cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tomás de Torquemada
Suurinkvisiittori
Paavi Sixtus IV nimitti vuonna 1482 Torquemadan jo 1478 perustetun Espanjan inkvisition neuvoston johtajaksi, ja seuraavana vuonna 1483 hän otti suurinkvisiittorin arvonimen. Torquemada ilmoittautui paavi Sixtus IV:n edustajaksi, ja inkvisition toiminta rajoittui aluksi heidän pyhään toimistoonsa Segoviassa. Kuningas Ferdinand kuitenkin laillisti hänen toimivaltansa Kastiliassa ja Leónissa, ja myöhemmin toimivalta laajentui myös Aragoniaan, Kataloniaan, Valenciaan ja Mallorcaan. Jokainen espanjalainen yli 12-vuotias tyttö ja 14-vuotias poika oli vastuussa inkvisitiolle, ja tuhansittain kerettiläisyydestä epäiltyjä kuulusteltiin järjestelmällisesti, kidutettiin ja poltettiin roviolla. Inkvisition uhreihin kuului harhaoppisuudesta syytettyjen ohella myös noituudesta, sodomiasta, polygamiasta, haureudesta, rienauksesta, koronkiskonnasta ja muista rikoksista tuomittuja. 1800-luvun alkupuolella historioitsija Juan Antonio Llorente kirjoitti, että Torquemada olisi ollut vastuussa yli 10 000 ihmisen polttamisesta roviolla. Nykyhistorioitsijoiden mukaan inkvisitio määräsi noin 2 000 ihmisen kuoleman autodafeessa. Torquemada oli pelätty hahmo 1400-luvun loppupuolen Espanjassa, ja tarinoiden mukaan hän liikkui ympärillään 50 ratsuväen ja 250 jalkaväen sotilasta.
Inkvisiittori Pedro de Arbués murhattiin 1485 Zaragozassa, ja Torquemada keksi syyttää teosta kerettiläisiä ja salajuutalaisia. Inkvisitio tutki vuonna 1491 Torquemadan johdolla La Guardian pyhän lapsen tapausta, jossa juutalaisia syytettiin todennäköisesti valheellisesti siitä, että he olisivat murhanneet ja syöneet kristityn pikkulapsen. Torquemada oli vakuuttunut siitä, että juutalaiset ja muslimit olivat oman uskontonsa ja kulttuurinsa takia vakava uhka Espanjalle ja katoliselle seurakunnalle, joten hän julisti heidät katolisen kirkon vihollisiksi ja aloitti molempien väestöryhmien järjestelmälliset vainot. Hänen määräyksestään Talmudeja ja arabiankielisiä kirjoituksia poltettiin kirjarovioilla, ja kirjarovioilla paloi poroksi myös eräitä historiallisesti korvaamattomia tekstejä juutalaisten ja maurien historiasta Espanjassa ennen 1400-luvun alkua. Torquemada kuulusteli inkvisition pidättämiä juutalaisia ja salli heille mahdollisuuden kääntyä katolisuuteen vannomalla uskollisuudenvalan paaville. Ferdinand ja Isabella määräsivät 31. maaliskuuta 1492 Espanjan kaikki juutalaiset karkotettaviksi koko valtakunnasta, ja Torquemada oli yksi lakiesityksen tärkeimmistä kannattajista.
Viimeiset vuodet
Kun Torquemadan maine levisi Euroopassa, paavi Sixtus IV katui Torquemadan nimitystä suurinkvisiittoriksi ja sanoi, että inkvisition epäoikeudenmukaisesti vangitsemat ja kiduttamat kerettiläisyydestä syytetyt olivat saapuneet Pyhän istuimen luokse ankaruutta pakoon ja vannomaan puhdasoppisuuttaan. Vuoden 1494 uusi paavi Aleksanteri VI nimitti Torquemadan assistenteiksi neljä inkvisiittoria, jotka olivat saaneet salaa paavilta määräykset hillitä suurinkvisiittoria tuomitsemasta kerettiläisiä.
Torquemada kuoli 16. syyskuuta 1498 kuppaan, jota hän oli sairastanut useita vuosia.
Siellä missä miehiä tehdään
Siellä missä miehiä tehdään on Mika Waltarin kirjoittama kirja vuodelta 1931. Teoksen on kustantanut WSOY.
Kirjassa Waltari kuvailee ironisesti kokemuksiaan asepalveluksestaan Uudenmaan rykmentissä Santahaminassa, mutta samalla isänmaallista henkeä huokuen. Hän pohtii kuinka samalla on outoa ja houkuttelevaa hylätä omat ajatuksensa ja ottaa vastaan vain käskyjä.
Sari Pikkalan mukaan teos on vastakohta Pentti Haanpään vuonna 1928 ilmestyneelle kirjalle Kenttä ja kasarmi
Inter Press Service
Suomen Inter Press Service
Suomen Inter Press Service -yhdistys kokoaa tiedonvälityksestä ja kehityksestä kiinnostuneita kansalaisia. Se on perustettu vuonna 1985. Yhdistyksen pyörittämä uutistoimisto tuottaa viikoittain suomenkielisiä uutisia ja välittää kansainvälisen IPS:n aineistoa.
IPS:n asiakkaina on Suomessa tiedotusvälineitä, järjestöjä ja laitoksia. Uutistoimisto saa ulkoministeriöltä viestintä- ja kehityskasvatushankkeisiin tarkoitettua tukea.
Claudia Jung
pienoiskuva|200px|Claudia Jung (keskellä) vuonna 2011.
Claudia Jung (s. Ute Krummenast, 12. huhtikuuta 1964 Ratingen, Nordrhein-Westfalen, Saksa ) on saksalainen iskelmälaulaja ja poliitikko. Hän on työskennellyt myös näyttelijänä.
Elämä ja ura
Suosion kasvettua Claudia Jungia on alettu kutsua "Saksalaisen iskelmän suureksi naiseksi" ("Die grosse Dame des deutschen Schlagers"). Jung on niittänyt mainetta vahvana balladien tulkitsijana, ja hänen repertuaarissaan on vankka sijansa myös pop-genren tanssimusiikille. Vuonna 2015 julkaistu Seitensprung puolestaan koostuu lähes yksinomaan käännöskappaleista, kuten "Durch Meine Finger Rinnt Die Zeit", joka on saksankielinen versio Abban sävellyksestä "Slipping Through My Fingers".
Jung on laulanut useita duettoja. Eräs hänen suosituimmista lauluistaan, Je t'aime mon amour, on yhteistyö Richard Claydermanin kanssa. Jung on levyttänyt lähinnä saksaksi. Lisäksi hän on tulkinnut muutamia ranskan-, englannin- ja italiankielisiä kappaleita. Vuonna 2001 julkaistiin VHS:nä ja DVD:nä Claudia Jungin juontama televisio-ohjelma Mein München - Auch wenn es nicht vernünftig ist. Jung on voittanut useita saksalaisia musiikkialan palkintoja.
Reininmaalla syntynyt Jung muutti Baijeriin 1994. Hän asuu maalaistalossa Pfaffenhofen an der Ilmissä Münchenin lähistöllä. Hän avioitui 1997 muusikko Hans Singerin kanssa, joka on tuottanut hänen levynsä vuodesta 1999. Pariskunnan tytär, Anna Charlotte, lauloi äitinsä kanssa dueton Heut' fliegt ein Engel durch die Nacht vuonna 2004.
Claudia Jung on näytellyt harrastuspohjalta muutamissa televisiotuotannoissa, kuten Das Musikhotel am Wolfgangsee (2008) ja Der Schatz im Silbersee (2015).
