cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nani Roma
Ensimmäinen Dakar-ralli (1996)
Roma jatkoi KTM:llä myös 1999 Dakar-rallissa, jossa hän aloitti jälleen vakuuttavasti ajaen ensimmäisellä erikoiskokeella kolmanneksi. Hän siirtyi rallin johtoon ajettuaan toisella erikoiskokeella toiseksi ja piti johtonsa myös kolmannella erikoiskokeella voitettuaan sen. Roma kuitenkin keskeytti neljännen kerran peräkkäin Dakar-rallin. Hän ajoi menestyneemmin neljä muuta erämaarallia voittaen International Six Days Enduron, Baja Aragónin ja Baja Italian, kun taas sijoittui toiseksi Egyptin ja Dubain erämaaralleissa.
Uudelle vuosituhannelle tultaessa Roma ajoi ensimmäistä kertaa maaliin vuoden 2000 Dakar-rallissa ollen seitsemästoista. Hän voitti neljä erikoiskoetta, kolmannen, neljännen, kahdennentoista ja viimeisen kolmannentoista. Roma johti rallia toisesta erikoiskokeesta lähtien aina yhdeksänteen saakka, kunnes hän putosi tämän jälkeen kauas kärjestä moottoririkon vuoksi. Roma ajoi myös kolmanneksi International Six Days Endurossa.
Paluu KTM:lle ja Dakar-rallin voitto (2002–2004)
Lopulta vuoden 2004 Dakar-rallissa Roma otti ensimmäisen Dakar voiton Repsol KTM:llä, jossa hänen tallikaverinaan olivat Marc Coma ja Isidre Esteve. Hän voitti kaksi erikoiskoetta kuudennen ja kahdeksannen. Roma aloitti rallin kolmantena, mutta putosi hyvin pian pois kärjen vauhdista. Sitä vastoin hänen tallikaveri Esteve johti rallia kuuden erikoiskokeen jälkeen. Roma onnistui nousemaan toiseksi viidenneellä erikoiskokeella ja säilytti paikkansa myös seitsemännellä erikoiskokeella. Lopulta kahdeksannella erikoiskokeella Roma siirtyi ensimmäistä kertaa johtoon ja piti asemansa rallin loppuun saakka. Hän voitti 12 minuutin erolla toiseksi tulleeseen Richard Sainctiin. Roma ajoi vielä Sardinian rallissa toiseksi, kunnes päätti siirtyä kilpailemaan erämaarallissa autoilla.
Mitsubishi Ralliart (2005–2009)
thumb|oikea|Roma voitti Baja Aragónin 2009. Vuoden 2004 Dakar-rallin voiton jälkeen Roma ilmoitti tehneensä sopimuksen Mitsubishin kanssa ja ajavansa jatkossa erämaarallia autoilla. Hän sai kartturikseen Henri Magnen ja tallikaverikseen muun muassa Stéphane Peterhanselin, jota vastaan hän ajoi Dakarissa enduroluokassa. Roma sijoittui rallissa kuudenneksi, kun tallikaverit Peterhansel ja Luc Alphand ottivat kaksoisvoiton. Roma jäi kärjestä runsaat yhdeksän tuntia. Hän ajoi Dakarin jälkeen Baja Aragónin voittoon, kun taas Patagonia-Atacaman ja Marokon ralleissa hän sijoittui neljänneksi.
Roma ajoi menestyksekkäämmin 2006 Dakar-rallissa ja oli Mitsubishi Pajerolla kolmas. Hän nousi kärkitaisteluun toisella erikoiskokeella, jossa hän tuli kolmanneksi, ja lopulta ykköseksi kolmannella erikoiskokeella. Hän putosi tämän jälkeen pois kärkikolmikosta ja nousi kymmenennellä erikoiskokeella neljänneksi. Hän palasi takaisin kolmanneksi viimeisellä erikoiskokeella, kun hänen tallikaveri Luc Alphand voitti. Roma ajoi vielä Dakarin jälkeen Baja Aragónin voittoon Mitsubishillä.
Roman seuraava Dakar-ralli vuonna 2007 ei mennyt yhtä hyvin. Hän ajoi parhaimmillaan toisella erikoiskokeella toiseksi nopeimman ajan heti Carlos Sainzin jälkeen mutta jäi kauas kärjestä ja oli lopulta kolmastoista. Hän ajoi menestyksekkäämmin Dakarin jälkeen ja tuli toiseksi Transiberico rallissa ja vuosittaisessa Baja Aragónissa.
Dakar-ralli 2008 jouduttiin perumaan turvallisuussyistä, kun Mauritaniassa sattui ammuskeluvälikohtaus turisteja kohtaan. Roma ei ollut mukana Keski-Euroopan rallissa vaan ajoi pelkästään Baja Aragónin, jossa hän sijoittui toiseksi.
Vuoden 2009 Dakar-ralli saatiin ajettua turvallisemmin, jossa Roma ajoi kymmenenneksi. Hän ei kyennyt ajamaan kertaakaan kärkikolmikkoon ja voitti yhden erikoiskokeen, joka tapahtui toiseksi viimeisellä erikoiskokeella. Roma oli lisäksi ainut maaliin ajanut Mitsubishi. Sen sijaan Roma onnistui voittamaan BMW:llä ja toista kertaa autolla Baja Aragónin.
X-raid ja Nissan (2010–2011)
Roma siirtyi X-raid talliin yhdessä Peterhanselin kanssa, joka ajatti BMW X3 CC autoja. Talli oli sitä ennen onnistunut menestymään erämaarallin maailmanmestaruussarjassa. Roma aloitti vuoden 2010 Dakar-rallin vahvasti ajamalla ensimmäisen erikoiskokeen jälkeen kärkeen, mutta joutui keskeyttämään rallin jo kolmannella erikoiskokeella. Sitä vastoin hänen tallikaveri Peterhansel ajoi lopulta neljänneksi.
Vuoden 2011 Dakar-rallia varten Roma teki sopimuksen Nissanin kanssa. Ralli meni vielä heikommin, kun Roma ei kyennyt ajamaan ollenkaan kärkivauhtia ja keskeytti toista kertaa peräkkäin Dakarin tällä kertaa etutasauspyörästön vuoksi. Hän ajoi ennen keskeytystään kahdeksannelle erikoiskokeelle kokonaissijalle 12.
Paluu X-raidille ja Dakar-rallin voitto (2012–2016)
Roma ajoi 2013 Dakar-rallissa neljänneksi, onnistuen voittamaan neljä erikoiskoetta, viidennen, yhdeksännen, kahdennentoista ja viimeisen eli neljännentoista. Roma ei kyennyt kuitenkaan rallin aikana nousemaan, kuin kerran kolmanneksi kahdennellatoista erikoiskokeella. Roma voitti vielä samana vuonna Baja Aragónin kolmatta kertaa autolla ja ensimmäistä kertaa kahdella eri merkillä.
