cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suoarkeologia
Asuinpaikkoja
Koillis-Venäjän laajat joki- ja suoympäristöt Siperiaan asti ulottuvalla taigalla ovat otollisia alueita suoarkeologian kannalta. Länsimaissakin huomiota saaneet asuinpaikkojen Shigir, Vis I ja Veretje I kaivaukset ovat tuoneet arkeologiaan elävämmän kuvan mesoliittisen Venäjän kulttuurista. Myöhemmät suokaivaukset Volgan ja Okan jokilaaksoissa ovat lisänneet tietoutta Sungirin, Ienevon, Butovon, Ressetan ja Veretjen kulttuureista. Latvian Sārnaten suoasuinpaikka ja Lubānsjärven asuinpaikat sekä Liettuan Šventoji ovat Baltiassa tärkeitä suokaivauskohteita.
Lounais-Englannissa Somersetin Levelsissa on tutkittu kauan laajaa suoaluetta, jonka orgaanisten aineiden talteenotossa on kehitetty talteenotto-, työskentely- ja säilytystapoja. Yhdysvalloissa paikkoja, joissa suoarkeologiaa dokumentoidaan, ovat esimerkiksi Hokojoen kaivaukset Windoverissa Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa, Floridassa ja Biderbostin kaivaus Snoqualmiejoella Washingtonin osavaltiossa.
Suoruumiit
Tanskasta turpeennoston yhteydessä löytynyt Tollundin mies oli esiroomalaisella rautakaudella hirtetyn ja suohon upotetun miehen hyvin säilyneen suoruumiin jäännökset. Ruumiin konservointi on onnistunut hyvin, ja se on yleisölle nähtävänä. Suomesta ei aivan yhtä onnekkaita löytöjä tunneta, mutta Isonkyrön Levänluhdan ruumiinosien löydökset ovat kuitenkin mielenkiintoiset. Muinaiseen lampeen haudattuja luita ja pääkalloja on ajoitettu 300–700-luvuille.
Ristikkotalo
pienoiskuva|Ristikkotaloja [[Saksan Dornstettenissä]] Ristikkotalo on rakennus, jonka seinissä käytetään ristikkorakennetta. Ristikkorakenteessa vaakasuorat, pystysuorat ja vinottain asetetut hirret muodostavat talon kantavan rakenteen. Hirsien välit on täytetty yleensä tiilellä. Tiilen ohella hirsien välit voidaan täyttää myös laastilla ja oksista punotulla ristikkopunoksella.
Suoarkeologia
Suoruumiit
Suoruumiita on tavattu pääasiassa turpeenotossa, ja löytöjä tunnetaan muun muassa Saksasta, Puolasta, Alankomaista, Tanskasta, Ruotsista, Norjasta, Irlannista, Englannista ja Yhdysvalloista. Kuuluisia tapauksia ovat myös Lindow’n mies ja Kennewickin mies, vaikka se löytyikin joesta.
Ristikkotalo
Ristikkorakenne oli yleinen sekä Kiinassa että Japanissa, ja Pohjois- ja Keski-Euroopassa se oli suosittua asuintaloissa 1600-luvulle saakka, etenkin Saksassa ja Ranskassa. Englannissa ristikkotaloja rakennettiin erityisesti niillä seuduilla, joissa kiveä oli vähän saatavilla. Ristikkotalot levisivät eurooppalaisten siirtolaisten mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Suoarkeologia
Puuesineitä
Suomessa on pellonraivauksen lapiotöissä löytynyt muinaisia suksia, sauvoja, meloja, veneitä, ahkioita ja muita puusta tai kaarnasta tehtyjä esineitä. Muinaiset veneet ovat usein jääneet lammen tai lahden pohjalle, missä niitä on säilötty talven yli suojassa kuivumiselta ja halkeamiselta. Omistajan unohdettua veneen se on peittynyt mutaan tai sedimentteihin, jotka ovat säilöneet sen vuosisadoiksi. Muinaisia suksia ja reenjalaksia tavattiin säilöä suonsilmäkkeissä kesän ajan kuivumiselta suojassa. Talven tultua ne vedettiin suonsilmästä esiin. Muinaisia ahkioita on tavattu soista samoista syistä kuin veneet. Monet suoesineet on myös kansatieteessä tulkittu suo- tai vesiuhreiksi tärkeän haltijan miellyttämiseksi. Suomen tapaan näitä esineitä on tavattu suolöytöinä myös Venäjällä, Ruotsissa, Norjassa, Englannissa ja Irlannissa, joissa olosuhteet ovat hyvin samanlaisia.
Muita esineitä
Suomesta löytyneitä muinaisia puuesineitä tunnetaan satoja, ellei jo tuhansia. Osa niistä on luetteloitu kansatieteellisen osaston kokoelmiin ja osa museoviraston kokoelmiin. Paikallismuseoiden kokoelmissa on lähes poikkeuksetta joitakin muinaisia puuesineitä, jotka paikalliset työmiehet ovat löytäneet töissänsä. Nämä ovat usein päättyneet Museoviraston kansatieteelliselle osastolle. Kuuluisimpia yksittäisiä suolöytöjä ovat esimerkiksi Antrean verkko, Kirkkonummen luutuura, Rovaniemen hirvenpää, Hansonin vene ja Novgorodin tuohikirjeet.
Ristikkotalo
Ristikkotalojen tyypillinen piirre on ulkoneva toinen kerros, joka antaa lisätilaa, mutta myös tasapainottaa rakennusta. Kantavia hirsirakenteita koristeltiin 1200–1300-luvuilla suojeluspyhimysten kuvilla tai toistuvilla ornamenteilla. Seuraavien vuosisatojen aikana korostettiin tummien hirsien ja niiden väliin jäävien vaaleiden pintojen eroa. Väleissä saatettiin käyttää kalanruotokuvioon aseteltuja tiiliä tai koristella rappaus reliefein ja kuvioin. Ristikkotaloihin ryhdyttiin myös lisäämään koristeeksi hirsiä, jotka eivät olleet rakenteen kannalta välttämättömiä. Saksassa oli vallalla yksinkertaisempi ja karumpi tyyli, joka korosti varsinkin talojen jykeviä kulmarakenteita.
Nertšinsk
Nertšinsk on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nertšajoen rannalla 305 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta itään. Kaupunki on Nertšinskin piirin keskus. Priiskovyin asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Siperian rautatiehen. Asukkaita on 14 775 henkeä (vuonna 2014).
Kaupunki on saanut alkunsa Šilkajoen rannalle Nertšan suuta vastapäätä vuonna 1653 perustetusta kasakoiden linnakkeesta. Daguurien ruhtinaan Gantimurin joukot polttivat sen vuonna 1656, ja vuonna 1658 linnoitus rakennettiin uudelleen Šilkan toiselle rannalle. Vuonna 1689 Nertšinskistä tuli kaupunki ja voivodikunnan keskus. Samana vuonna siellä solmittiin Venäjän ja Kiinan välisen rajan määritellyt Nertšinskin sopimus. Vuodesta 1783 kaupunki toimi Nertšinskin alueen, vuodesta 1805 kihlakunnan ja vuosina 1851–1917 Taka-Baikalian alueen Nertšinskin piirikunnan keskuksena. 1700-luvulla ja uudelleen vuonna 1812 Nertšinsk siirrettiin tulvien takia korkeammalle paikalle.
Nykyään Nertšinskissä toimii maatalous- ja elintarviketeollisuusyrityksiä. Kaupungissa on kaksi keskikoulua, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, maatalousteknikumi ja kulttuuritalo. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy Nertšinskaja zvezda (”Nertšinskin tähti”). Kaupungissa on lukuisia arkkitehtonisia ja historiallisia nähtävyyksiä.