Kokoelma-albumit
Muita kokoelmia:
Singlet
Muita singlejulkaisuja:
IPS
IPS tai ips voi tarkoittaa seuraavia:
Domino (elokuvateatteri)
Domino oli Turun Humalistonkatu 7:ssä vuodesta 1956 toiminut elokuvateatteri, joka nyt on Linnateatterin teatterisali. 624-paikkainen Domino oli aikoinaan Turun suurin elokuvasali. Teatteri toimi 1980-luvulta 2000-luvun alkupuolelle saakka myös turkulaisten elokuvakerhojen näytäntöjen tiloina.
Humalistonkadulla kahden korttelin matkalla sijainneista viidestä elokuvateatterista Domino oli viimeisenä toiminnassa Dianan (aiemmin Astor), Casinon, Kalevan ja Bio Bostonin lopetettua toimintansa. Syksyllä 2014 Dominossa alettiin taas esittää elokuvia, ja teatteri sai kyseenalaista julkisuutta, kun kävi ilmi, että teatterissa näytettiin vanhoja elokuvia valkokankaalta videokuvattuina huonolaatuisina kopioina.
Keväällä 2015 Turun kaupunginteatteri vuokrasi Dominon kahdeksi vuodeksi oman remonttinsa väistötilaksi Logomon lisäksi. Kesän aikana teatterin sisustusta remontoitiin ja teatterinäytännöt alkoivat syksyllä 2015. Kaupunginteatterin toiminta Dominossa päättyi keväällä 2017.
Vuoden 2017 syksyllä Dominon tiloissa alkoi Linnateatterin alaisen Domino-teatterin teatteritoiminta Linnateatterin ostettua tilat saman vuoden kesäkuussa. Nykymuodossaan elokuvateatterin salissa on 504 istumapaikkaa. Kesällä 2019 Linnateatteri keskitti kaiken toimintansa Dominoon, jonne se rakensi myös uuden teatteriravintolan.
Toiminta elokuvateatterina
Domino sijaitsee Alvar Aallon suunnitteleman, 1920-luvun lopulla valmistuneen Lounais-Suomen Maalaistentalon vieressä. Elokuvateatteriosan on 1950-luvulla suunnitellut arkkitehti Pekka Pitkänen. Saliin vaihdettiin istuimet 1980-luvulla, mutta muilta osin salin sisustus on lähes alkuperäisessä asussaan. Teatterissa oli alusta asti näyttävä sisäänkäynti, jonka lipan päällä loistivat neonputkesta kaunokirjaimiksi taivutettu Domino-valomainos ja sen alla amerikkalaistyylinen irtokirjaintaulu vaihtuvine näytöstietoineen.
Domino avattiin kesäkuussa 1956 Eddie Constantine -elokuvalla Tämä mies on vaarallinen. Elokuvia näytettiin italialaisilla Victoria VR -koneilla, joita vuosina 1964–1970 täydensivät 70 mm:n filmille soveltuvat Victoria X -projektorit. 1980-luvun alussa salin istuimet uusittiin ja sinne asennettiin Turun ensimmäinen Dolby-stereoäänilaitteisto.
Kapteeni Nilssonin kuoltua vuonna 1983 hänen helsinkiläisteatterinsa siirtyivät Juanita ja Thomas Adamsille. Dominon omistajana oli Oy Turun Olympia Ab, jossa olivat Nilssonin lisäksi osakkaina myös Nilssonin sisaren perhe, Livendalit. Vuodesta 1984 Dominon toiminnasta on vastannut Livendalien tytär Monica Shideler. Vuonna 1987 myös teatterinomistus siirtyi ML Media Liv Ab -yhtiölle.
1980-luvun puolivälistä alkaen videovuokraus alkoi aiheuttaa jäljellä oleville elokuvateattereille vaikeuksia. Ketjuihin kuulumattomana teatterina Dominolla alkoi olla vaikeuksia saada uutuuselokuvia käyttöönsä, joten se yritti pysyä elossa aluksi uusintaohjelmistoilla ja sitten erikoistumalla elokuvakerhojen käyttämäksi teatteriksi ja vuokraamalla salia auditoriokäyttöön. 1980-luvulta alkaen Dominossa toimi useita elokuvakerhoja, kuten Turun elokuvakerho, Kinokopla, Suomen elokuva-arkiston kerho. Viimeinen Dominon käyttäjä Kinokopla siirsi näytöksensä Logomoon, jossa myös Kavan arkistonäytökset nykyään pidetään.
Videoesitysjupakka 2014–2015
Keväällä 2014 Dominossa alettiin jälleen 20 vuoden hiljaiselon jälkeen pitää säännöllisiä elokuvanäytöksiä esittämällä muun muassa Suomen ensi-iltana Rakkauden insinöörit ja Edenistä pohjoiseen, Turussa tehtyjä elokuvia sekä vanhoja Hollywood-klassikkoja kuten Casablancaa. Elokuvakoneen käyttäjäksi mainittiin 81-vuotias Reino Vahteri, joka on ollut mukana teatterin toiminnassa sen avajaisista lähtien. Osoittautui kuitenkin, että elokuvat esitetään ilman esityslupia ja heikkotasoisina, videokameralla valkokankaalta kuvattuina laittomina kopioina.
Joulukuussa 2014 suuren Hollywood-studion tekijänoikeusjuristi lähetti Media Liv -yhtiölle kirjeen, jossa vaadittiin klassikkoelokuvien näytösten välitöntä lopettamista. Pian kaikki näytökset loppuivatkin. Lokakuussa 2017 Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi päätekijäksi arvioidun 61-vuotiaan miehen ehdolliseen vankeusrangaistukseen tekijänoikeusrikoksesta ja kirjanpitorikoksesta. Rikoskumppanina pidetty 52-vuotias mies sai tekijänoikeusrikoksesta 30 päiväsakkoa. Toukokuussa 2020 hovioikeus tuomitsi Nya Åland -lehden entisen päätoimittajan ja entisen toimittajan 30 päiväsakkoon yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä, koska lehti oli linkittänyt rikosuutisessaan Long Playn artikkeliin, jossa päätekijän nimi mainitaan. Mies ei tiettävästi koskaan kohdistanut Long Playhin mitään vaatimuksia.
Toiminta teatterina
Keväällä 2015 Turun kaupunginteatteri vuokrasi Dominon kahdeksi vuodeksi oman remonttinsa väistötilaksi Logomon lisäksi. Teatteria remontoitiin kesän aikana, jolloin muun muassa kohennettiin sisustusta, suurennettiin näyttämöä ja rakennettiin uusia WC-tiloja. Kaupunginteatterin näytännöt Dominossa alkoivat syksyllä 2015 jatkuen alkuvuoteen 2017.
Kesäkuussa 2017 Monica Shidelerin edunvalvoja Sebastian Söderberg myi Shidelerin omistuksessa olleet Dominon tilat 225 000 euron hintaan tilanpuutteesta kärsineen Linnateatterin omistamalle Linnateatteri Domino Oy:lle. Linnateatteri suoritti muutostöitä Dominossa sekä vuokraamassaan viereisessä Maalaistentalossa muun muassa teatterin aulatilojen laajentamiseksi. Tiloja myös palautettiin osittain alkuperäiseen asuunsa. Teatteritoiminta alkoi tiloissa syksyllä 2017 nimellä Domino-teatteri. Tiloja vuokrataan myös muuhun käyttöön.
Luettelo Persian kuninkaista
Tämä on luettelo Persian kuninkaista ja keisareista.
Pahlavien hallitsijasuku
Vuonna 1979 Iranin vallankumous ajoi Pahlavi-suvun maanpakoon. Näin loppui Iranin 2500 vuotta kestänyt monarkia.
