cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Minna Heinonen
Minna Kaarina Heinonen (myöh. Koivisto, s. 26. elokuuta 1967 Harjavalta) on suomalainen jousiampuja. Hän kilpaili Soulin olympialaisissa 1988 ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 56:nneksi ja joukkuekilpailussa 13:nneksi. Hän sijoittui MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa kilpailussa 63:nneksi vuonna 1989 sekä joukkuekilpailussa kahdeksanneksi vuonna 1987 ja 15:nneksi vuosina 1989 ja 1993. Hän saavutti EM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa vuonna 1988 ja sijoittui tuolloin 15:nneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Vuonna 1986 hän oli EM-kilpailujen joukkuekilpailussa neljäs ja henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksastoista sekä vuonna 1990 henkilökohtaisessa kilpailussa 46:s. EM-hallikilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1989. Heinonen voitti useita Suomen-mestaruuksia. Hän edusti seuratasolla Harjavallan Jousiampujia.
Heinosen ennätys FITA-kierroksella on 1291 pistettä vuodelta 1989. Hän ampui parhaimmillaan 70 metristä 311, 60 metristä 329, 50 metristä 319 ja 30 metristä 345 pistettä.
Eva Dahlgren
Eva Charlotte Dahlgren-Attling (s. 9. kesäkuuta 1960 Uumaja) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä.
Eva Dahlgren on ollut suosittu artisti Pohjoismaissa jo pitkin 1980-lukua, mutta vuoden 1991 albumista En blekt blondins hjärta muodostui hänen tähänastisen uransa menestyksekkäin myyntiluvuilla mitattuna. Albumilla ovat muun muassa kappaleet ”Vem tänder stjärnorna” ja ”Kom och håll om mig”. Vuoden 1995 albumi Jag vill se min älskade komma från det vilda syntyi poikkeuksellisesti yhteistyössä kapellimestari Esa-Pekka Salosen ja Tukholman sinfoniaorkesterin kanssa.
Keväällä 2003 julkaistiin Dahlgrenin uuden yhtyeen Buddaboysin ensialbumi Lost Peoples Area. Dahlgren on kirjoittanut myös Lasse ja Urmas (Lars och Urban) -lastenkirjoja.
Dahlgren on yksi suosituimmista ruotsalaisista laulajista. Suomessa hän on myynyt 5 kultalevyn verran.
Piraijat
Piraijat (Serrasalmidae) on Etelä-Amerikan joissa elävä kalaheimo, johon kuuluu noin 90 lajia. Piraijat luetaan tetrakalojen lahkoon Characiformes. Aiemmin niitä pidettiin tetrojen heimon (Characidae) alaheimona (Serrasalminae).
Piraijat elävät Atlanttiin laskevissa lämminvetisissä joissa. Useimmat piraijalajit elävät parvissa. Piraijoilla on soikea ja litteä ruumis sekä terävät hampaat. Piraijat ovat kaikkiruokaisia, ja jotkin lajit ovat ihmisellekin vaarallisia.
Nimitys ja rajaus
Nimellä piraijat on suomalaisessa kalanimistössä viitattu yhtäältä koko Serrasalmidae-heimoon (alaheimoon), toisaalta nimellä on yleisemmin ja etenkin muissa kielissä viitattu ahtaammassa mielessä vain viiteen lihanahneeseen sukuun Catoprion, Pristobrycon, Pygocentrus, Pygopristis ja Serrasalmus (tribus Piranha), joiden lisäksi heimossa on 13 muutakin sukua, muun muassa kasvisravintoa suosivat Colossoma ja Myleus.
Elinalue
Piraijat elävät Etelä-Amerikan vesissä, jotka ovat 24–27 asteen lämpöisiä. Viileissä vesissä ne eivät selviydy, joten niitä ei esiinny vesissä, joihin virtaa kylmää vettä vuoristosta. Piraijoja löytyy Kolumbian ja Pohjois-Argentiinan välisistä vesistöistä, mutta eniten niitä esiintyy Orinocojoessa Venezuelassa, Amazonissa ja São Francisco -joessa Brasiliassa.
Piirteet
Piraijoilla on ulkoneva alaleuka ja partaveitsenterävät hampaat. Niiden ruumis on soikea ja litteä. Koko ja väri vaihtelee lajeittain. Useimmat lajit ovat harmaanvihreitä tai harmaansinisiä, mutta niiden vatsat, evät ja pyrstöt ovat muunvärisiä.
Keskimääräiset piraijalajit ovat 33 senttimetriä pitkiä ja 1,4 kilogramman painoisia. Suurimmat lajit voivat kasvaa yli 61 senttimetrin pituisiksi ja 5,9 kilogramman painoisiksi. Pienin piraijalaji kasvaa 18 senttimetrin pituiseksi.
Piraijan ruumista peittää limakerros, joka suojaa sitä taudeilta ja pienentää veden vastusta. Piraijalla on viisi erilaista evää tai eväparia, jotka auttavat sitä uimaan nopeasti.
thumb|left|170px|Piraijalla on terävät hampaat. Piraijan hampaat ovat kolmimaiset ja terävät, ja niillä se irrottaa saaliistaan suuria kimpaleita. Piraijalla on alapurenta, ja sen ylähampaat ja alahampaat sopivat limittäin. Kummankin leuan hampaat ovat yhdessä rivissä. Katkenneen hampaan tilalle kasvaa uusi, ja piraijalla voi elämänsä aikana olla yhteensä useita satoja hampaita.
Piraijoilla on suuret silmät ja hyvä näkö sekä tarkka hajuaisti, jonka avulla ne havaitsevat haavoittuneesta eläimestä lähtevän verivanan yli kolmen kilometrin päästä. Piraijat voivat löytää vedessä polskivan saaliin myös kuuloaistiaan käyttäen. Lisäksi ne pystyvät havaitsemaan liikettä ja paineen muutosta myös ihonsa kautta.
Elintavat
thumb|[[Punapiraijaparvi.]] Jotkin piraijalajit ovat yksineläjiä, mutta useimmat elävät suurissa parvissa, joissa voi olla jopa 1 000 yksilöä. Nuorimmat yksilöt uivat parven keskellä, missä ne ovat paremmassa turvassa saalistajilta, kuten kaimaaneilta tai pirarucuilta.
Ravinto
Useimmat piraijat ovat kaikkiruokaisia ja syövät enimmäkseen siemeniä ja hedelmiä, joita putoilee veteen. Yksi piraijalaji syö vain kalansuomuja. Jotkin lajit syövät enimmäkseen lihaa, kuten kaloja, mukaan lukien toisia piraijoita sekä äyriäisiä, hyönteisiä, sammakoita, käärmeitä, pieniä nisäkkäitä ja lintuja. Piraijat sekä saalistavat itse että syövät raatoja. Useimmiten ne syövät itseään pienempää saalista, mutta nälkäiset piraijat hyökkäävät suurtenkin eläinten kimppuun. Aikuisen piraijan täytyy syödä vähintään joka toinen päivä, ja nuoret syövät useasti päivässä. Joskus piraijaparvi joutuu saaliin ääressä kiihkon valtaan ja puree mitä eteen sattuu, myös toisiaan.
Ihmiselle vaarallisimpia lajeja ovat Pygocentrus cariba, punapiraija (Pygocentrus nattereri) ja Pygocentrus piraya. Piraijat eivät tiettävästi ole koskaan tappaneet ihmistä, mutta ne napsivat ihmisiltä usein sormia ja varpaita sekä purevat paloja jaloista ja lantiosta. Jos uhri reagoi puremaan, kala pakenee, eikä koko parvi hyökkää.
