cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952
Monet olympiakisat muistetaan aina kisojen sankareista. Tukholmassa 1912 Hannes Kolehmainen, Pariisissa 1924 Paavo Nurmi, Berliinissä 1936 Jesse Owens ja Lontoossa 1948 Fanny Blankers-Koen ovat jääneet edustamaan kyseisten olympiakisojen muistoa. Helsingin kisoissa tšekkoslovakialaisesta kestävyysjuoksijasta Emil Zátopekista tuli kisojen suurin sankari.
Naisten puolella Australian Marjorie Jackson voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia pikamatkoilla, mutta epäonninen kapulan putoaminen viestissä vei mahdollisuuden kolmanteen olympiavoittoon. Neuvostoliiton Aleksandra Tšudina urakoi kenttälajeista kolme mitalia, ei kuitenkaan kultaista.
Akateeminen skeptisismi
Vaikutus
Longin mukaan Arkesilaoksen voi katsoa palauttaneen filosofiaan sen kriittisyyden, jonka se oli hellenistisen filosofian aikana vaarassa menettää.
Akatemialainen skeptisismi vaikutti pyrrhonismin syntyyn. Pyrrhonismin varsinainen perustaja Ainesidemos erosi Akatemiasta noin vuonna 90–80 eaa., Filonin ja Antiokhoksen aikana, sen käännyttyä hänen mielestään skeptisismistä takaisin liiaan dogmaattiseen suuntaan. Vaikka hän otti opilleen nimen Pyrrhonilta, hän sai paljon vaikutteita akatemialaisesta skeptisismistä. Myöhemmille pyrrhonisteille, kuten Sekstos Empeirikokselle, Arkesilaoksen varhainen akatemialainen skeptisismi näyttäytyi vielä lähes yhtäläisenä pyrrhonismin kanssa.
Cicero opiskeli Akatemiassa Filonin ja Antiokhoksen aikana, mutta sai vaikutteita myös varhaisemmasta akatemialaisesta skeptisismistä. Häntä voidaan pitää itsekin eräänlaisena skeptikkona. Cicero kirjoitti akateemisesta skeptisismistä erityisesti teoksessaan Academica ja on samalla akatemialaisuuden merkittävimpiä lähteitä. Ciceron kautta skeptisismi vaikutti myös muun muassa Augustinukseen, joka kuitenkin myöhemmin hylkäsi sen käännyttyään uusplatonismiin ja kristinuskoon, ja kirjoitti akatemialaista skeptisismiä vastaan teoksen Contra Academicos.
Seminaarinmäki
pienoiskuva|[[Ludvig Isak Lindqvistin laatima asemakaavakartta Jyväskylän seminaarista (1877).]] Seminaarinmäki on Jyväskylän Mattilanpellon kaupunginosassa sijaitseva pienalue, joka on saanut nimensä Jyväskylän seminaarista. Nykyään Seminaarinmäki tunnetaan parhaiten Jyväskylän yliopiston vanhimpana kampusalueena, ja sitä on joskus pidetty Suomen kauneimpana kampuksena. Seminaarinmäki kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kasvitieteellinen puutarha
Ensimmäinen puutarhasuunnitelma alueelle laadittiin 1880-luvulla. Tuolloin mäelle syntynyt puisto edusti maisemapuutarhaa, ja sille olivat ominaisia kumpuileva maasto, kaarevat käytävät, polut, sillat ja huvimajat. Seminaarin puutarhaopetus pääsi käyntiin 1890-luvulla. Esimerkiksi suuri hedelmätarha palveli omenanviljelyn leviämistä kansan pariin.
Kultainennoutaja
Kultainennoutaja (Golden Retriever) on hyvin suosittu, keskisuuri skotlantilainen koirarotu. Vuonna 2022 se oli Suomen neljänneksi eniten rekisteröity koirarotu.
Ulkonäkö
Kultainennoutaja on yksi kuudesta noutajarodusta. Kultaisianoutajia on yleisesti olemassa kahta päälinjaa: näyttelylinjaista ja metsästyslinjaista. Suomessa koirat ovat useimmiten näyttelytyyppisiä. Metsästyslinjaiset koirat ovat useimmiten hoikempia, lyhyempikarvaisia, väriltään tummempia ja paremmat riistataipumukset omaavampia. Näyttelylinjaisilla on useimmiten enemmän karvaa, ne ovat raskasrakenteisimpia sekä lyhytraajaisempia.
Rotumääritelmän mukainen ihanne olisi koira, joka on sekä käyttökoira että ulkonäöltään näyttävä, eli niin sanottu dual purpose. Vaikka rotu mielletään kahtiajakautuneeksi, tavataan kokeissa ja näyttelykehissä koiria, joilla on sekä ulkonäköä että riistaviettisyyttä. Englanninkielisissä maissa tunnetaan lisäksi jako verrattain matalaan ja tukevarakenteiseen, muita painavampaan brittityyppiin, edellä mainittua korkeampaan amerikkalaistyyppiin, sekä muita lyhytkarvaisempaan ja korkeampaan kanadalaistyyppiin.
Kultainennoutaja on keskikokoinen koira, jonka säkäkorkeus uroksilla 56–61 cm ja nartuilla 51–56 cm. Se on sopusuhtainen, tasapainoinen, voimakas ja varmaliikkeinen koira. Se on luonteeltaan hyväntahtoinen ja ystävällinen. Karvapeite on sileä tai laineikas ja runsashapsuinen, väreinä mikä tahansa kullan- tai kermanvärinen vivahde (ei kuitenkaan punainen eikä mahonginvärinen). Turkkia olisi hyvä harjata päivittäin karvanlähdön aikaan, jolloin karvaa irtoaa todella paljon.
Luonne ja käyttäytyminen
Kultainennoutaja on luonteeltaan hyvin iloinen, avoin ja ystävällinen, varsinkin vanhusten ja lasten läsnä ollessa, mistä syystä se sopii täydellisesti myös perhekoiraksi. Kultainennoutaja on kovin ihmisrakas koirarotu. Rodussa esiintyy myös enenevissä määrin arkuutta. Pentua hankkiessa tulisikin vanhempien luonteisiin ja pentueen kasvatusolosuhteisiin kiinnittää huomiota. Mikäli pennut eivät luovutusiässä ole kontaktinhakuisia ja pelkäävät uusia asioita ja vieraita ihmisiä, kannattaa pennun ostamista vielä miettiä. Kultainennoutaja on useimmiten erittäin sosiaalinen ja tulee hyvin toimeen toisten koirien kanssa. Se on hyvin oppivainen ja helposti koulutettavissa monenlaisiin harrastusmuotoihin. Noutajille tyypillinen piirre pysytellä omistajansa läheisyydessä tekee kultaisestanoutajasta erittäin helpon pitää vapaana. Se on kärsivällinen, mutta myös omistushaluinen. Kultainennoutaja vaatii kunnollisen peruskasvatuksen ja -koulutuksen. Kultaisetnoutajat ovat hyvin ihmisläheisiä ja tulevat toimeen melkein kaikkien kanssa. Koirasta ei välttämättä ole vahtikoiraksi, mutta moneen muuhun se sopii.