Nokia 5
Nokia 5 on suomalaisen HMD Globalin helmikuussa 2017 julkaisema älypuhelin, joka perustuu Android-käyttöjärjestelmälle. Nokia 5 on edullisin sormenjälkitunnistimella varustettu HMD Globalin keväällä 2017 esittelemä Android-älypuhelin. Puhelimen suositushinta on 199 euroa.
Dolo (Etiopia)
Dolo on kaupunki Etiopian Somalin osavaltiossa Somalian vastaisella rajalla. Sen asukasluku oli vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 26 323.
Nokia 5
Ominaisuudet
Puhelimessa on 5,2 tuuman LCD-kosketusnäyttö Gorilla Glass 3 -lasilla. Käyttöjärjestelmänä toimii Android 7.1.1 Nougat. Puhelimessa on kaksi kameraa: 13 megapikselin f/2.0-valovoimainen takakamera kaksois-LED-salamalla ja 8 megapikselin etukamera. Puhelimessa on kaksi SIM-korttipaikkaa.
Dolo (Etiopia)
Maantiede
Dolo sijaitsee Etiopian Somalin osavaltiossa Etiopian Somalian vastaisella rajalla.
Historia
Dolon alue päätyi osaksi Etiopiaa fitawrari Habte Giyorgisin vallattua alueita Borenasta aina Doloon saakka vuosina 1896–1897. Samalla alueelle perustettiin useita etiopialaisia varuskuntia. Rajan kulusta Dolon kohdalla Etiopian ja Italian hallitseman Somalian välillä sovittiin vuonna 1911.
Rodolfo Grazianin johtamat italialaiset joukot miehittivät Dolon toisen Italian–Etiopian sodan aikana 4. lokakuuta 1935. Brittijoukot valtasivat sen puolestaan italialaisilta toisessa maailmansodassa vuonna 1941.
Myöhemmin Dolo sijaitsi itsenäisen Somalian ja Etiopian kiistelemällä alueella. Dolon suunnalla käytiin ankaria taisteluja vuoden 1964 Ogadenin sodan aikaan. Jännitteet lisääntyivät vuonna 1973, kun Tenneco Oil ilmoitti löytäneensä alueelta maakaasua.
Väestö
Dolon asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 26 323.
Onnellinen hullu
Onnellinen hullu on Lasten hautausmaan kappale ja 7″ single, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017 levymerkillä Svart Records. Siitä julkaistiin rajoitettu 300:n kappaleen painos.
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1974
Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1974 pelattiin Meksikossa 12.–27. lokakuuta. Nämä olivat seitsemännet naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mukana oli 23 joukkuetta Pohjois-Korean vetäydyttyä turnauksesta. Mitaliottelut pelattiin Guadalajarassa. Joukkueet pelasivat alkusarjan kuudessa lohkossa, joista kustakin kaksi parasta pääsi ylempään jatkosarjaan muiden jatkaessa alemmassa jatkosarjassa. Kumpikin jatkosarja pelattiin kolmessa lohkossa, minkä jälkeen pelattiin vielä kuuden joukkueen loppusarjat. Mestaruuden voitti Japani, hopealle sijoittui Neuvostoliitto ja pronssia sai Etelä-Korea.
Britannian Grand Prix 1989
Britannian Grand Prix 1989 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 16. heinäkuuta 1989 Silverstonen radalla Britanniassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden kolmas.
Tukikaari
pienoiskuva|Kaavakuva [[Saint-Denisin basilika|Saint Denisin katedraalin tukikaarista.]] Tukikaari on kaari, joka monilaivaisissa goottilaisissa kirkoissa siirtää keskilaivan holvien paineen sivulaivojen kattojen yli ulkoseinien tukipilareihin.
Alfred Joki
Alfred Joki (s. 4. helmikuuta 1952 Karunki, Ruotsi) on ruotsalainen ampumahiihtäjä.
Joen ura alkoi hiihtäjänä kaudella 1967–1968 ja hän edusti tällöin kotikylänsä Ruotsin Ylitornion Hietaniemen SK Gränsen -seuraa. Hiihto kuului Joen kilpailumuotona aina armeijakauteen eli vuoteen 1971 asti. Armeijassa hän tutustui ampumahiihtoon, josta tulikin hänen pääkilpailulajinsa. Vuonna 1973 hän oli mukana Ruotsin nuorten ampumahiihtojoukkueessa Lake Placidin MM-kisoissa.
Joki nousi Ruotsin miesten maajoukkueeseen kaudella 1975 ja edusti Ruotsia aina vuoteen 1982 asti. Tänä aikana hän oli Ruotsin joukkueessa varamiehenä vuoden 1976 olympiakisoissa Innsbruckissa ja 1980 olympiakisoissa Lake Placidissa. vuoden 1981 MM-kisoissa Lahdessa hän oli mukana viidenneksi sijoittuneessa Ruotsin viestijoukkueessa. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Minskissa hän oli vielä Ruotsin joukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi. Ampumahiihdossa hänellä oli ammunta vahvempi osa, joka näkyi siinä, että hänet valittiin tyypillisesti silloiselle sprinttimatkalle eli 10 kilometrille ja viestiin, jossa osuus oli 7,5 km. Parhaaksi henkilökohtaiseksi saavutukseksi MM-kisoissa tuli Lahden MM-kisojen pikamatkan eli 10 km:n 34. sija. Kaikkiaan hän osallistui viisiin MM-kisoihin.
Alfred Joen seuraajana Hietaniemen SK Gränsen -seurassa oli 10 vuotta nuorempi Kalle Grenemark, joka nousi myös Ruotsin ampumahiihtomaajoukkueeseen 1980-luvulla.
Alfred Joki on asunut aikuisikänsä Ruotsin Ylitorniolla Hietaniemen kylässä ja toiminut talonmiehenä 43 vuotta kotikunnassaan ennen eläkkeelle jäämistään.
Urheilusaavutukset
MM-kisat:
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1967
Vuoden 1967 jääpallon maailmanmestaruuskilpailut olivat kautta aikain viidennet jääpallon MM-kilpailut. Kisat pidettiin Suomessa, Suomi toimi kisaisäntänä toista kertaa. Kuusi ottelua pelattiin viidellä eri paikkakunnalla, Helsingissä pelattiin kaksi ottelua, Oulussa, Varkaudessa, Mikkelissa ja Lappeenrannassa pelattiin yksi ottelu.
MM-kilpailuissa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti MM-kultaa. Turnaukseen osallistuivat Suomi, Ruotsi, Norja ja Neuvostoliitto. Mestaruuden voitti Neuvostoliiton joukkue jo viidennen kerran peräkkäin. Turnaus oli tasainen, sillä kaikki ottelut Suomen, Ruotsin ja Neuvostoliiton välillä päättyivät tasapeliin. Otteluita seurasi noin 15 500 maksanutta katsojaa, eli noin 2600 katsojaa ottelua kohden.
Hunter Island
pienoiskuva|Yhdysvaltalainen merikartta alueelta (v. 1901) Hunter Island on saari, joka sijaitsee Hunter Islandin saariryhmässä Bassinsalmessa King Islandin ja Luoteis-Tasmanian välillä Australiassa. Saari sijaitsee lähellä Three Hummock Islandia, useita kilometrejä Tasmanian luoteisrannikolta. Saaren pinta-ala on 7730 hehtaaria. Saari toimii karjatilana ja saarella on maatila. Yksityisomistuksessa olevaa proomua käytetään kuljetukseen Smithtoniin Tasmanian pohjoisrannikolle. Saari on noin 25 kilometriä pitkä ja leveimmillään 6,5 kilometriä leveä. Itä-Intian rahtialus Phatisalam tuhoutui saarella vuonna 1821.
