cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Punainen Ranger
Carter Grayson
Luovuttuaan Power Rangerin voimistaan hänet kutsuttiin vielä kerran taistelemaan pahuutta vastaan, kun Vypra palasi takaisin kuolleesta tuhoamaan Silver Hillsiä. Carter kokosi vanhan ryhmänsä Lightspeed Rescue Rangerit kokoon auttaakseen Time Force Rangereita tuhoamaan Vypran lopullisesti. Carter kutsuttiin vielä toistamiseen takaisin Punaisen Rangerin rooliinsa, kun Tommy Oliver kasasi kymmenen hengen ryhmän, jossa olivat mukana kaikki edelliset Punaisena Rangerina toimineet sankarit. He taistelivat Serpenteraa vastaan, joka yritti tuhota Maan.
Elokuvat
220px|thumb|Tommy Oliver elokuvassa [[Power Rangers turbovaihteella.]] Punainen Ranger on esiintynyt molemmissa elokuvissa Power Rangers (1995) ja Power Rangers turbovaihteella (1997). Ensimmäisessä elokuvassa titteliä piti hallussaan Rocky DeSantos, jota näytteli Steve Cardenas. Toisessa elokuvassa Tommy Oliver toimi Punaisena Rangerina, jota näytteli Jason David Frank.
Videopelit
Punainen Ranger on pelattavana hahmona kaikissa Power Rangers videopeleissä, paitsi Mighty Morphin Power Rangers: The Fighting Editionissa, jossa pelataan pelkästään Rangereiden Zordeilla.
Hristo Botev Stadium
Hristo Botev Stadium -nimisiä stadioneja on useita:
Ehkäisevä päihdetyö Ehyt
Ehkäisevä päihdetyö Ehyt on puoluepoliittisesti sitoutumaton kansanterveysalan järjestö, joka tekee työtä suomalaisten terveiden elämäntapojen edistämiseksi. Ehyt tuottaa menetelmiä ja tietoa, joilla ehkäistään alkoholista, tupakasta, huumeista ja pelaamisesta syntyviä haittoja. Järjestön lähtökohtana on, etteivät päihteet kuulu työelämään, liikenteeseen, raskausaikaan eivätkä lapsuuteen tai nuoruuteen. Ehyt muodostettiin 1.1.2012 kun Elämäntapaliitto, Terveys ry ja Elämä on parasta huumetta ry yhdistyivät Ehkäisevä päihdetyö Ehytiksi. Yhdistys toimii myös päihdetyötä tekevien järjestöjen yhteistyön koordinaattorina ja loppuvuodesta 2018 sillä oli 113 jäsenyhdistystä.
Ehkäisevä päihdetyö Ehyt on SOSTEn jäsenjärjestö.
Toiminta
Ehyt panostaa ihmisten kohtaamiseen elämän eri alueilla. Toiminta ulottuu kaikkiin ikäryhmiin, lasten ja nuorten ohella myös työ- ja eläkeikäisiin. Ehyt on laaja-alainen kansalaisjärjestö, jonka toiminta ulottuu koko maahan. Järjestössä työskentelee noin 60 työntekijää, mutta toiminnan perusta on vapaaehtoistyössä. Ehyt ei tee hoitotyötä vaan keskittyy päihdehaittojen ennaltaehkäisyyn yhteisöjen, kuten koulujen ja työpaikkojen sisällä. Erityisesti nuoria kohdataan myös sosiaalisen median ja internetin välityksellä. Ehyt koordinoi ehkäisevä päihdetyön verkostoa. Ehyt ja Ehkäisevän päihdetyön verkosto yhteistyökumppaneineen tuottaa Suomen päihdealan ykköstapahtumaa Päihdepäivät, joka kerää yhteen sosiaali-, terveys- ja kasvatusalan ammattilaiset kunnista ja järjestöistä.
Ehyt pyrkii vaikuttamaan suomalaisen alkoholikulttuurin muuttamiseen. Järjestö haluaa edistää suomalaisten hyvinvointia ja vähentää päihdehaittoja ihmisten arjessa.
Vertais- ja vapaaehtoistoiminnan ohella Ehyt tekee monipuolista yhteiskunnallista vaikuttamistyötä. Järjestö pyrkii edistämään tutkimustietoon perustuvaa ja ihmisten terveyttä edistävää päihdepolitiikkaa. Ehyt on asiantuntijajärjestö, joka tarjoaa myös monipuolista tietoa ehkäisevästä päihdetyöstä käytävään keskusteluun. Tipaton tammikuu on yksi Ehytin tunnetuimmista kampanjoista.
Ehyt on julkaissut vuodesta 2013 lähtien EHYT Teema -lehteä sekä jäsenjärjestöille suunnattua EHYT Järjestö -lehteä. Ehyt julkaisee myös Tsemppaajat- ja EPT-verkosto -uutiskirjeitä.
Yhdistyksen toimintaa rahoittavat muiden muassa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus (STEA), Euroopan sosiaalirahasto (EU/ESR), sosiaali- ja terveysministeriö (THL:n terveyden edistämisen määräraha), opetus- ja kulttuuriministeriö, Brita Maria Renlunds stiftelse ja Helsingin kaupunki.
Ehkäisevä päihdetyö osallistuu Kotitapaturmien ehkäisykampanjaan.
Karhelammi (Ylöjärvi, Myllykulma)
Karhelammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Karhelammi on osa Lavajärven aluetta.
Maantieto
Lampi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,4 hehtaaria. Se sijaitsee metsän ja pellon välisellä suolla ja sen rantoja kiertää umpeenkasvun muodostava avosuovyöhyke. Lampeen laskee neljä ojaa, joista kolme tuo siihen suo-vettä. Neljäs oja on Virojärven laskuoja, joka virtaa peltojen läpi. Muiden ojien kautta muiden lähisoiden vesiä. Karhelammin laskuoja alkaa 250 metriä pitkänä ja 10-20 metriä leveänä kapeikkona, joka muuttuu lopulta Ruonanjokeen laskevaksi ojaksi. Lammen rannat ovat rakentamattomia eikä rannoille johda teitä. Lamme lähelle pääsee Myllykulman ohittavalta tieltä.
Inarilainen
Inarilainen on paikallislehti, joka ilmestyy Inarin ja Utsjoen kunnissa. Sitä julkaisee tammikuusta 2014 alkaen Fourpress Oy. Aiempi julkaisija oli Ukko-Media, jonka liiketoimet Fourpress osti.
Jalkapallostadion
Jalkapallostadion on stadion, joka on tarkoitettu ennen muuta jalkapallon pelaamiseen. Siihen kuuluu jalkapallokenttä ja katsomot. Suurimpien jalkapallostadionien katsomoihin mahtuu yli 100 000 katsojaa.
Maailman suurimmat jalkapallostadionit
thumb|[[Camp Nou Barcelonassa.]]
Suomen suurimpia jalkapallostadioneita
right|thumb|[[Bolt Arena Helsingissä.]]
Kimmelsara
Kimmelsara (Carex lurida) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji, jota käytetään koristekasvina. Luontaisena kimmelsaraa kasvaa Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan erilaisilla kosteilla kasvupaikoilla, kuten lampien rannoilla sekä kosteilla kalkkipitoisilla niityillä. Kimmelsara kasvaa noin 40–100 cm korkeaksi ja kukkii touko–syyskuussa.
Puutarhassa kimmelsara sopii istutettavaksi joko täyteen auringon valoon tai puolivarjoon kostealle kasvupaikalle, kuten kosteikkopuutarhaan vesiaiheen reunamille.
