cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jollas Instituutti
Toiminta
Instituutti valmentaa S-ryhmän kaikkia henkilöstöryhmiä myyjistä johtajiin ja tarjoaa palveluja S-ryhmän liiketoiminnoille. Asiakkaita ovat S-ryhmän osuuskaupat ja SOK-yhtymä. Vuosittain instituutin valmennuksiin osallistuu kymmeniätuhansia opiskelijoita.
Instituutin järjestetään muun muassa avausvalmennuksia, esimiesvalmennuksia, pitkiä erikoisammattitutkintoon tähtääviä valmennuksia sekä myyntivalmennuksia. Valmentajat ovat useimmiten tehneet pitkän uran S-ryhmässä.
Ibrahim Bei
Ibrahim Bei (1735 – 1816) oli Egyptissä vaikuttanut mamelukkikomentaja. Ibrahim Bei oli yksi monista 1700-luvun lopun kaoottisen kauden aikana vaikuttaneista mamelukkipäälliköistä, joiden valtakausi tunnetaan sekasorrostaan. Ibrahim pakeni mamelukkien kärsittyä tappion Napoléon Bonaparten johtamille ranskalaisille pyramidien taistelussa vuonna 1798. Hän palasi Egyptiin ranskalaisten lähdettyä, mutta ei enää saavuttanut aikaisempaa vaikutusvaltaansa.
Elämäkerta
pienoiskuva|vasen|Ibrahim Bein palatsi Kairossa teoksessa vuodelta 1801. Ibrahim syntyi Georgiassa Martkofin kylässä vuonna 1735. Hänen isänsä oli ortodoksinen pappi. Vuoden 1765 paikkeilla Ibrahim myytiin sotilasorjaksi eli mamelukiksi. Hänen ostajansa oli Muhammad Bei Abu al-Dhahab. Hän nousi nopeasti yhdeksi Muhammad Bein vaikutusvaltaisimmista mamelukeista. Toinen vaikutusvaltaisista Muhammad Bein alikomentajista oli Murad Bei.
Muhammad Bei oli noussut Egyptin johtoon Egyptin vanhan šaikh al-baladin Ali Bei al-Kabirin kuoltua vuonna 1773, mutta hän kuoli itse vuonna 1775. Aikakausi 1700-luvun lopulla Muhammad Bein kuoleman jälkeen oli kaoottinen. Mamelukit jakautuivat Ali Bei al-Kabirin vanhoihin mamelukkeihin (Aliwijja) ja Muhammad Bein mamelukkeihin (Muhammadijja). Jälkimmäiset hallitsivat Kairoa ja he koostuivat Ibrahimin ja Murad Bein kannattajista. Eri ryhmittymien johtajat harjoittivat hirmuvaltaa aiheuttaen suurta hävitystä maassa. Egyptiä ainakin muodollisesti hallinnut Osmanien valtakunta lähetti paikallisten kauppiaiden vetoomuksesta kesällä 1786 maahan Ghazi Hasan Pašan johtaman armeijan. Osmanit valtasivat Kairon, mutta Ibrahim ja Murad pakenivat Ylä-Egyptiin, jossa hallinneet Aliwijja-mamelukit siirtyivät puolestaan Ala-Egyptiin. Osmaniarmeijan piti pian lähteä Venäjää vastaan syttyneen sodan takia. Ennen lähtöään he joutuivat myöntymään Ibrahimin ja Muradin valtaan Ala-Egyptissä. Kun tuhoisa kulkutauti vuonna 1791 surmasi suuren osan Kairon Aliwijja-mamelukeista, he saattoivat myös palata kaupunkiin, joka vallattiin ilman vastarintaa.
Ibrahim ja Murad kohtasivat pian kuitenkin toisen uhan. Aikanaan Egyptin tärkeä kauppakumppani Ranska oli huolestunut markkinoiden menetyksestä Egyptissä. Ranskalaiset lähettivät vuonna 1795 Kairoon uhkavaatimuksen, jota Ibrahim tai Murad eivät kuitenkaan ottaneet vakavasti. Vuonna 1798 tätä seurasi Napoléon Bonaparten johtama ranskalainen sotaretki Egyptiin. Ibrahimin ja Muradin mamelukkiarmeija kärsi selvän tappion niin sanotussa pyramidien taistelussa lähellä Kairoa. Ibrahimin onnistui kuitenkin paeta Syyro-Palestiinaan Akkon osmanikuvernööri Ahmad al-Džazzar Pašan suojelukseen. Ranskalaisten asema ei kuitenkaan ollut selvä. Heitä uhkasivat britit mereltä ja osmanit Syyriasta. Napoléon yritti kukistaa uhat yksitellen, mutta Akkon piirityksen epäonnistuttua hänen oli palattava Ranskaan elokuussa 1799.
Ibrahim palasi Egyptiin ranskalaisten lähdettyä. Hänellä ei kuitenkaan enää ollut suurempaa merkitystä maan politiikassa. Ibrahim oli jo iäkäs ja aikaisemmat tappiot ranskalaisia vastaan olivat vieneet hänen sotilasmaineensa. Maan johtoon nousi lopulta osmanien Egyptiin lähettämä Muhammad Ali. Ibrahim sen sijaan vietti loppuvuosinaan hiljaista elämää selviten esimerkiksi Muhammad Alin vuonna 1811 järjestämästä mamelukkien joukkosurmasta. Hän kuoli yli 80-vuotiaana vuonna 1816.
Koomikko
thumb|200px|Suomalainen [[Stand up -komiikka|stand up -koomikko Ismo Leikola.]] Koomikko (naispuolisesta koomikosta voidaan käyttää myös nimitystä komedienne) on henkilö, joka yrittää saada yleisön huvittumaan käyttäen apunaan erilaisia menetelmiä, kuten kertomalla vitsejä tai jatkuvalla tarinankerronnalla. Toisaalta jotkut koomikot luottavat niin sanottuun slapstickiin, joista esimerkkinä Ohukainen ja Paksukainen, tai muihin apuvälineisiin hauskuuttaakseen yleisöään. Koomikoita esiintyy myös komediasarjoissa.
SMS Hannover
SMS Hannover oli yksi viidestä Saksan keisarikunnan laivaston Deutschland-luokan taistelulaivasta. Valmistunut alus poikkesi hieman luokan nimikkoaluksesta sekä valmistusmenetelmien että valmistussuunnitelmien perusteella. Muun muassa voimanlähde ja panssarointi olivat erilaisia.
Valmistus
Alus tilattiin Kaiserlichte Werfiltä Wilhelmshavenista ja sen köli laskettiin 7. marraskuuta 1904. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1905 ja se otettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1907 Avomerilaivastossa, mikä oli vain kymmenen kuukautta Britannian kuninkaallisen laivaston vallankumouksellisesta HMS Dreadnoughtin palvelukseenotosta. Tämä teki aluksesta vanhentuneen jo ennen palvelukseenottoa.
Palvelus
Hannover liitettiin palvelukseenotettaessa 2. taistelulaivueeseen. Toukokuusta kesäkuuhun 1908 alus osallistui Pohjanmerellä pidettyihin sotaharjoituksiin. Parin seuraavan kuukauden ajan se oli laivaston mukana Atlantilla, jonka aikana alus vieraili 23. heinäkuuta – 1. elokuuta Azoreilla Punta Delgadossa. Syyskuussa aloitettiin perinteiset syysmanööverit, joiden päätyttyä alus siirrettiin I taistelulaivueeseen. Alus palveli pari vuotta laivueen lippulaivana ollen muun muassa marraskuussa harjoituksissa Itämerellä.
