cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Narragansettit
Narragansettit pequoteja vastaan
Toukokuussa 1637 britit, narragansettit ja mohegaanit suorittivat aamuöisen hyökkäyksen paaluvarustettuun Pequot-kylään Massachusettin Mystic riverille. Kyläläiset, jotka suurelta osalta muodostuivat naisista, lapsista ja vanhuksista, eivät kyenneet vastarintaan. Soturit olivat poissa järjestelemässä hyökkäyksiä brittien asutuksia vastaan. Heidät jäljitettiin ja ajettiin Mystic joen suoalueille, jonne takaa-ajajat järjestivät heille ansan. Nämä tapahtumat ja niitä seuranneet taistelut verottivat yli tuhannella hengellä pequotien rivejä. Päällikkö Sassacuksen kuolema oli samalla pequotien valtakauden loppu. Uncas käytti hyväkseen tilannetta ja adoptoi yli tuhat eloonjäänyttä pequotia mohegaaneihin vahvistaakseen kansaansa Uuden-Englannin eteläosien valtataisteluun.
Suurten päälliköiden väistyminen
Nähdessään mohegaanien kasvavan voiman Miontonomo pyrki saamaan liittolaisia narragansetteille alueen pienistä heimoista. Mattabesicit ja pocumtukit lupautuivat antamaan tukensa hänelle. Vuonna 1642 Miontonomo teki pitkiä neuvottelumatkoja vesiteitse Long Islandille ja Hudsonjoen rannoille värvätäkseen sikäläisiä heimoja liittolaisikseen. Narragansettien vierailu saarella osui kuitenkin huonoon ajankohtaan, kun hollantilaisten Manhattanille perustama Uusi Amsterdam oli alkanut sodan sitä ympäröivien heimojen kanssa. Vuosina 1643–1644 käyty sotatila tunnetaan historiassa wappinger-sotana. Hollantilaiset menettivät suuren osan väestään lähes 20 eri delawareheimon. noustessa heitä vastan. Varman tuhon estääkseen hollantilaiset turvautuivat Connecticutin englantilaisiin ja kapteeni John Underhillin johtamat vapaaehtoisjoukot rauhoittivat tilanteen. Sodan ajaksi Rhode Islandilla lähes eristyksiin joutuneet narragansettit tekivät Miontonomon johdolla yllätyshyökkäyksen mohegaanien pääkylään Shetucketiin, mutta britit ehtivät varoittaa mohegaaneja hyökkäyksestä. Narragansettien liki 900 soturia käsittävä armeija keskeytti sodan mohegaanien siepatessa heidän päällikkönsä.
Mohegaaneja johtava Uncas luovutti Miontonomon Hartfordin linnakkeen briteille, jotka sulkivat tämän tyrmään. Monien neuvottelujen jälkeen Miontonomo vapautettiin ja hän sai luvan palata kansansa pariin. Moheganien kylässä Uncasin veli löi tomahawkilla takaapäin Miontonomoa kuolettavasti. Päällikkönsä menettäneet narragansettit eivät toipuneet menetyksestään, vaan joutuivat englantilaisten Rhode Islandin siirtokunnan ylivallan alle. Vanha päällikkö Canonicus kuoli 1640-luvun lopulla.
Suurista johtajista jäljelle jäänyt itäisten nianticien päällikkö Ninigret päätti vallata lisää elintilaa Rhode Islandin ulkopuolelta. Vuonna 1653 hän kokosi joukon niantic- ja narragansett-sotureita suurta sotaretkeä varten. He ylittivät kanootein Long Islandin salmen tarkoituksenaan valloittaa montauk-intiaanien maa Long Islandin itäkärjessä. Alakynteen joutuneet montaukit saivat apua odottamattomalta taholta kun vuonna 1640 saarelle perustettu Southamptonin siirtokunta ajoi pois Ninigretin sotajoukot.
Uuden-Englannin konfederaatio
Suurin syy narragansettien hyviin suhteisiin varsinkin Rhode Islandin valkoiseen väestöön oli kuitenkin käännytystyötä intiaanien parissa tehneellä Roger Williamsilla, joka monilla saarnamatkoillaan teki evankeliumia tutuksi intiaanien keskuudessa ja sai myös narragansettit jättämään alkuperäiset aikeensa nousta sotaan uudisasutuksia vastaan. Rukouskaupunkien lisääntyminen eri puolille Uutta-Englantia lisäsi rauhaa ja loi kuvaa sodattomasta tulevaisuudesta.
Narragansettit kuningas Philipin sodassa
1670-luvun alussa näkyivät lähestyvän sodan ensimmäiset merkit. Narragansettit eivät liittyneet alkaviin levottomuuksiin, vaan ongelmat tulivat wampanoagien suunnalta, jotka puoli vuosisataa aiemmin olivat auttaneet puritaaneja selviytymään kylmän talven yli. Vanhan päällikön Massasoitin kuoltua vuonna 1661, oli uudeksi johtajaksi noussut hänen nuorempi poikansa Metacomet, joka tunnettiin valkoisten keskuudessa nimellä kuningas Philip. Hän jatkoi isänsä alulle panemia rauhansopimuksia, mutta oli samalla päättänyt estää englantilaisia saamasta haltuunsa lisää intiaaneille kuuluvia maita. Väitettiin, että kuningas Philip suunnitteli suurta salaliittoa brittisiirtokuntia vastaan. Siirtolaiset vaativat uutta rauhansopimusta, jossa ehtona olisi, että intiaanit luopuisivat kaikista tuliaseistaan. Philip saatiin suostuteltua allekirjoittamaan sopimus, mutta vain osa intiaaneista noudatti aseistariisuntaa.
Vuonna 1671 kirjoitettu viimeisin rauhansopimus johti sotaan. Intiaanit tunsivät itsensä täysin siirtolaisten nöyryyttämiksi, eikä kuningas Philip pystynyt enää pidättelemään sotureitaan, jotka päättivät nousta brittien ylivaltaa vastaan. Wampanoagit aloittivat sodan kesällä 1675. Kuningas Philip sai muun muassa noin 4 000 narragansettia liittolaisikseen englantilaisia vastaan. Mohegaanit pysyivät uskollisina briteille heidän ainoina liittolaisinaan. Narragansettien sotureita johti Miontonomon poika Canonchet, kun sen sijaan Ninigretin niantecit halusivat pysyä puolueettomana alkaneessa sodassa. Intiaanien sotajoukot liikkuivat pieninä ryhminä eri puolilla Massaschusettsia ja Connecticutia, ja heitä oli vaikea jäljittää. Uuden-Englannin lähes sadasta kaupungista Philipin joukot hyökkäsivät likimain joka toiseen ja onnistuivat hävittämään kymmenkunta kaupunkia kokonaan.
1600-luvun lopusta nykyaikaan
Narragansettien tilanne oli sodan jälkeen lohduton. Suurin osa sotureista oli surmattu, samoin monet päälliköistä. Lähes 3000 naista, lasta ja vanhusta oli vailla turvaa. Vielä hengissä olevat soturit olivat hajaantuneet ympäri metsiä. Heitä ajoivat takaa sekä siirtolaisten, että moheganien joukot. Monet naisista ja lapsista joutuivat orjalaivoihin, jotka kuljettivat heidät Länsi-Intian saaristoon. Vajaa 500 narragansettia kirjoitti rauhansopimuksen vuonna 1682. Brittien luvalla itäiset nianticit saivat ottaa heidät joukkoonsa. Nämä narragansettit pitivät oman heimonimensä ja säilyttivät omat perinteensä. Mohegaaneihin, mahicaneihin ja abenakeihin adoptoidut menettivät oman identiteettinsä ja heistä tuli uusien heimojen jäseniä. Osa narragansetteista tuli 1700-luvun aikana kristinuskoon. Saman vuosisadan lopulla useat heistä siirtyivät New Yorkiin yhdistyäkseen Brothertonin mohegaaneihin.