Greatest Hits, Volume II (Chicago)
Greatest Hits, Volume II (tai Vol. II) on yhdysvaltalaisen Chicago-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1981.
Levy-yhtiö on CBS Records ja kappaleiden tuotantovuodet ovat 1974, 1975, 1976, 1977, 1978 ja 1981. Tuottajat ovat James William Guercio ja toisaalta Phil Ramone ja Chicago.
Albumilla on mukana yhtyeen siihen saakka suurin menestyskappale "If You Leave Me Now", hempeä balladi vuodelta 1976. Se oli listaykkönen sekä USA:ssa että Englannissa. Samaa viihteellistä linjaa edustaa avauskappale "Baby What a Big Surprise". Hitaita kappaleita ovat myös "Happy Man" ja "Take Me Back to Chicago".
Yhtyeen edellinen hittikokoelma Chicago IX – Greatest Hits ilmestyi vuonna 1975.
LP-levyn kansikuvassa on katunäkymistä otoksia, joissa näkyy sana Chicago. Mukana on muun muassa pormestari Richard J. Daleyn luonnehdinta kotikaupungistaan: "The Friendliest City in the World" ja eräs toinen luonnehdinta "Chicago – City in a Garden". Kansia on valmistettu Hollannissa.
Kappaleet
Tuottajat ovat James William Guercio * ja toisaalta Phil Ramone ja Chicago **.
1. Polish Prince Music 2. Lamminations Music / Big Elk Music 3. Com Music / Street Sense Music / Polish Prince Music 4. Make Me Smile Music 5. Make Me Smile Music / Big Elk Music
Lehtomyrkkyseitikki
thumb|oikea
Lehtomyrkkyseitikki (Cortinarius orellanus) on oranssin- tai punertavanruskea seitikkilaji. Nuoren seitikin jalka on keltainen, vanhemmalla sienellä ruskea. Sienen heltat ovat okranruskeat. Sieni kasvaa lehtimetsissä isäntälajeinaan tammi ja pyökki. Sieni on tappavan myrkyllinen kuten Suomessa yleinen suippumyrkkyseitikki. Lehtomyrkkyseitikkiä ei ole tavattu Suomessa.
Sienen myrkyllisyys on tunnettu jo vuonna 1952, jolloin Puolassa sattui useita kuolemantapauksia tämän sienen nauttimisen jälkeen. Aiemmin seitikkimyrkyksi mainittu orellaniini on osoittautunut usean myrkyn seokseksi. On löydetty usean suurimolekyylisen yhdistelmiä, joilla on suurimolekyylinen polypeptidi-rakenne. Neljä tärkeintä ovat grzymaliini, bentsoiini A ja B ja kortinariini. Englantilaisten tutkijoiden mukaan juuri kortinariini A ja B, silloin kun ne esiintyvät yhdessä, ovat vaikuttavia aineita myrkytyksessä. . Kyseessä on munuaismyrkky, jonka oireet saattavat ilmetä vasta yli kahden viikon kuluttua nauttimisesta.
Ollie Matson
Matson siirtyi City College of San Franciscosta University of San Franciscoon. Hän oli uransa huippuaikoina 1950-luvulla useina vuosina Pro Bowl -pelaajana ja ylsi vuonna 1956 peräti Pro Bowlin Most Valuable Playeriksi. Uran jo päätyttyä hänet kelpuutettiin sekä Pro Football Hall of Fameen (1972) että College Football Hall of Fameen (1976).
Ura yleisurheilijana
Matson voitti vuonna 1952 Helsingin olympialaisissa 4 × 400 metrin viestijuoksun hopeaa ja 400 metrin juoksun pronssia ajalla 46,8.
Saariselän Sanomat
Saariselän Sanomat on ilmaislehti, joka ilmestyy Saariselällä. Se on perustettu 1989. Sitä julkaisee tammikuusta 2014 alkaen Fourpress Oy. Aiempi julkaisija oli Ukko-Media, jonka liiketoimet Fourpress osti.
Waukegan
thumb|Waukegan joulunaikaan 2006. Waukegan on noin 85 000 asukkaan kaupunki Yhdysvalloissa Illinoisin osavaltiossa. Waukegan sijaitsee Michiganjärven lounaisrannalla Chicagosta pohjoiseen.
Historia
Vuonna 1916 kaupungissa oli 20 244 asukasta, muun muassa muutamia satoja suomalaisia, joilla oli oma seurakunta. Siihen aikaan siellä oli suuri rautalankatehdas ja satama, ja sieltä harjoitettiin maataloustuotteiden vientiä.
Irlannin tasavaltalaisarmeija (täsmennyssivu)
Irlannin tasavaltalaisarmeija (, IRA) voi tarkoittaa muun muassa seuraavia Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa toimineita aseellisia tasavaltalaisjärjestöjä tai näiden ryhmiä:
Sinisukkaseitikki
Sinisukkaseitikki (Cortinarius evernius) on harmaanruskea tai violetinsävyinen seitikkilaji. Lakki on kellomainen ja siinä on suojusjätteitä. Sienen jalka on harmaanvioletti, ja siinä on siksakki-kuvioina suojusjätteitä. Heltat ovat aluksi harmaanvioletit ja sitten ruskehtavat. Sieni kasvaa havumetsissä karuilla paikoilla kuten soiden reunamilla yleisenä koko Suomessa.
Teija Tiilikainen
Teija Helena Tiilikainen (s. 22. huhtikuuta 1964 Lohja) on Euroopan hybridiuhkien torjunnan osaamiskeskuksen eli Hybridikeskuksen johtaja. Hän aloitti tehtävässä elokuussa 2019. Aikaisemmin hän oli Ulkopoliittisen instituutin (UPI) johtaja 2010–2019 ja Ulkopolitiikka-lehden päätoimittaja 2010–2020.
Elämä ja ura
Tiilikainen väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1997 Åbo Akademissa. Hän oli EU:n perustuslakikonventin jäsen vuonna 2003. Vuonna 2007 hänet nimitettiin ulkoministeri Ilkka Kanervan poliittiseksi valtiosihteeriksi, ja hän jatkoi tehtävässä jonkin aikaa Alexander Stubbin aikana. Kokoomuksen siirrettyä kiintiöönsä kuuluvan valtiosihteerin vakanssin vuoden 2009 alussa sisäasiainministeriöön Tiilikainen palasi entiseen tehtäväänsä Helsingin yliopiston Eurooppa-tutkimusverkoston johtajaksi.
Tiilikainen on osallistunut Bilderberg-ryhmän kokouksiin vuosina 2002, 2005 ja 2007.
Tiilikainen istuu Helsingin yliopiston hallituksessa yliopiston ulkopuolisena jäsenenä vuoden 2021 loppuun asti.
Uusnatsismi
thumb|upright|Uusnatseja Venäjällä. Uusnatsismi on toisen maailmansodan jälkeen syntynyttä poliittista liikehdintää, joka tähtää kansallissosialismin eli natsismin tai jonkin sen muunnelman elvyttämiseen.
Uusnatsismi Suomessa
Suomen vastarintaliike vastustaa muun muassa kapitalismia, kommunismia, sionismia, monikulttuurisuutta ja Euroopan unionia.
Uusnatsismi Saksassa
Kansallissosialistiset järjestöt lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen useimmissa Euroopan maissa. Saksan liittotasavallassa perustettiin vuonna 1949 Sosialistinen Valtakunnanpuolue, joka kiellettiin vuonna 1952. Natsismin suosio pysyi vähäisenä 1960-luvulle asti. Kun jo hävinneeksi uskottu liike alkoi nousta, ryhdyttiin puhumaan uusnatsismista.
