cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ayreon
Historia
Vuonna 2004 Ayreon julkaisi tuplalevyn The Human Equation. Myös siinä jokaisella laulajalla on oma roolinsa. Tällä kertaa Ayreon hylkäsi sci-fin ja fantasian, tosin albumin lopussa oleva käänne kytkee sen osaksi aikaisempaa tarinakokonaisuutta. Albumi kertoo miehestä, joka joutuu mystisesti auto-onnettomuuteen täysin tyhjällä tiellä ja makaa koomassa sairaalassa. Tarina kietoutuu 20 päivän ympärille, joista jokainen päivä on oma kappaleensa, vuorotellen miehen itsensä kokeman unen sekä hänen vaimonsa ja ystävänsä näkökulmien välillä. Kyseessä siis yhtenäistä tarinajatkumoa kertova konseptialbumi. Levy on niin ikään kerännyt suurta tunnustusta kriitikoilta.
The Human Equationin jälkeen seuraava Ayreonin albumi, 01011001, julkaistiin vuonna 2008. Albumi palaa jälleen The Final Experimentin aloittamaan tarinaan valottaen Foreverin tarinaa sekä sen yhteyttä ihmiskuntaan. Myöhemmin samana vuonna julkaistulla kokoelmalevyllä Timeline julkaistu kappale Epilogue: The Memory Remains vie The Final Experimentin aloittaman tarinan päätökseen. Vuonna 2013 julkaistu The Theory of Everything puolestaan on täysin itsenäinen tarinansa joka kertoo kaiken teoriaa kehittävästä tiedemiehestä.
Vuonna 2017 julkaistu studioalbumi The Source on tarinaltaan esiosa albumille 01011001. Mukana on jälleen useita laulajia, kuten Simone Simons ja Floor Jansen.
Vuonna 2017 Ayreon järjesti kolme Ayreon Universe-nimistä konserttia Tillburgissa Hollannissa. Kaikki konsertit myytiin nopeasti loppuun. Konserteissa esiintyi peräti 16 laulajaa, muun muassa Nightwishistä tutut Marco Hietala ja Floor Jansen. Yksi konserteista kuvattiin ja äänitettiin, ja siitä julkaistiin 30.3.2018 livealbumi ja -DVD Ayreon Universe.
Transformers
right|280px|thumb|Kaikki koskaan luodut Transformerit vuodesta 1984 asti. Don Figueron piirros. Transformers on Hasbron ja Takara Tomyn vuonna 1984 aloittama lelusarja roboteista, jotka pystyvät muuntautumaan muun muassa autoiksi, lentokoneiksi ja robottieläimiksi. Tätä ”ensimmäistä aaltoa” kutsuttiin pitkään fanien keskuudessa nimellä Generation 1. Myöhemmin nimi tuli viralliseksi.
Ayreon
Diskografia
Studioalbumit
EP:t
Transformers
Transformerit ovat kotoisin kaukaa avaruudessa sijaitsevalta Cybertron-planeetalta, jossa kaikki elämä on mekaanista. Robotit ovat jakaantuneet hyviin Autobotteihin sekä pahoihin Decepticoneihin, jotka ovat taistelleet keskenään jo kauan. Robotit tulivat aikanaan myös Maapallolle jatkamaan keskinäistä taisteluaan, missä ne tuottivat paljon vahinkoa myös ihmisille.
Ayreon
Diskografia
Kokoelma-albumit
Transformers
Transformers on yhdistelmä japanilaisen leluvalmistajan Takaran Diaclone- ja Micro Change-lelusarjoista, joihin Hasbro hankki oikeudet vuonna 1983
Transformersista on tehty useita televisiosarjoja, sarjakuvia ja pelejä sekä vuonna 1986 tehty animaatioelokuva The Transformers: The Movie. Heinäkuussa 2007 sai ensi-iltansa Michael Bayn ohjaama Transformers-elokuva, jonka tuotti Steven Spielberg.
Ayreon
Diskografia
Singlet
Transformers
Transformers-sarjakuvalehteä julkaisi Suomessa Semic vuosina 1987–1991, sekä Egmont Kustannus vuonna 2003 ja 2008.
Sarjakuvat
Vuosikymmenten aikana useat amerikkalaiset kustantajat ovat tuottaneet Hasbron hallinnoimalla lisenssillä Transformers sarjakuvia. Marvel aloitti ensimmäisenä 1984 neliosaisella sarjalla mikä jatkui lopulta 80 numeroa aina vuoteen 1991. Vuonna 1993 G.I. Joe lehden sivuilta sai alkunsa Transformers Generations 2, mikä tosin lopetettiin 12. numeroonsa. 2000-luvun alussa Dreamwave herätti menestyksekkäästi brändin uudelleen ja myi yli miljoona lehteä ennen konkurssiaan 2004. Kehutuimpia Dreamwaven sarjoista on kolme Transformers: The War Within -minisarjaa. Devil's Due julkaisi Dreamwaven kanssa samaan aikaan neljä G.I. Joe / Transformers crossoveria. IDW Publishing on julkaissut syksystä 2005 lähtien Transformers sarjakuvia.
Ayreon
Diskografia
Livealbumit/DVD:t
Musiikkivideot
Transformers
Semic
Semic julkaisi amerikkalaisen Marvelin Transformers sarjakuvia vuosina 1987–1991.
Egmont
Vuonna 2003 Egmont julkaisi yhteistyössä ruotsalaisen ja norjalaisen kustantajan kanssa 9 Transformers: Armada -sarjakuvaa. Lehdissä on 48 sivua kanadalaisen Dreamwave-kustantamon Transformers-sarjakuvia, jokainen lehti koostui kahdesta erillisestä tarinasta. Transformers: Armada sarjakuvan osat 1-9, Transformers: Generation 1 vol. 1 lehdissä 1-6/2003 sekä kolme ensimmäistä numeroa Transformers: The War Within vol. 1:stä lehdissä 7-9/2003.
Robin Herd
Robin Herd CBE (23. maaliskuuta 1939 – 5. kesäkuuta 2019) oli brittiläinen insinööri, autonsuunnittelija ja liikemies. thumb|right|250px|Robin Herd vuonna 1971.
Herd kieltäytyi nuoruudessaan mahdollisuudesta pelata Worcestershiren krikettijoukkueessa ja päätyi opiskelemaan St. Peter's Collegeen, josta valmistui hyvin arvosanoin fysiikan ja tekniikan opintolinjalta. Hän liittyi RAE:hen vuonna 1961, jossa työskenteli numeerisen virtausdynamiikan osastolla Concorden yliäänikoneprojektissa.
McLaren palkkasi Herdin Formula 1 -autonsuunnitteluosastolleen vuonna 1965. Ensimmäiset McLarenin autot M2A ja M2B Herd suunnitteli käyttämällä rungon valmistusmateriaalina laminaattia muistuttavaa malliittia, puuta ja alumiinia. Hän suunnitteli tallille myös M4B:n, M5A ja M7 sekä Can-Am -sarjassa menestyneen McLaren M6A -kilpa-auton. Vuonna 1968 hän siirtyi Cosworthille, jossa suunnitteli nelivetoisen F1-auton, joka ei koskaan kilpaillut. Vuonna 1969 hän siirtyi Frank Williamsin talliin, jossa sai tehtäväkseen muokata Williamsin hankkimaa Brabham BT26 -autoa Ford Cosworth-moottorille sopivammaksi ja jolla Piers Courage pystyisi kilpailemaan F1-sarjassa.