Linnut
Saari on osa Hunter Islandin saariryhmän tärkeää lintualuetta, koska se sijaitsee kriittisesti uhanalaisen tasmanianruohokaijan muuttoreitillä Lounais-Tasmanian ja Kaakkois-Australian välillä.
Giuseppe Rotunno
Giuseppe (”Peppino”) Rotunno (19. maaliskuuta 1923 Rooma, Italia – 7. helmikuuta 2021 ) oli italialainen elokuvaaja.
Roomassa syntynyt Rotunnon tuotantoon kuuluu esimerkiksi monia Federico Fellinin teoksia. Hän sai Oscar-ehdokkuuden työstään Bob Fossen elokuvassa Syke ei sammu (1979). Hän sai urallansa muun muassa Bafta-palkinnon, kaksi David di Donatello -palkintoa ja useita Nastro d’argento -palkintoja.
Eläinhiili
Eläinhiili on eläinperäistä ainetta hapettomassa tilassa kuumentamalla valmistettua hiiltä. Eläinhiilen raaka-aineena käytetään teurastuksen sivutuotteita eli ihmisravinnoksi kelpaamattomia eläinten osia. Sen perusteella mitä raaka-ainetta kuivatislaamalla hiilletään, käytetään nimityksiä verihiili tai luuhiili.
Hienojakoista eläinhiiltä käytetään aktiivihiilenä, sillä se imee itseensä väriaineita liuoksista. Siihen sitä on käytetty kemian töissä ja teollisuudessa, esimerkiksi sokerin valkaisuun sokeritehtaissa ja perunaviinan puhdistamiseen. Hienoksi jauhettua eläinhiiltä muihin raaka-aineisiin sekoitettuna on aiemmin käytetty myös kenkävoiteissa.
Harry ja Tonto
Harry ja Tonto (Harry and Tonto) on Paul Mazurskyn tuottama, käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen road movie vuodelta 1974. Toisena käsikirjoittajana toimi Josh Greenfeld, ja elokuvan pääosia esittävät Art Carney, Philip Burns, Ellen Burstyn ja Larry Hagman.
Juoni
Eläkkeelle jäänyt opettaja Harry (Carney) elää kissansa Tonton kanssa New Yorkin slummiutuneella alueella kunnes saa häädön kodistaan, koska talo aiotaan purkaa. Harry lähtee kissoineen asunnosta jossa on asunut koko ikänsä kiertämään lastensa luota toisen luo. Hän matkustaa ensin perheellisen poikansa Burtin luo (Burns) luo New Yorkin esikaupunkiin, missä häntä ei jakseta kauan pitää. Seuraavaksi mies ja kissa matkustavat bussilla moneen kertaan eronneen tyttären Shirleyn (Burstyn) luo, joka pitää kirjakauppaa Chicagossa. Matkalla Harry käy katsomassa vanhaa nuoruudenihastustaan Jessieä, joka löytyy dementoituneena vanhainkodista. Chicagosta Harry jatkaa, yhä maanteitse, mantereen halki Los Angelesiin katsomaan toista poikaansa, playboy ja kiinteistönvälittäjä Eddieä (Hagman). Harryn mieli rauhoittuu ja ajatukset selkiytyvät vähitellen, ja lopussa vanha mies ja vanha kissa jäävät katsomaan Tyyneen valtamereen laskevaa aurinkoa.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
Art Carney sai roolistaan sekä Oscarin että Golden Globen. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana myös käsikirjoituksestaan ja Golden Globe -ehdokkaana vuoden parhaan komedian tai musikaalin sarjassa.
Helsingin Sanomien ensi-ilta-arviossa 1979 Helena Ylänen piti filmiä herttaisena ja sydämellisenä, mutta kapea-alaisena ja ulottumattomana. Hänestä oli raikasta katsella elokuvassa vaihteeksi vanhan ihmisen kasvoja, varsinkin kun Art Carney suoriutui hänestä roolistaan hienosti. Yläsen mielestä Mazursky on kuitenkin ollut parempi ja purevampi omanikäistensä elämän kuvaamisessa, kuten elokuvissa Nuoruuteni Greenwich Village (1975) ja Eronnut nainen (1978).
The New York Timesin kriitikot valitsivat Harryn ja Tonton vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Italiankielinen Wikipedia
thumb|150px|Italiankielisen Wikipedian logo Italiankielinen Wikipedia on Wikipedian italiankielinen versio. Italiankielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on tällä hetkellä artikkelimäärältään yhdeksänneksi suurin. Se perustettiin 11. toukokuuta 2001.
Historia
Italiankielinen Wikipedia aloitettiin tammikuussa 2002. 100 000 artikkelin raja ylittyi 9. syyskuuta 2005. Verrattain nopeaan kasvuun on vaikuttanut muun muassa botti, joka vuonna 2005 loi artikkelit yli 8 000 Espanjan kunnasta projektissa nimeltään "Comuni spagnoli", sekä yli 35 000 artikkelia Ranskan kunnista luonut botti. Parhaimmillaan italiankielinen Wikipedia on ollut viidenneksi suurin. Artikkelimäärä ylitti 200 000 rajan 28. syyskuuta 2006.
4. lokakuuta 2011 kaikki italiankielisen Wikipedian artikkelit piilotettiin ja korvattiin tekstillä, joka kertoi syyn miksi sivu on tyhjennetty. Sivut tyhjennettiin protestiksi Italian edustajainhuoneen käsittelyssä olleelle lakiesitykselle. Lakiesityksen mukaan henkilö, joka tuntisi itsensä loukatuksi verkkosivulla, voisi ilmoittaa sivulle, jolloin loukkaava sisältö olisi korjattava sivulle ilman arviointia 48 tunnin kuluessa. Protesti lopetettiin 6. lokakuuta ja artikkelit palautettiin ennalleen.
22. tammikuuta 2013 italiankieliseen Wikipediaan luotiin miljoonas artikkeli.
Remu Aaltonen
Henry Olavi ”Remu” Aaltonen (s. 10. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi erityisesti Hurriganes-yhtyeestään, jossa hän lauloi ja soitti rumpuja. Muita yhtyeitä, joihin hän on kuulunut, ovat olleet muun muassa The Happy Go Fellows, The Steelers, The Creatures, Incense, Kalevala ja Remu and His Allstars. Aaltonen on julkaissut myös soolotuotantoa. Hänen tunnetuimpia soolokappaleitaan ovat ”Paholaisen masurkka” ja ”Täysikuu”.
Aaltonen on tehnyt elämänsä varrella esiintyvänä muusikkona arviolta 4 500 keikkaa. Hän on tehnyt kappaleita soolotuotantonsa sekä Hurriganesin tuotannon lisäksi muun muassa Pertti Koivulalle ja Jasminelle. Aaltoselle myönnettiin vuonna 2018 Suomi-palkinto tunnustuksena merkittävästä taiteellisesta urasta. Hänelle myönnettiin maaliskuussa 2021 taiteilijaeläke.
Musiikkiuransa lisäksi Aaltonen on tullut tunnetuksi huumerikoksistaan ja vankeustuomioistaan, mutta myös muun muassa omaperäisestä puheilmaisustaan ja kiinnostuksestaan antiikkiesineisiin.
