cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sydämen kuiskaus
Juoni
On vuoden 1994 kesä. Tokion Tama New Townin lähiössä asuva yläasteikäinen tyttö Shizuku Tsukishima (Yōko Honna) selailee kirjastosta lainaamiensa kirjojen välissä olevia lainauskortteja ja huomaa, että jokaisen hänen lainaamansa kirjan on lukenut aiemmin joku ”Seiji Amasawa”-niminen poika. Seuraavana päivänä koulussa Shizuku näyttää ystävälleen Yūkolle (Maiko Kayama) eräästä laulusta tekemänsä vedoksen, jota hän on työstänyt koulun päätösjuhlia varten. Kotimatkalla Shizuku huomaa, että hän on vahingossa jättänyt kirjansa kouluun. Hän ryntää takaisin ja löytää erään samanikäisen pojan (Issei Takahashi) lukemasta hänen kirjaansa. Poika palauttaa kirjan takaisin Shizukulle ja kommentoi samalla myös Shizukun tekemää lauluvedosta sanoen, ettei se ole välttämättä kovin sopiva koulun päättäjäisiin. Shizuku lähtee takaisin kotiin hyvin ärtyneenä pojan töykeydestä.
Jalkaväkirykmentti 54 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 54 oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan 6. divisioonaan kuulunut Peräpohjolan sotilasläänin perustama jalkaväkirykmentti, jonka Länsipohjan suojeluskuntapiiri perusti Torniossa, Ylitorniolla ja Kemissä.
Saksalaisille alistettuna Sallan taisteluissa
Rykmentti alistettiin 13. kesäkuuta alkaen Saksan Pohjois-Suomeen sijoitetuille Saksan Norjan armeijan joukoille kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorstin alaisuuteen.
Rykmentti keskitettiin komentajansa everstiluutnantti Armas Pihlajamaan johdolla Kemijärven Hanhikoskelle, josta se marssi Sallaan. Se kävi verisimmät taistelunsa Kelsinkäisessä.
Pataljoonankomentajat:
Kajaanin viinakaupan ryöstössä
JR 54:n mainitaan myös toimineen osallistuneen myös Kajaanin viinakaupan ryöstöön, mistä kenraalimajuri Einar Vihma jakoi kuritushuonerangaistuksia, joita myöhemmin lievennettiin.
Vanhempien ikäluokkien kotiutus ja osaksi 12. prikaatia
Jatkosodan liikekannallepanossa oli palvelukseen kutsuttu vuosina 1896-1918 syntyneet miehet. Varusmiespalvelustaan suorittivat silloin vuosina 1919, 1920 ja vuoden 1921 alkupuolella syntyneet. Jatkosodan alkumenestysten ja rintamien vakiinnuttua ryhdyttiin syksyllä 1941 kenttäarmeijan uudellenjärjestelyihin ja vanhimpien ikäluokkien kotiuttamiseen. Kotirintaman työvoimapula oli akuutti ja pahenemassa.
Vuoden 1941 lopulla päättyi Suomen armeijan 6. divisioonan, ja JR 54:n sen osana alistus Saksan 36 Armeijakunnalle. Uudelleenjärjestelyssä 12. helmikuuta 1942 muodostettiin 12. prikaati, jonka osia olivat JR 33, I/JR 54 ja 6. divisioonan pioneeri-, viesti-, lääkäri- ja huoltoyksiköistä. Muulta osin JR 54 kotiutettiin asemasotavaiheen alussa vuonna 1942.
Sydämen kuiskaus
Juoni
Myöhemmin Shizuku palaa takaisin antiikkikauppaan, mutta hän saa huomata kaupan olevan suljettu. Sama poika ilmestyy jälleen paikalle ja päästää Shizukun kauppaan katsomaan paronia. Kaupan alakerrasta Shizuku löytää verstaan, jossa poika työstää parhaillaan viulua. Shizuku pyytää poikaa soittamaan hänelle. Poika suostuu, mutta sillä ehdolla, että Shizuku säestää häntä laululla. Herra Nishi ja hänen kaksi ystäväänsä ilmestyvät paikalle kesken laulun, ja he yhtyvät mukaan soittoon. Shizuku saa tietää, että poika on tosiasiassa Seiji Amasawa eli se sama henkilö, joka on lukenut kaikki hänen lainaamansa kirjastokirjat. Saattaessaan Shizukua kotiin Seiji kertoo tälle unelmastaan tulla taitavaksi viulunrakentajaksi. Seiji kamppailee parhaillaan vanhempiensa kanssa, jotta he päästäisivät hänet Italian Cremonaan oppimaan viulunveistoa suoraan mestarilta. Seiji kehuu Shizukun tekemää laulua ja sanoo tämän olevan lahjakas.
Seuraavana aamuna koulussa Seiji kertoo Shizukulle, että hänen vanhempansa ovat suostuneet päästämään hänet Cremonaan kahdeksi kuukaudeksi selvittääkseen, onko Seijistä ylipäänsä viuluntekijäksi. Seiji ja Shizuku myöntävät pitävänsä toisistaan, ja Seiji kertoo lainanneensa kaikki Shizukun lukemat kirjat herättääkseen tämän huomion. Sinä iltana Shizuku kertoo Yūkolle, että hän pelkää olevansa riittämätön Seijille, koska Seiji tuntuu jo löytäneen suunnan elämälleen toisin kuin Shizuku itse. Shizuku päättää koetella kykyjään ja ryhtyy kirjoittamaan kirjaa saadakseen tietää, ovatko hänen kirjoittajankykynsä tarpeeksi hyvät. Shizuku pyytää herra Nishiltä lupaa kirjoittaa tarinan paronista. Herra Nishi suostuu sillä ehdolla, että hän on ensimmäinen, joka saa lukea Shizukun kirjoittaman tarinan.
Shizuku omistautuu täysin kirjansa kirjoittamiselle, minkä seurauksena hänen arvosanansa alkavat pudota. Shizukun vanhemmat (Takashi Tachibana ja Shigeru Muroi) huolestuvat, mutta päättävät lopulta luottaa tyttäreensä. Kun kirja lopulta valmistuu, herra Nishi lukee sen ja kertoo sen olevan oikein hyvä muttei vielä täydellinen. Shizuku päättää, että hän pystyy parhaiten oppimaan lisää kirjoittamisesta menemällä lukioon ja keskittyy taas opintoihinsa.
Varhain seuraavana aamuna Shizuku katselee ulos ikkunastaan ja näkee ikkunan alapuolella Seijin. Seiji käskee Shizukua istumaan hänen pyöränsä taakse, ja he lähtevät yhdessä ajamaan ylös jyrkkää kukkulaa. Seiji sanoo Shizukulle haluavansa ajaa ylös asti kantaen tätä mukanaan. Lopulta Shizuku kuitenkin hyppää kyydistä ja ryhtyy työntämään pyörää sanoen, että hän haluaa auttaa Seijiä eikä olla vain taakka. Ennen pitkää kaksikko pääsee kukkulan huipulle. He katselevat sieltä avautuvaa huikeaa näkymää Tokion lähiöihin ja odottelevat auringonnousua. Seiji kertoo Shizukulle, että hän on päättänyt käydä yläasteen loppuun ja mennä vasta sitten takaisin Cremonaan opiskelemaan. Shizuku kiittää Seijiä siitä, että tämä sai hänet yrittämään parastaan ja oppimaan enemmän itsestään. Elokuvan alkuperäisessä japanilaisessa versiossa Seiji kysyy Shizukulta, tulisiko tämä hänen vaimokseen sitten, kun hänestä on viimein tullut oikea viuluntekijä. Shizuku vastaa, että hän on toivonut kovasti Seijin kysyvän häneltä juuri sitä. (Disneyn englanniksi dubatussa versiossa kohtaus poistettiin, sillä kahden teinin toisilleen antamaa vakavaa avioliittolupausta pidettiin amerikkalaisyleisön kannalta hämmentävänä.) Seiji halaa Shizukua ja julistaa kovaan ääneen rakastavansa tätä.