Vuonna 1969 Herd perusti March Engineering -kilpatallin yhdessä Max Mosleyn, Alan Reesin ja Graham Coakerin kanssa (tallin nimi muodostui perustajien alkukirjaimista Mosley, Alan Rees, Coaker ja Herd). Talli kilpaili F1-sarjassa vuosien 1970–1992 välisenä aikana, jossa se voitti kolme osakilpailua ja ajoi viisi paalupaikkaa. Talli menestyi myös Formula 2:issa ja Indycarissa, joista viimeisenä mainitussa tallin autoilla voitettiin Indianapolis 500-kilpailu viidesti vuosina 1983–1987. Herd myi Marchin japanilaisyritys Leyton Houselle vuonna 1989, osti Oxfordin jalkapallojoukkueen 1990–luvulla ja työskenteli energiantuotantoyrityksessä.
Miila Virtanen
Miila Virtanen (s. 12. lokakuuta 1990 Helsinki ) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjoissa Tripla, Donna ja Suden hetki sekä elokuvissa Lovemilla ja Hevisaurus-elokuva.
Virtanen on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2016.
Heidi Hautala
Heidi Anneli Hautala (s. 14. marraskuuta 1955 Oulu) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut vihreiden kansanedustajana, europarlamentaarikkona ja kehitysministerinä. Heinäkuusta 2014 Hautala on ollut Euroopan parlamentin jäsen ja lokakuusta 2017 alkaen Euroopan parlamentin varapuhemies. Vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa Hautala valittiin viidennelle kaudelleen Euroopan parlamenttiin 89 769 äänellä.
Hautala oli Vihreän liiton puheenjohtaja vuosina 1987–1991. Hän toimi kansanedustajana vuodet 1991–1995 ja 2003–2009. Euroopan parlamentissa hän istui vuosina 1995–2003, 2009–2011 ja jälleen vuodesta 2014 alkaen. Presidentinvaaleissa 2000 ja 2006 Hautala oli vihreiden presidenttiehdokas.
Kesäkuusta 2011 lokakuuhun 2013 Hautala toimi kehitysministerinä Kataisen hallituksessa.
Tausta
Hautala syntyi Oulussa viisilapsisen perheen nuorimmaiseksi. Hänen isänsä oli yleisesikuntaeversti ja pankinjohtaja Yrjö Hautala, joka toimi jatkosodan aikana 4. maaliskuuta 1944 alkaen IV AK:n esikuntapäällikkönä. Perheen isän jäätyä eläkkeelle Hautalat muuttivat vuonna 1968 Helsingin Lauttasaareen.
Nuorena Hautala oli epäpoliittinen ja kiinnostunut itämaisesta ajattelusta. Helsingissä hän tutustui kasvissyöntiin ja liittyi Ananda Marga -joogayhteisöön. Vuonna 1974 Hautala kirjoitti ylioppilaaksi. Samana vuonna hän oli perustamassa Helsinkiin kasvisravintolaa. Kasvis-nimisen ravintolan ympärille syntynyt piiri vaikutti 1970-1980-luvuilla vihreän liikkeen syntyyn Suomessa.
Sabatier-reaktio
Sabatier-reaktiossa hiilidioksidi ja vety muuntuvat korkean lämpötilan ja nikkelikatalyytin vaikutuksesta metaaniksi ja vedeksi. Reaktion löysi ranskalainen kemisti Paul Sabatier vuonna 1887. Reaktion hyötysuhdetta voidaan parantaa esimerkiksi käyttämällä alumiinioksidia katalyyttinä nikkelin sijaan.
Heidi Hautala
Tausta
Vihreiden ajatusten levittämiseksi perustettiin myös Uuden ajan aura -lehti, jonka toimittajana Hautala toimi vuosina 1976–1982. Lehti yhdistyi myöhemmin Pekka Haaviston Komposti-lehteen ja sai nimekseen Suomi. Hautala oli sen toimituskunnassa vuosina 1982–1985. Muiden töidensä ohella Hautala opiskeli puutarhatiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi vuonna 1988.
Sabatier-reaktio
Reaktio
Reaktio on eksoterminen.
Käyttö
Sabatier-reaktiota voidaan käyttää metaanipohjaiseen energian varastointiin. Ensin sähköenergialla tuotetaan vetyä elektrolyysi-reaktiossa. Sitten sabatier-reaktiolla muunnetaan vety metaaniksi. Metaani on vetyä huomattavasti helpompi käsiteltävä ja maakaasun myötä sen käyttämiseen on valmista infrastruktuuria.
Heidi Hautala
Poliittinen ura
Vihreiden organisoituessa puolueeksi Hautala valittiin Vihreän liiton puheenjohtajaksi vuonna 1987 ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1991. Helsingin kaupunginvaltuustossa Hautala vaikutti vuosina 1985–1994. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Hautala palasi Helsingin kaupunginvaltuustoon.
Kansanedustaja
Kansanedustajana Hautala on toiminut kolmella vaalikaudella vuosina 1991–1995 ja 2003–2009. Ensimmäisen kerran hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1991 vaaleissa. Vuodet 1995–2003 Hautala istui Euroopan parlamentissa, mutta vuoden 2003 ja 2007 eduskuntavaaleissa hänet valittiin jälleen kansanedustajaksi.
Eduskunnassa Hautala on ollut jäsen suuressa valiokunnassa (2003–2007), ympäristövaliokunnassa (1991–1995, 2004–2006 varapuheenjohtajana), työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa (1993–1995, 2003–2004), perustuslakivaliokunnassa (2006–2007) ja lakivaliokunnassa (2007–2009 puheenjohtajana). Hän toimi Neste Oilin hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 2005–2007 ja puheenjohtajana 2008–2011.
Hautala oli vihreiden ehdokas vuoden 2000 presidentinvaalissa ja sai ensimmäisellä kierroksella 100 740 ääntä eli 3,3 prosenttia, mikä oli viidenneksi eniten kaikista annetuista äänistä. Vuoden 2006 presidentinvaalissa hän sai 105 085 ääntä eli 3,5 prosenttia ja neljänneksi eniten annetuista äänistä. Kumpikin kannatusluku jäi huomattavasti pienemmäksi kuin vihreiden keskimääräinen kannatus muissa vaaleissa. Vuoden 2006 kampanjassaan Hautala peräsi ilmastonmuutoksen kaltaisten uusien kansainvälisten uhkien torjuntaa ja korosti niiden tärkeyttä suhteessa perinteisiin sotilaallisiin uhkiin ja terrorismiin. Muita teemoja olivat kansalaisten vaikutusmahdollisuuksien parantaminen, presidentin valtaoikeuksien supistaminen sekä globalisaation poliittinen säätely.
Europarlamentaarikko
Eduskunta nimitti Hautalan Euroopan parlamenttiin vuonna 1995 ja hänet valittiin jatkamaan tehtävässä vuoden 1996 ja vuoden 1999 eurovaaleissa. Vuosina 1997–1999 Hautala oli europarlamentin vihreän ryhmän varapuheenjohtaja ja vuosina 1999–2002 Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puheenjohtaja. Hän tuli tunnetuksi avoimuuden edistämisestä Case Hautala myötä, jossa hän voitti jäsenmaiden asevientiasiakirjojen julkisuuskanteen neuvostoa vastaan EY-tuomioistuimessa.
Vuonna 2003 hän siirtyi takaisin eduskuntaan mutta palasi europarlamenttiin vuoden 2009 eurovaalien jälkeen. Vuonna 2011 hänet valittiin Kataisen hallituksen kehitysministeriksi, ja hän jätti paikkansa europarlamentissa.
