cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neunkirchen (Saarland)
Historia
Neunkirchenin alueella on ollut asutusta jo 700 eaa. Kaupungin vanhinta aluetta on Wiebelskirchenin kylä, joka sijaitsee pohjoiseen keskustasta. Nimi Neunkirchen esiintyi ensimmäisen kerran tekstissä vuoden 1281 tienoilla. Neunkirchen oli osa Nassau-Saarbrückenin ruhtinaskuntaa. Ruhtinassuku rakennutti alueelle kaksi linnaa, joista ensimmäinen tuhoutui Pfalzin kruununperimyssodassa eli yhdeksänvuotisessa sodassa ja toinen puolestaan Ranskan suuren vallankumouksen aikana.
Aiheesta muualla
thumb|300px|left|Neunkirchen (Saarland)
Jesajan kirja
Jesajan kirja on yksi Raamatun Vanhan testamentin suurista profeetallisista kirjoista. Se on Raamatun 23. ja juutalaisen Raamatun Tanakin toisen pääosion Nevi'imin eli profeettojen seitsemäs kirja. Kirja sisältää profeetta Jesajan nimiin laitetut profetiat.
Historia
Jesaja eli 700- ja 600-lukujen vaihteessa eaa. Jesaja oli osa yläluokkaa, ja se voidaan päätellä myös siitä, että hänellä oli aina pääsy kuninkaiden puheille. Hän profetoi neljän kuninkaan, Ussian, Jotamin, Ahasin ja Hiskian, aikana. Hän oli lojaali kuningas Hiskialle, mutta oli eri mieltä tämän kanssa tämän pyrkimyksistä tehdä liitto Egyptin ja Babylonian kanssa Assyrian uhkaa vastaan. Legendan mukaan Jesaja kärsi marttyyrikuoleman vuonna 687 eaa. valtaan nousseen Manassen kaudella.
Historiallinen konteksti
Yleisesti pidetään hyväksyttynä, että Jesajan kirja ei ole ainakaan yhden henkilön kirjoittama, mutta on syytä olettaa, että osa Jesajan kirjan luvuissa 1–39 olevasta tekstistä on oikean historiallisen henkilön eli Jesajan laatimaa. Kirjoitusaikana Assyrian valtakunta laajeni länteen, kukisti ensin Aramin (nykyisen Syyrian alueella) 734–732 eaa. ja sitten Israelin kuningaskunnan 701 eaa. Kirjaan sisältyvät ennustukset saattavat olla tältä ajalta. Osa tekstistä voi olla myöhempää perua.
left|thumb|260px|Rauha, perustuu jakeisiin Jes. 11:6-7. William Strutt, 1896.
Yksi, kaksi vai kolme kirjoittajaa?
thumb|right|200px|Jesajan kirjan kirjakäärö.
Yksi eniten väiteltyjä asioita tutkijoiden keskuudessa Jesajan kirjan suhteen on näkemys useammasta kuin yhdestä kirjoittajasta. Suurin osa tutkijoista kannattaa kahta kirjoittajaa, pitäen rajana kirjan lukua 39. Heidän mukaansa ensimmäisen osan kirjoitti Jesaja 700-luvulla eaa., ja toisen osan ns. Deuterojesaja pakkosiirtolaisuuden jälkeisenä aikana. Ne jotka kannattavat näkemystä kolmesta kirjoittajasta, jakavat kirjan toisen kerran luvun 55 kohdalta. Heidän mukaansa ns. Tritojesaja on lisännyt kirjaan vielä sen jälkeen uusia osia.
Tutkijat katsovat, että kirja jakaantuu ainakin kahteen osaan. Ensimmäinen osa koostuu luvuista 1–39. Tutkijat katsovat, että sen on kirjoittanut joko profeetta Jesaja tai hänen seuraajansa, jotka kirjoittivat hänen sanansa ylös. Toinen osa koostuu luvuista 40–66. Useat tutkijat ovat kyseenalaistaneet, että Jesaja olisi kirjoittanut sen.
Näkemystä vain yhdestä kirjoittajasta on vastustettu lähinnä seuraavista syistä:
Tämä keskustelu on saanut useimmat tutkijat ajattelemaan, että Jesajan kirja on nykymuodossaan laajan muokkauksen tulos, ja että siinä annetut lupaukset Jumalan suorittamasta pelastuksesta on uudelleentulkittu juutalaisen kansan tarpeisiin pakkosiirtolaisuuden aikana ja heidän palattuaan Juudan maahan. Koska kirjaa on vaikea tulkita selkeänä historiallisena selontekona, tutkijat ovat pyrkineet tutkimaan sitä kirjallisena kokonaisuutena. Nykyinen tutkimus pyrkii tutkimaan kirjan intertekstuaalisuutta, eli sitä, millä tavoin myöhemmät muokkaajat ovat yhdistelleet kirjan eri tasoja toisiinsa.
thumb|600px|center|Qumranista löydetty Jesajan kirjakäärö.
Sisältö
Jesajan viesti olettaa, että lukija tuntee muuta Raamattua, erityisesti Vanhan testamentin alkuosia. Hän vakuuttaa, että Jumala on päättänyt ottaa ja pitää kansan itsellään. Jesajalle tämä on itsestään selvää, koska Jumala vaivautui vapauttamaan epämääräisen joukon orjia Egyptistä ja sieti heitä, vaikka he olivat hankalia koko Luvattuun maahan suuntautuneen erämaavaelluksen ajan. Seuraavat sukupolvet eivät olleet sen parempia — he olivat Jesajan oman ajan kiittämättömiä ja uskottomia miehiä ja naisia. Jumalan uskollisuus voidaan selittää ainoastaan hänen rakkaudellaan.
Jumala on siis päättänyt pelastaa kansan, eikä kukaan voi estää häntä tekemästä sitä. Hän on valinnut kansan ylistämään ja palvelemaan häntä, kansan, jonka hän kutsui vankeudesta rakastavaan yhteyteen kanssaan. Jumala on sitoutunut kansaansa ja siksi niillä, jotka pysyvät uskollisina, on toivoa.
Teemoja
Jesaja käsittelee palvonnan ja eettisen käyttäytymisen välistä suhdetta. Yksi hänen pääteemojaan on Jumalan kieltäytyminen ottamasta vastaan rituaaliuhreja niiltä, jotka kohtelevat muita julmasti ja epäoikeudenmukaisesti.
Jesaja puhuu myös epäjumalien palvonnasta, joka oli tuohon aikaan yleistä. Kanaanilaisten palvontamenoihin kuului hedelmällisyysriittejä, joihin kuului myös juutalaisen lain kieltämiä seksuaaliriittejä. Nämä olivat tulleet suosituiksi myös juutalaisten keskuudessa. Jesaja tarttui tähän myös useiden muiden profeettojen käsittelemään teemaan ja kertoi juutalaisille, että he ovat kuin haureutta harjoittava vaimo, joka on paennut todelliselta mieheltään, Jumalalta.
Yksi merkittävä teema on se, että Jumala on koko maailman jumala. Tuohon aikaan useiden jumalien uskottiin olevan paikallisia tai heimojumalia, jotka saattoivat osallistua sotiin ja jopa hävitä niitä. Näiden jumalien huolena oli ainoastaan tiettyjen valtakuntien suojelu. Jesajan Jumala oli ainoa oikea jumala ja koko ihmiskunnan jumala, ei ainoastaan juutalaisten jumala. Jumalaa ei kukaan voinut myöskään voittaa. Jos Jumalan kansa kärsi tappion taistelussa, se johtui ainoastaan siitä, että Jumala salli sen tapahtua. Jumala huolehtii myös muista kuin juutalaisten asioista. Hän on kutsunut Juudan ja Israelin kansat liittoon kanssaan ja antanut näille tehtävän opettaa hänestä maailmalle.
