cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Urkumusiikki (Bach)
Koraalipohjaiset teokset
Laajempia koraalityyppejä sisältää myöhempi kokoelma Clavier-Übung III, joka on vuodelta 1739. Kokoelmaan liittyy paljon Pyhään kolminaisuuteen viittaavaa symboliikkaa. Se sisältää preludin ja fuugan, neljä vain sormioilla soitettavaa duettoa ja 21 koraalia, eli yhteensä 27 kappaletta (3 x 3 x 3). Useista koraaleista on kaksi versiota: laajempi, sekä sormiolla että jalkiolla soitettava, ja suppeampi, pelkästään sormiolla soitettava. Näiden kahden version uskotaan viittaavan Lutherin kahteen katekismukseen (Iso ja Vähä katekismus). Joistakin koraaleista on kolmaskin versio. Useiden koraaleiden pohjana ovat gregoriaaniset sävelmät. Teoksiin sisältyy myös muuta kuin kolminaisuussymboliikkaa, kuten kymmenestä käskystä kertovassa koraalissa teeman esiintyminen fuugamuodossa kymmenen kertaa. Kokoelman koraalien aiheet sekä kokonaisuuden rakenne liittyvät vahvasti luterilaisen messun sisältöön.
Schübler-koraaleita on vain kuusi, jokainen eri sävellajissa, ja ainakin viisi niistä on Bachin tekemiä omien kantaattiensa koraalisävelmien sovituksia uruille; kuudes lienee alkuperäinen uruille sävelletty teos. Kokoelman nimi tulee niiden painajasta ja julkaisijasta 1748–1749. Koraalit ovat rakenteeltaan uudentyyppisiä verrattuna aiempiin kokoelmiin.
Leipzigin koraalit ovat Bachin keräämiä ja korjailemia versioita Weimarin ajan koraaleista. Niitä on 17 ja lisäksi yksi keskeneräinen, mahdollisesti Bachin sokeuduttua hänen sanelemansa, koska käsiala ei ole hänen omaansa. Leipzigin koraalit ovat muodoltaan laajinta tyyppiä. Samasta koraalimelodiasta tehdyt eri sävellykset on järjestetty peräkkäin. Kokoelmalla ei ole muutoin erityistä yhdistävää tekijää.
Preludit/Toccatat/Fantasiat ja fuugat
Nimillä preludi, toccata ja fantasia ei Bachin teoksissa ole mitään toisistaan poikkeavaa tarkoitusta, vaan jokaisesta voitaisiin yhtä hyvin käyttää jotakin muuta näistä nimistä. Vaihtelu saattaa johtua siitä, että eri ei-alkuperäisissä lähteissä on käytetty eri nimiä sattumanvaraisesti. Seuraavassa käytetään kaikista näistä nimitystä toccata.
Useimmat toccatat esiintyvät Bachin teosluetteloissa pareina saman sävellajin fuugien kanssa. Bachin omissa käsikirjoituksissa näitä pareja ei kuitenkaan ole kovinkaan monta, vaan toccatat ja fuugat lienevät yleensä olleet erillisinä sävellyksinä. Monista on myös periytynyt nykypäiviin useita versioita, jotka voivat olla eri sävellajeissakin, ja siksi pareiksi yhdistämisen perusteet ovat epävarmoja.
Lisäksi teosten keskinäinen ajoitus on ollut vaikeaa. Suurimman osan uskotaan olevan peräisin melko varhaiselta ajalta, mutta Bach sävelsi toccatoja ja fuugia myöhemminkin, myös viimeisessä toimessaan Leipzigissa. Autenttisten lähteiden puuttuessa ajoitusta on pyritty tekemään teosten tyylin ja rakenteen perusteella. Joissakin toccatoissa näkyy leikittelevä pohjoissaksalainen perinne (mm. Buxtehuden vapaan tyylin vaikutus), jonka kanssa Bach oli eniten tekemisissä uransa alkupuolella. Toiset taas ovat ankarammin muotovaatimuksia noudattavia, mikä lienee italialaisen tyylin vaikutusta Bachin myöhemmältä kaudelta. Tällainen ajoitus on kuitenkin epävarmaa mm. siksi, että säveltäjä voi tietysti palatakin aiemmin käyttämäänsä tyyliin.
Useat urkutoccatat ja -fuugat ovat sukua muille Bachin kosketinsoitinteoksille, jotkin suorastaan saman teoksen sovituksia eri instrumenteille.
Toccatat ja fuugat ovat vapaamuotoisuudessaan loistokkaimpia ja mielikuvituksellisimpia Bachin urkuteoksista. Ne ovat konserttien yleisimmin esitettyjä teoksia.
Muut
Toccatojen ja fuugien lisäksi vapaamuotoisiksi laskettavia urkuteoksia ovat
Passacaglia ja fuuga on nykyisin erittäin usein urkukonserteissa soitettu merkittävä teos, joka koostuu teeman esittelystä, sen 20 muunnelmasta ja mittavasta fuugasta. Teoksessa kehitettyä teema-muunnelmat-fuuga-muotoa ovat Bachin jälkeen käyttäneet muutkin säveltäjät, kuten Johannes Brahms, Max Reger ja Benjamin Britten.
Teosten esittämisestä uruilla
Bach ei juurikaan sisällyttänyt teostensa käsikirjoituksiin merkintöjä siitä, millaisilla äänikertarekisteröinneillä niitä pitäisi soittaa ja miten rekisteröintiä pitäisi vaihdella teoksen aikana. Eräät urkujen tekniset laitteet, kuten paisutuskaapit ja erilaiset ryhmittäjät, on otettu uruissa käyttöön todennäköisesti Bachin ajan jälkeen, eikä niiden käyttö Bachin musiikin esittämisessä siten ole kovin perusteltua, ainakaan jos esityksessä pyritään lähelle autenttisuutta. Toisaalta aikalaisdokumenteissa on säilynyt tietoja, että Bachin itse käyttämät rekisteröinnit olivat usein hyvin rohkeita ja vaikuttavia.
Preludit ja fuugat, toccatat ja fuugat, urkufantasiat BWV 531-591
Teokset BWV 553-560 tunnetaan nimellä "Kahdeksan pientä preludia ja fuugaa"
Suicide (showpainija)
thumb|right|Frankie Kazarian Suicidena tammikuussa 2010. Suicide on TNA:ssa otteleva showpainija. Suicidena ovat otelleet Frankie Kazarian, Christopher Daniels sekä kesäkuusta 2010 lähtien Akira Kawabata.
Henrikin yhtenäiskoulu
Henrikin yhtenäiskoulu on Nousiaisissa sijaitseva peruskoulu, jossa opiskelevat luokat 1–9 ja esiopetusryhmä. Lukuvuonna 2020–2021 koulussa oli lähes 490 oppilasta ja yli 40 opettajaa, joista osa oli yhteisiä kunnan muiden koulujen ja osin sen kanssa samoissa tiloissa toimivan Nousiaisten lukion kanssa. Rehtorina toimii Tuomas Einiö.
