cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blood on Ice
Levyn tarina
Tarinan nimeämätön päähenkilö on kymmenvuotias poikanen, kun parikymmentä mustiin sonnustautunutta ja kaksipäisen pedon tunnusta kantavaa hevosmiestä hyökkäävät hänen kotikyläänsä. Kylän miehet surmataan ja naiset ja lapset kaapataan kauas pohjoiseen. Päähenkilö piiloutuu puuhun ja jää hyökkäyksen jälkeen yksin. Hän viettää seuraavat 15 vuotta yksin luonnossa ja oppii metsän tavat sekä eläinten ja luonnon kielen. Hänestä kasvaa voimakas mutta vihainen, ja hän vannoo kostoa hänen kyläänsä hyökänneille sekä pedolle, jonka tunnusta he kantoivat. Eräänä päivänä hän tapaa metsässä yksisilmäisen miehen, joka kertoo nuorukaiselle tämän olevan ennustusten valittu, jumalten valitsema soturi, jonka tulee päihittää suuri, kaksipäinen peto. Tätä varten vanhus ohjeistaa nuorukaista hankkimaan voimakkaita asioita, jotka tulevat auttamaan häntä taistossa. Ensimmäinen on aikojen alussa, tulessa ja jäässä taottu miekka. Toinen on kahdeksanjalkainen, lumenvalkoinen hevonen. Päähenkilön apuna on kaksi korppia, ja hän saa yliluonnollisia voimia. Ensiksi metsien noita vie hänen sydämensä, jotta hän kestää kaikki viillot ja haavat. Tämän jälkeen hän matkaa pohjattoman järven luo, joka sisältää kaiken maailman tiedon. Vanhus kertoo aikaisemmin viskanneensa veteen vasemman silmänsä saadakseen kyvyn nähdä kaiken, mitä kuolevaiset eivät näe. Päähenkilö uhraa järvelle molemmat silmänsä ja saa käyttöönsä koko maailman tiedon. Lisäksi hänen ei tarvitse enää katsoa petoa silmiin tulevan taistelun aikana, sillä pedon katse jäädyttää kaikki, jota se katsoo silmiin. Korppien ja muinaisten jumalten opastamana nuorukainen ratsastaa pohjoiseen kohtalonsa luo. Hän ratsastaa läpi Helheimin porttien ja päihittää pedon taistelussa. Hän vapauttaa pedon vangitsemat sielut ja ratsastaa niiden kanssa Valhallaan.
Musiikki
Yhtyeen aiempiin viikinkilevyihin verrattuna Blood on Ice on tuotannoltaan karkeampi ja sen kappaleet lyhyempikestoisempia. Akustisten kitaroiden rooli on pienentynyt paikoittaiseksi tehokeinoksi ja kappaleiden tempo on verrattain hidas, tosin mukaan mahtuu tunnelmoinnin ohelle myös nopeampia sävellyksiä. Musiikin tukena on erilaisia äänitehosteita, kuten hevosten laukka, veden solina, miekkojen kalistelu ja tuulen ujellus.
Julkaisu
Ruotsalaisen Tyfon Grammofonin alainen levymerkki Black Mark julkaisi Blood on Icen CD-levynä, c-kasettina ja vinyylilevynä. Albumin CD-painoksen mukana tulee 32-sivuinen vihkonen, joka sisältää sanoitukset, kappaleluettelon sekä tekijätiedot, mutta myös sanasen yhtyeen historiasta sekä albumin äänittämisestä. Lisäksi jokaisen kappaleen sanoitusta edeltää lyhyt teksti, joka pohjustaa levyn tarinaa.
Albumin kansitaiteen maalasi ruotsalainen taiteilija Kristian Wåhlin. Kannen piti aluksi maalata perulainen Boris Vallejo, mutta tämä pyysi liian korkeaa hintaa, joten Forsberg kääntyi Wåhlinin puoleen.
Vastaanotto ja jälkimaine
Albumi sai sekä kriitikoiden että yhtyeen fanikunnan keskuudessa myönteisen vastaanoton. Pääosa kritiikistä kohdistui aiempien albumien tavoin Thomas Forsbergin lauluääneen.
Aikalaisarviossa Chronicles of Chaos -verkkolehden Adam Wasylyk antaa albumille arvosanaksi 9/10 ja kehuu kappaleiden kuoromaisia kertosäkeitä sekä albumin yleistä tunnelmaa. Hänen mukaansa sen ainoa huono puoli on paikoittain heikko tuotanto, jonka syyksi hän katsoo useassa eri vaiheessa tapahtuneet äänitykset. Wåhlinin kansitaidetta Wasylyk ylistää ”fantastiseksi”.
Uusioarviossa AllMusicin Eduardo Rivadavia antaa albumille neljä tähteä viidestä ja katsoo sen kuuluvan yhtyeen parhaimmistoon. Rivadavian mukaan albumi alkaa varovaisesti, kunnes sen taso nousee ennennäkemättömän korkealle. Hän näkee musiikissa ja etenkin kappaleessa ”The Sword” yhtymäkohtia power metal -yhtye Manowariin.
Avantgarde-Metal.comin arviossa James Slone katsoo, että Blood on Ice kehitti viikinkimetallia tyylinä eteenpäin. Vaikka yhtyeen albumi Blood Fire Death (1988) olikin viikinkiteemainen, vei Blood on Ice lajityyppiä kauemmas 80-luvun raa’asta black metalista. Slone kuvailee albumin äänimaailmaa kylmäksi mutta voimakkaaksi. Vaikka Forsbergin lauluääni on epätasainen, hän kykenee paikoittain hyvinkin voimakkaaseen tulkintaan, kuten kappaleessa ”The Lake”. Slonen mielestä laulu ei välttämättä ole kovin hyvää, mutta vilpittömyys ja tunteellisuus tekevät siitä erityisen. Rivadavian tavoin myös Slone kuulee musiikissa vaikutteita Manowarista. Hänen mukaansa Conan barbaari on tarinan ilmeinen innoittaja.
Sputnikmusicin Kyle Wardin mukaan Forsbergin lauluääni on kehittynyt huomattavasti sitten Hammerheartin (1990). Hänestä albumin laatu kuitenkin heittelee ja siltä puuttuu Bathoryn aiempien tuotosten raivokkuus. Wardin mukaan Forsberg toisaalta löysi ”soundinsa uudestaan”, ja Blood on Icen esittelemä uusi tyyli määritteli yhtyeen musiikkia sen hajoamiseen saakka.
Kirjassaan The Collector's Guide to Heavy Metal: Volume 3: The Nineties kanadalainen metallitoimittaja Martin Popoff antaa albumille arvosanaksi 8/10.
Kappaleet
Myöhemmissä CD-uusintapainoksissa kaksi enimmäistä kappaletta sekä kappaleet 6–7 on yhdistetty. Lisäksi levyn loppuun on lisätty nimeämätön outro.
Kokoonpano
Muusikot
Sessioartisti
Muut
Väinö Lehtonen (puutarhuri)
Väinö Vilhelm Lehtonen (25. marraskuuta 1888 Eurajoki – 11. lokakuuta 1952) oli suomalainen puutarhuri ja alan opettaja.