Viisi seuraavaa vuotta alus osallistui laivueensa kanssa vastaaviin harjoituksiin, joihin sisältyi purjehdus Atlantilla 7. heinäkuuta – 1. elokuuta 1909. Helmikuussa 1910 se oli laivueenharjoituksessa Itämerellä. Saman vuoden huhtikuussa laivue siirrettiin Kielistä Wilhelmshaveniin. Laivaston harjoitukset alkoivat pian siirron jälkeen, minkä jälkeen kesäpurjehdus suuntautui Norjaan. Syksyllä pidettiin vielä yksi harjoitus.
3. lokakuuta 1911 alus palasi 2. taistelulaivueeseen. Heinäkuussa järjestetty purjehdus pysyttäytyi Agadirin kriisin vuoksi Itämerellä. Norjaan suuntautunut purjehdus alkoi 14. heinäkuuta 1914, mutta sodan uhka keskeytti matkan. Kaksi viikkoa myöhemmin 2. taistelulaivue oli kasassa Wilhelmshavenissa.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus suojasi laivaston liikekannallepanoa Elben suulla. Lokakuun lopulla siirrettiin Kieliin modernisoitavaksi, jolloin sen vedenalaista suojaa parannettiin. Palvelukseen palattuaan alus liitettiin taisteluristeilijäosastoon, joka ampui 15.–16. joulukuuta 1914 Scarboroughia, Hartlepoolia ja Whitbyä.
Alus lähti 24. tammikuuta 1915 merelle tukemaan Doggerinmatalikolla taisteluun joutuneita taisteluristeilijöitä palaten pian satamaan. Se suojasi 17.–18. huhtikuuta 2. tiedusteluosaston keveitä risteilijöitä, jotka rakensivat miinoitteen Swartenmatalikolle. Hannover siirrettiin 16. toukokuuta Kieliin, jossa yksi aluksen 28 cm:n tykeistä vaihdettiin. Se palasi 28. kesäkuuta Kieliin, jossa sille asennettiin kattiloihin öljypolttimet. Alus palasi palvelukseen 12. heinäkuuta.
II tiedusteluosasto teki 11.–12. syyskuuta miinoitusmatkan Swartenmatalikolle Hannoverin suojatessa operaatiota laivueensa mukana. Alus teki laivueensa mukana 23.–24. lokakuuta tuloksettoman purjehduksen Pohjanmerellä. Laivaston ollessa merellä 5.–7. maaliskuuta 1916 Hannover sai laivueineen määräyksen siirtyä German Bightiin reservinä valmiusasemiin. Laivue liitettiin 24.–25. huhtikuuta Yarmouthia ja Lowestoftia tulittaneeseen osastoon. Operaatio kuitenkin keskeytyi heikon sään vuoksi.
Skagerrakin taistelussa alus oli 2. taistelulaivueen 4. viirikön lippulaivana. Se ampui taistelun aikana kahdeksan laukausta pääaseillaan ja siihen osui yhden HMS Princess Royalin 13,5 tuuman kranaatin sirpaleet. Satamaan palattuaan alus siirrettiin 4. marraskuuta telakalle huollettavaksi. Se irrotettiin laivueensa mukana avomerilaivastosta ja siirrettiin vartioalukseksi Elben suulle.
Alus siirrettiin vuoden 1917 alussa maalilaivaksi Itämerelle. Osa aluksen tykeistä poistettiin 21. maaliskuuta. Se palveli 25. kesäkuuta – 16. syyskuuta vartioaluksena, jonka aikana 2. taistelulaivue virallisesti lakkautettiin 15. elokuuta.
Porthan-Seura
Porthan-Seura on Turun yliopiston yhteydessä toimiva oppihistoriallinen, lähinnä humanistisia tieteitä edistävä yhdistys. Sen perustivat vuonna 1936 Turun yliopiston professorit. Seuran toimintamuodot ovat julkaisutyö sekä esitelmä- ja luentotilaisuudet. Seuran päätehtäväksi on muodostunut Henrik Gabriel Porthanin koottujen teosten julkaiseminen.
Porthan-Seuran jäsenistö koostuu ansioituneista suomalaisista tieteenharjoittajista (työjäsenet) ja huomattavista ulkomaista tiedemiehistä (kirjeenvaihtojäsenet). Kaikki kiinnostuneet voivat liittyä seuran vuosijäseniksi tai kannattajajäseniksi. Seurassa oli vuonna 2007 2 kunniajäsentä, 163 työjäsentä, 27 kirjeenvaihtajajäsentä ja 13 vuosijäsentä.
Historia
Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan professorit Uno Harva, Einar W. Juva, Emil Öhmann, Topi Kallio, Paavo Ravila ja J. E. Salomaa kokoontuivat 27. toukokuuta 1936 Samppalinnaan keskustelemaan humanistisen seuran perustamisesta. Päätettiin perustaa "Porthan-Seura", jonka hallituksen puheenjohtajaksi valittiin professori Uno Harva ja sihteeriksi professori J .E. Salomaa. Seuran perustaminen oli ensimmäisen kerran ollut esillä jo vuonna 1930 Yrjö Koskisen 100-vuotisjuhlissa, mutta tuolloin asia vielä jäi.
Perustavassa kokouksessa päätettiin ryhtyä julkaisemaan yleissivistyksellistä aikakauskirjaa, jonka nimeksi marraskuussa valittiin Länsi. Sen päätoimittajana toimi professori Paavo Ravila ja taloudenhoitajana maisteri T. Lehtikunnas. Länsi ilmestyi vuosina 1936–1941 kaikkiaan 13 numeroa. Ilmestyminen lakkasi sodan tuomiin taloudellisiin ongelmiin. Paavo Ravila oli päätoimittajana koko ilmestymisajan.
Seuran muuksi toiminnaksi ovat vakiintuneet vuosittaiset kevät- ja syyskokoukset ja niiden yhteydessä pidetyt esitelmät. Lisäksi on aika-ajoin järjestetty erilaisia seminaareja. Ensimmäisessä kokouksessa Uno Harva luennoi Antero Vipusesta. Porthanin 200-vuotisjuhlissa vuonna 1939 professori J. E. Salomaan aiheena oli Porthanin filosofia. Marraskuussa 2005 dosentti Vesa Oittinen puhui Porthanin valistusfilosofiasta.
Henrici Gabrielis Porthan Opera Omnia
Alusta alkaen tärkeimmäksi tehtäväksi muodostui Porthanin koottujen teosten eli Opera Omnian toimittaminen. Opera Omnian ensimmäinen osa julkaistiin Porthanin syntymän 200-vuotisjuhlassa vuonna 1939. Se sisältää Porthanin väitöskirjat sekä vanhimmat hänen johdollaan julkaistut väitöskirjat.
Sarjan toista osaa odottaa aina vuoteen 1963 asti. Kolmas osa ilmestyi Porthan-Seuran täyttäessä 30 vuotta 1966 ja neljäs vuonna 1971. Nämä osat sisälsivät käsikirjoituksina säilynyttä ennen julkaisematonta Porthanin jäämistöä. Opera Omnian julkaiseminen on tämän jälkeen ollut suhteellisen säännöllistä. Vuonna 2006 ilmestyi koottujen teosten kahdestoista osa.
Auraica
Vuonna 2008 Porthan-Seura aloitti uuden Auraica-lehden julkaisemisen. Se on kerran vuodessa ilmestyvä tieteellinen verkkolehti, jossa julkaistaan lähinnä Turun Akatemian aikaan ja H. G. Porthaniin liittyviä oppihistoriallisia tutkimuksia.