Voiton jälkeen Roma ajoi vielä kaksi Dakar-rallia Minillä, joista 2015 ralli puolustavana mestarina päättyi keskeytykseen. Hän koki teknisiä ongelmia jo ensimmäisellä erikoiskokeella ja Roman auto jouduttiin hinaamaan. Hän ajoi neljännellä erikoiskokeella toiseksi nopeimman ajan ja kuudennella erikoiskokeella kolmanneksi nopeimman ajan. Roma onnistui voittamaan ainoan erikoiskokeensa yhdeksännellä, jonka jälkeen hänen ralli päättyi keskeytykseen. Seuraavan vuoden Dakar-rallissa 2016 Roma ajoi kuudenneksi. Hän koki pienoisia ongelmia toisella erikoiskokeella jäätyään mutaan, joka vei useita minuutteja pois kärjestä.
Toinen paluu X-raidille (2018–2019)
Roma palasi X-raidille, jossa hän ajoi uutta Mini John Cooper Rally autoa, joka korvasi Mini All4 Racingin. Roman 2018 Dakar-ralli jäi lyhyeksi keskeytettyään kolmannella erikoiskokeella ulkoajon myötä. Hän kärsi pää- ja niskavammoja, jotka pakottivat Roman keskeyttämään.
Sen sijaan 2019 Dakar-rallissa Roma taisteli voitosta. Hän nousi kolmanneksi jo toisella erikoiskokeella, jonka hän piti seitsemänteen erikoiskokeeseen saakka pudoten kahdesti vain kärkikolmikon ulkopuolelle. Roma nousi kahdeksannella erikoiskokeella toiseksi, jonka hän piti aina viimeiseen erikoiskokeeseen saakka. Roma hävisi lopulta Dakarin voittajalle Nasser Al-Attiyahille 46 minuuttia. Heinäkuussa Roma ajoi toiseksi Baja Aragónissa häviten rallin voittajalle tallikaverilleen Orlando Terranovalle vain neljä minuuttia.
Borgward Rally Team (2020–)
Syyskuussa 2019 Roma allekirjoitti sopimuksen Borgwardin kanssa, jolla hänen on tarkoitus ajaa Saudi-Arabiaan siirtynyttä vuoden 2020 Dakar-rallia. Roma ajoi uudella autolla sijalle 27 ja koki useita ongelmia rallin aikana, kuten vaihdelaatikon hajoamisen. Hän ajoi parhaimmillaan rallin alussa sijalla kolmetoista.
Parthemius
Parthemius tai Parthenius (k. 548) oli frankkien kuninkaan Teodebert I:n hallituskaudella Austrasian major domus eli käskynhaltija. Parthemius oli epäsuosittu, koska hän vaati lahjuksia. Teodebertin kuoltua häntä alettiin vainota. Parthemius pakeni erääseen kirkkoon, mutta kaupunkilaiset löysivät hänet ja kivittivät kuoliaaksi.
Parthemius oli keisari Avituksen ja Limogesin piispan Ruriciuksen lapsenlapsi. Hänen oppilaansa oli major domus Gogo, joka ylistää häntä epistolae Austrasicaessa.
Caleb Followill
Caleb Followill
Kanavanippu D
Kanavanippu D on Digitan maksullinen DVB-T2-verkko mobiili-tv- ja HDTV-lähetysten kaupalliseen käyttöön. 1. joulukuuta 2006 avatun kanavanipun peittoalue kattoi aluksi pääkaupunkiseudun sekä Tampereen, Turun ja Oulun kaupungit lähiseutuineen, eli noin 40% koko Suomen väestöstä. Sittemmin peittoalue on kasvanut kattaen noin 85% väestöstä 2/2014.
Nokia aikoinaan ajoi DVB-H:ta mobiililaitteiden standardiksi. Vähäisen laitemäärän ja käytön vuoksi tekniikasta kuitenkin vähitellen luovuttiin, Suomessa yhtenä viimeisistä. Syyskuussa 2011 valtioneuvosto antoi Digitalle luvan luopua DVB-H-lähetyksistä. Kanavanippu on kuitenkin tarkoitus pitää mobiilikäytössä DVB-T2-tekniikalla. Digita sulki DVB-H-mobiili-tv-verkon kokonaan 5.3.2012. Digita käynnisti uudelleen Kanavanippu D:n 2.4.2012.
Kanavanipun kanavat
Televisiokanavat
Hisham Kandil
Hisham Kandil (s. 1962) on egyptiläinen poliitikko, joka oli Egyptin pääministeri vuodesta 2012 vuoteen 2013. Hänet nimitti tehtävään Mohammed Mursi.
Akvaviitti (kirja)
Akvaviitti (Norrlands akvavit) on ruotsalaisen kirjailijan Torgny Lindgrenin proosateos, joka ilmestyi vuonna 2007. Sen kustansi Norstedt. Teoksen suomennos ilmestyi 2009. Sen suomensi Liisa Ryömä ja kustansi Tammi.
Teoksen päähenkilö on saarnamies Olof Helmersson, joka palaa kotiseudulleen Västerbotteniin 50 vuoden jälkeen. Hän palaa kertomaan, että Jumalaa ei olekaan, niille jotka on aikoinaan käännyttänyt, ja pyytämään anteeksi. "Kaikki sukupolveni ihmiset ovat menettäneet uskonsa siihen, mihin aikoinaan uskoivatkin", perustelee Lindgren.
Nybron kunta
thumb|262px|Nybron kunnan alueella sijainneet pitäjät.
Nybron kunta on Kalmarin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Smålandiin. Kunnan keskustaajama on Nybro.
Kunnan maapinta-ala on 1 171,72 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 20 284 henkeä (31.12.2021).
Nybro on osa Glasriket-nimistä lasiteollisuudesta tunnettua seutua Kronobergin läänin ja Kalmarin läänin välisellä raja-alueella.
Vuonna 2007 kunnassa oli 48,88 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 4,2 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Nybro oli alun perin Madesjön maalaiskunnassa sijainnut epäitsenäinen kauppala (ruots. municipalköping). Vuonna 1879 se erotettiin Nybron kauppalaksi. Vuonna 1897 Madesjöstä erotettiin vielä Örsjön maalaiskunta. Nybron kauppala muutettiin Nybron kaupungiksi vuonna 1932.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Näistä Hälleberga kuului tuolloin Kronobergin lääniin. Nybron kaupunkiin uudistus ei vaikuttanut. Kuntaliitos Nybron kuntablokissa toteutettiin jo vuonna 1969, jolloin Alsterbro, Hälleberga ja Madesjö sekä Oskarin seurakunta Mortorpin kunnasta ja Sankt Sigfridin seurakunta Ljungbyholmin kunnasta yhdistettiin Nybron kaupunkiin. Vuonna 1971 kaupunki muutettiin Nybron kunnaksi, kun Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon.
Pelota kesäolympialaisissa 1900
Vuoden 1900 kesäolympialaisten pelota järjestettiin 14. kesäkuuta 1900 Pariisissa. Tämä oli ensimmäinen ja samalla viimeinen kerta kun pelota oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Ainoastaan kaksi joukkuetta osallistui lajiin, jolloin pelattiin vain yksi ottelu. Pisteet ovat tuntemattomat.
