cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arthur C. Clarke -palkinto
Arthur C. Clarke -palkinto on vuosittain jaettava brittiläinen tieteiskirjallisuuden palkinto. Palkinto perustettiin Arthur C. Clarken lahjoituksesta ja se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1987. Palkittavan kirjan valitsee kirjailijoista, kriitikoista ja faneista koostuva tuomaristo.
Vaahteraliigan kausi 2013
Vaahteraliigan kausi 2013 on Vaahteraliigan 33. kausi. Liigan runkosarja alkoi 19. toukokuuta 2013 ja kausi päättyi Vaahteramalja XXXIV, joka pelataan 31. elokuuta 2013. Vaahteramalja oli toisinto viime kauden finaalista. Helsinki Roosters voitti toisen perekkäisen mestaruuden lyömällä Helsinki Wolverinesin luvuin 52–31.
Turku Trojans ja Oulu Northern Lights putosivat liigasta I-divisioonaan. Trojans pudottautui omalla päätöksellään kun taas Northern Lights jäi liigalisenssi-kriteerien tarkastelussa yhdeksänneksi ja menetti paikkansa liigassa. Liigaan nousivat I-divisioonan kauden 2012 finaalijoukkueet Helsinki 69ers sekä Kouvola Indians.
Viikko 1
Kauden ensimmäisessä ottelussa Roostersien pelinrakentaja Robert Johnson juoksi kaksi touchdownia, jotka johtivat Roostersien voittoon. Ottelu näkyi URHOtv:llä ja jätti monelle katsojalle pahan maun suuhun erikoisen tuomaroinnin takia.
Viikko 2
Kauden toisella peliviikolla pelattiin kolme ottelua. Kouvola Indians ja Helsinki 69ers pelasivat ensimmäiset ottelunsa Vaahteraliigassa. Viime kauden pronssiottelussa pelanneet Porvoon Butchers ja Seinäjoki Crocodiles kohtasivat tällä kertaa Porvoossa. TAFT ja Jyväskylän Jaguaarit saivat myös kautensa käytiin toisella peliviikolla. Mikään joukkue ei kuitenkaan pystynyt nostamaan maalisuhdettaan tarpeeksi korkeaksi Roostersien johtopaikan varastamiseksi. Mikään otteluista ei televisioitu.
Ottelut
Tiukassa kamppailussa Jyväskylässä Indians haki joukkueen historian ensimmäisen voiton Vaahteraliigassa luvuin 33-34. Indians oli myös kauden ensimmäinen joukkue, joka pystyi voittamaan kotikenttänsä ulkopuolella.
Viikko 3
Vaahteraliigan kauden kolmannella peliviikolla kaikki joukkueet pääsivät pelaamaan. Roosters sai tilaisuuden pitää johtonsa hakemalla voiton Jaguaareilta Helsingin Velodromilla. Viime kauden pronssimitalistit Seinäjoki Crocodiles saivat vastaansa Helsinki 69ers, jotka olivat ainoa joukkue Vaahteraliigassa, joka ei ole historiansa aikana pystynyt hakemaan voittoa. Voitoista tulevat Porvoon Butchers ja tulokkaat Kouvola Indians saivat tilaisuuden kamppailla johtopaikasta ja aloittamaan voittoputken. Helsinki Wolverines saivat vastaansa Vantaan TAFTin Tikkurilan urheilupuistossa TAFTin kotiottelussa. Wolverines ja TAFT kohtasivat toisensa toista kertaa seurojen historiassa. Aikaisempi kohtaaminen oli kaudelta 2012 jolloin Wolverines voitto ISS Stadionilla luvuin 20-23. Butchersien ja Indiansien kohtaaminen näkyi livenä URHOtv:ltä.
Ottelut
Wolverinesin ja TAFTin kohtaamisessa Wolverines otti selvän johto aseman toisessa erässä, kun Wolverines karkasi 0-19 johtoon. TAFT sai kuitenkin yhden touchdownin ennen puoliaikaa Miro Kadmiryn heitolla, joten puoliajalle menossa tilanne oli 19-7. Heti toisen puoliajan alkuun Kadmiry heitti kaksi touchdownia, joilla TAFT nousi johtoasemaan luvuin 21-19. TAFTin puolustus pystyi pysäyttämään Wolverinesin hyökkäyksen täysin toisella puoliajalla eikä Wolverinesin hyökkäys saanut yhtäkään pistettä. Kadmiry heitti vielä kaksi lisää touchdownia viimeisellä neljänneksellä, joka varmisti TAFTin yhden Vaahteraliigan historian suurimmista takaa-ajoista. Peli oli päättyä 34-19 TAFTin voittoon, mutta TAFTin hyökkäys teki nolon oman maalin, eli safetyn, joka ei valitettavasti kuitenkaan riittänyt Wolverinesin voitoksi.
Viikko 4
Vaahteraliigan 33. kauden neljännellä peliviikolla pelattiin kolme ottelua. Ensimmäinen ottelu pelattiin Helsingin Velodromilla, jossa kotijuokkue Helsinki Wolverines metsästi ensimmäistä voittoaan kaudelta. Wolverines ei ollut aloittanut kauteaan kahdella häviöllä kertaakaan kauden 2006 jälkeen tätä kautta laskematta. Jos lasketaan Eurobowl-häviöt mukaan Wolverines oli aloittanut kautensa neljällä häviöllä. Ennen ottelua kävi ilmi, että Wolverinesin pelinrakentaja, Cedric Johnson ei ollut pelikunnossa. Wolverines joutui haastamaan arkkivihollisensa, Helsinki 69ers ilman joukkueen aloittavaa pelinrakentaja. Butchers ja Jaguaarit kamppailivat pudotuspelipaikoista ottelussa, joka näkyi URHOtvllä. Maanantaina Helsingin Velodromilla kohtasivat sarjataulukon johtopaikasta Roosters ja Indians. Tulokkaat Indians olivat aloittaneet kauden odottamattoman hyvin hankkien voiton Jaguaareista ja Butcherseista.
Ottelut
Vaikka Johnson ei pelannut Wolverinesin ottelussa, tulokkaat 69ers kaatui silti lukemin 27-7. URHOtv:llä näkyneessä ottelussa Butchers dominoi Jaguaarit lukemin 40-0. Tulokkaat Indians hävisi ensimmäisen Vaahteraliiga ottelunsa viime kauden hopeamitalisteja vastaan vierasottelussa. Neljän peliviikon ja 11 ottelun jälkeen Indians on ollut ainoa joukkue, joka on pystynyt voittamaan kotikenttänsä ulkopuolella. Roosters voitti vierasottelun ensimmäisellä peliviikolla, mutta se ottelu pelattiin Helsingin Velodromilla, joka on Roostersien, 69ersien, Wolverinesin ja East City Giantsien kotikenttä, joten Roosters ei voittanut ottelua kotikenttänsä ulkopuolella. Kotikenttäetu on siis selvästi tuottanut etua kaikille joukkueille tähän mennessä.
Viikko 5
Viidennellä peliviikolla pelataan ainoastaan yksi ottelu. Ottelu pelataan Jouppilanvuorella 29. kesäkuuta. Seinäjoki Crocodiles kohtaa Vantaan TAFTin kotiottelussaan Seinäjoella. TAFT ei ole vielä hävinnyt yhtään ottelua tällä kaudella kaksi ottelua pelattuna. TAFTilla on myös mahdollisuus varastaa Roosterseiltä liigan johtopaikka, jos he voittavat yli 46 pisteellä, joka olisi harvinaista. Crocodiles hävisi ensimmäisen pelinsä, mutta voitti toisensa kotonaan. Crocodilesillä on selvä etu, koska ottelu pelataan heidän kotikentällä. Ottelua ei näe URHOtv:ltä.
