cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rodítsa
Rodítsa on Lamían esikaupunki ja sijaitsee noin 2,5 kilometriä itäkaakkoon Lamían keskustasta. Kaupungin läpi kulkee junarata, ja siellä sijaitsee Rodítsan rautatieseisake.
Thunderbolt (Saxonin albumi)
Thunderbolt on Saxonin 22. studioalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 2018.
Suolisolmu
Suolisolmu on paitsi synonyymi suolitukokselle, myös erillinen sairaus jolla viitataan useimmin eläinten, esimerkiksi hevosen tai koiran vatsalaukunkiertymään tai suolitukokseen.
Mahalaukunkiertymä on koirilla esiintyvä tila, jossa mahalaukku kiertyy itsensä ympäri. Mahalaukku sulkeutuu ja koira ei pysty ulostamaan tai oksentamaan. Oireina on mahan turpoaminen ja oksennusyritykset. Mahalaukunkiertymä on erittäin vakava tila ja vaatii aina eläinlääkärin hoitoa.
Yleisestikin suolisolmusta puhuttaessa tarkoitetaan hevosta. Ennusteena on lähes poikkeuksetta eläimen kuolema jonka diagnosoi eläinlääkäri. Suolisolmu-termiä ei käytetä puhuttaessa ihmisen suolitukoksesta.
Oravala (Kouvola)
Oravala on Kouvolan kaupunginosa ja kylä, Valkealan suuralueella. Se sijaitsee Pyhäjärven eteläpuolella Kymijoen rannalla. Kylän läpi kulkee kantatie 46 Kouvolasta Heinolaan. Vuoteen 2009 asti Oravala kuului Valkealan kuntaan. Oravalan postinumeroalueen (45940 Oravala) väkiluku oli 268 vuonna 2020.
Kylässä sijaitsee Oravalan kartano, joka on perimätiedon mukaan saanut nimensä paikalla 1300-luvulla asuneelta Matti Oravalta. Kartano rakennettiin vuonna 1671 säteritilaksi, ja 1680-luvulta 1740-luvulle se toimi Karjalan ratsuväkirykmentin virkatalona. Vuodesta 1753 lähtien kartano on ollut yksityisomistuksessa. Hornborgin suku on omistanut sen vuodesta 1869 lähtien. Kartano kuuluu Kymijoen yläjuoksun kartanoalueeseen.
Henri (albumi)
250px|thumb|Kuvakaappaus ”Kutsu” -musiikkivideosta. 250px|thumb|Kuvakaappaus ”Pala” -musiikkivideosta. Henri on rap-artisti Julma-Henrin ja rap-tuottaja RPK:n 16. helmikuuta 2011 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi Mörssi -levy-yhtiö. Henri nousi ilmestyttyään Suomen viralliselle listalle sijalle 23 ja pysyi listalla yhteensä kaksi viikkoa.
Oravala (Kouvola)
Kylässä on toiminut Oravalan koulu, jossa annettiin 1.–6. luokan perusopetusta. Koulu lopetettiin vuonna 2012. Kyläläisten etujärjestö Oravalan kyläyhdistys ry järjestää talkoita ja harrastus- ja kulttuuritoimintaa. Harrastus- ja kulttuuritoimintaa sekä retkiä järjestävät myös Oravalan Martat sekä Oravalan Osakaskunta, johon Oravalan Kalastuskunta yhdistettiin vuonna 2007.
Henri (albumi)
Taustaa
Albumi sisältää yhteensä 17 kappaletta, joista kuusi on myös Julma-Henrin ja RPK:n edellisellä julkaisulla Kutsu EP:llä (2010). Albumin ensimmäinen näytekappale ”Ongelma ristii kädet” julkaistiin heinäkuussa 2010 ja toinen ”Jumala on kuollu” marraskuussa 2010. Kappaleesta ”Kutsu” on myös kuvattu Otto Byströmin ja Ristomatti Myllylahden ohjaama musiikkivideo. Kappaleesta ”Pala” julkaistiin musiikkivideo helmikuussa 2011.
Elasmotherium
Siperiansarvikuono (Elasmotherium sibiricum) oli Elster-jääkaudella ja Cromer-kompleksin aikana elänyt sarvikuonolaji.
Koko ja ulkonäkö
pienoiskuva|left|Siperiansarvikuono syömässä. Elasmotherium oli keskimäärin 2,7 metriä korkea ja 6 metriä pitkä. Sillä oli kaksi metriä pitkä sarvi otsassa. Se oli jopa 7 tonnia painava. Sen jalat olivat pidemmät kuin nykyisillä sarvikuonoilla, ja ne soveltuivat hyvin laukkaamiseen. Se oli luultavasti nopea juoksija, huolimatta suuresta koostaan. Sen hampaat olivat samanlaisia kuin hevosilla, ja se todennäköisesti söi ruohovartisia kasveja ja puiden lehtiä.
Zaxxon
Zaxxon on Segan vuonna 1982 julkaisema kolikkopeli, joka oli isometrinen räiskintäpeli. Peli on julkaistu myös useille muille alustoille.
Peli oli aikanaan harvinaislaatuinen ja nimetty aksonometrisen kuvaprojektion mukaan, mutta teknisesti kyseessä on isometrinen projektio.
Pelille on myös julkaistu jatko-osia kuten Super Zaxxon.
Paramount käytti pelin mainoksen tekemiseen.
HMS Suffolk (55)
HMS Suffolk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Kent-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 30. syyskuuta 1924. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1928.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kiinan asemalle. Alus siirrettiin elokuussa 1935 Englantiin modernisoitavaksi telakalle, missä aluksen panssarointia lisättiin ja sillan rakennetta laskettiin. Alukselle asennettiin myös tiedustelukoneelle katapultti sekä lentokonesuoja. Aluksen ilmatorjuntaa lisättiin neljällä yksiputkisella suojalevyin varustetulla neljän tuuman Mk XIX -ilmatorjuntatykillä. Näiden lisäksi alukselle asennettiin toinen tulenjohdon HACS-etäisyydenmittaustutka sekä yksiputkisten kaksinaulaisten tilalle asennettiin kaksi neliputkista kahden naulan ilmatorjuntatykkiä. Aluksen torpedoputket poistettiin tarpeettomina. Alus palasi Englantiin 1939 ja aloitti Tanskan salmien valvonnan lokakuussa.
Taistelu Norjasta
Liittoutuneet päättivät miehittää Fär-saaret Tanskan miehityksen jälkeen, jotta alueelle ei rakennettaisi sukellusveneille huoltotukikohtaa. Suffolk (komentaja J. W. Durnford) oli juuri palannut 10. huhtikuuta telakalta Govanista. Alukselle sijoitettiin 250 kuninkaallisen merijalkaväen sotilasta ja kaksi 3,7 tuuman haupitsia 12. huhtikuuta Greenockissa. Alus lähti seuraavana yönä Thorshavniin saattajinaan hävittäjät HMS Hesperus ja HMS Havant sekä troolarit HMS Northern Sky ja HMS Northern Foam. Osasto laski miehitysjoukot maihin 13. huhtikuuta, jolloin Suffolk lähti Vestfjordiin vara-amiraali Cunninghamin osastoon.
Seuraavana aamupäivänä alus kohtasi saksalaisen tankkerin Skagerrakin (64.08333°N, 2°W), jonka miehistö upotti estääkseen sen joutumasta englantilaisten haltuun. Tämän jälkeen alukselle saapui käsky palata Scapa Flowhun operaatio Duckia varten.
