cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suurnopeusmuovaus
Magneetti-impulssimuovaus
Menetelmässä sähkömagneetin läpi johdetaan erittäin suuri virtaimpulssi, mikä aiheuttaa ympärilleen pulssimaisen voimakkaan magneettikentän. Tämä magneettikenttä johdetaan kappaleeseen siten, että kappaleeseen syntyy halutun suuntainen voima. Magneetti-impulssimuovauksessa hyvin sähköä johtava metallilevy asetetaan magneettikenttään siten, että levy liikkuu kohtisuoraan muottia kohti. Kohdattuaan muotin, levy muovautuu dynaamisen energiansa ja kenttävoiman ansiosta muottia vasten. Voidaan myös muovata välillisesti siten, että pelkästään työkalu (painin) saatetaan magneettipulssin avulla suureen nopeuteen. Työkalu sitten muovaa levyn.
Suurnopeusmuovauksen etuna on, että kappaleen takaisinjousto jää niissä pieneksi. Laitteet ovat melko yksinkertaisia ja siten halpoja.
Block B
Block B on eteläkorealainen yhtye, jonka perusti Cho PD vuonna 2011. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Taeil, B-Bomb, Jaehyo, U-Kwon, Park Kyung ja P.O. Zico jätti yhtyeen vuonna 2018. Block B:n nykyisenä levy-yhtiönä toimii KQ Entertainment.
Block B on esiintynyt Suomessa vuosina 2015 ja 2017.
Giovanni Giolitti
Elämäkerta
Giolitti oli kotoisin Piemonten maakunnasta. Hän oli toiminut pitkään virkamiehenä, kun hänet vuonna 1882 valittiin Italian parlamenttiin. Tämän jälkeen hänen poliittinen uransa edistyi melko nopeasti. Vuonna 1889 hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi Francesco Crispin hallitukseen, ja vuonna 1892 hänestä tuli pääministeri.
Pääministerinä
Giolittin ensimmäinen pääministerikausi oli lyhyt. Hän joutui eroamaan jo vuonna 1893, koska häntä epäiltiin virka-asemansa väärinkäytöstä. Hän jatkoi kuitenkin poliittista toimintaansa ja palasi pääministeriksi vuonna 1903. Seuraavat kymmenen vuotta hän oli Italian vaikutusvaltaisin poliitikko, joko pääministerin ominaisuudessa (vuosina 1903–1905, 1906–1909 ja 1911–1914) tai vahvana taustavaikuttajana.
Poliittisilta näkemyksiltään Giolitti oli maltillinen liberaali. Hänen pyrkimyksenään oli parantaa työväestön asemaa. Hän mm. salli ammattiliittojen toimia vapaasti ja hyväksyi työläisten lakko-oikeuden. Hän kiinnitti huomiota työolosuhteisiin ja paransi sosiaaliturvaa. Lisäksi hän laajensi miesten äänioikeutta vuonna 1912.
Oikeisto syytti Giolittia liiallisesta lempeydestä vasemmistoa kohtaan. Giolitti saattoi kuitenkin turvautua koviinkin otteisiin, mikäli yleinen järjestys oli uhattuna.
Laavalamppu
thumb|Mathmosin Astro-mallinen laavalamppu 1990-luvulta.
Giovanni Giolitti
Pääministerinä
Italian talouden kannalta 1900-luvun alku oli suuren kasvun aikaa. Maahan kehittyi muun muassa vahva metalliteollisuus. Kasvu tosin keskittyi Pohjois-Italiaan, kun taas Etelä-Italia pysyi jokseenkin takapajuisena alueena.
Laavalamppu
Laavalamppu on somistusvalaistukseen tarkoitettu lamppu, joka koostuu kahdesta osasta: lampusta ja säiliöstä, joka on tavallisesti tehty lasista ja sisältää nestettä (usein öljyä) sekä vahaa. Lampun tuottama lämpö kuumentaa säiliön pohjalla olevaa vahaa, kunnes sen tiheys alittaa nesteen tiheyden, jolloin se nousee ylös. Säiliön yläosassa vaha jäähtyy ja sen tiheys kasvaa, kunnes se vajoaa takaisin pohjalle. Laavalamput olivat suosittuja 1960-luvulla, tosin vuosituhannen vaihteessa ne yleistyivät jälleen.
Giovanni Giolitti
Pääministerinä
Neljännellä pääministerikaudellaan Giolitti oli päättämässä Turkin vastaisen sodan aloittamisesta. Italia voitti sodan vuonna 1912 ja sai Turkilta Libyan ja Dodekanesian. Voitosta huolimatta Giolitti kuitenkin piti Italian armeijaa huonosti varustautuneena, joten hän vastusti Italian liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan toukokuussa 1915.
Viidennen ja viimeisen kerran Giolitti tuli pääministeriksi vuonna 1920. Sodanjälkeinen Italia oli vaikea johdettava, sillä vasemmalta uhkasi kommunistinen vallankumous ja oikealta nationalistinen diktatuuri. Tuolloin jo 78-vuotias Giolitti pyrki rakentamaan maltillisten puolueiden laajaa koalitiota ääriliikkeitä vastaan. Kun tämä osoittautui tehottomaksi olojen vakauttamaisessa, Giolitti erosi oltuaan runsaan vuoden ajan pääministerinä.
Benito Mussolinin johtamien fasistien valtaannousu vuonna 1922 siirsi lopullisesti Giolittin syrjään. Hän tosin pysyi parlamentin jäsenenä aina kuolemaansa asti vuoteen 1928 ja uskalsi jopa kritisoida Mussolinin lakialoitteita. Vanhan valtiomiehen kritiikki ei kuitenkaan voinut pysäyttää Italian muuttumista fasistiseksi diktatuuriksi.
Infocom
Infocom oli yhdysvaltalainen ohjelmistoyritys. Sen perustivat vuonna 1979 MIT:n henkilökunnan ja opiskelijoiden muodostama ryhmä, johtajinaan Dave Lebling, Marc Blank, Albert Vezza ja Joel Berez. Vuonna 1986 Activision osti yrityksen, ja sulki yksikön vuonna 1989, joskin vielä 1990-luvulla Activision jatkoi Zork-sarjan brändin käyttöä.
Infocom tuli tunnetuksi erityisesti tietokonepelien tuottajana, mutta teki myös toimisto-ohjelmia. Toimisto-ohjelmista tunnetuin oli relaatiotietokantaohjelmisto Cornerstone.
Infocom tunnettiin parhaiten tekstiseikkailupeleistä. Sarjan kantaosa oli Blankin ja Leblingin vuonna 1977 kehittämä Zork, jonka kolmena osana 1980-luvulla julkaistu mikrotietokoneversio myi miljoonia kappaleita. Yhtenä Infocomin menestyksen takeena oli erittäin kehittynyt komentokieli (Z-machine); kun useimmat aikaisemmat tekstiseikkailut tunnistivat vain esimerkiksi verbin ja objektin, Infocomin komentoparseri pystyi käsittelemään hyvinkin monimutkaisia komentoja, kuten "open mailbox, take leaflet and read it" ("avaa postilaatikko, ota lehtinen ja lue se"). Vuosien kuluessa Infocom palkkasi useita myöhemmin kuuluisaksi tulleita pelinkehittäjiä, kuten Steve Meretzkyn. Myös Linnunradan käsikirja liftareille -romaanisarjan kirjoittaja Douglas Adams oli mukana pelien tekemisessä, johtuen Infocomin tekemästä kirjan tekstiseikkailusovituksesta; hänen käsialaansa on tekstiseikkailu Bureaucracy.