Sarjataulukko
Tilanne 18.6.2013
European Football League
Kaudella 2013 Suomesta EFL-turnaukseen osallistuvat sekä Helsinki Roosters että Helsinki Wolverines. Joukkueet arvottiin samaan alkulohkoon, jonka kolmas joukkue oli Tanskan kauden 2012 hopeamitalisti Søllerød Gold Diggers. Roosters jatkoi puolivälieriin, Wolverinesin pelit päättyivät alkulohkoon.
Puolivälierät
Alkulohkosta C jatkoon etenivät helsinkiläinen Roosters lohkon voittajana sekä lohkokakkonen Søllerød Gold Diggers. Roosters putosi jatkosta selkeällä 53-13 tappiolla itävaltalaiselle SWARCO Raidersille.
Loimaan Lehti
Loimaan Lehti on Loimaalla ja lähikunnissa ilmestyvä paikallislehti. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1915. Loimaan Lehteä kustantaa Priimus Media Oy, joka on osa Priimus-konsernia. Priimus Group on viestintä- ja kirjapainoalan yritysrypäs, jonka toiminnan keskuspaikkana on Loimaa.
Helsinki Freedom Records
Helsinki Freedom Records eli HFR on Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen perustama levy-yhtiö tai paremminkin levy-yhteisö. Artisteina toimivat pääkaupunkiseudun nuoret. HFR perustettiin 11. helmikuuta 2007 ja ensimmäisinä kiinnityksinä mukaan tuli noin 30 nuorta räppäriä. Alussa uusi artisti osallistuu yhteisten kokoelmien tekoon, ja jos hän osoittaa kehitystä ja peräänantamattomuutta musiikin tekoa kohtaan, hän voi saada oman soololevynsä. Freedom on nuorten itsensä antama nimi levy-yhteisölle.
Loimaan Lehti
Kolmesti viikossa ilmestyvän lehden levikki oli 8 100 vuonna 2014. Lehti ilmoittaa ilmestymisalueekseen Loimaan ohella myös Oripään, Ypäjän, Huittisen, Punkalaitumen ja entisen Vampulan kunnan.
Helsinki Freedom Records
Levy-yhteisön periaatteena on nostaa nuoria artisteja esiin. Artisti on kuitenkin vapaa lähtemään ilman sitoumuksia. Yhteisö pyrkii lisäämään yhteisöllisyyttä ja vastuuntuntoa. Kokoelmien ansiosta mahdollisimman moni nuori pääsee mukaan. Toiminnalla ei pyritä tuottamaan voittoa.
Eräät levy-yhteisön artistit ovat sittemmin lähteneet omille teilleen. Esimerkiksi vuonna 2008, Aisti & Emeto kiinnitettiin Ähky Recordsin artisteihin ja Retale Karma Musiikille. Alkuvuodesta 2010, Mikael Gabriel teki levytyssopimuksen Universal -levy-yhtiön kanssa.
Ruby da Cherry
Aristos Petrou (, s. 22. huhtikuuta 1990 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat), taiteilijanimi Ruby da Cherry on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän muodostaa serkkunsa $crimin kanssa $uicideboy$ nimeä kantavan rapduon.
Viulu
Viulu on jousisoitinperheen korkeaäänisin soitin. Viulussa on neljä kieltä, jotka viritetään kvintin välein: g–d1–a1–e2 tai IPN:n mukaan G3-D4-A4-E5 (järjestyksessä matalaäänisimmästä kielestä korkeimpaan).
Alttoviulu on rakenteeltaan samanlainen kuin viulu, mutta kooltaan isompi ja viritykseltään matalampi. Siinä korkein kieli on a1, ja matalin kieli on c.
Historia
Viulu kehittyi tiettävästi alun perin 1500-luvulla Italiassa. Siihen yhdistyi piirteitä 1500-luvun alun soittimista kuten rebekistä, renessanssifiidelistä ja lira da bracciosta. Viulun italiankielinen nimi, viola-sanan diminutiivimuoto violino esiintyi tiettävästi ensimmäisen kerran 1530-luvulla. Viulussa oli vuonna 1530 vielä kolme kvinteittäin viritettyä kieltä kuten rebekissä, mutta vuoden 1550 paikkeilla kieliä oli nykyiset neljä, ja viulu oli tällöin jo valmiiksi kehitetty soitin.
Varhaisimmat nykyisenkaltaiset viulut valmistettiin Pohjois-Italiassa Milanon ja Venetsian seuduilla, missä ensimmäiset merkittävät viulunrakentajat olivat Brescian Gasparo da Salò ja Cremonan Andrea Amati. Cremonasta muodostui pian korkeatasoisen viulunrakennuksen keskus. Merkittävimpiä viulunrakentajasukuja olivat Amati, Guarneri ja Stradivari, joista kaksi viimeksi mainittua saivat alkunsa Amatin koulussa. Guarnereista taitavimmaksi on tunnustettu Giuseppe Guarneri (1687–1742) ja Stradivareista Antonio Stradivari (1648–1737), jonka viuluja on nykyaikaan säilynyt noin 500.
Italiasta viulunrakennus levisi muihinkin maihin, kuten Ranskaan, mutta missään valmistustaito ei yltänyt aivan italialaiselle tasolle.
Viulu säilytti barokin ja klassismin ajalla 1500-luvulla saamansa muodon ja rakenteen, vähäisiä tallaan ja otelautaan tehtyjä muutoksia lukuun ottamatta. 1800-luvun alussa viulun kaulaa pidennettiin, rakennetta vahvistettiin sekä kielten vahvuutta ja jännitystä lisättiin, jolloin viulun sointiin saatiin lisää kaivattua loistokkuutta. Lähes kaikki vanhat arvokkaat soittimet uusittiin uuden sointi-ihanteen mukaisiksi. Sen jälkeen viuluun ei ole enää tehty mitään merkittäviä uudistuksia.
Viulun jousi oli aluksi ampuma-ase jousen muotoinen. Vielä barokin aikana jousi oli nykyistä lyhyempi ja painavampi, ja soittaja sääteli jouhien kireyttä painamalla niitä sormillaan. Ranskalainen Francois Tourte kehitti 1780-luvulla uuden, pidemmän ja kevyemmän jousityypin, joka on edelleen käytössä lähes samanlaisena.
Paganini vei 1800-luvulla viulun soittotekniikkaa uudelle tasolle muun muassa yläasemasoitossa, oktaavisoitossa ja vasemman käden pizzicatoissa.
Rakenne
pienoiskuva|Viulu etupuolelta. Vasemmalla ylhäältä alas: tappirasia, otelauta, talla, pikavirittimet, kieltenpidin ja leukatuki. Oikealla kierukka, kaula, kansi ja ääniaukot. pienoiskuva|Viulun talla edestä ja takaa.
Viulussa on yli 70 osaa, jotka kiinnitetään toisiinsa yleensä puuliimalla. Viululle sen tunnusomaisen muodon antavan kaikukopan molemmilla puolilla on kolme kaarta, joista keskimmäinen eli c-kaari kaartuu sisäänpäin. Kannessa on kaksi symmetristä ƒ-kirjaimen muotoista ääniaukkoa.