Lehtonen oli Elisenvaaran maanviljelyskoulun puutarhaopettajana 1911–1912, Vakka-Suomen maamies- ja kotitalouskoulussa 1912–1916 ja Alhaisten kartanon tilanhoitajana 1916–1921. Alholan puutarhakoulun johtajana Lehtonen työskenteli vuosina 1921–1929 ja Hyvinkään pienviljelysneuvojaopiston puutarhaopettajana 1929–1940. Lepaan puutarhaopiston lehtorina hän toimi vuodesta 1940 alkaen. Hän oli myös Maatalousnormaalikoulun tuntiopettaja vuosina 1930–1947 ja Mustialan maamiesopistossa tuntiopettaja 1931–1948.
Lehtonen kirjoitti puutarhanhoitoa käsitteleviä kirjoja ja myös toimitti joitakin.
Daedra Charles
Daedra Janel Furlow (o.s. Charles, 22. marraskuuta 1968 Detroit, Michigan – 14. huhtikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Yliopistokoripallossa kaksi NCAA:n mestaruutta voittanut Furlow kuului Yhdysvaltain naisten maajoukkueeseen sen saavuttaessa olympiapronssia Barcelonassa 1992 ja MM-pronssia Australiassa 1994. Hän pelasi ammattilaisurallaan muun muassa Euroopassa ja kaudella 1997 WNBA:n Los Angeles Sparksissa. Charles kuoli 49-vuotiaana 14. huhtikuuta 2018.
Youcef Belaïli
right|thumb Youcef Belaïli (s. 14. maaliskuuta 1992 Oran) on algerialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut seuratasolla kotimaansa lisäksi Tunisiassa ja Ranskassa.
Belaïli on pelannut Algerian maajoukkueessa 13 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia maaliskuusta 2015 alkaen. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019, joissa Algeria voitti kultaa, hän teki maalin alkulohko-ottelussa Senegalia vastaan ja neljännesvälierässä Guineaa vastaan.
Vuosina 2015–2017 Belaïli oli pelikiellossa dopingrikkeen vuoksi.
Pasi Hirvonen (kirjailija)
Pasi Hirvonen (s. 1970 Polvijärvi ) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut mm. seuraavat teokset: Mies sinulle, Luudaksen sinfonia C-molli, Mies joka rakasti liikaa, Iljan kivet, Sinisen rakastelun yöt ovat taivaan ja helvetin väliltä, Joenneidon kuolema, Mies ja linnut.
Michael Nyqvist
Michael Nyqvist (oik. Rolf Åke Mikael Nyqvist; 8. marraskuuta 1960 Tukholma – 27. kesäkuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten rooleistaan elokuvissa Kimpassa, Äideistä parhain, Kautokeinon kapina ja Millennium-trilogia. Viimeksi mainittu elokuvasarja nosti hänet kansainväliseen kuuluisuuteen, ja hän alkoi saada työtarjouksia ulkomailta (muun muassa Mission: Impossible – Ghost Protocol).
Elämä ja ura
Nyqvist oli adoptoitu, ja hän vietti varhaisvuotensa lastenkodissa. Hänen biologinen isänsä on italialainen. Hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa ja tuli alun perin tunnetuksi Beck-televisioelokuvista 1990-luvulla. Hän kuului Dramatenin vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän näytteli myös Klaus Härön suomalais-ruotsalaisessa elokuvassa Äideistä parhain. Nyqvist voitti elokuvasta Niin kuin taivaassa Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.
Yksityiselämä
Michael Nyqvist asui Tukholmassa, ja hänen perheeseensä kuului suomalaissyntyinen vaimo Catharina Ehrnrooth ja kaksi lasta. Nyqvist vieraili usein Suomessa ja viihtyi siellä. Hän esiintyi myös Espoon kaupunginteatterissa 1990-luvun alkupuolella.
Nyqvist kuoli keuhkosyöpään.
Barbareskit
thumb|[[Hayreddin Barbarossa|Barbarossa Hayreddin Pasha]] Barbareskit olivat muslimimerirosvoja ja kaappareita, joita purjehti ristiretkien ajoista aina 1800-luvun alkuvuosille asti Välimerellä ja Euroopan rannikoilla. He tekivät usein ryöstöretkiä Euroopan rannikkokaupunkeihin hankkiakseen kristittyjä orjakauppaan muun muassa Algeriaan ja Marokkoon. Näistä maista käytettiinkin nimitystä Barbareskivaltiot.
Barbareskit ulottivat vaikutuspiirinsä parhaimmillaan koko Välimeren alueen lisäksi Atlantille Pohjois-Afrikan rannikoille. Pisimmät Eurooppaan tehdyt retket ulottuivat aina Islantiin asti. Tämä vaikutti esimerkiksi Välimeren eurooppalaisten valtioiden rannikkoalueiden kasvuun. On arvioitu, että barbareskit veivät ajanjaksolla 1530–1780 jopa 1 250 000 kristittyä orjiksi. Suhteutettuna länsimaiden samalla aikavälillä harjoittamaan orjakauppaan tämä vastaa noin kymmenesosaa pelkästään Afrikasta Amerikkaan viedyistä orjista.
Barbareskit kirjallisuudessa
Monissa kuuluisissa teoksissa esiintyy mainintoja barbareskeista. Näitä ovat muiden muassa Daniel Defoen Robinson Crusoe ja Alexandre Dumas’n Monte-Criston kreivi.
Petra Nováková
Petra Nováková (s. 17. elokuuta 1993) on tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa Lyžařský Klub Slovan Karlovy Varya.
Maastohiihdon maailmancupissa Nováková kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä tammikuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Nováková saavutti Lenzerheidessa joulukuussa 2013 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 19:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lillehammerin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2015 oltuaan kuudes.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Nováková sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 56:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Nováková oli vapaan hiihtotavan sprintissä 24:s, 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa 36:s ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 37:s.
Vasenkätinen
Vasenkätinen on suomalaisen muusikon Vando Suvannon toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2006 levymerkillä Riskirecords.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Vando Suvanto sekä sanoittanut Juha Hurme.
Ahmednagar
Ahmednagar on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 307 615 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan.
Ahmednagar oli vuosina 1494-1636 Ahmendnagarin sulttaani­­kunnan pääkaupunkina.
Uusi huominen
Uusi huominen on rap-artisti Dr. Sykerön albumi, joka julkaistiin 26. Lokakuuta Vekkuliverstas Recordsin kautta CD:nä ja XO Recordsin kautta Digitaalisena.
Pethia expletiforis
Pethia expletiforis on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Intiassa. Se kasvaa yleensä korkeintaan 4,7 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2013.
Pethia didi
Pethia didi on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Myanmarista. Se voi kasvaa korkeintaan neljän senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin elinvoimaiseksi.
Kaste (mormonismi)
Mormonismissa katsotaan, että kaste on pelastukseen välttämätön. Se on osa pelastussuunnitelmaa, joka on taivaallisen Isän suunnitelma ihmisten saattamiseksi takaisin hänen välittömään läsnäoloonsa eli "korotukseen". Kaste kuuluu yhdessä parannuksen, uskon ja konfirmaation kanssa "evankeliumin ensimmäisiin periaatteisiin" eli pelastussuunnitelman ytimeen.