Trifylía
Trifylía ( eli Δήμος Τριφυλίας, Dímos Trifylías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Messenian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnan pinta-ala on 602,8 neliökilometriä ja väkiluku 27 373 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kyparissía.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Trifylían kunta muodostuu kuudesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Valssi
Valssi on tietynlainen 3/4-tahtinen musiikki ja siihen tanssittava tanssi. Pääpaino on yleensä tahdin ensimmäisellä iskulla. Tyypillisimmillään valssissa pyöritään täysi käännös kahdella tahdilla eli kuudella askelella.
Historia
thumb|Valssi Ensimmäiset tiedot valssista ovat 1000-luvulta, ja se on vanhin nykyisin tanssittavista seuratansseista. Varhaisin kirjallinen kuvaus valssista on vuodelta 1000, Tegernseen luostarista. Alppiseudulta valssi levisi aina Pohjanmerta myöten. Suomessa valssi vakiintui tärkeimmäksi salonkitanssiksi 1800-luvun aikana. 1800-luvulla syntynyt häävalssiperinne on yksi tekijöistä, jotka ovat pitäneet tanssin elinvoimaisena.
Valssia tanssittiin ensi kerran vuonna 1787 Wienissä Vicente Martín y Solerin säveltämässä oopperassa Una cosa rara, ossia Bellezza ed onestà. Neljä oopperan henkilöä mustiin ja ruusunpunaisiin pukeutuneina tanssivat ensimmäisen valssin näyttämöllä. Ooppera oli suuri menestys, ja valssi siirtyi rampin yli yleisön puolelle. Alkuun sitä nimitettiin cosa raraksi, mutta myöhemmin nimi muutettiin valssiksi eli wienervalssiksi.
Valssityylit
Valssityylit voidaan karkeasti jakaa tempon mukaan (nopeammasta hitaampaan) wienervalssiin, nopeaan lavavalssiin ja hitaaseen (englantilaiseen) valssiin. Yleensä valssia tanssitaan suljetussa otteessa, mutta wieninvalssissa ja hitaassa valssissa voidaan tehdä myös kuvioita, joissa ote aukeaa.
Valssi lasketaan yleensä tavalla yks-kaks-kol, jota käytetään monissa tanssiseuroissa.
Valssista on Suomessa käytössä myös kansanomaisempi tanssitapa, jota käyttävät etenkin suomalaisen kansantanssin harrastajaseurat. Kuten kilpatanssinakin myös kansanomaisena tanssina valssista on useita erilaisia kuviota ja askelvariantteja.
Aiheesta muualla
Waltz Engleski valcer Anglický valčík
Xinjiangin yliopisto
Xinjiangin yliopisto (,, , lyhennys XJU) on Kiinan Xinjiangin uiguurien autonomisen alueen pääkaupungissa Ürümqissa toimiva yliopisto, joka on perustettu vuonna 1924. Yliopistossa opiskelee erään lähteen mukaan runsas 8 000 opiskelijaa.
Xinjiangin yliopisto kuuluu maan kärkiyliopistojen kehittämisohjelman Double First Class -ohjelman piiriin, ja oli mukana tätä edeltäneessä Kiinan yliopistojen kehitysohjelmassa (Projekti 211).
Luonnontieteitä korostava ARWU-yliopistoranking (”Shanghain lista”) luokitteli Xinjiangin yliopiston vuonna 2021 Kiinan yliopistojen rankinglistansa sijalle 129. ARWU:n alakohtaisessa arvioinnissa yliopisto menestyi parhaiten kemian tekniikan (chemical engineering) alalla. QS Top Universities sijoitti yliopiston Aasian yliopistojen luettelonsa sijaluokkaan 501-550 (2022).
Xinjiangin yliopiston opettajat ja opiskelijat uiguurivainon kohteena
Kiinan viranomaiset ovat toimineet useiden vuosien ajan Xinjiangin uiguurien autonomisella alueella uiguurikulttuurin tyrehdyttämiseksi ja edistäneet jopa uiguurien kansanmurhaksi luonnehdittuja tapahtumia. Viranomaiset ovat vanginneet tai järjestäneet älymystöön kuuluvien "katoamisia"; ja siten estäneet lukuisien uiguuriälymystöön kuuluvien vaikuttajien normaalin elämän. Myös kymmenet Xinjiangin autonomisen alueen ainoan yleisyliopiston eli Xinjiangin yliopiston opettajat ja opiskelijat ovat joutuneet uiguurien vainon kohteeksi. Kesällä 2019 uutisoitiin ainakin 23 yliopisto-opettajan "internoimisesta" vankileireille vuoden 2016 jälkeen. Osa kadonneista oli kuollut pidätysten tai vankeuden aikana tai pian sellaisen jälkeen. Kadonneisiin kuuluvat esimerkiksi runoilija ja folkloristiikan opettaja Rahile Dawut (katosi 2017), yliopiston professori ja aiempin rehtori (presidentti) Tashpolat Teyip (pidätettiin ja erotettiin 2017), professori Abdukerim Rahman sekä uiguurikirjallisuuden professori Gheyratjan Osman (katosi 2018). Joidenkin tammikuun 2019 lähteiden mukaan yliopiston rehtorina toiminut professori Tashpolat Teyip olisi tuomittu salaisessa oikeudenkäynnissä kuolemaan pian 2017 pidätyksensä jälkeen.
Joseph Pevney
Pevneyn elokuviin kuuluvat muun muassa Tammy ja suuri maailma (1957), Tuhatkasvoinen mies (1957) ja Kerskurit (1960).
Elokuviensa lisäksi Pevney ohjasi muun muassa useita Bonanzan ja Star Trekin jaksoja, muun muassa jakson The City on the Edge of Forever. Hän oli naimisissa näyttelijä Mitzi Greenin kanssa. Avioliitto päättyi Greenin kuolemaan vuonna 1969. Parilla oli neljä yhteistä lasta.
Kavála
Kavála on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καβάλας, Dímos Kaválas), joka sijaitsee Kaválan alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Kaupunki on alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 350,61 neliökilometriä ja väkiluku 70 501. Varsinaisen Kaválan kaupungin väkiluku on 54 027 (vuonna 2011).
Kaválan alkuperäiset asukkaat olivat paroslaisia, jotka löysivät paikan 600-luvulla eaa. ja kutsuivat sitä "Neapoliiksi" (Uudeksi kaupungiksi). Myöhemmin se kuului Rooman ja Bysantin valtakuntiin ja vuosina 1371–1912 Osmanien valtakuntaan. Nykyinen Kaválan kunta muodostui, kun Kavála ja Fílippoi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kavála on Egeanmeren pohjoisrannikon tärkeimpiä satamia. Kaupungin lähellä Chrysoúpolissa sijaitsee Kaválan kansainvälinen lentoasema.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kaválan kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Nähtävyyksiä
thumb|250px|Muhammad Alin talo.
