cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Väestörekisteri
Suomessa väestörekisteriä ylläpitää Digi- ja väestötietovirasto väestötietojärjestelmässä. Suomen väestötietojärjestelmä sisältää väestötietojen lisäksi myös tietoja rakennuksista. Kiinteistöistä on oma rekisteristä: kiinteistötietojärjestelmä.
Historia
Väestökirjanpidolla on Suomessa pitkä historia. Väestötietojen rekisteröinti aloitettiin Ruotsin valtakunnassa jo 1540-luvulla ja nykyisen Suomen alueella 1530-luvulla maakirjojen muodossa. Tuolloin kansalaisten luetteloinnilla pyrittiin verotuksen ja sotaväen ottojen tehostamiseen.
Kirkonkirjat toimivat Suomen tärkeimpänä väestö­rekisterinä useiden vuosi­satojen ajan. Vuodesta 1917 lähtien yllä­pidettiin erikseen siviilirekisteriä mihinkään uskonnolliseen yhdys­kuntaan kuulumattomista henkilöistä. Lisäksi yllä­pidettiin 1620-luvulta lähtien henkikirjaa, aluksi henkirahan perimistä varten, myöhemmin yleisenä väestö­luettelona. Vuodesta 1971 lähtien väestökirjoja olivat väestörekisteri, kotipaikkarekisteri ja henkikirja. Väestörekisteriin siirrettiin tiedot siviili­rekisteristä sekä muiden uskontokuntien kuin Suomen evankelis­luterilaisen ja ortodoksisen kirkon jäsenistä. Joka­vuotiset henki­kirjoitukset lopetettiin vuonna 1990.
Vuodesta 1950 lähtien on lisäksi joka kymmenes vuosi suoritettu yleinen väestönlaskenta.
Finnur Ingólfsson
Finnur Ingólfsson (s. 8. elokuuta 1954) on islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 1995–1999 Islannin teollisuus- ja kauppaministerinä.
Finnur syntyi Vík í Mýrdalissa. Hän suoritti kauppatieteiden tutkinnon Islannin yliopistossa vuonna 1984. Vuosina 1981–1982 hän toimi Islannin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Vuosina 1982–1986 hän toimi edistyspuolueen nuorisojärjestön puheenjohtajana. Vuosina 1983–1987 hän toimi kalatalousministerin avustajana ja vuosina 1987–1991 terveys- ja sosiaaliturvaministerin avustajana. Vuosina 1986–1994 hän toimi edistyspuolueen rahastonhoitajana. Vuonna 1991 hänet valittiin Alþingiin. Vuosina 1994–1995 hän toimi edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 1995–1999 hän toimi teollisuus- ja kauppaministerinä. Vuosina 1998–2001 hän toimi edistyspuolueen varapuheenjohtajana.
Driven
Driven on vuonna 2001 valmistunut elokuva, joka sijoittuu moottoriurheilun maailmaan. Sylvester Stallone näyttelee veteraanikuskia, jonka tallipäällikkö Burt Reynolds hälyttää vielä kerran radoille auttamaan nuorta tulokasta, joka on murtua paineen alla taistellessaan mestaruudesta kokeneempaa saksalaiskuljettajaa vastaan. Elokuvan on käsikirjoittanut Stallone itse ja ohjauksesta vastaa suomalainen Renny Harlin.
Elokuvan oli alun perin tarkoitus sijoittua Formula 1 -sarjaan, mutta vaihdettiin lopulta amerikkalaiseen CART racing -sarjaan Stallonen riitauduttua F1-sarjan kaupallisia oikeuksia hallinnoivan Bernie Ecclestonen kanssa. Stallone oli tehnyt vuosia taustatyötä vierailemalla F1-osakilpailuissa vuosien 1997-1998 aikana, mutta vuonna 2000 hän ilmoitti F1-sarjan olevan "liian sulkeutunut" ja Ecclestonen liian voimakas kyseiselle hankkeelle. Taustasta johtuen F1-sarjan vaikutus näkyy elokuvassa monin tavoin.
Elokuvassa nähdään lukuisia cameorooleja oikeasta moottoriurheilumaailmasta, muun muassa Jean Alesi ja Juan Pablo Montoya.
Ohjaaja Renny Harlin esiintyy myös hyvin lyhyesti ennen viimeisen kilpailun starttia vihreässä ajohaalarissa.
Badia
Badia on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Daféla sijaitsee 15 kilometriä Kitasta kaakkoon. Kunnassa on 7 100 ja keskuskylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).
Badian kunnan pinta-ala on arviolta 2 306 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Bendougouban, kaakossa Senkon ja lounaassa Benkady Founian kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on mandinkoja ja bambaroita.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, durra, maissi, hirssi ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Väestötietojärjestelmä
Väestötietojärjestelmä (lyh. VTJ, ) on valtakunnallinen keskusrekisteri, jota ylläpidetään tietokantapohjaisena ATK-rekisterinä. Se on väestörekisteri, joka sisältää perustiedot Suomen kansalaisista ja Suomessa vakinaisesti asuvista ulkomaalaisista. Järjestelmässä on tietoja myös rakennuksista, rakennushankkeista ja huoneistoista sekä kiinteistö- ja toimitilatietoja. Tiedoista tuotetaan myös kansalaisvarmenne.
Väestötietojärjestelmää ylläpitävät Digi- ja väestötietovirasto sekä osa kunnista. Tietojen rekisteröinti perustuu kansalaisten ja viranomaisten lakisääteisiin ilmoituksiin.
Tietoja hyödynnetään koko yhteiskunnan tietohuollossa, esimerkiksi julkishallinnossa, vaalien järjestämisessä, verotuksessa, oikeushallinnossa sekä tutkimuksessa ja tilastoinnissa.
Niilo Turkkila
thumb|300px|Niilo Turkkila (ylempänä) ja italialainen Ferninando Carrano Helsingin vapaapainin MM-kisoissa 1951. Niilo Ensio Turkkila (22. maaliskuuta 1921 Kymi – 25. elokuuta 2012 Helsinki ) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin MM-hopealle Helsingissä 1951. Helsingin Tarmoa edustanut Turkkila voitti kaksi Suomen mestaruutta sekä vapaalla että kreikkalais-roomalaisella tyylillä.
Väestötietojärjestelmä
Verohallinto saa tallettaa väestötietojärjestelmään ulkomaan kansalaisesta myös tällä mahdollisesti olevan ulkomaisen henkilönumeron eli ns. veronumeron.
Rakennuksista rekisteröidään
Historia
Väestötietoja on rekisteröity Suomessa 1530-luvulta lähtien.
Väestötietojärjestelmän edeltäjä oli väestörekisterijärjestelmä (VRJ). Myös se oli tietokantapohjainen ATK-rekisteri.
Chesterfield Inlet
Ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat alueelle 1700-luvulla etsiessään Luoteisväylää. Alueelle saapui 1800-luvulla eurooppalaisia valaanpyyntäjiä, jotka havaitsivat myös seudun runsaan porokannan. Paikkakunnalle perustettiin 1911 myös turkiskauppaa harjoittaneen Hudson's Bay Companyn kauppa-asema, ja katolinen kirkko perusti paikkakunnalle kirkon, sairaalan ja koulun vuonna 1912. Lähetysaseman sairaala on maisemaa hallitseva suuri rakennus, jonka vuoksi paikalliset kutsuvat Chesterfield Inletiä pohjoisen Vatikaaniksi. Ensimmäinen julkinen koulu perustettiin 1951, ja sitä ylläpitivät lähetysaseman nunnat.
