cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nanjingin verilöyly
Turvavyöhyke
Japanilaiset eivät virallisesti tunnustaneet turvavyöhykettä eivätkä täysin kunnioittaneet sen puolueettomuutta, sillä useita tuhansia kiinalaisia – varsinkin aseensa laskeneita Kiinan armeijan sotilaita tai sellaisiksi virheellisesti luultuja miehiä – haettiin teloitettaviksi myös turvavyöhykkeeltä. Suurin osa vyöhykkeelle paenneista jätettiin kuitenkin rauhaan, sillä Japanin ja Saksan liittolaisuuden vuoksi japanilaiset kunnioittivat Rabea, joka oli natsipuolueen merkittävä jäsen ja liikkui kaupungilla hakaristikäsivarsinauhan kanssa.
Japanilainen näkemys
Japanissa ei ole käsitelty toisen maailmansodan tapahtumia avoimesti, kuten esimerkiksi Saksassa on tehty. Tapahtumien selittäminen jakaantuu kolmeen vaiheeseen. Japanin–Kiinan-sodan aikana ja heti sen jälkeen japanilainen media oli sensuroitua, eikä kansalla ollut tietoa sodan todellisista tapahtumista. Toisessa vaiheessa, sodan jälkeisestä ajasta 1970-luvulle asti, Japanissa ei kielletty Nanjingin verilöylyn todenmukaisuutta. Joukko japanilaisten sotilaiden tunnustuksia ja päiväkirjoja julkaistiin. Tapahtumia ei kuitenkaan korostettu kouluopetuksessa ja vähättelyn ilmapiiri oli ilmeinen.
Kolmas vaihe alkaa 1970-luvulta ja rajoittuu lähteiden puitteissa 1990-luvun alkuun. Tällöin alettiin, noin vuodesta 1972 alkaen, kieltää Nanjingin verilöylyn todenperäisyys. Surmansa saaneiden lukumäärän väitettiin olevan huomattavasti nykyään todenmukaisena pidettyä, yli 300 000 pienempi, noin 38 000–42 000. Suurempia lukuja väitettiin kiinalaisten suurentelemiksi. Teoksessa esitetään antautuneiden ja vangittujen sotilaiden tappamisen olevan jotain muuta kuin ”verilöyly”. Ainakin vielä vuonna 1990 teos oli Japanin opetusministeriön mukaan virallisen historiakäsityksen mukainen.
Totuutta on koetettu muuntaa Japanissa muuttamalla historiankirjojen merkityksiä, mikä on saanut paheksuntaa osakseen ulkomaiden taholta. Tämä ei kuitenkaan ole saanut Japanin opetusministeriötä myöntämään, että totuuden muuntaminen olisi ollut virhe. Viralliselta taholta on myös esitetty väitteitä, joiden mukaan Nanjingin verilöylyä ei koskaan tapahtunut ja että kyseinen tapahtuma on kiinalaisten keksimä tarina. Näin ovat väittäneet muun muassa sen kaltaiset tahot kuin parlamentin jäsen Shintarō Ishihara ja Japanin Houstonin-konsuli.
Japani ei ole vieläkään tunnustanut Nanjingin verilöylyä virallisesti. Tämä aiheuttaa kitkaa maiden välille ja estää maan sisällä tapahtuvan historian uudelleenarvioinnin.
Vertailua
Yli 300 000 kiinalaista kuoli joukkoteloituksissa, mutta myös yksittäin kuuden viikon aikana. Joidenkin japanilaisten arvioiden mukaan 6 000 ihmistä sai surmansa. Japanin ulkoministeri Hirota Koki ilmoitti kuitenkin 17. tammikuuta 1938 Japanin Washingtonin lähetystöön, että ”tutkimusten mukaan yli 300 000 kiinalaista tapettu”. Myös valokuvat ja filmit paikan päältä todistavat joukkomurhan laajuudesta. Myös Saksan Nanjingin lähetystön Berliiniin lähettämät ja vuonna 1991 julkaistut asiakirjat todistavat tapahtumien keston ja joukkomurhan mittakaavan. Kaukoidän sotatuomioistuimen luku 200 000 perustuu niihin ruumiisiin, jotka on kerätty avustusjärjestöjen hautaamien, rekisteröityjen ruumiiden perusteella (195 240 haudattua uhria). Tähän lukuun ei siis sisälly hävinneitä, poltettuja, hukutettuja tai muiden kuin avustusjärjestöjen työntekijöiden hautaamia tai pienemmässä mittakaavassa tapettujen ruumiita.
Populaarikulttuurissa
Vuonna 2009 sai ensi-iltansa tapahtumaan perustuva kiinalainen elokuva Nanjingin verilöyly. Myös elokuvat John Rabe (2009) ja The Flowers of War (2011) perustuvat tapahtumaan.
Hikari (Yamaguchi)
Hikari on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Suōnmeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa Shūnanin teollisuusvyöhykkeellä. Kaupungin keskusta on rakentunut Shimatajoen suulle. Hikariin kuuluu myös Ushijiman saari Seton sisämeressä kaupungin eteläpuolella. Hikarissa on 50 925 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 92,13 neliökilometriä.
Hikari alkoi kehittyä voimakkaasti, kun Shimatajoen suulle perustettiin vuonna 1940 keisarillisen Japanin laivaston ammustehdas. Kaupunkioikeudet Hikarille myönnettiin pian sen jälkeen toisen maailmansodan keskellä vuonna 1943, kun silloiseen Hikarin maaseutukaupunkiin liitettiin Murozumin maaseutukaupunki. Murozumi kehittyi historiallisesti satamakaupunkina hyvän luonnonsatamansa ansiosta. Hikarissa oli tuolloin jopa 70 000 asukasta, mutta sodan viimeisinä päivinä pommitukset tuhosivat kaupungin täysin. Sodan jälkeen entisen ammustehtaan alueelle sijoittui kuitenkin lääke- ja terästeollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla tuotetaan esimerkiksi riisiä ja hedelmiä. Vuonna 2004 Hikariin yhdistettiin Yamaton maaseutukaupunki Kumagen piirikunnasta.
Nguyễn Văn Toàn
Nguyễn Văn Toàn (6. lokakuuta 1932 Huế, Vietnam – 19. lokakuuta 2005 ) oli kenraaliluutnantti Etelä-Vietnamin tasavallan armeijassa (ARVN) Vietnamin sodan aikana.
Toàn valmistui Dalatin sotakorkeakoulusta 1952, ja hänestä tuli panssarijoukkojen upseeri.
Toàn yleni prikaatikenraaliksi 1968. Hän komensi 2. jalkaväkidivisioonaa 1968–1972. Vuonna 1972 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin komentamaan 2. armeijakuntaa. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1974, jolloin presidentti Nguyễn Văn Thiệu erotti hänet epäiltynä korruptiosta. Hänen uskotaan suorittaneen kenraali Nguyễn Văn Hiếun salamurhan presidentti Thieun käskystä huhtikuussa 1975.
Allan Staffans
pienoiskuva|Allan Staffans Allan Staffans (13. helmikuuta 1880 Nikolainkaupunki – 19. lokakuuta 1946 Turku) oli suomalainen teknikko, vuorineuvos ja telakanjohtaja.