Nybron kunta
Vaakuna
Nykyinen vaakuna on entisen Nybron kaupungin vaakuna. Myös Madesjön maalaiskunnalla oli oma vaakuna.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 179 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 3,9 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 186 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 168 966 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 79 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Taajamat
Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 77,5 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 429 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista Madesjö on sittemmin kasvanut yhteen Nybron taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Nybron kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Nybron kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Ojakkalan Visa
Ojakkalan Visa on Vihdissä, Ojakkalan kylän alueella toimiva urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1967, kun kylän urheiluaktiivit halusivat irrottaa Kalevan Viestin Ojakkalan alajaoston omaksi, itsenäiseksi seurakseen. Visan alkuperäisiksi lajeiksi valiintuivat hiihto, yleisurheilu ja palloilu. Nykyisin seura toimii Vihdin Viestin alaisuudessa ja sen lajeina ovat hiihto, yleisurheilu, kuntoliikunta, lentopallo, tennis ja pesäpallo. Lentopallossa seuran miesten edustusjoukkue pelaa 4-sarjassa.
Aiheesta muualla
Seuran kotisivut
Maskinongé (Québec)
Maskinongé on kunta Mauricien hallinnollisella alueella Quebecin provinssissa, Kanadassa.
Pelota kesäolympialaisissa 1924
Vuonna 1924 kesäolympialaisissa pelota järjestettiin näytöslajina Boulogne-Billancourtssa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun pelota oli mukana olympialaisten ohjelmassa näytöslajina. Ainoastaan espanjalaisia ja ranskalaisia osallistui pelotaan. Laji oli ainoastaan miehille.
Tapahtumat
Eskupilota
Paleta
Zesta punta
Vincent Enyeama
Vincent Enyeama (s. 29. elokuuta 1982 Kaduna) on nigerialainen jalkapallomaalivahti, joka edusti pitkään Ranskan liigassa pelaavaa Lille OSC:tä ja pelasi myös muun muassa Israelissa. Enyeama pelasi Nigerian maajoukkueessa 19-vuotiaana MM-kisoissa 2002 alkulohko-ottelun Englantia vastaan ja MM-kisoissa 2010 kaikki Nigerian kolme ottelua.
Enyeama teki ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa 5. syyskuuta 2010 pelatussa Afrikan kisojen karsintaottelussa Madagaskaria vastaan.
Orlando Romero Cabrera
Orlando Romero Cabrera (s. 21. joulukuuta 1933) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Montevideon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Gubalianan titulaaripiispaksi 26. toukokuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Gottardi Cristelli, jota avustivat Raúl Horacio Scarrone Carrero ja Pablo Jaime Galimberti di Vietri.
Romero Cabrera sai 25. lokakuuta 1994 nimityksen Canelonesin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. helmikuuta 2010.
Marie-Anne Gaboury
thumb|250px|Marie-Anne ja [[Jean-Baptiste Lagimodière tapaavat ensimmäistä kertaa First Nations -kansaa, piirros vuodelta 1807.]] Marie-Anne Lagimodière, o.s. Gaboury (2. elokuuta 1780 - 14. joulukuuta 1875) oli syntyjään kanadanranskalainen ja Louis Rielin isoäiti. Hän oli myös ensimmäinen naispuolinen eurooppalaissiirtolaisten jälkeläinen, joka muutti nykyisin läntisenä Kanadana tunnetulle alueelle.
Nuoruusvuodet
Marie-Anne syntyi Québecin provinssissa sijaitsevassa Maskinongén kylässä, joka sijaitsee lähellä nykyistä Trois-Rivièresin kaupunkia. 21. huhtikuuta 1806 hän meni naimisiin Saint-Oursista kotoisin olevan Jean-Baptiste Lagimodièren kanssa, Jean-Baptiste toimi turkiskauppiaana (Coureur des bois) Hudson's Bay Companylle rupertinmaan alueella.
Matka länteen
Vastoin perinteitä Marie-Anne matkusti puolisonsa mukana länteen hänen turkiskauppamatkallaan. Heidän ensimmäinen etappinsa oli Assiniboinejoen ja Redjoen yhtymäkohdan läheisyydessä sijaitseva métis-intiaanien asuinpaikka, johon myöhemmin rakennettiin Red River Colony ja jossa sijaitsee nykypäivänä Winnipegin kaupunki. Pariskunta vietti ensimmäisen talvensa métis-kylässä lähellä Pembinan kylää (nykyisessä Pohjois-Dakotassa), jossa 6. tammikuuta 1807 syntyi ensimmäinen heidän seitsemästä lapsestaan.
Kevään saavuttua perhe matkusti Saskatchewanjoen laaksoon, alueelle joka sijoittuu nykyisen Saskatchewanin provinssin pohjoisosaan. He asuivat paikalla vuoteen 1811 saakka ja viettivät puolinomadielämäntapaa muiden kanadanranskalaisten turkismetsästäjien ja heidän intiaanivaimojensa kanssa. Marie-Anne osallistui miehensä biisonin ja turkismetsästysmatkoihin, usein matkustaen aina nykypäivän Albertan provinssiin saakka. Aikalaiset kertovat hänen elämänsä olleen täynnä seikkailuja, heidän toinen lapsensa syntyi keskellä preeriaa hänen hevosensa pillastuttua, ja eräällä metsästysmatkalla heidän matkakumppaninsa kimppuun hyökkäsi karhu jonka Marie-Anne ampui.
Metsästysmatkallaan nykyisen Albertan provinssin alueella perhe joutui Tsuu T'ina-intiaanien vangiksi yhteistyöstään cree-intiaanien kanssa. He onnistuivat hevosillaan pakenemaan vangitsijoitaan, ja intiaanit ajoivat heitä takaa viisi vuorokautta kunnes he saavuttivat Fort des Prairie -linnoituksen (tunnetaan myös nimellä Fort Augustus joka on osa Fort Edmontonia) lähellä nykyistä Edmontonin kaupunkia.
Ennen avioliittoaan Jean-Baptistella oli ollut suhde ( / ) intiaaninaiseen joka oli synnyttänyt hänelle lapsen. Marie-Anne oli suvaitsevainen aikaisemmasta suhteesta ja hyväksyi lapsen kasvattamisen samassa perheessä, vaikka lapsen äiti oli erittäin mustasukkainen ja uhkasi myrkyttää hänet. Marie-Annen suhteet intiaaniväestöön olivat hyvät ja sai osakseen suurta uteliaisuutta matkoillaan heidän keskuudessa. Hän oli ensimmäinen heidän näkemänsä valkoihoinen nainen ja jotkut jopa luulivat hänen omaavan yliluonnollisia kykyjä.