Paul Hogan
thumb|Paul Hogan vuonna 1980. Paul Hogan (s. 8. lokakuuta 1939 Lightning Ridge, Uusi Etelä-Wales) on australialainen koomikko. Hän on tunnettu Crocodile Dundee – Krokotiilimies -elokuvasarjastaan, ja The Paul Hogan Show -televisiosarjastaan (1973–1984). Hogan voitti Krokotiilimiehestä vuonna 1986 Golden Globe -palkinnon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa.
Yksityiselämä
Hogan asuu Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Hän on ollut naimisissa Krokotiilimies-elokuvien vastanäyttelijänsä Linda Kozlowskin kanssa vuodesta 1990 alkaen. Hänellä on viisi lasta ensimmäisestä ja yksi toisesta avioliitostaan. Hogan on vuodesta 2005 lähtien käynyt julkista taistelua Australian veroviranomaisia vastaan, jotka väittävät hänellä olevan maksamattomia verorästejä.
Vieremä (Hyvinkää)
Vieremä on lähellä Hyvinkään keskustaa sijaitseva lähes 4 000 asukkaan kaupunginosa. Pientalovaltainen kaupunginosa rajoittuu etelässä Hyvinkään keskustaan, idässä Helsinki–Riihimäki-rataan, pohjoisessa Paavolan kaupunginosaan ja lännessä Sveitsin luonnonpuistoon.
Vieremän vanhimmat alueet ovat vuonna 1932 pääväyläksi tarkoitettu Asemankatu ja Harjukadun ympäristö 1910- ja 1920-luvun puutaloineen. Vieremän kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Hyvinkään poliisiasema ja käräjäoikeus, ruokakauppa, Promenadigalleria sekä muun muassa Jehovan todistajien ja Rauhanyhdistyksen toimitilat. Vieremän läheisyydessä sijaitsi myös Hyvinkään Sveitsin lukio ja Härkävehmaan koulu. Alueella on lisäksi useita puistoja kuten Hyvinkään ensimmäisen kaupunginjohtajan Rieti Ikosen kunniaksi nimetty Rietinpuisto sekä Vieremänpuisto.
Vieremän kaupunginosaa palvelevat Hyvinkään Liikenteen paikallisbussilinjat 3 ja 6.
Marlon King
thumb|upright|Marlon King Marlon King (s. 26. huhtikuuta 1980 Dulwich) on englantilaissyntyinen jalkapalloilija, joka edustaa Jamaikan maajoukkuetta ja Englannin valioliigan Wigania. Pelipaikka hyökkääjä.
Hän jätti Priestfieldin kesällä 2003 ja liittyi Nottingham Forestin vahvuuteen. Kevään 2005 King vietti lainalla Leedsissä. Kauden 2005–2006 alussa hän siirtyi ensin lainalla ja sitten pysyvällä sopimuksella Watfordiin.
Vakuuttavan kauden 2005–2006 päätteeksi King kruunattiin Englannin mestaruussarjan maalikuninkaaksi 21 osumalla. Maaleillaan King siivitti joukkueensa aina nousukarsintojen finaaliin, jossa kaatui hänen vanha seuransa Leeds numeroin 3–0. Tammikuussa 2008 King siirtyi Wiganiin.
King oli Jamaikan maajoukkueen paras maalintekijä 2006 MM-karsinnoissa 6 maalilla.
Lokakuussa 2009 King on istunut vankilassa 18 kuukauden tuomiotaan raiskauksesta.
Mauricio Pinilla
Mauricio Ricardo Pinilla Ferrera (s. 2. huhtikuuta 1984 Santiago de Chile, Chile) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut pitkään Italiassa sekä myös Espanjassa, Portugalissa, Skotlannissa ja Kyproksella.
Pinilla on pelannut Chilen maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien yhteensä 45 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Vuosina 2007–2010 hän ei pelannut maaotteluita. Pinilla oli mukana MM-kilpailuissa 2014, joissa hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Australiaa ja Alankomaita sekä ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelussa Brasiliaa vastaan. Brasilia-ottelussa Pinilla sai varoituksen ja epäonnistui Chilen tappioon päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa ensimmäisenä laukojana.
Saavutukset
Sporting CP:
Palermo:
Varsovan kansannousu
Varsovan kansannousu oli kansannousu aikana 1. elokuuta – 2. lokakuuta 1944. Edellinen kansannousu Varsovan Ghetossa oli tukahdutettu kolmessa viikossa vuonna 1943. Varsovan kansannousussa vastarintajoukot yrittivät vapauttaa Puolan pääkaupungin Varsovan saksalaismiehityksestä ja asettaa itsenäisen hallituksen ennen Neuvostoliiton puna-armeijan saapumista. Puna-armeija oli taisteluiden alkaessa jo Veiksel-joen toisella puolella, hyvin lähellä Varsovaa. 50 000 hengen puolalaisarmeija (joista 23 000 aseistettuja ja taisteluun soveltuvia) menestyi aluksi hyvin ja valtasi suuria osia kaupungista. Tilanne kuitenkin muuttui, kun puna-armeija ei ylittänytkään Veiksel-jokea eikä tullut millään muotoa vastarintaliikkeen avuksi. Puolalaiset jäivät lopulta alakynteen, kun paikalle lähetettiin runsaasti SS-joukkoja ja he joutuivat hajalleen toisistaan. Vastarintaa kesti 63 päivää ja se päättyi 2. lokakuuta 1944, jolloin saksalaiset tukahduttivat kansannousun. Sitä seuraavina kolmena kuukautena saksalaiset käytännössä hävittivät kaupungin maan tasalle. Vasta 17. tammikuuta 1945 puna-armeija ylitti Veiksel-joen ja valtasi Varsovan.
Tausta
Kesäkuun lopulla 1944 Saksa oli vaikeassa asemassa. Normandian maihinnousu oli onnistunut Ranskassa, ja satoja tuhansia liittoutuneiden sotilaita nousi maihin pakottaen Saksan vetämään joukkoja itärintamalta. Puna-armeija käynnisti operaatio Bagrationin, joka murskasi Saksan Keskustan armeijaryhmän.
Josif Stalin oli katkaissut Puolan ja Neuvostoliiton väliset suhteet 25. huhtikuuta 1943 sen jälkeen, kun saksalaiset olivat paljastaneet Katynin joukkomurhan. Stalin kieltäytyi myöntämästä sitä ja syytti saksalaisia propagandasta. Myöhemmin Stalin perusti Rudenko-komission, jonka tavoitteena oli syyllistää saksalaiset hinnalla millä hyvänsä. Puolan vastustus yhdistettiin Katynin joukkosurmaan ja ajateltiin, että etenevä Neuvostoliiton puna-armeija ei ehkä ollut Puolan liittolainen vaan ainoastaan ”liittolaisen liittolainen”. Puna-armeijan ylittäessä vanhan Puolan rajan ja edetessä kohti Varsovaa tilanne kärjistyi 13. heinäkuuta. Tässä vaiheessa puolalaisten oli tehtävä päätös: joko aloittaa kansannousu, joko Neuvostoliiton tukemana tai oman armeijan avulla, tai toimia yhteistyössä Saksan kanssa. Puolan johto teki päätöksen kansannousun aloittamisesta ja kansallisen itsenäisyyden puolesta taistelemisesta heinäkuun lopulla, Puolan vastarintaliike suunnitteli kaupungin valtausta ja asemien pitämistä, kunnes venäläiset tulisivat heidän avukseen.
