cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ellen Svinhufvudin kakku
Stella Konditoria rekisteröi kakun tuotenimen Ellen Svinhufvudin kakku vuonna 1994. Stockmann lopetti Stella Konditorian rekisteröimän kakun myynnin ja alkoi tarjota asiakkaille omaa Sans Rival -mantelikakkua markkinointilauseella ”Sans Rival -kakku[:] Perinteisen Sans Rival -kakun resepti on peräisin 1900-luvun alusta. Tätä klassikoksi muodostunutta herkullista kakkua on tarjoiltu jo mm. presidentin rouvan Ellen Svinhufvudin kahvipöydässä”. Asiasta alkoi oikeudenkäynti, jonka Stella Konditoria voitti. Markkinointioikeus kielsi markkinoimasta Sans Rival -kakkua siten, että se ei erotu tarpeeksi Ellen Svinhufvudin kakusta ja että sitä olisi tarjoiltu jo muun muassa Ellen Svinhufvudin kahvipöydässä. Kiellon tehosteeksi markkinaoikeus asetti 250 000 euron uhkasakon. Koska Stockmannin tilaukset olivat muodostaneet kolmasosan Stella Konditorian tuloista, konditoria meni konkurssiin, kun tilaukset loppuivat. Kakun oikeudet siirtyivät Raaseporissa toimivalle Billnäsin ruukin omistajalle Management Events -yhtiölle.
Mormugao
Mormugao on Intian Goan osavaltiossa sijaitseva noin 95 000 asukkaan satamakaupunki. Kaupungin lähistöllä sijaitsee 1600-luvulla rakennettu Mormugaon linnoitus, joka sai alkunsa Portugalin siirtomaavallan harkitessa Goan pääkaupungiksi Mormugaoa. Suunnitelmista kuitenkin luovuttiin, mikä ajankuluessa johti linnoituksen rapistumiseen.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Mormugaon väestöstä 70 prosenttia on hindulaisia. Muslimeita on 15 % ja kristittyjä 13 %. Lukutaitoisia kaupungissa on 90 prosenttia väestöstä.
Ismi
Ismi tarkoittaa suuntaa, aatetta tai virtausta. Itsenäisenä sanana ”ismi” on melko harvinainen ja kevyttä tyyliä. Sanan päätteenä ”-ismi” tarkoittaa myös monenlaisia muita ilmiöitä (esimerkiksi terrorismi, alkoholismi, anglismi, islamismi, autismi, kapitalismi).
Vastaava henkilöä tarkoittava johdin on -isti, mutta jos -ismi ei tarkoita aatetta tai oppia, saattaa vastaava -isti-johdos puuttua tai sen merkitys vaihtelee tapauksittain. (Esimerkiksi taidesuunnista puhuttaessa -isti tarkoittaa kyseistä suuntaa edustavaa taiteilijaa) Vastaava adjektiivijohdin on -istinen, ja se on ymmärrettävä -ismiin, ei -istiin liittyväksi. Esimerkiksi ”anglistinen” tarkoittaa ”anglismin sisältävää, englannin kielelle ominaista tai siitä peräisin olevaa”.
Kilpeläinen
Kilpeläinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ismi
-ismi-loppuisilla sanoilla on usein suomalaisempia vastineita, kuten -uus-loppuiset nimet.
Vaskion Osuuspankki
Vaskion Osuuspankki oli vuonna 1921 perustettu POP Pankki -ryhmään kuulunut osuuspankki, jonka kotipaikka oli Salo, ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Halikko. Pankin pääkonttori sijaitsi Halikon Vaskiolla ja toinen konttori Salon keskustassa.
Vaskion Osuuspankki ja Kosken Osuuspankki yhdistyivät 1.3.2014. Yhdistynyt pankki jatkaa toimintaansa jälkimmäisellä nimellä. Vaskion osuuspankki kuitenkin suljettiin vuonna 2021.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2017
Suomi-Ruotsi maaottelu 2017 järjestettiin Tukholman olympiastadionilla 2.–3. syyskuuta 2017. Kyseessä oli 77. yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelu.
Rytin I hallitus
Rytin I hallitus oli Suomen tasavallan 23. hallitus, jonka muodostivat SDP, Maalaisliitto, RKP ja Edistyspuolue. Hallituskoalitio muodosti enemmistöhallituksen. Hallitus toimi 1. joulukuuta 1939 – 27. maaliskuuta 1940 eli 118 päivää
Tatuointi
pienoiskuva|Nykyaikainen tatuointikone. Tatuointi on ihon koristamista pysyvillä kuvioilla etenkin pistelemällä ihoon väriainetta. Sana tatuointi tulee tahitin kielen sanasta tatau, merkitä. Tatuointi on eräs kehonmuokkauksen ja kehotaiteen muoto.
Rytin I hallitus
Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen ja aloitettua talvisodan Cajanderin hallituksen eroa pidettiin väistämättömänä. Hallituksen eroa vaativat voimakkaimmin valtiovarainministeri Väinö Tanner ja marsalkka Gustaf Mannerheim, joka syytti etenkin ulkoministeri Eljas Erkkoa vastuuttoman politiikan ajamisesta. Uuden hallituksen pääministeriksi tuli Suomen Pankin pääjohtaja Risto Ryti, joka oli sekä Tannerin että presidentti Kyösti Kallion mielestä paras ehdokas. Kansan yksimielisyyden varmistamiseksi Väinö Tannerista tuli uuden hallituksen ulkoministeri. Hallituksen kolmanneksi voimahahmoksi nousi salkuton ministeri, syksyn 1939 Moskovan neuvotteluja Suomen osalta johtanut valtioneuvos J. K. Paasikivi, joka toimi pää- ja ulkoministerien ulkopoliittisena neuvonantajana. Hallituksessa olivat edustettuina Isänmaallista kansanliikettä lukuun ottamatta kaikki puolueet.
Rytin hallitus otti tärkeimmäksi tehtäväkseen rauhan palauttamisen, mutta yritykset neuvotteluyhteyden saamiseksi Neuvostoliiton johtoon kilpistyivät ulkoministeri Vjatšeslav Molotovin ilmoitukseen, että Neuvostoliitto suostui neuvotteluihin vain nimittämänsä ja Suomen ainoaksi lailliseksi hallitukseksi tunnustamansa Otto Ville Kuusisen nukkehallituksen eli Terijoen hallituksen kanssa. Kun tämä neuvottelutie osoittautui mahdottomaksi, Rytin hallitus kääntyi länsivaltojen puoleen diplomaattisen, sotilaallisen ja aineellisen avun saamiseksi. Suomi vetosi Kansainliittoon, jonka yleiskokous julisti Neuvostoliiton sodan aloittajaksi ja erotti sen järjestöstä joulukuun puolivälissä. Ulkoministeri Väinö Tanner aloitti tammikuussa 1940 rauhantunnustelut Neuvostoliiton Tukholman-lähettilään Aleksandra Kollontain välityksellä, ja tammikuun lopulla Neuvostoliitto ilmoitti suostuvansa neuvotteluihin Rytin hallituksen kanssa. Pääministeri Risto Rytin johtamat suomalaisneuvottelijat allekirjoittivat talvisodan päättäneen Moskovan rauhansopimuksen 13. maaliskuuta 1940. Jo hallituksen käsitellessä rauhansopimuksen ehtoja puolustusministeri Juho Niukkanen sanoi pitävänsä sopimusta välirauhana. Ryti ilmoitti olevansa samaa mieltä, koska suursota oli vielä kesken ja siinä voi tapahtua mitä tahansa.