Henrikin yhtenäiskoulu aloitti toimintansa elokuun alussa 2018, ja vuonna 2020 opetus oli jakautunut viiteen eri osoitteeseen: luokat 1–2 opiskelivat entisen Paijulan koulun tiloissa, luokat 3–4 entisessä Nummen koulussa, luokat 5–9 Moisiontiellä ja esiopetusryhmät Vappulan ja Nuppulan päiväkodeissa. Koulun laajennusosan on tarkoitus valmistua syksyllä 2021, minkä jälkeen toiminta keskitetään Moisiontielle.
SLAM
Slam tai SLAM voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Mintaka
Delta Orionis (δ Ori) eli Mintaka on Orionin vyön oikeanpuolimmaisin tähti. Nimi Mintaka tulee arabian arabian sanasta منطقة (manţaqah), ja se tarkoittaa vyötä. Mintaka koostuu kahdesta kaksoistähdestä. C-tähti sijaitsee 51,7 kaarisekunnin päässä A-tähdestä, ja se on nähtävissä kaukoputkella.
A-komponentissa pienempi O-luokan ja suurempi B-luokan tähti kiertävät toisiaan 5,73 päivän jaksoissa. Tämä aiheuttaa 0,2 magnitudin valonvaihtelun, sillä pintakirkkaudeltaan hieman himmeämpi tähti pimentää välillä kirkkaampaa. Mintaka A onkin pimennysmuuttuja.
Pälkäneen pääkirjasto
Pälkäneen pääkirjasto (tunnetaan myös nimellä Arkki) on Pälkäneen Onkkaalassa sijaitseva Pälkäneen kunnankirjaston päätoimipiste.
Kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Esko Räntilä.
Minä sinua vaan
”Minä sinua vaan” on kappale Jenni Vartiaisen kolmannelta, Terra-nimiseltä studioalbumilta. Se julkaistiin albumin kuudentena singlenä marraskuussa 2014. Kappaleen ovat säveltäneet Vartiainen ja Jukka Immonen, ja se on sanoittanut Mariska.
Taustaa ja julkaisu
Kappaleen akustinen versio on mukana Terran 3. lokakuuta 2014 julkaistulla platinapainoksella. Kappaleesta lähetettiin lyhyempi versio radiokanaville marraskuussa 2014, kun kappale valittiin albumin seuraavaksi singleksi. Kappaleen radioversioon tehtiin myös musiikkivideo, joka julkaistiin Warner Music Finlandin ylläpitämällä YouTube-kanavalla 23. joulukuuta 2014. Videolla esiintyvät artistin lisäksi muun muassa näyttelijät Taneli Mäkelä ja Jonna Järnefelt.
Vastaanotto
Kappale sai Terra-albumin ilmestyessä pääosin positiivisen vastaanoton. Rumban kriitikko sanoi, että ”Minä sinua vaan” on levyn vaikuttavin kappale. Staran arvostelussa kappaletta kuvattiin ”eleettömyydessään vaikuttavaksi”. Me Naiset -lehden kriitikko valitsi sen albumin parhaiden kappaleiden joukkoon. Radiokanava Voicen toimituspäällikkö Mikko Räsänen kuvaili kertosäettä todella tarttuvaksi ja sanoi kappaleen muutenkin kuulostavan "hemmetin hyvältä". Nuorgamin arvostelussa kappale sai kuitenkin kriittisemmän vastaanoton; kappaleen idean sanottiin olevan sellainen, "johon tekee mieli huutaa äänekkäästi vastaan".
”Minä sinua vaan” nousi Terran ilmestyessä lokakuussa 2014 latauslistan sijalle 14, mutta putosi jo seuraavalla viikolla pois listalta. Kappale nousi uudestaan latauslistalle tammikuussa 2015, kun kappale valittiin albumin seuraavaksi singleksi. Parhaimmillaan kappale nousi listan 18:nneksi. Tammikuussa 2015 kappale nousi myös Suomen radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi ja oli siten ennätyksellisesti viides Terralta julkaistu radiolistan ykkönen.
Mihail Kaufman
thumb|Mihail Kaufman Mihail Kaufman (, 1897 Białystok, Kongressi-Puola – 11. maaliskuuta 1980) oli neuvostoliittolainen elokuvaaja, joka työskenteli erityisesti veljensä Dziga Vertovin uutiskatsauksissa ja elokuvissa. Hänen toinen veljensä, Boris Kaufman, oli myös elokuvaaja. Kaufman toimi myös valokuvaajana.
Kaufman syntyi juutalaiseen perheeseen Białystokissa, Kongressi-Puolassa, joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan. 1920-luvun vaihteessa Dziga Vertov pyysi häntä kameramieheksi Kino-Pravda -nimisiin uutiskatsauksiin.
Kaufman kuvasi vuonna 1929 valmistuneen elokuvan Mies ja elokuvakamera, joka leikittelee useilla elokuvan tehokeinoilla. Valmiissa elokuvassa hänet nähdään muutamissa kohtauksissa kuvaamassa suurkaupunkia milloin missäkin. Pian elokuvan valmistuttua Kaufman ja Vertov ajautuivat taiteellisiin erimielisyyksiin eivätkä sen jälkeen enää työskennelleet yhdessä.
Joni Airo
Joni Airo (s. 24. kesäkuuta 2000 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Airo laukoo oikealta.
Seuraura
Airo on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Hän toimi kaudella 2015–2016 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2016–2017 Airo toimi JYPin B-nuorten varakapteenina. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä sekä B-nuorten Mestiskarsinnoissa tehopisteillä 24+24=48 että B-nuorten SM-sarjassa tehopisteillä 12+11=23. Kaudella 2019–2020 Airo toimi JYPin A-nuorten varakapteenina. Hän oli tehopisteillä 19+14=33 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies.
Maaliskuussa 2020 Airo teki JYPin kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Elokuussa seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen, jossa Airo pelasi suurimman osan kaudesta 2020–2021. Hänen tulokaskautensa toi 28 runkosarjaottelussa tehopisteet 4+6=10 ja kolmessa pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen. Airo pelasi osan kaudestaan myös JYPin A-nuorten joukkueessa, mutta ei päässyt vielä pelaamaan SM-liigassa.
Myös kauden 2021–2022 Airo pelasi suurimmaksi osaksi lainalla KeuPa HT:n Mestis-joukkueessa. Hän debytoi myös JYPin SM-liigajoukkueessa, jossa Airo pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki liigadebyyttinsä 24. marraskuuta 2021 Mikkelin Jukureita vastaan. Airo merkittiin kokoonpanossa joukkueen kolmosketjun oikeaan laitaan Anton Stråkan ja Samuel Valkeejärven viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.10 minuuttia, ja Airolle merkittiin teholukema –1. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös JYPin U20-joukkueessa. Kauden jälkeen maaliskuussa 2022 seura vahvisti, että Airon sopimuksessa ollutta optiota ei käytetä.
Kaudeksi 2022–2023 Airo palasi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen.
Maajoukkueura
Airo on pelannut yhden poikien maaottelun.
Monarkit
Monarkkien höyhenpuku on yleisimmin musta tai harmaa, usein selkäpuolelta kastanjanruskea ja vatsapuolelta valkoinen. Monilla monarkkilajeilla pyrstön keskimmäiset sulat ovat pidentyneet. Sukupuolet ovat tavallisesti samanvärisiä.
