cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ivan Maiski
thumb|Suomen ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimuksen allekirjoitus Helsingissä 21. tammikuuta 1932. Vasemmalla Suomen ulkoasiainministeri [[Aarno Yrjö-Koskinen ja oikealla Ivan Maiski.]] Ivan Mihailovitš Maiski (, ent. Jan Lachowiecki tai Ljukovetski 19. tammikuuta 1884 – 3. syyskuuta 1975) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, historioitsija ja poliitikko. Maiski oli lähettiläänä Helsingissä vuosina 1929–1932 ja suurlähettiläänä Lontoossa 1933–1943. Helsingissä ollessaan hän allekirjoitti Suomen ja Neuvostoliiton välisen hyökkäämättömyyssopimuksen.
Elämäkerta
Ivan Maiskin alkuperäinen nimi oli Jan Lachowiecki, ja hän syntyi venäläisty neeseen puolanjuutalaiseen perheeseen Venäjän keisarikunnassa. Valmistuttuaan historioitsijaksi Moskovan yliopistosta vuonna 1903 Maiski liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen menševikkien puolelle. Vuonna 1908 Maiski lähti Venäjältä Länsi-Eurooppaan, jossa hän oppi englantia ja ranskaa. Kun Venäjän sisällissota alkoi, Maiski palasi Venäjälle ja asettui asumaan Samaraan. Hän liittyi heinäkuussa 1918 oma-aloitteisesti ministeriksi sosialistivallankumouksellisten johdolla perustettuun antibolševistiseen Samaran hallitukseen eli Komutšiin, minkä seurauksena hänet erotettiin menševikkipuolueen keskuskomiteasta. Hän erosi lopulta Venäjän sosiaalidemokraattisesta työväenpuolueesta ja liittyi vuonna 1921 bolševikkipuolueeseen.
Vuonna 1922 Maiskin diplomaattiura alkoi ensin Suomessa, sitten Japanissa ja lopulta Lontoossa, jossa hän oli vuoteen 1943. Maksim Litvinovin läheisenä työtoverina hän oli mukana toteuttamassa maansa politiikkaa Espanjan sisällissodan aikana.
Toisen maailmansodan aikana Maiski oli suurlähettiläänä Lontoossa ja yhdisti liittoutuneiden voimat diplomaattina. Hän muun muassa allekirjoitti vuonna 1941 Sikorski–Maiski-sopimuksen, jolla vapautettiin satojatuhansia puolalaisia Neuvostoliiton gulageilta, ja sanoi irti Molotov–Ribbentrop-sopimuksen.
Vuonna 1943 hän sai kutsun Moskovaan ulkoministeriöön, ja hänestä tuli 1943 varaulkoministeri. Hän oli Neuvostoliiton delegaatiossa Jaltan ja Potsdamin konferensseissa. Vuonna 1945 Maiski jäi eläkkeelle diplomaattiuralta ja alkoi kirjoittaa historiaa.
Hän oli Neuvostoliiton edustajana YK:ssa vuosina 1945–1946 ja Intian-suurlähettiläs 1947–1949. Vuodesta 1946 hän oli Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen. Stalinin kuoleman jälkeen vuonna 1953 Maiski pidätettiin ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankilaan. Hänet kuitenkin vapautettiin vuonna 1955 ja rehabilitoitiin.
Ivan Maiski toimi Kansainliiton neuvoston 105. kokouksessa puheenjohtajana. eikä osallistunut kansainliiton neuvoston 107. kokoukseen, jossa Neuvostoliiton todettiin tulleen erotetuksi Kansainliitosta.
Eternals (elokuva)
Eternals on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut Marvel Comicsin sarjakuvissa esiintyvään ikuisten rotuun perustuva eeppinen supersankari- ja tieteisfantasiaelokuva. Se on Marvel Cinematic Universen (MCU) 26. elokuva ja neljännen vaiheen kolmas elokuva. Elokuvan on ohjannut Chloé Zhao, joka myös käsikirjoitti sen yhdessä Patrick Burleigh’n sekä Ryan ja Kaz Firpon kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Gemma Chan, Richard Madden, Kumail Nanjiani, Lia McHugh, Brian Tyree Henry, Lauren Ridloff, Barry Keoghan, Don Lee, Harish Patel, Kit Harington, Salma Hayek ja Angelina Jolie. Elokuvassa ikuiset, Maassa vuosituhansia piileskelleet avaruusolennot, tulevat jälleen esiin suojellakseen Maata ja ihmiskuntaa deviaaneilta.
Marvel Studios aloitti ikuisista kertovan elokuvan kehitystyön huhtikuussa 2018 ja myöhemmin saman vuoden aikana Firpot palkattiin elokuvan käsikirjoittajiksi ja Zhao ohjaajaksi. Elokuvan näyttelijöiden valinta alkoi vuoden 2019 alussa. Osan heistä oli huhuttu jo huhtikuusta asti olevan mukana elokuvassa, kunnes heidät virallisesti vahvistettiin mukaan elokuvaan vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalissa. Kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2019 ja päättyivät helmikuussa 2020, sijoittuen Englannin Pinewood Studiosin tiloihin sekä Lontooseen ja Kanariansaarille. Tammikuussa 2021 Zhao paljasti olevansa myös elokuvan käsikirjoittaja, ja huhtikuussa myös Burleigh’n paljastettiin olleen myös mukana työstämässä käsikirjoitusta.
Eternals sai maailmanensi-iltansa Los Angelesissa 18. lokakuuta 2021. Elokuvateattereihin se ilmestyi Suomessa 3. marraskuuta 2021 ja Yhdysvalloissa 5. marraskuuta 2021. Elokuva sai sekalaisen vastaanoton. Kriitikot ylistivät elokuvan visuaalisia efektejä, mutta kritisoivat elokuvan kestoa sekä juonta.
Juoni
7 000 vuotta sitten celestiaali nimeltä Arishem Tuomari lähetti Maahan kymmenen ikuista planeetta Olympialta: Ajakin, Ikariksen, Sersin, Spriten, Kingon, Phastoksen, Druigin, Makkarin, Thenan ja Gilgameshin. He suojelivat ihmisiä hirviömäisiltä deviaaneilta, mutta eivät muuten saaneet sekaantua ihmisten sivilisaatioiden kehittymiseen. Vuonna 1521, kun viimeistenkin deviaanien luullaan kuolleen, ikuiset odottavat edelleen lupaa palata Olympiaan, heidän eriävien mielipiteittensä ajaessa heidät erilleen toisistaan.
Nykyhetkessä Sersi työskentelee kuraattorina Natural History Museumissa, Lontoossa, asuen Spriten kanssa sekä tapaillen professori Dane Whitmania. Eräänä yönä deviaani Kro hyökkää heidän kimppuunsa, mutta Ikaris ilmestyy paikalle ja ajaa Kron tiehensä. Sersi kertoo Whitmanille totuuden itsestään, ja lähtee Ikariksen ja Spriten kanssa etsimään muita ikuisia. He menevät Etelä-Dakotaan tapaamaan Ajakia. Mutta Kro oli tappanut Ajakin ja imenyt tämän parannusvoimat itseensä. Ajakin kyky kommunikoida Arishemin kanssa siirtyy Sersille, jonka hän oli valinnut ikuisten uudeksi johtajaksi. Ikuiset käyvät Mumbaissa noutamassa Bollywood-näyttelijäksi ryhtyneen Kingon ja saavat mukaansa myös tämän assistentin, Karun Patelin. He lentävät Kingon yksityislentokoneella Australiaan, mistä he löytävät muistisairaudesta nimeltä Mahd Wy’ry kärsivän Thenan ja tätä suojelemaan jääneen Gilgameshin.
