cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valamon luostari (Heinävesi)
Vuoden 2012 tulipalo
Luostarin 1840 valmistuneen päärakennuksen ullakko paloi maaliskuussa 2012. Ullakko oli varastona, eikä siellä ollut arvotavaraa. Alempien kerrosten arvoesineet huonekaluja lukuun ottamatta ehdittiin viedä turvaan. Palaneen rakennuksen pönttöuunit olivat olleet käyttökiellossa vuosikausien ajan. Poliisitutkinnan mukaan yhdessä uunissa oli kuitenkin kiellosta huolimatta pidetty tulta, ja palo oli saanut alkunsa hormin halkeamasta. Asiassa sai syytteen kyseisessä talossa asunut ulkomaalaispariskunta, mutta Etelä-Savon käräjäoikeuden mielestä ei ollut olemassa riittävästi näyttöä siitä, että heidän pönttöuunissaan olisi pidetty tulta. Luostari kärsi tulipalossa 1,6 miljoonan euron vahingot. Valtio määrättiin korvaamaan syytettynä olleelle miehelle joitakin hänen kulujaan.
Vuosien 2016–2017 taidekauppa
Valamon luostarissa Heinävedellä järjestettiin 2016–2017 taiteen myyntinäyttely, jonka kuraattorina toimi tuolloinen Joensuun piispa Arseni. Teosten omistajaksi ilmoitettiin “itäsuomalainen suku”, jota edusti Jussi Savolainen. Helsingin Sanomien mukaan Savolainen ja hänen puolisonsa olivat hankkineet näyttelyn keskeiset teokset omistukseensa 2000-luvulla. Kauppakirjoissa omistajana on Savolaisen puolison yritys. Myyntituloista saivat provision luostari ja Filantropia ry, jonka on ilmoitettu kanavoivan tulot Syyrian sodan uhreille. Filantropian kunniapuheenjohtaja on arkkipiispa Leo. Turun Sanomien mukaan näyttelyn taustalla oleva “sukutarina” on sepitetty.
Helsingin Sanomien haastattelemien asiantuntijoiden mukaan myynnissä olleet teokset eivät edustaneet taiteilijoiden tuotannon parhaimmistoa ja olivat ylihinnoiteltuja. Puheet “museotasoisista” töistä olivat ostajien harhaanjohtamista. Savolaisen mukaan huutokaupat eivät osaa hinnoitella taidetta. Helsingin Sanomien selvitysten mukaan teosten hinnat olivat moninkertaisia, jopa monikymmenkertaisia aiempiin myyntihintoihin verrattuna.
“Koevedoksina” näyttelyssä myynnissä olleet Picasson, Henri Matissen ja Marc Chagallin grafiikantyöt olivat Kansallisgallerian tutkimusten mukaan väärennettyjä mustesuihkutulosteita. Savolaisen mukaan teoksia myytiin 10–20 kappaletta noin 80 000 euron arvosta.
Luostarin johtajat, igumeenit
thumb|Valamon luostarin sijainti Heinävedellä. Luostarin johtajina ovat toimineet mm. seuraavat:
Coventry Climax
pienoiskuva|1,5-litrainen Coventry Climax FWMV -moottori. Coventry Climax oli vuonna 1903 perustettu brittiläinen yhtiö, joka muun muassa toimitti moottoreita Formula 1 -sarjaan. Sen moottoreilla voitettiin kaiken kaikkiaan 40 Grand Prix -kilpailua. Coventry Climaxin moottoreita käyttivät muun muassa Cooper-, Lotus- ja Brabham-tallit. Ensiesiintyminen Cooperilla tapahtui kahden litran nelisylinterisellä moottorilla vuoden 1957 Monacon osakilpailussa, jossa Jack Brabham sijoittui T43-autollaan kuudenneksi. Moottorin päivitysten myötä Cooper ja Jack Brabham voittivat sekä valmistajien että kuljettajien mestaruuden vuosina 1959–1960.
Oleksandr Hrušenko
Оleksandr Andrijovytš Hrušenko (s. 18. elokuuta 1994) on ukrainalainen karateka. Hän voitti kaksi EM-pronssia Kyokushin-karatessa.
Coventry Climax
Moottoritoimitusten lisäksi Coventry Climax valmisti trukkeja.
Oleksandr Hrušenko
Kilpaura
Hrušenko menestyi nuorten tasolla kotimaassaan voitettuaan aluksi toukokuussa 2007 kansainvälisen turnauksen Berdjanskissa. Sittemmin hän saavutti menestystä Ukrainan mestaruuskilpailuissa voitettuaan ensin pronssia 2008. Tämän jälkeen Hrušenko sijoittui kahden parhaan joukkoon vuosien 2009–2012. Hän voitti tuona aikana Ukrainan nuorten mestaruuden kolmesti ja oli hopealla kahdesti.
Hrušenko saavutti EM-pronssia kotikisoissaan Ukrainassa 2013. Hän voitti pronssiottelussa Antonio Grigorescun.
Hrušenko voitti toistamiseen EM-pronssia Saksassa järjestetyissä EM-kilpailuissa 2015. Hän voitti mitaliottelussa Florentin Chiripucin.
Toukokuussa 2016 hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa Hrušenko kohtasi avauskierroksella Michał Kalmusin.
Etelä-Afrikan kommunistinen puolue
Etelä-Afrikan kommunistinen puolue on 1921 perustettu eteläafrikkalainen kommunistinen puolue. Puolue kiellettiin 1950 kommunismin hävittämislailla, mutta se jatkoi toimintaansa maan alla ja maanpaossa. SACP oli jo apartheidin aikana läheisessä yhteistyössä Afrikan kansalliskongressin (ANC) kanssa ja osallistui muun muassa sen aseellisen siiven, Umkhonto we Sizwen, toimintaan. SACP:n merkittävimpiä poliitikkoja ovat olleet Joe Slovo ja hänen vaimonsa Ruth First sekä Chris Hani. Puolueen nykyinen pääsihteeri on Blade Nzimande. Puolueen puheenjohtaja Charles Nqakula on Etelä-Afrikan turvallisuusministeri.
Apartheid-hallinnon päätyttyä puolue on ollut liitossa ANC:n ja Etelä-Afrikan ammattiliittojen kansalliskongressin (COSATU) kanssa. SACP on osallistunut parlamenttivaaleihin ANC:n listoilla. Puolueella on Etelä-Afrikan parlamentissa useita kymmeniä edustajia, jotka toimivat ANC:n ryhmässä. Puolueen jäseniä on myös Etelä-Afrikan hallituksessa. Liittolaisten välisiin suhteisiin on aikana muodostunut jännitteitä, kun COSATU ja SACP ovat vaatineet suurempaa vaikutusvaltaa päätettäessä maan makroekonomisesta politiikasta. Loppuvuonna 2008 ANC:stä erosi tai erotettiin joukko huomattavia vaikuttajia, jotka perustivat Kansan kongressi -puolueen. Keskeisellä sijalla ANC:stä lähteneiden kritiikissä on ollut kommunistien ANC:ssä saama vaikutusvalta.
Daskalió (Korintinlahti)
Daskalió (, myös Daskaleió, Δασκαλειό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Alkyonidiensaariin ja sijaitsee Korintinlahden itäosassa. Saaren pinta-ala on noin 0,22 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Daskalió kuuluu Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Daskalió on Alkyonidiensaarista toiseksi suurin. Sen kaakkoispuolella sijaitsee saariryhmän suurin saari Zoodóchos Pigí ja eteläpuolella muut saaret Glaronísi ja Prasonísi.