Stalin ei luottanut Puolan pakolaishallituksen ja kansanarmeijan liittoutumattomuuteen. Stalinin käskystä puna-armeijan eteneminen keskeytettiin Veiksel-joen luona muutaman sadan metrin päässä puolalaisten asemista 16. syyskuuta 1944. Stalin piti Varsovan kansannousua "Neuvostovastaisen politiikan rikollisena toimena". Stalinin ja neuvostoarmeijan johdon ajattelussa Puola miellettiin osaksi Neuvostoliiton etupiiriä.
Puolan vastarinta-armeija
Lisäksi britit pudottivat Varsovaan aseita ja ammuksia. Tosin suurin osa niistä putosi saksalaisten puolelle.
Saksalaiset
Varsovassa olevalla saksalaisella varuskunnalla oli 11 000 hyvin koulutettua, aseistettua ja kurinalaista sotilasta kenraali Rainer Stahelin komennossa. Näihin joukkoihin kuului:
Taistelu
thumb|left|200px|Puolan vastarinta-armeijan asemat Kansannousua edeltävänä päivänä oli Varsovan itäpuolelta kuulunut kiivasta taistelunmelskettä. Puolalaiset luulivat puna-armeijan pian olevan kaupungissa, mutta Veiksel-joen itäpuolella kuulunut tulitus johtuikin kolmen SS-panssaridivisioonan kiivaista vastahyökkäyksistä neuvostojoukkojen rintamaa vastaan, joka joutui perääntymään. Kansannousu alkoi Puolan päämajan päättämällä ajankohdalla 1. elokuuta klo 17 W-tunnilla (tulee puolan sanasta Wybuch, räjähdys; myös Wolnosc, vapaus). Aloitusajankohta päivällä ei ollut paras vaihtoehto, mutta tästä huolimatta puolalaiset saavuttivat kansannousun alussa suurta menestystä - useimmat saksalaisten esikunnat eristettiin, ja puolalaiset miehittivät kaikki rautatieasemat. Itse asiassa saksalaiset saattoivat säilyttää varmistuksensa ainoastaan Veikselin yli kulkevilla silloilla. Vastarinta-armeijan asemat vakiintuivat lopulta kahdeksaan alueeseen:
thumb|right|300px|Kansannousun aikana pahoin raunioitunutta kaupunkia. Alueet olivat täysin erillään toisistaan, joten yhteydenpito oli vaikeaa ja lähettien oli ryömittävä viemäriverkostossa toisille alueille. Adolf Hitler raivostui kuullessaan kansannoususta ja vaati, että Varsova oli murskattava. Heinrich Himmler määräsi kaupungin tuhottavaksi maan tasalle. Vaikka suurin osa saksalaisjoukoista tarvittiin estämään liittoutuneiden etenemistä, Himmler sai koottua 12 000 miestä, jotka olivat pääasiassa SS-joukkoja. Niiden mukana oli muutamia erittäin pahamaineisia yksiköitä esimerkiksi SS-Sturmbrigade Dirlewanger ja RONA-prikaati. Alkupäivinä puolalaiset valtasivat Varsovan gheton rauniot, Gesiowkan keskitysleirin ja vapauttivat 350 juutalaista. Saksalaiset panssarivaunut käyttivät siviilejä ihmiskilpenä. Länsiliittoutuneet aloittivat kansannousun tukemisen 4. elokuuta. Neuvostoliitto esti läntisiä liittoutuneita käyttämästä sen omia lentokenttiä ilmapudotuksiin. Mikäli puna-armeija olisi nyt ylittänyt Veikselin ja tullut puolalaisten avuksi, olisi kaupungissa olevat saksalaiset todennäköisesti kyetty lyömään. Kun puna-armeija ei kuitenkaan päässyt tai edes yrittänyt päästä kaupunkiin, kykenivät saksalaiset keskittämään Varsovaan sen verran joukkoja, että saksalaisten esikunnat pelastettiin ja rautatieasemat vallattiin takaisin. Kaupunkiin lähetettiin myös Himmlerin SS-joukkoja. Reinefarthin kolme hyökkäysryhmää aloittivat etenemisen pitkin Wolskan ja Gorczewskan katuja kohti Jerozolimskie-katua 5. elokuuta. Himmlerin käskystä SS-joukot, poliisi ja Wehrmachtin joukot etenivät talo talolta ja ampuivat kaikki asukkaat ja polttivat heidän ruumiinsa. Arviolta siviilejä tapettiin 20 000–50 000 Wolan ja Ochotan alueella.
Saksalaiset pystyivät siis estämään puolalaisia valtaamasta kaupunkia kokonaan, mutta koska saksalaisilla oli suhteellisen vähän joukkoja ja puolalaiset taistelivat sitkeästi, eivät saksalaiset kyenneet valtaamaan kaupunkia takaisin nopeasti. Puolalaiset ajettiin kuitenkin ahtaalle eri kaupunginosiin, ja vähitellen heiltä loppuivat elintarvikkeet ja puhdas vesi. Veden pumppausasemat säilyivät saksalaisten hallinnassa. Saksalaiset etenivät hiljalleen ja puhdistivat kaupunginosan toisensa jälkeen. He käyttivät taisteluissa runsaasti poliisi- ja SS-joukkoja, rynnäkkötykkien tukemina. Syyskuun alussa puolalaisille tarjottiin antautumista, mutta heidän komentajansa kenraali Bor torjui tämän, olettaen että neuvostojoukot hyökkäisivät sillanpääasemastaan yhdessä puna-armeijaan kuuluvien puolalaisten joukkojen kanssa. Puolalaisen kenraali Berlingin johtama Puolalainen ensimmäinen armeija (joka toimi puna-armeijan alaisuudessa, sotilasyksikkö oli muodostettu Neuvostoliitossa vuonna 1944) ylitti useaan kertaan Veikseljoen 15.–23. syyskuuta, ja työnsi saksalaisten sillanpääaseman kokoon 18. syyskuuta mennessä. Hänen tavoitteenaan oli päästä kosketuksiin vastarintaliikkeen taistelijoiden kanssa. Berling kärsi kuitenkin raskaita tappioita, ja lopulta riittämätön neuvostojoukkojen tuki teki yrityksen mahdottomaksi. Virallisesti puna-armeijan johto kertoi, etteivät he saksalaisten vastarinnasta johtuen kyenneet tulemaan puolalaisten avuksi, mutta todellisuudessa puna-armeija ei todennäköisesti edes halunnut tulla puolalaisten avuksi. Stalin puhui Puolan vastarintaliikkeestä vihamielisesti ja kutsui jatkuvasti koko kansannousua ”kevytmieliseksi” ja vastuuttomaksi, sekä nimitti kenraali Borin alaisuudessa olevia Puolalaisen ensimmäisen armeijan miehiä rikollisiksi.
Puolalaiset antautuivat 2. lokakuuta 1944. Eloonjääneet, joita oli noin 15 000, vangittiin ja kuljetettiin keskitysleireille surmattaviksi. Varsovan siviiliväestö karkotettiin kaupungista ja lähetettiin keskitysleiri ”Durchgangslager” 121 Pruszkowiin. 350 000–550 000 siviiliä kulki leirin kautta, ja heistä 90 000 lähetettiin työleireille Saksaan.