Staffansin valmistuttua teknikoksi Nikolainkaupungin Teollisuuskoulusta hän meni töihin Kone- ja Siltarakennukselle ja nimitettiin laivanrakennusmestariksi. Vuosina 1902–1914 hän toimi Siperiassa höyrylaivojen ja ruoppaajien rakennustöiden johtajana. Telakan toiminta päättyi Venäjän vallankumoukseen.
Maaliskuussa 1918 Staffans osallistui venäläisten joukkojen hallussa olleiden Viaporin tykkien sabotaasiin.
Vuoden 1921 alusta Staffansista tuli turkulaisen Ab Vulcanin toimitusjohtaja. Yritys yhdistyi vuonna 1924 Aurajoen vastarannalla sijainneen Ab Crichtonin kanssa. Staffans nimitettiin uuden telakkayhtiön johtoon. Staffansin johdolla koko telakka modernisoitiin perinpohjaisesti. Hänen erinomainen venäjän kielen ja venäläisen mentaliteetin tuntemuksensa ansiosta hän onnistui saamaan lukuisia laivatilauksia Neuvostoliitosta.
Staffansin ammattitaidosta ja vanhoista liikesuhteista oli suurta hyötyä sotakorvauksena toimitettavista laivoista neuvoteltaessa.
Perhe
Staffansin puoliso oli Selma Elisabeth o.s. Kjell. He saivat kaksi tytärtä, Margitin ja Gunvorin. Margit avioitui Crichton-Vulcanin tunnetun laivasuunnittelija Gösta Ruskon kanssa. Rusko kuoli äkilliseen sairauteen 1943 ja Margit paria kuukautta myöhemmin. Allan ja Elisabeth Staffans ottivat hoiviinsa heidän kaksi lastaan.
Greg Grunberg
Gregory Phillip ”Greg” Grunberg (s. 11. heinäkuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti rooleistaan sarjoissa Felicity, Alias ja Heroes. Grunberg on juutalainen.
Suomen Luotto-osuuskunta
Suomen Luotto-osuuskunta (aik. Luottokunta) on vuonna 1965 perustettu osuuskunta. Osuuskunta tarjosi maksamiseen liittyviä palveluita jäsenyrityksilleen ja kuluttajille vuosikymmenten ajan, kunnes myi liiketoimintansa Nets Holdingille 2012. Suomen Luotto-osuuskunta on purkautumassa lähivuosien aikana.
Osuuskunnan synty ja toiminta
Osuuskunnan perustajina olivat Helsingin Aleksanterinkadun kauppiaat ja pankit, jotka halusivat tehdä maksamisesta sujuvampaa. Luottokunnan ensimmäinen maksukortti oli OK-kortti.
Maksuvälinevalikoima laajeni voimakkaasti. 1970-luvulla markkinoille tuli yrityksille tarkoitettu Business Eurocard -kortti ja Lounasseteli. Luottokunta ja ravintolat perustivat Lounasseteli Oy:n vuonna 1974 ravintolaelinkeinon aloitteesta tukemaan niiden yritysten työpaikkaruokailun järjestämistä, joilla ei ollut omaa ruokalaa. Lounasseteli Oy sulautui vuonna 1989 Luottokuntaan. Visa-kortit liitettiin Luottokunnan tuotevalikoimaan 1980-luvun alussa. Vuonna 2009 Luottokunta toi markkinoille Virikesetelin, jolla voi maksaa liikunta- ja kulttuuripalveluja.
Osuuskunnan jäsenyys oli pitkään vaatimuksena sille, että kauppa saattoi vastaanottaa Visa- ja MasterCard-korttimaksuja. Luottokunnan pääomistajia ovat pankit ja kaupan keskusliikkeet. Niiden lisäksi Luottokunnalla on noin 20 000 jäsentä, joista hyvin monet pienyrityksiä.
Liiketoiminnan myynti
Vuoden 2012 huhtikuussa Luottokunta luovutti liiketoimintansa tytäryhtiölleen Eurocard Oy:lle, jonka nimeksi muutettiin samassa yhteydessä Luottokunta Oy. Osuuskunta vaihtoi uudeksi nimekseen Suomen Luotto-osuuskunta. Samaan aikaan uutisoitiin Luottokunta Oy:n myynnistä huutokaupalla. Toimitusjohtaja Heikki Kapasen mukaan Luottokunta haki suurempaa volyymi- ja palvelukehityspohjaa.
Elokuussa 2012 Luottokunta Oy:n koko osakekanta myytiin 170 milj. eurolla tanskalaiselle Nets Holding A/S:lle, jonka tytäryhtiö Nets Finland oli toiminut Suomessa vuodesta 1999. Kauppaa toteutui lopullisesti 31. lokakuuta 2012 mennessä. Luottokunta Oy:n nimi muutettiin 14. tammikuuta 2013 Nets Oy:ksi.
Osuuskunnan purkaminen
Suomen Luotto-osuuskunta on ilmoittanut suunnitelmakseen osuuskunnan varojen jakamisen jäsenille ja osuuskunnan purkamisen muutaman vuoden kuluessa.
Osuuskunta arvioi joulukuussa 2012 yhden osuutensa arvoksi noin 3 400–4 000 euroa. Samoihin aikoihin uutisoitiin, että ”jobbarit” olivat pikavoittojen toivossa ostaneet osuuksia suorilla puhelinkaupoilla pilkkahintaan. Osuuskunnalla oli tuolloin 67 400 osuutta. Suurimmat omistajat olivat pankkeja ja kaupan keskusliikkeitä: Nordean osuus oli 27 %, OP-Pohjolan 17 % ja Danske Bankin 9 %. Sekä Kesko että SOK omistivat kumpikin 6 % osuuksista. Osuuskunnalla on lisäksi noin 20 000 jäsentä, jotka kukin omistavat vain yhden osuuden.
Osuuskunta jakoi varojaan vuosina 2012–2017 osuuspääoman korkona 4 105 euroa/osuus. Jäseniä osuuskunnalla oli vuoden 2016 lopussa vielä 19 931. Osuuskunta arvioi vuonna 2017 saavansa tuloja vielä vuosina 2019–2020.
Heino Puuste
Heino Puuste (s. 7. syyskuuta 1955) on virolainen urheiluvalmentaja ja entinen keihäänheittäjä. Hän on valmentanut muun muassa Marija Abakumovaa, Dmitri Tarabinia ja Andrus Värnikiä.
Puuste saavutti EM-hopeaa Ateenasta 1982. Hän oli neljäs sekä Moskovan olympialaisissa 1980 että Helsingin MM-kisoissa 1983 ja viides EM-kilpailuissa 1986. Viron mestaruuden hän voitti vuosina 1975, 1979 ja 1981.
Alkujaan Puuste aikoi käsipalloilijaksi, mutta vaihtoi lajia vuonna 1973. Aktiiviaikoinaan hänen mittansa olivat 188 senttimetriä ja 90 kilogrammaa.
Bronte Campbell
Bronte Campbell (s. 14. toukokuuta 1994 Blantyre, Malawi) on australialainen uimari. Hän edustaa brisbanelaista Indooroopilly Swim Club -seuraa ja on pituudeltaan 179 cm. Myös hänen sisarensa Cate Campbell on huippu-uimari.