Bazouges-la-Pérouse
Bazouges-la-Pérouse (bretoniksi Bazeleg-ar-Veineg) on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 34 kilometriä Fougèresin kaupungista länteen.
Bazouges-la-Pérouse on aina ollut rajakaupunki. 1500-luvulla siellä oli jopa 5 000 asukasta, joista suurin osa oli maanviljelijöitä tai kauppiaita.
pienoiskuva|vasen| Château de La Ballue ja linnan puutarhaa Kunnan nähtävyys on 1600-luvulta peräisin oleva linna Château de La Ballue, ja erityisesti sen muotopuutarha.
Kunnan keskustassa oleva kirkko on ollut alun perin kaksi kirkkoa. 1100-luvulta peräisin olevat Saint-Pierren ja Saint-Paulin kirkot on liitetty toisiinsa yhdistämällä niiden kuusi laivaa. Kirkko uudistettiin täysin 1800-luvulla, ja se on tunnettu lasimaalauksistaan. pienoiskuva|vasen|Saint-Pierren ja Saint-Paulin kirkko
Keskuskomitea (jääkäriliike)
Keskuskomitea (CK, Centralkommittén) oli Suomen itsenäistymiseen liittyneen aktivismin ja jääkäriliikkeen eräs toimielin, joka muodostui aktivismiin myönteisesti suhtautuvista poliitikoista.
Helmikuussa 1915 he muodostivat ensimmäisen elimen ns. "vanhain neuvoston". Toiminta laajeni syksyllä 1915 ja sai järjestöllisen muodon eli perustettiin virallisemmin Keskuskomitea eli Centralkommitteé (=C.K.)
Toiminta
Keskuskomiteassa oli leimaa antavaa ruotsinkielisten suuri osuus. Lisäksi merkille pantavaa oli vanhasuomalaisten Rautapään ja Sarion mukaantulo, joka nähtiin merkkinä vanhasuomalaisten muuttuneesta suhtautumisesta itsenäisyysliikkeeseen. Sosialisteja ei ollut edelleenkään mukana itsenäisyysliikkeessä.
Poliittisen tilanteen muututtua vuoden 1917 Helmikuun vallankumouksen jälkeen itsenäisyysliikkeen roolikin muuttui. Ulkomaanvaltuuskunnan toiminnan painopiste siirtyi syyskuussa 1917 Tukholmasta Berliiniin, ja jääkäreitä koskevien asioiden järjestely siirtyi Berliiniin. Tällöin Keskuskomitean jäsenistä valtioneuvos Hjelt nousi keskeiseen asemaan.
Krimin sota
Krimin sota oli siirtomaakauden suurimpia eurooppalaisia sotia. Sodan lopulla Britannia liittolaisineen saavutti asettamansa sotatavoitteet, mutta kokonaisuutena Krimin sodasta on vaikea löytää selvää voittajaa.
Sotaa johdettiin huolimattomasti, ja sille olivat tyypillisiä logistiset ongelmat sekä välinpitämättömyys sotilaiden palvelusoloista. Krimin sota oli myös ensimmäinen suuri sota, jossa joukkotiedotusvälineet vaikuttivat poliittisiin prosesseihin erityisesti Britanniassa. Tämän mahdollistivat lennättimen käyttöönotto, jonka ansiosta tiedonvälitys sanoma- ja aikakauslehtiin oli aiempaa nopeampaa, sekä sotatoimialueelta otetut valokuvat ja tehdyt piirrokset.
Sotaa käytiin pääasiassa Krimin niemimaalla ja Balkanilla, mutta myös Itämerellä (Oolannin sota), Venäjän Tyynenmeren rannikolla ja Vienanmerellä.
Sodasta käytettiin yleisesti nimeä ”itämainen sota” aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan asti, kunnes nimeksi vakiintui ”Krimin sota”, kun historioitsija Jevgeni Tarle yhdisti kirjoissaan sodan toisen maailmansodan Krimin taisteluihin.
Sodan syyt
Krimin sota sai alkusysäyksensä Venäjän ortodoksien ja Osmanien valtakunnan kiistasta Venäjän vaadittua osmaneja hyväksymään Venäjän keisarin kaikkien osmanien valtakunnassa asuvien kristittyjen suojelijaksi.
Project Eden
Project Eden on Core Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle ja Windowsille. Pelissä voi pelata ensimmäisestä- tai kolmannesta persoonasta. Pelaaja pelaa neljällä eri UPA:n (Urban Protection Agency) jäsenellä, jotka valvovat suurkaupunkia, jonka syövereissä piileksii monta vaarallista rikollista. Pelissä on 10 tasoa, kaikki pitkiä, täynnä vihollisia.
Krimin sota
Sodan syyt
Ennen tätä vaatimusta olivat vuonna 1850 riidan aloittaneet ranskalaiset roomalaiskatoliset ja venäläis-ortodoksiset munkit, joilla oli erimielisyyksiä Betlehemissä sijaitsevan Jeesuksen syntymäkirkon ja toisen kirkon hallinnasta Jerusalemissa. Puolustaakseen ortodokseja Nikolai I ryhtyi painostamaan osmaneja pyrkien näin vaikuttamaan tilanteeseen ortodoksien hyväksi katolilaisia vastaan. Ranskassa presidenttinä vallan kaapannut keisari Napoleon III puolestaan tuki latinalaismunkkeja. Britannia liittoutui Ranskan kanssa ehkäistäkseen Venäjän vaikutusvallan kasvua Osmanien valtakunnan kustannuksella Mustallamerellä kohti Välimerta. Pohjimmiltaan sodassa oli kyse Bosporinsalmen hallinnasta.
Project Eden
Pelin kulku
Peli alkaa siitä, kun kaupungin ainoan kuitulihan tuottajatehtaan Real Meatin teknikot yöllä salaperäisesti katoavat. UPA:n Carterin joukko lähtee tutkimaan tapausta ja haastattelee ensin paikallista yövartijaa, joka väittää kuulleensa ensin hirveää ääntä ja sitten ei mitään. Hän kertoo jengistä nimeltä Dead Head Gang. He ovat luurankonaamioihin pukeutuvia rikollisia, jotka tuhoavat yöllä läheistä Century Plaza-ravintolaa. Carterin joukko alkaa tutkia tapausta. He saavat selville, että tämän takana onkin jotain muuta kuin Dead Head Gang. He löytävät Real Meat-tehtaan konehuoneesta outoja ötököitä, joita he kutsuvat "viruksiksi". He löytävät Dead Head Gangin päämajan, mutta löytävätkin samalla outojen hirviöiden piilopaikan. Joku luo hirviöitä jossain, mutta kuka?
Krimin sota
Sodan syyt
thumb|260px|Brittijoukkojen kenraaliluutnantti Sir George Brown esikuntineen Krimillä 1855. [[Roger Fentonin valokuva.]]
Venäjä miehittää Valakian ja Moldavian pantiksi
Miehitys johti osmanien sodanjulistukseen Venäjälle loppuvuodesta 1853. Osmanit eivät olisi uskaltaneet julistaa sotaa Venäjälle, elleivät he olisi olleet varmoja Ison-Britannian ja Ranskan tuesta.