Sersi ottaa yhteyden Arishemiin, joka paljastaa, että ikuisten todellinen tehtävä oli auttaa uusien celestiaalien syntymistä planeetoista, joilla oli älyllistä elämää. Maan väestö oli kasvanut riittävän suureksi, kun Kostajat olivat herättäneet Ikuisuuskivillä Thanoksen uhrit jälleen henkiin, joten uuden celestiaalin, Tiamutin, ilmestyminen Maan sisältä oli alkanut, mutta se tuhoaisi samalla koko planeetan. Lisäksi Olympiaa ei ole olemassakaan. Celestiaalit olivat itse rakentaneet ja ohjelmoineet sekä ikuiset että deviaanit Maailman takomossa. Deviaanien oli alun perin tarkoitus eliminoida planeetan hallitsevat saalistajalajit älyllisten lajien kehittymisen tieltä. Mutta deviaanit itse kehittyivät saalistajiksi, joten ikuiset oli rakennettu hävittämään deviaanit.
Tom McNeeley
Thomas ”Tom” McNeeley Jr (27. helmikuuta 1937 Arlington, Massachusetts – 25. lokakuuta 2011) oli raskaansarjan nyrkkeilijä 1950- ja 1960-luvulla. Nuorena McNeeley pelasi jalkapalloa Michiganin yliopistossa. McNeeley debytoi Norwood Stockar -areenalla 17. heinäkuuta 1958. Muutaman vuoden päästä 4. joulukuuta 1961 hän otteli uransa kuuluisimman kamppailun Floyd Pattersonia vastaan raskaansarjan maailmanmestaruudesta, mutta hävisi käytyään peräti 11 kertaa lattiassa.
Eternals (elokuva)
Juoni
Suojellakseen ihmiskuntaa, ikuiset päättävät estää Tiamutin ilmestymisen. He etsivät Amazonasista syrjäistä kylää hallinnassaan pitävän Druigin, jonka mielenhallintavoimilla he voisivat vaivuttaa Tiamutin takaisin uneen. Deviaanien hyökätessä kylään, Kro tappaa Gilgameshin ja imee tämän voimat, kehittyen samalla kahdella jalalla käveleväksi ja puhekykyiseksi. Druigin mielenhallintavoimat eivät kuitenkaan riitä Tiamutiin, joten ikuiset etsivät käsiinsä Phastoksen, joka asui Chicagossa aviomiehensä Benin ja adoptiopoikansa Jackin kanssa. He palaavat Irakiin kätketyn avaruusaluksensa Domon luokse, jota Makkari oli vuosikausia vartioinut. Phastos keksii keinon kanavoida kaikkien ikuisten voimia yhteen ikuisen Uni-mieleksi kutsulla ilmiöllä ja vahvistaa Druigin mielenhallintavoimia. Mutta Ikaris paljastaa kuulleensa Ajakilta totuuden celestiaalien aikeista jo 2 500 vuotta sitten. Uskollisena celestiaaleille, hän oli seitsemän päivää aiemmin antanut Kron tappaa Maan uhraamista vastustaneen Ajakin.
Tom McNeeley
Tom McNeeleyn poika Peter McNeeley on myös entinen nyrkkeilijä samoin, kuten isänsä Tom McNeeley Sr.
Kamojoki
Kamojoki ( tai 賀茂川, Kamogawa) on Kioton kaupungin läpi virtaava, Yodojoen vesistöön kuuluva joki Japanissa. Se saa alkunsa Tanbavuoriin kuuluvalta Sajikigatakelta Kioton luoteispuolella ja virtaa Kioton allaslaakson läpi etelään. Joen pituus on lähteestä riippuen 30–35 kilometriä ja sen valuma-alue on 209 neliökilometriä.
Tom McNeeley
McNeeley kuoli lokakuussa 2011 massachusettsilaisessa sairaalassa, jonne oli joutunut sydänkohtauksen takia.
Eternals (elokuva)
Juoni
Kun Makkari saa selville Tiamutin ilmestymispaikan olevan tulivuori Intian valtamerellä, Ikaris ja hänen puolelleen asettunut Sprite päättävät estää toisten ikuisten aikeet. Kingo ei halua vastustaa ketään, joten päättää Karunin kanssa palata Bollywoodiin. Tiamutin pään ja toisen käden alkaessa nousta merestä, Thena, Druig ja Makkari taistelevat Ikarista vastaan, kunnes Phastos käyttää laitteitaan yrittääkseen poistaa Ikariksen voimat. Kro saapuu kostaamaan ikuisille toisten deviaanien kuolemat, mutta joutuu taisteluun Thenaa vastaan, joka lopulta tappaa hänet. Sprite yrittää illuusioilla huijata Sersiä, mutta Druig tyrmää hänet. Ikaris vapauttaa itsensä ja yrittää tappaa Sersin, mutta ei lopulta kykene tekemään sitä heidän välillään vuosisatoja sitten vallinneen rakkauden vuoksi. Sersi käyttää lopulta Uni-mielen kautta molekyylien manipulointikykyään voimia muuttaakseen Tiamutin kehon elottomaksi marmoriksi. Tekojaan katuva Ikaris tekee itsemurhan lentämällä Aurinkoon. Sersi muuttaa Uni-mielen viimeisillä voimilla Spriten ihmiseksi, jotta tämän lapsikokoinen vartalo voisi viimein vanheta.
Kamojoki
Kamojoen alkulähde on Kioton kaupungin Kitan suuralueen Kumogahatan kaupunginosassa. Kioton allaslaakson pohjoispuolisilla vuorilla Kamoon liittyy pieni Kuramajoki, sen jälkeen Kioton keskustan pohjoispuolella Demachin alueella Takanojoki. Demachista Kamo virtaa suoraan etelään Kioton keskustan itäosien läpi Fushimin suuralueelle, jonka Shimotoban kaupunginosassa se yhtyy ensin Katsurajokeen ja lopulta Yodojokeen, joka virtaa edelleen Osakanlahteen. Joen nimestä on kaksi eri kirjoitusasua: Demachista ylävirtaan nimi kirjoitetaan 賀茂川, alavirtaan 鴨川.
Eternals (elokuva)
Kehitys
thumb|upright|left|Ohjaaja [[Chloé Zhao vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalissa.]] Huhtikuussa 2018 Marvel Studiosin johtaja Kevin Feige kertoi studion kehittävän aktiivisesti elokuvaa, joka perustuu ikuisten rodusta kertovaan Jack Kirbyn sarjakuvaan osana Marvel Cinematic Universen elokuvien neljättä vaihetta. Marvel oli etsinyt lukuisten ihmisten joukosta käsikirjoittajaa ja Sersin uskottiin olevan elokuvan päähenkilö. Kuukausi myöhemmin Marvel valitsi Ryan ja Kaz Firpon tekemään elokuvalle käsikirjoituksen, jonka tarinaan uskottiin sisältyvän rakkaustarina Sersin ja Ikariksen välillä. Kesäkuussa Feige sanoi Marvelin olevan kiinnostunut tavasta esittää ikuisten rotu ”scifi-troopin tapaisina muinaisina avaruusolentoina” sekä inspiraationa monille myyteille ja taruille Marvel Cinematic Universen historiassa.
Kamojoki
Alun perin Kamojoki virtasi nykyisen uomansa länsipuolella Horikawa-valtakadun kohdalla, mutta sitä siirrettiin itään Heian-kyōn perustamisen yhteydessä 700-luvun lopulla. Kioto on historiansa ajan kärsinyt joen tulvista, joita on yritetty hillitä rakentamalla joen reunoille pengerryksiä. Penkereitä rakennutti muun muassa Toyotomi Hideyoshi 1500-luvulla. Niitä uusittiin suurimittakaavaisessa rakennusurakassa 1930-luvun puolivälissä, kun rankkasateet olivat vahingoittaneet monia joen ylittäviä siltoja.
