cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johanna von Schoultz
Terveytensä heikennyttyä von Schoultz palasi Suomeen vuonna 1840. Hän asettui sukulaistensa luokse Lohjalle Ojamon kartanoon. Vuonna 1842 von Schoultz avioitui varamaanmittari Felix Brandin kanssa ja vuosina 1843-1845 hän asui Lohjan Kouvolan kartanossa, jonka jälkeen asettui asumaan Hämeenlinnaan, jossa hän muun muassa perusti kuoron. Muutamia vuosia ennen kuolemaansa hän kuitenkin muutti Helsinkiin.
Alasimenlampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 9,4 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
IFF (omatunnuslaite)
Lähteet
Identification friend or foe
Johanna von Schoultz
Von Schoultz oli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuodesta 1831.
Alasimenlampi
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 79,9 metriä mpy.
Johanna von Schoultz
Johanna von Schoultzin veli oli ruotsalainen upseeri, kemisti ja seikkailija Nils Gustaf von Schoultz.
History (yhtye)
History on LOEN Entertainmentin luoma viisihenkinen poikaryhmä Etelä-Koreasta. He debytoivat 26 huhtikuuta 2013 kappaleella Dreamer, jossa oli mukana samasta Entertainmentista tuleva IU. He ovat LOEN Entertainmentin ensimmäinen poikaryhmä.
Branhamilaisuus
William M. Branham oli alun perin helluntailaisuuteen kuulunut saarnaaja, joka tuli tunnetuksi paitsi hyvänä puhujana, myös parantajana. Suomessa hän kävi saarnamatkalla vuonna 1950. Branham oli omana aikanaan laajalti tunnettu, ja hänellä oli suuri joukko vannoutuneita seuraajia. Erityisesti vuonna 1933 saamansa siunaamiskokemuksen (jossa Branham näki päälleen laskeutuvan taivaasta tulipatsaan) jälkeen Branham saavutti mainetta loistavasanaisena saarnaajana. Opillisesti hän alkoi irtaantua valtauoman helluntailaisuudesta, mikä johti lopulta Branhamin seuraajineen irtautumiseen omaksi ryhmäkseen.
Branham sai surmansa auto-onnettomuudessa jouluaattona vuonna 1965. Hänen maineensa kuitenkin vain kasvoi tämän myötä. Branhamin seuraajat alkoivat pitää hänen kuolemaansa eräänlaisena sovittavana marttyyrikuolemana, odottivatpa jotkut hänen seuraajistaan hänen nousevan kuolleistakin. Samalla Branhamin elämään, hänen lapsuusvuosiaan myöten, alettiin liittää yhä enemmän legendanomaisia piirteitä.
Branhamilaisuuden oppi
Branhamin opetuksen mukaan maailma ja kristikunta eli lopunaikaa, jolloin Jumala kokosi maan päällä itselleen morsiusseurakuntaa, jonka hän kutsuisi luokseen ennen maata kohtaavaa suurta ahdistusta. Ilmestyskirjan 2. ja 3. lukujen lähetyskirjeiden perusteella Branham jakoi kirkkohistorian seitsemään eri kauteen, joilla kullakin oli ollut oma sanansaattajansa eli enkelinsä. Ensimmäinen sanansaattajista oli ollut apostoli Paavali, myöhemmin sekä Martti Luther että John Wesley olivat olleet Jumalan lähettämiä sanansaattajia omalle ajelleen. Branham ei koskaan suoraan sanonut olevansa viimeisen seurakuntakauden eli Laodikeian seurakunnan sanansaattaja, mutta hänen seuraajansa uskoivat yleisesti näin olevan. Nykyään branhamilaiset opettavat William Branhamin olleen viimeinen eli Laodikeian seurakunnan sanansaattaja.
Branham opetti todellisen kristillisyyden elävän kaikkien järjestäytyneiden kristillisten kirkkojen ulkopuolella. Erityisen vastenmielinen hänelle oli roomalaiskatolinen kirkko papistoineen, jumalanpalvelusmenoineen ja sakramentteineen. Branham piti Rooman kirkkoa Ilmestyskirjan Babylonian porttona. protestanttiset kirkot ja yhteisöt olivat hänestä "porton tyttäriä" eli osallisia katolisen kirkon pahoihin tekoihin. Branham näki helluntailiikkeen synnyssä Jumalan hengen vaikutusta, mutta valitti myöhemmän kirkollistuneen helluntailaisuuden yhtä lailla hylänneen Jumalan sanan. Branham kielsi seuraajiaan järjestäytymästä kirkoksi; hänen mukaansa tämä tuhoaisi Jumalan hengen työn.
Opillisesti branhamilaisuus eroaa valtauoman kristillisyydestä ennen muuta siten, että se hylkää vanhakristillisen kolminaisuusopin. Branhamin mukaan Isä Jumala ja Pyhä Henki ovat molemmat Jumalan ilmenemismuotoja, eivät saman Jumalan kaksi persoonaa. Jeesuksesta Kristuksesta Branham opetti, että hän syntyi maailmaan Jumalan hengen vaikutuksesta. Varsinaisen Pyhän Hengen voitelun hän sai kuitenkin vasta Jordan-joella kasteensa yhteydessä. Vasta tässä yhteydessä hänestä tuli messias. Pyhä Henki poistui Kristuksesta hänen rukoustaistelunsa jälkeen Getsemanessa, jotta Jeesus pystyi kärsimään ja kuolemaan Golgatalla. Branhamilaisuuden tulkinta muistuttaa siis modalismia. Toisaalta Branham saattoi opettaa, että Vanhan testamentin Jehova on Uuden testamentin Jeesus Kristus.
Branhamin arveli, että Eevan Paratiisissa pettänyt käärme oli tuohon aikaan eräänlainen ihmisen ja apinan välimuoto. Lankeemus oli luonteeltaan seksuaalinen, ja käärme siitti Eevalle lapsen, Kainin. Kainin jälkeläisiä elää Branhamin mukaan vieläkin maailmassa. Koska he ovat kirjaimellisesti käärmeen siementä, heillä ei ole pelastuksen toivoa.
Branhamin mukaan pelastuksen edellytyksenä on parannus eli syntien katuminen ja niiden hylkääminen sekä Jeesuksen nimeen suoritettu upotuskaste. Liike opettaa niin kutsuttua aikuis- eli uskovien kastetta, joka tulee suorittaa upottamalla. Branhamilaisuuden mukaan vain Jeesuksen nimeen suoritettu kaste on pätevä, ei trinitaarisella muotoilulla "Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen". Kasteen lisäksi myös intensiivinen pyhityselämä on pelastuksen edellytys. Liike korostaa myös Pyhän Hengen antamia armolahjoja eli karismoita kuten kielilläpuhumista ja parantamista.
Branhamilaisuuden opetus naisen asemasta ja avioerosta on vanhakantainen. Liikkeen käsityksen mukaan mies on perheen pää, ja sekä vaimo että lapset ovat hänen alamaisiaan. Vaimon tulee olla miehelleen kuuliainen, eikä hän saa koristautua liiaksi tai käyttää lyhyitä hiuksia. Avioero on sallittu miehelle, mikäli nainen tekee aviorikoksen, sen sijaan nainen ei saa erota. Seurakunnassa nainen ei saa puhua, opettaa tai pitää hallussaan johtotehtäviä; sitä vastoin hän voi rukoilla ja lausua todistuksen.