Campbellin eteläafrikkalaissyntyiset vanhemmat Jenny ja Eric Campbell asuivat aikoinaan kymmenen vuotta Malawissa, jossa neljä perheen viidestä tyttärestä syntyi. Perhe muutti Brisbaneen 2001 Jennyn odottaessa perheen nuorinta lasta. Simon Cusack alkoi valmentaa Bronte ja Cate Campbellia.
Bronte Campbell saavutti junioreiden MM-kilpailuissa Limassa 2011 kultaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin vapaauinnissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa kymmenenneksi<ref name="sr"/. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui viidenneksi 50 metrin vapaauinnissa ja sai hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Viron kommunistinen puolue
Viron Kommunistinen Puolue oli Virossa vuosina 1920–1990 toiminut kommunistinen puolue.
Bronte Campbell
Campbell saavutti Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa tosin ui vain alkuerissä. Lisäksi hän sai hopeaa 100 metrin vapaauinnissa ja pronssia 50 metrin vapaauinnissa. Saman kesän Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä sijoittui toiseksi 50 ja 100 metrin vapaauinneissa.
Viron kommunistinen puolue
Perustaminen ja maanalainen vaihe 1920- ja 30-luvuilla
Puolue perustettiin, kun Venäjän kommunistisen puolueen (bolševikit) Viron osasto vuonna 1920 järjestettiin uudelleen Kominternin itsenäiseksi jaostoksi. Puolueen toiminta kiellettiin Virossa vuonna 1924 vallankaappausyrityksen jälkeen.
Lakkadiivienmeri
thumb|270px|Lakkadiivienmeri sijaitsee [[Intian niemimaan ja Malediivien välissä.]]
Viron kommunistinen puolue
Perustaminen ja maanalainen vaihe 1920- ja 30-luvuilla
Maanalaisena toimineen puolueen jäsenmäärä pysyi koko 1930-luvun hyvin pienenä. Elokuussa 1934 puolueeseen kuului 387 jäsentä. EKP otti samana vuonna tehtäväkseen "taistelurintaman luomisen" "fasistista diktatuuria vastaan". Vuonna 1935 EKP ja Viron vasemmistososialistit muodostivat fasisminvastaisen yhteisrintaman. Neuvostoliitossa oleskelleista virolaisista kommunisteista joutuivat Stalinin vainojen uhreiksi vuosina 1936–1938 lukuisat henkilöt, kuten esimerkiksi Jaan Anvelt, H. Pöögelman, H. Jansson ja R. Meering. Se johti EKP:n keskuskomitean työn keskeytymiseen. Keväällä 1938 presidentti Päts suoritti valtiollisten vankien armahtamisen, jolloin vapauteen pääsi 104 kommunistia. Heistä noin 60 jäi Viroon ja EKP:n illegaalinen toimisto perustettiin heti korvaamaan keskuskomiteaa. Illegaalinen toimisto johti kommunistien toimintaa Virossa vuosina 1938–1940. Siihen kuuluivat Hendrik Allik sihteerinä ja Johannes Lauristin, Peeter Pedrae, Herman Arboni ja Paul Keerdo jäseninä. EKP:n onnistui 1930-luvun lopulla saada hallintaansa eräitä keskeisiä paikallisia ammattijärjestöjä. Se pyrki myös rakentamaan aktiivisesti yhteyksiä kulttuuripiireihin. Keväällä 1940 vapaina toimineita puolueen jäseniä oli vain 130. Helmikuussa 1940 pidettiin neuvottelu, jossa päätettiin kutsua koolle laajempi puolueneuvottelu. EKP:n huhtikuunkonferenssi pidettiin huhtikuun 1. päivän vastaisena yönä ja puolueen tavoitteeksi asetettiin työväenvallan voimaansaattaminen Kommunist-lehdessä julkaistun kehotuksen mukaisesti. Huhtikuunkonferenssin jälkeen kommunistien toiminta vilkastui huomattavasti.
Bronte Campbell
Campbell saavutti Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä sijoittui neljänneksi 100 metrin vapaauinnissa. Kazanissa 2015 hän voitti pitkän radan maailmanmestaruudet 50 metrin vapaauinnissa ajalla 24,12, 100 metrin vapaauinnissa ajalla 52,52 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä sai pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Lakkadiivienmeri
[[Kuva:Tannirubhavi beach 02.JPG|thumb|270px|Mangaloren aurinkoista
Viron kommunistinen puolue
Neuvostovallan myötä johtava puolue
Uusi vaihe Viron kommunisteilla alkoi kesällä 1940. Neuvostoliitto miehitti kesäkuun puolivälissä 1940 Baltian maat. Miehityksen seurauksena porvarillisen Viron aika päättyi. Neuvostohallituksen Tallinnaan uuden hallituksen muodostamiseksi lähettämä Leningradin puoluejohtaja Andrei Ždanov määräsi Tallinnassa järjestettäväksi 21. kesäkuuta rauhanomaisen mielenosoituksen, joka liittyi uuden hallituksen kokoonpanon esittelyyn Pätsille. Määräyksen perusteella hälytettiin paikalle johtavia virolaisia kommunisteja ja muita aktiiveja. EKP:n kontrollissa ryhdyttiin julkaisemaan Rahva Hääl -lehteä. Heinäkuun alussa perustettiin kommunistinen nuorisojärjestö (EKNÜ). Viron kommunistinen puolue nousi maan alta 4. heinäkuuta 1940 johtajinaan Karl Säre ja Johannes Lauristin, kun sen toimintakielto oli kumottu. Puolueen johtoon valittiin virallisesti 27. elokuuta ensimmäiseksi sihteeriksi Karl Säre ja toiseksi sihteeriksi Nikolai Karotamm. Siinä vaiheessa muut poliittiset puolueet Virossa oli kielletty. Kommunisteja sijoitettiin suunnitelmallisesti Viron hallinnon avainpaikoille.
Lokakuun 5. päivänä 1940 EKP liitettiin Neuvostoliiton Yleisliittolaisen kommunistisen puolueen osaksi. Saksan hyökättyä kesällä 1941 Neuvostoliittoon EKP:n keskuskomitea päätti jättää suurimman osan maakuntien ensimmäisistä sihteereistä Viroon tekemään maanalaista työtä Karl Sären johdolla. Saksalaiset saivat kuitenkin Sären kiinni, ja hän kavalsi koko maanalaisen organisaation. Sen seurauksena saksalaiset pidättivät ja ampuivat yhdeksän EKP:n ensimmäistä sihteeriä.
Neuvostovalta palasi Viroon syksyllä 1944, kun Neuvostoliiton joukot tunkeutuivat Viroon saksalaisten perääntyessä Virosta. Sen jälkeen Viron kommunistinen puolue Nikolai Karotammin johdolla nousi valtaan. Viron neuvostolaistaminen sai nyt jatkoa. Vuonna 1946 puolueessa oli noin 7 000 jäsentä, joista venäläisiä 52 %, venäjänvirolaisia 21 % ja Viron virolaisia 27 %.
