cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrei Koivumäki
Andrei Koivumäki (s. 1988) on suomalainen asuntomyyjä. Koivumäki ei ole onnistunut läpäisemään lukuisista yrityksistä huolimatta LKV-koetta ja ei ole siten oikeutettu käyttämään itsestään kiinteistönvälittäjän eikä välittäjän titteliä. Syyskuun 2022 alussa Koivumäki sai aluehallintovirastolta huomautuksen, sillä hän ja hänen työntekijänsä olivat esiintyneet kiinteistönvälittäjinä, vaikka heillä ei ole oikeutta LKV-tittelin käyttämiseen. Koivumäki ja hänen työntekijänsä eivät ole avin tietojen mukaan suorittaneet kiinteistönvälittäjän (LKV) tutkintoa. Koivumäki ei ole myöskään käynyt lukiota. Koivumäki on herättänyt huomiota sosiaalisessa mediassa luomallaan henkilöbrändillä.
Ura
Koivumäki on opiskellut Saimaan ammattiopistossa taloushallintoa ja Lahden ammattikorkeakoulussa johtamista ja viestintää.
Koivumäki aloitti uransa kiinteistöalalla vuonna 2012 Kiinteistömaailmassa. Samana vuonna hän perusti itselleen Facebook-sivun, aikana jolloin juuri kukaan muu alan toimijoista ei ollut vielä työnsä puolesta somessa. Facebookin lisäksi Koivumäki on aktiivinen myös LinkedInissä ja Instagramissa. Viiden Kiinteistömaailma-vuoden aikana hän yleni Bulevardin toimiston kehitysjohtajaksi ja oli parhaimmillaan ketjun toiseksi paras myyjä Helsingissä. Sieltä hän siirtyi Kotijoukkueen palvelukseen vuonna 2017. Hän rikkoi Kotijoukkueen myyntiennätykset tuoden ketjun liikevaihdosta lähes kolmanneksen. Koivumäki on hyödyntänyt venäläisiä juuriaan myydessään asuntoja venäläisille. Hänen tunnetuimpia välityksiään oli syksyllä 2017 Moskovan entisen varapormestari Vladimir Malyškovin ostama 435-neliöinen ja 2,6 miljoonaa euroa maksanut asunto Katajanokalla.
Koivumäki perusti yhtiökumppaniensa kanssa Neliöt Liikkuu LKV:n yrityksen alkuvuonna 2019. Koska Koivumäki ei ole läpäissyt Keskuskauppakamarin LKV-koetta, niin hänellä ei ole oikeutta kutsua itseään kiinteistönvälittäjäksi eikä välittäjäksi. Syyskuun 2022 alussa Koivumäki sai aluhallintovirastolta huomautuksen, sillä hän ja hänen työntekijänsä olivat esiintyneet kiinteistövälittäjänä, vaikka heillä ei ole oikeutta LKV-tittelin käyttämiseen. Koivumäki ja hänen työntekijänsä eivät ole avin tietojen mukaan suorittaneet kiinteistönvälittäjän (LKV) tutkintoa. Hän on myös osakkaana helsinkiläisessä parturi-kampaamossa. Koivumäellä on myös hänen nimeään kantava konsultointiyritys, jonka kautta hän tarjoaa puhujakeikkoja ja osallistuu myynti- ja markkinointialan asiantuntijatapahtumiin.
Koivumäki mediassa
Keväällä 2019 Koivumäki esiintyi Nelosen Asuntokaupat sokkona -ohjelmassa, jossa hänen tehtävänsä oli etsiä ostajille sopivat kodit ja neuvotella niiden hinnat.
Hän on esittänyt välittäjää myös Ylen Aikuiset-televisiosarjassa.
Teokset
Koivumäen ja Katleena Kortesuon kirja Sata faktaa myynnistä ilmestyi keväällä 2019.
Yksityiselämä
Koivumäki muutti perheensä kanssa Pietarista Lappeenrantaan vuonna 1992. Koivumäen isällä on suomalaiset sukujuuret.
Bronisław Malinowski (juoksija)
Bronisław Malinowski (4. kesäkuuta 1951 Nowe, Puola – 27. syyskuuta 1981 Grudziądz) oli puolalainen juoksija.
Malinowski teki läpimurtonsa vuoden 1970 nuorten EM-kisoissa voittamalla kultaa 2 000 metrin esteissä. Hän osallistui ensimmäistä kertaa aikuisten arvokisoihin seuraavan vuoden EM-kisoissa Helsingissä, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi 5 000 metrillä. Münchenin olympialaisissa hän oli jälleen estejuoksijana, sijoittuen neljänneksi.
Montrealin olympialaisissa Malinowski sai hopeaa Ruotsin Anders Gärderudin voittaessa. Kovatasoisessa kilpailussa Malinowskin aika 8.09,2 alitti entisen maailmanennätyksen.
Prahan EM-kisoissa Malinowski uusi neljän vuoden takaisen mestaruutensa ajalla 8.15,08.
Moskovan olympialaisissa Malinowski saavutti vihdoin pitkään tavoittelemansa olympiakultamitalin dramaattisessa kilpailussa. Tansanian Filbert Bayi lähti heti alussa karkuun pääjoukolta ja johti kaksi kierrosta ennen maalia lähes 50 metrillä. Malinowski tavoitti askel askeleelta väsynyttä Bayia ja siirtyi kärkeen juuri ennen viimeistä vesihautaa voittaen lähes kolmen sekunnin erolla.
Trouble with My Baby
Trouble with My Baby on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin kappale. Se julkaistiin hänen kolmannen, A Perfect Contradiction-studioalbumin kolmantena singlenä 11. elokuuta 2014. Kappaleeseen liittyvä virallinen musiikkivideo julkaistiin keskiyöllä 30. kesäkuuta 2014, saavuttaen 16 tunnissa 17 000 katsojaa.
Villampi
Villampi on Päijät-Hämeessä Heinolan Hujansalossa sijaitseva linnavuori.
Linnavuori
Varsin vähän tutkittu mahdollinen linnavuori sijaitsee Heinolan kirkosta 9 kilometriä koilliseen 200 metriä Konniveden itärannasta. Linnavuori on kallioisella mäellä joka kohoaa 25 metriä Konniveden vedenpintaa korkeammalle. Jos puusto ei näkemistä estäisi, olisi mäen laelta hyvä näkyvyys yli Konniselän. Mäen ja Konneveden välistä kulkee kantatie 46. Kalliorinteen puolivälissä sijaitsee kolme kivivallia, joista kaksi ovat selvästi ihmisen sinne kasaamia.
Suurin on 22 metriä pitkä muurimainen itä-länsi-suuntainen kivivalli, joka sijaitsee etelärinteellä. Valli on noin kaksi metriä leveä ja 0,5 metriä korkea. Vallin kivet ovat noin ihmisen pään kokoisia ja sammaleiden peittämiä. Kivivallin länsipää on muuta vallia korkeampi ja leveämpi ja se loppuu jyrkänteen viereisen maakiveen, jossa muuri on myös sortunut. Vallin ja jyrkänteen väliin jää pari metriä tilaa.
Toinen ihmisen rakaentama rakenne sijaitsee kallion kaakoispuolella ja se on luode-kaakko-suuntainen kiveys. Kivivalli kuusi metriä pitkä, 0,5--1,0 metriä leveä ja puoli metriä korkea. Kiveys alkaa kalliosta ja loppuu kaakossa epämääräisesti. Tässä osassa mäen rinne viettää jyrkästi.