Jesajan kirja käyttää Jumalasta usein nimitystä "Israelin Pyhä". Nimitys esiintyy 12 kertaa luvuissa 1–39 ja 14 kertaa luvuissa 40–66. Tutkijoiden mukaan tämä on merkki siitä, että vaikka kirja on kirjoitettu useissa osissa ja sitä ovat kirjoittaneet eri kirjoittajat, se on kuitenkin tarkoitettu hyvin yhtenäiseksi kirjalliseksi teokseksi. Muualla Raamatussa nimitys esiintyy vain muutaman kerran Psalmeissa, Toisessa kuninkaiden kirjassa ja Jeremian kirjassa.
Lopullinen toistuva teema Jesajalla on Jumalan valtakunnan perustaminen maan päälle ja valtakunnan hallitsijoiden ja kansan pyrkimys elää Jumalan tahdon mukaan.
Käyttö Uudessa testamentissa
Uuden testamentin kirjoittajat lainaavat Jesajan kirjaa usein. Tunnetuin lainauksista on Jesajan jakeen 7:14 lainaus Matteuksen evankeliumin jakeessa 1:23. Kohta ennustaa, että neitsyt tulee synnyttämään lapsen. Matteus selittää, että tämä kohta ennusti Jeesuksen syntymän. Kriittiset tutkijat ovat esittäneet, että kohta olisi viitannut johonkin Jesajan omana aikana eläneeseen nuoreen naiseen, joka ei välttämättä ole ollut neitsyt nykyaikaisen mittapuun mukaan. Kontekstista eräät tutkijat ovat päätelleet, että tämän lapsen oli tarkoitus syntyä vielä samana vuonna.
Divine Sorrow
Divine Sorrow on haitilaisen hip hop-artisti Wyclefin kappale hänen tulevalta seitsemänneltä, Clefication-studioalbumilta. Kappaleella vierailee myös ruotsalainen DJ-tuottaja Avicii. Kappale julkaistiin Wyclefin albumin johdantosinglenä 17. marraskuuta 2014. Sen ovat sanoittaneet Magnus Lidehäll, Salem Al Fakir sekä Vincent Pontare.
Vanhakylä (Järvenpää)
Vanhakylä on Järvenpään 24. kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin lounaisosassa, Tuusulanjärven länsirannalla. Kaupunginosan rajanaapureita ovat pohjoisessa Kaakkolan, idässä Tuusulajärven vastarannalla Lepolan ja Teriojan kaupunginosat sekä etelässä ja lännessä Tuusulan kunta. Vuoden 2014 lopussa Vanhakylä oli väkiluvultaan Järvenpään pienin kaupunginosa, sillä siellä asui vain 40 ihmistä.
Vanhassakylässä toimi terveyskeskus vuoden 2016 loppuun asti.
Tapahtumat
Kaupunginosassa sijaitsevalla Vanhankylänniemellä on vuodesta 1978 järjestetty vuosittainen Puistoblues-musiikkifestivaali. Kesällä 2007 piti järjestää Järvenpään rockjuhannus -tapahtuma, mutta se kaatui poliisin vastustukseen.
Snooker-kausi 2011–2012
Snookerin ammattilaiskausi 2011–2012 käynnistyi heinäkuussa 2011. Ranking-turnauksiin sijoitetaan ranking-listan 16 parasta pelaajaa suoraan 32 pelaajan kaavioon.
Uudistuksia ranking-turnauksiin
Vuonna 2011 kalenteriin lisättiin uusi ranking-turnaus, Australian Open. Lisäksi kalenteriin lisättiin kaksi kutsuturnausta: Brazilian Masters sekä maiden välinen World Cup.
Pelaajat
Rankingin 64 parasta
PTC-rankingin 8 parasta
(Pelaajista, jotka eivät olleet rankingin 64 parhaan joukossa.)
(Kolme erillistä karsintaturnausta)
Villit kortit
Nini Roll Anker
Nicoline Magdalene Roll Anker (3. toukokuuta 1873 Molde, Møre og Romsdal, Norja – 20. toukokuuta 1942 Asker, Norja) oli norjalainen kirjailija.
Ankerin vanhemmat olivat korkeimman oikeuden asessori, kaupunkineuvos, suurkäräjien jäsen Ferdinand Nicolai Roll ja Sophie Nicoline Knudtzon. Hän oli feministi, sosialisti ja pasifisti mutta liikkui myös seurapiireissä, ja hän sai lisänimen ”kuninkaallinen norjalainen hovikommunisti”. Hänen tuotantonsa käsittää 29 kaunokirjallista teosta sekä muistelmateos Min venn Sigrid Undset. Undset oli hänen ystävänsä.
Ankerin esikoisteos I Blinde ilmestyi 1898 salanimellä Jo Nein. Hän julkaisi salanimellä myöhemminkin, kolme teosta nimellä Kåre P, jota pidettiin nuorena, lupaavana miespuolisena kirjailijana. Salanimeä käyttämällä hän halusi irtautua kriitikoiden ja lukijoiden odotuksista ja ennakkoluuloista hänen sukupuolensa ja yhteiskunnallisen asemansa suhteen<. Novellikokoelma Lill-Anna og de andre ilmestyi 1906 kuitenkin jo omalla nimellä. Kirjallisen läpimurtonsa hän teki päiväkirjaromaanilla  Benedicte Stendal (1909). Hänen merkittävin teoksena on 1915 ilmestynyt Det svake kjøn, joka ilmestyi 1924 lyhennettynä ja muokattuna. Sodanvastainen näytelmä Kirken (1922) oli suuri menestys.
Myyntimenestys Huset i Søgaten muodostaa historiallisen romaanitrilogian teosten I amtmandsgaarden ja Under skraataket kanssa. Sen taustana on hänen oma sukuhistoriansa.
Ankerin tuotanto on usein sijoitettu Norjan kirjallisuushistorian uusrealismiin, mutta Daniel Haakonsen on luonnehtinut sitä ”eettiseksi realismiksi”. Den som henger i en tråd kuuluu parhaisiin norjalaisiin työläisromaaneihin. Kirjailijantyönsä loppupuolella hän käsitteli useita naisen roolin kriittisiä kysymyksiä. Enken kertoo äidistä, joka näkee homoseksuaalisen poikansa mieluummin kuolleena kuin että asia tulee julkisuuteen. Postuumisti 1945 ilmestynyt Kvinnen og den svarte fuglen sisältää syytöksen naisia kohtaan. Minämuotoisessa kertomuksessa nainen muistelee vankilassa mennyttä elämäänsä. Nainen on menettänyt poikansa sodassa ja syyttää siitä miestään ja koko miessukupuolta mutta tunnustaa samalla osavastuunsa.
Kirjeessään Bjørnstjerne Bjørnsonlle Anker sanoo:
Poliisit – kotihälytys
Poliisit – kotihälytys on Jim-kanavalla esitettävä suomalainen tositelevisiosarja. Sen ensimmäinen jakso näytettiin 13. marraskuuta 2013. Sarja käsittää sellaisia Poliisit-sarjan poliiseille vastaan tulleita asiakaskohtaamisia, joita ei voida näyttää Poliisit-sarjassa. Sarjassa nähtävät tapahtumat perustuvat oikeisiin tehtäviin, joita kyseisellä partiolla on ollut vuoron aikana. Tapahtumat kuvataan jälkikäteen. Sarja poikkeaa Poliiseista myös niin, että kaikki kohtaukset ovat lavastettuja.