Saksan Vapaat nationalistit sai alkunsa 1990-luvun alun ”oikeistolaisista” talonvaltauksista.
Uusnatsismi Venäjällä
Venäjällä oli erityisesti vuosina 2004–2010 vallalla maahanmuuttovastaisuus, ja silloin syntyi uusnatsistisia skiniryhmiä. Aggressiot kohdistuivat usein keskiaasialaista syntyperää oleviin. Viranomaiset tukahduttivat toiminnan, ja Ulkopoliittisen instituutin tutkijan Jussi Lassilan mukaan ilmiö hävisi lähes täysin. Uusnatsismi elpyi hetkeksi vuonna 2014 Venäjän vallattua Krimin muun muassa Aleksandr Barkašovin johdolla.
Tunnukset
thumb|Jotkut uusnatsit käyttävät natsi-Saksan lippua. Saksassa ja eräissä muissa maissa se on kielletty. thumb|upright|[[Ruotsin vastarintaliike|Ruotsin ja Suomen vastarintaliikkeiden tunnus.]]
Uusnatsien tunnukset perustuvat natsi-Saksan tunnuksiin, hakaristiin ja puna-valko-mustaan lippuun. Hakaristi on usein korvattu muunnelmilla (varsinkin Saksassa, jossa se on laiton) tai riimuilla. Esimerkiksi numero 88 vastaa kahta peräkkäistä aakkoston kahdeksatta kirjainta H ja on siten lyhenne sanoista ”Heil Hitler”. Numero 14 merkitsee valkoisen ylivallan kannattajan David Lanen kuuluisaksi tekemää 14-sanaista lausetta: ”We must secure the existence of our people and a future for white children” eli vapaasti käännettynä ”Meidän on turvattava kansamme olemassaolo ja tulevaisuus valkoisille lapsille.” Uusnatsistisilla veljeskunnilla on 150 salaista koodia, joilla he viestittävät aatteistaan. He käyttävät nykyisin myös palestiinahuiveja, joiden tarkoitus on osoittaa, että he vastustavat Israelia.
Pohjois-Pohjanmaan Kokoomus
Pohjois-Pohjanmaan Kokoomus ry on Oulun vaalipiirissä toimiva Kansallisen Kokoomuksen piiriyhdistys.Yhdistyksen toimialuetta on Pohjois-Pohjanmaa ja sen lisäksi Oulun vaalipiirissä toimii Kainuun Kokoomus. Pohjois-Pohjanmaan Kokoomuksen puheenjohtajana toimii vuonna 2023 Tomi Kaismo. Piirin toiminnanjohtajana on Jaakko Salovaara.
Pohjois-Pohjanmaan Kokoomus ry:n toimii Kansallisen Kokoomus rp:n pyrkimysten mukaisesti piirin jäsenten ja puolueen välisenä yhdyssiteenä ja päätöksentekijänä yhteiskunnallisessa toiminnassa sekä toimii aktiivisena ja yhteiskunnallisena vaikuttajana koko maakunnan alueella. Vaikuttamisen lisäksi piiri tukee yhdistyksiään kokoomuslaisten arvojen toteuttamisen onnistumisessa kotikunnissaan.
Piirijärjestön toimintaa ohjaavat Kokoomuksen perusarvot vapaus, vastuu ja demokratia, mahdollisuuksien tasa-arvo, sivistys, kannustavuus, suvaitsevaisuus ja välittäminen. Keskeistä on vapauden ja vastuun tasapainon tavoittelu sekä yksilöllisyyden ja yritteliäisyyden korostaminen. Kokoomus tukee demokratian kehittämistä ja kansalaisten aitoa osallisuutta yhteiskunnalliseen päätöksentekoon.
Kuluva vaalikausi
Kansanedustaja Mari-Leena Talvitie toimii tiede- ja kulttuuriministerinä hallituskauden 2 viimeistä vuotta.
Aiemmat vaalikaudet
Taulukossa on mukana myös Kokoomusta edeltäneiden puolueiden edustajia.
Tanu
Tanu, tano tai liinalakki on kansallispukujen yhteydessä käytettävä valkea päähine, joka on pesän nimisestä suorakulmaisesta pellavapalttinapalasta tehty kookas, pyöreäkupuinen myssy. Palan etureunaan kiinnitetään pitsiä tai laskostettu kangaspala. Tanu kiinnitetaan päähän valkoisella silkkinauhalla ja se sidotaan silkkirusetilla takana.
Tursas
Tursas voi tarkoittaa seuraavia:
Tanu
Tanun syrjäytti tykkimyssy, kun se yleistyi 1700-luvulla, mutta tanu säilyi käytössä pitkään osassa Savoa ja Kymenlaaksossa. On luonnollista, ettei suuritöisiä asuja ja asusteita saati arvokkaita tekstiilejä poistettu käytöstä vain "muodin" takia, vaikka se onkin vaikuttanut valintoihin ja kansallispukujen piirteisiin.
San Marinon Grand Prix 1990
San Marinon Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta 1990 Imolan radalla Italiassa. Kyseessä oli 10. San Marinon GP. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Riccardo Patrese, jolle voitto oli kauden ensimmäinen lisäksi tämä oli hänen ensimmäinen voittonsa sitten vuoden 1983 Etelä-Afrikan GP:n.
Ålands Andelsslakteri
Teurastamo-osuuskunnalla oli vuonna 1994 yhteensä 394 lihantuottajajäsentä ja 22 työntekijää.
Ålands Andelsslakteri kuului jäsenenä Tuottajain Lihakeskuskuntaan.
Ampumahiihdon maailmancup
Kausi koostuu yhdeksästä kisaviikonlopusta ja helmikuussa järjestettävistä arvokisoista (olympialaiset tai MM-kilpailut). Kolme ensimmäistä kisaviikonloppua pidetään peräkkäisinä viikkoina ennen joulua, kolme seuraavaa pidetään putkeen uudenvuoden jälkeen ja viimeiset kolme arvokisojen jälkeen maaliskuussa. Arvokisoja edeltää aina muutaman viikon tauko. Monet jättävät silti väliin viimeisen viikonlopun ennen arvokisoja keskittyäkseen rauhassa kauden tärkeimpiin kilpailuihin. Esimerkiksi Ole Einar Bjørndalen on tehnyt näin useana vuotena peräkkäin. Aikaisemmin maailmancupin loppupisteistä jätettiin urheilijan kolme huonointa kisaa pois, nykyisin kaksi. Kaudella 2010–2011 loppupisteisiin laskettiin kaikki kisat. Kisaviikonlopussa on kolme kilpailua sekä miehillä että naisilla. Arvokisoissa kilpaillaan kaikki ampumahiihtomatkat eli yhteensä viisi kilpailua.
Maailmancupia alempi taso on IBU-Cup.
Naiset
Ennen kautta 1986–1987 naisten maailmancup oli nimeltään Euroopan cup, mutta kaikilla kansallisuuksilla oli osallistumisoikeus.
Eniten maailmancupin osakilpailuvoittoja
Eniten voittoja kaudesta 1978–1979 (naisilla kaudesta 1987–1988) lähtien.
* Yhä aktiiviset urheilijat
Osallistujat ja pisteytys
Kunkin maan maksimiedustus määräytyy edellisen kauden maakohtaisen cupin sijoituksen perusteella. Yli kolmenkymmenen maacupissa sijoittuvien maiden edustajat pääsevät kilpailemaan ”villien korttien” turvin yksittäisiin kilpailuihin sekä maailmanmestaruuskilpailuihin, jolloin kaikilla mailla on oikeus neljään edustajaan.