Kolmas kiveys voi olla ihmisen rakentama tai se voi olla luontainen. Se sijaitsee kallion itäpuolella loivahkolla rinteen osalla ja se kulkee pohjois-etelä-suuntaisena rinteen keskivaiheilla. Jos maakivien välissä olevat kivet ovat ihmisen sinne tuomia, on valli käytön jälkeen sortunut.
Tutkimuksia
Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisin kaivauksin. Vuonna 2003 Hannu Poutiainen tutki kohdetta pintapuolisesti inventoinnin yhteydessä.
Yuzuru Hanyū
Yuzuru Hanyū (s. 7. joulukuuta 1994 Sendai) on japanilainen taitoluistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja sekä maailmanmestari. Moni pitää häntä yhtenä historian parhaista taitoluistelijoista.
Hanyū voitti yksinluistelun olympiakultaa vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa pisteillä 280,09 ja uusi mestaruutensa vuoden 2018 talviolympialaisissa Pyeongchangissa pistein 317,85. Vuoden 2022 talviolympialaisissa Pekingissä hän sijoittui neljänneksi pisteillä 283,21.
Hanyū on rikkonut uransa aikana 19 maailmanennätystä. Hän on ensimmäinen 100 pistettä lyhytohjelmasta, 200 pistettä vapaaohjelmasta ja 300 pistettä yhteensä molemmista ohjelmista ansainnut luistelija. Hanyū on myös ensimmäisen nelois-ritin kilpailussa esittänyt luistelija ja hän on onnistuneesti esittänyt kilpajäillä neljä erilaista neloishyppyä (tulppi, salchow, lutz, ritti). Hän myös treenasi sekä yritti lajin vaikeimpana elementtinä pidettyä neloisakselia aina olympialaisissa asti siinä onnistumatta.
Hän aloitti luistelemisen neljävuotiaana siskonsa perässä ja muutti vuonna 2012 Kanadaan harjoittelemaan Brian Orserin, Ghislain Briandin ja Tracy Wilsonin kanssa. Hanyūn ohjelmien koreografioista ovat vuosien saatossa vastanneet muun muassa David Wilson, Jeffrey Buttle ja Shae-Lynn Bourne.
19. heinäkuuta 2022 Hanyū ilmoitti eläköityvänsä kilpailemisesta mutta jatkavansa ammattilaisluistelijana. Hän ei suuresta fanimäärästään huolimatta ole koskaan ollut aktiivinen sosiaalisessa mediassa, mutta 2022 perusti YouTube-kanavan jonka ensimmäinen video keräsi jo ensimmäisenä päivänään yli miljoona katselukertaa.
Kenichi Fukui
thumb|Fukuin muistomerkki [[Kioton yliopistolla.]] Kenichi Fukui (, 4. lokakuuta 1918 Nara − 9. tammikuuta 1998 Kioto) oli japanilainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1981 löydöistään uloimpien orbitaalien merkityksestä kemiallisissa reaktioissa, erityisesti molekyylit jakavat elektroneja uloimmilta orbitaaleilta, joilla ydin ei vedä niitä yhtä voimakkaasti puoleensa kuin elektroneja, jotka ovat alemmilla energiatasoilla. Fukui jakoi palkinnon Roald Hoffmannin kanssa.
Fukui toimi Kioton yliopistossa fysikaalisen kemian professorina 1951–1982. Vuosina 1982–1988 hän oli Kioton teknologiainstituutin johtaja. Fukui oli myös International Academy of Quantum Molecular Sciencen jäsen.
D-tuotanto
D-tuotanto Ilkka Lipsanen tai D-Tuotanto Ky on Ilkka Lipsasen eli Dannyn 16. syyskuuta 1966 perustama eräs Suomen vanhimmista ohjelmatoimistoista.
Se on perustamisestaan lähtien vastannut Dannyn ohjelmatoiminnasta, mutta sen kautta suosioon on noussut lisäksi noin sata muuta artistia, kuten Kirka, Markku Aro, Topi Sorsakoski, Virve Rosti ja Ami Aspelund. Sen listoille kuului aikoinaan myös iäkkäämpiä tähtiä, kuten Tapio Rautavaara, Olavi Virta, Tauno Palo ja Ansa Ikonen.
Yrityksen perustamisen syynä oli alun perin se, että Dannyn manageri Tappi Suojanen ei suostunut korottamaan Dannyn palkkaa. Parhaimmillaan yritys työllisti 360 henkilöä ollen Suomen suurin ohjelmatoimisto. Ilkka Lipsasen mukaan suosio perustui muun muassa siihen, että yritys pyrki noudattamaan sääntöjä. Lipsanen oli huomannut, ettei alalla noudatettu työlainsäädäntöä, minkä lisäksi tiedon puutteen takia vallalla oli turvaton ja levoton ilmapiiri. Työntekijät eivät tunteneet oikeuksiaan, ja monet ohjelmatoimistot jättivät työntekijöilleen kuuluvat sosiaalimaksut ja vakuutukset kokonaan maksamatta. Lisäksi D-tuotanto panosti keikkojen maantieteelliseen ketjuttamiseen, kun aiemmin esiintymisiä oli Suomessa tehty etäisyyksistä riippumattomalla ”tikkataulumyynnillä”.
D-tuotanto hajosi vuonna 1974, kun muun muassa Kirka, Kisu ja Markku Aro perustivat yhdessä oman ohjelmatoimistonsa. Siitä lähtien D-tuotanto on toiminut pienempimuotoisena. Vuonna 2018 yritys toimi Kirkkonummella ja sen liikevaihtoluokka oli 0,2–0,4 miljoonaa euroa.
Ilkka Lipsanen palkittiin syyskuussa 2016 Keskuskauppakamarin kultaisella ansiomerkillä tunnustuksena ansiokkaasta työstään D-Tuotanto Ky:ssä 50 vuoden ajan.
Uusi päivä – 7. esityskausi (2016–2017)
Uusi päivä -draamasarjan seitsemäs kausi esitettiin Yle TV2-kanavalla alkaen syyskuussa 2016 ja päättyen toukokuussa 2017.
Siruetanat
Siruetanat (Arionidae) on yksi keuhkokotiloiden (Pulmonata) lahkon kotiloheimoista. Siihen luetaan 15 sukua. Suomessa tavattavia siruetanoita ovat punasiruetana (Arion rufus), espanjansiruetana (Arion vulgaris), keltajuovaetana (Arion fasciatus), lasilimaetana (Arion circumscriptus), metsäetana (Arion subfuscus), mustasiruetana (Arion ater), nystysiruetana (Arion intermedius), tarhaetana (Arion hortensis) ja valkokylkietana (Arion silvaticus).
Kansanterveys
Kansanterveys tarkoittaa koko väestön terveyttä. Kansanterveystiede tutkii väestön terveydentilaa ja siihen vaikuttavia syitä sekä tutkii mahdollisuuksia parantaa kansanterveyttä. Kansanterveystyö ja terveyspolitiikka pyrkivät edistämään väestön terveyttä sairauksia ennalta ehkäisevillä toimilla ja vaikuttamalla terveydenhuoltojärjestelmään.
Suomessa
Terveydentilassa ja kuolleisuudessa ilmenee säännönmukaisia eroja suomalaisten sosioekonomisten väestöryhmien, kuten eri ammattiasemassa olevien välillä. Työn fyysisen kuormittavuuden arvioidaan selittävän noin puolet naisten välisistä ja kolmanneksen 40—60-vuotiaiden miesten välisistä terveyseroista.