Branhamilaisten lukumäärä ja nykyinen toiminta
Branhamilaiset ovat Branhamin kehotuksen mukaisesti jättäneet järjestäytymättä kirkoiksi tai yhteisöiksi, mikä tekee branhamilaisten lukumäärän arvioimisesta hyvin vaikeaa. Maailmanlaajuisesti arviot vaihtelevat 300 000:n ja 1,5 miljoonan välillä.
Suomessa toimii pieni, vuonna 1982 järjestäytynyt branhamilaisyhteisö nimeltä Ehtoovalon sanoma ry. Yhdistyksen kotipaikka on Helsinki. Se järjestää viikoittain rukouskokouksen ja jumalanpalveluksen. Ehtoollista vietetään kerran kuussa.
Keith Gretzky
Keith Edward Gretzky (s., Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkojohtaja. Gretzky toimii Edmonton Oilersin jääkiekkotoimintojen johtajana. Hän on Wayne Gretzkyn pikkuveli. Keith Gretzky on myös pelannut jääkiekkoa eri alasarjoissa Pohjois-Amerikassa (AHL, IHL, ECHL), Suomessa (I-divisioona) ja Britanniassa (BHL).
Markus Sandholm
Markus Wilhelm Sandholm (6. huhtikuuta 1943 Inkeroinen – 1. heinäkuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri ja eläinlääketieteen tutkija. Hän oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun farmakologian ja toksikologian professori vuosina 1979–1999. Yksi hänen tutkimusaloistaan oli lehmän utaretulehdus.
Sandholmin isä, äidin isä ja eno olivat kaikki eläinlääkäreitä. Sandholm valmistui eläinlääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1968 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Hän oli vuosina 1974–1976 tutkijana Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa, vuosina 1976–1979 sisätautiopin apulaisprofessorina eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa ja vuodesta 1979 farmakologian ja toksikologian professorina.
Sandholm teki intensiivisesti tutkimustyötä, joka kohdistui muun muassa ähkyyn ja infektiotauteihin, kuten lehmän utaretulehdukseen. Hänen johdollaan laadittiin useita suomenkielisiä alan perusteoksia, esimerkiksi eläinten farmakokinetiikan perusteet ja eläinanestesiologian oppikirja, joista jälkimmäinen on käännetty myös ruotsiksi. Sandholm menehtyi aivoihin levinneeseen keuhkosyöpään 56-vuotiaana vuonna 1999 ollessaan vielä professorin virassaan.
Vladimir Sollogub
Vladimir Aleksandrovitš Sollogub (8. elokuuta (J: 20. elokuuta) 1813 tai 1814 Pietari, Venäjän keisarikunta – 5. kesäkuuta (J: 17. kesäkuuta) 1882 Homburg vor der Höhe, Saksan keisarikunta) oli venäläinen kirjailija.
Hän oli virkamies, proosakirjailija, näytelmäkirjailija, runoilija ja muistelmien kirjoittaja. Hän on kirjoittanut runsaasti novelleja ja kertomuksia, jotka ilmentävät hyvää mielikuvitusta ja havaintokykyä.
Suku ja koulutus
Liettuasta peräisin olevassa erittäin rikkaaseen ja lähellä hovia olevaan korkea-aateliin kuuluvassa suvussa kasvanut ja kotona koulutettu Sollogub tunsi yhteiskunnan yläluokan edustajat hyvin ja kuvasi heitä usein teoksissaan. Hänen isoisänsä kreivi Jan Sollogub (Jan Sołłogub; ven. Ivan Antonovitš Sollohub; (1747- n. 1812) kuului Liettuan korkea-aateliin, oli Puolan kuninkaan Stanislaw Augustuksen kenraaliadjutantti vuonna 1774 ja Venäjän armeijan kenraalimajuri vuonna 1785. Hän kasvatti omaisuutensa 80 000 sieluun eli miespuoliseen maaorjaan avioituessaan vuonna 1781 hovitallimestari, Pietari III:n ja Katariina II:n hovissa hurmurina ja hauskuuttajana tunnetun Lev Aleksandrovitš Naryshkinin (1733-1799) tyttären Natalia Lvovna Naryskinan (1761-1819) kanssa.
Kirjailijan isä Alexander Sollogub (1787-1843) tuhlasi nopeasti osuutensa isänsä omaisuudesta. Hänellä oli seremoniamestarin arvo hovissa, mutta Pietari tunsi hänet parhaiten esimerkillisenä muodikkaana nuorena miehenä eli dandyna. Aleksandr Puškin kirjoittaa hänestä "Jevgeni Onegin" ensimmäisen luvun luonnosrivilllä: "Ikuinen Sollogub kävelee". Isän rakkauus teatteriin, musiikkiin ja maalaukseen vaikutti Vladimirin kasvatukseen. Kirjailijan äiti Sofia Ivanovna Arkarova (1791-1854) oli keisari Aleksanteri I:n suosikki. Hänelle on omistettu Pjotr Pletnjovin "Kirjeet kreivitär S. I. S.:lle venäläisistä runoilijoista".
Diplomaatti Lev Sollogub oli Vladimirin nuorempi veli ja ruhtinas A. A. Gagarinin oli hänen pojanpoikansa. Hänen opettajinaan olivat Pjotr Pletnjov kirjallisuuden opettajana ja ranskalainen näytelmäkirjailija, runoilija, historioitsija Ernest Charrière, joka käänsi Ivan Turgenevin Metsämiehen muistelmia (ven. Записки охотника, Zapiski ohotnika 1852) ranskaksi. Vuosina 1819-1820 Sollogub matkusti Pariisiin vanhempiensa ja veljensä Levin kanssa. Hän opiskeli Tarton yliopistossa ja antautui sitten diplomaattiuralle. Vuodesta 1870 hän oli vankeinhoitokomitean puheenjohtaja.
Perhe-elämä
Vuonna 1840 hän meni naimisiin Sofia Mihailovna Vielgorskajan (1820-1878) kanssa, joka oli kuuluisan filantroopin, musiikin ystävän ja suositun musiikki- ja taiteellisen salongin pitäjän, puolalaissyntyisen kreivi Mihail Jurjevits Vielgorskin (puol. Michał Wielhorski; (1788-1856) ja entisen keisarinnan hovineidon puolalaistaustaisen ruhtinatar Louise Karlovna Bironin (1791-1853) tytär. Häät pidettiin keisari Nikolai I:n läsnäollessa Talvipalatsin kappelissa.
Heillä oli kahdeksan lasta, joista viisi eli aikuisiksi: Jelizaveta naim. Saburov (1847-1932); Maria naim. ruhtinatar Gagarina (1851-1917); Matvei (1852-1894), Mihail (1854-1888) ja Natalia naim. Chichua (1861-1935). Puolisoiden vaikea suhde oli toistuva keskustelunaihe heidän ystäviensä parissa.
Vuonna 1878 kreivi Sollogub meni naimisiin 65-vuotiaana Talvipalatsin kirkossa 27-vuotiaan Varvara Konstantinovna Arkudinskajan (1851-1893), majuri Konstantin Semjonovits Argutinskyn tyttären kanssa. Heidän suhteensa alkoi jo ensimmäisen vaimon Sofia Mihailovna Sollogubin elinaikana ja kesti useita vuosia ennen avioliittoa. Alhaisen sosiaalisen asemansa vuoksi Arkudinskajalla oli siihen aikaan myös seikkailijattaren maine. Avioliitosta seurasi lukuisia juoruja ja pilkkaa, mikä johti entisestään Sollogubin yksinäisyyden lisääntymiseen. Postuumisti vuonna 1885 julkaistu romaani "Reunan yli" heijasteli hänen viimeisen rakkautensa tarinaa ja joitain muita omaelämäkerrallisia yksityiskohtia.