Les Sables-d’Olonne
Les Sables-d’Olonne on Ranskan kaupunki Pays de la Loiren alueella Vendéen departementissa. Se sijaitsee Atlantin valtameren Biskajanlahden rannikolla.
Les Sables-d’Olonne uusi kunta perustettiin 1.1.2019. Tällöin kolme kuntaa, Château-d'Olonne, Olonne-sur-Mer ja Les Sables-d’Olonne yhdistyivät. Uuden kunnan hallintokeskus on Les Sables-d’Olonne.
Les Sables-d’Olonne on tunnettu etenkin Vendée Globe -purjehduskilpailun lähtösatamana. Kaupungissa on kilpailun voittajille omistettu Walk of Fame.
Elizabeth L. Gardner
Elizabeth L. Gardner (1921 – 22. joulukuuta 2011 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Hän kuului toisen maailmansodan aikana Women Airforce Service Pilots -järjestöön, joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hänet tunnetaan erityisesti sodan aikaisesta valokuvasta, jossa hän nojaa ulos Martin B-26 Marauder -pommikoneen ohjaamon ikkunasta.
Varhaiset vuodet
Vuonna 1921 syntynyt Gardner vietti lapsuutensa Rockfordissa, Illinois’ssa ja valmistui vuonna 1939 Rockford High Schoolista. Hän oli kolmilapsisen perheen esikoinen. Gardner oli hyvä opiskelija ja piti tenniksen pelaamisesta. High schoolista valmistuttuaan hän opiskeli kaksi vuotta collegessa Jacksonvillessä pääaineenaan englannin kieli. Hän teki kolmea osa-aikatyötä ennen kuin sai paikan sihteerinä.
Sotavuodet WASP:ssä
Japanin hyökättyä Pearl Harboriin joulukuussa 1941 Gardner päätti, ettei aio istua koko sotaa kirjoituskoneen ääressä. Hän seurusteli tuolloin lentojoukkoihin halunneen pojan kanssa ja päätti itsekin osallistua yksityislentäjän lupakirjaa varten vaadittavalle teoriakurssille. Sen läpäistyään hän aloitti keväällä 1942 työt Piper Aircraftin tehtaalla Pennsylvaniassa, koska siellä työskennellessään hän sai liittyä lentokerhoon, jonka kautta hän sai edullisia lentotunteja.
Gardner haki lupakirjan saatuaan Women Airforce Service Pilots -järjestöön, joka lensi Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien lentokoneita muissa kuin taistelutehtävissä. Hänet kutsuttiin haastatteluun ohjelman johtaja Jacqueline Cochranin toimistoon New Yorkiin, ja hyväksynnän saatuaan ja lääkärintarkastuksen läpäistyään hänet kutsuttiin koulutukseen huhtikuussa 1943. Kuusi kuukautta kestäneen koulutuksen jälkeen hän sai WASP:n merkkinsä Cochranilta itseltään. Peruskoulutuksen jälkeen hän sai kolmen kuukauden tyyppikoulutuksen B-26 Marauder -pommikoneeseen ja siirtyi sen jälkeen palvelemaan Texasiin.
WASP:ssä palvellessaan Gardnerista otettiin valokuva, jossa hän nojaa ulos Marauder-pommikoneen ikkunasta ja katsoo kameraan hymyillen. Kuvaa on pidetty yhtenä Yhdysvaltain kotirintamalla sodan aikana palvelleiden naisten keskuudessa vallinneen hengen symboleista.
Sodan jälkeen
Gardner työskenteli myös koelentäjänä General Textile Millsin hankkeessa, jonka tarkoituksena oli kehittää pelastusvarjo lentokoneille. Hän pääsi vuonna 1946 valtakunnallisiin uutisiin, kun hänen koekäyttämänsä lentokoneen pelastusvarjo ei auennut ja hän joutui hyppäämään koneesta omalla laskuvarjollaan. Myöhemmin hän työskenteli ohjelmoijana Simon & Schuster -kustannusyhtiössä.
Gardner kuoli New Yorkissa 90-vuotiaana 22. joulukuuta 2011. Taiteilijat Jenny Roesel Ustick ja Atalie Gagnet maalasivat vuonna 2019 muraalin Gardnerista osana Rockfordissa järjestettyä muraalifestivaalia.
Pierre-Alexandre Vignon
pienoiskuva|Pierre-Alexandre Vignon Pierre-Alexandre Vignon (5. lokakuuta 1763 – 21. toukokuuta 1828) oli ranskalainen arkkitehti, joka tunnetaan parhaiten Pariisin La Madeleine -kirkon suunnittelijana.
Vignon opiskeli arkkitehtuuria Claude-Nicolas Ledoux’n ja Julien-David Leroyn johdolla. Vuonna 1806 Vignon sai keisari Napoleonilta tehtäväkseen suunnitella muistorakennuksen Temple de la Gloire armeijansa Grande Arméen kunniaksi. Rakennus oli määrä rakentaa Pariisiin varhaisemman kirkon paikalle. Muistomerkin rooli siirtyi sittemmin Riemukaarelle, ja Bourbon-restauraation aikana Vignonin suunnittelema rakennus muutettiin kirkoksi, joka sai vuonna 1816 nimen La Madeleine. Vuonna 1828 valmistunut La Madeleine on uusklassinen, roomalaista temppeliä muistuttava ja pohjakaavaltaan suorakulmainen rakennus, jossa on valtavat korinttilaiset pylväät. Rakennus on pystytetty korkealle jalustalle.
Gloria Siebert
Gloria Siebert (o.s. Kovarik, ent. Uibel, s. 13. tammikuuta 1964 Ortrand, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen, huippuvuosinaan Itä-Saksaa edustanut yleisurheilija, jonka päälaji oli 100 metrin aitajuoksu. Hän saavutti olympiahopeaa ja myös useissa muissa arvokilpailuissa hopeaa.
Siebert saavutti 100 metrin aitajuoksussa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1981 hopeaa ajalla 13,27. Vuonna 1983 hän juoksi matkan aikaan 13,00 ja pääsi seuraavana vuonna aikaan 12,87. Vuonna 1987 hän jatkoi hopeasijoilla aikuisten arvokilpailuissa: sisäratojen EM-kilpailujen 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,89 ja Rooman MM-kilpailujen 100 metrin aitajuoksussa uransa parhaaksi jääneellä ajalla 12,44. Helmikuussa 1988 Siebert juoksi 60 metrin aitajuoksun halliennätyksekseen 7,76. Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 12,61. Vuoden parhaan aikansa 12,48 hän juoksi kesäkuussa Leningradissa Znamenskin veljesten muistokilpailujen alkuerissä.
Siebert saavutti viimeisen arvokisamitalinsa Splitin EM-kilpailuissa 1990; sekin oli hopeaa ja tuli ajalla 12,91. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui alkuerissä.
Siebert voitti 100 metrin aitajuoksussa Itä-Saksan mestaruuden vuosina 1987 ja 1990.
Siebertin ensimmäinen aviomies oli pyöräilijä ja pyöräilyvalmentaja Detlef Uibel. Toisen kerran hän avioitui korkeushyppääjä Carsten Siebertin kanssa, ja heidän poikansa Sebastian Siebert on kilpaillut pika-aitajuoksijana.
Partisaanisotaa
Partisaanisotaa on Uula Aapan kirjoittama sotaromaani.