Mormonistisissa yhteisöissä torjutaan pienten lasten kastaminen, jonka sekä Mormonin kirja (Moroni 8:4–23) että Oppi ja liitot (68:27) toteavat vääräksi. Mormonismin teologian mukaan kaste edellyttää kastettavalta "vastuullista ikää", mikä liikkeessä on määritelty kahdeksan vuoden iäksi. Vastuullinen ikä katsotaan iäksi, jolloin henkilö on kykenevä erottamaan oikean väärästä ja näin ollen myös katumaan väärintekojaan. Samoin kastettavalta edellytetään uskoa Jeesukseen Kristukseen ja hänen lunastusuhriinsa. Ennen kastetta seurakunnan piispa pitää kastettavalle kastepuhuttelun. Siinä hän pyrkii selvittämään, ymmärtääkö kastettava kasteen merkityksen, onko hän tehnyt parannuksen synneistään ja uskooko hän Jeesukseen Kristukseen ihmiskunnan vapahtajana ja syntiensä sovittajana. Kastekeskustelun kysymykset muotoillaan eri tavalla kastettavan iän ja elämänkokemuksen mukaan, mutta selvitettävät asiat ovat periaatteessa samat.
Mormonismissa kasteen katsotaan pesevän pois kastettavan synnit ja samalla olevan hänen uskonsa ja katumuksensa näkyvä merkki. Koska mormonismi ei tunnusta perisyntiä, katsotaan kasteen pesevän pois vain kastettavan henkilökohtaiset synnit.
Mormonismin mukaan pätevä kaste edellyttää, että se toimitetaan Jumalan antamalla valtuudella. Tämän valtuuden katsotaan liittyvän pappeuteen, jonka täyteys on vain mormonismissa. Kasteen valtuuden katsotaan kuuluvan alempaan eli Aaronin pappeuteen, sen pappeuden asteeseen. Mormonismin mukaan Johannes kastaja palautti Aaronin pappeuden valtuuden ja sen myötä myös valtuuden kastaa pätevästi Joseph Smithille ja Oliver Cowderylle keväällä 1829, minkä jälkeen nämä kastoivat toisensa New Yorkin osavaltiossa virtaavassa Susquehanna-joessa. Koska mormonismin mukaan vain sillä on oikeus kastaa pätevästi, ei muissa kirkoissa toimitettuja kasteita pidetä pätevinä. Ne uusitaan, vaikka ne olisi suoritettu muodollisesti oikein ja jo vastuullisen iän saavuttaneelle. Mormonistiset yhteisöt eivät yleensä tunnusta liioin toistensa kasteita.
MAP-kirkossa kaste toimitetaan yleensä kappelien yhteyteen sijoitetuissa kastealtaissa, vaikka kastaminen onkin mahdollista missä tahansa, missä on riittävästi vettä. Muissa mormonistisissa yhteisöissä kaste toimitetaan usein luonnollisessa vedessä, siis purossa, joessa tai järvessä. Kastetoimitus on muodoltaan yksinkertainen. Kastaja ja kastettava astuvat yhdessä veteen, minkä jälkeen kastaja upottaa kastettavan veden alle lausuen tämän koko nimen sekä sanat "Jeesuksen Kristuksen antamalla valtuudella kastan sinun Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen". Paikalla on oltava vähintään kaksi todistajaa, jotka todistavat toimituksen sekä sen, että kastettava upotetaan kokonaan veden alle. Mikäli jokin osa hänestä jää kastamatta, toimitus uusitaan. Yleensä kastetilaisuuteen liittyy myös rukous sekä kastepuhe.
Mormonismin teologian mukaan kaste ei anna kastettavalle Pyhän Hengen lahjaa, vaan tämä välitetään vasta konfirmaatiossa, jossa kaksi Melkisedekin pappeuden haltijaa, yleensä vanhinta siunaa kastetun kätten päällepanemisella. Vasta konfirmaatio liittää kastetun kirkon täyteen yhteyteen.
Koska kaste on pelastukseen ehdottomasti välttämätön eikä Jumala halua kenenkään jäävän osattomaksi pelastuksen mahdollisuudesta, on mormonismi kehittänyt opin sijaiskasteesta. Sen mukaan elävät voivat kastattaa itsensä edesmenneiden puolesta. Mormonismin mukaan tämä oli myös alkukirkossa harjoitettu käytäntö (vrt. 1. Kor. 15:29). Tämä pyhä toimitus voidaan toimittaa vain temppeleissä, joissa on niitä varten Salomon temppelin vaskimeren mukaan laadittu, yleensä kahdentoista härän kannattama kasteallas. Sijaiskaste muistuttaa muodoltaan elävien kastetta, mutta siinä mainitaan sen edesmenneen nimi, jonka hyväksi kaste toimitetaan. Mormonismin opin mukaan Jeesus sekä edesmenneet apostolit saarnaavat henkimaailmassa pelastusta niille, joilla ei ole ollut mahdollisuutta kuulla evankeliumia maan päällä eläessään. Henkimaailmassa heillä on mahdollisuus nöyrtyä parannukseen ja uskoa evankeliumi, mutta heitä ei voida kastaa eikä konfirmoida. Tämän takia elävien on suoritettava nämä toimitukset heidän puolestaan. Mormonismin mukaan nämä sijaistoimitukset eivät hyödytä kuolleita, elleivät he ota niitä henkimaailmassa vastaan.
Mormonismin mukaan viikoittain nautittava sakramentti eli ehtoollinen merkitsee kasteen uudistamista. Siinä kastettu uudistaa kasteen liittonsa ja siinä antamansa lupaukset sekä tekee parannuksen synneistään. On myös mahdollista kastaa ihminen uudestaan, mikäli tämä on langennut syntiin, tullut aikoinaan kastetuksi ilman oikeaa uskoa ja katumusta tai haluaa muuten uudistaa kasteen liittonsa. Esimerkiksi vuosien 1856-1858 mormonireformaation aikana lähes kaikki MAP-kirkon aktiiviset jäsenet kastettiin uudelleen. Nykyään MAP-kirkko kastaa yleensä uudelleen vain ne, jotka kasteensa jälkeen ovat eronneet kirkosta tai jotka on erotettu siitä. Muissa yhteisöissä uudelleen kastaminen on yleisempää.
Tanskan käsipalloliiga
Håndboldligaen on Tanskan käsipallon korkein sarjataso. Miesten käsipalloliiga pelataan kaudella 2020-2021 nimellä HTH Herre Ligaen ja naisten käsipalloliigaa nimellä Bambusa Kvindeligaen. Sarjojen voittajat ovat virallisesti Tanskan mestareita.
Mestarit
Täydellinen luettelo Tanskan käsipallon mestareista vuodesta 1936.
Kyrkbron
Silta koostuu kahdesta rinnakkaisesta betonipalkista. Siinä on kaksi erillistä siltaa, joissa molemmissa on omat kaistansa ja poistumisrampit, jotka ulottuvat joen pohjoispuolen yli. Kyrkbronin rakentamisen tarkoituksena oli hillitä Tegsbronin liikennettä, ja Kyrkbron suunniteltiin olettaen, että kaupungin liikenteessä tulee jyrkkä nousu ylöspäin, mikä osoittautui selvästi optimistiseksi.