Fyysisesti kuormittavimmissa olosuhteissa työskentelevien sairastavuus on 2–3-kertaa suurempaa kuin vähemmän kuormittavissa ammateissa työskentelevien ja heillä on 14-kertainen työkyvyttömyyden riski matalan riskin ammateissa työskenteleviin verrattuna. Fyysisesti raskaaseen työhön liittyvät kuormitustasot, kuormituksen kesto ja toistojen määrä sekä aktiivisuustyypit ovat sen luonteisia, etteivät ne paranna työntekijän fyysistä kuntoa.
Myös ammattiryhmien väliset erot elinajanodotteessa ovat kasvaneet 2000-luvulla. Erot työn fyysisessä kuormittavuudessa aiheuttavat terveydellistä eriarvoisuutta eli epäoikeudenmukaisia terveyseroja, joihin yhteiskunnallisilla tekijöillä on vahva vaikutus ja joiden synty ei ole pelkästään yksilön valintojen tai biologisten lainalaisuuksien tulosta. Esimerkiksi ylempiin toimihenkilöihin kuuluvien 35-vuotiaiden miesten odotettavissa oleva elinajanodote on keskimäärin kuusi vuotta suurempi kuin samanikäisten työntekijämiesten.
Fyysisesti raskas työ lisää voimakkaasti tuki- ja liikuntaelinsairauksien riskiä. Vuonna 1989 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin, että fyysisesti raskas työ yli viisinkertaisti selkäkivun esiintyvyyden ja yli kaksikymmenkertaisti pitkäaikaisen selkäperäisen työkyvyttömyyden riskin.
Keski-iässä suoritetun palkkatyön fyysisen kuormittavuuden on todettu lisäävän terveysongelmia ja toimintakyvyn heikkenemistä, kuten esimerkiksi liikkumisen vaikeutumista vielä eläkeiässä. Esimerkiksi työterveyslaitoksen työ- ja toimintakyvyn sekä terveyden 28-vuotisseurantatutkimuksen yhteydessä havaittiin, että usein käsin kantamista sisältävää työtä tehneillä oli 232 prosenttia suurempi riski eläkeiässä ilmenevään heikkoon toimintakykyyn verrattuna työntekijöihin, joiden työ oli sisältänyt vain harvoin käsin kantamista. Hankalat työasennot lisäsivät riskiä 98 prosenttia, fyysisesti raskas työ 84 prosenttia, seisomatyö 75 prosenttia ja kävely 62 prosenttia. Viiden kuormitustekijän esiintyminen keski-iän työtehtävissä lisäsi yksittäisen työntekijän riskiä keskimäärin 210 prosenttia.
Pohjoisessa ja idässä asuvat suomalaiset sairastavat huomattavasti enemmän kuin länsi- ja eteläsuomalaiset. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan esimerkiksi Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa asuu väestön ikärakenteeseen suhteutettuna noin kolme kertaa enemmän vakavista tuki- ja liikuntaelinsairauksista kärsiviä kuin Helsingissä. Myös koko kansan keskimääräinen tuki- ja liikuntaelinsairastavuus on kaksi kertaa suurempaa kuin Helsingissä. Helsinkiläisten hyvä tuki- ja liikuntaelinterveys selittyy pitkälti sillä, että helsinkiläiset tekevät tavallista vähemmän esimerkiksi maanviljelyyn ja metsätalouteen liittyviä fyysisesti raskaita töitä.
Mielenterveyden häiriöiden ja sepelvaltimotaudin esiintyvyys on yli 50 prosenttia suurempi Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa Helsinkiin verrattuna.
R. M. Hare
Richard Mervyn Hare (21. maaliskuuta 1919 – 29. tammikuuta 2002) oli englantilainen analyyttiseen suuntaukseen kuulunut filosofi, joka toimi moraalifilosofian professorina Oxfordin yliopistossa vuosina 1966–1983 ja opetti tämän jälkeen Floridan yliopistossa. Hänen metaeettiset teoriansa olivat vaikutusvaltaisia 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hänet tunnetaan muun muassa universaalipreskriptivismin ajatuksesta.
Kansanterveys
Kansanterveystyö
Suomessa kansanterveyslain mukaan "Kansanterveystyöllä tarkoitetaan yksilöön, väestöön ja elinympäristöön kohdistuvaa terveyden edistämistä sairauksien ja tapaturmien ehkäisy mukaan lukien sekä yksilön sairaanhoitoa." Kansanterveystyön tarkoituksena on ehkäistä sairauksia ja tapaturmia seurannalla ja terveellisten elämäntapojen edistämisellä. Kansanterveystyöksi luetaan esimerkiksi rokotusohjelmat, ehkäisyvalistus ja ravitsemusvalistus.
R. M. Hare
Hare sai vaikutteita muun muassa Immanuel Kantilta, A. J. Ayerilta, J. L. Austinilta ja Ludwig Wittgensteinilta, ja vaikutti itse muun muassa Peter Singeriin, Bernard Williamsiin, Thomas Hurkaan ja Brad Hookeriin.
Kansanterveys
Kansanterveystyö
Kansanterveystyön asiantuntijalaitoksina toimivat Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus (Stakes), Kansanterveyslaitos, Työterveyslaitos ja Säteilyturvakeskus. Kansanterveyden laaja-alaista kehittämistä varten toimii ministeriön yhteydessä kansanterveyden neuvottelukunta.
Kansanterveystyöhön kuuluvina tehtävinä kunnan tulee:
Historiaa
Suomalaiset olivat 1950–1960-luvulla Euroopan sairain kansa, ja esimerkiksi 35–39-vuotiaiden miesten kuolleisuus oli maanosan suurinta. Lisäksi Suomessa oli lääkäreitä vähiten Euroopassa eli vain yksi lääkäri 1 700 asukasta kohden, kun esimerkiksi Itävallassa ja Neuvostoliitossa lääkäreiden määrä oli yksi lääkäri 610 asukasta kohden. Pahin tilanne oli maaseudulla, esimerkiksi Ilomantsissa oli vain yksi kunnanlääkäri 14 000 asukasta kohden. Puutteellinen sairasperustainen sosiaaliturva aiheutti lisäksi sen, että sairaiden ihmisten oli pakko palata töihin ennen tervehtymistään.
Vuoden 1964 sairausvakuutuslaki ja 1972 kansanterveyslaki paransivat kuitenkin tilannetta. Kunnille alettiin maksaa valtionosuuksia terveydenhuollon järjestämiseksi ja lääkäreitä alettiin kouluttaa lisää Lääkäriliiton vastustuksesta huolimatta. "Terveyskeskukset" eli kunnalliset terveysasemat muutettiin 1980-luvulla jopa ilmaisiksi.
Terveytensä hyväksi tai melko hyväksi kokeneiden työikäisten suomalaisten osuus nousi 1900-luvun loppupuolella vuoden 1972 kolmanneksesta vuoden 2002 yli 55 prosenttiin miehillä ja yli 60 prosenttiin naisilla.
Kansallinen Terveys 2015 -kansanterveysohjelma
Valtioneuvosto hyväksyi 17. toukokuuta 2001 periaatepäätöksen Terveys 2015 -kansanterveysohjelmasta. Ohjelman valmisteli valtioneuvoston asettama Kansanterveyden neuvottelukunta.
1. Lasten hyvinvointi lisääntyy, terveydentila paranee ja turvattomuuteen liittyvät oireet ja sairaudet vähenevät merkittävästi.
2. Nuorten tupakointi vähenee siten, että 16–18-vuotiaista alle 15 % tupakoi; nuorten alkoholin ja huumeiden käyttöön liittyvät terveysongelmat kyetään hoitamaan asiantuntevasti eivätkä ne ole yleisempiä kuin 1990-luvun alussa.