Reggie Miller
Reginald Wayne ”Reggie” Miller (s. 24. elokuuta 1965 Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut NBA-koripalloilija. Miller pelasi koko 18-vuotisen uransa Indiana Pacersissa. Hänet tunnettiin erityisesti kolmen pisteen heitoistaan. Hän oli vuosina 1998–2011 NBA:n kolmen pisteen heittojen tilaston kärjessä ja vielä tammikuussa 2022 hän oli kolmanneksi eniten kolmosia NBA:ssa heittänyt pelaaja (2560).
Monarkit
Monarkit rakentavat kuppimaisen pesän, johon naaras munii 2–5 vaaleaa munaa, joita haudotaan 13–17 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 12–18 päivän ikäisinä.
Reggie Miller
Maajoukkueessa Miller voitti olympiakultaa Atlantassa 1996 sekä maailmanmestaruuden Kanadassa pelatuissa vuoden 1994 MM-kisoissa. Jälkimmäisissä hänet valittiin kisojen tähtiviisikkoon.
Monarkit
Monarkkisuvut
Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Reggie Miller
Miller valittiin vuonna 2012 Basketball Hall of Famen jäseneksi. Hänen isosiskonsa Cheryl Miller valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1995 ja voitti olympiakultaa Los Angelesissa 1984.
Kati Hanhineva
Kati Hanhineva (s. Simo) on suomalainen elintarvikekehityksen professori Turun yliopistossa. Hän aloitti tehtävässä tammikuussa 2020. Professuurin erityisalana ovat pohjoiset elintarvikkeet ja niiden terveysvaikutukset. Professuurin lahjoitti Raisio Oyj:n Tutkimussäätiö.
Hanhineva on selvittänyt tutkimuksessaan kasviperäisen ravinnon vaikutusta suolistoflooraan ja terveyteen sekä elintarvikkeiden valmistusprosessien vaikutusta fytokemikaaleihin. Keskeisenä menetelmänä hän hyödyntää massaspektrometri-perusteista metabolomiikka-analytiikkaa. Hanhineva tutustui menetelmään jatko-opiskelijana vieraillessaan Weizman-instituutissa Israelissa. Hanhineva on elintarvike- ja ravitsemustieteellisen metabolomiikan saralla kansainvälisestikin tunnettu tutkija. Hän oli mukana perustamassa Itä-Suomen yliopiston tutkijoiden Afekta Technologies -yritystä, joka nostettiin syksyllä 2021 merkittävimpien metabolomiikka-analyysia (aineenvaihduntatuotteiden eli metaboliittien analyysiä) tarjoavien startup-yritysten joukkoon.
Vuonna 2020 Jane ja Aatos Erkon säätiö myönsi Hanhinevalle ja tämän tutkimusryhmälle 1 648 000 euron apurahan neljälle vuodelle. Ryhmä tutkii jalostettujen kasviproteiiniruokien terveysvaikutuksia ja uudenlaisten elintarvikkeiden tuottamista.
Kisakenttä
Kisakenttä oli vuosina 1911–1998 ilmestynyt urheiluaiheinen aikakauslehti.
Lehden perusti ja alkuvuosina sitä toimitti Anni Collan. Ensimmäisessä numerossa sen tarkoitukseksi ilmoitettiin ruumiillisen kasvatuksen edistäminen, jotta elämä tulisi rikkaammaksi ja työ sujuisi paremmin. Lehdessä julkaistiin muun muassa liikuntakasvatusaiheisia kirjoituksia, leikkejä, lauluja nuotteineen sekä ajankohtaisia kirjoituksia liikunnan, urheilun ja terveyskasvatuksen aloilta. Collan julkaisi myös partiota koskevia kirjoituksia, vaikka partioliike oli autonomian aikana kielletty.
Vuoden 1921 ensimmäisestä numerosta alkaen lehden ilmoitettiin olevan Suomen Naisten Liikuntokasvatusliiton äänenkannattaja. Lehden pitkäaikaisena päätoimittajana 1930-luvulta 1980-luvulle oli Liisa Orko. Myöhemmin lehteä julkaisi Suomen voimistelu- ja liikuntaseurat (SVoLi), joka lopetti sen julkaisemisen vuonna 1998. Puheenjohtaja Aitkoski-Catonin mukaan lehti ei viestittänyt SVoLin nimeä. Se ei myöskään ollut taloudellisesti kannattava.
Keskustelu naisten kilpaurheilusta Kisakentässä
Ensimmäisenä ilmestymisvuonnaan 1911 Kisakenttä julkaisi useita kirjoituksia urheilu- ja kilpailuaatteesta. Monet kirjoittajat suhtautuivat kriittisesti kilpaurheiluun ylipäätään ja pitivät sen yleistymistä naisten keskuudessa riskinä, vaikkakin todettiin kilpailuilla olevan motivoiva vaikutus. Asiaa puitiin uudelleen kiertokyselyssä vuonna 1928. Sen tarkoitus oli selvittää, pitäisikö Suomen Naisten Liikuntokasvatusliiton muuttaa kilpaurheilulle kielteistä kantaansa, miten liiton tulisi suhtautua kilpaileviin naisiin, mitkä lajit olisivat sopivimpia ja kannattaako liiton jättäytyä ulkopuolelle, jos kilpailut näyttävät tuottavan tuloja järjestäville liitoille. Työväen urheiluliitolla oli tuolloin yleisurheilussa kilpailutoimintaa naisille. Mielipiteet jakautuivat. Osa vastusti etenkin naisten kilpaurheilua edelleen ja kannatti pitäytymistä urheilumerkkien suorittamisessa, mutta esimerkiksi TUL:n Elina Jääskeläinen puolsi naisten kilpaurheilua voimakkaasti ja vertasi suhtautumista jazziin, tupakoimiseen ja ryyppäämiseen, jotka hänen mielestään yleinen mielipide oli hyväksynyt naisillekin. Osa vastaajista vierasti ajatusta kilpailusta mutta piti omaa näkemystään mahdollisesti vanhanaikaisena. Arvo Wartia katsoi naisvapautuksen jo ratkaisseen kysymyksen sopivuudesta. Kustaa Levälahden mielestä sopivuutta ei voitu ratkaista teoreettisella keskustelulla vaan selvittää asia kokeellisesti laajentamalla kilpailutoimintaa. Lauri Pihkala yritti viivyttää asiaa eri perusteilla. Väinö Laherma arvioi, että naisten yhteiskunnallinen asema ei ole ollut omiaan innostamaan urheiluun ja että asiaa täytyy erityisesti tukea. Ivar Wilskman ilmoitti, että hän ei ole saanut naisten kilpailujen seuraamisesta esteettistä nautintoa. Ainikki Kivi ironisoi kielteisiä näkemyksiä ilkeämielisten miesten ja vanhahkojen naisten puheina ja kysyi, kuka naiivisti uskoo naisten tyytyvän urheilumerkkiin, kun kilpailussa on tarjolla liemikauha, laakeriseppele tai herätyskello.
Maria Lasonen-Aarnio
Ennen filosofian opintoja Lasonen-Aarnio opiskeli ensin vuoden musiikkitiedettä keskittyen säveltämiseen. Hän valmistui Helsingin yliopistosta 2002 ja Oxfordin yliopistosta 2005, missä hän myös väitteli filosofian tohtoriksi 2010.