Libanonin sisällissota
Libanonin sisällissota oli vuosina 1975–1990 Libanonissa käyty sisällissota, jossa taistelivat monet erilaisia ryhmittymiä keskenään muodostaneet uskonnolliset ja poliittiset ryhmät. Myös ulkovallat puuttuivat tapahtumien kulkuun.
Libanonin muslimien ja kristittyjen välillä oli ollut pitkään voimakas jännite. Kun PLO tuli Etelä-Libanoniin, sattui monia välikohtauksia, joissa palestiinalaiset sieppasivat ja ampuivat kristittyjä. Näistä johtuvat kostot veivät palestiinalaiset ja kristityt falangistit sotaan, johon myös Libanonin muslimit sekaantuivat. Syyria sekaantui Libanonin hallituksen pyynnöstä sotaan kristittyjä tukemaan ja miehitti maan itäosan. Sisällissodan aikana Israel hyökkäsi Libanoniin kolme kertaa eliminoidakseen maasta käsin toimivat palestiinalaiset PLO:n sissit.
Etniset kiistat
Libanonissa oli jo 1800-luvulla väestöryhmien konflikteja. Libanonissa on maroniittikristittyjä, monia muita kristittyjä, sunnimuslimeja ja shiiamuslimeja. Viimeistään 1800-luvun puolivälissä näkyi selvästi islaminuskoisten ja kristittyjen välinen vastakkainasettelu. Lisäksi druusit ja kristityt sotivat ankarasti vuonna 1860. Kun Ranska otti Libanonin mandaattihallintaansa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, se ei antanut muslimien ja kristittyjen perustaa omia valtioitaan. Libanonin viimeinen täysimittainen väestönlaskenta tehtiin vuonna 1932. Sen jälkeen eri väestönryhmien osuuksia ei ole laskettu konfliktin pelossa. Libanonia ovat perinteisesti johtaneet maan vaurain vähemmistö eli maroniitit, joita oli 1970-luvun puolivälissä melkein kolmannes libanonilaisista. Keskimäärin köyhempien muslimien määrä on ollut kasvussa.
Sotaan johtanut kehitys
Muslimit halusivat Libanonin liittyvän arabien Israelin-vastaiseen rintamaan, mutta kristityt halusivat pitää Libanonin länsimaiden liittolaisena. Yhdysvaltain merijalkaväen saapuminen Libanoniin ratkaisi kiistan kristittyjen eduksi. Yhdysvallat nosti aiemman kristityn johtajan tilalle maltillisemman kristityn, mikä tyynnytti muslimit. 1960-luvun lopulla Falangi perusti oman taistelujärjestönsä. Palestiinalaisia oli alkanut asettua maahan jo vuonna 1948, mutta vuoden 1971 jälkeen Libanon jäi ainoaksi palestiinalaisten tukialueeksi, kun PLO oli karkotettu Jordaniasta. Palestiinalaiset olivat tulleet maahan Libanonin hallituksen suostumuksella, mutta ottivat pian vallan laajoilla alueilla Etelä-Libanonissa.
Sodan alku
Huhtikuussa vuonna 1975 tuntemattomat asemiehet tulittivat Itä-Beirutissa kristittyjä falangisteja, jotka olivat tulossa kirkosta. Falangistit syyttivät ampumisesta palestiinalaisia ja ampuivat bussin 27 palestiinalaista matkustajaa. Näistä yhteenotoista katsotaan sisällissodan alkaneen.
Koska Beirutissa eri väestöryhmät ovat asettuneet eri asuinalueille, taistelijat saattoivat ampua kadulla ketä tahansa. Useimmat beirutilaiset pysyivät kodeissaan. Hallitus ei voinut hillitä levottomuuksia koska se ei päässyt sopimukseen siitä, käytettäisiinkö sotavoimia vai ei. Sotivat osapuolet saivat uusia liittolaisia maan eri poliittisista ja uskonnollisista ryhmistä, ja taistelut levisivät Beirutista koko Libanoniin.
Palestiinalaiset joukot liittyivät pääasiassa vasemmistolaisiin muslimeihin, kun taistelut levisivät koko maahan. Libanonin presidentti pyysi kesäkuussa 1976 tukea Syyrialta  Libanonin presidentti pyysi kesäkuussa 1976 tukea Syyrialta, jolloin etupäässä maassa jo olevat syyrialaiset joukot siirtyivät erottamaan Beirutissa taistelun osapuolia. Beirut rauhoittui, mutta sotiminen siirtyi Etelä-Libanoniin. 2. syyskuuta presidentti Suleiman Franjieh ilmoitti jättävänsä virkansa Elias Sarkisille. Sarkis vannoi virkavalansa 23. syyskuuta. Syksyn 1976 Riadin ja Kairon kokouksissa tehtiin suunnitelma sodan lopettamiseksi.
Druusien johtaja Kemal Jumblat kasvatti 1970-luvun aikana poliittista vaikutusvaltaansa. Hän hyötyi yhteistyöstä palestiinalaisten kanssa. Vahva naapurimaa Syyria taas ei halunnut Jumblatille vahvaa asemaa. Syyrialaisten hyökkäys Libanoniin vuonna 1976 olikin suuressa määrin Jumblatin-vastainen operaatio.
Liittoumien jakolinja ei ollut pelkästään "kristityt vastaan muslimit" kuten levottomuuksien alussa. Nimellä "Libanonin rintama" (Lebanese Front) kutsuttiin niitä, jotka halusivat tilanteen pysyvän ennallaan, kun taas "Libanonin kansallisliike" (Lebanon National Movement) halusi muutosta. Ensin mainittuun kuului ennen kaikkea maroniittiryhmiä, kun taas muutosta hakevat olivat taustaltaan hajanaisempi joukko.
Syyrian, Israelin ja YK:n väliintulo
Palestiinalaiset iskivät 11. maaliskuuta 1978 Israelin puolelle surmaten ja haavoittaen useita siviilejä. Tämän seurauksena Israel aloitti 14. maaliskuuta 1978 suurhyökkäyksen Etelä-Libanonin palestiinalaistukikohtiin ja miehitti Etelä-Libanonin Litanijokeen asti. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi 19. maaliskuuta päätöslauselman 425, jossa määrättiin Israel vetäytymään maasta. Alueelle perustettiin UNIFIL-rauhanturvajoukot. Israel siirsi tällöin miehityshallintonsa pääasiassa kristityistä koostuvalle Etelä-Libanonin armeijalle, jota johti majuri Sa'ad Haddad. Israel piti myös 12 mailin "turvallisuusvyöhykkeen" oman rajansa pohjoispuolella.
Israelin operaatio Etelä-Libanoniin toistui vuonna 1982. Syyskuussa 1982 Libanonin falangistit tappoivat Sabran ja Shatilan pakolaisleireillä eri arvioiden mukaan 800–2 000 palestiinalaista siviiliä. Israelin armeija miehitti leirien ympäristöä eikä puuttunut hyökkäykseen. Lähinnä amerikkalaisista ja ranskalaisista sotilaista koostuvat YK-joukot valvoivat Beirutia. Pommi-iskuissa Yhdysvaltojen suurlähetystöä ja rauhanturvaajien päämajaa vastaan kuoli satoja amerikkalaisia ja ranskalaisia sotilaita. Yhdysvallat vetäytyi operaatiosta vuonna 1984.