SMS Hannover
Sodan jälkeen
Versailles’n rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti Saksa sai pitää kahdeksan vanhaa taistelulaivaa. Hannover oli ensimmäinen palvelukseen palannut taistelulaiva, kun se palasi palvelukseen helmikuussa 1921 lippulaivana kotisatamanaan Swinemünde. Alus siirrettiin seuraavana vuonna Kieliin. Vuonna 1923 laivasto otti käyttöönsä uuden organisaation, jolloin lippulaivaksi tuli SMS Braunschweig.
Hannover siirrettiin Pohjanmerelle lokakuussa 1925 ja se poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1927 Schlesienin palattua palvelukseen. Alus palasi palvelukseen modernisoituna palvelukseen helmikuussa 1930 korvaten SMS Elsassin, kunnes se poistettiin palveluksesta jälleen syyskuussa 1931.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1936, jonka jälkeen se muutettiin maalilaivaksi. Muutostyötä ei kuitenkaan koskaan saatettu loppuun. Alus romutettiin toukokuusta 1944 lokakuuhun 1946 Bremerhavenissa. Aluksen kello on talletettu Bundeswehrin museoon Dresdenissä.
Attikan murre
pienoiskuva|280px|Antiikin Kreikan murrealueet [[Egeanmeri|Egeanmeren alueella. Attikan murteen alue merkitty purppuralla, joonialaisten murteiden alue violetilla.]] Attikan murre (attikalainen kreikka, ) oli yksi muinaiskreikan murteista. Se muodosti yhdessä joonialaisten murteiden kanssa attikalais-joonialaisten murteiden ryhmän, ja sitä puhuttiin Attikan alueella, merkittävimpänä Ateenassa. Ateenan suuren kulttuurisen merkityksen vuoksi murteella on ollut suuri vaikutus kreikan kielen myöhempään kehitykseen.
Historia
Attikan murre oli kehittynyt joonialaisista murteista, joiden alkuperäistä pääaluetta oli Euboian saari Attikan lähistöllä. Ne muodostivat itäisten kreikkalaismurteiden ryhmän yhdessä arkadokyproslaisten murteiden ja varhaisemman mykeneläisen murteen kanssa.
Attikan murteen pääaluetta oli Attika eli Ateenan kaupunkivaltion muodostanut alue. Alkuperäisen alueen suhteellisen pienen koon vuoksi murre oli varsin yhtenäinen erityisesti kirjallisessa muodossaan. Ateenan poliittisen järjestelmän ja koulutusmahdollisuuksien ansiosta murre oli kirjoitettuna myös laajempien piirien käytössä kuin monissa muissa kaupunkivaltioissa. Murre levisi myös Ateenan perustamiin siirtokuntiin, kuten Lemnoksen siirtokunnat sekä Sigeion ja Amfipolis. Koska Ateenassa oli suhteellisen paljon ulkomaalaisia eli metoikkeja, myös tämä levitti murretta muualle; toisaalta attikaan tuli tätä kautta vaikutteita muista murteista.
Ateenan kaupunkivaltion noustua klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kreikan merkittävimmäksi, myös Attikan murteesta tuli arvostetuin kreikan murteista ja lopulta yksi tärkeimmistä koko myöhemmän kreikan kielen kehitykseen vaikuttaneista murteista. Filippos II otti attikalaisen kreikan 300-luvulla eaa. Makedonian valtakunnan viralliseksi kielimuodoksi. Hellenistisellä kaudella attikalaisesta kreikasta tuli Makedonian valloitusten myötä puolestaan Lähi-idän ja Egyptin hellenististen valtakuntien käyttämä kielimuoto, ja se muodosti pohjan aikakauden yleiskieleksi muodostuneelle koinee-kreikalle.
Attikalainen kreikka oli kreikkalaisen tragedian kielimuoto yhdessä doorilaisesta murteesta tulleiden vaikutteiden kanssa, sekä kreikkalaisen komedian kielimuoto. 400-luvulta eaa. lähtien siitä tuli myös kreikkalaisen proosakirjallisuuden hallitseva kieli, missä se syrjäytti joonialaisen murteen, ja sitä käyttivät muun muassa Thukydides, Ksenofon, Platon, Aristoteles, Lysias, Isokrates, Demosthenes ja Gorgias.
Roomalaisella kaudella kehittyi attikismi eli kirjallisuuden tyylisuuntaus, jossa pyrittiin palaamaan klassisen kauden attikalaiseen kreikkaan aikakauden koinee-kreikan sijasta. Attikisteja olivat muun muassa Plutarkhos ja Lukianos. Attikismi vaikutti myös keskiajalla Bysantin kreikassa.
Piirteitä
Attikan murteen piirteitä suhteessa muuhun kreikkaan olivat:
Hecuba
Hecuba voi viitata seuraaviin:
The Wake
The Wake on Voivodin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2018. Albumi on Voivodin ensimmäinen studioalbumi Dominique "Rocky" Larochen kanssa, joka korvasi Jean-Yves "Blacky" Thériaultin vuonna 2014. Albumin kansitaiteen on yhtyeen aiempien albumien tapaan tehnyt rumpali Michel "Away" Langevin.
Taustaa
Haastattelussaan Metal Hammerille yhtyeen rumpali Michel "Away" Langevin kuvaili albumin musiikillista tyyliä seuraavasti: Haastattelussaan Infernolle hän kehui yhtyeen uudempien jäsenten Rockyn ja Chewyn tuomia muutoksia yhtyeen soundiin: Langevin myös kertoi The Wakelle tekemästään kansitaiteesta ja kuinka se vertautuu Voivodin aiempiin albumeihin:
Vastaanotto
The Wake sai hyvän vastaanoton. AllMusicin Thom Jurek antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja piti sitä yhtyeen paluuna mielikuvituksellisen ja luovan extreme metal -musiikin terän kärkeen. Soundin Kimmo K. Koskinen antoi albumille niin ikään neljä tähteä. Hän sanoi levyn sisältävän runsaasti elementtejä, jotka nostavat jalustalle kappaleiden vinksahtanutta olemusta, ja että albumi peilaa yhtyeen menneisyyden suosituinta vaihetta. KaaosZinen Jimmy Timonen antoi arvosanaksi 9- ja sanoi albumin kasvattavan "Voivodin jo valmiiksi vaikuttavaa kokoelmaa yhdellä, ollen jälleen huipputeos." Hänen mielestään albumin kappeleet "kantavat toisiaan läpi niin kokonaisuutena kuin yksilöinä, tuoden esille Voivodin parhaimpia puolia kappaleiden rakenteiden ja biisien kirjoittamisen suhteen. "
Big (kappale)
Big on brittiläislaulajan Rita Oran, kazakstanilaisen DJ-tuottajan Imanbekin ja ranskalaisen DJ-tuottajan David Guettan musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaisräppäri Gunna. Se julkaistiin Oran ja Imanbekin yhdessä tekemän Bang EP:n ensimmäisenä singlenä 12. helmikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Ora, Imanbek, Alexander Eskeerdo Izquierdo, Guetta, Ed Sheeran, Marcus Lomax, Mike Hawkins, Sam Martin, Sergio Kitchens, Toby Green ja William Spencer Bastian. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä ja sitä kuvattiin Bulgariassa Pernikissä sekä Buzludzhan monumentilla.
"Big" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Bulgariassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale on esitetty tähän mennessä livenä muun muassa Sydneyssä syyskuussa 2021.