Lasonen-Aarnio toimi vuodesta 2010 apulaisprofessorina Michiganin yliopistossa ja vuosina 2015–2018 lähtien urapolku (tenure track) -toimessa (associate professor). Hän siirtyi Helsingin yliopistoon saatuaan syksyllä 2017 Euroopan tutkimusneuvoston (ERC) tutkimushankerahoituksen Success and Competence in Epistemology and Beyond -projektiin.
Vuonna 2014 Lasonen-Aarnio sai Sanders Prize in Philosophy of Mind -palkinnon. Hänelle myönnettiin Suomalaisen Tiedeakatemian Humanistipalkinto vuonna 2018.
Vardzia
thumb|250px|Vardzian luolia. thumb|250px|Vardzian luolaluostari.
Vardzia on vuoren rinteeseen hakattu luolaluostari Aspindzan piirikunnassa Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Se sijaitsee 12 kilometrin päässä Turkin rajalta Mtkvari-joen yläjuoksulla ja liittyy läheiseen Khertvisin linnoitukseen. Vardzian luostari on hakattu kallioon 1100–1200-luvuilla, mutta laajemmalla alueella luolia on aina 700–800-luvuilta 1400–1500-luvuille.
John Newton
pienoiskuva|John Newton pienoiskuva|#Amazing Grace" 1847 kokoelmassa Southern Harmony. John Newton (4. elokuuta 1725 Lontoo – 21. joulukuuta 1807 Lontoo) oli englantilainen merimies, orjalaivan kapteeni sekä myöhemmin anglikaanisen kirkon pappi, virsirunoilija ja tunnetun virren ”Amazing Grace” kirjoittaja.
Vardzia
Vardzian linnoituksen perusti Georgian kuningas Giorgi III. Hänen tyttärensä kuningatar Tamar muutti sen luostariksi. Tarinan mukaan luostari on saanut häneltä nimensä: Tamar oli lapsena metsästämässä yhdessä isänsä kanssa ja joutui eroon metsästysseurueesta. Hänen peräänsä huudettiin, jolloin hän vastasi "Ak var dzia". Luostari kasvoi yli 50 000 hengen kaupungiksi, jossa asuttiin jopa yli 13:ssa kiveen hakatussa kerroksessa. Siitä tuli Tamarin kaudella merkittävä hengellinen keskus, mutta maanjäristys tuhosi sitä vuonna 1283 ja sen merkitys hiipui, kun Georgian kuningaskunta pilkkoutui osiin myöhemmin keskiajalla. Vuonna 1551 persialaiset joukot voittivat georgialaiset linnoituksessa käydyssä taistelussa ja se ryöstettiin. Nykyisin se toimii jälleen luostarina.
John Newton
Elämänvaiheet
Newtonin äiti kuoli, kun John oli seitsemän vuoden ikäinen, ja hän joutui lähtemään töihin laivapojaksi. Hänestä kehittyi vuosien mittaan raaka ja häikäilemätön nuorukainen. Jo nuorena hänestä tuli laivanomistaja, joka kuljetti orjia Afrikasta Amerikkaan. Yhdellä tällaisella matkalla vuonna 1748 joutui hänen huonokuntoinen laivansa kovaan myrskyyn. Hän joutui kamppailemaan myrskyn kourissa yksitoista tuntia, mutta selviytyi myrskystä. Newton koki tämän osoituksena Jumalan armosta, joka kohdistui myös kaikkein jumalattomimpiin ihmisiin, ja tämä kokemus muutti hänen elämänsä. Tämä kokemus on vaikuttanut hänen kirjoittamansa virren Amazing grace kirjoittamiseen.
Vardzia
Luostarin keskus on Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko, johon on maalattu Georgian kuningasperhettä esittäviä freskoja. Tamar on kuvattu niihin naimattomana, joten ne on laadittu vuosien 1184 ja 1186 välillä. Maalaukset edustavat keskiajan Georgian maalaustaiteen huippukautta, ja ne eroavat huomattavasti bysanttilaisista esikuvistaan. Kirkon fasadi on tuhoutunut. Sen länsipuolella on 40 kallioon hakattua taloa, joissa on yhteensä 165 huonetta, ja kuusi pienempää kirkkoa. Itäpuolella on myös kuusi kirkkoa; taloja on vuorostaan 79 kappaletta ja huoneita 244. Tarun mukaan Tamar oli aikoinaan varannut itselleen 366 huonetta, jotta hän onnistuisi välttelemään mahdollisia vihollisia.
John Newton
Elämänvaiheet
Kuitenkin vasta kuuden vuoden kuluttua hän jätti orjakaupan. Hän jäi töihin Liverpoolin satamaan, mutta pian hän alkoi opiskella teologiaa ja valmistui papiksi ja määrättiin hoitamaan pientä Olneyn seurakuntaa. Siellä hän tutustui runoilija William Cowperiin ja yhdessä he julkaisivat 1779 Olney Hymms -nimisen kokoelman lauluja, josta tuli yksi merkittävimpiä 1700-luvun evankelikaalisista laulu­kokoelmista. Sen 349 laulusta Cowper oli runoillut 67 ja lo­put Newton.
Tunnetuin hänen kirjoittamansa virsi on virsi ”Amazing Grage”. Virren synnyllä on liittymäkohtia hänen kokemaansa myrskyyn ja siitä selviytymiseen. Virttä pidetään yhtenä maailman laajimmin levinneenä virtenä Sen ovat suomentaneet Anna-Maija Raittilan ja Anna-Mari Kaskinen, ja se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihossa numerolla 932, "Oi ihmeellistä armoa". Siitä on olemassa useita suomennoksia eri virsi- ja laulukirjoissa.
Hengellinen laulukirja
=== Cantemus ===
Jalkaväkirykmentti 37 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 37 (JR 37) oli talvisodan aikainen rykmentti, joka kuului eversti Hannu Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.
Yksiköt
Jalkaväkirykmentti koostui seuraavista yksiköistä (suluissa määrävahvuus):
Keskittäminen
Rykmentti keskitettiin tulevalle toiminta-alueelleen Laatokan Karjalaan Suistamon alueelle 21.-22. lokakuuta 1939. Se kuului eversti H. Hannukselan komentamaan 13. divisioonaan.
JR 37:n taisteluista talvisodassa
IV armeijakunnan viivytysvaiheen aikana 30. marraskuuta - 11. joulukuuta 1939 rykmentti taisteli lähes yhtenäisenä Laatokan rantatien suunnassa perääntyen yhteensä jopa noin 60 kilometriä. Viivytysvaiheen päätyttyä ja IV armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäysvaiheeseen hajosi rykmentti käytännössä erilaisten alistusten johdosta taistelemaan lähes koko loppusodan ajaksi erilaisten tilapäisten organisaatioiden alaisuudessa eri puolille Laatokan Karjalaa.
Eräällä tavalla Ryhmä Oinas oli rykmentin "perillinen", koska sen komentajana toimi rykmentin komentaja everstiluutnantti Järvinen. Ryhmän esikunnan muodosti rykmentin esikunta ja rykmentin esikuntakomppania muodosti ryhmän esikuntakomppanian. 4. tammikuuta 1940 komentaja esikuntineen siirrettiin kuitenkin johtamaan Ryhmä Keihästä.