Venäjän toiminta uhkasi myös Ison-Britannian ulkopoliittisia intressejä. Britit halusivat pitää Venäjän laivaston poissa Välimereltä estämällä Venäjää saamasta haltuunsa Turkin kapeikkoja, ja rajoittaa Venäjän vallan kasvua Intian pohjoispuolella. Ranskan Napoleon III taas oli kiinnostunut palauttamaan Ranskalle sen Napoleon Bonaparten tappion myötä menettämän arvovallan. Näin ollen Britannia tarjosi yhdessä valloitusintoisen Ranskan kanssa joukkojaan osmanien tueksi.
Sotatoimien alku
Lontoossa huolestuttiin toden teolla, kun venäläisten onnistui saartaa ja tuhota 30. marraskuuta 1853 osmanien laivasto Sinopen satamaan.
Sinopen taistelu
13. marraskuuta 1853 Turkin Mustanmeren laivaston aluksia lähetettiin Sinopeen. Amiraali Osman pasha oli kieltänyt ampumasta venäläisiä, elleivät nämä ammu ensin. Kuusi venäläistä laivaa Sevastopolista purjehti juuri linnoituksen edestä, mitä vastaan Osman pasha protestoi. Osman varoitti venäläisiä, että mikäli tilanne jatkuu samana ja elleivät osmanit saa vahvistuksia, voi Venäjän keisarillista laivastoa kohdata onnettomuus. Aamulla 30. marraskuuta venäläiset esittivät uhkavaatimuksen, jonka mukaan osmanien olisi pitänyt antautua ja nostaa sen merkiksi valkoinen lippu. Osman ampui vastaukseksi ja venäläiset laivat tuhosivat Sinopessa olleet turkkilaisalukset. Lisäksi 3 000 turkkilaista kuoli.
Englantilais-ranskalaiset maajoukot saapuivat Balkanille maaliskuussa 1854. Englantilaisia johti Waterloon taistelun veteraani, Lordi Raglan ja ranskalaisia siirtomaasotien kenraalit Jacques Leroy de Saint Arnaud ja François Certain Canrobert.
Sotaretken alkuperäisenä tarkoituksena oli ollut pakottaa Venäjä vetämään joukkonsa pois alueelta ja tässä onnistuttiinkin ensimmäisten kuuden sotakuukauden aikana. Saavutetut voitot vahvistivat liittolaisten uskoa sotilaalliseen paremmuuteensa ja niinpä sotatoimet päätettiin ulottaa koskemaan Krimin niemimaata ja ennen kaikkea siellä sijainnutta Sevastopolin kaupunkia, joka oli Venäjälle elintärkeä laivastotukikohta.
Sotatoimet Krimin niemimaalla
Syyskuussa 1854 liittolaisten joukot nousivat maihin Pohjois-Krimillä ja marssivat taistellen kohti Sevastopolia. Sodan ensimmäinen merkittävä kamppailu käytiin Almajoella, jossa venäläiset epäonnistuivat yrityksessään pysäyttää liittolaisarmeijoiden eteneminen. Venäläiset vetäytyivät sisämaahan päin ja liittoarmeija piiritti massiivisesti linnoitetun Sevastopolin kaupungin 20. syyskuuta 1854.
Almajoen häviöstä palautuneet venäläiset ryhmittyivät uudelleen ja muodostivat uhan liittoarmeijan huoltoyhteyksille ja erityisesti Balaklavan elintärkeälle satamakaupungille.
left|thumb|280px|[[Caton Woodville nuorempi (1856–1927): Kevyen prikaatin rynnäkkö.]] 25. lokakuuta 1854 venäläiset hyökkäsivät Balaklavaan. Huonosti johdetun ja komentajien keskinäisestä rettelöinnistä kärsineen puolustuksen onnistui vain valtaisin menetyksin pysäyttää venäläisten hyökkäys ja varmistaa Balaklavan säilyminen huollon elämänlankana.
Balaklavan taistelussa tapahtui brittien taktisen taitamattomuuden takia yksi sotahistorian tunnetuimmista epäonnistumisista – englantilaisen kevyen ratsuväen rynnäkkö, jossa ratsuväki eteni rämäpäisesti laaksossa, jota venäläisten tykistöasemat ympäröivät kolmelta taholta. Valtavan tulituksen kohteeksi joutuneista seitsemästäsadasta ratsumiehestä vajaat kaksisataa selvisi takaisin omille linjoilleen. Tapaus saavutti suurta huomiota maailmalla, joka seurasi sotaa ensimmäistä kertaa erittäin pienellä viiveellä lehdistön kautta, koska lennätin uutisten välittämiseen oli keksitty.
thumb|200px|Sotilasleiri Balaklavassa 1855 Balaklavan tappion jälkeen venäläiset yrittivät vielä kertaalleen murtaa Sevastopolin piirityksen Inkermanin taistelussa 5. marraskuuta 1854, mutta onnistuivat vain aiheuttamaan molemmille osapuolille valtaisia tappioita. Kuusi tuntia kestäneen taistelun jälkeen kokonaistappiot osapuolilla olivat 16 000 kaatunutta ja haavoittunutta. Tämän jälkeen sota muuttuikin asemasodaksi.
thumb|left|Sevastopolin piirityksen (1854–1855) kartta. Vuosien 1854–1855 talvi paljasti julmalla tavalla puutteet liittoarmeijoiden huollossa ja ennen kaikkea brittisotilaat saivat kärsiä loputtomia tuskia puutteellisen sairaanhoidon, vaatetuksen ja muonituksen takia. Englanti ja Ranska lähettivät Krimille maavoimia yhteensä 450 000 miestä, joista 25 600 kaatui taistelussa ja 38 800 kuoli tauteihin. Kuvat ja raportit sotilaiden kärsimyksistä levisivät laajalti lehdissä ja vaikuttivat suuresti sotivien maiden kansalaismielipiteeseen ja sisäpolitiikkaan. Esimerkkinä voidaan mainita Florence Nightingale, rikkaan brittiläisen perheen tytär, joka lehtien kertomuksista kauhistuneena lähti järjestämään sotilaiden terveydenhoitoa Krimin sotatantereille. Florence Nightingalea on kutsuttu nykyaikaisen sotilassairaanhoidon äidiksi.
Piiritystoimissa viruvien sotilaiden helpotukseksi Sevastopolin kaupunki antautui 8. syyskuuta 1855. Sevastopolin kukistuminen merkitsi käytännössä sotatoimien päättymistä, vaikka venäläisten onnistui vielä voittaa turkkilaiset Kaukasiassa.
Pariisin rauha 1856
Krimin sota sai päätöksensä Pariisissa, jossa allekirjoitettiin 30. maaliskuuta 1856 Pariisin rauhansopimus. Sopimuksen nojalla Sevastopol palautettiin Venäjän keisarikunnalle, joka luopui vaatimuksista, että Osmanien valtakunnan tulisi tunnustaa Venäjän keisari kaikkien kristittyjen suojelijaksi Osmanien valtakunnassa, Moldova ja Valakia jäivät autonomisina osmanien alaisiksi valtioiksi, Mustameri ja Ahvenanmaa demilitarisoitiin. Käytännössä tämä tarkoitti kieltoa korvata brittilaivaston rikki tykeillään ampuma Bomarsundin linnoitus uudella linnoituksella.