Kalajärven koulu
thumb|Kalajärven koulun vanhempi osa on valmistunut 1970-luvulla. Kalajärven koulu on Pohjois-Espoossa sijaitseva peruskoulu. Koulussa on luokat 1–9. Esiopetus ja päivähoito ovat Kalajärven päiväkodin vastuulla. Lukuvuonna 2019–2020 koulussa on noin 440 oppilasta. Koulun rehtori on Maria Similä.
Vuonna 1971 valmistuneen Kalajärven koulun on alun perin suunnitellut arkkitehti Osmo Sipari. Sitä laajennettiin vuonna 1998.
Ella Rosti
Ella Rosti (s. 25. syyskuuta 1986) on suomalainen podcastaaja, tubettaja ja some-vaikuttaja. Rosti ylläpitää vaimonsa Susanna Silvander-Rostin kanssa yhteistä YouTube-kanavaa ”Kaksi äitiä”. He julkaisevat myös samannimistä podcastia ja vaikuttavat Instagramissa tilillään @kaksiaitia.
Ella Rostin äiti on laulaja Vicky Rosti, jonka kolmesta lapsesta hän on nuorimmainen. Hän ei seurannut äitiään musiikkiuralle, mutta osallistui Voice of Finlandin ensimmäiselle tuotantokaudelle. Aikaisemmin hän esiintyi Kuorosota-ohjelmassa sisarensa kanssa.
Ella Rosti on kertonut avoimesti lesboudestaan. Hän elää sateenkaariperhe-elämää ja sai vaimonsa kanssa hedelmöityshoitojen avulla kaksoset vuonna 2018 ja kolmannen lapsen vuonna 2021.
Selånger SK Bandy
Selånger SK Bandy on vuonna 1924 perustetun Keski-Ruotsin Medelpadin Sundsvallin kaupungin urheiluseurasta Selånger SK jääpallojaostosta eriytynyt jääpalloseura. Selångerin taajama sijaitsee Sundsvallin länsipuolella. Seura on pelannut 2010-luvulla enimmäkseen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Division 1.:ssä. Jääpallotoiminta oli osa Selånger SK:ta vuosina 1921-1991. Sen jälkeen muodostettiin oma seura Selånger Sundsvall Bandyklubb (SK) vuosiksi 1991-2000. Nimi muuttui vuonna 2000 konkurssin myötä Selånger SK Bandyksi osoittamaan historiallista kytkentää seutukunnan pääseuraan Selånger SK. Kauden 2006 aluksi seuran nimi muuttui muotoon Selånger SK Sundsvall Bandy, mutta kesällä 2008 palattiin lyhyempään muotoon Selånger SK Bandy. Kaikkiaan Selånger SK on pelannut Ruotsin jääpallon pääsarjassa 26 peräkkäistä kautta vuosina 1969-1995.
Historia
Selånger SK pelasi 1920- ja 30-luvuilla paikallista sarjaa. Luonnonjää ja talvien epävakaat olot hidastivat pelillisen toiminnan kehittymistä. Tältä ajalta tunnetuin pelimies on Sven Eriksson eli paremmin tunnettu nimellä Sven Selånger, joka saavutti laajempaa urheilullista kuuluisuutta mäkihypyssä ja yhdistetyssä. Määrätietoinen jääpallotoiminta Selånger SK:ssa sai alkunsa 1950-luvulla kaudella 1954-55, jolloin aloitti pelaamisen 3. Divisioonassa. Ensimmäisen kerran seura pelasi 2. Divisioonaa kaudella 1959-60. Kauteen 1966-67 mennessä seura oli vakiinnuttanut pelillisen taitonsa niin, että se karsi noususta pääsarjaan eli 1. Divisioonaan. Kauden 1968-69 päätteeksi Selånger SK lopulta nousi Ruotsin jääpallon sarjaan eli 1. Divisioonaan.
Nousu Ruotsin jääpallohuipulle
Nousukauden 1969-70 sijoitus sarjassa oli seitsemäs. Sama sijoitus toistui seuraavina kolmena kautena. Tähän aikaan Sundsvallin jääpalloilu sai tunnustusta, kun keväällä 1970 paikkakunnalla järjestettiin ensimmäinen jääpallomaaottelu Ruotsin ja Suomen B-maajoukkueiden kesken. Ottelussa pelasi neljä Selånger SK:n pelaajaa Ruotsin paidassa. Tilanne Selånger SK:n osalta parani kauden 1976 alkaessa merkittävästi, kun seura sai kotikentälleen Gärdeen tekojään. Näihin aikoihin seura voitti myös valtakunnallisen jääpallon seuratoiminnan hyvyyttä arvioineen rahapalkinnon. Kaikki nämä tekijät osoittivat, että Selånger SK:n toimijat olivat luoneet pohjan jääpallon huippumenestykselle.
Menestysvuodet 1970- ja 80-luvuilla
Ensimmäisen kerran Selånger SK pääsi loppupeleihin keväällä 1978. Näihin aikoihin kolmesta Selånger-pelaajasta Keith Sahlin, Stefan Nykvist ja Östen Sundin tuli ensimmäiset Ruotsin A-maajoukkuepelaajat. Myöhemmin menestynein oli Owe Hemström, joka saavutti MM-hopeaa vuoden 1979 MM-kisoissa. Kaksi seuraavaa kautta eli 1979 ja 1980 päättyivät ennen aikaiseen putoamiseen loppupeleissä, mutta kaudella 1980-81 Selänger SK pääsi vihdoin loppuotteluun, jossa tuli kuitenkin 4-3 - tappio IF Bolticille. Näihin aikoihin joukkueen maalivahdista Tomas Franssonista tuli maajoukkuemaalivahti, joka oli mukana ensimmäisen MM:n Neuvostoliiton Habarovskissa keväällä 1981 voittaneessa Ruotsin maajoukkueessa.
Seuraavasta kaudesta 1981-82 käynnistyneessä uudelleennimetyssä jääpallon pääsarjassa, Allsvenskanissa Selänger SK oli loppupeleissä, mutta loppuottelupaikkaa seura ei saavuttanut. Kaudella 1984-85 seuran hyökkääjä Ingemar Aava jakoi Allsvenskanin runkosarjan maalikuninkuuden 39 maalilla. Seuraavalla kaudella Aava pelasi useita A-maaotteluita Ruotsin joukkueessa. Vaikka seura ei saavuttanut 1980-luvulla enää loppuottelupaikkaa, seura menestyi vuonna 1988 jääpallon maailmancupissa Ljusdalissa, jossa seura pääsi loppuotteluun Vetlanda BK:ta vastaan, mutta koki 3-1 - tappion. 1990-luvun alussa maajoukkueeseen nousseita Selånger-pelaajia olivat Patrick "Putte" Johansson, Leif "Lenne" Lundberg ja Östen Sundin. Heistä "Putte" Johansson oli voittamassa MM:ää vuoden 1993 kisoissa Norjassa. Näihin aikoihin suomalainen Leo Segerman toimi kauden seuran valmentajana.
Urheilullisia ja taloudellisia tappioita
Siirryttäessä 1990-luvulle Selånger SK jakautui lajikohtaisiin seuroihin. Jääpallo otti nimekseen Selånger Sundsvall Bandyklubb (BK). Seura menetti kaudella 1993-94 useita kokeneita pelaajia joko heidän lopettaessaan tai vaihtaessaan seuraa. Kaudella 1994-95 Selånger sitten putosikin 26 kauden jälkeen jääpallon pääsarjasta. Sen jälkeinen 1990-luku olikin epävakaata aikaa urheilullisesti ja taloudellisesti seurassa. Seuran junioritoiminta mm. irrottautui pääseurasta. Kaudella 1998-99 seura teki merkittäviä pelaajahankintoja mm. suomalainen Arto Loukkola siirtyi Brobergistä Selångeriin. Ne eivät kuitenkaan auttaneet seuraa nousemaan pääsarjaan Allsvenskaniin. Pääseura Selånger Sundsvall BK ajautui lopulta vuonna 2000 konkurssiin.