Rákóczi
Rákóczi oli kuuluisa, 1700-luvulla sammunut unkarilainen aatelissuku, joka omisti muun muassa Sárospatakin linnan. Sen jäsenistä muutamat olivat Transilvanian ruhtinaita. Sukuun kuuluivat mm:
Naum Koržavin
thumb|Naum Koržavin Bostonissa vuonna 2012 Naum Moisejevitš Koržavin, oik. Naum Mandel (14. lokakuuta 1925 Kiova − 22. kesäkuuta 2018 ) oli venäläinen, sittemmin Yhdysvaltoihin emigroitunut toisinajattelija, runoilija ja kirjailija, joka esitti avoimesti kritiikkiä Josif Stalinia ja Neuvostoliittoa kohtaan.
Juutalaissyntyinen Koržavin kiinnostui jo nuorena runoudesta. Hän opiskeli Gorkin kirjallisuusinstituutissa Moskovassa, mutta pidätettiin vuonna 1947. Neuvostovastaiset mielipiteet hänen runoissaan aiheuttivat sen, että hän joutui viettämään kahdeksan kuukautta Lubjankan vankilassa Moskovassa, viisi vuotta Siperiassa ja kaksi vuotta Karagandassa, jossa hän toimi kaivoksen esimiehenä valmistuttuaan kaivosalan oppilaitoksesta.
Stalinin kuoleman jälkeen toteutettu armahdus mahdollisti sen, että Korzhavin palasi Moskovaan ja hänen maineensa palautettiin vuonna 1956. Hän jatkoi opintojaan kirjallisuusinstituutissa, josta valmistui vuonna 1959. Hän ansaitsi toimeentulonsa kääntäjänä ja onnistui silloin tällöin julkaisemaan runojaan lehdissä. Koržavin saavutti huomiota runoillaan 1960-luvun alussa ja hänen valittujen runojensa kokoelma julkaistiin vuonna 1963. Hän julkaisi myös näytelmien käsikirjoituksia. Hän osallistui omantunnon vankien puolustamisliikkeeseen 1960-luvulla, jonka jälkeen hän sai teostensa julkaisukiellon. Vuonna 1973 Koržavin anoi lupaa muuttaa maasta syynä "elämisen ilman puute".
Hän muutti Bostoniin ja osallistui aikakauslehti The Continentin toimittamiseen, luennoi yliopistoissa ja kirjoitti runoja ja esseitä. Hänen kaksi kirjaansa julkaistiin Saksassa vuosina 1976 ja 1981, ja tuotantoa ilmestyi myös hänen kotimaassaan samizdat-kopioina. Vuonna 1989 runoilija kutsuttiin Venäjälle, jossa hän esiintyi monissa tilaisuuksissa suosittuna runoilijana. Jotkut hänen julkaisuistaan ovat ilmestyneet uudelleen Venäjällä vuoden 1990 jälkeen.
Naum Koržavin esiintyy Neuvostoliiton toisinajattelevista kertovassa dokumenttielokuvassa "He valitsivat vapauden" (2005). Koržavinille myönnettiin vuonna 2006 Yhdysvalloissa Big Book National Award kirjallisista ansioistaan.
Ainanlinna
Ainanlinna on vuonna 1952 valmistunut asuin- ja liikerakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Kauppakadun ja Näsilinnankadun kulmassa. Talon on suunnitellut rakennushallituksen pääjohtaja Erkki Huttunen vuonna 1950.
Barbaari
Barbaari on sivistymätön, raaka, julma, karkea tai törkeästi käyttäytyvä henkilö. Sanan juuret ovat antiikin Kreikassa ja Roomassa, joissa se alun perin tarkoitti ketä tahansa vieraskielistä tai vierasmaalaista ihmistä.
Ainanlinna
Arkkitehtuuri ja status
Ainanlinna edustaa 1950-luvun pehmeää funktionalismia. Siinä on kahdeksan kerrosta, joista ylin on sisäänvedetty. Liiketilat sijoittuvat ensimmäiseen ja toiseen kerrokseen. Rakennukseen ei ole vuosien varrella tehty suuria muutoksia. Julkisivu on remontoitu vuonna 1998.
Barbaari
Antiikin juuret
Sana "barbaari" tulee kreikan kielestä,. Antiikin kreikkalaiset alkoivat viitata sillä keneen tahansa muukalaiseen eli ei-kreikankieliseen ihmiseen, sillä näiden puhe kuulosti kreikkalaisten korviin vain merkityksettömältä ”barbar”-pälätykseltä.
Ainanlinna
Arkkitehtuuri ja status
Pirkanmaan maakuntakaavassa Tampereen Kauppakatu on määritelty maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Ainanlinna on siinä keskeinen kaupunkimaiseman osa. Rakennusta ei kuitenkaan ole suojeltu asemakaavalla.
Talon nimi
Ainanlinna ja sen paikalla aiemmin sijainnut Langin talo on nimetty tontin pitkäaikaisen omistajan Aina Evelina Langin (1861–1937) mukaan. Hän oli kustantaja Emil Hagelbergin tytär ja kruununnimismies August Edvard Reinhold Langin (1848–1912) puoliso.
Barbaari
Antiikin juuret
Latinaan sana lainattiin muodossa barbarus, mon. barbari. Roomalaiset käyttivät sanaa yhtäältä tarkoittamaan ketä tahansa ei-roomalaista Rooman valtakunnan rajojen ulkopuolelta, ja toisaalta ketä tahansa sivistymätöntä ihmistä, roomalaistakin. Useimmiten sanaa käytettiin haukkumasanana.
Kreikkalaiset ja roomalaiset yhdistivät barbaareihin yleensä erilaisia kielteisiä sivistymättömien ihmisten tapoja, pahimmillaan ihmissyönnin ja insestin. Roomalaiset kuitenkin uskoivat, että barbaarikin saattoi sivistyä ja tulla Rooman kansalaiseksi, sillä he muistivat olleensa itsekin aikoinaan barbaareita.
Ainanlinna
Tunnettuja asukkaita
Ainanlinnan asukkaisiin ovat kuuluneet muotialan yrittäjä Sara Hildén ja hänen puolisonsa, taiteilija Erik Enroth. He muuttivat Ainanlinnaan vuonna 1957.
Barbaari
Antiikin juuret
Jotkut pitävät Länsi-Rooman tuhon pääsyynä pohjoisen barbaarikansojen hyökkäyksiä kansainvaellusaikana.
Kauhun kilometrit
Elokuva perustuu Richard Mathesonin novelliin Duel, jonka Spielberg löysi Playboy-lehdestä ja suostutteli Mathesonin sovittamaan sen elokuvakäsikirjoitukseksi. Kauhun kilometrit kuvattiin Kaliforniassa 16 päivässä 750 000 dollarin budjetilla.
Käsikirjoitus
Kirjailija ja käsikirjoittaja Richard Matheson sai idean tarinaan omakohtaisesta kokemuksestaan, kun hän joutui ystävänsä kanssa rekan takaa-ajamaksi Coloradossa. Tarina julkaistiin alun perin Playboy-lehdessä, josta sen löysi Spielbergin sihteeri Nona Tyson, joka kehotti ohjaajaa lukemaan sen. Spielberg palkkasi Mathesonin laatimaan tarinasta elokuvakäsikirjoituksen. Sen valmistuttua Spielberg jätti pois suurimman osan Mathesonin kirjoittamasta dialogista, sillä hän halusi tehdä elokuvasta visuaalisesti vaikuttavan teoksen.