Kokonaisuudessaan rauha ei vakauttanut aluetta poliittisesti. Jo 1700-luvulta jatkuneet Venäjän ja Osmanien sodat jatkuivat. 1700-luvulla Venäjä ja Turkki olivat vastakkain suuressa Pohjan sodassa 1700–1721, Venäjän–Turkin sodissa 1735–1739, 1768–1774, 1787–1792 sekä 1800-luvun alussa 1806–1812 sekä Kreikan vapaussotaan liittyen 1828–1829. Voimistuva Venäjä valtasi heikentyneeltä Osmanien valtakunnalta alueita, mihin tämä pyrki tilaisuuden tullen vastaamaan.
Aleksanteri II vakuuttui kuitenkin siitä, että Krimin sota oli paljastanut Venäjän valtiossa perusheikkouksia, mikä osaltaan johti uudistuksiin – muun muassa 55 000 000 maaorjan vapauttamiseen. Myös Venäjän armeija oli osoittautunut toivottoman vanhentuneeksi ja kykenemättömäksi vastustamaan hyvin varustautuneita länsiliittoutuneiden joukkoja. Krimin sodan jälkeen Venäjä ei enää uhannut suoranaisesti Länsi-Euroopan etuja ennen vuotta 1918.
Yhteiskunnan vapautuminen ja teollistuminen alkoivat muodostaa Venäjällä modernisoimiseen tähdänneiden zapadnikkien nousun, mihin pyrkivät vastaamaan perusvenäläisyydestä ammentavat kansallismieliset panslavistit, jotka näkivät Venäjän kaikkien slaavien suojeluvaltiona niin länttä kuin islamilaista Osmanien valtakuntaakin vastaan. Korostetuimmin tämä näkyi Balkanilla, josta muodostui 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa Euroopan politiikan ruutitynnyri.
Seuraava Venäjän ja Osmanien valtakunnan välinen sota käytiin runsaat 20 vuotta myöhemmin 1877–1878. Turkki liittyi myös ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen puolelle, mutta ei kärsinyt tappiota Venäjälle Brest-Litovskin rauhan vuoksi. Toisessa maailmansodassa 1939–1945 Turkki pysyi puolueettomana.
Oolannin sota Suomessa
thumb|upright=1.3|Englantilais-ranskalainen laivasto-osasto [[Bomarsundin taistelu|pommittaa Bomarsundin linnoitusta.]]
Oulusta ja Raahesta saadut tiedot saivat kokkolalaiset varautumaan kauppaneuvos Anders Donnerin varustamina. Ennen brittien tuloa Vaasasta oli tullut avuksi kaksi venäläistä komppaniaa.
Sotatoimia Itämerellä kutsutaan Suomessa Oolannin sodaksi Ahvenanmaan ruotsinkielisen nimen Åland mukaan.
Krimin sota ja tiedonvälitys
Krimin sodassa otettiin käyttöön ja vaikutti ensimmäistä kertaa uusi tiedonvälityksen keksintö, lennätin. Sitä ei osattu vielä kontrolloida ja sotakentiltä suoraan ja nopeasti saatavat tiedot kaatoivat muun muassa Britanniassa lordi Aberdeenin hallituksen. Palmerstonista tuli pääministeri hänen jälkeensä.
Manner-Suomen ensimmäinen optinen lennätin rakennettiin Suomenlahden rannikolle Krimin sodan aikana 1854–1855 alkaen keisarillisella asetuksella, jonka kenraalikuvernööri Aleksandr Sergejevitš Menšikov sai tiedoksi 23. helmikuuta 1854. Rakennustöiden johtajaksi määrättiin vuoteen 1853 Viipurin läänin kuvernöörinä toiminut kenraalimajuri ja vapaaherra Casimir von Kothen. Hangosta Pietariin rakennettiin 42 optista lennätinasemaa. Oolannin sodan vihamielisyydet taukosivat elokuuksi 1854, mutta määräys jatkon rakentamisesta lännemmäs annettiin jo seuraavana vuonna.
Melissa Sue Anderson
thumb|Melissa Sue Anderson Pieni talo preerialla -sarjan Mary Ingallsina.
Melissa (Sue) Anderson (s. 26. syyskuuta 1962 Berkeley, Kalifornia) on yhdysvaltalais-kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Maryn roolistaan Pieni talo preerialla -sarjassa vuosina 1974–1981.
SA-2 (Apollo)
SA-2:n tavoitteet olivat paljolti samat kuin SA-1:ssä, mutta uusien moottorien ja tekniikan testaamisen lisäksi SA-2 oli suunniteltu Korkea vesi -projektia varten. Siinä tarkoituksena oli vapauttaa suuri määrä vettä ilmakehän ylemmissä kerroksissa ja tutkia sen vaikutuksia. Tätä tarkoitusta varten toinen ja kolmas vaihe täytettiin 109 000 litralla vettä (noin 9½ kertaa olympialaisten uima-altaan vesimäärä). Kun raketti saavutti 105 km:n korkeuden, se räjäytettiin kauko-ohjauksella. Tällä pystyttiin tutkimaan vaikutuksia radiolähetyksiin ja paikallisiin sääolosuhteisiin.
Laukaisu tapahtui 25. huhtikuuta 1962 kello 14.00.32 UTC Cape Canaveralista ja 2 minuuttia 2,56 sekuntia myöhemmin raketti räjäytettiin. Se ehti saavuttaa 105 km:n korkeuden.
Melissa Sue Anderson
Ura
Vuonna 1976 Anderson näytteli Michael Landonin elämään perustuvassa Yksinäinen juoksija -elokuvassa Nancy Rizziä, elokuvan päähenkilön, Johnin (Lance Kerwin), ensimmäistä tyttöystävää. Anderson pääsi elokuvaan Michael Landonin pyynnöstä ilman koekuvausta. Hän näytteli Lance Kerwinin kanssa toisen kerran vuonna 1977 James at 15 -sarjan pilottijaksossa. Samana vuonna hän näytteli myös Katen roolia ABC Afterschool Specials -sarjan ”Very Good Friends” -jaksossa.
Vuonna 1979 Anderson näytteli Dana Leen roolin Survival of Dana -elokuvassa. Samana vuonna hän näytteli toisen kerran ABC Afterschool Specials -sarjassa Alexia jaksossa ”Which Mother is Mine”, josta hän sai Emmy-palkinnon.
Andersonin yksi tunnetuimmista elokuvarooleista on Virginia Wainwrightin rooli kulttielokuvassa Happy Birthday to Me (1981). Muita roolejaan ovat esimerkiksi Vivian Sotherlandin rooli elokuvassa Keskiyön uhrit (1981), Molly Rushin rooli elokuvassa An Innocent Love (1982) ja Toby Kingin rooli elokuvassa First Affair (1983).
Anderson näytteli neljässä Lemmenlaiva-sarjan jaksossa vuosina 1978–1986, jokaisessa eri roolia. Sen jälkeen hän näytteli Yvette Marcelin roolia Kutsukaa McCall (The Equalizer) -sarjassa vuosina 1987–1988. Hän on sanonut, että Kutsukaa McCall -sarjassa näytteleminen on ollut yksi hänen lempiasioistaan uransa aikana, sillä hän on itse suuri mysteeri- ja rikossarjojen ystävä.