Pisteitä on jaettu kaudesta 2008–09 alkaen neljällekymmenelle parhaalle. Aiemmin käytössä olleet järjestelmät ovat antaneet pisteitä vain kolmellekymmenelle tai kahdellekymmenelleviidelle parhaimmalle. Kaudella 2014–2015 otettiin käyttöön oma pisteytysjärjestelmä yhteislähtökilpailuille. Maacupin pisteitä jaetaan ainoastaan viesteistä, pikakilpailuista ja normaalimatkoilta. Viesticupin pisteet jaetaan samoin kuin henkilökohtaisten matkojen.
Babylon
Babylon eli Baabel oli suuri ja merkittävä kaupunki Mesopotamiassa. Babylon oli kukoistuskaudellaan 1800–600 eaa. Mesopotamian kaupan, hallinnon, kirjallisuuden ja uskonnon keskus sekä yksi maailman keskeisistä kaupungeista. Babylon tunnetaan erityisesti suurista kaupunginmuureistaan, zikkuratistaan sekä riippuvista puutarhoistaan.
Babylon perustettiin Eufratin varrelle, noin 94 kilometriä Bagdadista lounaaseen, mahdollisesti 2300-luvulla eaa. Kuningas Hammurabi teki Babylonista pääkaupunkinsa 1700-luvulla eaa. Hänen jälkeensä myös Nebukadressar II piti pääkaupunkiaan Babylonissa ja rakensi sen uudelleen aikansa suurimmaksi kaupungiksi. Kaupungin tuho alkoi noin vuonna 538 eaa., kun persialaiset valloittivat sen.
Babylonin rauniokaupunki valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2019.
Historia
thumb|Babylon Nebukadressarin aikana 500-luvulla eaa. Babylon perustettiin Eufratin varrelle nykyisen Al Hillahin kaupungin paikalle Irakissa, noin 94 kilometriä Bagdadista lounaaseen.
Varhaisimmat maininnat Babylonista on päivätyssä taulussa Sargon Akkadilaisen hallituskaudelta 2300-luvulta eaa. Joidenkin lähteiden mukaan hän itse perusti kaupungin, toisten mukaan hän vain rakensi sinne temppeleitä. Kaupungin vaatimattomista alkuvaiheista ei tiedetä mitään siksikin, koska joki on jo peittänyt vanhan kaupungin rauniot sen ensimmäisen vuosituhannen ajalta. Jotkut tutkijat ovat sitä mieltä, että kaupungin perustivat vasta amorilaiset Urin kolmannen dynastian romahduksen jälkeen.
Heettiläiset ryöstivät heikentyneen Babylonin vuonna 1595 eaa. Kassiitit valtasivat kaupungin heidän jälkeensä ja nimesivät sen Karanduniashiksi. Seuraavaksi kaupungin tuhosi Assyrian kuningas Sanherib. Hänen seuraajansa Assarhaddon rakensi kaupungin uudelleen ja palautti sille sen entisen loiston. Kaupunki kapinoi assyrialaisia vastaan uudelleen Assurbanipalin kaudella, mutta se säästettiin.
thumb|[[Rekonstruktio|Rekonstruoitu Babylonin kaupunginmuurin Ištarin portti Berliinin Pergamon-museossa]]
Assyrialaisten jälkeen kaupunkia hallitsivat kaldealaiset. Nebukadressar II (604–561 eaa.) uudisti kaupungin jälleen. Hänen aikanaan sinne rakennettiin muun muassa Ištarin portti sekä kuuluisat riippuvat puutarhat, jotka olivat yksi maailman seitsemästä ihmeestä. Senaikaiset kirjoitukset yleensä ylistävät kaupungin loistoa, esimerkiksi Herodotoksen mukaan ”kaupungin loistolle ei ole vertaista”.
Babylon oli merkittävä myös juutalaisten historiassa: heidät karkotettiin sinne 500-luvulla eaa. Juudasta useiksi vuosikymmeniksi niin sanotun Babylonin vankeuden ajaksi.
Persialaiset valloittivat Babylonin 539 eaa. laskemalla ensin joen vedenpintaa ja tunkeutumalla kaupunkiin sen muurien alitse. Persialaisten aikanakin Babylon kukoisti taiteen, tieteen ja oppimisen keskuksena. Kyyros Suuri teki kaupungista hallinnollisen keskuksensa. Aleksanteri Suuri valloitti Babylonin 331 eaa. mutta säästi sen tuholta. Hän purki kaupungin suuren zikkuratin aikomuksenaan rakentaa se uudelleen entistä hienompana. Aleksanterin ennenaikaisen kuoleman vuoksi uuden zikkuratin rakentaminen ei koskaan edes alkanut.
Aleksanterin jälkeen pääkaupunkiasema siirtyi Seleukeiaan, jonne myös osa asukkaista muutti 275 eaa. Vuosisatoja kestäneiden sotien aikana Babylon hylättiin ja raunioitui. Kaupunki hautautui lopullisesti hiekkaan 600-luvulla muslimivalloitusten myötä.
Pinta-ala ja väkiluku
Babylon oli levittäytynyt Eufratin molemmille rannoille. Palatsi, Mardukin temppeli ja muut keskeiset rakennukset sijaitsivat itärannalla. Kaupungin keskusta oli nelikulmainen muureilla rajattu alue, jonka pinta-ala oli Nebukadressar II:n valtakaudella noin 4 neliökilometriä. Itärannan kaupunkia ympäröi vielä toinen, ulompi muuri, joka nosti kaupungin pinta-alan lähes 10 neliökilometriin.
Babylonin väkiluvusta on esitetty vaihtelevia arvioita. Suurimmat arviot liikkuvat sadoissa tuhansissa. Usein tutkijat olettavat lähtökohtaisesti, että muinaisen Lähi-idän suurkaupunkien väestötiheys oli 200 asukasta hehtaaria kohden. Mikäli näin oli myös Babylonissa, kaupungissa olisi ollut lähes 200 000 asukasta. Osa ulommasta kaupungista lienee kuitenkin ollut asumaton. Keskustan väkiluku olisi saattanut olla noin 80 000.
Uskonto
Babylonin pääjumala Marduk oli koko Mesopotamian pääjumala. Babylonissa sijaitsi Mardukin temppeli ja zikkurat, joka tunnettiin nimellä Etemenanki. Nebukadressar II:n valtakaudella Babylon oli koko Mesopotamian uskonnollisen elämän, oppineisuuden ja kirjallisuuden keskus.
Nykyaikana
Saksalainen Robert Koldewey suoritti vuonna 1899 Babylonin ensimmäiset arkeologiset kaivaukset. 1900-luvun alun kaivauksissa löydettiin muun muassa Ištarin portin osia, jotka vietiin näytteille Berliiniin. Babylonissa on nykyisin portin jäljitelmä, jonka kautta vierailijat tulevat alueelle. Alkuperäistä kaupunginmuuria on kuitenkin vielä jäljellä.
Irakin presidentin Saddam Husseinin aikana Babylonissa suoritettiin kaivauksia ja tutkimuksia, jotka arkeologien mukaan vahingoittivat aluetta. Saddam myös rakensi raunioiden päälle omia palatsejaan ensin 1980-luvun alussa ja myöhemmin 1990-luvulla. Kun Yhdysvallat valtasi Irakin vuonna 2003, sen sotilaat ottivat alueen väliaikaisesti haltuunsa. Kaupunkia ovat käyttäneet tukikohtanaan yhdysvaltalaiset ja puolalaiset sotilasjoukot.