Vuoden 2014 eurovaaleissa Hautala valittiin jälleen Euroopan parlamentin jäseneksi. Hän toimi europarlamenttiryhmänsä varapuheenjohtajana ja Euronestin parlamentaarisen edustajakokouksen valtuuskunnan puheenjohtajana. Hautala oli myös kehitysyhteistyövaliokunnan (DEVE) jäsen ja budjettivaliokunnan (BUDG) ja oikeudellisten asioiden valiokunnan (JURI) varajäsen.
Hautala valittiin parlamenttiin viidettä kertaa kaudelle 2019–2024. Hänet valittiin Euroopan parlamentin varapuhemieheksi lokakuussa 2017 ja jatkaa tehtävässä edelleen. Hautala toimii Euroopan parlamentissa kansainvälisen kaupan valiokunnassa (INTA), ihmisoikeuksien alivaliokunnassa (DROI) sekä varajäsenenä oikeudellisten asioiden valiokunnassa (JURI). Alkuvuonna 2017 Hautala perusti Euroopan parlamenttiin ryhmärajat ylittävän, vastuullista liiketoimintaa edistävän työryhmän Responsible Business Conduct.
Kehitysministeri
Kesäkuussa 2011 Hautala valittiin Kataisen hallituksen kehitysministeriksi ja hän jätti europarlamentin. Hänen tehtäviinsä kuuluivat myös valtion omistajaohjausasiat. Hautalan ministerikautta varjostivat niin ministerin tehtäviin kuin yksityiselämäänkin liittyvät kohut, ja hän erosi ministerin tehtävästä kesken kauden 17. lokakuuta 2013.
Maaliskuussa 2012 Hautala ilmoitti valtion vaativan Finnairin hallituksen niin sanottujen stay-bonuksista salaa päättäneiden jäsenten eroa. Hallitusammattilaisten erottamista pidettiin poikkeuksellisena toimenpiteenä. Ministerinä ollessaan Hautala kertoi olevansa valmis luopumaan valtion Finnairin enemmistöosakkuudesta.
Maaliskuussa 2013 Hautalan väitettiin teettäneen kotonaan oviremontin maksamatta työstä pakollisia eläkemaksuja ja maksaneen myöhemmin kotiaan siivonneelle tšetšeenipakolaiselle palkkaa ilman veroja. Hautala kertoi luulleensa remonttimiehen hoitavan itse eläkemaksut. Remontin tehnyt mies todettiin myöhemmin yrittäjäksi, joka oli itse vastuussa verojensa ja eläkemaksujensa maksamisesta. Hautala yhdistettiin myös miesystävänsä taloremonttiin, jota hoiti moottoripyöräkerhon yhtiö. Hautala oli harmaan talouden vastaisen ministerityöryhmän jäsen. Kohun seurauksena Hautala erosi työryhmästä.
Huhtikuussa 2013 Ilta-Sanomat julkaisi uutisen, jonka mukaan Venäjän mediassa on julkaistu Hautalaa koskevia, kotiosoitteella varustettuja "erittäin kriittisiä kirjoituksia". Suojelupoliisi harkitsi kirjoitusten vuoksi Hautalan turvatoimien kiristämistä.
Arctia Shipping -kohu ja ero ministerin tehtävästä
Lokakuussa 2013 puhkesi niin sanotun Arctia Shipping -kohu, joka johti Hautalan eroon. 9. lokakuuta 2013 kävi ilmi Hautalan estäneen valtio-omisteisen Arctia Shippingin tekemän rikosilmoituksen Greenpeace-ympäristöaktivistien vallattua jäänmurtajia Helsingissä keväällä 2012. Ministerin "suosituksen ja toiveen" välittäneet virkamiehet kehottivat Arctia Shippingiä perumaan rikosilmoituksen ja vastaava virkamies Pekka Timonen uhkasi yhtiön toimitusjohtajan ja hallituksen puheenjohtajan erolla, jos näin ei tehdä.
11. lokakuuta 2013 Hautala ilmoitti eroavansa ministerin toimesta. Tasavallan presidentti myönsi hänelle eron 17. lokakuuta ja nimitti Pekka Haaviston hänen seuraajakseen. Eronsa jälkeen Hautala kertoi tehneensä virheen vastattuaan syytöksiin selvittämättä ensin faktoja. Merimies-Unionin entiset aktiivit myönsivät myöhemmin käynnistäneensä kohun ja Hautala katsoi joutuneensa ay-liikkeen sylkykupiksi, koska ei ministerinä voinut estää teollisuuden rakennemuutoksen aiheuttamia irtisanomisia. Helmikuussa 2014 oikeuskansleri Jaakko Jonkka katsoi, etteivät Hautala ja valtioneuvoston kanslian omistajaohjausosaston osastopäällikkö olleet toimineet lainvastaisesti estäessään rikosilmoituksen tekemisen.
Poliittisia näkemyksiä
Ympäristöasioiden lisäksi Hautala on korostanut politiikassaan demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Hän on ottanut kantaa erityisesti suurvaltojen ihmisoikeusloukkauksiin ja kansanvallan kehitykseen. Kritiikki on kohdistunut paitsi Venäjän ihmisoikeusloukkauksiin ja laajentumispyrkimyksiin, myös Yhdysvaltojen kansainvälistä politiikkaa ja Kiinan ihmisoikeustilannetta kohtaan. Tammikuussa 2006 presidentinvaalien alla Hautala syytti Suomen ulkopolitiikkaa vaikenemisesta pääministeri Matti Vanhanen kieltäytyessä ottamasta kantaa Guantanamo Bayn vankileirien oloihin.
Hautalan erityisenä mielenkiinnon kohteena on ollut Venäjä. Eduskunnan satavuotisjuhlaistunnossa vuonna 2006 Hautala tuomitsi vihreiden ryhmäpuheenvuorossa Venäjän demokratiakehityksen saaman negatiivisen käänteen. Hautalan kannanotto sai muun muassa eduskunnan puhemies Paavo Lipposelta kielteistä palautetta. Vuonna 2007 Hautala oli perustamassa Suomalais-venäläinen kansalaisfoorumi -yhdistystä, jonka perustamiseen vaikutti muun muassa Anna Politkovskajan murha. Keväällä 2012 Hautala arvosteli venäläisaktivisti Jevgenia Tširikovan kiinni ottamista Venäjällä ennen kuin tämän piti saapua vihreiden puoluekokouksen puhujavieraaksi Lappeenrantaan.
Tutkija Johan Bäckman syytti vuonna 2007 kirjassaan Saatana saapuu Helsinkiin Hautalaa Venäjä-vastaisuuden lietsomisesta ja Politkovskajan murhan käyttämisestä vaaliaseena. Hautala vastasi jättävänsä kirjan omaan arvoonsa ja pitävänsä sitä osana laajempaa mustamaalauskampanjaa. Remonttikohun tiedostustilaisuudessaan keväällä 2013 Hautala kutsui Bäckmania ja Juha Molaria "arkkivihollisikseen".
Hautala arvostaa presidentti-instituutiota, mutta hän on ajanut presidentin valtaoikeuksien reilua vähentämistä. Hautala näkee presidentin ennen kaikkea arvojohtajana, henkilönä, joka saa kansalaiset keskustelemaan tulevaisuuden kannalta tärkeistä asioista. Hautalan mukaan presidentin tärkeimpiä tehtäviä ei ole johtaa ulkopolitiikkaa eikä presidentin pitäisi olla puolustusvoimain ylipäällikkö.