23. helmikuuta 1940 palasi eversti Järvinen esikuntineen komentamaan Ryhmä Oinasta, jossa tehtävässä toimikin sodan loppuun asti.
Rauha 13. maaliskuuta 1940
Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11.
Rykmentti vetäytyi rauhansopimuksen mukaisesti IV armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa.
Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu heti, vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin muun muassa maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi puhuttiin lomauttamisesta eikä kotiuttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä.
Michael Duff
Michael James Duff (s. 11. tammikuuta 1978 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Burnley FC:tä. Oikeajalkainen Duff on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura
Duffin ensimmäinen seura oli Cheltenham Town, jota hän edusti vuodet 1996–2004. Otteluita Duffille seuran paidassa kertyi 300 ja maaleja 15. Parhaimmillaan seura pelasi Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuosina 1996–1997 Duff oli lainalla Cirencester Townissa.
Heinäkuussa 2004 Duff siirtyi tuolloin Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Burnley FC:hen. Duff oli tärkeä pelaaja joukkueelleen, kunnes hän loukkaantui vakavasti Mestaruussarjan ottelussa Crystal Palace FC:tä vastaan kaudella 2007–2008. Polvivamma piti hänet sivussa kauan ja hän palasi kentille vasta joulukuussa 2009 Burnleyn noustua Valioliigaan. Hän pelasi kaudella 2009–2010 Valioliigassa 11 ottelua. Seura kuitenkin putosi kauden 2009–2010 jälkeen takaisin Mestaruussarjaan ja Duff jatkoi joukkueen avainpelaajana loukkaantumisen jälkeenkin. Burnley palasi Valioliigaan kaudeksi 2014–2015 ja seuran kanssa uuden sopimuksen tehnyt Duff on ainoa pelaaja kauden 2009–2010 Burnleyn valioliigajoukkueesta, joka pelaa nykyisinkin vielä seurassa. Valioliigassa Duff on saanut mukavasti vastuuta.
Loukkannuttuaan vuonna 2008 Duff aloitti valmennusopinnot ja suoritti vuonna 2014 arvostetun UEFA Pro Licencen.
Maajoukkueura
Duff debytoi Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkueessa helmikuussa 2012. Hän pelasi maajoukkueelle vuosina 2002–2012 24 peliä, jossa hän onnistui maalinteossa kerran, vuonna 2005.
Pahtapunavarpunen
Pahtapunavarpunen (Carpodacus puniceus) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Pahtapunavarpusta tavataan Aasian keskiosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Šeikki Zayedin moskeija
Šeikki Zayedin moskeija on moskeija Abu Dhabissa, Yhdistyneiden arabiemiirikuntien pääkaupungissa. Moskeija on maan suurin ja se nimettiin Yhdistyneiden arabiemiirikuntien perustajan ja ensimmäisen presidentin, Zayid ibn Sultan Al Nahyanin, mukaan. Moskeija avattiin vuonna 2007 ja sen rakentaminen maksoi 545 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Aittokoski (yritys)
Aittokoski Oy oli ylikiiminkiläinen tehdasosuuskunta, joka perustettiin vuonna 1908 Ylikiimingin Vesalankylään, Kiiminkijoessa sijaitsevan Aittokosken rannalle.
Šeikki Zayedin moskeija
Moskeijassa on 82 kupolia, pääkupolin sisäkorkeus on 70 metriä. Neljä minareettia yltävät 107 metrin korkeuteen. Rukoussaleja on neljä, pääsalissa on 96 koristeltua pylvästä. Pääsaliin mahtuu yli 7 000 ihmistä. Moskeijaan mahtuu yhteensä noin 40 000 ihmistä.
Aittokoski (yritys)
1900-luvun alussa kasvava teollisuus käytti suuria määriä puuta, ja myös Kiiminkijoki toimi puun uittoreittinä. Vuonna 1908 Aittokoskessa jo olevan vesimyllyn yhteyteen perustettiin sahalaitos. Osuuskunnan ensimmäisten vuosien toiminnasta ei ole tarkkoja tietoja, mutta verotusasiakirjojen mukaan saha on tuottanut voittoa, ja vuonna 1914 mainitaan kannetun veroa tehdasosuuskunnan tuloista.
Aittokoski Oy tuotti voittoa koko 1930-luvun sekä vielä vuoden 1945 jälkeenkin. Uusintainvestoinnit aloitettiin vasta jatkosodan jälkeen. Vielä 1960-luvulla sahalla työskenteli parikymmentä henkilöä, ja muu henkilökunta mukaan lukien yhtiön henkilökunta käsitti noin 30 henkeä.
Yhtiön alamäki alkoi 1960-luvun puolivälin jälkeen, ja vuoden 1974 yhtiökokouksessa päätettiin, että toiminta lopetettaisiin ja saha sekä kiinteistöt myytäisiin yksityiselle.
Saiph
Kappa Orionis (κ Ori / κ Orionis / 53 Orionis) eli Saiph on Orionin tähdistössä oleva tähti.
Aja ääneti, aja syvällä
Aja ääneti, aja syvällä (engl. Run Silent, Run Deep) on yhdysvaltalainen romaani sukellusvenesodasta, jonka on kirjoittanut Edward L. Beach, Jr. ja julkaissut Henry Holt & Co. Beach kirjoitti romaanin omien kokemustensa perusteella ja muutamaa kunnostautunutta alusta mallina käyttäen.
Durrellin perhe
Durrellin perhe (The Durrells) on brittiläinen draamakomediasarja vuodelta 2016. Se perustuu eläintutkija ja kirjailija Gerald Durrellin lapsuusmuistoihin englantilaisen yksinhuoltajaperheen elämästä Kreikan Korfun saarella vuosina 1935–1939. Sarjan on käsikirjoittanut Simon Nye, joka vastasi myös BBC:n samanaiheisen televisioelokuvan My Family and Other Animals (2005) käsikirjoituksesta.
Sarjan ensimmäisiä tuotantokausia on esitetty Yle TV1 -kanavalla useampaan kertaan vuodesta 2017 alkaen. Keväällä 2019 Britanniassa esitettiin sarjan viimeinen, neljäs tuotantokausi. Samaan aikaan Suomessa esitettiin kolmatta tuotantokautta arkipäivien alkuillassa.
Tiibetinpunavarpunen
Tiibetinpunavarpunen (Carpodacus roborowskii) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Tiibetinpunavarpusta tavataan Tiibetin ylängöllä. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja huonosti tunnetuksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tihvinän Jumalanäiti
thumb|200px|Tihvinän Jumalanäidin ikoni Tihvinän Jumalanäiti on yksi Venäjän ortodoksisen kirkon kuuluisimmista ja arvokkaimmista kirkollisista esineistä.
Perimätiedon mukaan ikonin alkuperäisen mallin valmisti apostoli ja evankelista Luukas. Tämä ikoni tai sen kopio kulkeutui sitten aikojen saatossa Jerusalemin kautta Venäjälle, jossa se kohosi ihmeitä tekevien ikonien luokkaan.
Toisen maailmansodan aikana ikoni oli kauan kadoksissa ja se löytyi vihdoin 1900-luvun lopulla Yhdysvalloista, josta se palautettiin juhlavin seremonioin takaisin Venäjälle alkuperäiseen paikkaansa Tihvinään vuonna 2004.