Puolueen puhdistus 1940-luvun lopulla
Keväällä 1949 alkoi Neuvosto-Viron lehdistössä myös ankara hyökkäys ”porvarillis-estetisoivaa, epäisänmaallista” kulttuuria ja monia sen edustajia vastaan. Yleisliittolaisen kommunistisen puolueen keskuskomitea hyväksyi helmikuun 20. päivänä 1950 päätöksen Virheistä ja puutteista EKP:n työssä. Lopputuloksena oli se, että puolueen ensimmäinen sihteeri Nikolai Karotamm erotettiin puolueen johdosta 8. keskuskomitean täysistunnossa maaliskuussa 1950. Erottamisten takana oli Neuvostoliiton keskusjohto ja Karotammin tilalle valittiin Ivan Käbin, puolueen silloinen ideologiasihteeri, joka oli uutterasti paljastanut ”porvarillisia nationalisteja”. Epäilemättä Karotammin syrjäyttämisen päätekijöitä oli ollut tyytymättömyys maatalouspolitiikkaan eli Karotammin alkuperäisten suunnitelmien mukaisen kollektivisoinnin hitaus.
EKP:n virolaisista päättäjistä suurin osa karkotettiin Siperiaan. Vuonna 1952 ei Viron sosialistisen neuvostotasavallan ministerineuvostossa tai EKP:n sihteeristössä ollut enää yhtään Virossa kasvanutta kommunistia. Tilalle tuotiin Venäjältä kommunisteja, muun muassa puoluejohtaja Johannes (Ivan) Käbin, hänen tilalleen vuonna 1978 nimitetty Karl Vaino ja Nikolai Johanson. Sen jälkeen EKP:n tärkeimmät päättäjät olivat venäläisiä tai venäjänvirolaisia. Vuonna 1981 puolueeseen kuului 97 923 jäsentä.
Neuvostovallan häviämisen myötä puolueen katoaminen
Vuonna 1990 puolue hajosi kahtia: enemmistö muodosti Viron vasemmistopuolueen (Eesti Vasakpartei, lyh. EVP), joka erosi NKP:sta, ja vähemmistö jatkoi toimintaa kommunistisen puolueen nimellä, joka kiellettiin Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen jälkeen.
Lakkadiivienmeri
hiekkarantaa, Lakkadiivienmeren rannalla Intian lounaisrannikolla.]] Lakkadiivienmeri on Intian valtameren alue Intian niemimaan, Sri Lankan ja Malediivien välissä.
Merialueen pinta-ala on 786 000 neliökilometriä, keskisyvyys 1 929 ja suurin syvyys 4 131 metriä. Meriveden lämpötila on talvella noin 25 °C, elokuussa 26–28 °C. Suolaisuus vaihtelee pohjois- ja keskiosan 35 ja eteläosan 35,5 promillen välillä.
Alueella on lukuisia koralliriuttoja. Intian vesialueilla kalastusta (kalat, ravut, langustit). Suurimmat satamat ovat Tuticorin (Thoothukudi), Mangalore (Intia) ja Colombo (Sri Lanka).
Merialueen rajat
Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määrittelee Lakkadiivienmeren rajat seuraavasti (1953):
Bronte Campbell
Campbell ui Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kolmannen osuuden Australian kultajoukkueessa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 100 metrin ja seitsemänneksi 50 metrin vapaauinnissa. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän oli kuudes 50 metrin vapaauinnissa ja seitsemäs 100 metrin vapaauinnissa.
Campbell saavutti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa 100 metrin vapaauinnissa ajalla 52,27 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka alkuerissä hän ui. Lisäksi hän saavutti hopeaa sekajoukkueiden 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja oli kahdeksas 50 metrin vapaauinnissa.
Tokion olympialaisissa 2020 Campbell saavutti Australian joukkueessa olympiakultaa 4 x 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Hans Jörg Butt
Hans Jörg Butt (s. 28. toukokuuta 1974 Oldenburg) on saksalainen entinen jalkapallomaalivahti. Hän edusti urallaan muun muassa Hamburger SV:tä, Leverkusenia ja Bayern Müncheniä.
Ura
Butt on ollut yksi Saksan Bundesliigan parhaista maalivahdeista uransa aikana. Hän aloitti uransa Saksan kakkosdivisioonan joukkueen Oldenburgin riveissä. Tämän jälkeen Butt siirtyi Bundesliigaan Hamburger SV:hen, jossa hän tuli tunnetuksi rangaistuspotkujen laukojana ja onkin tehnyt Bundesliigassa parhaimmillaan yhdeksän maalia yhdellä kaudella. Hän on myös tehnyt urallaan kolme maalia Mestarien liigassa. Kesällä 2001 Buttin uusi seura oli Bayer 04 Leverkusen, jonka kanssa hän pääsi aina Mestarien liigan finaaliin asti, mutta hävisi kuitenkin ottelun. Sama kohtalo kävi myös Saksan Cupissa.
Maajoukkueura
Hyvistä otteistaan huolimatta Butt ei ole koskaan vakiinnuttanut paikkaansa Saksan maajoukkueessa, sillä Oliver Kahn ja Jens Lehmann ovat olleet häntä parempia. Butt teki maajoukkuedebyyttinsä Liechtensteinia vastaan vuonna 2000 ja oli myös mukana varamaalivahtina vuoden 2002 MM-kisoissa. Vuoden 2010 MM-kisoissa hän oli varamaalivahtina, kunnes pääsi pelaamaan pronssiotteluun, jonka Saksa voitti.
O’boy
O’boy on kaakaojuomajauhe, jota on myyty vuodesta 1959 lähtien. Kaakaojuomajauheen kehitti Marabou. Sitä valmisti alun perin Findusin tehdas Bjuvilla, joka myytiin Nestlélle vuonna 1961. Silti Marabou piti O’boyn itsellään Upplands Väsbyn suklaatehtaalle. Nykyään tuotemerkki on Mondelez Internationalin omistuksessa.
Mercedes-Benz C-sarja (W202)
Mercedes-Benz W202 on Mercedes-Benz C-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1993–2001. Se korvasi edeltäneen Mercedes-Benz 190 (W201) -mallin ja seuraajaksi tuli Mercedes-Benz W203. W202-mallin tekniikkaan perustuvat myös Mercedes-Benz CLK (C208) ja SLK (R170).
Mercedes-Benz W202 (1993–2001)
Mercedes-Benz W202 on ensimmäinen C-sarjaksi nimetty malli, vaikka edeltänyt saman kokoluokan Mercedes-Benz 190 joskus luetaankin kuuluvaksi C-sarjaan. W202-mallin oli tarkoitus houkutella edellismalliaan nuorempaa asiakaskuntaa. Koko oli kasvanut joka suunnassa muutamalla sentillä ja pyöristynyt ulkomuoto oli saanut vaikutteita S-sarjasta (W140). Myös sisätiloissa oli tapahtunut merkittävää kasvua. Vakiovarustelu oli huomattavasti parempi verrattuna 190-malliin.
Vuoden 1997 Euro NCAP -kolaritestistä W202 sai tulokseksi vaatimattomat kaksi tähteä.