Lisääntyminen
Piraijat lisääntyvät veden lämmetessä huhtikuussa alkavan sadekauden aikana. Niiden väri vaihtuu ja ne kokoontuvat yhteen. Joidenkin lajien uros tekee joenpohjaan painauman, johon naaras laskee mätinsä ja uros maitinsa. Jotkin lajit eivät tee pesää, vaan munat lasketaan kasvillisuuden sekaan. Kuoriuduttuaan poikaset pysyttelevät kasveihin kiinnittyneinä viikon ajan ja kehittyvät loppuun asti. Nuoret ja pienikokoiset piraijat varovat aikuisia piraijoja ja liikkuvat parvissa toisten nuorten kanssa. Piraija kasvaa nopeasti, jopa 1,3 senttimetriä kuukaudessa. Piraijat elävät lajista riippuen 10–25-vuotiaaksi. Akvaariopiraijat kuolevat nuorempina kuin villit piraijat.
Käyttö
thumb|Täytettyjä piraijoita myydään matkamuistoiksi. Piranjoja pyydystetään ruoaksi, sillä niitä on paljon. Niiden hampaista tehdään koristeita. Piraijoja pidetään akvaariokaloina. Yhdysvalloissa karanneet piraijat ovat uhka paikallisille ekosysteemeille, joten piraijojen pitäminen on kielletty yli 25 osavaltiossa.
Mary Vetsera
thumb|Mary Vetsera. Maria Alexandrine ”Mary” von Vetsera (19. maaliskuuta 1871 Wien – 30. tammikuuta 1889 Mayerling) oli itävaltalainen paronitar ja Itävalta-Unkarin kruununprinssin Rudolfin salainen rakastajatar. He kuolivat yhdessä ”Mayerlingin murhenäytelmänä” tunnetussa tapahtumassa päätettyään ilmeisesti yhteisestä itsemurhasta.
Elämä ja kuolema
Mary Vetseran isä oli itävaltalainen diplomaatti Albin von Vetsera, joka sai vuonna 1870 vapaaherran (paronin) aatelisarvon. Hänen äitinsä oli Helene von Vetsera, o.s. Baltazzi. Vetseralla oli monikansalliset sukujuuret ja hänen kodissaan puhuttiin englantia. Hän kävi puolitoista vuotta salesiaanien luostarikoulua Wienissä ja sai yksityisopetusta. Vetsera piti laukkakilpailuista. Vuonna 1885 hänen perheensä tutustui eräissä kilpailuissa silloiseen Walesin prinssiin (tuleva Britannian kuningas Edvard VII), joka vuorostaan esitteli heidät Itävallan kruununprinssi Rudolfille, keisari Frans Joosefin pojalle. Henkisistä ja fyysisistä sairauksista kärsinyt Rudolf oli naimisissa prinsessa Stephanien kanssa, mutta otti silti Vetseran yhdeksi salaisista rakastajattaristaan. He tapasivat ensi kerran marraskuussa 1888. Vetsera oli tuolloin 17-vuotias, kun taas Rudolf oli häntä 13 vuotta vanhempi.
Vetsera oli kapellimestari Clemens Kraussin serkku.
Sang Nila Utama
Sang Nila Utama alias Sri Tri Buana tai Prinssi Nilatanam, oli Srivijayan valtakunnan prinssi maan pääkaupungista, Sumatralla sijainneesta Palembangista. Tarinan mukaan Singaporen valtion nimi on peräisin häneltä. Hän oli muinaisen Singapuran kuningaskunnan perustaja, joka hänen aikanaan tunnettiin vielä nimellä Temasek. Hän hallitsi valtakuntaansa sen perustamisvuodesta 1299 kuolemaansa asti, vuoteen 1347. Sang Nila Utaman kuoltua valtaan nousi hänen poikansa.
Mary Vetsera
Muisto
thumb|Vetseran hauta Heiligenkreuzin kirkkomaalla. Keisari Frans Joosef kielsi hautaamasta Vetseraa pääkaupunkiin Wieniin, joten hänet haudattiin Mayerlingin lähellä sijainneeseen Heiligenkreuziin, Heiligenkreuzin luostarin luo. Puna-armeijan sotilaat avasivat haudan vuonna 1945, joten Vetsera haudattiin uudelleen vuonna 1959. Vuonna 1992 Helmut Flatzelsteiner -niminen huonekalukauppias ryösti haudan ja varasti Vetseran jäännökset. Saatuaan ne takaisin Itävallan poliisi hautasi hänet vielä kerran uudelleen vuonna 1993.
Mayerlingin tapahtumista on tehty useita elokuvia, joissa Vetseraa ovat näytelleet muun muassa Danielle Darrieux, Catherine Deneuve ja Audrey Hepburn.
Sang Nila Utama
Singapuran löytäminen
Sang Nila Utaman tarinasta on monenlaisia muunnelmia. Hänen kerrotaan olleen etsimässä uutta paikkaa uudelle kaupungille, ja hän lähti retkikuntineen Sumatralta kohti Riausaaria ja Malakan niemimaata. Vuonna 1299 hän rantautui pienelle saarelle Malakan niemimaan eteläkärjessä, joka siihen aikaan tunnettiin nimellä Temasek.
Retkikunnan rantauduttua he näkivät suuren eläimen, joka kuitenkin katosi ennen kuin he ehtivät varmistua mikä se oli, mutta he arvelivat sen olleen leijona. Näin saari nimettiin Singapuraksi. Sana singa tarkoittaa sanskritin kielellä leijonaa, ja sana pura kaupunkia. Todennäköisesti saarella ei kuitenkaan ole elänyt leijonia, ja on arveltu että heidän näkemänsä eläin oli Malakantiikeri tai Aasiankultakissa.
Air One
pienoiskuva|Boeing 737-4Y0 [[Madridissa]]
Air One oli italialainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Roomassa. Sen kotikenttiä ovat Linaten lentoasema, Leonardo da Vincin kansainvälinen lentoasema ja Torinon kansainvälinen lentoasema. Air One ja Alitalia yhdistyivät tammikuussa 2009, ja nimi Air One poistui käytöstä vuonna 2014.
Air One lensi Albengaan, Algheroon, Bariin, Bolognaan, Brindisiin, Cagliariin, Cataniaan, Cuneoon, Firenzeen, Genovaan, Lamezia Termeen, Lampedusaan, Milanoon, Napoliin, Palermoon, Pantelleriaan, Pescaraan, Pisaan, Reggio di Calabriaan, Roomaan, Trapaniin, Triesteen, Torinoon ja Venetsiaan.
Laivasto
Toimintansa aikana Air One käytti seuraavia konetyyppejä:
Maura Visser
Maura Visser (s. 1. kesäkuuta 1985 Haag) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa yli 130 ottelua ja tehnyt niissä yli 400 maalia. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2018.
Visser on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Tanskassa Horsens HK:ssa vuosina 2007–2009, KIF Vejenissä 2009–2011 ja Viborg HK:ssa 2014–2015 sekä Saksassa HC Leipzigissa 2011–2014 ja SG BBM Bietigheimissa vuodesta 2015.
Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio
Kuusiluodon lukioon liitettiin Toppilan lukio vuonna 2005. Samalla koulu joutui evakkoon vanhoihin Merijalin tehtaan tiloihin Tuiraan, kun vanhan koulurakennuksen peruskorjaus alkoi. Nykyinen nimi, Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio, otettiin käyttöön lukukaudella 2006–2007. Syyslukukausi 2006 aloitettiin peruskorjatuissa tiloissa vanhassa koulurakennuksessa.