3. Nuorten aikuisten miesten tapaturmainen ja väkivaltainen kuolleisuus alenee kolmanneksella 1990-luvun lopun tasosta.
4. Työikäisten työ- ja toimintakyky ja työelämän olosuhteet kehittyvät siten, että ne osaltaan mahdollistavat työelämässä jaksamisen pidempään ja työstä luopumisen noin kolme vuotta vuoden 2000 tasoa myöhemmin.
5. Yli 75-vuotiaiden keskimääräisen toimintakyvyn paraneminen jatkuu samansuuntaisena kuin viimeisten 20 vuoden ajan.
Kaikille yhteiset tavoitteet:
EU:n kansanterveysohjelma
Euroopan komission ohjelma hyväksyttiin 23.9.2002 ja sen toteuttamiskausi on 1.1.2003 – 31.12.2008. Ohjelma on siis jo lähellä loppuaan ja uutta ohjelmaa ollaan valmistelemassa. Kansanterveysohjelmalla on kolme ensisijaista tavoitetta:
Marko Yli-Hannuksela
Yli-Hannuksela kärsi uransa loppuvaiheissa loukkaantumisista. Elokuussa 2008 hän siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti Suomen maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin vastuuvalmentajana tammikuussa 2017. Aiemmin hän toimi maajoukkueen kakkosvalmentajana ja nuorten valmentajana. Hänellä on vaimonsa Gitan kanssa viisi lasta, joista Akseli Yli-Hannuksela on myös painija.
”Myhistä” on julkaistu elämäkertakirja Marko Yli-Hannuksela – Master Sporta vuonna 2013. Elämäkerran on kirjoittanut ilmajokelainen painin Euroopan-mestari Jarkko Ala-Huikku ja se valittiin vuoden urheilukirjaksi vuonna 2013. Kirjasta on tehty myös dokumentti Marko Yli-Hannuksela – Maailman paras.
Energija (raketti)
thumb|Pienoismalli [[Buran-sukkulasta ja Energija-kantoraketista.]] Energija kantoraketti oli Neuvostoliiton suurin kantoraketti.
Sen suunnitteli TsAGI-tutkimuskeskus osana Buran-sukkulaohjelmaa. Raketti oli Buran-sukkulan laukaisuväline. Sen nostokyky matalalle kiertoradalle oli 98 000 kg eli jonkin verran vähemmän kuin NASAn kuulennoilla käytetyllä Saturn V -raketilla. Suunnitteilla oli myös järeämpiä malleja, joiden nostokyky olisi ollut jopa 175 000 kg eli selvästi enemmän kuin Saturn V:llä.
Sotilaspoliittinen kehityshistoria
Ensimmäinen testilaukaisu tehtiin 15. toukokuuta 1987, jolloin hyötykuormana oli sotilaallinen Poljus-satelliitti. Laukaisu onnistui, mutta satelliitin asennonsäätöjärjestelmä ei toiminut. Toinen Energija-raketin laukaisu vei avaruuteen miehittämättömän Buran-sukkulan 15. marraskuuta 1988.
Energija ja Buran olivat Neuvostoliiton avaruustoiminnan ylikuumenemisen aikaa. Se oli Neuvostoliiton kallein avaruushanke aikana, jolloin Gorbatsovin Neuvostoliitto pohti myös miehitettyjä lentoja Marsiin ym. huolimatta Neuvostoliiton taloudellisista ongelmista. Buran oli kansainvälisessä politiikassa vastatoimi Yhdysvaltain avaruussukkulalle, joka kehityksenä alussa Nixonin presidenttikaudella ja Reaganin kaudella oli kaavailtu sotilaalliseksikin alukseksi. Energija/Buran-järjestelmän suunnittelu alkoi vuonna 1976.
Energijan ydin perustui yhteen päämoottoriin ja apumoottoreihin kuten myöhempi Euroopan avaruusjärjestön Ariane 5 -kantoraketti. ESA pohti Hermes-sukkulansa laukaisua Ariane 5:n avulla, mutta organisaation resurssit eivät riittäneet projektin viemiseen edes prototyyppivaiheeseen. Neuvostoliiton vakoilijat jäivät kiinni 1987 Ariane 5:n suunnittelutietojen hankkimisesta, vaikka oma isompi kantoraketti oli jo valmis.
Energijan nesteajoaineella (kerosiini ja nestehappi) toimivat booster-moottorit (RD-170) ovat käytössä Zenit-kantoraketissa. RD.170-moottorin heikompi versio RD-180 on käytössä Lockheed Martin -yhtiön Atlas V -kantoraketissa. Energija-kantorakettia ei ole pyritty myymään mihinkään muuhun käyttöön koelentojen jälkeen.
Energijan valmistaja S.P. Korolev Rocket and Space Corporation Energia -yhtiö on edelleen yksi maailman suurimmista avaruusalan yhtiöistä.
Chulalongkorn
thumb|right|Taulussa Rama V poikansa kanssa Chulalongkorn Suuri tai Rama V (kuninkaallinen nimi: Phra Chula Chomklao Chaoyuhua) (พระบาทสมเด็จพระจุลจอมเกล้าเจ้าอยู่หัว) (20. syyskuuta 1853 Bangkok, Siam nyk. Thaimaa – 23. lokakuuta 1910 Bangkok, Siam) oli Thaimaan Chakri-dynastian viides kuningas.
Hänen isänsä, kuningas Mongkut kuoli lokakuussa 1868, kun Chulalongkorn oli vasta 15-vuotias. Sijaishallitsijaksi asetettiin johtava ministeri Somdet Chao Phraya Si Suriyawong. Seuraavan viiden vuoden aikana Chulalongkorn perehtyi Thaimaan hovin toimintaan, ja vieraili Brittiläisessä Malayassa ja Alankomaiden Itä-Intiassa vuonna 1871, sekä matkusti Malayaan, Burmaan (Myanmar) ja Intiaan vuosina 1871-1872. Hänet kruunattiin kuninkaaksi marraskuussa 1873.
Kuninkaana Chulalongkorn uudisti maataan merkittävästi. Pian kruunajaistensa jälkeen hän sääti useita kunnianhimoisia uudistuksia, jotka koskivat muun muassa orjuuden lakkauttamista, oikeus- ja rahoitusinstituuttien kehittämistä, sekä lakiasäätävien neuvostojen perustamisesta. Hovin vanhoillinen osa vastusti muutoksia, jolloin lähes kymmeneksi vuodeksi kuningas pidättäytyi suuremmista lisäuudistuksista, mutta rakensi vähitellen uudistushaluisempaa, muutoksia edistävää virkamiehistöä. Vuonna 1892 Chulalongkorn perusti 12 länsimaiseen tapaan järjestettyä ministeriötä. Nämä vastasivat provinssien hallinnosta, puolustuksesta, ulkoasioista, oikeudesta, opetuksesta ja julkisista töistä. Näin kuningas lakkautti provinssien aiemman autonomian ja - muun muassa pakollisen perusopetuksen ja asevelvollisuuden myötä - loi perustan modernimmalle thaimaalaisuudelle. Koulutuksen ja aluehallinnon uudistamisessa auttoi keskeisesti hänen veljensä, prinssi Damrong Rajanubhab. thumb|Siamin alue ja aluemenetyksiä 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Chulalongkornin aikana Siam joutui sotiin Ranskan ja Britannian kanssa, ja menetti merkittäviä osia näille siirtomaavaltioille. Naapurimaistaan poiketen se kuitenkin säilytti itsenäisyytensä. thumb|left|Kuningas Chulalongkorn ja Venäjän tsaari [[Nikolai II Pietarissa 1897.]] Suhteissaan länsimaihin Chulalongkorn tasapainoili eri siirtomaavaltojen kanssa. Hän halusi kotimaataan Siamia kohdeltavan samanarvoisena muiden kansakuntien kanssa. Hänen Euroopan matkoillaan (1897 ja 1907) monet kuninkaalliset pitivät häntä vertaisenaan.