Paluu Redjoelle
Saatuaan uutisen Lordi Selkirkin aikeista perustaa uusi siirtokunta Redjoelle, he matkustivat alueelle ja osallistuivat Red River Colonyn perustamiseen keväällä 1812. Asutuskeskuksen alkuvaiheissa Hudson's Bay Companyn ja North West Companyn väliset kiistat johtivat lopulta Seven Oaksin taisteluun 1816. Lagimodièren perhe onnistui pitäytymään erossa väkivaltaisuuksista taistelun aikana mutta Hudson's Bay Companyn edustaja Colin Robertson pyysi Jean-Baptistea viemään uutisen tapahtumasta lordi Selkirkille. Hän matkusti kaikkiaan 2 900 kilometriä hevosella ja jalan viedäkseen uutiset perille. Nor'Westersien otettua haltuunsa Fort Douglasin ja karkotettuaan asukkaat Marie-Anne joutui etsimään suojaa paikallisten intiaanien keskuudesta. Jean-Baptisten palattua matkalta idästä Nor'Westersit vangitsivat hänet, ja hänet siirrettiin Fort Williamin vankilaan, jossa hän oli vangittuna elokuuhun 1816 saakka. Lagimodièret tapasivat toisensa vasta syyskuussa 1816 vihamielisyyksien laannuttua.
Tunnustuksena avustaan lordi Selkirk lahjoitti Jean-Baptistelle maa-alueen Redjoen lähettyviltä jonne perhe asettui useiksi vuosiksi. Heille syntyi kuusi lasta lisää, mukaan lukien vuonna 1822 syntynyt Julie Lagimodière, josta tuli Louis Rielin äiti. Kuollessaan 1875 Marie-Anne oli 95-vuotias ja hän näki Manitoban provinssin perustamisen ja liittymisen Kanadan liittovaltioon johtuen Louis Rielin toimista Red Riverin kapinan aikana 1869-1870. Hänen mukaansa on nimetty École Marie-Anne-Gabouryn peruskoulu St. Vitalin kaupunginosassa Winnipegissä.
Hojas Blues Band
Hojas Blues Band on suomalainen bluesyhtye, joka aloitti toimintansa nimellä Hojas.
Minna Forss
Minna Forss (os. Rancken, 27. joulukuuta 1848 Mietoinen – 29. heinäkuuta 1931 Helsinki ) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja toimittaja.
Minna Rancken syntyi Mietoisten pastorin Engelbrekt Ranckenin perheeseen. Hän kävi Turun ruotsalaisen tyttökoulun ja opiskeli vuonna 1871 avatussa Tammisaaren seminaarissa. Valmistuttuaan opettajaksi vuonna 1875 Rancken työskenteli Lohjan kansakoulussa ja siirtyi seuraavana vuonna Uudenkaarlepyyn seminaarin normaalikouluun. Hän meni naimisiin kansakoulunopettaja Mathias Forssin kanssa vuonna 1880 ja työskenteli sen jälkeen opettajana Porvoossa ja vuosina 1889–1916 Helsingissä. Minna Forss oli yksi Suomen ensimmäisistä naispuolisista ruotsinkielisistä kansakoulunopettajista ja jatkoi työtään ajalleen harvinaisesti myös perheen perustamisen jälkeen.
Koulutyönsä ohella Minna Forss toimitti miehensä kanssa Veckobladet-lehteä. Mathias Forssin kuoltua vuonna 1903 hän vastasi lehdestä yksin. Naispuolisena päätoimittajana Forssilla oli vain muutamia edeltäjiä kuten Savonlinnan Maria Ramstedt ja Isänmaan Ystävän Tekla Hultin.
Intianvihertikka
Intianvihertikka (Picus xanthopygaeus) on eteläaasialainen tikka. Sen elinympäristö ulottuu Himalajan rinteiltä Intiaan, Sri Lankaan, eteläiseen Kiinaan ja Indokiinaan. Lajin holotyypin kuvailivat John Edward Gray ja George Robert Gray Himalajalta ja Intian keskiosista 1846.
Saint-Ours (Québec)
Saint-Ours on kaupunki Kanadan Québecin provinssissa, Montérégien hallinnollisella alueella Pierre-De Saurelin piirikunnassa (municipalité régionale de comté). Kaupungissa on arviolta 1 690 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 59,39 neliökilometriä.
Japaninvihertikka
Japaninvihertikka (Picus awokera) on Japanin kotoperäinen tikka. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Honshusta 1836.
Suksunin piiri
thumb|175px|Suksunin piiri Permin aluepiirin kartalla. Suksunin piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 1 977 neliökilometriä. Asukkaita on 20 800 henkeä (vuonna 2009).
Suksunin piiri sijaitsee Permin aluepiirin kaakkoisosassa. Etelässä se rajoittuu Oktjabrskin, lännessä Ordan, luoteessa Kungurin ja pohjoisessa Kišertin piireihin sekä idässä ja kaakossa Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat kivennäisvedet, parantavat mudat, kupari, turve, tiilisavi ja travertiini. Suurin joki on Sylva
Piiriin kuuluu Suksunin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä neljä maalaiskuntaa: Kiselevo, Kljutši, Pojedugi ja Tis. Hallinnollinen keskus on Suksun. Asutuskeskuksia on yhteensä 63.
Asukkaista 83,4 % on venäläisiä, 8 % tataareja ja 6,9 % mareja. Marit ovat muuttaneet seudulle 1500–1700-luvuilla Volgan keskijuoksulta ja nykyisen Baškortostanin alueelta. Kaupunkiväestön osuus on 40,0 %.
Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen maantie. Suksunissa on kone- ja laite- sekä elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon, viljan ja perunan tuotantoon.
Piirissä toimii ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, teatteri ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Novaja žizn (”Uusi elämä”). Vuonna 1996 perustettiin marien kansallinen kulttuurikeskus Sulii (”Sylva”).
Seppo Jolkkonen
Seppo Jolkkonen (s. 14. joulukuuta 1946) on suomalainen jääpalloilija, jääpallovalmentaja ja toimittaja. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Hänen edustamansa seurat olivat Veitsiluodon Vastus, Oulun Luistinseura, Porvoon Akilles ja porvoolainen Sakta Farten. Mainetta Seppo Jolkkonen saavutti jääpallomaalivahdin roolissaan, josta voi mainita WP-35:n sivuilla annettu kommentti: ”Vastuksen hurjaheittoinen torjuja, jota myös OLS ja maajoukkue hyödynsivät”.
Vuonna 1962 15-vuotiaana Veitsiluodon Vastuksessa aloittamallaan jääpallouralla Seppo Jolkkonen on saavuttanut pelaajana seitsemän SM-kultaa, joista neljä Vastuksessa (1969, 1972, 1973 ja 1974) ja kolme OLS:ssa (1975, 1976 ja 1977). Hän oli OLS:n Maailman cupin Ruotsin Ljusdahlissa vuonna 1976 voittaneessa joukkueessa. MM-kisoissa hän saavutti yhden hopean ja viisi pronssia. MM-kisojen all stars -joukkueeseen hänet valittiin 1971. Jääpallomaaotteluita pelaajauralla Seppo Jolkkoselle kertyi kaikkiaan 56.