Tatuointi
Historia
Tatuointien historiaa on mahdotonta ajoittaa tarkkaan, mutta tatuoinnit on tunnettu eri kulttuureissa ympäri maailmaa vuosituhansien ajan. Esimerkiksi maailman parhaiten säilyneellä kivikautisella ihmisruumiilla, vuonna 1991 Alpeilta löytyneellä 5300 vuotta vanhalla jäämies Ötzillä oli tatuointeja.
Rytin I hallitus
Hallituksen luonnehdintaa
Oula Silvennoinen on luonnehtinut Rytin I hallitusta seuraavasti: "[Hallituksen] kokoonpanoon oli vaikuttamassa myös asevoimien ylipäälliköksi kutsuttu Carl Gustaf Emil Mannerheim. Valta keskittyi poliittis-sotilaalliselle johdolle, joka tuli rakentumaan tasavallan presidentin, hallituksen avainministerien muodostaman sisärenkaan ja päämajan ympärille. Puolustusvoimat tulivat lisäksi edustajansa Rudolf Waldenin kautta suoraan mukaan tasavallan hallitukseen."
Jani Niskakangas
Jani Niskakangas (s. 1990) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa, Hurrikaani-Loimaan riveissä kaudesta 2009–2010 lähtien. Niskakangas on rooliltaan yleispelaaja, ja hän on voittanut SM-hopean vuonna 2012 Hurrikaanin riveissä.
Niskakangas on edustanut urallaan myös Saarijärven Pullistusta 1-sarjassa kaudella 2008–2009, SaPu on myös Niskakankaan kasvattajaseura, sekä kausilla 2006–2008 Kuortaneen Urheiluopistoa (nuorten maajoukkue) 1- ja 2-sarjoissa. Niskakangas kuului poikien vuonna 1989–1990-syntyneiden maajoukkueryhmään juniorina.
Niskakangas valittiin kauden miesjunioriksi vuonna 2010. Hän pelasi sadannen liigaottelunsa kauden 2012–2013 alussa.
Tatuointi
Historia
Japanissa tatuoinnilla on pitkät perinteet. Nykyajan Japanissa tatuoinnit usein yhdistetään rikolliseen Yakuzaan, jonka jäsenillä on usein lähes koko vartalon peittävät tatuoinnit, jotka saa juuri ja juuri piiloon vaatteiden alle.
Euroopassa tatuointeja harrastivat esimerkiksi keltit. Tatuoinnit palasivat Eurooppaan löytöretkeilijöiden mukana 1600- ja 1700-luvuilla. Merimiehet antoivat alkuasukkaiden tatuoida itseään ja toivat tatuoituja alkuasukkaita myös näytille Eurooppaan. 1800-luvulla tatuoinnit olivat muotia Euroopan kuninkaallisten keskuudessa, esimerkiksi Tanskan kuninkaalla Frederikillä oli tatuointi. 1920-luvulla tatuointien suosio laski länsimaissa, ja niitä harrastivat lähinnä rikolliset ja merimiehet.
Uudelleen tatuoinnit alkoivat nousta suosioon 1960- ja 70-luvuilla. 1990-luvulla tatuoinnista tuli jopa trendi. Tällöin niin sanotut tribaalikuviot tulivat muotiin. Ne ovat yleensä mustia, varsinaisesti mitään esittämättömiä kuvioita. Muita suosittuja kuva-aiheita olivat niin sanotun vanhan koulukunnan kuvat eli perinteiset ruusut, pantterit ja muut esittävät selkeät kuviot sekä niin sanotut musta ja harmaa -kuvat. Suomen ensimmäiset viralliset tatuointiliikkeet avattiin vuonna 1987.
Tatuointi merkitsemis- ja rangaistusvälineenä
Tatuoinnilla on eri maissa myös merkattu muun muassa sotilaita, seksityöntekijöitä ja vankeja. Esimerkiksi Natsi-Saksassa keskitysleirivangit merkittiin numerotatuoinnilla. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset SS-sotilaat merkittiin tatuoimalla heidän veriryhmänsä käteen. Irezumi oli Japanissa feodaaliajalla tuomitulle rikolliselle suoritettu rangaistustatuointi. Asiantunteva henkilö saattoi käsivarren tatuoinnista lukea henkilön rikoshistorian ja asiaatuntematonkin näki heti, että kyse oli tuomitusta ja rangaistusta rikollisesta. Irezumi antoi kantajalleen pysyvän rikollisen leiman ja johti usein tatuoidun ajautumiseen yhteiskunnan ulkopuolelle, kokopäiväiseksi rikolliseksi.
Tatuoinnin tekeminen
pienoiskuva|200px|[[Henri de Toulouse-Lautrec, Tatuoitu nainen 1894.]] pienoiskuva|Tatuoinnin teko Varhaisimmat tatuoinnit on luultavasti tehty terävällä neulalla. Japanissa ja monissa muissa maissa tatuointi tehdään vielä usein nykyisinkin terävällä bambupiikillä. Tatuoitaessa neula uppoaa enimmillään kahden millimetrin syvyyteen. Nykyään tatuoinnit tehdään länsimaissa tarkoitukseen suunnitellulla sähköisellä tatuointikoneella. Sen keksi Samuel O'Reilly vuonna 1891 ja sen toimintaperiaate on nykyäänkin lähes samanlainen kuin alkuaikoina, eli sähkömagneettiset kelat liikuttavat neulaa nopeasti edestakaisin.
Tatuointi voi olla minkä muotoinen tai -kokoinen tahansa, pelkästä pisteestä aina koko vartalon peittävään tatuointiin. Tatuoinnin hinta määräytyy sen koon, eri värien lukumäärän ja sen tekemiseen tarvittavan ajan mukaan, eli pieni ja nopeasti tehtävä kuvio tulee halvemmaksi kuin iso ja yksityiskohtainen kuva. Tatuoinnin värit haalistuvat vuosien saatossa, erityisesti suorassa auringonvalossa. Jotta tatuoinnin värit pysyisivät kirkkaina, tatuoinnit tulisi värjätä uudelleen tatuoijalla 10–15 vuoden välein. Tatuoinnin haalistuminen ja kuvan yksityiskohtien ja ääriviivojen "pehmeneminen" on kuitenkin hyvin yksilöllistä ja sidoksissa siihen, missä paikassa tatuointi on. Siinä, missä toisen tatuointi kestää 20 vuotta hyvännäköisenä voi toisen kuva ruveta haalistumaan jo viiden vuoden jälkeen. Aurinkorasvan käyttäminen kesäisin on suositeltavaa jos tatuointi on sellaisessa paikassa, että se altistuu paljon auringon paahteelle.
Tatuointikuva saatetaan suunnitella itse tai tatuointiliikkeessä valitaan mallikansioista haluttu kuva. Monet liikkeet suunnittelevat kuvan asiakkaan toiveiden mukaan, ja luonnosten ja suunnitelmien laatimiseen kannattaakin yleensä uhrata jonkin verran aikaa ja vaivaa paremman lopputuloksen saavuttamiseksi. Iholle pitää piirtää tai jäljentää siirtokuva ääriviivoista ennen tatuoimista. Siirtokuvan tai suoraan iholle piirrettävän luonnoksen paikoilleen asettelun aikana tatuoitava ihoalue on pidettävä mahdollisimman luonnollisessa asennossa, jotta kuvaan ei tulisi vääristymiä ihon venymisen takia. Itse tatuoimisen aikana ihoa taas pitää nimenomaan venyttää, jotta väri tarttuu paremmin, neula menee oikeaan syvyyteen ja neula ei ”tartu” ihoon kiinni. Iän ja raskauden myötä iho voi venyä tai kutistua etenkin vatsan seuduilta, mikä aiheuttaa myös tatuoinnin venymistä tai kutistumista. Jos tatuointiin tulee rankan painonvaihtelun seurauksena arpia tai venyneitä alueita, joista väri on kadonnut lähes kokonaan, voidaan tällaiset kohdat kuitenkin helposti korjata jälkikäteen. Muutenkin tatuointien tekeminen parantuneiden arpien päälle onnistuu useimmiten oikein hyvin. Tatuointi onkin oivallinen keino peittää ja häivyttää vanhoja arpia, palovammoja ja muita pienempiä tai isompia ihon pinnassa olevia kauneusvirheitä.