Iltapäivällä 16. huhtikuuta alus lähti Scapa Flowsta hävittäjien HMS Kiplingin, HMS Junon, HMS Januksen ja HMS Herewardin kanssa. Osasto ylitti Pohjanmeren 26 solmun nopeudella ja kohtasi sukellusvene HMS Sealin, joka toimi reittimerkkinä pisteessä A(48.95°N, 5.16667°W). Viisi minuuttia kohtaamisen jälkeen Suffolkilta lähetettiin tulenjohtajaksi Walrus-lentovene. Osasto aloitti Stavangerin vesilentokonetukikohdan tuhoamisen aamulla 17. huhtikuuta. Tulituksessa aiheutettiin kahden polttoainevaraston tuhoutuminen sekä jonkin verran muita vahinkoja.
Amiraliteetti määräsi Suffolkinsiirtyä pohjoiseen hyökätäkseen saksalaisia hävittäjiä vastaan (operaatio Duck). Rannikkolennoston piti toimittaa alukselle ilmasuoja, mutta se jäi saapumatta. Alus joutui ensimmäiseen ilmahyökkäykseen kello 8.25. Alusta vastaan hyökättiin seuraavien kuuden tunnin ja 47 minuutin aikana yhteensä 33 kertaa. Alukseen osui kello 10.37 raskas pommi, joka tuhosi X- ja Y-tornit, tiputti aluksen nopeuden 18 solmuun ja aiheutti pahan vuodon. Kello 13.05 aluksen peräsimen ohjausmoottorit menivät epäkuntoon lähelle osuneen pommin vuoksi, mutta ne saatiin tilapäiskorjauksin toimimaan 20 minuuttia myöhemmin.
Hatstonin lentotukikohdasta lähteneet laivaston ilmavoimien Blackburn Skuat saapuivat aluksen suojaksi vasta kello 14.30. Lentokoneiden turvin se palasi 18. huhtikuuta Scapa Flowhun. Aluksen kansi oli veden pinnan tasolla ja alus ajettiin rantamatalaan Longhopessa, missä tehtiin tilapäiskorjaukset, minkä jälkeen alus siirrettiin Clydeen telakalle 5. toukokuuta.
Palveluksen loppuaika
Telakalla ollessa alukselta korvattiin kaksi nelituumaista yksiputkista kahdella kaksiputkisella tykillä sekä neljällä yksiputkisella 20 millimetrin tykillä. Alukselle asennettiin myös tutkat 279 ja 285.
Suffolk palasi telakalta palvelukseen helmikuussa 1941 ja liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita.
pienoiskuva|Komentaja Ellis HMS Suffolkin sillalla Bismarckin metsästyksen aikana Suffolk (komentaja Robert Ellis) havaitsi 23. toukokuuta 1941 taistelulaiva Bismarckin sekä risteilijä Prinz Eugenin partiomatkalla Tanskan salmessa. Havainnon jälkeen alus seurasi saksalaisten purjehdusta ja ohjasi taisteluristeilijä HMS Hoodin ja taistelulaiva HMS Prince of Walesin saksalaisten reitille.
Alus siirrettiin modernisoitavaksi joulukuussa 1942. Modernisoinnin yhteydessä aluksen puolentuuman konekiväärit korvattiin neljällä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä ja lisättiin tutka 285. Samoin korvattiin viisi yksiputkista kaksiputkisilla 20 millimetrin tykeillä. Alukselta poistettiin lentokone ja katapultti, mutta lentokonesuoja sai jäädä.
Alus siirrettiin BISCOlle 25. maaliskuuta 1948 ja romutettiin Cashmorella Newportissa, minne se saapui 24. kesäkuuta.
W. Hall
Salmissa rajaviskaali Hallin poikana syntynyt Georg Wilhelm Alexander Hall kävi Vaasan reaalilyseon ja valmistui insinööriksi Polyteknillisen opiston kemialliselta osastolta vuonna 1900. Hän teki useita opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Norjaan, Venäjälle, Englantiin ja Kanadaan.
Hall ja Lapin kultaesiintymät
Vuonna 1918 Hall julkaisi Suomen Teknillisen Seuran aikakauslehdessä kolmiosaisen artikkelin Koneellisen kullanhuuhdonnan mahdollisuudet Suomen Lapissa. Hall väitti artikkelissa että Ivalojoen ja Laanilan vesistöissä olisi 13 000 kiloa kultaa löydettävissä ja hän ehdotti koneellisen kullankaivuun aloittamista näissä vesistöissä. Hall esitteli myös Siperiassa, Alaskassa, Kanadassa, Uudessa Seelannissa ja Australiassa käytettyjä koneellisia kullankaivuumenetelmiä. Geologinen komissio ja asiantuntijat suhtautuivat kuitenkin kriittisesti Hallin esittämiin väitteisiin Ivalojoen suurista kultamääristä.
Hallin artikkeli käynnisti kuitenkin valtausryntäyksen Ivalojoen kultamaille. 1920-luvun puolivälissä perustettiin kaksi suurta kullanetsintäyhtiötä, kauppaneuvos Rafael Haarlan rahoittama Lapin Kulta Oy, jossa oli mukana kullankaivaja Heikki Kivekäs sekä Ivalojoki Oy, jossa puuhamiehenä oli rautatiehallituksen yli-insinööri Werner Ryselin. Ivalojoki Oy palkkasi asiantuntijoiksi geologian professori Pentti Eskolan ja tohtori Aarne Laitakarin. Yhtiö hankki kullanetsintään kaivinkoneen, rakensi patoja Ivalojoen koskiin sekä perusti kivenmurskaamon ja kullan erottelulaitoksen. Ivalojoki Oy oli Ivalojoen alueella kymmeniä työmaita ja tutkimuskohteita, tärkeimmät työmaat olivat Laanilan Kuivakurussa sekä Ivalojoen ja Sotajoen liittymäkohdassa. Molemmat yhtiöt lopettivat kuitenkin toimintansa vuosina 1926-1927. 1930-luvulla Ritakoskella toimi Luttojoen Kulta Oy ja vielä 1940- ja 1950-luvun vaihteessa lahtelainen insinööri Toivo Liljeqvist rakensi suuren uivan ruoppaajan ja kullanhuuhdontakoneen Tolosessa ja kuljetti sen Ritakosken Vaskisuvantoon jonne kone jäi hylättynä 1954. Liljeqvist tutki kultaesiintymiä Ivalojoella, Laanilassa ja Saariselällä mutta hän ei onnistunut löytämään koneellisesti kaivettavissa olevia määriä.
Hall oli naimisissa vuodesta 1908 kansakoulunopettaja Hildur Sofia Forsmanin (1878–1971) kanssa.
Teoksia
Nimellä W. Hall:
Aiheesta muualla
Hallin kullanhuuhdontaa käsitteleviä teknillisiä artikkeleita: Muita Hallin kirjoittamia artikkeleita:
Atjurjevon piiri
thumb|250px|Atjurjevon piiri Mordvan tasavallan kartalla. Atjurjevon piiri on kunnallishallintoalue Mordvan tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1937 perustetun piirin pinta-ala on 827,1 neliökilometriä. Asukkaita on 9 100 henkeä (vuonna 2015).
Atjurjevon piiri sijaitsee Mordvan tasavallan länsiosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Temnikovin, idässä Krasnoslobodskin, kaakossa Kovylkinon sekä lounaassa ja lännessä Torbejevon piireihin.
Holger Fach
Holger Fach (s. 6. syyskuuta 1962) on saksalainen entinen jalkapalloilija, valmentaja ja jalkapallovaikuttaja.
Atjurjevon piiri
Piirin itäosassa on metsäaroa ja länsiosassa sekametsää. Tärkeimmät joet ovat Javas, Ljatša ja Šustrui. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi ja hiekka.