Uudeksi seuraksi tuli junioriseura Selånger SK Bandy. Seura pelasi 2000-luvulla toiseksi korkeinta sarjatasoa ja onnistui kaudella 2004-05 päästä silloisen pääsarjan Allsvenskanin karsintoihin. Kaudella 2007 seura oli jälleen lähes konkurssissa. Kaudella 2009-10 oli kuitenkin pakotettu vapaaehtoisesti putoamaan neljännelle sarjatasolle eli 2. Divisioonaan. Tämä tapahtui kuitenkin vain muutamaa päivää ennen sarjakauden alkua. , Seuran urheilullinen taso parani sen jälkeen niin, että Selånger karsi kauden 2012-13 päätteeksi Allsvenskaniin nousematta. Tilanne kuitenkin muuttui, kun Finspångs AIK luopui Allsvenskan-paikastaan, ja se tarjottiin Selångerille. Vierailusta Allsvenskaniin tuli kuitenkin kertaluonteinen eli seurasi putoaminen kauden päätteeksi.
Saavutukset
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
Gary Rowett
Gary Rowett (s. 6. maaliskuuta 1974) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Lokakuusta 2019 lähtien hän on toimiut Millwallin päävalmentajana.
Ura pelaajana
Rowett hankki jalkapalloilijan oppinsa Cambridge Unitedin junioriorganisaatiossa ja nousi edustusmiehistöön kaudella 1991/92. Rowettin debyyttikaudella Cambridge sijoittui 2. divisioonassa (nykyinen Englannin Mestaruussarja) viidenneksi, mikä on edelleen seuran paras sijoitus. Rowett edusti Cambridgeä kolme kautta ja pelasi 65 ottelua seuran puolustuslinjassa, kunnes siirtyi vuonna 1994 Evertoniin. Peliaikaa uudessa seurassa tuli kuitenkin nihkeästi, eikä Rowett ollut mukana FA Cupin voittaneessa kokoonpanossa keväällä 1995. Vähäisen peliajan myötä Rowett siirtyi lainalle Blackpooliin. Lainapestinsä jälkeen Rowett myytiin Evertonista Derby Countyyn.
Derbyssä Rowett kuului uuden valmentajan Jim Smithin luottopelaajiin ja hän urakoi kolmen kautensa aikana 101 ottelua seuran puolustuslinjassa. Ensimmäinen Derby-kausi päättyi 1. divisioonan kakkossijaan ja joukkue nousi Valioliigaan. Rowett sai vastuuta myös pääsarjatasolla, jossa Derby seuraavat vuodet pelasi. Rowett siirtyi elokuussa 1998 sarjaporrasta alemmas Birmingham Cityyn, josta kahden hyvän kauden jälkeen Leicester Cityyn. Hän pelasi vielä urallaan Charltonissa ja Burton Albionissa, kunnes lopetti pelaajauransa 33-vuotiaana kauden 2006/07 jälkeen.
Ura valmentajana
Rowettin valmennusura alkoi vuonna 2009 Burtonissa, jossa hän oli lopettanut pelaajauransa. Hänestä tuli kaudeksi 2009/10 seuran nuoren kanadalaisvalmentaja Paul Peschisolidon apulaisvalmentaja. Burton pelasi kanadalaisen alaisuudessa vaisusti Englannin kakkosliigassa ja Peschisolido saikin potkut tehtävistään lopulta maaliskuussa 2012. Rowett nousi potkujen myötä Burtonin väliaikaiseksi päävalmentajaksi Tulokset Rowettin johdolla tyydyttivät seurajohtoa sen verran paljon, että hänet palkittiin toukokuussa 2012 jatkosopimuksella.
Ensimmäisellä täydellä kaudellaan päävalmentaja Rowett luotsasi Burtonin kakkosliigassa neljänneksi. Nousu sarjaporrasta ylemmäs kariutui kuitenkin nousukarsinnoissa tappioon Bradford Citylle. Kaudella 2013/14 Burton taisteli jälleen noususta, mutta tällä kertaa karsinnoissa tappio tuli Fleetwoodille.
Lokakuussa 2014 Rowett jätti Burtonin ja siirtyi ex-seuransa Birmingham Cityn päävalmentajaksi Mestaruussarjaan. Rowett sai putoamiskamppailuun vajonneen Birminghamin pelin kulkemaan ja hän nosti seuran sijalta 21 kymmenenneksi kauden 2014/15 päätteeksi. Kaudella 2015/16 Birmingham jatkoi kohtalaisen hyviä peliesityksiään ja sijoittui toistamiseen tukevasti keskikastiin ollen kymmenes. Kaudella 2016/17 Rowett piiskasi Birminghamin hyvään menestykseen ja joukkue taisteli nousukarsintoihin oikeuttavista sijoituksista, kunnes Rowett sai yllätyspotkut joulukuussa 2016. Birmingham oli potkujen aikaan sarjassa seitsemäntenä.
Maaliskuussa 2017 Rowett vahvisti käyvänsä keskusteluja Skotlannin Valioliigassa pelaavan Rangersin kanssa. Rangers palkkasi Rowettin sijaan Pedro Caixinhan. Brittivalmentajan ura jatkui puolestaan Mestaruussarjan Derby Countyssa, jonka kanssa hän allekirjoitti 14. maaliskuuta 2017 kauden 2018/19 loppuun ulottuvan sopimuksen. Rowettin johdolla Derby pelasi vahvan loppukauden 2016/17 ja keräsi 15 pistettä kauden viimeisistä yhdeksästä ottelusta sijoittuen lopulta Mestaruussarjassa yhdeksänneksi. Kaudella 2017/18 Rowettin kokenut aloitti vaihtelevasti, mutta pääsi kauden edetessä vahvaan vireeseen ja hävisi vain kaksi ottelua syyskuun lopulta helmikuun alkuun kestäneellä jaksolla. Derby oli parhaimmillaan sarjassa toisena ja kiinni suorassa nousussa Valioliigaan. Tammikuussa 2018 Valioliigan putoamiskamppailuun ajautunut Stoke City havitteli Rowettia valmentajakseen, mutta hän teki vuoteen 2021 ulottuvan jatkosopimuksen Derbyn kanssa. Loppukausi sujui hieman heikommin ja Derby putosi lopulta kuudenneksi. Nousukarsinnoissa Derby voitti ensimmäisen välierän Fulhamia vastaan 1-0, mutta hävisi toisen 0-2. Näin nousu Valioliigaan jäi haaveeksi.
Kauden 2017/18 jälkeen Rowett jätti tuoreesta jatkosopimuksestaan huolimatta Derbyn ja siirtyi Mestaruussarjaan pudonneen Stoke Cityn päävalmentajaksi. Stoke aloitti kautensa heikosti ja voitti vain kaksi kauden 10 ensimmäisestä ottelustaan Rowettin johdolla. Loppuvuotta kohti Stoke pelasi peräti 10 perättäistä ottelua ilman tappioita, mutta pisteitä ei kertynyt nousutaistelua ajatellen riittävästi. Lopulta Rowett sai potkut Stokesta tammikuun alussa 2019, kun joukkue oli Mestaruussarjassa vasta sijalla 14.
Lokakuussa 2019 Rowettista tuli Millwallin päävalmentaja.
