cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maantiepyörä
thumb|Alumiinirunkoinen Raleigh-merkkinen maantiepyörä Maantiepyörä tai maantiepolkupyörä on polkupyörätyyppi joka on suunniteltu maantiepyöräilyyn eli päällystetyillä teillä ajamiseen. Maantiepyörästä käytetään joissain yhteyksissä nimitystä kilpapyörä, viitaten niiden käyttöön maantiepyöräkilpailuissa. Maantiepyörien suunnittelussa tavoitellaan erityisesti keveyttä sekä matalaa vierintä- ja ilmanvastusta.
BirdLife-lehti
BirdLife-lehti (ent. Tiira) on BirdLife Suomen julkaisema, sen jäsenyhdistysten ja linnustonsuojeluklubin jäsenlehti. Lehti ilmestyy kolme kertaa vuodessa ja sen painosmäärä on 25 000–37 000 kappaletta.
Maantiepyörä
Maantiepyörätyyppejä
Muita pyörätyyppejä jotka ovat kehittyneet maantiepyörien vaikutuksesta:
BirdLife-lehti
Lehdessä kerrotaan lintuharrastuksesta, -tutkimuksesta ja linnustonsuojelusta. Lehti tiedottaa BirdLife Suomen ja sen jäsenyhdistysten tapahtumista.
Charlottenburg-Wilmersdorf
thumb|Charlottenburg-Wilmersdorf korostettuna Berliinin kartalla thumb|Charlottenburg-Wilmersdorfiin kuuluvat kaupunginosat Charlottenburg-Wilmersdorf on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta, joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Charlottenburg ja Wilmersdorf. Charlottenburg-Wilmersdorfin pinta-ala on 64,7 neliökilometriä. Vuoden 2016 kesäkuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 334 351 ja asukastiheys 5 166 as./km².
Pa
Pa tarkoittaa seuraavia:
Tunturikimalainen
Tunturikimalainen (Bombus pyrrhopygus) on kookas pohjoinen kimalaislaji. Sen etupää on musta ja takaruumiista puolet on punertava tai haalistuneen keltainen. Kuningatar on pituudeltaan 18–22 millimetriä, työläinen ja koiras 14–16 millimetriä.
Tunturikimalaisen kuningatar tekee pesän tavallisesti vanhaan tunturisopulin koloon aivan maanpinnan tuntumaan. Laji elää tunturien rinneniityillä ja ottaa ravintonsa pajuista, juolukasta, mustikasta, kurjenkanervasta ja sieliköstä sekä tienvarsien maitohorsmista ja puna-apiloista. Suomessa tunturikimalaista tavataan vain Pohjois-Lapin tuntureilla.
Euraasiassa elävä tunturikimalainen Bombus pyrrhopygus on erotettu vuoden 2015 jälkeen omaksi lajikseen Bombus polaris -lajista, joka elää Pohjois-Amerikassa.
Lääkärit tulessa
Lääkärit tulessa on vuonna 1998 esitetty Kummeli-ryhmän tekemä kahdeksanosainen komediasarja. Sarja kertoo arkkiatri Volmari Kuulapään klinikan lääkäreiden työelämästä ja toilailuista.
Lääkärit tulessa sai katsojien keskuudessa ristiriitaisen vastaanoton. Sarja esitettiin loka-joulukuussa 1998, eikä sitä ole toistaiseksi esitetty uusintana. Se julkaistiin DVD:nä 2007 nimellä Kummeli – Lääkärit tulessa, Vanaja-trilogia osa 2.
Shakin Stevens, apu Amerikasta
Pertti Mela palaa takaisin Kuulapään klinikalle ja kertoo jälleen olevansa sairas, vaikka on oikeasti terve. Mela menee Köntän puheille ja tämä kertoo suostuvansa vaikka mihin. Könttä ilmoittaa Melan läsnäolosta Kuulapäälle ja he käskevät Melan mähmätautitutkimukseen. Mela tutkitaan ja hänelle kerrotaan, että tällä on salaperäinen mähmätauti. Kuulapää kertoo klinikan muille työntekijöille harvinaisesta löydöstä, mutta muut epäilevät tämän olevan taas klinikan juonia. Kuulapää kutsuu Las Vegasista kirurgi Stevensin (Tapio Liinaoja), joka ainoana kirurgina maailmassa pystyy suorittamaan mähmänpoisto-operaation. Kuulapää paljastaa Vanajalle, että Stevensin lempinimi on Shaker, joka johtuu tämän vakavasta alkoholiongelmastaan. Stevens matkustaa Suomeen ja juo itsensä lennon aikana kovaan humalaan. Saavuttuaan Suomeen, tämä on jo sammunut. Kuulapään epäonneksi paikalle saapuu lääkärialan opiskelijoita, jotka saapuvat seuraamaan mähmänpoisto-operaatiota. Kärskäs saa Stevensin heräämään, mutta tämä ei kynene leikkaamaan. Pian Vanaja katkoo sairaalan sähköt, huomaten sähkölaskurin nousevan.
Lihapiirakka kannusvurstilla ja munalla
Sairaalan pihalle ilmestyy grillimyyjä, josta sairaalan henkilökunta ja potilaat ostavat evästä. Ainoastaan Roger Kaarela, Kuulapää, Vanaja ja kokki vastustavat grillituotteita. Kuulapää ja Vanaja alkavat punnita sairaalan väkeä ja osoittavat, että grilliruoka on epäterveellistä. Uhkauksista huolimatta sairaalan väki syö edelleen grilliruokaa ja Kuulapää tekee päätöksen, jossa he alkavat valmistaa sairaalan ruokalassa myös henkilökunnalle ruokaa. Sairaalan väelle tarjotaan seuraavana päivänä säynevää, joka ei maistu kuitenkaan kaikille, vaan ainoastaan Vanajalle. Seuraavana päivänä koko sairaalan henkilökunta sekä Mela ja Kuivanen alkavat oksentaa ja ripuloida. Ainoastaan Kuulapää, Vanaja, Kaarela ja kokki pysyvät terveinä. Sairaat alkavat syyttää grillimyyjä Rauhalaa, ja päättävät pahoinpidellä tätä ja tuhoavat koko grillikojun. Seuraavana päivänä Roger kertoo Kuulapäälle, että oli myöhemmin edellisenä iltana myös ripuloinut. Paljastuu, että Vanaja oli kalastanut säyneviä likavedestä. Pian Kuulapää haastetaan oikeuteen Rauhalan pahoinpitelystä ja tahattoman salmonellan levittämisestä. Käräjillä Kuulapää joutuu maksamaan mittavat korvaukset.
Kuulapään klinikka, nuoruuden lähde
Klinikassa Könttä, Kärsäkäs ja Syväniemi irtisanovat itsensä koska heidän palkkansa leikataan ja lomapäiviä vähennetään. Klinikalle saapuu samaan aikaan kuuluisa laulaja "John" Elton-koiransa kanssa John haluaa leikkauttaa itsensä takaisin hoikaksi ja komeaksi nuorukaiseksi kuin ennen. Kuulapää ottaa Johnin klinikalle sisälle, mutta heillä ei ole kirurgia. Samalla Johnin oikeaksi nimeksi paljastuu Eetu Ruhanen (sanaleikkinä Eturauhanen). Kuulapää onnistuu saamaan Syväniemen takaisin ja antaa tälle kirurgin oppikirjan. Klinikalla John alkaa turhautua kun hänen leikkauksensa ei ole vielä alkanut. Samalla Mela tunnustaa rakkautensa Kuivaseen. Pitkän odotuksen jälkeen John leikataan. Leikkaus onnistuu ja John palaa takaisin arkielämään. Muutamia päiviä myöhemmin lehdessä kerrotaan Johnin levinneen kesken keikan.