Kultainennoutaja on työkoira ja sitä käytetään laajalti muun muassa opaskoirina sekä tullin huumekoirana. Se on myös monipuolinen metsästyskoira muiden noutajarotujen tavoin. Lisäksi kultainennoutaja on palveluskoirarotu ja soveltuu myös palveluskoiralajeihin, vaikkakin näissä nykyisin harvemmin törmää kultaisiinnoutajiin.
Alkuperä
Tarkimmat tiedot rodun kehittämisestä löytyvät Inverness-Shirestä lordi Tweedmouthin omistaman Guisachanin kartanon riistanvartijoiden kokoelmista vuosilta 1835–1890. Sen historiallisesti merkittävin jalostaja oli ensimmäinen lordi Tweedmouth, Dudley Marjoribanks. Hän kehitti rodun Skotlannin ylämailla viktoriaanisella aikakaudella. Vuosien 1840–1890 aikana hän piti erittäin tarkkaa kirjaa sen jalostuksesta, joka tapahtui hänen Guisachanin kartanossaan. Vuonna 1868 hän astutti Belle-nimisen tweedinvesispanielin "keltaisella noutajalla" Nousilla - joka oli syntynyt ainoana keltaisena yksilönä sileäkarvaisennoutajan pentueeseen. Tästä yhdistelmästä syntyneistä keltaisista pennuista parhaaksi arvioitu, Cowslip-narttu, astutettiin puolestaan ensin punaisella irlanninsetterillä ja sen jälkeen tweedinvesispanielilla. Molempien näin syntyneiden pentueiden jälkeläiset risteytettiin edelleen sileäkarvaisten noutajien kanssa. Pentueisiin syntyi monen erivärisiä yksilöitä vaaleasta kermasta syvään mustaan, mutta lopulta vain kultaiset valittiin jatkojalostukseen.
Kultainennoutaja otti ensimmäistä kertaa osaa koiranäyttelyyn Britanniassa vuonna 1908. Samoihin aikoihin ensimmäiset yksilöt saapuivat Kanadaan ja Yhdysvaltoihin.
Terveys
Kultaisennoutajan sairauksia ovat esimerkiksi luuston kasvuhäiriöt, kasvainsairaudet, allergiat ja iktyoosit eli perinnölliset ja harvinaiset ihosairaudet. Koira.netin kuolinsyytilaston mukaan yleisin kuolinsyy 1988–2010 välillä eläneistä ja kuolleiksi ilmoitetuista koirista vanhuuden (luonnollinen tai lopetus) jälkeen ovat kasvainsairaudet. Yhteensä tuossa tilastossa oli 429 koiraa. Keskimääräinen elinikä näillä koirilla oli 10 vuotta ja 3 kuukautta. Kultaisillanoutajilla esiintyy perinnöllisenä lonkkavikaa ja epilepsiaa. Lisäksi niillä on taipumusta sairastua kilpirauhasen vajaatoimintaan.
Elävä meri
Elävä meri on Jacques-Yves Cousteaun ohjaama ja tuottama dokumenttielokuva, joka julkaistiin vuonna 1964. Elokuva palkittiin parhaan dokumentin Oscarilla.
Elävä meri käsittelee Cousteaun Conshelf II -hanketta, jossa joukko sukeltajia vietti kuukauden kymmenen metrin syvyydessä Punaisenmeren pohjassa. Se onkin ensimmäinen kokonaan merenpinnan alapuolella kuvattu elokuva. Elävä meri keskittyy pitkälti kuvaamaan sukeltajien elämää pinnan alla. Luonto on tällä kertaa sivuosassa, mutta sitäkin käsitellään. Cousteau kuvasi elokuvassa useita sellaisia merenpohjan eläimiä, joita ei aiemmin ollut saatu taltioitua filmille.
Jotkut elokuvakriitikot epäilivät Cousteauta muutamien kohtauksien lavastamisesta. Osan dramaattisista kohtauksista katsottiin varmasti kuvatun sisäaltaassa. Cousteau otti syytteet hyökkäyksinä ja tuli julkisuuteen selittämään elokuvan teossa käytettyjä uusia ja vaikeita tekniikoita.
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021
Protestien syynä oli tyytymättömyys Lukašenkan politiikkaan, vaalivilppi ja poliisiväkivalta.
Protestien takia pidätettiin ainakin 25 000. 450 haavoittui ja ainakin kuusi protestoijaa kuoli. Noin 50 oli kateissa. Yli 100 virkavallan puolella ollutta haavoittui.
Länsi tuki protestien takia syntyneessä kriisissä oppositiota, Venäjä hallitusta.
Protestit ajoivat Valko-Venäjän vuoden 2020 lopulla umpikujaan, jossa kukaan ei näyttänyt olevan voitolla.
Valko-Venäjän hallinto alkoi syyskuussa valmistella perustuslain muutosta ja uusia presidentinvaaleja, jotka oli määrä pitää parin vuoden päästä.
Protestien syyt
Lukašenka oli hallinnut maata pitkään itsevaltaisin ottein. Tämä herätti vastustusta oppositiossa. Hallitus painosti oppositiota monin tavoin. Se raivasi rikossyytteillä opposition ehdokkaita pois ennen vaaleja. Vaalivilppi oli ilmiselvää. Siihen viittasi se, että viranomaiset kielsivät itsenäiset vaalitarkkailijat ja se, että ennakkoääniä oli paljon. Lukašenka vähätteli koronaviruspandemiaa. Taloudessa oli ongelmia. Nämä kaksi asiaa laskivat Lukašenkan suosiota vuonna 2020. Kansallisen tiedeakatemian tekemän salaisen, julkisuuteen vuotaneen tutkimuksen mukaan Lukašenkaan luotti huhtikuussa enää vain 1/3 valkovenäläisistä.
Protesteja voimisti alussa poliisiväkivalta, jolla mellakkapoliisit yrittivät tukahduttaa mielenosoitukset. Presidentti Lukašenka ja maan ulkoministeri syyttivät länsimaita protesteista.
Aiemmat protestit
Valko-Venäjän demokratialiike on toiminut ainakin vuodesta 1997. Oppositio on usein protestoinut vaalien jälkeen. Ensimmäinen protesti, vuoden 2006 ”farkkuvallankumous” lässähti. Pieniä protesteja oli esiintynyt myös vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2017. Näiden syinä oli monesti Lukašenkan itsevaltainen, jatkuva hallinto ja talousvaikeudet.