Holger Fach
Ura pelaajana
Fach aloitti jalkapallouransa juniorina kotikaupungissaan Wuppertalissa. Ammattilaisurallaan hän debytoi Fortuna Düsseldorfissa, jossa debytoi kaudella 1981/82. Fach pelasi jo debyyttikaudellaan 16 ottelua Bundesliigassa, mutta teki läpimurtonsa seuraavalla kaudella Willibert Kremerin alaisuudessa. Fach oli Fortunan kantavia voimia Bundesliigassa, kunnes Dieter Brei siirsi miehen hyökkääjäksi kaudella 1986/87. Peliaika jäi seuran putoamiseen päättyneellä kaudella aiempaa vähäisemmäksi. Fach edusti Fortunaa vielä syyskaudella 1987/88, kunnes siirtyi Bayer Uerdingeniin, jossa hän pääsi jälleen pelaamaan Bundesliigaan.
Atjurjevon piiri
Hallinnollinen keskus on Atjurjevon kylä. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Atjurjevo, Arga, Bolšoi Šustrui, Dmitrijev Usad, Kamenka, Kišaly, Kurtaški, Mordovskaja Kozlovka, Novotšadovo, Perevesje, Strelnikovo ja Volno-Nikolskoje. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mokšalaisia ja tataareja.
Holger Fach
Ura pelaajana
Uerdingenissä Fach oli avauskokoonpanon vakiokasvo ja pelasi monipuolisissa rooleissa keskikentällä ja hyökkäyksessä. Kesällä 1991 hän siirtyi Borussia Mönchengladbachiin, jossa hän edelleen jatkoi varmoja otteitaan keskikentällä. Kesällä 1995 ura jatkui Bayer 04 Leverkusenissa. Erich Ribbeckin luottomies ei enää seuraavalla kaudella kuulunut Christoph Daumin suunnitelmiin ja Fach pelasi lainalla Fortuna Düsseldorfissa. Kauden jälkeen hän siirtyi TSV 1860 Müncheniin, josta kevääksi 1998 lainalle Fortunaan. Fach lopetti pitkän pelaajauransa kauden 1997/98 jälkeen.
Atjurjevon piiri
Piirin läpi kulkee Moskovan ja Saranskin välinen maantie. Pääelinkeino on maatalous, joka tuottaa viljaa, perunaa, lihaa, maitoa ja villaa. Paikallislehtenä ilmestyy Selskije vesti.
Holger Fach
Ura valmentajana
Valmennusuransa Fach aloitti Borussia Mönchengladbachin juniorivalmentajana vuonna 2001. Syyskuussa 2003 hän siirtyi Rot-Weiss Essenin päävalmentajaksi, mutta palasi jo kuun lopussa Mönchengladbachiin seuran päävalmentajaksi. Fach luotsasi seuran kauden päätteeksi Bundesliigassa sijalle 11. Seuraava kausi alkoi kuitenkin heikosti ja Fach sai lokakuussa 2004 potkut tehtävistään.
Huhtikuussa 2008 Fachista tuli FC Augsburgin päävalmentaja. Fach onnistui nostamaan seuran kuiville ja säilyttämään sarjapaikan 2. Bundesliigassa. Kausi 2008/09 sujui kohtuullisesti, mutta Fachin ilmoitettua maaliskuussa 2009 lähtevänsä seurasta kauden jälkeen pelit alkoivat takuta ja keskikastiin vajonnut Augsburg erotti Fachin huhtikuussa 2009.
Tammikuussa 2010 Fachin valmennusura jatkui FK Astanassa. Hän johdatti seuran Kazakstanin cupin mestariksi kaudella 2010. Hän jätti seuran kauden 2011 jälkeen. Myöhemmin Fach kertoi jättäneensä tehtävät kesällä 2011 diagnosoidun keuhkosyövän takia. Fachin sairaus saatiin hoidettua ja hän palasi vuonna 2015 tositoimiin SV Darmstadtin kykyjenetsijänä. Kesällä 2016 hän siirtyi Darmstadtin urheilutoimenjohtajaksi. Fachin ura uudessa tehtävässä jäi kuitenkin lyhyeksi. Darmstadtin kehnot peliesitykset syyskaudella 2016/17 johtivat hänen ja päävalmentaja Norbert Meierin potkuihin joulukuun alussa 2016.
Pääkalloprikaati
Pääkalloprikaati (Escape to Athena) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut brittiläinen seikkailuelokuva. Toiseen maailmansotaan sijoittuvan tarinan ohjasi George Pan Cosmatos, ja siinä esiintyy monia tunnettuja 1970-luvun näyttelijöitä.
Elokuva tapahtuu saksalaisten sotavankileirissä toisen maailmansodan aikana. Leirin johtajaa majuri Otto Hechtiä esittää Roger Moore. Joukko vankeja (mm. Elliott Gould, David Niven ja Sonny Bono) suunnittelee pakoa kreikkalaisen vastarintaliikkeen tuella. Liikkeen johtajaa esittää Telly Savalas. Paon taustalla ovat natsien hallussa olevat arvokkaat taide-esineet, joiden pelastamisesta vangit suunnittelevat saavansa rahaa.
Robert Sainte-Rose
Robert Sainte-Rose (s. 5. heinäkuuta 1943 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Ranskan mestaruuden 189-senttinen ja 79-kiloinen Sainte-Rose voitti vuosina 1964–1968. Ranskan ennätyksen hän hyppäsi neljästi: 212 cm vuonna 1965, 215 cm vuonna 1966, 216 cm vuonna 1967 sekä 219 cm vuonna 1968.
Adeopapposaurus
Adeopapposaurus oli prosauropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli 199-176 miljoonaa vuotta sitten aikaisella jurakaudella. Adeopapposaurukset olivat kasvinsyöjiä, ja niiden fossiileita on löydetty Argentiinasta.
Fossiilit
Adeopapposauruksesta on löydetty osittaisia jäänteitä useista yksilöistä. Nämä jäänteet on löydetty Argentiinassa, San Juanin maakunnassa sijaitsevasta Canon del Coloradon muodostelmasta.
Historia
Adeopapposauruksen jäänteet kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Vuosikymmen myöhemmin Ricardo Martínez tutki sen fossiileita uudelleen, ja hän huomasi asioita mitä hän ei ennen ollut huomannut, kuten kummallisia ominaisuuksia leuassa ja lisäkaulanikaman. Silloin Martínez totesi että hänellä oli käsissään uusi dinosaurus. Uusia ominaisuuksia tai ei, Adeopapposaurus on yhä läheistä sukua toiselle prosauropodille, Massospondylukselle ja siis Massospondylidae-heimon jäsen.
Nimi
Lajinimi mognai tulee Mognan alueen mukaan josta Adeopapposauruksen fossiileita on löydetty.
Koko ja ulkonäkö
Adeopapposauruksen pituus oli kolme metriä ja paino 80 kilogrammaa. Adeopapposaurus oli epätavallinen sauropodomorphi, johtuen siitä että sillä on näyttänyt olleen keratiinipitoinen nokka. Jos näin on, niin Adeopapposaurus on saattanut olla erikoistunut lehtien napsimiseen kasveista.
Erik August Kollin
Erik August Kollin (28. joulukuuta 1836 Pohja – 1901) oli pietarinsuomalainen muun muassa Fabergélla työskennellyt kultaseppä.
Hän oli oppipoikana kulta- ja hopeaseppä Alexander Palménilla Tammisaaressa. Saatuaan kisällin arvon hän muutti Pietariin 1858 ja pääsi työskentelemään jalokivimestari August Holmströmille. Hänet hyväksyttiin alalle 1868 ja vuonna 1870 hän avasi oman työpajan Pietarissa.