Tatuointia tehtäessä iho tottuu yleensä nopeasti tatuointineulaan, mutta mikäli tehtävä kuva on isokokoinen ja sen tekemiseen menee aikaa, voi tatuoitavaa kohtaa lopulta alkaa särkeä. Kivun kokeminen on jälleen kerran hyvin yksilöllistä, ja tatuoinnin ottamisen tuskallisuus riippuu myös hyvin paljon kehon osasta, johon tatuointia tehdään. Koettavaan kipuun voi myös vaikuttaa, jos useita ihmisen hermoratoja on lähellä tatuoitavaa paikkaa.
Tatuointihaavan tulehdus
Tatuointi on avohaava, ja se paranee ihotyypistä riippuen kahden viiden viikon kuluessa.
Mykobakteerit tatuointiväreissä
Tatuointivärit voivat sisältää bakteereja, jotka aiheuttavat ihotulehduksia, vaikka neula ja tatuointikone olisivat steriloituja. EU:n alueen tutkimuksissa on usein löydetty tatuointiväreistä varsinkin mykobakteereja. Mykobakteeritartuntoja on saatu ainakin harmaasta (alkuperämaa ei tiedossa) ja tummanruskeasta (alkuperämaa Kiina) tatuointiväristä. Tartuntaepidemioista on julkaistu raportteja Espanjasta, Ranskasta, Saksasta ja Australiasta. Tatuointiväreistä saaduista tulehduksista viljellystä ihonäytteistä on mainituissa epidemioissa viljelty Mycobacterium chelonar, Mycobacterium haemophilum ja Mycobacterium lentiflavum lajiset mykobakteerit.
Suomessa ei valvota tatuointivärejä
Turvallisuus- ja kemikaalivirasto Tukesin mukaan nahan alle laitettavien kemikaalien valvontaa ei Suomessa ole. Uusimpien tanskalaistutkimusten mukaan tatuointivärit voivat sisältää lähes mitä tahansa ainetta karsinogeeneista raskasmetalleihin. Tutkituista tatuointiväreistä yli 20 % arvioitiin selkeästi syöpävaarallisiksi. Aiemmissa tutkimuksissa väreistä on löytynyt syöpää ja allergiaa aiheuttavia aineita sekä uraanin ja arseenin kaltaisia myrkkyjä. Ruotsissa on asetettu rajat tatuointiväreissä sallituille aineille. Myös Suomessa viranomaiset haluavat selvittää asian. Suomessa on säännelty mitä aineita maaleissa saa olla, mutta säädökset eivät rajoita mitä ihon alle saa pistää. On oletettu, että ala valvoo itseään riittävän hyvin. Tatuointiliikkeet luottavat omiin toimittajiinsa eivätkä kysele väriaineiden vaarallisuudesta. Yhdysvaltojen lääkevalvontaviranomainen FDA ei ole hyväksynyt tähän mennessä yhtään tatuointiväriä. EU:n työryhmä suosittaa muun muassa, että tatuointipigmenteistä laadittaisiin säännökset ja tatuoijien ammatillinen koulutus pitäisi järjestää EU:ssa.
Eettisyys
Suomen laki ei suoranaisesti kiellä tekemästä alle 18-vuotiaalle tatuointia.
Joissain liikkeissä tatuointeja ei tehdä alaikäisille lainkaan, joskus vaaditaan vähintään vanhempien kirjallinen lupa ja joissain liikkeissä on vanhemman oltava tatuoitavan nuoren mukana.
Myöskään kaikissa liikkeissä ei suostuta toteuttamaan kaikkia ehdotuksia, esimerkiksi kasvoihin tehtävää tatuointia tai loukkaavia kuvioita. Kasvojen pinnalla on myös hyvin paljon hermoja, jotka voivat helposti vaurioitua kuvaa tehdessä.
Monet varsinkin vanhemmat henkilöt eivät hyväksy tatuointeja. Tämä voi joissakin tapauksissa, varsinkin asiakaspalvelutehtävissä, muodostua esteeksi esimerkiksi työnsaannille, mikäli tatuointi sattuu olemaan näkyvässä paikassa.
Tatuoinnin poisto
Archives of Dermatology -lehdessä vuonna 2008 julkaistun tutkimuksen mukaan tatuoinneista halutaan päästä eroon myöhemmällä iällä, koska niiden koetaan kuuluvan menneeseen elämään ja nuoruuteen. Noin neljänneksellä 18–30-vuotiaista yhdysvaltalaisista on tatuointi. Arviolta noin viidennes tatuoinnin ottaneista on tyytymätön tatuointiinsa, mutta vain kuusi prosenttia päättää poistattaa ihokuvionsa. Kaksi kolmasosaa tatuoinnin poistajista on naisia. Syy miksi naiset poistattavat tatuointejaan herkemmin kuin miehet on häpeän tunne tai kielteiset huomautukset sekä vaikeus peittää tatuointi vaatteilla. Tutkijoiden mukaan naisten tatuointeja ei vielä nykyisinkään hyväksytä samalla tavoin kuin miesten tatuointeja. Tähän viittaa heidän mielestään myös se, että naiset ottavat yhä tatuointinsa suojattuihin paikkoihin.
Tatuointeja poistavat lähinnä yksityiset sairaalat ja poikkeuksetta tatuoinnin poiston hinta on moninkertainen sen ottamiseen verrattuna. Tatuointiinsa kyllästyneelle helpoin tapa on teettää sen päälle uusi tatuointi. Uusia tatuointimenetelmiä joissa käytetään kosmetiikkateollisuudesta tuttuja väriaineita on kehitteillä. Tatuointiväri kapseloidaan muutaman mikrometrin kokoisiin polymeerihelmiin. Tatuoinnin poisto vaatii vain yhden laserkäsittelyn, jossa värin ympärillä oleva helmi rikkoontuu, jolloin väri valuu soluihin ja hajoaa itsestään.
UV-tatuoinnit
On myös mahdollista teettää UV-valossa loistavia tatuointeja, jolloin ihon alle tatuoidaan sitä varten valmistettua erikoismustetta, jota on saatavissa monissa eri väreissä. UV-tatuoinnit ovat käytännössä lähes näkymättömiä auringonvalossa, mutta niitä voidaan yhdistää tavallisten tatuointien kanssa yhdeksi suureksi kokonaisuudeksi. Tosin tatuointikone voi jättää pieniä arpia ihoon. UV-valoja, joissa tatuoinnit näkyvät, on esimerkiksi monissa yökerhoissa.
Useita UV-musteita on epäilty karsinogeeneiksi sekä allergeeneiksi. UV-musteen tunnettuja haittavaikutuksia ovat kutina ja ihottuma. Mahdollisista sivuvaikutuksista ja työskentelyvaiheen vaikeuksista johtuen monet tatuoijat kieltäytyvät työskentelemästä UV-musteilla.