Taustaa
Jo 1930-luvulla oli selvää, että ainut Uumajanjoen ylittävä silta, Gamla bron, ei enää selviytyisi lisääntyvästä liikenteestä. Västerbottenin lääninhallitus tilasi valtatieinsinööri O. H. Grahnénilta suunnitelman ja piirrokset joko uutta siltaa tai vaihtoehtoisesti olemassa olevan sillan uudelleenrakentamista varten. Grahnénin ehdotus heinäkuussa 1936 tarjosi useita eri vaihtoehtoja, joukossa ehdotus sijoittaa silta Uumajan kirkon vieressä kulkevan Östra Kyrkogatanin jatkeeksi. Ongelmana tässä vaihtoehdossa oli, että silta päättyisi sataman alapuolelle ja tarvitsisi siksi laivoja varten suuren alikulkukorkeuden tai avaamismahdollisuuden, mikä olisi kallista. Grahnénin pääehdotus oli vanhan sillan sulkeminen moottoriliikenteeltä ja uuden sillan rakentaminen Västra Esplanadenin jatkeeksi.
thumb|300px|Ilmakuvaa joesta vuonna 2013. Kyrkbron on lähimpänä oleva silta keskellä kuvaa. Tegin kuntayhteisön pyynnöstä lääninhallitus nimitti O. H. Grahnénin tutkimaan Östra Kyrkogatan -vaihtoehtoa. Grahnén päätyi kääntösiltaan, mutta piti sitä liian kalliina ja vastusti sillan rakentamista Östra Kyrkogatanille. Grahnénin neuvoista huolimatta lääninhallitus päätti vuonna 1939 kääntösillan rakentamisesta. Kuninkaallinen majesteetti tarkisti tapauksen ja lähetti sen lääninhallitukselle uudelleenharkittavaksi. Tämä sai lääninhallituksen muuttamaan ratkaisuaan, ja päädyttiin sillan rakentamiseen Västra Esplanadenin jatkeeksi. Tämä silta, Tegsbron, vihittiin käyttöön vuonna 1949.
Tutkimukset, suunnitelmat ja päätökset
thumb|300px|Kartta vuodelta 2013, jossa vuoden 1965 itäinen vaihtoehto piirrettynä.
Helmikuussa 1965 kaupunginvaltuusto hyväksyi Orrje & Co:n ehdotuksen liikenneväylästä. Samana vuonna seurakunta pyysi uutta tarkastelua, koska pelkäsi sillan aiheuttavan liikennemelua jumalanpalveluksille ja tuhoa kirkon ympäristölle. Kaupunginvaltuusto antoi Orrje & Colle tehtäväksi etsiä uusi sijainti sillalle. Marraskuussa 1965 Orrje & Co esitteli kaksi ehdotusta: alkuperäisen suunnitelman sillasta kirkon viereen ja toisen, jossa silta sijoitettaisiin idemmäksi Järnvägsgatanin jatkeena. Sijainti kirkon vieressä katsottiin sopivimmaksi. Åke Lundberg, josta tuli lääninarkkitehti vuonna 1964, piti kuitenkin parempana Orrje & Co:n itäistä vaihtoehtoa.
Kesäkuussa 1966 kaupunginvaltuustossa keskusteltiin sillan sijaintia koskevasta päätöslauselmaesityksestä. Kaupungin taloushallinto esitti rakennusviraston linjan hyväksymistä ja totesi sijainnin kirkon viereisen suunnitelman olevan etusijalla. Kaupunginvaltuusto hyväksyi ehdotuksen ilman äänestystä. Elokuussa 1966 Orrje & Co esitteli yhdessä Ruotsin tiehallinnon kanssa laatimansa, tähän perustuvan liikennesuunnitelman pohjaksi kaupunginosien maankäyttösuunnitelmille. Myös eri sidosryhmiä kuten tukinuittoyhdistystä kuultiin. Tietyöosaston ehdotuksen jälkeen pyörätie sijoitettiin siltojen kahden ajokaistan väliin.
Uusi asemakaava hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa vuonna 1968. Lääninhallitus vastusti kaupungin kaavoitussuunnitelmaa vuonna 1969 ja halusi tutkimuksen sillan sijoittamisesta itäisempään paikkaan. Annettu syy oli, että Uumajan yliopiston ja Norlannin yliopistollisen sairaalan laajennukset muuttivat olosuhdetta, koska molemmat sijaitsevat Uumajan keskustasta itään. Myös Ruotsin museovirasto teki valituksen.
Kuninkaallinen majesteetti siirsi asian Statens planverkille (kansallinen suunnitteluosasto), joka puolestaan pyysi asiasta lausuntoa Ruotsin tiehallinnolta, joka lopulta hyväksyi suunnitelman. Perusteluna oli, että uuden sillan tarkoituksena on vähentää liikennettä Tegsbronilla, joten uusi silta ei voisi olla liian kaukana Tegsbronista. Maankäyttösuunnitelma hyväksyttiin lopulta syyskuussa 1969. Kaksi kuukautta myöhemmin Kyrkbron lisättiin Ruotsin tiehallinnon talousarvioon vuosille 1970–1974. Rakentaminen alkoi vuonna 1972.
Kyrkbronin laskettiin ottavan 54,5 prosenttia Tegsbronin liikenteestä. Näihin aikoihin Tegsbronin ylitti noin 25 000 kulkuneuvoa päivässä, joka oli maksimikapasiteetti sillalle. Ennuste vuodelle 1990 oli 60 000 kulkuneuvoa päivässä.
Kaupunginhallituksen vuosibudjetin käsittelyssä lokakuussa 1971 kunnallishallinto ehdotti, että suunnitelma sillasta olisi hyväksyttävä. Kaupunginvaltuusto myönsi rahoituksen kuuden tunnin keskustelun jälkeen äänin 25 vastaan ja 26 puolesta, jossa puheenjohtajalla oli ratkaiseva ääni. Lääninhallitus sai 43 valituskirjettä päätöksestä. Toukokuussa 1972 allekirjoitettiin sopimus Uumajan kunnan ja Ruotsin tielaitoksen välillä, jotta tiehallinto aloittaisi sillan rakentamisen kesäkuussa 1972. Siltaurakan sai AB Vägförbättringar 18,6 miljoonalla kruunulla.
Kyrkbronin vastustaminen
Keskustelu sillasta alkoi vuonna 1965, kun kirkkovaltuusto lähetti kirjeen kaupunginvaltuustolle, todeten, että jumalanpalvelukset häiriintyisivät sillan liikenten vuoksi. Kesäkuussa 1971 läänin arkkitehti Åke Lundberg toi jälleen esille sillan sijoittamisen, kun kunnan asioista pidettiin tiedotustilaisuus Holmsundissa.
Paikallisissa tiedotusvälineissä keskustelu jatkui ja eri kansallisen tason asiantuntijat kommentoivat siltaa. 2. lokakuuta 1971 vastustuskyvyn huippu saavutettiin, kun sillan vastainen mielenosoitus järjestettiin Uumajassa. Mielenosoitus sai alkunsa sanomalehti Västerbottens-Kurirenin lukijakyselyssä, jossa edellisenä päivänä 84 prosenttia oli Kyrkbronin rakentamista vastaan. Myös vastikään nimitetty kuvernööri Karl Georg Samuelson oli vastustamassa Kyrkbronia.