XYZ-skandaali
XYZ-skandaali oli nimitys Yhdysvaltain ja Ranskan väliselle diplomaattiselle skandaalille, joka johti vuonna 1798 kvasisotana tunnettuun julistamattomaan sotaan maiden välillä. Vuonna 1797 Yhdysvaltain presidentti John Adams lähetti Ranskaan kolmihenkisen kauppavaltuuskunnan, johon kuuluivat Charles Cotesworth Pinckney, John Marshall ja Elbridge Gerry, tarkoituksenaan neuvotella kauppasopimus. Ranskan neuvottelijat, joista myöhemmin amerikkalaisten kirjeenvaihdossa käytettiin nimityksiä X, Y ja Z, ehdottivat amerikkalaisille suurten lahjusten antamista. Heidän olisi pitänyt antaa Ranskan ulkoministeri Talleyrandille 250 000 dollaria sekä myöntää Ranskalle 10 miljoonan dollarin valtiolaina neuvottelujen edistämiseksi. Loukkaantuneet amerikkalaiset kieltäytyivät jyrkästi, ja paljastivat ranskalaisten toiminnan julkisuuteen huhtikuussa 1798. Tämä johti julkiseen kuohuntaan, suhteiden kiristymiseen ja eräisiin merellä käytyihin sotatoimiin, mutta sotaa ei koskaan varsinaisesti julistettu. Maiden välit soviteltiin vuonna 1800.
Denis Žvegelj
Denis Žvegelj (s. 24. kesäkuuta 1972 Jesenice ) on slovenialainen soudun olympia- ja MM-mitalisti, joka aktiiviurallaan edusti myös Jugoslaviaa. Hän edusti Bled VK -seuraa.
Žvegelj voitti Jugoslavian edustajana nuorten maailmanmestaruuden perämiehettömässä kaksikossa Iztok Čopin kanssa 1989 ja 1990. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi perämiehettömässä nelosessa 1990. Hän sai Čopin parina MM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Wienissä 1991.
Žvegelj ja Čop saavuttivat Slovenialle olympiapronssia perämiehettömässä kaksikossa Barcelonassa 1992. He saivat samassa veneluokassa MM-pronssia Račicessa 1993. Žvegelj sijoittui perämiehettömässä nelosessa kahdeksanneksi MM-kilpailuissa 1995 sekä neljänneksi olympialaisissa 1996 ja MM-kilpailuissa 1997.
Peter Ivars
Peter Ivars on suomalainen suunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-mitalisti.
Ivars osallistui ensimmäisen kerran MM-kilpailuihin vuonna 1985 ja edusti Suomea neljissä peräkkäisissä MM-kilpailuissa. Parhaan menestyksensä hän saavutti Skövdessä vuonna 1989, jolloin hän sijoittui normaalimatkalla kuudenneksi ja voitti viestipronssia. Viestissä suunnistivat hänen lisäkseen Keijo Parkkinen, Ari Kattainen ja Reijo Mattinen.
Suunnistuksen maailmancupiin Ivars osallistui vuosina 1986–1990. Vuonna 1988 hän sijoittui toiseksi elokuussa Unkarissa järjestetyssä pitkän matkan osakilpailussa. Samana vuonna hän sijoittui kokonaiskilpailun seitsemänneksi.
Seuratasolla Ivars edusti IF Femmania. Vuonna 1989 hän voitti pikamatkan Suomen mestaruuden.
Robert Lucas
Robert Emerson Lucas Jr. (15. syyskuuta 1937, Yakima, Washington – 15. toukokuuta 2023 ) oli yhdysvaltalainen ekonomisti, joka toimi pitkään Chicagon yliopiston professorina. Lucas tunnetaan parhaiten rationaalisten odotusten hypoteesista, Lucasin kritiikistä ja rahan neutraalisuuden tutkimuksestaan, ja hänen vaikutustaan taloustieteen tutkimukseen 1970-luvulta eteenpäin pidetään huomattavana. Lucas sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1995.
Elämäkerta
Valmistuttuaan Roosevelt High Schoolista 1955, Lucas koki alustavasti haluavansa opiskella yliopistossa insinööritieteitä oltuaan koulussa hyvä matematiikassa ja luonnontieteissä. Saatuaan kuitenkin stipendin Chicagon yliopistoon, hän joutui luopumaan insinöörihaaveista, koska yliopistossa ei ollut alan koulutusta. Luettuaan ensin muutamia matematiikan kursseja, Lucas päätyi lopulta opiskelemaan historiaa pääaineenaan Chicagossa ja suoritti lopulta kyseiseltä alalta alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts). Lucas sai stipendin tohtoriopintoihin Berkeleyhyn, Kalifornian yliopistoon, mutta vaihtoi kesken opintojen taloustieteeseen, joita opiskellakseen hän palasi takaisin Chicagoon. Lucas omaksui nopeasti vankan pohjan taloustieteen perusteiden tuntemuksessa suorittamalla paitsi alan kursseja kuin myös lukemalla yksityiskohtaisen tarkasti Paul Samuelsonin magnum opusta Foundation of Economic Analysis. Hän väitteli lopulta tohtoriksi taloustieteestä Chicagossa 1964 aiheenaan työn ja pääoman substituutiojousto Yhdysvaltain teollisuudessa.
Akateemisen uransa alkuvaiheessa Lucas oli apulaisprofessorina ja professorina Carnegie Mellon -yliopistossa 1963–1974, josta hän siirtyi opettamaan Chicagoon 1974 ja piti oppituolia hallussaan vuodesta 1980 lähtien. Hän toimi myös American Economic Associationin vuosittaisena puheenjohtajana 2002.
Ajattelu ja vaikutus
Lucasin merkittävimpänä saavutuksena voidaan pitää makrotaloustieteen painopisteen siirtämistä entistä enemmän teoreettisen tutkimuksen suuntaan. Hänen mielestään tutkimuksen tehtävänä oli luoda abstrakteja matemaattisia malleja, joilla pystyttäisiin simuloimaan mahdollisimman tarkasti erilaisten politiikanmuutosten vaikutuksia joutumatta turvautumaan potentiaalisesti mielivaltaisen kalliisiin tosielämän kokeiluihin – mallien paremmuutta vertaillaan keskenään siis sillä perusteella, kuinka monella eri osa-alueella ne onnistuvat ”matkimaan” todellisuutta. Mallien dynamiikka perustuu taloudenpitäjien huolellisesti määriteltyihin optimointiongelmiin, joiden ratkaisuna on hintamekanismin kautta tapahtuva markkinatasapaino ; esimerkki suhdannevaihtelut ovat Lucasin näkökulmasta luonnollisia lopputuloksia, kun taloudenpitäjät reagoivat ulkoisiin shokkeihin, eivätkä niinkään taloudessa jäykän hintamekanismin aiheuttamia epätasapainoja kuten aiempi keynesiläinen paradigma oli tulkinnut asian. Luultavasti merkittävin yksittäinen perintö, jonka Lucas on jättänyt nykyiseen makrotaloustieteen tutkimukseen, on rationaalisten odotusten teorian vakiinnuttaminen osaksi tutkimuksen valtavirtaa ; hypoteesin mukaan taloudenpitäjien ennustukset eivät keskimäärin poikkea todellisista lopputuloksista.
Keith Ellison
Ellison syntyi Detroitissa, Michiganissa. Hänen vanhempansa Leonard ja Clida Ellison, ovat katolilaisia. Ellison oli kolmas vanhempiensa viidestä pojasta; hän ja kolme muuta valmistuivat lakimiehiksi ja yhdestä tuli lääkäri. Hän kääntyi sunnamuslimiksi opiskeluaikoinaan 19-vuotiaana.