Leonardo Da MacGyver, humanisti
Klinikalle saapuu kuuluisa humanisti Leonardo Da MacGyver potilas Pertti Melan kutsusta. Volmari Kuulapää ei kuitenkaan ole kuitenkaan iloinen. Leonardo saa sairaalassa hyvän vastaanoton ja pitää jokaiselle sairaalan henkilökunnalle luennon. Kuulapää päättää haastaa Leonardon luentokaksintaisteluun, jonka Leonardo hyväksyy. Kaikki kuuntelevat Leonardon luentoa erittäin huomaavaisesti, mutta Kuulapään luennon aikana kaikki nuokkuvat. Luennon päätteeksi Leonardo osoittaa raikuvan suosion osoituksen Kuulapäälle. Vanaja jakoi kaikille äänestyspaperin, jossa olevassa viestissä kiristettiin kaikkia äänestmään Kuulapäätä potkujen uhalla. Tämän myötä kaikki alkavat äänestää Kuulapäätä ja tämä julistetaan voittajaksi.
Kuulapää, lääkitieteiden Äiti Teresa
Pertti Mela päättää lähteä klinikalta, koska hänen ihastuksensa Raili kotiutui muutama päivä aiemmin. Kuulapää kuitenkin pakottaa Melan jäämään sairaalaan lopputarkastuksen takia. Samana päivänä Kuulapää ja Vanaja käyvät Railin luona kahvilla. Kuulapää kehottaa Railia käymään klinikalla tarkastuksessa, mutta Raili vakuuttaa Kuulapäälle pärjäävänsä kotihoidossa. Epähuomiossa Raili ei näe Kuulapään laittavan huumaavia pillereitä hänen kahviinsa. Raili juo kahvin ja pyörtyy välittömästi. Raili herää sairaalasta ja Mela päättää lopulta jäädä itsekin klinikalle, koska tunsi jälleen olevansa sairas. Vanaja käy Kärsäkkään luona ja kertoo, että tällä on ollut viime aikoina kovia mahakipuja. Kärsäkäs ottaa Vanajalta röntgenkuvan, ja Vanajan sisältä löytyy vanha pistooli, jonka hän oli epähuomioissa poliisikoulun aikana niellyt. Sairaalassa Kuulapään käytös hermostuttaa ja tämä sanoo Köntälle ja Syväniemelle, että palkkaa ei tästä päivästä tule. Seuraavana päivänä valtion hygieniatarkastaja Sakari Pornanen saapuu yllätysvierailulle. Tämä kauhistelee sairaalan epähygieenistä kuntoa ja jopa henkilökunta toivoo sairaalan suljettavaksi. Kuulapää kuitenkin keksii idean. Hän pakottaa Kirsi Misun viettelemään Pornasen kanssa ison palkankorotuksen kera. Kirsi ei aluksi suostu, koska Pornanen itse on myös epähygieeninen, mutta lopulta suostuu tähän. Kun Kirsi viettelee Pornasta, ja samalla Kuulapää ja Vanaja ottavat salakuvia ja äänityksiä. Pornanen tuo Kuulapäälle kansioita, missä kerrotaan sairaalan puutteista ja asioista, joissa olisi parantamisen varaa. Vuoden päästä mitään ei kuitenkaan ole tehty ja Pornanen uhkaa sulkea sairaalan, mutta Kuulapää kiristää tätä salakuvilla ja äänityksillä. Seuraavana yönä Kuulapään ollessa yksin klinikalla, joku saapuu hänen toimistoonsa ja ampuu tätä rintakehään.
Kuka ampui Volmari Kuulapäätä?
Kuulapää herää potilashuoneesta ja kuulee, että hänet löydettiin ammuttuna lattialta. Kuulapää ei muista kuka häntä ampui. Kuulapää päättää lähteä Tampereen keskussairaalaan ja antaa Vanajalle tehtäväkseen hoitaa sairaalaa ja selvittää kuka häntä ampui. Keskussairaalassa Eino Siltala ihmettelee miksi luotia ei poistettu hänen klinikallaan vaikka siellä on töissä kirurgeja. Siltala itse päättää poistaa luodin antamatta Kuulapäälle edes puudutusta ja nukutusta. Klinikalla Syvänniemi kuulee Melan voittavan paljon rahaa raveista. Vanaja kuulustelee kaikkia, mutta Kaarela kertoo että Vanaja itse olisi ampunut Kuulapäätä. Kuulustelun jälkeen Vanaja ei ota enää Melaa kuulusteltavaksi. Kuulapää haluaa palata takaisin klinikalle koska ei pidä sairaalan käytöksestä. Kuulapää ja Vanaja näkevät kamerasta kuinka Syvänniemi ja Könttä saavat Melalta seuraavan Viking Loton numeron. Syvänniemen ja Köntän käydessää oluella, Vanaja käy varastamassa lottokupongin. Myöhemmin Vanaja paljastaa Kuulapäälle, että hän itse oli ampuja. Vanaja oli saapumassa Kuulapään toimistolle syömään kultakaloja ja yllättäen ase laukesi. Jakso päättyy, kun paljastuu, että Melan antamat numerot eivät olleetkaan oikeita.
Évariste Galois
Évariste Galois (ransk. [evaʁist ɡalwa]) (25. lokakuuta 1811 Bourg-la-Reine, Ranska – 31. toukokuuta 1832 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen matemaatikko.
Évariste Galois eli lyhyen ja intensiivisen elämän. Hän ei juurikaan saanut tunnustusta matemaatikkona elinaikanaan, mutta nykyään häntä pidetään aivan erityisen lahjakkaana. Galois'n keksimät riittävät ja välttämättömät ehdot sille, että polynomiyhtälön ratkaisu voidaan esittää juurien avulla, mullisti matematiikan, ja hänen tutkimuksensa algebrassa loi perustan modernille ryhmäteorialle. Hänen kootut teoksensa käsittävät 60 sivua, joskin hänen töitään joutui hukkaankin.
Alkuvaiheet ja opiskelu
Galois ehti 12-vuotiaaksi ennen kuin hän meni kouluun. Sitä ennen hän sai kotiopetusta äidiltään. Hänen isänsä oli yhteisön merkittävä henkilö, joka Galois'n ollessa pikkulapsi valittiin Bourg-la-Reinen pormestariksi. Vaikka hänen vanhempansa olivat älykkäitä ja koulutettuja, tietoa merkittävästä matematiikan osaamisesta ei hänen perheessään kuitenkaan ole.
Suurin yksittäinen seikka, joka vaikutti Galois'n elämään, oli Ranskan vallankumous, joka alkoi Bastiljin valtauksella 1789. Monarkia kaatui 1790-luvulla, ja 1804 Napoleon nousi keisariksi. Galois'n synnyinvuonna, 1811, Napoleon oli uransa huipulla, mutta 1814 hänen valtakuntansa kaatui ja kuningas Ludvig XVIII nousi valtaan Napoleonin vastustajien avulla. Tarkoituksena oli häivyttää vallankumouksen merkitystä.
Erik Gustaf Boström
Erik Gustaf Boström (11. helmikuuta 1842 – 21. helmikuuta 1907) oli ruotsalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä kaksi kertaa, ja lisäksi ulkoministerinä, valtiovarainministerinä ja kansanedustajana.
Évariste Galois
Alkuvaiheet ja opiskelu
Kun monarkia oli palautettu, Galois oli jo koulussa, Lycée Louis-le-Grandissa. Hän pärjäsi hyvin ja sai jopa palkintoja, mutta joutui kerran jäämään luokalle heikkojen retoriikkataitojensa vuoksi. 15-vuotiaana hän aloitti matematiikan opintonsa M. Vernierin johdolla ja innostui aineesta välittömästi. Samalla kun hänen matematiikanopettajansa havaitsi Galois'ssa älykkyyttä ja intohimoa matematiikkaa kohtaan, kokivat muut opettajat hänet lähinnä sulkeutuneeksi ja oudoksi. Galois suoritti mielestään helpot mutta käytännössä vaikeaksikin mielletyt matemaattiset probleemat yleensä päässälaskuina, mikä ei ymmärrettävistä syistä miellyttänyt opettajia. Lisäksi hän piti koulun algebraa ikävystyttävänä ja luki mieluummin suurten matemaatikkojen Legendren ja Lagrangen teoksia.
