones and the Staff of Kings (2009).
Karl Ekman
Karl Ekman voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä
Dawran Anessin piirikunta
Dawran Anessin piirikunta sijaitsee Jemenissä Dhamarin maakunnassa. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 121 553.
Luettelo valtioista, joilla on vain yksi maarajanaapuri
Tämä on luettelo valtioista, joilla on vain yksi maarajanaapuri.
Alfred Hauge
Tausta
Alfred Hauge kasvoi Sjernarøyn saarella Ryfylken maakunnassa Rogalandissa. Hänen isänsä oli maanviljelijä Kolbein Andersson Hauge (1889–1972) ja äitinsä Marianne Rasmusdotter Auglænd (1893–1967). Lapsuusympäristö vaikutti hänen tuotantoonsa jatkuvasti. Hauge kävi koulua Brynessa ja suoritti ylioppilastutkinnon Vossissa 1935, minkä jälkeen hän aloitti teologian opinnot Oslossa. Opintojen keskeydyttyä hän suoritti opettajatutkinnon 1939. Hän avioitui Kirsten Væhlen (1918-99) kanssa 1940.
Elämä ja ura
Alfred Hauge oli opettajana Karmøyssa ja Stavernissa vuoteen 1945 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli Ansgar Forlag -kustantamossa vuoteen 1951. Lehtimieskauden jälkeen Vårt Land -lehdessä Hauge oli Ryfylke Folkehøgskulen rehtorina Sandissa 1952–1953. Seuraavat kolme vuosikymmentä Hauge toimi kirjailijana ja sen ohella toimittajana Stavanger Aftenbladissa.
Tuotanto
Kirja Vegen til det døde paradiset (1951) mursi realistisen ilmaisumuodon ja loi modernia legendakertomusta. Kirja oli myös ensimmäinen, jonka Hauge julkaisi Gyldendal-kustantamon kanssa. Hauge koki hermoromahduksen 1952–1953, mikä vaikutti hänen teoksiinsa ja toi niihin enemmän visionäärisiä kykyjä. Vuonna 1955 ilmestynyt Ingen kjenner dagen sisältää elementtejä kirjailijan omista kokemuksista. 1960-luvun alussa Hauge aloitti trilogian Cleng Peersonista ja siirtolaisuudesta Amerikkaan.
Näyt ja unet alkoivat näytellä yhä suurempaa osaa Haugen tuotannosta ja romaani Mysterium (1967) käsitteleekin lähes yksinomaan niitä. Se on matka ihmisen sisaiseen elämään, joka samalla antaa uuden näkökulman kärsimyksen ongelmaan. Mysterium oli myös ensimmäinen kirja, joka sijoittui Utstein-nimiseen luostariin maantieteellisenä ja temaattisena keskuksena, mikä jatkui koko hänen lopputuotantonsa ajan. Vuoden 1951 Vegen til det døde paradiset heräsi uudelleen eloon vuonna 1968 kirjana Legenden om Svein og Maria. Näyt ovat keskeisessä osassa myös runokokoelmassa Det evige sekund (1979).
Utsteinin luostariin kytkeytyy myös vuodesta 1974 kirjoitettu trilogia Århundre Perlemorstrand yhdistelee uskonnollisia ja syvyyspsykologisia teemoja lapsuusmaisemiin Ryfylkessä samalla, kun Hauge kertojana tulee esiin käyden jatkuvaa keskustelua lukijansa kanssa. Romaanissa Leviathan Hauge nivoo kärsimyksen ja myötäkärsimyksen raamatulliseen Leviathan-petoon toimien kolmella eri aikatasolla. Hänen viimeinen kaunokirjallinen teoksensa Serafen luo hyvän ja pahan välistä jännitettä useilla aikatasoilla - Mustasta surmasta vuoteen 2000 sijoittuvaan tulevaisuudenvisioon saakka. Teos on myös tavallaan kooste lähes kaikista kirjallisista tekniikoista, joita Hauge käytti tuotannossaan.
Kaunokirjallisuuden lisäksi Alfred Hauge kirjoitti omaelämäkerralliset kirjat Barndom, Ungdom sekä Manndom. Sen lisäksi hän kirjoitti Hans Nielsen Haugen ja Gordon Johnsonin elämäkerrat, useita lastenkirjoja, näytelmiä, runoja ja kulttuurihistoriallisia teoksia. Myös hänen Stavanger Aftenbladissa julkaistuja kirjoituksiaan, esseitä ja muita tekstejä on julkaistu kootusti kirjamuodossa.
Tikkurilan lukio
Tikkurilan lukio (TILU) on Vantaan Tikkurilan suuralueen Jokiniemen kaupunginosassa toimiva suomenkielinen suurlukio. Suomenkielisen opetuksen lisäksi lukion oppimäärän voi suorittaa englanninkielisellä IB-linjalla. Tikkurilan lukiossa opiskelee noin 1 250 opiskelijaa, ja opettajia on yli 70. Vuoden 2016 alussa Tikkurilan lukioon liitettiin hallinnollisesti myös Vantaan aikuislukio, jota käy noin 240 aikuisopiskelijaa.