Unifil-joukot vetäytyivät Israelin linjojen taakse suojellen paikallista väestöä siellä. Vuonna 1985 Israel suostui osittaiseen vetäytymiseen, mutta säilytti kontrollin osassa Etelä-Libanonia, jota sen joukot miehittivät yhdessä Etelä-Libaninin armeijan SLA kanssa.
Israelin vuoden 1982 hyökkäyksen jälkeen shiiamuslimien hizbollah nousi merkittäväksi poliittiseksi ja sotilaalliseksi voimaksi. Se toimi läheisessä yhteistyössä Iranin kanssa. Shiiamuslimit olivat aiemmin olleet Libanonin heikoimmassa asemassa oleva ryhmä, ja heidän edustajanaan oli toiminut maltillinen Amal-puolue.
Sodan jatkuminen
Libanonin armeija, druusit ja monet muslimiryhmät joutuivat tappiolle vuonna 1984. Eri ryhmittymien välinen sota kiihtyi 1985–1989. Shiialainen Amal ja palestiinalaiset taistelivat moneen otteeseen pakolaisleireistä 1985–1987. Vuonna 1987 palestiinalaiset, druusit ja vasemmistolaiset hyökkäsivät Amalia vastaan Beirutissa, josta alkaneet taistelut johtivat Syyrian lisääntyneeseen väliintuloon. Vuonna 1988 Hizbollah valtasi Amalilta ensi kertaa merkittävän alueen Beirutissa. Kenraali Aoun julisti 14. maaliskuuta 1989 vapaussodan maata osin miehittävää Syyrian armeijaa ja sen Libanonissa olevia liittolaisia vatsaan.
Sodan päättyminen
Vuonna 1989 Saudi-Arabian Taifissa järjestettiin kokous, jossa sovittiin vallansiirrosta presidentiltä hallitukselle ja muslimien osuuden lisäämisestä parlamentissa. Lokakuussa 1990 Syyrian ilmavoimat iskivät presidentinlinnaan ja Aoun pakeni. Sisällissota päättyi muodollisesti tähän. Vuoden 1991 puolella parlamentti päätti että aseelliset järjestöt Hizbollahia lukuun ottamatta hajotetaan. Etelä-Libanonin armeija SLA kieltäytyi hajaantumasta. Libanonin armeija voitti PLO:n ja valtasi Sidonin eteläisen sataman.
James B. Pirk
James Bim Pirk on kuvitteellinen hahmo ja päähenkilö harrastelijavoimin toteutetussa suomalaisessa Star Wreck -tieteiselokuvien sarjassa. Sarjassa Pirkiä näyttelee Samuli Torssonen.
Tarina
Pirk toimii P-liittoon kuuluvan avaruusaluksen kapteenina. Häntä pidetään yleisesti P-liiton toivottomimpana kapteenina. Kukaan ei varsinaisesti edes tiedä miten Pirk pääsi kapteeniksi. Tarinan mukaan hänen identtinen kaksoisveljensä pääsi kapteeniksi, mutta kuoli ennen nimitystään ja Pirk otti hänen paikkansa. Onnistuttuaan voittamaan Romuklaanien laivaston hänet korotettiin amiraaliksi.
Kun Pirk asetettiin ihmisten edustajaksi rauhanneuvotteluihin zarguanien kanssa onnistui hänen sytyttää zarguanien ja ihmisten välille sota. Tästä hyvästä hänet alennettiin jälleen kapteeniksi. Jonkin ajan kuluttua rotu nimeltä korgit yritti tuhota P-liiton matkaamalla menneisyyteen ja estämällä ihmisten ensikontaktin muukalaisiin. Pirkin alus oli ainoa toimintakunnossa oleva, joten hänen oli lähdttävä korgien perään. Hän onnistui estämään korgien aikeet, mutta onnistui samalla tuhoamaan oman aluksensa. Näin hän, komentaja Info ja luutnantti Dwarf jäivät loukkuun menneisyyteen (nykyaika).
Vaikka Pirk oli estänyt korgeja ja ensikontakti tuli muodostettua, historian kulku kuitenkin häiriintyi hänen sähläystensä ansiosta. P-liitto oli tästä syystä vähällä jäädä perustamatta. Näin ollen Pirk ja hänen kumppaninsa päättivät perustaa oman P-liiton. Muukalaisten ensikontaktissa käyttämästä aluksesta saamillaan osilla Pirk rakensi itselleen uuden avaruusaluksen. Aluksella ja Venäjän avustuksella Pirk valtasi maailman ja kruunautti itsensä Maan keisariksi.
Maapallo alkoi kärsiä ylikansoituksesta, joten Pirkin oli alettava ajatella liiton laajennusta. Läheltä ei löytynyt asutuskelpoisia planeettoja, mutta hän onnistui löytämään portin toiseen ulottuvuuteen. Siellä oli toinen maapallo, mutta lähtiessään valloittamaan sitä hänen laivastonsa kohtasi toisen laivaston. Kapteeni Sherrypien johtama Baabelin avaruusasema ja laivasto ottivat railakkaasti yhteen Pirkin P-liiton kanssa. Taistelun lopussa Sherrypien komentama Baabel 13 -asema räjähti ja tuhosi lähes kokonaan Pirkin laivaston. Räjähdyksen paineaalto heitti Pirkin aluksen (CPP Kalinka) takaisin ulottuvuuksien väliseen repeämään. Räjähdys kuitenkin sekoitti repeämän ja heitti Pirkin, Infon ja Dwarfin menneisyyteen (tai toisen version mukaan tulevaisuuteen, jonka voi päätellä maan kiertoradalla olevasta avaruusaseman hylystä) jääkautiselle maapallolle.
Satusuomalainen-äänestys
Satusuomalainen oli Yleisradion järjestämä kilpailu, jossa katsojat äänestivät kenestä suomalaisesta fiktiivisestä hahmosta tulee "Satusuomalainen". Äänestäminen tapahtui joko soittamalla tai tekstiviestein. Ensin katsojat äänestivät 49 annetusta ehdokkaasta (listalta puuttuvaa omaa ehdokastakin sai äänestää) kahdeksan hahmoa jatkoon. Toisella kierroksella näistä kahdeksasta hahmosta valittiin neljä eniten ääniä saanutta 24. elokuuta 2006 järjestettyyn finaaliin, jonka aikana annettujen äänien perusteella valittiin Satusuomalainen.
Kapteeni Pirk pääsi kahdeksan joukkoon toiselle kierrokselle, mutta ei enää finaaliin. Satusuomalaiseksi valittiin Rölli-peikko.
Kotanen (järvi Jämsän Koskenpäässä)
Kotanen on Koskenpäällä Jämsän pohjoisosassa sijaitseva 41 hehtaarin laajuinen järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 36 kilometriä pohjoiseen ja Jyväskylästä 37 kilometriä länteen.
Maantiede
Kotasen pituus on 1,2 kilometriä. Järvi on saareton ja sen rannoilla on muutama rakennus. Pohjoisessa levittäytyy Isosuo ja Kotasensuo. Kilometri Kotasesta länteen sijaitsee Peräjärvi, järvien välistä kulkee yhdystie 16539. Noin kolme kilometriä etelään sijaitsee Porkkakylien Ylänen. Kotasen pohjoispuolella on Teerijärvi ja Oratti.
Kotanen kuuluu Pirttijoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Kotanen on Pirttijoen alueen neljänneksi suurin vakavesi. Pirttijoen alue sijaitsee suurimmalta osin Petäjäveden alueella, luoteinen osa on Keuruulla ja lounaisin osa Jämsässä. Pirttijoen alueen suurin vakavesi on Saarijärvi.
