cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jalkapallon B-sarjan kausi 1930
Loppuottelu
Molemmat loppuottelijat nousivat A-sarjaan kaudeksi 1931.
Erkka Lehtola
Erkka Lehtola (20. helmikuuta 1937 Helsinki – 16. maaliskuuta 1995 Pelkosenniemi) oli Aamulehden kulttuuritoimittaja. Hän julkaisi useita kulttuurikritiikkiä ja journalismianalyysiä sisältäviä kirjoja. Monet niistä ovat journalistiikan käytäntöjä valaisevia pamfletteja. Lehtola sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon 1985.
Hummer H3
Pohjois-Amerikan mallissa käytetään paljon yhteisiä osia Chevrolet Coloradon ja GMC Canyonin kanssa. Mallista on olemassa myös vuoden 2006 Detroitissa esitelty H3x-malli, joka eroaa normaalimallista lisävarusteiden osalta. H3:sen konseptiautomalli oli pick-up, mutta tuotantomallista tuli kuitenkin farmari.
Etelä-Afrikassa valmistettu versio eroaa monin tavoin pohjoisamerikkalaisesta. Muun muassa valoumpioiden ja puskurien muodot ovat erilaiset. Samoin esimerkiksi lokasuojia on levennetty, jotta ne peittäisivät renkaat paremmin ja täyttäisivät joidenkin maiden lainsäädännön asettamat edellytykset.
Maaliskuussa 2007 esiteltiin Isossa-Britanniassa myös oikeanpuoleisella ohjauksella varustettu H3. Se valmistetaan Etelä-Afrikassa ja tulee tarjolle Ison-Britannian lisäksi muun muassa Australiassa ja Japanissa.
Tekniikka
Etelä-Afrikassa valmistetussa versiossa käytetään 3,7-litraista viisisylinteristä Vortec-rivimoottoria. Moottorin huipputeho on 180 kW (224 hv).
Mittoja
H2-malliin verrattuna H3 on 39 millimetriä lyhyempi, 171 millimetriä matalampi ja 73 millimetriä kapeampi. Auto ei ole juurikaan normaalia sedan-mallista autoa pidempi, joten sillä pystyy liikkumaan myös kaupunkiliikenteessä. Kääntöympyräksi ilmoitetaan 11,3 metriä. Maasto-ominaisuudet ovat kuitenkin Hummer-tyyliset, maavaran ollessa 216 millimetriä. Pienestä koostaan huolimatta H3 pystyy kahlaamaan syvemmällä vedessä kuin isoveljensä, Hummer H2. GM:n mukaan H3 pystyy etenemään 407 millimetrin syvyisessä vedessä 32 km/h ja 610 millimetrin syvyisessä vedessä 8 km/h. Koska pyörät on sijoitettu aivan korin kulmiin, on nousukulma edessä 37,5 astetta ja takana 34,6 astetta.
Poikelus (järvi Mänttä-Vilppulassa)
Poikelus, tai myös Poikellinen , on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Salmentakan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 37 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.
Harjun Kiekko
thumb|Harjun Kiekon logo Harjun Kiekko on Nummelan Palloseura-Hockey ry:n ja Lohjan Kisa-Veikot jääkiekko ry:n perustama seura, joka on vastannut kaudesta 2014–2015 alkaen seurojen kilpa- ja harrastekiekosta.
Yhdistys on perustettu keväällä 2000, jolloin sen toiminta jäi vain yhden kauden mittaiseksi. Talven 2013–2014 aikana käynnistyi uudelleen hanke seurojen toiminnan yhdistämiseksi ja harrastajamäärien kasvattamiseksi. Ensimmäisellä kaudella seuran tavoitteena oli saada noin tuhat harrastajaa. Kaudella 2017–2018 Harjun Kiekko oli suomen viidenneksi suurin seura pelipasseissa mitattuna. Pelipasseja Harjun Kiekolla oli yhteensä 915 kappaletta.
Seura pelaa ja harjoittelee Lohjalla, Kisakallion ja Nummelan jäähalleissa. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2020–2021 II-divisioonassa ja A-nuoret Suomi-Sarjan karsinnoissa. Lisäksi seuralla on joukkueet B-F2 -ikäluokissa.
Aito Husso
Aito Kustaa Husso (1. maaliskuuta 1892 Käkisalmi – 29. heinäkuuta 1933 Helsinki ) oli suomalainen ratsumestari ja kääntäjä.
Elämä
Tainionkoskelaisen kauppiaan poika Aito Husso liittyi ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän keisarilliseen armeijaan. Hän opiskeli 12 kuukautta Jelisavetgradin ratsuväkiopistossa. Valmituttuaan hän palveli aliratsumestarina 2. amurintakaisessa rajavartioratsurykmentissä. Husson omien väitteiden mukaan hänelle myönnettiin keisarillisessa armeijassa Pyhän Yrjön risti ja Pyhän Yrjön miekka, mutta tiedolle ei ole löydetty vahvistusta. Vuonna 1917 hän keräsi suojeluskunnille aseita Venäjältä ja toimitti niitä salaa Suomeen. Husson Pietarista turkulaisia aktivisteja varten hankkima aselasti päätyi joulukuun 1917 alussa Kyrössä punakaartilaisten käsiin ja tapauksen tutkinnan yhteydessä Husso pidätettiin, mutta aktivistit auttoivat hänet pakoon. Venäjän sotilasviranomaiset antoivat hänestä vangitsemismääräyksen, mutta hän onnistui livahtamaan takaisin Pietariin.
Redding
Redding on noin 90 000 asukkaan kaupunki Shastan piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Aito Husso
Elämä
Suomen sisällissodan aikana valkoisten joukoissa pataljoonankomentajana toiminut Husso osallistui Karjalan rintamalla käytyihin Joutsenon, Antrean ja Naulasaaren taisteluihin. Hän oli jonkin aikaa vt. rykmentinkomentajana Karjalan armeijakunnassa ja komensi Karjalan rintaman ratsuväkeä Viipurin taistelussa, jossa hän oman väitteensä mukaan valtasi Naulasaaren patterit ja Tienhaaran aseman. Sodan loppuvaiheessa Husso perusti yhdessä adjutanttinsa ravintoloitsija Uno Sereniuksen kanssa Imatralla toimineen Savo-Karjalan suojeluskuntapataljoonan, sittemmin Karjalan armeijakunnan III rykmentin kenttäoikeuden, joka jakoi runsaasti kuolemantuomioita vangituille punaisille. Husson ja Sereniuksen juopottelu ja omavaltaiset toimet kuten vankien ampumisessa johtivat lopulta siihen, että Husso erotettiin pataljoonankomentajan virasta ja hänet siirrettiin ratsuväen harjoituspäälliköksi.
Redding
Kaupunki perustettiin vuonna 1888 kaivosten ja maataloustuotteiden lastauspaikaksi.
Aito Husso
Elämä
Syksyllä 1919 Husso liittyi Pohjois-Inkerin rykmenttiin, joka osallistui valkoisten venäläisten luoteisarmeijan hyökkäykseen Pietaria kohti. Hyökkäys epäonnistui ja rykmentti joutui palaamaan takaisin tukialueelleen Pohjois-Inkerin Kirjasaloon.
Redding
Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 89 861 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli jo yli 91 000. Asukkaista noin 84% on valkoisia.
