cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nyrkkeily
Kritiikki
Ammattinyrkkeilyn kiinnostavuus ja maine ovat jo pitkään kärsineet sekavasta järjestelmästä, jossa on lukuisia lajin mestareita. Neljän valtaliiton lisäksi painoluokkia on nykyisin 17 kappaletta, ja jokaisella painoluokalla on mestarinsa kaikissa liitoissa. Painoluokkansa parhaana pidetty mestari pitää yleensä hallussaan arvostettua The Ring -lehden mestaruusvyötä. Yhdessä painoluokassa voi siis samanaikaisesti olla jopa neljä virallista maailmanmestaria, kaikki eri liittojen vöitä kantaen. Kaikki vyöt voivat olla myös yhden urheilijan hallussa, eli tällöin kyseessä on niin sanottu kiistaton mestari.
Amatöörinyrkkeily
right|thumb|350px|Amatööri- eli olympiatyylin nyrkkeilijät ottelevat paita päällä ja päänsuojus päässä vuoden 2000 olympialaisissa.
Amatööri- eli olympiatyylin nyrkkeilyssä päätavoitteena on oman koskemattomuuden turvaaminen ja kerätä pisteitä hyväksytyistä iskuista, eikä hakea voittoa esimerkiksi aiheuttamalla vastustajalle ruumiillista vahinkoa. Olympiatyylin nyrkkeilyhansikkaat ovat kehitelty turvallisuutta lisääväksi siten, että kättä ei voi iskiessä puristaa täydellisesti nyrkkiin. Pisteitä annetaan päähän ja ylävartaloon osuneista iskuista, iskuista jotka osuvat nyrkkeilyhansikkaan sallitulla osuma-alueella, eli rystypinnalla, sallituille osuma-alueille. Miesnyrkkeilijät käyttivät vuosina 1984–2012 päänsuojusta, mutta vuodesta 2013 lähtien nyrkkeilevät taas ilman niitä. Naiset käyttävät edelleen päänsuojusta. Ottelut kestävät nykyään miehillä kolme kolmen minuutin erää ja naisilla neljä kahden minuutin erää. Erätauot ovat yhden minuutin pituisia. Ottelun kulkua valvoo itse kehässä kehätuomari, jonka tehtävänä on tarkkailla, että ottelijat käyttävät vain sääntöjen mukaisia keinoja. Kehän ulkopuolella ottelun kulkua seuraavat pistetuomarit.
Vyötärön alapuolelle lyöminen on kiellettyä, samoin kiinnipitäminen. Mikäli näin käy, tuomari erottaa ottelijat toisistaan. Toistuva vastustajassa roikkuminen aiheuttaa pisteiden menetyksiä ja lopulta hylkäyksen. Hylkäyksen eli diskauksen lisäksi ottelun voi voittaa osumapistein. Pistevoiton (PV.) lisäksi kehätuomarin keskeytyksellä (RSC) vastustajan ollessa ylivoimainen, ja (RSCH); eli iskujen osuessa päähän aiheuttaen nyrkkeilijässä puolustuskyvyttömän tilan eikä nyrkkeilijä kykene jatkamaan ottelua ja vastustaja on ylivoimainen, avustajan luovutuksella (AB), tyrmäyksellä (KO) ja luovutus ilman ottelua (WO eli walk over). Turnauksissa ottelun voi myös voittaa mikäli nyrkkeilijä on punnituksessa ylipainoinen, sairastunut ennen ottelua tai lääkäri kieltää ottelemisen kilpailijan terveydellisiin syihin vedoten. Tällöin toinen kilpailija voittaa WO-tuomiolla. Ottelu voi loppua myös diskaukseen (DISQ, engl. disqualification), jos nyrkkeilijä saa kolme varoitusta (esimerkiksi työntämisestä, sitomisesta ja niskaan tai vyön alle lyömisestä). Toinen nyrkkeilijä saa kaksi pistettä yhdestä vastustajan varoituksesta. Ottelu myös päättyy diskaukseen, jos nyrkkeilijä ei voi jatkaa ottelua niskaan tai vyön alle saadusta iskusta.
Toisinaan amatöörinyrkkeilystä käytetään nimitystä olympiatyylin nyrkkeily, sillä nimitystä amatöörinyrkkeily pidetään harhaanjohtavana – myös amatöörinyrkkeilijä joutuu harjoittelemaan ammattimaisesti päästäkseen huipulle.