Uuden-Seelannin ralli 2010
pienoiskuva|Kilpailun voitti [[Jari-Matti Latvala.]] Uuden-Seelannin ralli 2010 (virallisesti 40. Rally of New Zealand) oli Rallin MM-sarjan kauden 2010 viides osakilpailu, joka ajettiin ajettiin 7.–9. toukokuuta.
Sébastien Loeb ajoi ulos johtopaikalta erikoiskokeella 19, jolloin Sébastien Ogier nousi kärkipaikalle. Viimeiselle erikoiskokeelle Ogier ja Jari-Matti Latvala lähtivät 6,2 sekunnin erolla. Ogier menetti aikaa erikoiskokeen alussa ja pyörähti lähellä maalia, jolloin Latvala voitti kilpailun 2,4 sekunnin erolla. Loeb pyörähti viimeisellä erikoiskokeella yrittäessään tavoittaa kärkeä. Petter Solberg keskeytti viimeisellä erikoiskokeella kolmannelta sijalta ajettuaan ulos. Jari Ketomaa voitti S2000-luokan kilpailun ja Hayden Paddon voitti PWRC-luokan kilpailun.
Erikoiskokeet
Kilpailussa oli 21 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 396,50 kilometriä. Siirtymiä oli 1100,01 kilometriä ja kokonaispituus oli 1496,51 kilometriä.
Lucien Nedzi
thumb|right|Lucien Nedzi
Lucien Norbert Nedzi (s. 28. toukokuuta 1925 Hamtramck) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Fauquierin piirikunta
Fauquier piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 71 222 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Warrentonin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1759.
Paul Greengrass
Paul Greengrass (s. 13. elokuuta 1955 Cheam, Surrey) on Oscar-ehdokkuuden saanut brittiläinen elokuvaohjaaja. Greengrass palkittiin parhaan ohjauksen BAFTAlla elokuvastaan United 93 vuonna 2006.
Yorkin piirikunta
Yorkin piirikunta -nimisiä piirikuntia ovat:
Gastón Mazzacane
Gastón Mazzacane (s. 8. toukokuuta 1975 La Plata, Argentiina ) on argentiinalainen kilpa-autoilija, entinen Formula 1 -kuljettaja.
Mazzacane ajoi yhteensä 21 GP:ta Formula 1 -sarjassa kausina 2000 ja 2001 Minardin ja Prostin talleissa. Hänen parhaaksi suorituksekseen jäi Euroopan GP:ssa 2000 saavutettu kahdeksas sija. Koska silloisen pistelaskujärjestelmän mukaan vain kuusi parasta sai pisteitä, Mazzacane ei saavuttanut yhtään pistettä urallaan.
Mazzacane aloitti F1-uransa jo 1999 Minardin testikuljettajana. Seuraavana vuonna hän sai kilpakuljettajan paikan espanjalaisen Marc Genén parina. Prost-tallissa hänen kumppaninaan oli ranskalainen Jean Alesi. Mazzacane ajoi 13 kertaa ruutulipulle saakka, kahdeksan kisaa päättyi keskeytykseen.
F1-uran jälkeen Mazzacane on kokeillut taitojaan muissa autoluokissa, mm. Yhdysvaltain IRL:ssä.
Aino-Kaisa Mantere
Aino-Kaisa Mantere (s. 16. kesäkuuta 1994 Ilmajoki) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen nykyinen joukkueensa on Seinäjoen Maila-Jussit ja hänen pelipaikkansa on lyöjäjokeri.
Michele Monti
Michele Monti (5. kesäkuuta 1970 – 8. joulukuuta 2018) oli italialainen judoka.
Tomas Tranströmer
Tomas Gösta Tranströmer (15. huhtikuuta 1931 Tukholma – 26. maaliskuuta 2015 Tukholma) oli ruotsalainen prosaisti ja runoilija. Hänet palkittiin Nobelin kirjallisuuspalkinnolla 2011, Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnolla 1990, Neustadtin kansainvälisellä kirjallisuuspalkinnolla 1990 ja Ruotsin akatemian pohjoismaisella palkinnolla 1991.
Ura
Tranströmer asui lapsuutensa Tukholmassa ja valmistui psykologiksi Tukholman yliopistosta vuonna 1956. Vuodesta 1966 alkaen hän asui Västeråsissa ja työskenteli aluksi psykologina nuorisorikollisia hoitavassa laitoksessa. Hän aloitti kirjoittamisen 13-vuotiaana ja julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa nimellä 17 dikter vuonna 1954. Siitä tuli arvostelu- ja myyntimenestys. Tranströmerin alkukauden runoudelle on ominaista antiikin säemuotojen kuten tertsiinien ja silosäkeiden käyttö. Hänen pyrkimyksensä rytmikkyyteen ilmenee myöhemmin hänen vapaamittaisessakin runoudessaan. Hän sai arvostetun aseman sukupolvensa runoilijoiden keskuudessa kokoelmilla Hemligheter på vägen (1958) ja Den halvfärdiga himlen (1962). Seuraavilla vuosikymmenillä hän julkaisi myös proosarunoja. Hän jatkoi kirjoittamista vuoteen 2004 saakka.
Tranströmer sai vaikutteita tuotantoonsa Ruotsin nelikymmenlukulaisilta, ranskalaisen surrealismin kuvailmaisusta, suomenruotsalaiselta modernismilta ja erityisesti Gunnar Björlingiltä. Hänen silosäkeidensä esikuvana oli T. S. Eliotin Four Quarters (1943). Tranströmeriä on luonnehdittu mystikoksi, joka tutkii ja tulkitsee arvoituksellisia asioita. Myöhemmässä tuotannossa tulee mukaan myös sosiaalinen ulottuvuus, johon heijastuu tekijän kokemus ammattipsykologina.
Tranströmer julkaisi lyhyen omaelämäkertansa vuonna 1993. Aivoverenkiertohäiriö vuonna 1990 vaikeutti hänen puhettaan.
Tranströmerin runoja on käännetty yli 60 kielelle. Hänen tuotantonsa suomentaja Caj Westerberg sai työstään vuonna 2012 Yleisradion Kääntäjäkarhu-palkinnon.
Shockley Semiconductor Laboratory
Shockley Semiconductor Laboratory on William Shockleyn ja Arnold Orville Beckmanin vuonna 1956 perustama maailman ensimmäinen puolijohdeteollisuuden yritys. Beckman sopi yrityksen myynnistä vuonna 1960.
Vuonna 1957 kahdeksan Shockleyn johtamistapaan tyytymätöntä insinööriä lähtivät yrityksesta ja perustivat Fairchild Semiconductorin.
Työntekijöiden mielestä yrityksen olisi myös pitänyt keskittyä transistoriteknologiaan diodien sijaan.
Benkadi Founia
Benkadi Founia (myös Benkady Founia) on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Founia Moribougou sijaitsee 15 kilometriä Kitasta etelään. Kunnassa on 9 300 ja keskuskylässä 1 300 asukasta (vuonna 2009).
Benkadi Founian kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan ja Bendougouban, idässä Badian, etelässä Senkon ja Gadougou II:n ja lännessä Kita Ouestin kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 13 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja mandinkoja.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja pienimuotoinen kaupankäynti. Founiassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Arvo Haapasalo
Arvo Johannes Haapasalo, vuoteen 1907 Hujanen (18. toukokuuta 1895 Mäntyharju – 3. heinäkuuta 1955 ) toimi Mikkelin ja Jyväskylän kaupunginjohtajana.