Pelaajauransa Jolkkonen päätti Porvoossa, jossa hän edusti ensin Akillesta vuodesta 1977 sitten Sakta Fartenia vuoteen 1981. Pelaajauran jälkeen hän siirtyi valmentajaksi. Nuorten maajoukkueen valmentajana toimi vuosina 1981–1983, A-maajoukkueen valmentajana 1983–1989 ja 1993–1995. Valmentajan roolissa hän saavutti kaksi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia. Sen jälkeen hän toimi vielä vuonna 2004 Suomen naisten MM-joukkueen valmentajana. Porvoon Akilleksen mestaruussarjajoukkueen valmentajana hän oli vuosina 1981–1983, 1988–1989 sekä loppukauden 1993–1994. Vuoden jääpallovalmentajaksi hänet valittiin vuosina 1984, 1987 ja 1989.
Siviiliurallaan hän työskenteli Kemissä Veitsiluoto Oy:n palveluksessa, Oulussa Pohjolan Kaapeli Oy:n palveluksessa ja siirryttyään Porvooseen toimittajana Uusimaa-lehdessä.
Erityisesti jääpalloon erikoistuneena selostajana Seppo Jolkkonen on ollut mukana televisioitujen MM-kisojen otteluiden ja jääpallon bandyliigan loppuotteluiden selostajana.
Muina lajeina Seppo Jolkkosella ovat olleet uransa alkuvaiheessa Kemissä jääpallon rinnalla pesäpallo ja myöhemmin golf.
Signal Hill (Kapkaupunki)
pienoiskuva|Signal Hill Lion's Headilta nähtynä. Signal Hill tai Lion’s Rump on tasahuippuinen vuori Etelä-Afrikan Kapkaupungin keskustan länsipuolella. Se on 350 metriä korkea. Signal Hillin viereiset vuoret ovat Lion’s Head ja Pöytävuori.
Vuori on saanut nimen ”Signaalivuori” siitä, että sieltä annettiin lippuviestein säätilavaroituksia ja ankkurointiohjeita merellä kulkeville aluksille. Signal Hilliltä on myös annettu aikamerkki päivittäin kello 12 ampumalla tykillä, jotta laivat voivat tarkistaa laivakellonsa. Tykillä varoitettiin aikoinaan myös laivoja törmäysten varalta. Nykyään tykki laukaistaan joka päivä kello 12. Vuori on turistien suosima näköalojensa ansiosta.
Vuoren huipulle kulkee tie. Vuorella on monien islamilaisten lähetystyöntekijöiden ja uskonnollisten johtajien hautoja. Suurin niistä, valkoinen neliömäinen rakennus ja sen vihreä kupoli, rakennettiin sheikki Mohamed Hassen Ghaibien hautamuistomerkiksi. Se on valtakunnallisesti merkittävä muistomerkki. .
Vern Fleming
Vern Fleming (s. 4. helmikuuta 1962 New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi pelintelijänä NBA:ssa 12 kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Fleming pelasi yliopistosarjoissa Georgian yliopiston joukkueessa. Indiana Pacers varasi hänet NBA:han 18. varausvuorolla vuoden 1984 varaustilaisuudessa.
Fleming edusti NBA:ssa vuosina 1984–1995 Indiana Pacersia ja sen jälkeen vielä yhden kauden ajan New Jersey Netsia. Hän pelasi kaikkiaan 893 runkosarjaottelua ja seitsemänä kautena yhteensä 37 pudotuspeliä. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 11,3 pistettä, antoi 4,8 koriin johtanutta syöttöä ja otti 3,4 levypalloa, ja pudotuspeleissä vastaavat tilastolukemat olivat 7,7 pistettä, 3,1 syöttöä ja 2,3 levypalloa.
Kauden 1996–1997 Fleming pelasi vielä Ranskassa CSP Limogesin joukkueessa.
Fleming voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984. Hän teki alkulohkossa 15 pistettä Ranskaa ja kymmenen pistettä Kanadaa vastaan sekä otti molemmissa otteluissa viisi levypalloa. Loppuottelussa Espanjaa vastaan hän teki yhdeksän pistettä ja otti kaksi levypalloa.
Erkki Rajamäki (muusikko)
Erkki Olavi Rajamäki (s. 20. heinäkuuta 1952 Parkano) on suomalainen bassobaritoni ja laulupedagogi.
Elämä ja ura
Rajamäki on suorittanut Sibelius-Akatemiassa kanttori-urkurin ja yksinlaulunopettajan tutkinnot sekä laulun diplomitutkinnon. Opintojaan hän täydensi ensikonserttinsa jälkeen useaan otteeseen Saksassa.
Rajamäki on kotimaan lisäksi konsertoinut useissa Euroopan maissa sekä Keniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös vieraillut Suomen Kansallisoopperassa ja maakuntaoopperoissa.
Laulajan urallaan Erkki Rajamäki on profiloitunut erityisesti oratoriolaulajana, ja häntä on kuultu useimpien suomalaisten orkestereiden ja kuorojen suurten kirkkomusiikkiteosten esitysten solistina.
Sibelius-Akatemian lisäksi Rajamäki on toiminut yksinlaulun opettajana mm. Teatterikorkeakoulussa sekä lukuisilla äänenmuodostus- ja laulukursseilla.
Laulajan ja pedagogin roolien lisäksi Rajamäki tunnetaan myös kuoronjohtajana. Kirkkomuusikkona toimiessaan hän perusti vuonna 1984 Canzonetta Nova -kuoron, jota hän johti 28 vuoden ajan. Kuoro on yli 60 laulajan oratoriokuoro, jonka ohjelmistoon kuuluvat useimmat keskeiset kirkkomusiikkiteokset.
Kaari (nimi)
Kaari on suomalainen naisen etunimi. Tiettävästi se on lyhentymä Kaarinasta. Suomen ortodoksinen kalenteri yhdistää Kaarin nimeen Epiharis, mutta historiallista yhteyttä näiden nimien välillä ei ole.
Erkki Rajamäki (muusikko)
Elämä ja ura
Erkki Rajamäki on ollut solistina monissa oratorio-, passio- ja kuoromusiikkilevytyksissä. Häneltä on lisäksi ilmestynyt useita soololevyä.
Kaari (nimi)
Kaari on harvinainen nimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 160 henkilölle.
Erkki Rajamäki (muusikko)
Elämä ja ura
Rajamäelle on myönnetty director cantus- ja director musices -arvonimet.
Kaari (nimi)
Kaaria ei ole Suomen tavallisessa nimipäiväkalenterissa, mutta Suomen ortodoksisessa kalenterissa on Kaarin päivä 27. syyskuuta. Norjassa Kari on yleinen naisen etunimi, jossa a ääntyy pitkänä (nimi ääntyy siis samoin kuin suomalainen nimi Kaari), mutta Suomessa Kari on täysin eri alkuperää oleva miehen etunimi, jossa a ääntyy lyhyenä.
Erkki Rajamäki (muusikko)
Elämä ja ura
Erkki Rajamäki on toiminut vuodesta 1986 lähtien yksinlaulun opettajana ja edelleen laulutaiteen lehtorina Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.