Varhaisvaiheet
Henry Olavi Aaltonen syntyi vuonna 1948 Otto ja Eeva Aaltosen kahdeksanlapsisen perheen esikoiseksi. Aaltonen kuuluu etniseltä taustaltaan Suomen romaniväestöön. Hän on sanonut vuonna 1984 julkaistussa kirjassa Poika varjoiselta kujalta, että hänen ”familyssaan” – eli lapsuudenperheessään tai suvussaan – on suunnilleen yhtä paljon romaneita kuin pääväestöön kuuluvia. Soundi-lehden haastattelussa vuonna 1983 Aaltonen on puolestaan väittänyt, että hän on vaaleasta ulkoisesta olemuksestaan huolimatta kokonaan romani. Vaaleuden on sanottu selittyvän sillä, että Aaltosen äidin isoisä oli suuren viipurilaisen kartanon valkoisia aatelisia. Aaltosen mukaan hänen perheensä ei oikeastaan koskaan elänyt romanikulttuurin mukaisesti, muttei myöskään varsinaisesti pääväestön kulttuuria noudattaen. Hän on todennut, että hänen ”familynsa” muodosti romanien ja muiden suomalaisten ulkopuolelle jääneen ”oman leirinsä”.
Henryn ollessa lapsi hänen perheensä joutui asumaan käytöstä poistetussa junanvaunussa Helsingin maalaiskunnan Ruskeasannassa silloisen Laaksotien eli nykyisen Sireenitien päässä. Aaltosten vaunun tuntumassa asui kahdessa muussa junanvaunussa myös romaniperheitä. Aaltosten vaunussa oli koko perheen käytössä ainoastaan yksi sänky, valo saatiin kynttilöistä ja lämmönlähteenä toimi kamiina. Henry kävi junanvaunusta käsin koulussa Malmilla Helsingin kaupungin puolella ja kulki koulumatkansa kahta bussia käyttäen.
Henryn ollessa lapsi Ruskeasannan lähelle rakennettiin Seutulan lentokenttää osittain paikallisen työsiirtolan vankien voimin. Toisinaan siirtolasta karkasi yöaikaan vankeja. Koska Aaltosten junanvaunu oli lähimpiä asumuksia, tulivat karkurit välillä kolkuttelemaan sen ovea saadakseen rahaa Helsinkiin kulkevien linja-autojen matkalippuihin. Iloa perheen elämään toivat esimerkiksi Pekka ja Pätkä -elokuvien filmaamisten seuraaminen Ruskeasannan hiekkakuopilla.
Aaltosen perhe hankki elantonsa pienimuotoisella kaupanteolla, muun muassa myymällä alkoholia. Henry pääsi joskus äitinsä mukaan alkoholin hankintamatkoille, joilla väkijuomaa ostettiin velaksi kymmenen litran kannuissa. Alkoholi pullotettiin kotona ja myytiin sen jälkeen eteenpäin. Äiti-Aaltonen ja Henry tekivät ainakin toisinaan tätä työtä mustalaisten kuninkaaksi kutsutun Kalle Hagertin puolison Ellin alaisuudessa. Myös muut romanit Aaltosten naapurustossa harjoittivat pimeän viinan myyntiä. Laittomien alkoholikauppiaiden palveluksille riitti seudulla kysyntää, sillä lähimmät Alkon myymälät sijaitsivat silloin Keravalla ja Malmilla. Isä-Aaltonen toimi ainakin välillä hevosmiehenä ja puunhakkaajana. Henryn äiti sai jossain vaiheessa järjestettyä pojalleen työpaikan perheen kodin lähellä sijainneesta talouskaupasta, jossa poika pääsi tekemään varastotöitä.
Perheen Otto-isää on kuvailtu komeaksi naistenmieheksi, joka oli hyvä tanssimaan. Hän käytti runsaasti alkoholia ja oli usein ”rilluttelureissujensa” takia poissa kotoaan pitkiä aikoja. Otto myös joutui olemaan pakkotöissä Keravalla sijainneella työleirillä. Isän rooli lankesi perheen vanhimmalle lapselle Henrylle, joka joutui hoitamaan sisaruksiaan ja huolehtimaan kotitöistä äitinsä rinnalla muun muassa hakkaamalla polttopuita ja kantamalla vettä. Aaltosten elintaso parani, kun he pääsivät muuttamaan Helsingin kaupungin vuokra-asuntoon Ruoholahdessa sijainneeseen taloon. Eeva ja Otto solmivat virallisen avioliiton, koska se oli edellytys asunnon saamiselle. Ennestään seitsenlapsiseen perheeseen otettiin lisäksi yksi kasvatuslapsi.
Aaltonen on kertonut pitäneensä jo lapsuudessaan ”rytkymusasta” ja ”neekerimeiningistä”. Ruoholahteen muutettuaan hän alkoi käydä koulua läheisessä Lapinlahden kansakoulussa, jossa hän menestyi hyvin laulutunneilla ja tutustui musikaalisiin oppilaisiin. Henry kävi usein aamuisin ennen kouluun menoaan erään koulukaverinsa kotona kuuntelemassa äänilevyiltä Little Richardin ja muiden aikakauden suurten rocktähtien musiikkia. Hän alkoi pitää tummaihoisten artistien esityksistä enemmän kuin esimerkiksi Elvis Presleyn tai muiden valkoihoisten laulamasta musiikista.
Ennen Hurriganesia
Remu Aaltonen on sanonut saaneensa kimmokkeen muusikon uralleen siitä, kun hän oli teini-ikäisenä katsellut lehtien kuvissa olleita poptähtiä ja haaveillut samalla omasta tähteydestään. Aaltonen alkoi nuoruudessaan harjoitella aluksi kitaran soittamista, mutta lopetti sen pian. Seuraavaksi hän ryhtyi harjoittelemaan rumpujen soittamista hakkaamalla kurkkupurkkeja. Oikeita rumpuja Aaltonen pääsi kokeilemaan ensi kerran helsinkiläisessä, Kampinkadulla sijainneessa Hämis-nimisessä tanssipaikassa, jonne hän oli mennyt kavereineen varastamaan sardiineja. Aaltonen hankki tovereidensa kanssa ensimmäiset rummut vähittäismaksulla Aron Soitin -nimisestä liikkeestä, mutta kauppias haki ne sittemmin takaisin maksamattomien lyhennysten takia.
Aaltonen ajautui nuoruudessaan pikkurikolliseksi ja joutui vaikeuksiin virkavallan kanssa. Kun poliisit kyselivät kuulusteluissa rötöstelyistä kiinni jääneen Aaltosen ammattia, vastasi tämä aina olevansa muusikko. 1960-luvun alussa Aaltonen todettiin syylliseksi kioskin ryöstämiseen Porvoossa. Hän on myöhemmin väittänyt, ettei itse ollut osallisena murtoon vaan että pelkästään hänen kaverinsa olivat syyllisiä tekoon. Aaltonen on kertonut olleensa nuoruudessaan ajankulukseen mukana poikaporukoissa, jotka varastelivat autoja ja murtautuivat kesämökkeihin. Vuonna 1964 16-vuotias Aaltonen joutui ensimmäistä kertaa vankilaan. Hän suoritti silloin lukuisista eri omaisuusrikoksista ja murroista saamansa tuomion Keravan nuorisovankilassa, ja hänen työtehtäviinsä siellä kuului ainakin vartijoiden saunan lämmittäminen. Aaltosen lupaavasti alkanut musiikillinen yhteistyö Sammy Babitzinin kanssa yhteisessä yhtyeessä päättyi tähän tuomioon, ja yhtye päätettiin lopettaa.