Pete Agnew
thumb|right|Pete Agnew Peter (Pete) Agnew (s. 14. syyskuuta 1946 Dunfermline, Skotlanti) on skottilainen Nazareth-yhtyeen basisti ja perustajajäsen. Agnew'n poika Lee Agnew on Nazarethin nykyinen rumpali.
Aiheesta muualla
Nazareth (band)
BitComposer Interactive
Yritys on lakkautettu vuonna 2015 mutta palannut sen jälkeen.
Yritys on tunnettu myös nimillä:
Pelit
Yhtiö omistaa oikeudet Jagged Alliance -peleihin.
Venäjän asevoimat
Venäjän federaation asevoimat, yleensä pelkkä Venäjän asevoimat koostuu kolmesta puolustushaarasta: maavoimat, merivoimat ja ilmavoimat. Yleisesikunnan alaisuudessa on lisäksi kolme aselajia: strategiset ohjusjoukot, avaruusjoukot ja maahanlaskujoukot. Asevoimien ylipäällikkönä on Venäjän presidentti.
Strategiset ohjusjoukot, sotalaivaston strategiset ydinsukellusveneet Pohjoisessa ja Tyynenmeren laivastoissa ja ilmavoimien 37. ilma-armeija eli kaukotoimintailmavoimat muodostavat ydintriadin eli strategiset pidäkevoimat.
Maavoimat
Nykyisin (2021-) sotilaspiirejä on viisi: Läntinen sotilaspiiri (Pietari), Pohjoinen sotilaspiiri (Severomorsk), Eteläinen sotilaspiiri (Rostov-na-Donu), Keskinen sotilaspiiri (Jekaterinburg) ja Itäinen sotilaspiiri (Habarovsk).
Ennen vuoden 2010 uudistuksia maavoimat oli jaettu kuuteen sotilaspiiriin. Nämä olivat: Leningradin sotilaspiiri (Pietari), Moskovan sotilaspiiri (Moskova), Pohjois-Kaukasian sotilaspiiri, Volga-Uralin sotilaspiiri, Siperian sotilaspiiri ja Kaukoidän sotilaspiiri (Habarovsk). Siperian sotilaspiiri muodostettiin 1998 yhdistämällä Baikalin sotilaspiiri ja entinen Siperian sotilaspiiri. Vuodesta 2010 lähtien maavoimissa oli neljä sotilaspiirin esikuntaa.
Maavoimien ylin johto lakkautettiin 1998 ja sen tehtävät siirrettiin yleisesikunnalle, jolloin maavoimat menetti puolustushaaran asemansa. Toinen Tšetšenian sota osoitti kuitenkin päätöksen huonoksi, minkä johdosta se peruttiin.
Merivoimat
Merivoimien osat:
Merivoimat oli Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen tärkeysjärjestyksessä viimeisenä, ja sen kalustomäärä on pienentynyt huomattavasti.
Ilmavoimat
Ilmavoimat operoi kaikkia lentokoneita laivastolle kuuluvia lukuun ottamatta. Ilmapuolustusjoukot liitettiin ilmavoimiin 1998, ja Strategiset ohjusjoukot liitettiin ilmavoimiin osaksi 37. ilma-armeijaa. Tammikuusta 2003 lähtien kaikki armeijan ilmavoimien yksiköt siirrettiin ilmavoimiin.
1990-luvun puolivälissä ilmavoimilla oli noin 200 000 miestä ja 850 taistelukonetta, mukaan lukien sata kappaletta MiG-23-, 425 MiG-31- ja 325 Su-27-konetta. Näihin on lisättävä ilmapuolustusjoukkojen kalusto ja armeijan noin 2 500 helikopteria. CFE-sopimuksen ilmoituksen mukaan ilmavoimilla oli vuoden 1994 lopussa 3 283 taistelukonetta.
Vuoden 2005 valtiontilauksessa ilmavoimille suunniteltiin hankittavaksi kaksi strategista pommikonetta (Tu-160), kymmenen monitoimihävittäjää (Su-27SM) ja neljä taisteluhelikopteria (2×Mi-28N, 2×Ka-50).
Strategisten ilmavoimien kalustona on noin 15 kappaletta Tu-160-koneita ja yhteensä 63 Tu-95- ja Tu-95MS-koneita.
Strategiset ohjusjoukot
Strategisiin ohjusjoukkoihin kuuluu kolme ohjusarmeijaa, jotka jakaantuvat 18 ohjusdivisioonaan.
Strategisia ohjusjoukkoja pidettiin etenkin marsalkka Igor Sergejevin aikana eliittijoukkoina, jotka saivat suuremmat määrärahat kuin muut puolustushaarat ja niihin liitettiin avaruusasevoimat ja avaruusohjuspuolustusjoukot. Nyttemmin Strategiset ohjusjoukot menettivät asemansa puolustushaarana ja ne jaettiin kahteen asevoimien lajiin, Strategiset ohjusjoukot ja avaruusjoukot.
Avaruusjoukot
Avaruusjoukkoihin kuuluu 3. avaruus- ja ohjuspuolustusarmeija Solnetšnogorskissa, johon kuuluu ennakkovaroitusjärjestelmä, jossa on 3–4 satelliittia, kahdeksan ennakkovaroitustutkaa ja komentokeskus Kalugan alueella. Moskovan ohjuspuolustus (A-135) muodostaa yhden 3. avaruus- ja ohjuspuolustusarmeijan divisioonan. Siihen kuuluu neljä pitkän kantaman ohjuspatteria (Sergijev Posad, Klin, Nudol ja Naro-Fominsk) ja neljä lyhyen kantaman patteria.
Maahanlaskujoukot
Maahanlaskujoukkoihin kuuluu neljä divisioonaa ja yksi prikaati.
Henkilöstö
Vuoden 2018 alusta Venäjän asevoimien vahvuus oli 1 902 758 joista sotilaita 1 013 628. Vuoden 2023 alusta asevoimien vakinaisen henkilöstön määrää nostettiin presidentin ukaasilla 137 000:lla 1,15 miljoonaan sotilaaseen. Kevään ja syksyn kutsuinnoissa otetaan palvelukseen 120 000–130 000 varusmiestä.
Venäjällä on miehille asevelvollisuus, mutta vain hieman yli 10 % kustakin ikäluokasta suorittaa varusmiespalveluksen. Palveluksen voi välttää lahjomalla lääkäreitä tai sotilasviranomaisia tai jättämällä menemättä kutsuntoihin ja piileskelemällä viranomaisilta. Korkeakouluopintojen vuoksi voi saada vapautuksen, jos koulussa on ollut sotilaallista opetusta.
Syitä välttelyyn ovat palveluksen ankaruus ja pituus, joka kuitenkin laski vuonna 2008 kahdesta vuodesta 12 kuukauteen. Rahanpuutteen takia armeijan vahvuus on yhä supistumassa. Venäjän armeija on tunnettu kovasta simputuksesta, johon voi liittyä kidutusta ja rahan kiristystä. Simputus voi joissain tapauksissa johtaa jopa varusmiehen kuolemaan. Monet upseerit ovat korruptoituneita ja myyvät lomia rahaa vastaan. Näihin ongelmiin on yhtenä syynä armeijan niukka rahoitus.
Manny Charlton
thumb|Manny Charlton Manuel (Manny) Charlton (25. heinäkuuta 1941 La Linea, Espanja – 6. heinäkuuta 2022 ) oli espanjalaissyntyinen, Skotlannissa varttunut kitaristi, joka tunnettiin parhaiten Nazareth-yhtyeen kitaristina ja perustajajäsenenä.