Linda Kozlowski
Vuonna 1986 Kozlowski oli ehdolla parhaan naissivuosan Golden Globen saajaksi roolistaan ensimmäisessä Krokotiilimies-elokuvassa.
Arvo Haapasalo
Haapasalon vanhemmat olivat ratavartija Juho Hujanen ja Briitta Maria Pimperi ja puoliso vuodesta 1924 opettaja Toini Aleksandra Ränsi. Haapasalo tuli ylioppilaaksi 1914 ja suoritti oikeustutkinnon 1922, varatuomarin arvon hän sai 1926. Hän toimi Raahen-Lapin rautatien kirjurina 1919–1923, Mikkelin kaupungin kamreerina ja rahatoimikamarin sekä köyhäinhoitolautakunnan sihteerinä 1923–1928, Mikkelin kaupunginjohtajana 1925–1935 ja Jyväskylän kaupunginjohtajana vuodesta 1935. Haapasalo kuoli työmatkalla Pohjanmaalla heinäkuun alussa 1955. Puolueisiin sitoutumattomalla Haapasalolla oli runsaasti erilaisia luottamustoimia.
Pauli Riihimäki
Pauli Toivo Johannes Riihimäki (24. marraskuuta 1916 Aura – 26. marraskuuta 1979 ) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin raskaan sarjan MM-hopealle Helsingissä 1951. EM-pronssia hän paini vuonna 1947 kreikkalais-roomalaisella tyylillä. Helsingin Paini-Miehiä edustanut Riihimäki voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta.
Nazanin Vaseghpanah
pienoiskuva Nazanin "Naza" Vaseghpanah (s. 29. toukokuuta 1987 Tehran, Iran) on ruotsalainen futsalpelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vaseghpanah syntyi Iranissa, ja muutti Ruotsiin kaksivuotiaana.
Peliura
Vaseghpanah edustaa Ruotsin naisten futsalmaajoukkuetta, ja oli futsalin naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 viidellä maalillaan joukkueensa toiseksi paras maalintekijä Susan Varlin jälkeen. Yhteensä Vaseghpanah on pelannut 14 maaottelua, ja on tehnyt niissä 14 maalia.
David Lewis
David Lewis voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Hitatare
pienoiskuva|Mies hitataressa, Kioton [[Jidai matsuri -festivaali]]
Mokgweetsi Masisi
Mokgweetsi Eric Keabetswe Masisi (s. 21. heinäkuuta 1961) on Botswanan tasavallan viides presidentti. Hänen virkakautensa alkoi 1. huhtikuuta 2018. Aiemmin Masisi on toiminut maansa opetusministerinä, vuonna 2014, parlamenttiin hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2009.
Hitatare
Hitatareen kuuluu kimonon tyyppinen päällystakki ja housut, jotka muistuttavat nykyisinkin käytettyjä hakama-housuja. Niissä on kuitenkin hakamasta poiketen nyörit, joilla housujen lahkeet voidaan kiristää nilkkojen ympärille. Asu valmistettiin silkistä, ramista tai hampusta. Myös takin hihansuut varustettiin nahasta punotuin nyörein.
Mokgweetsi Masisi
Elämänvaiheita
Nuori Masisi kasvoi ja kävi koulunsa Botswanan pääkaupungissa Gaboronessa. Hän oli kiinnostunut urheilusta, erityisesti tenniksestä ja jalkapallosta. Urheiluharrastukset saivat jäädä kun hän päätti ryhtyä näyttelijäksi. Vuonna 1984 hän näytteli pääroolin Gaboronessa tehdyssä produktiossa "Cry, the Beloved Country" ja sai siitä hyvät arvostelut. Hän jatkoi teatteriuraansa 1980-luvulla ja näytteli myös eteläafrikkalaisissa b-luokan elokuvissa.
Hitatare
Toisin kuin hovin käyttämät vaatteet, hitataren juuret ovat tavallisen kansan vaatetuksessa. Hitataren paita tungettiin housuihin, kun taas hoviaateli käytti väljiä, roikkuvia paitoja. Asun väri oli osoitus vaatteen käyttäjän arvoasemasta: brokadein koristeltuja vaatteita käyttivät yleensä vain kenraalit. Aateliset käyttivät haarniskansa alla kapeahihaista, silkistä valmistettua hitatarea ja lyhyitä housuja. Tätä yhdistelmää kutsuttiin nimellä yoroi-hitatare eli ’haarniska-hitatare’. Kun hitataren hihat koristeltiin suvun mon-tunnuksin, koko vaatetta kutsuttiin sanalla daimon eli ’suuri mon’. Kamakura-kauden loppupuolella ja Muromachi-kaudella vaatteesta kehittyi daimonin lisäksi myös toinen variaatio, suō. Molempien valmistukseen käytettiin silkin sijaan vähemmän arvokkaita kankaita.
Mokgweetsi Masisi
Elämänvaiheita
1980-luku kului Masisilla paitsi näyttelemisen, myös opiskelun parissa. Hän valmistui vuonna 1984 Botswanan yliopistosta, missä oli opiskellut englannin kieltä ja historiaa. Sen jälkeen hän työskenteli opettajana. Vuonna 1987 hän siirtyi Botswanan yliopistoon opetussuunnitelma-asiantuntijaksi. Sieltä hän siirtyi Yhdysvaltoihin Florida State Universityyn tekemään kasvatustietieteiden maisterin tutkintoa vuonna 1987. Palattuaan kotimaahansa hän työskenteli Unicefin palveluksessa.
Hitatare
Hitatarea käytetään nykyisin esimerkiksi yabusame-jousiammuntanäytöksissä. Kabukiteatterissa käytettävä hitatare poikkeaa alkuperäisestä ja perustuu nōteatterin vaatteisiin.
Mokgweetsi Masisi
Elämänvaiheita
Poliittista uraansa Masisi aloitteli 2000-luvun alussa. Hän liittyi Botswana Democratic Partyyn ja hänet valittiin kansanedustajaksi vuonna 2009. Pian sen jälkeen hän pääsi hallintoasian ministeriöön apulaisministeriksi.
Tammikuussa 2011 Masisi nousi hallintoasiain varaministeristä varsinaiseksi ministeriksi. Opetusministeriksi hänet nimitettiin vuonna 2014. Samana vuonna hän uusi parlamenttipaikkansa ja sai jatkaa opetusministerinä. Botswanan presidentti Ian Khama nimitti Masisisin varapresidentiksi 12. lokakuuta 2014.
Masisi on myös Botswanan yliopiston kansleri. Presidentti Ian Khama nimitti hänet tehtävään viisivuotiskaudeksi 5. heinäkuuta vuonna 2017.
Masisi on naimisissa.
Alexander Nikiforow
Alexander Nikiforow (11. syyskuuta 1863 – 31. tammikuuta 1918 Kulosaari) oli venäjänsuomalainen poliisikomisario ja valokuvausharrastaja. Suomen sisällissodan alkuvaihessa punaiset tulivat Nikiforowin kotiin, tekivät kotitarkastuksen ja veivät Nikiforowin ja hänen poikansa jäälle Kulosaaren edustalle ja surmasivat hänet ampumalla. Poika haavoittui mutta toipui.