Muutama Keskustapuolueen jäsen yritti pysäyttää rakentamisen vuonna 1973, sillä perusteella, että kustannukset olivat nousseet 45 miljoonaan kruunuun. Aloite peruttiin sillä perusteella, että se olisi kalliimpaa kunnalle tehdä muutoksia maankäyttösuunnitelmaan ja peruuttaa voimassa olevat sopimukset kuin jatkaa rakentamista. Lisäksi sillä olisi vaikutuksia työvoiman vähenemiseen kunnassa, jos rakentaminen oltaisiin keskeytetty. Kyrkbronin vastustaminen sittemmin vähentyi.
Tuntematon hautausmaa ja kanuunankuulia
Kesän 1972 aikana tuntematon kalmisto löytyi, kun työntekijät olivat kaivamassa siltaa varten Uumajan vanhan kirkon vieressä. Hautausmaan vanhat luut olivat tuntemattomia ja hautauspaikan kartta puuttui. Löydön myötä muinaisjäännösten lääninhoitaja Sune Zachrisson ja Ruotsin museovirasto pysäyttivät sillan rakentamisen, koska alueella olisi tehtävä arkeologisia kaivauksia. Sibylla Haasumin johdolla kaivettiin 22 kuilua välillä 1. heinäkuuta ja 17. elokuuta. Tuloksena oli 40 ruumisarkun, noin 60 luurangon, arkkujen, varusteiden, kynsien, koristeiden, hautapalojen jne. löytyminen. Kaivauksissa löytyi 18 kanuunankuulaa. Ne tulivat luultavasti Suomen sodasta 1808–1809. Joko kanuunankuulat päätyivät sinne, kun kenraaliluutnantti Johan Adam Cronstedt puolusti Uumajaa maaliskuussa 1809, tai kun venäläinen kenraali Nikolai Kamenski kesällä 1809 puolusti siltaa, jota venäläiset rakensivat Uumajanjoen yli. Viimeisessä haudassa, 3,3 kertaa 3,8 metrin kokoisessa hautapaikassa etelä-kaakkoon kirkosta, löytyi helposti luettavat nimilatat, jotka osoittivat sen olleen maaherra Pehr Adam Strombergin perheen sukuhauta. Hautakiveä ei löytynyt, mutta se oli luultavasti tuhoutunut kun kirkko tuhoutui palossa vuonna 1887, yhdessä kaikkien hautojen arkistomateriaalien kanssa.
Sillan rakentaminen
Sillan rakentamisen aikana muutamia teknisiä uutuuksia käytettiin, kuten pöytätietokonetta maanmittauksessa ja laseria etäisyyden mittaamisessa. Ministeri Bengt Norling vihki Kyrkbronin 26. syyskuuta 1975. Sillan rakentamisen yhteydessä tehtiin myös laaja liikenteen uudelleenreititys Uumajan keskustassa ja Tegissä. Tegistä tuli Uumajan ensimmäinen kaupunginosa, joka sai jalkankulku- ja pyörätiet koko keskustaan.
Sillan rakentamisen jälkeen
Kun Kolbäcksbronin rakentaminen aloitettiin vuonna 1998, Kyrkbronilla oli noin 16 600 ja Tegsbronilla noin 21 600 kulkuneuvoa keskimäärin päivässä. Vuonna 2010 Kyrkbronilla oli noin 15 100, Tegsbronilla noin 27 300 ja Kolbäcksbronilla noin 12 000 kulkuneuvoa keskimäärin päivässä.
Kolbäcksbronin takia keskustassa on pienempi määrä liikennettä ja Strandgatanin muutos kauttakulkureitistä kaupunkikaduksi ovat vähentäneet Kyrkbronin merkitystä. Onkin ehdotettu, että toinen puoli sillasta muutettaisiin 150–200 parkkipaikaksi.
Henry Saleva
Henry "Helge" Saleva (s. 22. maaliskuuta 1951 Helsinki) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Nykyiseltä ammatiltaan Saleva on lakimies ja pyörittää omaa lakitoimistoa Jyväskylässä. Salevan asiakkaita oli mm. Jarmo Björkqvist. Björkqvist surmasi Jämsän kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimineen vaimonsa Jämsässä heinäkuussa 2006.
Lucie Durbiano
thumb|Lucie Durbiano Lucie Durbiano (s. 12. joulukuuta 1969 Castelsarrasin) on ranskalainen kuvittaja ja sarjakuvantekijä, piirtäjä-käsikirjoittaja. Hän on opiskellut taiteita Nizzassa ja Strasbourgissa.
Leena Nurmi
Maastohiihdon maailmancupissa Nurmi kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Nurmi saavutti Kuusamon perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2014 oltuaan 25:s.
Nurmi voitti Suomen-mestaruuden perinteisen hiihtotavan sprintissä 2018.
Mäkihypyn maailmancup 2012–2013
Mäkihypyn maailmancup 2012–2013 alkoi Norjan Lillehammerissa 23. marraskuuta 2012 ensimmäistä kertaa maailmancupissa mukana olleella sekajoukkuekilpailulla. Miesten kausi käsitti 28 osakilpailua, joista yksi peruttiin. Kausi päättyi Slovenian Planicassa 24. maaliskuuta 2013. Naisten kalenterissa oli 16 osakilpailua ja kausi päättyi 17. maaliskuuta 2013 Oslossa.
Kultakylkibarbi
Kultakylkibarbi (Pethia gelius) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan monissa Aasian maissa. Se kasvaa yleensä korkeintaan 5,1 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1822. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin elinvoimaiseksi.
Aprikoosi
Aprikoosi eli hedelmäaprikoosi (Prunus armeniaca) on pienehkö Kiinasta peräisin oleva puu ja sen hedelmä. Aprikoosipuu kasvaa yhdeksän metriä korkeaksi, ja sen lehvästö tulee kuusi metriä leveäksi. thumb|vasen|200px|Aprikoosin kukkia Kiinassa aprikoosipuuta on viljelty tuhansia vuosia ennen ajanlaskumme alkua. Toisaalta venäläiset tutkijat ovat sitä mieltä, että samanaikaisesti sitä olisi alettu viljellä myös Keski-Aasiassa. Kasvin tieteellinen nimi Prunus armeniaca eli ”Armenian luumu” viittaa Armeniaan. Persikan tavoin aprikoosin toi Eurooppaan Aleksanteri Suuri noin vuonna 300 eaa. Kreikkalaiset ja roomalaiset antoivat hedelmälle lempinimen ”auringon kultamuna”. Pohjois-Euroopassa aprikoosia alettiin viljellä vasta 1500-luvulla.
Aprikoosi on sukua mantelin lisäksi luumuille, kirsikoille, persikoille, nektariinille ja karvasmantelille, joiden kivissä on amygdaliini-nimistä katkeraa ja myrkyllistä ainetta. Tämä aine puuttuu eräältä aprikoosilajikkeelta, jonka kiveä käytetäänkin elintarvikkeena mantelin tavoin Euroopassa ja Keski-Aasiassa muun muassa maustamaan erilaisia leivonnaisia ja hilloja sekä Amaretto-likööriä. thumb|400px|Kypsä ja halkaistu aprikoosi
Saint Kitts ja Nevis olympialaisissa
Saint Kitts ja Nevis osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Atlantassa 1996, ja on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa sen jälkeen. Talvikisoihin maa ei ole osallistunut.