Pian Kutsukaa McCall -sarjan jälkeen Anderson näytteli Alfred Hitchcock esittää -sarjan kahdessa jaksossa. Hän on sanonut, että yksi syy hänen päätöksestä mennä sarjaan mukaan oli se, että Michael Sloan, hänen nykyinen aviomiehensä, oli ollut mukana tekemässä sekä sitä että Kutsukaa McCall -sarjaa, mistä syystä hän päätteli senkin sarjan olevan yhtä hyvä.
Anderson on vähentänyt näyttelemistään huomattavasti naimisiinmenon ja lasten saamisen jälkeen. Hän on esiintynyt pienissä rooleissa, kuten esimerkiksi Megan Hollisterin roolissa minisarjassa 10:5 Apocalypse (2006).
Omaelämäkerta
Vuonna 2010 Anderson julkaisi omaelämäkerran nimeltään The Way I See It – A Look Back at My Life on Little House. Siinä hän kertoo suurimmaksi osaksi Pieni talo preerialla -sarjan ajoistaan, mutta myös hieman muista rooleistaan ja yksityiselämästään.
Yksityiselämä
Anderson avioitui Michael Sloanin kanssa vuonna 1990. He tapasivat Alfred Hitchcock esittää -sarjan kuvauksissa vuonna 1988. Heillä on kaksi lasta: Piper (s. 15. helmikuuta 1991) ja Griffin (s. 14. kesäkuuta 1996). Heistä tuli Yhdysvaltain ja Kanadan kaksoiskansalaisia vuonna 2007 heidän muutettuaan Montrealiin vuonna 2002 Michael Sloanin töiden takia. He ovat kuitenkin muuttaneet takaisin Yhdysvaltoihin.
Anderson muutti hänestä julkisissa yhteyksissä käyttävän nimensä Melissa Sue Andersonista Melissa Andersoniksi 80-luvulla, mitä hän ei ollut voinut tehdä aikaisemmin toisen Melissa Andersoniksi rekisteröityneen julkisuuden henkilön takia.
Lasse Lehtinen
Lasse Antero Lehtinen (s. 23. tammikuuta 1947 Kotka) on suomalainen poliitikko, toimittaja ja kirjailija. Hän toimi SDP:n kansanedustajana (1972–1983), europarlamentaarikkona (2004–2009) ja Kuopion kaupunginvaltuutettuna 1969–1980.
Lehtinen on myös juontanut Haluatko miljonääriksi? -televisio-ohjelmaa vuosina 1999–2005.
Koulutus ja uran alkuvaiheet
Lehtisen isä Allan oli palopäällikkö Kuopiossa, missä Lehtinen kävi koulunsa vuosina 1957–1965. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1965. Lehtinen jatkoi opintojaan Helsingissä ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1977. Lopputyönsä hän teki Tukholman yliopistolle.
Hannes Sauramo
Hannes Sauramo (31. toukokuuta 1914 Sortavala – 17. heinäkuuta 2004) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosentti.
Lasse Lehtinen
Koulutus ja uran alkuvaiheet
Lehtinen työskenteli Yhtyneiden Kuvalehtien Seura-lehden toimittajana 1966–1969 ja Yleisradion tv-uutisten toimittajana 1969–1972.
Hannes Sauramo
Sauramon vanhemmat olivat kauppakamarin sihteeri Hannes Aleksander Waldemar Sauramo ja Hanna Paavolainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1945.
Lasse Lehtinen
Koulutus ja uran alkuvaiheet
Lehtinen on ollut naimisissa varatuomari Eira Palinin kanssa vuodesta 1976.
Hannes Sauramo
Sauramo oli Helsingin yleisen sairaalan synnytys- ja naistentautiosaston apulaislääkärinä 1945-1948, anatomisen laitoksen assistenttina vuodesta 1944 sekä Pohjois-Karjalan keskussairaalan naistentautiosaston ylimääräisenä ylilääkärinä vuodesta 1953. Hän toimi Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosenttina vuodesta 1950 lähtien.
Lasse Lehtinen
Politiikka
Vuoden 1972 eduskuntavaaleissa Lehtinen valittiin kansanedustajaksi Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana kolme kautta vuoteen 1983. Puolueensa oikean laidan kulkijana Lehtinen ei ollut koskaan puheenjohtaja Kalevi Sorsan suosiossa, joten ministerinpaikat ja muut korkeat poliittiset tehtävät kiersivät hänet. Myöhemmin Lehtinen oli yksi Martti Ahtisaaren ”keksijöistä”, jotka ryhtyivät ajamaan politiikan ulkopuolista valtiosihteeri Ahtisaarta SDP:n presidenttiehdokkaaksi vuoden 1994 vaaleihin. SDP:n myöhempi puheenjohtaja Eero Heinäluoma kirjoitti Ahtisaaren elämäkerrassa, että nimenomaan Lehtinen oli keskeisenä henkilönä Ahtisaaren puolesta tehdyssä medialobbauksessa. Tässä työssä Lehtinen sai rinnalleen SDP:n vasenta laitaa edustaneen Erkki Tuomiojan, joka Lehtisen tavoin oli huonoissa väleissä Kalevi Sorsan kanssa, ja Matti Ahteen, jonka Sorsa oli vuonna 1989 syrjäyttänyt eduskunnan puhemiehen paikalta. Puolueen esivaalissa Ahtisaari löi Kalevi Sorsan ja nousi lopulta presidentiksi.
Hannes Sauramo
Sauramo oli Philadelphiassa ilmestyneen Biological Abstractsin avustajana 1946–1952, Excerpta Medica, Obstetrics and Gynaecology-julkaisun avustajana 1948–1952 sekä Medicina Eennican toimitussihteerinä 1939–1946.
Lasse Lehtinen
Politiikka
Vuonna 2004 Lehtinen valittiin Euroopan parlamenttiin SDP:n edustajana 47 186 äänellä. Hän toimi parlamentissa yhden kauden.
Hannes Sauramo
Hannes Sauramon veli oli Panimoteollisuusyhdistyksen ja Virvoitusjuomateollisuuden yhdistyksen toimitusjohtaja Pentti Sauramo (s. 1912).
Lasse Lehtinen
Politiikka
Kesällä 2011 Lehtinen ilmoitti tavoittelevansa SDP:n presidenttiehdokkuutta vuoden 2012 presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin vetäytyi ehdokkuuden tavoittelusta Paavo Lipposen ilmoittauduttua mukaan kisaan saman vuoden elokuussa.
Muut tehtävät
Kansanedustajakausiensa jälkeen Lehtinen toimi lehdistöneuvoksena ulkoministeriössä 1983–1990. Hän työskenteli Suomen Lontoon suurlähetystössä 1985–1989 sekä ulkoministeriössä lähetystöneuvoksena 1989–1990 ja Amerin sidosryhmäjohtajana 1990–1993.
Vuonna 2009 Lehtinen luopui Euroklubin puheenjohtajan tehtävistä yhdistyksen 20-vuotisjuhlissa johdettuaan klubia sen perustamisesta lähtien.
Marraskuussa 2010 Lehtinen nimettiin Suomen jalkapallon pääsarjaa Veikkausliigaa hallinnoivan Jalkapalloliiga ry:n puheenjohtajaksi.
Toimittaja ja kirjailija
Lehtisellä on Helsingissä toimiva vuonna 1984 perustettu Firma Brutto Oy -yritys, joka tuottaa sanomalehti- ja aikakauslehtiartikkeleita, kirjoja, televisio- ja näytelmäkäsikirjoituksia sekä ohjelmakokonaisuuksia.