Bo-Kaap
pienoiskuva|Värikkäitä taloja Bo-Kaapissa. Bo-Kaap on Kapkaupungin kaupunginosa Etelä-Afrikassa. Kaupungin keskustan länsipuolella, Signal Hillin rinteellä sijaitseva naapurusto tunnetaan värikkääksi maalatuista kivitaloistaan. Sitä kutsuttiin aiemmin ”malaijilaiseksi kortteliksi” ja se alkoi kehittyä 1760-luvulla, kun Hollannin Itä-Intian kauppakomppania alkoi tuoda Etelä-Afrikkaan orjia Jaavalta, Indonesian saarilta, Sri Lankasta, Intiasta ja Malesiasta. Bo-Kaapista tuli etenkin islaminuskoisten siirtolaisten asuinpaikka. Bo-Kaapissa sijaitsee vuodelta 1844 peräisin oleva Nurul-moskeija.
William Kvist
William Kvist Jørgensen (s. 24. helmikuuta 1985) on tanskalainen jalkapalloilija, joka on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa ja Englannissa. Kvist on monipuolinen puolustaja, joka viihtyy myös keskikentällä.
Rønden kunnassa Jyllannissa syntynyt Kvist aloitti uransa paikallisessa Thorsager Rønde IF:ssä viisivuotiaana. Kahden vuoden päästä hän siirtyi Kööpenhaminaan. Marraskuussa 2000 Kvist debytoi Tanskan nuorisomaajoukkueessa ja kahta vuotta myöhemmin hän edusti maataan alle 17-vuotiaiden EM-kisoissa. Nuorena käsipalloakin harrastanut Kvist murtautui FC Kööpenhaminan edustusjoukkueeseen vuonna 2004 ja teki debyyttinsä 23. huhtikuuta 2004 ottelussa FC Nordsjællandia vastaan.
Kvist on pelannut Tanskan maajoukkueessa yli 80 ottelua. Hänet valittiin Tanskan vuoden jalkapalloilijaksi 2010.
Užice
Užice on kaupunki ja kunta Serbiassa. Se on Zlatiborin piirikunnan pääkaupunki. Kunta on pinta-alaltaan 666,7 neliökilometriä. Siellä oli 83 022 asukasta vuonna 2002, ja niistä 55 025 asuu samannimisessä keskustaajamassa. Užicen kaupunki sijaitsee Đetinjajoen varrella, kapeassa ja pitkässä jokilaaksossa.
Historia
Ensimmäinen merkittävä maininta Užicesta on dokumentissa, joka on päivätty lokakuun yhdeksännelle päivälle 1329. Kaupunki oli 1300-luvun puolivälissä Vojislav Vojinovićin hallinnassa. Hänen kuoleman jälkeen valtaan nousi Nikola Altomanović, joka lähti laajentamaan valtakuntaansa. Naapurihallitsijat serbialainen Lazar ja bosnialainen Tvrtko I liittoutuivat Altomanović vastaan. Altomanović kärsi tappion 1373, ja hän sokeutui taistelussa. Tämän jälkeen Užice siirtyi Lazarin alaisuuteen.
Serbihallinnon rapistuessa osmanit valloittivat Užicen alueen. Itävallan ja osmanien välisten sotien aikana 1600-luvun lopussa ja 1700-luvulla Užicesta tuli tärkeä sotilaallinen keskus. Myöhemmin 1800-luvulla serbien ensimmäisen kansannousun aikana Užicen merkitys kasvoi. Užice vapautui osmanivallasta 1805. Osmanien kukistettua kansannousun kaupunki päätyi takaisin osmanihallintoon 1813. Lopullisesti osmaniaikakausi päättyi Užicessa 1862.
Ensimmäiset osmanien jälkeiset tilastot kertovat, että Užicessa oli 3 163 asukasta. Kaupungin kaava hyväksyttiin 1871, ja sen jälkeen kaupunki alkoi kehittyä. Užice oli ensimmäisiä serbikaupunkeja, jotka sai sähköt ja nykyaikaista energiaa kaupungin kehittämiseksi Užicen vesivoimalan ansiosta. Se avattiin vuonna 1899. Uuden energian ansiosta kaupungin teollisuus alkoi kehittyä.
Luettelo Armenian maavoimien kalustosta
Tämä on luettelo Armenian maavoimien nykyisestä kalustosta.
Užice
Historia
Toisen maailmansodan aikana Užicesta tuli lyhytaikaisen Užicen tasavallan keskus. Tasavalta oli itsenäisenä 14. syyskuuta – 29. marraskuuta 1941.
Tiberius III
thumb|300px|Tiberius III [[Solidus|soliduksessa]] Tiberius III Apsimar oli Bysantin keisari vuosina 698–705.
Tiberius tuli keisariksi kaapattuaan vallan Leontius II:lta. Vuonna 705 Leonitiuksen syrjäyttämä keisari Justinianus II palasi Konstantinopoliin bulgarialaisen armeijan kanssa ja anasti keisarinvallan takaisin itselleen.
Fort Douglas (Kanada)
Fort Douglas oli Hudson's Bay Companyn rakennuttama linnoitus paikalla, jossa sijaitsee nykyinen Winnipegin kaupunki. Linnoitus sijaitsi North West Companyn Fort Gibraltarin läheisyydessä, alavirtaan Redjoen varrella. Linnoituksen rakensivat skotlantilaiset ja irlantilaiset siirtolaiset 1812. Vuonna 1816 Hudson's Bay Companyn ja North West Companyn välit kiristyivät ja johtivat lopulta pemmikaanisotaan, jonka aikana métisit ja North West Companyn työntekijät polttivat linnoituksen ja kaikki rakennukset sen ympäriltä. Tilanteen rauhoituttua linnoitus rakennettiin uudelleen. Vihollisuudet puhkesivat jälleen 1816, ja Seven Oaksin taistelun aikana linnoitus tuhoutui toisen kerran, ja siirtolaiset pakotettiin poistumaan alueelta. Linnoitusta käyttivät pääasiassa turkimetsästäjät kauppapaikkanaan.
Karula
Karula on kylä ja entinen kunta Valgan kunnassa Valgamaan maakunnassa, Virossa. Se sijaitsee Valgan kaupungin itäpuolella.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1914
Suomen hiihtomestaruudesta kilpailtiin Jyväskylässä 1. maaliskuuta 1914. Miehillä oli ohjelmassa 30 kilometrin kilpailu. Mestaruuden vei Iisalmen Visaa edustanut Joonas Ryhänen ja saman seuran Lauri Kiiskinen otti hopeaa. Naisten 5 km:n mestaruuden voitti Tilda Sakki, Vehkalahden Veikot. Lisäksi järjestettiin kilpailu pojille – mestari A. Hujanen, Lapinlahden Yritys ja ikämiehille – M. Koivisto, Jyväskylän Kisa-Toverit.
Karula
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistettiin Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat uudeksi Valgan kunnaksi.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1914
Mäkihypyn Suomen-mestaruuden 1914 voitti Sulo Jääskeläinen (myöh. Usa) Viipurin Pontevasta.
Karula
Entinen kunta
Sen asukasluku oli 1 006 (1.1.2012), pinta-ala 229,9 neliökilometriä ja asukastiheys 4,5 asukasta neliökilometrillä.