Historiaa
Lukio perustettiin vuonna 1902 nimellä Oulun suomalainen yhteiskoulu. Keskeisiä hahmoja koulun perustamisessa olivat Mauno Rosendal ja Nanny Lilius. Innokkaana suomalaisuusmiehenä Rosendal halusi luoda Ouluun venäläisvaikutteisesta valtiovallasta riippumattomamman koulun niin tytöille kuin pojille. Mauno Rosendalista tuli myös yhteiskoulun ensimmäinen rehtori, jota tehtävää hän hoiti aina kuolemaansa saakka eli vuoteen 1917. Nanny Lilius puolestaan toimi koulun johtajattarena aina vuoteen 1928 sekä sen jälkeen vielä tuntiopettajana vuoteen 1934. Koulu oli Oulun ensimmäinen yhteiskoulu.
Rehtorit
Oulun Suomalainen yhteislyseo: Oulun yhteislyseo: Kuusiluodon lukio: Oulun Suomalaisen Yhteiskoulun lukio
10. divisioona (jatkosota)
10. divisioona oli jatkosodan aikainen Suomen maavoimien yhtymä, jonka perustamisesta vastasi Päijänteen sotilaslääni, johon kuuluivat Päijänteen ja Suur-Saimaan suojeluskuntapiirit.
Perustaminen
Päijänteen sotilaslääni perusti seuraavat joukot:
Perustamisen jälkeen divisioonaan kuuluivat mm. seuraavat yksiköt:
Kesä 1941
Yleistilanteen kiristyessä Euroopassa aloitettiin kesäkuun alussa Suomen armeijan saattaminen sodan kannalle. Kutsu ylimääräisiin harjoituksiin annettiin 17. kesäkuuta 1941. Aluejärjestö perusti kenttäarmeijan rungon ensimmäisenä liikekannallepanopäivänä 18. kesäkuuta, jolloin sotilaspiirit muodostivat alueillaan divisioonat. Päijänteen Sotilaslääni täydensi 10. divisioonan joka siirrettiin vajaan viikon kuluessa keskitysalueelleen rajan pintaan. Siellä siihen liitettiin siihen kuuluvat suojajoukkojen osat ja tykistö. Karjalan armeijassa suoritettiin 29. kesäkuuta järjestelyjä jolloin V armeijakunta lakkautettiin jolloin sen rippeet liitettiin 10. divisioonaan, joka toimi IV armeijakunnan alaisuudessa. Uusi muutos tuli 25. heinäkuuta jolloin divisioona irrotettiin IV armeijakunnasta. Ylipäällikkö alisti 10. divisioonan II armeijakunnalle, joka aloitti etenemisen 5. elokuuta summittaisena tavoitteenaan Käkisalmi. Ensimmäiseen iltaan mennessä se oli päässyt etenemään noin 10 kilometriä. Laatokan se saavutti 9. elokuuta jolloin saatiin katkaistua Käkisalmen ja Hiitolan välinen maantie. Tällä voitiin estää venäläisten joukkojen siirtyminen Kannaksen suuntaan. Seuraavaksi siirryttiin Käkisalmen ja Räisälän suuntaan.
Kannaksen suurhyökkäyksen torjunnassa vuonna 1944
Puna-armeijan hyökkäyksen painopistesuunnan (Valkeasaari) 6,7 kilometrin pituiselle lohkolle oli varattu kolmedivisioonainen kaartinarmeijakunta (ns. valiojoukkoja), jolla oli tukenaan mm. kolme rykmenttiä panssarivaunuja ja rynnäkkötykkejä. Lisäksi alueelle oli keskitetty divisioonien orgaanisen tykistön lisäksi kuusi tykistörykmenttiä sekä kranaatinheitin- ja raketinheitinrykmentti. Murtolohkon taistelua oli siis valmistautunut tukemaan 1208 yli 75 mm:n tykkiä tai kranaatinheitintä. Rintamakilometriä kohden tämä teki siis yli 200 tykkikaliiperista asetta.
Valkeasaaren lohkoa puolusti suomalaisten 10. divisioonan kolmepataljoonainen JR 1.
Eräiden sotateoreettisten teorioiden mukaan menestyksellinen hyökkääminen vaatii taistelujoukkojen kolminkertaisen ylivoiman puolustajaan nähden. Valkeasaaren lohkolla puna-armeijan joukkojen ylivoimaisuus pataljoonina laskettuna oli suomalaisten 3 vastaan 36 jalkaväkipataljoonaa ja 12 panssaripataljoonaa. Yhteenlaskettuna suomalaisten alivoima oli siis 18-kertainen. Tykistön osalta puna-armeijan joukot olivat myös täysin ylivertaisia, joten taistelun tulos oli käytännössä jo etukäteen varma.
Divisioonan torjuntataisteluista
Neuvostoliiton aloitettua 9. kesäkuuta 1944 suurhyökkäyksensä Kannaksella oli 10. divisioona sijoitettuna Valkeasaareen. Sen asemat olivat maasto-olosuhteista johtuen heikosti varustetut koska korsuja oli ollut mahdotonta rakentaa syvemmälle pohjaveden vuoksi ja niiden päälle rakennetut vahvistukset ampui vihollinen suorasuuntaustykeillä hajalle. Kun neuvostoliittolaiset aloittivat niiden järjestelmällisen tuhoamisen tykistöllään se aiheutti järkytyksen divisioonassa. Se joutui välittömästi sitomaan reservinsäkin taisteluun.
Suurimman ryöpytyksen sai kohdata everstiluutnantti Viljasen komentama jalkaväkirykmentti 1. Aseet ja miehet hautautuivat alueella pölyävään hiekkaan. Vielä saman päivän iltanakaan ei suomalaisten puolella ymmärretty suurhyökkäyksen alkaneen vaikka divisioonalla ei enää ollut reservejäänkään. Vaikka läpimurto oli vain ajan kysymys, mitään ilmoitusta päämajaan ei lähetetty. Iltapäivällä divisioonan komentaja kenraalimajuri Johannes Sihvo ei suostunut takamaaston suluttamiseen sillä se olisi vaikuttanut siltä että suomalaiset aikoisivat vetäytyä. Illalla Sihvo jopa kieltäytyi ottamasta edes yhteyttä IV armeijakunnan komentajaan Taavetti Laatikaiseen, vedoten myöhäiseen kellonaikaan. Armeijakunnassa ei oltu tietoisia tilanteen vakavuudesta sillä vankikuulustelua suorittamassa ollut kapteeni oli nähnyt upseerien pelaavan tennistä komentopaikalla.
Puna-armeijan johto oli varannut pääaseman läpimurtoon 21,7 km:n kaistalle, joka siis oli pääosin 10. divisioonan alueella, yhteensä 9 jalkaväkidivisioonaa, kolme panssari- tai rynnäkkötykkirykmenttiä ja runsaasti tykistöä. 10. divisioonaa vastassa oli kaksi armeijakuntaa ja naapurina olleen 2. divisioonan etelälohkolla Neuvostoliiton 23. armeijaan kuulunut armeijakunta. Neuvostojoukkojen ylivoima oli kertakaikkisen murskaava.
Seuraavana aamuna kello 5 aloittivat Neuvostoliiton joukot oloissamme ennennäkemättömän 135 minuuttia kestäneen tulivalmistelun, johon otti osaa 3 000 tykkiä ja kranaatinheitintä. 10. D:n asemat murskaantuivat olemattomiin. Tilanne oli niin paha että suomalaisten joukot joutuivat vetäytymään Vammelsuu-Taipale-linjalle. Koska suuri osa vetotraktoreista ja hevosista oli muualla maatalous- tai linnoitustöissä menetettiin tässä yhteydessä vetokaluston puuttuessa 68 kenttätykkiä ja kymmenittäin uusia panssaritorjuntatykkejä.