Kirjallinen ura
pienoiskuva|Sofia Mihailovna Sollogub Wielhorski-Vielgorskaja (1820-1878), kirjailijan ensimmäinen vaimo. Pimen Orlov 1840-luku Sollogubin ensimmäiset kirjoitukset ilmestyivät aikakauslehti Sovremennikissä vuonna 1837. Hänen kirjoitustyylinsä on kepeä, usein harrastelijamainen. Hän kuvaa varsinkin venäläisen aateliston elämää. Sollogub siirtyi vuonna 1850 kirjoittamaan näytelmiä, joista ensimmäinen on Bjeda ot njezjnago serdtsa (ven. Беда от нежного сердца, "Ongelmia hellästä sydämestä"). Vuonna 1856 ilmestynyt satiirinen komedia Tšinovnik (ven. Чиновник, "Virkamies) toi hänelle mainetta. Hän kirjoitti muistelmia esimerkiksi Aleksandr Puškinista, Nikolai Gogolista, Mihail Lermontovista, Ivan Turgenjevista, Vladimir Odojevskista, Dmitri Grigorovitšista, Aleksandr Ostrovskista ja Ivan Gontšarovista, teoksessaan Vospominanija, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen (ven. Воспоминания, "Kirjallisia muistelmia", 1886 ja 1887). Postuumisti ilmestyi vuonna 1885 romaani Tšerez krai (ven. Через край, "Reunan yli"). pienoiskuva|Kansilehti vuonna 1845 ilmestyneestä "Tarantas" pienoisromaanista|323x323px Hänen pääteoksensa on romantisoitu maaseudun elämää kuvaava Tarantas (ven. Тарантас 1845), joka humoristisena sai osakseen runsaasti huomiota. Pienoisromaani kuvaa nuorta slavofiiliaatteesta innostunutta Ivan Vasiljevitšia ja tämän matkaa hevosvaunuissa (tarantas) Moskovasta Kazaniin naapuritilanomistaja Vasili Ivanovitšin seurassa. Teos ei ole jäänyt elämään keskeisenä venäläisenä klassikkona, mutta se valottaa herkullisesti aikakauden kirjallisuus- ja yhteiskuntakeskustelua.
Kreivi Sollogub oli myös libretisti. Hän on kirjoittanut libreton Undina, joka perustuu Friedrich de la Motte Fouquén kertomukseen Undine. Librettoa käytti Aleksei Lvov säveltämässään oopperassa Undina (ven. Ундина). Myöhemmin Pjotr Tšaikovski käytti samaa librettoa oopperaan Undina, jota ei esitetty vaan Tšaikovski hävitti lähes koko partituurin, niin että siitä säilyi vain osia.
Kello (soitin)
Kellot ovat idiofonien ryhmään kuuluvia lyömäsoittimia. Kelloja valmistetaan tavallisimmin metallista valamalla, mutta pieniä kelloja voidaan tehdä myös keramiikasta tai lasista. Erilaisia kelloja on hyvin monen kokoisia, pienistä pukujen koristekelloista valtaviin kirkonkelloihin. Kirkonkellot voivat painaa kymmeniä tonneja. Varsinaisina musiikki-instrumentteina käytettäviä kelloja ovat muun muassa käsikellot, putki- eli chimeskellot ja lehmänkellot.
Maailman suurin kello lienee Moskovan Kremlin korttelin pihalla käyttökelvottomana kivijalustalla seisova Tsar-Kolokol. Se on 6,14 metriä korkea ja painaa noin 200 tonnia. Kello vaurioitui jo sen valupaikalla eikä sitä ole koskaan soitettu.
Shout It Out Loud (Hanna Pakarisen kappale)
Shout It Out Loud on Hanna Pakarisen neljännen sooloalbumin Love In A Million Shades toinen single. Se kuultiin ensimmäisen kerran 16. joulukuuta 2008 The Voicen Ensireaktio-osiossa. Digitaalisesti single julkaistiin 19. tammikuuta 2009.
Kappaleen on säveltänyt Patric Sarin.
Hjelmeland
Hjelmeland on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita pohjoisessa Suldal, idässä Bykle, etelässä Forsand ja Strand sekä lännessä Finnøy.
Asutus on keskittynyt enimmäkseen Jøsenfjordenn ja Årdalsfjordenin väliselle rannikkokaistaleelle. Kunnan hallintokeskus ja ainoa taajama on Hjelmelandsvågen (562 as., 2007). Muita tärkeitä kyliä ovat Fister ja Årdal.
Tekijäavaruus
Tekijäavaruus voi matematiikan eri aloilla tarkoittaa seuraavia:
Maren Morris
Maren Larae Morris (s.  ) on yhdysvaltalainen countrylaulaja ja lauluntekijä. Oman tuotantonsa lisäksi hänet tunnetaan etenkin vuonna 2018 julkaistusta crossover-kappaleesta ”The Middle”, jonka hän teki Zeddin kanssa.
Morris kasvoi Texasissa, lähellä Dallasia. Hän on laulanut 9–10-vuotiaasta, jolloin hän ymmärsi pitävänsä laulamisesta ja esiintymisestä. Omien laulujen kirjoittamisen hän aloitti 12-vuotiaana saatuaan isältään kitaran. Hän muutti 20-vuotiaana Nashvilleen, jossa hän aloitti uransa lauluntekijänä.
Morris solmi levytyssopimuksen Columbia Nashvillen kanssa vuonna 2015 ja hänen ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu albuminsa Hero julkaistiin 3. kesäkuuta 2016. Seuraavan albuminsa Girl Morris julkaisi 8. maaliskuuta 2019. Se debytoi Billboard 200 -listan sijalla neljä ja Billboard Top Country Albums -listan kärjessä.
Vuonna 2017 Morris voitti parhaan country-sooloesityksen Grammy-palkinnon kappaleellaan ”My Church”. Morris on ollut ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi yhteensä kymmenen kertaa vuoteen 2020 mennessä.
Morris avioitui laulaja-lauluntekijä Ryan Hurdin kanssa vuonna 2018. Parilla on maaliskuussa 2020 syntynyt poika.
Sojuz TM-6
Soyuz TM-6 oli neuvostoliittolainen miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Avaruusalus laukaistiin Baikonurin kosmodromilta 29. elokuuta 1988 ja se laskeutui maahan 21. joulukuuta 1988.
Miehistö
Laukaistiin avaruusasemalle
Laskeutuivat maahan
Razzle
Razzle, oikealta nimeltään Nicholas Dingley, (2. joulukuuta 1960 Royal Leamington Spa, Englanti – 8. joulukuuta 1984 Redondo Beach, Kalifornia) oli suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin englantilainen rumpali. Hän aloitti soittamisen Sex Pistolsin innoittamana Coventryssä 1977 ja liittyi Hanoi Rocksiin 1982. Razzle kuoli auto-onnettomuudessa Los Angelesissa kesken Hanoi Rocksin ensimmäisen Yhdysvaltain-kiertueen. Razzlea kyyditsi turmahetkellä humalassa ollut Mötley Crüe -yhtyeen laulaja Vince Neil. Razzlella oli myös vakavia huumeongelmia. Razzlesta ilmestyi syyskuussa 2020 Like kustannuksen kustantama Ari Väntäsen kirjoittama Razzle – Hanoi -niminen kirja. Kirja ilmestyy englanninkielisenä painoksena tammikuussa 2022.