Erik Gustaf Boström
Boström opiskeli Uppsalan yliopistossa, mutta vanhempiensa kuoleman jälkeen palasi hoitamaan suvun sääntöperintötilaa. Lähiseudun maanviljelijät kunnoittivat häntä ja äänestivät Boströmin valtiopäiväedustajakseen vuonna 1876. Tuohon aikaan keskustalainen maaseudun puolue oli voimissaan, mutta sen veropolitiikasta oli kiistoja. Boströmillä sanottiin olevan taloionpoikaisjärkeä, kammo byrokratiaa kohtaan ja kyky ymmärtää maanviljelijöiden huolia. Puolue hajosi 1883 ja Boström liittyi ns. Uuteen keskustaan.
Évariste Galois
Alkuvaiheet ja opiskelu
Tosin Galois teki 16-vuotiaana yhden matemaattisen virheenkin, jonka hän kyllä itse pian huomasi. Hän kuvitteli löytäneensä yleisen viidennen asteen yhtälön ratkaisun. Saman oli kokenut hieman aiemmin norjalainen matemaattinen nero Niels Henrik Abel. Ratkaisuhan on todistettu mahdottomaksi.
Erik Gustaf Boström
Vuonna 1891 Boströmistä tuli pääministeri. Tuohon aikaan Ruotsin politiikassa kiisteltiin vapaakaupan ja protektionismin välillä, ja Boström kannatti protektionismia. Boströmin erityisenä tavoitteena oli sotavoimien vahvistaminen. Hän sai valtiopäivät luopumaan vanhasta ruotujaosta ja siirtymään lähemmäksi yleistä asevelvollisuutta.
Évariste Galois
Alkuvaiheet ja opiskelu
Galois oli vanhempiensa tavoin niin sanottu radikaali republikaani, eli hän vastusti monarkiaa. Tasavaltalaisuuden kannatus julkisesti oli siihen aikaan kiellettyä, eivätkä poliittiset puolueet saaneet ilmoittaa itsensä tasavaltalaisiksi, joten republikaanit (tasavaltaisuuden kannattajat) kutsuivat itseään radikaaleiksi. Vuonna 1828 Galois haki 16-vuotiaana École Polytechnique -kouluun, joka oli silloin maan maineikkain yliopisto etenkin matematiikassa ja nykyäänkin Ranskan merkittävimpiä insinöörien koulutuslaitoksia. On todennäköistä, että hän pyrki kouluun muun muassa sen vahvan poliittisen ilmapiirin vuoksi, mutta hän epäonnistui kokeen suullisessa osiossa ja joutui jatkamaan opintoja Louis-le-Grandin lyseossa.
Tim Kelleher
pienoiskuva|Tim Kelleher
Évariste Galois
Tutkimus ja matematiikka
Galois opiskeli matematiikkaa lähes ainoan ymmärtäjänsä Louis Richardin (1795–1849) johdolla, mutta keskittyi yhä enemmän omiin tutkimuksiinsa eikä varsinaisiin opintoihin. Hän omaksui Legrenden kuuluisan teoksen geometrian alkeista ensimmäisellä lukukerralla sekä luki sujuvasti Lagrangen ammattimatemaatikoille tarkoitettuja teoksia algebrasta ja funktioista. Hänen opettajansa Richard kirjoittaa: "Hän työskentelee vain matematiikan ylimmissä sfääreissä."
Erik Gustaf Boström
Toisella pääministerikaudellaan Boström yritti turhaan laajentaa äänioikeutta kaikille 25 vuotta täyttäneille miehille. Hän ei myöskään onnistunut säilyttämään Ruotsi-Norjan personaaliunionia. Norjalaiset kokivat että heidän maataan kohdeltiin siirtomaata eikä tasaveroisena valtioliittokumppanina.
Tim Kelleher
Timothy (Tim) Kelleher (s. 4. lokakuuta 1980) on yhdysvaltalainen muusikko. Kelleher soitti väliaikaisesti bassoa yhtyeessä 30 Seconds to Mars, edellisen basistin Matt Wachterin erottua vuonna 2007.
Évariste Galois
Tutkimus ja matematiikka
Keväällä 1829 Galois julkaisi ensimmäisen tutkielmansa, joka käsitteli ketjumurtolukuja. Kesällä hän lähetti Ranskan tiedeakatemiaan (Académie des sciences) kaksi tutkielmaa, jotka käsittelivät polynomiyhtälöiden ratkaisua algebran avulla. Nämä kaksi artikkelia sisälsivät keskeistä uutta tietoa polynomiyhtälöistä, ja arvostettu matemaatikko Cauchy toimi niiden arvioijana. Cauchy kieltäytyi kuitenkin julkaisemasta artikkeleita, eivätkä syyt siihen ole täysin selvät, sillä Cauchy tunnisti Galois'n löytöjen tärkeyden. On jopa väitetty, että Cauchy olisi varastanut Galois'n ideoita omaa tutkimustaan varten, mutta yleisesti uskotaan, että hän lähinnä ehdotti Galois'lle artikkeleiden yhdistämistä akatemian matematiikkakilpailua varten.
Kesällä 1829 Galois'n elämä sai surullisen käänteen, kun hänen isänsä teki itsemurhan jouduttuaan kylän papin kanssa riitaan, joka oli häpeäksi Galois'n suvulle. Pormestari-isä ei kestänyt kohua, vaan hirttäytyi asuntoonsa, joka sijaitsi melkein Galois'n koulun naapurissa. Isän kuolema oli Galois'lle kova isku, ja ajankohtakin oli mitä huonoin: Galois pyrki uudestaan École Polytechnique -yliopistoon muutama päivä tapahtuman jälkeen, mutta epäonnistui jo toisen kerran. Hän oli selvästi vähintäänkin pätevä, eikä epäonnistumisen tarkkaa syytä tiedetä. Kerrotaan, että hänestä tehtävät olivat äärettömän tylsiä tai että ainakin häneen verrattuna epäpätevä tarkastaja ei yksinkertaisesti pysynyt Galois'n päätelmissä mukana, ja Galois hermostui siitä kovasti. Laajimmalle levinneen tarinan mukaan hän jopa heitti tarkastajaa päähän taulurievulla. Eikä hän sitä paitsi oikein osannut keskustella edes matematiikasta, joten hän jatkoi Louis-le-Grandin jälkeen École Normalessa.
Galois jatkoi tutkimista ja sai oppiarvon joulukuussa samana vuonna. Muutaman kuukauden päästä, helmikuussa 1830, Galois yritti jälleen julkaista tutkielmiaan yhtälöteorioista. Cauchyn ehdotuksesta Galois lähetti tutkielmansa akatemian sihteerille Fourier'lle tavoitteena akatemian matematiikan grand prix -palkinto. Fourier kuitenkin kuoli saman kevään huhtikuussa, ja tutkielmat katosivat. Palkinto meni kesäkuussa Abelille (postuumisti) ja Jacobille, joiden tutkimukset inspiroivat Galois'n seuraavia artikkeleita. Hän nimittäin julkaisi jo huhtikuussa kolme artikkelia: yhden tärkeän artikkeli lukuteoriasta ja kaksi abstraktista algebrasta. Ne olivat niin sanotun Galois'n teorian perusta. Galois'n teoria, jota edelleenkin hyödynnetään algebrallisessa lukuteoriassa, käsittelee polynomien ratkeavuutta ryhmäteorian keinoin.