Charltonilla oli iso rooli Nazarethin menestyksessä. Hän toimi yhtyeen tuottajana ja pääsäveltäjänä monilla albumeilla ja hänen suora, bluesmainen soittotyylinsä sopi hyvin Dan McCaffertyn raakaan laulusoundiin.
Nazarethin 40-vuotisjuhlavuonna, vuonna 2008 Charlton käytti kiertueellaan kolmen amerikkalaismuusikon kanssa Nazareth-nimeä herättäen närää oikean Nazarethin keskuudessa. Helmikuussa 2009 ilmoitettiin, että Charlton oli jäänyt eläkkeelle muusikon uraltaan ja että kiistat Nazarethin kanssa oli sovittu.
Alan Arkin
thumb|Alan Arkin elokuvassa Popi. Alan Arkin (26. maaliskuuta 1934 Brooklyn, New York – 29. kesäkuuta 2023 Carlsbad, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä, ohjaaja ja muusikko.
Elokuvaura
Arkin oli yksi niistä viidestä näyttelijästä, joka on saanut ensimmäisestä elokuvaroolistaan parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Hän oli ehdolla vuoden 1966 elokuvasta Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat ja uudelleen kaksi vuotta myöhemmin elokuvasta Sydän on yksinäinen harhailija.
Assane N’Doye
Assane N’Doye (s. 25. tammikuuta 1953) on senegalilainen entinen judoka. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Montréalissa 1976. N'Doye oli tuolloin alle 80-kiloisten sarjassa jaetulla 19. eli viimeisellä sijalla.
Alan Arkin
Elokuvaura
Arkin osoitti kykenevänsä tekemään sekä draamaa että komediaa. Muita hänen roolejaan olivat muun muassa Audrey Hepburnia väijyvä oppinut tappaja elokuvassa Yksin pimeässä, ohjaaja Mike Nicholsin Me sotasankarit ja Arvoitusten juna, jossa hän esitti Sigmund Freudia, Älkää ampuko hammaslääkäriä ja Myyntitykit. Arkin esiintyi myös elokuvassa Saksikäsi Edward.
Vuoden 2006 Arkin sai kolmannen Oscar-ehdokkuutensa ja ensimmäisen palkintonsa elokuvasta Little Miss Sunshine. Hän sai Oscarin parhaasta miessivuosasta ja Bafta-palkinnon samasta kategoriasta.
Muut työt
Näyttelijänuransa lisäksi Arkin soitti The Tarriers -kansanmusiikkiyhtyeessä, jonka “Banaaninlastaajan laulu” -kappale ("Day-O" tai "The Banana Boat Song") nousi 4. sijalle Billboard-listalla. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja sekä tieteisnovelleja.
Yksityiselämä
Arkin syntyi New Yorkissa juutalaiseen perheeseen. Hän muutti perheensä mukana Los Angelesiin palatakseen sieltä takaisin ja aloittaakseen uran laulaja-lauluntekijänä. Tämän jälkeen hän alkoi luoda näyttelijän uraa. 29 vuoden iässä Arkin liittyi chicagolaiseen komediaryhmään.
Arkinilla oli kolme poikaa.  thumb|Alan Arkin vuonna 2012.
Kevyt osasto 6 (jatkosota)
Kevyt osasto 6 (KevOs 6) oli Suomen maavoimien jatkosodan aikainen yksikkö, joka kuului 2. divisioonaan. Se oli kolmen jalkaväkikomppanian muodostoma yksikkö, jonka määrävahvuus oli 597, eli noin puolet jalkaväkirykmentin pataljoonan vahvuudesta. Osaston organisaatiosta puuttui kokonaan oma epäsuora tuli.
Perustaminen
Kevyen osaston 6 perusti Jyväskylän suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941, ja sen perustamispaikka oli Kintaus. Perustamisen jälkeinen osaston vahvuus oli 23 upseeria, 103 aliupseeria ja 485 miestä, yhteensä 611. Tämä oli ainut kerta, jolloin osasto oli vähintään määrävahvuinen, ylivahvuutta 17 miestä.
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi. Kevyet osastot pyrittiin kuitenkin varustamaan liikkuvina yksiköinä mahdollisimman hyvin.
Lakkauttaminen
Kevyt Osasto 6 lakkautettiin 28. maaliskuuta 1942. Osaston henkilöstöstä vanhimmat ikäluokat kotiutettiin ja nuoremmat siirrettiin pääosin jalkaväkirykmentti 7:n III pataljoonaan.
Schwarzwaldin kakku
Historia
Schwarzwaldin kakun tarkkaa syntypaikkaa tai -aikaa ei tunneta. Kunnia kakun keksimisestä annetaan usein Bodenjärven tuntuman Radolfzell am Bodenseen kaupungissa eläneelle Josef Kellerille (1887–1981). Kellerin sanotaan keksineen kakun vuonna 1915, kun hän työskenteli Bad Godesbergissa Café Agnerissa. Joidenkin muiden lähteiden mukaan kakku syntyi vasta vuonna 1930, ja sen keksijä oli Tübingenissa asunut kokki. Dr. Oetkerin julkaisema Backen macht Freude mainitsee kakun vasta vuonna 1951. On todennäköistä, että resepti oli alun perin vain ammattilaisten käytössä, ja se levisi tavallisen kansan käyttöön tätä kautta. Sittemmin resepti on yleistynyt Saksan ohella eri puolilla maailmaa.
Valmistus
Kakku on mahdollisesti saanut nimensä Schwarzwaldin alueen kansallispuvun mukaan. Kakku muistuttaakin ulkoisesti hieman musta-valko-punaista asua. Kakun toinen oleellinen osa ovat kirsikat. Schwarzwaldin alueella on kasvatettu kirsikkapuita jo vuosisatoja. Kakku koostuu sokerikakusta ja ohuesta suklaamurotaikinapohjasta. Valmistukseen käytetään runsaasti kirsikkabrandyä (kirschwasser).
Yötokko
Yötokko (Amblygobius nocturnus) on pieni tokkojen heimoon kuuluva merikala, joka elää lähinnä Intian valtameren alueella. Laji jää pituuskasvultaan pienikokoiseksi, parhaimmillaankin vain 10 senttimetrin pituiseksi. Yötokko on pintakala, joka harvoin käy 30:a metriä syvemmällä.
GP3 Espanjan Grand Prix 2016
GP3 Espanjan Grand Prix 2016 oli GP3-kauden 2016 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 14.–15. toukokuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Espanjan GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi ART Grand Prix -tallin kuljettaja Charles Leclerc. Sunnuntain kilpailun voitti ART Grand Prix -tallin Alexander Albon.
Darrell Sweet
Darrell Anthony Sweet (16. toukokuuta 1947 Bournemouth, Dorset, Englanti - 30. huhtikuuta 1999 New Albany, Indiana, USA ) oli Nazareth-yhtyeen rumpali ja perustajajäsen. Hän kuoli sydänkohtaukseen Nazarethin ollessa Yhdysvaltain kiertueella vuonna 1999.
Paini kesäolympialaisissa 1932
Los Angelesin kesäolympialaisten 1932 painissa kilpailtiin seitsemässä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Kaikki kilpailutapahtumat olivat miehille. Menestynein maa oli kuusi kultamitalia voittanut Ruotsi.