thumb|right|The Creatures vuonna 1966. Rummuissa Remu Aaltonen, kitarassa [[Kirka|Kirka Babitzin.]] Aaltonen on monesti todennut, että muusikon ura pelasti hänet rikolliselta elämältä, jonne hän oli työttömänä nuorukaisena ajautumassa. Vankilasta päästyään hän sai paikan The Creatures -yhtyeestä, jossa oli mukana muun muassa Sammy Babitzinin pikkuveli Kirill ”Kirka” Babitzin. Aaltosen mielestä The Creatures oli hänen ensimmäinen ”kunnon” yhtyeensä. Tunnetun musiikkitapahtumien järjestäjän Leo ”Leksa” Heinosen vaikutuksella yhtye pääsi keikoille elokuvateattereihin. The Creatures esiintyi myös esimerkiksi Suomen Taideakatemian koulun Ateneumin juhlissa ja juhannustapahtumassa Helsingin Mustikkamaalla. Yhtyeen keikoillaan esittämä musiikki oli silloin yleisen rautalankamusiikin sijasta rytmibluesia, kuten Themiä, The Animalsia ja James Brownia. Aaltonen on muistellut Soundi-lehdessä vuonna 1983 The Creaturesin keikkaelämää:"”Me hoidettiin sitten tota uudisraivauspuolta, kierrettiin landella ja tapeltiin pitkästä tukasta. Kyllä siinä väliin ihmetteli, mistä on kysymys, kun kylänpojat heitteli viinapulloja lavalle ja huusi, että tangoo tai tulee turpiin. Siinä tuli välillä ittellekin sellanen fiilis, että tu tohon lähemmäs niin vedän sulle anturan naamariin… että siinon sulle pitkää tukkaa. Tollasesta se alko, ei se mitään ruusuilla tanssimista ollu.”"Vuonna 1966 The Creatures pääsi esiintymään elokuvissa Topralli ja Käpy selän alla. Ensin mainitussa elokuvassa yhtye esittää kappaletta ”Baby I Need You” ja jälkimmäisessä kappaletta ”Where Can She Be”. Levyttämään The Creatures ei kuitenkaan päässyt, koska Aaltosen mukaan ”siihen aikaan piti olla paremmista perheistä, että pääsi niihin hommiin”. Aaltonen on kertonut, ettei hänen musiikkiuransa alkuaikoina ollut käytettävissä managereita, joten hän päätyi myymään keikkoja yhtyeilleen itse. Aaltonen sai Remu-lempinimensä jo nuoruudessaan, mutta hänestä käytettiin kutsumanimeä ”Henkka” esimerkiksi Helsingin Sanomissa vuonna 1966 julkaistussa The Creaturesia käsitelleessä kirjoituksessa.
Vuonna 1969 Aaltonen kuului Pertti Lindblomin vetämään Incense-yhtyeeseen Cisse Häkkisen ja Beaver Aitto-Ojan kanssa. Jytäsoulia esittänyt Incense osallistui vuonna 1969 Vaasan Kesä -tapahtuman yhteydessä järjestettyyn rockbändikisaan Aaltosen laulamilla kappaleilla, muttei sijoittunut kärkipäähän.
1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Aaltonen soitti suomalaisen musiikkihistorian merkkiyhtyeeksi luonnehditussa Kalevalassa, jonka Juha ”Lido” Salonen perusti vuonna 1969. Kalevalan varhaisjäseniä olivat Salosen ja Aaltosen ohella muun muassa Albert Järvinen ja Beaver Aitto-oja. Alkuaikoina Aaltonen pelkästään lauloi yhtyeessä, mutta myöhemmin hän myös soitti rumpuja samanaikaisesti. Kalevala esiintyi muun muassa ensimmäisessä Ruisrockissa vuonna 1970. Aaltosen ura yhtyeessä katkesi vuonna 1971 vankeustuomioon; hän oli jäänyt kiinni lohjalaisessa diskossa kannabiksen hallussapidosta. Suorittaessaan kahden kuukauden tuomiotaan Helsingin lääninvankilassa Aaltonen tuli tyttövauvan isäksi. Soittajatoverit eivät ottaneet vankeudesta vapautunutta Aaltosta enää takaisin Kalevalaan, sillä he kokivat yhtyeen maineen kärsivän, jos sen rumpali Aaltonen istuisi alituiseen vankilassa. Toiseksi syyksi yhtyeestä erottamiselleen Aaltonen on maininnut sen, ettei hän osannut englantia.
Hurriganesin perustamisesta eteenpäin
thumb|upright|left|Remu Aaltonen kultalevyineen kotonaan Helsingissä vuonna 1978. Kuva: Harri Ahola
Tehdas (Hyvinkää)
Tehtaan kaupunginosaa alettiin rakentaa 1800-luvun loppupuolella, kun Hyvinkäälle perustetun villatehtaan työntekijät tarvitsivat asuntoja. Vanhimpiin kortteleihin kuuluu vuonna 1898 valmistunut Port Artturin työläiskortteli. Kaupunginosassa on runsaasti 1900-luvun alkupuolella rakennettuja pientaloja.
Remu Aaltonen
Hurriganesin perustamisesta eteenpäin
Kalevalasta erottamisestaan kimpaantuneena Remu Aaltonen perusti vuonna 1971 Hurriganes-yhtyeen Cisse Häkkisen ja Ile Kallion kanssa – Aaltonen toimi rumpalina ja laulajana, Häkkinen oli basisti ja Kallio kitaristi. Keväällä 1972 Kallion tilalle yhtyeen kitaristiksi tuli Albert Järvinen, ja näin muodostui Hurriganesin tunnetuin kokoonpano. Yhtyeen ensimmäinen albumi Rock and Roll All Night Long julkaistiin vuonna 1973, ja se myi välittömästi kultaa. Seuraavana vuonna Hurriganes kävi Ruotsissa äänittämässä Roadrunner-albuminsa, joka on edelleen kaikkien aikojen tilastoissa yksi Suomen ostetuimmista levyistä. Hurriganesista tuli ensimmäinen ulkomailla menestynyt suomalainen rockyhtye.
Yksi Hurriganesin tunnetuimmista kappaleista ”Get On” tehtiin Aaltosen mukaan Roadrunnerille täytenumeroksi puhtaasti improvisaationa. Kappaleen sanoiksi Aaltosen on kerrottu esittäneen sattumanvaraista ”bögöhöbölöböä”, joka oli tarkoitus vaihtaa järkevään sanoitukseen levytettävässä versiossa. Alkuperäiset sanat päätyivät kuitenkin levylle, ja kappaleesta tuli merkkiteos Aaltosen ”rockesperantosta” huolimatta.
1970-luvun mittaan Hurriganes teki Aaltosen johdolla suomalaisesta rock-kulttuurista ensi kertaa vakavasti otettavaa liiketoimintaa. Aaltosen on sanottu pitäneen Hurriganesin aikoihin huolen siitä, että keikkapaikat ja palkkiot olivat kohdallaan. Muusikko Jussi Raittinen on muistellut, että Aaltonen teki yhtyeensä johtajana enemmän suomalaisten rockmuusikoiden hyväksi kuin mikään ammattiliitto.
Aaltonen perusteli vuonna 1980 lähes kymmenvuotiaan Hurriganesin menestystä: ”Nykyään musa on yhä enemmän keinotekoista kolkutusta tai vanhan lämmittelyä. Hurriganes tekee rehellistä rokkia ja siksi me ollaan pysytty näin pitkään leikissä mukana.”
Aaltonen on sanonut saaneensa pian Hurriganesin perustamisen jälkeen veljeltään haltuunsa huumausaine-erän, josta hän alkoi ottaa maistiaisia. Aaltonen on kertonut huomanneensa sittemmin, että aineen vaikutuksen alaisena keikoilla esiintyminen oli helpompaa ja että hänen olonsa oli energisempi. Hän on väittänyt kokeneensa huumeen käyttönsä tavallaan sallituksi, koska se paransi hänen kykyjään luoda musiikillaan taidetta.