Nuoruus
Nicholas Dingley syntyi englantilaisessa Leamington Span kaupungissa 2. joulukuuta 1960 nuorelle yksinhuoltajaäidille, Patricia Ingramille, joka päätti antaa lapsensa adoptoitavaksi. Adoptio toteutettiin, ja Nicholasin ensimmäiset vuodet kuluivat Coventryn kaupungissa Midlandsissä perheen ainoana lapsena, adoptiovanhempinaan Henry ja Irene Dingley. Vuonna 1970 perhe muutti Binsteadin kylään Wightsaarelle.
Nicholas aloitti rumpujen soiton Sex Pistolsin ja The Damnedin innoittamana vuonna 1977. Kotiseudullaan Binsteadissa hän ehti soittaa useissa pienissä kokoonpanoissa, joista yksi oli nimeltään Thin Red Line. Vuonna 1980 Razzle muutti Lontooseen, jossa hän soitti useissa mitättömiksi jääneissä punk-yhtyeissä.
Razzlen ensimmäinen nimeä saanut yhtye oli Nik Fiendin ennen Alien Sex Fiendiä perustama Demon Preacher. Yhtyeen kokoonpanoista ei ole tietoa, mutta varmaa on, että Razzle soitti niistä yhdessä. Demon Preacherin ohella Razzle soitti levyttämäänkin päässeessä The Darkissa, joka hänen omin sanojensa mukaan soitti raskasta punkkia, lähes heavy metalia. Vuonna 1981 Razzle nauhoitti The Darkin kanssa singlen "The Masque / War Zone". Seuraavana vuonna yhtye julkaisi "The Living End live" -EP:n, joka nauhoitettiin yhtyeen viimeisellä keikalla Lontoon 100 Clubilla.
Hanoi Rocks
Razzle törmäsi Hanoi Rocksiin ensimmäisen kerran Sounds-lehden sivuilla. Nähtyään yhtyeen myöhemmin esiintymässä ZigZag Clubilla Razzle oli varma, että kyseessä on yhtye, johon hänen tulee ehdottomasti liittyä, ja hän pommitti sen jäseniä kärsimättömillä puhelinsoitoilla. Hanoi Rocksin sisäisen suhteiden tulehduttua Gyp Casino sai jättää yhtyeen Razzlen astuessa välittömästi hänen tilalleen. Vaikka Razzle esiintyy jo yhtyeen Self Destruction Blues -kokoelman kannessa, hän ei soita kyseisellä albumilla lainkaan.
Razzlesta tuli Hanoi Rocksin tärkeä elementti, sillä hän piti yhtyeen koossa vaikeiden aikojen ja jäsenten välisten ongelmien keskellä. Karismaattinen Razzle nousikin kokoonpanosta esiin ainaisella huumorintajullaan, sillä hän pystyi heittämään vitsin tilanteessa kuin tilanteessa.
Kuolema
Vuoden 1984 lopussa Hanoi Rocks oli ensimmäisellä Amerikan-kiertueellaan, kun Michael Monroe loukkasi esityksen aikana nilkkansa, ja yhtye joutui perumaan muutaman keikan. Tauon aikana Mötley Crüe kutsui Hanoi Rocksin jäsenet Redondo Beachille, Kaliforniaan yhtyeen laulajan Vince Neilin asunnolle.
8. joulukuuta Razzle vieraili Neilin kotona ja vietti päivän Redondo Beachilla. Hän ja Neil päättivät lähteä paikalliseen alkoholiliikkeeseen Neilin uudella De Tomaso Panteralla. Neil ajoi ylinopeutta alkoholin vaikutuksen alaisena ja menetti autonsa hallinnan osuen vastaan tulleeseen ajoneuvoon. Toisen auton kaksi matkustajaa loukkaantuivat vakavasti, mutta kaikkein vakavimmat vammat sai Razzle. Hänet vietiin South Bayn ensiapuun mutta julistettiin kuolleeksi 8. joulukuuta kello 19.12 paikallista aikaa. Hänet haudattiin Holy Cross Churchin hautausmaalle kotikaupungissaan Wightsaaren Binsteadissa 1984. Vince Neil omisti Mötley Crüen kolmannen albumin Theatre of Painin Razzlen muistolle.
Neilin versio tapahtuneesta löytyy Mötley Crüen kirjasta The Dirt, ja Andy McCoyn näkökannalta kirjasta Sheriffi McCoy.
Mirella Harju
Mirella Harju (s. 29. syyskuuta 1982) on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä.
Harju voitti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa kultaa vuonna 2008.
Andrea Ghez
Andrea Mia Ghez (s. 16. kesäkuuta 1965) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja professori UCLA:n fysiikan ja tähtitieteen laitoksella. Vuonna 2020 hänestä tuli neljäs nainen, jolle myönnettiin fysiikan Nobel-palkinto. Hän jakoi Nobelin Reinhard Genzelin ja Roger Penrosen kanssa.
Ghez suoritti fysiikan kandidaatin tutkinnon Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) vuonna 1987 ja väitteli California Institute of Technologyissa (Caltech) 1992. Hän on työskennellyt UCLAssa vuodesta 1994, ja on UCLA:n kahdeksas nobelisti.
Ghezin työryhmänsä kanssa vuonna 2019 julkaisema tutkimus on tähän mennessä laajin tutkimus, jossa testataan kokeellisesti Albert Einsteinin julkaisemaa yleistä suhteellisuusteoriaa. Tutkijat mittasivat Linnunradan keskellä olevaa valtavaa mustaa aukkoa kiertävien 3000 tähden liikkeitä W.M. Keckin Observatoriossa Havaijilla. He todensivat ajan ja avaruuden kiertyvän yhteen. Vuonna 2020 sama ryhmä löysi mustan aukon läheltä uudenlaisia taivaankappaleita, jotka näyttävät tähtienväliseltä kaasulta mutta käyttäytyvät kuin tähdet. Ghez oli ratkaisemassa yhtä tähtitieteen suurista kysymyksistä jo 1998, kun ryhmä osoitti, että linnunradan keskellä on erittäin massiivinen musta aukko.
Thomas Dooley
pienoiskuva|Thomas Dooley nicaragualaisessa postimerkissä.Thomas Dooley (s. 12. toukokuuta 1961 Bechhofen, Länsi-Saksa) on entinen jalkapalloilija. Dooley pelasi puolustajana ja puolustavana keskikenttäpelaajana. Hän oli Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueen kapteeni vuosien 1994 ja 1998 MM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 81 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia vuosina 1992–1999. Dooley pelasi ammattilaisurallaan sekä Saksassa että Amerikassa, edustaen muun muassa Schalkea, Leverkusenia ja Columbus Crew'tä. Nykyisin Dooley on perustamansa jalkapalloakatemian kehityspäällikkönä.
Harvey J. Alter
Harvey James Alter (s. 12. syyskuuta 1935) on yhdysvaltalainen lääketieteen tutkija, virologi ja lääkäri. Hänet tunnetaan parhaiten työstä, joka johti hepatiitti C -viruksen löytämiseen. Hän sai fysiologian tai lääketieteen Nobelin vuonna 2020 yhdessä Michael Houghtonin ja Charles M. Ricen kanssa.