Riippumaton ja identtisesti jakautunut
Riippumaton ja identtisesti jakautunut (lyhennetään joskus iid., engl. independent and identically distributed) tarkoittaa todennäköisyysteoriassa ja tilastotieteessä sarjaa tai muuta joukkoa satunnaismuuttujia, joilla kullakin on sama todennäköisyysjakauma kuin toisilla ja jotka ovat toisistaan riippumattomia. Havaintoaineistossa tämä merkitsee, että yhden havainnon saama numeerinen arvo ei riipu toisesta (riippumattomuus), ja että otoksessa saatujen arvojen todennäköisyysjakauma vastaa populaation jakaumaa (identtisesti jakautunut). Iid-oletus on yksi regressioanalyysin käyttöedellytyksistä.
UTA:n lento 772
thumb|[[Union des Transports Aèriens|UTA:n McDonnell Douglas DC-10-30, joka on samanlainen kuin lennolla 772.]]
Ida Krook
Ida Krook (23. marraskuuta 1871 – 6. heinäkuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.
UTA:n lento 772
UTA:n lento 772 oli ranskalaisen lentoyhtiön Union des Transports Aériensin reittilento Kongon tasavallan Brazzavillestä Tšadin N’Djamenan kautta Pariisiin. Libyan tiedustelupalvelun asettama pommi räjäytti sitä lentäneen DC-10-koneen Nigerin yllä 19. syyskuuta 1989. Turmassa kuolivat koneen kaikki 156 matkustajaa ja 15 miehistön jäsentä.
Ranskan viranomaiset epäilivät terroritekoa Libyan hallituksen kostoksi Ranskan osallistumisesta Libyan ja Tšadin väliseen konfliktiin. Maaliskuussa 1999 ranskalainen tuomioistuin tuomitsi iskusta kuusi libyalaista poissaolevina elinkautiseen vankeuteen. Yksi tuomituista oli Libyan tiedustelupalvelun johtajana toiminut Muammar Gaddafin lanko Abdullah Sanussi. Heinäkuussa 1999 Libyan hallitus maksoi uhrien omaisille 200 miljoonan frangin korvauksen. Myöhemmin Libya suostui maksamaan vielä lisäkorvauksia.
Lentokoneen turmapaikka sijaitsee Ténérén autiomaassa Termitvuoriston koillispuolella. Uhrien omaiset pystyttivät sinne vuonna 2007 muistomerkin, joka esittää kompassin sisällä olevaa DC-10:iä.
Aiheesta muualla
16.865°N, 11.95389°W
Levikki
Levikki on sanoma- tai aikakauslehden tilausten, irtomyynnin ja määrättyjen vapaakappaleiden keskimääräinen summa jollain tarkastetulla aikajaksolla. Suomessa lehtien levikintarkastusta hoitaa Media Audit Finland (ent. Levikintarkastus Oy).
Levikkitiedolla on merkitystä mainostajille. Suurempilevikkinen lehti tavoittaa useampia mainostetun tuotteen potentiaalisia ostajia.
Levikin tilalle on kehitetty myöhemmin muita keinoja ilmaista julkaisun lukijakuntaa. MediaAuditFinland on julkaissut 2012 lähtien myös "kokonaislevikin", joka koostuu julkaisun levikin lisäksi "levikkikelpoisista yhdistelmätilauksista" ja digitaalisen version levikistä ilman päällekkäisyyksiä.
Isoinkarvillea
Isoinkarvillea (Incarvillea delavayi) kuuluu heimoon bignoniakasvit (Bignoniaceae). Se on hyötykäytössä monivuotisena koristekasvina.
Isoinkarvillea kasvaa luonnonvaraisena Lounais-Kiinan vuorilla.
Se on tiheinä ruusukkeina kasvava ruoho. Sen lehdet ovat syvään pariliuskaiset. Tanakka kukintovarsi kasvaa lehtiruusukkeen keskeltä. Kukka on suuri ja suppilomainen, yleensä vaaleanpunainen tai valkea, keskeltä keltainen. Ne sijaitsevat ryhminä varren latvassa. thumb|Isoinkarvillea.
Sunit
Kääpiöantilooppeja tavataan Afrikassa. Elintavoista tiedetään vain vähän. Ne ovat arkoja ja piilottelevia. Lisäksi niiden väritys sulautuu hyvin ympäristöön. Ne kaikki elävät tiheiköissä. Sunin elinympäristöä ovat mantereen itäisten savannien pensastiheiköt, muilla lajeilla kosteat trooppiset metsät.
Universaali kvanttisimulaattori
Universaali kvanttisimulaattori on Richard Feynmanin 1982 esittämä idea koneesta, joka matkii mitä tahansa kvanttijärjestelmää, myös fysikaalista maailmaa. Hän osoitti, millaisia vaikeuksia klassisilla tietokoneilla oli kvanttijärjestelmien simuloinnissa, sillä kun järjestelmä kasvaa, tietokoneen seuraamien muuttujien lukumäärä kasvaa eksponentiaalisesti. Tämän vuoksi kvanttitietokoneet voisivat olla tehokkaampia simuloidessa kvanttijärjestelmiä.
David Deutsch kehitti ideaa eteenpäin Turingin kvanttitietokoneella.
Swan Song Records
Swan Song Records oli Led Zeppelinin vuonna 1974 perustama levy-yhtiö. Sitä hallinnoi Led Zeppelinin manageri Peter Grant. Yhtiö oli periaatteessa yhtyeen keino mainostaa omia levyjään. Se perustettiin Led Zeppelinin ja Atlantic Recordsin sopimuksen päätyttyä vuoden 1973 lopussa. Atlantic päätyi kuitenkin Swan Songin levyjen jakajaksi.
Swan Songin ensimmäinen julkaistu albumi oli The Pretty Thingsin Silk Torpedo, vuoden 1974 lokakuussa. Vuoden 1975 maaliskuuhun mennessä yhtiöllä oli neljä albumia (Bad Company, Silk Torpedo, Physical Graffiti ja Suicide Sal) Billboard 200 -listalla.
Swan Song lopetti toimintansa lokakuussa 1983 Led Zeppelinin lopettamisen ja Peter Grantin terveysongelmien vuoksi. Atlantic yritti pelastaa yhtiön, mutta epäonnistui. Swan Songsin lopettamisen yhteydessä Robert Plant aloitti oman levy-yhtiönsä Es Paranza Recordsin ja Jimmy Page ja John Paul Jones palasivat Atlanticille. Swan Songin lopettaessa hyllyille jäivät koskemattomina muun muassa Iron Maidenin ja Paul Youngin yhtyeen Q-Tipsin demot.
Pietà
thumb|Pietà-veistos, noin 1420, Itävallasta. thumb|Gregorio Fernández (1576–1636), Pietà. Espanjalaistyyppinen Maria, jonka toinen käsi on koholla.
Pietà ( – hurskaus, laupeus) on Neitsyt Marian kuvatyyppi, jossa Maria pitää sylissään kuollutta Jeesusta. Tämä kristillisen taiteen hartauskuvatyyppi kehittyi 1300-luvun alkupuolella, ja sitä sovellettiin etenkin veistoksissa.
Thai ridgeback
Thai ridgeback (ไทยหลังอาน, Thai Lang-An) on hyvin vanha ja alkukantainen thaimaalainen koirarotu.
Pietà
Pietàn taustalla oli Jeesuksen ristiltäottoa ja Jeesuksen suremista esittävät kuvatyypit, joissa surevan Marian ja Jeesuksen ympärillä on muitakin henkilöitä.