Nykymuotoinen Tikkurilan lukio syntyi vuonna 2001, kun Tikkurilan alueen kaksi lukiota, Tikkurilan lukio (perustettu 1952) ja Simonkylän lukio (perustettu 1965), yhdistyivät. Uusi moderni lukiorakennus otettiin käyttöön lokakuussa 2002.
Jo ennen liitosta Tikkurilan lukio oli oppilasmäärältään Suomen suurimpia lukioita. Esimerkiksi vuosina 2012 ja 2013 Opetushallitus listasi Tikkurilan lukion opiskelijamäärältään Suomen toiseksi suurimmaksi lukioksi Eiran aikuislukion jälkeen. Liitoksen jälkeen Tikkurilan lukiosta on tullut Pohjoismaiden suurin lukio. Vuonna 2015 Suomessa oli Tilastokeskuksen mukaan yhteensä 18 vähintään tuhannen opiskelijan lukiota.
Koulurakennus ja tilat
Tikkurilan lukio sijaitsee samalla tontilla Jokiniemen koulun kanssa ja kuuluu ns. Jokiniemen koulukampukseen. Lukiossa on avoin langaton verkko, kirjasto, liikuntasali, pieni kuntosali, tilavat luokat sekä ammattiteatteritasoinen auditorio, jossa järjestetään myös useita koulun ulkopuolisia tilaisuuksia.
Opiskelutarjonta ja keskiarvorajat
Vuosina 2019 ja 2020 Tikkurilan lukion yleislinjan keskiarvoraja oli 8,25. Vuonna 2015 alin hyväksytty pistemäärä kansainväliselle IB-linjalle oli 13,75.
Menestys
Tikkurilan lukiosta kirjoitti Yleisradion lukiovertailun mukaan esimerkiksi keväällä 2013 yhteensä 302 ylioppilaskokelasta ja keväällä 2015 yhteensä 292 kokelasta. Pakollisten lukuaineiden aineiden tulosten perusteella Tikkurilan lukio sijoittutui maan lukioiden parhaimpaan kolmannekseen. Syksyllä 2015 lukiosta valmistui 24 ylioppilasta ja kansainväliseltä IB-linjalta valmistui 28 IB-ylioppilasta. Keväällä 2016 ylioppilaaksi kirjoitti 298 keskiarvolla 4,47 (asteikolla I-L, eli keskiarvo 2016 oli C:n ja M:n välillä).
Vantaan aikuislukio
Tikkurilan lukion rakennusta käyttää myös noin 240 opiskelijan Vantaan aikuislukion Tikkurilan toimipiste.
Vuoden 2016 alusta Vantaan aikuislukio yhdistyi hallinnollisesti Tikkurilan lukioon. Vantaan aikuislukio on iltalukio, jolla on toimipiste Tikkurilan lisäksi Myyrmäen suuralueella Martinlaakson lukion yhteydessä. Opetus on jaettu viiteen 7–8 viikon mittaiseen jaksoon. Oppitunnit ovat näiden jaksojen aikana maanantaista torstaihin iltaisin kello 17–20.
Eindhoven Kemphanen
Eindhoven Kemphanen on jääkiekkojoukkue Eindhovenista. Joukkue pelaa Alankomaiden ja Belgian yhteisessä pääsarjassa BeNe Leaguessa.
Pelaajat
päivitetty XX.XX.XXXX
The New Addams Family
Sarja on 1990-luvun päivitetty versio alkuperäisestä, 1960-luvun The Addams Family -televisiosarjasta. Addams Family – Sukukokous -elokuvassa (1998) Wednesdayn roolia esittänyt Nicole Fugure näyttelee myös sarjassa perheen tytärtä Wednesday Addamsia.
Aurauskulma
Aurauskulma on käytännössä aina säädettävissä. Aurauskulma säädetään käytännössä aina ohjausmekanismissa olevista raidetangoista.
Virheellinen aurauskulma ilmenee ajoneuvon huonona suuntavakavuutena tai hitaana ohjausvasteena, renkaiden epätasaisena kulumisena ja joskus myös ohjauspyörä voi olla eri suunnassa kulkusuuntaan nähden. Myös polttoainetta saattaa kulua enemmän.
Muut kulmat
thumb|left|80px|Negatiivinen camber thumb|right|220px|Positiivinen caster ajoneuvon keulan ollessa vasemmalla ja punaisen janan muodostaessa ohjausakselin
Ajoneuvojen pyörissä on myös muita kulmia kuin aurauskulma. Tällaisia ovat esimerkiksi camber (pystykallistuma: -sisäänpäin,+ulospäin), caster (olkatapin takakallistuma) sekä KPI (olkatapin sivukallistuma).