PK (elokuva)
PK on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut intialainen satiirinen draamakomedia. Sen ohjasi Rajkumar Hirani, joka toimi myös elokuvan tuottajana Vidhu Vinod Chopran kanssa ja käsikirjoittajana Abhijat Joshin kanssa. Päärooleja näyttelevät Aamir Khan ja Anushka Sharma, ja sivurooleja näyttelevät Sushant Singh Rajput, Boman Irani, Saurabh Shukla ja Sanjay Dutt. Elokuva kertoo avaruusolennosta, joka tulee Maahan tutkimusmatkalle. Hän ystävystyy toimittajan kanssa ja kyseenalaistaa uskonnollista taikauskoa ja uskonkappaleita.
PK:stä tuli yli 6 miljardin rupian tuotollaan kaikkien aikojen eniten tuottanut intialainen elokuva.
Vastaanotto
Box Office India julisti PK:n ”kaikkien aikojen jymymenestykseksi”.
Kohu
Elokuvaa vastaan protestoitiin, koska hindunationalistit katsoivat sen loukkaavan hinduyhteisön tunteita.
Kaukokäyttölaite
Kaukokäyttölaite on laite, jolla voidaan käyttää radiota etäältä. Koska kenttäradion sijainti voidaan suuntia ja sen käyttäjää kohtaan voidaan kohdistaa tulta, on järkevää viedä kenttäradio sähkömagneettisen säteilynsä vuoksi paljastavine antenneineen etäälle, jotta mahdollinen yhteyden katkaisemiseen tähtäävä radion tuhoaminen tai tuhoamisyritys ei vahingoita radiota päivystävää käyttäjää. Hyvä etäisyys esimerkiksi epäsuoralta kranaatinheittimistön tai kenttätykistön tulelta voi olla 50 metriä.
Hääpuku
thumb|Valkoinen hääpuku. thumb|Perinteinen [[Qing-dynastian hääpuku.]] Hääpuku eli morsiuspuku on perinteinen asu, johon naiset pukeutuvat naimisiin mentäessä. Hääpuvun tyyli, väritys ja käyttötavat riippuvat kulttuurista. Suomessa hääpuvun väri oli alkujaan musta. Valkoinen hääpuku yleistyi ensin ylempien säätyjen keskuudessa, ja tavallisen kansan parissa vasta 1900-luvun aikana. Valkoinen väri symboloi puhtautta, ja perinteisesti valkoiseen hääpukuun saivat pukeutua vain neitsyet.
Kaukokäyttölaite
Radioon kiinnitetty kaukokäyttölaite ja radiota mahdollisesti kaukokäyttävä kenttäpuhelin yhdistetään usein parikaapelilla.
Hääpuku
Hääpuku oli pitkään naisten ainoa juhlapuku, jota käytettiin juhlassa kuin juhlassa niin kauan kuin nainen siihen mahtui. Kun mitat eivät enää riittäneet, puku annettiin ehkä lahjaksi tyttärelle.
Kaukokäyttölaite
Yleisesti Suomen puolustusvoimissa käytössä olevissa pataljoonaradioissa LV 217:ssä ja LV 217M:ssä kaukokäyttölaiten liitetään radioon MIL-C-55116-audioliittimen avulla.
Würzburgin linna
thumb|250px|Würzburgin linna
Würzburgin linna on rakennus Würzburgissa, Saksassa. Sen suunnitteli barokkiarkkitehti Balthasar Neumann Johann Philipp Franz von Schönbornin ja tämän veljen Friedrich Carl von Schönborn pyynnöstä vuonna 1720. Palatsi valmistui vuonna 1744. Venetsialainen taidemaalari Giovanni Battista Tiepolo, poikansa Domenicon avustuksella, maalasi rakennuksen freskot. Sisätiloista näyttävimmät ovat suuri portaikko, kappeli ja pääsalonki. Linna vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa ja on ollut entisöitävänä vuodesta 1945.
Linna valittiin yhdessä ympäröivien puutarhojen kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.
Aiheesta muualla
thumb|300px|left|Panoraamakuva Würzburgin linnasta.
Marssiantenni
Marssiantenni on kannettavan kenttäradion kaikkein heikkotehoisin, mutta maastokelpoisin antenni. Se on lyhyt piiska-antenni joka koostuu kourun muotoon taivutetuista metallisäleistä. Muotoilun ansiosta se taipuu ja palautuu suoraksi taivutuksen jälkeen. Varustepussissa sitä säilytetään taitettuna. Sen varren tyvessä on taivutettava jatkos, mikä mahdollistaa antennin vääntämisen eri asentoihin heikon kuuluvuuden parantamiseksi tai asentoon, mikä ei haittaa maastoutumista, ryömimistä tai syöksymistä. Ellei marssiantennia taivuteta, on sen suuntakuvio ympyränmuotoinen.
Marssiantennia tehokkaampi antenni on normaaliantenni
Taistelijapari
Taistelijapari on kahden sotilaan muodostama kokonaisuus. Tilanteessa, jossa taistelijapari ei liity partioon tai ryhmään, johtaa taistelijaparia toinen sotilaista, joka on määrätty vanhemmaksi. Näin on esimerkiksi parivartiossa yleensä öiseen aikaan.
Taistelijaparin sotilaat tukevat toistensa taistelua tulellaan ja liikkeellään, ja haavoittumistilanteessa antavat ensiavun. Taistelijaparissa miehistöarvoiset johtavat toisiaan.
108 Hecuba
108 Hecuba on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi R. Luther vuonna 1869. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Hekaben mukaan. Hecuba on kirkaspintainen S-tyypin asteroidi, jonka läpimitta on noin 65 kilometriä. Se kiertää Aurinkoa päävyöhykkeen ulko-osissa
Ryan Starr
American Idolin taipaleensa hän aloitti Los Angelesin koelauluista, joissa hän lauloi kappaleen Lean on Me. Matka päättyi lauluun California Dreamin' The Mamas & The Papas. Hän on myös näyttelijä ja näytellyt esimerkiksi elokuvissa Ring of Darkness (2004) ja Vendetta (2006). Hänen esikoissinglensä on nimeltään My Religion, joka on yksi myydyimmistä singleistä koskaan; se myi noin 360 000 kappaletta maailmanlaajuisesti MTV:n mukaan.
Heretic
Heretic on Raven Softwaren ja id Softwaren julkaisema FPS-peli. Heretic julkaistiin 23. joulukuuta 1994. Heretic sijoittuu keskiaikaiseen fantasiamaailmaan, jossa kolme pahaa käärmeratsastajaa (The Serpent Riders) ovat kaapanneet vallan. Pelaaja on yksinäinen sidhe-haltia, Corvus, joka ryhtyy taistoon käärmeratsastaja D'Sparilia vastaan. Pelimaailmassa sidhet on julistettu harhaoppisiksi muiden kansojen alistuessa käärmeratsastajien tahtoon, mistä pelin "kerettiläistä" merkitsevä nimi on peräisin. Peli on toteutettu Doomin pelimoottorilla, mutta miljöö on vaihdettu scifistä fantasiaan. Uusina piirteinä Doomiin verrattuna pelaaja pystyy katsomaan ylös- ja alaspäin sekä erikoisesineen avulla lentämään. Lisäksi pelaajan ei ole pakko käyttää kaikkia löytämiään esineitä heti, toisin kuin Doomissa.