Pietà on yksi kolmesta tavallisesta surevan Neitsyt Marian kuvatyypeistä. Kahta muuta sovelletaan useimmiten maalauksissa. Toinen niistä on Mater Dolorosa (Surujen äiti) ja toinen Stabat Mater.
Thai ridgeback
Alkuperä
Thai ridgebackin kotimaa on Thaimaa, missä sitä käytettiin alun perin muun muassa tapiirien metsästyksessä ja vahtikoirana. Thai ridgeback on elänyt eristäytynyttä elämää Thaimaan itäosissa. Sen oletetaankin olevan yksi maailman vanhimmista koiraroduista.
Ulkonäkö
thumb|right|Thai Ridgeback Thai ridgeback on keskikokoinen koira, jolla on pystyt korvat. Sen selässä on vastakarvaan kasvavien karvojen muodostama kuvio, jota kutsutaan nimellä ridge ('harjanne'). Ridgemalleja on rodulla erilaisia. Thai ridgebackin turkki on aina yksivärinen: joko musta, sininen, punainen tai fawn. Turkki on helppohoitoinen ja karva lyhyttä.
Pietà
Kuvatyypin synty ja sen sovellutuksia
Tavallisimmin Pietà-kuvissa Jeesus on Neitsyt Marian sylissä, mutta joissakin tapauksissa Jumala osallistuu Jeesuksen kannattelemiseen. Espanjalaisissa kuvissa Marian toinen tai molemmat kädet on kohotettu ylös, ja joskus Jeesuksen ruumis on maassa Marian edessä.
Thai ridgeback
Ulkonäkö
thumb|left|Thai Ridgeback
Luonne
Thai ridgeback on älykäs koira. Se on luonteeltaan pidättyväinen tai välinpitämätön vieraita kohtaan ja kiintyy perheeseensä. Kaikki thai ridgebackit eivät tule toimeen toisten koirien kanssa, ja urokset voivat olla hyvin dominoivia. Sillä on vahti- ja metsästysvietti, ja se tarvitsee johdonmukaisen kasvatuksen pennusta lähtien. Thai Ridgeback ei ole aloittelijan koira. Se tarvitsee monen vuoden johdonmukaista koulutusta, ja sen kanssa täytyy käyttäytyä eri tavalla kuin useimpien "tavallisten" koirarotujen kanssa. Koiraa täytyy myös sosialistaa kunnolla, jotta se tottuu kaikenlaisiin ihmisiin ja tilanteisiin.
Pietà
Kuvatyypin synty ja sen sovellutuksia
Tunnetuimman Pietà-kuvan on veistänyt Michelangelo. Hänen veistoksessaan Jeesuksen ruumis on suurikokoisempi kuin aiemmissa, usein puisissa Pietà-veistoksissa. Myös Neitsyt Maria on tavallista nuorempi. Michelangelo teki myöhemmin myös toisen Pietà-veistoksen, jossa Jeesusta kannattelee enemmänkin Joosef Arimatialainen, jota oletetaan Michelangelon omakuvaksi.
Espanjalainen Luis de Morales on myös maalannut joukon tunnevoimaisia Pietà-maalauksia.
Thai ridgeback
Luonne
Thai ridgeback tarvitsee aktiivista toimintaa, johon voisi sisältyä esimerkiksi agility, toko, ratajuoksu ja näyttelyt. Muuten Thai ridgeback viettää suurimman osan päivästään kotona rauhallisesti makoillen, ja sen energia purkautuu useimmiten erilaisissa "pyrähdyksissä" esimerkiksi lenkillä tai vapaana ollessa.
Samaa sukupuolta olevat koirat voivat olla (varsinkin ainoana koirana olevalle) TRD:lle ongelma, mutta sitä saa koulutuksella hallittua eikä sitä pidä sekoittaa aggressiivisuuteen. Jos koira kuitenkin koskaan käyttäytyy aggressiivisesti ihmistä kohtaan, pitää pyytää joltain apua todellisen syyn esiintuomisessa sekä "parantamisessa".
Arvi A. Seppälä
Arvi Aamos Seppälä (31. maaliskuuta 1879 Ylöjärvi – 21. kesäkuuta 1921 Pori) oli suomalainen toimittaja ja näytelmäkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Esko ja Mikko Mökkiläinen.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Seppälä kävi Mustialan maanviljelyskoulun mutta hän kiinnostui sitten kuvaamataiteista ja muutti Tampereelle aikoen ryhtyä kuvanveistäjäksi erikoisalanaan puuveistokset. Seppälä siirtyi kuitenkin näyttämötaiteen puolelle ja liittyi 1904 Tampereen teatteriin näyttelijänä. Hän siirtyi jo 1905 lehtialalle ja oli aluksi toimittajana Tampereen Uutiset -lehdessä. Kun tämä lehti lakkasi ilmestymästä Seppälä kirjoitti oikeusasioista Aamulehteen ja Tampereen Sanomiin sekä laati Aamulehteen humoristisia viikkokatsauksia.
Vuonna 1908 Seppälä muutti Lahteen ja oli aputoimittajana Lahti-lehdessä vuoteen 1912 saakka. Hän oli sitten vuoden verran Heinolassa Heinolan Sanomat -lehden päätoimittajana ja sitten vuodesta 1913 taas Lahdessa Lahden Sanomat -lehden toimittajana. Kun tämä lehti lopetti ilmestymisen Seppälä toimi eri sanomalehtien Lahden-kirjeenvaihtajana vuoteen 1916 saakka jolloin hän muutti takaisin Tampereelle ja oli toimittajana Aamulehdessä 1916–1917. Vuonna 1917 hän muutti Poriin Satakunta-lehden aputoimittajaksi oltuaan jo parin vuoden ajan lehden avustajana. Kun Satakunta-lehti ja Satakunnan Sanomat yhdistyivät 1917 Satakunnan Kansa -lehdeksi oli Seppälä uuden lehden toimittajana aina kuolemaansa saakka.
Juho Mikkonen
Juho Mikkonen (s. 28. joulukuuta 1990 Kuhmo) on uransa keväällä 2021 lopettanut suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti Vuokatti Ski Team Kainuu -seuraa. Hänen henkilökohtainen valmentajansa oli Pekka Vähäsöyrinki.
Arvi A. Seppälä
Seppälä toimi Lahdessa asuessaan myös teatteriohjaajana ja näyttelijänä ja oli 1912–1916 toiminnassa olleen Lahden Amatööriteatterin johtajana. Hän toimi iltamien ja näytelmien ohjaajana myös Porissa ja oli 1918–1919 Alpha-seuran amatöörinäyttämön johtajana.
Juho Mikkonen
Mikkonen kilpaili viisissä nuorten arvokilpailuissa. Hinterzartenissa 2010 hän oli neljäs nuorten MM-kilpailujen vapaan hiihtotavan sprintissä ja saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Liberecissä 2013. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Sotšin olympialaisissa 2014 ollen vapaan hiihtotavan sprintissä 43:s. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 43:nneksi sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä 57:nneksi.
Arvi A. Seppälä
Arvi Seppälä kuoli sydänkohtaukseen työpöytänsä ääreen kesäkuussa 1921.
Juho Mikkonen
Maastohiihdon maailmancupissa Mikkonen kilpaili ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan kymmenes Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Se jäi hänen parhaaksi sijoituksekseen yksittäisessä maailmancupkilpailussa. Lillehammerin kolmen päivän kiertueen vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui neljänneksi joulukuussa 2014.