Eternals (elokuva)
Kehitys
Elokuun lopussa Marvel oli rajannut Eternalsin ohjaajaehdokkaat Chloé Zhaoon—joka oli ehdolla myös Black Widow’n (2021) ohjaajaksi—Nicole Kasselliin, Travis Knightiin sekä Cristina Gallegoon ja Ciro Guerraan. Zhao lähestyi Marvel Studiosia elokuvan tekemisestä, koska oli MCU:n fani. Hän halusi työskennellä studion kanssa tuodakseen mukaan oman maailmanrakentamistaitonsa, ja teki heihin vaikutuksen esitelmällä, johon esittelemällä visuaalista taidetta, jota Feige kuvaili kiehtovaksi. Zhao työskenteli vastaavan tuottajan Nate Mooren kanssa ideansa esittelemiseksi. Esitelmä sai Marvelin huolestumaan, että hän saattaisi lähteä työskentelemään toiseen suurten studioiden projektiin, mikä pakotti heidät kiirehtimään hänen varmistamisessaan ohjaajaksi. Syyskuussa Zhao palkattiin virallisesti ohjaajaksi. Zhao toivoi voivansa tehdä elokuvasta jopa laajemman kuin Avengers: Endgame (2019), mutta halusi sen myös olevan intiimi. Zhao kuvaili elokuvaa ”vaikutusten sulatusuuniksi”, johon kuuluivat Kirbyn alkuperäiset sarjakuvat, edelliset MCU-projektit, Zhaon fanitus MCU:ta kohtaan, sekä hänen rakkautensa tieteisfiktiota, fantasiaelokuvia ja mangaa kohtaan. Puhuessaan rakkaudestaan mangaa kohtaan, hän toivoi näiden vaikutusten luovan ”avioliiton Idän ja Lännen välille”.
Kamojoki
Historiallisesti Kamojoen penkat muun muassa Gojō-valtakadun sillan tietämillä ovat toimineet teloituspaikkana. Joen vettä on myös käytetty šintolaisiin misogi-puhdistautumisrituaaleihin ja kankaiden yūzen-värjäykseen. Edo-kauden alkuvaiheilta lähtien joen töyräistä tuli huvittelupaikkoja, joihin keskittyi esimerkiksi teatteritoimintaa ja aikansa kummajaisnäytöksiä (misemonogoya). Nykyisinkin joen rannoille on Kioton keskusta-alueella sijoittunut ravintoloita ja majataloja.
Eternals (elokuva)
Kehitys
Marvel piti Eternalsia Captain Marvelin (2019) ohella, ”täydellisenä siirtymänä” elokuvien seuraavaan vaiheeseen, ja se salli vstudion valita etnisesti monipuolisen ryhmän näyttelijöitä esittämään lukuisia ikuisten rodun edustajia. Helmikuussa 2019 Feige sanoi Marvelin olevan kiinnostunut hahmoista Kirbyn ”valtavan ja hämmästyttävän Eternals-eepoksessa, jonka tapahtumat ulottuvat kymmenien tuhansien vuosien taakse”, koska he halusivat ”alusta asti” luoda yhä kokonaisempia elokuvia kuten Guardians of the Galaxyn (2014) kohdalla, sen sijaan, että olisivat rakentaneet laajamittaista crossoveria kuten The Avengersin (2012) kohdalla; ja esitellä ”hahmoja, joista suurin maailman ihmisistä ei ole ikinä kuullutkaan”, niin kuin Galaksin Vartijoiden ja Kostajien kohdalla oli tehty.
Kamojoki
Kamojoki ei vähävetisenä sovellu hyvin tavarankuljetukseen. 1600-luvun alkupuolella kauppias Suminokura Ryōi rakennuttikin sen vierelle tätä tarkoitusta varten Takasejoen.
Eternals (elokuva)
Kuvaukset
Elokuvan kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2019 Pinewood Studiosin tiloissa Buckinghamshiressa, Englannissa. Neljässä aiemmassa MCU-elokuvassa kuvaajana toimineen Ben Davis paljastettiin toimivan myös Eternalsin kuvaajana. Seuraavan kuukauden aikana Gemma Chan ja Barry Keoghan olivat neuvotteluissa näyttelijäkaartiin liittymisestä. Chan näytteli aiemmin Minn-Ervaa Captain Marvelissa, mutta häntä kaavailtiin näyttelemään Eternalsissa aivan uutta hahmoa. Elokuussa 2019 D23-messuilla Chanin ja Keoghanin vahvistettiin näyttelevän Sersiä ja Druigia ja Kit Haringtonin paljastettiin näyttelevän Dane Whitmania. Marraskuussa elokuvaa kuvattiin Kanariansaarilla. Kuvausryhmä jouduttiin myöhemmin evakuoimaan Fuerteventuralta, kun sieltä löytyi Natsi-Saksalle kuuluneen tukikohdan jäänteistä peräisin oleva räjähde. Tammikuun 2020 alussa elokuvaa kuvattiin myös Lontoossa Oxfordin yliopiston luonnontieteellisessä museossa sekä Hampsteadin nummeilla. Kuvaukset päättyivät 4. helmikuuta 2020.
Jälkituotanto
Maaliskuussa 2020, Scanline VFX, yksi elokuvan visuaalisia efektejä työstävistä yhtiöistä vahvisti, että elokuvan jälkituotantoa oli jatkettu etänä koronaviruspandemian vuoksi. Huhtikuun alussa Disney siirsi monien elokuvien ensi-iltoja, Eternalsin ensi-illan siirtyessä helmikuulle 2021. Syyskuussa ensi-iltaa siirrettiin jälleen, tällä kertaa marraskuulle 2021.
Tammikuussa 2021 Zhao paljasti osallistuneensa myös elokuvan käsikirjoittamiseen, mutta virallisia krediittejä ei ollut vielä päivitetty. Lisäkuvauksia tehtiin Los Angelesissa. Dylan Tichenor ja Craig Wood toimivat elokuvan leikkaajina. Tichenor sanoi Zhaon yleensä hoitavan elokuviensa leikkauksen itse ja että hänellä on ”vahvoja mielipiteitä”, mutta Eternalsin tuotannon koon sekä Nomadlandin palkintokauden vuoksi hän jätti leikkauksen tällä kertaa Tichenorille ja Woodille. Tichenor lisäsi, että Zhao kunnioitti heidän leikkauskokemustaan ja että he saisivat tehdä ensimmäisen versionsa ilman hänen osallistumistaan. He myöhemmin alkoivat muokata elokuvaa Zhaolta saadun palautteen perusteella ja huhtikuussa 2021 leikkaustyö oli yhä kesken. Zhao kuitenkin sanoi kuun lopussa elokuvan käsittelyn olevan viimeisillään. Jashaun St. Johnin paljastettiin myös näyttelevän elokuvassa, näyteltyään aiemmin Zhaon ensimmäisessä kokopitkässä elokuvassa Songs My Brothers Taught Me (2015). Patrick Burleigh’n paljastettiin osallistuneen käsikirjoittamiseen, mutta elokuvan lopullisia krediittejä ei ollut vielä määritelty.