Nikiforow liittyi poliisivoimiin vuonna 1884. Vuonna 1893 hän sai ylennyksen komisaarioksi. Vuonna 1901 Nikiforow joutui kuitenkin eroamaan poliisista kenraalikuvernöörin Nikolai Bobrikovin nimittämän Uudenmaan maaherran märäyksellä. Tällöin hän palasi kauppiaaksi entiseen myymäläänsä Annankadun ja Lönnrotinkaudun kulmassa.
Vuonna 1905 Nikiforow sai takaisin keskuspoliisin komisaarion virkansa, ja samana vuonna hän myi yrityksensä G. Engströmille. Seuraavina vuosina Nikiforow työskenteli oman työnsä ohella elokuvasensorina osoitteessa Aleksanterinkatu 24. Maaliskuussa 1917 Alexander Nikiforow osallistui valtuuskuntaan, joka edusti poliisivoimia uudessa valtakunnanduumassa. Samana vuonna Nikiforow erosi poliisin tehtävistä.
Yksityiselämä
Nikiforow avioitui Sofia Elisabet Karlssonin kanssa ja osti vuonna 1910 Kulosaaresta tontin, jossa oli kaksi taloa. Heidän lapsiaan olivat Boris, Sonja, Nadeschda, Vera, Ljuba ja Svea Irene Nikiforow. Alexander Nikiforowilla oli useita harrastuksia, erityisesti hän oli aktiivinen valokuvaaja. Osa hänen kuvistaan on kuvattu panoraamakameralla.
Murha
Sisällissodan aikana 31. tammikuuta 1918 punakaartijoukko saapui Nikiforowin asuinalueelle Brändöhön. He piirittivät Aleksanteri Nikiforowin huvilan ja raahasivat hänet poikansa Boriksen kanssa jäälle Brändön ja Sörnäsin välillä. Siellä yksi miehistä oli antanut ampumiskäskyn ja päähän tehty laukaus tappoi Nikiforowin välittömästi. Samaan aikaan myös Borista ammuttiin, vaikkakaan ei tappavasti.
Fairchild Semiconductor
Fairchild Semiconductor on vuonna 1957 perustettu yhdysvaltalainen puolijohdeteollisuuden yritys. Yritys perustettiin aluksi nimellä Fairchild Camera and Instrument Corporation.
Yrityksen perustivat Gordon Moore, Robert Noyce, Julius Blank, Victor Grinich, Jean Hoerni, Eugene Kleiner, Jay Last ja Sheldon Roberts. Yrityksen perustajat lähtivät Shockley Semiconductorilta tyytymättöminä yrityksen johtamistapaan. Työntekijät myös halusivat keskittyä enemmän transistoriteknologiaan kuin diodeihin. Arthur Rock auttoi perustajia keräämään 1,38 miljoonaa dollaria ja tutkimuskeskus Palo Altossa varustettiin viidessä kuukaudessa.
Yrityksen perustaminen ajoittui suosiolliseen aikaan, jolloin Yhdysvaltain armeija pyrki pienentämään ja parantamaan luotettavuutta ilmailussa käytettävään elektroniikkaan. Fairchildin perustajat arvioivat uuden tyyppisen transistorin vastaavan näihin tarpeisiin. Uusien transistorien myötä yritys kasvoi nopeasti liikevaihdossa, työntekijöiden määrässä sekä vaikutuksessa paikallisesti. Vuoden 1961 loppuun mennessä yritys oli merkittävä valmistaja.
Yhtiö kehitti uuden tyyppisen transistorin ja valmistustekniikkaa pian perustamisen jälkeen. Yhtiö kehitti transistoriteknologian CDC 6600 -tietokoneeseen. Yhtiö oli varhainen mikropiirin kehittäjä, joka kehitti käytännöllisen integroidun piirin Geoffrey Dummerin idean ja Jack Kilbyn prototyypin jälkeen.
Yritys vaikutti myös CMOS-tekniikan kehitykseen. Gordon Mooren vuonna 1965 kirjoittama artikkeli on tullut tunnetuksi Mooren lakina.
1960-luvun loppuun mennessä yhtiöstä oli tullut 150 miljoonan dollarin yritys jossa oli. Tilanne kuitenkin heikentyi tämän jälkeen osittain useiden virheiden ja haaskattujen tilaisuuksien johdosta. Lokakuussa 1967 yhtiö menetti markkinaosuutta Texas Instrumentsille ja tämän jälkeen Moore ja Noyce lähtivät perustamaan Intelin sekä monet muut perustajista olivat jo lähteneet. Vuonna 1968 yhtiön johtoon tuli Motorolalta johtajia, joiden alaisuudessa yhtiö panosti uusiin tekniikoihin kuten CCD-kuvakennoihin.
Yhtiö kehitti Fairchild F8 mikroprosessorin, jota käytettiin Fairchild Channel F pelikonsolissa.
Naantalin pappila
Naantalin pappila on Naantalin keskustassa sijaitseva vuonna 1852 rakennettu pappila, joka toimi Naantalin seurakunnan kirkkoherran virka-asuntona. Pappila edustaa tyypillistä virkataloa ja on tyylisuunnaltaan klassismia. Naantalin pappila on suojeltu rakennus ja se on inventoitu paikallisesti, rakennushistoriallisesti ja ympäristöllisesti arvokkaaksi kohteeksi.
Fairchild Semiconductor
Vuonna 1968 julkaistu artikkeli jäljitti 15:sta piilaakson yritystä Fairchildiin ja vuonna 1986 125 yrityksen "sukupuu" johti Fairchildiin.
Scooby-Doo (elokuva)
Scooby-Doo (, televisioesityksissä myös nimellä Scooby-Doo ja salaperäinen saari) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Scooby-Doo-animaatiosarjaan perustuva fantasiaseikkailu. Kyseessä on ensimmäinen Scooby-Doo-elokuva, jota ei toteutettu animaationa.
Naantalin pappila
Naantalin vanha pappila sijaitsi Naantalin kirkon pohjoispuolella osittain nykyisellä hautausmaa-alueella. Arkeologisissa kaivauksissa on löytynyt pappilan puisten rakennusten jäännöksiä 1600- ja 1700-luvuilta. Ainoa säilynyt rakennus on hautausmaan huoltorakennuksen vieressä sijaitseva vanha pappilan kellari. Alue on Museoviraston suojelema kiinteä muinaisjäännös.
Lähteet
60.47°N, 22.02611°W
Eloy (albumi)
Eloy on saksalaisen Eloyn esikoisalbumi.
Páll Pétursson
Páll Bragi Pétursson (17. maaliskuuta 1937 – 23. marraskuuta 2020) oli islantilainen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi Islannin sosiaaliministerinä vuosina 1995–2003.
Páll syntyi Höllustaðurin tilalla nykyisessä Húnabyggðin kunnassa Luoteis-Islannissa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Akureyrin lukiossa vuonna 1957 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Höllustaðurissä. Hänet valittiin Alþingiin vuonna 1974. Vuosina 1980–1991 hän istui Pohjoismaiden neuvostossa; vuosina 1983–1985 hän toimi Islannin-valtuuskunnan puheenjohtajana sekä vuosina 1985 ja 1990 neuvoston puheenjohtajana. Vuosina 1980–1994 hän toimi edistyspuolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 1995–2003 hän toimi sosiaaliministerinä.