Väestö
Vuonna 2011 Karulan kunnassa oli 902 asukasta, joista 828 (91,8 %) oli virolaisia, 48 (5,3 %) venäläisiä ja 24 (2,7 %) muita kansallisuuksia.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1914
Miehet 30 km
Kilpailu suoritettiin yhteislähtönä. Kolmisenkymmentä kilpailijaa starttasi.
Jussi Niska ja Santeri Tasa keskeyttivät. <br style="clear:both" />
Naiset 5 km
Kilpailu suoritettiin yhteislähtönä.
<br style="clear:both;"/>
Mäkihyppy
SVUL:n ensimmäiset mäenlaskumestaruuskilpailut järjesti Viipurin Suksimiesten seura 22. helmikuuta Viipurissa. Osanottajia oli ainoastaan Viipurista. Mäen huonosta kunnosta johtuen, oli kilpailijoille annettava lupa kaatua alempana mäessä, etteivät olisi katkoneet suksiaan kivikossa.
<br style="clear:both;"/>
Lights Volley
Lights Volley on tuusulalainen lentopalloseura, joka on perustettu vuonna 1990. Seuran edustusjoukkue pelaa tällä hetkellä miesten 3-sarjassa.
Hongiston Tarmo
Hongiston Tarmo on lohjalainen lentopalloseura. Se perustettiin vuonna 1946 Lohjan Urheilijoiden alajaostoksi. Tuolloin seuran ohjelmistoon kuuluivat yleisurheilu, hiihto, lentopallo ja kuntoliikunta. Omaksi seurakseen Tarmo irtautui vuonna 1991, jolloin myös lentopallosta tuli seuran ainut laji. Kaudella 2011–2012 seuran miesten edustusjoukkue pelasi 4-sarjassa ja naisten edustusjoukkue 3-sarjassa.
Evanescence (albumi)
Evanescence on yhdysvaltalaisen Evanescence-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2011 Wind-up Records -levy-yhtiön kautta. Se on yhtyeen kolmas studioalbumi. Albumin on tuottanut Nick Raskulinecz. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 14.
Tuotanto
Yhtye aloitti kappaleiden kirjoittamisen albumille kesällä 2009. Ensimmäisen kerran yhtye meni studioon keväällä 2010 tuottaja Steve Lillywhiten kanssa, mutta myöhemmin he lopettivat albumin nauhoitukset hänen kanssaan, koska työskentely hänen kanssaan ei toiminut. Huhtikuussa 2011 he aloittivat albumin nauhoitukset uuden tuottajan, Nick Raskulineczin kanssa.
Kesäkuussa 2011 ilmoitettiin, että uusi albumi julkaistaisiin 4. lokakuuta 2011, ja sen nimeksi paljastettiin Evanescence. Heinäkuussa levy-yhtiö kuitenkin siirsi levyn julkaisuajankohtaa viikolla eteenpäin.
Singlet
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”What You Want” 9. elokuuta 2011. Kappaleen ensiesitys oli MTV-kanavalla edellisenä päivänä. Kappaleeseen kuvattiin New Yorkissa musiikkivideo.
Albumin toinen single on kappale ”My Heart Is Broken”. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin tammikuussa 2012.
Kappaleet
Deluxe Edition
Japanilainen painos
Japanilainen Deluxe Edition
Listasijoitukset
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla yksi 127 000 kappaleen myyntimäärällä. Se on yhtyeen toinen studioalbumi, joka sijoittuu listan ykköseksi. Myös yhtyeen edellinen albumi, vuonna 2006 julkaistu The Open Door debytoi listan ykkössijalla.
Alan Walker
Alan Walker (s. 24. elokuuta 1997 Northampton, Iso-Britannia ) on norjalainen DJ ja tuottaja. Hänet tunnetaan etenkin vuonna 2015 julkaistusta ”Faded”-kappaleesta, joka nousi kymmenessä maassa singlelistan kärkeen ja ylitti platinalevyrajan 29 maassa. Nykyään "Faded"-kappaleella on YouTubessa jo yli 3 miljardia katselukertaa. Walkerin ensimmäinen albumi Different World julkaistiin vuonna 2018. Omien kappaleidensa lisäksi Walker on tehnyt remix-versioita muiden artistien teoksista. Hänen YouTube-kanavallaan on nykyään yli 40 miljoonaa tilaajaa.
Muuta
Walkerin isä Philip on englantilainen ja äiti Hilde on norjalainen. Walkerilla on Norjan ja Ison-Britannian kansalaisuudet. Walkerilla on kaksi sisarusta.
Ura
Walker oli nuorena kiinnostunut tietokoneista, minkä kautta hän myöhemmin innostui ohjelmoinnista ja graafisesta suunnittelusta. Musiikkia hän alkoi tehdä vuonna 2012, ja siitä tuli suosittua peliharrastajien keskuudessa. Pelaajat käyttivät Walkerin musiikkia omilla videoillaan, mikä lopulta herätti levy-yhtiöiden huomion.
Vuonna 2014 Walker julkaisi instrumentaalin nimeltään ”Fade”. Seuraavana vuonna hän julkaisi kappaleesta uuden version nimellä ”Faded”, jossa on mukana norjalainen laulaja Iselin Solheim. Kappale nousi Norjan singlelistan ykkössijalle toisella listaviikollaan ja myös Ruotsin singlelistalla ykkössijalle. Suomen singlelistalla single nousi ykköseksi viidennellä listaviikollaan.
Walker julkaisi esikoisalbuminsa Different World 14. joulukuuta 2018. Se nousi ensimmäiselle sijalle Norjan ja Suomen albumilistoilla.
Diskografia
thumb|upright|Alan Walker Stavernissa vuonna 2016
Kosola (täsmennyssivu)
Kosola voi tarkoittaa seuraavia:
Kasai (Hyōgo)
Kasai on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Hariman tasangolla. Pohjoisessa kaupungin alue ulottuu Chūgokuvuorille saakka. Sen läpi virtaa Kakojoen sivujoki Manganji omine sivujokineen. Kasaissa on 44 021 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 150,22 neliökilometriä.
Beautiful Life (Ace of Basen kappale)
Beautiful Life on ruotsalaisen Ace of Base -bändin kappale, joka julkaistiin 20. lokakuuta 1995. Kappale saavutti Kanadan listan kolmannen sijan ja saavutti Billboard Hot 100:n korkeimman sijan Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Lisäksi se saavutti kymmenen parhaan listan Tanskassa, Suomessa, Ranskassa ja Unkarissa sekä 20 parhaan listan Belgiassa, Saksassa, Irlannissa ja Skotlannissa.
Kasai (Hyōgo)
Kasain kaupunki perustettiin vuonna 1967 liittämällä yhteen Hōjōn, Izumin ja Kasain maaseutukaupungit. Asutus kaupungin alueella on hyvin vanhaa, ja siellä on säilynyt lukuisia kofun-hautakumpuja. Kaupungin keskustan muodostaa Hōjōn alue, joka kehittyi historiallisesti liikenteen solmukohtana ja ympäröivän maaseudun markkinapaikkana. Perinteinen elinkeino on Banshū-kankaan valmistus. Kaupungissa on ollut jo toisen maailmansodan ajoilta myös elektroniikkateollisuutta. Izumin seudulla viljellään muun muassa röyhyvihvilää, jota käytetään tatamien valmistukseen. Toyokuran kaupunginosassa toimii Hyōgon prefektuurin kukkatarha.