Toukokuussa Harish Patelin paljastettiin näyttelevän elokuvassa. Kuun lopussa julkaistiin elokuvan ensimmäinen teaser-traileri ja virallinen teatterijuliste, jolloin paljastettiin että Zhao ja Burleigh ovat kreditoitu elokuvan käsikirjoittajiksi, Ryan ja Matthew K. Firpon saadessa krediitit elokuvan tarinasta. Lisäksi Gil Birminghamin paljastettiin näyttelevän elokuvassa. Heinäkuussa 2021 Writers Guild of America West ilmoitti elokuvan lopulliset käsikirjoituskrediitit: Ryan ja Kaz Firpo saivat krediitin myös käsikirjoituksesta yhdessä Zhaon ja Burleigh’n kanssa.
Musiikki
Ramin Djawadi sävelsi elokuvan musiikin, tehden Eternalsista toisen MCU-elokuvan, jonka hän on säveltänyt, Iron Manin (2008) jälkeen. Kaksi elokuvan soundtrackin kappaleista, ”Across the Oceans of Time” ja ”Eternals Theme”, julkaistiin singleinä 22. lokakuuta 2021, ja koko albumi julkaistiin 3. marraskuuta.
Julkaisu
Eternals sai ensiesityksensä Los Angelesissa 18. lokakuuta 2021, ja se esitettiin myös Rooman elokuvajuhlilla 24. lokakuuta 2021. Teatteriensi-iltansa elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 3. marraskuuta 2021 ja Yhdysvalloissa 5. marraskuuta 2021. Aiemmin suunnitellut ensi-iltapäivämäärät olivat 6. marraskuuta 2020 ja 12. helmikuuta 2021, mutta ensi-iltaa siirrettiin kahdesti koronaviruspandemian vuoksi.
Toukokuussa 2021 Kiinan valtionmediaraportti jätti Eternalsin ja Shang-Chi and the Legend of the Ten Ringsin pois omasta tulevien MCU-elokuvien luettelostaan, minkä Variety epäili tukevan huhuja siitä, ettei näitä elokuvia julkaistaisi Kiinassa lainkaan – etenkin kun Zhaosta oli tullut Nomadlandin johdosta saamiensa Oscar-palkintojen takia Kiinassa odottamatta ”persona non grata”.
Tulevaisuus
Lokakuussa 2021 Zhao sanoi olevansa avoin jatko-osan tekemiselle. Seuraavan kuukauden aikana Kaz ja Ryan Firpo ilmaisivat halunsa tehdä Disney+:aan esiosasarjan, jossa jokainen jakso kertoisi eri ikuisesta eri aikakauteen sijoittuvan tarinan, kuten Thenasta muinaisessa Kreikassa, tai Kingosta 1890-luvun Mumbaissa. Heitä kiinnosti myös Dane Whitmanin tarinan jatkaminen sekä ikuisten ja celestiaalien välisestä kohtaamisesta kertominen. Chan sanoi tammikuussa 2022, että tulisi palaamaan tulevaisuudessa Sersin näyttelijäksi. Heinäkuussa, kun Feigeltä kysyttiin Stylesin tulevaisuudesta, hän kertoi Marvel Studiosin haluavan innolla jatkaa Eroksen ja Pipin tarinaa osana MCU:n kosmisempi tarinoita. Kuukausi myöhemmin, Oswalt sanoi Marvel Studiosin vahvistaneen hänelle jatko-osan olevan kehitteillä ja että Zhao palaisi ohjaajaksi.
Kaunasin teknillinen yliopisto
Kaunasin teknillinen yliopisto on vuonna 1922 perustettu, Kaunasissa Liettuassa sijaitseva Baltian maiden suurin teknillinen yliopisto. thumb|210px|left|Kaunasin teknillisen yliopiston rakennus thumb|250px|Kaunasin teknillisen yliopiston päärakennus Yliopistoon kuuluu 13 tiedekuntaa, joista kaksi sijaitsee Panevėžysissa. Kaunasin teknillisessä yliopistossa opiskelee lähes 12 000 opiskelijaa, joista 9 000 suorittaa alempaa ja 3 000 ylempää korkeakoulututkintoa. Henkilökuntaan kuuluu noin 3 000 henkeä, josta opettajakuntaa on runsas 1 200 henkeä.
Katrin Göring-Eckardt
Katrin Göring-Eckardt (s. 3. toukokuuta 1966) on saksalainen poliitikko, Vihreän puolueen entinen puheenjohtaja.
Göring-Eckardt on opiskellut teologiaa mutta ei suorittanut siitä loppututkintoa.
Punamultahallitus
Punamultahallitus on hallitus, jonka rungon muodostavat Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Suomen Keskusta (aikaisemmin Maalaisliitto). Punamulta on talonpoikaisten rakennusten maalaamiseen käytetty maali. Poliittisena nimityksenä substantiiviattribuutti ”puna” tarkoittaa sosialidemokraatteja, ja multa viittaa peltoon ja maaseutuun eli keskustan historiallisiin juuriin. Ensimmäinen punamultahallitus oli edistyspuolueeseen kuuluneen Cajanderin hallitus.
Mikäli hallitukseen on kuulunut runkona SDP:n sekä Keskustan lisäksi SKDL tai sen seuraaja Vasemmistoliitto on hallitusta kutsuttu kansanrintamahallitukseksi.
Yleislänsieurooppalaisessa kielenkäytössä punamultaa tai kansanrintamaa vastaa nykyään lähinnä keskusta-vasemmistolainen hallitus.
Vanhasen I hallitus oli punamultahallitus, sillä Kokoomus ja Vasemmistoliitto olivat oppositiossa.
Punamultahallitukset
Seuraavissa hallituksissa on ollut mukana sekä SDP että Keskusta (Maalaisliitto), usein myös RKP sekä liberaalit Edistyspuolue, KP ja LKP, mutta ei Kokoomus eikä SKDL/Vasemmistoliitto.
Wolverine (juna)
thumb|250px|Amtrakin juna nro 352 Wolverine lähestymässä [[Kalamazoon asemaa.]] thumb|250px|Amtrakin Michiganin henkilöjunareitit. Wolverinen reitti keltaisella. Wolverine on Yhdysvaltain kansallisen matkustajajunayhtiö Amtrakin liikennöimä nimetty junayhteys reitillä, jonka päätepisteet ovat Chicago Illinoisissa ja Pontiac Michiganissa. Reitin pituus on 489 kilometriä, ja sillä liikennöi kolme edestakaista Wolverine-junavuoroa vuorokaudessa.
Junat liikennöivät Norfolk Southernin, Amtrakin, Conrailin ja Canadian Nationalin omistamilla rataosilla.
Reitti ja pysähdyspaikat
Osa junavuoroista ei pysähdy kaikilla mainituilla asemilla.
Nopean liikenteen reitti
Detroitin ja Chicagon välinen rataosuus on määritelty nopean junaliikenteen reitiksi. Reitillä oleva lähes 160 kilometrin mittainen osuus Indianan Porterista Michiganin Kalamazoohon on pisin Amtrakin omistama Northeast Corridor -rataosuuteen kuulumaton osuus. Amtrak on aloittanut nopeuden nostot osuudella Porter–Kalamazoo tammikuussa 2002, ja yhtiön tavoitteena on nostaa nopeudet 177 kilometriin tunnissa.
Kaupunkityyppinen taajama
Kaupunkityyppinen taajama (,, lyhenne ja ) oli virallinen termi tietyin perustein määritellylle kaupunkimaiselle taajamalle tai asutuskeskukselle Neuvostoliitossa. Nykyään se on käytössä 9 entisessä neuvostotasavallassa.
Kooltaan kaupunkityyppiset taajamat eivät juurikaan eroa kylistä, mutta niiden infrastruktuuri on kaupunkimainen. Yleensä ne ovat keskittyneet yhteen teollisuuden- tai muuhun tuotantoalaan.
Barry Commoner
pienoiskuva|Barry Commoner vuonna 1980.Barry Commoner (28. toukokuuta 1917 – 30. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen biologi ja poliitikko.