Rekka
Jo ennen kuvausten alkamista Spielbergillä oli tarkka käsitys siitä, millainen rekan pitäisi olla. Tuotantopäällikkö Wally Warsley ajatti useita rekkoja Universalin elokuvastudion parkkipaikalle ohjaajan nähtäväksi. Näistä Spielberg valitsi ruosteisen ja mutaisen vuoden 1961 Peterbilt 281 -säiliörekan, jonka vetoauto oli hyvin suurikokoinen. Hän asennutti hydraulisäiliöt ovien molemmille puolille ja lisäsi ikkunaan kuolleita ötököitä. Edelleen hän maalautti sen kokkareisella mustan ja likaisenruskean sävyillä, ja lopuksi kylvetti auton moottoriöljyssä. "Halusin, että rekasta tulee elokuvan henkilöity konna", hän sanoi.
Elokuvan tekeminen
Kauhun kilometrit kuvattiin hiljaisella valtatien pätkällä noin 60 kilometriä Los Angelesista pohjoiseen. Kuvaukset kestivät 16 päivää. Parhaimmillaan hänellä oli käytössä viisi kameraa kohtausta varten. Niiden ansiosta hän saattoi tehdä nopeita leikkauksia samasta tilanteesta. Elokuvan leikkaamiseen hänelle jäi kuusi viikkoa. Pysyäkseen aikataulussa hän palkkasi neljä leikkaajaa, joiden huoneiden välit hän kulki nopeasti rullaluistimet jalassaan.
Juoni
Elokuva kertoo keski-ikäisestä David Mannista (Dennis Weaver), joka ajaa Plymouth Valiantillaan tapaamiseen. Puolimatkassa eteen ilmestyy säiliöauto. Rekka suorastaan matelee, niinpä David päättää lähteä ohitukseen, mitä hänen ei olisi kannattanut tehdä.
Vastaanotto
Kauhun kilometrit esitettiin televisiokanava American Broadcasting Companyn ABC:n viikonlopun elokuva -esityssarjassa 13. marraskuuta 1971. Elokuva sai välittömästi suuren suosion. Universalin johtajat innostuivat elokuvan saamasta ylistyksestä niin, että Spielberg palkattiin tekemään siitä 15 minuutia pitempi versio elokuvalevitystä varten. Pitempää versiota esitettiin eurooppalaisissa, japanilaisissa ja australialaisissa teattereissa.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää Kauhun kilometrejä Spielbergin komeana kisällintyönä ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Filippuksen evankeliumi
Filippuksen evankeliumi on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi II, kirja 3). Sen ainoa yhteys Filippukseen on se, että hän on ainoa nimeltä mainittu apostoli (s. 73, 91). Kirja itse ei esitä olevansa hänen kirjoittamansa.
Historia
Filippuksen evankeliumi on selvästi yhteydessä varhaiskristillisiin gnostilaisiin perinteisiin. Evankeliumin koptinkielinen käsikirjoitus löydettiin Nag Hammadin kirjastosta vuonna 1945; kyseessä on ainoa säilynyt evankeliumin käsikirjoitus.
Tutkijat ovat erimielisiä siitä, oliko kirjoituksen alkuperäinen kieli syyria vai kreikka. James Robinson, joka on kääntänyt tekstin englanniksi, sijoittaa sen 200-luvun jälkimmäiselle puoliskolle ja Syyriaan, koska siinä on merkkejä syyrian kielen sanojen vaikutuksesta, itäisistä kastekäytännöistä ja asketismista. Marvin W. Meyer on antanut ajoituksen toiselle tai kolmannelle vuosisadalle, ehkä vuosiin 180–250.
Wesley W. Isenberg on tulkinnut evankeliumin gnostilaiseksi kristilliseksi sakramentaaliseksi katekismukseksi kasteopetusta varten. Bentley Layton on tulkinnut kirjan valentinolaiseksi katkelmien antologiaksi. Elaine Pagels ja Martha Lee Turner ovat nähneet sen osoittavan valentinolaista teologiaa. Ian Wilson on sanonut, ettei kirjoitus esitä olevansa erityisen varhainen, vaan että se vaikuttaa pikemminkin kolmannelle ja neljännelle vuosisadalle tyypilliseltä apokryfisen fantasiakirjallisuuden tuotteelta. Enemmistö tutkijoista sijoittaa sen kuitenkin toiselle tai kolmannelle vuosisadalle ja valentinolaiseksi dokumentiksi.
Sisältö
Filippuksen evankeliumi on kokoelma sanontoja tai aforistisia lausumia (logia), joista suurin osa vaikuttaa olevan lainauksia tai katkelmia kadonneista kirjoituksista, ilman mitään kertovaa kontekstia. Kirjan sisältö ei itsessään viittaa siihen, että opetukset olisivat juuri Jeesukselta. Kirjan opetukset esitetään puhtaammassa muodossa kuin Tuomaan evankeliumissa, koska niitä ei ole sijoitettu mihinkään kehyskertomukseen. Kirja koostuu vain peräkkäisistä opetuksista. Evankeliumi sisältää aforismeja, vertauksia, polemiikkia, kertovaa dialogia, raamatunselityksiä ja vertauskuvallisia tulkintoja (erityisesti koskien Ensimmäistä Mooseksen kirjaa) ja dogmaattisia väittämiä. Tekstin pääteemana on sakramenttien arvo.
Wesley Isenberg on tunnistanut kirjan opetuksista seitsemäntoista sanontaa (logia) jotka voisi laittaa Jeesuksen nimiin. Niistä yhdeksän löytyy myös kanonisista evankeliumeista (55,33–34; 57,3–5; 68,8–12; 68,26–27; 72,33–73,1; 77,18; 83,11–13; 84,7–9; 85,29–31). Uudet sanonnat (55,37–56,3; 58,10–14; 59,25–27; 63,29–30; 64,2–9; 64,10–12; 67,30–35; ja 74,25–27), hän identifioi ne aloittaneiden sanojen perusteella (”hän sanoi”, ”Herra sanoi” tai ”Vapahtaja sanoi”). Ne ovat lyhyitä ja arvoituksellisia ja parhaiten tulkittavissa gnostilaisesta näkökulmasta.
Monet kirjan opetuksista ovat mitä selvimmin gnostilaisia ja ovat usein hyvin mystisiä ja arvoituksellisia:
Kirjasta käyvat ilmi gnostilaisen initiaation tasot:
Jeesus voidaan selvästi löytää evankeliumin keskipisteestä:
Näin Meyerin mukaan on selvää, että ilman Jeesusta evankeliumin mainitsemat rituaalit ja mysteerit olisivat ilman kontekstia. Teksti vaikuttaa myös seuraavan valentinolaisten, jotka palvoivat gnostilaista Kristusta, uskomuksia. Kirjoitusta verrataan usein Valentinoksen omaan evankeliumiin, Totuuden evankeliumiin.