Pelistä julkaistiin myöhemmin paranneltu laitos Heretic: Shadow of the Serpent Riders, joka lisäsi peliin kaksi uutta episodia. Peli sai jatko-osia: pelit Hexen: Beyond Heretic ja Hexen II kertoivat kahden muun maailman taistelusta kahta jäljellä olevaa käärmeratsastajaa (Koraxia ja Eidolonia) vastaan, kun taas Heretic II jatkoi Hereticin sankarin tarinaa. Edeltäjästään poiketen tämä peli oli kolmannen persoonan toimintapeli.
Vastaanotto
Mikrobitin Jarno Kokko antoi arvostelussaan Hereticille 86 pistettä sadasta. Hän kehui moninpeliä mutta moitti peliä liian Doomin kaltaiseksi. Kenttägrafiikat eivät myöskään miellyttäneet häntä.
Pelit-lehden Kaj Laaksoselta heltisi Hereticin shareware-versiolle 89 pistettä sadasta. Hän kehui grafiikkaa, ääniä ja kenttäsuunnittelua mutta moitti hirviöiden suunnittelua ja sanoi pelin muistuttavan liiaksi Doomia. (Pelit ei arvostellut pelin kokoversiota. )
Kaarlo Sallinen
Kaarlo (Kalle) Sallinen (4. joulukuuta 1875 Liperi – 11. joulukuuta 1936 Kuopio) oli suomalainen, kokoomustaustainen lyseon lehtori, joka valittiin vuonna 1929 Kuopion ensimmäiseksi kaupunginjohtajaksi. Hän toimi virassa vuoteen 1936 asti.
Sallisen vanhemmat olivat talollinen Antti Sallinen ja Maria Reijonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1900 ja filosofian maisteriksi 1912. Sallinen toimi Salon, sittemmin Kokkolan suomalaisen yhteiskoulun matemaattisten aineiden opettajana 1900–1905 ja Kuopion lyseon lehtorina 1905–1928.
Teoksia
Nimellä K. Sallinen:
Hasdrubal Gisco
Hasdrubal Gisco (k. 202 eaa.) oli karthagolainen kenraali, joka taisteli Rooman tasavaltaa vastaan Hispaniassa ja pohjois-Afrikassa toisessa puunilaissodassa. Hasdrubal Giscoa ei pidä sekoittaa toiseen karthagolaiseen kenraaliin, Hasdrubal Barkaan.
Hasdrubal Gisco lähetettiin vuonna 215 eaa. Iberiaan (Hispania), jossa hän Mago Barkan ja Masinissan kanssa voitti Rooman armeijan Castulon lähellä käydyssä taistelussa.
Roomalainen kenraali Publius Cornelius Scipio voitti Hasdrubal Giscon johtaman karthagolaisarmeijan Ilipan taistelussa 206 eaa.
Hasdrubal Gisco teki itsemurhan Karthagossa vuonna 202 eaa.
Esko Kairesalo
Kairesalo kirjoitti ylioppilaaksi 1976 ja valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1982. Työuransa hän aloitti Hämeen lääninhallituksen läänin- ja piirihallintoviranomaisten neuvottelukunnan sihteerinä ja jatkoi tutkijana 1982–1983. Hän toimi Säkylän kunnansihteerina 1983–1989, Vihdin kunnan talousjohtajana 1989–1993, Vihdin perusturvajohtajana 1993–1994 ja Mäntsälän kunnanjohtajana hän on toiminut vuodesta 1994.
Mäntsälä on Suomen kunnista yhtiöittämispolitiikassaan pisimmällä. Kairesalo on pohtinut mahdollisuuksia myös vanhusten hoivapalvelujen, päiväkotien ja työterveyshuollon yhtiöittämiseen. Kairesalon puolue on kokoomus.
Kairesalo asuu vaimonsa kanssa Lahdessa. Heillä on vuonna 1984 syntynyt poika ja 1986 syntynyt tytär.
Bang Bang (Rita Oran ja Imanbekin kappale)
Bang Bang on brittiläislaulajan Rita Oran ja kazakstanilaisen DJ-tuottajan Imanbekin musiikkikappale. Se julkaistiin Oran ja Imanbekin yhteisen Bang EP:n toisena singlenä 12. helmikuuta 2021. Kappaleen ovat sanoittaneet Ora, Imanbek, Gia Koka ja Harold Faltermeyer, joista Imanbek myös tuotti sen. "Bang Bang" mukailee Harold Faltermeyerin kappaletta "Axel F".
"Bang Bang" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Uudessa-Seelannissa. Radiolistoilla se pääsi Puolassa sijalle 16 ja Venäjällä sijalle 8. Ora on esittänyt kappaleen livenä muun muassa ITV:n sarjan "Dancing on Ice" 13. tuotantokaudella 14. helmikuuta, ja The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa 3. maaliskuuta 2021.
Big
Big voi viitata johonkin seuraavista:
Copa América Femenina
Pelimuoto
Viime vuosina turnaus on järjestetty siten, että osallistuvat 10 maata on jaettu kahteen lohkoon. Alkulohkoissa kaikki joukkueet pelaavat yhden ottelun jokaista muuta joukkuetta vastaan. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta etenevät jatkolohkoon, jossa joukkueet pelaavat lohkon sisällä yhden ottelun muita joukkueita vastaan. Jatkolohkon voittaja voittaa samalla koko turnauksen.
Monokkeli
thumb|[[Joseph Chamberlain monokkeli silmällä]]
Monokkeli (ranskan sanasta monocle, joka tulee myöhäislatinan sanasta monoculus, ”yksisilmäinen”) on optinen linssi, joka asetetaan toisen silmän eteen korjaamaan sen näkökykyä, eräänlainen ”yhden silmän silmälasi”. Toisin kuin silmälasit, monokkeli ei lepää kasvoilla sankojen avulla, vaan sitä pitävät paikallaan kasvojen lihakset.
Monokkelit, joita aluksi kutsuttiin ”silmäsormuksiksi” (eye rings) esitettiin Englannissa noin vuonna 1800, vaikka niitä oli kehitetty Saksassa jo 1700-luvulla. Ensimmäiset monokkelit olivat metallikehyksellä reunustettuja pyöreitä linssejä. 1890-luvulla monokkelin kehystä muotoiltiin paremmin silmään istuvaksi, ja varakkaat saattoivat hankkia mittatilausmonokkelin, joka muotoiltiin kasvoista otetun kipsivaloksen avulla. 1900-luvun alussa kehitettiin kehyksetön monokkeli, jonka muotoilu oli halvempaa kuin kehyksellisen. Monokkelin suosio oli suurimmillaan 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta se hävisi nopeasti käytöstä 1900-luvun alkupuolella, kun kehittynyt optiikka mahdollisti silmälasit, joiden linssit olivat eri vahvuiset. Nykyään monokkeli on käytännössä kadonnut lasityyppi.
Monokkelin uskotaan usein olevan epäkäytännöllinen varuste, jonka paikallaan pitämiseen tarvitaan kasvolihasten jatkuvaa puristusta ja joka putoaa helposti. Mittatilaustyönä tehty, käyttäjänsä silmäkuopan mukaan muotoiltu monokkeli pysyi kuitenkin silmässä lähes itsestään eikä pudonnut kulmakarvoja kohottamalla (kuten monokkelipäisille herroille usein käy sketseissä). Tällaisia kykenivät kuitenkin hankkimaan vain varakkaat, ja alemmat luokat pitivät usein huonosti silmään istuvia ja huteria monokkeleita. Monokkeli oli nauhalla kiinni omistajansa kaulassa tai rintapielessä putoamisen varalta.