Páll kuoli Kópavogurissä 23. marraskuuta 2020 pitkään jatkuneeseen sairauteen.
Medusan sinetti
Medusan sinetti (The Bourne Ultimatum) on Robert Ludlumin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2007. Sen on ohjannut Paul Greengrass Tony Gilroyn ja Tom Stoppardin käsikirjoituksen pohjalta. Matt Damon näyttelee elokuvan pääosassa amnesiasta kärsivää salamurhaajaa Jason Bournea. Sivuosissa näyttelevät Joan Allen, Paddy Considine, Edgar Ramirez, Julia Stiles ja David Strathairn. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 25. heinäkuuta ja Suomessa 17. elokuuta 2007. Medusan sinetti on jatko-osa elokuville Medusan verkko (2002) ja Medusan isku (2004).
Juoni
Elokuva jatkuu suoraan Medusan iskun tapahtumista. Jason Bourne (Matt Damon) pakenee miliisejä Moskovasta. Hän tavoittaa Lontoossa lehtimies Simon Rossin (Paddy Considine), joka on kirjoitellut tästä. CIA:n uuteen Blackbriar-operaatioon kuuluva salamurhaaja kuitenkin ampuu Rossin. Bourne lähtee Madridiin Rossin lähteen, Neal Danielsin (Colin Stinton) perään. Hän tapaa Nicky Parsonsin (Julia Stiles), joka avustaa tätä. Yhdessä he lähtevät Tangeriin Danielsin perässä. Blackbriarin salamurhaaja ehtii kuitenkin ensin. Parsons ja Bourne eroavat ja Bourne lähtee New Yorkiin selvittämään menneisyyttään ja kohtaa lopulta tekijänsä.
Vastaanotto
Medusan sinetti sai Oscar-gaalassa 2008 palkinnot parhaasta leikkauksesta, parhaista äänitehosteista ja parhaasta äänityksestä.
Koko Bourne-trilogia oli erittäin suosittu. Tämän elokuvan jälkeen kuitenkin ilmoitettiin, että Matt Damon ei halua jatkaa neljännessä Medusa-elokuvassa. Elokuva tuotti 440 miljoonaa dollaria, ja siksi elokuvasarjalle päätettiin tuottaa jatkoa. Elokuussa 2012 julkaistun jatko-osan Medusan perintö päähenkilö ei kuitenkaan ole Jason Bourne vaan Jeremy Rennerin esittämä Aaron Cross.
Volkelin lentotukikohta
Volkelin lentotukikohta  on Alankomaiden kuninkaallisten ilmavoimien lentotukikohta lähellä Volkelin kylää. Siellä tiettävästi säilytetään yhdysvaltalaisia ydinaseita.
Bendougouba
Bendougouba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 12 kilometriä Kitasta itään. Kunnassa on 11 900 ja kylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Valtatiet Suomessa
Valtatiet (lyhenne vt; ruots. riksväg) ovat Suomen tieverkon pääteitä. Suomen maantieverkon pituudesta on valtateitä noin kymmenesosa, mutta maanteiden liikennesuoritteesta ne välittävät noin puolet. Suomen tienumerointijärjestelmässä valtateille on varattu numerot 1–39, joista nykyisin ovat käytössä numerot 1–16 ja 18–29. Tieopasteisiin valtatien numero on merkitty valkoisin numeroin punaiselle pohjalle. Merkittävimmät valtatiet lähtevät Helsingistä ja Turusta. Ennen valtateitä kutsuttiin Suomessa nimellä viertotie, ruotsiksi chaussé.
Volkelin lentotukikohta
Historia
ThumbNatsi-Saksan miehitettyä Alankomaat, rakensi Luftwaffe Volkeliin lentokentän. Sitä käytettiin aluksi yöhävittäjien tukikohtana, myöhemmin siitä tuli esimerkiksi Ju 88, Bf 109 ja Me 262 -lentokoneiden tukikohta. Liittoutuneet pommittivat lentokenttää usein, ja Operaatio Market Gardenin yhteydessä se tuhoutui Luftwaffelle käyttökelvottomaksi.
Kun alue vallattiin takaisin saksalaisilta, käytti Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat kenttää pahoista vaurioista huolimatta.
1950-luvulla kenttä kunnostettiin Alankomaiden ilmavoimien käyttöön. Kylmän sodan aikana kentältä lennettiin Gloster Meteor, F-84, F-84F ja F-104 -hävittäjillä. 1980-luvulla F-16 korvasi vanhemmat koneet.
Ydinaseet
Uskotaan, että noin 1960-luvulta lähtien Volkelissa on säilytetty Yhdysvaltain ilmavoimien ydinaseita. Nykyään tukikohdassa säilytetään luultavasti pariakymmentä yhdysvaltalaista, Naton Alankomaiden ilmavoimille jakamaa, B61 -ydinpommia.
Valtatiet Suomessa
Liikenne- ja viestintäministeriö määrää, mitkä tiet ovat valtateitä. Vuoden 2014 alussa Suomessa oli 8 602 kilometriä valtateitä. Kaikki valtatiet on päällystetty, ja noin 91 prosenttia valtateistä on kestopäällysteisiä. Noin 13 prosenttia valtateistä on kaksiajorataisia.
Valtatiet Suomessa
thumb|250px|right|Valtatiet on merkitty karttaan punaisella thumb|100px|[[Liikennemerkki nro 664: "Valtatien numero".]]
Valtatienumerot 17 ja 30–39 eivät ole käytössä, vaan ne on varattu mahdollisille tuleville valtateille.
Tulevaisuus
Yksittäisiä uusia valtateitä ja nykyisten valtateiden jatkeita on suunniteltu maakuntakaavoissa. Maakuntakaavojen merkinnät ovat kuitenkin vain tilanvarauksia, eivätkä ne välttämättä koskaan johda tien toteuttamiseen. Toteutuspäätökset tehdään muualla kuin maakuntakaavat valmistelevissa organisaatioissa.
Uusia valtateitä on merkitty maakuntakaavoihin seuraavasti:
Bendougouba
Bendougouban kunta rajoittuu koillisessa Kitan piirin Sébékoron, etelässä Senkon ja Badian, lännessä Benkady Founian ja Kitan ja luoteessa Kita Nordin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot, alangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on savannia.
Valtatiet Suomessa
Ahvenanmaan päätiet
Ahvenanmaalla on oma tienumerointijärjestelmänsä, joka on osin päällekkäinen muun Suomen kanssa. Päätiet 1–4 merkitään samoin kuin vastaavat tiet muualla Suomessa, valkoisella numerolla punaiselle pohjalle. Ruotsiksi näistä käytetään kuitenkin nimitystä huvudväg eikä riksväg.
Eurooppatiet
Osa valtateistä kuuluu eurooppateihin. Ne ovat liikenteellisesti merkittäviä reittejä Euroopassa. Seuraavassa on lueteltu eurooppatiet, joista vähintään osa kulkee Suomessa. Suomen kunnat reiteillä on lihavoitu.
Bendougouba
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on fulbeja ja diawandoja. Puhutuin kieli on maninka.