Richard Rodgers
thumb|250px|Vasemmalta: Richard Rodgers, [[Irving Berlin ja Oscar Hammerstein II (1948)]] Richard Charles Rodgers (28. heinäkuuta 1902 − 30. joulukuuta 1979) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti Oscar Hammerstein II:n ja Lorenz Hartin kanssa yhteistyössä syntyneistä musikaaleista kuten Oklahoma!, Sound of Music ja South Pacific.
Rodgers sävelsi uransa aikana yli 900 julkaistua laulua ja neljäkymmentä musikaalia. Hänen tehokeinojaan ovat esimerkiksi jännitteisten harmonioiden käyttö erilaisten tekstin ja draamakohtausten ominaisuuksien korostamiseksi, ja kyky adaptoitua käsiteltävään aiheeseen hyvin syvällisesti, kuten Sound of Musicin kuvitteellinen "itävaltalainen kansanhymni" Edelweiss, joka on todellisuudessa amerikkalaisen Rodgersin jäljitelmä kansanomaisesta kappaleesta.
1950-luvun alkupuolella Rodgers alkoi säveltää myös sinfoniaorkesterille. Hänen teoksiaan käytettiin televisiosarjojen ja -dokumenttien musiikkina.
Lužniki
Lužniki on Hamovnikin piirissä Moskovassa Venäjällä sijaitseva jalkapallo- ja entinen yleisurheilustadion. thumb|right|300px|Sisänäkymää vanhasta stadionista. thumb|right|300px|Uudelleenrakennettu stadion syyskuussa 2017.
Lužnikin nimi oli vuoteen 1992 asti, vapaasti suomennettuna Leninin keskusstadion. Stadion on osa laajempaa urheilukompleksia, johon kuuluu muun muassa uimahalli, jäähalli sekä useampi sisäpalloiluareena.
Lužniki sijaitsee Moskova-joen rannalla noin 5,5 kilometriä Kremlistä (keskustasta) lounaaseen. Stadionille kulku käy metrolla, Lužnikia lähellä ovat metroasemat Sportivnaja ja Vorobjovy Gory.
Lužnikin katsojakapasiteetti on 81 000 (kaikki katettuja istumapaikkoja) ja se tekee siitä Venäjän suurimman stadionin. Stadionia ovat käyttäneet pääasiassa jalkapalloseurat Torpedo ja Spartak. Nykyisin Venäjän maajoukkue pelaa siellä osan otteluistaan. Tosin joukkueella on myös toinen kotistadion Sotšissa, jossa on lumettomat olosuhteet pelaamiseen ympäri vuoden, toisin kuin Moskovassa.
Historia
Lužnikilla pelattiin vuoden 1957 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu Neuvostoliiton ja Ruotsin välillä. Ottelua seurasi maailmanennätysyleisö 55 000 ihmistä.
Vuonna 2002 kentälle asennettiin FieldTurf -tekonurmialusta, joka on Kansainvälisen jalkapalloliiton (FIFA) ja Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) luokituksissa paras tekonurmi.
UEFA valitsi Lužnikin vuoden 2008 Mestarien liigan loppuottelun pelipaikaksi. Ottelua varten tekonurmen tilalle asetettiin luonnonnurmi.
Vuonna 2013 stadionilla järjestettiin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut.
Stadionilla järjestettiin vuoden 2018 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden otteluja, muun muassa kilpailuiden avaus- ja loppuottelu. Maailmanmestaruuskilpailuja varten Lužniki rakennettiin vuosina 2014–2017 kattoa ja julkisivua lukuun ottamatta kokonaan uudelleen ja muutettiin pelkäksi jalkapallostadioniksi.
Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailut 2012
Vuoden 2012 yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailut käytiin 27. kesäkuuta – 1. heinäkuuta Porto-Novossa, Beninissä.
HMS Brecon
HMS Brecon (viirinumero M29) on Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus. Se oli ensimmäinen kuninkaallisen laivaston naisen päällikkyydessä ollut alus, kun luutnantti Charlotte Atkinson vastaanotti aluksen päällikkyyden tammikuussa 2004.
Valmistus
Alus tilattiin Vosper Thornycroftin telakalta. Se laskettiin vesille 1978 kumminaan Kentin herttuatar ja valmistui 18. joulukuuta 1979.
Palvelus
Alus raivasi Falklandin sodan päätyttyä HMS Ledburyn kanssa kaksi Port Stanleyn edustalla ollutta miinakenttää. Samoin alus paikansi ja raivasi 1985-1991 sisaralustensa mukana Suezin kanavan ja Persianlahden alueen miinoituksia. Se liitettiin 1998 Pohjois-Irlantiin sijoitettuun laivueeseen. Alus oli 1999 vartiotehtävissä Tall Ship Racen purjealusten vieraillessa Greenockissa.
Alus poistettiin palveluksesta 19. heinäkuuta 2005. Se otettiin helmikuussa 2008 käyttöön paikallaan olevana Jupiter Pointiin sijoitettuna koululaivana HMS Raleighina, jossa tehtävässä sillä koulutetaan uudet alokkaat toimimaan sotalaivalla.
Liberace
Wladziu Valentino Liberace, tunnettu taiteilijanimellään Liberace [lɪbərˈɑːtʃi] (16. toukokuuta 1919 West Allis, Wisconsin – 4. helmikuuta 1987 Palm Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen pianisti ja viihdetaiteilija. Hänen menestyksekäs pianistinuransa kesti 1940-luvulta 1980-luvulle. Liberace tiivisti klassisia kappaleita jättämällä pois ”tylsät kohdat” ja yhdisteli klassista ja kevyttä musiikkia. Liberace tuli tunnetuksi myös ylellisistä esiintymisasuistaan, sormuksistaan, itseironisista sukkeluuksista ja flyygelinsä päällä palavasta kyntteliköstä. Liberace oli yksi Las Vegasin suurimpia vetonauloja. Liberace myi elinaikanaan 60 miljoonaa levyä, ja hän oli uransa huipulla maailman parhaiten palkattu viihdetaiteilija.
Elämä ja ura
Wladziu Valentino Liberace syntyi vuonna 1919 puolalais-italialaiseen perheeseen Wisconsinissa. Hänen isänsä oli ammattimainen käyrätorven soittaja, mutta Wladziu valitsi soittimekseen pianon. Hän sai koulutuksen klassiseksi pianistiksi ja soitti Chicagon sinfoniaorkesterin solistina jo 16-vuotiaana.
Uransa alkuvaiheissa Liberace soitti pitämissään klassisen musiikin konserteissa muutamia pop-kappaleita. Yleisö hurrasi pop-kappaleille enemmän kuin varsinaiselle konsertille, joten Liberace otti ne vakituisesti ohjelmistoonsa. Hänen repertuaariinsa kuului klassisten kappaleiden lisäksi muun muassa boogie woogieta, elokuvasävelmiä, cocktail-jazzia ja sentimentaalisia balladeja. Nuorena Liberace soitti elokuvateattereissa ja yökerhoissa, ja hän käytti jonkin aikaa taiteilijanimeä Walter Busterkeys.