Siljan jenkkivuosi
Salatut elämät: Siljan jenkkivuosi on toinen Salatut elämät -kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja se julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Silja Salin, joka lähtee vaihto-oppilaaksi Yhdysvaltoihin. Kirja on kirjoitettu Siljan näkökulmasta.
Amfreville-la-Mi-Voie
Amfreville-la-Mi-Voie on kunta Ranskan pohjoisosassa. Se sijaitsee Seine-Maritimen departementissa ja Ylä-Normandian alueella.
Paikka
Amfreville-la-Mi-Voiessa on kevyttä teollisuutta. Kaupunki sijaitsee Seinejoen lähellä, Rouenin eteläisellä esikaupunkialueella teiden D6015 ja D94 risteyksessä.
Wrocławin tasanko
250px|pienoiskuva|[[Sleesian alanko|Sleesian alangon mesoalueet:       ]] Wrocławin tasanko on fysikaalis-maantieteellinen mesoalue Puolassa ja osa Sleesian alankoa. Se sijaitsee Wrocławin urstromtalin ja Sudeettien aluskukkuloiden välissä. Luoteessa se rajoittuu Kaczawan jokilaaksoon ja kaakossa Nysa Kłodzkan jokilaaksoon. Wrocławin tasangon läpi virtaavat Oderin sivujoet Oława, Slęża ja Bystrzyca. Alueen korkeus merenpinnasta vaihtelee 125 metristä 165 metriin. Se voidaan jakaa seuraaviin kolmeen mikroalueeseen: Środan kukkulat, Kąty Wrocławskien tasanko (Równina Kącka) ja Grodkówin tasanko (Równina Grodkowska).
Sarana
Sarana on kaksi kiinteää esinettä yhdistävä mekaaninen nivel. Saranassa liike on rajoitettu kiertyväksi laakerin tavoin, mutta saranoilla on yleensä rajallinen kiertokulma. Saranalla on yksi vapausaste.
Saranoita on muiden muassa ovissa, ikkunoissa, luukuissa ja kansissa.
Saranan voitelu
Saranassa voi olla rasvanippa voitelua varten. Saranan voi nostaa paikaltaan ja voidella. Saranassa voi olla liukupinta, jolloin voitelua ei tarvita erikseen. Vinkuva sarana ilmoittaa voitelun tarpeesta. Voideltuna saranan kulumapinnat kestävät pidempään.
Veneen airojen saranoita voi voidella upottamalla hankaimen järveen tai kastelemalla muuten. Tämä on käytännössä koettu.
Kiinteitä voiteluaineita voi käyttää myös, esimerkiksi kynttilää. Parafiini ja tali voitelevat, eivät haihdu, kuten suihkeet.
Jonna’s Problem (albumi)
Jonna’s Problem on Jonna’s Problem -yhtyeen debyyttialbumi. Levyn kappaleista solisti Jonna Kosonen on sanoittanut tai ollut mukana sanoittamassa seitsemässä kappaleessa. Sävellykset ja osa sanoituksista on kitaristi Tuomas Wäinölän käsialaa. Children of Bodomin ja Warmenin kosketinsoittaja Janne Wirman soittaa koskettimia kappaleessa Take My Life.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Betty Robinson
Robinson ei harrastanut juoksemista ennen kuin hänen opettajansa kiinnitti huomiota tytön juostessa junan perässä. Hän juoksi ensimmäisen 100 metrin kilpailunsa 16-vuotiaana 30. maaliskuuta 1928, jossa tuli toiseksi Yhdysvaltojen ennätysnaiselle häviten. Seuraavassa kisassaan Robinson sivusi voimassa ollutta maailmanennätystä.
Amsterdamin olympiakisoissa 1928 100 metrin finaalissa kaikkien aikojen neljännessä kilpailussaan Robinson voitti kultaa noin puolen metrin erolla seuraavaan, sivuten jälleen maailmanennätystä. Kyseessä oli naisten kautta aikojen ensimmäinen yleisurheilun ratajuoksujen kultamitali. Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueen mukana Robinson voitti kisoista myös hopeaa.
Vuonna 1931 Robinson joutui lento-onnettomuuteen ja loukkaantui pahoin. Hän oli tajuttomana seitsemän viikkoa eikä pystynyt kävelemään normaalisti pariin vuoteen. Tämän vuoksi häneltä jäi kotikisat vuoden 1932 olympialaiset väliin.
Vuonna 1936 Robinson ei vieläkään pystynyt polvistumaan normaalia pikajuoksustarttia varten, mutta hän osallistui Berliinin kisoihin osana Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkuetta. Kilpailussa Saksa oli kova ennakkosuosikki ja johtikin kisaa, mutta pudotti viestikapulan. Näin Robinson sai toisen olympiakultansa.
Betty Robinsonin urheilu-ura päättyi Berliinin jälkeen. Hän kuoli 87 vuoden iässä sairastettuaan syöpää ja Alzheimerin tautia.
Franz Biebl
Biebl syntyi Pursruckissa vuonna 1906 ja opiskeli myöhemmin Münchenissä. Vuosina 1932–1939 hän toimi kuoronjohtajana. Vuodesta 1939 lähtien hän opetti laulua ja musiikin teoriaa Salzburgissa. Vuosina 1944–1946 Biebl oli sotavankina Yhdysvalloissa, ja jatkoi musiikin tekemistä ja perusti kuoron sotavankileirille. Sodan jälkeen Biebl palasi Itävaltaan, muutti Saksaan ja vuonna 1959 perusti kuoromusiikin osaston Baijerin radioyhtiölle. Hän kuoli lokakuussa 2001.
Wesley Moodie
Wesley Arthur Moodie (s. 14. helmikuuta 1979 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen tennispelaaja. Hänen paras sijoituksensa ATP-rankinglistalla on ollut kaksinpelissä 57:s (lokakuussa 2005) ja nelinpelissä kahdeksas (elokuussa 2009).
Nuorempana Moodie oli kiinnostunut lukuisista urheilulajeista kuten uinnista, juoksusta ja kriketistä. Lukioiässä hän valitsi päälajikseen tenniksen ja helmikuussa 1996 hän voitti Etelä-Afrikan juniorimestaruuden.
Moodie on syöttövolley-tyylin spesialisti, joka on kehittänyt myös takakenttäpeliään paremmaksi. Hänen voimakas syöttönsä lähtee korkealta – Moodiella on pituutta 195 senttimetriä – ja on tehokas varsinkin nurmikentillä.
Moodie pelasi collegetennistä Yhdysvalloissa tammikuusta 1997 toukokuuhun 2000 asti. Kesäkuussa 2000 hän siirtyi ammattilaiseksi.
Ensimmäisen kerran Moodie nousi suuremman yleisön tietoisuuteen vuoden 2003 Wimbledonin turnauksessa, jossa hän selvisi kolmannelle kierrokselle, kunnes hävisi Ranskan Sébastien Grosjeanille. Ensimmäisen turnausvoittonsa Moodie hankki vuonna 2005 Japanin avoimissa, kun hän voitti loppuottelussa Kroatian Mario Ančićin eräluvuin 1–6, 7–6, 6–4.
Moodie voitti ammattilaisurallaan yhden kaksinpeliturnauksen ja viisi nelinpeliturnausta, viimeisimmän kesäkuussa 2009.
Moodie lopetti uransa vuonna 2011.
Debbie Dingle
Deborah "Debbie" Dingle (Jones) on kuvitteellinen hahmo englantilaisessa saippuasarja Emmerdalessa. Häntä esittää Charley Webb.
