cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isorokkorokote
Rokotteen teho ja suojan kesto
Kuten rokotteiden kohdalla usein, myös isorokkorokotteen antama suoja vakavia tautimuotoja, ja erityisesti kuoleman johtavaa tautia vastaan säilyy kuitenkin vuosikymmeniä. Laaja epidemiologinen tutkimus isorokon esiintyvyydestä Euroopassa vuosina 1950–1971 osoitti, että rokottamattomien tapauskuolleisuus oli 52 %, kun samaan aikaan alle 10 vuotta aiemmin rokotettujen kuolleisuus oli vain 1,4 % ja yli 20 vuotta aiemmin rokotettujenkin vain 11,1 %.
László Rajk
Rajk oli kenkäkaupan omistajan poika. Hän liittyi nuorena Unkarin kommunistipuolueseen, hänet erotettiin Budapestin yliopistosta poliittisen toimintansa vuoksi. Rajk työskenteli rakennustyöläisenä vuoteen 1936 asti. Hän taisteli kansainvälisessä prikaatissa tasavaltalaisten puolella Espanjan sisällissodassa. Sodan loputtua hän pakeni Ranskaan, jossa hänet vangittiin.
Rajk palasi Unkariin vuonna 1941. Gestapo kidutti ja kuulusteli häntä, mutta tuloksetta. Hän oli vangittuna puna-armeijan tuloon asti vuoteen 1945. Antifasistisen hallituksen kommunistisen maatalousministerin Imre Nagyn aloittaman maareformin johdosta maanomistajien lukumäärä Unkarissa nousi huomattavasti keväällä 1945. Marraskuun 1945 vaaleissa pienviljelijäpuolue sai 57 prosenttia äänistä, kommunistit saivat vain 17 prosenttia. Neuvostoliiton Unkarin johtajan, marsalkka Vorošilovin määräyksestä pienviljelijäpuolue ei saanut yksin muodostaa hallitusta. Vorošilov perusti hallituskoalition, jossa kommunisteilla olivat tärkeimmät virat. Tärkeään sisäministerin virkaan valittiin Rajk. Rajk perusti salaisen poliisin (AVO)n. Salainen poliisi alkoi vangita pienviljelijäpuolueen ja Kansallisen talonpoikien puolueen jäseniä. Lukuisia kokeneita henkilöitä molemmista puolueista pakeni ulkomaille.
Elokuun vaalit 1947 olivatkin menestys kommunisteille. Vasemmisto sai yli 60 prosenttia äänistä. Rajkista tuli Unkarin ulkoministeri mutta hänet pidätettiin toukokuussa 1949. Hänet saatiin tunnustamaan olleensa fasisti, Gestapon agentti ja myönsi yhteistyön Titon kanssa näytösoikeudenkäynnissä syyskuussa 1949. Hänet teloitettiin lokakuussa 1949. Keväällä 1956 Mátyás Rákosi myönsi Rajkin oikeudenkäynnin ja kuolemantuomion olleen poliittinen, vaikka yrittikin siirtää vastuuta ÁVH:n johdolle. Rajkin maineen palauttaminen ja uudelleen hautajaiset valtion menoin 6. lokakuuta 1956 muodostuivat opposition mielenosoitukseksi ja Unkarin kansannousun alkutapahtumaksi.
Yksityiselämä
Rajk oli naimisissa Julianna Foldin kanssa ja heidän poikansa, László Rajk Jr., syntyi tammikuussa 1949.
Chorís skopó
Chorís skopó (, ”Ilman tarkoitusta”) on Chrístos Kálloun (Christos Callow) ja Waven esittämä kappale, joka edusti Kreikkaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 19. 11 pisteellä.
Emmanuelle Vaugier
Emmanuelle Vaugier (s. 23. kesäkuuta 1976 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä ja malli, joka tuli tunnetuksi televisiosarja Smallvillen myötä.
Uinti kesäolympialaisissa 1912
100px|right|Uinti Kesäolympialaisissa 1912 oli yhteensä 9 uintilajia ja naiset kilpailivat ensimmäisen kerran olympialaisissa uinnissa.
Emmanuelle Vaugier
Ura
Vaugier teki high schoolin aikana mallin töitä ja hänen näyttelijän uransa alkoi 1990-luvulla elokuvan Rikkirevitty perhe myötä. Vuotta myöhemmin Vaugier esiintyi usean jakson ajan televisiosarjassa Madison. Lisäksi hän on näytellyt useamman jakson verran kanadalaisessa televisiosarjassa Lost Girl. Sittemmin hän on tehnyt useita vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Äärirajoilla, Seitsemän päivää ja Dead Man's Gun. Vaugier teki myös elokuvarooleja kuten Hysteria ja Fear II – Kuolleiden paluu.
Uinti kesäolympialaisissa 1912
Mitalitilaston ykkönen oli Saksa. 100 metrin vapaauinnin karsinnoissa Duke Kahanamoku ui uuden maailmanennätyksen. Kanadan George Hodgson voitti kaksi kultamitalia.
Emmanuelle Vaugier
Ura
2000-luvulla hän sai yhä enemmän rooleja ja esiintyikin useissa televisiosarjoissa, joista parhaiten Vaugier muistetaan Smallvillestä, tohtori Helen Brycen roolista. Muita sarjoja ovat muun muassa Siskoni on noita, Rokkistaran käsikirja, Veronica Mars, Tunteet pelissä, Miehenpuolikkaat, Supernatural, Tulilinjalla ja CSI: New York. Sarjojen lisäksi hän on esiintynyt elokuvissa Kaikki viisi vaimoani, Viiltäjän kirje helvetistä, 40 päivää ja 40 yötä, Dolan's Cadillac, Saw II ja Saw IV.
Uinti kesäolympialaisissa 1912
Miesten lajit
thumb|Duke Kahanamoku
Emmanuelle Vaugier
Yksityiselämä
Hänellä on kaksi koiraa ja hän pitää patikoimisesta.
Junshirō Kobayashi
Junshirō Kobayashi (s. 11. kesäkuuta 1991 Hachimantai, Japani) on japanilainen mäkihyppääjä ja entinen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa Megamil Snow Brand Ski Teamia.
Veri-aivoeste
thumb|Elektronimikroskooppikuva rotan veri-aivoesteestä. Veri-aivoeste tai aivo-verieste on fyysinen este, joka estää monien aineiden pääsyn verenkierrosta aivosoluihin. Veri-aivoesteen tarkoituksena on estää haitallisten aineiden pääsy keskushermostoon. Veri-aivoeste suojelee keskushermoston hermoja ja verisuonistoa muun muassa tulehduksilta. Veri-aivoeste tunnetaan yleisesti myös englanninkielisellä lyhenteellä BBB (Blood-Brain Barrier).
Junshirō Kobayashi
Kobayashi aloitti uransa yhdistetyn puolelta. Hän debytoi lajin maailmancupissa vuonna 2009 Val di Fiemmessä ja osallistui myös nuorten MM-kilpailuihin. Hän vaihtoi kauden 2009-2010 jälkeen mäkihyppyyn. Mäkihypyn maailmancupissa Kobayashi debytoi marraskuussa 2011 Rukan suurmäen kilpailussa saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä sijalla 24. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti marraskuussa 2017 voittamalla Wisłan osakilpailun. Keski-Euroopan mäkiviikon 2017–2018 kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kobayashi voitti pronssia suurmäen kilpailusta vuoden 2013 talviuniversiadeista Trentinosta. Vuoden 2015 talviuniversiadeista Štrbské Plesosta hän saavutti kultaa sekajoukkuekilpailusta ja hopeaa normaalimäen joukkuekilpailusta. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurmäessä kolmastoista ja normaalimäessä 25:s. Oberstdorfin lentomäen MM-kilpailuissa 2018 hän oli 29:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Kobayashi oli suurmäessä 24:s ja normaalimäessä 31:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Kobayashi voitti joukkuemäessä pronssia sekä oli suurmäessä ja normaalimäessä 17:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui normaalimäessä 29:nneksi ja suurmäessä 32:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli suurmäessä 24:s ja normaalimäessä 27:s.