Amatöörinyrkkeilyn painoluokat
Vuosina 1984–2000 olympianyrkkeilyssä oli peräti 12 painoluokkaa, mutta Ateenan vuoden 2004 kisoihin tultaessa 67 kilogramman (välisarja) ja 71 kilogramman (kevyt keskisarja) painoluokat korvattiin yhdellä 69 kilogramman sarjalla.
Miesten nykyiset AIBA:n painoluokat:
Naisten nykyiset AIBA:n painoluokat:
Ammattilaisnyrkkeily
thumb|300px|Kärpässarjan ammattilaisnyrkkeilyottelu Ricardo Dominguez vastaan Rafael Ortiz.
Nykyään ammattilaiset voivat osallistua olympialaisiin. Vaikka ammattilaisnyrkkeily on perussäännöiltään hyvin pitkälle samanlainen kuin amatöörimuoto, on se luonteeltaan hyvin erilainen. Ammattilaisnyrkkeilyssä arvostetaan voimaa ja tyrmäykset ovat yleisiä. Ammattilaiset ottelevat ilman paitaa ja kintaat ovat kovemmat. Ammattinyrkkeilyhanskojen sisällä on teipillä sidotut nyrkit. Ammattilaisnyrkkeilyssä erät kestävät 2 – 3 minuuttia.
Ammattinyrkkeilijät käyttävät suojina vain hammas- ja alasuojaa. Alemmissa sarjoissa ottelijat käyttävät kahdeksan unssia painavia nyrkkeilyhanskoja. Ylemmissä sarjoissa käytetään 10 unssin hanskoja.
Ottelut ovat huomattavasti amatööriotteluita pitempiä ja ne voivat kestää jopa 12 erää. Tuomari voi keskeyttää ottelun, mikäli näyttää siltä, että toinen ottelijoista ei kykene jatkamaan tai ole muuten täysissä voimissaan. Ottelu voi keskeytyä myös toisen vastustajan reilun ylivoimaisuuden takia. Tällöin vastustaja julistetaan voittajaksi teknisellä tyrmäyksellä (engl. TKO = technical knockout). Tekninen tyrmäys seuraa myös, mikäli ottelija saa haavan, eikä lääkäri anna hänelle lupaa jatkaa ottelua. Ottelu voidaan myös päättää luovutukseen, joka yleensä ilmoitetaan avustajien kehään heittämällä pyyhkeellä. Ottelu voi päättyä myös diskaukseen, mikäli ottelija ottelee sääntöjen vastaisesti. Mikäli ottelu päättyy ennen neljättä erää vahingossa tapahtuneen loukkaantumisen vuoksi esimerkiksi ottelujoiden päiden törmättyä yhteen tahattomasti, ottelun tulos mitätöidään (eli ei tuomiota). Mikäli neljä erää on tullut täyteen, julistetaan voittaja tuomariäänin.
Tyrmäys ammattilaisnyrkkeilyssä
Mikäli ammattilaisottelu ei pääty tyrmäykseen (engl. KO = knockout) tai hylkäykseen (diskvalifiointi, lyhenne DQ), otetaan käyttöön tuomarien pistekortit. Ammattilaisotteluissa kolme tuomaria antavat pisteitä siten, että tuomarit antavat kunkin erän voittajalle 10 pistettä ja häviäjälle 9 siten, että pisteitä vähennetään sääntöjen vastaisista otteista ja jaloillaan pysymättömyydestä. Mikäli tuomarin mielestä erä päättyy tasan, ovat pisteet 10–10. Suuri ero amatööripistelaskuun on se, että jos erässä tapahtuu maahanlyönti, lyönnin suorittanut ottelija voittaa erän 10–8 mikäli on muuten hallinnut tapahtumia. Näin ollen ammattilaissääntöjen pistelasku suosii selkeästi tyrmäykseen pyrkivää ottelutapaa, toisin kuin amatöörisäännöt. Ottelun päätyttyä kaikki pisteet lasketaan yhteen. Mikäli kaikkien tuomarien mielestä sama ottelija on voittaja, on päätös yksimielinen (engl. unanimous decision, tai yksinkertaisemmin points decision). Ottelu voi ratketa myös enemmistöpäätöksellä, jos kaksi tuomaria on samaa mieltä yhtä vastaan (engl. split decision, eli hajaääni). Mikäli taas esimerkiksi ensimmäisen tuomarin korteissa ottelija A ja toisen tuomarin korteissa ottelija B on voittaja, ja kolmannen tuomarin korteissa pisteet menevät tasan, päättyy ottelu ratkaisemattomaan (engl. draw, eli tasapeli). Ottelu on myös ratkaisematon, jos kahden tuomarin korteissa pisteet menevät tasan, riippumatta siitä mitä kolmas tuomari on merkinnyt.