Tappiot
Yhtymien Päämajalle tekemien määräaikaisilmoitusten mukaan 10. divisioonan kokonaistappiot olivat kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina yhteensä 8 598 miestä.
The Secret Life of...
The Secret Life of...  on The Veronicas -duon esikoisalbumi, joka julkaistiin Australiassa 17. lokakuuta 2005. Albumia myytiin Yhdysvalloissa 50 000 kappaletta. Yhtye sai tukea albumin tuottamiseen mm. Billy Steinbergilta (Madonna), Clif Magnessilta (Avril Lavigne), Max Martinilta (Britney Spears) ja Dr. Lukelta (Kelly Clarkson).
Singlet
Ensimmäinen single oli "4ever". Toinen single oli "Everything I'm Not", joka ei saanut niin suurta suosiota kuin ensimmäinen. Kolmas single oli "When It All Falls Apart", joka menestyi yhtä heikosti kuin edellinen julkaisu. Neljäs single oli "Revolution", joka julkaistiin Australiassa 7. elokuuta 2006. Viimeinen single oli "Leave Me Alone", ja se julkaistiin Australiassa 4. marraskuuta 2006.
Erkki Koivusalo
Erkki Koivusalo (8. joulukuuta 1925 – 16. helmikuuta 1988) oli suomalainen kuunnelmakirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja mainostoimittaja.
Koivusalo debytyi kuunnelmakirjailijana 1950-luvun alussa. Hänen kuunnelmiaan ovat muun muassa rakkaustarina Pilviä taivaanrannalla ja jännityskertomus Kuollutta ei voi murhata.
Kuunnelmien lisäksi Koivusalo teki elokuvakäsikirjoituksia. Näistä ensimmäinen oli Hannu Lemisen ohjaama Morsiusseppele (1954), Jussi Jurkan näyttelemän nuoren miehen odysseia 1900-luvun alun Helsingissä ja Euroopassa. Yhdessä Usko Kempin kanssa Koivusalo käsikirjoitti T. J. Särkän ohjaaman huumoria sisältävän jännityselokuvan Kovaa peliä Pohjolassa (1959). Kepeän elokuvan pääosassa oli Tauno Palo kaksoisroolissa.
Vakituisen päivätyönsä Koivusalo teki mainostoimittajana. Hän oli myös urheilusukelluksen uranuurtajia Suomessa.
Björn Ferm
Björn Ferm (s. 10. elokuuta 1944 Jönköping) on ruotsalainen entinen nykyaikainen viisiottelija.
Ferm saavutti Mexico Cityn olympialaisissa 1968 kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta ennen András Balczóa ja Pavel Lednjovia. Hän oli mukana myös joukkuekisassa, jossa Ruotsi kuitenkin hylättiin. Ferm osallistui myös vuoden 1972 Münchenin olympialaisiin, joissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kisassa kuudenneksi ja joukkuekisassa viidenneksi.
Mayojen korkeakulttuuri
Mayojen historian klassinen kausi ajoitetaan vuosille 250–950. Tuolloin mayat rakensivat useita kaupunkikeskuksia, kuten Tikal, Chichén Itzá ja Uxmal, ja heidän väkilukunsa nousi useisiin miljooniin. He loivat monella tavalla kokonaan omanlaisensa kulttuurin, joka näkyy esimerkiksi mayojen taiteessa ja arkkitehtuurissa. Klassinen kausi oli mayojen kulttuurin huippukausi, jolloin he kehittivät huippuunsa matematiikkansa, tähtitieteensä, arkkitehtuurinsa ja taiteensa sekä viimeistelivät kalenterijärjestelmänsä.
Klassisen kauden lopussa tapahtui jotain, joka sai mayat hylkäämään kaupunkikeskuksensa seuraavien vuosisatojen aikana. Romahduksen syyksi on esitetty muun muassa kuivuutta, maaperän köyhtymistä, liikakansoitusta, kulkutauteja ja kapinoita.
Mayojen historiallinen asuinalue
thumb|350px|Mayojen asuinalueet punaisella viivalla rajattuna ja joitain tärkeimpiä kaupunkeja. Mayojen asuinalue käsittää yli 300 000 neliökilometriä Keski-Amerikassa. Mayoja asui ja asuu nykyään eteläisen Meksikon Chiapasin ja Tabascon osavaltioissa ja Jukatanin niemimaalla Quintana Roon, Campechen ja Yucatánin osavaltioissa. Mayojen alue ulottui myös Meksikon eteläpuolisen Keski-Amerikan pohjoisosiin Guatemalaan, Belizeen, El Salvadoriin ja läntiseen Hondurasiin. Ennen klassisen kauden lopun romahdusta mayoja arvioidaan olleen jopa 10–15 miljoonaa.
Mayojen asuinalue jaetaan:
Meksikon eteläosan ja Guatemalan pohjoisosan kuuma ja kostea alanko oli suurin mayojen asuttama alue. Alueella on runsaat jade-, obsidiaani- ja basalttiesiintymät sekä hyvät viljelysmaat. Purjehduskelpoisten jokien ansiosta alueella oli myös helppo käydä kauppaa. Keskisillä alankoseuduilla ovat mayojen vanhimmat asutuskeskukset, joista mayakulttuuri levittäytyi muille alueille. Pohjoisilla alankoalueilla Jukatanin niemimaan pohjoisosissa on kuivempaa. Siellä ei myöskään ole jokia tai järviä, vaan asukkaat saivat vetensä luonnollisista kaivoista, cenoteista.
Etelässä
thumb|350px|Eteläinen asuma-alue vihreällä tärkempine kaupunkeineen.
Historia
Muinaiskaudella 7000–2000 eaa. mayojen asuinalueella asuneet metsästäjä-keräilijät alkoivat viljellä maissia, papuja ja vihanneksia sekä pitää kesyjä eläimiä kuten koiria ja kalkkunoita. Varhaisimmat toistaiseksi löytyneet kylät on ajoitettu vuosiin 2000–1500 eaa. Esiklassisella kaudella vuosien 1500–200 eaa. aikana olmeekit loivat pohjan koko Mesoamerikan myöhemmille korkeakulttuureille. Vuosien 600 eaa. ja 800 jaa. välisenä aikana Mesoamerikassa kukoisti sapoteekkien kulttuuri, ja vuosina 200–900 Teotihuacánin kaupungista tuli merkittävä metropoli.
Mayojen historian klassinen kausi ajoitetaan vuosille 250–950. Mayat rakensivat tuolloin useita kaupunkikeskuksia, kuten Chichén Itzá ja Uxmal, ja heidän väkilukunsa nousi useisiin miljooniin. Mayakulttuuri oli saanut vaikutteita olmeekeilta ja sapoteekeilta sekä Teotihuacánin ja El Tajinin kaupungeista. Mayat loivat kuitenkin monella tavalla kokonaan omanlaisensa kulttuurin, joka näkyy esimerkiksi mayojen taiteessa ja arkkitehtuurissa. Klassinen kausi oli mayojen kulttuurin huippukausi, jolloin he kehittivät huippuunsa matematiikkansa, tähtitieteensä, arkkitehtuurinsa ja taiteensa sekä viimeistelivät kalenterijärjestelmänsä.