Kunnan läpi kulkevat Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsien hyödyntäminen, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Bendougoubassa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Laakavarsi
Laakavarsi on litteä kasvin varren rakenne. Laakavarret muistuttavat usein lehtiä ja toimivat niiden tavoin yhteyttävinä eliminä, mutta muodostuvat kasvin varren solukosta, ja ovat siten rakenteellisesti kasvin haaroja. Monilla laakavartisilla kasveilla varsinaiset lehdet ovat surkastuneet tarpeettomina. Laakavarsista käytetään myös nimityksiä kladodio, platykladio ja fyllokladio. Laakaverso on erityisesti lehteä muistuttava vihreä, litteä ja levymäinen laakavarsi.
Laakavarsia esiintyy monentyyppisillä kasveilla. Ne ovat yleisiä muiden muassa opuntioilla (Opuntia), talvikaktuksilla (Schlumbergera), laipikoilla (Phyllanthus) ja ruskuksilla (Ruscus). Havupuihin kuuluvat lapakkapuut (Phyllocladus) ovat saaneet nimensäkin laakavarsistaan eli fyllokladioistaan.
Matti Vapalahti
Petri Matti Vapalahti (4. toukokuuta 1937 Uusikirkko – 7. elokuuta 2011 Kuopio) oli suomalainen neurokirurgi, joka työskenteli muun muassa Kuopion yliopiston neurokirurgian professorina ja Kuopion yliopistollisen sairaalan neurokirurgian ylilääkärinä (1992-2002).
Elämä ja ura
Matti Vapalahden vanhemmat olivat kirkkoherra Topi Vapalahti ja hammaslääkäri Saima Vapalahti (o.s. Malkamäki). Matti Vapalahti oli vuodesta 1959 naimisissa Marja Vapalahden (o.s. Attila) kanssa. Avioliitosta on kaksi lasta, Petri (1960) ja Olli (1963).
Matti Vapalahti tuli ylioppilaaksi Imatran yhteislyseosta 1955. Suoritettuaan asevelvollisuuden, joka päättyi kokelaana RUK:n kurssilla 90, hän kirjoittautui Helsingin yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan. Lääketieteen lisensiaatiksi Matti Vapalahti valmistui 1963. Hän kouluttautui ja työskenteli Lundin yliopistossa 1965. Neurokirurgian erikoislääkäri hänestä tuli 1969. Vapalahti väitteli Helsingin yliopistossa joulukuussa 1970 ja sai lääketieteen ja kirurgian tohtorin arvon 1971. Väitöskirja käsitteli vaikean aivovamman aiheuttaman kallonsisäisen paineen nousuun liittyviä ongelmia. Tämän jälkeen hän teki tutkimustyötä Pennsylvanian yliopistossa 1971–72. Neurokirurgian dosentiksi hänet nimitettiin Turun yliopistossa 1973 ja Kuopion yliopistossa 1976. Oulun yliopisto totesi hänet päteväksi neurokirurgian professorin virkaan 1976.
Matti Vapalahden tie Kuopion yliopiston neurokirurgian professoriksi ja Kuopion yliopistollisen sairaalan neurokirurgian klinikan ylilääkäriksi alkoi 1963 Helsingin yliopistollisesta keskussairaalasta, jossa hän erikoistui ja toimi seniorilääkärinä. Tämän jälkeen ura jatkui Turun yliopistollisessa keskussairaalassa vuodet 1972–76 ja sen jälkeen Kuopiossa neurokirurgian klinikan osastonylilääkärinä. Yhdeksänkymmentäluvun alussa Matti Vapalahti ehti toimia runsaan vuoden Oulussa neurokirurgian professorina. Kuopion yliopiston neurokirurgian professoriksi hänet kutsuttiin 1992. Tästä virasta Vapalahti jäi eläkkeelle 2002.
Toiminta Kuopiossa oli haastavaa pioneerityötä. Keskussairaalasta yliopistolliseksi sairaalaksi muuttuvassa Kuopion yliopistollisessa sairaalassa Matti Vapalahti saattoi alkuun neurokirurgian klinikan toiminnan ja kehitti sitä. Klinikka on kansallisesti ja kansainvälisesti erittäin arvostettu. Matti Vapalahti, taitava neurokirurgi ja kliinikko, kehitti humaanilla mutta samalla päättäväisellä otteella klinikan toimintaedellytyksiä, koulutti neurokirurgeja ja loi hyvän yhteistyöilmapiirin. Toiminnan kehittymistä kuvaa, että vuonna 1975 oli koko Itä-Suomen alueelta lähetetty 59 neurokirurgista potilasta Helsinkiin hoitoon. Vuonna 2010 Kuopion neurokirurgian klinikan 12 erikoislääkäriä ja neljä erikoistuvaa lääkäriä leikkasi saman alueen väestöstä 2 000 potilasta ja lisäksi 3 000 ihmistä sai hoitoa poliklinikalla.
Matti Vapalahden tutkimustyö lähti käytännön työssä esiin tulleista ongelmista. Alkuun mielenkiinnon kohteena olivat kohonneen kallonsisäisen paineen patofysiologia ja aivovammat. Tämän jälkeen Vapalahti tutki erityisesti subaraknoidaalivuotoa (lukinkalvon alaista verenvuotoa) ja aivovaltimon aneurysmien (pullistumien) hoitoa. Vuosituhannen lopussa keskeiseksi mielenkiinnon kohteeksi nousivat uusiin hoitomuotoihin liittyvät aiheet, epilepsian kirurginen hoito ja geeniterapian mahdollisuudet aivokasvaimien käsittelyssä. Erityisesti viimeksi mainitulla alueella Vapalahti teki työryhmineen uraauurtavaa tutkimustyötä yhdessä professori Seppo Ylä-Herttualan ryhmän kanssa. Tutkimuksen tuloksina syntyi noin 200 alkuperäistyötä ja artikkelia ulkomaisissa ja kotimaisissa julkaisuissa.
Matti Vapalahdelle oli ominaista potilaiden hoitoon ja tutkimustyöhön liittyvien eettisten ongelmien pohtiminen. Hän oli monia vuosia Valtakunnallisen terveydenhuollon eettisen neuvottelukunnan (ETENE) lääketieteellisen tutkimuseettisen jaoston (TUKIJA) jäsen. Kuopion yliopiston tutkimuseettisen toimikunnan puheenjohtajana Matti Vapalahti joutui perehtymään ja ottamaan kantaa varsin moninaisiin eettisiin ongelmiin. Hän piti erittäin tärkeänä hyvin toimivaa ja mahdollisimman tasapuolisesti palvelevaa julkista terveydenhuoltoa ja kritisoi ihmisten sairauksilla rahastamista. Nuoruudessaan Matti Vapalahti toimi Suomen Teiniliiton hallituksessa, Lääketieteen kandidaattiseuran hallituksessa ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksessa. Myöhemmin luottamustehtäviä kertyi lukuisia. Mainittakoon niistä Suomen Neurokirurgisen Yhdistyksen hallituksen jäsenyys 1974–75 ja puheenjohtajuus 1980–83, Nordisk Neurokirurgisk Föreningin hallituksen jäsenyys 1982–88 ja varapuheenjohtajuus 1986–88, Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin hallituksen jäsenyys 1990–92 sekä Pohjois-Savon lääkäriyhdistyksen hallituksen puheenjohtajuus 1987–90. Potilasvahinkolautakunnan asiantuntijana hän toimi 1990–2010. Lisäksi Matti Vapalahti työskenteli toimituskunnan jäsenenä kansainvälisissä julkaisusarjoissa Acta Neurochirurgica, Neurosurgery ja Advances and Technical Standards in Neurosurgery.