cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adriana Lima
13-vuotiaana Lima "löydettiin" ostoskeskuksesta ja kaksi vuotta myöhemmin hän osallistui Ford Supermodel -mallikilpailuun, jossa hän sijoittui lopulta toiseksi. Hän sai sopimuksensa Fordin kanssa ja muutti New York Cityyn, Yhdysvaltoihin. Uransa alkuvaiheessa Lima esiintyi lähinnä lehdissä, muun muassa Voguessa ja Marie Clairessa. Hänen läpimurtonsa oli vaatemerkki Vassaretten kanssa tehty mainoskampanja. Lima on sen jälkeen tehnyt töitä muun muassa meikkiyhtiö Maybellinelle, Victoria's Secretille ja Mossimolle. Vuonna 2007 hän oli kolmanneksi hyväpalkkaisin malli Gisele Bündchenin ja Kate Mossin jälkeen.
Yksityiselämä
Adriana Lima on ollut naimisissa serbialaisen koripalloilija Marko Jarić kanssa. Pari vihittiin 14. helmikuuta 2009. Toukokuussa 2009 Lima ilmoitti odottavansa esikoistaan aviomiehensä kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, Valentina Lima Jarić (s. 15. marraskuuta 2009) ja Sienna (s. 12. syyskuuta 2012). Toukokuussa 2014 Lima ja Jaric ilmoittivat eroavansa.
GP3 Britannian Grand Prix 2011
GP3 Britannian Grand Prix 2011 oli GP3-kauden 2011 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 9.–10. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Britannian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Jenzer Motorsport -tallin kuljettaja Nico Müller. Sunnuntain kilpailun voitti MW Arden -tallin Lewis Williamson.
Strängnäs
Strängnäs on samannimisen Strängnäsin kunnan keskustaajama ja entinen kaupunki. Strängnäs sijaitsee Mälarenin etelärannalla Södermanlandin maakunnassa ja Södermanlandin läänissä. Lähimmät suuret kaupungit ovat lännessä Eskilstuna ja idässä Södertälje. Strängnäsin ja Södertäljen välissä sijaitsee myös entinen Mariefredin kaupunki, joka kuuluu nykyään samaa kuntaan kuin Strängnäskin.
Strängnäsissä sijaitsee Strängnäsin hiippakunnan piispanistuin. Strängnäsin tuomiokirkko edustaa goottilaista arkkitehtuuria.
Kustaa Vaasa valittiin Ruotsin kuninkaaksi Strängnäsin valtiopäivillä 1523.
Springfield (Simpsonit)
thumb|Springfield avartuu sarjan introssa. Springfield on kuvitteellinen Yhdysvaltain kaupunki, johon piirrossarjan Simpsonit tapahtumat sijoittuvat ja jossa Simpsonin perhe asuu. Kaupunki tunnetaan vakavista ympäristö- ja saasteongelmistaan, korruptoituneista ja epäpätevistä viranomaisistaan sekä hyvin lyhytnäköisistä asukkaistaan, joilla kuitenkin on toisinaan vahva yhteishenki. Todellisuudessa Yhdysvalloissa on runsaasti Springfield-nimisiä kaupunkeja.
Tiedot Springfieldin sijainnista ovat hyvin epäjohdonmukaisia. Se sijaitsee nimeämättömässä osavaltiossa, jonka pääkaupunki on nimeltään Capital City. Springfieldin perusti vuonna 1796 uudisraivaaja Jebediah Springfield, jota palvotaan paikallisena sankarina. Kaupungin pitkäaikainen pormestari on Joe Quimby.
Sijainnin ohella myös Springfieldin koko tuntuu jatkuvasti vaihtelevan, mutta yleensä se kuvataan pikkukaupunkina, jossa kaikki tuntevat toisensa. Toisaalta Springfieldillä on oma yliopisto, kansainvälinen lentokenttä ja paikallinen tv-asema, jonka esiintyjät kuten Hassu-klovni ja Kent Brockman ovat valtakunnallisia kuuluisuuksia. Tärkeät päätökset tehdään Springfieldissä yleensä joko kaupunkilaisten yhteisissä kokouksissa kaupungintalolla tai raivokkaan vihaisen väkijoukon muodossa. Kaupungin tärkein työnantaja on Montgomery Burnsin omistama Springfieldin ydinvoimala.
Sijainti
Springfieldin osavaltiota ei ole koskaan nimetty, ja ristiriitaiset tiedot kaupungin sijainnista ovat toistuva vitsi sarjassa. Toisinaan kaupunki on rannikolla, toisinaan sisämaassa. Sen lähistöllä on muun muassa aavikkoa, preeriaa, punapuumetsiä ja lumihuippuisia vuoria. Springfieldin lähin naapurikaupunki on Shelbyville, jota springfieldiläiset vihaavat; muita läheisiä kaupunkeja ovat ainakin Ogdenville ja North Haverbrook. Sarjan 3. tuotantokauden jaksossa ”Totuus ja oikeus” nähdään osavaltion kartta, jonka mukaan Springfield on selvästi sisämaassa. Lisäksi 9. kauden jaksossa ”Homer ja roskakuskit” Springfieldiä jouduttiin siirtämään 8 kilometriä jäteongelman vuoksi.
11. kauden jaksossa ”Naurun takana” kertoja puhuu Simpsoneista ”pohjoiskentuckyläisenä perheenä”, mutta jakson uusintaesityksessä maininta Kentuckysta oli vaihdettu Missouriin. 10. kauden jaksossa ”Kauhujen talo, osa 9” on kohtaus, jossa Simpsonien kotitalosta avaruuteen lähetetyt signaalit näyttävät tulevan suunnilleen Louisianan alueelta, tosin Kauhujen talo -jaksojen sisältö poikkeaa sarjan normaalista todellisuudesta. Elokuvassa The Simpsons Movie väitetään, että Springfieldin lähellä olisi paikka, jossa Kentuckyn, Mainen, Ohion ja Nevadan rajat kohtaavat, vaikka todellisuudessa nämä osavaltiot sijaitsevat eri puolilla Yhdysvaltoja.
13. kauden jakson ”Ei aivan sopimaton tarjous” mukaan pelkkä Länsi-Springfield on yksistään ”kolme kertaa Texasin kokoinen” ja myös muistuttaa rajoiltaan Texasia.
The Film Theorists esitti YouTube-videollaan mahdottomien osavaltioiden poissulkemiseen perustuvan teorian, jonka mukaan Springfield sijaitsisi Oregonin osavaltiossa. Simpsonien luojan Matt Groeningin mukaan Springfieldin esikuva olisikin Oregonin Springfield. Toisen YouTube-käyttäjän mukaan eri jaksojen juonia ja dialogia läpikäymällä voidaan sulkea pois kaikki osavaltiot paitsi Virginia, Illinois, Arkansas, Oklahoma, Kansas ja Nebraska, joista Illinois sopisi kenties parhaiten Springfieldin maantieteeseen ja historiaan. Monia Simpsonit-jaksoja ohjanneen David Silvermanin mukaan Springfield on kuvitteellisessa ”Pohjois-Takoman” osavaltiossa. Jos sarjassa näytetään lähikuvaa esimerkiksi Homer Simpsonin ajokortista, siinä on osavaltiotunnuksena kuvitteellinen NT tai TA.