Limitless
Limitless on yhdysvaltalainen jännityssarja, joka perustuu elokuvaan Rajaton (Limitless). Päähahmo Brian Finch (Jake McDorman) elää tylsää elämää, pian kaikki kuitenkin muuttuu. Hän tutustuu salamyhkäiseen huumeeseen nimeltään NZT-48. Huume tehostaa käyttäjänsä aivotoimintaa. Syötyään pillerin Finch muuttuu huippuälykkääksi. Suomessa sarjan esittäminen alkoi 24. helmikuuta 2016 Sub-kanavalla. 25. toukokuuta 2016 ilmoitettiin ettei sarjaan tehdä lisää jaksoja.
Juoni
Brian Finchin elämä junnaa paikallaan, kunnes hän tutustuu lääkkeeseen nimeltään NZT-48, joka tehostaa käyttäjänsä aivotoimintaa. Aineen avulla Brian muuttuu huippuälykkääksi ja muistaa kaiken mitä on elämässään kokenut. Lisäksi hän pystyy tekemään sekunneissa uskomattomia laskelmia. Hän käyttää uusia kykyjään FBI-agentti Rebecca Harriksen (Jennifer Carpenter) auttamiseen. Brian tapaa myös mystisen senaattorin (Bradley Cooper), joka on käyttänyt lääkettä neljä vuotta. Kukaan muu ei ole pystynyt käyttämään ainetta yhtä pitkään ilman sivuvaikutuksia. Senaattori on kehittänyt lääkkeen, jolla hän estää sivuvaikutukset, ja lupaa antaa Brianille lisää pillereitä sekä vastalääkettä.
Mäkijärvi (Kouvola)
Mäkijärvi on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalan ja Iitin rajalla, Koskenniskan itäpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 74 hehtaaria, se on 1,8 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Sillä on kolme saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,78 hehtaaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0030 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,0 metriä ja suurin syvyys on 12,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 88,1 metriä mpy.
Hjalmar Kahrila
Hjalmar Kahrila opiskeli Vapaassa Taidekoulussa vuosina 1937-1938. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1939. Kahrila sai II palkinnon dukaattikilpailussa 1940.
Hjalmar Kahrila osallistui Suomen Taiteilijain ja Nuorten näyttelyihin vuosina 1939-1949. Yksityisnäyttelyitä hän piti Helsingissä vuosina 1946 ja 1955. Ulkomailla Kahrila osallistui näyttelyihin Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa vuonna 1940. Kahrilan teoksia on Imatran ja Hämeenlinnan taidemuseoiden kokoelmissa, Emil Cedercreutzin museossa sekä Kordelinin ja Gyllenbergin säätiöillä.
Hjalmar Kahrila oli Taidemaalariliiton ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän harjoitti kehysliikettä vuosina 1941-1975.
Kahrilan vanhemmat olivat nahkuri Julius ja Anna Karlsson. Hjalmar Kahrilan ensimmäinen puoliso oli Lydia ja toinen Toini Kahrila.
Offa (Essexin kuningas)
Offa (k. noin 709, Rooma) oli Essexin kuningas noin 704–709. Beda Venerabiliksen mukaan Offa oli kuningas Sigheren poika. Beda kertoo, että Offa jätti vaimonsa ja lähti Roomaan yhdessä Mercian kuningas Coenredin kanssa tullakseen munkiksi.
Virttoonlampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 13,2 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,2 metriä mpy.
Leroy Fer
pienoiskuva|Leroy Fer Leroy Fer (s. 5. tammikuuta 1990 Zoetermeer, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa Turkin Superliigan Alanyasporissa. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut kuusi vuotta Englannin sarjoissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Fer nousi Feyenoordin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2007–2008. Kesällä 2011 hän siirtyi Twenteen ja kesällä 2013 Englantiin, jossa hän edusti Norwich Cityä, Queens Park Rangersia ja Swansea Cityä. Hän pelasi Englannin Valioliigassa 123 ottelua ja teki niissä 16 maalia sekä pelasi Englannin mestaruussarjassa 45 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Heinäkuussa 2019 hän palasi Feyenoordiin.
Denny Hamlin
Denny Hamlin (18. marraskuuta 1980 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen autourheilija. Hamlin on voittanut NASCAR-sarjan Daytona 500 -kilpailun kolmesti: vuonna 2016, jolloin hän ylitti maalilinjan 0,010 sekuntia ennen Martin Truex Jr:ia sekä kahdesti peräkkäin vuosina 2019 ja 2020.
Gaoussou Koné
Gaoussou Koné (s. 28. huhtikuuta 1944) on norsunluurannikkolainen pikajuoksija, joka kilpaili 1960- ja 1970-luvun alussa. Parhaita saavutuksia oli eteneminen Tokion vuoden 1964 olympialaisten loppukilpailupaikka ja vuoden 1965 Afrikan 100 ja 200 metrien mestrauudet sekä vuoden 1967 Kesäuniversiadien 100 metrin mestaruus.
Gaoussou Koné nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1963 päästessään ranskankielisen Afrikan mestaruuskilpailujen finaalin, jotka järjestettiin Dakarissa. Seuraavan vuoden Tokion olympialaisissa hän eteni jälleen finaaliin maailman sen hetken parhaiden joukossa. Lopullinen sijoitus oli kuudes ajalla 10,4 Yhdysvaltain Bob Hayesin voittaessa ajalla 10,0. Hänen menestyksensä jatkui seuraavana vuonna, jolloin hän vei niin 100 kuin 200 metrin mestaruudet Afrikan mestaruuskilpailuissa Brazzavillessä. Näihin aikoihin eli vuosina 1965 ja 1966 Koné oli Afrikan paras 100 metrin juoksija aikojen ollessa useissa kilpailuissa 10,2-10,3. Vuoden 1967 Tokion kesäuniversiadeissa Koné otti myös mestaruuden ajalla 10,4 voittaen Yhdysvaltain Tommie Smithin kymmenyksellä. Sen jälkeen Konéen huippumenestys alkoi hiipua. Hän oli mukana vuoden 1968 Meksikon olympialaisissa, mutta putosi niukasti finaalista vain yhdellä sadasosalla jan ollessa 10,27. Samoin kävi 4 x 100 metrin viestijoukkueella, jonka jäsenenä Koné ankkuroi välieriin. Munchenin olympialaisissa 1972 Koné oli myös mukana, mutta osallistui vain 4 x 100 metrin maansa viestijoukkueeseen, joka putosi jo alkuerissä. thumb|left|350 px|Kuva Tokion 1964 olympialaisten miesten 100 metrin juoksun loppumetreiltä Yhdysvaltain Bob Hayesin voittaessa. Gaoussou Koné kuvassa keskellä kilpailunumerolla 366. Gaoussou Koné oli tunnettu Suomessa, sillä hän kilpaili mm. vuosien 1965, 1967 ja 1969 Maailmankisoissa Helsingissä menestyksekkäästi.
Heikki Kestilä
Kaarlo Heikki Kestilä (27. tammikuuta 1879 Turku – 18. joulukuuta 1962 Turku) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, Kestilän Pukimon toimitusjohtaja jota pidetään suomalaisen valmisvaateteollisuuden perustajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1943. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri.