Kaikukopan kansi tehdään yleensä kuusesta, ja pohja ja rungon sivut vaahterasta. Rakentamiseen käytetty puu on vanhaa ja hyvin kuivunutta. Vartalo-osa lakataan erikoislakalla. Materiaaleilla ja lakalla on suuri merkitys lopulliseen sointiin. Kansi on paksuudeltaan kahdesta neljään millimetriä.
Kaikukopan yläosasta erkanee kaula, joka on tehty vaahterasta. Kaulan pintaan on kiinnitetty kannen päälle ulottuva eebenpuinen otelauta.
Viulun alaosassa on nauhamaninen kieltenpidin, johon viulunkielet on kiinnitetty. Kielet on yleensä tehty suolesta ja päällystetty hopeisella tai alumiinisella metallipunoksella. Korkein E-kieli on tavallisesti terästä. Kielet kulkevat kieltenpitimestä kielisillan eli tallan yli otelaudan päälle. Otelaudan yläosan sillan eli satulan kautta kielten yläpää viedään viritystappeihin, jotka ovat kierukkaan päättyvässä kotelomaisessa tappituessa.
Tallan tehtävänä on johtaa kielen värähtely kaikukopan kanteen. Paksu ja pehmeä talla himmentää ääntä, ohut ja kova talla terävöittää sitä. Myös tallan sijoitus vaikuttaa viulun sointiin.
Viulun sisällä tallan kohdalla ovat ohut äänipuikko eli pinna sekä pitkittäin kanteen liimattu bassopalkki. Pinna välittää kielestä tallan kautta tulevan värähtelyn kaikukopan pohjaan ja tasoittaa kielen jännityksen kanteen synnyttämää painetta. Bassopalkki jäykentää kannen rakennetta ja hajottaa värähtelyjä laajemmalle alueelle.
Viuluun voidaan kiinnittää leukatuki ja olkatuki, jotka tukevat soitinta soittajan olkapään ja leuan väliin siten, että soitinta ei tarvitse kannatella kädellä.
Jousi on noin 73 senttimetriä pitkä ja koostuu puuosasta ja jouhista. Ne on perinteisesti on tehty hevosenhännästä mutta nykyään usein myös synteettisistä materiaaleista. Synteettiset jouhet tosin saattavat olla helposti katkeilevia eikä niillä välttämättä saa aikaan yhtä kaunista ääntä kuin hevosenhäntäjouhilla. Jouhiin hierotaan äänen purevuuden parantamiseksi hartsia.
Koot
Viuluja on eri kokoisia. Viulun koko valitaan soittajan koon mukaan. Suurikokoisinta viulua kutsutaan kokoviuluksi. Sen kaikukoppa on noin 355 mm pitkä. Se soveltuu aikuisille ja nuorille soittajille. Pienemmille soittajille rakennetaan pienempiä viuluja. Kokoviulun lisäksi on seuraavia kokoja: 1/32, 1/16, 1/10, 1/8, 1/4, 1/2 ja 3/4. Kokoluokkien suhteet eivät ole suoraan verrannollisia kokoviuluun.
Viulupedagogiikka
Viulua pidetään yhtenä vaativimmista soittimista. Viulistille on erityisen tärkeää saada ammattitaitoista opetusta varhaisesta iästä saakka, koska soittimen hallinta ja sävelkorvan kehittäminen vaatii vuosien mittaista määrätietoista harjoittelemista. Myös oikeiden soittoasentojen vakiinnuttaminen alusta saakka on olennaista. Harrastuksen voi aloittaa lapsena, jopa jo nelivuotiaana, mutta myös vielä aikuisena.
Viulunsoiton opetus on henkilökohtaista opetusta, jota voidaan tukea ryhmäopetuksella. Ryhmätunnit alkeisopetuksen tukena ovatkin yleistymässä musiikkioppilaitoksissa: yhteissoiton alkeita on hyvä opetella jo opintojen alkuvaiheessa, onhan viulu orkesterisoitin. Yksiääninen soitto ryhmässä kehittää myös sävelkorvaa ja rytmitajua.
Tarkka sävelkorva on viulistille välttämättömyys, mutta se ei useimmilla ihmisillä kehity hetkessä. Eräs tärkeimmistä periaatteista korvan kehittymiselle on ns. sisäinen kuuleminen: varsinaista soittamista edeltää mielikuva tai sisäinen kuulokuva sävelestä. Tällöin soittaja pystyy korjaamaan mahdolliset intonaatio- ja laatuongelmat nopeasti, jos soiva sävel ei vastaa sisäistä kuulokuvaa. Sisäisen kuulemisen periaate pätee, paitsi ulkoa soitettaessa, myös nuotteja lukiessa: nuottikuvan pitäisi herättää mielikuva soivasta sävelestä, eikä vain siihen liittyvästä vasemman käden otteesta.
Soittimen hallinnan opettelu on pitkä prosessi, jossa uudet tekniikat ja soittotavat on aina valmistettava huolellisesti. Opettajan täytyykin hallita vuosien mittainen toimintasuunnitelma, jota soveltaa oppilaaseen henkilökohtaisten taipumusten mukaisesti.
Koulukunnat ja metodiikka
Viulunsoittoa on historian kuluessa opetettu mestari-oppipoika -periaatteella. Ensimmäinen viulunsoiton oppikirja on Leopold Mozartin kirjoittama Viulunsoiton taito. Merkittävä tekijä koulukuntien syntymisessä oli konservatoriolaitoksen syntyminen Ranskan vallankumouksen jälkeen. Syntyi ranskalais-belgialainen viulukoulu, jonka tärkeimpiä nimiä ovat Charles-Auguste de Beriot, Henri Vieuxtemps ja Eugène Ysaÿe.
1800-luku oli suurten virtuoosien aikaa, ja monet heistä olivat myös taitavia pedagogeja. Yksi merkittävimmistä on Berliinissä suurimman osan elämästään asunut Joseph Joachim (1831–1907). Joachimin oppilaita oli muun muassa Leopold Auer, josta tuli myös tunnettu pedagogi. Auer opetti pitkään Pietarin konservatoriossa, ja hänen oppilaitaan on muun muassa Mischa Elman, Jascha Heifetz ja Nathan Milstein.
Ivan Galamian (1903–1981) on tärkeä moderniin viulukouluun vaikuttanut henkilö. Galamian opiskeli sekä Moskovassa että Pariisissa, ja päätti ryhtyä kokonaan opettajan uralle. Hänen opetuksessaan oli vaikutteita sekä venäläisestä että ranskalaisesta koulukunnasta. Galamian opetti vuodesta 1941 lähtien New Yorkin Julliard Schoolissa, ja hänen oppilaitaan ovat muun muassa Itzhak Perlman ja Pinchas Zukerman.
Viulupedagogiikka imee vaikutteita vielä tälläkin hetkellä japanilaisen Shinichi Suzukin 1950-luvulla kehittämä metodista (Suzuki-metodi, lahjakkuuskasvatus-ohjelma, talent education). Suzuki-metodi on erityisesti varhaisen iän (3–6 v.) opetukseen panostava systeemi, jossa on keskeistä soittaminen korvakuulolta äidinkielen oppimisen tapaan. Metodiin kuuluu vanhempien olennainen rooli kotiharjoittelun ohjauksessa ja äänitteiden intensiivinen kuuntelu, jotta tuleva ohjelmisto olisi tuttua etukäteen.