Liberace muutti 1940-luvulla New Yorkista Kaliforniaan ja sai levytyssopimuksen Decca Recordsin kanssa. Hänestä yritettiin aluksi tehdä big bandin johtajaa, mutta ilman menestystä. 1940-luvun lopulla hän teki sopimuksen Columbia Recordsin kanssa ja nousi kansalliseen suosioon. Hänestä tuli 1950-luvulla viihdemaailman tähti levytystensä sekä televisio- ja elokuvaesiintymistensä kautta. 1950-luvun jälkeen hänellä ei enää ollut suuria hittejä, mutta hänen suosionsa konserttiesiintyjänä ja julkisuuden henkilönä säilyi korkeana hänen kuolemaansa 1987 asti. Hän oli yksi Las Vegasin suurimpia vetonauloja.
Liberace sai vuonna 1951 oman televisio-ohjelman The Liberace Show, jolla oli parhaimmillaan 35 miljoonaa katsojaa. Hän soitti ohjelmassa pianoa orkesteria johtaneen viulistiveljensä Georgen säestyksellä. Liberace esiintyi myöhemmin vierailijana muun muassa Batman-televisiosarjassa ja The Muppet Show’ssa.
Liberace soitti dramaattisesti ja näyttävästi. Hänen kädennostonsa olivat korkeita ja sointunsa voimakkaita, ja hän suosi juoksutuksia, liu’utuksia (glissando), nopeutuksia ja käsien paikan vaihtoja. Musiikkikriitikot eivät pitäneet Liberacen pinnallisesta soittotyylistä etenkään hänen uransa alkuvaiheissa ja hyökkäsivät häntä vastaan erittäin pilkallisesti. Myöhemmin Liberace sai kuitenkin myös kriitikoilta tunnustusta ainutlaatuisuudestaan. Liberace vastasi kritiikkiin tunnetuksi tekemällään lentävällä lauseella ”Itkin koko matkan pankkiin”. Hän sanoi myös: ”Pidän itseäni viihdyttäjänä. --- Kun esiinnyn, en vain soita. Haluan tehdä ihmiset onnellisiksi.” Liberacen suhde yleisöönsä olikin hyvin läheinen: hänen konserttinsa päättyivät siihen, että hän kutsui yleisöä lavalle halailemaan ja kättelemään itseään sekä koskettelemaan pianoaan, sormuksiaan ja esiintymisasujaan.
Kuolema
Liberace kuoli kotonaan Palm Springsissä AIDSin komplikaatioihin vuonna 1987. Hänen kuolinsyykseen ilmoitettiin alun perin kuitenkin sydänsairaudesta johtunut sydänkohtaus.
Yksityiselämä
Liberace muutti Hollywoodin-kotinsa 1970-luvun puolivälissä museoksi ja perusti museon myöhemmin myös Las Vegasiin. Hän avasi 1980-luvulla myös ravintolan Las Vegasiin. Liberace perusti Liberace Foundation for the Creative and Performing Arts -säätiön, joka avustaa nuoria esiintyjiä.
Liberace kiisti homoseksuaalisuutensa ja haastoi hänen seksuaalisuudestaan vihjailevia lehtiä ja toimittajia menestyksellisesti oikeuteen kunnianloukkauksesta. Hänen rakastajansa ja työntekijänsä Scott Thorson haastoi hänet 1980-luvulla oikeuteen ja vaati tälle tekemästään työstä yhteisasumisen aikana 113 miljoonaa dollaria; juttu sovittiin lopulta 95 000 dollarilla.
Vuonna 2013 sai ensi-iltansa Steven Soderberghin ohjaama Liberacen elämästä kertova elokuva My Life with Liberace, jonka pääosassa on Michael Douglas. Elokuva perustuu Scott Thorsonin kirjoittamaan kirjaan Behind the Candelabra.
Kenttä ja kasarmi
Kenttä ja kasarmi on Pentti Haanpään kirjoittama novellikokoelma vuodelta 1928. Novellit sijoittuvat 1920-luvun Suomen armeijaan, jota ne kuvaavat realistisesti ja kyynisen humoristisesti. Kirja aiheutti aikanaan valtavaa kohua jakaen ihmiset sen puoltajiksi ja vastustajiksi. Haanpää suoritti asevelvollisuutensa 1925–1926 Sakkolassa Kiviniemen kasarmilla ja hän kirjoitti novellikokoelmansa kokemustensa pohjalta.
Haanpään alkuperäinen kustantaja WSOY vaati käsikirjoituksen siistimistä ennen julkaisua. WSOY:n edellytti novellin Sotilasjunassa poistamista kokonaan sekä novellin Vähän päiviä keskikohdan poistamista. Kustantaja piti kuvauksia karkean realistisina ja arvioi, ettei niitä voida puolustaa taiteellisilla syillä. Haanpää oli haluton tekstin siloitteluun – ”kuvasta ei saa sen kauniimpaa kuin malli on” –, ja uudeksi kustantajaksi löytyi sosiaalidemokraattinen Kansanvalta.
Haanpää oli jo ennen kirjan julkaisua varautunut syntyvään kohuun. Kirjeessään Erkki Valalle 4.3.1928 hän sanoo, ettei pelkää iskuja: "Antaa siis rusikan pudota: heikko sortuu ja voimakas ärtyy. Ja ellei voimaa osoittaudu olevan: no niin, minä vaikenen ja ryömin piiloon kirjallisuuden vainiolta."
Silloiset isänmaalliset piirit loukkaantuivat syvästi kirjan sisällöstä, ja Haanpää oli "kustannuskiellossa" 1930–1935. Tämän aikana useat eri kustantamot hylkäsivät muun muassa Haanpään kirjoittaman Noitaympyrä-teoksen (kirjoitettu 1931, julk. 1956).
Kritiikki
Kentän ja kasarmin tuoreet arviot olivat vaihtelevia.
Olavi Paavolainen arvioi Kentän ja kasarmin Tulenkantajat-lehden näytenumerossa 1928. Hänen arvionsa oli varsin tyly: ”Kenttää ja kasarmia ei ole kirjoittanut kirjailija Pentti Haanpää, vaan sotamies Haanpää, Pentti, siviiliammatiltaan tukkijätkä.” Paavolainen piti kirjaa tendenssikirjana eikä taideteoksena. Hänen mukaansa kirja oli ”kömpelö erehdys” ja ”skandaali”. Haanpään sananvapauden Paavolainen kuittasi: ”Tietysti – taiteilijalla on vapautensa, mutta, se huomattakoon, vain suurella taiteilijalla.”
Helsingin Sanomissa 20.6.1928 Lauri Viljanen piti Kenttää ja kasarmia välityönä ja korosti Haanpään näkemyksen armeijasta olevan kehittymätön ja yksipuolinen. "Se hätäisyys ja tilapäisyys, jolla Haanpää ilmeisestikin on koetellut kykyään uudessa aihepiirissä, käy selvimmin ilmi kirjan taiteellisesta puolesta. Psykologinen ahtaus, joka toistaiseksi vaivaa Haanpään naturalistista käsitystä, on tämmöisessä välityössä kostautunut hänelle pahasti." Samankaltaisen arvion esitti Rafael Koskimies Uudessa Suomessa. Tosin myöskään Viljanen ja Koskimies eivät kiistäneet silloisen varusmiespalveluksen epäkohtia.
Regio Esercito
Regio Esercito (Italian kuninkaallinen armeija) perustettiin Italian yhdistyttyä Italian kuningaskunnaksi 1861. Italian muututtua tasavallaksi 1946 armeijan nimeksi tuli Esercito Italiano (Italian armeija).