LULUCF-äänestyksessä Hautala oli sitä mieltä, että hakkuita ei saa lisätä, perustellen näkemystään Aamulehdelle: "Kestävä metsänhoito ottaa huomioon hiilitasekysymykset. Ajatus siitä että metsänkäyttö on automaattisesti hiilineutraalia ja päästötöntä on vanhentunut."
Yksityiselämä
Hautala oli avoliitossa kuvataiteilija J. O. Mallanderin kanssa vuosina 1980–1985. Heillä on vuonna 1981 syntynyt poika. Vuosina 1992–2009 Hautala oli parisuhteessa saksalaisen tutkijan Carlo Jordanin kanssa ja seurustellut venäläisen elokuvaohjaajan Andrei Nekrasovin kanssa.
Huomautukset
<references group="Huom" />
Nærøy
Nærøy on entinen Norjan kunta Pohjois-Trøndelagin läänissä. Kunnan keskustaajama oli Kolvereid. Sen rajanaapureita olivat koillisessa Leka, pohjoisessa Bindal, idässä Høylandet, etelässä Fosnes ja lännessä Vikna.
Nærøy liitettiin Viknan kanssa yhteen uudeksi Nærøysundin kunnaksi vuonna 2020.
Denuntiaatio
Denuntiaatiolla eli siirtoilmoituksella tarkoitetaan oikeustieteessä ilmoitusta, jolla irtaimen esineen tai arvopaperin hallinta siirretään luovutuksensaajalle luovuttajan velkojia sitovasti. Denuntiaatio voi olla vapaamuotoinen.
Denuntiaatio on yksi julkivarmistuskeinoista. Erityisesti denuntiaatiota käytetään esineoikeudessa siirrettäessä tavallisia velkakirjoja. Juoksevien velkakirjojen tapauksessa vastaavaa tarkoitusta palvelee traditio eli hallinnan luovutus.
Toini Markkanen
Toini Hortensia Markkanen (24. syyskuuta 1915 – 20. joulukuuta 2004) oli suomalainen itseoppinut Varkaudessa asunut taidemaalari joka oli tunnettu itse kehittämästään silkkimaalaustekniikasta.
Markkasen vanhemmat olivat kupariseppä Armas Markkanen (1881–1960) ja Armi o.s. Laukkanen (1885–1952). Markkasen perhe asui Varkauden Lehtoniemessä jossa heillä oli myös puutarha ja kanala. Toini Markkanen esiintyi vuodesta 1933 alkaen laulajana juhlissa sekä Varkauden teatterissa esitetyissä wieniläisopereteissa. Hän voitti 1936 Kuopion laulukilpailun mutta joutui jo seuraavana vuonna lopettamaan laulajan uransa menetettyään äänensä Mikkelin laulukilpailuissa. Markkanen oli 35 vuoden ajan liike-alalla vuosina 1934–1969 toimien viimeksi Varkauden E-Centrumin tavaratalon jalkineosaston myymälänhoitajana.
Markkanen aloitti taiteilijauransa varsinaisesti 1954 alettuaan harrastaa keramiikkaa ja posliinimaalausta Varkauden työväenopistossa. Hän kehitti omaperäisen silkkimaalaustekniikan jota hän käytti sitten maalauksissaan. Eläkkeelle jäätyään Markkanen ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi. Hän rakennutti yhdessä sisarensa kanssa vuonna 1972 Varkauden Ruokojärvelle Niittypurontielle Korpigalleriaksi kutsutun yhdistetyn asuintalon, ateljeen ja näyttelytilan. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti 1964 Galleria Pinxissä Helsingissä ja Kuopion kaupungintalolla. Markkanen julkaisi vuonna 2002 omaelämäkertansa Korpigallerian Hortensia : taiteilija Toini Markkasen elämänkerta (Fenix-kustannus, Espoo 2002).
Toini Markkasen syntymän 100-vuotisjuhlanäyttely järjestettiin syksyllä 2015 Varkauden taidemuseossa.
Pohjoismainen musiikkipalkinto
Pohjoismainen musiikkipalkinto on vuoden parhaalle pohjoismaiselle albumille myönnettävä palkinto.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin palkittiin vuoden 2010 paras albumi.
Jón Arnar Magnússon
Jón Arnar Magnússon (s. 28. heinäkuuta 1969 Selfoss) on islantilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili moniotteluissa. Hän edusti seuratasolla Ungmennasamband Skagafjarðaria. Jón Arnarin parhaat saavutukset tulivat sisäradoilla kilpailtavasta seitsenottelusta, jossa hän voitti MM-kisoista hopeaa vuonna 2001 ja pronssia vuonna 1997 sekä EM-kilpailuista pronssia vuoden 1996 kisoissa. Hän osallistui kymmenottelussa olympialaisiin kolmesti vuosina 1996–2004. Jón Arnar sijoittui kahdenneksitoista Atlantan kisoissa 1996, mutta joutui keskeyttämään kilpailunsa vuosina 2000 ja 2004.
Jón Arnarilla on hallussaan maansa ennätys yhteensä viidessä lajissa: 100 metrin juoksussa, 200 metrin juoksussa, 110 metrin aitajuoksussa, pituushypyssä ja kymmenottelussa. Myös hänen setänsä Einar oli olympiatason yleisurheilija.
Ennätykset
Lähde: IAAF
Ein Guru kommt
Ein Guru kommt on vuonna 1980 kuvattu saksalainen TV-komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Wolfgang Reichmann, Eric P. Caspar, Jörg Pleva, Wolfgang Kieling, Donald Arthur, Victoria Miles ja Otto Friebel. Bruce Willis tekee elokuvassa cameoroolin. Elokuvan on ohjannut Rainer Erler. Elokuva kertoo miehestä, joka palaa kotiin Floridasta tapaamaan perhettään mutta löytää heidät kuolleena.
REXX
REXX tai Rexx (REstructured eXtended eXecutor) on Mike Cowlishaw'n vuonna 1979 IBM VM -ympäristöön kehittämä ohjelmointikieli.
Kieli on yleensä tulkattava ohjelmointikieli, joka suunniteltiin helpoksi käyttää ja oppia. Sitä käytetään sekä komentosarjakielenä että erilaisten sovellusten makrokielenä.
Kieli on perinteisesti proseduraalinen, mutta nykyään siitä on olemassa myös oliopohjainen versio nimeltä ooRexx (ent. Open Object Rexx).
REXXissä on tehokkaat työkalut tekstimuotoisen tiedon käsittelyyn. Kielen stem-käsite ja toiminta mahdollistaa moniulotteisen taulukoinnin, jossa indeksit ovat vapaasti asetettavia merkkijonoja.
REXX on saatavissa lähes kaikkiin käyttöjärjestelmiin sekä kaupallisena että avoimen lähdekoodin Regina REXX toteutuksena.
Esimerkkiohjelma
Esimerkin muuttuja ref. on stem. Huomattakoon, että muuttujaan kwd on asetettu vain ne avainsanat, joita tässä esimerkissä käytetään. Niitä on paljon muitakin. Lisäksi on oletettu, että kommentit ovat rivin lopussa eivätkä ne jatku toiselle riville. Samoin merkkijonojen on oletettu olevan yhdellä rivillä. REXX ei rajoita näitä, mutta hyvä koodaustyyli ei suosi niiden käyttöä.