Babylonista vain kaksi prosenttia on kaivettu esille. Alue on nykyisin avattu turismille, yli 13000 irakilaista vieraili vuonna 2012. 5. heinäkuuta 2019 Babylonin alue merkittiin Unescon maailmanperintökohteeksi. Nykyään tuhannet ihmiset elävät vanhan kaupungin ulkoseinän sisällä ja yhteisöt kehittyvät nopeasti rakentamista rajoittavista laeista huolimatta. Rauniokaupunki on myös laajenevan teollisuuden uhkaama: sen itäisen osan ja muurin läpi on esimerkiksi vedetty öljyputki.
Vertauskuvallisuus
Babylon mainitaan Raamatussa lukuisia kertoja, aina kielteisessä yhteydessä. Tunnetuin kertomus on Babylonissa sijainneesta Baabelin tornista, jonka kerrottiin aiheuttaneen maailmaan kielten sekasorron.
Babylon on myös rastafariuskonnon mukaan tila, jossa tavoitellaan rahaa﻿ ja materiaa. Se on Raamatusta otettu vertauskuvallinen ilmaus, jota käytetään usein kuvaamaan länsimaisen yhteiskunnan rappiotilaa.
Aiheesta muualla
32.53639°N, 44.42083°W
Turaun ja Pinskin ruhtinaskunta
Turaun ja Pinskin ruhtinaskunta, Turovin ja Pinskin ruhtinaskunta tai Turaun ruhtinaskunta, Turovin ruhtinaskunta  oli nykyisen Valko-Venäjän eteläosissa ja osin nyky-Ukrainan pohjoisosissa Dneprin purjehduskelpoisen sivuhaaran Pripetin vesistöalueella sijainnut itäslaavilainen, pohjoisosiltaan erityisesti dregovitšien feodaalinen ruhtinaskunta 900-1300-luvuilla. Sillä oli merkittävä rooli Kiovan Rusin, Puolan ja Liettuan alueen silloisten heimojen välillä. Alueen kautta kulki kauppareitti.
Ruhtinaskunnan pääkaupunki oli Turau. Keskiaikaisista kroniikoista löytyy ensimaininta ruhtinaskunnan kaupungeista seuraavasti: Turau (vuonna 980), Brest (vuonna 1019), Pinsk (vuonna 1097), Staryi Tšortoryisk (vuonna 1110), Kletsk (vuonna 1128), Slutsk (vuonna 1116) ja Mazyr (vuonna 1155).
Legendan mukaan varjagi Tur (Tor) perusti Turaun vuoden 950 paikkeilla. Bysantin kristilliset vaikutteet levisivät 1100-luvulla voimakkaasti ja käsityötaidot kehittyivät. Tuolta ajalta ovat peräisin filosofi ja piispa Kirill Turovilaisen kristilliset kirjoitukset, jotka on löydetty kaupunkiarkeologisissa kaivauksissa.
1300-luvun alkupuolella ruhtinaskunnan alue liitettiin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Myöhemmin siitä tuli osa Puolaa ja 1700-luvun lopulla osa Venäjän keisarikuntaa.
Vakuutusyhtiö Karjalan pääkonttori
Vakuutusyhtiö Karjalan pääkonttori (myös Karjala-Ilmarisen talo, ) on Viipurissa sijaitseva vuonna 1943 valmistunut 11-kerroksinen rakennus, joka on korkeudeltaan 40,5 metriä. Se oli valmistuessaan Suomen korkein asuintalo. Rakennuttajina toimivat Vakuutusosakeyhtiö Karjala sekä tämän tytäryhtiö Ilmarinen. Myös ”Viipurin pilvenpiirtäjäksi” kutsutun funkistyylisen talon on suunnitellut arkkitehti Olli Pöyry.
Sormula
Sormula (v:sta 1948 ) on kylä Yskjärven etelärannalla Kyyrölän kunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Sormula kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa.
Vakuutusyhtiö Karjalan pääkonttori
Historia
Aikaisemmin vuokratiloissa toimineet viipurilaiset vakuutusyhtiöt Karjala ja Ilmarinen alkoivat suunnittelemaan oman toimitalon rakentamista 1930-luvun jälkipuoliskolla. Toukokuussa 1938 yhtiöt hankkivat tontin Repolan kaupunginosasta ja järjestivät talon suunnittelusta arkkitehtikilpailun. Ehdotuksia tuli määräaikaan mennessä 27, joista voittajaksi valittiin Teknillisestä korkeakoulusta vuotta aikaisemmin valmistuneen oululaisen arkkitehdin Olli Pöyryn suunnitelma.
Sormula
Kyläkuva
Sormula sijaitsi Muolaan eteläosassa noin seitsemän kilometriä kirkonkylästä Kirkkorannasta etelään. Sen naapurikyliä olivat lännessä Parkkila ja Lavola, etelässä Ilola ja idässä Harvola. Vuonna 1936 Sormulan pinta-ala oli 20,68 neliökilometriä, josta oli peltoa 434 hehtaaria, niittyä 35 hehtaaria ja metsää 1 566 hehtaaria.
Vakuutusyhtiö Karjalan pääkonttori
Historia
Rakentaminen kolmion muotoiselle Kannaksenkadun (nyk. Leningradskoje šosse), Brahenkadun (nyk. Moskovskij prospekt) ja Myllymäenkadun (nyk. Školnaja ploštšad) rajaamalle tontille aloitettiin huhtikuussa 1939. Talon perustuksiin kätketyn perustamisasiakirjan oli laatinut viipurilainen kirjailija Viljo Kojo. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät syksyllä talvisodan sytyttyä. Töitä päästiin jatkamaan jälleen jatkosodan aikana kesällä 1942, kun kaupunki vajaata vuotta aikaisemmin oli vallattu takaisin Neuvostoliitolta. Valmiiksi rakennus saatiin kesän 1943 aikana. Sen kokonaiskustannukset olivat 19,3 miljoonaa markkaa eli nykyrahassa noin 3,6 miljoonaa euroa.
Sormula
Kyläkuva
Sormulan kylän etelä- ja keskiosat olivat pääasiassa metsää ja suota ja asutus oli keskittynyt kylän pohjoisosaan Yskjärven rannalla olevan laajan peltoaukean keskelle. Kylän metsäisen keskiosan halki kulki Viipurista Kivennavalle johtava Kantatie 63. Kantatie 63 erkani Parkkilassa kylätie, joka johti Sormulan kyläkeskuksen ja Harvolan kautta takaisin kantatielle 63. Kylässä oli kaksi kauppaa ja kanskoulu.
Sormulan kylä muodosti Harvolan ja Vesikkalan kylien kanssa Yskjärven koulupiirin, jonka koulurakennus sijaitsi kylätien varrella Harvolan ja Sormulan kylien välimaastossa Sormulan kylän puolella. Koulupiiri oli perustettu vuonna 1906 ja koulutalo oli valmistunut seuraavana vuonna. Koulu paloi talvisodassa.
Vakuutusyhtiö Karjalan pääkonttori
Arkkitehtuuri
Talon 40 huoneistoa olivat nykyaikaisesti varusteltuja, niihin kuului muun muassa sähköliesi ja jääkaappi. Suurimmissa huoneistoissa on myös parveke, takka sekä oma huone palvelijalle. Ylimmässä kerroksessa sijaitsivat rakennuksen yhteiset tilat, joita olivat sauna, pesutupa ja kuivaushuone. Lisäksi ullakkokerroksessa on kattoterassi, josta avautuu näköala yli koko kaupungin. Talo varustettiin kahdella hissillä ja loistokkuudesta kertoi myös rappukäytävissä materiaalina käytetty graniitti.
Sormula
Sota-aika
Sormulan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Sormulan kylän asukkaat asutettiin Sääksmäelle.