Historia
Italian armeija perustettiin yhdistettäessä Italiaa, kun paavilliset alueet oli miehitetty. Manfredo Fanti allekirjoitti Sardinian armeijan ja Molempain Sisiliain kuningaskunnan armeijan yhdistämisasiakirjan 4. toukokuuta 1861, jolloin Regio Esercito korvasi aiemmat erilliset armeijat. Uuden armeijan ensimmäisinä koetinkivinä olivat Pohjois-Italian haltuunotto ja 3. itsenäisyyssota. IV armeijakunta valtasi Rooman 20. syyskuuta 1870.
Noin 1 000 miehen joukko rantautui 8. helmikuuta 1885 Eritreaan aloittaen maan siirtomaavallan. Etiopian joukot pysäyttivät joukkojen etenemisen Adwan taistelussa.
Italian joukot nousivat syyskuussa 1911 maihin Libyassa taistellessaan Ottomaaneja vastaan. Sota päättyi Ouchyn rauhansopimukseen, jonka mukaan Libya siirtyi Italian hallintaan.
Ensimmäinen maailmansota
Italian armeija taistelu sodan aikana lähinnä Pohjois-Italiassa. Taistelussa sai surmansa yli 700 000 italialaista.
Sotien välillä
Maa keskittyi siirtomaidensa valvontaan, kunnes Espanjan sisällissodan alkaessa koottiin vapaaehtoisjoukko Corpo Truppe Volontarie lähetettäväksi Espanjaan.
Valemureena
Valemureena (Kaupichthys hyoproroides) on valemureenoihin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantista ja Intian valtamerestä.
Koko ja ulkonäkö
Valemureena voi kasvaa suurimmillaan noin 30 cm pitkäksi, mutta jää useimmiten alle 15 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja käärmemäinen. Kalalla on kookkaat silmät ja kuono on pitkä. Selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet ja pyöreähköt. Väriltään valemureena on vaaleanruskea. Valemureenalla on fluoresoivia rasvahappoihin sitoutuvia proteiineja, jotka fluoresoivat vihreinä UV-valossa.
Levinneisyys ja elintavat
Valemureenaa tavataan Atlantin länsiosista Floridasta Karibianmerelle ja Intian valtamerestä Somaliasta ja Madagaskarilta Intian eteläosiin. Eräiden tutkijoiden mukaan Intian valtameren kalat kuuluvat lajiin Kaupichthys diodontus. Valemureena liikkuu koralliriuttojen lähellä ja piileskelee kivien koloissa. Lajin ravintoa ovat selkärangattomat eläimet.
Mortemart
Mortemart on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Haute-Viennen departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 114. Mortemart kuuluu departementissaan Bellacin kantoniin Bellacin arrondissementissa. Kunta sijaitsee noin 15 kilometriä Bellacista lounaaseen.
Mortemart kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Aholammi (Mänttä-Vilppula, itäinen)
Aholammi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Myllykylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Kangasjärven alueeseen (35.492) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,7 metriä mpy.
Ihantalan kartano
Ihantalan kartano sijaitsi Viipurin maalaiskunnassa, jonka Suomi toisessa maailmansodassa joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle. Kartanon historia alkaa vuodesta 1639, jolloin Lindved Hästesko sai oikeuden perustaa säterin Ihantalan kylään. Tämän yhden manttaalin perintötilan osti 1820 kreivi Fabian von Steinheil, joka hankki ja liitti tilaan kolme muuta tilaa, jotka olivat yhteensä 2/3 manttaalia. Myöhemmin maatilan ovat omistaneet kenraali Nikolai von Rechenberg ja pankinjohtaja A. Ramstén, joka myi sen kreivi Nik. Sieversille 1903. Seuraavaksi kartano siirtyi Alfred Kordelinin ja A. Saarelan omistukseen. Heidän aikanaan Ihantalan hovin metsät hakattiin ja puut myytiin. Vuonna 1907 Suomen valtio osti kartanon, jonka pinta-ala silloin oli 1 969,81 hehtaaria. Kartanon maille muodostettiin vuokraoikeudella 45 pien- ja palstatilaa ja niille 270 hehtaarin yhteismetsä. Kartanon emätilasta tehtiin 109 hehtaarin suuruinen maatila, joka sekin vuokrattiin yksityiselle maanviljelijälle.
Kartanon jäljelle jääneelle maalle perustettiin koulutila, jonne 1913 järjestettiin Ihantalan kasvatuslaitos. Koulutilalle hankittiin 1916 lisää maata niin että pinta-alaksi tuli 55,4 hehtaaria, josta 26,6 hehtaaria oli viljelykelpoista. Väliaikainen kasvatuslaitos toimi kartanon kaksikerroksisessa päärakennuksessa, jossa oli 13 huonetta. Laitokseen voitiin sijoittaa 7–15-vuotiaita poikia yhteensä 35. Pojat otettiin laitokseen joko yleisen tuomioistuimen määrääminä tai hakemuksen perusteella, jolloin vaadittiin kouluhallituksen lastensuojeluosaston hyväksyntä. Lastensuojeluosasto laati suunnitelman Suomen kasvatuslaitosten uudelleenjärjestelemiseksi ja ehdotti Ihantalan laitoksen siirtämistä toiselle paikkakunnalle. Tällöin paikkakunnan väestö päätti anoa tilaa ja sen rakennuksia perusteilla olleen Ihantalan seurakunnan tarpeisiin, sillä niistä saataisiin seurakunnalle pappila ja papinvirkatalo. Kasvatuslaitoksen toiminta loppui 1919. Ihantalan kartanon päärakennus kunnostettiin kirkkosaliksi ja rakennuksen päätyyn rakennettiin kellotorni. Ihantalan kirkon vihki käyttöön Viipurin hiippakunnan piispa Erkki Kaila 6. marraskuuta 1927. Kirkko tuhoutui sodassa 1940.
Destia
Destia Oy on infrastruktuurialan yritys ja alan markkinajohtaja Suomessa. Se suunnittelee, rakentaa ja ylläpitää liikenneväyliä ja ympäristöjä liikenteelle, teollisuudelle ja elämiseen.
Destia kuuluu ranskalaiseen infra-alalla toimivaan Colas-konserniin.
Kuninkaallinen Suomen Koskenperkausjohtokunta (1799–1809)
Destian historia alkaa vuosina 1799–1809 Suomen alueella toimineesta ja Kustaa IV Aadolfin perustamasta Kuninkaallisesta Suomen Koskenperkausjohtokunnasta (Kungliga Finska Strömrensningsdirektionen). Sen toiminta laajeni sittemmin myös tieverkon, siltojen, rautateiden ja satamien rakentamiseen ja niiden ylläpitoon.
TVH ja TVL 1925–1989
Vuonna 1925 perustettiin Tie- ja vesirakennushallitus (TVH), joka jatkoi tieverkon kehittämistä ja rakentamista Suomessa.
TVH:ta seurasi Tie- ja vesirakennuslaitos TVL.
Tielaitos (1990–2000)
Vuonna 1998 Tielaitoksen hallinnolliset viranomaistehtävät erotettiin varsinaisesta tienpidosta, mutta tuotanto, suunnittelu, rakentaminen ja kunnossapito kuuluivat yhä viranomaistoimintaan. Tielaitos alkoi valmistautua avoimeen kilpailuun.
Tieliikelaitos (2001–2006)
Vuonna 2001 Tielaitoksen tuotanto ja hallinto erotettiin lopullisesti. Tiehallintoon siirtyi sekä tienpito että tienpidon tilaus.