Mikkonen saavutti SM-pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä 2014. Hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Suomen-mestaruuden 2016. Hän saavutti samana talvena SM-pronssia 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja sitä seuranneessa 15 kilometrin vapaan takaa-ajossa sekä SM-hopeaa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Hän saavutti 2019 SM-hopeaa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Sitä seuranneessa 15 kilometrin perinteisen takaa-ajossa hän sai pronssia. Hän sai samana talvena SM-hopeaa 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Vuonna 2021 hän saavutti perinteisen hiihtotavan sprintissä SM-hopeaa.
Mikkonen on työskennellyt kersanttina Kainuun prikaatissa. Hän on naimisissa hiihtäjä Kerttu Niskasen kanssa ja he asuvat Vuokatissa.
Leo Joseph
thumb|250px|[[Kiiltokäki (Chrysococcyx lucidus)]] Leo Joseph (s. 22. lokakuuta 1958 Adelaide) on australialainen lintujen evoluutioon perehtynyt lintutieteilijä.
Joseph on Australian National Wildlife Collectionin päällikkö ja tutkimusjohtaja ja ANWC Foundationin hallituksen jäsen. Josephin mielenkiinnon kohteena on lintujen evoluutiobiologia, erityisesti systematiikka, Australian ja neotrooppisen alueen linnuston ekologia ja eliömaantiede, fylogenia ja suojelu. Hän tutkii Australian yleisimpiä lintulajeja, etenkin smaragdikäkiä (Chrysococcyx).
Joseph valmistui Adelaiden yliopistosta 1979, ja väitteli filosofian tohtoriksi Queenslandin yliopistosta 1994. Hänen väitöskirjansa käsitteli Itä-Australian sademetsien lintujen evoluutota ja monimuotoisuutta molekulaarisella tasolla (A molecular approach to species diversity and evolution in eastern Australian rainforest birds). Joseph teki väitöksen jälkeen tutkimusta Unversidad de la Republicassa Uruguayssa vuosina 1994–1997, tutkimus käsitteli eteläamerikkalaisten rantalintujen fylogeniaa, muuttokäyttäytymistä ja yhteisön rakennetta (Phylogeny, evolution of migration and population structure in South American migratory shorebirds). Tämän jälkeen hän toimi Philadelphian luonnontieteiden akatemian lintuosaston johtajana Yhdysvalloissa seitsemän vuotta, kunnes palasi Australiaan 2005.
Windsorin iloiset rouvat
Windsorin iloiset rouvat (The Merry Wives of Windsor) on William Shakespearen näytelmä, joka sai ensiesityksensä noin vuonna 1602. Se on Shakespearen kolmas näytelmä ja kertoo ritari Falstaffista.
Triviaa
Ensimmäisen maailmansodan aikana vallinneen saksalaisvastaisuuden aikana Englannin silloinen kuningassuku vaihtoi sukunimensä saksalaisperäisestä Saksi-Coburg-Gothasta nykyiseen muotoonsa Windsoriksi. Tämän kuullessaan Saksan keisari Vilhelm II vitsaili, että oli menossa katsomaan esitystä näytelmästä Saksi-Coburg-Gothan iloiset rouvat.
Moninpeli
Moninpelillä tarkoitetaan peliä tai pelitapahtumaa, johon voi ottaa osaa useampi kuin yksi pelaaja. Pelaajat voivat pelata joko kaikki kaikkia vastaan tai muodostaa joukkueita, joilla on sama päämäärä pelissä. Videopelejä pelattaessa jokaisella pelaajalla voi olla oma peliohjain liitettynä samaan pelikoneeseen, jolloin useita henkilöitä voi pelata samanaikaisesti, tai kukin suorittaa pelivuoroonsa liittyvät toimet samalla koneella yksi kerrallaan, jolloin pelimuodosta käytetään nimitystä hotseat. Moninpelejä ovat myös usealla tietokoneella tai pelikonsolilla joko lähiverkossa tai Internetin välityksellä pelattavat verkkopelit. Verkkomoninpelillä viitataan Internetin välityksellä pelattavaan moninpeliin.
Massiivinen moninpeli
Massiivisesti moninpelattava peli eli MMO (massively multiplayer online game) on peli, jossa internetin välityksellä voivat yhdessä pelata suuret määrät ihmisiä. Samassa pelimaailmassa voi vuorovaikuttaa toistensa ja ympäristön kanssa samaan aikaan jopa kymmeniä tuhansia ihmisiä, kuten EVE Online -pelissä. MMO:lle tyypillistä on yhteistyön tarve muiden pelaajien kanssa suurissa ryhmissä. MMO:lle on myös tyypillistä että ne sisältävät toisilleen samankaltaisesti osia, joissa pelaaja voi pelata yksin tietokonetta vastaan (player versus environment, PvE), ryhmässä tietokonetta vastaan (group PvE), yksin muita pelaajia vastaan (player versus player, PvP) tai ryhmässä muita pelaajia vastaan (group PvP, GvG, FvF). Pelaavat ryhmät, joita usein kutsutaan killoiksi (engl. guild) tai ryhmittymiksi (engl. faction) kilpailevat usein muita pelaavia ryhmiä vastaan (esim. guild versus guild, GvG tai faction versus faction, FvF).
Yhteistyöpeli
Yhteistyöpelissä eli co-opissa pelaajat voivat pelata yhteistyössä toistensa kanssa tietokoneen ohjaamia hahmoja vastaan.
Lidija Tšukovskaja
Lidija Kornejevna Tšukovskaja (24. maaliskuuta (J: 11. maaliskuuta) 1907 Pietari – 7. helmikuuta 1996 Moskova) oli venäläinen kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja toisinajattelija.
Lidija Tšukovskaja on kirjallisuudentutkijana, lastenrunoilijana ja kääntäjänä tunnetun Kornei Tšukovskin tytär. Hän valmistui Leningradin yliopiston filologisesta tiedekunnasta ja työskenteli kirjallisuustoimittajana ja kriitikkona. Hänen aviomiehensä, fyysikko Matvei Bronštein menehtyi Stalinin vainoissa. 1960–1970-luvuilla Tšukovskaja tuli tunnetuksi aktiivisena toisinajattelijana. Vuonna 1974 hänet erotettiin poliittisen toimintansa takia Neuvostoliiton kirjailijaliitosta.
Tšukovskajan pienoisromaani Sofja Petrovna (1939–1940) on harvinainen Stalinin vainojen aikalaiskuvaus. Se ja vuoden 1949 tilannetta kuvaava Spusk pod vodu (”Sukellus”, 1957) julkaistiin myöhemmin lännessä. Kirjailijaliitosta erottamista kuvaa kirja Protsess iskljutšenija (”Erottamisprosessi”, 1977–1978). Tšukovskajan parhaiten tunnettu teos on runoilija Anna Ahmatovasta kertova Zapiski ob Anne Ahmatovoi (”Muistiinpanoja Anna Ahmatovasta”, 1. osa 1966, 2. osa 1978–1979), joka sai Venäjän valtionpalkinnon vuonna 1995.
Jack Stewart (jääkiekkoilija)
John Sherratt ”Black Jack” Stewart (6. toukokuuta 1917 Pilot Mound, Manitoba, Kanada – 26. toukokuuta 1983) oli NHL-liigan jääkiekkoilija. Puolustaja Stewart pelasi ammattilaisena Detroit Red Wingsissä ja Chicago Blackhawksissa.
Stewart oli yksi Red Wingsin vuoden 1943 Stanley Cup -voiton avainpelaajia. Hän lopetti toiseen NHL:n mestaruuteensa. Hänet tunnettiin kovaa peliä kaihtamattomana kiekkoilijana.
Stewart kuoli vatsasyöpään 1983.