Mercedes-Benz W202 oli ensimmäinen malli, jossa valmistaja otti käyttöön uuden nimeämisjärjestelmänsä. Aiemmin mallinimessä oli ollut ensimmäisenä numerot ja niiden jälkeen mallikirjaimet, esimerkiksi ”230CE”. Mercedes-Benz kuitenkin muutti mallimerkintää siten, että kirjaimet tulivat nyt ensin ja numerot vasta sitten. Esimerkiksi C-sarjan perusmallista tuli ”C 180”, kun se vanhalla mallimerkintätavalla olisi ollut muotoa ”180C”. Uusi nimeämisjärjestelmä tuli muihin malleihin pakettiautoja lukuun ottamatta vuonna 1994. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz W202 C 43 AMG C-sarjan nelisylinteriset bensiinimoottorit 180:tä lukuun ottamatta oli esitelty edellisvuonna E-sarjan W124-mallissa. Pienin oli 180 (1,8 l 122 hv), seuraava 200 (2,0 l 136 hv) ja tehokkain 220 (2,2 l 150 hv). Malliston huipulla oli kuusisylinterinen 280 (2,8 l 193 hv). Hieman myöhemmin esiteltiin myös C 36 AMG (3,6 l 280 hv).
Dieselmoottorit olivat maailman ensimmäiset neliventtiiliset. Valikoimassa olivat 200 D (2,0 l 75 hv), 220 D (2,2 l 95 hv) ja 250 D (2,5 l 113 hv). Turboahdettu dieselmoottori, 250 D Turbo (2,5 l 150 hv), saapui muutamaa vuotta myöhemmin.
C-sarjan turvallisuusvarustelu oli aikansa huippua. Siihen kuului kuljettajan turvatyyny, sivutörmäyssuojat, ABS-jarrut ja turvavöiden esikiristimet. Mukavuusvarusteisiin sisältyi muun muassa ohjaustehostin, keskuslukitus, lämmitettävät sähköpeilit, sisävalon viive sekä kuljettajan istuimen korkeuden ja kallistuksen säätö. Kesällä 1994 varusteisiin lisättiin keskuslukituksen kauko-ohjaus.
Espritin jousitus oli säädetty hieman tavallista jäykemmäksi. Elegancessa oli vakiovarustuksen lisäksi jalopuukoristeet kojelaudassa ja ovipaneeleissa, takaistuimen keskikyynärnoja, sähköikkunat, korinväriset puskurit ja kylkilistat sekä nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi. Sportiin sisältyi vakiovarustuksen lisäksi AMG-kevytmetallivanteet, jäykempi alusta, urheiluistuimet, takaistuimen keskikyynärnoja sekä nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi.
Syksyllä 1995 esiteltiin mekaanisesti ahdettu 2,3-litrainen 230 K, jossa oli tehoa 193 hevosvoimaa. vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz S202|alt= Keväällä 1996 markkinoille tuli farmarimalli eli T (mallimerkintä S202). Se suunniteltiin kilpailijaksi erityisesti BMW 3-sarjalle. Tavaratilan pituus oli kohtuullisen hyvät 174 senttiä. Takaistuimella oli jokaisella paikalla pääntuki ja kolmipisteturvavyö. Farmarin osuus myynnistä nousi 30 prosenttiin.
Vuodelle 1996 vakiovarustelu täydentyi matkustajan turvatyynyllä, sävylaseilla ja bensiinikäyttöisissä malleissa etusähköikkunoilla. 220:n korvasi uusi 230 (2,3 l 150 hv) ja dieselvalikoimasta karsittiin 200 D sekä vapaasti hengittävä 250 D. Verhoilukankaat uusittiin, Classic sai jalopuukoristeet ja Esprit alumiinipinnan keskikonsoliin. Sportissa oli hiilikuitukoristeinen keskikonsoli ja ruutukankainen istuinverhoilu. Etuvilkut olivat nyt kirkaslasiset ja takavilkut tummat.
Varsinainen kasvojenkohotus tuli kesällä 1997. Muutokset ulkonäössä olivat puskurien alareunojen spoilerimainen muotoilu ja etusäleikön harvennettu pystyrivoitus. Kylkilistat olivat nyt aina korinväriset. Kokonaisuudessaan uudistukset olivat hyvin vähäisiä. Sisällä ovipaneelit muotoiltiin uudelleen ja verhoilukankaat vaihtuivat uusiin.
Loppuvuodesta 1997 esiteltiin ensimmäinen yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori 220 CDI, jossa oli tehoa 125 hevosvoimaa. Se nousi malliston  suosituimmaksi moottoriksi. Vuotta myöhemmin 220 D:n korvasi 200 CDI, jonka 2,15-litrainen moottori oli 102 hevosvoiman tehoinen. Syksyllä 1998 kuusisylinterisiin tuli ilmastointi vakiovarusteeksi ja huippumalliksi esiteltiin C 55 AMG. Mallissa on 5,4-litrainen (342 hv) V8-moottori viisivaihteisella automaattivaihteistolla varustettuna. C 55 AMG:tä valmistettiin vain muutama sata kappaletta, joten se on erittäin harvinainen keräilykohde.
Sedanien tuotanto päättyi toukokuussa 2000, mutta farmarimalli pysyi tuotannossa vielä vuoden 2001 alkuun. Seuraajamalli W203:n sedanin esittelyn aikaan maaliskuussa 2000 AMG-mallit pudotettiin pois, 240:n moottori kasvoi 2,6 litraan, 200:n korvasi 200 K (163 hv) ja 180:n moottori kasvoi 2,0-litraiseksi (129 hv). Manuaalivaihteistot muuttuivat kuusiportaisiksi.
Sölden
Sölden on kunta Itävallassa Ötztalin alppilaaksossa, Imstin piirissä Tirolin osavaltiossa. Se sijaitsee 1 368 metrin korkeudessa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 3 119 asukasta. Sölden on talviurheilukeskus ja Itävallan suosituimpia matkailukohteita. Siellä järjestetään alppihiihdon maailmancupin osakilpailu, Söldenin suurpujottelu.
Gérard Souzay
Gérard Souzay (oikealta nimeltään Gérard Marcel Tisserand, 8. joulukuuta 1918 Angers – 17. elokuuta 2004 ) oli ranskalainen laulaja. Parhaiten hänet tunnettiin liedlaulajana. Hänen äänialansa oli baritoni.
Äidinkielensä ranskan ohella Souzay hallitsi täydellisesti saksan ja puhui sujuvasti myös englantia ja italiaa. Hän opiskeli laulua muun muassa Lotte Lehmannin, Pierre Bernacin ja Vanni Marcoux'n johdolla. Souzay esitti hienostuneesti erityisesti saksalaista ja ranskalaista musiikkia ja oli yksi aikansa ihailluimmista liedlaulajista. Hänen ohjelmistoonsa kuuluivat muun muassa Franz Schubertin, Robert Schumannin ja Hugo Wolfin yksinlaulut. Vuonna 1960 hän alkoi esiintyä oopperassa, varsinkin Mozart-rooleissa. Vuonna 1965 hän debytoi New Yorkin Metropolitan-oopperassa Almavivan roolissa Mozartin Figaron häissä. Hänen muita tunnettuja oopperaroolejaan olivat Mozartin Don Giovannin nimiosa ja Claude Debussyn Pélleas ja Mélisande -oopperan Golaud. Souzay konsertoi monessa maassa, Suomessa mm. Sibelius-viikon solistina
Joni Hildén
Joni Hildén (s. 11. helmikuuta 1981) on suomalainen toimittaja, urheilun taustatoimija ja poliitikko. Hänellä on vuosien kokemus suomalaisesta seuratoiminnasta, ja hän on ollut mukana niin jääpallossa kuin salibandyssa. Hildén oli ehdolla kevään 2017 kuntavaaleissa Sosialidemokraattien ehdokkaana Vantaalla.