Ellisonin vaimo Kim on high schoolin matematiikanopettaja. Parilla on neljä vuosina 1989–1997 syntynyttä lasta. Kim ilmoitti miehensä kampanjan aikana vuonna 2006 kärsivänsä multippeliskleroosista eli MS-taudista.
Sean Payton
thumb|right|Sean Payton Sean Payton (s. 29. joulukuuta 1963 San Mateo, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja, joka toimii NFL -joukkue Denver Broncosin päävalmentajana. Hän toimi New Orleans Saintsin päävalmentajana vuosina 2006-2021.
Payton toimi ennen New Orleansiin siirtymistä pelinrakentajien valmentajana ja apulaisvalmentajana Dallas Cowboysissa. New Orleans palkkasi hänet 17. tammikuuta 2006. Kauden 2009 päätteeksi Payton johdatti Saintsin Super Bowliin, jossa kaatui Indianapolis Colts.
Payton kävi lukion Naperville Central High Schoolissa Napervillessä, Illinoisissa, jossa hän aloitti koulun joukkueen pelinrakentajana vuosi ennen valmistujaisiaan (1981). Paytonilla oli myös menestykäs yliopistoura Eastern Illinois Universityssa pelinrakentajana. Vuonna 1987 Payton alkoi pelata pelinrakentajana AFL-sarjassa Chicago Bruisers -joukkueessa. AFL-vuoden jälkeen Payton aloitti valmentamisen yliopistotasolta.
NFL tuomitsi Paytonin toimitsijakieltoon kaudeksi 2012. Syynä tähän oli epäviralliset rahapalkinnot, joita Saintsissa oli maksettu vastustajan vahingoittamisesta. Payton yritti salata palkitsemisohjelman eikä lopettanut sitä NFL:n käskystä huolimatta.
Paytonilla ja hänen ex-vaimollaan Bethillä on kaksi lasta, tytär Meghan (s. 21.3.1997) ja poika Connor Thomas (s. 31.5.2000).
Robert Reid
Robert Reid (s. 17. helmikuuta 1966) on englantilainen kartanlukija ja rallin maailmanmestari vuodelta 2001. Mestaruuden hän voitti toimiessaan Richard Burnsin kartturina Subaru-tallissa. Reid on tunnettu juuri Burnsin kartturina ja Burnsin lopetettua ja myöhemmän poismenon johdosta Reid ei ole ollut aktiivitoiminnassa sitten vuoden 2003.
HMS Exeter (D89)
Valmistus
Alus tilattiin Swan Hunterilta Wallsendistä, missä köli laskettiin 22. heinäkuuta 1976 toisen tilaussarjan ensimmäisenä aluksena. Se oli ensimmäinen, jolle asennettiin tyyppien 1022, 992Q ja 1006 tutkat. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1978 kumminaan Lady Joan Mulley ja otettiin palvelukseen 19. syyskuuta 1980.
Palvelus
Falklandin sodan alkaessa alus oli Karibialla, josta se siirrettiin HMS Sheffieldin tuhouduttua Falklandille. Alus ampui sodan aikana alas kolme Argentiinan ilmavoimien konetta, 30. toukokuuta kaksi A-4C Skyhawkia ja 7. kesäkuuta Learjet 35A:n.
Alus osallistui 1991 operaatio Granbyyn Persianlahden sodassa, jolloin sen päällikkönä oli Nigel Essenhigh. Aluksen tehtävänä oli suojata Irakin maajoukkoja tulittavia Yhdysvaltain laivaston taistelulaivoja.
Se osallistui 2007 Newquayssa Falklandin sodan 25-vuotismuistotilaisuuteen viimeisenä edelleen palveluksessa olevana sotaan osallistuneena sotalaivana. Alus siirrettiin 30. heinäkuuta 2008 Portsmouthissa reserviin ennen kuin se poistettiin palveluksesta 27. toukokuuta 2009. Alus oli vuoden 2010 alussa edelleen koulutusproomuna uusien hinaajien miehistön koulutuksessa. Aluksen hylky huutokaupattiin 28. maaliskuuta 2011 ja hinattiin Leayl Ship Recyclingille Turkkiin 23. syyskuuta.
Raahen rautatieasema
Raahen rautatieasema on rautatieasema Suomen rataverkolla Raahen kaupungissa Raahen radalla. Asemalla on nykyisin ainoastaan tavaraliikennettä. Lipunmyynti lopetettiin 2000-luvun alussa, henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1966.
Yksityinen Raahen Rautatieosakeyhtiö rakennutti Raahen asemarakennuksen vuosina 1899–1890, ja se poikkeaa huomattavasti Suomen muista rautatieasemista. Asema-alue käsittää myös asemapuistikon. Museovirasto on huomioinut alueen valtakunnallisesti merkittävänä kulttuurihistoriallisena ympäristönä.
Raahen ratapihalla on kolme junaliikenteen käytössä olevaa raidetta ja viisi kuormaus- ja purkausraidetta.
Gränum
Gränum on taajama Olofströmin kunnassa Ruotsissa. Vuonna 2005 Gränumin väkiluku oli 211 ja pinta-ala 37 hehtaaria.
Amerikanratsuhevonen
pienoiskuva|Amerikanratsuhevosen jalostuksessa näyttävät ja ratsastajalle miellyttävät liikkeet ovat olleet päätavoitteena. Ratsastustyyliin kuuluu istua tavanomaista taaempana, miltei hevosen selän keskellä.
Amerikanratsuhevonen on Yhdysvaltojen eteläosista kotoisin oleva lämminverinen ratsuhevosrotu, joka tunnetaan erityisesti kahdesta näyttävästä erikoisaskellajistaan. Tätä 1800-luvulta peräisin olevaa siroa hevosrotua käytetään erityisesti rodun omissa askellajikilpailuissa mutta myös este- ja kouluratsastuksessa sekä harrasteratsuna. Rotu on yleinen Yhdysvalloissa, mutta amerikanratsuhevosia on myös Australiassa, Etelä-Afrikassa ja Euroopassa.
Ominaisuudet
Amerikanratsuhevonen on hyvin kevytrakenteinen, siro ja tyylikäs hevonen. Rodun edustaja on tyypillisesti kiiltäväkarvainen ja lihaksikas. Sukupuolileima on korostunut. Amerikanratsuhevosen säkäkorkeus on 150–170 cm, keskimäärin noin 155 cm. Väreistä yleisimmät ovat rautias, ruunikko ja musta, mutta myös voikkovärit, kirjavuus sekä kimo- ja päistärikkövärit sallitaan. Pää on hienopiirteinen ja hyvänmuotoinen. Silmät ovat suuret ja sijaitsevat kaukana toisistaan, korvat hyvänmuotoiset ja pienehköt. Kaula on pitkä ja kaareutuu ryhdikkäästi. Lavat ovat loivat ja säkä selkeä. Selkä on suora, lyhyt ja vahva. Lanne on tasainen, lautaset lihaksikkaat ja häntä kiinnittyy korkealle. Jalat ovat suorat.
Askellajit
Amerikanratsuhevosilla on kaksi nelitahtista erikoisaskellajia: "iskukäynti" eli rack ja "hidas askellus" eli slow gait. Rodun hevoset kykenevät oppimaan nämä askellajit luontaisesti, mutta yksilöä on koulutettava erikseen, jotta se oppisi esittämään ne ihmisen toivomalla tavalla.