Vaaleja edeltävät mielenosoitukset
Jo ennen vaaleja maassa oli vuonna 2020 protesteja Lukašenkaa vastaan. Ensimmäiset protestit olivat jo toukokuussa 2020. Tässä kuussa päätettiin presidentinvaalien pitoajankohta. Protestit lisääntyivät, kun poliisi pidätti opposition ehdokkaan Viktar Babarykan epäiltynä veronkierrosta ja rahanpesusta. Babarykaa myös epäiltiin Moskova-mielisyydestä. Viranomaiset myös mitätöivät 14. heinäkuuta toisen opposition ehdokkaan Valery Tsapkalan, koska heidän mielestään tämän keräämissä nimikirjoituksissa oli epäselvyyksiä. Tsapkala lensi 24. heinäkuuta Moskovaan, koska pelkäsi pidätystä.
29. kesäkuuta Valko-Venäjän viranomaiset pidättivät ilmeisesti näennäisesti Venäjältä saadun rahan takia suositun bloggaajan Sjarhei Tsihanouskin, joka on oppositiojohtaja Svjatlana Tsihanouskajan mies.
29. heinäkuuta Valko-Venäjä pidätti venäläisiä palkkasotureita. Valko-Venäjän viranomaiset väittivät näiden yrittäneen häiritä vaaleja. Valko-Venäjä syytti, että oppositio toimii sitä vastaan Venäjän avulla.
30. heinäkuuta Minskissä oli eri arvioiden mukaan noin 18 000-70 000 ihmistä luvallisessa, poliisin valvomassa mielenosoituksessa. Mielenosoitus oli suurin kymmeneen vuoteen.
Poliisi pidätti kesän aikana satoja oppositioaktivisteja ja journalisteja.
8. elokuuta poliisi alkoi pidättää oppositioaktivisteja ja ihmisiä summamutikassa jo päivää ennen vaaleja.
9. elokuuta
Poliisi sulki Minskiin johtavat tiet jo vaalipäivän aamuna, ettei muista kaupungeista pääsisi protestoijia Minskiin. Hallitus sulki Internetin osittain, viestipalveluista vain Telegram toimi. alt=Mielenosoittajat levittivät suuren puna-valkoisen lipun.|pienoiskuva|Opposition Tsihanouskajaa tukenut mielenosoitus ennen vaaleja. alt=Mielenosoittajat levittivät suuren puna-valkoisen lipun.|pienoiskuva|Opposition mielenosoitus [[Baranavitšyssä.]]
Lukašenka voitti 9. elokuuta 2020 presidentinvaalit 80,2 prosentin ääniosuudella. Vaalivilppi oli ilmiselvä.
Sen takia katumielenosoitukset voimistuivat.
Niitä oli yöllä kaikissa suurissa kaupungeissa. Ne olivat lähes täysin rauhallisia. Mutta Minskissä jotkut protestoijat rakensivat katusulkuja, joita poliisi hajotti. Protestoijat myös käyttivät ilotulitteita. Rauhallinen mielenosoitus muuttui kamppailuksi poliisin ja joidenkin protestoijien kanssa. Lisäksi poliisi hyökkäsi rauhallisten protestoijien kimppuun. Poliisi käytti mm tainnutuskranaatteja, kumiluoteja ja vesitykkejä. Ambulansseja saapui, ainakin yksi mielenosoittaja sai ensiapua paikan päällä.
9. elokuuta poliisi pidätti yhteensä 3000, joista 1000 Minskissä. Alle 100 vammautui.
Jakovlev Jak-242
Jakovlev Jak-242 on Jakovlevin keskipitkän matkan matkustajakonehanke, joka vuonna 2003 yhdistettiin Iljušin Il-214 -hankkeen kanssa yhdeksi projektiksi MS-21, jossa saman lentokoneen pohjalta pitäisi pystyä tuottamaan sekä Iljušinin kaavaileman venäläis-intialainen keskipitkän matkan sotilaskuljetuskone että Jakovlevin suunnittelema keskipitkän matkan matkustajakone Jakovlev Jak-242.
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021
9. elokuuta
Yksi protestoija kuoli jäätyään poliisin kuorma-auton alle. . Kaksi pidätettyä vammautui. Poliisi pidätti tänä ja seuraavina päivinä 5000.
Jakovlev Jak-242
Jakovlev Jak-242:n, Iljušin Il-214:n tai Tupolev Tu-234:n oli määrä korvata Tupolev Tu-154:t tulevaisuudessa keskipitkän matkan matkustajalentokoneena. Tupolev Tu-234 ei menestynyt tarjouskilpailussa Jakovlev Jak-242:n ja Iljušin Il-214:n pohjalta Jakovlevin ja Iljušinin yhdessä tehdylle MS-21-tarjoukselle.
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021
10. elokuuta
Opposition ehdokas Svjatlana Tsihanouskaja sanoi olevansa vaalien todellinen voittaja.
10. elokuuta mielenosoittajat pyrkivät vaihtamaan nopeasti kaupunginosaa protestin aikana häiritäkseen turvallisuusjoukkojen yrityksiä kukistaa protestointi.
Opposition ehdokas Svjatlana Tsihanouskaja pakeni illalla 10. elokuuta Liettuaan. Tsihanouskajaa oli uhkailtu vaalien jälkeen, ja maan turvallisuuspalvelu KGB kertoi estäneensä Tsihanouskajaan kohdistuneen hyökkäyksen
Joidenkin tietojen mukaan viranomaiset painostivat Tsihanouskajaa lähtemään Liettuaan lupaamalla vapauttaa ja vapauttamallakin hänen kampanjapäällikkönsä Maryja Marozin. Tsihanouskajasta julkaistiin valtion TV:ssä nauhoite, jossa hän keskusvaalilautakunnan tilassa lukee ilmeisesti painostuksen alla paperin, jossa kehottaa lopettamaan mielensoitukset
Novaja gazetan mukaan 10. päivän pidätyksistä ja hakkaamisista olisi ollut vastuussa sisäministeriön joukkojen yksikön 3214 eläkkeelle jäänyt komentaja Dzmitry Paulitšenka, joka nykyään johtaa nopean toiminnan joukkoja.
11. elokuuta
Protestit uusiutuivat Minskissä ja muissa kaupungeissa. Turvallisuusjoukot käyttivät laajalti kumiluoteja ja pelotuspommeja. Sisäministeriö vahvisti, että sen joukot käyttivät myös kovia ammuksia protestoijia vastaan. Yksi protestoija, Henadz Šutau, kuoli ampumisesta johtuneeseen aivovaurioon noin viikon päästä.
12. elokuuta
12. elokuuta poliisi käytti monenlaisia keinoja: kumiluodeista ja paukkukranaateista kyynelkaasuun. Poliisi ajoi hajaantuneen väkijoukon osasia esikaupunkeihin asti. Poliisi ampui kohti rautaputkin aseistautuneita protestoijia lähellä Puolan rajaa.
Jotkut protestoijat ajoivat päin sotilaiden autoja, ja yksi sotilas haavoittui.