Kollin oli Fabergén ensimmäinen johtava kultaseppä (1870-1886), kunnes Mihail Perhin korvasi hänet (1886-1903). Myös Perhinin seuraaja Henrik Wigström oli suomalainen.
Kollin teki töitä August Holmströmille ja Carl Fabergélle. Myöhemmin hän vastasi Fabergélla kaikista työpajoista. Hän oli erikoistunut kulta- ja hopeaesineisiin, jotka usein olivat oman aikansa arkaaista tyyliä. Hän käytti Fabergélle tekemissään esineissä Fabergén merkintöjen vieressä merkintää EK.
Vuosien 1885–1899 välisenä aikana Kollin toimi itsenäisenä kultaseppänä Pietarissa osoitteessa Demidov pereulok 9. Toimintaa jatkoi usean vuoden ajan hänen leskensä Henrika (Henrietta) Eleonora Backman (1841 – n. 1920).
Kon
Kon oli inkojen sateen ja etelätuulen jumala. Inkojen mytologiassa hän on auringon jumala Intin poika ja Pacha Kamaqin veli. Pacha Kamaq ajaa aina Konin takaisin pohjoiseen, josta hän on tullut. Vetäytyessään Kon kuitenkin vie myös sateet mukanaan ja kuihduttaa maan.
Euroopan unionin perusoikeusvirasto
Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA) on vuonna 2007 perustettu, Itävallan Wienissä toimiva EU:n erillisvirasto. Sen tarkoituksena on edistää perusoikeuksien suojelua koko EU:n alueella. Vuonna 2017 FRA:n palveluksessa oli 113 henkilöä (toisen lähteen mukaan 105 henkilöä ) ja harjoittelijoita. Viraston budjetti oli 21,2 miljoonaa euroa.
FRA:n toiminnan aihealueiksi on valittu 5-vuotiskaudelle seuraavat alat: 1. oikeussuoja, 2. rikoksen uhrit ja korvaukset uhreille, 3. tietoyhteiskunta (erityisesti yksityiselämän kunnioittaminen ja henkilötietojen suoja), 4. romanien integraatio, 5. oikeudellinen yhteistyö muissa kuin rikosasioissa, 6. lasten oikeudet, 7. syrjintä, 8. muuttoliike ja maahanmuuttajien kotoutuminen (sis. viisumit ja rajatarkastukset sekä 9. turvapaikka-asiat), rasismi, muukalaisviha ja näihin liittyvä suvaitsemattomuus.
Migreeni
Migreeni (, puoli +, kallo ) on neurologinen sairaus, jolle ovat tyypillisiä kohtalaiset tai voimakkaat päänsärkykohtaukset. Päänsärky on tyypillisesti toispuolista. Lisäksi migreenikohtaukseen voi liittyä monimuotoisia hermostollisia oireita, kuten haukottelua, ärtyvyyttä, ruokahalun muutoksia, kipua, pahoinvointia, oksentamista tai unihäiriöitä. Myös sekavuutta ja muita psyykkisen häiriön kaltaisia tai epilepsian kaltaisia oireita esiintyy. Hermostolliset oireet voivat esiintyä myös ilman päänsärkyä. Migreenitilan aikana henkilö on tavanomaisesti aistiherkkä valolle, äänille ja hajuille ja liikkuminen kohtauksen aikana pahentaa kipua. Migreenikohtaus voi vaihdella laukaisevien tekijöiden, sisältämiensä vaiheiden, vaiheiden sisältämien oireiden ja oireiden keston suhteen kohtauksen aikanakin erittäin monimuotoisesti. Migreenin tarkkaa syytä ei tiedetä, mutta on olemassa viitteitä siitä, että migreeni johtuisi verenkiertoa säätelevien sileiden lihasten toimintahäiriöistä. Migreeni on erikoislääkärin diagnosoitava muiden sairauksien poissulkemiseksi.
Yleistä
Migreeni on yksi toiminnallisista (ilman selkeää elimellistä syytä aiheutuvista; primäärinen päänsärky) äkillisen päänsäryn muodoista ja vanhimpia ihmiskunnan tuntemista sairauksista. Arkeologisten löytöjen perusteella on arveltu, että sitä on hoidettu kallonporauksella muun muassa Etelä-Amerikassa ja muinaisessa Egyptissä. Ensimmäinen tiedossa olevan kuvauksen migreenistä on tehnyt Hippokrates vuonna 400 eaa. Noin vuonna 200 jaa. aleksandrialainen lääkäri Aretaios kuvasi migreenityyppisen päänsäryn nimeten sen hemikraniaksi. 1700-luvulla lontoolainen lääkäri John Forhergill kuvasi joitakin näköhäiriöitä kutsuen niitä "linnoitusmaiseksi kirjoksi" ja epäili, että hänen oman migreeninsä syy olisi suklaa. Lääkkeistä otettiin migreenin hoidossa käyttöön ergotamiini 1800-luvun loppupuolella. Nykyaikainen migreenitutkimus alkoi 1900-luvun puolivälin tienoilla. Triptaanit ovat tulleet käyttöön migreenin hoidossa 1990-luvulla.
Migreenitila on monioireinen ja -vaiheinen sairausprosessi, jossa päänsäryn voimakkuus ei välttämättä kerro sairauden aiheuttamaa haittaa, vaan sen muut oireet voivat olla haitallisilta vaikutukseltaan suurempia. Migreenisairauksien kirjossa on useita toisistaan oireiltaan poikkeavia migreenitiloja, ja kahden eri henkilön migreeniin laatu voivat poiketa toisistaan huomattavasti. Migreenipotilaista 50 prosenttia ilmoittaa, että migreeni on haitannut heidän työuransa etenemistä. Työpaikoilla esiintyy yleisesti migreeniä laukaisevia tekijöitä kuten stressi, kemikaalit, voimakkaat hajut, melu, kirkkaat valot, liikkuminen, tietokoneen näyttö ja valppautta vaativa koneiden valvontatyö. Migreenikohtaus voi olla vaarallinen esiintyessään työympäristössä, koska voi aiheutua virheitä ja virhearvioita sekä vaaratilanteita, kun ympäristön havainnointi heikkenee näköaistin toiminnan häiriöiden vuoksi tai toimintakyky vähenee liikkeiden hallinnan heikettyä tai kun potilas ei pysty puheensa häiriöiden vuoksi antamaan selkeitä ohjeita tai tekemään monimutkaisia päätöksiä. Migreenikohtauksen aikana työympäristö ei yleensä mahdollista migreenistä toipumista, vaan pitkittyneen migreenin vuoksi henkilö on työkyvytön vielä seuraavanakin päivänä. Työntekijöistä noin 30 prosenttia on kertonut lääkärilleen sairastavansa migreeniä. Migreeniin liittyviä vääriä käsityksiä ovat muun muassa se, että henkilö, jolla on migreenitaipumus, on työkyvytön kohtausten välillä, lieväoireinen migreeni estää työnteon sekä toisaalta myös se, että voimakasoireinen migreeni ei vie työkykyä, vaan että migreeniä käytetään tällöin tekosyynä välttää työntekoa.