Varhaiset juonikuviot
Debbie muutti Emmerdaleen vuonna 2002 (UK) sijaisperheeseen Paddy ja Emily Kirkin luo. Hän ei tiennyt biologisten vanhempiensa asuvan kylässä ennen kuin Sam Dingle tunnisti nuoren naisen kuvasta, joka esitti Debbien biologista äitiä (Charity Tate). Tässä vaiheessa Debbie ei vielä tiennyt kuka hänen biologinen isänsä on, sillä Charity ei sitä suostunut paljastamaan. Debbie vietti aikaa Charityn kanssa Kartanolla ja Charityn silloinen aviomies Chris Tate aikoi adoptoida Debbien. Suunnitelma sai kuitenkin loppunsa kun Charity kertoi, että hänen serkkunsa Cain Dingle on Debbien isä.
Perhe-elämä
Chrisin kuoltua Debbie, Charity ja Cain asuivat yhdessä siihen asti, kunnes Charity joutui (syyttömänä) vankilaan Chrisin murhasta. Tämän jälkeen Debbie ja Cain muuttivat Toivonlähteen tupaan muiden Dinglen klaanin jäsenten kanssa. Talossa oli kuitenkin tungosta, joten he muuttivat Butlerin tilalle asumaan Andy Sugdenin ja tämän velipuolen Daz Edenin kanssa.
Charity sai oikeudenkäyntinsä aikana tietää olevansa raskaana, ja Debbie olettikin saavansa pikkuveljen. Debbie tyrmistyi kun DNA-testi paljasti Chrisin, ei Cainin, olevan pojan isä. Charity antoi pojan Chrisin sisarelle Zoelle vastineena siitä, että Zoe esitti todisteet, ettei Charityä voitu enää syyttää Chrisin murhasta. Charity sai Zoelta myös 20 000 puntaa. Debbie raivostui kuullessaan, että hänen äitinsä oli myynyt lapsensa Zoelle, ja poltti rahat. Hän kuitenkin leppyi, kun Charity otti pojan takaisin hoiviinsa sosiaalityöntekijöiden epäiltyä Zoen kykyä selviytyä lapsensa ja veljenpoikansa hoitamisesta tämän mielenterveysongelmien takia.
Raskaus
Teini-ikään ehdittyään Debbie alkoi kiinnostua pojista. Daz oli ihastunut häneen mutta Debbietä kiinnosti enemmän kylän apupappi Ethan Blake ja Dazin veli Andy Sugden. Ethan auttoi tyttöä kotiläksyissä ja Debbie suuteli häntä. Kauhistunut pappi teki selväksi, ettei hän ollut kiinnostunut Debbiestä sillä tavoin, hänhän oli kihloissa Niamhin kanssa. Mutta Andy oli kiinnostunut ja heillä olikin lyhyt suhde, jonka Charity sai selville. Charity ei ollut asiasta mielissään, mutta ei sekaantunut asiaan, toisin kuin Cain. Cainin saadessa selville että nuorilla oli suhde, hän raivostui ja oli sitä mieltä, että Andy oli käyttänyt Debbietä hyväkseen. Cain uhkasi houkutella Dazin pahoille teille, jos Andy ei lopettaisi suhdettaan Debbieen. Andy halusi suojella Dazia ja halusi lopettaa suhteen - tietämättä että Debbie oli raskaana.
Debbie salasi raskautensa kaikilta ja aikoi synnyttää vauvan ja jättää sen sairaalan ovelle. Hän kuitenkin synnytti vauvan Sethin vanhassa metsästysmajassa Daz apunaan. Hän antoi tyttövauvalleen nimeksi Sarah Andyn sijaisäidin mukaan ja Andy ja Debbie saivatkin aikaan sovun vähäksi aikaa. Debbiestä alkoi tuntua, että Andy oli kiinnostuneempi Sarahista kuin hänestä ja laittoi välit poikki. Robert Sugden alkoi vihjailla olevansa kiinnostunut Debbiestä ja he seurustelivat lyhyen aikaa. Robert aikoi lähteä kylästä ja pyysi Debbietä mukaansa. Debbie suostui, mutta aikoi jättää Sarahin Emmerdaleen, sillä hän ei osannut olla äiti hänelle. Hän meni sovittuun tapaamispaikkaan ilman Sarahia jolloin Robert suuttui ja kertoi Debbielle, että hän pyysi tätä mukaansa vain koska halusi ottaa Sarahin mukaansa kostaakseen Andylle.
Elämä vauvan jälkeen
Debbien mielestä Sarahin olisi parempi olla ilman häntä. Kun hän sai tietää, että Cain oli heittänyt Emilyn ulos Toivonlähteen tuvasta ja että Emily aikoi lähteä kylästä, Debbie pyysi Emilyä ottamaan Sarahin mukaansa. Dinglen ja Sugdenien perheet olivat suunniltaan kun Emily suostui pyyntöön ja lähti Sarah mukanaan. Debbie sai lähdön Toivonlähteen tuvasta ja hän sai muuttaa Ashley Thomasin ja hänen perheensä luo asumaan pappilaan. Hän ystävystyi Ashleyn veljentyttären Jasmine Thomasin kanssa, ja heidän välilleen kehittyi rakkaussuhde. Suhde ei kuitenkaan kestänyt kovin kauaa, sillä Cain vietteli Jasminen.
Huoltajuus
Debbie kaipasi Sarahia koko ajan vain enemmän ja enemmän ja ryhtyi lopulta sukulaisineen etsimään tyttöään kuumeisesti. Monenlaisten käänteiden kautta hän lopulta saikin Sarahin takaisin, tytön oltua ensin Andyn huollettavana Emmerdaleen paluun jälkeen. Vuonna 2009 Debbie lopulta sai Sarahin päähuoltajuuden itselleen. Seuraavaksi hän tapasi tulevan sulhasensa, Cameron Murrayn, ollessaan Sarahin kanssa Jerseyn saarella matkalla. Cameron tuli Debbien perässä Emmerdaleen ja pari muutti yhteen. Pian sen jälkeen Sarahilla todettiin sairaus nimeltä Fanconin anemia, mikä johtui Debbien ja Andyn yhteisestä resessiivisestä alleelista. Sarah oli vaarassa sairastua leukemiaan, ja Debbie oli hermoromahduksen partaalla peläten pienen tyttönsä kuolevan. Kun Debbie ja Andy saivat selville, että vain toinen yhteinen lapsi voisi mahdollisesti pelastaa Sarahin, heidän oli epäonnistuneiden hedelmöityshoitojen jälkeen lopulta pakko mennä sänkyyn. Tämä oli ajaa Debbien ja Cameronin parisuhteen karille. Cameron pettikin jo Debbietä tämän oma tädin Chasin kanssa. Debbie onnistui tulemaan raskaaksi Andylle, ja yhdeksän kuukautta myöhemmin syntyi poika Jack Sugden, jonka luuydinneste kaikeksi onneksi täsmäsi Sarahin kanssa. Tästä alkoi Sarahin toipuminen ja Debbien ja Cameronin suhteen hajoaminen. Debbie sekä Chas olivat autuaan tietämättöminä Cameronin tekemistä hirmuteoista.
Kolmiodraama paisui paisumistaan, kun Debbie sai tietää Cameronin ja Chasin suhteesta. Hän raivostui silmittömästi ja katkaisi välit molempiin, mutta rakasti Cameronia salaa edelleen. Debbie tahtoi kostaa Chasille ja melkein murhasi tämän. Tilanne raukesi, mutta Debbie aloittikin salasuhteen Cameronin kanssa. Kun Cameronin tekemä kolmoismurha lopulta tuli päivänvaloon, se johti karmeaan panttivankitilanteeseen Villapakassa, jossa sekä Debbie että Chas olivat menettää henkensä. Surmansa sai lopulta Cameron, ja Debbie ja Chas saivat lopulta korjattua tulehtuneet välinsä.