Poliisi pidätti tuhansia mielenosoittajia. Erikoispoliisijoukot pahoinpitelivät ja kiduttivat protestoijia. Kymmeniä naisia pidätettiin kovaotteisesti. Kaltoinkohtelu riippui monesta tekijästä. Jos erikoispoliisit epäilivät jotakuta vahvasta aktivismista, he kohtelivat tätä huonommin. Esimerkiksi pitkähiuksisia ja oppositiotunnuksia kantavia miehiä hakattiin enemmän. Sisäministeri pahoitteli turvajoukkojen käyttämää väkivaltaa ylilyöntinä.
12. elokuuta katosi 18-vuotias Mikita Kryutsou, jonka ruumis löydettiin 10 päivää myöhemmin hirtettynä Minskin läheltä. Poliisin mukaan kyse oli itsemurhasta, mutta omaiset eivät uskoneet sitä.
12. elokuuta mennessä 200 oli haavoittunut, pari kuollut ja 600 pidätetty.
Poliisien raaka käytös kasvatti entisestään mielenosoittajien määrää.
Elokuun loppupuoli
Oppositio perusti 14. elokuuta 2020 koordinoivan komitean.
Take (1944)
Take oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021
Elokuun loppupuoli
Valtion television toimittajat uhkasivat lakolla, jos eivät saisi kertoa käynnissä olleista protesteista vapaasti. 19. elokuuta, 10 päivän mielenosoitusten jälkeen Lukašenka määräsi sisäministeriön kukistamaan protestoinnin. Lakkolaisten määrä oli vähentynyt toisella mielenosoitusviikolla. Oppositiota tukeneen television työntekijöitä ei päästetty työpaikalleen. Tilalle tuotiin toimittajia Venäjältä. 23. elokuuta oli taas suuri protesti, ja armeija siirtyi Minskiin. Venäjä lupasi lähettää tarvittaessa poliisijoukkoja Minskiin.
Valko-Venäjän viranomaiset peruivat 30. elokuuta 2020 mennessä monia kansainvälisen lehdistön lupia kulkea maassa.
Take (1944)
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 25. lokakuuta 1945. Se kuljetti kotiutettavia sotilaita Japaniin 1. joulukuuta alkaen. Alus luovutettiin 16. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Britannialle, joka romutti sen.
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021
Protestit jatkuvat
Mielenosoitukset jatkuivat viikkoja joka sunnuntai. Niitä pidettiin koronapandemiasta huolimatta.
Hallitus ei elo-lokakuussa uskaltanut käyttää tappavaa voimaa, vaikka poliisi käyttikin raakoja otteita.
Elo-syyskuussa arvailtiin, että Venäjä lähettäisi joukkoja Valko-Venäjälle. Mutta Venäjä tuki Lukašenkaa vähäisemmässä määrin, lähettämällä toimittajia ja poliiseja, sekä pitämällä Valko-Venäjän kanssa yhteiset sotaharjoitukset. Venäjän varauksellisuus johtui siitä, että Lukašenka vastusti Venäjän vaikutusvallan kasvua maassaan.
Syyskuu
Syyskuun alkuun mennessä ainakin kolme kuoli poliisiväkivaltaan.
Lukašenka syytti 5. syyskuuta 2020 protestoijia koronaviruksen levittämisestä, vaikka oli aiemmin kutsunut koko pandemiaa joukkopsykoosiksi.
alt=Poliisi käytti tunnuksettomia pidätysautoja.|pienoiskuva|Predator BR6 -vesitykki Minskissä syksyllä 2020. Poliisi pidätti syyskuussa muun muassa opposition koordinaationeuvoston jäsenen Maksim Znakin ja toisen oppositiojohtaja Maryja Kalesnikavan, joka ei suostunut lähtemään pois maasta. Kalesnikava oli jo pidätetyn Viktar Babarykan kampanja-avustaja.
20. syyskuuta hakkerit julkaisivat noin tuhannen Valko-Venäjällä toimivan poliisin henkilötiedot.
Syyskuun lopussa protestoijien keskuudessa näkyi väsymystä, kun protestit eivät tuottaneet heidän haluamaansa tulosta.
Lokakuu
Valko-Venäjän hallinto uhkasi 12. lokakuuta käyttää tarvittaessa tappavia aseita.
Oppositiojohtaja Tsihanouskaja kutsui kannattajiaan 13. lokakuuta yleislakkoon, mikäli Lukašenka ei eroa 25. lokakuuta mennessä.
13. lokakuuta suuri joukko poliiseja hyökkäsi pampuin lyöden hakaten ampumahiihtotähti Darja Domratšavan veljen Мikita Domratšaun kimppuun ja vei poliisiasemalle yhdeksi päiväksi.
Hallitus etsintäkuulutti 16. lokakuuta maanpaossa olevan Tsihanouskajan.
22. lokakuuta poliisi pidätti sata. Yhdessä kohtaa poliiseja oli liian vähän, ja he joutuivat pakenemaan marssiaan jatkavia mielenosoittajia.
24. lokakuuta autoilijat saartoivat mellakkapoliisin estäen näiden pääsyn mielenosoittajien kimppuun.
25. lokakuuta 2020 oli jälleen suuri protesti. Poliisi käytti normaaliin tapaan jonkun verran kyynelkaasua. Yhdessä vaiheessa kuultiin laukauksia. . Poliisi ampui ensin tainnutuskranaatteja, sitten kumiluoteja kohti pakenevia mielensoittajia. Poliisi odotti, kun väkijoukko hajoaa pieniin ryhmiin, ja hyökkäsi vasta sitten mielenosoittajien kimppuun. Poliisi pidätti 160.
Tsihanouskaja julisti vapaaehtoisen yleislakon 26. lokakuuta. Yleislakko näkyi vain joissain valtionyhtiöissä ja kaupoissa, ja monet kahvilat ja ravintolat olivat Minskissä suljettuina. Mutta suuret kaupat olivat auki. Minskissä marssi noin 2 000–3 000
Yleislakko ei pysäyttänyt maan taloutta,mitä pidettiin voittona hallitukselle. Lukašenka vaihtoi sisäministerin ja perusti aseistetun katupartion. Uusi sisäministeri oli nyt aiempi Minskin poliisilaitoksen johtaja.
30. lokakuuta hallitus ei uskaltanut pidätyttää Kurapatyssä mielenosoittajia, koska paikalla oli länsimaisia diplomaatteja.
Marraskuu
1. marraskuuta jopa kymmenet tuhannet osoittivat mieltään Minskissä, poliisi ampui varoituslaukauksia ja pidätti noin 200 mielenosoittajaa.
8. marraskuuta poliisi otti kiinni ainakin 395 mielenosoittajaa. Joukossa oli urheilijoita, journalisteja ja lääkintähenkilöitä.
11. marraskuuta 31-vuotias taideopettaja Raman Bandarenka joutui siviilipukuisten maskimiehien pahoinpitelemäksi Muutoksen aukiolla ja kuoli. . Oppositio oli pystyttänyt paikalle punavalkoisia nauhoja. Paikalle saapui poliisi ja siviilipukuisia naamioituneita miehiä.