Kaupungin maamerkit
Springfieldin tärkeitä maamerkkejä ovat ydinvoimala, ikuisesti palava suuri autonrengaskasa, Hollywood-kylttiä jäljittelevä Springfield-kyltti, Lard Lad -donitsileipomon maskottipatsas, kaupungintalo ja kaupungin keskusaukiolla sijaitseva Jebediah Springfieldin patsas. Myös paikallisen KBBL-kanavan kaksikieliset tv-studiot, Tikku ja Takku -animaatiostudio sekä Duff-olutpanimo sijaitsevat Springfieldissä. Muita sarjassa usein nähtäviä kohteita ovat Springfieldin ala-aste, vanhainkoti, Springfieldin ensimmäinen kirkko, sairaala, ostoskeskus, Aztec-elokuvateatteri, Bowl-A-Rama-keilahalli, Duff-stadion ja vankila. Joissain jaksoissa kaupungissa tai sen lähellä on myös kasino. Springfieldin läheltä löytyy myös kansallispuisto ja suuri rotko.
Kaupungissa on maantie ja kaksi suurta moottoritietä, jotka on nimetty Matlockin ja Michael Jacksonin mukaan. Springfieldiin hankittiin 4. kauden jaksossa ”Joko säteilee” kallis ja turvaton monorail-rata, joka jouduttiin sulkemaan heti neitsytmatkan jälkeen vaarallisuuden vuoksi. Evergreen Terrace -kadulla asuvat muun muassa Flandersit ja Simpsonit, jälkimmäiset osoitteessa 742 Evergreen Terrace. Springfieldissä on eri siirtolaisryhmien kaupunginosia, kuten italialais-, juutalais- ja ukrainalaiskorttelit. Springfieldin läpi tai ohi virtaa joki, jonka ylittävältä sillalta usea hahmo on yrittänyt itsemurhaa eri jaksoissa. 6. kauden jakson ”Bartin komeetta” mukaan silta on ainoa tie ulos kaupungista.
Paikallisia liikkeitä ovat muun muassa Moen kapakka, Kwik-E-Mart-valintamyymälä, useat Hassupurilainen-pikaruokalat, Costington's-tavaratalo, Android's Dungeon -sarjakuvakauppa, Luigi's-ravintola, King Toot's -soitinkauppa, Noiseland Video Arcade -videopelihalli, Herman's Military Antiques -asekauppa, Phineas Q. Butterfat's Ice Cream Parlor -jäätelöbaari ja Jake's Unisex Hairplace -parturinliike. Springfieldin ostoskeskuksesta löytyvät Ned Flandersin omistama vasenkätisten kauppa Leftorium ja Lionel Hutzin lakitoimisto I Can't Believe It's A Law Firm!.
Sijainnin ohella myös Springfieldin sisäinen maantiede on hyvin ristiriitainen, sillä rakennukset ja paikat voivat sijaita eri tavoilla suhteessa toisiinsa. Esimerkiksi Simpsonien kotitalo on joskus kaupungin reunalla, joskus ydinvoimalan parkkipaikan ja joskus Kwik-E-Martin vieressä, vaikka yleensä näin ei ole. Sarja on pääosin johdonmukainen siinä, että Moen kapakan vieressä sijaitsee King Toot's -soitinkauppa.
Springfieldin asukkaat
Springfieldiläiset kuvataan usein lyhytnäköisinä, kyynisinä ja hyväuskoisina hölmöinä, jotka ovat itse syypäitä suureen osaan kaupungin ongelmista. Springfield on täynnä epärehellisiä yrittäjiä, epäpäteviä ammattilaisia ja epäystävällisiä asiakaspalvelijoita. Kaupungin poliisilaitos on äärimmäisen kyvytön ja pormestari Quimbyn hallinto läpeensä korruptoitunut. Kaupunkilaisten yhteisöllisyys vaihtelee pikkumaisen itsekkyyden, mielettömän lynkkausmielialan ja uhrautuvan solidaarisuuden välillä. Esimerkiksi jaksossa ”Bartin komeetta” kaikki kaupunkilaiset ensin tunkeutuivat joukolla Ned Flandersin väestönsuojaan, vaikka tilaa ja hengitysilmaa oli vain muutamalle, mutta myöhemmin kaikki lähtivät vapaaehtoisesti pois myötätunnosta Flandersia kohtaan, joka oli joutunut jäämään yksin ulos.
Muuta
Springfield on tunnettu lukuisista, yleensä lyhytaikaisista hullutuksistaan. Jakson ”Joko säteilee” mukaan kaupunkiin on pystytetty useita rakennelmia, joiden uutuudenviehätys on karissut nopeasti, kuten heikkolaatuinen Monorail, todella korkea ja hutera tulitikkutalo, jättiläismäinen suurennuslasi ja liukuportaat, jotka eivät vie minnekään.
Springfield on ollut tuhon partaalla useita kertoja. Ydinvoimalaa on uhannut useastikin sydämen sulamisonnettomuus tai muu katastrofi, ensi kerran 3. kauden jaksossa ”Voimalan sankari”. Springfieldissä on myös riehunut hurrikaani. Jaksossa ”Bartin komeetta” kaupunki uhkasi joutua komeetan tuhoamaksi, mutta kaupungin yllä leijuva poikkeuksellisen paksu saastekerros poltti sen poroksi. Elokuvassa The Simpsons Movie Homer Simpson aiheutti ympäristökatastrofin, jonka seurauksena kaupunki suljettiin suureen kupuun ja ympäristönsuojeluvirasto EPA aikoi lopuksi tuhota sen pommilla, mutta Homer onnistui pelastamaan kaupungin.
Springfieldin baseball-joukkue on nimeltään Isotoopit (Isotopes) ja amerikkalainen jalkapallojoukkue on nimeltään Atomit (Atoms). Kaupungin epävirallinen maskotti on ydinvoimalan säteilystä syntynyt kolmisilmäinen mutanttikala Räpsy (Blinky). Kaupungin luetuin ja tärkein sanomalehti on Springfield Shopper. KBBL-yhtiöllä on Springfieldissä ainakin kaksi tv-kanavaa, englanninkielinen Channel 6 ja espanjankielinen kanava, sekä radioasema.
Springfieldillä on varsin huono maine. Esimerkiksi 4. kauden jakson ”Syömäkone” mukaan Time-lehti on tehnyt Springfieldistä kansijutun otsikolla ”Amerikan huonoin kaupunki”, 6. kauden jakson ”Neljät hautajaiset ja yhdet häät” mukaan Springfield oli julistettu Amerikan epäsuosituimmaksi kaupungiksi ja 18. kauden jakson ”Baseball-Bart” mukaan Springfield käyttää iskulausetta ”Amerikan ilkein kaupunki”. 13. kauden jakson ”Makeaa mahan täydeltä” mukaan Springfieldissä on Yhdysvaltain ylipainoisin väestö.
Tommi Nikunen
Tommi Antero Nikunen (s. 10. joulukuuta 1973 Kouvola) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja nykyään Lahden Golfin toimitusjohtaja.
Nikusen valmentajakausien aikana Suomi muun muassa voitti joukkuemäen maailmanmestaruuden Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 sekä yhdistetyn joukkuekilpailun olympiakultaa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.
Nikunen oli naimisissa Miss Suomi -finalistina tunnetun Miia Lakkiston kanssa 2007–2013. Nikunen on toiminut myös Ylen asiantuntijana.
Sherlock Holmes
Sherlock Holmes on 1800-luvun loppuun ja 1900-luvun alkuun sijoittuva kuvitteellinen salapoliisihahmo, jonka loi skotlantilainen kirjailija ja lääkäri Arthur Conan Doyle. Holmes on tunnettu havainnointitaidoistaan ja kyvystään käyttää logiikkaa tapausten ratkaisemiseen, ja hänestä on tullut salapoliisikirjallisuuden arkkityyppi.
Doyle julkaisi vuosina 1887–1927 yhteensä neljä Holmes-romaania ja 56 novellia. Ensimmäisen kerran Holmes esiintyy romaanissa Punaisten kirjainten arvoitus (A Study in Scarlet). Novellit julkaistiin Strand Magazine -lehdessä, minkä jälkeen ne koottiin viideksi novellikokoelmaksi.