Kulttuuri
pienoiskuva|upright|Päällikkö Ninigretin poika, Ninigret toinen. Tuntemattoman taiteilijan teos vuodelta 1681.
Inarin kirkonkylä
250px|thumb|[[Saamelaiskirkko|Inarin saamelaiskirkko]]
Inarin kirkonkylä eli Inari (inarinsaameksi Aanaar, koltansaameksi Aanar, pohjoissaameksi Anár) on Inarin kunnan toiseksi suurin taajama Ivalon jälkeen. Vuoden 2017 lopussa taajamassa oli 617 asukasta.
Historia
Kylä syntyi aikoinaan vesistöjä seurailevan kulkureitin varrelle kohtaan, missä Juutuanjoki laskee Inarijärveen.
Muutaman sadan vuoden takaiset asukkaat eivät kuitenkaan olleet kylässä ensimmäiset, vaan samoilla Inarijärven rannoilla asuttiin jo useita tuhansia vuosia sitten. Nykyisen kylän laidalta, Saamelaismuseon läheisyydestä Vuopajalta, on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja.
Kulttuurien kohtauspaikka
250px|thumb|[[Siida|Ulkomuseon rakennus saamelaismuseo-luontokeskus Siidassa]] Kun Ivalosta aikoinaan, lähinnä Petsamon tien ansiosta, kehittyi Inarin kunnan uusi kunnallinen keskus, ei Inarin kirkonkylä jäänyt taantumaan, vaan siitä on kehittynyt omaleimainen elävä ja aikaa seuraava kyläyhteisö, missä kolme kulttuuria — suomalainen, pohjoissaamelainen ja inarinsaamelainen — elävät rinnakkain ja vuorovaikutuksessa mm. pohjoisen Norjan ihmisten kanssa.
Puolentoista vuosisadan ajan myös kullalla on ollut merkittävä osa kylän elämässä. Erityisesti Lemmenjoen kullankaivajat kokoontuivat tarvikkeiden ja varusteiden hankintamatkoillaan ja vapaa-aikoinaan kylään tapaamaan ammattiveljiään ja sivilisaation keskelle virkistäytymään.
Muistona entisajan kullankaivajista kylän hautausmaalla on nähtävissä kymmenten kullankaivajien leposija, ”Pyrkyreiden palsta” muistomerkkeineen.
Matkailu
Alueen saamelaiskeskuksena Inarin kirkonkylä vetää puoleensa matkailijoita. Erityisesti kesäisin elämä kyläraitilla vilkastuu kymmenientuhansien matkailijoiden tutustuessa Suomen Lappiin tai viivähtäessä maisemassa kohti Jäämerta suuntautuvalla matkallaan.
Suosittuja vierailukohteita kylässä ovat saamelaismuseo-luontokeskus Siida, Saamelaiskulttuurikeskus Sajos, sekä useat paikallisia käsitöitä valmistavat ja myyvät liikkeet ja yritykset. Perinteiset saamelaiskäsityöt ovat kylässä näyttävästi esillä, mutta yhä enemmän kylässä valmistetaan myös puuhun, kultaan, korukiviin, poroon, marjoihin ja yrtteihin sekä muihin luonnonmateriaaleihin perustuvia tuotteita.
Inarijärvelle kylästä järjestetään risteilyjä ja veneretkiä. Ne suuntautuvat mm. muinaiselle uhripaikalle Ukolle, Korkia-Mauran jääluolalle tai Kuuvan kanavalle. Kirkonkylä on myös Pielpajärven erämaakirkolle suuntautuvien retkien lähtöpaikka.
Muuta
Kylässä sijaitsee Saamelaisalueen koulutuskeskuksen opiskelija-asuntola Jeera. Inarin kirkonkylän alueella toimii kolme hotellia. Hotelli Kultahovin yhteydessä toimii Ravintola Aanaar, joka on vuonna 2020 valittu vuoden ravintolaksi.
Uusi saamelaiskeskus Sajos avattiin 9.1.2012 Inarin taajamassa Juutuanjoen rannalla. Suomen Saamelaiskäräjien päätoimisto sijaitsee Sajoksessa.
Kourallinen kääpiöitä
Kappaleesta Hakekaapas julkaistiin uudelleennauhoitettu versio vuonna 2008 ilmestyneellä kokoelmalevyllä Sulaa kultaa. Myös kappale Kolmas nauhoitettiin uudelleen ja se on ladattavissa ilmaiseksi Kumikamelin kotisivuilta.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Bonuskappaleet CD-versiossa
Sävellykset ja sanoitukset Koponen ja sovitukset Kumikameli ellei toisin mainita.
Kottikärry
thumb|right|Nykyaikaiset kottikärryt. thumb|Euroopan vanhin säilynyt pyöräkärry Ingolstadtista, n. 1537 thumb|right|Vanha kottikärry. Kottikärryt on kuljetusväline, jonka tekniikka perustuu vipuun ja pyörään. Kottikärryissä on allasmainen tila tavaroille, työntövarret ja pyörä. Kottikärryissä on yksi tai kaksi työntövartta, joilla yksi henkilö pystyy kuljettamaan kottikärryjä. Kottikärryjen altaassa voidaan kuljettaa kiinteitä ja nestemäisiä aineita.
Kuljetettavan taakan paino pyritään siirtämään pyörän kannatettavaksi ja kottikärryjen käyttäjän voima voidaan käyttää kärryn liikuttamiseen. Kuljetettaessa raskaita tavaroita työntövarsia voi nostaa ylöspäin, jolloin kuorman painosta suurempi osa jakautuu pyörälle. Kottikärryillä aikuinen kykenee helposti siirtämään tasaisella alustalla jopa yli 100 kg kuormia. Keveimmät lehtikärryt eivät kuitenkaan kestä niin suuria taakkoja, joten kärryt on syytä valita raskaimman kuljetettavan materiaalin mukaan.
Kottikärryjä käytetään teollisuudessa, rakentamisessa, puutarhanhoidossa ja maataloudessa.
Kottikärryjen pyörä on ilmalla täytettävä kumirengas. Nykyään kottikärryjen renkaat ovat usein täyskumisia ja siten puhkeamattomia. Perinteinen kottikärry on yksipyöräinen, mutta markkinoilla on myös muodoltaan samanlaisia kaksipyöräisiä kärryjä, joita käytetään kuljetuskärryinä. Usein kottikärryjä myydään itse koottavina rakennussarjoina.
Isernian maakunta
Isernian maakunta on maakunta Molisen alueella Italiassa.
Isernian maakunnan pinta-ala on 1 535 km2, ja sen väkiluku on noin 86 000 (2015). Maakuntaan kuuluu 52 kuntaa ja sen pääkaupunki on Isernia.
Historia
Vanhimmat merkit ihmisasutuksesta Euroopan alueella ovat Isernian maakunnassa. Jäljellä on jäänteitä monista kulttuureista: esihistoriallisia asuinpaikkoja, samniittien linnoituksia, roomalaisajan kaupunkeja, keskiaikaisia linnoja ja barokkikirkkoja.