Athos
Athos tai Athosvuori (, Áthos), usein Pyhä Vuori (Άγιο Όρος, Ágio Óros), on Kreikan alaisuuteen kuuluva itsehallinnollinen alue, viralliselta nimeltään Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio, joka sijaitsee Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Itsehallintoalue käsittää pääosan Áthoksen niemestä, joka on itäisin Chalkidikín niemimaan kolmesta Egeanmereen pistävästä niemestä, ja on saanut nimensä sen kärjessä sijaitsevasta Áthos-vuoresta.
Chulalongkorn
Thaimaan pisimpään hallinnut kuningas Chulalongkorn jätti kuollessaan vuonna 1910 pojalleen Vajiravudhille (Rama VI) johdettavaksi ajanmukaisen ja itsenäisen valtion. Kuningas Vajiravudh muun muassa perusti vuonna 1917 Thaimaan ensimmäisen yliopiston, joka nimettiin hänen isänsä kunnioittamiseksi Chulalongkornin yliopistoksi.
Athos
Athosvuoren alueella sijaitsee 20 ortodoksista suurempaa luostaria sekä lukuisia sivuluostareita ja erakkomajoja. Athoksen väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 1 811. Ainoastaan munkit saavat asua alueella. Vanhin Athoksen luostareista, Suuri lavra (Megísti Lávra), on perustettu vuonna 963. Itsehallintoalueen hallintoa hoitaa luostareiden yhteinen elin, jossa on edustaja jokaisesta luostarista, ja Kreikan perustuslaissa alueelle on taattu erikoinen autonominen asema. Alueen hallinnollinen keskus on Karyésin kylä, joka sijaitsee niemimaan keskiosissa. Ortodoksisen kirkon hallinnossa Athos on itsehallinnollinen Konstantinopolin ekumeenisen patriarkan alaisuudessa.
Athos on koko ortodoksisen kirkon merkittävimpiä hengellisiä ja luostarielämän keskuksia sekä bysanttilaisen kulttuurin, kuten ikonitaiteen, perinnön merkittävä säilyttäjä. Athosvuori on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1988 lähtien. Athokselle päästetään ainoastaan rajallinen määrä pyhiinvaeltajia. Alueella saavat vierailla ainoastaan miehet.
Antiikki
Athos-vuori tunnettiin samalla nimellä jo antiikin aikana, kun taas koko niemi tunnettiin sen lisäksi myös nimellä Akte. Vuori oli pyhitetty Zeukselle ja alueella oli tämän temppeli vielä 400-luvulla. Vuori mainitaan jopa Zeuksen ja Apollonin kotina ennen kuin nämä muuttivat Olymposvuorelle. Aiskhylos mainitsee vuoren ”Zeuksen suojelemana” luetellessaan Oresteiassa vuoria, joiden kautta tuliviesti Troijan tuhosta kulki Troijan Idavuorelta Mykeneen.
Persialaissotien aikana persialaisten laivasto haaksirikkoutui Athoksella vuonna 492 eaa. yrittäessään kiertää niemen. Tämän vuoksi Kserkses kaivautti niemen halki niin kutsutun Kserkseen kanavan yrittäessään Kreikan-valtausta uudelleen vuonna 480 eaa.
Luostariyhteisöksi
Legendan mukaan Neitsyt Maria ja evankelista Johannes olivat Kristuksen ylösnousemuksen jälkeen purjehtimassa Jaffasta Kyprokselle vieraillakseen Lasaruksen luona. Laiva eksyi ja ajautui Athoksen itärannikolle. Maria astui rannalle ja hurmaantui paikan kauneudesta. Hän siunasi sen, antoi apostoli Johanneksen kastaa rantaan tulleet paikalliset kristityiksi ja rukoili pojaltaan, että alue voisi olla hänen puutarhansa. Silloin taivaasta kuului ääni: ”Olkoon tämä paikka sinun perintösi ja puutarhasi, paratiisi ja suojapaikka niille, jotka pelastusta etsivät”. Tämän vuoksi Athosvuorta pidetään Jumalanäidin puutarhana, johon muilla naisilla ei ole pääsyä.
thumb|left|260px|[[Áthos (vuori)|Áthos-vuori.]] Athokselle alkoi asettua erakkoja mahdollisesti jo 400-luvulla. Alueen ensimmäisen luostarin, Suuren lavran (Megísti Lávra), perusti Athanasios Athoslainen vuonna 963. Luostareiden perustajat olivat pääosin kreikkalaisia munkkeja, mutta alueella on myös serbien perustama Chilandárin luostari (perustettu vuonna 1198), bulgarialaisten Zográfoksen luostari (perustettu 900-luvulla) sekä venäläisten Pyhän Panteleimonin luostari (perustettu 1200-luvulla). Lisäksi Ivíronin luostarin ovat perustaneet georgialaiset, mutta sen munkit ovat nykyään pääosin kreikkalaisia. Athos kehittyikin vuosisatojen kuluessa hyvin kansainväliseksi paikaksi ja sinne saapui munkkeja koko itäisestä kristikunnasta.
Bysantin keisarit suosivat Athoksen luostareita lahjoituksin. 1300-luvulla alueella kehittyi hesykasmi, myöhäisemmän bysanttilaisen teologian keskeisin virtaus, joka on vaikuttanut paljon koko ortodoksiseen maailmaan. Athoksen itsehallinnollinen asema säilyi osmanivallan aikana ja se oli tuolloin merkittävä kreikankielisen koulutuksen keskus. Kreikan vapaustaistelun aikana Athoksella tingittiin kahdesti naisia koskevasta kiellosta tulla alueelle: vuoden 1770 kapinan ja vuonna 1821 alkaneen Kreikan vapaussodan aikana luostari antoi suojan pakolaisille, joihin kuului myös naisia ja tyttöjä.
thumb|260px|Athoksen niemimaan länsirannikkoa. Etualalla vasemmalla [[Simonópetran luostari, taustalla Athosvuori.]] 1800-luvulla Athokselle tuli paljon erityisesti venäläisiä munkkeja. Athoksen alue tuli osaksi Kreikan valtiota vuonna 1913. Kreikan hallitus hyväksyi alueen autonomisen aseman virallisesti 10. syyskuuta 1926.
82-vuotiaana vuonna 1938 kuollut munkki Michaíl Tolótos eli Athoksella koko elämänsä, eikä koskaan nähnyt naista. 1930-luvulla kreikkalainen malli Alíki Diplarákou kuohutti maailmaa livahtamalla Athokselle mieheksi pukeutuneena. 1980-luvulla Kreikan sosialistinen kulttuuriministeri Melína Merkoúri yritti päästä niemelle, mutta munkit viestittivät valmiutensa jopa aseelliseen vastarintaan, minkä jälkeen hän luopui aikeesta. Vuonna 2003 Euroopan parlamentti esitti naiskiellon kumoamista, mutta Kreikan valtio epäsi sen.