Junshirōn pikkuveli Ryōyū on myös mäkihyppääjä.
Veri-aivoeste
Veri-aivoesteen rakenne
Veri-aivoeste muodostuu suurimmaksi osaksi aivojen hiussuonten sisäpinnan tiiviillä liitoksilla toisiinsa liittyneistä endoteelisoluista eli yhden solukerroksen muodostamasta pintakudoksesta.
Veri-aivoesteen läpäisevyys eli permeabiliteetti
Veri-aivoesteen läpäisevät mm. rasvaliukoiset, riittävän pienikokoiset molekyylit (mm. monet rasvat, steroidit, nikotiini, kofeiini), etanoli, nukleosidit, orgaaniset ionit ja peptidit sekä erilaisten kuljetusjärjestelmien avulla mm. sokerit kuten glukoosi ja välttämättömät aminohapot. Lisäksi veri-aivoesteen voivat läpäistä valkosolut eli leukosyytit, happi ja hiilidioksidi.
Monet lääkkeet eivät läpäise veri-aivoestettä, jolloin ne eivät vaikuta keskushermostossa. Joidenkin keskushermostosairauksien hoitaminen on tämän vuoksi vaikeaa, kuten mm. kasvaimien hoitaminen, koska monet kemoterapialääkkeet eivät suuren kokonsa vuoksi läpäise veri-aivoestettä. Esimerkiksi dopamiinia ei voida käyttää Parkinsonin taudin hoidossa, koska se ei läpäise veri-aivoestettä, mutta sen esiaste, levodopa (L-dopa) läpäisee. Veri-aivoeste ei päästä läpi monia elimistön hormoneja.
Monet tekijät, kuten sairaudet, voivat vaikuttaa veri-aivoesteen läpäisevyyteen. Läpäisevyys voi lisääntyä mm. kasvaimien, korkean verenpaineen, tulehduksen, autismin, MS-taudin, akuutin aivovamman, aivosairauden, iskemian (paikallinen hapenpuute) tai radioaktiivisen säteilyn vuoksi. Myös alkoholin suurkulutus saattaa lisätä veri-aivoesteen läpäisevyyttä. Läpäisevyydessä on myös yksilöllisiä eroja. Ikääntyminen vaikuttaa asiaan.
Professori Kullervo Hynynen on kehittänyt Kanadassa Sunnybrook-tutkimuslaitoksessa työryhmineen menetelmän, jolla veri-aivoeste voidaan poistaa tilapäisesti.
Veri-aivoesteen kattavuus
Veri-aivoeste suojaa keskushermostoa tehokkaasti, mutta täysin aukoton se ei ole. Aivoissa on aivokammioita III ja IV reunustamassa ns. sirkumventrikulaarisia elimiä, joista veri-aivoeste puuttuu tai on heikko. Monet näistä aivokeskuksista osallistuvat elimistön hormonipitoisuuksien mittaamiseen ja säätelyyn, mikä ei onnistuisi, jos veri-aivoeste estäisi hormonien läpipääsyn. Näistä esimerkiksi käpylisäke tuottaa melatoniinia öisin ja säätelee näin uni-valve -rytmiä.
Leukojen ja hampaiden alueelta kulkee läpättömiä laskimoita keskushermostoon veri-aivoesteen ohi. Näin ollen oraalialueen infektiot voivat teoriassa päästä suoraan keskushermostoon. On jopa esitetty epäilyjä, että osalla MS-potilaista tämä olisi ollut patogeenien (sairaudenaiheuttajien) reitti keskushermostoon.
Julianna Peña
Julianna Nicole Peña (19. elokuuta 1989 Spokane, Washington) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Peña on entinen UFC:n kääpiösarjan mestari.
Ura
Peña otteli uransa ensimmäisen ammattilaisottelun toukokuussa 2009, jolloin hän voitti Raylene Harveyn. Peña voitti vielä kahdesti vuonna 2009, kun hän voitti ensin elokuussa Robyn Dunnen ensimmäisen erän tyrmäysvoitolla ja joulukuussa Stephanie Webberin. Joulukuussa 2011 hän voitti Rachael Swatezin. Uransa ensimmäisen tappion Peña koki huhtikuussa 2012, kun hön hävisi Sarah Morasille. Hän hävisi myös DeAnna Bennettille yksimielisellä päätöksellä helmikuussa 2013. Elokuussa 2013 ilmoitettiin, että Peña osallistuu Ultimate Fighterin 18. tuotantokaudelle. Peña eteni tuotantokauden loppuotteluun voitettuaan ensin Gina Mazanyn, jonka jälkeen hän voitti Shayna Baszlerin toisen erän luovutusvoitolla. Loppuotteluun hän eteni voitettuaan Sarah Morasin toisen erän luovutusvoitolla. Loppuottelussa hän voitti Jessica Rakoczyn ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä. Näin hänestä tuli sarjan historian ensimmäinen naisvoittaja. Peñan piti otella ensimmäinen varsinainen UFC-ottelu maaliskuussa 2014 UFC 171 -tapahtumassa Jéssica Andradea vastaan, mutta hän kärsi harjoituksissa polvivamman, joka vaati leikkaushoitoa.
Peña teki paluun UFC-kehään heinäkuussa 2019 Nicco Montañoa vastan. Peña voitti ottelun yksimielisellä päätöksellä. Seuraavan kerran Peña otteli lokakuussa 2020 Germaine de Randamiea vastaan. Randamie voitti ottelun toisessa erässä luovutusvoitolla. Tammikuussa 2021 UFC 257:ssa Peña voitti Sara McMannin kolmannessa erässä luovutusvoitolla. Peñan piti otella UFC 265:ssa Amanda Nunesia vastaan kääpiösarjan mestaruudesta. Ottelu kuitenkin jouduttiin siirtämään Nunesin COVID-19-tartunnan takia. Mestaruusottelu käytiin lopulta UFC 269:ssa joulukuussa 2021. Peña voitti ottelun toisessa erässä. Peñan voiton todennäköisyys arvioitiin etukäteen pieneksi. Uusintaottelussa UFC 277:ssa Nunes voitti Peñan yksimielisellä päätöksellä.
Mandarin Oriental München
thumb|Mandarin Oriental München Mandarin Oriental München on Münchenissä sijaitseva hotelli. Se sijaitsee Münchenin vanhassa kaupungissa Maximilianstrasse-kadun varrella, kuuluisan panimon Hofbräuhausin lähellä. Rakennus, jossa hotelli toimii, valmistui vuonna 1880 kaupungin oopperataloksi. Vuonna 1990 rakennus muutettiin hotelliksi, ja Mandarin Oriental Hotel Group osti sen lopulta vuonna 2000. Hotellissa on useita ravintoloita ja baareja, kuten Mark's, joka on Simon Laresen johtama Michelin-tähdellä palkittu, välimerellistä ruokaa ranskalaisilla vaikutteilla tarjoava ravintola.