Debbie toipui hiljalleen Cameronista ja alkoi seurustella Pete Bartonin kanssa, mutta on silmäillyt myös tämän veljeä Rossia.
Hahmo
Debbie on lyhytpinnainen, temperamenttinen, itsepäinen ja melko hankalasti käsiteltävä ihminen. Hän osaa kantaa kaunaa pitkään, mutta on yleensä aina lopulta leppynyt. Debbie luulee olevansa aina oikeassa, eikä hänen päätään onnistu kääntämään jos hän on päättänyt jotakin. Hän on erittäin ailahtelevainen, minkä vuoksi hän on yleensä onnistunut ajamaan muut ihmiset pois läheltään. Halutessaan Debbie osaa kuitenkin olla myös mukava ja myötätuntoinen. Tämän vuoksi häntä saatetaan pitää melko kaksinaamaisena henkilönä.
Valitusvirret
Valitusvirret (, ”Kuinka?”) on yksi Raamatun Vanhan testamentin suurista profeetallisista kirjoista. Se on Raamatun 25. ja juutalaisen Raamatun Tanakin kolmannen pääosion Ketuvimin kuudes kirja. Kirjassa profeetta valittaa kaldealaisten Jerusalemissa ja muualla Pyhässä maassa aiheuttamaa hävitystä.
Valitusvirsiä käytetään juutalaisuudessa nykyään joidenkin psalmien ohella Jerusalemin Itkumuurilla valitettaessa. Kristinuskossa valitusvirsiä käytetään katolisen ja anglikaanisen kirkon tenebrae-palvelussa.
Metropolialue
thumb|Metropolialueet [[Saksassa.]] Metropolialue, suurkaupunkialue eli metropoli tarkoittaa sitä aluetta, jonne kaupunkialueen välitön taloudellinen ja sosiaalinen vaikutus ulottuu. Tähän alueeseen kuuluvat itse suurkaupunki, sen esikaupungit ja niiden lähialueet. Metropolialueelle ei ole yksiselitteistä määritelmää tai aluerajausta, vaan se vaihtelee maittain. Eurostat on pyrkinyt määrittelemään Euroopan metropolialueet omassa Urban Audit -kaupunkitutkimuksessaan.
Tavallisesti metropolialueen alarajana pidetään noin miljoonaa asukasta. Tällä perusteella Helsingin seutu olisi Suomen ainoa suurkaupunkialue. Euroopan suurimpia metropolialueita ovat mm. Moskova, Pariisi, Lontoo, Madrid sekä Ruhrin alue.
Valitusvirret
Historia
Jotkut tutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet sen, että Jeremia olisi kirjan kirjoittaja. Neljä sen viidestä kirjasta on kirjoitettu tyyliin, joka poikkeaa Jeremian kirjan tyylistä. Näiden tutkijoiden mukaan kirja kuuluu vanhempaan mesopotamialaiseen kaupunkivalitusten genreen, johon kuuluvista teoksista Urin valitus on vanhimpia ja tunnetuimpia.
Metropolialue
Metropolialueiden yhteenkasvanutta kokonaisuutta kutsutaan megalopoliksi.
Valitusvirret
Sisältö
Kirja koostuu viidestä erillisestä runosta. Luvussa 1 profeetta valittaa lukuisia onnettomuuksia, joiden johdosta entinen suuri kaupunki istuu yksinään kuin murehtiva leski. Luvussa 2 näitä onnettomuuksia kuvataan suhteessa kansan tekemiin synteihin, jotka olivat aiheuttaneet onnettomuudet. Onnettomuudet olivat siis Herran rangaistus. Luvussa 3 puhutaan toivosta, joka Jumalan kansalla on jäljellä, sillä Herra ei hylkää iankaikkisesti. Kärsimykset olisivat vain kaikkien parhaaksi, ja parempi päivä tulisi ennen pitkää. Luvussa 4 valitetaan kaupungin ja temppelin tuhoa, mutta sekin palautetaan kansan synteihin. Luku 5 on rukous armahduksesta.
Neljä ensimmäistä runoa (lukua) ovat akrostisia (alfabeettisia), niin kuin jotkut psalmeista (25, 34, 37, 119), eli jokainen jae alkaa eri kirjaimella järjestyksessä heprealaisen aakkoston mukaan. Ensimmäisessä, toisessa ja neljännessä luvussa on 22 jaetta, mikä on heprealaisen aakkoston kirjainten määrä. Kolmannessa luvussa on 66 jaetta, ja siinä jokaiset kolme peräkkäistä jaetta alkavat samalla kirjaimella. Viides luku ei ole akrostinen, mutta siinä on myös 22 jaetta.
Stephen Huss
Stephen Huss (s. 10. joulukuuta 1975 Bendigo) on australialainen tennispelaaja.
Huss yhdessä parinsa Wesley Moodien kanssa tekivät historiaa vuoden 2005 Wimbledonin tennisturnauksessa ollen ensimmäinen karsintojen kautta pääsarjaan selviytynyt pari, joka onnistuu voittamaan miesten nelinpeliturnauksen. Titteli oli Hussille vasta uransa toinen turnausvoitto nelinpelissä, ensimmäinen tuli Casablancassa vuonna 2002 yhdessä Myles Wakefieldin kanssa. Kolmannen turnausvoittonsa nelinpelissä hän otti syyskuussa 2008 Pekingissä ja neljännen lokakuussa 2010 Montpellier’ssa.
Parhaimmillaan hän on ollut nelinpelin ATP-rankingissa sijalla 21 kesäkuussa 2006. Kaksinpelissä häntä ei ole noteerattu lainkaan, uran paras ranking kaksinpelissä on 807 vuodelta 2001.
Huss asuu Melbournessa, Australiassa.
Tietoteoria
Tietoteoria (myös tieto-oppi, epistemologia, gnoseologia) on filosofian osa, jossa tutkitaan käsitteellisin, filosofisin menetelmin tietoa, tiedon mahdollisuutta, luonnetta, alkuperää ja rajoja sekä käsitysten tai teorioiden oikeutusta yleensä.
Tieteenfilosofia luetaan joskus tietoteorian osaksi. Tietoteoriaan liittyviä suuntauksia ovat muun muassa rationalismi, empirismi, skeptisismi, pragmatismi ja agnostismi.
Johdanto
Tieto-opista kirjoitti Suomessa jo Gabriel Israel Hartman vuonna 1807 ilmestyneessä teoksessaan Kunskapsläran. Sana epistemologia juontuu kreikan sanasta epistēmē, joka merkitsee sekä käsitteellistä tietoa että käytännön taitoa. Sana gnoseologia puolestaan juontaa juurensa kreikan sanoista gnosis eli tieto ja logos eli puhe, sana, peruste, oppi. Tätä termiä suositaan erityisesti marxilaisessa filosofisessa kirjallisuudessa.