Slow gait ja rack ovat käytännössä sama askellaji: molemmissa jalat nousevat erittäin korkealle ja iskevät maahan. Nopea rack on erittäin rasittavaa hevosen nivelille ja sitä esitetään vain hyvin pehmeillä ja joustavilla alustoilla. Molemmat askellajit arvostellaan puhtauden, tyylin ja nopeuden mukaan. Slow gait tulee esittää erittäin hitaasti, ja rack nopeasti.
Valjakkohevosina arvosteltavien amerikanratsuhevosten tulee osata esittää vireää käyntiä (animated walk) ja ilmavaa ravia (airy trot). Nämä vastaavat tavanomaisia hevosen käyntiä ja ravia, mutta ovat erityisen suuriliikkeisiä, ja näyttelyissä ne tulee esittää myös hyvin hitaina.
Historia
Amerikanratsuhevosen historia juontaa juurensa 1600-luvulle, jolloin Englannista tuotiin pieniä hevosia Pohjois-Amerikkaan. Niistä ja paikallisista hevosista jalostettiin senaikainen käsityksen mukaisia hyviä hevosia eli monipuolisia ratsuja. Syntynyttä rotua alettiin kutsua narragansettinpeitsariksi, ja siitä tuli pian suosittu hevonen siirtokunnissa. Samaan aikaan Englannissa kehitettiin englannintäysiverinen, joita 1700-luvun alussa alettiin tuoda Yhdysvaltoihin ja risteyttää narragansettinpeitsareiden kanssa. Näistä risteytyksistä kehittyi myöhemmin amerikanratsuhevonen.
Amerikanratsuhevosen kehittivät Kentuckyn alueen uudisraivaajat monipuoliseksi käyttöhevoseksi. Rodun eläimet soveltuivat tyylikkääseen vaunuajoon, maatilan työhevosiksi ja olivat nopeita tilallisten välisissä laukkakilpailuissa. Jalostuksessa käytettiin lähinnä narragansettinpeitsaria, englannintäysiveristä, morganinhevosta ja ravureita. Rodun kantaisänä pidetään vuonna 1851 syntynyttä Gaines Denmarkia, jonka isä oli englannintäysiverinen. Amerikanratsuhevosesta kehittyi nopea, elegantti, kestävä ja virkeäluonteinen ratsuhevonen, ja rotu on sittemmin levinnyt kaikkialle Yhdysvaltoihin.
Rotuyhdistykset
Vuonna 1891 Kentuckyssa perustettiin The American Saddlebred Horse Association, joka on Yhdysvaltojen vanhimpia hevosjalustusyhdistyksiä. Tuolloin yhdistys oli lähinnä kasvattajille suunnattu yhdistys ja kantakirjan pitäjä. Nykyisin sen toimintaan liittyvät myös rodun edelleenjalostus, nuorisotoiminta, rodun ja yhdistyksen jäsenten edustaminen ja vuosittaiset jäsentapaamiset. Suomessa rodun edustajia on vielä niin vähän, ettei minkäänlaista rotuyhdistystä ole perustettu.
Käyttö
Amerikanratsuhevosia käytetään paljon rodun omissa askellajikilpailuissa, joissa korostuvat hevosten näyttävät liikkeet ja huoliteltu ulkonäkö. Kilpailuluokkia on erikseen kolmen ja viiden askellajin hevosille. Hevoset esitetään joko ratsain tai ajossa, joskus myös maasta käsin. Kolmikäyntiset hevoset arvostellaan perusaskellajien perusteella, viisikäyntiset myös rackin ja slow gaitin pohjalta. Kilpailuja varten hevosten kavioiden annetaan usein kasvaa ylipitkiksi askellajien korostamiseksi, hevoset kengitetään erikoiskengin ja häntä leikataan ja sidotaan korkeammalle siten, että hevonen kantaa sen ryhdikkäämmin. Eläinsuojelullisesti tällaista toimintaa pidetään kuitenkin nykyään varsin kyseenalaisena.
Rodun omien kilpailuiden lisäksi amerikanratsuhevosia käytetään usein harraste- ja maastoratsuina sekä esteratsuina niiden kestävyyden ja hyvän hyppykyvyn ansiosta. Niitä näkee edelleen myös ajohevosina.
Sudenkäävät
Sudenkäävät (Boletopsis) on kääpäsuku. Ulkonäöstään huolimatta se ei ole kovin läheinen kladi lampaankääville, vaan ennemmin mm. silokoille, nahkaorakkaille ja kahvikoille. Sudenkäävät ovat ekologialtaan metsäpuiden mykorritsasieniä. Niiden itiöemät ovat jalallisia ja tanakoita, mutta pehmeämaltoisia ja kuivuessaan haurastuvia. Suomessa tavataan kahta lajia, sudenkääpää ja mäyränkääpää.
Ommadawn
Ommadawn on Mike Oldfieldin vuonna 1975 julkaistu albumi. Sen on julkaissut Virgin Records.
Levyllä on Oldfieldin aiempiin levyihin verrattuna entistä vahvemmin esillä vaikutteita kelttiläisestä kansanmusiikista.
Oldfield levytti koko A-puolen kahteen kertaan, koska hän ei ollut tyytyväinen ensimmäiseen tuotokseen. B-puolen alussa on nauhoitettu 60 kitaraa päällekkäin.
Novyi mir
Novyi Mir muutti poliittista asennettaan 1960-luvun alussa ja kallistui toisinajattelijoiden suuntaan. Marraskuussa 1962 lehti herätti huomiota julkaistuaan Aleksandr Solženitsynin läpimurtoteoksen Ivan Denisovitšin päivä, kertomuksen gulag-vangista. Lehti julkaisi kiistaa herättäneitä artikkeleita ja kertomuksia Neuvostoliiton ja Venäjän historiasta, kunnes Aleksandr Tvardovski painostettiin eroamaan helmikuussa 1970.
Kun päätoimittajaksi nimitettiin Sergei Zalygin perestroika-kauden alussa vuonna 1986, lehti arvosteli neuvostohallintoa yhä rohkeammin. Se julkaisi aiemmin kiellettyjen kirjailijoiden kuten George Orwellin, Joseph Brodskyn ja Vladimir Nabokovin proosaa ja runoja. Lehti kuuluu niin sanottuihin paksuihin kirjallisuuslehtiin.
Ommadawn
Levyllä on kolmantena raitana kappale "On Horseback" (vinyylillä B-puolen toinen raita), jota ei kuitenkaan ole mainittu kannessa. Toisen raidan kesto sisältää kuitenkin tämän kappaleen, jota ilman B-puoli olisi 14 minuuttia.
Novyi mir
Muiden venäläisten kirjallisuus- ja kulttuurilehtien tavoin myös Novyi Mir on menettänyt vuodesta 1991 alkaen tilaajia, ja levikki on supistunut niin pieneksi, ettei toimittajille ja kirjoittajille voida enää maksaa palkkioita.
Lehti myöntää Juri Kazakov -palkinnon vuoden parhaasta novellista.
Costa Favolosa
Costa Favolosa on italialaisen Costa Crocieren Concordia-luokan risteilyalus. Costa Favolosa on rakennettu Fincantierin Margheran telakalla Italiassa. Costa Favolosan sisaralukset ovat Costa Serena, Costa Pacifica, Carnival Splendor ja 13.1.2012 uponnut Costa Concordia. Lisäksi alukselle valmistui sisaralus Costa Fascinosa heinäkuussa 2012. Costa Favolosa laskettiin vesille 6 elokuuta 2010 ja se kastettiin 4 heinäkuuta 2011, jolloin se myös otettiin käyttöön.