Vasen käsi
Asemat ja asemanvaihdot Etusormen paikka otelaudalla määrää käytettävän aseman. Sormet asetellaan otelaudalle tavallisesti koko- tai puolisävelaskeleen päähän toisistaan. Asemanvaihdokset ovat viulunsoiton suurimpia haasteita, koska niitä ei normaalisti haluta kuultavan soivassa kuulokuvassa.
Kaksoisotteet Viululla voidaan soittaa useampia ääniä samanaikaisesti. Kaksoisotteiden soittaminen on varsin vaativa asia intonaation ja soiton sujuvuuden vuoksi, mutta tekniikka ei ole uusi: jo barokkimusiikissa on viululle sävellettyjä moniäänisiä fuugia.
Vibrato Vibrato synnytetään liikuttamalla sormenpäätä edestakaisin kielellä. Vibraton tiheyttä ja laajuutta vaihtelemalla ”väritetään” musiikillista tekstiä ja luodaan ääneen intensiteettiä. Etenkin romanttista musiikkia soitettaessa vibraton osuus ilmaisussa ja sointiväreissä on äärimmäisen tärkeä. Täysin ilman vibratoa soittaminen on yhdenlainen efekti – paitsi ns. vanhassa musiikissa, jonka autenttiseen tulkintaan kuuluu vibraton säästeliäs käyttö.
Glissando Glissandossa sormea liikutetaan portaattomasti kieltä pitkin. Glissandoja käytetään monella tapaa asemanvaihtojen yhteydessä, jotta luotaisiin laulullisempi kuulokuva. Glissandoja käytetään myös efektinä (etenkin uudessa musiikissa), jolla on usein groteski ja huomiota herättävä vaikutus.
Vasemman käden pizzicato Vasemman käden pizzicato on erikoistekniikka, jossa kieltä näppäillään vasemman käden eri sormilla. Vasemman käden pizzicatoa kehitti etenkin Niccolo Paganini, jonka kappaleissa on hyvinkin nopeita pizzicatojuoksutuksia.
Oikea käsi
Dynamiikka ja sointivärit Sointiväreihin ja dynaamisiin eroihin vaikuttaa kontaktipiste kieleen, kieleen kohdistuva paine ja jousen liikkumisnopeus. Siirtämällä kontaktipistettä otelautaan päin ääni muuttuu huilumaisemmaksi, puhaltavammaksi. Vastaavasti lähellä tallaa soitettaessa ääni muuttuu kirkkaammaksi ja metallisemmaksi. Jousen paineella ja nopeudella luodaan dynaamisia eroja, mutta nekin vaikuttavat osaltaan sointiväriin. Nyrkkisääntönä: Mitä lähempänä tallaa soitetaan, sitä hitaampaa jousenkuljetusta ja raskaampaa jousenpainoa käytetään.
Jousilajit
Pitkä jousi Jousta kuljetetaan kannasta kärkeen (vetojousi) ja kärjestä kantaan (työntöjousi) yleensä hitaasti ja tasaisella jousenpainolla. Jousenvaihdot yritetään useimmiten saada kuulumattomiksi.
Martelé Peräkkäisiä veto- ja työntöjousia, joissa äänet erotellaan selvästi toisistaan pysäyttämällä jousi välissä.
Legato Useampien peräkkäisten äänien soittaminen yhdensuuntaisella jousella.
Portato Useamman peräkkäisen äänen soittaminen samalla jousella, mutta äänet erotellaan toisistaan jousen nopeutta ja painetta säätelemällä.
Spiccato “Hyppivä jousi”, soitetaan edestakaisia jousia kuin détachéssa, mutta jousi hyppää ilmaan kieleltä äänten välissä.
Ricochet Useamman äänen soittaminen samansuuntaisella jousella niin, että jousi pomppaa kieleltä äänten välissä.
Tremolo Hyvin nopeasti ja epärytmisesti soitettavaa détachéta, jonka tuloksena ääni kuulostaa “väreilevältä”.
Col legno Soittaminen jousen puuosalla.
Sul tasto Soittaminen otelaudan päällä, kaukana tallasta.
Sul ponticello Soittaminen hyvin lähellä tallaa, niin että ääni kuulostaa särkyvän.
Hyundai Santa Fe
Hyundai Santa Fe on Hyundain vuodesta 2000 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli.
Hyundai Santa Fe SM (2000–2006)
Ensimmäisen sukupolven Santa Fe perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Hyundai Sonata.
Hyundai Santa Fe CM (2006–2012)
Toisen sukupolven Santa Fe esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2006. Sen sisarmalli on samalle pohjalevylle perustuva toisen sukupolven Kia Sorento.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Santa Fe sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Hyundai Santa Fe CM. Vuoden 2009 lopulla Santa Fe koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uudenmallisen etupuskurin ja -säleikön.
Hyundai Santa Fe DM/NC (2012–2019)
Kolmannen sukupolven Santa Fe esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä huhtikuussa 2012. Mallista oli saatavana myös pidennetty versio (koritunnus NC), jonka nimenä oli Hyundai Maxcruz Etelä-Koreassa, Hyundai Santa Fe XL Pohjois-Amerikassa ja Hyundai Grand Santa Fe muilla markkina-alueilla. Sen seuraajaksi tuli Hyundai Palisade.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Santa Fe sai tulokseksi täydet viisi tähteä. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Hyundai Santa Fe DM. Vuoden 2015 lopulla Santa Fe koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudelleenmuotoillun etupuskurin. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Hyundai Santa Fe XL.
Hyundai Santa Fe TM (2018–)
Neljännen sukupolven Santa Fe esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2018.
Vuoden 2018 Euro NCAP -kolaritestistä Santa Fe sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoiman muodostavat 2,4-litrainen (185 hv) Theta-bensiinimoottori sekä 2,0- (150/182 hv) ja 2,2-litraiset (197 hv) CRDi-dieselmoottorit. Bensiinimoottorin yhteydessä on aina kuusiportainen automaattivaihteisto ja neliveto. Pienemmän dieselmoottorin yhteydessä on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai kahdeksanportainen automaattivaihteisto, jonka parina on aina neliveto, kun taas manuaalin yhteyteen neliveto on saatavana valinnaisena. Suuremman dieselmoottorin yhteydessä molemmat vetotavat ovat valittavana kummankin vaihteiston pariksi. Joillain markkina-alueilla on saatavana myös 3,5-litrainen V6-bensiinimoottori.
Viktor Ripatti
thumb|Viktor RipattiViktor Ripatti (22. kesäkuuta 1876 – 7. toukokuuta 1918 Viipuri) oli lappeenrantalainen suutari. Hän oli punainen rintamapäällikkö Suomen sisällissodassa ja entinen rakuunarykmentin vääpeli. Hän oli mukana Viipurin taistelussa huhtikuussa 1918, mutta jäi vangiksi ja surmattiin muun esikuntansa kanssa toukokuun alussa.
Saul Nieminen on kirjoittanut Viktor Ripatin elämäkerran nimellä "Erään ihmisen tarina".
Jalmari Parikka
Hjalmar Fabian Parikka (16. lokakuuta 1891 Sortavala – 27. maaliskuuta 1959 Helsinki ) oli näyttelijä, teatterinjohtaja ja punakaartin Vuoksenlaakson komppanioiden päällikkö Suomen sisällissodassa. Myöhemmin hän oli rintamapäällikkönä ja jäi vangiksi Viipurin maalaiskunnassa käydyn Naulasaaren taistelun jälkeen. Hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi.