Yllä olevan esimerkin toteuttaminen Linux-ympäristössä Regina REXX:llä, kun syötteenä on itse ohjelmakoodi: >cat rexxsamp.rex | rexx rexxsamp.rex | sort apo         28  30  31  32  34  38 bpo         29  30  31  32  34  39 datatype    15 epo         36  37 i           13  14  21  22 kwd          4  17 left        15  23  37 linein       7 lines        6 literal      8  27 lno          5  10  10  16 max         34 min         32 pick        32  34  35  36  37 pos         28  29  36  38  39 ref          2  16  16  23 right       16 rivi         7   9   9  11  11  12  12  13  14  28  29  35  36  37  37  37  38  39 sanat        3  17  18  18  21  22 sana        14  15  16  16  17  18  22  23  23 sea         35  36 space       12 substr      35  37 translate   11 wordpos     17 words       13  21 word        14  22
Karaiimit
Karaiimit (myös karaimit - karaiimiksi: karaylar/къарайлар, hepreaksi: קראי מזרח אירופה) on itäeurooppalainen etninen ryhmä, joka on aikanaan levittäytynyt Krimin niemimaalta ja harjoittaa perinteisesti samankaltaista juutalaista uskontoa kuin karaiittijuutalaiset. Karaiimeja ei kuitenkaan pidä samastaa karaiitteihin, joka on laajempi uskonnollinen käsite. Karaiimit eivät käytä Itä-Euroopan juutalaisten perinteisesti käyttämiä kieliä kuten jiddišiä tai ladinoa, vaan omaa turkkilaista kiptšakkilaisiin kieliin kuuluvaa karaiimia.
Asuinalue
Euroopan karaiimien perinteiset asuinalueet ovat olleet Liettua, Ukraina ja Venäjä. Maastamuuton seurauksena yhteisöjä on syntynyt myös Israeliin ja Yhdysvaltoihin. Tärkeimpiä karaiimien kulttuurillisia keskuksia Euroopassa ovat Liettuan Trakai (karaiimiksi Trox) ja Vilna, Ukrainan Krim sekä Halytš Galitsiassa.
Historia
pienoiskuva|Karaiimien synagooga Vilnassa Joidenkin mielestä karaiimien esi-isät olivat turkkilaisperäisiä karaiittijuutalaisia, jotka olivat luopuneet alkuperäisestä uskostaan 700-luvun loppuun tai viimeistään 800-luvun alkuun mennessä solmittuaan seka-avioliittoja pääasiassa tataariheimojen jäsenten kanssa. Keski-ajalla karaiimien esi-isät muuttivat Mustanmeren rannikoilta Ukrainaan erityisesti Krimin niemimaalle. Krimin niemimaalla he elivät erityisesti vuoristoisissa keskiosissa ja Chufut Kale -nimisessä linnoitetussa kaupungissa, jolla oli tietynasteinen itsehallinto Krimin kaanikunnassa. Liettuan karaiimit polveutuvat Liettuan suurruhtinaskunnan Vytautas Suuren sotavangeiksi ottamista 330 karaiimiperheestä, jotka asettuivat nykyisen Trakain alueelle. Liettuan karaiimit karkotettiin Puolaan vuonna 1495, mutta he saivat palata vuonna 1503. Liettuasta karaiimeja muutti Ukrainan Galitsiaan.
Puolan jaoissa useimmat karaiimit joutuivat Venäjän keisarikunnan alaisuuteen. Venäjällä karaiimit erotettiin juutalaisista, eikä heihin kohdistunut samanlaisia sortotoimia. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli noin 13 000 karaiimia. 1900-luvun aikana monet karaiimit muuttivat kaupunkeihin ja he levisivät ympäri läntistä Venäjää. Saman vuosisadan alussa alkoi myös maastamuutto erityisesti Yhdysvaltoihin ja Ranskaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Galitsian ja Liettuan karaiimit joutuivat jälleen Puolan vallan alle. Tämä tarkoitti karaiimien keskuudessa kulttuurin nousukautta. Monia teoksia ja erityisesti juutalaista liturgiaa käännettiin karaiimin kielelle. Toisen maailmansodan aikana karaiimit välttyivät monilta Saksan juutalaisiin kohdistamilta sortotoimilta, sillä heitä ei uskonnostaan huolimatta katsottu kuuluvaksi samaan rotuun. Yksittäisiä karaiimien joukkomurhiakin kuitenkin tapahtui, esimerkiksi vuonna 1941 Babyn Jarissa tapettiin 200 karaiimia kymmenientuhansien juutalaisten sekä muiden ryhmien kanssa.
Saksan joukkojen vetäydyttyä Krimin niemimaalta vuonna 1944 siellä laskettiin olevan 6 357 karaiimia. Karaiimit välttyivät joukkokuljetuksilta, joiden kohteeksi joutuivat Krimin niemimaalla eläneet Krimin tataarit, kreikkalaiset, armenialaiset ja monet muut epäluotettaviksi katsotut kansallisuudet. Valtaosa Euroopan karaiimeista muutti sodan jälkeen Yhdysvaltoihin ja Israeliin. Yhdysvalloissa karaiimit sulautuivat paljolti paikallisiin juutalaisiin, mutta Israelissa heidän on onnistunut säilyttää kulttuurinsa. Karaiimin kieltä on elvytetty Liettuassa ja Ukrainassa, joista Liettuan lukumäärällisesti pienempi karaiimiyhteisö on tiiviimpi. Vuonna 1997 Liettuassa laskettiin olevan 257 karaiimia, joista 32 oli alle 16-vuotiaita.
Uskonto
Karaiimien uskonnon perusta on sama kuin karaiittijuutalaisuudessakin: He hyväksyvät pelkästään Tanakhin eli Vanhan testamentin pyhäksi kirjoitukseksi. Islamilainen tataari-turkkilainen vaikutus näkyy kuitenkin siinä, että useat karaiimit tunnustavat sekä Jeesuksen että Muhammadin profeetoiksi. Karaiimien rukouskirja sisältää muun muassa Uudesta testamentista periytyvän Isä meidän -rukouksen.
Talouspolitiikan johtamiskurssi
Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitra on jo yli neljännesvuosisadan ajan järjestänyt talouspolitiikan johtamiskursseja, joiden tarkoituksena on ollut perehdyttää osallistujansa talouspolitiikan osa-alueisiin ja niillä tehtävien ratkaisujen vaikutuksiin.
Käytännössä kursseille kutsutaan kaikki uudet Eduskuntaan valitut kansanedustajat. Heidän seurakseen valikoidaan johtavia virkamiehiä, merkittävimpiä yritysjohtajia sekä tiedotusvälineiden edustajia.
Kansallisen konsensuksen rakentajina talouspolitiikan johtamiskursseja voi verrata lähinnä Puolustusvoimien organisoimiin maanpuolustuskursseihin, joiden rekrytointiperiaate noudattaa samaa käytäntöä.
Isonkyrön kirkko
Isonkyrön kirkko on Isonkyrön seurakunnan pääkirkko. Se on valmistunut 1877. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1878. Ida Silverbergin kopio Rubensin maalauksesta Kristus ristillä.
Kirkko on peruskorjattu ja sisältä maalattu 1956 sekä uudelleen sisältä maalattu 1984. Kirkon kellot ovat olleet alun perin vanhassa kirkossa.
Historia
200px|thumb|Isonkyrön kirkon keskiaikainen puuveistos [[Piispa Henrikistä ja talonpoika Lallista. Kuva Suomen postilaitoksen merkissä vuodelta 1955, jolloin katsottiin kuluneen 800 vuotta kristinuskon tulosta Suomeen.]]
Pitäjäkokous päätti uuden kirkon rakentamisesta 1843, kun maaherran määräämässä katselmuksessa oli todettu, ettei vanhan kirkon korjaaminen ja laajentaminen onnistu. Vuonna 1864 kirkonkokous päätti rakentaa kirkon Georg Theodor Chiewitzin suunnitelmien mukaan. Tämän jälkeen rakentaminen viivästyi vielä yli kymmenellä vuodella muun muassa piirustusten uusimisen, Ylistaron omaksi seurakunnaksi eroamisen ja katovuosien vuoksi.