Suunnittelu ja rakentaminen
Costa Favolosa ja sen sisarlaiva Costa Fascinosa tilattiin lokakuussa 2007 osana 2,4 miljardin arvoista laajentamista Costa Crocieren laivastoon, jossa viisi laivaa valmistuessaan korottaa yhtiön matkustajakapasiteettia 50 prosentilla. Costa Favolosa maksoi 510 miljoonaa euroa.
Costa Favolosa on Concordia class laivaluokan risteilyalus ja sen vetoisuus on 114 500 bruttotonnia. Alus on 290 metriä pitkä, 35,5 metriä leveä ja sen syväys on 8,2 metriä. Aluksessa on tilaa 3 800 matkustajalle ja 1 110 miehistön jäsenelle. Hyttejä Costa Favolosasta löytyy 1 508.
Game of Thrones (4. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan Game of Thronesin neljäs tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa HBO-kanavalla 6. huhtikuuta 2014 ja päättyi 15. kesäkuuta 2014. Kausi perustuu pääasiassa George R. R. Martinin Tulen ja jään laulu -fantasiakirjasarjan kolmannen kirjan (Miekkamyrsky) toiseen puoliskoon. Kauden tuotanto alkoi heinäkuussa 2013 ja se koostuu edellisten kausien tavoin kymmenestä jaksosta. Suomessa kausi alkoi päivä Yhdysvaltojen esityspäivän jälkeen 7. huhtikuuta 2014 C More Series -kanavalla ja päättyi 16. kesäkuuta 2014.
Tuotanto
2. huhtikuuta 2013 HBO ilmoitti sarjan saavan neljännen kauden, joka sisältää 10 jaksoa. Kauden kuvaukset alkoivat 6. heinäkuuta 2013 Pohjois-Irlannissa. Kaudella palataan kuvamaan myös Islantiin ja Dubrovnikiin. Uusia kuvauspaikkoja ovat muun muassa Diocletianuksen palatsi Splitissä, Kroatiassa ja Baška Vodan kunta Kroatiassa. Kauden kuvaukset kestivät 136 päivää ja loppuivat 21. marraskuuta 2013.
Aiemmin sivuosissa olleet Gwendoline Christie (Tarthin Brienne), Iwan Rheon (Ramsay Nietos), Kristofer Hivju (Tormund Jättiläisensurma) ja Hannah Murray (Neilikka) nostettiin neljännen kauden päähahmoiksi.
Näyttelijät
thumb|upright=0.6|[[Maisie Williams (Arya Stark)]] thumb|upright=0.6|[[Iwan Rheon (Ramsay Nietos)]]
Sivurooleissa
Sivurooleissa on listattu näyttelijät neljänneltä kaudelta. Heidät on listattu sen alueen mukaan, jossa he ensimmäisenä esiintyivät.
Katsojaluvut
Yhdysvalloissa kauden ensimmäisestä jaksosta ”Two Swords” tuli koko sarjan katsotuin 6,64 miljoonalla katsojalla. Siitä tuli myös HBO-kanavan katsotuin jakso sitten Sopranosin päätösjakson vuonna 2007. Katsojaennätyksen rikkoi kauden neljäs jakso ”Oathkeeper”, joka keräsi 6,90 miljoonaa katsojaa Yhdysvalloissa. Kauden viides jakso ”First of His Name” rikkoi katsojaennätyksen jälleen keräten 7,16 miljoonaa katsojaa Yhdysvalloissa.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Neljäs tuotantokausi sai 19 Emmy-ehdokkuutta 10. heinäkuuta 2014. Sarja on ehdolla muun muassa parhaan draamasarjan, miessivuosan (Peter Dinklage), naissivuosan (Lena Headey), ohjauksen, käsikirjoituksen, puvustuksen, maskeerauksen ja musiikin kategorioissa.
Walter Hendl
thumb|Walter Hendl (2004) Walter Hendl (12. tammikuuta 1917 – 10. huhtikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kapellimestari.
Hendl opiskeli Fritz Reinerin johdolla Curtis Institutessa. Hänestä tuli vuonna 1945 New Yorkin filharmonikkojen apulaiskapellimestari. Vuosina 1949–1958 hän toimi Dallasin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Hendl johti myöhemmin Chicagon sinfoniaorkesteria ja Eastman School of Musicia. Hän kuoli Pennsylvaniassa 90-vuotiaana kärsittyään sydän- ja keuhkovaivoista.
Schaffhausen
Schaffhausen on kaupunki pohjoisessa Sveitsissä Reinin pohjoispuolella. Se on Schaffhausenin kantonin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on runsaat 36 000, ja se on kantonin väekkäin kaupunki. Pinta-alaltaan se on 42 neliökilometrin suuruinen.
Historia
Vuoden 1944 huhtikuun 1. päivänä kaupunki kärsi suuria vaurioita, kun Saksan ilmatilasta Sveitsin ilmatilaan päätyneet yhdysvaltalaispommikoneet pommittivat kaupunkia epähuomiossa. Yhdysvallat tarjosi välittömästi miljoona dollaria hyvitystä vaurioiden korjaamista varten.
Novoorlovsk
Novoorlovsk on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Aginskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 27 kilometriä Aginskojesta kaakkoon. Asukkaita on 3 000 henkeä (vuonna 2009).
Novoorlovsk sai kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 1982. Siellä toimii tantaalia ja volframia tuottava kaivosyritys. Taajamassa on keskikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, museo ja sairaala.
Majungasaurus
thumb|250px|Majungasaurus crenatissimus kokovertailussa ihmiseen Majungasaurus oli myöhäisellä liitukaudella, 70–65 miljoonaa vuotta sitten Madagaskarilla elänyt dinosaurussuku. Suvusta tunnetaan ainoastaan yksi laji, Majungasaurus crenatissimus. Suvusta puhuttiin vähän aikaa nimellä Majungatholus, jota nyt pidetään Majungasauruksen synonyyminä. Niillä oli 10 cm pitkät hampaat. Majungasaurus oli muiden abelisauridien tapaan teropodi eli petodinosaurus.
Fast Tracker
Fast Tracker ja erityisesti sen kehitysversio Fast Tracker 2 on MS-DOS-pohjainen trackerohjelmisto ja yksi laajimmin käytetyistä tracker-ohjelmista. Ohjelman loivat ruotsalaiset Fredrik ”Mr. H” Huss ja Magnus ”Vogue” Högdahl, kaksi Triton-demoskeneryhmän jäsentä. Tritonista muodostui myöhemmin ruotsalainen pelikehittäjä Starbreeze Studios. He loivat trackerin alun perin ryhmänsä omaan käyttöön vuonna 1992.
Ominaisuuksia
Fast Trackerin käyttöliittymä perustuu vahvasti Amigan varsin suosittuun ProTracker-ohjelmistoon. Fast Tracker oli aikanaan ensimmäinen tracker-ohjelma, joka tuki 44 kHz/16-bit-tason ääninäytteitä. Lisäksi se tukee 64 erillistä kanavaa ja sataa yhtäaikaista samplea ja instrumenttia. Yhtenä suurena uudistuksena verrattaessa Protrackeriin tai Scream Trackeriin, Fast Tracker sisälsi ominaisuuden luoda instrumentteja, jotka voivat sisältää yhtä aikaa useampia sampleja ja niihin voi sovittaa volyymivaippoja sekä stereopanorointia tai muuttaa äänen korkeutta. Lisäksi instrumenteille voitiin määrittää äänenvoimakkuuteen ja stereokuvaan vaikuttavia vaippakäyriä. Jokaiselle ääninäytteelle voitiin editorissa erikseen määrittää yleinen äänenvoimakkuus, stereosijainti ja vibrato. Ohjelma sisältää uuden ping-pong-looppauksen (tunnetaan myös nimellä bidi), jolla ääninäytteelle määritettiin alku ja loppukohta, joiden väliä ääni toistaa edestakaisin.