Tieliikelaitos taas alkoi kilpailla tiealan urakoista maarakennusyritysten kanssa. Kilpailu tosin avattiin vaiheittain, ja täysin avoimen kilpailun aika koitti tammikuussa 2005. Tieliikelaitos oli valtion liikelaitos. Toukokuussa 2002 hallitus ehdotti, että sen nimeksi tulisi Tietapio.
Destia valtiolla (2007–2013)
Destia-nimi syntyi 14. helmikuuta 2007, kun Tieliikelaitos otti käyttöön sen markkinointinimenään. Nimi voidaan juontaa latinan sanasta destinatus ("päättäväisyys") tai englannin sanasta destination ("määränpää"). Uusi nimi valittiin henkilöstön ja asiakkaiden keskuudessa toteutettujen haastattelujen ja testien perusteella. Nimi pyrkii olemaan kansainvälinen, erottuva ja positiivinen, mutta silti suomalaisen suuhun sopiva nimi.
Vuoden 2008 alussa Destiasta tuli valtion kokonaan omistama osakeyhtiö, joka perustettiin jatkamaan Tieliikelaitoksen liiketoimintaa. Tammikuussa kerrottiin, että valtio suunnitteli liikelaitosjärjestelmänsä purkamista, sillä EU:n komissio oli moittinut Destian erikoisasemaa, joka suojasi sitä muun muassa konkurssilta.
Lokakuussa 2009 eduskunta myönsi hallitukselle luvan luopua Destian osake-enemmistöstä äänin 103-61. Samalla tehtiin vastaavat päätökset myös työkoneiden huoltoyhtiö Raskonesta ja kaivosalan tutkimusyhtiö Labtiumista. Samassa kuussa valtioneuvosto päätti eriyttää Destian lauttaliiketoiminnan erilliseksi kokonaan valtion omistamaksi valtionyhtiöksi. Suomen Lauttaliikenne Oy (Finferries) aloitti toimintansa tammikuussa 2010.
Vuonna 2011 NCC Roads osti Destian ja Destia Kaluston asfalttipäällystepuolen liiketoiminnan. Kilpailuvirasto esitti ensin kaupan kieltämistä, mutta kun markkinaoikeus asetti kaupalle tiukat ehdot, se tyytyi päätökseen.
Vuonna 2013 Destian liikevaihto oli vajaa 500 miljoonaa euroa.
Destia Ahlström Capitalilla (2014–2020)
Toukokuussa 2014 kerrottiin, että Suomen valtio myy Destian Ahlström Capitalille. Valtioneuvoston mukaan myynti selkeytti kilpailutilannetta infra- ja rakennusalalla.
Heinäkuussa 2018 Destian toimitusjohtajana aloitti Tero Kiviniemi.
Vuonna 2020 Destialla oli noin 1700 työntekijää ja sen liikevaihto oli noin 564 miljoonaa euroa. Se oli Suomen suurin infra-alan yhtiö.
Destia Colas-konsernissa (2021–)
Elokuussa 2021 kerrottiin, että Ahlström myy Destian ranskalaiselle Colas-konsernille, joka toimi 50 maassa.
Organisaatio
Vuonna 2021 Destialla oli noin 1650 työntekijää. Destian liiketoimintaryhmiä ovat:
Destia kuuluu ranskalaiseen infra-alalla toimivaan Colas-konserniin, joka taas kuuluu pörssilistattuun Bouygues-konserniin. Vuonna 2022 Colasilla oli noin 57 000 työntekijää viidellä eri mantereella ja sen liikevaihto vuonna 2021 oli 13,2 miljardia euroa. Liikevaihdosta 70 prosenttia tuli väylärakentamisesta ja niiden kunnossapidosta, viidesosa rakennusmateriaaleista ja noin kymmenesosa rautatierakentamisesta. Vuonna 2020 konsernin liikevaihdosta 45 prosenttia tuli Ranskasta ja 20 prosenttia muualta Euroopasta.
Palvelut
Destia suunnittelee, rakentaa ja pitää kunnossa infrastruktuuria, kuten sähköverkkoja, siltoja, teitä ja ratoja, elinympäristöjä, telematiikka- ja valaistusratkaisuja. Sen asiakkaita ovat muun muassa teollisuus- ja liikeyritykset, kunnat ja kaupungit sekä valtionhallinnon organisaatiot.
Vuonna 2022 Destian palveluita olivat:
Destian ja Ilmatieteen laitoksen yhteinen Kelikeskus toimii syyskuun puolivälistä huhtikuun puoliväliin ympärivuorokautisesti. Sen tehtävä on varmistaa teiden laadukas talvikunnossapito koko Suomessa tuottamalla sääennusteita teiden kunnossapitäjien käyttöön. Keskus on perustettu vuonna 1991.
Projekteja
Esimerkkejä Destian projekteista:
Buzen
Buzen on kaupunki Fukuokan prefektuurissa Kyūshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee Seton sisämeren (Suōnmeren) rannalla prefektuurin itäosassa Kita-Kyūshūn kaupungin kaakkoispuolella. Kaupungissa on 27 042 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 111,17 neliökilometriä.
Buzenin kaupunki perustettiin vuonna 1955 kahdeksan kylän ja maaseutukaupungin yhdistyessä. Uuden kaupungin nimeksi otettiin alun perin Unoshima, mutta nimi vaihdettiin nykyiseksi vielä samana vuonna. Buzenia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.
Toini Kivimäki
Toini Margit Kivimäki (o.s. von Essen; 7. kesäkuuta 1894 Jepua – 21. helmikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä.
Kivimäen vanhemmat olivat asemapäällikkö Edvard Vilhelm von Essen ja Agnes Amanda (o.s. Nordgren). Kivimäki tuli ylioppilaaksi Porin suomalaisesta tyttölyseosta vuonna 1913. Hän aloitti opiskelut Helsingissä 1913 ja toimi kirjeenvaihtajana Aktiebolag W. Gutzeit & Co yhtiössä Helsingissä 1919–1924. Vuodesta 1924 hän oli työsuhteessa Suomen Berliinin lähetystössä. Vuonna 1927 hän avioitui Berliinissä kääntäjän ja virkamiehen Urho Kivimäen (1889–1958) kanssa.
Ferrari F2003-GA
Ferrari F2003-GA on Rory Byrnen ja Ross Brawnin suunnittelema auto, jota Ferrari-talli käytti Formula 1-sarjassa kaudella 2003. Malliin lisättiin kirjaimet GA, jotka olivat vuoden 2003 alussa menehtyneen Fiatin päällikön Gianni Agnellin nimikirjaimet. Auto osoittautui erittäin kilpailukykyiseksi ja sillä voitettiin sekä valmistajien mestaruus että kuljettajien mestaruus. Kuljettajien mestaruuden voitti Michael Schumacher.