Commoner syntyi New Yorkin Brooklynissä. Hän valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1937 ja sai Harvardista maisterin- ja tohtorinarvonsa vuosina 1938 ja 1941. Toisessa maailmansodassa Commoner oli laivaston luutnantti. Sodan jälkeen hän oli kasvifysiologian professorina Washingtonin yliopistossa St. Louisissa 34 vuoden ajan. 1950-luvun lopussa Commonerista tuli tunnettu ydinkokeiden vastustaja, ja hän julkaisi useita aihetta käsitteleviä kirjoja.
Vuonna 1979 Commoner perusti myöhemmin lakkautetun Citizens Party-puolueen, jonka presidenttiehdokkaana hän itse oli 1980. Commoner sai vain 0,27 % äänistä. Presidenttiehdokkuutensa jälkeen hän jatkoi akateemista uraansa pitkälle vanhuusiälleen saakka. Commoner oli muun muassa American Association for the Advancement of Sciencen jäsen, ja hänellä on tähti St. Louis Walk of Famella.
Chicago Cougars
Chicago Cougars oli yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkojoukkue, joka pelasi entisessä World Hockey Association (WHA) -liigassa. Joukkue perustettiin vuonna 1972 ja sen kotikaupunki oli Chicago Illinoisin osavaltiossa.
Cougars pelasi WHA:ssa kolme kautta, ja sen paras saavutus oli kaudella 1973–1974, jolloin se selvisi aina finaaleihin asti. Niissä se hävisi suoraan neljässä ottelussa Houston Aerosille. Joukkueen paras pistemies sen historiassa oli kanadalainen Rosaire Paiement, joka teki 234 ottelussa 216 tehopistettä.
Cougars lopetti toimintansa talousvaikeuksien vuoksi kauden 1974–1975 päätteeksi. Laajennusjoukkueena WHA:han liittynyt Denver Spurs varasi suurimman osan Cougarsin pelaajista, jonka vuoksi Spursia joskus pidetään Cougarsin seuraajana.
Kausittaiset tilastot
O = Ottelut V = Voitot H = Häviöt T = Tasapelit
P = Pisteet TM = Tehdyt maalit PM = Päästetyt maalit
Indri
Taksonomia
thumb|vasen|Indrin luuranko. thumb|vasen|Täysikasvuinen ja poikanen. Indri eli Indri indri on ainut oman sukunsa Indri laji. Indrin eteläisten ja pohjoisten kantojen on joskus ehdotettu edustavan omia alalajejaan. Ne poikkeavat tosiistaan jonkin verran väritykseltään. Sittemmissä morfologisissa ja geneettisissä tutkimuksissa niiden on todettu edustavan kuitenkin vain kliinistä vaihtelua, eikä niitä voida pitää omina taksoneinaan.
Koko ja ulkonäkö
Indri on suurin vielä elossa oleva puoliapinalaji. Painoa sillä on 6,5–9,5 kiloa. Ruumiin pituus on 640–720 mm ja hännän pituus 40–50 mm. Inrillä on suhteessa muuhun ruumiseen hyvin pitkät takajalat ja lyhyt häntä. Turkki on tiheä ja väritykseltään musta ja valkoinen.
Tarkempi väritys vaihtelee jonkin verran lajin levinneisyysalueen eteläosista pohjoiseen. Etelässä turkin valkoiset osat ovat selvemmin erotettavissa. Valkpoista väritystä on päälaella, niskassa, kaulalla, eturaajoissa, säärissä ja takaraajoissa. Värityksessä saattaa olla myös harmaan tai kellertävän sävyjä. Pohjoisessa yksilöt ovat etelän tapaan pääosin mustia, mutta niiden valkoiset ja harmaat alueet erottuvat huonommin. Etelän ja pohjoisen välissä indrit ovat väritykseltään näiden kahden välimaastossa. Maantieteellinen raja eri värimuotojen välillä ei ole myöskään selvä, vaan tummia yksilöitä esiintyy myös etelässä. Indrin naama on musta ja sitä ympäröi valkoinen kaulalle ulottuva rengas.
Levinneisyys ja elinympäristö
Indrin levinneisyysalue käsittää osia Madagaskarin itäosista Anjanaharibe-Sudista ja Antohaka Lavasta pohjoisessa Anosibe An'alan metsiin etelässä. Marojejyssä tai Masoalan kansallispuistoissa sitä ei tavata. Subfossiililöytöjen perusteella lajin levinneisyysalue on aikanaan ollut suurempi. Löytöjä on tehty Ankaranan vuorilta pohjoisessa ja Madagaskarin keskiylängöltä.
Lajin elinympäristö käsittää alavien maiden ja vuoristojen sademetsiä aina 1 800 metrin korkeuksille merenpinnasta. Tyypillisempiä esiintymsialueita ovat tosin matallammat seudut.
Elintavat
thumb|vasen|Indri.
Indri on lähes yksinomaan päiväeläin. Öisin se liikkuu vain huonon sään tai petoeläimen liikkeellee ajamana. Lisääntymiskaudella ne voivat äännellä öisin. Indrit liikkuvat ryhmissä, jotka muodostuvat tyypillisimmin lisääntyvästä parista ja niiden mahdollisesta jälkikasvusta. Kokoa ryhmillä on tavallisesti näin kahdesta kuuteen. Koskemattomilla alueilla ryhmät ovat tavallsiesti pienempiä, kuin ihmisten häiritsemillä alueilla. Ryhmä liikkuu omalla alueellaan ja eri ryhmien alueet eivät juuri koskaan ole päällekkäisiä. Kotialueen koko vaihtelee paikasta riippuen noni 5 hehtaarista 40 hehtaariin. Eri indriryhmät voivat ottaa yhteen, jolloin ryhmien urokset tappelevat keskenään.
Yhteenottoja tyypillisempää on oman alueen puolustaminen laulaen. Indrit ovat hyvin äänekkäitä eläimiä ja niiden laulu voi kuulua kahden kilometrin päähän. Tyypillisimmin indrit laulavat päivän aikana kello 6.00–13.00. Laulut tehdään puuskittain. Yleensä ne kestävät 45 sekuntia ja pisimmillään noin kolme minuuttia. Laululla paitsi puolustetaan omaa kotialuetta, mutta sillä voidaan myös pitää omaa ryhmää koossa. Mahdollista on myös, että indrit mainostavat omaa sukukelpoisuuttaan laulaen. Laulun ohella indrit antavat petolinnuista ärjähdyksen omaisen varoitusäänen. Maassa liikkuvista uhista, kuten fossista, annetaan torven omainen äänähdys. Äänien ohella indrit voivat tehdä oksiin ja puunrunkoihin hajumerkkejä rauhasillaan.
Tavallisesti indri ei liiku kotialueellaan kovinkaan paljon päivän aikana. Päivässä kuljettu matka on keskimäärin 770 metriä. Puiden latvoissa se voi tehdä jopa kymmenen metrin loikkia oksalta tai puusta toiseen. Päivisin indri on aktiivinen viidestä yhteentoista tuntiin riippuen säästä ja vuodenajasta. lepäämiseen kuluu keskimäärin kahdeksan tuntia. Ryhmät kerääntyvät nukkumaan ennen hämärän laskeutumista. Emot nukkuvat poikastensa kanssa, mutta urokset nukkuvat tyypillisesti noin 2–50 metrin päässä. Naarasta sen nukkuessa liian lähelle tuleva uros saatetaan läimäyttää tiehensä.