Harri Huhtala
Harri Hilmer Huhtala (s. 13. elokuuta 1952 Paattinen) on suomalainen moukarinheittäjä. Urheilu-uran päätyttyä hän on toiminut nuorten moukarinheittäjien valmentajana. Hän on ammatiltaan poliisi.
Huhtala edusti moukarinheittäjänä Suomea kolmissa olympiakisoissa, kaksissa MM-kisoissa ja kolmissa EM-kisoissa. Hänen paras arvokisasijoituksensa oli viides Ateenan EM-kisoissa 1982.
Kotimaassa Harri Huhtala edusti Tampereen Pyrintöä. Hän voitti yhdeksän Suomen-mestaruutta, mikä oli moukarinheittäjien ennätys vuoteen 2007, jolloin Olli-Pekka Karjalainen voitti kymmenennen mestaruutensa. Huhtala sai Kalevan kisoissa 17 mitalia. 1980-luvulla Suomen-mestaruuksia Huhtalan lisäksi voitti ainoastaan Juha Tiainen (kolme).
Vuoden 1980 Kalevan kisoissa Huhtala heitti Suomen ennätyksen 75,28 metriä. Hän paransi tulosta vielä samana vuonna Kotkassa 75,94 metriin. Uransa pisimmän heiton Huhtala heitti 78,74 metriä Turussa kesäkuussa 1984. Hän päätti aktiiviuransa vuoden 1989 jälkeen, mutta voitti vielä 1990-luvulla muun muassa viisi poliisien Suomen-mestaruutta.
Virgil Goode
thumb|Virgil Goode Virgil Hamlin Goode Jr. (17. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen poliitikko ja Virginian osavaltion edustaja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1997–2009. Hän aloitti edustajainhuoneessa demokraattina, mutta siirtyi myöhemmin republikaaneihin. Vuonna 2012 hän oli perustuslakipuolueen, Constitution Partyn, presidenttiehdokas.
Elämä
Goode syntyi Richmondissa, Virginiassa. Hän on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi Virginian yliopistosta. Hän palveli kansalliskaartissa vuosina 1969–1975.
Kongressiura
Goode valittiin edustajainhuoneeseen ensimmäisen kerran 1996. Hän vaihtoi virallisesti puoluetta demokraateista republikaaneihin 2002.
Vuonna 2006 Keith Ellisonin tultua valituksi kongressin ensimmäiseksi muslimiedustajaksi, Goode vastusti hänen aiettaan käyttää Koraania virkavalaa vannoessaan.
Hän vastustaa aborttia ja joukkojen vetämistä Irakista.
Apulia
Maantiede
Apulian erottaa Adrianmeren vastakkaisella rannalla olevasta Albaniasta kapeimmillaan alle sata kilometriä leveä Otrantonsalmi. Alue on varsin alavaa aivan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta.
Alueen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Bari. Apulia koostuu viidestä maakunnasta ja yhdestä metropolikaupungista, joissa on yhteensä noin 4,1 miljoonaa asukasta :
thumb|left|Apulian maakunnat ja metropolikaupunki. Muita Apulian kaupunkeja ovat muun muassa Francavilla Fontana, Manduria, Monopoli ja San Giovanni Rotondo.
Historia
Monet merenkulkijakansat ovat vuosisatojen kuluessa pysähtyneet Apuliassa. Sitä ovat hallinneet kreikkalaiset, roomalaiset, gootit, langobardit, Bysantti, normannit, turkkilaiset ja venetsialaiset. Rooman valtakunnan aikana Apulia oli osa Regio II Apulia et Calabrian aluetta ja myöhemmin Apulia et Calabrian provinssia.
Apulia liittyi Italian kuningaskuntaan 1861. Alueen rakennuskannassa näkyy itäisiä vaikutteita menneiden hallitsijoiden ajoilta.
Talous
Apulian osuus Italian bruttokansantuotteesta oli vuonna 2016 4,3 prosenttia. Asukasta kohden bruttokansantuote oli 64 prosenttia koko maan keskiarvosta, kolmanneksi alhaisin Calabrian ja Sisilian jälkeen (17 800 € v. 2016). Maatalouden ja palvelusektorin osuus bruttokansantuotteesta oli yli Italian keskiarvon. Teollisuus tuottaa muun muassa elintarvikkeita, tekstiilejä ja huonekaluja. Vuosina 2007–2013 Apulian talouskasvu oli nopeampaa kuin muualla Etelä-Italiassa.
Apulia on Italian tuottoisimpia viinintuotantoalueita, jolla tuotetaan useimpina vuosina lähes miljardi litraa (liki 10 milj. hehtolitraa) viinejä. Valtaosa tuotannosta on perusviinejä, sillä viinistä alle 10 prosenttia on DOCG- tai DOC-luokiteltuja viinejä. Tunnetuin apulialainen viini lienee punaviini primitivo, kuten Primitivo di Manduria DOC, jonka raaka-aineesta vähintään 85 prosenttia on Primitivo-rypälettä. Viljellyimmät rypälelajikkeet ovat Sangiovese (15 % vuonna 2017), Primitivo (14 %), Negroamaro (14 %) ja Trebbiano (13 %).
Liikenne
Apuliassa on kattava maantieverkko, mutta rautatiet ovat jääneet vähemmälle huomiolle etenkin alueen eteläosissa. Aluetta palvelevat moottoritiet A14 ja A16. Apuliassa on kaksi kansainvälistä lentokenttää: Karol Wojtyłan lentoasema Barissa ja Brindisin lentoasema.
Nähtävyyksiä
Alberobellon kivitalot ja Castel del Monten linna ovat Apulian maailmanperintökohteet.
Ruokakulttuuri
Apulialaiseen keittiöön kuuluvat olennaisena osana etenkin kala ja äyriäiset, korvien näköiset orecchiette-pastat sekä erilaiset vihannekset. Alueella tuotetaan runsaasti oliiviöljyä, tomaattia ja viiniä.
Oka-ahven
Oka-ahven (Rachycentron canadum) on ahvenkaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan kaikista valtameristä lämpimistä vesistä. Se on oka-ahventen heimon (Rachycentridae) ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö
Oka-ahven on pitkä ja ruumiinmuodoltaan solakka ja litteäpäinen kala. Se kasvaa yleensä noin 1,1 metrin mittaiseksi, mutta suurimmillaan oka-ahven voi saavuttaa 1,5–2 metrin pituuden ja lähes 70 kg:n painon. Oka-ahvenen selässä on kuudesta yhdeksään terävää piikkiä ennen pitkää selkäevää ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä kalalla on kuunsirpinmuotoinen. Väriltään oka-ahven on kyljistään ruskea ja kyljissä on myös kaksi tai kolme hopeanharmaata raitaa.
Levinneisyys ja elintavat
Oka-ahventa tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä Atlantin länsisosissa Kanadan etelärannikolta Argentiinaan, Atlantin itäosista Afrikan rannikolta, Intian valtamerestä ja Tyyneltämereltä Japanista Australiaan ulottuvalta alueelta. Kala elää lähellä koralliriuttoja, mangrovea kasvavilla rannoilla, lähellä muta- ja hiekkapohjia sekä avomerellä usein kelluvien esineiden läheisyydessä. Niitä tavataan usein paholaisrauskujen läheisyydestä, joskaan syytä tähän ei tiedetä. Oka-ahvenet liikkuvat sekä yksikseen että pieninä ryhminä. Laji syö kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia. Kala kutee lämpimien kuukausien aikana.