Useimmissa Holmes-tarinoissa kertojana on salapoliisin ystävä tohtori Watson. Kahdessa tarinassa kertojana on Sherlock Holmes itse, ja kahdesti tarinan kertoo tuntematon kertoja kolmannessa persoonassa.
Brittiläinen The Crime Writers Association valitsi syksyllä 2013 Sherlock Holmes -kirjat kaikkien aikojen parhaaksi rikoskirjasarjaksi.
Vaikutteet
thumb|170px|left|Tohtori Joseph Bell, Sherlock Holmesin esikuva Arthur Conan Doyle otti Holmesin hahmoon vaikutteita sekä itsestään että tohtori Joseph Bellistä, joka toimi hänen opettajanaan Edinburghin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa. Doyle myös tunnusti Bellin vaikutuksen tälle lähettämässään kirjeessä vuonna 1892. Potilaidensa ulkonäöstä, vaatetuksesta ja käyttäytymisestä tekemiensä tarkkojen havaintojen pohjalta Bell pystyi tekemään paikkansapitäviä päätelmiä esimerkiksi näiden ammatista ja henkilöhistoriasta. Kuten Holmes, myös Bell oli pitkä ja hoikka mies, jolla oli haukkamainen nenä ja läpitunkeva katse.
Monet muut Holmesin piirteet ja ominaisuudet ovat puolestaan ominaisia Doylelle itselleen. Hänkin oli herrasmiesmäinen, opiskellut mies ja piti urheilusta. Hän oli kiinnostunut Holmesille siirtämästään havainnointi-päättely-menetelmästä ja toteutti sitä itsekin onnistuen vapauttamaan syyttömänä tuomittuja vankeja. Doyle syntyi varakkaaseen sukuun ja loi Holmesinkin taustaan merkittäviä sukulaisia.
Nimi
Sherlock Holmesin nimen tausta ei ole täysin varma. Ensimmäisen tarinan Punaisten kirjainten arvoitus varhaisissa luonnoksissa Holmes oli vielä etunimeltään Sherrinford. Sukunimi Holmes tuli mahdollisesti yhdysvaltalaiselta Oliver Wendell Holmesilta, joka oli lääkäri, kirjailija ja filosofi. Nimi Sherlock saattoi tulla Patrick Sherlockilta, joka oli Doylen luokkakaveri Stonyhurstissa. Näyttelijä Eille Norwood kertoi Doylen sanoneen hänelle, että Sherlock Holmes nimettiin kahden kriketinpelaajan mukaan.
Elämänvaiheet
Sherlock Holmes -tarinoissa on joitain tiedonmurusia Holmesin taustasta ja elämänvaiheista. Koska tarina Viimeinen kumarrus tapahtuu vuonna 1914 ja Holmes on siinä 60-vuotias, voidaan päätellä, että Holmes syntyi vuonna 1853 tai 1854. Kreikkalainen tulkki kertoo Holmesin isoäidin olleen ranskalaisen taiteilijan Vernet’n sisko. Tarina ei tarkenna, oliko kyseessä Claude Joseph Vernet (1714–1789) vai tämän poika Antoine Charles Horace Vernet (1758–1835).
Holmesin yliopistokoulutuksesta ei tarinoissa kerrota tarkemmin. Collegen jälkeen Holmes muuttaa Lontooseen ja asuu aluksi Montague Streetillä British Museumin lähistöllä. Holmesin laboratorio sijaitsee erään lontoolaissairaalan huoneessa. Vuodesta 1881 alkaen Holmes jakaa poikamiesasunnon John Watsonin kanssa rouva Hudsonin vuokralaisina 221B Baker Streetillä. Holmes ja Watson tapaavat ensimmäistä kertaa Watsonin vanhan tuttavan, herra Stamfordin esitellessä heidät toisilleen. Holmes oli harjoittanut yksityisetsivän ammattiaan jo ennen Watsoniin tutustumista. Holmes oli tuolloin kiinnostunut Baker Streetillä sijaitsevasta asunnosta, mutta hän tarvitsi toisen henkilön maksamaan vuokraa kanssaan. Watson puolestaan oli asunut Strandilla sijaitsevassa hotellissa. Baker Streetin asunto oli Lontoon Westminsterin pohjoisosassa sijaitsevassa kaksikerroksisessa talossa (ensimmäisissä tarinoissa katua kutsutaan myös nimellä Upper Baker Street). Holmes ja Watson muuttavat Baker Streetille ensitapaamisen jälkeisenä päivänä. Watson muuttaa pois mentyään naimisiin vuonna 1889.
Holmes syöksyy Reichenbachin vesiputoukseen 4. toukokuuta 1891, ja pitkään hänen uskottiin kuolleen. Hän kuitenkin ilmestyy yllättäen Lontooseen vuonna 1894 ja kertoo seikkaillensa maailmalla kolme vuotta. Hän oli kertomansa mukaan käynyt ainakin Tiibetissä, Persiassa, Mekassa ja Khartumissa, minkä jälkeen hän palasi Eurooppaan ja teki kokeita laboratoriossaan Montpellier’ssa, Ranskassa. Holmesin paluun jälkeen kaksikko jatkaa seikkailujaan aina vuoteen 1902, jolloin Watson lähtee jälleen omille teilleen. Holmes torjuu tarjouksen tulla lyödyksi ritariksi, ja jää eläkkeelle vuonna 1903. Hän muuttaa Sussexin rannikolle ja käyttää aikaansa mehiläistenpitoon. Hän kirjoittaa aiheesta kirjan ”Mehiläishoidon käytännön oppikirja – sisältää huomioita kuningattaren eristämisestä”.
Holmes ratkaisee satunnaisia juttuja vielä vuosina 1907 sekä 1912–1914. Holmesin viimeisistä vuosista Doyle ei kirjoittanut.
Työtapa
right|frame|Sherlock Holmes (oikealla) ja [[tohtori Watson Sidney Pagetin piirroksessa tarinaan "Kreikkalainen tulkki".]] Holmes kuvailee itseään ”konsultoivaksi salapoliisiksi”, joka tarkoittaa, että ihmiset saapuvat hakemaan häneltä apua ongelmissaan sen sijaan, että hän tulisi heidän luokseen. Kerrotaan, että Holmes pystyi usein ratkaisemaan ongelman kotoaan poistumatta (tarinat tosin keskittyvät kiinnostavampiin tapauksiin, jotka pakottivat hänet usein tekemään kenttätyötä). Holmes on erikoistunut selvittämään epätavallisia tapauksia, joissa hän käyttää ilmiömäisiä havainto- ja päättelytaitojaan.
Holmes avustaa usein poliisia ja Scotland Yardia, joiden kykyyn selvittää rikoksia hän suhtautuu toisinaan väheksyen vaikka arvostaakin heidän rohkeuttaan. Holmes antaa usein poliisin ottaa kunnian hänen ratkaisemistaan tapauksista, oman sanomansa mukaan jopa lähes kaikissa tapauksissa. Poliisi arvostaa Holmesia mutta samalla suhtautuu tämän menetelmiin epäillen, sillä Holmes ei tutkintansa aikana paljasta mitään tietoa sen edistymisestä. Poliiseista useimmin tarinoissa esiintyy komisario Lestrade, yhteensä 13 kertaa. Holmesin suhtautuminen Lestradeen vaihtelee eri tarinoissa tylystä ystävälliseen.