Vuodesta 1993 Lehtinen teki uraa itsenäisenä TV-tuottajana ja juonsi viihdeohjelmaa Anteeksi kuinka? (1993–1996) ja tietokilpailua Haluatko miljonääriksi? (1999–2005). 2010-luvulla Lehtinen teki yhdessä Seppo Hovin kanssa Yle TV1 -kanavalle Suomen lähihistoriaa valottavia, käsikirjoitetuista vuoropuheluista koostuvia ohjelmia kuten Hengen asein ja Maaseudulta maailmalle.
Lehtinen kirjoitti libreton Ilmajoen musiikkijuhlilla kaudella 2013–2014 kantaesityksenä saaneeseen Urho Kekkosesta kertovaan oopperaan, jonka Uljas Pulkkis sävelsi.
Huhtikuussa 2012 Helsingin johtava kihlakunnansyyttäjä nosti Lehtistä vastaan syytteen törkeästä kunnianloukkauksesta liittyen Onni suosii rohkeaa -romaaniin. Lehtinen vältti oikeudenkäynnin pyytämällä anteeksi.
Elokuussa 2012 Erkki Aurejärvi ja 12 juristia tekivät poliisille tutkintapyynnön Lehtisen tupakoinnin vaarattomuuteen liittyvistä väitteistä. Perusteluna tutkintopyynnölle on, että Lehtinen olisi julkisesti valehdellut tupakan terveysvaaroista, pyrkinyt harhauttamaan kuluttajia ja viemään pohjan terveysviranomaisten varoituksilta. Tutkintapyyntö on tehty murhista ja murhanyrityksistä. Poliisi ei käynnistänyt tapauksesta tutkintaa. Lehtinen toimi Amer-yhtymä Oy:n Savumerkki-lehden toimittajana vuosina 1990–2002.
Huashanin kalliomaalaukset
Huashanin kalliomaalaukset on Unescon maailmanperintöluettelon kohde Kiinassa. Siihen kuuluu kolme maalausaluetta Zuojiang- ja Mingjiangjokien varrella Guangxissa. Maalaukset ovat tyyliltään melko samanlaisia, ja niissä on pääasiassa punaisella värillä tehtyjä ihmishahmoja, jotka ovat kuvattu jalat puoliksi kyykyssä ja kädet ilmassa.
Sijainti
Huashanin kalliomaalausalue sijaitsee Yunnanin–Guizhoun ylängöllä Zuojiangin ja sen sivujoen Mingjiangin varrella. Se kuuluu Guangxin autonomiseen alueeseen.
Tyyli
Huashanin kalliomaalaukset tehtiin hematiitistä saadulla punaisella väriaineella, jonka sidosaineena oli käytetty kasvien maitiaisnestettä.
Huashanin kuvat ovat kaikki hyvin samanlaisia: ne ovat yksivärisiä ja kaksiulotteisia eikä niissä ole syvyysvaikutelmaa. Kuvat ovat 0,2–3,58 metriä korkeita.
Huashanin kalliomaalaukset ovat siitä poikkeuksellisia, että niissä ei ole esitetty kohtauksia ”arkielämästä”, kuten metsästyksestä tai taisteluista. Pääosa Huashanin kuvista esittää ihmisiä eräänlaisessa kyykkyasennossa. Ihmiset esitetään joko edestä tai sivusta kuvattuna. Koukistetut jalat ja ylösnostetut kädet kuvastavat rituaalitanssia.
Tyypillisesti hahmot ovat sommiteltu siten, että suurin edestäpäin kuvattu ihmishahmo on keskellä. Useimmiten sillä on miekkakuvio lanteilla tai kädessä, koira jaloissa ja pronssirumpu lähettyvillä. Tällaiset suuremmat ihmishahmot on tulkittu ilmaisevan korkea-arvoisempia yksilöitä.
Maalausalueet
Huashanin kalliomaalausalue voidaan jakaa kolmeen osa-alueeseen, joista yksi on Mingjiangin ja kaksi Zuojiangin varrella. Niissä on yhteensä 38 yksittäistä kuvakohdetta.
Osa-alue 1 sijaitsee Mingjiangin varrella, ja siihen kuuluu neljä kohdetta. Ningming Huashanin kohde on laajin koko alueen kohteista. Siellä on peräti 1 556 ihmishahmoa ja yhteensä 1 951 yksittäistä maalausta. Hahmoista suurin on 3,58 metriä korkea. Sinne on maalattu myös 209 rituaalia osoittavaa pronssirumpua sekä yksi parittelukuva ja 13 lauttakuvaa, joita on vain kahdessa muussa kohteessa koko alueella.
Osa-alueessa 2 on 16 ja osa-alueessa 3 on 18 piirroskohdetta. Ne sijaitsevat puolestaan Zuojiangin varrella.
Paco Montañés
Francisco "Paco" Montañés Claverías (s. 8. lokakuuta 1986 Castellón de la Plana, Castellón, Valencian alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Zaragozaa ja on pelipaikaltaan laitalinkki.
Seurajoukkueura
Montañés pelasi vuosina 2004–2006 Barcelonan reservijoukkueissa Barcelona C:ssä (Tercera División) ja Barcelona B:ssä (Segunda División B). Hän debytoi Primera Divisiónissa 13. toukokuuta 2006 Sevillaa vastaan ja se jäikin hänen ainoaksi ottelukseen Barcelonan edustusjoukkueessa. Sittemmin Montañés pelasi Villarreal B:ssä ja Ontinyentissa Segunda División B:tä. Kaudet 2010–2012 hän vietti Segunda Divisiónissa pelanneessa Alcorcónissa, jossa teki kaudella 2010–2011 seitsemän maalia 37 ottelussa ja kaudella 2011–2012 nousukarsinta mukaan lukien yhdeksän maalia 42 ottelussa.
Montañés siirtyi kaudeksi 2012–2013 Zaragozaan ja teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa 10. marraskuuta 2012 Deportivon verkkoon.
Ounasrinne
Ounasrinne on kaupunginosa ja lähiö Rovaniemen kaupungissa Lapin maakunnassa. Se sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Rovaniemen keskustasta. Alueella on enimmäkseen kerros- ja omakotitaloasutusta. Alueella sijaitsee muun muassa Ounasrinteen päiväkoti, kirjasto, päivittäistavarakauppa, baari, ja kappeli. Ounasrinteellä on monipuoliset ulkoilu- ja liikuntamahdollisuudet, sillä asuinalue sijaitsee Ounasvaaran kupeessa. Puolitoista kilometriä Ounasrinteeltä itään sijaitsee Toramojärvi.
Ounasrinteen entinen nimi on Tiippanan perä. Nimi tulee Leo ja Kauko (isä ja poika) Tiippanan omistamista maista. Tiippanan perä -nimitystä käytettiin 1970-luvun alkuun asti, kunnes Tiippanan suku myi maat Rovaniemen kaupungille.
Ounasrinteellä sijaitsee Rovaniemen vastaanottokeskuksen kerrostaloja, jonne sijoitetaan turvapaikanhakijoita. Ounasrinteellä asuukin paljon maahanmuuttajia. Alueella on sattunut suomalaisten ja maahanmuuttajien välisiä joukkotappeluita. Ounasrinteen omakotitaloalue on sen sijaan rauhallisempaa seutua.