F2003-GA:n kilpailuhistoria
F2003-GA esiintyi ensimmäisen kerran 4.5. Espanjan GP:ssä ja auton pelättiin olevan täysin ylivoimainen vastustajien autoihin nähden. Vaikka F2003 oli kehitetty vuonna 2002 käytetystä Ferrari F2002 autosta, joka oli täysin ylivoimainen, ei F2003 ollut murskaavan ylivoimainen. Schumacher toki voitti Espanjan GP:n, mutta ero vastustajiin ei ollut hirvittävän suuri. F2003 oli epäilemättä paras auto vuoden 2003 F1 sarjassa, mutta silti Schumacher joutui käymään kovan taistelun mestaruudesta Kimi Räikköstä ja Juan Pablo Montoyaa vastaan. Ferrari F2003 oli erittäin luotettava eikä Schumacherille sattunut kauden aikana yhtään konerikkoa. Mestaruus ratkesi kuitenkin vasta kauden päättäneessä Suzukan kisassa, jossa Schumahcer ajoi vaikeukseien kautta kahdeksanneksi, mutta tallikaveri Rubens Barrichello otti Ferrari F2003:n viimeisen voiton ja sinetöi samalla Schumahcerin maailmanmestaruuden. Ferrari F2003 poistui kisakäytöstä vuoden 2003 jälkeen.
Tekniset tiedot
Moottori
Voimansiirto
Karonkka
Karonkka on akateeminen perinne. Se on väitöstilaisuuden jälkeen illalla järjestettävä juhlatilaisuus, jolla vastaväitellyt tohtori kiittää vastaväittäjäänsä (opponentti), kustosta ja muita väitöskirjan luomisprosessiin osallistuneita henkilöitä. Karonkkaan kutsutaan akateemisen piirin lisäksi yleensä ystäviä ja sukulaisia.
Franklin Farrel
Franklin ”Frank” Farrel III (23. maaliskuuta 1908 Ansonia, Connecticut – 2. heinäkuuta 2003 North Branford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti.
Karonkka
Järjestäminen
Professoriksi nimitetty voi järjestää nimityksen kunniaksi professorikaronkan. Se pidetään luontevimmin virkaanastujaisesitelmän jälkeen. Tohtorikaronkan pitämistä pidetään Suomessa yleisesti lähes pakollisena, mutta professorikaronkan ei, vaan sellaisen järjestää vain osa professoriksi nimitetyistä.
Franklin Farrel
Yalen yliopistossa opiskellut Farrel kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932.
Karonkka
Järjestäminen
Karonkka järjestetään useimmiten yksityistilaisuutena ravintolassa, mutta voidaan pitää myös kotona tai osakunnan tai oman laitoksen tiloissa. Karonkan pukeutumiskoodi on miehille frakki tai tumma puku ja naisille iltapuku. Frakin kanssa käytetään valkoisia liivejä, tosin jos karonkkaan osallistuu pelkästään miehiä, voidaan myös sopia että kaikki käyttävät mustia liivejä.
Oscar Hammerstein II
thumb|Oscar Hammerstein II vuonna 1948. Oscar Hammerstein II (12. heinäkuuta 1895 – 23. elokuuta 1960) oli yhdysvaltalainen kirjailija sekä musikaalien tuottaja ja ohjaaja. Hänen yhteistyöstään Richard Rodgersin kanssa syntyivät muun muassa kuuluisat musikaalit Oklahoma!, South Pacific ja The Sound of Music. Oscar Hammerstein II voitti uransa aikana kaksi Oscar-palkintoa parhaasta laulusta: vuonna 1942 kappaleella ”The Last Time I Saw Paris” elokuvasta Erotaan siis (Lady Be Good, 1941) ja vuonna 1946 kappaleella ”It Might As Well Be Spring” elokuvasta Kevättä ilmassa (State Fair, 1945). Hän sai myös kolme muuta ehdokkuutta.
Karonkka
Ohjelma
Karonkassa on erityinen perinne puheiden pitämisen suhteen. Pääruoan jälkeen väittelijä pitää puheen, jossa hän ensin kiittää vastaväittäjää, sitten kustosta, sitten muita osallistujia suurin piirtein akatemisessa tärkeysjärjestyksessä. Sukulaisia ja/tai puolisoa kiitetään yleensä viimeiseksi. Kaikkien, jotka väittelijä mainitsee nimeltä, odotetaan pitävän vastauspuhe samassa järjestyksessä kun heidät mainittiin alkuperäisessä puheessa.
Oscar Hammerstein II
Hammersteinin isoisä oli teatteri-impressaari Oscar Hammerstein.
Karonkka
Sanan merkitys
Karonkka-sanan etymologia johtaa venäjänkieliseen sanaan koronka (коронка, suom. pieni kruunu), ruotsin karonka välityksellä. Karonkkaa voidaan siis pitää "kruunajaisina".
Muussa yhteydessä
Myös teatteriesitysten harjoitusprosessien ja esityssarjojen, sekä elokuvien ja TV-sarjojen kuvausten päätteeksi järjestetään usein karonkaksi kutsuttuja juhlia, joihin osallistuvat tuotannon työryhmän jäsenet. Niissä ei kuitenkaan noudateta yhtä tiukkaa pukukoodia ja etikettiä. Karonkka ei siis liity ensi-iltajuhlallisuuksiin.
Karonkkaa viettävät myöskin festivaaleja järjestämässä olleet talkoolaiset. Tällöin juhlistetaan festivaalien onnistumista ja siihen laitettua työpanosta. Festivaalien jälkeinen karonkka voidaan järjestää jopa puoli vuotta festivaalien jälkeen.
Veneetit
pienoiskuva|Rautakautisen Italian kielet. Veneetit olivat Adrianmeren pohjukassa asunut kansa, joka puhui itaalista, latinalle sukua ollutta veneetin kieltä. Esihistoriallisena aikana veneettien keskuspaikka oli Ateste, ja he kykenivät puolustautumaan sekä etruskeja että gallialaisia vastaan. Veneetit kasvattivat hevosia ja kävivät Baltian maiden kanssa meripihkakauppaa. Historiallisena aikana veneettien tärkein kaupunki oli Patavium (Padova) ja myöhemmin Aquilea. Veneetit olivat roomalaisten liittolaisia taistelussa kelttejä ja Hannibalia vastaan ja roomalaistuivat ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Veneettien tärkein jumaluus oli parannuksen jumalatar Reitia, joka samaistettiin sittemmin Junoon. Muista itaalisista kansoista poiketen veneetit eivät käyttäneet sukunimiä, vaan isän ja aviomiehen nimestä johdettuja patronyymisiä adjektiiveja, jotka liitettiin individuaalinimeen.
Burrenin kansallispuisto
thumb|Karstimaata Burrenissa.
Burrenin kansallispuisto on yksi Irlannin kuudesta kansallispuistosta. Se sijaitsee Claren kreivikunnassa saaren länsirannikolla. Puistoon kuuluu 1 600 hehtaaria Burrenin karstialueen kaakkoisnurkasta. Alueen karuutta on kuvattu sanomalla, ettei siellä ole tarpeeksi vettä, johon mies hukkuisi, ei tarpeeksi korkeaa puuta, johon miehen voisi hirttää eikä tarpeeksi maata, että hänet voisi siihen haudata (Cromwellin armeijan upseeri vuonna 1651). Ruoho kasvaa laikkuina kalkkikiven välissä. Puiston korkein kohta on Knockanes (207 metriä).
Burrenin kasvillisuuteen kuuluu sekä kalkinsuosijoita että happaman maan lajeja. Siellä tavataan kaikkiaan 16 kämmekkälajia. Puiston pienet luolat tarjoavat talvehtimispaikan uhanalaiselle kääpiöhevosenkenkäyökölle ja muille lepakkolajeille.
Willi Daugs
Willy (Willi) Reinhold August Daugs (s. 3. syyskuuta 1893 Gollnow, Pommeri – k. ?) oli Suomessa 1930–1940-luvulla vaikuttanut saksalainen asetehtailija ja asekauppias.