Monokkeli yhdistetään tavallisesti 1800-luvun yläluokkaisiin, varakkaisiin miehiin. Kommunistisessa propagandassa monokkeli kuului usein frakin ja silinterin kanssa stereotyyppisen kapitalistin tunnusmerkkeihin. Ironista kyllä, itse Karl Marx käytti vanhemmalla iällään monokkelia. Toinen ryhmä, joihin monokkeli usein yhdistetään, ovat saksalaiset upseerit. Tämä juontaa juurensa maailmansotien ajalta, jolloin monet saksalaisupseerit, kuten kenraali Erich Ludendorff, sotamarsalkka Hugo Sperrle ja sotamarsalkka Walter von Reichenau, käyttivät aikansa muodin mukaista monokkelia. Edellä mainittujen lisäksi kuuluisiin monokkelinkäyttäjiin kuuluivat muun muassa brittiläinen valtiomies Joseph Chamberlain ja hänen poikansa Austen Chamberlain, Britannian hovirunoilija Alfred Tennyson, Portugalin presidentti António de Spínola sekä elokuvaohjaajat Fritz Lang ja Erich von Stroheim.
Sami Niemi
thumb|250px|Sami Niemi Lahdessa 2014. Sami Niemi (s. 16. helmikuuta 1991 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Niemi selviytyi joulukuussa 2007 karsinnasta Kuusamon maailmancupin osakilpailuun, jossa hän sijoittui 35:nneksi. Myöhemmin samassa kuussa hypättiin Sveitsin Engelbergissä kaksi kilpailua, joihin molempiin Niemi selviytyi mukaan, mutta hän jäi molemmissa osakilpailuissa ensimmäiselle kierrokselle. Hän tuli mukaan vuoden 2007–2008 Keski-Euroopan mäkiviikon kahteen viimeiseen kilpailuun, jotka molemmat hypättiin Bischofshofenissa huonojen sääolojen estäessä kilpailemisen toisen kilpailun alkuperäisessä kisakaupungissa Innsbruckissa. Ensimmäisessä kilpailussa Niemi jäi karsintaan, mutta toisessa kilpailussa hän selvitti tiensä toiselle hyppykierrokselle sijoittuen 27:nneksi ja saavuttaen uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Mäkiviikon lopputuloksissa hän oli 57:s kerättyään 201,1 pistettä. Niemi oli mukana myös mäkiviikolla 2008–2009. Parhaimmillaan Niemi on sijoittunut maailmancupissa 24:nneksi Klingenthalissa marraskuussa 2014.
Niemi voitti kultaa joulukuussa 2013 Universiadeissa normaalimäessä. Hän voitti Universiadeissa myös suurmäen hopeaa ja sekajoukkuekilpailussa hopeaa Julia Kykkäsen kanssa. Niemi valittiin Vuoden opiskelijaurheilijaksi 2013. Niemi voitti normaalimäen SM-kultaa maaliskuussa 2014 Rovaniemen Ounasvaaralla yhden kierroksen kilpailussa. Vuoden 2016 SM-kilpailuissa Taivalkoskella hän voitti pronssia.
Illidan Stormrage
Illidan Stormrage on Warcraft-pelisarjan tärkeimpiä hahmoja.
Illidan esiintyy ensi kerran Warcraft III: Reign of Chaos -pelissä, jossa hänet vapautetaan vankilasta jonne hänet on teljetty kymmeneksi tuhanneksi vuodeksi. Hän on pelattavana hahmona pelin myöhemmissä tehtävissä.
World of Warcraftin lisäosassa World of Warcraft: The Burning Crusade viimeinen pomovastus Black Temple -instanssissa. Koko lisäosan viimeinen pomovastus on Sunwell Plateau -instanssin Kil'jaeden. Illidan tekee paluun pelissä World of Warcraft: Legion.
Elämäkerta
Illidan on yöhaltia, joka muuttui puolidemoniksi imettyään itseensä Gul'danin kallon demoniset voimat. Illidan oli vangittu maanalaiseen luolaan, josta Tyrande Whisperwind, toinen yöhaltia ja Illidanin lapsuuden ystävä, vapautti hänet taistelemaan Palavaa Legioonaa ja epäkuolleita vastaan. Illidanin veli, Malfurion Stormrage, vastusti turhaan hänen vapauttamistaan.
Muututtuaan puolidemoniksi Illidan katosi pitkäksi aikaa, kunnes sai kuulla mahtavasta artefaktista nimeltä Sargeraksen silmä. Illidan lähti etsimään Sargeraksen silmää apunaan meressä elävät nagat. Illidan aikoi käyttää Sargeraksen silmää Lich-kuningasta vastaan, koska demoni Kil'jaeden oli tarjonnut hänelle korkeaa asemaa Palavassa Legioonassa.
Hänen ruumiinsa vietiin Vault of the Wardensiin, jotta hänen pimeä sielunsa kärsisi loppuun viimeisetkin hetket ikuisesta vankeustuomiostaan. Hänen hengissä selvinneet seuraajansakin vangittiin sinne, mutta myöhemmin vaihtoehtoisen aikajatkumon Draenorista tullut Gul'dan vapautti heidät. Gul'dan sekä Cordana Felsong irtaannuttivat Illidanin sielun tämän ruumiista ja lähettivät Kieppuvaan tuoneen, missä hän välittää viestin alaisilleen etsiä Akaman auttamaan Palavan Legioonan kukistamisessa. Demonit havaitsevat tämän ja Illidan varoittaa, ettei kykene viestimään alaistensa kanssa enää ja nimitään pelaajan demoninmetsästäjäluokan hahmon näiden johtajaksi.
Seznam postav ve světě Warcraftu Postacie ze świata Warcraft World of Warcraft
Doorilainen murre
pienoiskuva|280px|Antiikin Kreikan murrealueet [[Egeanmeri|Egeanmeren alueella. Varsinaisten doorilaisten murteiden alueet merkitty vaaleanruskealla, luoteiskreikkalaisten murteiden alueet muilla ruskean sävyillä.]] pienoiskuva|280px|Antiikin Kreikan murrealueet [[Magna Graecia|Suur-Kreikassa ja Sisiliassa. Varsinaisten doorilaisten murteiden alueet merkitty vaaleanruskealla, luoteiskreikkalaisten murteiden alueet muilla ruskean sävyillä.]] Doorilainen murre oli yksi muinaiskreikan päämurteista tai oikeammin murreryhmistä. Doorilaisia murteita puhuttiin doorilaisilla alueilla, erityisesti Peloponnesoksella, Kreetalla ja eteläisillä Egeanmeren saarilla.
Laajasti ottaen doorilaisiin murteisiin voidaan lukea myös luoteiskreikkalaiset murteet, joita puhuttiin laajalla alueella Kreikan länsi- ja luoteisosissa. Yhdessä varsinaiset doorilaismurteet ja luoteiskreikkalaiset murteet muodostavat länsikreikkalaisten murteiden ryhmän.
Historia
Doorilaista kreikkaa puhuneet doorilaiset olivat alun perin puolinomadisia heimoja, jotka asuivat nykyisen Kreikan pohjoisissa keskiosissa Pindos-vuoriston ympäristössä. Niin kutsutun doorilaisvalloituksen aikaan doorilaiset siirtyivät noin 1200–1100 eaa. nykyisen Kreikan luoteis- ja länsiosiin sekä Peloponnesokselle, jonka nämä valtasivat kokonaan niemimaan sisäosien Arkadiaa lukuun ottamatta, joka jäi Arkadian murteen alueeksi. Hieman myöhemmin doorilaiset asuttivat myös Kreetan sekä Egeanmeren eteläosien saaria, kuten Theran, Rhodoksen ja Kosin. Siirtokuntien perustamisen myötä noin 800 eaa. lähtien doorilaismurteet levisivät myös Suur-Kreikkaan ja Sisiliaan nykyisen Italian eteläosien alueelle, Pohjois-Afrikan rannikolle sekä Mustallemerelle. Merkittäviä doorilaisia siirtokuntia olivat muun muassa Korintin perustama Syrakusa (n. 734 eaa.), Spartan perustama Taras (n. 700 eaa.) sekä Theran perustama Kyrene.