Noin 800–900 jaa. monet keskisen maya-alueen suuret keskukset romahtivat melko varmasti kuivuuden, ehkä myös sotien ja kapinoiden takia. Esimerkiksi Chichancanab-järven alueella Jukatanissa satoi vuosien 800–1000 välisenä aikana vain puolet normaalista, välillä vain kolmasosa, mikä tuhosi maainviljelyksen edellytykset. Romahduksen syyksi on ehdotettu myös ylikansoitusta. Jälkiklassisella kaudella vuosina 950–1524 mayat hylkäsivät suuret kaupunkinsa jo ennen kuin espanjalaiset konkistadorit olivat löytäneet alueelle. Mayojen tyhjentyneisiin kaupunkeihin muutti tolteekkeja. Mayojen korkeakulttuurin loppuna on pidetty Utatlanin taistelua vuonna 1524.
Mayakansa on yhä olemassa ja asuu Meksikon, Guatemalan, Belizen, El Salvadorin ja Hondurasin valtioiden alueella. Guatemalassa he ovat enemmistönä. He ovat säilyttäneet paljon kulttuurinsa ominaispiirteitä ja puhuvat omia mayakieliään.
Taide
Mayojen taiteen jokainen piirto, symboli ja aihe merkitsi aina jotakin, eivätkä mayat luoneet abstraktia taidetta tai taidetta vain taiteen vuoksi. Taiteessaan mayat kuvasivat usein maallisia hallitsijoita ja ylimyksiä sekä jumaltekoja ja manalakuvia. Hallitsijat kuvattiin sivulta kauniina pidetyn luisun otsan korostamiseksi. Pikkuesineitä mayat valmistivat jadesta, kotilonkuorista ja piikivestä. Kultaa käytettiin vähän, sillä se oli harvinaista. Maalatuissa keramiikkaesineissään mayat kuvasivat usein kulkueita, tansseja ja rituaaleja, ja joskus myös jumalia, etenkin manalan valtiaita. Kaiverruksissa ja keramiikkaesineissä oli usein taiteilijan signeeraus. Moni taiteilija kuului kuninkaalliseen sukuun.
Mayojen rakennusten sisätilat ja luultavasti ulkoseinätkin olivat värikkäiden seinämaalausten koristelemia. Kostea ilmasto on kuitenkin aikojen kuluessa tuhonnut lähes kaikki maalaukset. Hallitsijoille ja ylimyksille mayat pystyttivät steeloja, jotka olivat yleensä metrin, mutta joskus kymmenenkin metrin korkuisia. Steeloihin kirjoitettiin usein hallitsijan elämän tärkeimpiä päivämääriä.
Kirjoitus- ja numerojärjestelmä
thumb|150px|Steelaan kaiverrettua mayakirjoitusta Mayojen hieroglyfikirjoitus oli kirjoituksena aikanaan Uuden maailman kehittynein. Kirjoitus koostui tyylitellyistä kuvista, "hieroglyfeistä", jotka tarkoittivat sanoja ja tavuja. Vaikka merkkejä oli 800, ehkä vain 200–300:aa käytettiin yhtä aikaa samalla alueella. Mayakirjoitus oli erillisinä merkkeinä, glyyfeinä kaksoissarakkeina ja sitä luettiin vasemmalta oikealle, ylhäältä alas. Tyypillisessä yhdessä mayaglyyfissä oli pääglyyfi, jota täydensivät liitteet eli affiksit.
Mayojen numeroissa oli paikkajärjestelmä kuten meilläkin. Heidän lukujärjestelmänsä pohjana oli luku 20. Mayat alkoivat jo vuonna 350 jaa. käyttää nollaa, jonka merkki oli simpukankuorikotilo.
Kirjoitukset
Mayat kirjoittivat tekstejään etenkin keramiikkaesineisiin, kivimonumentteihin, kuten steeloihin, ja kivisiin ovenkamanoihin sekä myös esimerkiksi koodekseihin, puisiin ovenkamanoihin, stukkofasadeihin, rakennusten sisäseiniin, luolien seinämiin, simpukankuoriin, ihmisten ja eläinten luihin, jadeiittiin, obsidiaaniin ja tiileen.
Koodeksit
thumb|Yksityiskohta [[Dresdenin koodeksista]] Mayat kirjasivat historiaansa ja tiedettään myös lukuisiin kirjoihin. Näiden koodeksien sivut tehtiin puun kuoresta ja savilaastista. Mayakoodeksit ovat haitarimaisesti taiteltuja, runsaan metrin pituisia paperisuikaleita. Jotkin koodekseista ovat vain osia pidemmistä alkuteoksista. Koodeksit koostuvat kuvista, hieroglyfeistä, numeroista ja kalenterimerkinnöistä. Kirjat sisälsivät taulukoita, joiden avulla mayat ajoittivat rituaalejaan ja maanviljelystoimiaan sekä seurasivat tähtitaivaan kiertoa. Niiden avulla mayat säätelivät myös matkustamista, metsästystä ja uhraamista.
Koodekseja on säilynyt vain neljä. Espanjalaiset valloittajat tuhosivat ehkä satoja koodekseja. Polttamisessa mukana ollut Jukatanin alueen piispa Diego de Landa kirjoitti 1500-luvulla, että hänen näkökulmastaan nuo kirjat sisälsivät vain ”taikauskoa ja paholaisen valheita”. Säilyneistä koodekseista Dresdenin, Madridin ja Pariisin koodeksit kuuluivat niiden joukkoon, joita espanjalaiset lähettivät tai veivät kotimaahansa. Neljännen säilyneen koodeksin, Grolierin koodeksin, alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Sen on arveltu olevan väärennös, mutta useimmat tutkijat pitävät sitä aitona. Koodeksien ikää on vaikea määritellä, mutta useimmat tutkijat pitävät Dresdenin koodeksia vanhimpana.
Mayojen kansalliseepos on Popol Vuh, 1550-luvulla K'iche-mayajohtajien kertomuksista koottu eepos, jossa on kuvattu mayojen historiaa ja mytologiaa. Ensimmäisessä osassa kerrotaan maailman luomisesta, toisessa myyttisten sankarikaksosten Hunahpun ja Ixbalanquen teoista ja kolmannessa kiche-dynastian synnystä.
Myytit ja jumalat
thumb|Mayojen maissinjumala. Mayojen mytologia selitti maailman ja ensimmäisten ihmisten synnyn. Tärkeässä osassa mayojen myyteissä ovat sankarikaksoset Hunahpu ja Ixbalanque, joiden seikkailuista kerrotaan monissa tarinoissa ja kuvissa kuten Popol Vuhissa. Mayojen myyttejä on tallennettu paperille ja mayojen kivimonumentteihin.
Mayojen luomistarussa kerrotaan alkumerestä ja taivaasta. Taivaanjumalat tapasivat merenjumalat ja loivat itselleen palvojat ja näille asuinpaikan. Ensin luotiin eläimet, ja sen jälkeen monen yrityksen jälkeen ihmiset maissinjyvistä. Luomispäivämääräksi kirjoituksissa on annettu 13. elokuuta 3114 eaa. Mayojen jumalat asustivat Maan yllä taivaassa, ja Maan alapuolella oli pelottava manala Xibalba. Taivas oli joidenkin lähteiden mukaan 13-kerroksinen ja manala 9-kerroksinen. Maailmankaikkeuden ytimessä kasvoi maailmanpuu, ja maan kulmissa taivasta kannattelevat puut. Kilpikonnalla oli tärkeä osa luomiskertomuksissa, sillä esimerkiksi joissain kertomuksissa se kannatteli Maata selässään. Mayat kunnioittivat jaguaaria suuresti – se yhdistettiin aurinkoon ja jumaliin, ja sillä uskottiin olevan yliluonnollisia voimia.