Lucius Salvius Otho
Lucius Salvius Otho (ensimmäinen vuosisata jaa.) oli roomalainen poliitikko ja keisari Tiberiuksen läheinen ystävä. Hänen pojastaan Othosta tuli keisari vuonna 69, mutta tämä hallitsi vain neljän kuukauden ajan.
Lucius Salvius Otho oli etruskisukua. Historioitsija Suetoniuksen mukaan suku juonsi juurensa etruskien johtavista suvuista. Hänen isänsä, Marcus Salvius Otho, oli novus homo eli sukunsa ensimmäinen joka oli päässyt senaattiin. Hän oli edennyt urallaan aina preettoriksi asti. Suetoniuksen mukaan hänen äitinsä, olisi ollut alhaista syntyperää ja ehkä alkujaan jopa orja. Marcus eteni urallaan koska hän oli viettänyt nuoruutensa Livia Augustan talossa. Luciuksesta tuli merkittävä poliitikko ja keisari Tiberiuksen läheinen ystävä. Hän oli uransa aikana muun muassa konsulina vuonna 33 ja African provinssin maaherra. Claudius korotti hänet patriisien joukkoon ja senaatti myönsi hänelle patsaalla Palatiumilla. Luciuksen vaimo Albia Terentia oli myös luultavasti ylhäistä sukua.
Luciuksen oli kaksi poikaa, Marcus Salvius Otho (tuleva keisari) ja Lucius Salvius Otho. Marcus syntyi Ferentiumissa 28. huhtikuuta vuonna 32. Lucius eteni urallaan aina konsuliksi (vuonna 52) ja Asian prokonsuliksi. Luciuksella oli myös tytär, joka oli jossain vaiheessa kihloissa Germanicuksen pojan Drusuksen kanssa.
Juho Heitto
Johannes (Juho) Heitto (31. maaliskuuta 1887 Miehikkälä – 28. joulukuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja kansanedustaja. Hänet tunnetaan Viipurissa aloittaneen ja sodan myötä Helsinkiin siirtyneen J. Heitto Oy:n perustajana. Tukku- ja vähittäiskauppaa harjoittanut yritys päätyi sittemmin Saastamoinen Yhtymä Oy:n omistukseen. Heitto oli myös muun muassa viipurilaisen Maakuntain Margariini Oy:n perustaja.
Kokoomuksen kansanedustajana Juho Heitto toimi vuosina 1948–1954. Kauppaneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1957.
Evä
Evä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Lajos Kossuth
thumb|Lajos Kossuth, József Tyrolerin maalaama muotokuva. Lajos Kossuth (19. syyskuuta 1802 Monok – 20. maaliskuuta 1894 Torino) on Unkarin kansallissankari joka innosti maataan itsenäistymään Itävallasta.
Kossuth syntyi 1802 koillisunkarilaisessa Monokin kylässä köyhään, mutta aateliseen perheeseen. Hän opiskeli oikeustiedettä ja keksi 1830-luvulla korvata puuttuvan unkarinkielisen sanomalehdistön valtiopäivien selonteoilla, mistä hyvästä hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankeuteen. Hänen rikoksensa oli lähinnä erillisen perustuslain vaatiminen Unkarille. Tuomionsa jälkeen hän sai luvan toimittaa lehteä ja kasvatti mainettaan unkarilaisten liberaalien johtajana.
Unkarin kansannousu maaliskuussa 1848 nosti Kossuthin kiistattomaksi kansanjohtajaksi, joka vapautti maaorjat. Hän toimi rahaministerin virassa "ensimmäisessä itsenäisessä Unkarin hallituksessa", jonka pääministerinä oli Lajos Batthyány ja liikenneministerinä István Széchenyi. Hän sai myös valtuudet järjestää isänmaansa puolustuksen Itävallan ja Venäjän yhteishyökkäystä vastaan. Unkarilaisten menestys taistelukentillä huipentui huhtikuussa 1849 Unkarin parlamentin päätökseen erottaa Itävallan keisari Unkarin kuninkaan virasta. Kossuth nimitettiin valtionhoitajaksi, mutta neljä kuukautta myöhemmin Unkarin armeijan oli antauduttava ylivoiman edessä. Kossuth lähti maanpakoon Turkkiin, joka kansainvälistä painostusta uhmaten kieltäytyi luovuttamasta häntä vihollistensa armoille. Myöhemmin Kossuth oli kohuttu vieras Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hänen omistautumistaan maallensa kunnioitettiin laajalti. Etenkin yhdysvaltalaiset katsoivat, että hän edusti niitä vapaamielisiä periaatteita, joiden varassa uusi manner aikanaan asutettiin.
Vielä 1850-luvun lopulla Kossuth yritti saada Ranskasta ja Italiasta tukea Unkarin itsenäisyydelle, vierailtuaan ensin lähes kaikissa ajan voimakeskittymissä. Kossuthin päätappioksi kansainvälisellä poliittisella areenalla koitui luultavasti hänen tiukka neutraalisuutensa Yhdysvaltain orjuuskysymyksessä, joka jätti hänet molempien osapuolien kritiikin kohteeksi.
Kossuth oli tuomittu sotaoikeudessa kuolemaan, mutta kun keisari ryhtyi ansaitsemaan takaisin alamaistensa luottamusta, tuomio voitiin kumota ja Kossuthia pyydettiin palaamaan kotimaahansa. Useat Kossuthin kannattajat löysivät 1867 kaksoismonarkiaksi julistetussa Itävalta-Unkarissa uutta toivoa paremmasta tulevaisuudesta ja kohosivat tärkeisiin asemiin. Kossuth itse kierteli loppuun asti maanpaossa ja kuoli 1894 Torinossa. Keisari kuitenkin kunnioitti vanhaa vastustajaansa järjestämällä hänelle hautajaiset Budapestissa suurin juhlallisuuksin.
Nykyään Unkarissa tuskin on kylää ilman Kossuthin muistolle nimettyä katua tai muistomerkkiä.
Ahti
thumb|300px|[[Elias Muukka: Ahdin valtakunnassa (1934).]] Ahti on suomalaisessa kansanperinteessä ja muinaisuskossa esiintyvä veden jumala tai haltija.
Akseli Skutnabb
Axel (Akseli) Alfred Skutnabb (27. joulukuuta 1875 Tikkurila – 23. marraskuuta 1929 Tampere) oli suomalainen Evankelisten ystävien saarnaaja ja uskonnollinen kirjailija.
Ahti
Vedenjumala Ahti
Mikael Agricolan ”epäjumalien” luettelossa vuodelta 1551 Achti toi vedestä kaloja:
Akseli Skutnabb
Sukutausta
Skutnabbin vanhemmat olivat kruununrakennusmestari Petter Anders Skutnabba (1829–1900) ja Sofia Klemetsö. Perhe muutti pian hänen syntymänsä jälkeen Hämeenlinnaan.
Lapsuus ja nuoruus
Akseli kävi Hämeenlinnan lyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1895 yhdessä Eino Leinon ja Larin Kyöstin kanssa. Hän lähti opiskelemaan teologiaa Helsingin yliopistoon ja aikoi pappisuralle.
Vapaakirkollisessa herätyksessä
Skutnabb oli tutustunut jo kouluvuosina vapaakirkolliseen herätykseen ja käynyt Hämeenlinnassa vierailleen ruotsalaisen evankelistan Fredrik Fransonin puhetilaisuuksissa. Hän liittyi vapaakirkkoon tiiviimmin vuoden 1893 jälkeen. Koska Skutnabb ei hyväksynyt kaikkia evankelis-luterilaisen kirkon oppeja, hän päätti luopua teologian opiskelusta ja siirtyi vapaakirkkoon. Skutnabb asettui asumaan Tampereelle ja kiersi ympäri Suomea puhujamatkoilla, häntä ei kuitenkaan pidetty vapaakirkon varsinaisten saarnaajien joukkoon kuuluvana.