Bandarenka yritti estää puhumalla naamiomiehiä repimästä nauhoja pois. Bandarenka ei käyttäytynyt aggressiivisesti. Kaksi miestä kävi silti Bandarenkan kimppuun. Bandarenka vietiin kantamalla pakettiautoon. Bandarenka haavoittui päästään. Poliisi vei Bandarenkan sairaalaan, missä hän kuoli muutaman tunnin päästä. Poliisi väitti löytäneensä Bandarenkan kadulta hakattuna ja juovuksissa. Tutkintakomitean mukaan Bandarenka olisi kuollut alkoholimyrkytykseen. Lääkärien mukaan verestä ei löytynyt alkoholia. Viranomaiset aloittivat rikostutkinnan lääkäristä, joka oli vuotanut sairaalatiedot julkisuuteen. Siten tapahtuma olisi viranomaisten mukaan ollut ”siviilien välinen kahakka”. Tämä saattoi oppositionkin mielestä pitää ainakin osittain paikkansa.
Opposition piirissä nousi kohu, että jotkut Lukašenkaa tukeneet urheilijat olisivat sekaantuneet Bandarenkan kuolemaan. Nämä urheilijat ovat Lukašenkan tuttuja urheiluharrastuksesta. Valko-Venäjän oppositio epäili havaintojen pohjalta, että jääkiekkoliiton johtaja Dzmitry Baskau olisi ollut katsomassa sivusta, kun toiset pahoinpitelivät Bandarenkan. Bandarenkaa olisi silminnäkijän mukaan lyönyt MM-tason potkunyrkkeilijä Dzmitry Šakuta. Maskipäinen Šakuta on tunnistettu äänestä, kengistä ja harmaasta Shock Team -verryttelyasusta, jollainen on harvinainen Valko-Venäjällä.
Kaiken kukkuraksi Bandarenka ja Baskau olisivat olleet joidenkin videoiden mukaan olleet luultavasti mukana naamioituneina aiemmin lokakuussa-marraskuussa parissa väkikohtauksessa, jossa opposition symboleja on revitty ja edustajia pahoinpidelty mutta uhrit selvinneet hengissä. Valkovenäläiset sanovat tunnistaneensa naamioituneet Baskaun ja Šakutan äänen perusteella. Vaatetuksessa ja kasvojen yläosassa on samankaltaisuutta Baskaun kanssa.
Lukašenka määräsi myöhemmin tutkimaan tapauksen rehellisesti ja objektiivisesti. Tappouhkauksia saanut Baskau itse antoi julkisuuteen lausunnon, jossa sanoi, että perusteettomat syytökset liittyvät luultavasti hänen henkilökohtaiseen hallitusta tukevaan kantaansa ja että kun hänet on tunnettu, hänet on muka nähty paikoissa, missä hän ei ollut.
15. marraskuuta poliisi pidätti ennätysmäärän mielenosoittajia, yli 1 000. Joukossa oli journalisteja. Poliisi käytti lisäksi kyynelkaasua, tainnutuskranaatteja ja vesitykkejä. Saksa ilmoitti EU:n pakotteiden laajentamisesta.
20. marraskuuta tuhannet osoittivat mieltään Minskissä poliisin kuoliaaksi pahoinpitelemän Raman Bandarenkan muistoksi.
22. marraskuuta suuri mielenosoitus Minskissä, poliisi otti ihmisiä kiinni.
27. marraskuuta Lukašenka ilmoitti luopuvansa presidentin virasta, kun uusi perustuslaki on voimassa. Mutta Lukašenka ei kertonut milloin perustuslaki ja presidentin valtaoikeudet muuttuvat. Lukašenka ilmoitti haluavansa kaventaa presidentin valtaoikeuksia. Lukašenkan mukaan viran antaminen tuntemattomalle presidentille olisi katastrofi. Maassa vieraillut Venäjän ulkoministeri kehotti edistämään uudistuksia, muttei sanonut millaisia. Opposition mukaan Lukašenka kävi viivytystaistelua.
29. marraskuuta mielenosoittajat hajautuivat eri puolille Minskin esikaupunkeja. Mielensoittajat pyrkivät näin haittamaan poliisin toimia. Mielenosoitusjoukkoja oli ainakin 20. Poliisi pidätti 250.
23. marraskuuta mielenosoituksia järjestettiin, mutta pieninä ryhminä.
Joulukuu 2020
13. joulukuuta oli Minskissä 70 paikassa mielenosoitus poliisin toiminnan hajottamiseksi. Poliisi pidätti kymmenittäin.
20. joulukuuta poliisi pidätti ainakin 150 monilla eri puolilla Valko-Venäjää olleissa mielenosoituksissa.
27. joulukuuta oli ilmapallomarssi.
30. joulukuuta eräs pieni ryhmä osoitti mieltään jäisessä joessa avannossa seisomalla.
Tammikuu 2021
3. tammikuuta oli Minskissä sunnuntaimielenosoitus.
9. tammikuuta oli mielenosoitus, jonka paikka ilmoitettiin vasta viime hetkessä poliisin työn vaikeuttamiseksi.
10. tammikuuta oli monissa kaupungeissa mielenosoituksia.
17. tammikuuta oli mielenosoituksia monilla paikkakunnilla.
22. tammikuuta perjantaina 35-vuotias mies sytytti itsensä tuleen Minskin itsenäisyyden aukiolla. Mies vammautui vakavasti ja hänet vietiin sairaalaan. Oppositio kutsui kansalaisia takaisin suurmielenosoituksiin.
24. tammikuuta protestoijien eräs joukko teki ihmisketjun poliittisten vankien vapauttamista vaatien.
Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF veti tammikuussa Valko-Venäjältä jääkiekon MM-kisojen isännyyden.
Helmikuu 2021
Mielenosoitukset heikkenivät talvella. Niitä esiintyi silti talvesta, kovaotteisesta poliisista ja pandemiasta huolimatta.
7. helmikuuta oli suurin protesti sitten 24. tammikuuta.
16. helmikuuta poliisi ratsasi ja pidätti ihmisoikeusaktivisteja ja toimittajia.
18. helmikuuta poliisi pidätti kaksi TV:n toimittajaa, Katsjaryna Andrejevan, 27, ja Darja Tšultsovan, 23. Syynä oli se, että nämä kuvasivat mielenosoituksia.
Ulkomaiden reaktiot
pienoiskuva|Länsi tuki Valko-Venäjän oppositiota, monet itäiset maat hallitusta. Yhdysvallat, Britannia ja EU-maat pitivät Valko-Venäjän vaaleja opposition tavoin vilpillisinä ja asettuivat näin sanallisesti tukemaan oppositiota. EU ei tunnustanut Lukašenkaa presidentiksi ja tuomitsi protestoijien kidutuksen. EU asetti pakotteita joillekin valkovenäläisille hallitushenkilöille. Monet länsimaat vaativat uusia vaaleja.