Mayoilla oli useita jumalia, eri alueilla omiansa. Mayat pitivät myös hallitsijoitaan jumalina, mitä käsitystä vahvistettiin veristen uhriseremonioiden ja monumentaalirakentamisen avulla. Mayahallitsija oli maailman keskipiste, josta elämän jatkuminen riippui. Tärkempiä jumalia olivat auringon ja maissin jumala Itzamna (päivisin auringonjumala Kinich Ahauna), joka toi kansalle maanviljelyn ja keksi kirjoitusjärjestelmän ja kalenterin. Mesoamerikassa laajastikin palvottu Quetzalcoatl eli Kukulkan oli yhdistelmä käärmeestä ja linnusta. Mayojen vanhin jumala oli sateen ja ukkosen jumala Chac, joka antoi sadolle tärkeää vettä, mutta saattoi myös tuhota sen. Chac kuvattiin taiteessa yleensä sinisenä ja viiksekkäänä.
Jumaliaan mayat lepyttivät ihmisuhreilla, joita hankittiin sotaretkillä.
Talous
Mayat olivat maatalousyhteiskunta, ja 90 prosenttia väestöstä työskenteli maataloudessa. Maatalouden kehitys johti taloudelliseen kasvuun ja mayakulttuurin kukoistukseen, mutta ajan myötä ryöstöviljely, liikakansoitus ja kuivat kaudet romahduttivat yhteiskunnan.
Mayojen elannon perusta oli jo ennen mayoja alkanut maissin viljely, mikä voidaan havaita ihmisten puheissa ja uskonnossa. Maissi kylvettiin ja korjattiin tarkkojen kalenterilaskelmien ja uskonnollisten rituaalien säätelemänä. Tämän seurauksena papeilla oli mayayhdyskunnissa hyvin suuri valta, sillä he hallitsivat kirjoitetun kielen ja kykenivät tekemään tähtitieteellisiä laskelmia. Maissi oli hyvin tuottoisaa, ja mayaväestön tarvitsikin tehdä vain 50 päivää vuodesta töitä hankkiakseen vuotuisen kaloritarpeensa. Sen ansiosta heillä oli käytössä runsaasti työvoimaa esimerkiksi suurten monumenttien rakentamiseen.
Adamas
Adamas tai Adammas on nasseenilaisten gnostilaisen lahkon mukaan luoja ja alkuolento. Fryygiassa Adamasta pidettiin kosmoksen androgyynisenä voimana, "aionien vanhempana".
Mayojen korkeakulttuuri
Talous
Maissin lisäksi viljeltiin kurpitsaa, papuja, kaakaopapuja, espanjanpippuria, bataattia, avokadoa ja joitain muita kasveja. Alueen eteläosissa viljellyn kaakaopensaan papuja käytettiin rahana ja nautintoaineena. Mayat viljelivät myös muita kuin syötäviä kasveja, muun muassa puuvillaa ja hamppua.
Messi
Messi on laivan henkilökunnalle tarkoitettu ruokailutila. Messi on myös laivaväen yhteinen kokoontumistila ja vapaa-ajan viettopaikka.
Mayojen korkeakulttuuri
Talous
Alangoilla maa oli melko hedelmällistä. Mayat viljelivät usein korotetuille pelloille välttääkseen tulvat. He myös rakensivat kanavia sekä keräsivät vettä luonnon muovaamiin kaivoihinsa talteen kuivien talvien ja kuumien kesien varalle. He pengersivät viljelmänsä kivillä. Mayat raivasivat metsiä viljelysalaksi. Kahden vuoden viljelyn jälkeen tällaiset pellot jouduttiin kaskeamaan maan lannoittamiseksi, ja ne voitiin viljellä uudelleen 5–7 vuoden jälkeen. Ylemmillä mailla pellon viljelytauko saattoi kestää 15 vuotta. Tuotannon tehostamiseksi mayat viljelivät eri lajeja samalla pellolla.
Messi
Varustuksena messissä ovat yleensä ruokapöydät, sohva ja nojatuoleja, usein myös lehtiä ja kirjoja sekä televisio ja radio. Messin ilmoitustaululla ilmoitetaan koko laivaväkeä koskevia asioita.
Mayojen korkeakulttuuri
Talous
Mayat metsästivät monenlaisia eläimiä kuten peuroja, pekareja, lintuja, tapiiria ja apinoita.
Mayaväestö asui ja työskenteli maaseudulla, ja kaupunkeja käytettiin lähinnä uskonnollisten seremonioiden ja markkinoiden pitopaikkana. Markkinoilla maanviljelijät kävivät kauppaa ylijäämätuotteistaan, kuten maissista, lihasta, suolasta ja tekstiileistä. Yleisintä oli vaihtokauppa, mutta myös kaakaopapuja käytettiin vaihdon välineenä.
Niillä alueilla, joilla maa ei soveltunut maanviljelyyn, asukkaat kävivät kauppaa muiden kaupunkien kanssa. Kauppatavaroita olivat esimerkiksi orjat, suola, hunaja, metallit, sulat ja simpukankuoret. Orjat saattoivat olla orjiksi syntyneitä, sotavankeja tai rikollisia. Orjat tekivät raskasta ruumiillista työtä ja kantoivat tavaroita, ja joskus heitä uhrattiin jumalille.
Tähtitiede ja kalenteri
Mayat pitivät uskonnollisista syistä tarkkaa kirjaa taivaankappaleiden eli taivaanjumaliensa liikkeistä. He oppivat ennustamaan Kuun ja Venuksen vaiheet ja jopa pimennykset. Etenkin Venuksen liikkeet olivat mayoille tärkeät.
Mayoilla oli kolme eri kalenteria. Ensimmäinen (haab) jakaa vuoden 365 päivään ja 18 kuukauteen. Pyhä kalenteri (tzolkin) jakaa ajan 260 päivän jaksoihin ja 20 päivän mittaisiin kuukausiin. Pitkälaskukalenteri alkaa ajanlaskun päivämäärästä 11. elokuuta 3114 eaa. Sen siirtyminen uuteen vaiheeseen 21. joulukuuta 2012 herätti etukäteen kansainvälistä huomiota.
Kehonmuokkaus
Mayat muokkasivat kehoaan monin tavoin omien kauneusihanteidensa mukaiseksi. Koska he uskoivat polveutuvansa maissista, mayat muotoilivat pääkallonsa maissintähkän tapaan suipoiksi litistämällä vastasyntyneiden päät kahden lankun väliin. Lapsista pyrittiin myös tekemään kierosilmäisiä ripustamalla heidän silmiensä eteen pihkapallo. Hampaisiinsa mayat istuttivat jadeiittipalasia ja muita arvokkaita kiviä, ja joskus he hioivat hampaansa teräviksi tai poistivat kaikki hampaansa keskimmäisiä ylä- ja alahampaita lukuun ottamatta. Mayat arvostivat myös suurta nenää ja korkeaa otsaa, ja he saattoivat käyttää nenä- ja otsalisäkkeitä tai nenälävistyksiä. Jotkut mayat tatuoivat tai maalasivat koko ihonsa.
Temasek
Temasek oli varhainen kaupunki 1300-luvulla, paikalla jossa nykyisin on Singapore. Tarinan mukaan Srivijayan prinssi Sang Nila Utama saapui saarelle 1299, ja näki saarella suuren eläimen jota hän luuli leijonaksi. Hän nimesi saaren Singapuraksi. Sanskritin kielellä sana singa tarkoittaa leijonaa, ja sana pura kaupunkia.