20-vuotiaana lyseolaisena Skutnabb osallistui Hämeenlinnan lähetyskokoukseen vuonna 1895. Lähetysjuhlissa oli varattu aikaa keskustelemiseen, Skutnabb puhui runsaan ihailijaparven ympäröimänä ja hyvin itsevarmana suuren pyhyyden puolesta. Hjalmar Braxénin toimi vastaväittäjänä.
Skutnabb oli vapaakirkon niin sanotun synnittömyys-liikkeen johtaja. Skutnabbin yltiöevankelisen opin mukaan kaikki oli kerta kaikkiaan maksettu, ei ollut enää mitään kadottavaa syntiä eikä mitään kadotustuomiota. Skutnabb selitti, että kaikki ihmiset pelastuvat ja itse paholainenkin viimeisenä tuhlaajapoikana palaa Jumalan luokse ja hänet sidotaan "Jumalan rakkauden kahleilla". Skutnabbin opit herättivät ristiriitoja, mutta hän sai kuitenkin toimia edelleen vapaakirkon piirissä.
Skutnabb omaksuu synnittömyysopin
Ruotsalaisen Pyhitysliikkeen (Helgelse förbundet) evankelistojen Nelly Hallin ja Ida Nilênin kautta vapaanlähetyksen jäsenien keskuuteen levinnyt ankara legalistinen hurskaus oli saanut vapaakirkollisen herätyksen rivit hajalle. Pyhitysliikkeen johtoon oli noussut Erik Hertz. Klaara Hertz oli kiivaampia puhujia liikkeessä. Pyhitysliikkeen vaikutuksesta syntyneen synnittömyysliikkeen johtajana toimi Väinö Stenbäck. Synnittömyysliikkeen kannattajat uskoivat jo saavuttaneensa puhtauden, pyhityksen ja täydellisyyden. Synnittömyyden kehittyessä yhä pidemmälle, Väinö Stenbäckin oli väistyttävä ja annettava johtajan asema juuri ylioppilaaksi valmistuneelle Akseli Skutnabbille. Skutnabb tutustui Ruotsalaisen Pyhitysliikkeen (Helgelse förbundet) kirjallisuuteen ja kehitteli synnittömyysliikkeen oppia pidemmälle ja julisti että kaikki on kerta kaikkiaan maksettu ja sovitettu, eikä ollut enää mitään kadottavaa syntiä, eikä mitään kadotustuomiota.
Hjalmar Braxénilla ei ollut hyvää käsitystä Skutnabbin toiminnasta saarnaajana, vaan hän suhtautui hyvin jyrkästi Skutnabbin ”evankeliseen” vapauteen joka ilmeni keskinäisessä seurustelussa. Tämän tähden Viipurin ruotsalainen vapaaseurakunta kielsi Skutnabbia esiintymästä seurakunnan kokoushuoneessa. Kieltoon yhtyi myös Turun ruotsalainen vapaaseurakunta ja lähetyskomitea ilmoitti asian muille seurakunnille.
Sisu A-45
Sisu A-45 eli Proto-Sisu oli Sisun valmistama kaksiakselinen, nelivetoinen maastokuorma-auto, jonka kantavuus oli 4 150 kg.
Akseli Skutnabb
Evankelisten Ystävien saarnaajana
Skutnabb perusti kannattajiensa kanssa Evankeliset Ystävät -nimisen liikkeen, jota kutsutaan myös skutnabbilaisuudeksi.
Ahti
Vedenjumala Ahti
Merta tai järveä nimitetään nykyisinkin usein Ahdin valta­kunnaksi.
Sisu A-45
KB-45
Mallin ensimmäinen versio oli nimeltään KB-45. Malli oli kehitetty yhdessä puolustusvoimien kanssa jääkäripataljoonien käyttöön. Suunnitteluprojektista vastasi yli-insinööri Uoti Hartikainen. Ensimmäinen prototyyppi rakennettiin Fleminginkadun kokeiluosastolla. Se oli viimeinen Sisun omaa valmistetta olevalla AMI-bensiinimoottorilla varustettu yksilö. Akselit olivat englantilaisen Kirkstallin valmistamat. Auto sai hyvin pian sisulaisten ja armeijan henkilöstön keskuudessa prototyyppi-sanasta johdetun lempinimen Proto.
Ahti
Kalevalan Ahto
Lönnrot käyttää Kalevalassa vedenjumalan nimenä Ahti-nimen harvinaisempaa versiota Ahto, koska Ahti viittaa teoksessa Ahti Saarelaiseen eli Lemminkäiseen. Ahto esiintyy Kalevalan 41. runossa kuuntelemassa Väinämöisen kanteleensoittoa.
Akseli Skutnabb
Evankelisten Ystävien saarnaajana
Synnittömyysliikkeen keskuudessa opetettiin, että kaikki on Jumalasta, pyhitys samoin kuin vanhurskauttaminenkin on vain uskolla omistettava itselleen. "Pitäkää itsenne synnittöminä, niin olette synnittömiä. Kun uskotte, että olette Kristuksen kaltaisia, niin te olette, niinkuin Kristus."
Sisu A-45
KB-45
Ensimmäisen prototyypin valmistuttua puolustusvoimien edustajat ilmoittivat yllättäen, että auton akseliväliä tuli lyhentää 30 senttimetriä. Tämä perustui puolustusvoimien mittaamiin suomalaisten metsien puiden keskimääräisiin välimatkoihin. Muutos aiheutti suunnattomia ongelmia, sillä vaihteistoa ja alennusvaihdetta ei voinut sovittaa suunnitellusti. Vaihteistojen välillä ollut nivelakseli piti korvata rakenteellisesti hankalalla hammasholkkijärjestelmällä, joka mahdollisti lyhyemmän keskinäisen etäisyyden. Myös bensiinimoottorin korvaaminen dieselkäyttöisellä tuotti hankaluuksia. Kun lopullinen sarjatuotantoversio oli valmis, puolustusvoimat oli tyytyväinen lopputulokseen.
Akseli Skutnabb
Akseli Skutnabbin vaimo ja lapset
Akseli Skutnabb meni naimisiin 1905 kansakoulunopettaja Hilda Helmi Maria Svedbergin (1880–1953) kanssa. Heillä oli viisi lasta: Zeila (s. 1906), Erik Anders (s. 1907), Irma Elisabet (s. 1910), Birgit Bjarma (s. 1915) ja Johannes Alfred (s. 1919). Helmi Skutnabb julkaisi 1921 ruotsinkielisen uskonnollisen romaanin Mot vida vyer (suomeksi nimellä Väljille vesille). Akseli Skutnabbin kuoltua Helmi Skutnabb asui 1931–1932 lapsineen Dominikaaniseen tasavaltaan perustetussa Viljavakka-nimisessä suomalaissiirtokunnassa, mutta perhe palasi Suomeen koska siirtokunnan olot eivät vastanneet heidän odotuksiaan.
Sisu A-45
KB-45
Ensimmäiset 18 autoa toimitettiin puolustusvoimille elokuussa 1965. Niitä käytettiin pääasiassa kenttä- ja ilmatorjuntatykkien vetäjinä. Puolustusvoimilla oli käytössään kaikkiaan 83 KB-45:tä, joista kaksi oli paloautoja.