Holmesin tulokset perustuvat siihen, että hän tutkii ja kerää kaiken mahdollisen datan rikospaikalta. Hän hyödyntää datan analysoimisessa monia uudenaikaisia teknisen rikostutkinnan menetelmiä kuten sormenjälkitunnistusta, jalanjälkien valosten ottamista ja kirjoituskoneiden erityispiirteiden tutkintaa. Holmes on opetellut erottamaan toisistaan valtavan määrän muun muassa erilaisia rengasjälkiä, sikarimerkkejä, ammattien jättämiä jälkiä käsiin, salakirjoituksia, tatuointeja ja hajuvesien tuoksuja. Monet tapaukset Holmes ratkaisee kemiallisten kokeidensa avulla, joita hän tekee kotilaboratoriossaan tislauspullojen, bunsenlamppujen ja koeputkien keskellä.
Holmes käyttää joskus myös koiria apunaan tutkimuksissa. Joissain romaaneissa ja novelleissa hän käyttää apunaan Lontoon katukerjäläisiä, "Baker Streetin apupoikiaan".
Tehtyään havainnot Holmes ratkaisee rikoksen päättelyllä, joka perustuu abduktioon. Holmesin päätelmät ovat lähes aina arvauksia, jotka perustuvat tosiasioihin. Holmes pyrkii parhaaseen ja todennäköisimpään saatavilla olevaan selitykseen, mutta hänen päätelmänsä eivät ole aukottomia tai väistämättömiä kuten deduktiivisessa päättelyssä.
Tiedot ja taidot
Watson luo sivustaseuraajana ja ystävänä Holmesista neron, ja monissa tapauksissa Holmesin ajatuksenjuoksu ylittää Watsonin käsityskyvyn. Näin on esimerkiksi ensimmäisessä novellissa Kuningas ja laulajatar, jossa Watsonin tullessa vierailulle Baker Streetille Holmes päättelee ensi näkemältä, että Watson on lihonut, harjoittanut lääkärintointa, kastunut läpimäräksi ja että tällä on palveluksessaan huolimaton kotiapulainen. Holmesin äly ja havaintokyky kuvataan ylivertaisiksi, ja hänen ajatuksensa kulkevat nopeammin kuin kenelläkään muulla. Hän tekee päätelmiä ensi näkemältä ja sanoo ne ääneen itsestäänselvyyksinä. Hän on ylivertainen sankarihahmo, jonka luonteessa ja tavoissa yhdistyvät sekä ääretön kurinalaisuus ja korkea työmoraali että ikävystyneisyys ja omituiset tavat.
Kertomuksessa Punaisten kirjainten arvoitus Watson arvioi Holmesin tiedot ja taidot seuraavanlaisesti:
Ulkonäkö
Watson kuvailee Holmesin pitkäksi ja laihaksi. Hänellä oli terävä kotkannenä ja musta tukka. Alkuperäisissä Sherlock Holmes -tarinoissa ei erityisesti mainittu Holmesin käyttäneen deerstalker-hattua, joka yleensä liitetään hänen tunnusmerkeikseen. Metsästäjänhattu on peräisin kertomusten kuvituksista, ensimmäisen kerran tarinasta Laakson arvoitus.
”Yksinkertaista, rakas Watson”
Sherlock Holmesin tunnuslauseeksi on muodostunut lause ”Yksinkertaista, rakas Watson” (engl. "Elementary, my dear Watson.", joskin koko alkuperäinen fraasi kuului "Oh, this is elementary, my dear Watson."). Sitä ei kuitenkaan esiinny missään Doylen kirjoittamassa tarinassa. Lausahdus on peräisin Doylen ja näyttelijä William Gilletten yhteistyönä syntyneestä, ensimmäisestä Holmes-näytelmästä vuodelta 1899, johon Gillette kirjoitti sen muodossa ”...fellow” eikä ”...Watson”. Myöhemmin elokuvanäyttelijä Clive Brook käytti samassa lauseessa sanaa ”Watson”. Nimiroolia näytelmässä esittänyt Gillette on myös vastuussa käyrän piipun iskostumisesta Holmesin tunnusmerkiksi.
Harrastukset ja paheet
Holmes on Watsonin mukaan taitava viulisti, jonka suosikkisäveltäjä on Felix Mendelssohn. Holmes omistaa huokean viulun, jonka hän sanoo olevan Stradivarius. Kuvataiteista Holmes ei keskustele eikä Watsonin mukaan tiedä syvällisesti. Holmes harrastaa nyrkkeilyä ja käykin voitokkaan nyrkkitappelun eräässä tarinassa. Holmes on myös taitava miekkailija.
Holmes tupakoi hyvin ahkerasti. Hän käyttää kaikkein vahvinta tupakkalaatua. Hän suosii etenkin piippua mutta polttaa myös savukkeita ja sikareita, joissa hän on asiantuntija. Kuvituksista ja elokuvista tuttua pitkää ja käyrää piippumallia ei kirjoissa tosin mainita. Työhönsä uppoutuneena Holmes elää hyvin niukasti, mutta töiden ulkopuolella hän on nautiskelija, vaikka Watson joskus väittääkin, ettei Holmesilla ole kuin yksi pahe. Holmes käyttää uutta huumausainetta kokaiinia seitsemän prosentin liuoksena, jota hän piikittää käsivarteensa. Holmes ottaa kokaiinia etenkin pitkästyessään juttujen välillä. Watson moittii Holmesin kokaiininkäyttöä ja saakin sen loppumaan vuosien kuluessa. Holmes käyttää hiukan myös morfiinia ja juo silloin tällöin viskisoodaa ja viiniä. Holmesin huumeidenkäyttö ei Doylen aikaan 1800-luvun lopulla ollut samaan tapaan paheksuttavaa tai huomiota herättävää kuin nykyään, ja kokaiinia pidettiin harmittomana aineena. Lisäksi addiktio sopi taiteilijapersoonan luonteeseen ja tyyliin.
Arvot
Sherlock Holmes on oman aikansa lapsi ja heijastaa 1800-luvun loppupuolella vallineita arvoja. Nykyajan mittapuulla Holmes on kirjallisena hahmona sovinistinen: hän muun muassa vähättelee Doylen kirjoissa naisten älykkyyttä ja kykyjä, mutta toisaalta yllättyy kun kohtaamansa oopperanäyttelijä Irene Adler osoittautuukin Sherlockin veroiseksi. Ajoittain Doylen salapoliisi sortuu myös rasismiin, esimerkiksi erään tutkimuksen aikana hän alkaa solvaamaan alemmassa asemassa olevaa henkilöä tämän ihon värin perusteella.
Yksityiselämä
Holmes pysytteli poikamiehenä, eikä hänen mahdollisista naissuhteistaan tarinoissa mainita. Holmesin vuokraemäntä rouva Hudson on Holmesille äitihahmon kaltainen huolehtija. Holmes itse sanoi, että naiset harvoin vetävät häntä puoleensa, sillä hänen aivonsa ovat aina määränneet sydäntä. Yliopistossa Holmesin ainoa ystävä oli opiskelijatoveri Victor Trevor. Sen jälkeen Holmesin ainoa ystävä oli tohtori Watson, jonka kanssa hän jakoi vuokra-asunnon Baker Streetillä vuosien ajan. Watsonin mentyä naimisiin ja muutettua pois miehet pysyivät läheisinä ystävinä.