Heinäkuussa 1830 Ranskan poliittinen tilanne kärjistyi jälleen. Puhkesi heinäkuun vallankumous, kaduilla mellakoitiin, ja silloinen kuningas Kaarle X pakeni maasta. Eräänä päivänä Galois olisi halunnut osallistua mellakointiin, mutta rehtori esti oppilaita lukitsemalla heidät kouluun, eikä Galois onnistunut karkaamaan. Rehtori haukkui myöhemmin oppilaiden käytöstä lehtikirjoituksissa, ja Galois julkaisi puolestaan lehtikirjoituksen, jossa hän haukkui rehtoria siitä, että tämä oli lukinnut oppilaita kouluun. Galois erotettiin koulusta, ja hän liittyi republikaanien tykistöön, joka oli Ranskan armeijan haara. Pian tykistö kuitenkin lakkautettiin, sillä kuningas Ludvig Filip koki sen uhaksi itselleen. Vuodenvaihteessa 1830–1831 Galois julkaisi elämänsä viimeiset kirjoitukset, tiivistelmän erääseen tiedelehteen ja kirjeen, joka käsittelee luonnontieteiden opetusta akatemiassa. Vaikka politiikka vei suuren osan hänen huomiostaan, hän yritti tammikuussa palata matematiikan pariin antamalla yksityisopetusta vaativassa algebrassa. Tulokset olivat heikot, oppilaiden kiinnostus hänen opetustaan kohtaan hiipui pikku hiljaa, ja hän joutui lopettamaan. Poissonin kutsumana hän kuitenkin lähetti 17. tammikuuta akatemialle vielä kolmannen version yhtälöitä käsittelevistä tutkielmistaan.
Viimeiset vuodet
Kevät 1831 oli Galois'lle täynnä vaikeuksia. Hän oli menettänyt elämässään merkittäviä henkilöitä, hän oli rahaton, ja hänet pidätettiin ensimmäistä kertaa. Aiemmin keväällä 19 upseeria hänen yksiköstään pidätettiin epäiltyinä juonittelusta hallitusta vastaan, mutta touko­kuussa heidät vapautettiin syytteistä. Galois oli mukana juhlimassa upseerien vapautusta, kun hän kohottaessaan maljaa oli toisella kädellään uhkailevinaan kuningasta tikarilla. Ele nähtiin uhkana kuninkaan hengelle, ja Galois vietti viikkoja vankilassa, mutta hänetkin vapautettiin syytteestä. Heinäkuussa Bastiljin päivänä hän kulki julkisesti armeijan univormussa, mikä oli kiellettyä, ja hänet pidätettiin taas.
Galois oli vankilassa koko syksyn, ja lokakuussa Poissonin arvio hänen muistiostaan saapui perille. Galois raivostui, kun arvio oli tyrmäävä (Poissonin mukaan "ei tarpeeksi selvä tai tarpeeksi täydellinen, jotta voisimme arvioida sen täsmällisyyttä") eikä sitä ollut julkaistu, mutta Poisson rohkaisi Galois'ta kuitenkin julkaisemaan koko aiheeseen liittyvän teoksensa arviointia varten. Galois noudatti osittain Poissonin ohjeita, sillä hän jatkoi tutkimista, mutta päätti julkaista ne yksityisesti ystävänsä Chevalierin eikä akatemian kautta. Ollessaan vankilassa hän keräsi, työsti ja hioi matemaattisia ideoitaan aina vapautukseensa asti huhti­kuussa 1832.
Galois kuoli toukokuussa 1832 jokseenkin hämärissä olosuhteissa. Tapahtumaan liittyy mystistä kirjeenvaihtoa, mahdollisia rakkaussuhteita ja kaksintaistelu, mutta Galois'n surmaajasta ei vieläkään ole täyttä varmuutta. Galois haavoittui aamulla 30. toukokuuta 1832 ja kuoli seuraavana aamuna sairaalassa vammoihinsa. Galois ehti kuitenkin koostaa eräänlaisen matemaattisen testamentin: tarinan mukaan hän valvoi koko viimeisen yönsä kirjoittaen republikaaniystävilleen kirjeitä, joissa hän hahmotteli viimeisiä ideoitaan. Tarinaa tosin pidetään liioiteltuna.
Merkitys
Galois'n veli Alfred ja ystävä Chevalier löysivät Galois'n kirjeet ja muut matemaattiset tutkielmat. He lähettivät kopioita tutkielmista muun muassa Gaussille ja Jacobille, sillä Galois oli halunnut, että Gauss ja Jacobi arvioisivat julkisesti hänen työnsä tärkeyttä. Heidän kommenttinsa eivät ole säilyneet. Ranskalainen matemaatikko Liouville, joka opiskeli École Polytechniquessa ja nousi myöhemmin sen professoriksi, löysi Galois'n julkaisemattomat tutkielmat vuonna 1843. Hän oli vuonna 1836 perustanut edelleen arvostetun matematiikkalehden Journal de Mathématiques Pures et Appliquées edistämään muiden matemaatikoiden tutkimuksia, ja Galois'n tutkielmat julkaistiin lehdessä 1846, yli kymmenen vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Työt koskivat analyysia ja algebraa, mistä juontui Galois'n teoria.
Évariste Galois keksi teini-ikäisenä välttämättömät ja riittävät ehdot sille, että polynomiyhtälö voidaan ratkaista laskutoimitusten ja juurien avulla. Hänen kehittämänsä metodit yhtälöiden ratkaisuun ovat erittäin merkittäviä, eikä esimerkiksi Abel ponnistuksista huolimatta onnistunut niitä keksimään. Ne vaikuttivat ratkaisevasti matematiikan kehitykseen, loivat modernin ryhmäteorian perustan ja toivat Galois'lle postuumisti hänen kaltaisensa lahjakkuuden ansaitsemaa arvostusta.
Rahsaan Roland Kirk
thumb|250px|Rahsaan Roland Kirk esiintyy. Rahsaan Roland Kirk (7. elokuuta 1935 Columbus, Ohio – 5. joulukuuta 1977 Bloomington, Indiana) oli yhdysvaltalainen saksofonisti.
Ohiossa varttunut Kirk sokeutui jo pian syntymänsä jälkeen. Hän soitti saksofonia ja klarinettia koulun orkesterissa 12-vuotiaasta sekä veti omaa tanssiorkesteria jo vuonna 1951. 16-vuotiaana hän näki unen, jossa soitti kolmea soitinta yhtä aikaa, ja siitä innostuneena opetteli todella tuottamaan kolmella saksofonilla kolmiäänisiä harmonioita. Tuloksena syntyi karu, etninen sointi. Kirk käytti esityksissään myös sireeneitä ja vihellyspillejä sekä oli taitava kiertoilmahengitystekniikan käyttäjä. Hän kertoi saavansa monet musiikilliset ja muut ideansa unien välityksellä..
Kirk levytti ensimmäisen albuminsa 1956. Huomiota saavutti kuitenkin vasta hänen 1960 Cadet-levymerkille tekemänsä levy. Kirkiä syytettiin temppuilusta, vaikka hän oli hyvin perillä jazzin traditiosta. 1961 hän teki yhteistyötä Charles Mingusin kanssa, ja pian sen jälkeen hänen kansainvälinen maineensa alkoi kasvaa. Vuodesta 1963 1970-luvulle saakka hän teki säännöllisiä ulkomaankiertueita ja esiintyi tärkeillä festivaaleilla.
1975 Kirk sai kohtauksen, jonka seurauksena hänen ruumiinsa toinen puoli halvautui osittain. Hän opetteli soittamaan saksofonia yhdellä kädellä ja jatkoi edelleen esiintymistä.
Kirkin tunnettuja sävellyksiä ovat muun muassa "From Bechet, Byas and Fats", "No Tonic Pres", "Bright Moments", "Let Me Shake Your Tree" ja "The Inflated Tear".
Kirk esiintyi Suomessa ainakin Pori Jazz -festivaaleilla kvintetteineen vuonna 1975.