Heikki Kestilän isä Henrik Kestilä (1845–1910) oli menestynyt kotiteollisuus- ja tekstiilialan kauppiaana Turussa ja perustanut vuonna 2903 yhdessä Ernst Dahlströmin kanssa liikkeen nimeltä H. Kestilän kangas- ja lankatavarain kauppa. Poika Heikki sai koulutuksen Turun suomalaisessa lyseossa ja lähti sitten Helsingin yliopistoon opiskelemaan kreikkaa ja filosofiaa. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1905, lähti opintomatkalle Englantiin ja otti palattuaan opettajan toimen Länsi-Suomen kansanopistosta Huittisista.
Opettajanura keskeytyi yllättäen, kun isä Henrik Kestilä kuoli raitiovaunun töytäisemänä 1910 ja poika joutui palaamaan Turkuun hoitamaan isänsä liikettä. Heikki Kestilä alkoi kehittää yritystä voimakkaasti. Vuonna 1911 hän perusti Suomen ensimmäisen valmisvaatevalmistamon, Suomalaisen Pukimon, joka toimi aluksi hänen kotonaan Humalistonkatu 3:ssa, jossa sijaitseva rakennus, vuonna 1955 rakennettu Kestilän pääkonttori, tunnetaan yhä nimellä Kestilänkulma. Räätäli Hjalmar Rytsölä leikkasi kankaat, jotka toimitettiin sitten kotiompelijoille ympäri kaupunkia. Valtaosa töistä oli aluksi tilaustöitä, mutta Heikki Kestilä alkoi panostaa vahvasti valmisvaatteisiin, kunnes Yliopiston- ja Humalistonkadun kulman myymälän yläkertaan perustettiin oma ompelimo.
Yhdessä K. E. Heikkilän (1875–1933) kanssa Heikki Kestilä perusti vuonna 1918 toisen valmisvaateompelimon Tampereelle. Heikkilä & Kestilä Oy alkoi saada sotilaspukutilauksia vasta itsenäistyneen Suomen puolustusvoimilta ja laajensi tuotantoa perustamalla Tampereen Nalkalaan uuden tehtaan 1926. Turussa vaatevalmistusta laajennettiin myös uusiin tiloihin, ja vuonna 1928 yrityksen johtajaksi tullut August Laurén (1897–1953) kasvatti Kestilän Pukimoksi nimensä muuttaneesta yrityksestä vähitellen Suomen suurimman pukutehtaan kunnes lähti perustamaan omaa yritystään Siloa. Myös Heikkilä & Kestilä Tampereella laajeni, kun siihen fuusioitiin Vaatetus Oy ja Kauppiaitten Pukutehdas Oy ja muodostettiin Yhtyneet Pukutehtaat Oy vuonna 1932. Leijona-tuotemerkistään tunnettu yhtiö siirtyi 1941 SOK:n omistukseen.
Heikki Kestilä otti sotien jälkeen Kestilän Pukimon toimitusjohtajuuden toimittuaan sitä ennen johtokunnan puheenjohtajana. Hän yhtiöitti yrityksen vuonna 1947 perustetun turkisosaston Kestilän Myymälät Oy:ksi, jolloin markkinointi erotettiin valmistuksesta. Kestilän Pukimo Oy rakennutti uuden tehdasrakennuksen Turun Brahenkadulle 1950-luvun puolivälissä.
Heikki Kestilällä oli merkittävä rooli myös muun muassa Turun yliopiston ja Turun kauppakorkeakoulun perustamisessa, varainhankinnassa ja hallinnossa. Hänen merkittävän lahjoituksensa avulla yliopistoon voitiin perustaa lääketieteellinen tiedekunta. Yliopiston hallintoelinten lisäksi hän oli mukana muun muassa Turun Teatterin kannatusyhdistyksessä, Turun Liikemiesyhdistyksessä, Turun Rotaryklubissa ja Turun kauppakamarissa.
Heikki Kestilän kuudesta lapsesta vanhin Eero Kestilä (1919–2006) nousi 1952 Kestilän Pukimon toimitusjohtajaksi. Toinen poika Olli Kestilä tuli tunnetuksi arkkitehtina, joka piirsi myös Kestilänkulman toimitalon ja Brahenkadun tehtaan 1950-luvun puolivälissä.
Greiz (piirikunta)
Greizin piirikunta on piirikunta Saksan Thüringenin osavaltion itäosassa. Piirikunnan pinta-ala on 845,97 neliökilometriä ja väkiluku 98 159 asukasta. Pääkaupunki on Greiz.
Paikallishallinnollisesti piiri kuuluu Itä-Thüringenin suunnittelualueeseen ja on osa Planungsgemeinschaft Ostthüringeniä.
Jelena Podkaminskaja
thumb|Jelena Podkaminskaja vuoden 2014 [[Kinotavr-festivaalilla.]]
Jelena Ilinitšna Podkaminskaja (, s. 10. huhtikuuta 1979 Moskova) on venäläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Kuhnja (2012–2015) ja siihen perustuvassa elokuvassa Kuhnja v Pariže (2014). Hän voitti Tanssii tähtien kanssa -ohjelman venäläisversion Tantsy so zvjozdamin vuonna 2013.
Mantelipilvi
Mantelipilvi (lenticularis) on usein pyöreä, lautasmainen pilvi. Pilvessä voi olla useita kerroksia, joiden leveys vaihtelee. Tällöin pilvi muistuttaa lautaspinoa, jossa on eri levyisiä lautasia. Pilvi on joskus pitkulainen niin että se muistuttaa surffauslautaa tai lentokoneen siipeä. Mantelimainen pilvi on kansainvälisessä pilviluokittelussa lähinnä kumpukerrospilvien (Sc), hahtuvapilvien (Ac) tai palleropilvien (Cs) eräs ulkomuoto. Pilven latinalainen nimi lenticularis on johdettu sanasta lenticula, joka on linssiä tarkoittavan lens-sanan diminutiivimuoto.
Mantelipilvi muodostuu yleensä vuorten ja vuorijonojen läheisyyteen kohtalaisen tai kovan tuulen puhaltaessa kohtisuoraan vuorijonoa kohti ja ilmamassan pysyessä stabiilina (konvektio ei saa käynnistyä). Ilmakerrokseen syntyy aaltoliikettä. Tuulen puhaltaessa vuoren rinnettä vasten ilma lähtee nousuliikkeeseen ja saavuttaa kastepistelämpötilan, jolloin muodostuu mantelipilven etureuna. Vuoren takana ilma lähtee laskuliikkeeseen ja lämpiää kastepisteen yläpuolelle, jolloin muodostuu pilven takareuna. Ilman aaltomainen liike tekee mantelipilven tunnusomaisen muodon.
Mantelipilvi on usein indikaattori vuoristoaallosta, joka saattaa aiheuttaa vaaran ilma-aluksille.
Jemenin maantiede
thumb|300px|Jemenin kartta Jemen sijaitsee Arabian niemimaan eteläkärjessä rajautuen pohjoisessa Saudi-Arabiaan ja koillisessa Omaniin. Jemenin pinta-ala on yhteensä 527 968 neliökilometriä, johon lukeutuu useita saaria ja saariryhmiä, kuten Punaisessameressä sijaitsevat Hanish-saaret, Kamaran ja Perim, sekä Intian valtameressä sijaitseva Sokotran saariryhmä. Jemenillä on 1 906 kilometriä rantaviivaa Arabianmerelle, Adeninlahdelle sekä Punaisellemerelle. Bab el Mandeb, joka rajaa Jemenin lounaisosaa, on strategisesti merkittävä vesitie ja yksi maailman vilkkaimmin liikennöidyistä laivareiteistä.