Jari Piirainen
Jari Yrjö Juhani Piirainen (s. 20. syyskuuta 1960 Kerimäki) on Kuopion kaupungin omistaman Kuopion Matkailupalvelut Oy:n toimitusjohtaja. Hän aloitti työssä vapun 2010 jälkeen.
Piiraisen aiempi ura liittyy vahvasti hiihtourheiluun. Hän on toiminut Suomen Hiihtoliiton nuorten valmentajana (1985–1989), maastohiihdon lajipäällikkönä (1989–1997), Olympiakomitean nuorten valmennuspäällikkönä (1997–1998), Helsinki 2006 -olympiahankkeen projektipäällikkönä (1998–1999), Olympiakomitean nuorten valmennuspäällikkönä (1999), Suomen Liikunta ja Urheilun toiminnanjohtajana (1999–2001) ja Suomen Hiihtoliiton toimitusjohtajana (2001–2009 kevät). Piirainen on toiminut myös SM-hiihdoissa kuuluttajana ja televisiossa hiihtokilpailujen kommentaattorina.
Hiihtoliitosta vapauduttuaan Piirainen haki muun muassa Lohjan kaupunginjohtajaksi, Lohjan sivistystoimen johtajaksi, Länsi-Uudenmaan ammattikoulutuskuntayhtymän johtajaksi (2009), sekä kunnanjohtajaksi Siuntioon (2009) ja Punkaharjulle (kevät 2010). Hakemisen ohessa Piirainen toimi yrittäjänä ja syksystä 2009 lähtien suunnistusjoukkue Deltan valmennuspäällikkönä. Hän on ollut myös Nuori Suomi ry:n ja Lohjan Yrittäjien hallituksen jäsen.
Koulutukseltaan Piirainen on kasvatustieteiden maisteri Jyväskylän yliopistosta (1981–1985).
Piiraisen perheeseen kuuluu vaimo ja kaksi poikaa.
Rikossyyte
Joulukuussa 2008 keskusrikospoliisi käynnisti uuden esitutkinnan liittyen Suomen Tietotoimiston julkaisemaan doping-uutiseen Naganon olympiakisojen alla vuonna 1998. Doping-uutisointia seuranneessa oikeudenkäynnissä STT:n toimittaja ja päätoimittaja tuomittiin sakkorangaistuksiin kunnianloukkausrikoksesta. Lisäksi osa Hiihtoliiton johtajista (muun muassa Piirainen) sai korvauksia.
Tammikuussa 2009 valmistuneessa esitutkinnassa ja sitä täydentäneessä lisätutkinnassa poliisi on selvittänyt, perustuivatko tuomiot ja korvaukset valheellisiin lausuntoihin. Epäiltynä on muun muassa silloinen Hiihtoliiton toimitusjohtaja Jari Piirainen. Rikosnimikkeinä poliisitutkinnassa ovat olleet väärä ilmianto ja törkeä petos. Päätös syytteiden nostamisesta tehtiin 27. lokakuuta 2010.
Kuonobarbi
Kuonobarbi (Epalzeorhynchos kalopterus) on aasialainen särkikalalaji, joka on akvaarioharrastajien suosiossa, koska se syö viherleviä. Kala sekoitetaan helposti leväbarbiin (Crossocheilus siamensis) ja levänuoliaiseen (Gyrinocheilus aymonieri). Oikeita kuonobarbeja myydään paljon Yhdysvalloissa, kun taas Suomessa kuonobarbin nimellä on myyty juovaimubarbia.
Islamin armeija
Islamin armeija on radikaalinen palestiinalainen ääriryhmä. Kaikki ryhmän jäsenet ovat tiedettävästi sukua toisilleen: osa Gazasta kotoisin olevaa Doghmushien sukua. Ryhmän perustaja ja johtaja on Mumtaz Doghmush, joka on entinen Fatahin turvallisuusjoukkojen jäsen. Ryhmä on perustettu vuonna 2005.
Kuonobarbi
Koko ja ulkonäkö
Kuonobarbi kasvaa luonnossa 15 cm pitkäksi, akvaariossa noin kymmensenttiseksi. Sen kyljessä on musta raita kuonosta pyrstön tyveen asti; raita on leveämpi kuin leväbarbilla. Mustan raidan yläpuolella on kullankeltainen raita.
Levinneisyysalue ja populaatio
Kuonobarbia tavataan Malakan niemimaalla Thaimaan eteläosista Malesiaan sekä Indonesian Sumatran, Borneon ja ehkä Jaavan saarilta. Laji elää joissa jamuissa virroissa. Kuonobarbin populaatioita ei tunneta kovin hyvin, mutta sen levinneisyysalue on laaja ja yksilömäärä todennäköisesti korkea. Sen yksilömäärän arvioitiin vuonna 2019 olevan laskussa, mutta pieneneminen ei ole dramaattista. Lajia pidetäänkin elinvoimaisena.
Islamin armeija
Islamin armeija on tullut tunnetuksi lukuisista kaappauksistaan. Viimeisin kaapattu oli brittiläinen toimittaja Alan Johnston, jonka kaappaukset tuomitsivat lukuisat tahot Hamasia ja Fatahia myöten. Kaappauksillaan Islamin armeija on vaatinut Isoa-Britanniaa vapauttamaan muslimivankinsa.
Kuonobarbi
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Kuonobarbi viihtyy akvaariossa, jossa on melko voimakas virtaus ja silti paljon kasveja ja piilopaikkoja. Juurakkoja ja muita rakenteita sekä voimakas valaistus tarvitaan riittävän levänkasvun takaamiseksi. Pohjamateriaaliksi sopii melko hieno hiekka.
Kuonobarbi on aikuisena reviiritietoinen ja aggressiivinen sukulaisiaan kohtaan. Sitä voidaan pitää seura-akvaariossa muiden lajien joukossa, mutta samaan altaaseen ei yleensä mahdu kuin yksi kuonobarbi. Se voi hätyyttää myös samannäköisiä kaloja kuten mustaneontetraa, tai muita pitkulaisia kaloja, joissa on musta juova kyljessä. Sen ei tiedetä lisääntyneen vankeudessa.
Islamin armeija
Islamin armeijan ja Hamasin välit ovat tulehtuneet, kun kaksi suvun jäsentä sai surmansa yhteenotossa alkuvuodesta 2005. Johnstonin kaappauksen jälkeen Hamas katkaisi kaikki välinsä Islamin armeijaan.
Kuonobarbi
Vesiolot ja ravinto
Kuonobarbille hyvät vesiolot ovat pehmeät ja lievästi happamat: °dH 2–12, pH 6–7,5, lämpötila 23–27 °C.
Kuonobarbi syö viherlevää, mutta ei punaleviä kuten leväbarbi. Vanhemmiten se vähentää omaehtoista levän nyppimistä ja keskittyy enemmän valmisruokien syömiseen. Kasvispitoiset hiutaleet ja pohjatabletit kelpaavat sille mainiosti.
Lydia (peli)
Lydia on vuonna 2017 englanniksi julkaistu tietokonepeli, jonka Alko julkaisi suomenkielisenä ilmaiseksi mobiilialustoille vuonna 2018. Pohjanmaalaisen Platonic Partnershipin kehittämä Lydia käsittelee alkoholismia ja vanhempien alkoholin käyttöä lapsen näkökulmasta ja se antaa pelaajalle mahdollisuuden kokea, miltä aikuisen alkoholinkäyttö lapsesta tuntuu. Useita kertoja palkittu peli on saanut kiitosta myös pelaajilta. Lydian keräämiä palkintoja ovat mm. Finnish Game Awardsin ”Vuoden luova saavutus”, Pelit-lehden lukijoiden valitsema ”Vuoden kotimainen peli” sekä Raittiuden Ystävät ry:n myöntämä ”Vuoden raittiusteko 2018”.