Indrin pääasiallisen ravinnonlähteen muodostavat nuoret lehdet. Niiden lisäksi se saattaa syödä myös kukkia, hedelmiä, siemeniä ja kaarnaa. Ruokavalion koostumus vaihtelee jonkin verran vuodenajan mukaan. Ajoittain indrit laskeutuvat maahan syödäkseen maata. Mahdollinen selitys maan syömiselle on indrin syömät myrkylliset siemenet, joiden vaikutuksia maan syöminen saattaa lievittää.
Indrit parittelevat joulukuun ja maaliskuun välisenä aikana. Emot synnyttävät yhden poikasen toukokuun ja kesäkuun välillä. Naaras synnyttää kahden tai kolmen vuoden välein. Emo kantaa poikastaan aluksi vatsapuolellaan ja noin neljän kuukauden iästä lähtien selässään. Poikanen liikku itsenäisesti kahdeksan kuukauden ikäisenä, mutta pysyttelee emon tuntumassa vielä yli vuoden ikäisenä. Sukukypsiä indreistä tulee seitsemästä yhdeksään -vuotiaina. Urokset ja naaraat lähtevät täysikasvuisina omasta ryhmästään.
Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliittoeli IUCN pon määritellyt indrin äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Kannan kokoa ei tunneta varmuudella, mutta joidenkin arvioiden mukaan indrejä on 1 000–10 000. Kanta on laskussa ja viimeisen kolmen sukupolven eli noin 33 vuoden aikana se on laskenut arviolta yli 80 %.
Indrin suurin uhka on sen elinympäristön katoaminen. Sen asuttamia metsiä tuhotaan kaskeamalla viljelykäyttöön. Puita kaadetaan myös hakkuissa ja polttoaineeksi. Metsiä tuhoutuu myös suojelluilla alueilla. Metsästys muodostaa oman huomattavan ongelmansa. Joitakin indrejä on päätynyt laittomaan eläinkauppaan ja niitä on mahdollisesti myös myyty Madagaskarin ulkopuolelle.
Indri kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sen levinneisyysalue käsittää 18 eri suojeltua aluetta. Lajia ei olla koskaan pidetty onnistuneesti eläintarhoissa.
Indri ja ihminen
Indri on yksi tunnetuimmista Madagaskarin puoliapinoista. Usein ihmisten mieleen jää erityisesti sen laulu. Suuri osa indrin levinneisyysalueesta kuuluu madagaskarilaisen betsimisarakoiden maihin. He kutsuvat indriä nimellä babakoto, joka tarkoittaa joko esi-isää tai ihmisen isää. Kun ranskalainen eläintieteilijä Pierre Sonnerat näki indrejä ensimmäisen kerran paikalliset huusivat: Indri! indri! (Katso! katso!), jolloin Sonnerat luuli sen tarkoittavan niiden nimeä. Paikoitelleen indriä on suojellut metsästykseltä siihen liitetyt tabut (fady). Tabut ovat kuitenkin menettämässä merkitystään esimerkiksi muuttoliikkeiden takia. Indrin syömistä tabuna pitävät voivat myös kuitenkin metsästää ja myydä niitä. Indrin lihaa pidetään herkkuna. Aikanaan indrejä on metsästetty myös nahkojen takia. Nahoista valmistettiin vaatteita.
Hiisi-TV
Hiisi-TV oli joulukuussa 2003 aloittanut Vihdin, Karkkilan ja Lohjan paikallistelevisio, jota pyöritti nummelalainen Oy KoDa Productions AB. Ohjelmat näkyivät Lohjan puhelimen sekä Hiisi-Vision verkossa noin 20 000 kotitaloudelle. Kanava lähetti ohjelmaa joka päivä. Sitä oli voinut seurata myös valtakunnallisesti Internetissä.
11.01.2006 alkaen Hiisi-TV yhdistyi Diggari-televisiokanavaan. Hiisi-TV lähetti edelleen päivittäin alueellisen ohjelman ja muina aikoina kanava lähetti ainoastaan Diggari-kanavan ohjelmaa. Diggari lopetti toimintansa vuoden 2009 lopussa.
Kolibrit
Kolibrit (Trochilidae) on lintujen heimo, joka kuuluu kiitäjälintuihin. Kolibreja on yli 300 lajia, ja niitä elää lähes koko Amerikassa Alaskasta Etelä-Amerikan eteläkärkeen.
Kolibrit ovat monin tavoin epätavallisia lintuja. Kolibreihin kuuluvat maailman pienimmät linnut, niiden höyhenissä on kirkkaita irisoivia värejä, ne osaavat lentää paikallaan pitkiä aikoja, ne voivat mennä yöksi horrokseen, ja ne käyttävät ravinnokseen mettä.
Etymologia
Sana kolibri tulee espanjankielisestä nimityksestä colibrí, jonka arvellaan tulevan linnun nimityksestä ranskankielisessä Karibiassa.
Koko
Pienin kolibrilaji ja samalla koko maailman pienin lintulaji on kuubalainen kimalaiskolibri, joka painaa vain 1,6 grammaa. Moni muukin kolibrilaji on lähes yhtä pieni, ja yli 100 lajia painaa enintään 4,2 grammaa. Suurin kolibri on eteläamerikkalainen jättikolibri, joka painaa 20 grammaa.
Elinikä
Pienestä koostaan ja kiihkeästä elämänrytmistään huolimatta moni kolibrilaji voi elää luonnossa yli kahdeksanvuotiaaksi, jotkin jopa yli 12-vuotiaaksi.
Värit
thumb|left|upright|Kolibrin pää on usein kimaltelevan värikäs. Kuvassa [[rubiinipartakolibri.]] Monet kolibrit ovat kimaltelevan kirkkaanvärisiä, etenkin päälaen, kaulan ja rinnan kohdalta. Lajien värikirjo on hyvin monipuolinen, ja joillakin lajeilla kimaltelevat värit kattavat koko höyhenpuvun. Kolibrien kirkkaat värit eivät synny useimpien muiden lintujen tapaan väriaineista, vaan ne ovat irisoivia ja syntyvät höyhenten rakenteen aiheuttamasta valon interferenssistä. Tämän johdosta kolibrien höyhenpeitteen kirkkaimmat kohdat saattavat näyttää erivärisiltä eri suunnasta katsottuna. Sivulta höyhenpeitteen kohta saattaa näyttää harmaanruskealta, mutta suoraan edestä hyvin kirkkaanväriseltä. Huonossa valossa linnut voivat näyttää kokonaan mustilta.
Sydän ja aivot
Kolibrin sydän on sen ruumiinkokoon verrattuna koko eläinkunnan suurin, jopa 2,5 prosenttia linnun kokonaispainosta eli kymmenisen kertaa enemmän kuin ihmisellä. Myös kolibrin aivot ovat suhteellisesti suuremmat kuin yhdenkään toisen linnun, noin 4,2 prosenttia linnun kokonaispainosta. Kolibrilla on suuri hippokampus, jonka avulla se muistaa parhaiden mesipaikkojen sijainnit ja välttää samassa kukassa käymisen toista kertaa lyhyen ajan sisällä. Hyvä muisti auttaa kolibria säästämään arvokasta energiaa.
Lentotaidot
thumb|Kukalle tulevan kolibrin lento hidastettuna. Kolibrit kykenevät lentämään pitkiä aikoja paikallaan kuin sudenkorennot imiessään kukista mettä, eivätkä mitkään muut linnut pysty samaan. Kolibrin taituruuden salaisuus on sen ainutlaatuinen kyky tuottaa nostetta sekä eteen- että taaksepäin suuntautuvilla siiveniskuilla. Tämän tekee mahdolliseksi kolibrin jäykkä siipi ja notkea olkapäänivel, joka pystyy kiertämään siipeä sen pituusakselin ympäri lähes 180 astetta. Kolibri vaihtaa ketterästi paikkaa ilmassa säätelemällä siipiensä kulmaa. Pienimmät kolibrit räpyttävät siipiään hyvin nopeasti, 50–80 kertaa sekunnissa. Suurimmat kolibrit räpyttävät siipiään kuitenkin hitaammin kuin jotkin muut samankokoiset lintulajit.