Willys MB
Willys MB ja Ford GPW olivat Yhdysvaltain armeijan kevyitä maastoajoneuvoja, joita valmistettiin toisen maailmansodan aikana vuosina 1941–1945. Ne ovat innoittaneet monia muita ajoneuvovalmistajia ympäri maailman samankaltaisten autojen suunnitteluun ja tuotantoon. Automerkki Jeep on kehittynyt ja saanut nimensä Willys MB:stä, joka tunnettiin lempinimellä Jeep. Sodan loputtua Willys muokkasi autosta version myös siviilimarkkinoille. Saksan asevoimilla oli käytössään vastaavantyyppinen ajoneuvo, Kübelwagen, jonka protyyppi oli valmistunut vuonna 1938. Se tosin poikkesi teknisiltä ratkaisuiltaan Willyksesta huomattavasti.
Historia
Maailmanpoliittisten jännitteiden kasvaessa 1930-luvun lopulla, Yhdysvaltain armeija pyysi amerikkalaisilta ajoneuvovalmistajilta ehdotuksia ikääntyvän kevyen moottorikalustonsa uudistamiseksi. Tämä kalusto koostui lähinnä sivuvaunullisista moottoripyöristä sekä T-mallin Fordeista. Armeijan pyyntö johti joidenkin prototyyppien esittelyyn, mainittavimpina niistä viisi kappaletta vuoden 1937 Fordia, jotka oli muutettu nelivetoisiksi Marmon-Herrington-yhtiön voimansiirtokomponenteilla, sekä kolme vuoden 1938 American Bantam roadsteria. Heinäkuun 11. päivänä vuonna 1940 Yhdysvaltain armeija esitti amerikkalaisille ajoneuvovalmistajille avoimen tarjouskilpailun, jossa auton ominaisuudet oli määritelty armeijan tarpeiden ja vaatimusten mukaisesti. Suunniteltavan ajoneuvon tuli olla "yleiskäyttöinen, 1/4-tonnin kantavuusluokan nelivetoinen auto, joka on henkilöiden tai tavaroiden kuljettamiseen soveltuva ja muunnettavissa tiedustelu- tai komentokäyttöön".
left|thumb|250px|Fordin 1/2-tonninen truck Marmon-Herrington-nelivedolla
Tarjouskilpailuun julkistamisen aikaan sota Euroopassa oli syttynyt ja Tyynenmeren suunnalla se oli enemmän kuin selviö, joten armeijan tarve uudenlaiselle ajoneuvolle oli polttava. Tarjoukset oli jätettävä heinäkuun 22. päivän mennessä, joten todellisen tarjouksen jättäneillä valmistajilla oli jo tässä vaiheessa oltava suunnitelmat valmiina. Jatkoon päässeillä valmistajilla oli 49 päivää aikaa esitellä toimiva prototyyppi ja 75 päivää aikaa saattaa valmiiksi 70 ajoneuvon ensisarja koeajoja varten. Myös tämä aikataulu kertoo sen, että kilpailu oli suunnattu jo etukäteen rajatuille valmistajille. Armeijan materiaalipuolen tekninen komitea oli asettanut tiukat vaatimukset uuden ajoneuvon ominaisuuksista: Ajoneuvon tuli olla nelivetoinen, sen oli pystyttävä kuljettamaan kolme miestä varusteineen, akseliväli ei saanut ylittää 75 tuumaa (1905 mm) (tämä mitta kasvoi myöhemmin 80 tuumaan), raideleveys ei saanut ylittää 47 tuumaa (1194 mm), tuulilasin tuli olla alas taittuva, kantavuuden tuli olla 660 paunaa (n. 300 kg) ja moottorin vääntömomentin oli oltava vähintään 85 ft·lb (115 Nm). Nämä kaikki ominaisuudet tuli löytyä autosta jonka tyhjäpaino ei saanut ylittää 1300 paunaa (590 kg).
Vain kaksi valmistajaa selvisi loppusuoralle: American Bantam Car Company ja Willys-Overland Motors. Vaikka Willys-Overlandin tarjous oli hinnaltaan edullisempi, Bantam voitti tarjouskilpailun, koska se pystyisi toimittamaan prototyypin vaaditussa 49 päivässä sekä esisarjan autot 75 päivässä. Pääsuunnittelija Karl Probstin johdolla Bantam teki ensimmäisen prototyyppinsä valmiiksi, ja toimitti tämän "Blitz Buggy" -lempinimen saaneen autonsa armeijan ajoneuvojen koekeskukseen syyskuun 23. päivänä vuonna 1940.
right|thumb|Bantam nro 1, 'Blitz Buggy'
Koska Bantamilla ei ollut sen paremmin tuotannollisia kuin taloudellisiakaan mahdollisuuksia valmistaa autoja siinä mittakaavassa, jota sotaministeriö edellytti, kehotettiin Willystä, ja nyt kuvioihin mukaan ilmestynyttä Fordia, jatkamaan prototyyppiensä valmiiksisaattamista. Uuden ajoneuvon lopullinen hankintasopimus allekirjoitettaisiin vasta testien jälkeen. Bantamin prototyypin testiohjelman ollessa käynnissä, syyskuun 27. - lokakuun 16. päivien välisenä aikana, paikalla oli auton ominaisuuksiin tutustumassa myös Willysin ja Fordin teknistä henkilöstöä. Lisäksi sotaministeriö luovutti sekä Fordille että Willysille Bantamin auton piirustukset, väittäen liittovaltion omistavan oikeudet niihin. Bantam ei pienenä toimijana ja lisäksi taloudellisesti heikossa tilanteessaan tehnyt asiasta sen isompaa numeroa. Marraskuussa 1940 Ford ja Willys toimittivat kumpainenkin oman prototyyppinsä armeijan koeajokeskukseen, kilpailemaan Bantamin autoa vastaan. Prototyypit Willys Quad ja Ford Pygmy olivat keskenään hyvin samanlaisia ja niiden sallittiin osallistua koeajoihin Bantamin toimittamaa uutta mkII BRC-60(General Purpose Vehicle) -mallia vastaan. Tässä vaiheessa armeija alkoi saada tarpeekseen poliittisesta ja taloudellisesta pelaamisesta ja ilmoitti että kaikki kolme ajoneuvoa olivat läpäisseet testit hyväksytysti. Armeija teki alkuun tilauksen 1500 kappaleesta per valmistaja, jotta autot saataisiin koekäyttöön todellisiin kenttäolosuhteisiin. Vaikka Bantam oli kyennyt alittamaan alkuperäisissä vaatimuksissa ollen tyhjäpainon, väitettiin nyt että vaadittu tyhjäpaino on epärealistinen. Tässä vaiheessa auton tyhjäpainon vaatimustasoa nostettiin 2160 paunaan (980 kg).