Lower Manhattan Development Corporation
Lower Manhattan Development Corporation (lyhenne LMDC) on heinäkuussa 2002 perustettu yhdysvaltalainen, New Yorkin osavaltion ja kaupungin alainen korporaatio, jonka tehtäviin kuuluvat New Yorkin Lower Manhattanin kaupunginosan uudelleenrakentamisen suunnittelu ja rahoitus valtion varoilla vuoden 2001 syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen. Korporaation perustivat New Yorkin kuvernööri George Pataki ja pormestari Rudy Giuliani, ja sen toimintaa johtaa 16 jäsenestä koostuva hallitus. LMDC:n ensimmäisenä puheenjohtajana toimi John C. Whitehead, joka aiemmin oli toiminut Yhdysvaltain apulaisulkoministerinä ja Goldman Sachs -pankin johtajana. Nykyisenä korporaation johtajana toimii Avi Schick.
Jenni Sivonen
Jenni Sivonen on suomalainen ääninäyttelijä, joka on esittänyt muun muassa Kaapo-pojan ääntä animaatiosarjassa Kaapo.
Sivosen isä on säveltäjä Jori Sivonen (1948−2019).
Irlannin vapaavaltio
Irlannin vapaavaltio oli Britanniasta 1921 eronneen 26 Irlannin kreivikunnan  nimike. Vapaavaltio syntyi 1921 tehdyn Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen myötä vapaavaltion perustuslain astuttua voimaan joulukuussa 1922. Kuusi Ulsterin yhdeksästä kreivikunnasta vastusti kuitenkin sopimusta ja jäi näin ollen sopimuksen ulkopuolelle ollen edelleen osa Britanniaa Pohjois-Irlantina.
Vapaavaltion muodollinen valtionpäämies oli Britannian kuningas, jota Irlannissa edusti kenraalikuvernööri. Vuonna 1936 Edvard VIII:n luopuessa kruunustaan ja Yrjö VI:sta tullessa kuningas irlantilaiset käyttivät tilaisuutta hyväkseen, muuttivat hallitusmuodon sanamuotoa ja lakkauttivat kenraalikuvernöörin toimiston. Uuden perustuslain mukaan kuninkaalle jäi Irlannin ulkomaansuhteiden hoito.
Irlannin hallituksen päämiehen nimike vapaavaltion aikana oli toimeenpanevan neuvoston puheenjohtaja. Tämä titteli vaihtui uuden perustuslain myötä hallituksen taoiseachiksi eli päälliköksi 1937, jolloin myös Irlannin vapaavaltio lakkasi olemasta ja viralliseksi nimeksi lyhentyi Irlanti. Nykyisen virallisen nimensä Irlannin tasavalta maa otti käyttöön 1949.
Yrjö Hakkila
thumb|150px|Yrjö Oskari Hakkila Yrjö Oskari Hakkila (17. joulukuuta 1887 Vesilahti – 2. huhtikuuta 1918 Rautu) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johannes Oskari Hakkila ja Edla Kustaava Rapola.
Opinnot
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1906 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja suoritti oikeustutkinnon vuonna 1912.
Suomen sisällissota
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ensin pataljoonan esikuntaan 3. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonaan, joka myöhemmin kuului 4. Jääkärirykmenttiin, josta hänet sijoitettiin myöhemmin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan joukkueenjohtajaksi, josta siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 alkaen 3. komppaniaan ja takaisin 1. komppaniaan 30. maaliskuuta 1918. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Raudussa, missä kaatui 2. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu sukuhautaan Vesilahden hautausmaahan.
Straight to the Bank
Straight to the Bank on rap-artisti 50 Centin ensimmäinen single hänen kolmannelta albumiltaan Curtis. Single julkaistiin Yhdysvalloissa 2. heinäkuuta 2007 ja Isossa-Britanniassa kolme kuukautta myöhemmin. Kappaleen ovat tuottaneet Ty Fyffe ja Dr. Dre.
50 Cent esitti kappaleen ensimmäistä kertaa livenä 5. toukokuuta MGM Grandissa Las Vegasissa, World Boxing Councilin alemman keskisarjan nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelussa, jossa kohtasivat Floyd Mayweather Jr. ja Oscar de la Hoya.
”Straight to the Bank” debytoi Billboard Hot R&B/Hip-Hop Songs -listalla sijalla 48 ja nousi parhaimmillaan sijalle 30. Billboard Hot 100 -listalla se debytoi 32. sijalla 26. toukokuuta 2007. Sen sijoitus alkoi kuitenkin laskea listalla heti ensimmäisestä viikosta lähtien, ja alle kuukauden kuluttua se putosi kokonaan listalta. Kappaleen saamaa huonoa vastaanottoa pidetäänkin syynä siihen, että Curtis-albumin julkaisu siirrettiin syyskuulle.
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka julkaistiin G-Unitin Internet-sivuilla 16. toukokuuta ja MTV:llä seuraavana päivänä.
Andre Clennon
Andre Clennon (s. 15. elokuuta 1989 Portmore) on jamaikalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa lainalla kotimaansa pääsarjan Arnett Gardens FC:stä. Pelipaikaltaan Clennon on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Jamaikan jalkapallomaajoukkueeseen.
Clara Hughes
thumb|right|Clara Hughes, pyöräilijä thumb|right|Clara Hughes, luistelija Clara Hughes O.C., OM (s. 27. syyskuuta 1972) on kanadalainen maantiepyöräilijä ja pikaluistelija, joka on ollut mitaleilla sekä kesä- että talviolympialaisissa.
Andre Clennon
Seurajoukkueura
Clennon aloitti uransa Waterhouse FC:ssä, jota hän edusti vuodet 2009-2012. Vuonna 2012 hän siirtyi Vietnamin toiseksi korkeimman sarjatason Lam Dong FC:hen, jossa hän viihtyi vain muutaman kuukauden, ennen kuin palasi takaisin Waterhouseen. Clennonin toinen visiitti seurassa kesti vuodet 2012-2013 ja tuotti viisi maalia 27 ottelussa sekä Jamaikan cupin voiton. Vuonna 2013 Clennon siirtyi toiseen jamaikalaisseuraan, Arnett Gardens FC:hen. Hän voitti seuran paidassa kaudella 2014-2015 Jamaikan mestaruuden.
Calista Flockhart
Calista Kay Flockhart (s. 11. marraskuuta 1964 Freeport, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten pääosaroolistaan televisiosarjassa Ally McBeal (1997–2002). Vuosina 2006–2011 hän näytteli draamasarjassa Perhesiteet. Flockhart on näytellyt myös elokuvissa, kuten William Shakespearen Kesäyön unelma (1999).
Flockhartilla on yksi adoptoitu poika. Hän on naimisissa näyttelijä Harrison Fordin kanssa.
Škoda Fabia
Škoda Fabia on Škoda Auton vuodesta 1999 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Škoda Felician.
Sandusky
Sandusky on 215 kilometriä pitkä joki Ohion osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se alkaa kahden puron yhtymäkohdasta Crawfordin piirikunnassa, virtaa ensin 70 kilometriä itään seuraillen reunamoreenia ja kääntyy sitten pohjoiseen kohti Eriejärveä. Se virtaa Tiffinin ja Fremontin kaupunkien läpi ennen laskemistaan Sandusky Bayhin.
Clara Hughes
Hughes sai 11. maaliskuuta 2005 haltuunsa naisten pikaluistelun maailmanennätyksen 10 000 metrillä, mutta menetti ennätyksensä noin vuotta myöhemmin tšekkiläiselle Martina Sáblíkoválle.
Hughes on osallistunut Right to Playn toimintaan.
Sandusky
Vuonna 2013 joesta löydettiin luontaisesti lisääntyvä ruohokarppikanta. Tämän haitallisen vieraslajin pelätään uhkaavan joen luonnollista kalakantaa.