Semiokemikaali
Semiokemikaalit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden avulla eläimet ja kasvit välittävät kemiallisia viestejä. Semiokemikaalien avulla lajit pystyvät viestimään lajin sisäisesti tai lajirajojen ulkopuolelle. Nykyisin on tunnistettu yli 3 000 hyönteisten kemialliseen viestintään liittyvää semiokemikaalia. Semiokemikaalitutkimuksessa yhdistyy kemian ja biologian osaaminen. Semiokemikaalitutkimuksen eräs käytännön tavoite on kehittää tuholaisten torjuntaan ja valvomiseen soveltuvia metodeja ja sovelluksia.
Kemiallisesti semiokemikaaleja voidaan tarkastella sekä vaikutuksen että rakenteen pohjalta. Semiokemikaalit jaetaan vaikutuksen puolesta kahteen pääryhmään: feromoneihin ja allelokemikaaleihin. Feromonit ovat semiokemikaalien suurin yhdisteryhmä. Niillä välitetään vain oman lajin sisäisiä viestejä. Feromonit jaetaan tehtäviensä puolesta kokoontumis-, hälytys-, sukupuoli-, jälki- ja merkitsemisferomoneihin. Allelokemikaalit jaetaan allomoneihin, kairomoneihin ja synomoneihin. Allomonit hyödyttävät niiden tuottajaa, mutta eivät vastaanottajaa (allelopatia). Kairomonit tuovat etua niiden vastaanottajalle. Synomonit hyödyttävät sekä niiden vastaanottajaa että niiden lähettäjää.
Semiokemikaaleista määrällisesti suurimmat rakenteelliset alaryhmät ovat esterit, hiilivedyt, ketonit, alkoholit, amiinit, aldehydit ja karboksyylihapot.
Hyönteiset aistivat semiokemikaalit suoraan ilmasta hajureseptorien avulla, jotka sijaitsevat useimmilla hyönteisillä tuntosarvien värekarvoissa. Sama molekyyli voi yhdelle lajille toimia feromonina ja samanaikaisesti jollakin toisella lajilla kairomonina tai allomonina.
Semiokemikaaleihin liittyvää tutkimustietoa on koottu verkossa Pherobase-nimiseen tietokantaan.
Harold Gray
Harold Lincoln Gray (20. tammikuuta 1894 Kankakee, Illinois – 9. toukokuuta 1968 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka loi suositun strippisarjakuvan Little Orphan Annie.
Gray valmistui Purduen yliopistosta Lafayettesta vuonna 1917. Hän työskenteli pari vuotta Chicago Tribunessa ja palveli lyhyesti Yhdysvaltain armeijassa. Sen jälkeen hän toimi mainospiirtäjänä ja avusti viiden vuoden ajan sarjakuvapiirtäjä Sidney Smithiä New York Daily Newsissä ilmestyneen suositun The Gumps -sarjakuvan tekemisessä. Little Orphan Annie oli Grayn ja Daily Newsin päätoimittaja Joseph Medill Pattersonin yhteinen idea. Sarja käynnistyi elokuussa 1924. Tytön käyttäminen sarjakuvan päähenkilönä oli tuohon aikaan epätavallista. Gray oli mielipiteiltään oikeistolainen ja käytti sarjakuvassaan orpotyttö Annien hyväntekijänä esiintynyttä miljonääri Daddy Warbucksia poliittisten kantojensa ilmaisemiseen. 1930-luvulla Gray propagoi sarjallaan presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -politiikkaa vastaan, jota hän ei hyväksynyt. Little Orphan Annien on sanottu olleen ensimmäinen merkittävä syndikoitu sarjakuva, joka muuttui avoimesti poliittiseksi. Gray jopa poisti Warbucksin hahmon sarjasta vuonna 1944 protestina uudelle sosiaalipolitiikalle, mutta palautti hänet Rooseveltin kuoleman jälkeen.
Little Orphan Annien suosio osoittautui hyvin pitkäaikaiseksi. Grayn kuollessa vuonna 1968 se ilmestyi noin 400 sanomalehdessä. Sarjalla oli myöhemmin useita muita piirtäjiä, kunnes se lakkautettiin vuonna 2010.
Stockholm City
Stockholm City (kutsuttiin usein vain nimellä City) oli ruotsalainen ilmaisjakelulehti. Lehti oli ruotsalaisen viestintäyhtiö Bonnierin omistuksessa ja ilmestyi Suur-Tukholman alueella. Se käsitteli pääosin paikallisuutisia ja se oli yksi suurimmista Suur-Tukholman ilmaisjakelulehdistä. Lehti lopetettiin vuonna 2011.
Stockholm City ilmestyi ensimmäisen kerran vuoden 2002 lokakuussa. Vuoden 2006 alussa ilmaisjakelulehdellä oli noin 601 000 lukijaa. Saman vuoden syyskuussa ilmoitettiin kahden sisarlehden, City Göteborgin ja Skånen alueella ilmestyvän City Malmö Lundin perustamisesta. Molemmista lehdistä kuitenkin luovuttiin vuonna 2007.
Kanarianvalkovihma
Kanarianvalkovihma (Cytisus proliferus) on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluvien vihmojen (Cytisus) suvun pieni puu tai pensas. Se kasvaa endeemisenä eli kotoperäisenä Kanariansaarilla.
Lehdet ja oksat
Kanarianvalkovihma kasvaa noin 2–4 metriä korkeaksi. Sen lehdissä on kolme 2–3 senttimetriä pitkää lehdykkää, joiden alapinta on vaaleampi ja silkkimäisen karvoituksen peitossa.
Kukat ja hedelmät
Kanarianvalkovihman kukat ovat kermanvalkoisia ja pienissä ryhmissä varren suuntaisesti. Sen hedelmät ovat litteitä vihreitä palkoja jotka tummenevat vanhetessaan. Siemenet ovat pieniä, kiiltäviä ja mustia.
Levinneisyys
Kanarianvalkovihma kasvaa kanarianmäntyvyöhykkeellä, sekä tuhkaisilla ja kivisillä kuivilla mailla. Sitä on kasvatettu rehukasvina, sillä sen lehdet ovat hyvin valkuaisainepitoiset. Sen kasvualue ulottuu noin 300–2 000 metrin väliselle vyöhykkeelle.
Mikko Kozarowitzky
Michael ”Mikko” Kozarowitzky (s. 17. toukokuuta 1948 Helsinki) on 1970-luvulla Formula 1 -läpimurtoa yrittänyt suomalainen autourheilija.
Kozarowitzkyn isä oli liikemies Nikolai Kozarowitzky (1912–1956) ja äiti Ellen o.s. Wåhlberg (1913–1994). Isällä oli Työterä-niminen yritys, joka myi mm. betonin lisäaineita. Kozarowitzkyn isä sai surmansa 6. toukokuuta 1956 hänen urheiluautonsa törmättyä toiseen autoon ja sytyttyä tuleen.