Näiden tuotantoa edeltävien testien seurauksena jokainen kolmesta valmistajasta teki ajoneuvoonsa viimeiset parannukset ja samalla ne saivat uudet mallinimet. Bantamin malli nimettiin BRC 40:ksi; viimeinen yksilö valmistui joulukuussa 1941, jonka jälkeen yhtiö luopui moottoriajoneuvojen valmistuksesta. Willys onnistui keventämään autonsa painoa 240 paunaa (n. 109 kg); mallin nimeksi tuli "MA" joka kuvasi termejä "Military", malli "A". Fordin mallin nimeksi tuli "GP"; "G" tuli sanasta "Government" ja kuvasi siten ajoneuvon toimituskohdetta, "P" oli Fordin yleinen mallitermi kuvaamaan 80 tuuman akselivälillä olevaa henkilöautoa. Fordin käyttämä mallinimi GP ei siis tullut sanoista "general purpose" (yleiskäyttötarkoitus), tämä termi oli liittovaltion organisaatioiden antama, kuvaamaan jonkin ajoneuvon toiminnallisuutta.
left|thumb|250px|Willys MA jeep, heinäkuu 1942
Heinäkuussa 1941 sotaministeriö ajoi läpi kaluston standardoimisohjelmaa, jonka perusteella se päätti että seuraava 16 000:n auton erä tilataan yhdeltä toimittajalta. Willys voitti tämän sopimuksen, valtteinaan sillä oli Fordia tehokkaampi "Go Devil"-moottori (moottorin nimi tuli sotilaiden kannustushuudosta) sekä edullisempi hinta. Standardoiminen kattoi myös mallien korinosien yhtenäistämisen (Fordin piirustuksilla) ja näkyvin muutos Willyksen mallien välillä on uusi konepelti, joka on peräisin Fordin GP:sta. Uudistusten myötä Willyksen mallin nimeksi tuli "MB".
Lokakuuhun 1941 mennessä oli tullut ilmeiseksi että Willys-Overland ei pysyisi valmistamaan sopimusten mukaisia tuotantomääriä, joten Ford alkoi myös valmistaa näitä autoja. Fordin mallinimeksi muutettiin GPW, jossa kirjain "W" kuvasi Willys-pohjaista mallia. II-maailmansodan aikana Willys valmisti 363 000 MB-mallia ja Ford noin 280 000 GPW:tä. Yhdysvallat toimitti näistä noin 51 000 ajoneuvoa Neuvostoliitolle, mm. kaikki Bantamin valmistamat mallit.
Ford valmisti arviolta 13 000 Ford GPA amfibio-jeepiä, lempinimeltään 'Seep' joka on akronyymi sanoista Sea Jeep. Fordin ajatuksena oli valmistaa GMC:n DUKW-amfibiota vastaava, mutta kooltaan pienempi kulkuneuvo, joukkojen ja materiaalinkuljetuksiin. GPA oli kuitenkin kehnosti suunniteltu, ja se osoittautui maalla hitaaksi ja raskaaksi, vedessä se taas oli epävakaa ja sen vesiraja oli riittämätön. Vuonna 1943 tapahtuneen Yhdysvaltain armeijan Sisilian maihinnousun jälkeen valtaosa GPA:sta toimitettiin Neuvostoliitoon. Venäläiset pitivät kovin tällaisesta konseptista ja solmivat Fordin kanssa lisenssisopimuksen mallin valmistamisesta. Ford toimitti bolsevikeille tarvittavat koneet, työkalut ja piirustukset ja jo vuonna 1944 venäläiset valmistivat GPA:sta omaa GAZ 011-versiota. Sodan jälkeen tästä jatkojalostettiin Varsovan Liiton joukkojen käyttöön GAZ-46 MAV -amfibioajoneuvo.
"Jeep"-nimen alkuperästä
Yksi alkuperä nimelle "jeep" saattaa olla peräisin Yhdysvaltain armeijan moottoroidun kaluston koeajokeskuksesta, prototyyppien koeajojen ajalta. Armeijan mekaanikkojen slangissa termi "jeep" tarkoitti testaamatonta ajoneuvoa.
Toinen mahdollinen alkuperä nimelle on Kippari-Kalle -sarjakuvahahmon viidakossa asuva lemmikki Eugene the Jeep, joka oli pieni olio, ja kykeni liikkumaan esteiden välillä sekä ratkaisemaan mahdottomalta tuntuvia pulmia. Uusi maastoauto teki ominaisuuksillaan sotilaisiin niin suuren vaikutuksen että he antoivat autolle lempinimen tämän sarjakuvahahmon mukaan. Eugene the Jeep esiintyi ensi kertaa Kippari-Kalle sarjakuvissa maaliskuun 16. päivänä vuonna 1936.
Kolmas mahdollinen alkuperä nimelle on Fordin malliversion nimi GP, joka englanninkielellä ännettynä on: [dʒiːpʰiː], Tämä ääntämys lyhenee puhekielessä nopeasti muotoon: [dʒiːp]. Tämä voi olla myös yksi syy nimen käyttöoikeudesta Fordin ja Willyksen käydylle oikeusprosessille.
Neljäs mahdollinen alkuperä on Willys-konsernin omistuksessa olleen, maatalouskoneita valmistaneen Minneapolis-Moline Power Implement Companyn ennen II maailmansotaa valmistama pieni traktori, jolle myös oli annettu nimi Jeep.
Alkuvuodesta 1941 Willys-Overland järjesti Washington D.C.:ssä lehdistötilaisuuden jossa mallin ominaisuuksia esiteltiin toimittajille, mm. ajamalla autolla ylös United States Capitolin eli Yhdysvaltain kongressirakennuksen portaita. Näytöksessä auton kuljettajan toiminut, Willyksen koeajaja Irving Hausmann, oli todennäköisesti kuullut testikeskuksen mekaanikkojen kutsuvan autoa nimellä "jeep". Washington Daily Newsin toimittajan Katherine Hillyerin tiedusteltua ajoneuvon nimeä, Hausmann kutsui sitä tällä nimellä. Hillyerin artikkeli julkaistiin helmikuun 20. päivänä vuonna 1941, artikkelin kuvassa auto nousee ylös Capitolin portaita ja kuvatekstissä on maininta jeepistä. Tämä lehtiartikkeli on todennäköisin lähde nimen leviämiseen yleiseen tietoisuuteen. Vaikka Hausmann ei keksinyt nimeä Jeep, hän on mitä todennäköisimmin ensimmäinen henkilö kuka saattoi sen julkiseen käyttöön.
Kyseisessä artikkelissa toimittaja mainitsee ajoneuvoja kutsuttavan nimillä "quads" tai "jeeps". Quad oli Willyksen mallin nimi, joten nimitys "jeep" koskee todennäköisesti Fordin valmistamaa mallia.
Tunnusomainen maski
Willysin ensimmäiset 25 000 MB-Jeepiä oli varustettu hitsaamalla kootulla "riukumaskilla". Ford suunnitteli ja toteutti ensimmäisenä malleissaan Jeepien tunnusomaiseksi piirteeksi nousseen maskin. Pellistä prässäämällä tehty maski oli painoltaan kevyempi ja edullisempi valmistaa. Monien muiden Fordin tekemien, auton ulkonäköön vaikuttavien suunnitelmien ohella, Willys otti tämän maskin käyttöön standardisoidussa Jeepissä, huhtikuussa 1942.
Nykyisin Jeep haluaa korostaa perinteitään ja kytköstä alkuperäisiin Jeeppeihin, suunnittelemalla autoihinsa maskin jossa on tietty määrä pystysuuntaisia aukkoja, tämä design on Jeepin rekisteröimä tavaramerkki. Alun perin maskissa oli Fordin designin mukaisesti yhdeksän aukkoa, mutta sodan jälkeen valmistetuissa malleissa Willys pudotti aukkojen määrän seitsemään, saadakseen designin rekisteröityä omaksi tavaramerkikseen. AMC:n ostettua Kaiser-Jeep Corporationin, sen sotilasajoneuvoja valmistavasta yksiköstä muodostettiin nykyisin AM General Corporation-nimellä tunnettu yhtiö, jolle oikeudet Jeepin maskin designiin siirtyivät. Chryslerin ostettua Jeepiä valmistaneen American Motors Corporationin vuonna 1987, oikeudet maskin designiin siirtyivät sille.
Toisen maailmansodan jälkeen
thumb|Willys M38A1 thumb|Jeep IKA (Industrias Kaiser Argentina)