Pinnanmuodot
thumb|200px|Jemenin pinnanmuotoja kuvaava kartta Jemenin vuoristoista sisämaata ympäröivät kapeat rantakaistaleet maan länsi-, etelä- ja itäosissa, ja ylänkömäinen aavikko pohjoisessa Saudi-Arabian vastaisella rajalla. Tihamah on yli 400 kilometriä Punaisen meren rannalla kulkeva rantakaistale, jossa harjoitetaan kalastusta, kauppaa ja keitailla viljelyä. Maan sisäosan vuoret vaihtelevat korkeudeltaan muutamasta sadasta metristä yli kolmeen kilometriin. Vuoret voidaan jakaa läntiseen ja keskiseen ylänköön. Läntisen ylängön huiput kohoavat yli kolmeen kilometriin keskisen ylängön ollessa enemmänkin tasankoa, jonka korkeus vaihtelee 2 000-3 200 metrin välillä. Maan korkein huippu on 3 760 metrin korkuinen Jabal an Nabi Shu'ayb. Ylänköalueiden seassa kulkee wadeja, eli jokilaaksoja, jotka ovat lämpiminä kesäkuukausina kuivia. Maassa ei ole pysyviä jokia.
Ilmasto
Lämpötilat ovat Jemenissä yleensä varsin korkeita, varsinkin maan rannikkoalueilla. Sademäärä on yleensä vähäistä, mutta vaihtelee eri korkeuksissa. Maan ylängöillä on leuto ja sateinen kesä keskilämpötilan ollessa keskimäärin 21 °C. Talvet ovat alueella koleita ja kohtuullisen kuivia, ja lämpötila käy satunnaisesti neljän asteen alapuolella. Maan länsirannikolla sijaitseva Tihamahin rantakaistale kuuluu tropiikkiin lämpötilojen kohotessa ajoittain yli 54 °C ja kosteuden vaihdellessa 50-70 % välillä. Sade tulee alueelle epäsäännöllisinä kaatosateina ja vuoden keskimääräinen sademäärä on noin 130 millimetriä. Adenin keskilämpötila on tammikuussa 25 °C ja kesäkuussa 32 °C. Vuosittainen sademäärä on 127 millimetriä. Etelä-Jemenin korkeimmissa vuoristoissa sataa noin 520–760 millimetriä vuosittain, kun taas Pohjois- ja Itä-Jemenissä voi olla jopa vuosien pituisia sateettomia kausia. Jemenin itäosa on kuivaa ja lämmintä aluetta.
Luonto
thumb|200px|vasen|Puuksi kasvava [[sokotrantraakkipuu (Dracaena cinnabari) Sokotran saarella.]] Jemenissä kasvaa paljon pikkukasveja. Sateiden jälkeen Rub al-Khalin aavikko kukkii, kun kaktukset ja akaasiat sekä erilaiset tyräkit puhkeavat kukkaan. Valkoinen kriinumi Crinum yemense herättää huomiota, mutta näyttävin on aavikkoruusuksi kutsuttu adenium (Adenium obesum). Puut ovat harvinaisia Pohjois-Jemenissä, sillä niitä on hakattu paljon polttopuiksi.
Ekoturismin kannalta Jemenin päänähtävyys on sen monipuolinen linnusto, joka on erityisen runsas kevään ja syksyn muuttokausien aikaan, kun suuret petolinnut muuttavat Jemenin yli Afrikkaan. Alueella käy myös lajeja, jotka kulkevat Punaisenmeren ranta-alueen kautta Afrikasta Eurooppaan. Lintuja on myös paljon alueilla, joissa on vettä suurimman osan vuodesta.
Hallinnollinen jako
thumb|right|350px|Jemenin maakunnat numeroituina Jemen on jaettu 22 maakuntaan (muhafazat). Maakunnat jaetaan edelleen yhteensä 333 piirikuntaan.
<li>Hadramaut <li>Hajjah <li>Ibb <li>Lahij <li>Ma'rib <li>Raymah <li>Sa'dah <li>Sanaa <li>Shabwah <li>Ta'izz <li>Sokotra
Aiheesta muualla
ইয়েমেন
Lucas Digne
upright|pienoiskuva|Lucas Digne vuonna 2012 Lucas Digne (s. 20. heinäkuuta 1993 Meaux, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän pelaa Englannin Valioliigan Aston Villassa. Sitä ennen hän pelasi Evertonissa, jonka kanssa hän teki viiden vuoden sopimuksen kesällä 2018. Sopimuksen arvo oli noin 20 miljoonaa euroa. Hän on edustanut aiemmin kotimaassaan Lillea ja Paris Saint-Germainia, lainasopimuksella italialaista AS Romaa sekä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa FC Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Digne on kauden 2022–2023 loppuun mennessä Ranskan Ligue 1:ssä pelannut 79 ottelua ja tehnyt kaksi maalia, Italian Serie A:ssa pelannut 33 ottelua ja tehnyt kolme maalia, Espanjan La Ligassa pelannut 29 ottelua sekä Englannin Valioliigassa pelannut 157 ottelua ja tehnyt viisi ja syöttänyt 22 maalia.
Digne pelasi Ranskan A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2014. Brasilian MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi viimeisen alkulohko-ottelun kokonaan mutta ei päässyt muissa peleissä kentälle. EM-kilpailuissa 2016, missä Ranska saavutti hopeaa, oli Digne mukana vaihtomiehenä. Vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua, joista toisen kokonaan. Hän on heinäkuun 2023 alkuun mennessä pelannut 46 maaottelua.
Digne on pelannut useissa Ranskan juniorimaajoukkueissa. Hän kuului vakiokokoonpanoon Ranskan voittaessa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2013.
Clément Grenier
thumb|200px Clément Grenier (s. 7. tammikuuta 1991 Annonay) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa Espanjan La Ligan Mallorcassa. Aiemmin hän on edustanut Ranskan Ligue 1:ssä Lyonia, Guingampia ja Rennesiä sekä Italian Serie A:ssa puoli vuotta lainasopimuksella Romaa.
Grenier voitti Ranskan cupin vuonna 2012 Lyonin ja vuonna 2019 Rennesin joukkueessa.
Grenier saavutti Ranskan joukkueessa hopeaa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2008. Hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki maalin tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Espanjaa vastaan. Hän voitti Ranskan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2010. Hän pelasi lopputurnauksessa kolmen alkulohko-ottelun avauskokoonpanossa mutta ei päässyt kentälle enää välierässä eikä loppuottelussa. Mestarijoukkueeseen kuuluivat muun muassa myöhemmät tähtipelaajat Antoine Griezmann ja Alexandre Lacazette. Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 Grenier pelasi neljänneksi sijoittuneen joukkueensa kaikki seitsemän ottelua.
Grenier pelasi Ranskan A-maajoukkueessa viisi ystävyysottelua kesäkuusta 2013 kesäkuuhun 2014. Hänet valittiin Ranskan joukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuihin mutta hän jäi loukkaantumisen vuoksi pois turnauksesta.