Venäjä katsoi Lukašenkan Valko-Venäjän lailliseksi presidentiksi. Mutta se ei laajasti sekaantunut Valko-Venäjän tapahtumiin, vaikka niin uskottiin käyvän. Venäjän presidentti Putin sanoi, ettei Venäjä puutu protesteihin, elleivät mielenosoittajat mellakoi ja ryöstele. Myös esimerkiksi Turkki ja Kiina puolsivat Lukašenkaa. Esimerkiksi Intia ei ottanut kantaa, samoin kuin eivät monet Lähi-idän ja Afrikan maatkaan.
Pintakytkin
thumb|Uppopumpun pintakytkin avattuna Pintakytkin (kelluke, vippa) on laite, jota käytetään nesteen pinnankorkeuden määrittämiseen esimerkiksi kaivoissa ja pumppaamoissa. Sitä voidaan käyttää tyhjennys- ja täyttöpumppujen, sekä moottori- ja magneettiventtiilien ohjauskojeena ja hälytyskojeena halutusta pinnankorkeudesta.
Pintakytkimiä on eri kokoisia ja tyyppisiä yksinkertaisimmista malleista sellaisiin, joilla saadaan hälytys- ja pinnankorkeustietoja monelta eri tasolta. Tyypillisimmillään kaapelin varassa roikkuva kytkin kallistuu nestepinnan vaihtelujen mukana ja antaa hälytyksen joko ylä- tai alarajalta mikrokytkimen aktivoituessa kallistumisessa. Tietyllä ennalta määritetyllä nestepinnan tasolla mikrokytkin joko katkaisee tai yhdistää virtapiirin pintakytkimen sisällä.
Yleisimpiä käyttötapoja pintakytkimelle on kytkettynä pumpun kanssa säiliöön tai likavesikaivoon. Useimmat kytkimet ovat säädettäviä siten, että laite on asetettu antamaan hälytys, kun nesteen pinta säiliössä nousee liian korkealle. Pintakytkin antaa hälytyksen pumpulle, joka sen jälkeen pumppaa nestettä ulos, kunnes pinnankorkeus on jälleen riittävän matala, jolloin kytkin pysäyttää pumpun. Näin laite myös estää pumpun kuivanakäynnin. Vastaavasti toisen tyyppisillä kytkimillä voidaan estää nestepinnan laskeminen säiliössä liian matalalle kytkemällä laite täyttöpumppuun.
Marketa Lazarova
Marketa Lazarova on František Vláčilin ohjaama vuonna 1965 ilmestynyt tšekkoslovakialainen elokuva. Keskiajalle sijoittuvassa historiallisessa elokuvassa kaksi kilpailevaa ryöstelevää klaania taistelee keskenään. 150 tšekkiläisen kriitikon ja elokuvavaikuttajan äänestyksessä vuonna 1998 Marketa Lazarova valittiin maansa kaikkien aikojen parhaaksi elokuvaksi. Elokuva perustuu Vladislav Vančuran vuonna 1931 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin.
Tuotanto
Marketa Lazarova valmistui vuonna 1967, keskellä tšekkoslovakialaisen elokuvan uudeksi aalloksi kutsuttua liikettä. Marketa Lazarovaa ei kuitenkaan yleensä pidetä uuden aallon elokuvana. Ohjaaja Vláčil oli valmistunut armeijan elokuvakoulusta, ja hän oli selvästi vanhempi kuin Prahan elokuva- ja televisiokoulusta FAMUsta valmistuneet uuden aallon ohjaajat. Toisin kuin useimmat uuden aallon elokuvat Marketa Lazarova ei käsitellyt oman aikansa yhteiskuntaa, eikä elokuvassa ole selkeää poliittista viestiä. Uuden aallon elokuvien tapaan Marketa Lazarova on kuitenkin kerronnallisesti kunnianhimoinen ja kokeellinen.
Marketa Lazarovan tuotanto kesti lähes seitsemän vuotta. Elokuva oli Tšekkoslovakian 1960-luvun kallein elokuvatuotanto. Ohjaaja Vláčil valmisteli elokuvan käsikirjoitusta kolme vuotta ennen kuvauksia. Kuvaukset kestivät kaksi vuotta vaikeissa olosuhteissa, pääosin talvella. Vladislav Vančuran kirja ei ollut sijoittunut tarkkaan epookkiin, mutta Vláčil sijoitti elokuvan tapahtumat tarkasti 1200-luvun alkuun. Hän pyrki historialliseen tarkkuuteen ja tavoittamaan mahdollisimman tarkasti myös ajankohdan ihmisten tunnetilan ja maailmankuvan.
Marketa Lazarova on kuvattu cinemascope-laajakangasformaatissa. Elokuvassa käytetään visuaalisina keinoina erikoislähikuvia, kerroksellisia kompositioita ja syväterävyyttä. Zdeněk Liškan säveltämällä musiikilla on keskeinen osa. Elokuvan kerronta ei perustu perinteiseen juoneen. Episodimainen rakenne käyttää useita erilaisia rinnakkaisia kerrontatapoja. Toisinaan Vláčil pyrkii välittämään tapahtumaketjun sijasta vain tunnetilan. Hän välttää myös moraalisia ja ideologisia viestejä. Elokuvaa on verrattu historiallisena epookkina Akira Kurosawan Seitsemään samuraihin ja Andrei Tarkovskin samana vuonna valmistuneeseen Andrei Rubleviin.
Juoni
Marketa Lazarova on tunnettu siitä, että sen juoni on välillä haastava seurattava. Elokuva seuraa kahta kilpailevaa ryöstelevää klaania, joiden elämä suistuu raiteiltaan kun toisen klaanin pojat ryöstävät saattueen.
Roháčekin linnanherran ja ritarin Kozlíkin pojat ryöstävät ylimysten saattueen ja ottavat vangiksi nuoren pojan. Kozlíkin tytär ja vangiksi saatu poika rakastuvat. Kruunun miehet lähettävät rangaistuspartion antamaan Kozlíkille opetuksen. Kozlík pyytää apua toiselta ryöstelevältä ritarilta Lazarilta, mutta tämä kieltäytyy. Kozlíkin pojat lähtevät kostamaan Lazarille, mutta kohtaavat rangaistuspartion. Rangaistuspartio valloittaa Lazarin linnan, tappaa Lazarin miehet, mutta jättää itse linnanherran henkiin. Kozlíkin poika Mikoláš ryöstää Lazarin tyttären Marketa Lazarovan ja raiskaa tämän. Rangaistuspartio löytää lopulta myös Kozlíkin ja tämän pojat, joista useimmat tapetaan. Marketa pakenee, mutta hänen isänsä ei enää hyväksy tytärtään. Marketa pakenee luostariin ja tapaa myöhemmin kuolevan Mikolášin.