Saint Kitts ja Nevis on osallistunut olympialaisissa ainoastaan yleisurheiluun. Maa ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, on yltänyt pikajuoksija Kim Collins, joka oli kuudes miesten 100 metrillä Ateenassa 2004 ja 200 metrillä Pekingissä 2008 sekä seitsemäs 100 metrillä Sydneyssä 2000.
Bandyliigakausi 2012–2013
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2012-2013 ratkaistiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisen runkosarjan päätteeksi kahdeksan parhaan pudotuspeleillä. Mestaruus ratkesi 9. maaliskuuta pelatussa loppuottelussa.
Loppuottelu
9. maaliskuuta 2013
Suomen mestarit
HIFK:n joukkue 2012-2013: Juha Laitinen, Tommi Niittylä, Aku Ojanen, Tuomas Jalkanen. Timo Arjanko, Janne Hölttö, Jani Laakso, Pyry-Peetri Piironen, Elmo Pitkänen, Tomi Tastén, Eetu Karhunen, Richard Laibert, Mika Liikanen, Christoffer Huber, Erik Hörhammer, Mika Mutikainen, Niko Laakso, Atte Hänninen, Jari Hyttinen, Anssi Hänninen, Teijo Laitinen Taustajoukot
Anal Stench
Anal Stench on puolalainen Krakovassa vuonna 2001 perustettu death metal -yhtye. Kappaleiden sanat käsittelevät sosiaalisia ongelmia, anti-stalinismia sekä kuolemaa.
Kokoonpano
Entiset jäsenet
Diskografia
Studioalbumit
Demot
Ekojoki
Ekojoki on Sastamalassa sijaitseva joki. Se saa alkunsa Ekojärvestä ja joen laskupaikka on Rautaveden Evonlahti. Ekojoesta on mitattu jonkin verran kohonneita nikkeli- ja sulfaatti-pitoisuuksia sekä lieviä määriä arseenia. Joki virtaa Sastamalan Stormin kylän alueella.
Lina Korsgren
Pitkien matkojen Ski Classics -hiihtosarjassa Korsgren voitti kokonaiskilpailun kaudella 2020–2021. Hän on voittanut sarjassa kauden 2020–2021 loppuun mennessä 11 osakilpailua, muun muassa Vaasahiihdon vuosina 2018, 2020 ja 2021, Kaiser Maximilian Lauf -kilpailun 2020, Marcialongan 2021 ja Jizerská padesátkan 2019 ja 2021.
Amiraliteetin M-luokka
Amiraliteetin M-luokka (toisinaan lyhyesti vain M-luokka) oli Britannian kuninkaallisen laivaston alusluokka, johon kuului 85 vuosina 1914-1916 valmistettua hävittäjää. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja pääosa sodasta selvinneistä aluksista myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Lina Korsgren
Maastohiihdon maailmancupissa Korsgren kilpaili ensimmäisen kerran Falunissa maaliskuussa 2007. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Korsgren saavutti Falunin päätöstapahtumassa maaliskuussa 2011 oltuaan vapaan hiihtotavan takaa-ajossa 26:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 19:nneksi Kuusamon perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2014.
Amiraliteetin M-luokka
Luokan alukset pohjautuivat edeltäneeseen Laforey-luokkaan ja kaikilla näillä aluksilla oli kolme pyöreää savuhormia.
1913-1914 laivasto-ohjelmaan kuuluneet alukset
Luokan aluksista kuusi tilattiin vuosien 1913-1914 laivasto-ohjelmassa. Nämä alukset poikkesivat sodan ajan hätäohjelmissa tilatuista 1 010 tonnin uppoumallaan sekä hieman pienempinä.
Näiden lisäksi oli valmistumassa kolme alusta Yarrowilla, kaksi Thornycroftilla ja kaksi Hawthorn Lesliellä telakoiden omien suunnitelmien mukaisina. Lisäksi kolme alusta - HMS Marksman, HMS Menace ja HMS Monitor - oli tarkoitus tilata vuosien 1914-1915 laivasto-ohjelmassa, mutta niiden tilaus peruutettiin jo ennen kuin tilauksia oli allokoitu telakoille. Alusten tilaus muutettiin kahdeksi Marksman-luokan laivueenjohtajaksi.
Hätäohjelmissa valmistuneet alukset
Hätäohjelmissa valmistuneet alukset sisältyivät viiteen tilaukseen. Aluksilta poistettiin risteilyturbiinit, jotka oli asennettu ennen sotia valmistuneisiin aluksiin. Savuhormit korotettiin saatujen kokemusten mukaisesti ja toinen nelituumainen asennettiin puolikannelle kuten Laforey-luokan aluksissa.
Ensimmäiset kuusitoista alusta tilattiin syyskuussa 1914 samoin kuin neljä Yarrowin telakan suunnittelemaa alusta. Osa varoista vapautui käytettäessä jo ennen sotaa vuosien 1914-1915 kymmenen hävittäjän hankintaan varattuja varoja.
Seuraavat yhdeksän alusta tilattiin marraskuun alussa samoin kuin Yarrowin suunnittelema HMS Nerissa.
Marraskuun lopulla tilattiin vielä 22 alusta.
Helmikuussa 1915 tilattiin kuusitoista alusta, joiden lisäksi tehtiin tilaus kahdesta Thornycroftin M-luokan hävittäjästä. Kahdeksan aluksista toimitettiin hieman muista poikkeavana. Alusten savuhormit olivat kallistettuja ja niiden keularakennetta parannettu.
Toukokuussa tilattiin vielä kuusitoista paranneltua alusta sekä kaksi kummaltakin Thornycroftilta ja Yarrowilta telakoiden suunnittelemaa M-luokan alusta.
Clara Osowski
Clara Osowski on yhdysvaltalainen mezzosopraano. Hän sai kandidaatinarvon Pohjois-Dakotan osavaltionyliopistosta vuonna 2008 ja maisterinarvon Iowan yliopistosta vuonna 2010. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Richard Tauber -palkinnon Franz Schubertin yksinlaulujen tulkinnoista ja toisen palkinnon Thomas Quasthoffin kansainvälisessä Das Lied -laulukilpailussa Saksan Heidelbergissä pianisti Tyler Wottrichin kanssa.
Merikalat
pienoiskuva|[[Valkohai (Carcharodon carcharias) Guadalupesaarella Meksikossa.]] Merikalat ovat kaloja, jotka elävät meressä tai suolajärvessä. Monia niistä tavataan myös murto- sekä makeassa vedessä.
Piikkisalaatti
Piikkisalaatti (Lactuca serriola) on piikikäs salaattilaji. Sen lähisukulaislajeja ovat esimerkiksi ruokasalaatti (Lactuca sativa) ja siperiansinivalvatti (Lactuca sibirica). Piikkisalaatti on niin sanottu kompassikasvi; sen lehdet ovat asettuneet ilmansuuntien mukaan pohjois–eteläsuuntaisesti.
Clara Osowski
Säveltäjiä, joiden kanssa Osowski on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Linda Kachelmeier, Jeremy Walker, Linda Tutas Haugen, Paul Rudoi ja James Kallembach. Soolotyönsä ohella Osowski on toiminut kokoonpanoissa Lumina Women's Ensemble ja Seraphic Fire.