Hotelli
Rakennus, jossa Mandarin Oriental München toimii, valmistui vuonna 1880 alun perin kaupungin oopperataloksi. Vasta vuonna 1990 rakennus muutettiin hotelliksi, ja siinä toimi Hotel Rafael Munich. Mandarin Oriental Hotel Group osti rakennuksen vuonna 2000. Remontoinnin yhteydessä rakennuksen perustusten huomattiin kuuluvan keskiaikaiseen kaupunginmuuriin, ja osa kyseisestä muurista on nykyäänkin nähtävillä hotellin kellarissa.
Hotellia remontoitiin laajasti vuonna 2007. Hotellissa on kuusi ravintolaa ja baaria. Tunnetuin näistä on Mark's, joka tarjoilee modernia eurooppalaista ruokaa ja joka on palkittu Michelin-tähdellä.
Sirkku Kotilainen
Sirkku Kotilainen on suomalainen tutkija ja kasvatustieteilijä. Kotilainen työskentelee mediakasvatuksen professorina Tampereen yliopistossa.
Kotilainen on suorittanut ylioppilastutkinnon Poltinahon yhteiskoulun iltalinjalla Hämeenlinnassa vuonna 1977, tiedottajatutkinnon Markkinointi-Instituutissa vuonna 1981 ja yhteiskuntatieteiden maisterin tutkinnon Tampereen yliopistossa vuonna 1995. Opettajaksi hän on pätevöitynyt Hämeen Ammattikorkeakoulussa vuonna 1997 ja valmistunut kasvatustieteen lisensiaatiksi Tampereen yliopistossa vuotta myöhemmin. Kotilainen on työskennellyt journalistina, tiedottajana ja opetustehtävissä. Hän on toiminut Tampereen yliopistossa määräaikaisena yliassistenttina, jonka opetus- ja tutkimusalueena on audiovisuaalinen mediakulttuuri sekä Turun yliopistossa, jossa hän toimii mediakasvatuksen dosenttina. Hän on koordinoinut useita mediakasvatukseen ja nuorten mediankäyttöön liittyviä tutkimushankkeita sekä kotimaassa että kansainvälisesti.
Kotilainen on yksi mediakasvatuksen uranuurtajista Suomessa. Hän on väitellyt tohtoriksi 2001 aiheenaan "Mediakulttuurin haasteita opettajankoulutukselle" ja hän on ollut perustamassa valtakunnallista mediakasvatuksen yhdistystä, Mediakasvatusseuraa toimien sen puheenjohtajana vuodesta 2005 helmikuuhun 2008 saakka.
Näyttötutkinto
Näyttötutkinto on erityisesti aikuisille suunniteltu joustava ammatillisen tutkinnon suorittamistapa. Ammatilliset perustutkinnot (PT), ammattitutkinnot (AT) ja erikoisammattitutkinnot (EAT) voi suorittaa näyttötutkintona.
Aikuiset voivat osoittaa näyttötutkinnolla ammattitaitonsa ja saada osaamisestaan virallisen tutkintotodistuksen. Tutkinnon suorittajat osallistuvat tavallisesti myös tutkintoon valmistavaan koulutukseen. Koulutuksen sisältö ja kesto määritellään silloin aikaisemman koulutuksen ja työkokemuksen perusteella jokaiselle henkilökohtaisesti.
Yleistä näyttötutkinnoista
Näyttötutkinnot ovat ammattitaidon hankkimistavasta riippumattomia. Koulutuksessa, työelämässä ja harrastuksissa hankittua osaamista voi hyödyntää tutkinnoissa vaaditun ammattitaidon näytöissä. Tärkeintä on ammatin hallinta ja ammatillisen osaamisen osoittaminen.
Tutkinnon suorittaja voi valita itselleen tarpeellisia tutkinnon osia tutkinnon perusteissa vaaditun mukaisesti. Tutkintosuoritukset suunnitellaan siten, että tutkinnon voi suorittaa tutkinnon osa kerrallaan. Näyttötutkintoon voi osallistua kuka tahansa, jolla on riittävä ammattitaito tutkinnon suorittamiseksi.
Ammatillisissa perustutkinnoissa osoitetaan ammattitaidon saavuttamisen edellyttämät tiedot ja taidot, ammattitutkinnossa ammattityöntekijältä vaadittava ammattitaito ja erikoisammattitutkinnoissa alan vaativimpien työtehtävien hallinta.
Henkilökohtaistaminen
Henkilökohtaistaminen tarkoittaa näyttötutkintojärjestelmässä tutkinnon suorittajan ja opiskelijan ohjaus-, neuvonta-, opetus- ja tukitoimien asiakaslähtöistä suunnittelua ja toteuttamista.
Koulutuksen ja/tai tutkinnon järjestäjä selvittää koulutukseen hakijan osoittaman osaamisen, muun aikaisemmin saavuttaman osaamisen, muut lähtökohdat ja hänelle soveltuvan tutkinnon. Henkilökohtaistetussa tutkinnon suorittamisessa noudatetaan tutkinnon perusteissa määriteltyjä ammattitaitovaatimuksia, arvioinnin kohteita ja kriteerejä sekä ammattitaidon osoittamistapoja. Tutkintosuoritukseksi tai sen osaksi tunnustetaan myös aikaisemmin osoitettu ja arvioijien hyväksymä osaaminen.
Koulutuksen sisältöä ja kestoa määriteltäessä otetaan huomioon aikuisen elämäntilanne, aikaisemmin hankittu ja osoitettu osaaminen, todetut oppimistarpeet ja työssä oppimisen mahdollisuudet. Lisäksi henkilökohtaistamisessa valitaan opiskelijalle soveltuvat koulutuksen järjestämismuodot, oppimisympäristöt, opetus- ja arviointimenetelmät ja ohjaustoimet.
Henkilökohtaistamisessa otetaan huomioon myös erilaisesta kulttuuri- ja kielitaustasta tai muusta syystä, kuten luki- ja kirjoitushäiriöistä mahdollisesti johtuvat erityistarpeet.
Arviointi
Näytöt arvioidaan kolmikantaisessa arvioinnissa. Mukana on työelämän työnantajaosapuoli (TA), työntekijäosapuoli (TT) ja opettajaosapuoli (OPE). Valmistavan koulutuksen opettaja ei voi olla arvioimassa omaa tutkinnonsuorittajaansa. Yhden arvioijista tulee olla NTM (näyttötutkintomestari). Arviointikriteerit on määritellyt Opetushallitus. Arviointi lähetetään tutkintotoimikunnalle lopullista hyväksymistä varten.
Näyttötutkintoihin valmistava koulutus
Tutkinnon suorittajat osallistuvat tavallisesti myös tutkintoon valmistavaan koulutukseen. Tutkintoon valmistavaan koulutukseen osallistuvalle järjestetään osana koulutusta mahdollisuus suorittaa näyttötutkinto.
Näyttötutkinnoista ja niihin valmistavasta koulutuksesta on säädetty ammatillisesta aikuiskoulutuksesta annetussa laissa (631/98) ja asetuksessa (812/98).
Little Big Horn (albumi)
Little Big Horn on kornetisti Nat Adderleyn albumi.
Jörgen Petersen
Jörgen Petersen (oik. Jørgen Petersen, myös Lill-Jørgen Petersen, 2. joulukuuta 1931 Randers, Tanska – 13. helmikuuta 2009 Helsinki) oli tanskalaissyntyinen Suomessa vuodesta 1957 asunut trumpetisti, säveltäjä, tuottaja ja orkesterinjohtaja. Petersen työskenteli vuosina 1958–1983 PSO:ssa levytuottajana, sovittajana ja levytyspäällikkönä. Hän toimi myös pitkään Radion tanssiorkesterissa, Ronnie Kranckin yhtyeessä ja Umossa.