Arkaaiselta kaudelta lähtien doorilainen murre oli kuorolyriikan vakiintunut kielimuoto, vaikkakin siihen sekoittui myös aineksia joonialaisen murteen mukaisesta eeppisestä kielestä sekä aiolialaisen murteen mukaisesta lesboslaisesta runoudesta. Doorilaisen runouden nimiä ovat muun muassa Eumelos ja Alkman. Simonides ja Pindaros alkoivat korvata doorilaisia muotoja joonialaisen epiikan muodoilla. Tämä lyyrisen doorilaisen murteen muoto vaikutti attikalaisen tragedian kuoro-osuuksiin. Syrakusan doorilaista murretta käyttivät muun muassa komediakirjailija Epikharmos ja runoilija Sofron sekä tieteilijä Arkhimedes, ja taraslaista murretta pythagoralaiset filosofit Filolaos ja Arkhytas. Theokritos käytti runoissaan keinotekoista doorilaista murretta, joka saattoi perustua Aleksandriassa tunnettuun kyreneläiseen murteeseen.
Hellenistisellä kaudella kehittyi vakiintuneita doorilaisen murteen omia koinee-muotoja. Akhaian liiton doorilainen koinee perustui Korintin ja Sikyonin murteisiin, Aitolian liiton luoteisdoorilainen koinee Aitolian murteisiin, Sisilian doorilainen koinee Syrakusan murteeseen ja Etelä-Italian doorilainen koinee Taraksen murteeseen.
Alaryhmät
Doorilaisen murteen alaryhmiä olivat:
Piirteitä
Doorilaismurteiden muista erottavia piirteitä olivat muun muassa:
Merenkurkun silta
Merenkurkun silta tarkoittaa ehdotettua kiinteää tieyhteyttä Merenkurkun yli suunnilleen Suomen Vaasan ja Ruotsin Uumajan kohdalta. Rannikkojen etäisyys on noin 70 kilometriä, mutta välissä on useita saaria, joita voidaan käyttää hyväksi tien ja mahdollisesti myös rautatien rakentamisessa. Ehdotuksiin on sisältynyt sekä silta- että tunneliyhteys kuten myös pato.
Summittainen reitti
<mapframe text="Merenkurkun sillan suunniteltu linjaus Raippaluoto, Björkö, Valassaaret" latitude="63.476278" longitude="20.841064" zoom="8" width="350" height="354" align="right"> {"type": "FeatureCollection", "features": [
{ "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [21.472222, 63.206667] }, "properties": { "title": "Raippaluodon silta", "marker-color": "5E74F3", "marker-symbol": "-number-see", "marker-size":"small"} },
{ "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [21.333333, 63.333333] }, "properties": { "title": "Björkö", "marker-color": "5E74F3", "marker-symbol": "-number-see", "marker-size":"small"} }, { "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [21.1, 63.433333] }, "properties": { "title": "Valassaaret", "marker-color": "5E74F3", "marker-symbol": "-number-see", "marker-size":"small"} },
]} Siltojen yhteenlaskettu pituus olisi 40–41 kilometriä. Meri ei ole erityisen syvä alueella, yleensä enimmillään 25 metriä. Arvioitu kustannus 9 metriä leveälle tiesillalle on noin 3–5 miljardia euroa. Jos myös rautatie rakennetaan, tulee hankkeesta paljon kalliimpi, ja luultavasti junaliikenne olisi melko vähäistä eriävän raideleveyden ja sähköistysjärjestelmän takia. Eriävä raideleveys tarkoittaa käytännössä yleensä sitä, että rahti tai ihmiset pitää siirtää yhdestä junasta toiseen raideleveyden vaihtuessa. Vaihtoehtoisesti junasta voidaan vaihtaa vain telit, mutta tämäkin on kohtalaisen hidas prosessi, jolloin rajanylitykset tapahtuvat usein rekoilla ja busseilla. Kahdella raideleveydellä ajavia junia on käytössä muun muassa Espanjassa, jossa on käytössä kahden eri raideleveyden raiteita. Suomessa tai Ruotsissa tällaisia junia ei kuitenkaan ole käytössä, mutta ainoalle nykyiselle junien rajanylityspaikalle Tornion ja Haaparannan välille rakennetaan radan sähköistyksen yhteydessä raiteet, jotka mahdollistavat telien raideleveyden muuttamisen. Nykyisin Tornion rajanylityspaikalla on hyvin vähän liikennettä, mutta sähköistys ja muut parannustyöt mahdollistaisivat liikennöin Suomen ja Ruotsin välillä. VR tai SJ eivät kuitenkaan ole ilmoittaneet aikeista tuoda rajan ylittävää liikennettä.
Lokakuussa 2009 julkistetun tutkimuksen mukaan sillan ohessa samaan hankkeeseen pitäisi yhdistää tuulivoimaloiden rakentaminen.
Merenkurkun saaristo, Suomen ainoa Unescon luonnonperintökohde, sijaitsee sillan suunnitellun linjauksen alueella.
Poliittinen tilanne
Ehdotusta ajavat muutamat poliitikot Ruotsin Länsipohjassa ja esimerkiksi sanomalehti Västerbottens-Kuriren. Ruotsin valtiovarainministerinä vuosina 2014–2016 toiminut Pär Nuder oli kiinnostunut ideasta, mutta liikenne- ja viestintäministeri Ulrica Messing torjui sen täysin. Ruotsin tielaitos on tehnyt pienempää tutkimusta, mutta kysymys on tällä hetkellä avoin. Kriittisiä suunnitelmaa kohtaan ovat myös monet pohjoisempana sijaitsevat kunnat, jotka mieluummin toivovat Tornion ja Haaparannan kautta kulkevan yhteyden kehittämistä.
Vaasassa pidetään toistaiseksi tärkeämpänä parempaa tie- ja rautatieyhteyttä etelään. Vaasan yrittäjät ovat toisaalta olleet kiinnostuneita sillasta, koska Vaasan ja Uumajan välinen laivayhteys on säännöllisesti vaakalaudalla kannattamattomuutensa vuoksi.
Orpon hallituksen ohjelmassa mainitaan Vaasasta Uumajaan kulkevan kiinteän yhteyden selvittäminen. Maininnan voidaan tulkita tarkoittavan myös esimerkiksi vetyputkea eikä siltaa.
Ukrainan maakaasukysymys 2006
Venäjän valtio-omisteisen Gazpromin ja Ukrainan välinen maakaasukysymys oli vuodenvaihteessa 2005–2006 tapahtunut taloudellis-poliittinen selkkaus, joka koski maakaasun toimitusta Venäjältä Ukrainaan. Kiista alkoi maaliskuussa 2005 kaasun hinnasta ja kaasun siirtohinnoista Eurooppaan. Osapuolet eivät päässeet sopimukseen ja Venäjä katkaisi kaasutoimitukset Ukrainaan 1. tammikuuta 2006. Toimitukset jatkuivat tammikuun 4. päivänä, kun kahden kaasuyhtiön välillä solmittiin alustava sopimus. Lopulta valtioiden välistä sopimusta ei solmittu. Kriisi kosketti myös muita lähialueen ja Euroopan valtioita.