Suurimmalla osalla migreenipotilaista migreenitila provosoituu korkeintaan kerran kuukaudessa ja 15 prosentilla vähintään kahdesti kuukaudessa. Pieni määrä henkilöistä, joilla on migreenialttius, sairastaa migreenikohtauksen yli 8 kertaa kuukaudessa. Migreenin hoitotasapainon saavuttamisen kannalta, mikä tarkoittaa henkilön parasta mahdollista elämänlaatua mahdollisimman vähin hoidosta aiheutuvin haitoin, on tärkeää sen vaikeuden eli haitta-asteen selvittäminen. Migreenin haitta-aste voidaan selvittää ns. MIDAS (migraine disability assessment, ″migreenihaitan arviointi”) -haastattelulla, jossa pisteytetään henkilölle kolmen kuukauden aikana migreenistä aiheutunut haitta työssä, kotona ja vapaa-ajalla. MIDAS-kyselyssä lasketaan yhteen päivät, joissa on migreenin vuoksi menetetty toimintakyky kokonaan tai yli 50-prosenttisesti, päänsärkypäivät ja kivun voimakkuus kipuasteikolla 1–10 viimeisen kolmen kuukauden aikana.
MIDAS-kyselyn ovat kehittäneet neurologian professori Richard B. Lipton Albert Einsteinin lääketieteellisestä yliopistosta New Yorkista (Albert Einstein College of Medicine, New York, NY) ja epidemiologian apulaisprofessori Walter F. Stewart Johns Hopkinsin yliopistosta Baltimoresta (Johns Hopkins University, Baltimore, MD). MIDAS-haastattelu on luotettavuudeltaan diagnoosin apuvälineenä kohtauspäivyriä eli niin sanottua migreenipäiväkirjaa vastaava.
Migreenikohtaus on monien tekijöiden yhteisvaikutusten summa. Migreenin vaikutus henkilön elämänlaatuun on samaa suuruusluokkaa kuin sydäninfarktin eli suurempi kuin muiden muassa masennuksen, reuman ja diabeteksen. Migreenikohtauksen haitta-aste vaihtelee suuresti: Vähäisimmillään migreeni voi oirehtia hetkellisenä näön sumenemisena ja vakavammillaan lähes täydellisenä työ- ja toimintakyvyn menetyksenä edellyttäen hoitoa vuodepotilaana. Usein toistuva migreeni, jossa kohtaukset seuraavat toisiaan, voi alentaa merkittävästi henkilön sosiaalista selviytymistä. Migreeni puhkeaa yleensä murrosiässä, vaikka se voi alkaa myös varhaislapsuudessa. Migreeni on usein koko elämän ajan kestävä pitkäaikaissairaus, jota sitä sairastavan tulisi tuntea hyvin, jotta kohtauksia voitaisiin ehkäistä ja hoitaa mahdollisimman tehokkaasti. Filosofisessa mielessä migreenin hoitotasapainossa on kysymys siitä, mistä henkilökohtaisista asioista henkilön on huolehdittava kehittyäkseen ihmisenä, pysyäkseen kohtalaisen onnellisena ja oireettomana, huolehtiakseen läheisistään ja ollakseen kunniaksi työnantajalleen; ″joskus tämäkin on tärkeää”.
Esiintyvyys
Migreeni on hyvin yleinen sairaus, jännityspäänsäryn jälkeen toiseksi yleisin toistuvan päänsäryn muoto , ja sille on tunnusomaista esiintyvyys lähisukulaisissa. Migreenialttiuden periytymiselle altistaa suuri joukko eri kromosomeissa sijaitsevia geenejä, 75 prosentilla on joku migreeniä sairastava omainen ja 75 prosenttia migreenipotilaista on naisia. Mitään erityistä päänsärky- tai migreenipersoonallisuutta ei ole, ja taipumus on riippumatonta työsuhteesta, rodusta, sosiaaliluokasta, koulutustasosta tai tupakanpoltosta. Älykkyysosamäärällä ja migreenitaipumuksella ei ole riippuvuutta toisistaan, samoin kuin ei myöskään neuroottisilla sairauksilla ja migreenillä, vaikkakin tavallisesti vaikeaoireista migreeniä sairastavat henkilöt voivat masentua tai ahdistua sairautensa vuoksi. Migreenillä on usein yhteys matkapahoinvointiin. Migreeniin taipuvaiset henkilöt ovat muita herkempiä saamaan jäätelöä syödessä kitalaen kylmentymisestä aiheutuvan voimakkaan sekunnin kestoisen kivun, jäätelöpäänsäryn.
Laajan amerikkalaisen väestötutkimuksen mukaan 14,6 prosenttia naisista ja 4,8 prosenttia miehistä sairasti migreeniä. Keskimääräisesti noin 10 prosenttia väestöstä sairastaa migreeniä, ja sitä esiintyy kaiken ikäisillä ihmisillä, myös lapsilla. Migreeniä esiintyy pääasiassa 25–50-vuotiailla; se on yleisimmillään 30–40-vuotiaista jopa 20 prosentilla. ). Aurallisen eli vanhahtavan ilmaisun mukaan klassisen migreenin osuus migreeneistä on noin 10 prosenttia ja aurattoman migreenin noin 80 prosenttia. Lasten migreenin esiintyvyys arvioitiin noin 4 prosentiksi sekä vuonna 1990 että 2000-luvun alussa . Lasten migreenit ovat kuitenkin kaksinkertaistuneet viimeisten 20 vuoden aikana . Lapsuusiän migreenin esiintyvyys on pojilla tyttöjä suurempi, oftalmopleginen eli silmähermon toimintaan liittyvä migreeni on yleisintä nuorilla pojilla ja basilaarinen eli aivorunkoperäinen migreeni nuorilla tytöillä.
Kuukautisiin liittyvä migreeni on varsin yleistä, arviot vaihtelevat 20–70 prosenttiin naispuolisista migreenipotilaista. Kuukautisiin liittyvä migreeni voi olla menstruaalinen eli kuukautisten aikainen tai premenstruaalinen eli ennen kuukautisia esiintyvä, joka alkaa 2–7 päivää ennen kuukautisia. Naisilla migreeni voi lieventyä menopaussissa. Myöskään yleensä kolmen viimeisen raskauskuukauden aikana ei esiinny migreeniä. Raskaus helpottaa kuukautisiin liittyvää migreeniä 80 prosentissa tapauksissa, mutta se voi myös pahentaa oireita. Estrogeenitason laskeminen aiheuttaa tavallisesti migreenikohtauksen 4–6 päivää synnytyksen jälkeen. Menopaussi voi aiheuttaa joillekin naisille migreenin alkamisen tai olemassa olevan migreenin oireiden vaikeutumisen. Ehkäisypillereiden käyttö voi pahentaa migreenin oireita tai laukaista hengenvaarallisen migreenikohtauksen, joskin erittäin harvoin.
Luokittelu
Migreeni luokitellaan kansainvälisen päänsärkyseuran (International Headache Society) IHS-järjestelmän mukaan aurattomaan ja auralliseen migreeniin. Muita esiintyvyydeltään erittäin harvinaisia migreenityyppejä ovat hemipleginen, oftalmopleginen ja retinaarinen migreeni sekä basilaarimigreeni. Migreenin IHS-järjestelmän mukainen luokittelu on seuraava:
Migreenityypit
Migreenin ilman auraa ja aurattoman migreenin kuvaus on esitetty otsikon migreenin tutkiminen kohdalla tässä artikkelissa.
Retinaarinan migreeni (verkkokalvomigreeni) on migreenitila, jossa näkökenttäpuutos on laaja tai täydellinen (sokeus) toisen silmän osalta. Tavallisesti näköhäiriöt esiintyvät molemmissa silmissä yhtä aikaa. Näkökenttäpuutoksiin silmissä voi olla muitakin syitä (mm. hyytymät silmässä), ja silmät on tutkittava muiden syiden poissulkemiseksi.