Taio
thumb|Dermulo Taio on kylä Trenton maakunnassa, Pohjois-Italiassa. Taio oli itsenäinen kunta 31.12.2014 saakka. 1.1.2015 lähtien se on ollut osa viiden kunnan perustamaa Predaian kuntaa. Taion kunnassa oli 31.12.2013 asukkaita 3 032 ja sen pinta-ala oli 11,31 km² ja asukastiheys 267 as./km². Kylä sijaitsee noin 30 kilometriä alueen pääkaupungista, Trentosta, pohjoiseen.
Terminator 3: Koneiden kapina
Terminator 3: Koneiden kapina on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Jonathan Mostow’n ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva.
Elokuvan ohjasi edellisistä Terminator–elokuvista poiketen Jonathan Mostow. Terminator – tuhoaja ja Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvien ohjaaja James Cameron osallistui kuitenkin yhdessä Gale Anne Hurdin kanssa elokuvan henkilöroolien suunnitteluun. Pääosassa olevaa tulevaisuudesta lähetettyä terminaattoria näyttelee Arnold Schwarzenegger. Muissa elokuvan päärooleissa esiintyvät Nick Stahl ja Claire Danes. Elokuvan toista naispuolista terminaattoria näyttelee Kristanna Loken.
Koneiden kapina on kolmesta ensimmäisestä Terminator-elokuvasta kallein, mutta se ei kuitenkaan menestynyt odotusten mukaisesti, vaikkakin oli hyvä jatko elokuvasarjalle Rotten Tomatoes -verkkosivun arvostelun mukaan. Suuremmasta budjetista huolimatta Koneiden kapina jäi pienemmälle voitolle kuin edeltävä osa. James Cameron on sanonut kolmannen ja neljännen osan jääneen heikommiksi, kun niitä vertaa ensimmäisiin kahteen osaan.
Juoni
John Connor (Nick Stahl) onnistui estämään tuomiopäivän kymmenen vuotta aikaisemmin, mutta odottaa silti sen tulemista. Skynet-yhtymä on osallisena lähettäessään naishahmoisen terminaattorin, T-X:n (Kristanna Loken), menneisyyteen Connorin perään, ja tulevaisuudessa elävä kapinallisjoukko lähettää oman mieshahmoisen terminaattorin, T-101:n (Arnold Schwarzenegger), hänen turvakseen. Aikaisemmasta kohtaamisesta Connor muistaa terminaattorille opettamiaan asioita, joita uusi terminaattori, jolla on samanlainen ihmismäinen muoto kuin edellisellä, ei muista. T-101 kertoo, ettei ole sama, joka tuhoutui edellisessä elokuvassa, koska T-101-mallia valmistetaan vieläkin tulevaisuudessa Skynetin tehtaissa.
Skynet on saanut tietoisuuden ja ryhtynyt sotaan tuhotakseen ihmiskunnan, käyttäen aseinaan ihmisen kehittämiä teknisesti kehittyneitä ja aseistukseltaan vahvoja taistelurobotteja. T-X tappaa Kate Brewsterin (Claire Danes) isän sen jälkeen, kun isä on luovuttanut Skynetille Yhdysvaltain ydinaseiden hallinnan. T-101 onnistuu tehtävässään suojella Connoria ja tämän vaimoa Katea, ja saa heidät turvaan Yhdysvaltain presidentille varattuun maailmanlaajuisen ydinsodan kestävään väestösuojaan johtamaan taistelua koneita vastaan. Suojassa ei ollut Yhdysvaltain johtoa, koska Skynet onnistui yllättämään Yhdysvaltojen asevoimien johdon. Skynetin sota ihmiskunnan tuhoamiseksi alkaa käyttäen Yhdysvaltain ydinaseita koko maailman kattavasti klo 18.18, ja Connor lausuu ensimmäiset sanat ihmisten vastarintaliikkeen johtajana. Skynetin tuhoaminen ei olisi ollut alun alkaenkaan mahdollista, koska tietokoneohjelma oli siirtynyt yksittäiseltä palvelimelta tietoverkkoon, ja se oli siten muuttunut verkkoteorian mukaan tuhoamattomaksi. Skynetin laukaisemat ydinaseet räjähtävät aiheuttaen sienipilviä.
Soundtrack
Varèse Sarabande -studion Terminator 3: Rise of the Machines (Original Motion Picture Soundtrack) albumi julkaistiin vuonna 2003.
Hautalampi (Kouvola, Mooseksenmutka)
Hautalampi on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Kimolan pohjoispuolella sijaitseva lampi.
Hå
Hå on Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Klepp ja Time, idässä Bjerkreim ja etelässä Eigersund.
Hautalampi (Kouvola, Mooseksenmutka)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Hå
Hån asutus on keskittynyt Brusandista pohjoiseen päin olevalle tasamaalle. Kunnan hallinnollinen keskus on Varhaug (2 376 as.). Muita taajamia ovat Nærbø (4 887 as.), Vigrestad (1 757 as.), Brusand (390 as.) ja Sirevåg (387 as.). Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan koko Hån kunnassa oli 17 635 asukasta.
Hautalampi (Kouvola, Mooseksenmutka)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,9 metriä mpy.
Münchenwiler
Münchenwiler on Bernin kantonin eksklaavi, sillä se sijaitsee kokonaan erossa varsinaisesta kantonista ja on Fribourgin kantonin ympäröimä. Münchenwilerin naapurikunnat ovat Courgevaux lännessä, Cressier etelässä sekä Murten pohjoisessa ja idässä. Kunta sijaitsee TPF:n Fribourg–Murten–Neuchâtel-rautatien varrella. Moottoritie A1 alittaa kunnan tunnelissa.
Kunnassa on yksi päiväkoti sekä yksi peruskoulu, jossa on mahdollista käydä luokat 1–6. Tämän jälkeen täytyy opiskelua jatkaa naapurikunta Murtenissa.
Kunnassa sijaitsee Münchenwilerin linna, jonka rakennustyöt aloitettiin 1100-luvulla. Nykyisin linnassa toimii hotelli.
Veikko Rautiainen
Veikko Ilmari Rautiainen (17. lokakuuta 1917 Turku  – 17. elokuuta 1999) oli suomalainen taidemaalari ja myös taidekauppias.
Four Seasons (hotelliketju)
thumb|300px|Four Seasons George V -hotelli [[8. arrondissementti (Pariisi)|Pariisin 8. arrondissementissa.]] Four Seasons Hotels Ltd. on kansainvälinen hotelliketju. Yhtiön perustaja on kanadalainen Isadore Sharp, joka perusti ensimmäisen hotellinsa vuonna 1961. Nykyään Sharp omistaa hotelliketjusta viisi prosenttia: loput 95 % omistavat tasaosuuksin yhdysvaltalainen miljardööri Bill Gates ja saudiliikemies Al-Walid ibn Talal.
Veikko Rautiainen
Veikko Rautiainen debytoi Turussa 1946. Hän osallistui Suomen taiteilijain näyttelyihin ulkomailla Bergenissä, Århusissa 1968, Leningradissa 1970 ja 1981, Varnassa 1970 ja Marseillessa (Ranska) 1967.
Veikko Rautiaisen teoksia on Turun kaupungin kokoelmissa. Hänen julkisia teoksiaan on seinämaalaus "Kuvia työn äärestä" vuodelta 1984. Rautiainen sai Pro Finlandia -mitalin 1970. Hän sai myös Turun taiteilijaseuran kult. amr.