Hildén on edustanut salibandyseura Tikkurilan Tiikereitä vuodesta 2002 lähtien ja toiminut seurassa niin juniorivalmentajana kuin edustusjoukkueen joukkueenjohtajana. Lisäksi hän on toiminut seuran tiedottajana. Hänen ääntänsä on voinut kuulla Tiikereiden miesten ja naisten kotiotteluissa vuosien varrella, kun hän on toiminut seuran kuuluttajana. Tiikereiden lisäksi hän on salibandyssa edustanut Ylhästä ja AC HaKia. Hän toimi salibandyseura EräViikinkien tiedottajana.
Jääpallossa Hildén on toiminut vuodesta 2009 lähtien HIFK:n tapahtumajohtajana ja tiedottajana. Lisäksi Joni Hildén loi yhdessä Pasi Virtasen kanssa HIFK-Bandy TV:n. Ensimmäinen Bandy-TV:n lähetys nähtiin lokakuussa 2009 Ruotsissa pelatusta jääpallon Maailman Cupista. Hildén on toiminut selostajana HIFK-Bandyn vierasotteluissa, ja on tehnyt freelancerperiaatteella urheiluselostuksia useille tahoille, muun muassa Elisalle. HIFK-Bandyn tiedottajana Hildén on ehtinyt saavuttaa kolme Suomen mestaruutta ja yhden SM-pronssin. Jääpalloliitto palkitsi Hildénin yhdessä Virtasen kanssa Vuoden mediateosta vuonna 2011.
Hildén oli verkkosivusto Sportin Maailman päätoimittaja. sen perustamisesta lähtien kesäkuuhun 2022. Lisäksi hän on työskennellyt Salibandyareenan toimittajana.
M/S Kivimo
M/S Kivimo on Arctia Shipping Oy:n omistama suomalainen, vuonna 1994 valmistunut yhteysalus. Kivimo liikennöi Saaristomerellä Velkuan reittialueella, Naantalin kaupungin Velkuan ja Rymättylän saaristoissa. Aluksen pituus on 24,5 metriä ja sille mahtuu 8 henkilöautoa ja 50 matkustajaa tai vaihtoehtoisesti vain matkustajia ottavana 70. Alus on M/S Kaitan sisaralus.
Aluksen kotisatama on Naantalin Livonsaarella sijaitseva Teersalo. Kivimo liikennöi Teersalon eteläpuolella oleviin pieniin saariin kuten Salavaisiin, Lailuotoon, Munninmaahan ja Talosmereen.
Kesäisin Kivimo on liikennöinyt Teersalosta myös Taivassalon Hakkenpäähän. Reitti lyhentää Saariston Rengastietä noin 50 kilometrillä ja se on ollut suosittu pyöräilijöiden keskuudessa.
Jill St. John
pienoiskuva|Jill St. John vuonna 1964. Jill St. John, oik. Jill Arlyn Oppenheim (s. 19. elokuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Bond-tyttöä James Bond -elokuvassa Timantit ovat ikuisia. 1960-1980-luvulla hän näytteli useissa televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Hänen puolisonsa on vuodesta 1990 ollut näyttelijä Robert Wagner.
Marjo Krishi
Marjo Anita Krishi (1967 ) on suomalainen kehonrakentaja ja fitness-ammattilainen.
Ura
Marjo Krishi aloitti kehonrakennuksen teini-ikäisenä. Hän voitti kehonrakennuksen naisten raskaan sarjan maailmanmestaruuden vuonna 1995. Sittemmin Krishi suuntautui fitness-urheiluun. Hän kahmi useita fitnessin Suomen ja Pohjoismaiden mestaruuksia. Lisäksi hän on lajin moninkertainen MM- ja EM-finalisti. Kilpauransa Krishi lopetti vuonna 2006. Vuosina 1993–1994 hän esiintyi MTV3-kanavan televisiosarjassa Gladiaattorit nimellä "Salama".
Krishi on toiminut kuntosaliyrittäjänä Keravalla vuodesta 2004.
European Open Karate Championships (naiset)
European Open Karate Championships on vuosittain käytävä Kyokushinin naisten Euroopan-mestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 2002 lähtien ja se käydään avoimessa painoluokassa. Turnaus on järjestetty useimmiten loppuvuodesta marras-joulukuussa. Historian menestynein ottelija on ollut Agnieszka Sypień, joka on turnauksen viisinkertainen mestari.
Mikojan-Gurevitš MiG-9
Mikojan-Gurevitš Mig-9 (, NATO-raportointinimi Fargo ) oli neuvostoliittolainen suihkuhävittäjä.
Historia
Ensimmäinen koelento tapahtui I-300-prototyypillä 24. huhtikuuta 1946. Konetyypissä käytettiin kahta suihkumoottoria, joiden suihkuputket oli sijoitettu ohjaamon taakse rungon alapuolelle. Tämä aiheutti huolta siitä, kestäisikö pyrstö moottorista purkautuvia kuumia kaasuja. Tämän takia koneeseen asennettiin myöhemmin lämpösuojakilpi koko pyrstön alapuolen matkalle. Tuotantoversion aseistuksena oli yleensä yksi NL-37-tykki, joka oli sijoitettu moottorin imuilma-aukon keskilaipioon. Lisäksi imuilma-aukon alapuolella oli kaksi Nudelman-Suranov NS-23 -tykkiä.
Koneessa käytettiin BMW 003A-suihkumoottoria, josta käytettiin nimeä Tumansky RD-20. MiG-9F-malleissa käytettiin RD-21-versiota moottorista.
Kone oli ensimmäinen neuvostoliittolainen suihkuhävittäjä ennen Jak-15:tä, joka lensi myöhemmin samana päivänä.
Pottermore
Pottermore on Harry Potter -aiheinen Sonyn sponsoroima verkkosivusto. Sivuston julkaisi J. K. Rowling ja sen kehittäjänä toimi TH_NK. Sivuston palvelun kautta voi ostaa Harry Potter -kirjoja sähköisinä ja äänikirjoina. Sivusto avattiin rajoitetusti miljoonalle betakäyttäjälle heinäkuussa 2011. Pottermoren ilmoitettiin alun perin avautuvan kokonaisuudessaan saman vuoden lokakuussa, mutta valtavan suosion takia avaus siirtyi huhtikuuhun 2012.
Kellomesikot
Kellomesikot (Manorina) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kellomesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia.
Penttala
Penttala on suomalainen sukunimi seuraavilla henkilöillä:
Braid
Braid on Jonathan Blowin kehittämä tasohyppelyä ja ongelmanratkontaa yhdistävä videopeli, joka julkaistiin 6. elokuuta 2008 Xbox 360:n Live Arcade -verkkopalvelussa. Microsoft Windows -versio julkaistiin 10. huhtikuuta 2009. Hothead Gamesin toteuttamat Mac OS X - ja PlayStation 3 -versiot julkaistiin 20. toukokuuta 2009 ja 12. marraskuuta 2009. Ryan C. Gordonin toteuttama Linux-versio julkaistiin 14. joulukuuta 2010 osana toista Humble Indie Bundlea.