Viljely
Oka-ahven on hyvä ruokakala ja myös suosittu urheilukalastuksen kohde. Sitä viljellään erityisesti Kiinassa ja Taiwanissa, mutta myös Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Viljelyssä on otettava huomioon, että poikaset tarvitsevat suolaista vettä kehittyäkseen ja lämpötilan on oltava riittävä. Oka-ahventa myydään tuoreena, savustettuna ja pakastettuna.
Täydellinen elämä
Sanoittaja Sana Mustonen on kertonut kappaleen kertovan hänen omasta elämästään. Kappaleen on sanottu olevan ”oodi elämälle, joka valoineen ja varjoineen on täydellinen ja täynnä laulun aiheita”.
Teräsniska voitti kappaleella Syksyn sävel -kilpailun lokakuussa 2013. Hän sai puhelinäänestyksessä yli kolmasosan kaikista annetuista äänistä. Kappale valittiin myös vuoden 2013 parhaaksi iskelmäksi Iskelmä Gaalassa.
Kappale oli kolmenkymmenen ostetuimman kappaleen joukossa latauslistalla yhteensä yhdeksän viikkoa. Sen paras sijoitus oli seitsemäs (45/2013). Radiolistalla ”Täydellinen elämä” saavutti parhaan sijoituksensa helmikuussa 2014, kun se nousi toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
HTT
HTT voi tarkoittaa seuraavia:
HMS Ferret (1893)
HMS Ferret oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ferret-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1893 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen valmistusmispäiväksi määrättiin 21. helmikuuta 1894. Aluksen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1893 telakkanumerolla 596 ja se laskettiin vesille 9. joulukuuta 1893. Alus valmistui maaliskuussa 1895, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 36 168 puntaa.
Palvelus
Alus palveli Britteinsaarten vesillä. Alus poistettiin palveluksesta 1908 ja se valittiin shrapnellien testaamiseen. Vuonna 1910 alus riisuttiin varusteista Chathamissa ja vuotta myöhemmin hylky upposi maalilaivana.
Sastamala Gregoriana
Sastamala Gregoriana -festivaali on Pirkanmaalla, Sastamalassa vuosittain vuodesta 1996 lähtien järjestetty vanhan musiikin festivaali. Pienin resurssein ja Kari Kaarnan alun perin kokoaman kotimaisen ohjelmiston pohjalta aloittanut tapahtuma on kehittynyt vuosien varrella kansainvälisen tason musiikkitapahtumaksi, jossa on voitu kuulla Hopkinson Smithin, Ensemble La Morran, Arianna Savallin ja Andrew Lawrence-Kingin kaltaisia huippumuusikoita.
Jokakesäisessä konserttisarjassa tarjotaan yleisölle monipuolisesti musiikkia kaikilta vanhan musiikin aikakausilta, niin keskiajan, renessanssin kuin barokin kausiltakin. Tärkeä osa festivaalia on suomalaisten ja kansainvälisten muusikoiden välinen vuorovaikutus festivaalin yhteydessä järjestettävän mestarikurssin ja yhteiskonserttien muodossa.
Festivaalia on kehuttu pitkäjänteisestä ja osuvasta ohjelmistosuunnittelusta, joka osaltaan on vaikuttanut siihen, että festivaalin kävijämäärä on lisääntynyt vuosi vuodelta ja vakiintunut. Festivaalin taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2005 alkaen englantilainen luuttutaiteilija Michael Fields.
Sastamala Gregorianan pääkonserttipaikka on Sastamalan keskiaikainen Pyhän Marian kivikirkko, joka on akustiikaltaan ainutlaatuinen konserttisali ja sopii erityisesti vokaalimusiikille sekä vanhan musiikin kokoonpanoille. Osmo Rauhalan ja Kuutti Lavosen kirkkotaiteesta tunnettu Tyrvään Pyhän Olavin kirkossa on järjestetty vuosittain yksi konsertti.
Tämän lisäksi konserttipaikkoina ovat toimineet mm. venttiilitehdas Vexve Oy:n tehdassali, Laukon kartano, suomalaisen kirjan museo Pukstaavi sekä tapahtumatalo Tyrvään Pappila.
Teemat
Teemasarja vie kuulijat musiikkimatkalle kaupunkeihin, joiden sijainti merien tai jokien varsilla on yhdistänyt niitä muuhun maailmaan sekä rakentanut niistä taiteiden ja kulttuurin keskuksia vuosisatojen ajaksi. Vuonna 2020 festivaali ei järjestetty koronapandemian vuoksi. Vuonna 2021 festivaali järjestettiin pienimuotoisempana kuin normaalisti. Vuonna 2022 festivaali palasi jälleen Kaupungin vetten päällä -teemasarjan pariin, kun vuorossa oli Lumoava Brugge -festivaali. Teemat etenevät seuraavasti: Wien – musiikin kaupunki 13.–16.7.2023, Rooma 17.–21.7.2024 ja Lontoo 16.–20.7.2025.
Festivaalin jäsenyydet ja saamat tunnustukset
Festivaali on Pirfest – Pirkanmaan festivaalit ry:n ja Finland Festivals ry:n jäsen. Finland Festivals valitsi Sastamala Gregorianan "Vuoden festivaaliksi" vuonna 2016. Perusteluissaan Finland Festivals mainitsi Sastamala Gregorianan muodostuneen vahvaan visioon ja intiimiin tunnelmaan perustuvaksi ainutlaatuiseksi musiikkifestivaaliksi.
Festivaalille on myönnetty vuodesta 2014 alkaen Euroopan festivaalijärjestö EFA:n myöntämä EFFE -laatusinetti.
Vuonna 2014 festivaali mainittiin maailman suurimassa matkailuaikakauslehdessä Condé Nast Traveler'ssa yhtenä yhdeksästä eurooppalaisesta festivaalista, joita et tiedä, mutta jotka sinun pitäisi tietää.
Danny ja suuri fasaanijahti
Juoni
Kymmenvuotias Danny elää kaksistaan isänsä kanssa ja auttaa häntä pienen autokorjaamon pidossa Englannin maaseudulla 1950-luvun keskivaiheilla. Paikallinen tilanomistaja (Robbie Coltrane) kaavailee seudulle uutta asuinaluetta ja haluaisi ostaa myös autokorjaamon tontteineen. Asioita pahentaa Dannyn isän öisin harrastama fasaanien salametsästys.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Petri Kemppinen kehui elokuvan tilanteiden kehittelyä loppua kohti niin taitavaksi, että ne pelottavat ihan oikeasti. Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi luonnehti Dannya nautittavaksi koko perheen tv-elokuvaksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Umbria
thumb|250px|Näkymä [[Norciasta.]] thumb|250px|[[Assisin kaupunkia.]]
Umbria on hallinnollinen alue Keski-Italian sisämaassa, Latiumin, Marchen ja Toscanan naapurina. Umbria on Italian hallinnollisista alueista ainoa, jolla ei ole merenrantaa eikä valtakunnanrajaa. Siellä on vajaat 900 781 asukasta. Pääkaupunki on Perugia. Umbriassa on kaksi maakuntaa, Perugia ja Terni. Perugian maakunnassa on 59 kuntaa ja Ternin maakunnassa 33 kuntaa. Assisin kaupunki on tunnettu pyhiinvaellus- ja matkailukohteena.