Java-alusta, Standard Edition
Java Platform, Standard Edition (Java SE) on alusta tietokone- ja palvelinympäristöihin tarkoitetun siirrettävän koodin kehittämiseen ja käyttöönottoon. Java SE tunnettiin aiemmin nimellä Java 2 Platform, Standard Edition (J2SE).
Alusta käyttää Java- ohjelmointikieltä ja on osa Java-ohjelmistoalustaperhettä. Java SE määrittelee useita yleiskäyttöisiä sovellusliittymiä, kuten Java-sovellusliittymiä Java-luokkakirjastolle, ja sisältää myös Java Language Specification - ja Java Virtual Machine -määritykset. OpenJDK on virallinen viitetoteutus versiosta 7 lähtien.
Nimikkeistö, standardit ja spesifikaatiot
Alusta tunnettiin nimellä Java 2 Platform, Standard Edition tai J2SE versiosta 1.2 lähtien, kunnes nimeksi muutettiin Java Platform, Standard Edition tai Java SE versiossa 1.5. "SE":tä käytetään erottamaan perusalusta Enterprise Edition ( Java EE ) ja Micro Edition ( Java ME ) alustoista. "2" oli alun perin tarkoitus korostaa versiossa 1.2 tehtyjä suuria muutoksia, mutta se poistettiin versiossa 1.6. Nimeämiskäytäntöä on muutettu useita kertoja Java-versiohistorian aikana. J2SE 1.4:stä (Merlin) alkaen Java SE:tä on kehitetty Java-yhteisöprosessin (Java Community Process) puitteissa, joka tuottaa Java-alustan ehdotettujen ja lopullisten määritysten kuvauksia, joita kutsutaan nimellä Java Specification Requests (JSR). JSR 59 oli J2SE 1.4:n kattomäärittely ja JSR 176 määritteli J2SE 5.0:n (Tiger). Java SE 6 (Mustang) julkaistiin JSR 270:n mukaisesti.
Java Platform, Enterprise Edition (Java EE) on siihen liittyvä spesifikaatio, joka sisältää kaikki Java SE:n luokat ja lisäksi joitakin luokkia, jotka ovat hyödyllisempiä ohjelmille, jotka toimivat palvelimilla kuin työasemilla.
Java Platform, Micro Edition (Java ME) on siihen liittyvä spesifikaatio, jonka tarkoituksena on tarjota sertifioitu kokoelma Java-rajapintoja ohjelmistojen kehittämistä varten pienille, resurssirajoitteisille laitteille, kuten matkapuhelimille ja kämmentietokoneille.
Java Runtime Environment (JRE) ja Java Development Kit (JDK) ovat varsinaisia tiedostoja, jotka ladataan ja asennetaan tietokoneelle Java-ohjelmien suorittamista tai kehittämistä varten.
Lars Hamann
Lars Hamann (s. 4. huhtikuuta 1989) on saksalainen keihäänheittäjä. Hamann edustaa Dresdner SC 1898:iä ja hänen valmentajaan toimivat Katharina Wünsche ja Steffen Kruger.
Hamann on osallistunut vuosien 2013 ja 2015 MM-kilpailuihin jääden molemmilla kerroilla finaalin ulkopuolelle.
Timo Kukkola
Timo Kukkola (14. huhtikuuta 1938 Helsinki – 29. kesäkuuta 2003 Kemi) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä ja Kemin kaupunginkirjaston kirjastonjohtaja.
Kukkola tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1956. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1963 ja kirjastonhoitajaksi Tampereen yliopistosta 1969. Kukkola toimi kustannustoimittajana Uusi Tietosanakirja Oy julkaisijalla vuosina 1962–1966, kirjallisuustoimittajana Ilta-Sanomissa 1965–1967, apulaiskirjastonjohtajana Kemin kaupunginkirjastossa 1969–1971 ja kirjastonjohtajana 1971–1998. Kukkola kirjoitti kirjallisuusarvosteluja vuodesta 1962. Eräs hänen erikoisaloistaan oli rikoskirjallisuus.
Kukkolan vanhemmat olivat lehtori Kari Kukkola ja kanslisti Irja Mankki. Puoliso oli Lea Orvokki (o.s. Kora) (1940–2015) vuodesta 1960.
Suomen ralli 2019
Suomen ralli 2019 (virallisesti 69. Neste Rally Finland 2019) oli Rallin MM-sarjan kauden 2019 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 1.–4. elokuuta.
Pete Rock & CL Smooth
Pete Rock & CL Smooth on yhdysvaltalainen hip hop -duo, jonka muodostavat tuottaja Pete Rock ja rap-artisti CL Smooth. Heidän ensimmäinen julkaisunsa oli vuonna 1991 ilmestynyt EP-levy All Souled Out. Seuraavana vuonna he julkaisivat debyyttialbuminsa Mecca and the Soul Brother. Vuonna 1994 duon toinen albumi The Main Ingredient julkaistiin.
Markku Lappalainen (kunnanjohtaja)
Markku Tapio Lappalainen (s. 1954) on entinen Ilomantsin kunnanjohtaja (2007–2018). Aikaisemmin hän oli Rääkkylän kunnanjohtaja (2004–2007). Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri.
Ennen kunnanjohtajauraansa hän toimi paikallislehti Koti-Karjalan päätoimittajana Kiteellä.
Luettelo Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmista (1965–1971)
Tämä on luettelo Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmista 201–300, jotka hyväksyttiin 19. marraskuua, 1965 ja 12. lokakuuta 1971. välisenä aikana.
Kaukopartiossa viimeiseen mieheen
Kaukopartiossa viimeiseen mieheen on Uula Aapan kirjoittama sotaromaani.
It's Showtime
It's Showtime oli kansainvälinen potkunyrkkeilyorganisaatio. Se perustettiin 1998 ja sen pääkonttori oli Amsterdamissa. Glory osti It's Showtimen vuonna 2012, jonka myötä toiminta lakkautettiin.
Medianäkyvyys
It's Showtimen tapahtumat televisioitiin Setanta Sportsilla, JSportsilla, TV Esporte Interativolla ja The Fight Networkilla.
Säännöt
Potkunyrkkeilyottelut käytiin K-1 säännöillä kolme kolmen minuutin erillä ja mestaruusottelut viisi kolmen minuutin erillä. Painoluokkia oli kahdeksan.
Rötös ja rangaistus
Ankalliskirjasto 1: Rötös ja rangaistus on Sanoma Magazinesin julkaisema sarjakuva-albumi Carl Barksin rikosaiheisista Aku Ankka -tarinoista. Esipuheen on kirjoittanut Harri Nykänen. Kirjassa on 160 sivua.
Claudia Zaczkiewicz
Claudia Hildegard Zaczkiewicz (o.s. Reidick, s. 4. heinäkuuta 1962 Oberhausen, Länsi-Saksa) on saksalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 100 metrin aitajuoksu. Hän saavutti Länsi-Saksan edustajana olympiapronssia.
Zaczkiewiczin uran huippuvuodet osuivat 1980-luvun lopulle. Hän oli 100 metrin aitajuoksussa Länsi-Saksan mestari vuosina 1987–1989. Vuonna 1987 hän sijoittui Euroopan cupin finaalissa kolmanneksi ja Rooman MM-kilpailuissa seitsemänneksi. Soulin olympialaisissa 1988 hän juoksi välierissä ennätyksensä 12,75 ja ylsi loppukilpailussa samaan aikaan, mikä riitti pronssimitaliin. Vuoden 1989 Euroopan cupissa hän sijoittui toiseksi ja maailmancupissa viidenneksi. Saman vuoden universiadeissa hän saavutti pronssia ajalla 12,78. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Zaczkiewicz ei saavuttanut loppukilpailupaikkoja, kuten ei myöskään sisäratojen arvokilpailuissa.