Braidin tarina kertoo Tim-nimisestä protagonistista, joka pyrkii pelastamaan prinsessan mystisen hirviön kynsistä. Pelattavuus nojaa pitkälti tasohyppelyille tavanomaisiin piirteisiin, kuten yksinkertaiseen mekanikkaan. Hahmo juoksee, hyppii ja kiipeää läpi lineaaristen kenttien, joiden varrella päihitetään vihollisia ja ratkotaan ongelmia. Yksi pelaamisen kannalta olennaisimmista tekijöistä on myös ajan manipuloiminen. Hahmo kykenee esimerkiksi "kelaamaan" aikaa taaksepäin ja palaamaan takaisin kuolleista. Pelaaja etenee tarinassa löytämällä ja kokoamalla kentistä löytyviä palapelin palasia.
Blow suunnitteli Braidin kantaa ottavaksi kritiikiksi nykyajan pelinkehityksen tyylisuntauksia kohtaan ja rahoitti kolmivuotisen projektinsa omilla rahoillaan. Taiteilija David Hellman suunnitteli pelin graafisen puolen, mutta hänen työnjälkensä eivät aluksi kelvanneet Blowin visiolle. Braid otettiin kuitenkin kriitikoiden keskuudessa hyvin vastaan ja siitä tuli korkeiten arvosteltu peli Xbox Live Arcadessa. Se saavutti myös useita eri palkintoja, kuten GameSpotin valinnan "vuoden parhaaksi tasohyppelyksi".
Norjan jalkapallomaajoukkue
Norja oli 1990-luvulle asti melko vaisu jalkapallomaa. 1990-luvulle ja valmentaja Egil "Drillo" Olsenin kauteen osui Norjan maajoukkueen huippukausi, vaikka kaikki eivät Olsenin "robottifutikseksi" haukutusta pelityylistä pitäneet. Norja esitti vakuuttavia otteita karsinnoissa ja ystävyysotteluissa suurmaita vastaan ja oli korkeimmillaan FIFA:n ranking-listalla sijalla 2. Arvokisat olivat kuitenkin huikeiksi nousseisiin odotuksiin nähden lieviä pettymyksiä. Olsenin jätettyä paikkansa Norja ei ole ollut aivan yhtä vakuuttava.
Nykyinen joukkue
Seuraavat pelaajat on valittu ystävyysotteluihin Irlantia ja Suomea vastaan 17. ja 20. marraskuuta 2022.
HMS Cicala
HMS Cicala oli Britannian kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene.
Palvelus
Ensimmäisen maailmansodan Cicala oli Britteinsaarten puolustuksessa. Se lähti 1918 HMS Cockhaferin, HMS Cricketin ja HMS Glowwormin kanssa Pohjois-Venäjälle Arkangeliin, jossa niistä muodostettiin Dvinajoelle tykkivenelaivue tukemaan Venäjän valkoisten joukkojen taistelua. Operaatiosta vapauduttuaan alus siirrettiin Kiinan asemalle, jolla se palveli sisaralustensa kanssa.
Alus liitettiin HMS Mantiksen ja HMS Tarantulan niin kutsuttuun länsirannan laivueeseen lähelle Hongkongia. Se siirrettiin vuonna 1941 Hongkongiin. Alukseen osui 21. joulukuuta japanilaisten ilmahyökkäyksessä kolme pommia, jotka upottivat aluksen West Lamman kanavaan.
Alison Brie
Alison Brie Schermerhorn, taiteilijanimeltään Alison Brie, (s. 29. joulukuuta 1982 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan varsinkin pitkäaikaisista rooleistaan Annie Edisonina tilannekomediasarjassa Community ja Trudy Campbellina draamasarjassa Mad Men. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa Scream 4 (2011), Viiden vuoden kihlaus (2012), Lego Elokuva (2014), BoJack Horseman (2014) Get Hard (2015), Sleeping with Other People (2015) ja How to Be Single (2016).
Nuoruus
Brie on opiskellut näyttelemistä California Institute of the Artsissa ja sai sieltä alemman korkeakoulututkinnon vuonna 2005. Hän opiskeli myös vuoden Glasgow’n Royal Scottish Academy of Music and Dramassa.
Yksityiselämä
Brie syntyi Hollywoodissa Charles Terry Schermerhornille ja Joanne Brennerille. Hänellä on yksi sisko, Lauren. Brien sukujuuret ovat hänen äitinsä puolelta juutalaiset ja isänsä puolelta hollantilais-englantilais-norjalais-saksalais-skotlantilaiset.
Brie meni maaliskuussa 2017 naimisiin näyttelijä Dave Francon kanssa. He olivat seurustelleet vuodesta 2012 ja kihlautuneet elokuussa 2015.
Veteran
Veteran voi tarkoittaa:
Takayoshi Kajikawa
Takayoshi Kajikawa (s. 10. maaliskuuta 1934) on japanilainen uimari. Hän sijoittui Helsingin olympialaisissa 1952 viidenneksi 200 metrin rintauinnissa uituaan finaalissa matkan aikaan 2.38,6.
Victorious
Victorious voi tarkoittaa seuraavia:
Beowulf (täsmennyssivu)
Beowulf voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Estelle Nze Minko
Estelle Nze Minko (s. 11. elokuuta 1991 Saint-Sébastien-sur-Loire) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2013. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut unkarilaista Siófok KC:tä vuodesta 2016.
Kipujen mies
thumb|250px|Tuntemattoman tekijän maalaus kipujen miehestä. Kipujen mies on kärsivän Messiaan nimitys Vanhassa testamentissa. Raamatun kertomuksiin nojautuen vanhempi kristillinen taide kuvasi Messiasta usein siten, että hänen ilmeensä oli kärsivä ja kehossa näkyi runtelun jäljet. Vanhan testamentin Messias on pelastajahahmo, jonka kautta Jumala lunastaa ja vapahtaa kansansa. Vanhassa Raamatun suomennoksessa Jesaja toteaa "Hän oli ylenkatsottu, ihmisten hylkäämä, kipujen mies ja sairauden tuttava, jota näkemästä kaikki kasvonsa peittivät..." (Jes. 53:3).
İstanbulin maakunta
Istanbulin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Istanbulin maakunnan pinta-ala on 5 461 neliökilometriä ja väkiluku 14 377 018 (arvio 31.12.2014).
Maakunta sijaitsee Mustanmeren ja Marmaranmeren rannalla, ja sen naapurimaakuntia ovat Tekirdağ lännessä ja Kocaeli idässä. Maakunnan pääkaupunki on Istanbul ja maakuntaa pidetään Euroopan ja Aasian välisenä porttina.
Piirikunnat
thumb|330px|İstanbulin maakunnan aluejako. Istanbulin maakunta on jaettu 39 itsehallinnolliseen alueiseen (belediye) allaolevan listan mukaisesti. Alueista Fatih käsittää ydinkeskustan:
Lentopallon miesten supersarjan kausi 2000–2001
Lentopallon miesten supersarjan kausi 2000–2001 oli kausi, jolloin kyseistä sarjatasoa pelattiin viimeisen kerran. Nimikkeenä Supersarja tosin palasi vielä muutaman vuoden kuluttua, jolloin 1-sarjan ylemmästä loppusarjasta käytettiin tätä nimitystä.