Kasain rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Ichijō-jin temppeli, jonka pagodi on valittu Japanin kansallisaarteeksi, Sagami-jin temppeli ja Rakan-jin temppeli, joka tunnetaan sadoista kivipatsaistaan. Osa kaupungin eteläosien kukkulaseuduista kuuluu prefektuurin luonnonpuistoon. Kasaita palvelee Hōjō-rautatien Hōjō-linja.
Nigol Andresen
Nigol Andresen (2. lokakuuta 1899 Haljala, Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 24. helmikuuta 1985 Tartto, Viron SNT, Neuvostoliitto) oli virolainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, kirjallisuuskriitikko ja vasemmistolainen poliitikko, joka oli Viron ulkoministerinä Johannes Vareksen hallituksessa kesäkuusta elokuuhun 1940. Andresen toimi korkeissa tehtävissä Neuvosto-Virossa vuosina 1940–1949, minkä jälkeen hänet syrjäytettiin.
Ura ennen politiikkaa
Andresen opiskeli vuosina 1914–1918 Rakveren opettajaseminaarissa ja työskenteli sen jälkeen alakoulun opettajana Narva-Jõesuussa, Rakveressa ja vuosina 1920–1932 Tallinnassa. Hän oli 1920-luvulla myös dramaturgina Viron draamateatterissa ja Hommikteaterissa. Andresen oli runoilijana, kääntäjänä ja kirjallisuuskriitikkona tunnettu älykkö. Hän käytti kirjailijanimiä Ormi Arp, Fabius ja Tiit Reimari.
Poliittinen ura
Andresen kuului vuosina 1922–1925 Viron itsenäiseen työväenpuolueeseen (EISTP) ja vuosina 1925–1934 sen seuraajaksi syntyneeseen Viron sosialistiseen työväenpuolueeseen (ESTP). Hän oli ESTP:n vasemmistososialistista oppositiota edustaneen Viron nuorsosialistien liiton (ENL) pääideologi ja vuodesta 1928 sen puheenjohtaja. Nuorsosialistien liitto lakkautettiin poikkeustilan aikana vuonna 1933, minkä jälkeen Andresen joutui kokonaan välirikkoon maltillisten sosiaalidemokraattien kanssa. Hänet valittiin vuonna 1932 Viron parlamenttiin eli riigikoguun ESTP:n edustajana, mutta hän perusti helmikuussa 1934 yhdessä kahden muun edustajan kanssa uuden vasemmistososialistisen edustajaryhmän, Marksilaisen työkansan liiton (MTÜ), joka suhtautui vihamielisesti presidentti Konstantin Pätsin samana vuonna suorittamaan vallankaappaukseen. Andresen jatkoi kansanedustajana, kunnes riigikogu vuonna 1937 lakkautettiin.
Andresen oli vuodesta 1932 yhteistyössä Neuvostoliiton suurlähetystön ja vuodesta 1935 Viron kommunistisen puolueen (EKP) kanssa, mutta hän ei liittynyt EKP:n jäseneksi ennen vuoden 1940 neuvostomiehitystä, jolloin hänestä tuli yksi niin sanotuista kesäkuun kommunisteista. Kun kirjailija Johannes Vares muodosti ensimmäisen neuvostomiehityksen alussa kesäkuussa 1940 Viron uuden hallituksen, vaati Andrei Ždanov Andresenia ryhtymään ulkoministeriksi, vaikka tämä yritti kieltäytyä vedoten siihen, ettei tuntenut ulkopolitiikkaa. Andresenin lyhyellä ulkoministerikaudella Viro liitettiin osaksi Neuvostoliittoa ja siitä tuli Viron sosialistinen neuvostotasavalta. Andresen nimitettiin elokuussa 1940 Viron SNT:n sivistysasiain kansankomissaariksi ja kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajan sijaiseksi. Hänestä tuli myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston jäsen.
Andresen oli vuosien 1941–1944 saksalaismiehityksen aikana paossa Neuvostoliitossa. Hän osallistui Viron kirjailijaliiton perustamiseen vuonna 1943. Toisen maailmansodan jälkeen Andresen jatkoi sivistysasiain kansankomissaarina vuoteen 1946, minkä jälkeen hän oli Viron SNT:n ministerineuvoston puheenjohtajan sijainen ja korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajan sijainen. Hänet erotettiin puoluepuhdistuksen yhteydessä tehtävistään elokuussa 1949 ja koko kommunistisesta puolueesta lokakuussa 1949. Hänet vangittiin maaliskuussa 1950 ja tuomittiin 25 vuoden vankeuteen tammikuussa 1952. Andresenin ja toisen vuoden 1940 ministerin Hans Kruusin julistamista kansanvihollisiksi käytettiin tekosyynä Nikolai Karotammin syrjäyttämiseen EKP:n pääsihteerin paikalta. Andresenin tuomio kumottiin Stalinin kuoltua vuonna 1955 ja hän pääsi takaisin kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1961. Hän kuoli vuonna 1985. Hänet on haudattu Tallinnan Metsakalmistun hautausmaalle.
PUE
PUE lasketaan jakamalla konesalin käyttämä kokonaissähköenergia pelkkien IT-laitteiden käyttämä sähköenergialla. PUE-luvun teoreettinen minimi on 1, mikä tarkoittaisi sitä, että tietokonekeskuksessa käytetään sähköä vain IT-laitteisiin eikä lainkaan esimerkiksi jäähdytykseen tai valaistukseen. IT-laitteiden käyttämä sähköenergia sisältää palvelinten lisäksi verkkolaitteiden ja tallennuslaitteiden kuluttaman energian.
Alan toimijoiden järjestö The Green Grid arvioi vuonna 2012, että olemassaolevien konesalien PUE-luvut vaihtelevat 1,1:n ja 3,0:n välillä.
Bob Welch
thumb|250px|Bob Welch (vas.) ja Jimmy Robinson (1973) Bob Welch, oikealta nimeltään Robert Lawrence Welch Jr, (31. elokuuta 1945 Los Angeles, Kalifornia – 7. kesäkuuta 2012 Nashville, Tennessee), oli yhdysvaltalainen muusikko. Vuosina 1971–1974 hän toimi kitaristina ja laulajana Fleetwood Mac -yhtyeessä, tämän jälkeen Paris-yhtyeessä Glenn Cornickin kanssa. Tätä seurasi sooloura, joka tuotti 1970-luvulla hittisinglet ”Hot Love, Cold World”, ”Ebony Eyes”, ”Precious Love” ja ”Sentimental Lady”. Hän osasi soittaa puupuhaltimia, mutta erityisesti kitaraa. Kuolemaa pidetään itsemurhana.