Tausta
Ukraina on energiahuollossaan riippuvainen Venäjän toimittamasta maakaasusta. Maiden välillä on ollut kasvavaa erimielisyyttä kaasun hinnasta Ukrainan suuntauduttua enemmän länteen oranssin vallankumouksen jälkeen. Venäläinen Gazprom tuo Ukrainaan ja samalla vie Länsi-Eurooppaan suuria määriä maakaasua.
Maakaasun markkina ei ole Euroopassa muodostunut täydelliseksi. Kaasun hinta on riippuvainen kalliista maakaasunsiirtoputkien rakentamisesta ja ylläpidosta, mikä tarjoaa mahdollisuuden transitotuloihin maille, joiden kautta maakaasu kuljetetaan ostajalle.
Venäjä myi etupiiriinsä mielestään kuuluneelle Ukrainalle maakaasua noin 75 % halvemmalla kuin perittiin kuljetuskustannukset huomioon ottaen länsimailta. Osa alennuksesta oli palkkiota Ukrainalle maakaasuputkesta, joka kulkee Ukrainan halki EU-maihin. Gazprom halusi siirtyä länsieurooppalaisiin markkinahintoihin vaatien 230 dollaria tuhannelta maakaasukuutiometriltä. Ukrainassa haluttiin säilyttää edullinen 50 dollarin kuutiohintataso. Naapurimaa Valko-Venäjän maksoi 47 dollarin kuutiohintaa kaasustaan. Ukraina ja Venäjä kävivät keskustelua yhdeksän kuukautta maakaasun hintatasosta.
Venäjän samankaltaiset pyrkimykset Valko-Venäjän Beltransgazia koskien johtivat Valko-Venäjän velkojen vuoksi maakaasun viennin lyhytaikaiseen keskeyttämiseen 2004, mikä vaikutti myös Saksan ja Hollannin maakaasun saantiin Venäjältä. Valko-Venäjä ja Venäjä pääsivät sopimukseen 2005 Jamal–Eurooppa-maakaasuputken hallinnasta. Valko-Venäjä saa halvalla kaasua ja merkittävä osa putken hallinnasta siirtyi Gazpromille.
Neuvottelut
Venäjä halusi Gazpromin avulla kehittää ja hallita yhdessä Ukrainan Naftogazin kanssa Ukrainan alueella olevaa maakaasuputkistoa. Ukraina vaati, että sille kuuluu transitokorvauksena 15 prosenttia maakaasusta, joka toimitetaan länteen sen alueella olevien maakaasuputkien kautta. Venäjän noin 112 miljardin kuutiometrin kokonaistoimituksista tämä olisi merkinnyt noin 17 miljardia kuutiota.
Ukraina pyrki neuvotteluvoimaa saadakseen kytkemään asiaan myös Venäjän Mustanmeren laivaston vuokraaman neuvostoaikaisen Krimin laivastotukikohdan vähäisen 98 miljoonan dollarin vuosivuokran mahdollisen korotuksen. Venäjä kuitenkin ilmoitti, että vuokrasopimus vuoteen 2017 saakka sisälsi myös Ukrainan valtionrajojentunnustamisen, minkä vuoksi kysymystä laivastotukikohdasta ei voi kytkeä maakaasuasiaan ilman vakavia seurauksia.
Joulukuussa 2005 kiista hintatasosta kärjistyi. Gazprom ilmoitti, että sunnuntaina 1. tammikuuta 2006 kello 10 se katkaisee maakaasun toimitukset Ukrainalle, ellei se suostu maksamaan 230 dollaria maakaasutonnilta. Ukrainassa ei uskottu Venäjän todella katkaisevan maakaasun toimituksia.
Mostransgazin Aleksander Glazkritskin mukaan Ukrainassa on viisi kaasuputkea, mistä kaksi on tarkoitettu Ukrainan kaasun käyttöä varten ja kolme vientiä varten. Näin ollen riittäisi se, että jatkettaisiin maakaasutoimituksia länteen kolmea vientiputkea pitkin ja lopetettaisiin kaasun toimittaminen kahdessa Ukrainalle varatussa maakaasuputkessa.
Sopimus
Ukraina antoi perään Venäjän ja Gazpromin vaatimuksille. 29. joulukuuta 2005 ukrainalainen painos Kommersant-lehdestä ilmoitti, että Ukrainan energiaministerillä olisi valtuudet neuvotella maakaasun hinnoista jopa 95 dollariin tuhannelta kuutiometriltä. Venäjä puolestaan edelleen vaati 230 dollaria kuutiometriltä, mutta tarjosi hinnankorotusajaksi vasta huhtikuuta 2006, jolloin Ukrainan parlamenttivaalit olisivat jo ohi.
Ukrainan Naftogazin varajohtaja Andrei Lopuhanski ilmoitti 6. tammikuuta, ettei Ukraina osta Rosukrenergolta venäläistä maakaasua lainkaan vuonna 2006. Gazpromin tiedottaja Sergei Kuprianov totesi vastaukseksi, että sopimuksesta poikkeaminen ei ole hyväksyttävää ja se saattaa vaarantaa maakaasun toimitukset.
Euroopan unionin energiavastaavat pitivät asiasta kriisikokouksen vasta keskiviikkona 4. tammikuuta 2006. Euroopan unionin komissiossa kaasuasioista vastaa latvialainen Andris Piebalgs. Ukraina ja Venäjä jäivät pois kokouksesta. Ukraina totesi, että Ukraina ja Venäjä neuvottelivat maakaasuasiasta keskenään ja että Euroopan unionin energiakomissaarin kokoon kutsumalla kokouksella oli vain tekninen luonne.
Sopimus Turkmenistanin kanssa
Turkmenistanin presidentti Saparmurat Nijazov allekirjoitti Ukrainan kanssa sopimuksen, jonka mukaan Turkmenistan voisi myydä Ukrainalle 40 miljardia maakaasukuutiometriä hintaan 50 dollaria kuutiolta. Vuonna 2006 Turkmenistan toimittaa Venäjälle 30 miljardia maakaasukuutiota 65 dollarin kuutiohintaan. Ukrainan Naftogazin ja Venäjän Gazpromin edustajat kuitenkin arvelivat Turkmenistanin vuoden 2006 tuotannoksi kuitenkin vain 50 miljardia maakaasukuutiota, joten Naftogazin neuvoteltavaksi jää sopia Gazpromin ja Turkmenistanin kanssa, miten tuo määrä jaetaan.
Ukraina on merkittävä maakaasun transitomaa Venäjältä länteen vietävän maakaasun osalta. Ukrainan oma kaasu on pääasiassa Gazpromin välittämää turkmenistanilaista maakaasua. Gazpromista tuli turkmenistanilaisen maakaasun tukkumyyjä sen jälkeen kun Ukrainalle muodostui ongelmia maksujen kanssa. Gazprom takaa säännölliset maksut Turkmenistanille ja omistaa kaasunsiirtoinfrastruktuuria Turkmenistanissa.
Aiheesta muualla
Sengketa gas Rusia-Ukraina Russisch-ukrainischer Gasstreit Vene-Ukraina gaasitüli Russia–Ukraine gas disputes გაზის უთანხმოება რუსეთსა და უკრაინას შორის Orosz–ukrán gázvita ロシア・ウクライナガス紛争 Rosyjsko-ukraiński konflikt gazowy Disputa pelo gás entre Rússia e Ucrânia Газовая война
Luvanjärvi
Luvanjärvi on Kainuussa Hyrynsalmella sijaitseva järvi.