Kolibrit ovat nopeita lentäjiä, ja ne voivat lentää jopa 50 kilometrin tuntinopeudella. Soidinmenoihin liittyvissä syöksyissä joidenkin lajien koiraat saavuttavat jopa 30 metrin sekuntinopeuden.
Ravinto ja aineenvaihdunta
thumb|Kolibreja ruokintalaitteella. Kolibrien ruokintalaitteet ovat usein punaisia, koska punainen väri houkuttaa niitä. Ruokintalaitteet täytetään lisäaineettomalla sokervedellä.
Kolibrit syövät jatkuvasti kukkien mettä saadakseen energiaa. Yksi mesiannos sulaa 15–20 minuutissa, minkä jälkeen kolibri lentää hakemaan lisää. Koska kolibreilla on hyvin nopea aineenvaihdunta, ne voivat syödä päivässä useita kertoja oman ruumiinpainonsa edestä mettä. Säästääkseen energiaa kolibrit viettävät kylmät yöt joskus horroksen kaltaisessa tilassa. Horroksessa kolibrin ruumiinlämpö alenee, aineenvaihdunta laskee yhteen kahdeskymmenesosaan normaalista, ja syke putoaa useasta sadasta vain 50 lyöntiin minuutissa. Aamulla horroksesta heräämiseen kuluu 20 minuuttia.
Kolibreilla on pitkä nokka, joillakin lajeilla käyrä, toisilla suora ja hiukan lyhyempi. Nämä kaksi lajiryhmää ovatkin osittain erikoistuneet erimuotoisiin kukkiin. Kaksi kolibrilajia etsii metensä ainoastaan yhdestä tietystä kukkalajista. Kolibrit ovat kukille hyödyllisiä pölyttäjiä, koska ne saavat naamaansa paljon siitepölyä kierrellessään kukissa ja koska ne lentävät myös huonolla säällä toisin kuin hyönteiset. Kolibrien pitkä nokka ja tietyt kukat ovat kehittyneet koevolutiivisesti. Kasvien heimoista etenkin helikoniakasvit, ananaskasvit, kanervakasvit, matarakasvit, akanttikasvit ja gesneriakasvit ovat kehittaneet kukkiinsa kolibreja houkuttelevan punaisen värin ja putkimaisen teriön.
Jotkin kolibrilajit etsivät mettä laajalta alueelta. Toiset lajit pysyttelevät omalla reviirillään ja puolustavat sen mesilähteitä raivokkaasti muita kolibreja vastaan.
Jotkin kolibrit saavat sokeria myös juomalla puiden mahlaa. Sokerinesteen lisäksi kolibrit syövät myös hyönteisiä, joista ne saavat proteiineja, rasvoja ja muita ravintoaineita. Taitavina lentäjinä kolibrit metsästävät hyönteisiä suoraan ilmasta, samoin kuin maasta lehtien alta ja hämähäkinverkoista.
Lisääntyminen
pienoiskuva|Kolibrin pesässä on yleensä kaksi poikasta. Kolibrit ovat moniavioisia, ja naaras hoitaa pesinnän yksin. Pesimäaika vaihtelee alueittain ja noudattaa lajin käyttämien kukkien kukinta-aikaa. Trooppisissa sademetsissä kolibrit saattavat pesiä lähes vuoden ympäri.
Jotkin koiraat muodostavat soidinaikana ryhmiä, ja naaras valitsee kumppanikseen yleensä koiraan, joka on saanut taisteltua itselleen keskeisen paikan oksalla. Pienimpien kolibrilajien koiraat hurmaavat naaraita akrobaattilentonäytöksillä ja siipiensä tuottamilla äänillä.
Kolibrin pesät ovat kupin muotoisia, pieniä ja huomaamattomia lehdellä tai oksalla. Rakennusaineena lintu käyttää sammalta, kasvikuituja, saniaisia, siemeniä ja hämähäkinverkkoa. Emo laskee pesään kaksi valkoista ja pitkulaista munaa, jotka kuoriutuvat 14–19 päivän kuluttua. Emo ruokkii poikasiaan medellä ja hyönteisillä. Poikaset lähtevät pesästä 18–28 päivän kuluttua säästä ja kukkien saatavuudesta riippuen. Suuri osa kolibrien pesinnöistä epäonnistuu, sillä tropiikissa on paljon pesärosvoja.
Sulkasato
Kolibreilla on sulkasato välittömästi parittelun jälkeen. Sulkasato kestää neljästä viiteen kuukautta. Kolibrit pitävät höyhenensä aina hyvässä kunnossa, ja aterioiden välillä ne istuvat yleensä oksalla ja sukivat höyheniään. Ne myös kylpevät usein.
Levinneisyys ja muutto
Kolibreja esiintyy lähes koko Amerikan mantereella ja Karibiassa Alaskan eteläosista ja Kanadasta aina Tulimaahan asti. Lajirunsaus on suurin Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Useimmat pohjoisamerikkalaiset kolibrit muuttavat talveksi Keski-Amerikkaan. Talveksi Yhdysvaltoihin jääneet kolibrit ovat riippuvaisia ihmisten pystyttämistä ruokintalaitteista. Lämpimämmilläkin seuduilla kolibrit saattavat muuttaa alueelta toiselle kukkien kukinta-aikojen mukaan.
Uhkat
Erittäin tai äärimmäisen uhanalaisiksi vuonna 2021 luokiteltiin 28 kolibrilajia eli 8 prosenttia kaikista kolibrilajeista.
Kolibrit ja ihminen
thumb|Kolibri kuvattuna muinaiseen [[Nazcan linjat|Nazcan linjaan Perussa. ]] Kolibri esiintyy monen intiaanikansan mytologiassa. Asteekkien kolibrijumaluus Huitzilopochtli oli sodan jumala, jolle asteekit antoivat ihmisuhreja.
Täytetyistä kolibreista tuli 1800-luvulla Euroopassa suosittuja koriste-esineitä. Suuren kysynnän vuoksi monet Amerikan kolibrit metsästettiin niin vähälukuisiksi, että 1900-luvun alussa ne jouduttiin rauhoittamaan lailla.
Taksonomia
Kolibrien kehityslinja erkaantui kiitäjien kehityslinjasta paleoseenikaudella noin 65 miljoonaa vuotta sitten, ja heimon jakautuminen lajeiksi tapahtui pääasiassa mioseenikaudella 12–13 miljoonaa vuotta sitten. Ensimmäisenä erkaantuivat nykykäsityksen mukaan topaasikolibrien ja mesikolibrien neljä lajia, jotka luokitellaan nykyisin omaan Florisuginae-alaheimoonsa. Toisen alaheimon muodostavat erakkokolibrit (Phaethornithinae), joihin kuuluu 36 lajia. Loput 97 sukua ja 298 lajia on nykyisin jaettu alaheimoihin Polytminae, Lesbiinae, Patagoninae ja Trochilinae (varsinaiset kolibrit).
Vaikka kolibreja elää nykyisin vain Amerikassa, niitä on elänyt vanhassakin maailmassa, sillä vuonna 2004 Saksasta löydettiin alkeellisten kolibrien fossiileja (Eurotrochilus inexpectatus), jotka olivat 30 miljoonan vuoden ikäisiä.
Kolibrisuvut
Kolibrilajeja on noin 340. Seuraavassa listassa on lueteltu ne kolibrisuvut, joissa on vähintään kaksi lajia. Suvut, joissa on vain yksi laji, eivät ole tällä listalla.