Magdalan Maria
Populaarikulttuurissa, kuten Dan Brownin menestyskirjassa Da Vinci -koodi, on viitattu kahteen Filippuksen evankeliumin osittain vaurioituneeseen kohtaan, jossa Magdalan Maria esitetään Jeesuksen kumppanina ja rakkaimpana opetuslapsena:
Näitä kohtia on käytetty tukemaan väitteitä siitä, että Magdalan Maria olisi ollut Jeesuksen puoliso. Samassa evankeliumissa käytetään kuitenkin muualla vaimosta sanaa šime ja mainituissa kohdin Mariasta kreikan sanaa koinônos, joka voi tarkoittaa yhtä hyvin aviopuolisoa, uskontoveria tai liikekumppania. Näin Mariaa ei todennäköisesti haluttu kuvata Jeesuksen puolisoksi. Myös monissa muissa varhaiskristillisissä teksteissä tietty Jeesuksen oppilas kuvataan Jeesukselle erityisen rakkaaksi tai tärkeäksi. On oletettu kyseen olevan siitä, että jokin tietty kristillinen ryhmä katsoi periytyvänsä nimenomaan tietyn oppilaan tai apostolin toiminnasta, ja pyrki vahvistamaan omaa identiteettiään kuvaamalla omaa perustajaansa Jeesuksen tärkeimmäksi oppilaaksi.
Työtapaturmavakuutus
Työtapaturma- ja ammattitautivakuutus on sosiaalivakuutus, jossa työntekijät vakuutetaan työsuhteessa tapahtuvien työtapaturmien ja ammattitautien varalta.
Työtapaturmavakuutuksen historiaa
Tarve suojautua työssä tapahtuvilta tapaturmilta kasvoi teollistumisen myötä 1800-luvulla. Työväensuojelun nimissä alettiin kehittää erilaisia tapoja suojautua tapaturmia vastaan. Merkittävin lähtökohta oli valtakunnankansleri Otto von Bismarckin johdolla laadittu Saksan tapaturmavakuutuslaki, jonka perusteella tietyt työntekijäryhmät saivat korvausta työssä sattuneiden tapaturmien johdosta. Laki tuli voimaan 1884.
Sosiaalivakuutuksen idea levisi nopeasti muihin maihin, muun muassa Alankomaihin sekä Pohjoismaihin. Esimerkiksi Suomen ensimmäinen tapaturmavakuutuslaki tuli voimaan vuonna 1898.
Työtapaturman korvausjärjestelmät
Työtapaturmajärjestelmän tavoitteissa on kaksi peruslinjaa. Vähimmäisturvalinjan mukaan vakuutus tulee rajoittaa vain vähimmäistoimeentuloturvaan. Tämän ajattelukannan maita on nykyään lähinnä Yhdysvallat. Ansiosidonnaisen linjan mukaan tavoitteena on pyrkiä turvaamaan se kulutustaso, joka eläkkeen tai päivärahan saajalla oli työssä ollessaan. Tämän mallin mukaan toimivia ovat nykyään useimmat Euroopan maat.
Työtapaturmakorvausten rahoittaminen on ratkaistu eri maissa eri tavoilla. Useimmissa maissa työtapaturmavakuutus kuuluu osana julkisen sairausvakuutuksen turvajärjestelmään. Kustannuksista vastaavat työnantajan lisäksi valtio ja työntekijät.
Suomen työtapaturmavakuutus
Suomessa työtapaturma- ja ammattitautivakuutus on järjestetty pääosin yksityisten vakuutusyhtiöiden kautta. Vakuutusmaksuista vastaavat työnantajat. Vakuutuksesta säädetään työtapaturma- ja ammattitautilaissa, joka tuli voimaan 1.1.2016 alkaen.
Lars von Trier
Lars von Trier (s. Lars Trier; 30. huhtikuuta 1956 Lyngby) on tanskalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja sekä yksi Dogma 95 -julistuksen johtohahmoista.
Elämäkerta
Lars von Trier valmistui vuonna 1983 kööpenhaminalaisesta Den Danske Filmskole -elokuvakoulusta. Von Trierin opiskeluaikaisiin töihin lukeutuvat elokuvat Nocture (lyhytelokuva, 1980) ja Befrielsesbilleder (1982). Molemmat elokuvat voittivat parhaan elokuvan palkinnon Filmfest München -elokuvajuhlilla vuonna 1984. Lars von Trier voitti jälleen Münchenissä vuonna 1991 elokuvallaan Europa, joka voitti myös Prix du Jury -palkinnon Cannesissa sekä lukuisia palkintoja muilla suurilla elokuvajuhlilla. Von Trierin vuoden 1987 elokuva Epidemia (Epidemic) valittiin Cannesiin viralliseen kilpailusarjaan.
Breaking the Waves (1996) sai Grand Prix -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvan naispääosaa esitti Emily Watson, joka oli roolistaan ehdolla muun muassa parhaan naispääosan Oscarin saajaksi.
Vaikka von Trier inhoaa matkustamista, hän esitteli dogma-elokuvansa Idiootit (Idioterne, 1998) henkilökohtaisesti Cannesin elokuvajuhlilla. Von Trier oli yksi Dogma 95 -julistuksen perustajista, jonka avulla tanskalaisista elokuvista tuli kansainvälisesti kiinnostavia. Von Trier onkin inspiroinut elokuvantekijöitä ympäri maailmaa. Julistuksen tavoitteena oli korostaa tarinan merkitystä elokuvakerronnassa ja pyrkiä tekniseen minimalismiin muun muassa kieltämällä erikoistehosteiden käyttö. Dogmaan liittynyt käsivarakameran käyttö jäi von Trierin tavaramerkiksi, jota esiintyy hänen myöhemmissä elokuvissansakin.
Vuonna 2000 tuli ensi-iltaan von Trierin musikaali Dancer in the Dark, jonka pääosaa esitti islantilainen muusikko Björk. Elokuva sai samana vuonna Cannesissa Kultaisen palmun.
Von Trier sai USA-trilogiansa elokuvan toisen Manderlayn valmiiksi vuonna 2005. Trilogian ensimmäisessä osassa, Dogville (2003), pääosaa esitti Nicole Kidman. Norjassa vuonna 2011 tehtyjen iskujen jälkeen Trier vastasi kysyttäessä, katuuko hän Dogvillen tekemistä: "Kyllä, jos se todella on innoittanut häntä, olen pahoillani, että olen tehnyt sen."
Lars von Trierin seuraava hanke oli tanskalainen dogma-tyylinen komedia Direktøren for det hele (2007). USA-trilogian kolmannen osan, nimeltään Wasington, tuotanto aloitettiin tämän elokuvan jälkeen.
Von Trierin elokuva Melancholia oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla 2011. Melancholia-elokuvan tiedotustilaisuudessa Cannesissa von Trier kertoi ymmärtävänsä ja sympatisoivansa Adolf Hitleriä: ”Minusta hän teki joitakin vääriä asioita, ehdottomasti, mutta voin kuvitella hänet lopussa istumassa bunkkerissaan”. Hän myös vitsaili olevansa natsi, koska hänen perheensä oli saksalainen. Lausuntonsa johdosta von Trier suljettiin ulos tapahtumasta ja hänet nimettiin persona non grataksi. Myöhemmin von Trier pyysi anteeksi provokaatiotaan ja kertoi pitävänsä juutalaisten kansanmurhaa pahimpana rikoksena ihmisyyttä kohtaan. Melancholia-elokuva ei saanut Kultaista palmua, mutta siinä esiintynyt Kirsten Dunst sai parhaan naisnäyttelijän palkinnon. Sen sijaan Euroopan elokuva-akatemia valitsi Melancholian vuoden 2011 parhaaksi eurooppalaiseksi elokuvaksi.
Lars von Trier lisäsi etuliitten ”von” nimeensä, koska opiskelijatoverit kutsuivat häntä lempinimellä ”von Trier”. Lars von Trier on myöhemmin todennut, että ”von” on myös kunnianosoitus Erich von Stroheimille.