Athosvuorella asui 1900-luvun alussa 7 500 munkkia. 1940-luvulla asukkaita oli noin 4 700. Väkiluku laski huomattavasti 1970-luvulla ja alimmillaan vuonna 1981 alueella asui noin 1 400 henkeä. Nykyisin väkiluku on jälleen kohonnut tästä jonkin verran ja nykyisin alueella asuu yli 1 800 munkkia. Nykyisin yhä useammat munkit ovat nuoria ja koulutettuja, ja alue on saanut suosiota myös perinteisten ortodoksisten maiden ulkopuolella.
Athosvuori liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1988 sekä sen kulttuuristen että luontoarvojen vuoksi.
Maantiede
thumb|350px|Athoksen niemimaan kartta.
Athoksen niemimaa pistää Egeanmereen noin 50 kilometriä pitkänä ja 8–12 kilometriä leveänä ja on itäisin Chalkidikín eli Khalkidiken niemimaan kolmesta niemestä. Sen pinta-ala on 335,63 neliökilometriä. Niemimaa on hyvin vuoristoinen ja sen vuoret kohoavat jyrkästi lähes suoraan merestä. Varsinainen Athosvuori, joka sijaitsee niemimaan eteläkärjessä, on 2 033 metriä korkea. Ylempänä ei kasva ollenkaan puita, mutta alempana on ikivihreitä jo muinaisilta ajoilta peräisin olevia puita. Toinen korkea huippu alueella on Antiáthonas (1 033 metriä).
Hallinto
Kreikan perustuslaissa Athoksen alueelle on taattu autonominen asema. Alueen hallinnollinen keskus on Karyésin kylä. Siellä toimivat sekä alueen hengellinen että maallinen hallinto.
Itsehallintoalueen hengellisestä hallinnosta vastaavat munkkiyhteisön priimas (prótos) sekä 20-jäseninen pyhä neuvosto (ierá epistasía), jossa ovat edustettuna kaikki Athoksen 20 luostaria. Ortodoksisen kirkon hallinnossa Athoksen alue on Konstantinopolin ekumeenisen patriarkan alaisuudessa itsehallinnollisena. Näin se ei kuulu Kreikan ortodoksisen kirkon alaisuuteen.
Alueen maallista hallintoa edustaa muun muassa Kreikan hallinnon asettama kuvernööri. Itsehallinnollisena Athos ei kuulu mihinkään Kreikan hallinnolliseen alueeseen tai alueyksikköön eikä kunnallishallinnon alaisuuteen.
Munkkitasavallan hallitusmuoto on peräisin vuodelta 1060. Se säilytti asemansa myös osmanien valtakunnan aikana. Athos liitettiin Kreikkaan vuonna 1923, ja sen itsehallinto vahvistettiiin kolme vuotta myöhemmin. Kreikan hallitusta Athoksessa edustaa kuvernööri.
Asutukset
Athosvuorella on kaksi kylää sekä 20 luostaria. Lisäksi alueella on 12 sivuluostaria eli skiittaa sekä kymmeniä keljoja, erakkomajoja ja muita pienempiä asutuksia.
Athoksen luostarit ovat suurikokoisia ja koostuvat useista rakennuksista, kirkoista ja kappeleista. Monet luostarit ovat linnoitettuja ja muistuttavat muureineen ja torneineen keskiaikaista kaupunkia. Athoksen vuoristoisuudesta johtuen luostarit sijaitsevat niemimaan rannikolla tai hieman ylempänä vuorenrinteessä. Kaikki luostarit on perustettu bysanttilaisena aikana, mutta useimmat ovat tuhoutuneet ja taantuneet jossain välissä ja siksi perustettu tai rakennettu uudestaan. Luostareilla on perinteinen hierarkiajärjestys, joka on muuttunut jonkin verran aikojen kuluessa. Suuri lavra on kuitenkin säilyttänyt läpi historian asemansa Athoksen pääluostarina (lavra). Kaikki Athoksen luostarit noudattavat kinobioottista kilvoittelutapaa.
Skiitat kuuluvat aina jonkun varsinaisen luostarin alaisuuteen. Ne sijaitsevat yleensä suhteellisen lähellä pääluostariaan. Ne ovat kooltaan yleensä pääluostareita pienempiä, mutta useimmat niistä ovat silti suurempia kuin Athoksen ulkopuoliset kreikkalaiset luostarit yleensä. Joissakin skiitoissa on enemmän asukkaita kuin pääluostareissaan. Athokselle ei saa perustaa uusia luostareita bysanttilaisena aikana perustettujen lisäksi. Siksi kaikki uudemmat luostarit ovat arvoltaan skiittoja. Skiitoista osa noudattaa kinobioottista ja osa idiorytmistä kilvoittelutapaa.
Vuonna 2011 Athoksen kylät sekä luostarit (hierarkiajärjestyksessä), skiitat ja muut väestönlaskennassa tilastoidut asutukset olivat:
Kylät
thumb|220px|Athoksen itsehallintoalueen hallintorakennus [[Karyés (Athos)|Karyésissa.]] thumb|220px|Athoksen pääluostari [[Suuri lavra.]] thumb|220px|[[Vatopédin luostari.]] thumb|220px|[[Pyhän Dionysioksen luostari.]] thumb|220px|[[Zográfoksen luostari.]] thumb|220px|[[Simonópetran luostari.]]
Kulttuuri
thumb|left|240px|Karyésin kirkon seinämaalauksia.
Athos on merkittävä ortodoksisen ja bysanttilaisen kulttuurin säilyttäjä. Muun muassa bysanttilaisen ikonimaalauksen perinne on kehittynyt ja säilynyt Athoksella. Merkittäviä ovat myös alueen kirkkojen seinämaalaukset. Tunnetuimpia ikoneita on Ivíronin Jumalanäiti, joka on koko Athoksen suojelijatar. Athoksen luostarien kirjastoissa on suuret ja merkittävät kokoelmat keskiaikaisia käsikirjoituksia. Kaikilla luostareilla on suuri kokoelma erilaisia pyhäinjäännöksiä. Niistä tunnetuimpiin kuuluu Vatopédissa säilytetty niin kutsuttu Neitsyt Marian vyö.
Valtaosassa luostareissa noudatetaan juliaanista kalenteria ja bysanttilaista aikaa, joten kellot luostareissa ovat neljä tuntia edellä Kreikan aikaa UTC+2.
Taidemuseo Tennispalatsissa Helsingissä järjestettiin elokuusta 2006 tammikuuhun 2007 bysanttilaisen taiteen näyttely, jossa on esillä ikoneita, käsikirjoituksia ja muita esineitä Athosvuorelta. Ne olivat ensi kertaa Kreikan rajojen ulkopuolella. Näyttely oli yleisömenestys.
Vierailu alueella
thumb|180px|Athoksen itsehallintoalueen hallinnon myöntämä vierailulupa (diamonitírio) vuodelta 1979.
Athokselle päästetään ainoastaan rajallinen määrä pyhiinvaeltajia. Alueella saavat vierailla ainoastaan miehet. Naisia koskeva kielto tulla alueelle koskee myös naaraspuolisia tuotantoeläimiä, kuten kanoja ja lampaita. Ulkopuolisten vierailuun alueella tarvitaan aluehallinnon erillinen lupa, eräänlainen viisumi, diamonitírio (διαμονητήριο).
Alueelle saavutaan yleensä laivalla. Useimmat alueelle matkaavat ja vierailuun oikeutetut saapuvat Ouranoúpolin kylästä Athoksen niemen länsirannikolla sijaitsevaan Dáfnin satamakylään. Muiden turistien on mahdollista nähdä Athos mereltä käsin muun muassa Ouranoúpolista lähtevillä risteilyillä.