Naisten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1939
Vuoden 1939 naisten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut käytiin Tampereella, Suomessa 26.–27. helmikuuta. Kilpailurata sijaitsi Ratinassa, ja järjestäjänä toimi Tampereen Pyrintö. Osallistujia oli kahdeksan joista kuusi Suomesta ja yksi Puolasta sekä Alankomaista.
Aiemmin himmeämmille mitaleille jäänyt Suomen Verné Lesche voitti näissä kisoissa ensimmäisen mailmanmestaruutensa. Kaikki mitalit jäivät Suomeen, kun hopealle ylsi Liisa Salmi ja pronssille Laura Tamminen.
Arne Vasunta
Arne Eliel Vasunta alk. Palmroth (15. heinäkuuta 1891 Suodenniemi – 13. huhtikuuta 1943 Kajaani) oli suomalainen pappi ja lehtimies. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1910 Tampereen klassillisessa lyseosta. Papiksi hänet vihittiin vuonna 1913. Hän toimi Michiganissa siirtolaisten pappina ja Amerikansuomalaisen Kansalliskirkon esimiehenä 1917–1922 sekä opetti siellä dogmatiikkaa. Suomeen palattuaan hän oli sotilaspastorina Riihimäellä. Hän siirtyi Kajaaniin seurakunnan kappalaiseksi 1927, missä hän siirtyi evankelisesta herättäjäliikkeestä lestadiolaisuuteen. Hän kirjoitti runsaasti Siionin lähetyslehteen ja teki lähetystyötä Ruotsissa sekä uudelleen Yhdysvalloissa. Kajaani-lehden päätoimittajana hän oli vuosina 1930–1932. Hänen puolisonsa oli Helmi os. Kämäri ja hänellä oli neljä lasta.
Christian Schwarz-Schilling
thumb|210px|Christian Schwarz-Schilling vuonna 1993. Christian Schwarz-Schilling (s. 19. marraskuuta 1930 Innsbruck, Itävalta) on saksalainen poliitikko (CDU).
Schwarz-Schilling on opiskellut sinologiaa Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissä. Hänen väitöskirjansa ''Der Friede von Shan-Yüan 1005 n. Chr. und seine Auswirkungen auf die Beziehungen zwischen dem Chinesischen Reich und dem Liao-Reich der Kitan'' vuodelta 1956 käsitteli Kiinan ja Kitanin Liao-keisarikunnan suhteita.
Schwarz-Schilling liittyi CDU:hun 1960, ja hänet valittiin 1966 Hessenin maapäiville ja 1976 Bundestagiin, jossa hän oli vuoteen 2002 asti. Vuosina 1982–1992 hän oli posti- ja viestintäministerinä. Hän erosi protestina hallituksesta 1992 liittokansleri Helmut Kohlin sanottua ettei Saksan perustuslaki sallinut puuttumista Jugoslavian tapahtumiin.
Schwarz-Schilling oli 1995–2005 välittäjänä Bosnia-Hertsegovinassa, ja 31. tammikuuta 2006 hänet nimitettiin korkeaksi edustajaksi ja Euroopan unionin erityisedustajaksi Bosnia ja Hertsegovinaan. Schwarz-Schilling pyrki toimimaan enemmän neuvonantajan asemassa, päinvastoin kuin edeltäjänsä Lordi Ashdown, jota oli arvosteltu vallankäytöstä. Schwarz-Schillingin piti olla maassa viimeinen kansainvälisen yhteisön edustaja, mutta vielä hänen jälkeensä nimitettiin slovakkidiplomaatti Miroslav Lajčák.
Pohjankimalainen
Pohjankimalainen (Bombus balteatus) on pohjoisessa elävä suurehko, väriltään useimmiten kellertävä kimalaislaji. Kuningatar on pituudeltaan 17–20 millimetriä, työläinen ja koiras 11–17 millimetriä.
Kuningatar rakentaa pesänsä tavallisesti tunturisopulin vanhoihin käytäviin. Se kerää mettä ja siitepölyä muun muassa pajujen, mustikan ja tunturikurjenherneen kukista. Suomessa laji elää melko harvinaisena Lapin tunturirinteiden koivikoissa.
Var
Var tarkoittaa seuraavia asioita:
Shigenori Tōgō
thumb|Shigenori Tōgō oikeudessa vuonna 1947. Shigenori Tōgō (10. joulukuuta 1882 Kagoshima – 23. heinäkuuta 1950 Tokio) oli japanilainen diplomaatti, joka toimi Japanin ulkoministerinä toisen maailmansodan aikana vuosina 1941–1942 ja 1945. Sodan jälkeen hänet tuomittiin Tokion sotarikosoikeudenkäynnissä rikoksista rauhaa vastaan ja hän kuoli vankeudessa.
Tōgō nimitettiin Hideki Tōjōn hallituksen ulkoministeriksi lokakuussa 1941. Tōgō yritti saada aikaan läpimurron Japanin ja Yhdysvaltain välisissä neuvotteluissa, mutta Japanin hallitus päättikin aloittaa sodan Yhdysvaltoja vastaan. Tōgō erosi ulkoministerin tehtävästä 1. syyskuuta 1942, koska hän ei hyväksynyt Tōjōn aggressiivista sotapolitiikkaa ja erillisen Suur-Aasian ministeriön perustamista hallinnoimaan valloitettuja alueita. Tōgō kutsuttiin vielä sodan lopulla vuonna 1945 ulko- ja Suur-Aasian-ministeriksi Kantarō Suzukin hallitukseen. Tōgō oli yksi kolmesta ministeristä, jotka kannattivat antautumista ensimmäisessä Hiroshiman atomipommin jälkeen pidetyssä ylimmän sotaneuvoston kokouksessa 9. elokuuta 1945.
Tōgō oli yksi syytetyistä vuosien 1946–1948 Tokion sotarikosoikeudenkäynnissä. Hänet tuomittiin rikoksista rauhaa vastaan 20 vuoden vankeuteen. Hän kuoli vankilassa vuonna 1950.
Lm
Lm tarkoittaa seuraavia:
David Toms
David Toms (s. 4. tammikuuta 1967 Monroe, Louisiana) on yhdysvaltalainen golfammattilainen.
Toms voitti PGA:n mestaruuskilpailun vuonna 2001. Kaikkiaan hän voitti PGA-kiertueella 13 kertaa. Hän kilpaili Ryder Cupissa vuosina 2002, 2004 ja 2006.
Reynolds
Reynolds voi tarkoittaa:
Atemi
right|thumb|300px| atemi ja hermopisteitä ihmispäässä ja kehossa Atemi on japanilainen budokäsite, jossa hyökätään vastustajan arkoihin kehonosiin tai niveliin. Atemi-pisteisiin voidaan hyökätä paljain käsin (esimerkiksi aikido, jujutsu ja judo) tai asein (jodo, aiki-jo, kendon pistot). Ns. ”hermopisteisiin” hyökkääminen voi joissain tapauksissa aiheuttaa ohimenevää tai palauttamatonta vahinkoa keholle, ja vaikuttaa kehon sisäeritys- ja hermotoimintoihin.
Yleinen virheellinen käsitys on, että ns. hermopisteisin hyökkäämällä voidaan vaikuttaa kehon ”energiatasapainoon” tjs. Hermopisteinä tunnetut kohdat ovat kuitenkin vain alueita ihmiskehossa, jotka ovat normaalia kipuherkempiä (esim. pallea tai kivekset), tai niissä on hermoratoja helposti manipuloitavana (esim. vagushermo tietyssä kohtaa kaulan sivua). Hermopisteisiin hyökkääminen aidossa kamppailutilanteessa on myös huomattavasti vaikeampaa kuin harjoitustilanteessa.