Ura
Parikalla oli pitkä teatteriura, joka alkoi Kaarlo Karin Suomalaisessa Teatteriseurueessa vuonna 1911 ja hän jatkoi teatteriuraansa näyttelijänä ja teatterinjohtajana. Hänestä tuli hetkellisesti Vaasan Teatterin teatterinjohtaja vuonna 1922, mutta johtajakausi ei kestänyt kauaa. Lisäksi hän johti muun muassa Porin ja Viipurin työväenteattereita sekä Mikkelin teatteria vuosina 1926–1927. Hän oli teattereissa erinomainen Molièren näytelmien koominen tulkitsija. Hän työskenteli pitkään Viipurin kaupunginteatterissa.
Myöhemmin hän näytteli noin 50 suomalaisessa elokuvassa, muun muassa Pekka ja Pätkä -elokuvissa. Hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa mainiona vanginvartijana elokuvassa Varastettu kuolema vuonna 1938. Samana vuonna hän kirjoitti Viimeinen taisto -nimisen kirjan sotakokemuksistaan.
Parikka tunnetaan ehkä parhaiten viihdytysjoukkojen kersantti Sampsa Samperin koomisesta elokuvaroolista sotilasfarssissa Niin se on, poijaat! (1942). Parikan pienikokoisuuden ja heiveröisen olemuksen vuoksi häntä hyödynnettiin koomisissa osissa: muita ikimuistettavia rooleja hän teki elokuvissa Miehen tie (1940) (Pälän isäntä), Kulkurin valssi (1941) (klovni Rudi), Rosvo-Roope (1949) (”pikku” Stefan), Orpopojan valssi (1950) (laulaja Rulf Frapin), Noita palaa elämään (1952) (Henrik), Kasvot kuvastimessa (1953) (romukauppias), Villi Pohjola (1955) (Musta-Pekka), Jokin ihmisessä (1956) (lumpunkerääjä), Nuori mylläri (1958) (Iisakki Hirmu) ja Niskavuoren naiset (1958) (Nikkilän isäntä).
Jalmari Parikka kuoli pitkän uransa jälkeen 67-vuotiaana vuonna 1959. Hän oli kaksi kertaa naimisissa, Aino Maria Railon ja Elin Maria Hokkasen kanssa.
Gustaf Gädda
Gustaf Gädda oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Gädda toimi kansanedustajana maaliskuusta 1910 maaliskuuhun 1919. Hänet valittiin eduskuntaan viisissä vaaleissa, 1910, 1911, 1913, 1916 ja 1917, Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan, pankkivaliokunnan, sivistysvaliokunnan, sotilasasiainvaliokunnan ja suuren valiokunnan jäsen. Ennen kansanedustajuuttaan Gädda oli talonpoikaissäädyssä valtiopäivämies Korsholman tuomiokunnasta 1904–1905 ja 1905–1906.
Gädda oli presidentin valitsijamies vaaleissa 1931, 1937 ja 1940. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Mustasaaren kunnallispolitiikassa. Hän toimi kunnan kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana. Hän oli myös Suomenruotsalaisten kansankäräjien jäsen. Vuonna 1931 hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Gädda syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän toimi Mustasaaressa. Hän työskenteli myös Mustasaaren säästöpankin kamreerina vuosina 1906–1913 ja konttorinjohtajana Lantmannabankenin Vaasan konttorissa vuosina 1914–1920. Hän toimi myös maallikkotuomarina, lautamiehenä.
Gädda oli naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Maria Back, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1891. Toisen kerran hän avioitui vuonna 1936 Sylvia Linnea Lindströmin kanssa. Gädda kuoli helmikuussa 1942, 70 vuoden iässä.
Yuva Bharati Krirangan
Salt Lake Stadium, myös nimellä Yuva Bharati Krirangan tunnettu, on monikäyttöinen stadion Kalkutassa, Intiassa. Sen omistaa Länsi-Bengali ja se on maailman toiseksi suurin stadion Rŭngradon jälkeen. Salt Lake Stadium avattiin vuonna 1984 ja sen katsomoon mahtuu 120 000 katsojaa. Stadionilla järjestetään enimmäkseen yleisurheilukilpailuja ja jalkapallo-otteluja.
Jalkapallo
Stadion toimii Intian korkeimman sarjatasolla pelaavien Kingfisher East Bengal FC:n, Mohun Bagan AC:n, Prayag United S.C.:n sekä Pailan Arrows:n kotikenttänä. Myös Intian jalkapallomaajoukkue pelaa useat kotiottelunsa Salt Lakella.
Saliva
Saliva on Yhdysvalloissa perustettu rock/hard rock -yhtye, joka sai alkunsa syyskuussa vuonna 1996, Memphisissä Tennesseessä. Yhtye sekoittaa musiikissaan genrejä, kuten alternative rock, nu-metal ja hard rock. Yhtye on julkaissut 9 studioalbumia.
Xu Shichang
Xu Shichang (20. lokakuuta 1855 Tianjin – 5. kesäkuuta 1939 Tianjin) oli kiinalainen poliitikko, joka toimi Kiinan tasavallan pääministerinä vuosina 1914–1915, 1916 ja 1917 sekä presidenttinä vuosina 1918–1922.
Xu toimi aiemmin Mantšurian varakuninkaana. Kiinan ajautuessa sotaherrojen valtaan pohjoisten maakuntien kuvernöörit perustivat Tianjiniin Xun johtaman väliaikaisen hallituksen. Hänet valittiin virallisesti Kiinan presidentiksi 4. syyskuuta 1918, jolloin hän päihitti istuvan presidentin, kenraali Feng Guozhangin. Presidenttinä Xu yritti parhaansa mukaan sovitella Kiinassa toisiaan vastaan taistelleiden valtakeskusten välejä. Hänen 16. marraskuuta 1918 tekemänsä aloite johtikin tulitaukoon Etelä-Kiinassa valtaa pitäneen Guomindang-hallituksen ja pohjoisen sotaherrojen välillä. Etelän hallitus sekä monet nuoret kiinalaiset vastustivat Japanin Kiinassa saavuttamia etuoikeuksia, mikä johti poliittisiin levottomuuksiin. Tämän seurauksena Xu joutui ilmoittamaan kesäkuussa 1919, että Kiina ei allekirjoittaisi Versailles’n rauhansopimusta. Guomindang-hallituksen kanssa Shanghaissa käydyt neuvottelut osoittautuivat kuitenkin tuloksettomiksi, ja Kiinan sisäinen hajaannus jatkui.
Kesällä 1920 Xu sai Zhilin klikkiin kuuluneiden kenraalien Zhang Zuolinin, Wu Peifun ja Cao Kunin avulla syrjäytettyä Pekingissä valtaapitäneen kenraali Duan Qiruin ja tämän johtaman Anhuin klikin. Xun alainen Pekingin hallitus oli kuitenkin jatkuvan vararikon partaalla ja poliittisesti heikko. Kun Wu Peifu oli lyönyt Zhang Zuolinin näiden keskinäisessä valtakamppailussa, Wu otti keväällä 1922 vallan Pekingissä. Xu erosi tällöin huhtikuussa presidentin virasta ja pakeni Tianjiniin.
Paola (Belgian kuningatar)
Paola Ruffo di Calabria (s. 11. syyskuuta 1937 Toscana, Italia) on Belgian entisen kuninkaan Albert II:n puoliso. Kuningatar Paola syntyi Italian Toscanassa perheensä seitsemänneksi lapseksi. Hän meni naimisiin Albert II:n kanssa vuonna 1959 ja heillä on kolme lasta: kuningas Philippe, Astrid ja Laurent.