Aaltonen on kertonut hankkineensa Hurriganesin alkuaikoina lisätuloja laittomin keinoin: Hänen asuessaan ensimmäisessä omaan asunnossaan Helsingissä Porvoonkadulla oli hänen merimieskaverinsa paljastanut pitävänsä hallussaan lastillista pirtua. Kaveri oli ehdottanut, että Aaltonen voisi myydä sitä kotinsa kadun pinnan tasolla olevasta ikkunasta. Aaltonen oli suostunut ehdotukseen, ja pian merimiehet olivat lastanneet asunnon eteisen täyteen pirtu­kanistereita. Tämän jälkeen Aaltosen tuttavat tulivat koputtelemaan asunnon ikkunaan, antoivat hänelle viisikymmentä markkaa ja saivat vastineeksi pullollisen pirtua. Näistä lainvastaista teoistaan Aaltonen ei jäänyt kiinni.
Tehdas (Hyvinkää)
Tehtaan kaupunginosassa sijaitsevat monet Hyvinkään palveluista, kuten Hyvinkään kaupungintalo, Valvillan tehdasmuseo, Kauppakeskus Willa, elokuvateatteri sekä runsaasti erilaisia yrityksiä ja ravintoloita. Tehtaalla on tehty 2000- ja 2010-luvuilla runsaasti tiivistysrakentamista, erityisesti Kankurinkadulle, Torikadulle sekä Kauppakeskus Willan yhteyteen.
Gerard Reve
thumb|right thumb|Reven perhe noin vuonna 1929. Gerard vasemmalla. Gerard Kornelis van het Reve (14. joulukuuta 1923 Amsterdam – 8. huhtikuuta 2006) oli alankomaalainen kirjailija. Hän kuuluu Willem Frederik Hermansin ja Harry Mulischin ohella maansa sotienjälkeisen kirjallisuuden suuriin nimiin.
Ariana Afghan Airlines
Ariana Afghan Airlines on Afganistanin kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1955. Ariana Afghan Airlinesin kotipaikka on maan pääkaupungissa Kabulissa, josta se operoi 13 kohteeseen kymmenen koneen laivastollaan.
Remu Aaltonen
Hurriganesin perustamisesta eteenpäin
Aaltonen tuotti ja miksasi Cisse Häkkisen vuonna 1976 ilmestyneen ensimmäisen sooloalbumin Teendreamsin. Lisäksi Aaltonen oli mukana päättämässä siitä, mitä kappaleita levylle otettiin. Hän myös valitsi albumilla soittaneen kokoonpanon, johon kuuluivat muun muassa kitaristi Eero Lupari ja pianisti Hillel Tokazier. Vuonna 1976 Aaltonen esiintyi muiden Hurriganesin jäsenten kanssa Jussi Itkosen ohjaamassa elokuvassa Kuumat kundit – Hot Wheels.
Gerard Reve
Elämä
Reve syntyi Amsterdamissa. Hän oli avoimesti homoseksuaalinen.
Ariana Afghan Airlines
Ariana Afghan Airlinesia on arvosteltu paljon turvallisuuspuutteista laivastossa sekä laivaston iästä. Suurin syy laivaston heikkoon kuntoon on Afganistanin talebanhalinnon aikana ulkomailta tehty taloudellinen painostus, mikä esti yhtiötä hankkimasta uusia koneita valmistajilta. Yhtiö on toimintakiellossa Euroopan unionin alueella.
Tehdas (Hyvinkää)
Tehtaan kaupunginosaa palvelevat Hyvinkään rautatieaseman ja Mustamännistön välinen paikallisbussilinja 2, rautatieaseman ja Hakalan välinen paikallisbussilinja 4 sekä rautatieaseman ja Martin välinen paikallisbussilinja 5.
Milano – San Remo 2023
Milano – San Remo 2023 oli järjestyksessään 114. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 294 kilometrin reitillä Abbiategrassosta San Remoon 18. maaliskuuta 2023.
Mathieu van der Poel voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä Poggion nousussa hieman yli viisi kilometriä ennen maalia. Filippo Ganna sijoittui toiseksi 15 sekuntia hävinneenä kukistettuaan loppukirissä Wout van Aertin ja Tadej Pogačarin. Van der Poelin isoisä Raymond Poulidor voitti Milano – San Remon vuonna 1961.
Ariana Afghan Airlines
Lentoyhtiö julkaisee omaa Ariana Magazine -nimistä lehteä, joka on luettavissa yhtiön lennoilla.
Gerard Reve
Elämä
Reve opiskeli sota-aikana graafista suunnittelu ja toimi vuosina 1945–1947 valtakunnallisen päivälehden Het Paroolin toimittajana. Myöhemmin hän kirjoitti kirjallisuuslehti Tiradeen
Ariana Afghan Airlines
Alkuvuodet
thumb|200px|Ariana Afghan Airlinesin Douglas DC-10.
Ariana Afghan Airlines perustettiin 27. tammikuuta 1955. Pan American World Airlines omisti yhtiöstä 49 % ja Afganistanin hallitus 51 %. Yhtiö oli alkuvuosinaan olosuhteisiin nähden varsin luotettava ja käyttövarma. 1970-luvun lopulla ja 1980-luvulla Ariana Afghan Airlines operoi lentojaan Douglas DC-10 -koneilla ja Tupolev Tu-154 -koneilla.
Aateliskirje
Tämän jälkeen uusien sukujen introdusoinnista ritarihuoneelle tuli tärkeä toimenpide, jonka yhteydessä kirjeiden aitous tarkistettiin ja vahvistettiin. Alkuperäinen kirje jäi tämän jälkeen yleensä säilytettäväksi ritarihuoneelle.
Remu Aaltonen
Hurriganesin perustamisesta eteenpäin
thumb|left|Aaltonen Hurriganesin konsertissa Helsingin Kaivopuistossa vuonna 1980. Vuonna 1978 julkaistiin Aaltosen ensimmäisen sooloalbumi No Panic. Toimittajat Markku Fagerlund ja Kalle Heikkinen kehuivat levyä ja sen esittäjää tuoreeltaan Helsingin Sanomissa: ”Hurriganesin levyihin verrattuna Remun suoritus soololevyllään on paljon parempi. Lauluun on tullut ilmeikkyyttä ja sävellyksetkin ovt [sic] monipuolisempia. ”No Panic” ei pyörittele tyhjiin koluttuja teemoja vaan kulkee eteenpäin voimakkaasti ja määrätietoisesti.”
Ariana Afghan Airlines
Talebanhallinto
thumb|200px|Ariana Afghan Airlinesin Boeing 727. Vuoden 1989 Afganistanin sodan ja Mohammad Najibullahin hallituksen romahtamisen jälkeen Afganistanin otti haltuunsa talibanit. Muun maailman taloudellinen painostus ja talibanihallinnon rajoitukset johtivat yhtiön rapistumiseen. 1990-luvulla yhtiön talous taipui tappiolliseksi. Kustannussyistä ja ulkomaiden talouspainostuksen myötä laivasto vaihtui vähitellen venäläis- ja ukrainalaisvalmisteisiin koneisiin. Laivastoon jäi Antonov An-26 -koneiden ja Jakovlev Jak-40 -koneiden lisäksi kolme Boeing 727-200 -konetta. Boeing 727-200 -koneet yhtiö osti Air Francelta 1993 ja ne olivat laivaston ainoat "länsimaalaiset koneet". Boeing 727 -koneilla lennettiin kotimaan pisimpiä reittejä.
Talebanin alaisuudessa Osama Bin Ladenin Al-Qaidan terroristiverkoston taistelijat käyttivät Arianan koneita vapaasti joilla he lensivät Afganistanista Arabiemiraatteihin ja Pakistaniin ja pystyivät näin ollen salakuljettamaan oopiumiia, käteistä sekä aseita Afganistanin ulkopuolelle. Al-Qaida-terroristiverkoston jäsenille myönnettiin väärennetyt Arianan  henkilökunnan henkilötodistukset jonka avulla he pysytyivät vapaasti liikkumaan Lähi-idän maiden lentokentillä.