Suhde muuhun salapoliisikirjallisuuteen
Sherlock Holmesia on kutsuttu maailman tunnetuimmaksi kuvitteelliseksi salapoliisiksi. Holmes-hahmollaan kirjailija Arthur Conan Doyle nosti salapoliisikirjallisuuden arvostetuksi ja suosituksi. Holmes ei kuitenkaan ollut ensimmäinen laatuaan, vaan Doyle kehitti jo olemassa olevaa lajityyppiä ja otti vaikutteita aiemmasta salapoliisikirjallisuudesta. Holmes ja Watson -kaksikon sekä Holmesin ratkaisumetodit Doyle otti ihailemansa Edgar Allan Poen kirjoittamista C. Auguste Dupin -tarinoista, joihin ensimmäisessä Holmes-tarinassa jopa viitataan. Dupin on Holmesin kaltainen harrastelijasalapoliisi, joka käyttää järkeilyä ja pienten yksityiskohtien huomioon ottamista selvittääkseen tapahtumien kulun. Holmesiin verrattuna Dupin on kuitenkin yksiulotteisempi, pelkkä arkkityyppinen ajattelukone.
Holmesin noustua suursuosioon hahmo alkoi saada jäljittelijöitä, ja Holmesin vaikutus on nähtävissä kaikessa myöhemmässä salapoliisikirjallisuudessa. Monet kuvitteelliset salapoliisit ovat jäljitelleet Holmesin loogisia menetelmiä ja seuranneet hänen jalanjäljissään eri tavoin. Doyle esimerkiksi kehitti Holmesin ja aisapari Watsonin kumppanuuden sellaiseksi, jota edelleen käytetään yleisesti alan kirjallisuudessa. Myös Holmesin persoonallisuuden varjopuolista kuten riippuvuuksista, ihmissuhteiden puutteesta ja auktoriteettivastaisuudesta tuli monille kirjallisille salapoliiseille tyypillisiä piirteitä. Varhaisimmista Holmes-vaikutteita saaneista salapoliiseista edelleen arvostetaan esimerkiksi G. K. Chestertonin Isä Browia. Myöhempiä Holmes-vaikutteisia fiktiivisiä salapoliiseja ovat monen muun ohella Agatha Christien Hercule Poirot, Rex Stoutin Nero Wolfe ja House-televisiosarjan Gregory House.
Useat kirjailijat Doylen jälkeen ovat käyttäneet Sherlock Holmesin hahmoa omissa teoksissaan ja usein kehittäneet hahmon psykologista puolta. Holmes esiintyy muutamassa Maurice Leblancin Arsène Lupin -tarinassa. Muihin Holmesin hahmoa käyttäneisiin kirjailijoihin lukeutuvat esimerkiksi Nicholas Meyer, Laurie R. King, Michael Didbin, Michael Chabon, Caleb Carr ja Mitch Cullin.
Tekijänoikeussuoja
Sherlock Holmesin hahmon tekijänoikeus on jo rauennut. Isossa-Britanniassa niin sanotun Sherlock Holmes -kaanonin eli Doylen kirjoittamien 56 Holmes-novellin ja neljän romaanin tekijänoikeudet raukesivat vuonna 2000. Yhdysvaltain tekijänoikeuslakiin vuonna 1998 tehdyn muutoksen seurauksena viimeisten kymmenen tarinan tekijänoikeudet raukeavat Yhdysvalloissa vasta vuosina 2018–2022, sillä ne julkaistiin maassa vuoden 1923 jälkeen. Arthur Conan Doylen perikunta kuitenkin katsoo, että vaikka tekijänoikeussuojan aikaraja on Yhdysvalloissa mennyt umpeen vanhimpien teosten osalta, Sherlock Holmes -hahmo kehittyi vielä myöhemmissä teoksissa, mikä olisi heidän mukaansa peruste sille, että myös hahmon osalta tekijänoikeussuoja on yhä voimassa Yhdysvalloissa. Yhdysvaltalainen tuomioistuin päätti kuitenkin tammikuussa 2014, että vanhojen tarinoiden hahmot eivät enää nauti tekijänoikeussuojaa, ja korkein oikeus vahvisti päätöksen.
Alkuperäiset Sherlock Holmes -tarinat
Niin sanottu Sherlock Holmes -kaanon sisältää Arthur Conan Doylen kirjoittamat neljä Sherlock Holmes -romaania ja 56 novellia.
Novellikokoelmat
Sherlock Holmes -novellit ilmestyivät alun perin Strand Magazine -lehdessä, ja ne koottiin pian ilmestymisensä jälkeen seuraaviksi novellikokoelmiksi:
Sovitukset
Sherlock Holmesista on tehty lukuisia elokuvia ja televisiosarjoja. Internet Movie Databasessa oli marraskuussa 2013 lueteltu 287 Sherlock Holmes -elokuvaa, -sarjaa tai jonkin sarjan Holmes-aiheista jaksoa. Tunnetuimmat Holmesin hahmon esittäjät lienevät Basil Rathbone (12 elokuvaa 1939–1946) ja Jeremy Brett (36 televisiosarjan jaksoa ja 5 televisioelokuvaa 1984–1994).
Guy Ritchien ohjaamassa brittiläis-yhdysvaltalaisessa toimintaelokuvatrilogiassa Sherlock Holmesin roolia esittää yhdysvaltalainen näyttelijä Robert Downey Jr.. Trilogiasta on julkaistu elokuvat Sherlock Holmes (2009) ja Sherlock Holmes: A Game of Shadows (2011), mutta kolmas osa on jäänyt suunnittelun asteelle (2022). Sherlockin pikkusiskosta kertovissa Enola Holmes -elokuvissa (2020 ja 2022) Sherlockia näyttelee Henry Cavill.
Vuosina 2010–2017 esitettiin Benedict Cumberbatchin tähdittämää televisiosarjaa Uusi Sherlock. Venäjällä tuotettiin vuonna 2013 omaa Sherlock Holmes -televisiosarjaa 16 jakson verran. Tarinoista osaa ei ollut aiemmin filmatisoitu.
Sherlock Holmesin seikkailuista on julkaistu myös moniosainen pelisarja, jonka on kehittänyt ukrainalainen peliyhtiö Frogwares. Vaikka pelit perustuvatkin Doylen tarinoihin, on pelisarjassa alkuperäinen juoni ja tarinankaari.
Holmesin muistaminen
thumb|upright|John Doubleday, Sherlock Holmesin patsas [[Meiringenissa Sveitsissä]] Maailmassa on yli 400 Sherlock Holmes -yhdistystä, joista suurimmissa on tuhansia jäseniä. Suurin osa Holmes-yhdistyksistä toimii Yhdysvalloissa, mutta muissakin suurissa maissa on useita. Useimmat Holmes-yhdistykset järjestävät säännöllisiä tapaamisia, keskustelu- ja katselutilaisuuksia sekä vierailuja Sherlock Holmesiin liittyviin paikkoihin. Jotkin julkaisevat omaa lehteä. Sherlock Holmes -yhdistysten toiminta perustuu usein siihen lähtökohtaan (englanniksi "the Game"), että Holmes olisi ollut todellinen henkilö, jonka elämää voidaan tutkia ja analysoida Doylen kirjoittaman niin sanotun Sherlock Holmes -kaanonin kautta. Tällöin tohtori Watson nähdään tarinoiden todellisena kirjoittajana ja Doyle Watsonin kirjallisena agenttina. Holmes-tutkijat pyrkivät selvittämään kaanonin avulla esimerkiksi sitä, mitä tapahtui oikeasti niinä vuosina, jolloin Holmesin otaksuttiin kuolleen, missä hän kävi yliopiston, ja missä 221B Baker Street tarkalleen sijaitsi.
Holmesia muistetaan nykyisin myös useissa Holmes-museoissa, joista yksi sijaitsee Lontoon Baker Streetillä ja toinen Reichenbachin putousten lähellä Meiringenin kaupungissa Sveitsissä. Holmesista on tehty enemmän patsaita kuin yhdestäkään toisesta kuvitteellisesta henkilöstä. Holmes-muistomerkkejä on pystytetty eri puolille maailmaa, Britannian lisäksi esimerkiksi Moskovaan ja Japanin Karuizawaan. Holmesin helposti tunnistettavaa hahmoa on käytetty myös paljon mainonnassa.