Zaczkiewicz otti vuonna 1996 perheensä kanssa käyttöön tyttönimensä Reidick.
Aryylidialkyylifosfataasi
thumb|250px|Malli ihmisen aryylidialkyylifosfataasin rakenteesta Aryylidialkyylifosfataasi eli paraoksonaasi on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi organofosfaattien hydrolyysiä alkoholeiksi ja fosfaatti-ioneiksi. Aryylidialkyylifosfataasia esiintyy niin aito- kuin esitumaisissakin eliöissä. Nisäkkäissä sen tehtävänä on muun muassa estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja lisäksi se vähentää organofosfaattien myrkyllisyyttä. Nimitys paraoksonaasi tulee siitä, että entsyymi kykenee hydrolysoimaan organofosfaatteja esimerkiksi paraoksonia. Aryylidialkyylifosfataasin EC-numero on EC 3.1.8.1.
Toiminta
Aryylidialkyylifosfataasi on rakenteeltaan dimeeri tai oligomeeri. Ihmisen entsyymi koostuu molekyylimassaltaan noin 40 kDa olevista alayksiköistä. Aryylidialkyylifosfataasi hydrolysoi useita organofosfaatteja ja sen substraatteja ovat muun muassa hyönteismyrkyt kuten parationi, paraoksoni ja klorpyrifossi kuin eräät kemiallisina aseina käytetyt yhdisteet kuten tabuuni, somaani ja sariini. Entsyymin alkuperäinen biologinen rooli on kuitenkin estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja hydrolysoida myrkyllisiä rasvojen hapettumistuotteita. Entsyymillä on myös ateroskleroosia ehkäiseviä ominaisuuksia. Aryylidialkyylifosfataasia erittyy maksassa ja sitä esiintyy erityisesti veressä HDL-kolesterolipartikkelien yhteydessä. Entsyymistä on kaksi isoentsyymiä A ja B, joista B on aktiivisempi organofosfaattien hydrolyysissä. Aryylidialkyylifosfataasi vaatii toimiakseen kalsiumioneja.
Kreuzlingenin piirikunta
Kreuzlingenin piirikunta on yksi Sveitsin Thurgaun kantonin viidestä piirikunnasta. Sen väkiluku oli joulukuussa 2019 48 998. Piirikunnan pääkaupunki on Kreuzlingen.
Piirikunnan kunnat ovat Altnau, Bottighofen, Ermatingen, Gottlieben, Güttingen, Kemmental, Kreuzlingen, Langrickenbach, Lengwil, Münsterlingen, Raperswilen, Salenstein, Tägerwilen ja Wäldi.
Patrick Bantamoi
Patrick Bantamoi (s. 24. toukokuuta 1986) on sierraleonelainen jalkapallomaalivahti, jolla on myös Suomen kansalaisuus.
Pelaajaura
Patrick Bantamoi edusti Sierra Leonea vuonna 2003 Suomessa järjestetyissä alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Turnauksen jälkeen hän haki usean muun pelaajan tavoin turvapaikkaa Suomesta. Kymmenelle alaikäiselle joukkueen jäsenelle myönnettiin lopulta oleskelulupa helmikuussa 2004.
Syksyllä 2004 Bantamoi sai FIFA:lta kansainvälisen peliluvan ja solmi vuoden 2005 helmikuussa Kuopion Palloseuran kanssa 2+1-vuotisen sopimuksen. Sitä ennen hän oli pelannut KuPSin reservijoukkueessa. Kaudella 2005 Bantamoi pelasi Veikkausliigassa 11 ottelua. Vuonna 2006 KuPSin voittaessa Liigacupin hänet valittiin kilpailun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Liigakaudella tilastoihin kertyi 20 ottelua, joissa Bantamoi oli joukkueensa kantavia voimia.
Kaudeksi 2007 hän siirtyi Inter Turkuun. Keväällä 2008 Bantamoi voitti Liigacupin toistamiseen, nyt uuden seuransa paidassa. Syksyllä Inter voitti Suomen mestaruuden. Bantamoi torjui kaudella 15 nollapeliä. Yhteensä hänelle kertyi kuuden kauden aikana 106 Veikkausliigan ottelua.
Tammikuussa 2011 hän teki neljän Interissä pelaamansa kauden jälkeen sopimuksen hollantilaisen Telstarin kanssa. Bantamoi edusti Telstaria kevätkauden 2011, mutta ei päässyt kentälle yhdessäkään sarjapelissä. Hän oli loukkaantumisten vuoksi poissa pelikentiltä yli kaksi vuotta, kunnes tammikuussa 2014 oli mukana Suomen joukkueessa Oslossa järjestetyssä jalkapallon kansainvälisen pelaajayhdistyksen FIFPron sopimuksettomien pelaajien turnauksessa. Bantamoi on työskennellyt logistiikka-alalla ja valmentanut Ilveksen junioreita Tampereella. Kesällä 2014 Bantamoin uutisoitiin liittyneen FC Viikinkien riveihin lainasopimuksella FC Espoosta. Bantamoi pelasi syksyllä 2014 kolme peliä Rovaniemen Palloseuran riveissä. Heinäkuussa 2015 hänen kerrottiin tehneen loppukauden kattavan sopimuksen kakkosessa pelaavan FC Viikinkien kanssa ja pääsi pelaamaan kauden aikana kaksi ottelua. Sen jälkeen Bantamoi on ollut pelaamatta
Jens Albinus
Albinuksella ja näyttelijäkollega Marina Bouraksella on vuonna 2007 syntynyt tytär.
Drake Bell
Jared Drake Bell (s. 27. kesäkuuta 1986 Orangen piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, kitaristi, laulaja ja sanoittaja. Bell on esiintynyt muun muassa sarjoissa Drake & Josh ja The Amanda Show. Vuonna 2005 hän julkaisi levyn nimeltä It's Only Time.
Vuonna 2008 Drake Bell esiintyi Kevin Brewerinä elokuvassa College. Drake oli mukana USA:n Splash!-uimahyppy viihdeshowssa, ja sijoittui siinä kolmanneksi.
Television
Television oli yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka Tom Verlaine ja Richard Lloyd perustivat New Yorkissa 1973. Yhtye julkaisi vain kaksi LP-levyä, joista varsinkin ensimmäinen eli Marquee Moon (1977) luetaan yleisesti rockhistorian klassikkojen joukkoon. Musiikillisesti Television edusti The Velvet Undergroundiin palautuvaa New Yorkin ”taidepunkia”, joka erosi tunnetummasta brittiläisestä punkrockista muun muassa älyllisyyttä tavoittelevan tyylinsä ja pitkien kitarasoolojen johdosta.
Yhtye teki paluun 1990-luvun alussa sekä vuonna 2001.
Shōwa-kausi
Vuosia 1926–1945, Hirohiton valtaannoususta toisen maailmansodan loppuun jatkunutta ajanjaksoa, kutsutaan varhaiseksi Shōwa-kaudeksi. Tätä ajanjaksoa leimasivat totalitarismi, Japanin aggressio Itä-Aasiassa, muun muassa Kiinassa, sekä Japanin tappio toisessa maailmansodassa. Varhaiselle Shōwa-kaudelle ajoittui myös 1930-luvun lama, jonka vaikutukset olivat erityisen vakavat myös Japanissa. Myöhemmällä Shōwa-kaudella 1945–1989 Japani oli perustuslaillinen monarkia eikä keisarilla enää ollut aikaisempaa jumalallista asemaa. Sodan jälkeiset vuodet olivat Japanissa suurta nousukautta.