Siunauskappeli
Kirkon vieressä sijaitseva punatiilinen siunauskappeli on vuodelta 1878. Sen on todennäköisesti suunnitellut pääkirkon rakennustöitä johtanut rakennusmestari August Lassallin.
Hautausmaa
Kirkon läheisyydessä sijaitseva hautausmaa on vihitty käyttöön 1896. Hautausmaan pinta-ala on noin 2 hehtaaria ja hautoja siellä on noin 2000. Erillisen sankarihauta-alueen suunnitteli arkkitehti Matti Visanti vuonna 1918. Visanti on suunnitellut myös hautamuistomerkin Kyrön karhu sekä hautojen laatat ja ristit. Sankarihauta-alueelle on haudattu yhteensä yli 200 vapaus-, talvi- ja jatkosodan sankarivainajaa.
Selkäydin
thumb|Poikkileikkaus selkäytimestä, jossa näkyy sinisellä selkäydinhermon takajuuri ja punaisella etujuuri. Selkäydin on keskushermostoon kuuluva osa, joka sijaitsee selkäydinkanavassa. Sen tehtävänä on ohjata aivoista saapuvia hermoimpulsseja kohti kohde-elimiä ja päinvastoin. Selkäydin on selkärangan sisällä kuin suojatussa putkessa. Jokaisen nikamaparin välistä lähtee hermoja selkäytimestä eri puolille kehoa.
Selkäytimessä harmaa aine on sisällä ja valkea aine sen ympärillä. Selkäytimen poikkileikkauksessa harmaa aine muistuttaa perhosen siipiä. Perhosensiipikuvion etu- ja takakärkiä kutsutaan ”etusarveksi” ja ”takasarveksi”; kyseessä on pitkulaisen harmaan aineen etupylvään ja takapylvään poikkileikkaus. Harmaan aineen ympärille on järjestynyt nousevia (aistiradat) ja laskevia (liikeradat) hermoratoja valkeaksi aineeksi.
Selkäytimen alaosassa on ulostamisen, virtsaamisen ja seksuaalitoimintojen säätelyalueet. thumb|Selkäytimen poikkileikkaus, johon on punaisella merkitty toiselle puolelle motoriset radat ja sinisellä toiselle puolelle sensoriset radat.
Rakenne
Selkäytimen etupylväässä on motoristen eli liikettä tuottavien neuronien soomat. Takapylväs on muodostunut sensoristen eli aistimuksia välittävien neuronien soomista, jotka ovat synaptisessa yhteydessä selkäytimen ulkopuolella sijaitseviin takajuuren tuntohermosyihin. Näiden tuntohermosyiden sooma sijaitsee puolestaan takajuuren hermosolmussa eli spinaaligangliossa.
Valkean aineen hermojuosteet (radat, ) oheisessa poikkileikkauskuvassa:
Rafael Casanova
Rafael Casanova i Comes (n. 1660−1743) oli katalonialainen juristi ja poliitikko.
Hän oli Kaarle VI:n kannattaja Espanjan perimyssodassa. Hän opiskeli lakia ja harjoitti asianajajan ammattia vuoteen 1707 asti. Hänen maineensa juristina toi hänelle arvostetun aseman, ja hän johti kaupungin puolustusta vuonna 1714 kun Filip V piiritti Barcelonaa. Viimeinen taistelu 11. syyskuuta päättyi puolustajien häviöön. Päivä on nykyisin Katalonian kansallispäivä.
Casanova haavoittui ja joutui sairaalaan. Filipin kannattajien kostoa pelkäävät sukulaiset julistivat hänet kuolleeksi ja kuljettivat salaa vaimon vanhempien maatilalle Sant Boihin. Vuonna 1719 Casanova palasi Barcelonaan ilmeisesti saatuaan armahduksen, ja hän jatkoi myös asianajajan ammatissa. Myöhemmin hän palasi taas Boihin missä kuoli yli 80 vuoden iässä. Hänet on haudattu Sant Baldirin kirkkoon Armon kappelliin.
HMS Mary Rose (J360)
Valmistus
Alus tilattiin nimellä HMCS Toronto Torontosta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 25. helmikuuta 1943. Se laskettiin vesille 5. elokuuta ja valmistui 24. huhtikuuta 1944.
Palvelus
Alus romutettiin 1957 Gatesheadissä.
KSV Waregem
KSV Waregem oli belgialainen jalkapalloseura Waregemista.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1925 nimellä Waereghem Sportif. Vuonna 1945 se muutti nimekseen Waregem Sportief. Vuotta myöhemmin se fuusioitui Red Star Waregemin kanssa ja muodosti SV Waregemin. Samana vuonna seura liittyi Belgian jalkapalloliittoon. Viimeinen nimenmuutos tapahtui vuonna 1951 jolloin Waregem nimettiin KSV Waregemiksi. Kaudeksi 1966–1967 KSV nousi pääsarjaan voitettuaan toisen sarjatason. Vuonna 1974 Waregem voitti Belgian cupin ja vuonna 1982 Belgian Supercupin. Kaudella 1995–1996 KSV sijoittui pääsarjan viimeiseksi ja putosi. Kolme vuotta myöhemmin seura putosi edelleen kolmannelle sarjatasolle. Vuonna 2001 seura fuusioitui Zulte VV:n kanssa ja muodosti uuden seuran, joka nimettiin SV Zulte Waregemiksi.
Hartman
Hartman on yritys ja muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aapeli (palkinto)
Aapeli on edellisvuoden parhaalle pelille myönnettävä palkinto. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna, jolloin parhaana pelinä palkittiin vuonna 2007 julkaistu The Orange Box, joka sai tupla-Aapelin.
Palkinnot myöntää pelialan yhdistys Figma.
2008
Palkitut alustakohtaisesti:
EU-Japan Centre for Cooperation
thumb| EU - Japan Centre for Industrial Cooperation on Japanin ja EU-komission välinen yhteistyöhanke.
Hankkeen taustalla on Japanin ja EU:n välisen kaupan epätasapaino, jota EU on voimakkaasti kritisoinut. Tasapainon saavuttamiseksi Japanin valtio rahoittaa eurooppalaisten osallistujien koulutusohjelmia. Tarkoituksena on perehdyttää Euroopan avainvaikuttajia japanilaisten yritysten toimintaan ja paikalliseen päätöksentekokulttuuriin.
Koulutusohjelmien osanottajiksi kutsutaan Euroopan tärkeimpiä yritysjohtajia ja heidän partnereitaan julkishallinnosta.
Of All the Wrong Things
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Sami Rautio.
James McNeill Whistler
James Abbott McNeill Whistler (11. heinäkuuta 1834 Lowell, Massachusetts – 17. heinäkuuta 1903 Lontoo) oli yhdysvaltalaissyntyinen, pääosan urastaan Englannissa tehnyt taidemaalari, joka tunnetaan yöllistä Lontoota kuvaavista maisemamaalauksista, kokovartalomuotokuvista ja taidokkaista grafiikan lehdistä.
Mekaanikko George Whistlerin ja hänen uuden vaimonsa Anna McNeillin poika James Abbott McNeill Whistler syntyi vuonna 1834 Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Perheessä oli kaksi poikaa ja yksi tytär isän edellisestä avioliitosta.