Puu
thumb|250px|[[Riippakeltasalava (Salix × sepulcralis)]] Puu on suurikokoinen monivuotinen puuvartinen kasvi, jolla on yleensä yksi hallitseva varsi. Pienemmät puuvartiset kasvit, joilla on useita varsia, ovat pensaita tai varpuja. Joskus rajanveto voi olla vaikeaa, koska pensailla ja varvuilla voi olla puumaisia piirteitä. Puista muodostuneet metsät peittävät kolmanneksen maapallon maapinta-alasta. Maapallolla elää noin 73 300 puulajia, joista tuntemattomia on vielä 9 200. Valtaosa puista on lehtipuita. Puulajitiede tunnetaan termillä dendrologia.
Puuaines on jällestä sisäänpäin kasvavaa solukkoa. Puutavara on puusta, erityisesti puun rungosta, saatavan puuaineen yleisnimitys raaka-aineena ja kaupallisena tuotteena.
Puut eivät muodosta taksonomisesti yhtenäistä ryhmää, vaan puut, kuten myös pensaat, varvut ja ruohot ovat eri taksonomisiin ryhmiin kuuluvien kasvien kasvumuotoja (joskus myös "elomuoto"). Samaankin kasviheimoon, esimerkiksi ruusukasveihin, saattaa kuulua sekä puita että ruohomaisia kasveja. On kuitenkin myös heimoja, joiden kaikki lajit ovat puita tai pensaita, esimerkiksi koivukasvit, samoin kaikki paljassiemeniset kasvit, joista tärkeimpiä ovat havupuut.
Biologia
Puun tärkeimmät osat ovat juuret, runko, oksat ja lehdet. Maanalaisten juurien avulla puu saa vettä ja ravinteita. Puun runkoa ja rungosta kasvavia oksia peittää kuori, joka suojaa puuta. Kuori koostuu nilasta ja jällestä. Jälsi kasvattaa puusolukkoa sisäänpäin ja nilaa ulospäin. Puun lehdet ovat yleensä vihreitä, mutta niiden väri, koko ja muoto voivat vaihdella. Lehtien viherhiukkasissa (klorofylli) tapahtuu yhteyttämisreaktio, jossa vedestä ja hiilidioksidista syntyy auringosta saatavan energian avulla glukoosia kasvin ravinnoksi sekä happea. Glukoosista kasvi valmistaa edelleen muita orgaanisia yhdisteitä kuten selluloosaa ja ligniiniä, jotka muodostavat pääosan puun kuiva-aineesta. Kemiallisesti puuvarren erottaa ruohokasvien pehmeästä ruohovarresta pääasiassa suurempi ligniinipitoisuus.
Puun ydinosa varastoi ravintoa seuraavaa kasvukautta varten. Alempana rungossa ydin on kuollutta puuta. Tämä sydänpuu toimii puuta jäykistävänä osana. Monissa puulajeissa sydänpuu on tummempaa kuin pintapuu ja se on yleensä rungon arvokkain osa. Sydänpuun osuus lisääntyy kun puu kasvaa. Pintapuu eli manto on elävää puuainesta, jossa vesi ja ravinteet siirtyvät juurista latvukseen. Puun kuoriosa on rungon uloin kerros ja se koostuu useasta kerroksesta.
Puut lisääntyvät eri tavalla, yleisin on lisääntyminen siementen avulla. Jotkut puut vesovat jolloin uusi puu on perimältään sama kuin vesonut puu. Myös irronneet osat voivat alkaa kasvaa. Juuri istutettu puu on taimi, hieman kasvanutta voidaan sanoa vesaksi. Kaadetusta puusta jää kanto. Sahan ja kirveen lisäksi puun voi kaataa hakkuukoneella. Luonnostaankin puu voi kaatua tai katketa myös salamaniskusta, tai tuulenpuuskasta, mikäli itse puu tai sen juuret ovat lahot. Trombi voi kaataa terveenkin puun. Vanhat puut kaatuvat helposti, varsinkin kelopuut.
thumb|250px|Kelo [[Lavajärvi (Oulu)|Lavajärvellä Alavuotolla.]]
Kun puu kaatuu – tai kaadetaan – niin, että se jää nojaamaan toiseen, vielä pystyssä olevaan puuhun, ilmiötä kutsutaan konkeloksi, tai konkeloon jäämiseksi. Pystyyn kuivunut puu on kelo. Veteen joutunutta ja siihen vetyttyään uponnutta puuta kutsutaan hakopuuksi. Maahan kaatunut ja siihen lahoamaan jäänyt puu on lieko tai maapuu. Lieon hajoaminen kestää kymmeniä vuosia. Maatumisen nopeuteen vaikuttavat maaperän ravinteisuus tai karuus siten, että lieko maatuu nopeammin ravinteikkaassa maassa, missä hajottajia on enemmän. Myös puulaji vaikuttaa lahoamisnopeuteen. Yleensä lehtipuut maatuvat nopeammin kuin havupuut. Puun hajottamiseen osallistuvat muun muassa sienet, bakteerit ja hyönteiset.
Kannosta voidaan laskea vuosirenkaat eli lustot, joiden lukumäärä osoittaa puun iän. Vuosirenkaista näkee myös minä vuosina on ollut hyvä vuosi, eli puu on kasvanut hyvin myös paksuutta. Lustoista voidaan laskea taaksepäin hyvät ja huonot kasvuvuodet. Kun tunnetaan joidenkin puuyksilöiden tarkka ikä, voidaan tätä käyttää hyväksi ajanmäärityksissä. Vuosirenkaat näkyvät vaaleampien ja tummempien raitojen muodostamana kuviointina myös puurakennuksissa ja puusta tehdyistä esineissä. Suomen vanhojen kirkkojen ikää on pystytty selvittämään tutkimalla rakennuspuiden lustoja eli vuosirenkaita.
Lehtensä varistavilla puilla lehtivihreä vetäytyy syksyn tullessa puun runkoon, jonka jälkeen lehdet vaihtavat väriään keltaisen ja mahdollisesti punaisen sävyihin ennen kuin putoavat puusta. Ilmiötä sanotaan ruskaksi. Ruskaan vaikuttavat kuluneen kesän kuivuus tai sateisuus, ilmojen jäähtymisen nopeus ja mahdolliset yöpakkaset.
Osa puista on ainavihantia eli ne säilyttävät lehtensä vihreinä ympäri vuoden. Suomessa vain havupuut ovat ainavihantia, mutta etelämpänä, esimerkiksi Välimeren maissa, on runsaasti myös ainavihantia lehtipuita. Ainavihannat puut uusivat osan lehdistään (neulasistaan) joka vuosi.
Joidenkin puiden siitepöly voi aiheuttaa allergiaa kuivina ja lämpiminä alkukesinä. Tällaisia ovat esimerkiksi euroopanpähkinäpensas, koivut ja lepät.
2016 julkaistussa laserkeilauksella tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että koivulla on unirytmi, joka näkyy viisimetrisessä puussa systemaattisena enimmillään noin kymmenen senttimetrin nuokahduksena yöaikana. Alin piste oli muutama tunti ennen auringonnousua ja aamulla puut palautuivat takaisin alkuperäiseen asentoonsa parissa tunnissa.