Omatunto
thumb|François Chifflart: Omatunto (1877) Omatunto on ihmisen henkilökohtainen tuntemus tai "sisäinen ääni", joka kertoo, onko teko moraalisesti hyvä tai oikein. Omantunnon ajatellaan antavan intuitiivisesti oikean vastauksen, kun yksilö pohtii jonkin toimensa moraalista oikeutusta. Yhdistyneitten kansakuntien ihmisoikeuksien julistus vetoaa omatuntoon: Melkein jokaisessa kulttuurissa esiintyy omaatuntoa vastaava käsite. Muinaiset egyptiläiset puhuivat sydämen äänestä, ja sama sana esiintyy juutalaisten Vanhassa Testamentissa. Hindut puhuivat näkymättömästä jumalasta, joka asuu ihmisen sisällä.
Intuitionismiksi kutsutaan näkökantaa, jonka mukaan omatunto on ihmisen sisäinen kyky erottaa toisistaan oikea ja väärä. Empiristit taas katsovat, että omatunto on tulosta oppimisesta ja sen takia heijastelee henkilön ympäristössä vallitsevia arvoja.
Kristinusko
Kristillisen käsityksen mukaan omatunto on Jumalan ääni ihmisessä. Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa 1965 hyväksyttiin paavi Paavali VI:n pastoraalinen konstituutio Gaudium et spes, joka kuvaili omaatuntoa seuraavasti: Luterilaisen kirkon käsitys omatunnosta on sama kuin katolisessa kirkossa. Kristityn omatunto voi kuitenkin olla myös “heikko” eli “sairas” (1. Kor. 8:7, 10, 12), joten omantunnon ääneen ei voi ehdottomasti luottaa.
Islam
Omatunnon käsite ei kuulu islaminuskoon, sillä toisin kuin kristitty, muslimi löytää vastaukset moraalisiin ongelmiinsa Jumalan laista eli shariasta, Muslimin henkilökohtaisin ratkaisu on valinta islamin ja uskottomuuden välillä, minkä jälkeen islamin vaatimukset liittyvät lain noudattamiseen. Lain sisältöä ei kuitenkaan kussakin tilanteessa haeta omasta sydämestä, vaan sen tulkkeina ovat uskonoppineet, kuten imaamit tai muftit.
Andre Clennon
Seurajoukkueura
Syyskuussa 2015 Clennon siirtyi Suomen Veikkausliigan Vaasan Palloseuraan loppukauden kattavalla lainasopimuksella.
Maajoukkueura
Clennon debytoi Jamaikan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2011 ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan. Hän kuului joukkueeseen Gold Cupissa 2015, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa Jamaikan saavuttaessa hopeaa.
Seuratasolla
Waterhouse FC
Arnett Gardens FC
Maajoukkuetasolla
Jamaika
Kalle Kaihari
Kaarle Vihtori (Kalle) Kaihari, vuoteen 1935 Flinck (3. elokuuta 1899 Tampere – 9. heinäkuuta 1989 Tampere) oli suomalainen liikemies, kauppatieteiden kunniatohtori, kauppaneuvos (1948) ja merkittävä urheiluvaikuttaja. Hänet muistetaan myös presidentti Urho Kekkosen ystävänä ja politiikan taustavaikuttajana.
Perhe ja nuoruus
Kalle Flinck (myöhemmin Kaihari) avioitui 29. toukokuuta 1920 Aune Esteri Leppäsen (26. kesäkuuta 1900 – 27. huhtikuuta 1975) kanssa, ja he saivat viisi lasta, Eila (1922–2016), Anja (1924–2018), Pirkko (1926–2008), Seppo (1929–1977) ja Jarmo (1936–2009). 1. elokuuta 1981 Kalle Kaihari avioitui Anja Kyllikki Nummen (1935–2017) kanssa. Tästä liitosta hänellä ei ollut lapsia.
Hän vaihtoi sukunimensä Kaihariksi 13. syyskuuta 1935. Nimen Kaihari hän otti hankkimansa kesäpaikan mukaan, joka sijaitsi Näsijärven rannassa Ylöjärven Kaiharinniemessä. Talvet hän asui Tampereen Pyynikintorilla.
Perheen vanhin lapsi Kalle oli jo kansakoulua käydessään Aamulehden ja Kansan Lehden lehtimyyjänä. Kansakoulusta päästyään hän oli aluksi työssä leipomon pullakuskina ja sen jälkeen Hämeen pussitehtaalla nimilappujen ja kutsukorttien painajana. Vuoden 1915 tienoilla Kalle pääsi työhön Särkän sahalle, jossa myös hänen isänsä kävi työssä. Vapaa-aikansa Kalle vietti työväentalolla, jossa hän tutustui myös biljardinpeluuseen.
Sisällissota
Kaihari otti osaa Suomen sisällissotaan punaisten riveissä Tampereella. Hän haavoittui Tampereen taistelussa molempiin jalkoihin. Sodan jälkeen hän oli punavankina Tourulan vankileirissä Jyväskylässä mutta pääsi vapaaksi syksyllä 1918. Hän tapasi tulevan vaimonsa Aune Leppäsen vuonna 1918. Tämä oli porvarillinen junanlähettäjän tytär, joka oli saanut ehdonalaisen tuomion sillä perusteella, että joku oli nähnyt hänet miestenhousuihin pukeutuneena punaisten vartiossa.
Vielä vuonna 1918 Kaihari sai töitä Rafael Haarlalta. Suojeluskunnan perustajajäsenen Haarlan kuultua, että työntekijöiden joukossa on entinen punakaartilainen, Kaihari sai kuitenkin potkut eikä saanut kolmen kuukauden palkkaansa.
Työ- ja liikemiesura
Vuodesta 1919 alkaen Kaihari oli kesäisin purkamassa proomujen lasteja Mustanlahden satamassa, ja talvisin hän hankki elantonsa ammattimaisena biljardinpelaajana. Kaihari menestyikin pelaajana hyvin niin, että hän saattoi vuonna 1924 voittaa yhdessä illassa jopa 50 000 markkaa.
Maatiaiskissa
thumb|200px|Perinteinen maatiaiskissa. thumb|200px|Maatiaiskissa saalistamassa. Maatiaiskissalla tarkoitetaan kissatyyppiä, joka on muodostunut kissojen lisääntyessä vapaasti keskenään ihmisen siihen puuttumatta. Ne eivät siis ole mitään erityistä rotua. Rotukissat on järjestelmällisesti jalostettu tietyn tyyppisiksi.
Kalle Kaihari
Talvi- ja jatkosota ja jälleenrakennus
Talvisodassa Kaihari toimi Tampereen väestönsuojelukeskuksessa. Jatkosodan puhjettua hän lähti 42-vuotiaana vapaaehtoisena rintamajoukkoihin. Vuoksen ylityksestä hän sai kenraali Aaro Pajarin päiväkäskyllä alikersantin arvon ja toisen luokan vapaudenmitalin. Myöhemmin Kaihari toimi useita vuosia Kansanavun Tampereen paikallisjohtajana. Rahaa kerättiin tuolloin Kaiharin johdolla markkamääräisesti enemmän kuin Helsingissä. Sotien jälkeen perustetun sotainvalidien kannatusyhdistyksen johtokuntaan Kaihari kuului alusta alkaen.