Killers (elokuva)
Killers on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomedia, jonka on ohjannut Robert Luketic. Elokuvan pääosissa esiintyvät Katherine Heigl ja Ashton Kutcher.
Perususkomus
Perususkomus tarkoittaa tietoteoreettisessa fundamentalismissa uskomusta, joka on oikeutettu mutta ei saa oikeutustaan muilta uskomuksilta.
Luonnonlääketieteen keskusliitto
Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry on vuonna 1984 perustettu luontaisterapia-alan kattojärjestö, joka edustaa koulutettuja luontaishoitajia (CAM-terapeutteja) Suomessa.
Liitto ylläpitää koulutettujen luontaisterapeuttien terapeuttirekisteriä. Koulutuksen vaatiminen alan toimijoilta on yksi peruspilari, jonka varaan keskusliiton toiminta perustuu. Koulutuskriteerit pohjautuvat yhteispohjoismaalaiseen koulutustason minimirajaan. Hyvä koulutus on avain korkeaan laatuun jäsenten toiminnassa.
Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry:n keskeinen tehtävä on rakentaa Suomeen järjestelmä, jotta kansalaiset voivat käyttää luontaishoitoja turvallisesti. Liitto pitää yhteyttä poliitikoihin ja virkamiehiin tavoitteidensa toteuttamiseksi.
Liitto perustettiin vuonna 1984 nimellä Vaihtoehtoisten Hoitomuotojen keskusliitto. Myöhemmin sen nimeksi tuli Vaihtoehtoisen Lääketieteen keskusliitto (VLKL). Se ja Suomen Luontaisterapeuttien Liitto yhdistyivät vuonna 2002 Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry:ksi.
LKL ry on lanseerannut yhteistyössä alan muiden toimijoiden kanssa Luontaishoitojen päivän, jota vietetään vuosittain 23. tammikuuta. LKL ry on jakanut vuodesta 2020 vuosittain Vuoden Luontaishoitoteko -palkinnon henkilölle, joka on myönteisesti vaikuttanut Suomen luontaishoitojen kenttään.
Vuoden 2022 alusta alkaen Luonnonlääketieteen Keskusliitto LKL ry on Suomen Yrittäjien toimialajärjestö.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 – Lohko J
Lohko J karsinnoissa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 oli yksi kymmenestä karsintalohkosta, jolla ratkaistiin pääsy Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020. Lohkossa pelasivat Armenia, Bosnia ja Hertsegovina, Italia, Kreikka, Liechtenstein ja Suomi.
Italia ja Suomi etenivät kahtena parhaiten sijoittuneena joukkueena lopputurnaukseen.
Е
Е on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.
Latinalaisissa aakkosissa on samannäköinen merkki E. Unicodessa nämä ovat kuitenkin eri merkit.
Ääntäminen
Е ääntyy tavallisesti vokaalina /je/, /e/, /jɛ/ tai /jɛ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ɛ/, makedoniassa /e/, marissa /e/, serbiassa /ɛ/, ukrainassa /e/, valkovenäjässä /jɛ/ tai /ɛ/ ja venäjässä /je/, /e/ tai /ɛ/. Ukrainassa äännettä /je/ merkitään kirjaimella є, ja valkovenäjässä ja venäjässä äännettä /ɛ/ merkitään myös kirjaimella э.
Aidan Quinn
Aidan Quinn (s. 8. maaliskuuta 1959 Chicago, Illinois, Yhdysvallat ) on amerikanirlantilainen näyttelijä.
Nuoruus
Quinnin vanhemmat ovat irlantilaistaustaisia. Hän sai katolisen kasvatuksen. Hänen äitinsä Teresa oli kotiäiti ja isänsä Michael Quinn opetti kirjallisuutta. Hänen vanhempi veljensä Declan Quinn on elokuvaaja, toinen veli Paul oli ohjaaja (k. 2021 ). .
Dos Caras, Jr.
Alberto Rodríguez (s. 25. toukokuuta 1977) on meksikolainen showpainija, joka työskenteli viimeisimmin World Wrestling Entertainmentin RAW brändissä nimellä Alberto Del Rio. Hän on entinen vapaaottelija. Hän työskenteli Consejo Mundial de Lucha Libressä (CMLL), missä hän voitti ensimmäisen maailmanmestaruuden. 17. kesäkuuta 2009 ilmoitettiin, että Dos Caras, Jr. on allekirjoittanut WWE:n kanssa kolmivuotisen sopimuksen, jonka seurauksena hän aloitti farmiliiga Florida Championship Wrestlingissä nimellä Alberto Banderas.
Hän on Dos Carasin poika, Mil Mascarasin veljenpoika ja serkku Sicodelico, Jr.:lle ja Hijo de Sicodelicolle. Hän on 1,96 m pitkä ja painaa 119 kg.
Consejo Mundial de Lucha Libre (2005–2009)
Vuonna 2005 Dos Caras, Jr. allekirjoitti sopimuksen maailman vanhimman painiyhtiön Consejo Mundial de Lucha Libre:n kanssa. Dos Caras, Jr. osallistui vuoden 2005 "La Copa Junior"-turnaukseen, mutta hävisi Dr. Wagner, Jr.:lle. Turnauksen jälkeen hän sai monia CMLL World Heavyweight -mestaruus ja CMLL World Light Heavyweight -mestaruus mahdollisuuksia ja myös hänen maineensa nousi rajusti. 31. maaliskuuta 2006 Dos Caras, Jr. voitti vuoden 2006 La Copa Junior -turnauksen ja hänestä tuli viimeinen turnauksen voittaja. 8. heinäkuuta 2007 Dos Caras, Jr. voitti Universo 2000:n ja hänestä tuli CMLL:n World Heavyweight -mestari.
Mestaruuskaudellaan hän puolusti vyötään vain 4 kertaa 533 päivässä. Dos puolusti onnistuneesti mestaruuttaan Lizmark, Jr:ia ja entistä mestaria Universo 2000 vastaan. Tämän jälkeen hän piti yhdeksän kuukauden tauon ennen kuin seuraavan kerran puolusti mestaruuttaan. Syksyllä 2008 Dos paini World Wrestling Entertainmentille dark matseissa ja WWE tarjosi sopimusta hänelle, ja huhuttiin, että hän lähtisi CMLL:stä maailmanmestarina. Kun Dos Caras, Jr. hävisi 22. joulukuuta 2008 mestaruuden Ùltimo Guerrerolle, huhut hänen lähdöstään WWE:hen vahvistuivat. Carasin huhuttiin tekevän yllätysesiintyminen vuoden 2009 Royal Rumblessa, mutta Caras ei suostunut WWE:n sopimukseen. Dos allekirjoitti sopimuksen CMLL:n kanssa, koska CMLL tarjosi rahakkaamman sopimuksen. Kun Caras allekirjoitti uuden sopimuksen CMLL:n kanssa hän kääntyi "heeliksi" (koko uransa ajan hän oli esittänyt "facea").