Von Trieriin ovat voimakkaasti vaikuttaneet Carl Th. Dreyer ja Liliana Cavanin elokuva Yöportieri. Monien elokuvaohjaajien tavoin von Trierkin käyttää useissa elokuvissaan samoja näyttelijöitä. Hänen viimeisimpiä usein käyttämiään näyttelijöitä ovat muun muassa Jean-Marc Barr, Udo Kier ja Stellan Skarsgård.
Haastattelussa vuonna 2003 Lars von Trier sanoi lopettaneensa elokuvien katselun, koska hänen kovalevynsä on täynnä. Mieluummin hän pelaa videopelejä. Von Trier intoili haastattelussa myös Prozacista ja pornografiasta.
Von Trierillä diagnosoitiin kesällä 2022 Parkinsonin tauti.
Pelot
Lars von Trierillä on lukuisia fobioita, ja yksi niistä on lentopelko. Hän on itsekin todennut, että ”periaatteessa pelkään kaikkea paitsi elokuvien tekemistä”. Von Trierin fobiat ovatkin panneet lujille hänen kykynsä tehdä elokuvia. Vaikka hänen elokuviensa tapahtumat sijoittuvatkin pääasiassa ulkomaille, ne on enimmäkseen kuvattu joko Tanskassa tai Ruotsissa. Vaikka von Trier on tehnyt Yhdysvalloista kertovia elokuvia, hän ei ole koskaan käynyt siellä. Kun von Trierin elokuva kilpailee Cannesissa, hän matkustaa Tanskasta Ranskaan ja takaisin autolla.
Three Legs Luigi
Three Legs Luigi ent. Roitzu (s. 30. elokuuta 1984 Lempäälä), on suomalais-saksalainen hip hop -säveltäjä ja tuottaja
Three Legs Luigi aloitti musiikin harrastamisen lapsena ja lauloi muun muassa vuosina 1992–2002 poikakuoro Pirkanpojissa. Nimellä Roitzu hän alkoi tehdä musiikkia kun hän ja EliaS, nykyiseltä artistimeltään Arkullatanssija, perustivat yhtyeen Sensaatio. Sensaatio keikkaili vuosina 2002–2003. . Sensaatio lopetettiin Roitzun muuttaessa Tampereelta Helsinkiin. Helsingissä Roitzu tutustui alan artisteihin ja tuotti Royal Familyn kiertueintron. Ensimmäinen kaupallinen tuotanto oli Royal Familyn Pyöreän pöydän ritarit -albumilla. Tämän jälkeen Three Legs Luigi on tuottanut useiden hiphop-artistien kappaleita.
Three Legs Luigi on tehnyt yhteistyötä muun muassa Skandaalin, Pyhimyksen, Trilogian, Herrasmiesliigan ja All of Us -yhtyeen kanssa.
When Johnny Comes Marching Home
thumb| When Johnny Comes Marching Home on tunnettu Yhdysvaltain sisällissodan aikainen marssilaulu. Sanat on kirjoittanut amerikanirlantilainen Patrick Gilmore salanimellä Louis Lambert. Laulua on esitetty myöhemmin useasti myös populaarikulttuurissa.
Olennaisessa osassa laulu on Dalton Trumbon ainoaksi ohjaukseksi jääneessä elokuvassa Sotilaspoika (Johnny Got His Gun, 1971), joka perustui hänen kirjoittamaansa samannimiseen romaaniin. Siinä keskipisteenä ja juhlittuna sotasankarina on kaikki aistinsa paitsi tuntoaistin ensimmäisen maailmansodan viime hetkellä menettänyt amerikkalaispoika. Elokuvaa on sanottu vahvimmin sodanvastaiseksi koskaan tehdyksi.
Irlantilaisen kansanlaulun Johnny I Hardly Knew Ye on sanottu olevan pohjana kappaleelle.
Laulusta on tehty suomenkielinen uudelleensanoitus "Kapteeni Koukku".
Sanat
When Johnny comes marching home again,
Hurrah! Hurrah!
We'll give him a hearty welcome then
The men will cheer and the boys will shout
And we'll all feel gay when Johnny comes marching home.
The old church bell will peal with joy
To welcome home our darling boy,
The village lads and lassies say
With roses they will strew the way,
Get ready for the Jubilee,
We'll give the hero three times three,
The laurel wreath is ready now
Let love and friendship on that day,
Hurrah, hurrah!
Their choicest pleasures then display,
And let each one perform some part,
To fill with joy the warrior's heart,
And we'll all feel gay when Johnny comes marching home
Artturi Järviluoma
Kustaa Artturi Järviluoma (vuoteen 1902 Jernström, kirjailijanimi Köpi; 9. elokuuta 1879 Alavus – 31. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen journalisti, elokuvakäsikirjoittaja ja kirjailija. Tunnetuin Järviluoman julkaisema teos on näytelmä Pohjalaisia, jonka on katsottu pääosin perustuvan Anton Kankaan näytelmäkäsikirjoitukseen Härmäläisiä. Teoksen pohjalta Leevi Madetoja sävelsi myöhemmin oopperan.
Elämänvaiheita
Järviluoma kävi Vaasan Lyseota, mutta keskeytti koulunkäyntinsä kuudennelta luokalta (lukion ensimmäiseltä) saatuaan venäjän kielen ehdot ja tehtyään kolttosia. Hän kirjoitti ylioppilaaksi yksityisoppilaana Helsingin reaalilyseosta 1901. Järviluoma opiskeli Helsingin yliopistossa ensin matematiikkaa 1902–1903 ja sitten lakia 1904–1909, mutta ei suorittanut loppututkintoa.
Järviluoma harrasti myös musiikkia ja johti muun muassa Alavuden soittokuntaa. Hän soitti kaksirivistä hanuria. Järviluoma oli Suomen Näytelmäkirjailijaliiton perustajajäseniä ja toimi 1920-luvulla liiton sihteerinä sekä 1930-luvulla myös puheenjohtajana. Hän oli mukana Ylioppilaskunnan Laulajissa ja Suomen Laulussa ja eteni Ylioppilaslaulajissa aina varajohtajaksi saakka. Toiminut Suomen Laulun puheenjohtajana 1941 Hän johti 1900-luvun alkuvuosina Ylioppilaskunnan Laulajien alla toiminutta Pohjanmaan Kööriä. Järviluoma keräsi Toivo Kuulan kanssa pohjalaisia kansanlauluja. Hän oli myös Suomen Sanomalehtimiesliiton perustajajäseniä. Hän osallistui yhdistystoimintaan ja oli muun muassa Helsingin Etelä-Pohjalaiset ry:n perustajajäseniä 1941.
Järviluoman puoliso oli vuodesta 1910 Lyyli o.s. Ahde Artturi Järviluoman henkilökohtainen arkisto on vuodesta 1998 ollut Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuusarkistossa ja se sisältää alkuperäiskäsikirjoituksia, kuvia, leikekirjoja ynnä muuta aineistoa. Pohjalaisia on säilytteillä muun muassa viron-, latvian- ja venäjänkielisinä käännöksinä.
Kunnianosoituksia
Järviluoman mukaan nimetty tie tai katu löytyy ainakin Helsingistä (1970 lähtien), Alavudelta, Nurmosta ja Teuvalta. Helsingin Järviluomantie poistui. Järviluomasta on tehty muotokuvia. Alavudella syntymäkodin paikalla on nykyisin muistolaatta. Järviluoma on saanut kaksi suomalaista kunniamerkkiä ja Latvian Kolmen Tähden R. kunniamerkin.