Maatiaiskissa
Eri maiden maatiaiskissat ovat kuitenkin erilaisia, mikä johtuu kissapopulaation sopeutumisesta paikalliseen ilmastoon ja muihin ympäristöoloihin. Suomalainen maatiaiskissa edustaa Euroopassa tavallista kissatyyppiä, johon perustuu virallisesti hyväksytty rotu nimeltä eurooppalainen. Rotukissa on aina jonkin kissajärjestön rekisteröimä ja hyväksymä, ja sillä on rekisteripaperit.
Maatiaiskissaa voidaan kutsua myös kotikissaksi, mutta nimitys kotikissa on maatiaista laajempi. Maatiaiskissa käsittää nimenomaan jollain alueella itsekseen muodostuneen tyyppisen kissakannan, johon ei ole sekoittunut jalostettuja rotukissoja. Kotikissa-nimitys sisältää myös muut rekisterikirjattomat, sekarotuiset kissat.
Kalle Kaihari
Talvi- ja jatkosota ja jälleenrakennus
Tampereen asevelikylää alettiin rakentaa Nekalaan talkoohengen vallassa välirauhan vuotena 1941. Kaihari lahjoitti ensimmäisen talon, teki työmaalla itse 2 600 talkootuntia ja johti keräystä, jonka avulla aseveljille ja heidän perheilleen nousi kaikkiaan 23 omakotitaloa. Töissä oli 100–150 miestä eri yrityksistä vapaa-aikanaan. Kylä valmistui 80 000 tunnin talkootyöllä syyskuussa 1943.
Maatiaiskissa
Maatiaiskissoille järjestetään omia kotikissanäyttelyitä, mutta myös rotukissanäyttelyissä on usein kotikissaluokka.
Ominaispiirteet
Maatiaiskissat ovat tyypiltään sekarotuisia. Niistä puuttuvat monien kissarotujen tarkoituksellisesti jalostuneet ääripiirteet. Maatiaisten värikirjo on ei-toivottuina pidettyjä värejä karsivan jalostuksen puuttuessa mielikuvituksellisen laaja, tosin vapaasti lisääntyvässä populaatiossa värikirjo supistuu käsittämään vain kissan "luonnollista" väritystä.
Kalle Kaihari
Oma urheilu-ura
Nuorena Kaihari oli olympiatason urheilija ja kunnostautui monessa lajissa. Kaihari aloitti urheilun parikymmentävuotiaana. Ensimmäisissä suuremmissa kisoissaan TUL:n urheilu- ja laulujuhlilla vuonna 1922 Kaihari sijoittui 800 metrillä kolmanneksi. Sen jälkeen hän keskittyi seiväshyppyyn ja otti Tampereen Yrityksen nimiin kaksi TUL:n mestaruutta ennätyksenään 371 cm. Monipuolisuutensa Kaihari todisti vuonna 1931 työväen talviolympiakisoissa ottaessaan kolme luistelupronssia.
Maatiaiskissa
Ominaispiirteet
Maatiaiskissoja on niin lyhyt- kuin pitkäkarvaisiakin sen mukaan, millaisista kissoista maatiaiskanta on alun perin kehittynyt. Erikoinen väritys tai pitkä turkki ei välttämättä olekaan todiste rotukissaesivanhemmista, vaan populaation pienuus (korkea sukuaisuusaste tai kasvattajan suosimat ominaisuudet) on mahdollistanut resessiivisten ominaisuuksien yleistymisen. Yleisesti ottaen maatiaiskissat ovat ulkonäöltään ja usein myös käytökseltään niin maalle kuin kaupunkiinkin sopivia peruskissoja. Pehmeäluonteinen kissarotu tai sekarotuinen on hyvin sopiva kotikissaksi. Maatiaiskissojen perinnöllisistä sairauksista on olemattoman vähän tietoa, sillä maatiaiskissoja, pentueita tai pentueiden vanhempia ei tutkita ennen pennutusta samalla tavalla kuin rotukissoja. Maatiaiskissoilla esiintyy kuitenkin hallitsemattoman lisääntymisen vuoksi perinnöllisiä sairauksia ja epämuodostumia kuten liikavarpaisuus, kippurahäntäisyys ja häntämutka. Rokottamattomilla maatiaiskissoilla myös kissarutto on yleistä. Vapaasti ulkoilevilla kissoilla myös fiv/felv-tartunnat ovat mahdollisia ja todennäköisesti yleisempiä kuin voisi kuvitella, sillä harva kissan omistaja testauttaa kissansa näiden tautien varalta. Leikkaamattomat kissat etenkin ovat alttiita näille sairauksille.
Kasvatus ja hankinta
Kissapentueen on kasvatettava 14 viikon ikään ennen pentujen luovuttamista. Pentueen laadukas ruokinta, säännöllinen madotus ja rokotuttaminen on melko kallista puuhaa, joten asiallisesti kasvatetun maatiaiskissan pennun hinta saattaa nousta 100–150 euroon.
Kalle Kaihari
Oma urheilu-ura
Kaihari siirtyi juoksuista ja moniotteluista seiväshypyn pariin vuonna 1924. Kolme vuotta myöhemmin Kaihari hyppäsi TUL:n ennätyksen ja mestaruuden tuloksella 355. Seuraavana vuonna hän korjaili numerot 361:een ja 1929 Latvia-ottelussa 371:een.
Vuonna 1930 Kaihari kunnostautui TUL:n jalkapallo- ja urheilujoukkueen Saksan-matkalla. Hän oli yleisurheilujoukkueen johtaja ja voitti samalla kaikki viisi seiväskilpailuaan samalla tuloksella 360.
Vuonna 1930 ryhdyttiin valmentamaan joukkuetta Mürzuschlagin talvikisoihin. Kaihari innostui luistelusta sillä tuloksella, että hän ennen pitkää kuului liiton parhaimmistoon. Valintakilpailuissa Kaihari luisteli 500 m 50,5, 1 000 m 2.43,4, 5 000 m 10.21,9 ja 10 000 m 19.57,5, mutta häntä ei valittu joukkueeseen. Kaihari kuitenkin matkusti kisoihin omalla kustannuksellaan ja otti pronssin kolmella lyhimmällä matkalla tuloksin 50,4, 2.41,0 ja 9.43,4.
Kaihari oli mukana myös Suomen ensimmäisissä pujottelu- ja syöksylaskukisoissa Sallassa 1934 ja sijoittui neljänneksi. Talvella 1939 hän vielä lähes 40-vuotiaana voitti Taivaskerolla syöksylaskukilpailun. Sotien jälkeen hän harrasti keilailua kymmenisen vuotta ja selviytyi muun muassa Ruotsi-maaotteluun.
Urheiluvaikuttajana
Urheilun johtotehtävät Kaihari aloitti Tampereen Yrityksen puheenjohtajana. TUL:n joukkueenjohtajana Kaihari toimi monilla kilpailumatkoilla Saksassa, Latviassa ja Itävallassa. Tampereen Pyrinnön puheenjohtajana Kaihari toimi vuosina 1945–1953, minä aikana Pyrintö voitti yleisurheilussa Kalevan maljan kuusi kertaa.
Suomen urheilun johtokunta ja liittovaltuusto tulivat myös tutuiksi. Oslon EM-kisoissa 1946 ja Lontoon kesäolympialaisissa 1948 Kaihari kuului Suomen joukkueen johtoon. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 Kaihari oli mukana toimitsijana. Kaihari oli myös SVUL:n liittovaltuuston puheenjohtaja 1953–1957, SVUL:n talousvaliokunnan puheenjohtaja 1949–1958, SUL:n johtokunnassa 1948 ja 1951–1952, liittovaltuuston puheenjohtaja 1951–1958 ja talousvaliokunnan puheenjohtaja 1951–1955. Mukana monissa kunnallisten rakennushankkeiden rakennustoimikunnissa, muun muassa Tampereen urheilutalosäätiössä ja Saunasäätiössä (Kisapirtti, Pyynikin uimahalli, UKK-instituutti ), ja Ratinan stadionhankkeessa. Pyrinnön kunniapuheenjohtaja 1986. Urheiluansioistaan Kaiharille myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1957 ja Suomen urheilun korkein kunniamerkki Suomen urheilun suuri ansioristi vuonna 1980.