Runkosarja
Karsinnan jälkeen Tornion Lentis-88 selvisi 1-sarjaan.
SUPER-karsintasarja
Hieman harhaanjohtavasta nimestään huolimatta SUPER-karsintasarjassa karsittiin joukkueita seuraavan kauden 1-sarjaan, koska SUPER lakkasi olemasta. Karsintaan osallistui Superin heikoimpien lisäksi 12 joukkuetta 1-sarjasta ja 2-sarjan lohkovoittajat.
Yoshiyuki Miyake
Yoshiyuki Miyake  (s. 30. syyskuuta 1945 Murata, Miyagi, Japani) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Miyake saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa pronssia alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 385 kg. Hän nosti punnerruksessa 122,5 kg, tempauksessa 115 kg sekä työnnössä 147,5 kg. Hänen isoveljensä Yoshinobu Miyake voitti samassa sarjassa kultaa. Yoshiyuki Miyake voitti maailmanmestaruuden alle 60 kilon sarjassa vuosina 1969 ja 1971. Hän saavutti MM-pronssia alle 56-kiloisissa vuonna 1965 sekä alle 60-kiloisissa vuosina 1966 ja 1970.
Tyyppälänjärvi
Tyyppälänjärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Palokan Ritopohjalla sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järven levein kohta sijaitsee pohjoispäässä ja se muodostuu niemesta ja kahdesta lahdesta. Muualla järvi on enimmillään 300 metriä leveä. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 0,78 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys on 7,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläpäässä. Järven rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja sen rannat ovat enimmäkseen metsämaata, vaikka sitä rikkoo pienet peltopalstat. Asutus on haja-asutusta, joka on länsirannassa tiheää. Rannoille on rakennettu noin kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet sekä Palokankaan että Pappilanvuoren suunnalta. Pohjoisrannassa sijaitsee seurakunnan maja, missä on myös laavu.
Suomen Puuvenekeskus
thumb|250px|Suomen Puuvenekeskuksen uusi veistämörakennus. Suomen Puuvenekeskus on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puuveneiden rakentamiseen, korjaamiseen ja entisöintiin erikoistunut telakka. Tontilla sijaitsevan uuden veneveistämörakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki.
Uusi veistämörakennus muistuttaa muodoltaan kumolleen käännettyä venettä, mutta rakennuksen muotokieli on hakenut vaikutteita myös purjeveneiden virtaviivaisista linjoista. Rakennuksen runkona toimivat teräskaaret. Julkisivumateriaalina on käytetty kuparia ja rakennuksessa on suuria lasipintoja. Veistämörakennuksen toisessa kerroksessa on näyttelytila ja yleisöparvi, jonne on vapaa pääsy ja josta voi seurata veistäjien työskentelyä. Keskuksen puuvenesatamassa on ensisijaisesti puuveneille tarkoitettuja laituripaikkoja.
Historia
Telakan alueella on toiminut Kalarannan Konepaja, joka siirtyi uusiin tiloihin vuonna 1999, jolloin tiloihin asettui osuuskunta Kotkan puuvenekeskus. Kotkan kaupunki vuokrasi puuvenekeskuksen kiinteistöt vuonna 2007 Evli-pankin perustajiin kuuluneelle Henrik Andersinille, jonka jälkeen vanhoja tiloja peruskorjattiin ja tontille rakennettiin uusi veneveistämö. Andersin aloitti uusissa tiloissa 12mR-luokan purjeveneen "Blue Marlin" entisöintityön. Uuden Suomen Puuvenekeskuksen avajaiset olivat vuonna 2008.
Lähteet
60.46678°N, 26.93444°W
Quanzhou-laiva
thumb|200px|Quanzhou-laiva Quanzhou-laiva on 1200-luvulla purjehtineen kiinalaisen džonkin hylky, joka on uponnut lähellä Quanzhoun kaupunkia Fujianin maakunnassa. Vuonna 1973 löydetty hylky on merkittävä meriarkeolginen löytö, joka kertoo tuon ajan laivanrakennustekniikasta ja merenkulusta.
Hylkylöytö
Hylyn kaivaukset aloitettiin vuonna 1974 noin 2-3 metrin syvyydestä Quanzhoun lahden rantamudasta. Kaivauksia johti paikallinen arkeologi, professori Zhuang Weij Xiamenin yliopistosta. Todennäköisesti paikalla oli 1200-luvulla kanava. Quanzhoun loistoaikana paikalla oli yksi Kiinan pääsatamista, jota kutsuttiin Houzhou-satamaksi (后渚港, Houzhougang). Laivan osat, jotka jäivät alkuperäisen vedenpinnan yläpuolella, ovat kadonneet, mutta rungon mutaan hautautuneet osat ovat säilyneet kohtuullisen hyvin. Ajoituksen kannalta tärkeimmät todisteet olivat hylystä löytyneet 504 kuparikolikkoa. Niistä 70 ajoittuu Song-dynastiaan, viimeisimmät pian vuoden 1272 jälkeiseen aikaan. Tämän avulla arkeologit ovat päätelleet aluksen uponneen joitain vuosia vuoden 1272 jälkeen eli Eteläisen Song-dynastian viimeisinä vuosina. Eteläisen Song-dynastian valloittivat mongolit vuonna 1279. On arveltu, että laivan miehistön upotti laivan matalaan veteen, jotta lasti ei joutuisi mongolien käsiin.
Laivatyyppi
Arkeologisten tutkimusten mukaan alus oli 34,6 metriä pitkä ja 9,8 metriä leveä kolmimastoinen purjelaiva. Säilyneiden vedenalaisten osien pituus oli 24 metriä, leveys 9,15 metriä ja syväys 2 metriä. Laivan on arveltu olleen keskikokoinen pitkänmatkan kauppalaiva. Laiva oli jaettu 12 laipiolla 13 osastoon. Rakenteen tutkiminen on paljastanut piirteitä niin Kiinan rannikolta kuin eteläisestä Aasista. Esimerkiksi lankut oli tiivistetty puusta uutetulla liimalla, joka tunnetaan nimellä chu-nam. Sitä saatiin Satingran satamasta, läheltä nykypäivän Songkhlata Etelä-Thaimaassa. Tämä on voinut tarkoittaa sitä, että Quanzhoun kauppiailla oli yhteisö esimerkiksi Satingraan satamassa.
Laivan nykyinen tila
Laiva on nykyään säilytetty Quanzhoun merentakaisten suhteiden museossa (泉州海外交通史博物馆), jossa on erityinen "Quonzhuon lahden muinaiset alukset" -näyttely. Se on sijoitettu paviljonkiin, joka on rakennetettu Quanzhoun Kaiyuan-temppelin alueelle. Näyttelyssä on myös malli aluksesta sellaisena, miltä se olisi voinut aikanaan näyttää.
Bamba (Moptin alue)
Bamban kunta rajoittuu pohjoisessa Koron piirin Kassan, idässä ja etelässä Diankaboun, lounaassa Bandigaran piirin Sanghanin sekä lännessä Métoumoun ja Ondougoun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja. Uskonnoltaan valtaosa on muslimeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, lehmänpapu, maapapu, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, hevoset, aasit, siipikarja ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kunnassa käy myös matkailijoita.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.