Petersen aloitti musiikkiharrastuksensa viulunsoitolla, mutta hän vaihtoi instrumenttinsa pian trumpettiin. Petersen sai lempinimen Lill-Jørgen jo nuorena pienen kokonsa ja ikänsä vuoksi (hän aloitti ammattimuusikkona jo 14-vuotiaana). Myöhemmin siitä tuli hänen taiteilijanimensä.
Petersen julkaisi vuonna 1961 levyn The Boulevard Of Broken Dreams ("Särkyneen toiveen katu"), joka menestyi Yhdysvaltoja myöten. Suomessa Petersen sovitti vuonna 1964 Katri Helenan läpimurtokappaleen ”Puhelinlangat laulaa” ja teki yhteistyötä artistin kanssa tämän muillakin 1960-luvun levytyksillä. Suomessa kaupallisesti menestyneimmät levynsä Jörgen Petersen julkaisi 1980-luvulla, jolloin hänen albuminsa Kultainen trumpetti I (1981) ja Kultainen trumpetti II (1982) myivät molemmat kultalevyn oikeuttavan määrän.
Petersen joutui lopettamaan trumpetinsoittamisen sairastuttuaan äkillisesti vuonna 1987. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke seuraavana vuonna. Vuonna 2007 hän sai suomalaisen Classic Jazz ry:n Louis Armstrong -palkinnon.
Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle muutaman askelen päähän harmonikkataiteilija Viljo Vesterisen haudasta (kortteli 26).
Pukinmäki
Pukinmäki on kaupunginosa n:o 37 Koillis-Helsingissä. Peruspiirijaossa sama Pukinmäen alue on numero 502.
Pukinmäki rajoittuu lounaasta ja lännestä Vantaanjokeen. Pohjoisessa ja koillisessa raja kulkee Pukinmäenkaarta pitkin. Idässä kaupunginosaa rajaa päärata Kehä I:een (Seppämestarintie) saakka. Kehä I:n eteläpuolella raja kulkee Savelanpuiston länsiosissa Vantaanjokeen saakka. Radan eteläpuolella sijaitseva Savela kuuluu Pukinmäkeen.
Pukinmäen rautatieasema on yksi pääkaupunkiseudun lähiliikenteen asemista. Asemalla pysähtyvät junat tunnuksilla I, K, P ja T. Asema on siitä poikkeuksellinen, että se sijaitsee suuren liikenneväylän eli Kehä I:n päällä ja siltä on lyhyet vaihtoyhteydet tietä kulkeviin busseihin (54, 61, 69, 71, 553/553K, 603, 701, 702). Asemanseudun alueen käyttöä kehitetään. Samalla pyritään parantamaan Pukinmäen keskustan viihtyvyyttä ja turvallisuutta.
Kaupunginosan ja lähistön ulkoilualueista laajimpia ovat Pukinmäen rantapuisto Vantaanjoen äärellä, Sinimetsä, Savelanpuisto ja Pukinmäen urheilupuisto. Pukinmäessä sijaitsevia kouluja ovat muun muassa Pukinmäenkaaren peruskoulu ja Helsingin kristillinen koulu.
Historiaa
thumb|Pukinmäen kartano Pukinmäki-nimi on suomennos nimestä Boxbacka. Alun perin Boxbacka tarkoitti kylän suurinta ja eräinä aikoina myös ainoaa taloa, Boxbackan rälssitilaa. Tilan aateliset asukkaat tunnettiin nimellä Bock. Arvellaan, että kantasanaa bock eli pukki olisi käytetty henkilön liikanimenä. Toisaalta sillä olisi voitu tarkoittaa palvonnan kohteena ollutta pukkia. Boxbackan rälssitila kuului Bockin suvulle vuodesta 1435 lähtien 1700-luvun alkuun saakka, kunnes se päätyi köyhtyneeltä aatelissuvulta vuonna 1710 tullitarkastaja Petter Wetterille.
Pukinmäen kartanon 1800-luvun lopussa rakennettu nykyinen päärakennus sijaitsee Pukinmäen aseman tuntumassa junaradan pohjoispuolella osoitteessa Rälssintie 15. Kartano oli vuoteen 1907 saakka yksityisten omistuksessa, sen jälkeen omistajana oli Boxbacka Aktiebolag, ja vuonna 1917 kartanon osti Helsingin kaupunki.
Pukinmäki oli aiemman Helsingin pitäjän vanhimpia kyliä. 1910-luvulla kaavoitettiin Pukinmäen aseman tuntumaan omakotialue. Pukinmäestä tuli taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1915. Alue liitettiin Helsinkiin vuonna 1946 osana Helsingin suurta alueliitosta. Joitain kerrostaloja alueelle nousi jo 1960-luvulla. Suurelta osaltaan alueen nykyinen rakennuskanta on 1970- ja 1980-luvuilta, jolloin vanhan pientaloalueen paikalle rakennettiin kerrostaloja. Myös radan eteläpuolinen, Vantaanjokeen rajoittuva Savelan alue on vanha pientaloalue, mutta nykyisin sekin on suurelta osaltaan muutettu kerrostaloalueeksi.
1990-luvulla syntyi ennestään rakentamattomalle alueelle rautatien ja Kehä I:n väliin noin tuhannen asukkaan ns. Pukinmäen kolmio asuin- ja toimitilarakennuksineen.
Aikaisempi Erottajantie (ruots. Skillnadsvägen) nimettiin vuonna 1968 Erkki Melartinin tieksi. Säveltäjä Erkki Melartin asui aikoinaan tien varrella omistamassaan huvilassa. Samana vuonna muutettiin myös aiemman Kuusikkotien (ruots. Granvägen) nimi Mikael Soinisen tieksi sen varrella asuneen koulumies Mikael Soinisen mukaan.
Palvelut
250px|thumb|[[Pukinmäen rautatieasema]] 250px|thumb|[[Pukinmäen kirjasto]] Kaupat ja kioskit: Alepa, K-Market ja S-Market.
Ravintolat ja pubit: Pub Istuva Härkä, Puksu Room, Ravintola Simrik, Ravintola Station ja Ravintola Lokal Food & Bar, jonka paikalla aiemmin ollut ravintola Green Star paloi vuonna 2010. Hesburger ja McDonald’s löytyvät myös Pukinmäestä.
Yhdistykset ja järjestöt:
Muut palvelut: Apteekki, Nuorisotalo, Pukinmäen peruskoulu, kirjasto, Helsingin kristillinen koulu, Pukinmäen fysiopalvelu, Pukinmäen taidekoulut, Kauneushoitola Beautyzone, Hyvän Treenin Autokoulu, Kampaamo Salon Pörrö, Parturi-kampaamo Pellawa, Verkkokauppa Jopatuu.
Shell Helmisimpukka Pukinmäki on auki 24h osoitteessa Ratavallintie 1.
Päihdeongelmaisille ja muille asunnottomille miehille tarkoitettu Pukinmäen tukikoti sijaitsee osoitteessa Sunilantie 2.
Kehitys
Pukinmäkeen Eskolantielle rakennettiin 2013–2014 neljä 5-7-kerroksista puukerrostaloa (89 asumisoikeus- ja vuokra-asuntoa). Rakentajana toimii SRV yhteistyössä Stora Enson kanssa, joka voitti Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimisto ATT Suunnittele- ja Rakenna -kilpailun. Pukinmäen vanhan huoltoasemakiinteistön tilalle Eskolantien alkupäähän valmistui vuonna 2021 uusi 5-kerroksinen liikekeskus.
Pukinmäki fiktiossa
Matti Yrjänä Joensuun kirja Harjunpää ja heimolaiset (1984) tapahtuu suurelta osin Pukinmäessä.