World Wrestling Entertainment (2009 – nykyinen)
17. kesäkuuta Dos Caras, Jr. allekirjoitti kolmevuotisen sopimuksen WWE:n kanssa. Caras määrättiin WWE:n kehitykselliseen territorioon Florida Championship Wrestlingiin (FCW), mutta hänestä tuli siellä main event -painija. FCW:ssa hän piti naamiotaan kuvioineen. 6. elokuuta, 2009 FCW:ssa Caras esiintyi erilaisella "gimmickillä", hänellä ei ollut enää maskia ja hänen nimensä oli Alberto Banderas. 7. huhtikuuta, 2010 RAW:n "WrestleMania Revenge" Euroopan kiertueen aikana, Caras teki useita esiintymisiä dark matseissa. Kiertueella hän käytti nimeä Dos Caras (ilman Jr.:ää), muttei siltikään käyttänyt maskia. Seuraavana kuukautena Caras käytti Meksikon kiertueen aikana jälleen maskiaan ja esiintyi "facena".
RAW ja WWE-mestari (2011 – nykyaika)
25. Päivä Huhtikuuta Alberto Del Rio siirtyi Draftissa RAWiin. RAWissa Alberto Del Rio alkoi yrittää saamaan WWE Mestaruutta olemalla haastajuus matseissa mutta aina häviämällä. 27. Päivä Kesäkuuta ilmoitettiin että Alberto Del Rio tulisi olemaan RAWin Money in the Bank matsissa. 18.Päivä Heinäkuuta Money in the Bank PPV tapahtumassa Alberto Del Rio voitti MITB matsin, ja hän yritti käyttää sen samana iltana, mutta epäonnistu. Seuraavana iltana RAWissa hän osallistui WWE Mestaruus Tournamenttiin mutta hän hävisi Kofi Kingstonille. Seuraavalla viikolla Del Rio yritti käyttää salkkunsa juuri voittaneeseen Rey Mysterion mutta epäonnistu. Samana iltana hän kohtasi Kofi Kingstonin uudestaan tällä kertaa voittamalla hänet. WWE SummerSlam 2011 tapahtumassa Alberto Del Rio, The Miz, ja R-Truth hävisi matsin Kofi Kingstonille, John Morrisonille, ja Rey Mysteriolle. Mutta myöhemmin samana iltana Del Rio käytti MITB salkkunsa juuri kaatuneeseen CM Punkkiin ketä juuri voitti mestaruuden, mutta Kevin Nash kävi hänen kimppuun ja Del Rio käytti tilaisuuden tulemalla uudeksi mestariksi. Seuraavana iltana RAW jaksossa hän puolusti mestaruutta suoriutuneesti Rey Mysteriota vastaan, matsin jälkeen hän kävi Reyn kimppuun mutta John Cena tuli auttamaan Rey Mysteriota. Seuraavassa jaksossa John Cena ja CM Punk ottivat matsin missä voittaja pääsee kohtaamaan Del Rion mestaruudesta, matsin lopulta voitti John Cena, matsin jälkeen Alberto Del Rio kävi John Cenan kimppuun. Kaksi viikkoa myöhemmin hän yritti käydä John Cenan kimppuun mutta Cena sai hoidettua hänet pois. Seuraavassa RAW jaksossa hän ja Ricardo joutuivat matsiin John Cenaa ja Bret Hartia vastaan jonke he hävisivät. Del Rio on myös paininut ahkerasti SmackDown brändissä, joka on osa WWE:tä.
Soiniitty
Soiniitty on kylä Kouvolassa, Elimäen alueella, lähellä Lapinjärven rajaa. Soiniityltä on noin 10 kilometrin matka Elimäen kirkonkylälle.
Kultahamsteri
Kultahamsteri (Mesocricetus auratus) on hamstereiden alaheimoon kuuluva uhanalainen jyrsijä ja yleisimmin lemmikkinä pidettävä hamsterilaji. Lemmikkiharrastajat käyttävät siitä nimityksiä ”syyrianhamsteri” ja ”syyrialainen hamsteri”. Kultahamsterin elinikä on keskimäärin 1,5–2,5 vuotta.
Historiaa
Vuonna 1931 lähetettiin kaksi paria hamstereita Englantiin tohtori Edward Hindlelle. Ne viihtyivät siellä hyvin ja ne lahjoitettiin Lontoon eläintarhalle vuonna 1940. Vähitellen hamstereita alettiin myydä myös yleisölle. Sodan jälkeen ihmiset olivat niin kiinnostuneita, että vuonna 1945 perustettiin kerho The British Hamster Club (suom. Britannian Hamsterikerho). Amerikkaan ensimmäiset hamsterit tuotiin vuonna 1938, ja 10 vuotta myöhemmin niitä arveltiin siellä olevan 10 000. Kaikki nämä amerikkalaistuneet sekä Euroopassa lemmikkeinä pidettävät hamsterit olivat yhden ainoan jerusalemilaisparin jälkeläisiä.
Ulkonäkö
Kultahamsterista on neljä turkkimuunnosta. Näitä ovat lyhytkarvainen, pitkäkarvainen, rex ja satiini. Rex tarkoittaa kiharakarvaista ja satiini kiiltävää karvaa. Hamsteri voi olla myös yhtä aikaa esimerkiksi pitkäkarvainen, satiini sekä rex, eli pitkä-, kiiltävä- ja kiharakarvainen. Värimuunnoksia on vieläkin useampia, kuten valkonauhainen, creme, suklaa ja monet muut. Vanha nimi, kultahamsteri, tulee luonnonvaraisen hamsterin väristä, joka oli viljapellon kultainen, mutta järkevämpää on käyttää nimitystä syyrianhamsteri tai syyrialainen hamsteri, koska sillä on niin paljon eri värimuunnoksia.
Kultahamsteri on lemmikkinä pidettävistä hamsterilajeista suurikokoisin. Täysikasvuinen yksilö on noin 15 cm pitkä, sillä on tylppä kuono ja melko leveä pää. Sen suuret korvat ovat pystyssä, kun se on hereillä ja virkeä. Lajin yksilöillä on melko lyhyet raajat. Etujaloissa on neljä varvasta ja surkastunut peukalo, kun taas takatassuissa on viisi varvasta. Kultahamsterin häntä on hyvin lyhyt, vain noin yhden senttimetrin mittainen.
Hamsterin silmät ovat suuret, mustat, punaiset tai ruskeat. Tästä huolimatta hamsterilla ei ole tarkka näkö, päinvastoin se on likinäköinen. Sekä sen kuulo- että hajuaisti ovat näköaistia paremmin kehittyneet, samoin tuntoaisti.
Hamsteri voi näyttää massiiviselta, mutta painaa vähän. Poskipussit ovat hamsterin tunnetuin tunnusmerkki. Ne ulottuvat poskista hartioille saakka. Hamsterilla on talttamaiset hampaat, jotka kasvavat läpi elämän.
Elintavat
Kultahamsteri on yöeläin. Pääosin se nukkuu koko päivän, mutta se saattaa heräillä syömään, juomaan tai tarpeilleen kesken unien. Poikasia syntyy tavallisesti kerrallaan 6–12 yksilöä ja ne ovat syntyessään karvattomia. Niiden imetys kestää 3–4 viikkoa.
Hamsteri on aktiivinen eläin, joka tarvitsee liikuntaa. Hamsterit saattavat juosta jopa 9 kilometriä yhden yön aikana, joten on tärkeää että lemmikkihamstereilla on häkissään liikunnantarpeen tyydyttävä juoksupyörä. Lisäksi lemmikkihamsterilla tulee olla häkissään juomapullo puhtaalle vedelle, piilopaikka, kuiviketta sekä puhdasta ruokaa.
Kultahamsteri on kaikkiruokainen, ja sen ravintoon kuuluvat siemenet, pähkinät ja hyönteiset.