Perhe muutti useasti ympäri Yhdysvaltoja isän työn mukana, ja Jamesin ollessa yhdeksän he muuttivat Moskovaan, jossa isä työskenteli rautateillä. Tällä välin James Whistler opiskeli piirtämistä Moskovan Keisarillisessa Tieteen Akatemiassa. Vähän varttuneempana hän innostui itsekin matkustelusta ja vuonna 1848 hän muutti siskonsa ja tämän miehen luo Lontooseen. Siellä hän kiersi opiskelemassa eri paikoissa ennen kuin palasi vuonna 1851 isänsä kuoleman jälkeen Yhdysvaltoihin ja kirjoittautui armeijan leipiin. Siellä hän oppi graafista suunnittelua tehdessään karttoja laivastossa.
James Whistler opiskeli piirtämistä ja maalausta Yhdysvalloissa eri opinahjoissa, ja hänet erotettiin myös muutamasta koulusta räiskyvän persoonallisuutensa vuoksi. Whistler oli omapäinen nuori mies, ja vuonna 1855 hän muutti pysyvästi Eurooppaan ollakseen taiteilija.
Pariisin kouluista ja realismin piireistä hän löysi paljon taiteilijaystäviä, kuten Henri Fantin-Latourin ja Gustave Courbet’n, jotka saivat hänet inspiroitumaan realismista hänen varhaisen taiteilijauransa alussa. Sittemmin hän löysi itsensä avantgardismia kannattavien taiteilijoiden piireistä ja muutti takaisin Lontooseen, jossa hän vaikutti eniten elinaikanaan, mutta palasi silti silloin tällöin Ranskan taiteilijapiireihin saamaan vaikutteita muun muassa Société des Troisin parista.
Whistlerin elämäntyyli oli suhteellisen huoleton, ja hän olikin usein veloissa. Hän tuli kuuluisaksi myös dandyismistään. Näytelmäkirjailija Oscar Wilde olikin yksi hänen kuuluisista ystävistään ja samoilla linjoilla hänen kanssaan.
Whistlerin taide muuttui dramaattisesti 1860-luvulla hänen kiinnostuessaan kreikkalaisesta taidesuuntauksesta, Aasian posliinista ja japanilaisesta kalligrafiasta. Hän tuli vakuuttuneeksi värin ja viivan voimasta, ja hänet tunnetaankin parhaiten puhtaasti koristeellisesta tyylistään ennen vuotta 1870, jolloin Whistler alkoi maalata kuutamoisia öitä sekä leikkiä valolla ja varjolla. Ihmiset arvostelivatkin kriittisesti hänen tämänsuuntaista työtään, Nocturnea sanoilla ”keskeneräinen” ja ”ihmisten turhaa rahastusta”. Whistler kävi tästä pitkän oikeustaiston kriitikko John Ruskinia vastaan. Hän halusi puolustaa omaa maalaustekniikkaansa, ja vetosikin ihmisiin sanomalla: ”Tule sumuisena yönä minun kanssani laiturille ja kerro, minkä kohdan näet puuttuvan minun Nocturnestani!” Myöhemmin juuri kyseiset arvostellut työt nostivat hänet kuuluisuuteen.
Hän kierteli vielä vanhoilla päivilläänkin, kunnes sairastui vuonna 1902 Hollannissa ollessaan. Seuraavana vuonna Whistler kuoli sydänsairauteen Chelseassa, Englannissa.
Keisaritamariini
Keisaritamariini (Saguinus imperator) on eteläamerikkalainen apinalaji. Se on saanut nimensä Saksan keisari Vilhelm II:n mukaan, jolla oli samantyyppiset viikset.
Amir El-Falaki
Amir El-Falaki (s. 12. elokuuta 1973 Kööpenhamina) on tanskalainen laulaja. Hän on jäsenenä yhtyeessä nimeltä Toy-Box. Amirilla on marokkolaista syntyperää ja puhuu tanskaa, englantia, arabiaa ja ranskaa.
Keisaritamariini
Koko ja ulkonäkö
Keisaritamariini painaa 300–400 grammaa ja kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Sen häntä on 35–senttinen.
Amir El-Falaki
Amir halusi olla lääkäri, mutta hänestä sen sijaan tuli tanssin opettaja. Hän tapasi Anila Mirzan uuden vuoden juhlissa. He päättivät perustaa yhtyeen nimeltä Toy-Box. Vuodesta 2006 hän on suunnitellut tanssijan uraa tai soolouraa.
Haminan linnoitus
thumb|Savonlinnan bastionin valleja, taustalla Reserviupseerikoulun päärakennus thumb|Ruutikellari Hämeenlinnan bastionissa thumb|Lipputorni thumb|Lappeenrannan portin vartiorakennus thumb|Viipurin portin vartiorakennus thumb|Meriportin vartiorakennus thumb|[[Kaponieeri Puolikuu 1 ja Hämeenlinnan bastionin vallia]] thumb|Galleria ja nuolilinnakkeen vallia
Haminan linnoitus sijaitsee Suomenlahden rannalla, ja se on nykyisin tiiviisti osa Haminan kaupungin keskustaa. Haminan linnoitus on yksi maailman harvoista niin sanotuista ympyrälinnoituksista. Se edustaa Välimeren maissa kehitettyä renessanssin ihannekaupunki-ideaa, ja sen esikuvana voidaan pitää pohjoisitalialaista Palmanovan kaupunkia.
Rakennustyöt
Haminan kaupungin paikalla oli Vehkalahden markkinapaikka, joka oli saanut kaupunkioikeudet vuonna 1653 nimellä Vehkalahden Uusikaupunki. Kaupunki tuhoutui Suuressa Pohjan sodassa vuonna 1712. Linnoituksen rakennustyöt aloitti Uudenkaupungin rauhan jälkeen 1720-luvun alussa ruotsalaiskenraali Axel von Löwen, joka näin halusi pysäyttää Venäjän levittäytymisen Suomenlahden ympäristöön, sillä Venäjän keisarin Pietari Suuren päämäärä oli laajentua ja avata tie Suomenlahden kautta maailman merille. Samoihin aikoihin aloitettiin kaakkoisrajalla myös Lappeenrannan linnoituksen rakennustyöt.
Linnoituksen bastionirintaman suojissa toimi varuskunta, joka vastasi asukkaiden turvallisuudesta. Kuusi bastionia nimettiin Suomen toisten linnoituskaupunkien mukaan.
Ruotsin ja Venäjän välisen hattujen sodan (1741–1743) aikana vielä pahasti keskeneräinen linnoitus joutui antautumaan venäläisille, ja alue liitettiin Venäjään. Kenraali Aleksandr Suvorov vauhditti rakennustöitä ja rakennutti muun muassa harmaakivimuurit.
Linnoituksen muuriin on tehty vuonna 2018 tunneli, jonka kautta on yhteys Vallikentän ja tapahtuma-areenan välillä.
Bastionit
Linnoitusta ympäröi alkujaan seitsemän bastionia, joista kuusi on yhä jäljellä.
Keskusbastioni
Keskusbastioni sijaitsee linnoituksen pohjoisreunustalla, Kirkkojärven rannalla. Se rakennettiin vuonna 1803 hollantilaissyntyisen kenraali Peter van Suchtelenin suunnitelmien mukaan. Vuonna 1998 bastioniin rakennettiin Euroopan suurin kesäajan telttakatos.
Keskusbastionista käytetään nykyisin myös nimitystä Hamina Bastioni, mutta sitä ei tule sekoittaa linnoituksen itäosassa sijaitsevaan Haminan bastioniin. Keskusbastioni sisältää 58 kasemattia. Bastionin pituus on 240 metriä ja sitä reunustaa kaksi kaponieeria eli linnoitettua tykistöasemaa, Puolikuu 1 ja Puolikuu 2.