Fast Trackerin efektinotaatio on suhteellisen yhteensopiva verrattuna Protrackerin vastaavaan, mutta se sisältää kuitenkin monia uusia efektejä, kuten Key off (Kxx) ja Set envelope positionin (Lxx).
Jatkokehitys
Fast Trackerin kehitystyö on lopetettu virallisesti ja ohjelman uusimmaksi versioksi jäi 2.08, joskin betaversio 2.09 vuoti julkisuuteen vuonna 1999. Vuonna 2000 espanjalainen demoskeneryhmä Chanka julkaisi ohjelman, jota kutsuttiin alun perin nimellä Fast Tracker 3, josta jatkokehittelyn myötä syntyi huomattavan paljon alkuperäistä Fast Trackeria muistuttava Skale Tracker.
Fast Tracker on ohjelmoitu pääasiassa Pascalilla.
Orlovski
Orlovski on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Aginskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Aginskojesta kaakkoon. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1940 perustetun tina- ja volframikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1970 siitä tuli Orlovskin kaupunkimainen taajama. Nykyään siellä toimii malminrikastamo ja maatalousyritys.
Ahlström Capital
Ahlström Capital Oy on perheomisteinen sijoitusyhtiö. Ahlström Capitalin portfolio koostuu teollisuussijoituksista, jotka käsittävät sijoituksia sekä noteerattuihin että noteeraamattomiin yhtiöihin, sekä kiinteistösijoituksista, jotka koostuvat kiinteistö- ja metsäomistuksista. Teollisuussijoituksista merkittävimmät ovat yhtiön omistusosuudet noteeratuissa Detection Technologyssa, Glastonissa ja Suomisessa sekä noteerattomissa Enics AG:ssa ja M&J Recyclingissä. Portfolioon kuuluu lisäksi Ahlström Invest B.V. (jolla on merkittävä omistus Ahlstrom-Munksjössä).
Historia
Sijoitusyhtiö Ahström Capital Oy syntyi vuonna 2001, kun Ahlströmin suvun omistama perheyhtiö jakaantui kolmeen osaan: Ahlström Capitaliin, A. Ahlström Osakeyhtiöön ja sittemmin pörssilistautuneeseen Ahlstromiin (nyk. Ahlstrom-Munksjö). Ahlström Capitalilla on 268 osakkeenomistajaa, joista suurin yksittäinen on Antti Ahlström Perilliset Oy (6,2 %) eikä yhdenkään muun osakkeenomistajan omistus ylitä viittä prosenttia.
Kesällä 2014 Ahlström Capital osti Destian Suomen valtiolta. Kuten valtiokin ennen myyntiä, Ahlström Capital omisti Destian kokonaan.
Yhtiön toimitusjohtajana vuodesta 2008 toiminut Panu Routila siirtyi Konecranesin toimitusjohtajaksi loppuvuodesta 2015, ja hänen tilalleen valittiin Rettig Groupin toimitusjohtaja Hans Sohlström. Sohlström siirtyi Ahlstrom-Munksjön toimitusjohtajaksi keväällä 2018, minkä jälkeen hänen seuraajakseen valittiin Tiedon talousjohtaja Lasse Heinonen.
Punakaartin sota
Punakaartin sota on kaksiosainen Suomen sisällissodan aikaisia punaisten sotatoimia käsittelevä Jussi T. Lappalaisen kirjoittama teossarja, joka ilmestyi vuonna 1981. Kyseessä on ensimmäinen tieteellisesti laadittu kokonaisesitys punaisen Suomen sodankäynnistä. Teoksen kustansi opetusministeriön alainen punakaartin historiakomitea, joka perustettiin kesäkuussa 1967. Punakaartin sotahistoria annettiin Jussi T. Lappalaisen kirjoitettavaksi, ja lisäksi historiakomitea julkaisi kolme muuta projektin tuloksena syntynyttä tutkimusta vuosina 1982–1986.
Yleistä
Lappalainen toimi kirjan ilmestyessä Turun yliopiston Suomen historian apulaisprofessorina. Hän kävi tutkimustaan varten kolmen vuoden ajan läpi vanhempaa tutkimusta, punaisten asiakirjoja sekä muistitietoa. Varsinainen kirjoitustyö kesti kolme ja puoli vuotta, jonka jälkeen käsikirjoitus oli valmiina vuonna 1978. Ennen kirjan julkaisua sen kävivät vielä läpi professori L. A. Puntila, eversti K. J. Mikola, akateemikko Eino Jutikkala, professori Oscar Nikula sekä apulaisprofessori Erkki Lehtinen. Kirja sisältää myös 29 teosta varten piirrettyä karttaa, diagrammia ja taulukkoa, jotka on tehnyt Raili Laurila.
Dendrologia
Dendrologia (kreikan sanoista dendron ’puu’ ja logos ’oppi’) eli puulajitiede tarkoittaa puuvartisten kasvien tutkimista. Dendrologiassa määritellään, kuvataan ja luokitellaan puuvartisia kasveja sekä tutkitaan niiden biologisia ominaisuuksia.
Puuvartisia kasveja ovat esimerkiksi puut, pensaat, varvut ja liaanit. Ne eivät muodosta taksonomisesti yhtenäistä ryhmää, eivätkä siten välttämättä ole toisilleen läheistä sukua. Monissa kasvisuvuissa on sekä puu- että ruohovartisia lajeja, ja moniin kuuluu vain muutama puuvartinen laji.
Valesinisimpukka
Valesinisimpukka, aiemmin valekirjosimpukka (Mytilopsis leucophaeata), on Suomessa vieraslajina havaittu murtovedessä elävä nilviäislaji.
Levinneisyys ja elinympäristö
Valesinisimpukan alkuperäinen levinneisyysalue on Pohjois-Amerikassa Meksikonlahden alueella. Se on siirtynyt vieraslajina muualle Pohjois-Amerikkaan ja monille alueille Euroopassa. Se on murtovesilaji, joka lisääntyy 1–20 promillen suolapitoisuudessa.
Suomessa laji löydettiin ensin vuonna 2003 Suomenlahdelta Loviisan edustalta. Sittemmin sitä on löydetty myös Airistolta Turun edustalta (2011) ja Selkämeren alueelta Olkiluodosta. Todennäköisesti se on tullut painolastiveden mukana.
Keskusjyvänen
thumb|300px|Kaavakuva eläinsolusta ja sen osista: 1. [[Tumajyvänen 2. Tuma 3. Ribosomi 4. Kalvorakkula 5. Karkea solulimakalvosto 6. Golgin laite 7. Solun tukiranka 8. Sileä solulimakalvosto 9. Mitokondrio 10. Solunesterakkula 11. Solulima 12. Lysosomi 13. Keskusjyvänen]]
Keskusjyväset eli sentriolit ovat mikrotubuluksista muodostuneita soluelimiä, joilla on tärkeä tehtävä solunjakautumisessa. Sentriolit osallistuvat solunjakautumiseen vetämällä tuplaantuneet soluelimet sekä kromosomit kasvattamillaan mikrotubuluksilla kumpaankin syntyvään soluun.