Vastaanotto
Marketa Lazarova oli yleisömenestys, ja keräsi kotimaassaan 1,3 miljoonaa katsojaa. Elokuvaa on arvostettu kotimaassaan. Vuonna 1998 elokuva valittiin 150 tšekkiläisen kriitikon ja elokuvavaikuttajan äänestyksessä maansa kaikkien aikojen parhaaksi elokuvaksi. Elokuva on menestynyt kotimaassaan vastaavissa äänestyksissä myös myöhemmin. Ulkomailla elokuvaa ei ole kuitenkaan tunnettu. Tšekkoslovakialaista elokuvaa on esitetty ja katsottu poliittisesta näkökulmasta, ja esiin on nostettu vain uuden aallon tekijöitä. Marketa Lazarovan synkkä ja verinen visio keskiajasta ei ole istunut usein keveämpien ja valoisampien uuden aallon elokuvien rinnalle. Elokuvan ja sen ohjaajan František Vláčilin maine on kuitenkin vähitellen kasvanut myös ulkomailla.
Progress (Novgorodin alue)
Progress on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin koillispuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Taajamassa on 1 800 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus
Progressin kunnan pinta-ala on 183 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen, idässä Perjodkin, etelässä Borovitšin ja lännessä Sušanin sekä Volokin kuntiin. Maantieteellisesti alue sijaitsee Valdain ylängön itäreunalla. Seudulla virtaavat Mstan sivujoet Jurinka, Kamenka, Velgija, Belorutška, Udinka, Rudnik ja Pelenovka.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Razdoljen taajama sekä 27 kylää: Aljošino, Babino, Baševo, Bereznik, Bolšije Lesa, Budrino, Bykovo, Derevtsovo, Gorka, Grebloš, Holm, Jurino, Kamennik, Ljulja, Lytkino, Malyje Lesa, Moštšenik, Nenaježnik, Priozerje, Prudištši, Prudnik, Šestnikovo, Spasskoje, Sušilovo, Tini, Zasorodje ja Žavoronkovo. Väestöstä 69,3 % asuu Progressin taajamassa, joka on Borovitšin piirin toiseksi suurin asutuskeskus. Yli sadan hengen asutuksia ovat Tini, Aljošino ja Razdolje. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia
Progressin taajama on syntynyt 1930-luvun alussa samannimisen sovhoosin ympärille. Aluksi se tuotti etupäässä sianlihaa ja myöhemmin maitoa. 1980-luvulta lähtien taajamaan rakennettiin kerros- ja omakotitaloja, ja vuosisadan lopussa se kasvoi kiinni Borovitšin kaupunkiin.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan kautta kulkevat Borovitšin, Ljubytinon ja Spasskaja Polistin sekä Borovitšin, Pestovon ja Ustjužnan väliset maantiet. Kylistä on linja-autoyhteydet Progressiin, Borovitšiin, lähistön muihin piirikeskuksiin sekä Novgorodiin.
Tärkeimmät elinkeinot ovat puunjalostus- ja huonekaluteollisuus (26,3 %), palvelut (21,8 %), rakentaminen (12,1 %) ja maatalous (9 %). Kunnassa toimii Progressin maatalousyritys, kolme yksityistilaa, sahalaitoksia sekä ikkunoita, ovia ja huonekaluja tuottavia yrityksiä.
Heimerzheim
thumb|[[Heimerzheimin linna]] Heimerzheim on kylä Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Rhein-Sieg-Kreisin piirikunnassa Swisttalin kunnassa. Siellä oli 6 550 asukasta 11. tammikuuta 2023. Vuoteen 1969 asti Heimerzheim oli itsenäinen kunta. Kylä mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1074.
Progress (Novgorodin alue)
Liikenne, talous ja palvelut
Palveluihin kuuluu lastentarha, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja postia, lääkärin vastaanotto ja kaksi lääkintäasemaa. Lapset käyvät koulua Borovitšissa tai naapurikunnissa. Vähittäiskauppaa harjoittaa harjoittaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.
Nähtävyydet
Seudulla on muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Nähtävyyksiin kuuluvat Spasskojen ja Greblošin kartanoalueet.
Korab
Korab (, Golem Korab) on Albanian ja Pohjois-Makedonian korkein vuori. Vuoren laki on 2 764 metriä merenpinnan yläpuolella, ja maiden raja kulkee sen halki. Radikajoki erottaa Korabin Šar Planina -vuoristosta.
Lotilan koulu
Lotilan koulu on Lahden Paavolan kaupunginosassa toimiva musiikkipainotteinen peruskoulu. Koulu vihittiin käyttöön vuonna 1955. Koulun vuonna 1969 käyttöönotettu koulurakennus peruskorjattiin vuonna 2011. Vuonna 1966 koulu aloitti ensimmäisenä Suomessa musiikkiluokkatoiminnan. Koulun opetuksen painopisteinä ovat musiikkikasvatus ja kansainvälisyys.
USS Neosho (AO-23)
USS Neosho (runkonumero AO-23) oli Yhdysvaltain laivaston Cimarron-luokan tankkeri.
Valmistus
Maritime Comission tilasi aluksen Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1939 kumminaan Maritime Comissionin puheenjohtaja kontra-amiraali Emory S. Landin puoliso ja otettiin palvelukseen 7. elokuuta 1939 päällikkönään William E. A. Mullan.
Palvelus
Aluksen muutostyöt laivaston tankkeriksi saatiin 7. heinäkuuta 1941 päätökseen Puget Soundin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus sai tärkeän tehtävän kuljettaa lentokoneiden polttoainetta Yhdysvaltain länsirannikolta Pearl Harboriin. Eräällä tällaisella matkalla alus saapui 6. joulukuuta Pearl Harboriin, missä se tyhjensi lastinsa Ford Islandin lentotukikohdan säiliöihin ja valmistautui paluumatkaan.
Toinen maailmansota
Seuraavana aamuna keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat iskivät. Aluksen päällikkö John S. Phillip johti aluksensa irti laiturista ja väisteli menestyksellisesti hyökkäyksiä, jotka keskittyivät Ford Islandin edustalle ankkuroituihin taistelulaivoihin. Kolme aluksen miehistönjäsentä haavoittui lentokoneiden tulessa.
Seuraavien viiden kuukauden aikana alus partioi lentotukialusosastojen mukana tai yksikseen, koska suojaavia aluksia ei ollut saatavana. Huhtikuun lopulla uhkasivat Australiaa ja Uutta-Seelantia alus liitettiin Task Force 17:ään. Meritiet dominioihin piti pitää kaikin keinoin avoinna ja alueita piti suojata.
Neosho pysyi pinnalla, kunnes Australian ilmavoimien ja Yhdysvaltain maavoimien lentokoneet havaitsivat sen. USS Henley saapui 11. toukokuuta kello 13 pelastamaan aluksen 123 eloonjäänyttä, minkä jälkeen tankkeri upotettiin tykkitulella.