Sanalla tieto on tavallisesti kolme erilaista käyttötapaa, mikä aiheuttaa usein epäselvyyttä tietoa koskevissa keskusteluissa. Eri käyttötavat ovat:
Näiden erojen lisäksi tehdään jako tiedon ja informaation välillä, joskin suomen kielestä puuttuu sanan informaatio kotoperäinen vastine. Niinpä tietoa voi olla vain toimijalla, kun taas mikä tahansa kaikkeuden osa sisältää informaatiota: ihmiset, kirjat, tietokoneet, kivet ja niin edelleen. Yksi ero informaation ja tiedon välillä on, että informaatio voi olla epätotta. ”Epätosi tieto” on sen sijaan harhaanjohtava käsite, sillä osoittamalla käsityksen epätotuus voidaan osoittaa, ettei kyseinen käsitys ole tietoa. Heikon tiedon määritelmän mukaan tieto tarkoittaa samaa kuin tosi käsitys. Informaation käsite on silti olennainen tieto-opin kannalta, esimerkiksi tieteen tavoitteena voidaan pitää todellisuutta koskevan informaation tuottaminen.
Perinteinen tiedon määritelmä
Tässä luvussa selitetään käsitystä tiedosta, jota filosofisissa teksteissä usein kutsutaan "perinteiseksi" tai ”klassiseksi” tiedon käsitykseksi. Yleensä se ilmaistaan muodossa ”tieto on hyvin perusteltu tosi uskomus”. Käsitys juontaa juurensa jo Platonin dialogiin Theaitetos. Vaikka käsitys onkin hyvin arkiajattelun kanssa yhteensopiva, poikkeavat sille perustuvat sanan tieto käytöt tarkoituksella yhdessä kohdin tavanomaisista sanan tieto käytöistä. Tämä liittyy siihen, että sanan tieto arkipäiväisten käyttöjen ajatellaan yleensä olevan monitulkintaisia. Aivan yhtä hyvin kuin voin sanoa: ”tiedän, että olen Helsingissä”, voin myös sanoa: ”tiedän Tarja Halosen” tai ”tiedän, kuinka pyörällä ajetaan”. Kuitenkin kaksi jälkimmäistä käyttöä poikkeavat ensimmäisestä siinä, että vain ensimmäinen on puhdas todellisuutta koskevan käsityksen ilmaus. On hyviä perusteita väittää, että ”tiedän Tarja Halosen” ilmoittaa tietyn ihmisen olevan tuttu ja ”tiedän, kuinka pyörällä ajetaan” vaikuttaa sanovan samaa kuin ”osaan ajaa pyörällä”. Tästä eteenpäin rajoitutaan tässä luvussa vain ensiksi mainittun väitteen esittämään tietoon, niin kutsuttuun propositionaaliseen eli väitelausetietoon.
Perinteinen tiedon määritelmä jakaa tiedon käsitteen kolmeen osaan. Ensiksi ajatellaan, että jos joku tietää jotakin, esimerkiksi ”ulkona sataa”, hänellä on oltava uskomus kyseisestä asiasta, toisin sanoen hän ajattelee, että lause ”ulkona sataa” on tosi. Toiseksi ei voi olla niin, että joku tietäisi, että ”ulkona sataa”, mutta lause ”ulkona sataa” olisi epätosi. Tieto edellyttää siis totuutta. Kolmanneksi sanan tieto soveltamisella toimijaan ja tiettyyn väitteeseen annetaan merkki kyseisen toimijan luotettavuudesta mainitun väitteen suhteen. Yleensä myös ajatellaan, että toimijalla tulisi tällaisissa tapauksissa olla jonkinlainen henkilökohtainen ja luotettavuudesta viestivä varmuus tarkastellun väitteen suhteen, ja on luonnollista, että tällaisesta varmuudesta seuraa kyky esittää järkeviä perusteluja totena pidetylle väitteelle.
Muodollisesti esitettynä klassinen tiedon analyysi on seuraava (alla S [subjekti] edustaa tietäväksi väitetyn nimeä ja p [propositio] puolestaan väitettä, joka sanotaan tiedetyksi):
Gettierin vastaesimerkit
Artikkelissaan Gettier pyrki kahden vastaesimerkin avulla osoittamaan, että klassisen näkemyksen kolmen ehdon täyttyminen ei vielä riitä siihen, että voimme sanoa jonkin henkilön tietävän jotakin. Toinen Gettierin vastaesimerkeistä on seuraavan kaltainen tarina:
Smithillä on hyvä perustelu käsitykselleen. Jos hänen käsityksensä on vielä tosi, seuraa perinteisen näkemyksen nojalla, että hän tietää, että työpaikan saajalla on täsmälleen 3 kolikkoa taskussaan. Ajatellaan, että on käynyt seuraavasti. Johtaja päättikin kaikkien yllätykseksi, että Jones saa työpaikan. Lisäksi, aivan sattumalta, Jonesillakin on taskussaan täsmälleen 3 kolikkoa. Tässä tapauksessa Smithillä todellakin on oikeutettu tosi käsitys, joten vaikuttaa siltä, että jos klassinen näkemys pitää paikkansa, niin Smith tietää, että työpaikan saajalla on täsmälleen 3 kolikkoa taskussaan.
Monet filosofit, Gettier etunenässä, ovat tehneet yllä esitetystä tarinasta ja muista vastaavista sen johtopäätöksen, että perinteisessä näkemyksessä on jotakin vikaa. Tarina ei tunnu kuvaavan tilannetta, jossa Smithillä on tietoa, vaan tilanteen, jossa Smithillä on tosi uskomus ja vain sattumalta oikeaan uskomukseen ohjanneet perustelut.
thumb|right|320px|Gettierin ongelman tapainen "Lammas laitumella -ongelma". Toinen Gettier-kaltainen esimerkki, joka kertoo tiedon klassisen määritelmän heikkoudesta, on ns. "lammas laitumella" -esimerkki, joka kuuluu seuraavasti: Henkilö näkee laitumella lampaan, joka todellisuudessa onkin lammaskoira. Näköesteen (esim. kivi tai kukkula) takana on samalla laitumella kuitenkin oikea lammas. Eli jos henkilö väittää tietävänsä, että "laitumella on lammas" hän on oikeassa, vaikka ei näekään oikeaa lammasta vaan koiran. Filosofinen ongelma siis kuuluu: Onko henkilöllä tietoa lampaasta? Klassisen tiedon määritelmän mukaan on, mutta tämä perustelu on ristiriidassa arkijärjen kanssa.
Oikeutusteoriat
Uskomusten oikeutusteorioita ovat muun muassa:
Rationalismi
Rationalismin eli järkeisajattelun mukaan totuuteen pääsee järkeilyllä. Dialektiikka on Sokrateen rationalistinen menetelmä, jossa vuoropuhelulla yritetään päästä totuuden ytimeen. Platonistisen käsityksen mukaan todellisuus on perimmältään idealistinen, eli tosi tieto on pelkkiä ideoita ideoiden maailmassa. Ideoihin pääsee käsiksi ainoastaan järkeilemällä ja päättelemällä.
René Descartes päätteli myöhemmin, että ulkoinen todellisuus saattaisi hyvin olla pelkkää unta ja että kaikki aistihavainnot saattaisivat pettää, joten pelkkä päättely ja epäily olivat kaiken puhtaan tiedon perusta. Descartesin mukaan tosi idea on selkeärajainen ja tarkka.
Empirismi
Empirismin eli kokemusajattelun mukaan totuuteen päästään vain tekemällä riittävästi havaintoja. David Hume oli jopa sitä mieltä, että kausaliteetille ei ole minkäänlaista pohjaa kokemuksessamme eikä kokemuksen pohjalta tehdyillä yleistyksillä ole muuta perustelua kuin arkikokemus. Vaikka joka aamu olemme nähneet auringon nousevan, emme voi päätellä niin tapahtuvan myös huomenna. Olemme yksinkertaisesti tottuneet ajattelemaan näin, mutta tieteellinen todiste se ei ole.