Latvian kansallisteatterin kunniajäsen
Pakinoita
Järviluoma kirjoitti pakinoita omalla nimellään ja ainakin nimimerkeillä Köpi ja Helena
Radio
Järviluoma kirjoitti useita radiokuunnelmia, muiden muassa Viisi onnellista eli vapunpäivän aattona (1935, nimimerkillä Beani kuunnelma) ja Volynetšin kaappaus maaliskuussa 1918 (1938).Kuunneltavissa Ylen elävässä arkistossa sekä Kelpaanko minäkin? Kuulokuvia sankarimuistojen. velvoituksesta, kirj. Artturi Järviluoma
Järviluoma oli myös mukana joidenkin tietokilpailujen teossa. Esim. "Tietopeli: Palomiesten ja poliisimiesten välillä 20.6.40. klo 21" "Kilpailun järjestäjänä ja erotuomarina Köpi" Kysymykset ja ajankohta ovat Artturi Järviluoman jäämistössä. On myös ainakin toinen 5.7.1939
Radiourasta löytyy kirjallisuudesta vain viittaus. Oli kuitenkin mukana useissa radio-ohjelmissa
Locarnon sopimukset
thumb|right|250px|Locarnon entinen “Grand Hotel”, jossa sopimukset allekirjoitettiin. Rakennus on nykyisin Kantonin poliisin päämaja Locarnon sopimukset allekirjoitettiin 16. lokakuuta 1925 Locarnon kaupungissa Sveitsissä. Sopimusten allekirjoittajina olivat Weimarin tasavallasta Gustav Stresemann, Belgian kuningaskunnasta Émile Vandervelde, Ranskan tasavallasta Aristide Briand, Yhdistyneestä kuningaskunnasta Austen Chamberlain, Italian kuningaskunnasta Benito Mussolini, Puolan tasavallasta Alexander Skrzynski ja Tšekkoslovakian tasavallasta Edvard Beneš.
Sopimusten allekirjoittaminen oli tulosta Locarnon konferenssista, joka pidettiin 5. ja 16. lokakuuta välisenä aikana vuonna 1925. Sopimusasiakirjat ratifioitiin virallisesti Lontoossa 1. joulukuuta 1925.
Taustaa
250px|thumb|[[Gustav Stresemann, Joseph Austen Chamberlain ja Aristide Briand 5.–16. lokakuuta 1925]] Locarnon neuvottelujen taustalla oli noottien vaihto Britannian, Ranskan ja Saksan hallitusten kesken kesällä 1925. Tämä oli seurausta Saksan ulkoministeri Gustav Stresemannin 9. helmikuuta tekemään aloitteeseen. Aloitteen tarkoituksena oli taata ja turvata Saksan uusi länsiraja, joka oli piirretty Versailles’n rauhansopimuksella vuonna 1919. Tämän ehdotuksen tarkoituksena oli myös saada Saksan diplomatia liikkeelle suhteessa läntisiin valtioihin.
Osapuolet ja sopimukset
Locarnossa päästiin yhteisymmärrykseen useista eri sopimuksista, jotka käsittelivät allekirjoittajamaiden välisiä kahden- ja monenkeskisiä suhteita:
The Valkyrians
The Valkyrians on suomalainen ska-, rocksteady ja reggae-yhtye.
The Valkyriansin ensimmäinen täyspitkä albumi High and Mighty julkaistiin syyskuussa 2006, ja se nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan sijalle 24. Albumia edeltänyt single ”Rankin’ Fullstop” debytoi singlelistan sijalla 6 ja säilytti paikkansa 20 parhaan joukossa yli kuukauden ajan.
Rumba nimesi The Valkyriansin ”Vuoden 2006 tanssittajiksi”, ja vuoden 2006 Femma-gaalassa yhtye sai ”Jalalla koreasti” -Femman. Lisäksi ”Do You Really Wanna Know” valittiin vuoden 2006 parhaaksi kappaleeksi Funk Awardseissa 2007.
Yhtyeen alkuperäisjäsen ja kitaristi Juha "Gladiator" Laine kuoli vuonna 2020.
Jäsenet
Entiset jäsenet
Miguel Kozaki
Pyhä Miguel Kozaki (myös Cozaki tai Kasaki; ; n. 1551 Ise, Mie, Japani – 5. helmikuuta 1597 Tateyama, Nagasaki, Japani) oli japanilainen maallikkokristitty, puuseppä ja jousien tekijä, katekeetta, sairaanhoitaja, sekulaarifransiskaani ja kristitty marttyyri. Hän oli pyhän Tomás Kozakin isä, joka kuoli hänen, pyhän Pedro Bautistan ja seuralaisten kanssa ristiinnaulittuna Nagasakissa. Paavi Urbanus VIII julisti Kozakiin autuaaksi 14. syyskuuta 1627 ja autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.
Vittanki
pienoiskuva|200px|Vittangin työväentalo.Vittanki on taajama Vittangin piirissä Kirunan kunnassa. Vittanki on Vittangisuannon kohdalla, jossa Vittanginjoki yhtyy Tornionjokeen. Tie E45 kulkee kylän halki.
Historia
Vittangin kylän perusti vuonna 1674 Henrik Mickelsson Pellon Kyröstä. Paikalle annettiin uusi nimi 1554, kun Olof Joensson Pajari kalasti siellä.
Vittangintauti
Joillakin Vittangin kylässä asuvilla tai sieltä sukuisin olevilla on havaittu erittäin harvinaista periytyvää CIPA-hermostohäiriötä, joka estää tuntemasta kipua, kylmyyttä tai kuumuutta ja voi lisäksi aiheuttaa epämuodostumia polvissa. Taudin kantaisäksi arvellaan kylän perustajaa, 1600-luvulla elänyttä Henrik Mickelsson Kyröä, ja tauti on siksi saanut Ruotsissa nimen kyseisen kylän mukaan. Pohjois-Ruotsissa on useita harvinaisia perinnöllisiä sairauksia, jotka selittyvät sillä, että aikoinaan asukkaita on ollut vähän, he ovat liikkuneet jatkuvasti uudille asuinseuduille ja tietämättään suhteellisen läheistä sukua olevat ihmiset ovat lisääntyneet keskenään.
Petrovskin piiri
Petrovskin piiri oli Karjalan ASNT:n hallintoyksikkö. Se muodostettiin 1920-luvulla yhdistämällä lakkautetut Munjärven, Lintujärven ja Porajärven kunnat sekä Mäntyselän kunnan itäosa. Piirin hallintokeskus oli Munjärvelahden kylä. Petrovskin piiri oli jatkosodassa Suomen miehittämä 1941-44. Petrovskin piiri lakkautettiin vuonna 1957 ja sen alue liitettiin Suojärven ja Kontupohjan piireihin.
George Pardee
thumb|right|George Pardee George Cooper Pardee (25. heinäkuuta 1857 – 1. syyskuuta 1941) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Koulutukseltaan hän oli lääkäri.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Pardee erikoistui silmä- ja korvasairauksiin. Hän kiinnostui varhain politiikasta ja oli jo 1890-luvun alussa republikaanipuolueen aktiivinen jäsen. Vuonna 1893 Pardeesta tuli, kuten isästään aiemmin, Oaklandin pormestari. Hän istui kaksivuotisen kauden.