Savonlinnan bastioni
Savonlinnan bastioni sijaitsee Keskusbastionin itäpuolella, Kadettikoulunkadun pohjoispuolella. Reserviupseerikoulun päärakennus ja varuskuntasairaala sijaitsevat sen alueella.
Keisaritamariini
Levinneisyys
Keisaritamariini elää Amazonin valuma-alueen lounaisosassa Perun itäosissa, Bolivian pohjoisosissa sekä Brasilian läntisissä osavaltioissa Acressa ja Amazonaksessa.
Shrek ja ikuinen onni
Shrek ja ikuinen onni (Shrek Forever After, alk. nimi Shrek Goes Fourth) on neljäs Shrek-elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2010. Elokuvan on tuottanut DreamWorks Animation.
Keisaritamariini
Elintavat
Keisaritamariinit elävät 2–8 yksilön ryhmissä, joita johtaa ryhmän vanhin naaras. Ne ovat kaikkiruokaisia, ja syövät etenkin hedelmiä ja hyönteisiä. Myös linnunmunat ja pienet selkärankaiset kuten sammakot kuuluvat tamariinien ruokavalioon.
Haminan linnoitus
Haminan bastioni
Haminan bastioni, jota ei tule sekoittaa Keskusbastionissa toimivaan Hamina Bastioniin, sijaitsee linnoituksen itäosassa, Kadettikoulunkadun eteläpuolella.
Shrek ja ikuinen onni
Juoni
Elokuvan alussa kuvataan, kuinka vuosia sitten kuningas Harold ja kuningatar Lillian tapaavat Tittelintuuren. Tittelintuure tarjoaa heille sopimusta, joka poistaisi prinsessa Fionan kirouksen, mutta vastalahjana antaisi Kaukaisen maan Tittelintuuren haltuun. Kauppa kuitenkin peruuntuu, kun heille saapuu tieto Fionan pelastumisesta. Nykyhetkessä Tittelintuuresta on tullut hylkiö, joka toivoo ettei Fionan pelastanut Shrek olisi koskaan syntynyt.
Haminan linnoitus
Turun bastioni
Turun bastioni sijaitsee linnoituksen eteläosassa, Maariankadun itäpuolella. Senaattikiinteistö myi omistamansa alueen, joka on tällä hetkellä yksityisessä omistuksessa.
Shrek ja ikuinen onni
Juoni
Samaan aikaan Shrek on kyllästynyt perhe-elämään ja julkisuuteen ja kaipaa aikoja, jolloin häntä pelättiin ja hänellä oli yksityisyyttä. Juhlistaessaan lastensa ensimmäistä syntymäpäivää Kaukaisessa maassa, sarja sattumuksia kolhii entisestään Shrekin egoa, mikä saa hänet häipymään vihastuneena ja loukkaamaan Fionaa. Tapahtumia todistanut Tittelintuure seuraa Shrekiä ja lavastaa onnettomuuden, joka saa Shrekin auttamaan häntä. Tämän jälkeen Tittelintuure kutsuu Shrekin vaunuunsa, missä Shrek valittaa, ettei hän ole enää "oikea jätti". Tittelintuure tarjoaa hänelle sopimusta: Shrek saa päivän "todellisena jättinä" vastalahjaksi päivästä lapsuudestaan. Shrek allekirjoittaa sopimuksen ja päätyy rinnakkaistodellisuuteen.
Haminan linnoitus
Helsingin bastioni
Helsingin bastioni purettiin vuonna 1889, ja siitä on jäljellä ainoastaan vuonna 1790 rakennettu Lipputorni. Bastionin paikalla sijaitsee nykyisin kauppatori.
Shrek ja ikuinen onni
Juoni
Shrek käyttää nyt tilaisuuden hyväkseen säikytelläkseen kyläläisiä, kunnes huomaa, että Fiona on pulassa ja hänen kotisuonsa on autio. Noidat vangitsevat Shrekin ja tämä viedään Tittelintuuren luo, joka on nyt Kaukaisen maan kuningas. Tittelintuure paljastaa Shrekille, että hän otti Shrekin lapsuudesta hänen syntymäpäivänsä, joten tässä vaihtoehtoisessa todellisuudessa Shrekiä ei koskaan ole ollut olemassa. Tästä syystä Shrek ei pelastanut Fionaa, joten Harold ja Lillian luovuttivat valtakuntansa Tittelintuurelle, mikä sai heidät katoamaan. Kun päivä päättyy, myös Shrekin lakkaa olemasta.
Haminan linnoitus
Lappeenrannan bastioni
Lappeenrannan bastioni sijaitsee kauppatorin ja Mannerheimintien välissä. Haminan Kesäpuisto perustettiin bastionin alueelle 1850-luvulla. Puiston yhteydessä on Karl August Wreden suunnittelema ja vuonna 1884 rakennettu Puistotalo.
Hämeenlinnan bastioni
Hämeenlinnan bastioni sijaitsee Mannerheimintien pohjoispuolella. Bastionissa sijaitseva ruutikellari toimii taidegalleriana ja kokoustiloina. Hämeenlinnan bastionissa sijaitsee myös Haminan Teatterin kesäteatteri.
Shrek ja ikuinen onni
Juoni
Väijytyksen aikana Pillipiipari vangitsee suuriman osa jäteistä, mutta Shrek ja Fiona pakenevat Saapasjalkakissan ja Aasin kanssa. Shrek vaatii Fionaa suutelemaan itseään ja vakuuttaa hänelle, että se korjaa kaiken. Fiona suostuu vastahakoisesti, mutta yllättäen mitään ei tapahdu. Toisaalla Tittelintuure tarjoaa toiveen kenelle tahansa, joka toisi hänelle Shrekin. Kuultuaan tästä Shrek antautuu itse. Tittelintuure joutuu suostumaan Shrekin toiveen täyttämiseen, ja Shrek käyttää sen muiden jättien vapauttamiseen. Vangittuaan Shrekin Tittelintuure paljastaa, että Fiona on edelleen vangittuna, koska hän on päivisin ihmishahmossa eikä jätti. Aasi, Saapasjalkakissa ja vapautetut jätit tekevät rynnäkön linnaan. He vangitsevat Tittelintuuren ja voittavat hänen noita-armeijansa, samaan aikaan kun Shrek ja Fiona voittavat lohikäärmeen. Kun aurinko nousee, Shrek alkaa kadota, mutta lopultakin häneen rakastunut Fiona suutelee Shrekiä juuri ennen kuin hän katoaa. Nähdessään, että hän on edelleen jätti auringonvalosta huolimatta, Fiona tajuaa, että hänen kirouksensa oli poistunut ja että hän on omaksunut "rakkauden todellisen muodon". Samaan aikaan vaihtoehtoinen todellisuus repeytyy ja saa kaikki katoamaan. Shrek ja Tittelintuure palaavat takaisin alkuperäiseen aikaan, hetkeen ennen kuin Shrek menetti malttinsa juhlissa. Sen sijaan, että hän suuttuisi, Shrek syleilee perhettään ja ystäviään, osaten nyt arvostaa heitä uudella tavalla.
Haminan linnoitus
Vartiorakennukset
Linnoitukseen johti kolme sisäänkäyntiä, joita vartioivat vartiorakennukset. Kaupunkiin pääsi vain näiden vartiopisteiden kautta ja tulijoiden oli luovutettava passit ja mahdollisesti mukana olleet aseet porttivartioon.