Migreenien alatyypit
Abdonaalimigreeni (vatsamigreeni) on lapsuuden periodittaisiin oireistoihin kuuluva migreenityyppi, johon ei liity koskaan auraoireita. Oireina voivat olla vatsan seudun kivut, oksentelu, huimaus oksentelun yhteydessä ja valonherkkyys. Mielialan vaihtelut ovat tavanomaisia, voi esiintyä voimien vähyyttä ja tarmon puutetta sekä ärtyvyyttä. Usein lapsuusiän vatsamigreeni katoaa 12 ikävuoden tienoilla.
Familiaarinen hemipleginen migreeni (suvuittain esiintyvä halvauksellinen migreeni) on aurallisiin migreeneihin kuuluva harvinainen migreenityyppi, jonka oireena voi esiintyä usean viikon kehon toisen puolen heikkous. Tätä migreenityyppiä pidetään ainoana täysin perinnöllisenä migreenityyppinä, ja alttius sairauteen on selkeämpi kuin muissa migreenityypeissä.
Jatkuva aura ilman migreenipäänsärkyä (infarktia) on migreenin komplikaatioihin kuuluva migreenityyppi, jossa auran kesto on yli tunti tai pisimmillään noin viikko. Sairauden tunnistamista vaikeuttaa se, että päänsärkyvaiheen oireita ei esiinny tilan aikana. Tämän migreenityypin luokittelua migreeneihin pidetään osittain vääränä.
Migreeni-infarkti (migreeniin liittyvä aivohalvaus) on migreenin komplikaatioihin kuuluva migreenityyppi, jossa migreenistä aiheutuva pienen aivokudoksen alueen verenkierron lakkaamisesta aiheutuu aivokudokseen kuolio, ja se liittyy auralliseen migreeniin. Tila on harvinainen, mutta voimakasoireinen migreeni ja ehkäisypillereiden käyttö lisäävät riskiä. Migreenistä huolimatta, aivohalvaus voi aiheutua myös muista syistä, ja suomalaisen lääketieteellisen näkemyksen mukaan migreenipotilailla ei ole tavanomaista suurempaa alttiutta aivoinfarkteihin. Vaikea-asteista migreeniä sairastavilla henkilöillä voi olla aikaisemmista migreenikohtauksista johtuvia paikallisia surkastumia (lokaalisia atrofioita) aivokudoksessa.
Status migrenosus (keskeytymätön migreenitila) on migreenin komplikaatioihin kuuluva migreenityyppi, joka kestää yli 72 tuntia ilman hoitoa tai hoidon aikana. Tilan alaryhmät ovat suosituksen mukaisesti suoritetun lääkehoidon aikana ilmenevät tila ja lääkkeiden väärinkäytön aikana ilmenevä tila. Yleensä syynä pitkittyneeseen migreeniin ovat ihmissuhdevaikeudet, avuttomuuden tunne ja lääkehoidon heikko teho, ja tilan syynä voi olla myös särkylääkkeiden väärinkäyttö, aikaisemmin syynä oli ergotamiinin liikakäyttö.
Tyypillinen aura ilman päänsärkyä (migreeniekvivalentti) on aurallisiin migreeneihin kuuluva migreenityyppi, jossa migreeniin ei liity päänsärkyvaiheen oireita. Tila saattaa ilmetä ikääntyneillä potilailla joilla nuorempana on ollut tyypillinen kohtaus, tai potilailla, joilla migreeni on alkanut vanhemmalla iällä. Sairauden tunnistamista vaikeuttaa se, että päänsärkyvaiheen oireita ei esiinny tilan aikana.
Aura
Näköaistin auraoire voi alkaa näön epätarkkuutena, tai sen hämärtymisenä, joka aiheutuu pienestä molemmissa silmissä esiintyvästä "sokeasta pisteestä" näkökentän keskipisteen lähellä. Näkökenttäpuutos alkaa laajeta muutaman minuutin kuluttua, ja usein muodostuu sokea puoliympyrä (oikealle tai vasemmalle). Puoliympyrän reuna on rosoinen (siksak-kuvio), ja puoliympyrän koon kasvaessa sahanterää muistuttava murtoviiva tulee kulmikkaammaksi ja epäsäännöllisemmäksi. Koko näköpuutosalue siirtyy lopuksi näkökentän toiselle puolelle ja katoaa ennen päänsäryn alkamista. Lievässä muodossa näköhäiriö voi olla esim. valonvälähdyksiä silmien edessä, vilkkuvia valoja näkökentän laidoilla tai sokeita pisteitä tai alueita näkökentässä. Yleensä näköhäiriö on näkökentässä esiintyvä näöntarkkuudeltaan heikentynyt alue (skotooma), tai sitten sahanterän muotoinen monivärinen kuvio, mutta näköhäiriö voi olla muunkinlainen. Muita näköaistiin liittyviä auraoireita voivat olla mm. vaikeus kohdistaa katse, välkkyvät viivat. Luettaessa teksti näköaistiin liittyvä häiriö ilmenee aluksi rivien ″hyppimisenä” tai ″katoamisena”, tai sitten osaa sivusta ei pystytä näkemään kunnolla. Joskus näköaistin auraoire jättää jälkikuvan, joka muistuttaa säröytynyttä tuulilasia. Sahalaitakuvioiden migreeniauran merkitsi muistiin ensimmäisenä lontoolainen lääkäri John Forhergill 1700-luvulla nimittäen sitä ″linnoitusmaiseksi kirjoksi”, koska värikäs murtoviiva muistuttaa linnoituksen vallisarvia ylhäältä katsottuna.
Tuntoaistin auraoire voi olla sormien, huulten tai kielen puutuminen tai pistely, puheen muuttuminen epäselväksi tai kehon toisen puolen heikkouden tunne. Ohimenevä toispuolinen halvaus (kesto kaksi tuntia) on mahdollinen (hemipareesi). Puhehäiriö ilmenee väliaikaisesti heikentyneenä kykynä muodostaa yksittäisistä sanoista kunnollisia lauseita. Muu tuntoaistiin liittyvä auraoire voi olla mm. kipu päänahassa. Auraoireena voi esiintyä tuntemus oman koon muuttumisesta hyvin pieneksi tai kasvamisesta yli oman kokonsa, harhat, hallusinaatiot, mielialan vaihtelut, nälkä, jano tai ruoanhimo. Basilaarisessa migreenissä auraoireet voivat olla voimakkaat, mm. kaksoiskuvat, koko näkökentän näköpuutos, korvien soiminen, kehon molempien puolien heikkous, tilapäinen kuurous, kehon liikkeiden hallinnan heikkeneminen (kävelyn vaikeus), huimaus, tajunnan aleneminen ja puheen kömpelyys. Oireet ovat voimakkuudestaan ja toimintakyvyn menetyksen suuruudesta huolimatta ohimeneviä.
Oireiden keholliset ja kemialliset syyt (patofysiologia)
Ensimmäisen migreenin syytä koskevan teorian mukaan migreenikohtaus alkaisi migreeniauran aiheuttavalla aivoverisuonten supistumisella. Elimistö reagoisi auraan aivoverisuonten voimakkaalla laajenemisella, joka aiheuttaisi päänsäryn. Myöhemmin alettiin ajatella, että migreeni ei ole verisuonisairaus vaan keskushermostoperäinen neurologinen ongelma, joka liittyy hypotalamuksen, aivokuoren, viidennen aivohermon ja parasympaattisen hermoston verisuonia hermottavan osan toimintaan.