7. tammikuuta 1903 Pardee nimitettiin Kalifornian osavaltion kuvernööriksi. Hänen kaudellaan osavaltion alueella riehunut hälyttävä epidemia saatiin voitettua, mutta 18. huhtikuuta 1906 San Franciscoa kohtasi uusi onnettomuus, 7,8 Richterin tuhoisa maanjäristys. Pardeen suhde Southern Pacific Railroadiin rakoili yhä; kiista oli syntynyt jo, kun silloinen Oaklandin pormestari oli 1890-luvun alussa aloittanut pitkäjännitteisen taistelun Oaklandin sataman omistajuudesta.
Pardeen kuvernöörikausi tuli päätökseensä vuonna 1907, mutta mies ei täysin poistunut julkisuudesta tämän jälkeen. Hän kuoli Oaklandissa 84-vuotiaana.
Perhe
Pardeeilla oli neljä lasta: Florence, Caroline, Madeline ja Helen. Florence kuoli liikenneonnettomuudessa 1910 ja Caroline espanjantautiin 1920. Madeline ja Helen asuivat Pardeen sukutalossa, kunnes Helen kuoli vuonna 1981.
Pardeen ja hänen perheensä talo Oaklandissa avattiin julkisena museona vuonna 1991.
Luettelo suomalaisista radioasemista
Luettelo suomalaisista radioasemista. Näiden lisäksi on tilapäisellä luvalla toimivia radioasemia.
Paikalliset
Omalla toimiluvallaan lähettävät toisen radion kanssa ketjussa olevat asemat on mainittu erikseen. Paikallisradiot voivat olla lähetystehoiltaan sen suuruisia, että kattavat myös maakunnallisen alueradion lähetysaluetta tai lähetysalueen. Paikallisradioista jotkut ovat yhteisöradioita.
James Gillett
James Norris Gillett (20. syyskuuta 1860 – 21. huhtikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1903–1906 ja toimi Kalifornian osavaltion 22. kuvernöörinä 1907–1911.
Gillett syntyi ja kasvoi Wisconsinissa, jossa hän hankki lakimiehen koulutuksen. 1880-luvulla hän päätti kuitenkin jättää Wisconsinin ja asettui Eurekaan, Kaliforniaan vuonna 1884.
Poliittisen uransa jälkeen Gillett jatkoi uraansa lakialalla vanhuuteensa saakka. Hän kuoli Berkeleyssä 76-vuotiaana.
Carmen Basilio
Carmine "Carmen" Basilio (2. huhtikuuta 1927 – 7. marraskuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, jonka aktiiviura kesti vuodesta 1948 vuoteen 1961. Hän voitti kaikkiaan 79 ottelussaan muiden muassa Ike Williamsin ja Peter Müllerin sekä kenties tunnetuimmassa ottelussaan Sugar Ray Robinsonin vuonna 1957.
Basilio piti hallussaan välisarjan maailmanmestaruutta kesäkuusta 1955 maaliskuuhun 1956 ja syyskuusta 1956 syyskuuhun 1957, jolloin hän joutui luopumaan siitä voitettuaan keskisarjan maailmanmestaruuden. Keskisarjan MM-tittelin hän menetti maaliskuussa 1958. Hänet valittiin International Boxing Hall of Fameen vuonna 1990.
Hakkuukone
pienoiskuva|Harvesteri. pienoiskuva|Harvesteripää, puut katkova ketjusaha etualalla. Hakkuukone eli erään tyyppinen harvesteri on metsätraktori, joka tekee kaikki hakkuun työvaiheet kaadosta pinoamiseen. Puhekielessä hakkuukoneesta käytetään myös nimitystä moto (sanasta monitoimikone).
Tyypillisiä harvesterin pääosia ovat hakkuulaite, nosturi, hytti sekä etu- ja takarunko. Useimmissa malleissa harvesteripäätä kannatteleva nosturi ja hytti sijaitsevat eturungolla, kun taas moottori sekä pääosa hydrauliikasta on sijoitettu takarungolle. Yleensä harvesteri on runko-ohjattu (runko taittuu akselien välistä). Pintapainetta ja liikkumiskykyä maastossa parantaa telojen käyttö. Erikoisrakenteisilla ja -leveillä teloilla voidaan työskennellä turvemailla sulan maan aikaan.
Harvesteripään (=hakkuupää, koura) tehtävänä on puun kaato, karsinta, katkonta ja mittaus. Puun mittaan katkaisun aikana harvesteripäässä olevista suuttimista suihkutetaan väriainetta merkintään ja ureaa juurikääpien leviämistä vastaan. Harvesteripää koostuu muun muassa syöttörullista, karsintateristä, mitta-antureista, ketjusahasta sekä ns. tiltistä, joka mahdollistaa harvesteripään toimimisen vaaka- ja pystyasennossa. Harvesteripää on kiinnitetty nosturiin pyörivän nivelen (rotaattorin) välityksellä, minkä ansiosta harvesteripää pyörii pystyakselinsa ympäri. Puuta kaadettaessa harvesteripää viedään puun tyvelle, tartutaan puuhun ja sahataan se poikki ketjusahalla. Sen jälkeen puuta syötetään harvesteripään läpi syöttörullilla, ja samaan aikaan karsintaterät karsivat oksat. Mittalaitteen ja ketjusahan avulla puusta katkaistaan sopivan mittaisia pölkkyjä joko tukiksi tai kuitupuuksi lisäksi voidaan tehdä sorvitukki tai sellu.
Hakkuukone prosessoi ja tuottaa jatkuvasti uutta tietoa tuotannon määrästä, kuljettajan työstä, koneesta sekä leimikosta.
Tunnettuja hakkuukone merkkejä ovat Ponsse, John Deere, Komatsu, Rottne, Logset ja Ecolog.
Nykyiseen John Deere Forestry Oy:öön kuuluva, aiemmin nimellä Plustech Oy toiminut tutkimus- ja kehitysyksikkö kehitti 1990-luvulla kaksi kävelevän metsäkoneen prototyyppiä. Deere & Company’n näyttelypaviljonkiin siirretty kävelevä metsäkone on ensimmäinen hakkuupäällä varustettu kävelevä harvesteri ja valmistunut vuonna 1994. Testien aikana sille kertyi noin 2000 työtuntia. John Deere -yhtymä on lahjoittanut vuonna 1999 valmistetun kävelevän Plusjack-metsäkoneen Suomen Metsämuseo Lustolle.
Metsureiden tarve on merkittävästi vähentynyt hakkuukoneiden yleistymisen myötä.
Henry Morgentaler
thumb|Henry Morgentaler (oikealla) ja [[Jack Layton vuonna 2005.]] Henry Morgentaler C.M. (19. maaliskuuta 1923 Łódź, Puola – 29. toukokuuta 2013 Toronto, Kanada ) oli kiistelty kanadalainen lääkäri. Hän tuli tunnetuksi aborteista, joita hän avoimesti puolsi ja toteutti 1960-luvulta lähtien. Hän oli Rationalist Internationalin kunniajäsen.
Morgentaler syntyi Puolassa, selvisi holokaustista ja lähti vasta sittemmin Euroopasta. Hän oli vuonna 1972 sitoutumattomana ehdokkaana Kanadan parlamentinvaaleissa.