”Hermopisteiden” manipulointi aseella
Aseella esimerkiksi: nyrkkiraudalla, jōlla, sailla, juttella, tekkōlla voidaan hyökätä kehon ”hermopisteisiin”. Yleisiä osumakohtia ovat nenänvarsi silmien välissä (uto), ohimot (kasumi), otsa (tento), yläleuka nenän alapuolelta (jinchu)), kurkku (sonu), kyynärpää (hiji), kämmenselät (hokashiyakuzawa), ranteet (tekubi), kivekset (kinsho), polvet (hiza), nilkat (kurabushi), jalkaterä (kori) ja varsinkin sisuspunos pallean yläosassa (suigetsu).
Kehon atemi-hermopisteet voivat osin olla samoja joita manipuloidaan akupunktiossa. Hyvä esimerkki hermopisteestä on ihmisen kaulalla oleva kiertäjähermo, jota hieromalla, kuristamalla tai manipuloimalla voidaan laskea sydämen sykettä ja hidastaa hengitystä.
Patricia Medina
thumb|Patricia Media elokuvan Auringonjumalan aarre -trailerissa. Patricia Medina (19. heinäkuuta 1919 Liverpool – 28. huhtikuuta 2012 ) oli brittiläinen näyttelijä. Muutamia hänen elokuviaan olivat Abbott ja Costello muukalaislegioonassa (1950), Salainen raportti (1955) ja Sisar Georgen surma (1969). Hän on Joseph Cottenin leski ja teki Broadway-debyyttinsä näytelmässä Calculated Risk (1962) tämän vastanäyttelijänä. Hänen omaelämäkertansa Laid Back in Hollywood: Remembering ilmestyi vuonna 1998.
Pelodiscus
Pelodiscus on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku, joka elää laajalla alueella Kaukoidässä. Perinteisesti sen on katsottu sisältävän vain lajin kiinanpehmytkilpikonna (Pelodiscus sinensis), mutta se on osoittautunut lajikompleksiksi. Lajien määrästä ei ole päästy lopulliseen selvyyteen, mutta tällä hetkellä niitä katsotaan olevan viisi.
Pelodiscus-lajit ovat pieniä ja keskikokoisia pehmeäkilpikonnia, jotka viettävät suurimman osan ajastaan veden alla. Ne ovat aggressiivisia ja ahnaita petoja, ja ne horrostavat talven yli.
Pelodiscus on maailman taloudellisesti merkittävin kilpikonnasuku, ja kilpikonnat ovat tärkeää ravintoa Itä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lisäksi niitä pidetään lemmikkieläiminä sekä Aasiassa että Euroopassa. Ihmisen toiminta on vuosisatojen aikana johtanut Pelodiscus-kilpikonnien levinneisyysalueiden hämärtymiseen, eri populaatioiden risteytymiseen ja kilpikonnien leviämiseen vieraille alueille. Tarhoissa kasvatetaan suuria määriä kilpikonnia, ja tarhauksen vaatima pyynti on ihmisen muun toiminnan ohella tehnyt kaikki Pelodiscus-lajit uhanalaisiksi.
Ulkonäkö ja koko
Pelodiscus-kilpikonnilla on pitkä pää, suippo kuono ja mulkosilmät, ja ne ovat olemukseltaan hieman krokotiilimaisia. Muiden pehmeäkilpikonnien tapaan niiden selkä- ja vatsakilpeä peittää sarveislevyjen sijasta pehmeä ja kumimainen nahka. Lajeilla Pelodiscus axenaria, Pelodiscus parviformis ja Pelodiscus variegatus selkäkilpi on kellertävän ruskea. Kiinanpehmytkilpikonnan (Pelodiscus sinensis) selkäkilven väri vaihtelee oliivinvihreän ja oliivinharmaan välillä, ja Pelodiscus maackiin selkäkilpi vaihtelee oliivinruskeasta tummanruskeaan. Kilven, raajojen, pään ja kaulan tunnusomaiset pienet pilkut, joiden väri vaihtelee kellertävästä oranssiin, erottavat Pelodiscus maackiin muista lajeista.
Pelodiscus-lajit ovat vatsapuolelta joko kuvioituja tai yksivärisiä. Osalla vatsakilpi pysyy muuttumattomana läpi elämän, toisilla väritys tai kuviointi voivat haaleta iän myötä. Kaikkien lajien aikuisista yksilöistä Pelodiscus variegatus erottuu selvästi joukosta sen räikeästi kuvioidun vatsapuolen perusteella. Lisäksi se erottuu muista lajeista siitä, että sen vatsan kuviointi ulottuu myös selkäkilven alapuolen hamemaiseen reunaan.
Pelodiscus-sukuun kuuluu pieniä ja keskikokoisia pehmeäkilpikonnia. Pienimmän lajin, Pelodiscus parviformiksen, selkäkilven maksimipituus on vain 16 senttimetriä, kun taas muita lajeja huomattavasti suurempi Pelodiscus maackii voi saavuttaa ainakin 35 senttimetrin selkäkilven pituuden. Kolme muuta lajia ovat suunnilleen samaa kokoluokkaa, 20–23 senttimetriä.
Lx
Lx tarkoittaa seuraavia:
Pelodiscus
Levinneisyys
Suvun pohjoisin laji on Pelodiscus maackii, joka elää luonnonvaraisena Venäjällä, Kiinan pohjoisosissa ja Korean niemimaalla sekä mahdollisesti Japanissa. Venäjällä sen populaatioita on Amurin Komsomolskissa asti, ja kesäisin kilpikonnat vaeltavat vielä pohjoisemmaksi. P. maackii on mahdollisesti alkuperäinen laji Japanissa, kun taas siellä enemmän harvakseltaan elävä kiinanpehmytkilpikonna (P. sinensis) on todennäköisesti kaupankäynnin kautta levinnyt vieraslaji. Kiinanpehmytkilpikonna on Pelodiscus-lajeista laajimmalle levinnyt, ja se elää luonnonvaraisena Kiinan keski- ja itäosissa, Taiwanissa ja Vietnamissa. Kiinan keskiosissa Guangxissa ja Hunanissa on myös kaksi pienemmällä alueella elävää lajia, Pelodiscus axenaria ja Pelodiscus parviformis, joista P. parviformis elää lisäksi Hainanin saarella. Vuonna 2019 kuvattu laji Pelodiscus variegatus elää Vietnamissa ja Hainanilla. pienoiskuva|oikea|Vierasperäinen pehmeäkilpikonna (joko Pelodiscus maackii tai P. sinensis) [[Havaijilla. Nämä kilpikonnat saapuivat Havaijille eri aikoina 1800-luvun lopulta alkaen, alun perin kiinalaisten ja japanilaisten maahanmuuttajien mukana, kunnes niiden tuonti kiellettiin vuonna 1999. ]] Pelodiscus-kilpikonnia on havaittu vieraslajeina ympäri maailmaa, ja monessa tapauksessa vierasperäiset kilpikonnat ovat muodostaneet vakiintuneita populaatioita. Ihmisravinnoksi kasvattamisen ja myymisen takia syntyneitä Pelodiscus-populaatioita on ainakin Filippiineillä, Guamissa, Havaijilla, Malesian Sarawakissa, Mariaaneilla, Ogasawarasaarilla ja Timorilla. Euroopassa Pelodiscus-kilpikonnat ovat muodostaneet vakiintuneita populaatioita ainakin Espanjaan, jonne ne saapuivat 1990-luvulla lemmikkieläinten kaupan kautta. Ne ovat suosittuja lemmikkieläimiä Euroopassa, ja satunnaisia havaintoja on tehty lisäksi Ranskasta, Isosta-Britanniasta, Latviasta, Bosnia-Hertsegovinasta, Kroatiasta ja Sloveniasta.
Elintavat
Pelodiscus-kilpikonnat viettävät suurimman osan päivän valoisasta ajasta vedenpohjaan kaivautuneena, jolloin niistä usein näkyy vain kuono ja sieraimet. Ne suosivat seisovia tai hitaasti virtaavia vesiä, joissa pohja on hiekkainen tai mutainen. Pelodiscus-kilpikonnia tavataan joissa, kanavissa, puroissa, soilla ja marskimailla, mutta myös järvissä, lammissa ja riisipelloilla. Ne sietävät makean veden lisäksi murtovettä, ja niiden on todettu pärjäävän vedessä, jonka suolaisuus on 15 promillea.