Historia
Yleisen käsityksen mukaan Singapore oli vaatimaton muutaman sadan asukkaan kalastajakylä ennen brittien tuloa saarelle 1819. Nykyisin kuitenkin on arkeologisten kaivausten ja tieteellisten tutkimusten jälkeen saatu selville, että nykyisen Singaporen paikalla oli merkittävä satama 1300-luvulla. Temasek sijaitsi Singaporejoen suulla ja kaupungissa asui ehkä noin kymmenen tuhatta ihmistä. Kirjoitettua historiaa Temasekista on löydetty vain vähän, joten nykyäänkin tiedot muinaisesta Temasekista ovat rajalliset.
Temasekin loiston aika kesti vain 80 vuotta. Vuonna 1398 joko pohjoisesta tullut Ayutthayan kuningaskunta tai Jaavalta tulleet Majapahit valtasivat Temasekin. Temasekin viimeinen hallitsija Paramesvara pakeni valloittajia Malakaan ja perusti sinne Malakan sulttaanikunnan.
Kolmena seuraavana vuosisatana alue kuului Malakan ja Johoren sulttaanikuntaan, mutta kaupungilla ei ollut sulttaanikunnissa suurta merkitystä.
Delaila Amega
Delaila Amega (s. 21. syyskuuta 1997 Heerhugowaard) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa 17 ottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa pronssia vuonna 2018.
Amega on seuratasolla pelannut kotimaassaan Westfriesland SEW:ssä vuosina 2013–2014 ja HV Quintusissa 2014–2016 sekä Saksassa TuS Metzingenissä vuodesta 2016.
Sainte-Anastasie (Gard)
Kunnan maamerkki on Saint-Nicolasin silta. Se on rakennettu vuosina 1245-1260 Gardonjoen yli, ja sitä kautta kulkee Nîmesin ja Uzèsin kaupungit yhdistävä tie. Silta kunnostettiin Toisen keisarikunnan aikana. Vuoden 2002 tulvissa silta kärsi taas vahinkoja.
Wonderwall
”Wonderwall” on brittiläisen rock-yhtye Oasiksen kappale ja single vuodelta 1995. Sen on säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut yhtyeen kitaristi Noel Gallagher, ja se on kolmas kappale Oasiksen toisella studioalbumilla (What’s the Story) Morning Glory?. ”Wonderwall” julkaistiin 30. lokakuuta 1995 albumin neljäntenä singlenä, ja se nousi muun muassa Britannian singlelistan kakkossijalle. Se on Oasiksen uran suosituin ja tunnetuin kappale.
Noel Gallagher teki ja omisti ”Wonderwallin” silloiselle tyttöystävälleen, Meg Mathewsille. Kappale on saanut nimensä George Harrisonin vuoden 1968 albumista Wonderwall Music. Singlejulkaisun kannen on suunnitellut Brian Cannon, jota inspiroivat belgialaisen René Magritten surrealistiset maalaukset. Tyttö kuvassa on Oasiksen levyjä julkaisseen levy-yhtiö Creation Recordsin työntekijä. Kehyksiä pitävä käsi kuuluu Brian Cannonille. Kuvauspaikkana toimi Primrose Hill Lontoossa. Singlen b-puolia ovat Round Are Way, The Swamp Song ja The Masterplan.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Noel Gallagher, ellei toisin mainita.
Filosofiakäsitykset
Filosofiakäsityksellä tarkoitetaan filosofisen koulukunnan tai filosofin käsitystä siitä, mitä filosofia on. Filosofian voi katsoa olevan itsessäänkin filosofinen ongelma, sillä filosofien keskuudessa ei ole yksimielisyyttä siitä, mikä filosofian luonne tai tarkoitus on.
Filosofia ajatusten selventämisenä
1900-luvun akateemista filosofiaa Pohjoismaissa ja englanninkielisessä maailmassa on paljolti hallinnut ajatus filosofiasta ajatusten selventämisenä. Tämän näkemyksen merkittävimpiin edustajiin kuuluvat muun muassa filosofit Ludwig Wittgenstein, Rudolf Carnap sekä W. V. O. Quine. Tämän edelleenkin vaikuttavan filosofiakäsityksen varsinainen perustaja ja tärkein tiennäyttäjä on kuitenkin englantilainen filosofi Bertrand Russell, joka seuraavassa kuvaa näkemystään siitä, mitä filosofia on.
Kantatiede
Filosofia tutkii kysymyksiä, joita muut tieteet eivät vielä tutki. Se hahmottaa ja jäsentää todellisuuden alueita, joihin systemaattinen tiede ei vielä ole saanut tukevaa jalansijaa. Näin se on kaksi ja puoli tuhatta vuotta palvellut kantatieteenä, uusia erityistieteitä synnyttävänä "tieteiden äitinä". Tämä työ jatkuu nykyään varsinkin logiikan, kielitieteen ja kognitiotieteen alalla.
Maailmankatsomustiede
Filosofia ylittää yksityiset tieteet myös rakentamalla niiden pohjalle kokonaisvaltaisia maailmankatsomusten järjestelmiä. Erityistieteiden summa jollain hetkellä ei vielä riitä maailmankatsomukseksi, vaan niiden yhteensitomiseksi tarvitaan kokonaiskuvaa todellisuuden luonteesta, tiedon hankkimisen edellytyksistä sekä ihmisen tehtävistä maailmassa.
Tutjunniemi
Asukkaita Tutjunniemessä on noin 180. Loma-asuntoja on yli 200.
Filosofiakäsitykset
Kriittinen tiede
Filosofian kriittisenä tehtävänä on kaiken kulttuurin ennakkoehtojen, sisällön ja vaikutusten analysointi ja arvostelu. Kohteisiin kuuluvat muun muassa kielet ja käsitejärjestelmät, aatteet ja uskonnot, poliittiset järjestelmät ja oikeusjärjestelmät, tieteet ja taiteet, jopa itse filosofiakin. Näin tulevat määritellyiksi kohteen perusteella filosofian alueet kuten kielifilosofia, uskonnonfilosofia, yhteiskuntafilosofia, oikeusfilosofia, tieteenfilosofia ja taiteenfilosofia. Minkä tahansa tieteen peruskäsitteet, teoriat ja menetelmät voivat olla filosofian tutkimuskohteita. Erityistieteiden tieteenfilosofia, jonka tulisi olla läheisessä yhteistyössä kyseisen alan omien tutkijoiden kanssa, liittyy läheisesti logiikkaan, tietoteoriaan ja yleiseen tieteenfilosofiaan, joissa tarkastellaan erityistieteille yhteisiä tiedon rakenteita ja päättelemisen muotoja.
Filosofian menetelmät
Eräillä filosofian alueilla hyödynnetään muiden tieteiden menetelmiä. Esimerkiksi loogikot käyttävät täsmällisiä matemaattisia käsitteenmuodostustapoja ja metodeja. Filosofianhistorioitsijat taas soveltavat yleisen historiantutkimuksen piirissä kehitettyjä lähdekritiikin ja tekstien tulkinnan menetelmiä. Niillä filosofia aloilla, joilla pyritään uusiin filosofisiin tuloksiin, käytetään Ilkka Niiniluodon mukaan tavallisesti ajattelutapaa, jonka vaiheita ovat problematisointi, eksplikointi ja argumentaatio.
Tutjunniemi
Kylässä toimii Tutjunniemen kyläyhdistys ja martat. Metsästysseura Tutjunniemen Erässä on noin 90 jäsentä. Seuralla on Leader-rahoituksella rakennettu metsästysmaja.