Colin Firth
Colin Andrew Firth (s. 10. syyskuuta 1960 Grayshott, Hampshire) on englantilainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Jane Austenin romaaniin perustuvan Ylpeys ja ennakkoluulo -televisiosarjan Herra Darcyna ja samaan romaaniin löyhästi perustuvien Bridget Jones -elokuvien Mark Darcyna. Firthin huomattavin rooli oli elokuvassa Kuninkaan puhe, josta hän muiden palkintojen ohella voitti parhaan miespääosan Oscarin. 2010-luvulla hänen imagonsa myös muuttui hurmurista herrasmiesagentiksi Kingsman-elokuvien myötä.
Tausta ja ura näyttelijänä
Firth vietti lapsuutensa alun Nigeriassa ja palasi Englantiin viisivuotiaana aloittaakseen koulunkäynnin Winchesterissä. Colin päätti noin 15-vuotiaana alkaa näyttelijäksi, hän opiskeli kaksi vuotta Drama Centre -teatterikoulussa ja esitti pääosaa näytelmässä Hamlet. Hänen ensimmäinen esiintymisensä valkokankaalla tapahtui elokuvassa Vakoojan tarina. Osastaan tv-elokuvassa Kuningattaren ja isänmaan puolesta hän sai Bafta-ehdokkuuden sekä Royal Television Societyn parhaan näyttelijän palkinnon. Hän on saanut Bafta-ehdokkuuden myös herra Darcyn roolistaan vuonna 1995 valmistuneessa televisiosarjassa Ylpeys ja ennakkoluulo. Firth voitti Oscarin parhaasta miespääosasta vuonna 2011 näyteltyään änkytyksensä kanssa kamppaillutta Yrjö VI:ta elokuvassa Kuninkaan puhe. Vuonna 2016 hän tuotti elokuvan Loving.
Yksityiselämä
Kuvatessaan elokuvaa Valmont Firth tapasi näyttelijä Meg Tillyn, johon omien sanojensa mukaan rakastui ensi silmäyksellä, mutta hänellä kesti hiukan aikaa ymmärtää asia. Vuonna 1990 pari muutti Pohjois-Amerikkaan pieneen syrjäiseen mökkiin ja kumpikin jätti näyttelemisen. Vuonna 1990 parille syntyi poika. Perheeseen kuuluivat myös Tillyn tytär ja poika hänen aiemmasta avioliitostaan. Eristäytynyt elämä ei kuitenkaan sopinut Firthille, ja vuonna 1994 hän palasi Lontooseen Tillyn jäädessä lasten kanssa heidän metsämökkiinsä. Erosta huolimatta Firth on säilyttänyt läheiset välit poikaansa, ja yhä edelleen hän kutsuu myös Tillyn muita lapsia lapsipuolikseen.
Firthin palattua Lontooseen hänelle tarjottiin Mr. Darcyn roolia, ja kuvausten aikana Firth aloitti suhteen Darcyn rakastettua Elizabethia näytelleen Jennifer Ehlen kanssa. Pari erosi kuitenkin vuotta myöhemmin. Ylpeyden ja ennakkoluulon kuvausten jälkeen Firth lensi Kolumbiaan, jossa hän kuvasi elokuvaa Nostramo. Elokuvan assistenttina työskenteli italialainen Livia Giuggioli, josta Firth sanoi tienneensä heti ensi silmäyksellä, että kyseessä on hänen tuleva vaimonsa. Vuonna 1997 Firth ja Giuggioli vihittiin Roomassa. Kunnioituksesta vaimoaan ja tämän vanhempia kohtaan Firth aloitti italian kielen opiskelun. Kymmenen vuotta myöhemmin hän puhui kieltä jo sujuvasti. Firth on itse sanonut, ettei Livia ymmärrä lainkaan häneen kohdistuvaa ihannointia ja esimerkiksi aamulla nähdessään vastaheränneen miehensä hän saattaa toisinaan tokaista: "Oh, look. It's mister Darcy".
Harrastukset
Firth osallistuu myös hyväntekeväisyyteen ja on kiinnostunut sellaisista aiheista kuin Reilu Kauppa, heimolaisuus ja pakolaisuus. Hän tukee muun muassa ihmisoikeusjärjestö Survival Internationalia.
Caroline Fletcher
Vuonna 1924 Fletcher voitti kolmen metrin ponnahduslaudalla lisäksi AAU-tittelin.
Manuel Fernández
Manuel Fernández voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Kotitalousneuvos
Kotitalousneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1992.
Pandoran lipas (elokuva)
Pandoran lipas on G. W. Pabstin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1929. Se kertoo nuoren naisen seksuaalisuuden heräämisestä. Sitä pidettiin aikanaan uskaliaana mutta tyylikkäänä.
Sininen uni
Sininen uni ("Joka ilta kun lamppu sammuu") on Nukkumatista kertova lastenlaulu, jonka Tapio Rautavaara on säveltänyt P. Mustapään (Martti Haavio) runoon ”Laulu Nukkumatista”. Rautavaaran levytys siitä ilmestyi vuonna 1952 Triola-levymerkillä, ja sen sovituksen on tehnyt George de Godzinsky.