Migreenin ensisijainen syy olisi siten hermosolutoiminnan muutos ja verisuonistotoiminnan muutos olisi migreenitilan aikana tapahtuva toissijainen muutos. Vuonna 2016 julkaistun tutkimuksen mukaan migreenipotilailla on kuitenkin häiriöitä etenkin verisuonten läpimittaa säätelevien sileiden lihasten toiminnassa, mikä viittaisi siihen, että verenkiertohäiriöt olisivat sittenkin sairauden ensisijainen syy. Tätä teoriaa tukee myös se havainto, että tehokkaiden kohtauslääkkeiden (triptaanit, ergotamiinit) teho perustuu nimenomaan verisuoniston toiminnan korjaamiseen. Uusissa migreenilääkkeissä sovelletaan serotoniinireseptonien toimintaa. Migreenitilan laukaisevia aivorungon keskuksia ärsyttäviä tekijöitä voivat olla kortikaaliset (aivokuoreen vaikuttavat) ärsykkeet (mm. stressitilan muutos), talamuksen (eräs hermoratojen solmu) afferentaatio (ylireagointi) (esim. valo, melu tai hajut), tai hypotalaamiset muutokset (hypotalamuksessa tapahtuvat muutokset, esim. hormonimuutokset tai uni-valve-rytmin muutokset). Migreenin aikana aivoissa vapautuu noradrenaliinia, serotoniinia ja verisuonten kipuherkkyyttä lisääviä neuropeptidejä. Migreenipotilaan aivoverisuonet ovat erittäin herkkiä reagoimaan mm. stressistä johtuvien välittäjäaineiden vaikutuksiin, ja oireyhtymän syynä ovat hermokemialliset (hermojen toimintaan vaikuttava kemialliset aineet) tekijät. Migreeni näyttää liittyvän usein jännitysniska (tension neck) -oireisiin (ja takaraivovammaan), jolloin sairauden oikea diagnoosi on migreeni lihasperäisen niskakivun sijasta
Migreenikohtaus alkaa aivorungon raphe-tumakkeista, joista projisoituu efferenttejä neutraaleja säikeitä (hermoston toimintaa muuttavia vaikuttavia tekijöitä) oksipitaaliselle aivokuorelle (uloimmalle aivokuorelle), jolloin näyttää käynnistyvän kortikaalinen neuraalinen vaimeneminen (aivokuoren hermostollisen toiminnan heikkeneminen) (ns. spreading depressio -ilmiö), johon liittyy takaraivolta alkava hermosolujen toiminnan aivokuoren etuosaa kohti etenevä vaimeneminen ja vastaava aivokuoren verenkierron väheneminen verisuonten supistuessa. Näköalueen verenkierron vaimeneminen tuottaa näköön liittyvät auraoireet ja tuntoaivokuoren vaimeneminen motorisen aurat tai dysfasian (kielellisen häiriön). Migreenitilan päänsäryn katsotaan johtuvan supistumistilaan seuraavasta suurten verisuonten laajenemisesta sekä migreeninaikaisesta tulehdustilasta verisuonissa. Särkyvaiheen jälkeen migreenissä on jälkivaihe, jonka aikana yleisimmät oireet ovat alakuloisuus ja väsymys (jotkut ovat tavallista pirteämpiä) sekä pään liikuttamiseen liittyvä hetkellinen vihlominen.
Auran syy on aivojen kuorikerroksessa sen takaosasta aaltomaisena rintamana aivojen etuosaa kohti etenevä sähköinen lamaantuminen, joka kulkee kohti aivojen keskialueelle (kortikaalinen depressio eli aivojen kuorikerroksen lamaantuminen). Tietokonekuvannusmenetelmillä (PET, positroniemissiotomografia ja SPECT, yksifotoniemissiotomografia) on osoitettu tämän toimintalamauksen suhde auraoireiden kehittymiseen, ja lamaantuminen etenee aivokuorella 2–3 millimetriä minuutissa. Aivoalueiden lamaantumiseen liittyy samanaikainen verenkierron heikkeneminen, joka ei liity päänsärkyvaiheen verisuonimuutoksiin. Verisuonimuutokset eivät aiheuta auraoireita, vaan ne ovat seurausta hermotoiminnan lamaantumisesta. Aivoverenkierron säätely heikkenee auravaiheen aikana.
Migreenitilaa ennen esiintyy usein ns. ennakko-oireita, jotka kaikki viittaavat hypotalamuksen toiminnan muuttumiseen migreenitilaan edeltävänä aikana, ja jotka tukevat epäsuorasti teoriaa tilan aivorunko- ja hypotalamusperäisyydestä. Ennakko-oireina esiintyvät mm. potilaan luonteen muuttuminen, ärtyisyys, paleleminen, väsymys, haukottelu, ruokahalun lisääntyminen, makean nälkä jne.
Stavrós (Fthiotis)
Stavrós on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Lamían kuntaan, Fthiotiin alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Σταυρού, Dimotikí Koinótita Stavroú). Kaupungin väkiluku on 2 489 (vuonna 2011).
Migreeni
Oireet
Migreenille on tyypillistä sairaustilan eteneminen peräkkäisten vaiheiden kautta ja se esiintyy selvästi ajallisesti rajoittuvina kohtauksellisina sairausjaksoina. Migreeniin liittyvä päänsärky voi olla invalidisoiva oire, mutta ei esiintyvistä oireista ainoa, vaan migreenin oireet voivat koskea kokonaisvaltaisesti ja vakavasti ihmisen minää ja hänen fyysistä ja psyykkistä kokonaisuuttaan. Migreenikohtausten määrä ja niihin liittyvien oireiden laatu ja voimakkuus voivat vaihdella ilman ilmeistä syytä suuresti, ja vaikeaoireisten migreenikausien välissä voi olla pitkähköjä lievien migreenioireiden kausia. Syynä tähän pidetään väliaivoissa sijaitsevaa keskusta, jonka herkkyys (migreenikynnys) vaihtelee mm. stressin ja vuodenaikojen mukaan. Migreenikohtauksen vaiheet ovat ennakoiva vaihe, auravaihe, päänsärkyvaihe, oireiden häviämisen vaihe ja toipumisvaihe. Migreenikivun voimakkuudeksi arvioidaan kipuasteikolla nollasta kymmeneen arvo 7-8, kun taas jännityspäänsäryn arvoksi arvioidaan yleensä arvot 3-4.
Stavrós (Fthiotis)
Stavróksen pieni kaupunki sijaitsee noin kuusi kilometriä länteen Lamían kaupungista. Sen pääkirkko on omistettu Pyhälle Nikolaokselle (Ágios Nikólaos).
Migreeni
Oireet
Migreenin ensimmäinen vaihe sisältää ennakko-oireet (prodromaalioireet), jotka johtuvat hermoston ärsyyntymisestä, ja jotka voivat alkaa vuorokautta ennen esioireita (auravaihetta). Ennakko-oireena voi esiintyä mm. ärsyyntyvyys (valot, äänet, hajut, puhe), mielialan vaihtelu (väsyneisyys ja vaitonaisuus, yliaktiivisuus ja puheliaisuus), tarve syödä makeita ruokia, viluttaminen, lihaskireys, janon tunne, tihentynyt virtsaamistarve, ummetus tai ripuli. Ennakko-oireet voivat olla niin vähäisiä, ettei niihin osata kiinnittää huomiota. Ennakko-oireiden kesto voi olla muutamasta tunnista muutamaan päivään, ja sen oireet voivat olla monimuotoisia. Henkilön kanssa tekemisissä olevat henkilöt voivat havaita ennakko-oireiden aiheuttamat käyttäytymismuutokset (mm. kärttyisyys ja ylireagoivuus), vaikka henkilö itse ei ole niistä tietoinen.