Sodanajan lento-onnettomuus
Tutjunniemen Rauvanlahteen putosi 1944 Ylämyllyltä Kannakselle pommituslennolle lähtenyt Suomen ilmavoimien Junkers Ju 88 -pommikone. Kone syöksyi matalaan veteen, kun se joutui johtokoneen potkurivirtaukseen. Turmassa menehtyi neljä henkeä. Koneessa oli lastina lentopommeja sekä kevyempää aseistusta, kuten konekivääreitä ammuksineen. Poliisi, puolustusvoimat ja Pohjois-Karjalan pelastuslaitos suorittivat pommikoneen nostotyötä syys-marraskuussa 2008.
Filosofiakäsitykset
Problematisointi
Filosofinen ajattelu alkaa yleensä ongelmien synnyttämisestä. Lähtökohtana voi olla mikä tahansa tietoon, todellisuuteen tai arvoihin liittyvä näkemys, jota ei ole aikaisemmin pidetty problemaattisena. Kriittisen epäilyn avulla filosofi yrittää tuoda esiin kohteena olevaan käsitykseen liittyviä epäselviä ilmaisuja tai kyseenalaisia oletuksia.
Jutta Poikolainen
Jutta Anneli Poikolainen (o.s. Vähäoja, s. 15. maaliskuuta 1963 Tampere) on suomalainen jousiampuja. Hän kilpaili Soulin olympialaisissa 1988 ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 55:nneksi ja joukkuekilpailussa 13:nneksi. Hän sijoittui MM-kilpailuissa henkilökohtaisessa kilpailussa 58:nneksi vuonna 1981, 36:nneksi vuonna 1983 ja 57:nneksi vuonna 1985 sekä joukkuekilpailussa seitsemänneksi vuonna 1983 ja 11:nneksi vuonna 1985. Hän saavutti EM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa vuosina 1980 ja 1988 ja sijoittui noina vuosina henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi ja 12:nneksi. Vuonna 1983 hän saavutti EM-hallikilpailujen joukkuekilpailussa hopeaa. Poikolainen voitti Suomen-mestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1986 sekä joukkuekilpailussa vuosina 1986 ja 1988. Hän edusti seuratasolla hyvinkääläistä Amarcoa.
Filosofiakäsitykset
Eksplikointi
Toisena vaiheena on filosofisen ongelman vastausyritysten muotoileminen. Tähän selventämisvaiheeseen kuuluu kysymysten täsmentäminen, käsitteiden analysointi ja määritteleminen, uusien ajatusten esittäminen sekä filosofisten väitteiden ja käsitysten muotoileminen. Joissakin tapauksissa tuloksena voi olla ongelman eliminointi siten, että se näytetään kielen epäselvästä käytöstä johtuvaksi valeongelmaksi.
Argumentointi
Kolmantena vaiheena on vastausyritysten arviointi ja vertailu, ts. argumenttien esittäminen niiden tueksi tai niitä vastaan. Relevantteja kysymyksiä tässä yhteydessä ovat muun muassa seuraavat: Onko esitetty ratkaisu ristiriidaton, selkeä ja yhteensopiva muiden pätevien filosofisten teesien kanssa? Onko se vastaus esitettyyn ongelmaan? Kykeneekö se mielenkiintoisella tavalla käsittelemään muita samankaltaisia ongelmia? Esitetyt argumentit voivat puolestaan johtaa uusien filosofisten ongelmien heräämiseen, näiden ratkaisuyrityksiin jne., mikä antaa filosofiselle keskustelulle samanlaista sisäistä jatkuvuutta kuin muidenkin tieteenalojen kehityksessä on havaittavissa.”
Jutta Poikolainen
Poikolaisen ennätys FITA-kierroksella on 1278 pistettä vuodelta 1988. Hän ampui parhaimmillaan 70 metristä 313, 60 metristä 328, 50 metristä 319 ja 30 metristä 342 pistettä.
Filosofiakäsitykset
Filosofian edistyminen
Filosofia on Niiniluodon mukaan kriittistä ajattelua ja keskustelua, ei useinkaan valmiita ja lopullisia oppeja vaan pyrkimystä käsitteiden ja ajatusten selventämiseen, jäsentämiseen ja uudelleenarviointiin. Kuten muutakin tiedettä, tätä toimintaa voidaan arvioida sen uutuuden, selkeyden, tarkkuuden, systemaattisuuden, perusteellisuuden, syvällisyyden ja hedelmällisyyden mukaan. Nämä kriteerit ovat julkisia ja objektiivisia, ja siksi ne mahdollistavat myös koulukuntarajat ylittävän arvioinnin.
Jutta Poikolainen
Jutta Poikolaisen puoliso on jousiammunnan olympiavoittaja Tomi Poikolainen.
Filosofiakäsitykset
Filosofian edistyminen
Filosofian piirissä voidaan saavuttaa pysyvästi arvokkaita tuloksia: hedelmällisiä kysymyksenasetteluja, ongelmien strukturointia osaongelmiksi, selventäviä käsitteellisiä erotteluja, sisällöllisesti uusia ajatuksia ja oivalluksia sekä vakuuttavia päättelyitä.
Monet filosofiset argumentit ovat loogisesti väljiä. Joskus kuitenkin perustelut positiivisille filosofisille johtopäätöksille esitetään aukottomasti osoittamalla, että joistakin lähtökohtaoletuksista A seuraa loogisesti johtopäätös B. Muut filosofit voivat kiistää johtopäätöksen B pätevyyden kritisoimalla oletuksia A, sillä mitään premissejä ei voi dogmaattisesti hyväksyä filosofisen ajattelun lähtökohdiksi. Mutta ponnistelut eivät tässäkään tapauksessa ole valuneet hukkaan. Johtopäätöksen B sijasta vain on tullut todistetuksi väite "jos A, niin B".
Filosofiassa voidaan saavuttaa myös negatiivisia tuloksia, esimerkiksi osoittamalla jokin intuitiivinen käsitys tai oletusten joukko ristiriitaiseksi.
Ajopiirturi
Ajopiirturin kiekosta nähdään ajoneuvon ajonopeus, kuljettu matka sekä kuljettajan työ- ja taukoajat. Kiekosta tulee näkyä kuka kiekolla on ajanut sekä kuljetettujen ajoneuvojen rekisterinumerot. Kiekko on aina kuljettajakohtainen. Kuljettajan on pidettävä ajossa mukanaan 28 edeltävän päivän kiekot. 28 päivän jälkeen säilytysvelvollisuus siirtyy ajoneuvon haltijalle yhden vuoden ajaksi. pienoiskuva|Analoginen ajopiirturi. Yksinkertaisimmillaan ajopiirturi on nopeusmittarin taakse asetettava, vakionopeudella pyörivä pahvikiekko, johon nopeusmittarin viisariin kiinnitetty neula piirtää nopeuden kuvaajaa ajan funktiona. Tällöin kiekko tulee vaihtaa uuteen vähintään 24 tunnin välein. Ajopiirturin läheisyydessä on valitsin, jolla piirturille kerrotaan tekeekö kuljettaja työtä, viettää taukoa tai odottaa esimerkiksi lastaukseen pääsyä. Uudet piirturit siirtyvät automaattisesti piirtämään ajamista, kun ajoneuvo alkaa liikkua, mutta vanhimmissa piirtureissa myös ajon valitseminen pitää suorittaa käsin. Yhteen ajopiirturiin voidaan asettaa kaksi piirturin kiekkoa, joista toinen on varakuljettajan. Kun varakuljettaja ja kuljettaja vaihtavat paikkaa, myös kiekkojen paikka piirturissa pitää vaihtaa.