Hautalammi
Hautalammi tai Hautalampi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Isopiikkimakrilli
Isopiikkimakrilli (Seriola dumerili) on piikkimakrillien (Carangidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä esiintyy maailmanlaajuisesti. Laji voi saavuttaa 190 senttimetrin pituuden, mutta jää usein noin metrin mittaiseksi. Painavin punnittu yksilö painoi 80,6 kilogrammaa ja vanhin tunnettu yksilö oli 15-vuotias.
Zubair
Zubair on kaupunki Etelä-Irakin Basran maakunnassa. Vuonna 2005 kaupungissa asui arviolta 300 000 asukasta.
Historia
Zubairin kaupunki kasvoi profeetta Muhammadin seuraaja ja serkku Zubair ibn al-Awwamille omistetun moskeijan ympärille. Nykyisin Zubairin alueella sijaitseva moskeija oli alun perin osa Basran vanhaakaupunkia ja sitä pidetään ensimmäisenä Mekan tai Medinan ulkopuolelle rakennettuna moskeijana. Kamelitaistelussa vuonna 658 kuollut al-Awwam on haudattu nykyisen kaupungin alueelle. Kaupunkiin on haudattu myös varhainen muslimimystikko ja saarnaaja Hasan al-Basri (642–728). Zubairista kehittyi nopeasti pyhiinvaeltajien määränpää ja heille palveluja tarjonneet paikalliset muodostivat Zubairin kaupunkiasutuksen. 1400-luvulla kaupungista tuli myös aavikolle lounaaseen matkaavien karavaanien lähtöpaikka ja Zubairista kehittyi näin myös paikallinen kaupan keskus. Kaupan merkitys kaupungille kasvoi entisestään 1700-luvulta lähtien, jolloin se sijaitsi Persianlahdella vaikutusvaltaansa kasvattaneen Britannian, laajenevan Osmanien valtakunnan ja Najdia hallinneiden wahhabilaisten saudien välissä. Vapaasatamana osapuolet kävivät kauppaa keskenään Zubairtin kautta. Samaan aikaan Zubairiin saapui myös muuttajia etenkin Najdista. 1800-luvulla brittiläiset matkailijat kuvailivat Zubairin kauppiaita alueen vauraimmiksi ja alueen olevan terveellisempi kuin läheinen Basra, joka sijaitsi lähellä suoalueita. Zubairin vaikutusvaltaisin suku oli Zuhair, jonka jäsenet puolustivat kaupungin kauppiaiden etuja ja autonomiaa jopa aseellisesti. Sisäistä politiikkaa leimasivat zuhairien, Basran viranomaisten ja Kuwaitin šeikin tukemien eri ryhmien keskinäinen kilpailu. 1800-lukua kaupungissa leimasivatkin joukko salamurhia. 1870-luvulla zuhairit kääntyivät Osmanien valtakunnan puoleen oman vaikutusvaltansa lisäämiseksi. Zuhairit kääntyivät kuitenkin lopulta Osmaneja vastaan, jotka palauttivat oman valtansa kaupungissa sotilaallisesti. Käydyn taistelun jälkeen osmanit asettivat kaupunkiin oman kuvernöörinsä ja päättivät sen autonomisen aseman.
Talous
Zubairissa sijaitsee suuri Zubairin öljykenttä. Kenttä vahingoittui pahoin Irakin–Iranin sodan aikana, mutta Irakin sodan jälkeen ulkomaalaiset yhtiöt ovat saaneet sopimuksia kentän korjauksista. Kentän omistavat Eni (32.81%), Oxy (23.44%), KOGAS (18.75%) ja Missan Oil Company (25%). Kentän tunnetut öljyvarannot ovat kooltaan 4,5 miljardia tynnyriä ja se tuottaa nykyisin noin 360 000 tynnyriä päivittäin. Alueella on myös maakaasuvarantoja.
Väestö
Vuonna 2003 Zubairissa oli arviolta 300 000 asukasta. Kaupungin väestö on historiallisesti ollut sunnalaisia, kun taas kaupunkia ympäröivä alue on ollut šiialaisia. Sen uskonnollista elämää on leimannut lisäksi suufilaisuus. Monet sunnalaiset ovat kuitenkin sittemmin paenneet Zubairista ja muualta Etelä-Irakista šiialaisten asejoukkojen toiminnan takia. Kaupungissa on todettu suhteellisesti enemmän syöpätapauksia kuin missään muualla Irakissa. Syynä on pidetty köyhdytetystä uraanista tehtyjä ammuksia, joita Yhdysvallat käytti sotien aikana.
Slagsmålsklubben
Slagsmålsklubben eli SMK on ruotsalainen bitpop-yhtye Norrköpingistä.
Taustatietoa
Slagsmålsklubben on esiintynyt Suomessa 27.3.2010 Vanhalla Ylioppilastalolla.
Lahja Kivinen
Lahja Liisa Vellamo Kivinen (o.s. Lepola, 3. joulukuuta 1922 Korpilahti – 16. kesäkuuta 2017 Espoo) oli suomalainen sosialisti ja Sosialistisen Työväenpuolueen puheenjohtaja.
Kivinen vietti lapsuutensa köyhissä oloissa Korpilahdella. Hänen sukunsa osallistui politiikkaan. Vihtori-isä oli valtuustossa ja Eeverti-setä kunnanjohtaja. Toinen setä Kalle Lepola oli toiminut SDP:n kansanedustajana ja sittemmin SKP:ssä Neuvostoliitossa, jossa hänet ammuttiin Stalinin vankileirillä.
Lahja Kivinen liittyi perustettuun Työväen ja pienviljelijäin sosiaalidemokraattiseen liittoon (TPSL) yhdessä miehensä Sulo Kivisen kanssa. TPSL:n lakattua Lahja ja Sulo Kivinen jatkoivat perustamalla pienen ydinjoukon kanssa Sosialistisen Työväenpuolueen, jonka puheenjohtajaksi Lahja valittiin. Hän tuli tunnetuksi televisiokeskustelijana ja puhujana.
Koulutukseltaan Lahja Kivinen oli sosiologian maisteri. Pääasiallisen työuransa hän teki Kansaneläkelaitoksessa. Lahja ja Sulo Kivisellä oli kolme poikaa, joista tunnettuja ovat yhteiskuntatieteilijä ja kirjailija Markku Kivinen ja näyttelijä Mikko Kivinen.
Robert de Boron
Robert de Boron (myös Robert de Borron) oli 1100- ja 1200-luvun vaihteessa elänyt ranskalainen runoilija, joka oli kotoisin Boronin kylästä Dellen alueella. Robert de Boron tunnetaan parhaiten runoelmistaan Joseph d’Arimathie, Merlin ja Perceval. Trilogia kertoo Graalin maljan varhaisen historian ja linkittää sen kuningas Arthurin tarustoon. Legendat yhdistää Merlinin profeetallinen hahmo, joka tuntee menneen ja tulevan.
Djougoun
Djougoun on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 165 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 8 400 ja kylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).
Djougounin kunta rajoittuu idässä Kitan piirin Guémoukouraban ja Didenkon, etelässä Kourouninkoton, lännessä Séféto Ouestin ja Séféto Nordin ja pohjoisessa Diéman piirin Lambidoun kuntiin. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on soninkeja, fulbeja, bambaroita ja kakoloja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.
Djougounista on sadekaudella kulkukelvoton yhteys Kourouninkotoon. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Rullakko
pienoiskuva|Erilaisia rullakoita. Rullakot ovat pyörillä varustettuja tavarankuljettamiseen tarkoitettuja kuljetusyksiköitä, joita käytetään monipuolisesti logistiikan erilaisissa tarpeissa.