Claude Chabrol
Claude Chabrol [klod šabrol] (24. kesäkuuta 1930 Pariisi – 12. syyskuuta 2010 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä satunnaisesti näyttelijä. Hän kuuluu la nouvelle vaguen eli uuden aallon edustajiin.
Ensimmäisten elokuvien suosio
Chabrol voitti jo varhaisella elokuvallaan Ystävyksillä (Le Beau Serge, 1958) Jean Vigo -palkinnon vuonna 1959. Ystävyksiä pidetään ensimmäisenä ranskalaisen uuden aallon elokuvana. Chabrol sai seuraavalla elokuvallaan Rohkea nuoruus (1959) Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun.
Hiipuminen ja paluu
Ensimmäisten elokuvien jälkeen Chabrolin suosio hiipui. Monet hänen 1960-luvun alun ja puolivälin elokuvistaan eivät juurikaan saaneet kehuja kriitikoilta eivätkä yleisöltä. Tuona aikana hän ohjasi muun muassa taide-elokuvat Lukittu ovi ja Kuumat suhteet. Chabrol teki myös kaksikielisiä tuotantoja, joiden pääosissa oli Hollywood-tähtiä. Shamppanjamurhissa oli pääosissa Anthony Perkins ja Tehtävässä ilman armoa Jean Seberg.
Vuonna 1968 Chabrol tapasi tuottaja André Génovèsin, joka antoi hänelle vapaat kädet uuden elokuvan tekemiseen. Samana vuonna ensi-iltaan tullut Naarashirvet palautti Chabrolin arvostuksen. Naarashirvet oli psykologinen elokuva, joka käsitteli seksuaalista alistamista, ja sen pääosissa oli hänen toinen vaimonsa Stéphane Audran. Vuosina 1967–1973 Chabrol tuotti useita suosittuja draamaelokuvia, joissa Audran näytteli. Näihin kuuluivat Mies, nainen, rakastaja, Tämän miehen on kuoltava ja Isku sydämeen. Chabrolin arvostetuin työ tuolta ajalta on kuitenkin Teurastaja (1970), jossa opettaja rakastuu pienen kylän teurastajaan, jolla on intohimo nuorten naisten tappamiseen.
Viimeiset vuosikymmenet
Myöhempinä vuosinaan Chabrol ei saavuttanut enää huippuvuosiensa tasaisuutta. Onnistuneisiin elokuviin lasketaan kuitenkin Mustapukuisen naisen arvoitus (1978) ja L'enfer (1994), joka perustuu 30 vuotta vanhaan käsikirjoitukseen, jonka Henri-Georges Clouzot oli hylännyt sydänkohtauksensa jälkeen 1964. Chabrol jatkoi aktiivisena kuolemaansa saakka. Hän teki yhteensä noin 60 elokuvaa. Hänen viimeinen työnsä oli Bellamy, jonka pääosassa näyttelee Gérard Depardieu.
Malarian antigeenin havaitsemistestit
Malarian antigeenin havaitsemistestit ovat ryhmä kaupallisesti saatavilla olevia malarian vasta-aineita tunnistavia pikatestejä. Niiden avulla malarian voi tunnistaa nopeasti myös henkilö, jolla ei ole laboratoriokoulutusta tai laboratoriolaitteita. Testejä on myynnissä yli 20 erilaista (WHO:n tuotetestaus 2008). Ensimmäinen malarian antigeeni, joka soveltui tällaisen testin kohteeksi, oli liukoinen glykolyyttinen entsyymi glutamaattidehydrogenaasi. Yksikään pikatestistä ei ole tällä hetkellä yhtä herkkä tai halpa menetelmä kuin verinäytteen analysointi mikroskoopilla. Suurin haittapuoli kaikkien nykyisten testimenetelmien käytössä on se, että tulos on pohjimmiltaan kvalitatiivinen: vasta-aineita joko on tai ei ole. Monilla trooppisen Afrikan endeemisillä alueilla parasitemian kvantitatiivinen arviointi (vasta-aineiden määrä) on kuitenkin tärkeää, koska suuri osa väestöstä saa positiivisen tuloksen millä tahansa kvalitatiivisella määrityksellä.
Antigeenipohjaiset malarian pikadiagnostiikkatestit
Malaria on parannettavissa oleva sairaus, jos potilaat saavat varhaisen diagnoosin ja nopean hoidon. Antigeenipohjaisilla pikatesteillä (RDT-testeillä) on tärkeä rooli terveyspalvelujen tarjoamisen kannalta, koska monilla maaseudun klinikoilla ei ole mikroskooppeja tai analyysiin koulutettua henkilökuntaa. Lisäksi alueilla, joilla tauti ei ole endeeminen, laboratorioteknikoilla on hyvin vähän kokemusta malariaparasiittien havaitsemisesta ja tunnistamisesta. Trooppisiin maihin matkustaa vuosittain yhä suurempi määrä lauhkealta alueelta tulevia matkailijoita, ja monet heistä palaavat takaisin malariatartunnan saaneina. RDT-testejä pidetään edelleen perinteisen mikroskoopian täydennyksinä, mutta joidenkin parannusten myötä ne voivat hyvinkin korvata mikroskoopin. Testit ovat yksinkertaisia, ja ne voidaan tehdä paikan päällä kenttäolosuhteissa. Testeissä käytetään sormenpäästä tai laskimoverestä otettua verta, testi kestää yhteensä 15-20 minuuttia, eikä laboratoriota tarvita. Näiden pikatestien havaitsemiskynnys on 100 loista/µl verta, kun se verinäytteen mikroskopialla on 5 loista/µl verta.
pGluDH
Tarkka diagnoosi on yhä tärkeämpää, kun otetaan huomioon Plasmodium falciparum -bakteerin lisääntyvä resistenssi ja klorokiinille vaihtoehtoisten lääkkeiden korkea hinta. Entsyymiä pGluDH ei esiinny isännän punasoluissa, ja Picard-Maureau ym. suosittelivat sitä Plasmodium-lajien merkkiaineeksi vuonna 1975. Malarian merkkiaineena käytettävä entsyymitesti soveltuu rutiinityöhön, ja se on nykyään vakiotesti useimmilla malariaa käsittelevillä osastoilla. Tiedetään, että pGluDH:n läsnäolo edustaa loisen elinkelpoisuutta, ja pGluDH:ta antigeeninä käyttävällä pikatestillä pystyttäisiin erottamaan elävät ja kuolleet organismit toisistaan. Kiinassa on kehitetty täydellinen RDT, jonka antigeeninä on pGluDH, ja sitä testataan parhaillaan kliinisesti. GluDH:t ovat kaikkialla esiintyviä entsyymejä, jotka toimivat tärkeässä haarautumiskohdassa hiili- ja typpiaineenvaihdunnan välillä. Plasmodioissa esiintyy sekä nikotiiniamidiadeniinidinukleotidista (NAD) [EC 1.4.1.2] että nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaatista (NADP) riippuvaisia GluDH-entsyymejä [EC 1.4.1.4]; NAD-riippuvainen GluDH on suhteellisen epävakaa eikä siitä ole hyötyä diagnostisissa tarkoituksissa. Glutamaattidehydrogenaasi tarjoaa hapettuvan hiililähteen, jota käytetään energian tuotantoon, sekä pelkistyneen elektronin kuljettajan, NADH:n. Glutamaatti on pääasiallinen aminon luovuttaja muille aminohapoille myöhemmissä transaminaatioreaktioissa. Glutamaatin moninaiset tehtävät typpitasapainossa tekevät siitä portin vapaan ammoniakin ja useimpien aminohappojen aminoryhmien välillä. Sen kiderakenne on julkaistu. GluDH:n aktiivisuutta P.vivaxissa, P.ovalessa ja P. malariaessa ei ole koskaan testattu, mutta koska GluDH on tärkeä haarautumisentsyymi, jokaisessa solussa on oltava suuri GluDH-pitoisuus. On hyvin tiedossa, että entsyymeillä, joilla on suuri molekyylipaino (kuten GluDH:lla), on useita isotsyymeitä, mikä mahdollistaa kantojen erottelun (jos käytetään oikeaa monoklonaalista vasta-ainetta). Isäntä tuottaa vasta-aineita loisen entsyymiä vastaan, mikä osoittaa matalaa sekvenssi-identiteettiä.