Merikalat
Maailmassa on yli kymmenen miljardia tonnia merikaloja. Noin 50 prosenttia kaikista maailman kaloista elää merissä. Suomessa elää 30 merikalalajia, joista kahdeksaa lajia tavataan myös murto- tai makeasta vedestä.
Piikkisalaatti
Ulkonäkö
thumb|vasen|180px|Piikkisalaatin lehden piikkejä. thumb|vasen|180px|Piikkisalaatin mykeröitä. Piikkisalaatti on yksi- tai kaksivuotinen jäykkävartinen ruohokasvi, joka kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pariliuskaiset ja nirhalaitaiset. Lehtien alapuolen keskisuonessa on runsaasti piikkejä, samoin varren alaosassa. Piikkisalaatin mykeröstö koostuu runsaasta määrästä pieniä, hoikkia, kukintomykeröitä, joissa on vaaleankeltaiset kukat.
Levinneisyys
thumb|oikea|220px|Piikkisalaatti. Piikkisalaatin levinneisyysaluetta on Keski- ja Etelä-Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Pohjoismaiden eteläosat, Aasian euroopanpuoleiset alueet ja Pohjois-Amerikka. Suomessa se on harvinainen uustulokas, jota on löydetty eniten Etelä-Suomen suurista kaupungeista. Niissä se kasvaa satamien painolastimailla, tienvarsilla, joutomailla ja nurmikoilla.
Merikalat
Merikalat voivat olla kaikkiruokaisia, kasvinsyöjiä tai lihansyöjiä. Kasvinsyöjät syövät koralleja ja leviä, lihansyöjät pääasiassa muita kaloja.
Clara Osowski
Osowski on järjestänyt mestarikursseja ja konvokaatioita muiden muassa Syracusen yliopistossa, Muhlenberg Collegessa, Seattlen yliopistossa, Concordia Collegessa ja Pohjois-Dakotan osavaltionyliopistossa. Hän on myös toiminut avustavan taiteellisen johtajan tehtävissä Source Song Festivalilla Minnesotan Minneapolisissa.
HMCS Crusader
HMCS Crusader (viirinumerot R20, D20 ja DDE 228) oli Kanadan laivaston Cr-luokan hävittäjä.
Valmistus
Britannian amiraliteetti tilasi aluksen nimellä HMS Crusader John Brown and Companyltä Clydebankistä, missä köli laskettiin 15. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944 ja valmistui 26. marraskuuta 1945.
Palvelus
Crescent siirrettiin 1946 Kanadan laivastolle, joka säilytti aluksen nimen. Kanadan hallitus lunasti 1951 aluksen, joka romutettiin 1964.
Olipa kerran
Olipa kerran voi tarkoittaa seuraavia:
Jalkaväkirykmentti 16 (jatkosota)
Perustaminen
Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien reserviläisjoukkona perustettaessa puutteellisen varustuksen, mutta jo muutamassa päivässä oli kaikilla miehillä asepuku ja kengät. Aseistuksessa oli suurimpana puutteena konepistoolien vähyys.
Pataljoonia ei koottu yhteen, vaan niiden koulutus aloitettiin perustamispaikoilla.
Keskittäminen
Rykmentti keskitettiin osana 19. divisioonaa Kiteelle, josta se aloitti hyökkäyksensä kohti Laatokkaa 10. heinäkuuta 1941.
Keskityskuljetuskäsky saapui rykmenttiin 25. kesäkuuta ja seuraavana päivänä siirtyi junakuljetuksena rykmentin esikunta sekä kolonna Lapualta, toisessa junassa 13. ja 14. komppania Ähtäristä, ja sitten pataljoonat omilta perustamispaikoiltaan kukin kahdella junalla. Junat purettiin Putikossa, paitsi II pataljoona Kulennoisissa ja III pataljoona Punkasalmella. Rykmentti koottiin ensimmäisen kerran Putikosta pohjoiseen Enonlahden ja Naaralahden välille.
Ensimmäinen hyökkäyskäsky annettiin rykmentille jo 29. kesäkuuta, mutta se peruutettiin jo muutaman tunnin kuluttua. Sille annettiin kuitenkin käsky siirtyä uudelle ryhmitys alueelle marssien reittiä Kissala-Kesälahti-Hummonselkä-Kontiovaara-Puhos-Päätye. Marssin aikana määrättiin uudeksi ryhmitysalueeksi Kiteenlahden alue Kiteellä.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Lakkauttaminen
Rykmentti nimettiin 16. prikaatiksi 28. marraskuuta 1941 - 25. toukokuuta 1942, mutta ei koskaan toiminut prikaati kokoonpanossa. Joukoista muodostettiin 19. prikaati 1. tammikuuta 1944.
Arkham Horror
Arkham Horror on Richard Launiuksen suunnittelema yhteistyö- ja seikkailulautapeli. Alkuperäisen painoksen julkaisi Chaosium vuonna 1987 ja uudemman 2005. Fantasy Flight Games julkaisi uusitun version 2007. Peli pohjautuu kirjailija H. P. Lovecraftin Cthulhu-mytologiaan ja pelin tapahtumat sijoittuvatkin Arkhamin kaupunkiin Massachusettsissa.
Pelissä joukko tutkijoita yrittää estää Muinaisen, koko maailman tuhoavan hirviön, herääminen, sulkemalla toisiin ulottuvuuksiin johtavia portaaleja. Tehtävää vaikeuttaa Arkhamin kaduilla vaeltavat pienemmät hirviöt ja yllättävät tapahtumakortit.
Yleiskatsaus
Pelin edetessä, portit toisiin ulottuvuuksiin aukeavat, jota esittävät merkit laudalla. Muiden maailmojen hirviöt saapuvat porteista vaeltamaan kaupunkiin. Tutkijat matkustavat ympäri kaupunkia, vältellen hirviöitä tai taistellen niitä vastaan, vieraillen kaupungin kohteissa hankkiakseen apuvälineitä selviytyäkseen porttien läpi matkustamisesta. Kun matkustaa toiseen maailmaan ja palaa, tutkija voi yrittää sulkea portin. Tutkiessaan kaupungin kohteita tai toisia maailmoja, tutkijat kohtaavat erilaisia haasteita tai hyödyllisiä tilanteita.
Mikäli pelaajat estävät Muinaisen heräämisen sulkemalla kaikki tarvittavat portit, he voittavat. Vuoden 1987 painoksessa peli hävitessä päättyi pelaajien epäonnistumiseen ja Muinaisen heräämiseen. Vuoden 2005 painoksessa, alkaa loppupeli, jossa pelaajilla on pieni mahdollisuus voittaa Muinainen ja vielä peli.
Historia
Arkham Horrorin toimitti alun perin Chaosiumin Richard Launius nimellä Call of Cthulhu: The Board Game, uutena strategia pelinä perustuen Chaosiumin Call of Cthulhu roolipeliin. Se muokattiin sisäisesti Chaosiumilla, joka lisäsi ominaisuuksia, kuten Doom Track - tapa seurata pelin edistymistä kohti täyttä epäonnistumista-, ja julkaisi pelin vuonna 1987 nimellä Arkham Horror. Peli voitti "Best Fantasy or Science Fiction Boardgame 1987" -palkinnon Origins Awardsissa.