Semantiikka
Semantiikka eli merkitysoppi tutkii esimerkiksi sanojen ja ajatusten merkitystä. Kielen merkitystä tutkiessaan se on kielitieteen alalaji, joka tutkii esimerkiksi sanan, virkkeen tai kokonaisten tekstien merkitystä ja viittauksia. Semantiikalle oleellista ovat ilmaisujen väliset suhteet, kuten antonymia, homonymia, hyponymia, metonymia, polysemia ja synonymia.
Laajemmassa merkityksessä semantiikka on strukturalisti A. J. Greimasin mukaan kuvausmenetelmien kehittämistä erilaisten merkkijärjestelmien ja diskurssien tutkimiseen kielitiedettä yleisemmällä tietoteoreettisella tasolla.
Semantiikan lähellä on semiotiikka eli merkkioppi, joka puolestaan tutkii kaikenlaisten merkkien, kuten kuvien ja symbolien merkityksiä. Aloiltaan semantiikka ja semiotiikka ovat osin päällekkäisiä. Pragmatiikkaa pidetään joskus kielitieteellisen semantiikan osana, toisinaan taas osana kolmiosaista kokonaisuutta, johon kuuluvat syntaksi, semantiikka ja pragmatiikka.
Semantiikka tutkii myös erilaisia temaattisia rooleja sekä totuusehtoja.
Adalbert Krueger
thumb|Adalbert Krueger. Karl Nikolaus Adalbert Krueger (3. joulukuuta 1832 Marienburg, Saksa – 21. huhtikuuta 1896 Kiel, Saksa) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka oli 1862–1876 tähtitieteen professorina Helsingin yliopistossa.
Kruegeristä tuli Friedrich W. A. Argelanderin apulainen Bonnin yliopiston observatorioon 1853. Adalbert Krueger väitteli tohtoriksi Bonnissa vuonna 1854 aiheesta De ascensionibus rectis a Flamsteedio quadrantis muralis ope observatis. Siellä hän havaitsi lähes puolet Bonner Durchmusterungin kaikkiaan 324 198 tähdestä. Ennen Suomeen tuloaan Krueger meni naimisiin Argelanderin Suomessa syntyneen tyttären Marian kanssa. Krueger oli oppinut Argelanderin perheessä puhumaan ruotsia.
Krueger otti osaa Astronomische Gesellschaftin tähtiluettelotyöhön. Kansainvälisenä yhteistyönä oli tarkoitus havaita tarkasti Bonner Durchmusterungin tähdet. Helsingissä Krueger havaitsi deklinaatiovälin +55 ... +65 astetta, noin 15 000 tähteä.
Krueger jatkoi 1876–1880 työtä Gothassa Sternwarte Gothassa. Vuosina 1880–1896 Krueger oli Kielin observatorion johtaja, ja hänestä tuli Astronomische Nachrichtenin päätoimittaja.
Moose Jaw
Moose Jaw (aikavyöhyke CST) on kaupunki Kanadassa, Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee noin 71 kilometriä länteen Reginan kaupungista. Trans-Canada Highway kulkee kaupungin pohjoispuolitse. Kaupungin väkiluku on 32 132 (2006).
Kaupungin lähistöllä sijaitsevassa Sukanen Ship Pioneer Village and Museum -museossa on nähtävillä muun muassa suomalaissyntyisen Tom Sukasen rakentama Sontiainen-laiva.
Historia
Tiettävästi ensimmäinen asutus paikalla oli intiaanien turkiskauppasema. Alueen läpi virtaavan joen kapea ylityspaikka ja veden sekä riistan helppo saanti suosivat kauppapaikan syntymistä. Creet ja assiniboinet perustivat alueelle talvileirinsä ja tämän vuoksi alueen läheisyydessä on heidän hautausmaitaan. Kaupungin nimi johtaa juurensa cree-intiaanien sanasta "Moosegaw".
Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset James Hamilton Ross, Hector Sutherland ja kolme muuta saapuivat alueelle 2. tammikuuta 1882. Neljä päivää myöhemmin Ross aloitti tilansa rakentamisen, ja hän olikin alueen ensimmäinen asukas. Vuoden 1882 kesäkuussa Canadian Pacific Railway rakensi ratalinjan Manitoban rajalta Moose Jawiin, minkä jälkeen kaupungin väkiluku alkoi kasvaa voimakkaasti. Vuotta myöhemmin kaupungin väkiluku oli noin 2 000–3 000. Vuonna 1891 tulipalot tuhosivat kaupungin pääkadun ensimmäisen korttelin, mutta tästä huolimatta kaupunki jatkoi kasvamista. Vuonna 1903 Moose Jaw täytti kaikki kaupunki kriteerit ja virallisesti se sai kaupunkioikeudet 20. marraskuuta 1903.
Kaupungin alla on laaja tunneliverkosto, jota Yhdysvaltain kieltolain aikana käytettiin salakuljettamaan alkoholijuomia ja joidenkin tietojen mukaan gangsterijohtaja Al Capone olisi vieraillut kaupungin ravintoloissa.
Dive
Dive voi tarkoittaa:
Hanja
Hanja (hangeul: 한자, hanja: 漢字), on koreankielinen nimitys kiinalaisille kirjoitusmerkeille. Nimeä käytetään kuitenkin erityisesti viittaamaan korean kielessä käytettäviin kiinalaista alkuperää oleviin merkkeihin.
M/S Nordnorge
M/S Nordnorge on norjalaisen Hurtigruten Group ASA -varustamon omistama laiva ja se on rakennettu vuonna 1997. Laiva on 123,3 metriä pitkä ja 19,5 metriä leveä. Aluksen nopeus on 15 solmua ja bruttovetoisuus 11 384. Sen matkustajakapasiteetti on 691 henkeä, ja vuodepaikkoja siinä on 457. Laivassa on 45 autopaikkaa.
Liikennöintihistoria
Alus aloitti maaliskuussa 1997 risteilyt Itämerellä, Shetlantiin, Orkneylle sekä Kööpenhaminaan. Se siirrettiin 29. huhtikuuta Hurtigrutenille Bergenin ja Kirkenesin välille. Alus teki vuoden 1999 lopulla vuosituhannen vaihtumiseen liittyen purjehduksen Helsinkiin.
Nordnorge aloitti 29. marraskuuta 2002 risteilyt Chilestä Etelänapamantereelle. Se saapui 4. huhtikuuta 2003 Brestiin, mistä se lähti 10. huhtikuuta Bergeniin. Alus aloitti vielä huhtikuussa liikennöinnin Hurtigrutenilla, mistä se palasi syksyllä jälleen Chileen. Alus palasi huhtikuussa 2004 Hurtigrutenille palaten syksyllä Chileen.
Alus lähti Oslosta 9. huhtikuuta 2005 Itämerelle vieraillen Gdanskissa, Visbyssä, Riiassa, Klaipėdassa ja Warnemündessä ennen paluutaan Osloon 16. huhtikuuta. Se aloitti vielä huhtikuussa liikennöinnin Hurtigrutenilla palaten syksyllä Chileen. Alus rekisteröitiin maaliskuussa 2006 Narvikiin rekisteröidylle Hurtigruten Group ASA:lle ja huhtikuussa alus kiersi Itämerta ennen liikennöinnin aloittamista Hurtigrutenilla.
Alus lähti syksyllä 2007 jälleen Chileen tehden risteilyjä Etelänavalle. Se pelasti 23. marraskuuta uppoavalta risteilyalus Explorerin matkustajat ja henkilökunnan. Huhtikuussa 2008 alus palasi jälleen Hurtigrutenille. Se teki chartermatkan Orkneylle 18. syyskuuta ennen kuin se makuutettiin Åndalsnesissa 21. lokakuuta.