Pelodiscus-kilpikonnat ovat lähes täysin akvaattisia, ja ne tulevat harvoin pois vedestä. Elinympäristön kuivuminen voi pakottaa ne maalle, mutta aurinkoisina kesäpäivinä ne nousevat myös vapaaehtoisesti paistattelemaan rannalla tai kivillä. Paistattelu nostaa ruumiinlämpötilaa ja kiihdyttää aineenvaihduntaa sekä tappaa loisia, bakteereja ja sieniä. Maalla olessaan Pelodiscus-kilpikonnat pysyttelevät yleensä 1,5–2 metrin päässä vedestä. Kuumalla säällä ne voivat hakeutua varjoon puiden alle tai kaivautua rannan hiekkaan. Aggressiivisuudestaan huolimatta Pelodiscus-kilpikonnat ovat varsin arkoja, ja liikkeet, äänet, varjot ja muut eläimet saavat ne pakenemaan takaisin veteen.
Pelodiscus-kilpikonnat ovat ahnaita petoja, ja ne ovat usein aggressiivisia myös ihmisiä kohtaan. Niiden tiedetään purreen vedessä liikkuvia ihmisiä vatsaan ja rintakehään. Käsiteltynä ne purevat ja raapivat, eivätkä ne välttämättä lepy edes oltuaan vuosia vankeudessa.
Ravinto
Pelodiscus-kilpikonnat ovat kaikkiruokaisia mutta saaliinhimoisia, ja ne suosivat eläinperäistä ravintoa, kuten hyönteisiä, äyriäisiä, nilviäisiä ja kalaa. Poikaset syövät luonnossa muun muassa suuria eläinplanktoneita sekä vedessä eläviä hyönteisiä, matoja ja selkärangattomien toukkia. Kasvaessaan ne alkavat saalistaa katkarapuja, sammakontoukkia ja pieniä kaloja. Kun eläinravinto on harvassa, Pelodiscus-kilpikonnat täydentävät ravintoaan vesi- ja maakasveilla, kuten siemenillä, ruoholla, nupuilla ja marjoilla, sekä raadoilla. Nälkiintyneet kilpikonnat voivat turvautua kannibalismiin, varsinkin tarhoissa, joissa kasvatetaan erikokoisia yksilöitä samassa paikassa. Pelodiscus-kilpikonnat selviävät pitkiä aikoja ilman ravintoa, mutta silloin niiden kasvu pysähtyy ja paino alenee.
Pelodiscus-kilpikonnien ravinto on hyvin monimuotoista, mutta sitä ei ole tutkittu kovinkaan paljoa. Eräässä tutkimuksessa, jossa tarkasteltiin Pelodiscus-kilpikonnien vatsalaukkujen sisältöä Okinawan saarella Japanissa, kilpikonnien havaittiin saaneen saalista 49 lajista, 33 suvusta ja 21 lahkosta. Samassa tutkimuksessa paljastui, että Okinawalla naaraat söivät ympäri vuoden pääasiassa nilviäisiä, kun taas koiraiden ravinto oli kausittaisesti vaihtelevaa, ja ne söivät samanlaista ravintoa kuin naaraat vain syksyllä. Keväällä ja kesällä koiraiden ravinto oli huomattavasti vaihtelevampaa, ja ne söivät myös hyönteisiä, kaloja ja sammakoita. Mahdollisesti koiraiden ravintotarpeet vaihtelevat vuodenaikojen välillä.
Pelodiscus-kilpikonnat hankkivat ravintonsa yöllä. Ne syövät pääasiassa veden alla, ja jos ne saavat saaliin maalla, ne vievät sen nopeasti veden alle syötäväksi. Kilpikonnat nielevät pienet saaliit kokonaisena, mutta suuremmat ne repivät paloiksi eturaajojensa kynsillä.
Elintoiminnot
Pelodiscus-kilpikonnat hengittävät ilmaa pääasiallisesti keuhkoillaan, mikä vedessä tarkoittaa, että ne joutuvat nousemaan välillä pinnalle hengittämään. Niiden aktiivisuuden laskiessa ne voivat kuitenkin hengittää myös ihon ja nielun pinnan kautta, jolloin ne voivat pysyä veden alla pitkiä aikoja, myös kuukausia kestävän horroksen ajan. Ei ole selvää, missä suhteessa hapenotto jakautuu ihon ja nielun välillä, sillä nielun nukkamaisilla lisäkkeillä, jotka toimivat kidusten kaltaisina hengityseliminä, on myös muita fysiologisia funktioita. Hengityksen ohella ne toimivat suolanotossa ja urean erityksessä. Munuaisten osuus Pelodiscus-kilpikonnien urean erityksessä on pieni, ja eritys tapahtuukin pääasiassa suun kautta, kun kilpikonnan pää on veden alla.
Horros
Pelodiscus-kilpikonnat ovat muiden matelijoiden tapaan vaihtolämpöisiä ja herkkiä lämpötilan vaihteluille. Siksi ne vaativat lämpöä voidakseen lisääntyä ja kasvaa, ja ne horrostavat talven yli. Alle 20 celsiusasteen veden lämpötilassa kilpikonnien aineenvaihdunta hidastuu, alle 15 celsiusasteessa ne lakkaavat syömästä, ja alle 10 asteen lämpötilassa alkaa varsinainen horros. Horrostavat kilpikonnat kaivautuvat mutaan veden alle tai märkään maahan, ja niiden ruumiinlämpötila laskee ja sydämen syke ja aineenvaihdunta hidastuvat. Myös hengitys hidastuu, ja keuhkojen sijaan kilpikonna saa happea vedestä tai märästä hiekasta ihon ja nielun pinnan kautta. 5–6 kuukauden horros pudottaa kilpikonnan painoa 10–15 prosentilla, ja varsinkin vähähappisessa mudassa saattavat heikot yksilöt kuolla pitkän horroksen aikana. Levinneisyysalueen pohjoisosissa horros voi kestää jopa seitsemän kuukautta, ja horros loppuu huhti-toukokuussa.
Lisääntyminen
Pelodiscus-kilpikonnat munivat useita pesyeitä vuodessa, mutta niiden määrä ja koko vaihtelevat. Venäjällä pesyeitä on vuodessa kaksi tai kolme, kun taas lämpimämmillä seuduilla niitä voi olla viisi. Munien määrä vaihtelee muutamasta yli kahteenkymmeneen. Pelodiscus-kilpikonnat voivat paritella useita kertoja vuodessa, ja yksi parittelukerta voi johtaa useaan pesyeeseen. Siittiöt voivat säilyä naaraan munanjohtimissa yli viisi kuukautta.
Uhat
pienoiskuva|oikea|Pelodiscus-kilpikonnia myynnissä torilla Etelä-Koreassa Soulissa. Pelodiscus-kilpikonnien luonnonvaraiset populaatiot ovat huvenneet jyrkästi ympäri suvun levinneisyysaluetta rajoittamattoman pyynnin, ympäristön saastumisen ja ihmisen muun toiminnan takia. Kilpikonnien kasvattaminen rasittaa luonnonvaraisia populaatioita, sillä vanhempien sukupolven ylläpitämiseksi täytyy pyydystää yksilöitä luonnosta. Kilpikonnien laajamittainen kasvattaminen lisää niiden kysyntää, mikä tekee suojelutoimista erityisen hankalia toteuttaa.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) arvioi vuonna 2000 kiinanpehmytkilpikonnan uhanalaisuusluokitukseksi vaarantuneen. Arvioon sisältyivät kuitenkin kaikki Pelodiscus-kilpikonnat, ja taksonomisten muutosten takia Pelodiscus-lajien uhanalaisuusluokitukset pitäisi arvioida uudelleen erikseen. Lajien rajoittuneiden levinneisyysaluiden ja voimakkaan hyödyntämisen takia kaikki viisi lajia ovat epäilemättä joko erittäin uhanalaisia tai äärimmäisen uhanalaisia. Virallisia uhanalaisuusluokituksia valmisteleva IUCN Tortoise and Freshwater Turtle Specialist Group (TFTSG) julkaisi vuonna 2018 arvion, jonka mukaan kiinanpehmytkilpikonna on erittäin uhanalainen ja P. parviformis äärimmäisen uhanalainen, kun taas lajit P. axenaria ja P. maackii ovat puutteellisesti tunnettuja. Myös vuonna 2019 kuvattu P. parviformis tulisi luokitella äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä se erotettiin lajista P. variegatus, jonka kanssa sen vielä vuotta aiemmin katsottiin olevan samaa lajia.