Marraskuussa 2001 yhtiön tappiollisuuden jatkuttua yli kymmenen vuotta yhtiö joutui luopumaan toiminnastaan ja lopetti liikennöinnin.
Remu Aaltonen
Hurriganesin perustamisesta eteenpäin
No Panicin jälkeen Aaltoselta ilmestyi vuonna 1981 Sound Of Hurrigane -albumi. Seuraavan vuoden soololevy oli nimeltään Zin-Khan. Vuonna 1983 ilmestynyttä neljättä soololevyä Message For You on luonnehdittu edeltäjiinsä nähden rennommin rokkaavaksi ja humoristisemmaksi.
Ariana Afghan Airlines
Talebanin jälkeinen aika
Operaatio Enduring Freedomin käynnistyttyä yhtiö alkoi joulukuussa suunnitella reittiliikenteen avaamista uudelleen. Noin kuukautta myöhemmin talebanhallinto syöstiin vallasta ja taloudellinen painostus lopetettiin, mikä mahdollisti jälleen Ariana Afghan Airlinesin toiminnan. Afganistanin hyvät suhteet Intiaan auttoivat yhtiön uudelleenrakentamisessa, sillä Intian hallitus luovutti kansallisen lentoyhtiönsä Air Indian kolme entistä Airbus A300 -konetta Ariana Afghan Airlinesille. Ariana Afghan Airlinesin kone laskeutui vuonna 2002 Delhiin Indira Gandhin kansainväliselle lentoasemalle ensimmäisen kansainvälisen lennonpäätteeksi sitten vuoden 1999.
Aateliskirje
Vaakunakirjeet
Vaikka keskiajalla kuka tahansa sai ruveta käyttämään omaa vaakunaa, vaakunakirjeet alkoivat yleistyä 1300-luvulta alkaen, koska hallitsijan myöntämällä vaakunalla katsottiin olevan suurempi arvovalta ja vahvempi oikeussuoja kiistatilanteissa. Pian aatelisvaakunoiden, kuten aatelisarvojenkin myöntäminen muodostui hallitsijoiden privilegioksi. Yleensä vaakunaehdotus lienee kuitenkin ollut aateloidulla etukäteen valmiina.
Ariana Afghan Airlines
Talebanin jälkeinen aika
Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen vuonna 2001 Yhdysvallat aloitti Afganistanissa terrorisminvastaisen sodan, jonka lentokentille kohdistuneiden pommitusten aikana Ariana Afghan Airlines menetti kuusi matkustajakonetta.
Aateliskirje
Suomessa
Suomen ja Pohjoismaiden vanhin tunnettu vaakunakirje on Ruotsin kuningas Eerik Pommerilaisen vuonna 1420 ahvenanmaalaiselle Björn Pålssonille myöntämä, josta on säilynyt kopio Ruotsin valtionarkistossa. Autonomian ajan Suomessa vaakunakirjeet korvattiin muodollisesti Venäjän keisarin antamalla asiakirjalla eli ns. aatelisdiplomilla ja erillisellä vaakunamaalauksella, jotka kuitenkin käytännössä täyttivät edelleen saman tehtävän ja olivat edellytyksinä Suomen ritarihuoneeseen introdusoinnille. Introdusointihakemukseen tuli vuoden 1869 ritarihuonejärjestyksen mukaan sisältyä aateloinnista todistavien asiakirjojen ohella vaakunamaalaus ja -selitys sekä kuitti Ritarihuonesalin seinälle ripustettavan vaakunan maksusta. Vaakunamaalaus oli ennen keisarin allekirjoitusta hyväksytettävä prokuraattorilla. Toisinaan tämä hylkäsi ensimmäisen ehdotuksen, jolloin oli laadittava uusi.
Ariana Afghan Airlines
Kohteet
Ariana Afghan Airlines operoi 13 kohteeseen Lähi-idän ja Aasian alueella. Lentoyhtiö ei saa lentää Euroopan alueella Afganistaniin rekisteröidyllä laivastollaan, sillä Euroopan unioni on rajoittanut yhtiön toimintaa huonokuntoisen kaluston vuoksi. Poikkeuksen muodostaa Ranskaan rekisteröity Airbus A310-304 (F-GYYY), joka täyttää turvallisuusvaatimukset, ja se on Ranskan ilmailuviranomaisten valvonnassa.
Aateliskirje
Suomessa
Suomen ritarihuoneen kokoelmissa on säilynyt toistasataa vaakunakirjettä eri vuosisadoilta.
Remu Aaltonen
Hurriganesin vuoden 1984 hajoamisen jälkeen
1980-luvun puolivälissä Remu Aaltosen musiikkiura oli taitekohdassa, sillä Hurriganes oli hajonnut vuonna 1984 ja hän alkoi tehdä jazz-iskelmiä arabialaisilla vaikutteilla. Aaltoselta julkaistiin vuonna 1985 albumi Live At Cafe Metropol sekä EP-levy Vilkuilevat silmät. Vuonna 1987 häneltä ilmestyi Viittä vaille kaks -albumi. Kun Aaltonen vaihtoi laulukielensä suomeksi, haki hän inspiraatiota kappaleisiinsa vanhoja lehtiä selailemalla. Aaltonen löysi kieltolain aikaan tullimiehiä lahjoneen Algoth Niskan haastattelun. Kirjoituksessa kuvailtiin, kuinka pirtua juoneet tullimiehet olivat tanssineet ”paholaisen masurkkaa”. Aaltonen innostui tekemään lehtitekstin pohjalta laulun, ja ”Paholaisen masurkasta” tuli yksi hänen suomenkielisen soolouransa suosituimmista kappaleista.
Gerard Reve
Ura
Esikoisromaani De avonden met sai hyvät arvostelut, ja hänet palkittiin Reina Prinsen Geerligs -palkinnolla.
Remu Aaltonen
Hurriganesin vuoden 1984 hajoamisen jälkeen
Elokuussa 1984 Peter von Bagh ja Harri Saksala haastattelivat Aaltosta hotellissa viikonlopun ajan. Haastatteluiden tuloksena syntyi muovikassillinen C-kasetteja, joiden purkamaan palkattiin Markku Salo Aloha!-lehdestä. Hän työsti materiaalin Aaltosen kanssa monologina eteneväksi Poika varjoiselta kujalta -kirjaksi. Saman vuoden joulumarkkinoille ilmestyneen teoksen painos myytiin loppuun nopeammin kuin Love-kustantamo ehti painaa uusia.
Gerard Reve
Ura
Reve kuoli 82-vuotiaana kärsittyään useamman vuoden ajan Alzheimerin taudista.
Anaplastiset oligodendroglioomat
pienoiskuva| Anaplastisesta oligodendroglioomasta kasvun matemaattinen mallinnus aivojen topologisiin rakenteisiin perustuen, kahden ponin tutkimus (video) Anaplastiset oligodendroglioomat on neuroepiteelin kasvain, jonka uskotaan johtuvan oligodendrosyyteistä, eräänlaisesta gliasolusta. Maailman terveysjärjestön (WHO) aivokasvainten luokituksessa anaplastiset oligodendroglioomat luokitellaan luokkaan III. Taudin aikana se voi degeneroitua erittäin pahanlaatuiseksi oligodendroglioomaksi, asteen IV. Suurin osa oligodendroglioomista esiintyy satunnaisesti, ilman todistettua syytä ja ilman siirtymistä perheen sisällä.
Ariana Afghan Airlines
Laivasto
thumb|Ariana Afghan Airlinesin [[Airbus A310|Airbus A310-300]]