Sentriolit sijaitsevat sentrosomissa, joka on tuman lähellä sijaitseva mikrotubulusten organisaatiokeskus. Sentronomiksi kutsutaan kohtaa, johon mikrotubulukset ovat ankkuroituneet. Eukaryooteilla eli aitotumallisilla soluilla on sentrosomissa kaksi keskusjyvästä (ns. diplosomi)
Rakenne ja toiminta
Keskusjyväset ovat noin 0,3 \mu m pitkiä 0,1 \mu m paksuja onttoja lieriöitä, jotka koostuvat mikrotubuluksista. Niitä sijaitsee kaksi sentrosomin keskellä kohtisuorassa toisiaan vastaan. Keskusjyväset ovat osallisina tumasukkuloiden syntyyn vaellettuaan solun vastakkaisille puolille tumanjakautumisessa.
Tuman sijainti riippuu sentrosomin sijainnista, joten sillä on vaikutus soluelinten asettumiseen. Keskusjyvästen liikkumiskyvyttömyyden on arvioitu liittyvän Meckelin oireyhtymään.
Kahdentuminen
Sentrosomit kahdentuvat mitoosin ensimmäisessä vaiheessa - profaasissa. Sentriolit kulkeutuvat solun eri napoihin, ja interfaasissa kahdentunut perintöaines pakkaantuu paksuiksi sisarkromatideiksi (ns. kromosomien kondensaatio).
Electric Warrior
Electric Warrior on englantilaisen glam rock -yhtye T. Rexin toinen studioalbumi nimenvaihdoksen jälkeen. Se on julkaistu vuonna 1971. Albumin tunnetuin kappale on Bang a Gong (Get it On). Levyn jokainen kappale on keulahahmo Marc Bolanin käsialaa. Electric Warriorilla T. Rexin musiikillinen tyyli oli vaihtunut kokonaan glam rockiksi, eikä yhtyeen musiikissa ollut enää kuultavissa aiemmilta levyiltä tuttua psykedeelistä soundia.
Albumi, samoin kuin sitä seurannut albumi The Slider, valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Eero Tommila
Eero Akseli Tommila (5. maaliskuuta 1900 Merikarvia – 25. lokakuuta 1968 Lontoo) oli suomalainen kemisti. Hän toimi Jyväskylän seminaarin ja Kasvatusopillisen korkeakoulun lehtorina 1930–1944, Helsingin yliopiston kemian dosenttina 1938–1944 ja ensimmäisenä fysikaalisen kemian professorina vuosina 1944–1967.
Tommila väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1932. Hän tutki kemian historiaa, orgaanisten yhdisteiden sähkökemiaa ja selvitti liuottimien vaikutusta reaktionopeuteen. Alalle syntyi hänen ympärilleen koulukunta. Tommila julkaisi 1950 ensimmäisen suomenkielisen fysikaalisen kemian yliopistollisen oppikirjan Fysikaalinen kemia.
Eero Tommilan poika oli akateemikko Päiviö Tommila.
I See a Star
I See a Star (alun perin Ik zie een ster) on Mouth & MacNeal -duon esittämä kappale, joka edusti Alankomaita vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa. Se sai viisitoista pistettä ja sijoittui kolmanneksi. Kappale on Hans van Hemertin säveltämä. Euroviisumenestyksen lisäksi se nousi lukuisten valtioiden listoille, esimerkiksi Britannian sijalle 8. Irlannissa ”I See a Star” ylsi listaykköseksi. Suomeksi kappaleen ovat laulaneet nimellä ”Nään täysikuun” Rolf Bergström, Finntrio ja Päivi Paunu.
Blur
thumb| Blur, 2013
Yhtyeen perustivat laulaja-kosketinsoittaja Damon Albarn, kitaristi Graham Coxon ja basisti Alex James Lontoossa vuonna 1989. Myöhemmin kokoonpanoon liittyi myös rumpali Dave Rowntree. Blur jatkoi The Kinksin ja The Jamin aloittamaa perinnettä rockyhtyeenä, joka kuvailee lauluissaan brittiläistä elämäntapaa ja yhteiskuntaa. Muita tärkeitä vaikuttajia The Kinksin ohella ovat The Beatles ja uuden aallon yhtye XTC. Myöhemmin yhtye otti myös vaikutteita yhdysvaltalaisilta vaihtoehtorockin yhtyeiltä kuten Pavement. Blurin tunnetuimpia hittejä ovat mm. "There's No Other Way", "For Tomorrow", "Girls & Boys", "Parklife", "End of a Century", "Country House" (#1 UK), "The Universal", "Beetlebum" (#1 UK), "Song 2", "Coffee & TV" ja "Tender".
Historia
1990-luvun alun kasvuvuosien ja kulttimaineen keräämisen myötä Blur oli suosituimmillaan 1990-luvun puolivälissä brittipopin suosion räjähdettyä uusiin lukemiin. Muita vastaavia kitaravetoisia indie-yhtyeitä edustivat samoihin aikoihin muun muassa Oasis, Pulp, Suede, Supergrass ja Radiohead. Blurin ensimmäinen albumi Leisure edusti The Stone Rosesin ja The Happy Mondaysin viitoittamaa, Madchester- ja Baggy-vaikutteista rockmusiikkia. Levyn ensisingle "There's No Other Way" muodostui yhtyeen ensimmäiseksi hitiksi. Madchester-buumin väsähdettyä yhtye kasvoi tyylillisesti eteenpäin. Toinen albumi Modern Life Is Rubbish edusti popmaisempaa rocklinjaa. Vaikka albumilta ei löytynyt yhtäkään suoranaista hittiä, toivat esimerkiksi kappaleet "Popscene" ja "For Tomorrow" yhtyeelle paljon näkyvyyttä. Toista levyä sävyttänyt paluu englantilaisuuteen niin lyriikoiden kuin estetiikankin puolesta toi yhtyeelle myös entistä enemmän faneja ja julkisuutta. Kolmas levy Parklife vei Blurin brittilistojen kärkeen, sai myös hyvät arvostelut ja merkkasi brittipopin kulta-aikojen alkua. Levyn singlet "Parklife", "End of a Century", "To The End" ja "Girls & Boys" nousivat kaikki vähintään brittien Top 20:een. Girls & Boys oli myös Blurin läpimurtohitti Ison-Britannian ulkopuolella. Singlejen lisäksi kappale "This Is A Low" nousi erittäin suosituksi fanien parissa yhtyeen keikkojen myötä. Isossa-Britanniassa albumi on yhtyeen arvostetuin sekä monipuolisen hittipotentiaalinsa että edelliseltä levyltä jatkuneen, korostetun brittiläisyytensä takia.
Suosionsa huipulla Blur koki suurta vastakkainasettelua etenkin Manchesterilaisen Oasis-yhtyeen kanssa. Välienselvittely kärjistyi vuonna 1995, kun Blur päätti julkaista "Country House"-singlen samana päivänä kun Oasis oli julkaisemassa "Roll With It"-singlen. Yhtyeiden keskinäinen taisto brittilistan ykköspaikasta jakoi kansaa ja pääsi jopa valtakunnallisiin uutislähetyksiin päivän polttavimpana puheenaiheena. Hieman halvemman hinnan ja paremman markkinoinnin tuloksena "Country House" meni singlelistan kärkeen jättäen Oasiksen kakkossijalle. Tämän jälkeen Blurin neljäs albumi, The Great Escape, näki päivänvalon. Levyn muut singlet, "The Universal", "Charmless Man" ja "Stereotypes" nousivat kaikki brittien singlelistan Top 10:een. Albumin jälkeen kitaristi Graham Coxonin ja laulaja Damon Albarnin välit alkoivat tulehtua musiikillisten erimielisyyksien vuoksi; Albarn halusi ylläpitää aikaisempaa The Kinks -vaikutteista poplinjaa, kun suosioon kyllästynyt Coxon puolestaan halusi viedä yhtyeen kohti kokeellisempaa suuntaa. He päätyivät kompromissiin, josta kehkeytyi jälleen yksi menestysalbumi Blur (1997). Yhtye sai toisen singleykkössijansa melankolisella, kriitikoiden ylistämällä "Beetlebum"-hitillä. Jopa Oasiksen Noel Gallagher on kehunut kappaletta. Menestystä jatkoi tunnetulla bassoriffillä kulkeva noiserock-single "Song 2", josta on tullut yhtyeen ylivoimaisesti tunnetuin laulu ympäri maailmaa.