Migreenin esioireisiin (auraoireet) liittyy erilaisia hermoston toimintahäiriöitä ja pään valtimoiden supistuminen. Auraoireet kehittyvät 5-15 minuutissa ja kestävät tavallisesti puolesta tunnista tuntiin. Tavallisimpia auraoireita ovat erilaiset näköaistiin liittyvät häiriöt (mm. kirkkaat valonvälähdykset, esineiden liikkuminen näkökentässä, kaksoiskuvat, sahalaitakuvio, joka kasvaa ja liikkuu näkökentässä, värien muuttuminen, näön hämärtyminen, näkökenttäpuutoksia tai toisen silmän väliaikainen sokeutuminen ), muita ovat mm. puheeseen liittyvät häiriöt, sanojen löytämisen vaikeus, pistely tai puutumisen tunne kasvoilla ja raajoissa tai ohimenevä toispuolihalvaus (harvinainen). Auravaihe kuuluu ns. klassiseen migreeniin, mutta se voi ilmetä myös tavallisen migreenin yhteydessä.
Migreenin päänsärkyvaiheessa oireena on sykkivä ja toispuolinen päänsärky (80 prosentissa tapauksista ), ja sen kesto voi vaihdella muutamista tunneista useisiin päiviin, ja säryn voimakkuus voi vaihdella kohtalaisesta lähes sietämättömään. Useimmilla potilailla liikkuminen ja ruumiillinen rasitus pahentavat särkyä. Muita särkyvaiheen oireita voivat olla valon (lisääntynyt häikäistyminen ) ja äänen kokeminen häiritsevinä (aistien herkistymisilmiö ) sekä puutumisoireet. Kohtauksen edetessä esiintyy usein pahoinvointia ja edelleen oksentamista, jonka jälkeen usein särky alkaa hellittää. Särkyvaiheeseen voi liittyä ärtyneisyyden lisääntyminen, itkuherkkyys ja mielialan laskeminen, sekä autonomisen hermoston häiriöitä, kuten kasvojen punakkuus ja silmien vuotaminen, kalpeus ja ″silmien painuminen syvälle kuoppiin”, hien nouseminen kalvenneiden kasvojen pintaan, raajojen ihon kylmeneminen, nuhaa (kuiva tukkoisuus tai nenän vuotaminen), vatsakivut, ripuli tai ummetus. Nopeat pään liikkeet pahentavat särkyä. Migreenisärky johtuu päänahan ja aivokalvojen verisuonten laajenemisesta, ei aivoverisuonten ja -verenkierron tilasta. Särkyvaiheen oireet voivat aiheuttaa tilapäisen invaliditeetin ja toiminta- ja työkyvyn menetyksen. Päänsärkyvaiheeseen (samoin kuin esioireisiin) voi liittyä huimauksen ja pyörrytyksen tunne (tasapainohäiriöt), ja äänten aistimiseen liittyviä häiriöitä (ylimääräiset äänet, äänten vääristyminen, kuiskaavat, kohisevat ja jyrisevät äänet, kuuroutuminen). Kuulo-oire voi ilmetä heikentyneenä kykynä kuulla heikkoja ääniä samanaikaisesti kun kuulon herkkyys on kasvanut voimakkaiden äänien osalta (hiljainen kuiskaus jää kuulematta, tavanomainen puheääni aistitaan huutamisena). Migreenin kuulo-oireet voivat johtaa pysyvään kuulon heikkenemiseen, mutta kuuroutuminen migreenin vuoksi on hyvin harvinaista. Oireiden häviämisvaihe on päänsärkyvaiheen loppuosan vaihe, jossa muut oireet päänsärkyä lukuun ottamatta vähitellen vaimenevat. Oksentaminen ja uni voivat edesauttaa kohtauksen laantumista, mutta päänsärky on edelleen voimakasta.
Migreenin jälkivaiheen (toipumisvaiheen) aikana oireina voi esiintyä mm. voimakasta mielialan ja tunteiden vaihtelua, väsymystä (tai pirteyttä), voipuneisuutta, alakuloisuutta ja lihassärkyjä. Jälkivaiheen aikana pään liikuttaminen voi aiheuttaa hetkittäistä vihlomista. Toipumisvaihe voi kestää useita päiviä (noin 30 tuntia ), ja sille on ominaista keskittymiskyvyn ja aivojen henkisen suorituskyvyn alentuminen. Yleensä levollinen uni riittää palauttamaan aivojen toiminnan oireettomaksi. Toipumisvaiheessa aivojen toiminnassa voi olla lievä ja ohimenevä toimintahäiriö.
Lasten päänsäryistä noin 20 prosenttia voidaan luokitella migreeniksi. Lapsen migreeni voi alkaa varhaislapsuudessa (vaippaiässä), ja se oireita voivat olla mm. vatsakipu tai ohimenevänä käytöshäiriö. Migreenikohtauksen aikana lapsi vetäytyy mielellään hämärään huoneeseen, eikä ole kiinnostunut leikeistä. Lapsuusiän migreenin patofysiologia (sairauden taustalla olevat fyysiset ja kemialliset syyt) tunnetaan huonommin kuin aikuisiän migreenin patofysiologia, ja triptaanien tehosta sen hoidosta ei ole tutkimusnäyttöä. Lapsen migreeni voi muuttua oireettomaksi aikuisiän kynnyksellä. Lapsuusiän aurattoman ja aurallisen migreenin oireet poikkeavat oireiltaan aikuisiässä esiintyvistä oireista, lasten kohtauksilla on taipumusta olla usein toistuvia ja voimakkaita, ja hieman lyhytkestoisempia kuin aikuisilla, ja kohtausjaksojen väli voi olla pitkä. Kohtaukset eivät tavallisesti sisällä kaikkia vaiheita, ja oireet voivat painottua yleisoireisiin (hikoilu, oksentelu, pahoinvointi, tihentynyt virtsaamistarve, virtsaamisvaikeudet). Lapsuusiän migreenillä on yhteyttä huimaukseen ja matkapahoinvointiin.
Migreenin tutkiminen (diagnoosi)
Äkillisesti alkaneen aikaisemmin esiintymättömän päänsäryn syyt on aina selvitettävä ja henkilöllä voi olla samanaikaisesti useita eri päänsärkyjä. Päänsäryn toteajan tulisi olla neurologi (hermoston toimintaan erikoistunut lääkäri), mikäli lääkäri ei ole kokeneisuutensa perusteella näkemystä päänsärkyjen erotteludiagnostiikasta (eri sairauksien tunnistamisesta ja kunkin sairauden nimeämisestä). Migreenin diagnostiikka perustuu lääkärin tutkimuksessa olevan henkilön kertomukseen oireiden laadusta ja niiden ajallisesta kulusta tutkittavan migreeniepäilyn aikana. Henkilön, jolla on migreenialttius, neurologinen status (hermoston tila) on kohtausten välisenä aikana normaali. Diagnoosia ei ole mahdollista varmentaa koneellisilla tutkimuksilla tai millään yksittäisellä diagnostisella menetelmällä. Erilaisia tutkimuksia tehdään muiden päänsäryn aiheuttajien poissulkemiseksi. Migreenipäiväkirjalla (kohtauspäiväkirja) voi kerätä tietoja mm. laukaisevista tekijöistä ja migreenikohtausten esiintymistiheydestä, oireiden laadusta, esiintymistiheydestä ja voimakkuudesta, ja siinä voidaan arvioida lääkehoidon tehoa. Tarkan tiedon perusteella voidaan arvioida migreenin potilaalle aiheuttamia haittoja ja sen merkitystä, ja se voi auttaa lääkäriä etsittäessä migreenille parasta mahdollista hoitoa mahdollisimman nopeasti. Harvinaiset migreenityypit (muun muassa oftalmopleginen, hemipleginen ja basillaarinen migreeni, status migrenosus ja aivoinfarkti migreenin yhteydessä) voi todeta (diagnostisoida) vain erikoislääkäri sairaalassa.