Arkham Horror oli yksi useista Lovecraft-pohjaisista lautapeleistä, jotka Launius oli kehittänyt, muita pelejä samalta ajalta ovat "Trail of Brotherhood", "DreamQuests", ja "Imprisoned with the Pharaohs". Arkham Horror oli näistä peleistä ainoa, joka julkaistiin.
Kun alkuperäinen painos loppuunmyytiin, niin Chaosium julkisti uusintapainoksia useita kertoja, mutta ne eivät koskaan ilmestyneet.
Vuonna 2004 online-peliyhtiö Skotos hankki oikeudet Arkham Horroriin Richard Launiukselta, ja myöhemmin järjesti julkaisun Fantasy Flight Gamesilta. Peliin tehtiin lukuisia muutoksia tässä prosessissa. Skotos loi uudelleen monia elementtejä parantaakseen pelin yhteenkuuluvuutta ja järjesti sen seuraamaan tarkemmin Chaosiumin tekemiä Arkhamin karttoja ja käytti sitä omassa Lovecraft Maassa: Arkham by Night online game. Launius lisäsi paljon useita uusia elementtejä, kuten vihjemerkit ja joitakin uudelleenjärjestelyjä korttipakkoihin. Lopuksi, Kevin Wilson Fantasy Flight Gamesilta massiivisesti uudisti peliä. Hän hylkäsi heitänoppaa ja liiku -periaatteen, sekä muita osia ja laajesimyös paljon pelattavuutta. Vuoden 2005 painos jakaa taidetta ja muita elementtejä Fantasy Flight Gamesin toisen Cthulhu-mytologiaen perustuvan pelin kanssa: Call of Cthulhu Collectible Card Game.
Alkuvuodesta 2011, Fantasy Flight Games julkaisi Elder Signin - pelin, joka perustuu Arkham Horroriin, mutta joka tarjoaa paljon nopeampi tempoisen vaihtoehdon. Tehostamalla monia Arkham Horrorin pelimekanismeja ja käytten noppaa encounter-osioiden ratkaisemisessa. Elder Sign kestää noin 90 minuuttia Arkham horrorin keskimääräisen 2-4 tunnin sijaan.
Lisäosat
Curse of Dark Pharaoh, 2006
Dunwich Horror, 2006
The King in Yellow, 2007
Kingsport Horror, 2008
Black Goat of the Woods, 2008
Innsmouth Horror, 2009
The Lurker of the Threshold, 2010
Miskatonic Horror, 2011
Vastaanotto
Arkham Horror on yleisesti ottaen hyvän vastaanoton saanut peli, mutta useimman pelaajat pitävät sitä haastava opittavana ensimmäisillä pelikerroilla. Peli vaatii myös tavallista enemmän aikaa ja tilaa, kuin useimmat lautapelit, kuitenkin Arkham Horroria pidetään ensimmäisinpänä oikeana yhteistyöpelinä.
Luettelo Portugalin kunnista
right|thumb|[[Portugalin 18 aluetta ja kaksi autonomista aluetta jaettuina kuntiin.]] Luettelo Portugalin kunnista. Portugali on jaettu 18 alueeseen sekä kahteen autonomiseen alueeseen, Azoreihin ja Madeiraan. Alueet ja autonomiset alueet on jaettu 308 kuntaan. Yleensä kunnan nimi on johdettu kunnan suurimman kaupungin nimestä, vähintäänkin historiallisesti tärkeimmästä kaupungista tai kylästä. Joka tapauksessa kunta on – yleensä – paljon suurempi kuin kaupunki tai kylä, jonka mukaan se on nimetty.
<!-- ==History and division of the municipalities== The Kunta has been the most stable subdivision of Portugal since the foundation of the country in the 12th century. They have their origin in the foral, a legal document, issued by the king, which assigned privileges to a town or a region. The present subdivisions have their origins in the 19th century.
Each Kunta is further subdivided into parishes (Portuguese: freguesias); the municipalities in the north of the country usually have a higher number of parishes. Six municipalities are composed of only one parish, and Barcelos is the Kunta with most parishes: 89.
The biggest municipalities are those located in rural and inland areas where the dominating property type is the latifundia, such as Beja, Évora or Portalegre in the south, and also in other less populated areas, such as Bragança or Castelo Branco.
The most populated municipalities are those located near the sea, and especially around the metropolitan areas of Lisbon, Porto and Braga, while the less populated municipalities are located in the inland regions of Alentejo and Trás-os-Montes. The municipalities with the lowest Väkiluku densities are also found in these inland regions, with smaller Väkilukus distributed over a greater area.
-->
Huomautukset
1. Värit valtapuolue-kohdissa ilmaisevat seuraavia puolueita tai koalitioita (suluissa kunkin puolueen saavuttama määrä):
Idänruskobulbuli
Idänruskobulbuli (Chlorocichla flaviventris) on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tavattava bulbuleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan idänruskobulbuli on noin 23 cm. Lajin pää ja selkä ovat väriltään vaaleanruskeat ja siivet ja pyrstö hieman tummemmat. Vatsastaan ja alaperästään laji on vaalean keltainen. Idänruskobulbulin silmät ovat väriltään punaiset ja niitä ympäröi osittain valkoinen rengas
Elinympäristö, elintavat ja ravinto
Idänruskobulbulit elävät metsäisillä seuduilla ja myös ruohomailla usein veden läheisyydessä. Linnut elävät yleensä pareittain tai yksin. Pesänsä idänruskobulbuli rakentaa pensaaseen tai puuhun. Naaras munii yleensä kahdesta kolmeen munaa.
Lajin ravinto koostuu suurelta osin siemenistä ja hedelmistä, mutta lintu syö myös hyönteisiä, joita se saalistaa lennossa.
Altailaiset kielet
thumb|400x400px|Altailaisten kielien puhuma-alueet. sininen: [[turkkilaiset kielet, vihreä: mongolilaiset kielet, punainen: tunguusikielet, keltainen: korean kieli, violetti: japanilaiset kielet, tummanpunainen: ainun kieli.]] Altailaiset kielet on kielitieteen historiassa esiintyvä hypoteettinen kielikunta. Tämän ohella termi voi esiintyä myös areaalisena eli alueellisena käsitteenä. Ryhmään kuuluu yhteensä kuutisenkymmentä kieltä, joita puhuu äidinkielenään noin 210 miljoonaa ihmistä pääosin Turkissa, Keski-Aasiassa ja Kaukoidässä.
Nykyään ryhmää ei enää tavallisesti pidetä yhtenä historiallis-vertailevan kielitieteen keinoin osoitettuna kielikuntana. Turkkilaiset, mongoli- ja tunguusikielet ovat kyllä kielitypologisesti toistensa kaltaisia, mutta nykyään useimmat asiaan perehtyneet kielitieteilijät arvelevat kielten yhtäläisyyksien johtuvan luultavammin pitkään jatkuneesta keskinäisestä kanssakäymisestä.
Kieliryhmään on luettu seuraavat kielikunnat:
Myös japanin, korean ja ainun kielet on joskus luettu kuuluvan altailaisiin kieliin.