Pienet Formula -sarjat
Kozarowitzky aloitti kilpailemisen 20-vuotiaana vuonna 1968 Formula Vee -luokassa käyttäen nimeä Matti Järvi, kansainvälisissä yhteyksissä Matthew Jarvi. Vuonna 1970 hän siirtyi Formula 3 -luokkaan ja ajoi AAW-tallin Titan-autolla, jolla oli edellisenä vuonna ajanut tuleva Suomen ensimmäinen Formula 1 -kuljettaja Leo Kinnunen. Kozarowitzky palasi 1971 takaisin Formula Vee -luokkaan ja voitti luokan Suomen-mestaruuden vuonna 1972. Hän kilpaili samaan aikaan myös Formula Super Vee -luokassa, ja käytti kummassakin luokassa Veemax-autoja. Vuonna 1973 hän jätti kilpailut väliin, mutta ajoi taas Formula Super Vee -luokkaa vuonna 1974. Kozarowitsky siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1975 jatkaen kilpailemista Super Vee -luokassa, jossa voitti mestaruuden samana vuonna. Vuonna 1976 Kozarowitzky ajoi Formula 2 -luokassa ATS:n autoja. Samana vuonna hän ajoi myös Uuden-Seelannin Formula Pacific -sarjaa Keke Rosbergin kanssa, jossa sijoittui neljänneksi.
Formula 1
Kozarowitzky yritti kahdesti RAM-tallin autolla Formula 1 -kilpailuun kaudella, mutta karsiutui kummallakin kerralla (Ruotsin ja Britannian GP).
Muuta
Kozarowitzky pelasi myös tennistä ja hän edusti Suomea vuoden 1966 Davis Cupissa.
Kuukausi
Kuukausi (lyhenne kk ) on ajanlaskun yksikkö, joka perustuu Kuun kiertoaikaan Maan ympäri. Yleensä sillä tarkoitetaan nykyisen kalenterin kalenterikuukautta (28–31 vrk). Muissa kalentereissa on myös muun mittaisia kuukausia. Lisäksi tähtitieteessä on määritelty muutamia erilaisia kuukausia.
Kuukausi ajanlaskussa
Yleisessä kielenkäytössä kuukausi on gregoriaanisen kalenterin 28–31 kalenterivuorokauden mittainen nimetty ajanjakso eli kalenterikuukausi. Sekä gregoriaanisen että juliaanisen kalenterin mukaan vuodessa on 12 kuukautta, joiden latinalaiset nimet ovat kummassakin kalenterissa Ianuarius, Februarius, Martius, Aprilis, Maius, Iunius, Iulius, Augustus, September, October, November ja December. Nämä latinalaiset nimet ovat yhä käytössä yleensä vain vähän muuntuneina useimmissa eurooppalaisissa kielissä. Suomen kielessä kuukausilla on kuitenkin täysin omakieliset nimet tammikuu, helmikuu, maaliskuu, huhtikuu, toukokuu, kesäkuu, heinäkuu, elokuu, syyskuu, lokakuu, marraskuu ja joulukuu.
Kuukausi on alun perin tarkoittanut kahden uudenkuun välistä ajanjaksoa. Tämä synodinen kuukausi on keskimääräiseltä pituudeltaan 29,53 vuorokautta. Monissa kulttuureissa eri puolilla maailmaa on tai on ollut käytössä kuukalenteri tai yhdistetty aurinko- ja kuu­kalenteri eli lunisolaarinen kalenteri, jossa kalenteri­kuukauteen kuuluu tosin aina kokonainen määrä vuorokausia mutta sen keski­määräinen pituus on mahdollisimman lähellä synodista kuukautta ja kuukausi vaihtuu näin ollen aina uuden­kuun aikoihin. Sitä vastoin aurinko­kalentereissa kuten gregoriaanisessa kalenterissa kuu­kausi on hieman pitempi eikä sillä ole suoraa yhteyttä kuun vaiheisiin.
Tähtitieteelliset kuukauden määritelmät
Tähtitieteessä käytetään useita erilaisia kuukauden määritelmiä:
Lentokoneteollisuus
Lentokoneteollisuus (myös ilmailuteollisuus) on teollisuuden ala, jonka tuotteita ovat lentokoneet, helikopterit ja näihin liittyvät työkalut ja järjestelmät.
Suomen lentokoneteollisuus koki merkittävän takaiskun sotakorvauksien valmistuksen aikaan osaksi koska sotakorvaustuotteiden listalla ei ollut yhtään lentokonetehtaiden tuotteita.
Noah Hanifin
Noah Hanifin (s. 25. tammikuuta 1997 Norwood, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Calgary Flamesissa. Hän on pelannut Yhdysvaltojen alle 17- ja 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Carolina Hurricanes varasi Hanifinin varaustilaisuuden viidentenä pelaajana vuoden 2015 varaustilaisuudessa.
Marek Kvapil
Marek Kvapil (s. 5. tammikuuta 1985 Ilava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija ja maailmanmestari, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HC Sparta Prahassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Seuraura
Kvapil syntyi Ilavassa, nykyisessä Slovakiassa ja sai kiekko-oppinsa HK Dukla Trenčínissä, joista hän siirtyi kesken B-juniorikauden 2001–2002 Tšekkiin ja HC Slavia Prahaan. Kaudella 2003–2004 Kvapil oli seuran A-nuorten kolmanneksi paras pistemies tehoilla 19+17=36 ja hän voitti myös Slavian sisäisen tehotilaston lukemalla +11. Kvapil debytoi samalla kaudella myös Extraligassa, jossa hän pelasi 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kvapil pelasi miesten pelejä myös neljän ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Kometa Brnossa.
Elizabeth Clare Prophet
E. C. Prophet syntyi New Jerseyn Red Bankissa ja suoritti Bostonin yliopistossa B.A.-tutkinnon pääaineenaan valtio-oppi. Hän oli aiemmin opiskellut Antioch Collegessa Ohiossa. Hän oli naimisissa Mark Prophetin kanssa vuodesta 1963 ja sai neljä lasta.
Marek Kvapil
Seuraura
OHL-joukkue Saginaw Spirit varasi Kvapilin 11. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2004. Hän aloitti kauden 2004–2005 HC Slavia Prahan A-nuorissa, josta Kvapil siirtyi kuitenkin kahdeksan ottelun jälkeen Spiritiin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 25+37=62. Kvapil sijoittui OHL:n tulokkaiden pistepörssissä kolmanneksi ja hänet valittiin kahdesti liigan kuukauden tulokaspelaajaksi. Kvapil onnistui tekemään myös OHL:n historian nopeimman erän avausmaalin vain neljässä sekunnissa joulukuussa 2004 Mississauga IceDogsia vastaan.
Tampa Bay Lightning varasi Kvapilin kuudennella kierroksella 163. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2005. Hän teki jo saman vuoden elokuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Kauden 2005–2006 Kvapil pelasi AHL-joukkue Springfield Falconsissa, jonka kolmanneksi paras maalintekijä hän oli Ryan Vescen kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi tehoilla 18+27=45. Kauden 2006–2007 Kvapil vietti osaksi ECHL-joukkue Johnstown Chiefsissa ja kaudesta 2007–2008 hän pelasi reilut puolet ECHL-joukkue Mississippi Ice Dogsissa ja vajaat puolet Lightningin uudessa farmijoukkue Norfolk Admiralsissa.
Elizabeth Clare Prophet
Hänen taustansa oli teosofiassa ja Christian Science -liikkeessä. Vuonna 1946 Elizabeth matkusti äitinsä kanssa Sveitsiin katsomaan kuolevaa sukulaistaan ja vieraili myös pommitusten raunioittamassa Lontoossa.
Vuonna 1971 Prophet perusti montessoripedagogiikan pohjalta toimivan Montessori International -koulun, miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1975 Church Universal and Triumphant -kirkon, Summit Universityn ja Summit University Press -kirjapainon.