Kaihari ja Kekkonen
Kaihari oli aikoinaan tunnettu liikemies. Hänet tunnettiin presidentti Urho Kekkosen läheisenä ystävänä, ja hän oli Linnan juhlien vakiovieras. Yhteyksiensä ja suhdeverkostonsa avulla Kaihari vaikutti merkittävästi kotikaupunkinsa Tampereen kehittämiseen.
Vuonna 1981 ilmestyneessä kirjassaan Ratkaiseva ääni Kaihari väitti, että vuoden 1956 presidentinvaalissa ratkaisevan äänen Urho Kekkosen hyväksi oli antanut Penna Tervo. Kekkonen kiisti vuonna 1982 Tervon äänestäneen häntä (tieto julkistettu 2006). Kaiharin sisko Anni Flinck (1915–1990) oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1954–1975.
Säätiöt
Kalle Kaiharin kulttuurisäätiö tukee ja kannustaa taiteiden, tieteiden ja muun henkisen kulttuurin harrastamista. Säätiö on perustettu 1984. Kalle Kaiharin kulttuuripalkinto myönnetään vuosittain tamperelaisesta kulttuuriteosta, ja se on suuruudeltaan 5 000 euroa.
Kauppaneuvos Kalle Kaiharin tukisäätiö syntyi vuonna 2007 tehdystä kombinaatiosulautumisesta, jossa yhdistettiin 1971 perustettu Tampere 60 -tukisäätiö ja 1979 perustettu Kauppaneuvos Kalle Kaiharin säätiö. Tukisäätiön tarkoituksena on tukea pääasiallisesti nuoria, Tampereen kaupungissa tai sen lähikunnissa asuvia yleisurheilijoita ja jalkapalloilijoita sekä myös muita nuoria urheilijoita, joiden harjoittamalla urheilulajilla on huomattava kansainvälinen merkitys, jakamalla apurahoja, stipendejä ja muita avustuksia sekä tukea Tampereen kaupungissa asuvien 60 vuotta täyttäneiden henkilöiden huoltotoimintaa ja edistää heidän harrastus-, virkistys-, kunto- ja ohjelmatoimintaansa. Säätiö omistaa lähes kokonaan 45 huoneiston kiinteistön Tampereen Kaukajärvellä.
Lisäksi säätiö palkitsee yhdessä Urheilutoimittajien kanssa Suomen vuoden urheilijan presidentti Urho Kekkosen ja Kalle Kaiharin lahjoittamalla kultaisella kiekolla. Lisäksi säätiö palkitsee paikallisesti Tampereen ja Ylöjärven vuoden urheilijat.
Muita Kaiharin rahastoja ja säätiöitä ovat Tampereen yliopiston opiskelijoiden stipendirahastot, Kalle Kaiharin sydäntutkimuksen rahasto, Aune ja Kalle Kaiharin rahasto. Kaikki jakavat vuosittain tuntuvia avustuksia.
Maatiaiskissa
Kasvatus ja hankinta
Koska esimerkiksi suomalaisten maatiaiskissojen tausta on usein maatilalla hiirenpyytäjänä, niiden lisääntymistä on harvoin kontrolloitu muuten kuin lopettamalla ei-toivotut pennut. Tämän vuoksi pennuista on usein ylitarjontaa, ja niitä tarjotaan halukkaille ilmaiseksi lehtien ilmoituspalstoilla tai kaupan seinillä. Tällaisesta pennusta voi kasvaa kunnollinen kissa, mutta hoitamattoman pennun ottamisessa on riskinsä. Jos pentu ei ole saanut loishäätöä ja jos sitä ei ole rokotettu ja ruokittu oikeanlaisella ruoalla, se saattaa saada elämänsä alulle huonot eväät.
Kissan voi hankkia myös paikallisesta eläinsuojeluyhdistyksestä, joka huolehtii kodittomista kissoista. Eläinsuojeluyhdistyksen kautta hankittu kissa maksaa noin 60–120 euroa luovutuspaikkakunnasta riippuen. Tähän perusmaksuun kuitenkin kuuluvat aina rokotukset (myös ns. jälkirokotus), kissan kastrointi ja mahdollisuus luovuttaa kissa takaisin sen luovuttaneelle yhdistykselle. Eläinsuojeluyhdistyksillä on usein saatavana myös kissanpentuja, jolloin rokotukset ja leikkaus suoritetaan myöhemmin kupongilla, jonka saa kissanoton yhteydessä. Lähialueen eläinlääkäri suorittaa toimenpiteet ilmaiseksi kuponkia vastaan.
Hoito
Hyvälle kissanpidolle on useita suosituksia. Tärkeä on luovutusikä. Kaikki kissanpennut tarvitsevat emoaan ja sisaruksiaan 14 viikon ikäisiksi. Tätä nuorempi pentu ei ole vielä valmis muuttamaan uuteen kotiin, koska ei ole ehtinyt oppia emoltaan kissalle sopivaa käytöstä. Liian nuorena luovutetuilla pennuilla saattaa kehittyä käytöshäiriöitä.
Kissalle turvallisin elintapa on olla sisäkissa tai valvotusti ulkoileva kissa, jos elinympäristö ei ole turvallinen. Kaupungissa kissojen on hyvä ulkoilla vain valjaissa, ulkotarhassa tai verkotetulla parvekkeella.
Jos kissan ei haluta jatkavan sukuaan, se kannattaa leikkauttaa. Urokset kastroidaan ja naaraat steriloidaan. Leikkaukselle ei ole ikä- tai painorajaa, kun kyseessä on kokenut eläinlääkäri. Monet eläinlääkärit kuitenkin pitävät toivottavana, ettei kissa tällöin olisi kovin pienikokoinen, jotta sen nukuttaminen on riskittömämpää.
Vapaana liikkuva kissa kannattaa kuitenkin leikkauttaa noin 6 kuukauden iässä, koska se voi tulla sukukypsäksi hyvin nuorena. Naaraan ensimmäistä kiimaa ei tarvitse odottaa ennen leikkausta. Kiimaa ei kannata odottaa siksikään, että niin leikkaamaton sukukypsä uros kuin kiimassa oleva naaraskin saattavat merkitä reviiriään myös sisätilassa virtsallaan. Leikkaus on rutiinitoimenpide. Siihen menee uroskissalla noin 15 minuuttia ja naaraalla noin puoli tuntia. Toipuminen on nopeaa, jälkihoitoa ei yleensä tarvita, ja komplikaatiot ovat hyvin harvinaisia.
Kissan perushoitoon kuuluu myös rokottaminen kissaflunssia ja kissaruttoa vastaan. Niille tulee antaa säännöllisesti myös matokuuri sisäloisten häätämiseksi. Rokotukset uusitaan 1–2 vuoden välein. Sisäkissat madotetaan noin 2 kertaa vuodessa, ulkoilevat kissat 3–4 kertaa vuodessa, tai tarvittaessa useammin, kun matoja havaitaan.