Mikä yö
Mikä yö! (Vilken natt!) on suomalainen farssielokuva vuodelta 1945. Se kertoo kummitusjahdista Maanalan kartanossa. Tarinan kulkua siivittävät useat lemmenkiemurat ja väärinkäsitykset. Elokuva on mustavalkoinen.
Juoni
Everstinna Tyra Barring haluaa perua ostamansa Maanalan kartanon kaupat, sillä hän uskoo siellä kummittelevan. Hän yrittää ottaa yhteyttä majuri Hugo Hectoriin, joka on omistajan edustaja. Hugolla on kuitenkin tilanne päällä: hän koettaa perua tapaamisen tanssijatar Sirkan kanssa, sillä hänen vaimonsa on matkalla kotiin mukanaan Hugon sisarenpojan, George Kraftin morsian Vappu von Törner. Tyra saa vahingossa päivälliskutsun ja Sirkka törmää majurin talon edustalla Tyran poikaan, Leo Barringiin. Vappu taasen yllättää Georgen ja Sirkan kahdenkeskisestä tilanteesta ja suuttuu. Georgen yritykset lepyttää Vappua valuvat hiekkaan. Kun majuri rouvineen palaa ravintolasta, hän tapaa kotoaan Tyran, Vapun ja Georgen. Päätetään matkata Maanalaan ottamaan selvää kummitusjuoruista. Leo on tahollaan kutsunut Sirkan Maanalaan ja kartanoon saapuu myös valokuvaaja Seppo tekemään sanomalehtijuttua kummituksista.
Yöllä kauhua aiheuttaa eniten Sepon kameran salamavalo, jonka välähdyksiä pelästyvät Tyra, Vappu, majurin vaimo ja palvelusväki. Myös Sirkka säikähtää salamavaloa ja ryntää majurin ja Georgen huoneeseen. Georgen vastusteluista piittaamatta Sirkka tulee nukkumaan hänen sänkyynsä. Sekä Vappu että Leo yllättävät heidät. Tilanne laukeaa, mutta sängyn alla lymyilevä Seppo saa aikaan lisää hämminkiä. George hermostuu ja laukaisee aseensa. Pian kaikki kartanon yövieraat ovat samassa makuuhuoneessa ja yksissä tuumin päättävät valvoa koko yön! Tyra paukauttaa jättävänsä Maanalan seuraavana päivänä. Koittaa aamu. Hugo vastustaa Tyran lähtöaikeita. Yövieraat huvittuvat päivän lehdestä, jossa on kuvia kartanon kummituksista eli yövieraista itsestään. Lopussa esitetään yhteislauluna Oi mikä yö.
Kuvausaika ja -paikat
Mikä yö! kuvattiin kesällä ja syksyllä 1945. Ulkokuvia otettiin Helsingin Huopalahdessa Kalastajatorpan ympäristössä ja Stenbäckinkadulla. Sisäkuvauksia suoritettiin Helsingissä Ruusulankadun keilahallissa. Studiona oli Suomen Filmiteollisuuden studio 2 Haagassa.
Arvioinnit
Mikä yö! sai aikalaiskriitikoilta melko suopean vastaanoton. Helsingin Sanomat piti Salmisen työtä vauhdikkaana ja lennokkaana, mutta oli toisaalta sitä mieltä, että moinen elokuva oli ajan ja tarmon tuhlausta Salmiselta. Aamulehti kirjoitti: "Kun kaikki tapahtuu reippaassa farssin tahdissa ja huumoria viljellään pitkin matkaa, edustaa Mikä yö! omassa lajissaan laatuunkäypää tuotetta."
HMS Primula (K14)
HMS Primula (viirinumero K14) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Renfrew'stä W. Simons and Companyltä, missä köli laskettiin 23. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1940 ja valmistui 27. elokuuta.
Palvelus
Alus myytiin 1946.
Iso-Ilmetty
Maantiede
Järven soinen rantaviiva on 1,6 kilometriä pitkä ja suon ympäristö on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Etelärannoille on rakennettu pari loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 2824.
Historia
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Ilmettylampi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Iso Ilmettyjärvi". Järvi on merkitty karttaan huomattavasti suurempana kuin nykyään. Ilmetynjoki laski järveen ja järven luusua sijaitsi nykyisellä pikalla mutta siten, että se lähti järven rannasta. Vertaamalla Iso-Ilmetyn vedenpintaa Vähä-Ilmettyyn, on korkeusero nykyään 20 senttimetriä, kun se oli tuolloin 0,7 saschenia eli noin 1,5 metriä. Yleensä Senaatin kartastossa ruohottuneet järvet merkittiin karttamerkein, jotka ilmaisivat luhtaa tai korteikkoa. Nämä karttamerkit puuttuvat Senaatin kartastossa järvestä. Järven vedenpinta on siten selvästi laskettu ja järven pohjaan on kaivettu joelle uusi uoma.
Kauniaisten suomalainen seurakunta
Kauniaisten suomalainen seurakunta on seurakunta Uudellamaalla, Kauniaisten kaupungissa. Seurakunta kuuluu Espoon hiippakunnassa Espoon tuomiorovastikuntaan ja on osa Kauniaisten seurakuntayhtymään. Kirkkoherrana toimii Mimosa Mäkinen, joka valittiin kirkkoherran tehtävään vuonna 2017. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 4 241 jäsentä.
Kirkkoherrat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kauniaisten suomalaisen seurakunnan kirkkoherroina:
Veljeni, Leijonamieli
Veljeni, Leijonamieli on Astrid Lindgrenin kirjoittama lastenkirja. Ruotsinkielinen alkuteos Bröderna Lejonhjärta ilmestyi vuonna 1973. Kirjan on suomentanut Kaarina Helakisa. Tarinan teemoja ovat kuolema, kuoleman jälkeinen elämä ja omien pelkojen voittaminen, mutta myös ystävyys, kunnioitus ja moraali.
Kirjan pohjalta on tehty elokuva Veljeni Leijonamieli vuonna 1977. Elokuvan ohjasi Olle Hellbom. Vuonna 2012 ilmoitettiin Tomas Alfredsonin ohjaavan uuden sovituksen. Se on kuitenkin lykkääntynyt rahoitusongelmien vuoksi.
Kaarina Helakisan suomennoksesta on julkaistu äänikirja vuonna 2003 (WSOY). Äänikirjan lukijana on Jarmo Heikkinen. Veljeni, Leijonamieli on ollut myös suosittu näytelmien aiheena (esitetty muun muassa Suomenlinnan kesäteatterissa). Kirjan on kuvittanut Ilon Wikland.
Juoni
Kirja kertoo kahdesta veljeksestä, Joonatan ja Kaarle Leijonasta. Korppu eli Kaarle on sairas pieni poika, joka ihailee rohkeaa ja ystävällistä isoveljeään Joonatania. Joonatan pelastaa Korpun palavasta talosta, mutta menehtyy itse. Korppu kuolee pian tämän jälkeen sairauteensa ja seuraa veljeään kauniiseen maahan nimeltä Nangijala. Nangijalan ihanuutta häiritsevät kuitenkin julmat valloittajat, jotka haluavat alistaa asukkaat hirmuvaltansa alle, ja veljekset joutuvat mukaan taisteluun. Kirjan lopussa veljekset ajautuvat umpikujaan ja tekevät molemmat itsemurhan.
Ylenjärvi
Ylenjärvi on Pirkanmaalla Valkeakosken Alikylässä Metsäkansan itäpuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Ylenjärvi on osa Vuolteen aluetta.