Mobiilipalvelu
Mobiilipalvelu on langattomasti tarjottava verkkopalvelu. Erilaisia mobiilipalveluita ovat langattomat puhelut (GSM), tekstiviestit, multimedia- eli MMS-viestit sekä WAP- ja Internetpalvelut.
Pelodiscus
Uhat
Ravinnoksi kasvatettavia Pelodiscus-kilpikonnia risteytetään todennäköisesti usein. Kun tarhattuja yksilöitä pääsee luontoon joko tahattomasti tai tahallisesti, ne voivat paitsi hämärtää lajien levinneisyysalueita, myös johtaa geneettiseen kontaminaatioon. Geneettistä kontaminaatiota syntyy tarhassa risteytettyjen yksilöiden päästessä luontoon sekä vierasperäisten yksilöiden lisääntyessä luonnonvaraisten yksilöiden kanssa, ja sitä pidetään uhkana Pelodiscus-suvun monimuotoisuudelle. Toimenpiteeksi kontaminaatiota vastaan on ehdotettu geneettisesti puhtaiden kehityslinjojen kasvattamista risteytyksiä välttämällä.
Mobiilipalvelu
Mobiilipalvelussa on jollain tavalla otettu huomioon langattoman tiedonsiirtokaistan ja mobiilipäätelaitteen rajoitukset. Tällaisia rajoituksia ovat esimerkiksi tiedonsiirtokaistan kapeus ja epävarmuus, päätelaitteen näytön koko ja värimäärä, sekä laitteeseen integroidun näppäimistön koko.
Pelodiscus
Taksonomia
Itävaltalainen eläintieteilijä Leopold Fitzinger käytti Pelodiscus-nimeä ensimmäisenä vuonna 1835, kun hän kuvasi Pelodiscuksen yhtenä Trionyx-suvun viidestä alasuvusta. Hän ei määrittänyt tyyppilajia, mutta teki sen myöhemmin, vuonna 1843, jolloin hän luokitteli Pelodiscuksen alasukuna Aspidonectes-sukuun (nykyään Trionyx-suvun synonyymi), ja määritti sen tyyppilajiksi kiinanpehmytkilpikonnan (Pelodiscus sinensis, tuolloin Aspidonectes (Pelodiscus) sinensis).
Mobiilipalvelu
Matkapuhelimien ja langattomalla verkkoyhteydellä varustettujen kannettavien tietokoneiden ja kämmentietokoneiden yleistyessä mobiilipalvelujen tarjonta on kasvamassa. Palvelujen yleistymistä on kuitenkin haitannut niiden kalleus, sekä se, että niiden käyttö on usein ollut hankalaa.
Pelodiscus
Taksonomia
Pelodiscus kuuluu pehmeäkilpikonnien (Trionychidae) heimoon ja siinä Trionychinae-alaheimoon. Morfologisesti Pelodiscus-kilpikonnat ovat lähimpänä sukuja Palea ja Dogania, ja Peter Meylan luokitteli nämä kolme sukua yhdessä Pelodiscini-tribukseen vuonna 1987. Myöhemmät geenianalyysit ovat muokanneet käsitystä pehmeäkilpikonnien luokittelusta, ja nykyään Pelodiscus-suvun katsotaan muodostavan kladin neljän muun suvun kanssa, joista kaksi ovat Palea ja Dogania. Kladille on ehdotettu nimeä Amydona. Pelodiscus on viidestä suvusta basaalisin, ja seuraavaksi kladista ovat kronologisessa järjestyksessä erkaantuneet Palea, Dogania, Amyda ja Nilssonia. Kladi on aasialainen, ja se sai luultavasti alkunsa globaalin lämpökauden aikana, joka vallitsi paleoseenin keskivaiheilta oligoseenin alkuun.
Mobiilipalvelu
Koska laite, jolla mobiilipalveluita käytetään, on yleensä käyttäjänsä mukana, hyvä mobiilipalvelu voi tarjota käyttäjälleen henkilökohtaisuutta, paikallisuutta ja ajankohtaisuutta.
Pelodiscus
Lajit
Vuonna 2018 Gongin ja kumppaneiden nukleaarisen tai mitokondriaalisen DNA:n analyysit todistivat suvun olevan edelleen tiedettyä monimuotoisempi. He löysivät useita uusia kehityslinjoja ja putatiivisia lajeja, joista yksi, Pelodiscus variegatus, kuvattiin vuonna 2019. P. maackii ja P. parviformis eivät kuitenkaan eronneet P. sinensiksestä tutkituissa nukleaarisissa lokuksissa. Tämä viittaa siihen, ettei lajien välillä ole lisääntymisisolaatiota, jolloin P. maackii ja P. parviformis tulisi luokitella P. sinensiksen alalajeiksi. Havainto ei yksinään riitä kumoamaan P. maackii ja P. parviformiksen lajistatusta tutkittujen lokusten vähäisen määrän takia, mutta myös eräs vuonna 2019 tehty cytb-geenin analyysi tukee käsitystä siitä, että nämä lajit lisääntyvät keskenään. Lisätutkimuksia tarvitaan määrittämään, onko Pelodiscus-lajien välillä lisääntymisisolaatiota, ja lisäksi suvun koko morfologisen ja geneettisen monimuotoisuuden selvittämiseen tarvitaan joukkoseulontaa.
The Reptile Database (2021) luokittelee sukuun viisi elossa olevaa lajia. Lisäksi Shanxin maakunnasta, nykyisen kiinanpehmytkilpikonnan levinneisyysalueelta, on löydetty yksi plioseenilta peräisin oleva laji, Pelodiscus gracilia. Shanxista on löydetty myös plioseenin ja pleistoseenin vaihteessa elänyt ”Trionyx sinuosus”, joka saattaa olla sama laji kuin P. gracilia tai P. sinensis, mutta koska se tunnetaan vain hajanaisista jäänteistä, se on määritetty nomen dubiumiksi.
Pelodiscus ja ihminen
pienoiskuva|oikea|Pelodiscus-kilpikonnien lihaa käytetään tyypillisesti keittoihin. Pelodiscus on maailman taloudellisesti merkittävin kilpikonnasuku, ja se on Itä- ja Kaakkois-Aasiassa perinteistä ravintoa ja tärkeä osa monia ruokalajeja. Kiinassa Pelodiscus-kilpikonnia on kasvatettu kevättä ja syksyä -kaudelta asti, yli 2400 vuoden ajan. Ensimmäinen suuren mittakaavan pehmeäkilpikonnatarha perustettiin Japanissa vuonna 1866. Kiinassa laajamittainen tuotanto alkoi vasta 1980-luvulla. Nykyään jo yksin Kiinassa. Vuonna 2016 julkaistun tiedon mukaan yksin Kiinassa tuotetaan Pelodiscus-kilpikonnia vuosittain 340 000 tonnia, ja kiinalaisilla kilpikonnatarhoilla kasvatetaan vuosittain 900 miljoonaa uutta yksilöä. Suurin osa myytävistä yksilöistä on kasvatettuja.