Prahan vanha juutalainen hautausmaa
pienoiskuva|Tiuhaan asetettuja hautakiviä Prahan vanhalla juutalaisella hautausmaalla. Prahan vanha juutalainen hautausmaa on Prahan kaupungissa Tšekissä sijaitseva juutalainen hautausmaa. Se sijaitsee kaupungin juutalaiskorttelissa. Hautausmaa oli käytössä 1400-luvun puolivälistä vuoteen 1787 – ensimmäinen sinne haudattu oli vuonna 1439 kuollut runoilija ja tiedemies Avigdor Karo. Hautausmaalla on kaikkiaan noin 12 000 hautaa.
Kuuluisimpia hautausmaalle haudattuja henkilöitä ovat Rabbi Löw (oikealta nimeltään Yehuda ben Bezalel, k. 1609), Mordechai Maisel (k. 1601), David Gans (k. 1613) ja David Oppenheim (k. 1736).
Vatikaanin liira
thumb|Vatikaanin viidensadan liiran kolikko Vatikaanin liira oli rahayksikkö vuosina 1929–2002. Tänä aikana se oli sidottu Italian liiraan ja oli periaatteessa käyttökelpoinen myös Italian ja San Marinon alueilla. Se jaettiin sataan centesimoon. Centesimo poistettiin käytöstä 2. maailmansodan aikana. Käytännössä myös välillä 1992 - 1998 valuutta ei ollut käytössä.
Jo 1866 - 1870 oli Kirkkovaltiolla käytössä oma liiransa, mutta sen käytännön merkitys oli vähäinen.
Vuonna 2002 Vatikaanivaltio siirtyi eurovaluuttaan.
Mikko Ketola
Vuosina 2007–2013 hän oli Suomen kirkkohistoriallisen seuran puheenjohtaja. Hän on erikoistunut uusimpaan kirkkohistoriaan, ja hänen erityisalaansa ovat Baltian kirkkohistoria sekä katolinen kirkkohistoria. Hänen vuonna 2000 ilmestynyt väitöskirjansa oli The Nationality Question in the Estonian Evangelical Lutheran Church, 1918-1939.
Tällä hetkellä Ketola kirjoittaa tutkimusta Viron kirkoista toisen maailmansodan aikana. Teologisessa tiedekunnassa hän on luennoinut mm. katolisen kirkon ja erityisesti paavi Pius XII:n toiminnasta toisen maailmansodan aikana, Suomen katolisuuden historiasta ja Vatikaanin II kirkolliskokouksesta. Lisäksi hän on pitänyt vuodesta 2003 lähtien tutkielmaseminaareja uusimman ajan kirkkohistoriasta. Hän on saksalaisen uusimman ajan kirkkohistorian tutkimukseen erikoistuneen Kirchliche Zeitgeschichte -aikakauskirjan toimitusneuvoston jäsen ja Luther-Agricola-seuran varapuheenjohtaja. Samoin hän on Viron luterilaisen kirkon Teologisen instituutin julkaisukollegion jäsen. Vuodesta 2010 lähtien hän on toiminut kirkkohistorioitsijoiden kansainvälisen kattojärjestön CIHECin sihteerinä.
Ketola on kirjoittanut useita artikkeleita Viron, Suomen, Venäjän ja Ukrainan kirkkohistoriasta. Hän on toimittanut Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirjan vuosina 2003–2010 yhdessä dosentti Tuija Laineen kanssa. Sen lisäksi hänen toimittamiinsa kirjoihin kuuluu edesmenneen kirkkohistorian professorin Kauko Pirisen muistokirja Kauko Pirinen in memoriam (2001).
Paavi Johannes Paavali II:n kuoltua ja seuraavaa paavia Benedictus XVI valittaessa keväällä 2005 Ketola oli useaan otteeseen televisiossa ja radiossa asiantuntijana paavinvaihdosta kommentoimassa. Samoin tapahtui, kun Benedictus yllättäen erosi virastaan helmikuussa 2013 ja uudeksi paaviksi valittiin 13. maaliskuuta argentiinalainen kardinaali Jorge Mario Bergoglio nimellä Franciscus. Vuoden 2007 ajan hän toimi Vantaan seurakuntien lehden Vantaan Laurin kolumnistina ja vuosina 2008–2009 Suomen Akatemian Apropos A propos -verkkolehden kolumnistina. Vuoden 2010 alusta hän on toiminut aikakauslehti Vartijan toisena päätoimittajana.
Vuoden 2006 alussa Ketola julkaisi sarjakuvapiirtäjä Anssi Rauhalan kanssa kovakantisen ja nelivärisen sarjakuva-albumin Marian koodi, joka aloitti vertailevan kirkkohistorian professori Anni Isotalon seikkailujen sarjan. Ensimmäisen albumin julkaisi kustannusyhtiö Kirjastudio. Kirjastudion osti pian tämän jälkeen jyväskyläläinen kustantaja Minerva. Marian koodi on käännetty myös viroksi. Ketola ja Rauhala jatkoivat sarjakuvayhteistyötään vuoden 2006 syksyllä ilmestyneellä albumilla Valkoisen meren timantit. Vuonna 2007 ilmestyi edelleen Minervan kustantamana albumi nimeltään Bosporin helmi, joka oli ehdokkaana Sarjakuva-Finlandian saajaksi vuonna 2008. Vuonna 2009 ilmestyi albumi Vatikaanin vanki, joka saattoi ensimmäisessä albumissa alkaneen tarinan päätökseen. Viides Anni Isotalo -albumi on työn alla.
Alkuvuodesta 2006 Ketola julkaisi myös teoksen Opus Dei – Vaiettu salaseura?. Se käsittelee kirjailija Dan Brownin romaanista Da Vinci -koodi tutuksi tullutta katolista Opus Dei -maallikkojärjestöä. Ketola pyrkii kirjassa tarkastelemaan ulkopuolisen objektiivisin silmin järjestöä koskevia salaliitto- ym. väitteitä.
Suomen Kissaliitto
Suomen Kissaliitto ry on suomalaisten rotukissayhdistysten keskusliitto. Liiton jäseninä on 11 rekisteröityä rotukissayhdistystä. Suomen Kissaliitto on perustettu vuonna 1975, ja siihen kuuluu jäsenjärjestöjen kautta yli 8 000 henkilöä. Suomen Kissaliitto kuuluu ainoana suomalaisena äänivaltaisena jäsenenä kansainväliseen kissojen kattojärjestöön FIFeen (Fédération Internationale Féline).
Kissaliiton tarkoituksena on yhdistää, edistää ja valvoa rotukissojen kasvatustoimintaa ja ylläpitää yhtenäistä koko maan kattavaa rekisteriä rotukissoista. Liiton tavoitteena on myös toimia kissojen arvostuksen ja paremman kohtelun lisäämiseksi ja edistää kissaharrastuksen kasvua Suomessa.
Giliap
Giliap on Roy Anderssonin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1975. Sen pääosia näyttelevät Thommy Berggren ja Mona Seilitz. Kokeellinen ja tyylitelty elokuva kertoo pikkukaupungin synkkään hotelliin töihin saapuvasta nuoresta miehestä. Roy Anderssonin toinen pitkä elokuva sai kielteisiä arvosteluja, joissa sitä pidettiin pettymyksenä Anderssonin esikoispitkän, raikkaan nuorisokuvauksen Eräs rakkaustarina (1970) jälkeen.
Juoni
Busarewskin hotellin keittiön ja kellareiden uumenissa työskentelee sekalainen kaarti värikkäitä hahmoja. Väliaikaiseksi tarjoilijaksi pestautunut kulkuri (Berggren) saa kuulla myös viinurin tulleen taloon ”väliaikaisesti” 12 vuotta aiemmin. Komedia muuttuu tragediaksi, jonka keskeiseen rooliin nousee kellarin epävirallinen päällepäsmäri, pikkurikollisen urasta haaveileva Kreivi.