Omboi
Maantiede
Omboi sijaitsi Niilin itärannalla noin 168 kilometriä etelään Thebasta eli Diospolis Megalesta ja noin 38 kilometriä pohjoiseen Syenestä. Joen toisella puolella sijaitsi Omboin esikaupunki, joka tunnettiin Vasta-Omboksena (lat. Contra-Ombos). Kaupungin arkeologinen alue sijaitsee noin 3,5 kilometriä lounaaseen nykyisestä Kom Ombosta.
pienoiskuva|vasen|[[Kom Ombon temppelin tuplasisäänkäynti.]]
Malarian antigeenin havaitsemistestit
pLDH
P. falciparum -laktaattidehydrogenaasi (PfLDH) on 33 kDa:n kokoinen oksidoreduktaasi [EC 1.1.1.27]. Se on glykolyyttisen reitin viimeinen entsyymi, joka on välttämätön ATP:n tuottamiselle ja yksi P. falciparumin runsaimmin ilmentämistä entsyymeistä. P. vivaxin, P. malariaen ja P. ovalen Plasmodium LDH (pLDH) on 90-92-prosenttisesti identtinen P. falciparumin PfLDH:n kanssa. pLDH:n pitoisuuksien on havaittu vähenevän veressä nopeammin hoidon jälkeen kuin HRP2:n. Tässä suhteessa pLDH on samanlainen kuin pGluDH. Kineettiset ominaisuudet ja herkkyys kofaktorin sitoutumiskohtaan kohdistuville inhibiittoreille eroavat kuitenkin merkittävästi toisistaan, ja ne voidaan tunnistaa mittaamalla inhibiittoreiden dissosiaatiovakioita, jotka eroavat toisistaan jopa 21-kertaisesti.
Omboi
Historia
Omboi toimi oman nomoksensa pääkaupunkina hellenistiseltä kaudelta eli ptolemaiosten ajasta lähtien, siinä missä aiempana pääkaupunkina esiintyy Elefantine. Hellenistinen kausi oli muutoinkin kaupungin suurinta kukoistusaikaa. Kaupunki toimi varuskuntakaupunkina niin faaraodynastioiden aikana, hellenistisellä kaudella kuin roomalaisellakin kaudella.
Malarian antigeenin havaitsemistestit
pAldo
Fruktoosibisfosfaatti-aldolaasi [EC 4.1.2.13] katalysoi glykolyysin ja energiantuotannon avainreaktiota, ja sitä tuottavat kaikki neljä lajia. P.falciparum-aldolaasi on 41 kDa:n proteiini, ja sillä on 61-68 %:n sekvenssiyhtäläisyys tunnettujen eukaryoottisten aldolaasien kanssa. Sen kiderakenne on julkaistu. P41:n vasta-aineiden esiintyminen malariaa vastaan osittain immuunien aikuisten ihmisten seerumissa viittaa siihen, että p41 osallistuu loista vastaan suojaavaan immuunivasteeseen.
Omboi
Historia
pienoiskuva|vasen|[[Nilometri eli Niilin vedenkorkeuden mittari.]] Omboissa kunnioitettiin erityisesti krokotiileja pyhänä eläimenä. Juvenalis kuvaa eräässä satiirissaan riitaa omboilaisten ja tentyralaisten välillä, sillä viimeksi mainitut tunnettiin krokotiilinpyytäjinä. Juvenalis kuitenkin kuvaa Omboin sijainneen lähempänä Tentyraa kuin todellisuudessa oli kyse, sillä kaupunkien välillä oli etäisyyttä noin 150 kilometriä. Krokotiili esiintyi Ombiteen nomoksen lyömissä rahoissa. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Ombitēs.
Varsinaisen kaupungin alueella on suoriritettu vain vähän kaivauksia. Kaivaukset ovat keskittyneet temppelialueelle.
Rakennukset ja löydökset
Kom Ombon temppeli
Omboi tunnetaan ennen kaikkea suuresta, nykyisestä kaupungista nimensä saaneesta Kom Ombon temppelistä. Se oli omistettu kahdelle triadille eli jumalkolmikolle. Ensimmäiseen kuuluivat krokotiilijumala Sobek, Hathor (kreikkalaisille Afrodite) ja heidän lapsensa Khonsu. Toiseen kuuluivat haukanpäinen Haroeris (Her-ur eli Horus vanhempi, kreikkalaisille Apollon), Tasenetnofret ja heidän lapsensa Panebtawi. Temppeli rakennettiin ptolemaiosten aikana, mutta siihen kuuluu vanhempi osa, joka on jo Thutmosis III:n ajalta.
Tällaisena temppeli oli egyptiläiseksi temppeliksi harvinainen, koska se oli omistettu samanaikaisesti kahdelle eri osapuolelle. Tämä tulee ilmi muun muassa siitä, että siinä on kaksi pääsisäänkäyntiä. Temppeli on poikkeuksellinen myös siinä, ettei siinä ole propylonia eikä dromosta, ja sen pylväiden määrä on pariton, yhteensä 15 pylvästä järjestettynä kolmeen riviin. Pylväistä 13 on yhä pystyssä. Sisäänkäynnin korniisissa on kreikankielinen piirtokirjoitus, jonka mukaan temppelin rakennuttivat tai kunnostuttivat Ptolemaios VI (180–145 eaa.) ja hänen sisar-puolisonsa Kleopatra II.
Temppeli on vuodesta 2003 ehdolla Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä eräiden muiden Ylä-Egyptin kreikkalais-roomalaisen kauden temppeleiden kanssa.
Suuren temppelin sivuilla oli kaksi pienempää temppeliä, joista vasemmanpuoleinen oli omistettu Sobekille ja oikeanpuoleinen Hathorille. Jälkimmäisen rakennutti Rooman keisari Domitianus. Kokonaisuuteen kuului myös Ptolemaios VIII:n rakennuttama Panebtawin mammisi eli synnyintemppeli. Kaupungin nekropoliista on löydetty muumioituja krokotiileja.
Stepan Bandera
Stepan Andrijovytš Bandera (, 1. tammikuuta 1909 Staryi Uhryniv, Itävalta-Unkari – 15. lokakuuta 1959 München, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen poliitikko, joka johti Ukrainalaisten nationalistien järjestöä (OUN) toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. OUN teki maailmansodan aikana yhteistyötä natsi-Saksan kanssa, mutta toisaalta monet sen johtajista Bandera mukaan luettuna olivat suuren osan sodasta vankeina keskitysleireillä. Bandera vapautettiin sodan viimeisten kuukausien aikana. Sodan jälkeen hän eli Länsi-Saksassa, jossa hän päätyi Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi KGB:n agentin salamurhaamaksi. Bandera on ollut myöhemmässä Ukrainassa etenkin kansallismielisten piirien usein ihannoima, mutta myös kiistelty hahmo.
Elämä
pienoiskuva|vasen|Bandera [[Plast-järjestössä vuonna 1923.]]