Blurin kuudes levy 13 julkaistiin 1999. Tuottajanvaihdoksen myötä levyn äänimaailma muuttui paikoittain erittäinkin kokeelliseksi, mutta elementtejä indierockista oli vielä havaittavissa. Levyn tummaa tunnelmaa ja lyriikkoja sävytti kauttaaltaan myös laulaja Damon Albarnin ero pitkäaikaisesta suhteesta Elastica-yhtyeen keulakuvaan Justine Frischmanniin, josta esimerkiksi gospelvaikutteita sisältävä kappale "Tender" kertoo. 2000 yhtyeeltä julkaistiin kokoelma Blur: The Best of, joka kokosi yhteen Blurin siihenastiset hitit ja klassikot. Kokoelmaa varten levytettiin myös yksi uusi kappale, "Music Is My Radar", joka julkaistiin singlenä kokoelman ilmestymisen aikoihin. Tämän jälkeen Blur siirtyi määrittelemättömälle tauolle ja laulaja Damon Albarn työsti Gorillaz-yhtyeen debyyttialbumia, joka nousi omaksi, kansainväliseksi menestystarinakseen. thumb|[[Damon Albarn (laulu, kitara, koskettimet)]] Vuoden 2002 levytyssessioissa kitaristi Graham Coxonin ja muiden yhtyeen jäsenten pitkäaikainen keskinäinen jännite kulminoitui päihdeongelmaisen Coxonin lähtemiseen yhtyeestä. Hän päätti jatkaa jo viime vuosikymmenen lopulta alkanutta soolouraansa. Blur jatkoi levyttämistä triona ilman Coxonia ja 2003 julkaistiin albumi Think Tank. Levy sisälsi aikaisempien albumien Blur (1997) ja 13 (1999) tapaan vaihtoehtorockin vaikutteita lisäten musiikkiin elektronisia instrumentteja, afrikkalaisia vaikutteita ja jättäen kitarat pois lähes kokonaan. Albumin suurimmaksi hitiksi muodostui "Crazy Beat", jota monet kriitikot ja fanit vertasivat takavuosien tuotokseen "Song 2" kappaleiden hengenheimolaisuuden vuoksi. Think Tankin jälkeen Damon Albarn jatkoi afrikkahenkisen musiikin parissa julkaisten kollaboraatioalbumin "Mali Music". Tämän jälkeen häntä työllisti Gorillaz, jonka nimellä julkaistiin 2005 levy Demon Days. Albarn on työskennellyt myös The Clash-yhtyeen basistin Paul Simonin, The Verve sekä Gorillazista tutun kitaristin Simon Tongin ja nigerialaisen rumpalin Tony Allenin kanssa, joka johti konseptimaiseen albumiin The Good, the Bad & the Queen (2007). Vuonna 2009 hän sävelsi myös oopperan Monkey: Journey to the West.
Loppuvuodesta 2008 Blur ilmoitti palanneensa yhteen alkuperäiskokoonpanossa, ja järjestävänsä kesällä 2009 massiivisen ulkoilmakonsertin Lontoon Hyde Parkissa. 60.000 lippua myytiin loppuun muutamissa minuuteissa, joten pian bändi ilmoitti järjestävänsä toisenkin konsertin samaisessa paikassa. Lopulta paluukonsertteja järjestettiin pitkin kesää 2009, ja yhtye harjoitteli niitä varten uudestaan koko diskografiansa sisällön. Paluukeikkojen jälkeen yhtye vietti hiljaiseloa, sillä esimerkiksi Albarn oli jälleen kiireinen kolmannen Gorillaz-pitkäsoiton "Plastic Beach" kanssa. Huhtikuussa 2010 Blur ilmoitti julkaisevansa 7-tuumaisen singlen "Fool's Day". Singleä julkaistiin vain tuhat kappaletta maailmanlaajuisen levykauppojen päivän kunniaksi, ja se myytiin loppuun saman tien.
The Magic Whip oli yhtyeen ensimmäinen studioalbumi sitten vuoden 2003, ja se julkaistiin alkuvuodesta 2015.
Diskografia
thumb|Graham Coxon (kitara, taustalaulu [[1989-2002, 2008-)]]
Eduardo Mata
Eduardo Mata (5. syyskuuta 1942 – 4. tammikuuta 1995) oli meksikolainen kapellimestari ja säveltäjä.
Mata syntyi Méxicossa. Hän opiskeli yksityisesti kitaransoittoa ennen pääsemistään kansalliseen konservatorioon. Vuosina 1960–1963 hänelle opetti sävellystä Carlos Chávez. Vuonna 1964 hän pääsi opiskelemaan Yhdysvaltoihin orkesterinjohtoa Max Rudolfin ja Erich Leinsdorfin sekä sävellystä Gunther Schullerin johdolla.
Matan sävellystuotantoon kuuluu kolme sinfoniaa, kamarimusiikkia, sonaatteja ja balettimusiikkia. Hän toimi vuosina 1977–1993 Dallasin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina ja kuoli lento-onnettomuudessa 4. tammikuuta 1995.
Miesten Superpesiksen kausi 2007
Miesten Superpesiksen kausi 2007 oli Superpesiksen 18. kausi. Kausi alkoi 10. toukokuuta, ja Suomen mestarit olivat selvillä 15. syyskuuta.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti Sotkamon Jymy. Suomen-mestareiksi vuonna 2007 kruunattiin Hyvinkään Tahko, joka voitti loppuottelusarjassa Sotkamon Jymyn otteluvoitoin 3–1. SM-pronssia voitti Koskenkorvan Urheilijat.
Sarja supistui kahteentoista joukkueeseen. Yksikään joukkue ei onnistunut nousemaan, mutta Jyväskylän Kiri putosi Ykköspesikseen.
Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lisäksi pelattiin kaksi lisäottelua paikallisvastustajien kanssa. Yhteensä runkosarjassa pelattiin 26 ottelua joukkuetta kohden. Kuusi parasta joukkuetta etenivät jatkosarjaan, neljä seuraavaa jatkosarjakarsintaan ja kolme viimeistä Superpesiskarsintaan. Jatkosarjakarsinnassa kaksi otteluparia kohtasivat toisensa paras kolmesta -järjestelmällä. Voittajat etenivät jatkosarjaan. Jatkosarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, jotka pelattiin paras viidestä -järjestelmällä lukuun ottamatta pronssiottelua, jonka ratkaisi kahden ottelun yhteistulos.
Superpesiskarsinnassa runkosarjan kolme heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta. Karsintasarja pelattiin yksinkertaisena ja kaksi parasta joukkuetta saivat oikeuden pelata Superpesiksessä kaudella 2008.
Paikallisvastustajaparit
Seuraavat joukkueet kohtasivat toisensa neljästi (tai kolmesti) runkosarjassa:
Jatkosarjakarsinta
Jatkosarjakarsinnassa kohtasivat runkosarjan seitsemäs ja kymmenes sekä kahdeksas ja yhdeksäs. Jatkosarjaan pääsemiseen vaadittiin kaksi osaotteluvoittoa.