Antichrist (Gorgorothin albumi)
Antichrist on Gorgorothin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 1996.
M-60 (1939)
M-60 oli Neuvostoliiton laivaston M-luokan sarjan XIIbis sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 25. lokakuuta 1937. Se laskettiin vesille 28. elokuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1940.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Neuvostoliiton Mustanmeren laivastoon. Se upposi 27. syyskuuta 1942 Odessan edustalla osuttuaan miinaan.
Keritsimet
Keritsimet ovat työväline, jota käytetään kotieläinten – erityisesti lampaiden, villan tai karvan leikkaamiseen eli keritsemiseen. Ne on tyypillisesti valmistettu metallista. Keritsimien ohella keritsemisessä voidaan käyttää erityistä keritsemiskonetta.
Sheep shearing
Tuija Vihavainen
Tuija Talvikki Vihavainen (s. 3. marraskuuta 1941 Savonlinna) on suomalainen tekniikan lisensiaatti, joka on toiminut muun muassa VTT:n puulaboratorion ja VTT Rakennustekniikan tutkimusprofessorina.
Vihavainen tuli ylioppilaaksi Pieksämäen yhteislyseosta (1959). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1972, ja lisensiaatiksi 1978.
Hän työskenteli Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen puunsuojauslaboratorion assistenttina (1967–1972), tutkijana 1972–1975), virkaatekevänä laboratorionjohtajana, virkaatekevänä puutavaralaboratorion/puulaboratorion tutkimusprofessorina (1976–1979) ja tutkimusprofessorina (1979). Laboratorion johtaja ja professori hän oli (1980–1994) ja VTT:n Rakennustekniikan tutkimusprofessori vuodesta 1994.
Vihavainen on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Ove Andersson
Ove Andersson (3. tammikuuta 1938 – 11. kesäkuuta 2008) oli ruotsalainen rallikuljettaja ja Toyota -formulatallin tallipäällikkö.
Ura
Andersson ajoi rallia itse kymmenkunta vuotta, ja hän ajoi rallia pääosin Saabilla, Lancialla, Fordilla, Alpinella ja Toyotalla. Andersson voitti uransa aikana mm. Monte Carlon rallin 1971, ja Safari-rallin vuonna 1975, joka jäi hänen uransa ainoaksi MM-tason voitoksi.
Anderssonin aktiiviuran aikana hän perusti Andersson Motorsport -rallitiimin, josta kehittyi myöhemmin Toyotan rallitalli, Toyota Team Europe. Tallin ensimmäinen voitto tuli vuonna 1975, kun suomalainen Hannu Mikkola voitti Jyväskylän Suurajot. Talli voitti rallin kuljettajien maailmanmestaruudet vuosina 1990 ja 1992, jolloin mestariksi ajoi Carlos Sainz ja kaudella 1993, jolloin mestariksi ajoi suomalainen Juha Kankkunen.
Toyota voitti myös autonvalmistajien maailmanmestaruuden vuosina 1993, 1994 ja 1999.
Toyota vetäytyi rallista 2000-luvun alussa, ja Andersson siirtyi tallipäälliköksi Toyotan Formula 1 -talliin vuonna 2002. Hän vetäytyi tehtävästä seuraavana vuonna, mutta säilyi tallin neuvonantajana. Andersson kuoli rallionnettomuudessa Etelä-Afrikassa.
Kuolema
Andersson ajoi historiallisessa Milligan Vintage Trial -kilpailussa Etelä-Afrikassa vuoden 1957 Volvo P444 -autolla, joka törmäsi pikkubussiin. Kartanlukija ja auton omistaja Tubby Bennett loukkaantui onnettomuudessa.
Liikkeenjohdon strategia
Liikkeenjohdon strategia on erään näkemyksen mukaan organisaation pitkän tähtäimen kehityssuunta ja -ulottuvuus, jonka avulla muuttuvassa ympäristössä saavutetaan voimavaroja ja kykyjä järjestelemällä kilpailuetu. Strategian tavoite on tyydyttää sidosryhmien odotukset.
Henry Mintzberg on jakanut strategiakäsitykset viiteen osaan:
Strateginen päätös on tunnusomaisesti luonteeltaan monimutkainen, erityisesti jos organisaatio toimii maantieteellisesti laajalla alueella tai monella toimialalla. Strategiset päätökset tehdään usein tilanteissa, joissa tulevaisuudesta ei olla täysin varmoja, ja ne vaikuttavat organisaation toimintoihin. Ne vaativat usein yhteistyötä organisaation eri yksiköiden sekä tarjontaketjun kesken. Ne saattavat muuttaa organisaatiota merkittävästi, mikä voi olla vaikeaa organisaatiossa vallitsevan kulttuurin takia.
Liikkeenjohdon strategiaan liittyy myös läheisesti strateginen johtaminen. Alan kirjallisuudessa näitä kahta termiä käytetään usein kuvaamaan samaa aihepiiriä. Johnson et al. mukaan strateginen johtaminen tarkoittaa tulevaisuuden strategisten päätösten tekoa, näiden position ymmärtämistä sekä strategian muuttamista toiminnaksi.
Strategiaprosessi
Onnistunut strategia edellyttää sekä onnistunutta strategian luomista että sen toteuttamista. Strategiatyö on kuitenkin harvoin täysin harkittua, suunnitelmallista ja erehtymätöntä. Strategian luomista kutsutaan usein strategiaprosessiksi. Strategiaprosessin aikana analysoidaan ja pohditaan kilpailuympäristön uhkia ja mahdollisuuksia, oman yrityksen heikkouksia ja vahvuuksia - sekä sitä miten näitä yhdistellen saadaan aikaan kilpailukyky, ja kilpailijoita parempi lopputulos. Nämä näkökulmat tyypillisesti analysoidaan SWOT-analyysiä apuna käyttäen. Toinen analyysityökalu on Michael Porterin viiden kilpailuvoiman malli, jossa yritykset miettivät sekä toimittajia, asiakkaita, markkinatilannetta ja sinne pyrkiviä uusia kilpailijoita, sekä teknologisia näkökulmia ja mahdollisia korvaavia tuotteita. Strategian luomista varten tarvittavan liiketoimintatiedon keräämiseen, jalostamiseen ja jakamiseen on perustettu Business intelligence toimintoja.
Analyysien sekä johdon ja muun henkilöstön vision ja näkemysten perusteella laaditaan prosessin tuotos, eli strateginen toimintasuunnitelma, nk. strategia. Koska strategia on siis onnistunut vasta jos se saadaan toteutettua, strategiaprosessiin sisältyy henkilöstön mukaanotto päätöksentekoon, ja heidän mielipiteiden kuunteleminen. Tällä haetaan erityisesti henkilöstön sitoutumista strategian toteutukseen, hyvien ideoiden ja onnistuneen strategian luomisen lisäksi.
Richard Whittington ryhmittelee strategiaprosessiin vaikuttavat näkökulmat neljään ryhmään.
Klassinen näkökulma
Klassisessa näkökulmassa yrityksen ainoa strateginen tavoite on tuottaa pääomalle voittoa ja karsia tuottamattomat liiketoiminnan osat, kuten Alfred Sloan on määritellyt. Klassisesta näkökulmasta katsottuna yrityksen osat toimivat rationaalisesti. Myös yrityksen ympäristö ja eri sidosryhmät toimivat ennustettavasti ja rationaalisesti. Päätöksentekijöiden moniarvoisia sosiaalisia ja muita konteksteja ei välttämättä tiedostettu klassisen näkökulman valta-aikana 1960- ja 1970-luvuilla.