Nuoruus
Stepan Bandera syntyi Staryi Uhrynivin kylässä lähellä Kalušin kaupunkia Stanisławówin eli nykyisen Ivano-Frankivskin alueella 1. tammikuuta 1909. Hänen isänsä oli kreikkalaiskatolinen pappi. Bandera opiskeli 1919–1927 Stryin kymnaasilla ja liittyi vuonna 1922 partioliikkeen innoittamaan ukrainalaiseen kansallismieliseen nuorten Plast-järjestöön.
Ukrainalaisten nationalistien järjestö
Opiskeltuaan Stryissä Bandera alkoi opiskella maataloustieteitä Lvivin polyteknisessä opistossa, jossa hän vuonna 1927 liittyi Ukrainan sotilasorganisaatioon (Ukrajinska viiskova orhanizatsija eli UVO). UVO oli perustettu entisen Länsi-Ukrainan kansantasavallan armeijan seuraajaksi. Järjestö harjoitti aseellista toimintaa Puolan Itä-Galitsiassa. Bandera toimi järjestön tiedustelu- ja propagandaosastoilla.
Bandera liittyi 1929 Ukrainalaisten nationalistien järjestöön (Orhanizatsija ukrajisnkyh natsionalistiv eli OUN), joka oli perustettu UVO:n kannatuksen vähetessä. Vuonna 1931 Bandera oli kohonnut järjestön propagandaosaston johtoon, ja 6. kesäkuuta 1933 Bandera valittiin OUN:n Länsi-Ukrainan johtajaksi (providnyk). Banderan kannattajia olivat etenkin OUN:n radikaalit ja hyvin puolalaisvastaiset nuoremman polven jäsenet. Banderan johdolla järjestön jäsenet toteuttivat terrori-iskuja, joihin lukeutui esimerkiksi Puolan sisäministeri Bronisław Pierackin murha. Vuonna 1934 murhattua Pierackia pidettiin ukrainalaisten nationalistien vastaisen niin sanotun Itä-Galitsian rauhoittamiskampanjan suunnittelijana. Bandera oli myös määrännyt Mykola Lemykin murhaamaan Neuvostoliiton Lvivin konsulin kostona Ukrainan neuvostotasavallan vuosien 1932–1933 nälänhädästä.
Bandera pidätettiin 14. kesäkuuta 1934. Häntä ja muita OUN-johtajia vastaan käytiin oikeudenkäynti, ja tammikuussa 1936 hänet tuomittiin kuolemaan. Bandera sai kuitenkin toisen oikeudenkäynnin, jossa tuomio muutettiin elinikäiseksi vankeudeksi. Bandera oli vangittuna syyskuuhun 1939 saakka Święty Krzyżin, Rawzicin, Wronkin ja Bereza Katuskan vankiloissa.
Toinen maailmansota
pienoiskuva|Bandera [[kasakat|kasakkaunivormussa.]] Toisen maailmansodan syttyessä Bandera vapautettiin yhdessä muiden nuorten OUN:n johtohahmojen kanssa. Bandera pyrki jälleen järjestön johtoon. OUN ajautui kuitenkin henkilövalintojen ja poliittisten erojen takia sisäisiin ristiriitoihin. Banderaa kannatti järjestön nuori sukupolvi, mutta maltillisempi vanhempi sukupolvi kannatti Andri Melnykiä. Järjestö jakautui erimielisyyksien takia kahtia 10. helmikuuta 1940. Melnykin kannattajat tulivat tunnetuksi nimellä OUN-m ja Banderan kannattajat nimellä OUN-b. Yksi Banderan ja Melnykin poliittisista erimielisyyksistä oli heidän suhtautumisensa siihen, että Richard Jary, Mykola Stsiborskyi ja muut OUN:n jäsenet olivat naimisissa juutalaisten naisten kanssa. Banderalle tämä oli täysi skandaali: kirjeessä, jonka hän kirjoitti Melnykille 10. elokuuta 1940, hän sanoi hyväksyvänsä tämän johtajuuden edellyttäen, että tämä karkottaa OUN:n jäsenet, jotka olivat naimisissa juutalaisnaisten kanssa.
Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941. 30. kesäkuuta Banderan seuraajat julistivat Ukrainan itsenäiseksi saksalaisten hallitsemassa Lvivissä. Ukrainan valtionpäämieheksi julistettiin Jaroslav Stetsko. Banderasta oli ilmeisesti tarkoitus tulla tulevaisuudessa valtionpäämies. Ukrainan hallitus korosti liittolaisuuttaan natsi-Saksaan ja Adolf Hitlerille lähetettiin henkilökohtainen tervehdys. Itsenäisyysjulistukselle ei kuitenkaan ollut pyydetty erikseen lupaa saksalaisilta.
Bandera pidätettiin 6. heinäkuuta 1941, ja saksalaiset vaativat itsenäisyysjulistuksen perumista. OUN-b ei tähän suostunut, ja sen julistaman hallituksen jäsenet pidätettiin ja vietiin Sachsenhausenin keskitysleirille. Heidän joukossaan oli myös Bandera, vaikka hän ei varsinaisesti hallitukseen kuulunut. Leirille lähetettyjä OUN:n jäseniä kohdeltiin melko hyvin, ja järjestön yhteistoiminta saksalaisten kanssa jatkui. Järjestön tiedetään auttaneen saksalaisten Einsatzgruppe-ryhmiä juutalaisten murhaamisessa, ja järjestö tuotti myös juutalaisvastaisia julkaisuja. Bandera oli toisaalta Sachsenhausenin leirillä ollessaan yhteyksissä Puolan kotiarmeijan johtajaan Stefan Grot-Roweckin. Heidän väleistään ei kuitenkaan tiedetä enempää. Banderan veljet Vasyl ja Bohdan kuolivat Auschwitzin keskitysleirillä vuonna 1942.
Maailmansodan jälkeen
Saksalaisten suhtautuminen OUN:n johtoon muuttui vuonna 1944. Bandera ja Jaroslav Stetsko vapautettiin 25. syyskuuta 1944. Saksalaiset halusivat tehdä yhteistyötä heidän perustamansa Ukrainan kansallisen komitean puitteissa. Banderan suhtautumista saksalaisiin maailmansodan viimeisien kuukausien aikana ei kuitenkaan tunneta varmuudella. Sodan jälkeen hän asettui länsiliittoutuneiden miehitysalueelle Münchenissä, ja hänet valittiin OUN:n ulkomaan osastojen johtoon helmikuussa 1946. Banderan ja muun järjestön välille oli alkanut kuitenkin muodostua poliittisia erimielisyyksiä. Bandera katsoi järjestön liikkuneen kohti pluralismia ja sosiaalidemokratiaa, mitä Bandera piti nationalismin perusaatteiden vastaisena ja kieltäytyi tunnustamasta järjestön johtoa ulkomailla. Bandera oli yhteyksissä myös edelleen vastarintaa jatkaneen Ukrainan kansannousuarmeijan (Ukrajinska Povstanska Armija eli UPA) toimijoihin. Erot johtivat järjestön uuteen jakautumiseen Banderan vastustajien perustaessa Lev Rebetin ja Zinoviy Matlan johdolla OUN-z:n vuonna 1956.