Alue on vuoristoista, korkein huippu Monte Vettore (2 476 m) on Apenniineilla. Alavimmat osat ovat Tiberin laaksossa Latiumin rajalla. Umbrian maisemaa hallitsevat kukkuloilla sijaitsevat etruskien aikaiset ja keskiaikaiset pienet kylät. Umbrian maakunnan läpi kulkee Tiberjoki yli 200 kilometrin pituisena sekä roomalaisten vuonna 220 eaa. rakentama tie Via Flaminia.
Talous
Alle kymmenen hengen pienyritykset työllistävät suuren osan umbrialaisista. Työttömyysaste Umbriassa on pienempi kuin muualla Italiassa keskimäärin. Umbrian talouden tärkeimmät osa-alueet ovat matkailu, tekstiiliteollisuus, keramiikka sekä puu- ja takorautatuotteet. Umbrian elintarviketeollisuuden tuotteita oliiviöljyn ja viinin lisäksi ovat muun muassa juustot ja lihajalosteet. Italian vuonna 2011 alkaneesta talouskriisistä huolimatta Umbrian vienti on ollut kasvussa, ennen kaikkea oliiviöljy- ja tekstiilituotannon ansiosta.
Maatalous
Maatalouden osuus Umbrian kokonaistuotannosta on 2 prosenttia. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat liha, vehnä, tupakka, öljykasvit, viinirypäleet, kananmunat ja maito. Umbriassa on suotuisat olosuhteet oliivien ja viinin viljelylle. Umbrialaiset viinit ja oliiviöljyt ovat maailmalla arvostettuja.
Tekstiiliteollisuus
Italia on maailman markkinajohtaja kašmirneuleiden valmistuksessa, ja Umbria on yksi tärkeimmistä kašmirneuleiden tuotantoalueista Italiassa.
Umbrian taidemaalareita
Umbria on tunnettu myös maailmankuuluista taidemaalareistaan. Heidän teoksiaan on nähtävillä Umbrian kirkoissa sekä taidegallerioissa, vaikka moni teos on siirretty mm. Rooman taidegallerioihin. Tärkeimpiä umbrialaisia taidemaalareita:
Lukáš Fiala
Lukáš Fiala (s. 23. toukokuuta 1988) on tšekkiläinen alamäkiluistelija. Fiala on sijoittunut kahdesti kolmen parhaan joukkoon alamäkiluistelun MM-sarjan yhteispisteissä. Vuonna 2005 hän oli toinen ja vuonna 2009 kolmas. Ensimmäisen kilpailunsa Fiala kilpaili Prahassa vuonna 2005, 17-vuotiaana, ollen heti toinen. Vuoden 2011 MM-sarjassa Fiala oli kuudes sijoituttuaan Münchenin osakilpailussa kolmanneksi. Fiala on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.
Hän pelaa jääkiekkoa HC Letnanyssä Tšekin nelostasolla.
Villaviciosa de Odón
Villaviciosa de Odón on kunta Madridin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee metropolialueella noin 20 kilometriä lounaaseen itsehallintoalueen ja maan pääkaupungista Madridista. Kunnan pinta-ala on 68 neliökilometriä ja vuonna 2016 siellä oli 27 276 asukasta.
Villaviciosa de Odónin nähtävyyksiin kuuluu 1400-luvun lopussa rakennettu linna (Castillo de Villaviciosa de Odón), joka toimii nykyään ilmavoimien museona. Kunnan läpi virtaa Guadarramajoki.
Kunnan alueella on kuvattu useita suosittuja espanjalaisia televisiosarjoja, kuten Al salir de clase, El comisario ja Serranon perhe.
Piemonte
Piemonte on hallinnollinen alue Luoteis-Italiassa. Sen pääkaupunki on Torino. Alueella on 4,4 miljoonaa asukasta. Alueen virallinen kieli on italia.
Maantiede
Alpit reunustavat Piemontea pohjoisessa ja lännessä, Apenniinit etelässä ja Pojoen laakso idässä. Sillä on raja Sveitsin ja Ranskan sekä Aostanlaakson, Emilia-Romagnan, Ligurian ja Lombardian alueiden kanssa.
Piemonte on hyvin vuoristoinen alue. Alueen pinta-alasta 43,3 % on vuoristoa, 30,3 % kukkuloita ja 26,4 % tasankoa. Korkein huippu on Grenzgipfel (4 618 m) Sveitsin rajalla. Piemonten pinta-alasta on luonnonsuojelualueita 7,6 %.
Italian pisin joki Po virtaa alueen halki. Useimmat alueen pienemmät joet laskevat Pojokeen. Alueella on useita jäätiköiden muovaamia järviä. Suurin niistä on Maggiore (212 km², osittain myös Lombardian ja Sveitsin alueella), joka on yksi Italian suurimmista järvistä.
Piemonte on pinta-alaltaan Italian toiseksi suurin alue Sisilian jälkeen, sekä manner-Italian suurin alue.
Aluejako
Piemonte jakautuu kahdeksaan maakuntatason alueeseen: Torinon metropolikaupunkiin ja seitsemään maakuntaan. Piemontessa on 1 206 kuntaa.
Historia
Piemonten alueella oli asutusta jo nuoremmalla kivikaudella. Albasta, Ivreasta ja Susan laaksosta on löydetty kivikautisia työkaluja.
Rooman vallan aikana nykyinen Piemonten alue jakautui Gallia Cisalpinan ja Rooman provinssien Alpes Cottiae, Alpes Maritimae ja Alpes Poeninae alueille. Roomalaisen aikakauden katsotaan päättyneen alueella Pollentian taisteluun vuonna 402.
Varhaiskeskiajalla Länsi-Rooman romahdettua aluetta hallitsivat vuoroin muiden muassa burgundit ja ostrogootit. 500-luvun puolessa välissä Bysantti valtasi alueen, mutta menetti sen jo vuonna 568 langobardeille.
Vuonna 1046 Piemonte liitettiin Savoijin ruhtinaskuntaan. Vuonna 1563 Herttua Emanuele Filiberto siirsi valtaistuimensa Chambérystä Torinoon. Vuonna 1720 Savoijin herttuasta tuli Sardinian kuningas ja vuonna 1743 Piemonte ja Sardinian kuningaskunta yhdistettiin. Pääkaupunki oli Torino.
Napoleon valloitti Piemonten vuonna 1796. Alueelle perustettiin Ranskan satelliittivaltioksi Alban tasavalta, joka liitettiin Ranskaan 1801. Piemonte palautettiin Sardinian kuningaskunnalle 1814.
Piemontella oli merkittävä rooli Italian yhdistymisessä (Risorgimento) 1859–1861. Savoijin kuninkaasta tuli Italian kuningas vuonna 1861. Torino oli yhdistyneen Italian pääkaupunki vuoteen 1865 asti, jolloin Firenzestä tuli Italian pääkaupunki. Muistutuksena Piemonten historiallisesta roolista Italian kruununprinssin titteli oli Piemonten prinssi.