Puiden käyttö
thumb|250px|Kaadettuja puita pinossa. Puiden puuaines on runsaasti ja moneen tarkoitukseen käytettävä raaka-aine. Tätä puutavaraa käytetään rakennusmateriaalina, huonekalujen ja monien muiden esineiden valmistamiseen, paperiteollisuuden raaka-aineena ja polttoaineena. Muutamat puulajit tuottavat myös syötäviä hedelmiä. Lisäksi monia puulajeja käytetään koristekasveina sekä yksityisillä pihoilla että julkisissa puistoissa ja puistokaduilla. Kukkiva ja sirorakenteinen puu on pihan kaunistus. Elävä puu antaa näkösuojaa. Puu suojaa liialta auringon paahteelta ja tuulelta. Vahvarunkoista puuta, jossa oksat ovat sopivan harvassa, voidaan käyttää kiipeilypuuna, tai oksistoon voi rakentaa majan.
Puusta voidaan juoksuttaa keväisin mahlaa, esimerkiksi vaahteroista saadaan vaahterasiirappia, ja koivuista ksylitolia, koivusokeria. Kumipuusta saadaan kautsua. Mäntyjä kaulaamalla eli poistamalla osittain kaarna ja nilakerros saadaan se tuottamaan tervasta, josta puuaineesta on sitten valmistettu tervaa. Entisaikoina männyn nilakerroksesta on saatu myös pettua.
Puu on tärkeimpiä käytettyjä rakennusmateriaaleja, sillä sitä on helposti saatavilla ja se on kevyttä, lujaa ja helppoa työstää. Puutalot ovat vanhastaan yleisiä varsinkin Pohjois-Euroopassa ja osassa Pohjois-Amerikkaa. Rakennuspuuna käytetään varsinkin mäntyä. Puun lämmöneristyskyky on parempi kuin betonin tai varsinkaan teräksen. Kosteus saa puun turpoamaan, ja jatkuva kosteus voi aiheuttaa homehtumista ja lahoamista. Puu alkaa vaurioitua, jos sen kosteus pysyy pitkiä aikoja yli 20 %:ssa. Puu alkaa homehtua muutamassa kuukaudessa, jos sitä ympäröivän ilman suhteellinen kosteus pysyy tänä aikana yli 80 %:ssa. Ilman suhteellisen kosteuden ylitettyä 90 % puu alkaa lahota. Puun homehtumisen ja lahoamisen edellytyksenä on kuitenkin se, että lämpötila on 0 – +40 °C. Kosteisiin oloihin tulevat puurakenteet kuten laiturin osat voidaan suojata ympäristöystävällisesti lämpökäsittelemällä tai kemiallisesti painekyllästämällä. Puu muuttaa rakenteissa ollessaan kosteuden ja lämmön vaikutuksesta jonkin verran muotoaan, mikä tulee ottaa huomioon rakennettaessa.
Puunjalostusteollisuus eristää puusta sellua, jota käytetään varsinkin paperin, kartongin ja pahvin valmistamiseen.
Suomalaisia puumaisia kasvilajeja
Puulajeina tässä on luokiteltu Suomessa luontaisesti puina tai pensaina kasvavat puumaiset kasvit. Viljeltyjä ja viljelykarkulaisia ei ole tässä määritelty luontaisesti kasvaviksi puiksi.
Lehtipuut
Havupuut
Puut Euroopassa
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) mukaan Euroopassa on 454 puulajia, joista 265 on endeemisiä. Vuonna 2019 puulajeista oli uhanalaisia 42 % ja äärimmäisen uhanalaisia 66 lajia.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2011
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2011 järjestettiin 9. syyskuuta ja 10. syyskuuta 2011 välisenä aikana Helsingissä. Kisoissa tehtiin uusi maailmanennätys, kun yleisössä tehtiin 31 kierrosta aaltoja katsomon ympäri.
Bab Zuwaila
Bab Zuwaila on Kairon kaupunginmuurin portti Egyptissä. Se on toinen muurin kahdesta jäljellä olevasta portista. Portti on peräisin fatimidien kaudelta 1000-luvun alulta.
Historia
Portin rakennutti vanhemman portin paikalle fatimidien visiiri Badr al‑Jamali vuonna 1092. Vanhemman portin oli rakennuttanut Egyptin aikanaan joukkoineen valloittanut fatimidikomentaja Jawhar al‑Siqilli. Hänen joukoissaan oli Zuwailan berberiheimon sotilaita. Zuwaila-heimon sotilaiden tehtävä oli valvoa kaupunginmuurin eteläistä porttia ja portin nimi Bab Zuwaila johdettiin heidän nimestään. Portin minareetit rakennettiin vuonna 1415, kun mamelukkisulttaani al-Malik al-Muaijad Šaikh rakennutti lähelle moskeijan.
Portti tuli tunnetuksi sen luona tehdyistä teloituksista. Usein teloitetut pistettiin näytille portin luona. Esimerkiksi Egyptin viimeinen mamelukkisulttaani Tumanbei hirtettiin portilla Osmanien valtakunnanvallattua Egyptin.
Metis (mytologia)
Metis oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär, okeanidi  ja titaani, viisauden jumalatar sekä Zeuksen ensimmäinen vaimo. Metiksen tultua raskaaksi Zeus sai tietää Gaialta, että Metiksen lapsi tulisi syrjäyttämään Zeuksen. Tästä säikähtäneenä Zeus nielaisi Metiksen. Hän sai siitä kuitenkin  päänsäryn ja  pyysi seppäjumala Hefaistokselta apua. Hefaistos iski Zeusta päähän kirveellä, jolloin täydelliseen sotisopaan pukeutunut Athene syntyi Zeuksen päästä.
Siberut
Siberut on Indonesiassa sijaitsevien Mentawaisaarten saariryhmän suurin ja pohjoisin saari. Se sijaitsee Sumatrasta länteen. Joulukuussa 2004 tapahtuneen Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttama tsunami iski Siberutiin, mutta ketään siellä ei tiettävästi kuollut.
Juhani
Juhani on suomalainen miehen etunimi. Se on muunnos ruotsalaisesta nimestä Johan, joka on muunnos nimestä Johannes, joka tarkoittaa: ”Jahve on armollinen”.
Juhani on Suomen toiseksi yleisin etunimi ja yleisin miehen etunimi (Suomen yleisin etunimi on naisen etunimi Maria). Juhani-nimen suosiota ovat lisänneet Seitsemän veljeksen hahmo Juhani sekä kirjailija Juhani Aho. Juhani on ollut 1940-luvulta alkaen joka vuosikymmen Suomen suosituin miehennimi. Ensimmäisenä nimenä se ei kuitenkaan nykyisin ole valtavan yleinen. Ilmeisesti lyhyemmät muunnokset enimmäkseen syrjäyttivät sen ensimmäisenä etunimenä 1900-luvun loppupuolella. Ensimmäisenä nimenä Juhani onkin nykyään alle viidellä prosentilla Juhaneista. Henkilöitä, joilla on Juhani yleisessä käytössä olevana nimenä on hieman enemmän kuin tämän perusteella olettaisi, sillä osalla niistä, joilla Juhani on toinen tai kolmas nimi, se on kuitenkin kutsumanimenä. Juhanin lempinimi on usein Jussi.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Juhani oli 1800-luvulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu nimeksi 352 659 miehelle ja ainakin kuudelle naiselle. Juhani on ollut 1940-luvulta alkaen joka vuosikymmenen suosituin nimi. Toiseksi suosituin nimi on saman nimen alkumuoto Johannes.
Juhanin nimipäivä on vanha juhannuspäivä 24. kesäkuuta.
Moottoritorpedovene Vasama
Moottoritorpedovene Vasama (Neuvostoliiton laivastossa TK 52) oli Suomen merivoimien moottoritorpedovene ja myöhemmin partiovene.