Kuoleman jälkeen
pienoiskuva|[[Stepan Banderan patsas (Ternopil)|Stepan Banderan patsas Ternopilissa.]] Stašynskyi antautui 13. elokuuta 1961 yhdysvaltalaisille viranomaisille Länsi-Berliinissä. Häntä vastaan käytiin 8.–16. lokakuuta 1962 oikeudenkäynti Banderan sekä Lev Rebetin murhista. Hän sai kahdeksan vuoden vankeustuomion. OUN ja Stepan Bandera on myöhemmin uudelleen itsenäistyneessä Ukrainassa nähty usein isänmaallisina tahoina ja itsenäisyystaistelijoina. Banderaa on ihannoitu etenkin kansallismielisissä piireissä. Hänen hahmonsa on kuitenkin myös jakanut ukrainalaisia. Osa on kannattanut Banderan ja OUN:n sijaan neuvostoliittolaista näkemystä vuosista 1941–1945 suurena isänmaallisena sotana. OUN:n kaltaisten autoritaarisen nationalismin kannattajia on kutsuttu ”banderisteiksi”. Banderalaisiksi leimattiin Venäjän propagandassa myös esimerkiksi vuoden 2014 vallankumouksen kannattajat.
Bandera on keskeinen vihollishahmo Vladimir Putinin puheissa ja kirjoituksissa. Esseessään ”Ukraina osana Venäjää” kesältä 2021 Putin mainitsee Banderan nimen useammin kuin Stalinin ja Brežnevin mutta jättää mainitsematta salamurhan.
Ukrainan vuoden 2010 presidentinvaalin ensimmäisen kierroksen jälkeen Ukrainan väistyvä presidentti Viktor Juštšenko myönsi Banderalle postuumisti Ukrainan sankarin arvonimen. Päätöstä kritisoivat muiden muassa Simon Wiesenthal -keskus, jonka lausunnon mukaan Banderan kannattajat tappoivat tuhansia juutalaisia, Euroopan parlamentti, jonka hyväksymässä julkilausumassa arvonimen myöntämistä kritisoitiin, Venäjän liittoneuvosto ja ulkoministeriö sekä Puolan presidentti Lech Kaczyński. Huhtikuussa 2010 Donetskin alueen hallinto-oikeus totesi Juštšenkon päätöksen laittomaksi sillä perusteella, että Ukrainan sankarin arvonimi voidaan myöntää vain Ukrainan kansalaiselle, eikä Bandera ollut Ukrainan kansalainen.
Gruyèresin linna
pienoiskuva|283x283px|Gruyèren linna ilmakuvassa Gruyèren linna (sak. Schloss Greyerz, ransk: Château de Gruyères) Gruyèren kaupungissa Sveitsin Fribourgin kantonissa on Sveitsin toiseksi suosituin matkailukohde ja kansallisesti merkittävä kulttuuriperintökohde. pienoiskuva|Greyerz linna kaupungin suunnasta kuvattuna
Historia
Ensimmäisen kerran vuonna 1244 asiakirjoissa mainittu linna rakennettiin vuosien 1270 ja 1282 välillä Savoijin linnoitusten tyyliä mukaillen. Neliömäistä pohjakaavaa reunustavat korkeat muurit, joiden kulmissa ovat vartiotornit. Kaakkoiskulmassa on suuri pyöreä torni.
Fribourgin kantoni osti linnan takaisin vuonna 1938. Linnasta tehtiin museo ja se avattiin yleisölle. Vuodesta 1993 lähtien rakennuksen ja taidekokoelman konservoinnista ja esittelystä on huolehtinut tehtävään perustettu säätiö.
Love Song
Se on Bareillesin suurin hittikappale Yhdysvalloissa nykypäivään mennessä ja se pysyi Billboard Hot 100 -listalla 41 viikkoa. Se myös vietti usean viikon Hot Adult Pop Songs sekä Hot Adult Contemporary Tracks -listan kärjessä sijoittuen molempien listojen vuoden päätöslistan ensimmäiselle sijalle.
Alppimurmeli
Alppimurmeli (Marmota marmota) on Euroopassa osissa Alppeja ja Tatraa tavattava murmeli. Siirtoistutuksina sitä esiintyy myös sen luonnollisen levinneisyysalueen ulkopuolella. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt alppimurmelin elinvoimaiseksi lajiksi.
James Woods (freestylehiihtäjä)
James Woods (s. 19. tammikuuta 1992 Sheffield) on brittiläinen freestylehiihtäjä, joka kilpailee slopestylessa.
Alppimurmeli
Taksonomia
pienoiskuva|vasen|Kallo. pienoiskuva|vasen|Murmeli ihmettelee ympäristöään pesäkolonsa suulla. Vieressä [[vaaleajouluruusu.]] Alppimurmeli voidaan jakaa kahteen alalajiin. M. m. marmota on kahdesta alalajista yleisempi ja sitä tavataan Alppien länsiosissa. M. m. latirostris esiintyy toisesta alalajista erillään Slovakian ja Puolan Tatravuorilla. Ulkonäöltään alalajit eivät juuri poikkea toisistaan. Matala-Tatralla ja Apenniineilla on istutusten takia myös kahden alalajin risteymiä.
James Woods (freestylehiihtäjä)
Woods kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Les Contamines'ssa tammikuussa 2008 sijoittuen half-pipessa 37:nneksi. Hän on voittanut maailmancupissa kolme kilpailua, kaikki slopestylessa. Ensimmäisen voittonsa hän otti Ushuaiassa syyskuussa 2012, toisen Copper Mountainissa tammikuussa 2013 ja kolmannen Cardronassa elokuussa 2015. Hän voitti slopystylen maailmancupin kokonaiskilpaailun kaudella 2012–2013.
MM-kilpailuissa Park City Mountain Resortissa vuonna 2011 Woods sijoittui slopestylessa kahdeksanneksi ja half-pipessa 19:nneksi. Vossissa vuonna 2013 hän saavutti slopestylessa hopeaa. Sotšsin olympialaisissa 2014 hän oli slopystylessa viides. Vuonna 2011 Woods saavutti Tignesin X Gameseissa slopestylen pronssia. Hän saavutti pronssia myös Aspenin X Gamesien slopystylessa 2013.
Alppimurmeli
Ulkonäkö ja koko
Alppimurmelien ruumiin pituus on 500–600 mm ja hännän pituus 150 mm. Painoa niillä on 2 500–5 000 g. Murmelien väritys voi vaihdella huomattavasti. Selkäpuoli vaihtelee harmaanruskeasta ruskeaan ja punaisenruskeaan. Vatsapuoli on vaaleampi ja vaihtelee väritykseltään valkosiesta keltaiseen ja oranssiin. Joskus vatsapuolen väritys yltää selkäpuolelle saakka satulakuviona. Pää on ruskea tai tummanruskea. Kuonon ja leuan seudulla on kermanvalkoinen laikku. Häntä on yleensä vaalea juurestaan ja tummenee kohti tummanharmaata hännänpäätä. Jotkin yksilöt saattavat olla albiinoja.
Levinneisyys ja elinympäristö
Alppimurmelin levinneisyysalue käsittää osia Italiasta, Itävallasta, Puolasta, Ranskasta, Saksasta, Slovakiasta, Sloveniasta ja Sveitsistä. Levinneisyysalueen ytimen muodostavat Alppien länsiosat. Korkea-Tatralla ja Alpeilla lajia on tavattu ainakin viimeisen jääkauden lopusta saakka. Istutuksien takia alppimurmelia tavataan nykyisin myös Romaniassa, Espanjassa ja Andorrassa. Istutuksia on tehty Karpaateilla, Pyreneillä, Ranskan keskiylängöllä, Juralla, Vogeeseilla, Apenniineilla ja Schwarzwaldissa.
Lajin elinympäristö käsittää vuoristoniittyjä tavallisesti 1 200 – 3 000 metrin korkeuksilla merenpinnasta. Usein niitä tavataan erityisesti vuorten etelärinteillä.
Elintavat
pienoiskuva|Murmelipari.