Rullakot ovat käteviä tavaroiden siirrossa, kuljetuksessa ja varastoinnissa. Rullakkomalleja löytyy useita erilaisia, ja yleisimmät lisävarusteet niihin ovat välitasot ja kumivyöt.
Kurt Mattson
Kurt ”Kurre” Mattson (26. toukokuuta 1937 – syyskuu 2008) oli ruotsalainen rumpali. Hän soitti 1960-luvun alkupuoliskolla Jan Rohde & The Adventurers -yhtyeessä, kunnes liittyi suomalaiseen Danny & The Islandersiin keväällä 1964. Yhtye kuitenkin hajosi jo saman vuoden syksyllä, kun laulusolisti Danny lähti armeijaan. Tämän jälkeen Mattson soitti muun muassa Jormas-yhtyeessä, mutta palasi jälleen Dannyn yhteistyökumppaniksi vuonna 1967. Mattson oli vasenkätinen, mutta soitti rumpuja oikeakätisesti.
Mattson asui pitkään Suomessa ja meni naimisiin suomalaisen naisen kanssa. Hän lopetti rumpujen soittamisen saatuaan sydäninfarktin, muutti takaisin Ruotsiin ja vaihtoi ammattia. Viimeiseksi yhteistyöksi Dannyn kanssa jäi vierailu Danny-show’n 30-vuotisjuhlakonsertissa Helsingin Kulttuuritalolla syksyllä 1996. Mattson kuoli keuhkosyöpään syyskuun 2008 puolivälin jälkeen.
Dannyn mukaan Mattsonia pidettiin 1960-luvun parhaana ruotsalaisena rock and roll -rumpalina. Mattsonin kanssa Islandersissa ja Jormaksessa soittanut Pepe Willberg on kuvannut hänen soittoaan hyvin määrätietoiseksi, rajuksi ja aggressiiviseksi. Willbergin mukaan Mattsonin soitto aiheutti hänessä fyysisen tunteen siitä, kuinka joku olisi nostanut häntä ilmaan.
Rauhanturvaaminen
thumb|500px|YK:n itse johtamat rauhanturvaoperaatiot. Tummansininen = nykyiset, vaaleansininen = entiset.
Rauhanturvaaminen on tapa, jolla yritetään auttaa valtioita ja muita kiistanalaisia osapuolia luomaan olosuhteet pysyvälle rauhalle. Yleensä termillä viitataan YK:n rauhanturvajoukkoihin, joiden mandaatti perustuu YK:n peruskirjan lukuihin VI (riitojen rauhanomainen selvittely: artiklat 33–38 ) tai VII (aktiiviset toimenpiteet rauhaa ja turvallisuutta uhkaavissa tilanteissa: artiklat 39–51. )
Operaatiotyypit
thumb|250px|YK:n joukkoja [[Eritreassa tarkkailemassa Etiopian–Eritrean rajaa.]] thumb|250px|[[Australialaisia rauhanturvaajia Itä-Timorissa vuonna 2002.]]
YK:n rauhanturvaoperaatiot jakautuvat kolmeen tyyppiin niissä käytettävän voiman mukaan
Sotilastarkkailijaoperaatiot soveltuvat erittäin hyvin perinteisten asevoimien välisten kriisien jälkiselvittelyyn. Tämäntyyppisessä operaatiossa kriisialueelle lähetetään muutamista kymmenistä upseereista koostuva joukko, jonka tehtävänä on pienin partioin ja tarkkailuasemin valvoa, että osapuolet noudattavat tulitaukoa. Mahdolliset tulitaukoloukkaukset raportoidaan YK:n päämajaan New Yorkiin. Vaikka sotilastarkkailijoilla ei ole mitään keinoja ehkäistä vihollisuuksien puhkeamista, jos tähän on poliittista halua, tahattomat tai yksittäisten henkilöiden aiheuttamat loukkaukset kyetään tehokkaasti selvittämään rauhanomaisesti. Samalla molemmat osapuolet voivat luottaa siihen, ettei vastustaja voi suorittaa merkittäviä sotilaallisia toimenpiteitä salassa. Sotilastarkkailijoiden upseeritausta mahdollistaa järkevän sotilaallisen tilannearvioinnin ja antaa tarkkailijoille kyvyn arvioida, miten merkittäviä erilaiset tapahtumat alueella ovat. Samalla sotilastausta ja -arvo helpottavat vuorovaikutusta kriisin osapuolten sotavoimien kanssa.
Perinteisessä rauhanturvaoperaatiossa YK:n tunnuksin toimivia joukkoja lähetetään kahden aselepoon päätyneen osapuolen joukkojen väliselle puskurivyöhykkeelle varmistamaan tulitauon pitävyys. Joukot on yleensä varustettu kevyellä aseistuksella ja mahdollisesti panssaroiduilla ajoneuvoilla. Joukkojen tehtävänä on partioinnilla ja vartiopisteiden miehittämisellä valvoa aselepoehtojen noudattamista ja estää tahattomat tai yksittäisten toimijoiden suorittamat tulitaukorikkomukset. Joukot eivät kuitenkaan kykene tekemään vastarintaa, jos jompikumpi osapuoli päättää aloittaa sotatoimet. Operaatioon voi lisäksi kuulua sotilastarkkailijoita, jotka on sijoitettu joko rauhanturvajoukon varsinaiselle toimialueelle tai rauhallisemmalle sivusuunnalle. Nykyään perinteisen kaltaisia operaatioita on toteutettu myös sisällissodasta kärsivissä tai sen uhkaamissa maissa.
Perinteisessä rauhanturvaamisessa rauhanturvajoukko toimii YK:n alaisuudessa ja sen komentaja vastaa toimistaan YK:n pääsihteerille. Kotimaalla ei ole oikeutta käyttää joukkoa tiedusteluun tai muuhun mandaatin ulkopuoliseen toimintaan, vaikka se yleensä vastaakin osastonsa huollosta. Operaatioon osallistuvat joukot käyttävät yleensä YK:n sinistä barettia/kypärää sekä valkoisiksi maalattuja ajoneuvoja suurikokoisin UN-tunnuksin.
Muissa operaatioissa, jotka ovat yleistyneet Bosnian sodan jälkeen, YK antaa paikalliselle toimijalle (Nato, EU, ETYJ, Afrikan unioni, Australia) valtuudet sijoittaa joukkoja erottamaan taistelevat osapuolet tai tukemaan paikallista hallintoa. Joukot ovat asettajaorganisaation tai -valtion suorassa käskyvallassa ja niiden valmius voimankäyttöön on melko suuri. Tyypillisesti ne kykenevät vastatoimiin, mikäli jokin osapuoli yrittää aloittaa sotatoimet uudelleen. Aseistus voi sisältää raskasta kalustoa. Myös ilmavoimien tuki on mahdollista. Yleensä YK käynnistää siviilioperaation tämäntyyppisen operaation rinnalle.
Suomalaiset rauhanturvaajat
thumb|right|250px|Suomalaisten kriisinhallintajoukkojen sekä kv. valmiusjoukon [[barettimerkki.]] thumb|250px|Suomalaisia sotilaita osallistui [[EUFOR RD Congo-operaatioon vuonna 2006.]] Suomalaisia on ollut rauhanturvaamistehtävissä vuodesta 1956 38 000 ja tehtävälähtöjä on ollut 47 000 kolmessakymmenessä operaatiossa.