Juice Leskisen kirjallinen tuotanto
Juice Leskisen kirjallinen tuotanto kattaa Juice Leskisen kirjoittamia ja suomentamia kirjoja.
Seututie 641
Seututie 641 kulkee Hankasalmen ja Konneveden kunnissa, ja on pituudeltaan 40 kilometriä. Tie alkaa etelässä Hankasalmen asemalta valtatien 9 varresta ja päättyy pohjoisessa Konnevedelle kantatielle 69.
Bulgur
thumb|right|300px|Bulguria. Bulgur tai bulgurvehnä on vehnästä valmistettuja suurimoita. Bulguria valmistetaan muun muassa Turkissa eteläisessä Anatoliassa, Syyriassa, Pohjois-Irakissa, Libanonissa, Palestiinassa ja Israelissa. Bulguria käyttävät muun muassa turkkilainen ja muut Välimeren alueen keittiöt sekä Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän kansat. Bulgurin käyttö on levinnyt siirtolaisten mukana Eurooppaan ja Amerikkaan, joissa bulgurista on tullut trendikäs vaihtoehto riisille ja lyhyelle pastalle.
Bulgur tarkoittaa sananmukaisesti murskattua vehnää, mutta sen valmistusprosessi on monimutkaisempi kuin tavallisen murskatun vehnän: jyvät esikeitetään ja kuivataan tai paahdetaan. Bulguria voidaan käyttää kuskusin ja riisin tapaan. Se on libanonilaisen tabouleh-salaatin ja kibbehin oleellinen raaka-aine.
Bulguria on eri karkeusasteita, kuten
Bulgur sisältää enemmän mineraaleja ja vitamiineja, esimerkiksi B-vitamiineja, K-vitamiineja, fosforia, rautaa, mangaania ja proteiinia, kuin vaihtoehtoiset elintarvikkeet riisi, pasta tai kuskus. Suuren ravintopitoisuutensa ansiosta bulgur on suositeltava vaihtoehto terveellistä tai kasvisruokavaliota noudattaville.
Historia
Raamatussa mainitaan bulgur nimellä arisah. On viitteitä, että bulguria olisi Babyloniassa keitetty jo neljätuhatta vuotta sitten sekä Egyptissä ja historiallisessa Palestiinassa ainakin vuonna 1000 eaa.
Petteri Puhakka
Petteri Sami Antero Puhakka (s. 11. huhtikuuta 2001 Pyhäjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Puhakka aloitti jääkiekkoilun nelivuotiaana Pyhäjoen Joki-Kiekossa. Kaudella 2015–2016 hän siirtyi Raahen Jääkiekkoklubin C-nuoriin. Puhakka oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä sekä C-nuorten Mestiskarsinnoissa tehoilla 10+9=19 että C-nuorten Suomi-sarjassa tehoilla 27+23=50. Kauden 2016–2017 hän pelasi suurimmaksi osaksi PJK:n ja RJK:n B2-nuorten yhdistelmäjoukkueessa, jonka paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä Puhakka oli B2-nuorten Mestiskarsinnoissa tehoilla 28+39=67. Hän pelasi kauden aikana myös RJK:n C-nuorissa sekä kolme ottelua lainalla JHT Kalajoen C-nuorissa. Puhakka debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan vain 15-vuotiaana PJK:n III-divisioonajoukkueessa viisi runkosarjaottelua tehopistein 3+2=5 ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä sekä yhden ottelun sarjatasoa ylempänä Raahe-Kiekon II-divisioonajoukkueessa tehden kaksi syöttöpistettä.
Kaudeksi 2017–2018 Puhakka siirtyi Oulun Kärppien B-nuoriin, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 Puhakka voitti tehoilla 28+32=60 joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Samu Tuomaalan kanssa. Hän jakoi koko B-nuorten SM-sarjan pistepörssin toisen sijan HPK:n Daniel Mäkiahon kanssa edellään vain Bluesin Alexander Forslund. Puhakka jakoi myös tehoilla 5+7=12 koko pudotuspelien pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Oliver Sunin kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi sarjan tehopelaajana Janne Ojanen -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Ensimmäisellä A-juniorikaudellaan 2019–2020 Puhakka oli Kärppien toiseksi paras pistemies Tuukka Tieksolan jälkeen tehoilla 26+27=53, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa pistepörssissä seitsemänneksi. Puhakka edusti joukkuetta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi pronssiin.
Maaliskuussa 2020 Puhakka teki juniorisopimuksen SM-liigajoukkue Tapparan kanssa. Hän aloitti kauden 2020–2021 Mestis-joukkue TUTO Hockeyssa, jonne Tappara lainasi Puhakan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella lokakuussa 2020. Hän teki Tapparassa liigadebyyttinsä runkosarjan kahdeksannella kierroksella 23. lokakuuta 2020 paikallisvastustaja Tampereen Ilvestä vastaan. Puhakka merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Kristian Tanuksen ja Charles Bertrandin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.59 minuuttia ja Puhakalle merkittiin teholukema –2. Liigauransa avausmaalin hän teki toisessa ottelussaan 1. joulukuuta 2020 vieraissa Vaasan Sportia vastaan. Puhakka pelasi Tapparassa lopulta suurimman osan kaudestaan tehden kaikkiaan 30 runkosarjaottelussa tehot 4+1=5 ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Hän pelasi TUTOssa seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8.
Toukokuussa 2021 Puhakka teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän vakinnutti paikkansa Tapparan nelosketjussa Otto Rauhalan ja Joona Luodon vierellä. Puhakka teki 55 runkosarjaottelussa tehot 10+8=18 ja 14 playoff-ottelussa tehot 5+3=8. Pudotuspeleissä hän laukoi yhteensä 23 kertaa ja Puhakka onnistui maalinteossa peräti 21,4% tarkkuudella. Viidennessä puolivälieräottelussa 3. huhtikuuta 2022 Rauman Lukkoa vastaan hän teki Tapparan 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle välieräpaikan. Johannes Alanen valitsi Puhakan ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Puhakka eteni Tapparan kanssa myös CHL:n finaaliin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin ruotsalainen Rögle BK lukemin 2–1. Helmikuussa 2022 hän teki seuran kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2022–2023 Puhakka teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+12=29. Hän jakoi Tapparan sisäisen maalipörssin toisen sijan Veli-Matti Savinaisen kanssa edellään Niko Ojamäki. Puhakka voitti sekä Suomenmestaruuden että Mestarien liigan mestaruuden. Toukokuussa 2023 hän teki Tapparan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Puhakka pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Puhakka on pelannut 13 nuorten maaottelua. Vuonna 2016 hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen PJK:sta Pohjola-leirille valittu pelaaja.
Muuta
Puhakan isoveli Santeri on pelannut myös jääkiekkoa. Veljekset pelasivat joukkuetovereina PJK:n ja RJK:n junioreissa.