Valmistus
Neuvostoliiton laivasto tilasi TK No 52:n brittiläisellä lisenssillä Leningradista, missä köli laskettiin 1939 telakkanumerolla 11. Alus laskettiin vesille kesällä 1941 ja valmistui 5. syyskuuta 1941. Se luovutettiin syyskuussa Neuvostoliiton Itämeren laivastolle.
Palvelus
Alus hylättiin Suursaaren edustalle, mistä Suomen laivaston alukset valtasivat sen 14. lokakuuta 1941 uponneena myrskyssä Borstölle. Vallattu alus nimettiin Vasamaksi.
On erilaisia tarinoita siitä, mitä alus oli tekemässä. Se oli joko pakenemassa saksalaisten hyökkäystä Viron saarille ja yrittämässä päästä Hankoon tai se kuului ensimmäiseen Hangon evakuointivaiheeseen.
Alus oli vuonna 1941 tehokkain suomalainen lajissaan. Siinä oli ensimmäisenä 20 mm konetykki, joka osoittautuikin hyvin tarpeelliseksi ensimmäisessä operaatiossa eli Somerin loppuevakuoinnissa. Lisäksi aluksessa oli venäläismallinen hyvin tehokas savutuslaite pakoputkissa. Veneen ensimmäinen suomalainen päällikkö oli luutnantti Toivo Siivonen
Se oli moottoritorpedoveneenä syksyllä 1941 ja purjehduskaudella 1942. Italiasta ostettujen veneiden saapuessa 1943 näistä poikkeava ja hitaampi Vasama muutettiin vartioveneeksi, jolloin torpedonheittimet korvattiin 40 mm konetykillä.
Syksyllä 1944 alus luovutettiin takaisin Neuvostoliitolle eikä sen myöhemmistä vaiheista tiedetä.
Lilith Love
Lilith Love on Henriëtte Johanna Ignatia Maria van Gasterenin  (s. 9. syyskuuta 1964 Sevenum, Alankomaat) taiteilijanimi. Lilith Love on valokuvataiteilija, joka tunnetaan välillä kiistoja herättäneistä omakuvistaan. Muita aiheita hänen töissään on vapaus, tasa-arvo, naiseus ja naisten arkkityypit.
Elämänvaiheita
Lilith on neljähenkisen perheensä nuorin jäsen. Hänen isänsä työskenteli postivirkailijana. Jo lapsuudessaan hän kiinnostui piirtämisestä, kirjoittamisesta ja ruoan laittamisesta. Hän opiskeli aluksi sihteeriksi ja työskenteli sihteerinä vuosien 1983 ja 2000 välisenä aikana. Vuonna 2005 Lilith Love julkaisi eroottisen keittokirjan ja hän aloitti bloggaamisen. Bloginsa kuvitukseksi hän alkoi ottaa omakuvia. Vuodesta 2006 alkaen tekstit ovat jääneet pois ja Lilith Love on keskittynyt valokuviin. Hänen työnsä on herättänyt närkästystä ja Saksassa pidetyssä näyttelyssä hänen töitään poistettiin. Hänen uskonnolliset työnsä ovat nousseet Alankomaissa keskustelun aiheiksi.
Vuonna 2012 Lilith Love piti näyttelyn Yhdysvalloissa. Samana vuonna hän aloitti projektin A House is not a home, jossa hän ottaa omakuvia itselleen tuntemattomien henkilöiden kodeissa. Lisäksi hän aloitti työskentelyn borrelioosia sairastavien parissa.
Naamioravut
Naamioravut (Corystidae) on taskurapuihin kuuluva äyriäisheimo. Se on yläheimon Corystoidea ainoa heimo. Naamiorapuihin kuuluu 10 nykyistä ja viisi fossiilista lajia kahdeksassa suvussa.
Jongunjoki
Jongunjoki on erämainen joki Itä-Suomessa. Se alkaa Kuhmon puolelta Kainuusta Jonkerinjärvestä ja jatkaa monia pieniä mutkia tehden kulkuaan Lieksaan, Pohjois-Karjalaan ja yhtyy Lieksanjokeen. Joen pituus on 76 km ja valuma-alue 1 135 km². Keskivirtaama on 14 m³/s, huippuvirtaama 155 m³/s ja keskimääräinen pienin virtaama 3 m³/s. Joki on tärkeä melontareitti. Joen latvajärvi Jonkeri on 196 metriä merenpinnasta, ja putousta on 68 km pitkällä melontareitillä 80 m. Reitti on luonnonkaunis, ja se sisältää monia helppolaskuisia koskia.
Jongunjoen vanhojen metsien suojelualue
Jongunjoen vanhojen metsien suojelualue sijaitsee Lieksan pohjoisella rajalla Lieksa-Kuhmo-tien molemmilla puolilla. Se ei ulotu Jongunjoen rantaan. Sen pinta-ala on 337 ha. Jongunjoen suojelualue on merkittävä Lieksan pohjoisosan vanhojen metsien suojelun kannalta. Alue on ollut aiemmin Metsähallituksen luonnonhoitometsä.
Abellio
Abellio on roomalais-kelttiläinen omenapuiden jumala, jota palvottiin Galliassa, Garonnen laaksossa. Laaksosta on löytynyt useita kaiverruksia, joissa jumala mainitaan.
Lisa Haydon
Elisabeth Marie ”Lisa” Haydon (s. 17. kesäkuuta 1986 Chennai, Tamil Nadu, Intia) on intialais-australialainen näyttelijä, malli ja televisiojuontaja. Hän näyttelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa.
Yksityiselämä
Haydon syntyi Chennaissa australialaiselle äidille ja eteläintialaiselle isälle. Hänellä on seitsemän sisarusta. Haydon avioitui liikemies Dino Lalvanin kanssa lokakuussa 2016. Heille syntyi poika toukokuussa 2017.
Kaarle Anton (Hohenzollern-Sigmaringen)
thumb|Karl Anton von Hohenzollern-Sigmaringen vuonna 1858. Kaarle Anton (, vuodesta 1869 von Hohenzollern; 7. syyskuuta 1811 Krauchenwies – 2. kesäkuuta 1885 Sigmaringen ) oli Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinaskunnan viimeinen ruhtinas vuosina 1848–1849 ja Preussin pääministeri vuosina 1858–1862.
Kaarle Antonin vanhemmat olivat Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinas Kaarle ja Antoinette Murat. Joachim Murat oli hänen isoenonsa. Kaarle Anton tuli isänsä seuraajaksi, kun tämä luopui kruunusta vallankumouksen keskellä elokuussa 1848. Kaarle Anton ei saanut maata kunnolla hallintaansa ja Saksan yhdistymisen kannattajana hän luovutti joulukuussa 1849 koko ruhtinaskuntansa kaukaiselle sukulaiselleen, Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. Kaarle Anton sai Preussia hallinneessa Hohenzollernin kuningassuvussa vuonna 1850 ”korkeuden” ja vuonna 1861 ”kuninkaallisen korkeuden” arvon sekä vuonna 1859 jalkaväenkenraalin sotilasarvon Preussin armeijassa. Preussin sijaishallitsijaksi tullut prinssi Vilhelm nimitti edistysmielisenä pidetyn Kaarle Antonin marraskuussa 1858 Preussin ministeripresidentiksi (pääministeriksi). Hänen hallituksensa ei onnistunut edistämään Saksan yhdentymistä ja menetettyään enemmistön tuen maapäivillä se erosi maaliskuussa 1862. Hän oli sen jälkeen vuosina 1863–1871 Reinin provinssin ja Westfalenin sotilaskuvernöörinä. Hohenzollern-Hechingenin suvun sammuttua vuonna 1869 Kaarle Antonista tuli koko Hohenzollernien svaabialaisen sukuhaaran päämies, jolloin hän otti käyttöön arvon Hohenzollernin ruhtinas.