A-45 ja AH-45
left|thumb|Valtionrautateiden vanha A-45-raivausauto. Vuonna 1970 esiteltiin seuraajamalli A-45, jonka ainoa merkittävä ero oli akseleissa. KB-45:ssä olleet Kirkstallin valmistamat akselit oli korvattu Sisun omaa suunnittelua olevilla planeettavälitteisillä akseleilla. Sarjatuotanto päätettiin aloittaa Hämeenlinnassa. Osa autoista kuitenkin koottiin Karjaalla Hämeenlinnan tehtaan aika ajoin riittämättömän kapasiteetin vuoksi.
A-45:stä kehitettiin pian myös muunnelma nimeltään AH-45, jossa oli jo KB-45-mallissa testattu diplomi-insinööri Ilmari Louhion kehittämä lisähydrauliikka. Järjestelmän ansiosta autoon voi kytkeä Sisu-nestemoottoreilla varustetun perävaunun, jolloin yhdistelmän maastokelpoisuus parani merkittävästi.
Moottorina Leyland EO.401 -suorasuihkutusdiesel, joka on AH-45-mallissa varustettu turboahtimella. Tämän lisäksi oli Valmet 611CA -moottorilla varustettu A-45-CI-malli. Sekä etu- että taka-akselit on varustettu tasauspyörästöjen lukoilla. Ohjaamossa on kuljettajan vierellä paikka kahdelle lisämatkustajalle, lavalla on tilaa 27 henkilölle. A-45:n pääasiallinen asiakas oli Puolustusvoimat, joka on hiljakkoin huutokaupannut käytöstä poistettua Proto-kalustoa. Auto on saavuttanut suosiota yksityisten harrastajien keskuudessa. Auto on ketterä etenemään maastossa lyhyen akselivälinsä sekä kiertyvän runkonsa ansiosta; epätasaisessakin maastossa pyörät pysyvät maassa. Myös VR:llä oli raivausautoksi varustettu A-45.
Sukkaseitikki
Sukkaseitikki (Cortinarius torvus) on ruskeanviolettilakkinen tai ruskealakkinen seitikkilaji. Seitikin lakki on kellomainen ja siinä on usein suojusjätteitä. Sienen jalka on violetinsävyinen ja siinä on suojusjätteen muodostama ”sukka”. Heltat ovat aluksi ruskeanvioletit ja muuttuvat sienen vanhetessa kokonaan violeteiksi. Seitikki kasvaa kosteissa metsissä usein koivun seurassa melko yleisenä koko Suomessa.
Simon Achrenius
Simon (Simo) Achrenius (22. elokuuta 1729 Sievi – 31. joulukuuta 1782 Kruunupyy) oli suomalainen runoilija ja pappi. Hän toimi pappina Paltamossa ja Pietarsaaressa. Hänen huomattavin kirjallinen teoksensa oli 2300-säkeinen Uudet Hengelliset Runot Läsnä Olevaisista ja Tulewaisista Tiloista (1766).
Simon Achrenius oli tunnettua Achreniuksen pappis- ja runoilijasukua, hänen vanhempansa olivat Sievin kappalainen Simon Achrenius ja Maria Bång. Hän oli Henrik Achreniuksen veli ja Abraham Achreniuksen veljenpoika.
Simon Achrenius kävi yhdessä nuoremman veljensä Henrikin kanssa Oulun triviaalikoulua ja he pääsivät ylioppilaiksi 1749. Simon opiskeli apurahan turvin Turun akatemiassa vuosina 1759–1762 ja hän sai sieltä 1761 todistuksen pappisvihkimystä varten. Hän oli sitten kirkkoherran apulaisena ensin Paltamossa 1763 ja sitten Pietarsaaressa. Achrenius sairastui 1768 ja joutui loppuiäkseen Kruunupyyn mielisairaalaan. Hän menetti sairauden takia papin virkansa eikä saanut enää saarnalupaa tuomiokapitulilta anomuksista huolimatta. Achrenius oli myös mennyt naimisiin 1768 palvelijansa Sofia Larsintytär Björklundin kanssa ja saanut siksi varoituksen tuomiokapitulilta.
Tony Dungy
thumb|210px|[[Indianapolis Coltsien valmentaja Tony Dungy USS Blue Ridge -aluksella]] Anthony Kevin Dungy (s. 6. lokakuuta 1955 Jackson, Michigan) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Vuosina 1996–2001 hän toimi Tampa Bay Buccaneersin päävalmentajana. Kaudet 2002–2008 hän valmesi Indianapolis Coltsia. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2009 alussa.
Pelaaja-urallaan Dungy pelasi Pittsburgh Steelersissa ja San Francisco 49ersissa, jossa lopetti peliuransa vuonna 1979.
Valmentajauransa alussa Dungy toimi eri pelipaikkojen valmentajana entisessä koulussaan University of Minnesotassa, NFL-joukkueissa Pittsburgh Steelersissa, Kansas City Chiefsissa ja Minnesota Vikingsissa ennen kuin hänet palkattiin erotetun Rich McKayn tilalle Tampa Bay Buccaneersiin. Dungy johdatti Buccaneersin neljä kertaa pudotuspeleihin ja voitti divisioonansa kerran, mutta muuten menestys jäi kohtalaisen vaatimattomaksi. Dungy sai erotettiin vuonna 2001, kun Buccaneers hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Eaglesille. Myös edellisellä kaudella Eagles pudotti joukkueen pudotuspeleissä. Dungyn saldoksi jäi Buccaneersissa 56 voittoa ja 46 häviötä.
Dungy valmensi Indianapolis Coltsia kaudesta 2002 lähtien. Kaudella 2006 Dungy johdatti joukkueensa NFL:n loppuotteluun eli Super Bowliin. Finaalissa Colts voitti Dungyn hyvän ystävän Lovie Smithin valmentaman Chicago Bearsin. Hän toimi myöhemmin Yhdysvalloissa NFL-otteluiden kommentaattorina.
Hristo Botev Stadium (Vratsa)
Hristo Botev Stadium on monikäyttöinen stadion Vratsassa Bulgariassa. Stadion avattiin vuonna 1951. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa FC Botev Vratsan kotikenttänä. Stadionille mahtuu 32 000 ihmistä.
Happidifluoridi
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa happidifluoridi on väritön kaasu. Se voidaan nesteyttää ja nesteenä se on väriltään keltaista. Happidifluoridi on sikäli poikkeuksellinen yhdiste, että happi esiintyy siinä hapetusluvulla +II tavanomaisen hapetusluvun -II sijaan. Tämän vuoksi yhdiste on erittäin voimakas hapetin. Yhdiste liukenee hieman veteen, mutta myös reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu happea ja vetyfluoridia. Happidifluoridi reagoi monien metallien ja epämetallien, jopa ksenonin, kanssa muodostaen niiden oksidien ja fluoridien seoksen. Happidifluoridi on voimakkaasti myrkyllinen yhdiste ja se ärsyttää silmiä ja hengitysteitä.
Mitäs me taiteilijat
Mitäs me taiteilijat on Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1952.
Happidifluoridi
Valmistus ja käyttö
Ensimmäisen kerran happidifluoridia valmistivat Paul Lebeau ja A. Damiens vuonna 1927 elektrolysoimalla hieman kosteaa kaliumfluoridia. Nykyään yhdistettä valmistetaan tyypillisimmin johtamalla fluoria 2% natriumhydroksidiliuokseen. Emäsliuos ei voi olla väkevämpi tuotteen hydrolyysin ehkäisemiseksi.
Happidifluoridia käytetään pääasiassa laboratoriotutkimuksissa reagenssina. Sitä voidaan käyttää hapettimena rakettien ja ohjusten polttoaineseoksissa.