Vastaanotto
Giliap sai niin huonon yleisömenestyksen, että Roy Andersson paikkaili sen tappioita parikymmentä vuotta mainoselokuvia tekemällä kunnes pääsi uuteen alkuun pitkien elokuvien saralla elokuvalla Toisen kerroksen lauluja (2000).
Suomessa Giliap sai teatteriensi-iltansa vasta 33 vuotta maailmanensi-illan jälkeen vuonna 2008, silloinkin ilman suomenkielisiä tekstejä. Se si Suomessa ensiesityksensä television TV2-kanavalla maaliskuussa 1981, jolloin Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti sitä paitsi loistavana vieraantumisen kuvauksena, myös pitkästyttävänä filminä ellei tutki sen kuvia tarkasti ja jää miettimään niitä. Andersson ei hänestä ole tyytynyt helppoihin ratkaisuihin.
Vuonna 2009 Giliap pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Iván Menczel
Iván Menczel (14. joulukuuta 1941 Karancsalja – 26. marraskuuta 2011) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Menczel pelasi Unkarin jalkapallomaajoukkueessa, jonka jäsenenä hän voitti olympiakultaa Méxicon kesäolympialaisissa 1968. Hän teki olympiaturnauksessa kolme maalia, joista yhden loppuottelussa Bulgariaa vastaan. Lisäksi Menczel edusti Unkaria vuoden 1962 MM-kilpailuissa Chilessä. Seuratasolla hän edusti unkarilaista Salgótarjáni BTC:tä.
Menczel menehtyi 26. marraskuuta 2011, noin kuukautta ennen 70-vuotissyntymäpäiväänsä.
Bambarat
thumb|Bambaranaamio [[Castello Sforzescon taidekokoelmasta.]] thumb|Naista esittävä patsas [[Musée du quai Branlyssa.]] Bambarat (myös bamanat) ovat mande- eli mandingoryhmään kuuluva kansa Malin länsi- ja keskiosissa, Norsunluurannikolla, Guineassa ja Gambiassa. Pieniä bambararyhmiä elää myös Burkina Fasossa ja Senegalissa. He puhuvat mandelaisiin kieliin kuuluvaa bambaraa ja osa myös ranskaa. Ulkonäöltään bambarat ovat negridejä. Yli 70 % heistä on sunnalaisia muslimeja ja loput harjoittavat perinteistä uskontoa. Bambaroita arvioidaan olevan lähes neljä miljoonaa henkeä, joista valtaosa asuu Malissa. Asutus on keskittynyt Nigerin yläjuoksun ja sen sivujokien varrelle.
Etninen historia
Bambaroiden lähisukukansoja ovat mandekieliä puhuvat malinket, djulat ja soninket. Heidän esi-isänsä asuivat keskiaikaisen Malin valtakunnan itäosassa. Kansan omakielinen nimi on bamana. Nimitys bambara (”uskoton”, ”vääräuskoinen”) juontuu siitä, että he vastustivat sitkeästi muslimien käännyttämisyrityksiä.
Sebastian Klinga
Sebastian Klinga (s. 26. huhtikuuta 1992 Lahti) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka edusti Lahden Hiihtoseuraa. Hänen henkilökohtaisena valmentajanaan toimi Kimmo Kykkänen.
Klinga debytoi mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2013 Kuusamossa sijoittuen sijalle 47. Tuo on myös hänen uransa paras maailmancupsijoitus. Continental Cupssa Klinga on ollut parhaimmillaan kahdeksas joulukuussa 2014 Engelbergissä.
Bambarat
Etninen historia
Erilliseksi kansaksi bambarat muodostuivat 1600-luvulla syntyneessä Segun valtakunnassa, josta myöhemmin irtautui Kaarta ja joukko muita pikkuvaltioita. Islam levisi alueelle vasta 1800-luvun puolivälistä lähtien. Siirtomaa-aikana bambarat muodostivat huomattavan osan Ranskan armeijan alkuasukasjoukoista (Tirailleurs Sénégalais). Nykyään he ovat Malin pääkansallisuus, jonka kieltä ymmärtää noin 80 % maan väestöstä.
Sebastian Klinga
Klinga lopetti uransa mäkihyppääjänä vuonna 2016.
Klinga on osallistunut yksiin nuorten MM-kilpailuihin. Aikuisten tasolla hän teki arvokilpailudebyyttinsä lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa 2016, joissa hän karsiutui henkilökohtaisesta kilpailusta ja oli mukana Suomen seitsemänneksi sijoittuneessa joukkueessa.
Bambarat
Elinkeinot ja aineellinen kulttuuri
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, maissi, tomaatit, kurpitsat, vesimelonit ja mausteet. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa ja maapähkinää. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa. Käsityöammatteja ovat metallin käsittely, saviastioiden ja korujen valmistus sekä kehrääminen ja kankaiden kutominen.
Perinteisiä asumuksia ovat savesta valmistettu sudanilaistyyppinen pyöreä ja olkikattoinen maja tai Saharan liepeillä neliskulmainen ja tasakattoinen talo. Miesten perinteinen vaatetus koostuu lyhyistä housuista, hihattomasta paidasta ja puuvillaisesta vinoneliön muotoisesta päähineestä. Naiset ovat kuuluisia liskoja, kilpikonnia ja krokotiileja esittävillä abstrakteilla kuvioilla koristelluista puvuistaan. Nykyään suuri osa kansasta asuu kaupungeissa ja käyttää eurooppalaisia vaatteita. Ruokavalio käsittää liha-, vihannes, ja kalakastikkeilla maustettuja puuroja. Juomia ovat olut ja palmuviini.
Yhteiskunta ja henkinen kulttuuri
Perinteiseen yhteiskuntarakenteeseen kuuluvat endogamiset sukuyhteisöt sekä kastijärjestelmä, jonka huipulla ovat maanviljelijät ja soturit. Kuuluisia ylhäisiä sukuja ovat Keita ja Traoré. Sukulaisuussuhteet ovat patrilineaarisia ja avioliitto virilokaalinen (vaimo muuttaa miehen luokse). Moniavioisuus on yleistä. Kyläyhteisöä hallitsee kylän perustajasuvun vanhimman miehen johtama neuvosto. Initiaatioriitin läpikäyneet miehet muodostavat salaseuroja.
Bambaroiden perinteinen uskonto käsittää esi-isien palvontaa, myyttejä, magiaa ja naamioriittejä. Polyteistista jumalolentojen kokonaisuutta johtaa veden jumala Faro. Rikkaaseen kansanperinteeseen kuuluu vaeltavien griot-laulajien esittämä eepos sekä satuja, lauluja, tansseja ja sanontoja. Bambaran kirjakieli luotiin 1960-luvulla ja ensimmäinen kaunokirjallinen teos ilmestyi vuonna 1977.
Glory Road (albumi)
Glory Road on Ian Gillanin Gillan -yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1980. Albumi nousi Britannian albumilistan kolmannelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä kaksitoista viikkoa.
Vinyylilevyn julkaisun yhteydessä julkaistiin rajoitetun painosmäärän (15 000 kpl) erikoisversio, joka sisälsi ylimääräisen Bonus-minialbumin "For Gillan fans Only".
Vuoden 1989 CD-painos
Levy julkaistu uudelleen CD-formaatissa vuonna 1989 Virgin -levymerkillä.
Kokonaiskesto: 78.23