Nyrkkeilyssä ottelijat ovat kookkaampia kuin ennen. 1970-luvulla 190 cm pitkä ja 100 kg painava nyrkkeilijä oli jättiläinen. Koska kookkaammat nyrkkeilijät iskevät lujempaa kuin pienemmät, on nyrkkeilyyn kehitetty painoluokat. Nyrkkeilijöiden koon kasvu tarkoittaa sitä, että otteluissa nähdään entistä enemmän yhden iskun tyrmäyksiä. Nykyisin ottelussa pienikin erehdys voi olla ottelijalle kohtalokas. Tätä kautta raskaansarjan nyrkkeilijät ryhtyvät harvoin suoraan iskujenvaihtoon verratessa pienempikokoisiin nyrkkeilijöihin. Tämä johtaa myös ottelutempon hidastumiseen. Alemmissa painoluokissa ottelut ovat nopeatempoisempia kuin ylemmissä. Entisajan nyrkkeilijät saattoivat pienempikokoisina pitää yllä kovempaa tahtia kuin tämän päivän isokokoiset miehet. Nyrkkeily on myös muuttunut voimalajin suuntaan.
Ammattilaisnyrkkeilyn painoluokat
Sekä WBA, WBC, IBF ja WBO käyttävät samaa painoluokkajärjestelmää, vaikka muutamista luokista käytettävät englanninkieliset nimitykset eroavatkin toisistaan. Jokaisella painoluokalla on oma maailmanmestaruutensa, eikä sama nyrkkeilijä saa enää nykyään pitää hallussaan useampaa kuin yhden painoluokan mestaruutta kerrallaan.
Nyrkkeilykehä
Nyrkkeilykehän mitat ovat 6x6 metriä. Nyrkkeilijöistä toinen ottelee punaisesta kulmauksesta ja toinen sinisestä. Muut kulmat ovat niin sanottuja puolueettomia kulmauksia joihin kehätuomari voi komentaa ottelijan esimerkiksi luvunlaskun ajaksi. Valmentaja ja muut nyrkkeilijän avustajat eivät saa neuvoa puolueettomassa kulmauksessa olevaa nyrkkeilijää.
Nyrkkeilyvammat
Varsinkin ammattinyrkkeilyn tyypillisiä piirteitä on mahdollisimman kovan voiman saaminen suoritettavaan iskuun. Virheellinen lyöntitekniikka voi aiheuttaa vakavia vammoja käden eri luihin. Nykyaikana useimmat valmentajat eivät anna nyrkkeilijöiden harjoitella ja sparrata ilman kämmeneen käärittyjä siteitä (suojaavat kämmenen luita) ja kintaita.
1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä ammattinyrkkeily menetti suosiotaan. Mustat silmät ja ruhjeet alkoivat aiheuttaa huolta pysyvistä silmä- ja aivovammoista. Lääkärintarkastuksista ja otteluiden tarkkailusta tuli tärkeä osa nykypäivän nyrkkeilyä sekä amatööri- että ammattilaistasolla. 1980-luvulla amatööripuolella käyttöön otettiin pääsuojus, joka suojaa haavoilta ja ruhjeilta, mutta sen ei kuitenkaan katsota suojaavan päätä ja sitä kautta aivoja kovinkaan hyvin voimakkailta iskuilta. Usein lyönnit kohdistetaan leukaan, jota kypärä ei yleensä edes peitä.
Aikoinaan ammattilaisten ottelut kestivät viisitoista erää, ja vielä 1900-luvun alkupuolella edes yli neljänkymmenen erän ottelut eivät olleet aivan tavattomia. Vuonna 1982 korealaisen Kim Duk-Koon kuoltua Ray Mancinia vastaan käydyn ottelun aiheuttamaan aivovammaan, asiaan tuli muutos. Vuonna 1988 säädettiin ammattilaisotteluiden erien ylärajaksi 12 erää, ja minuutin erätaukopituus puoleksitoista minuutiksi.
Nyrkkeilijän iskunkestävyys
Nyrkkeilijän iskunkestävyyteen vaikuttavat mm. seuraavat tekijät:
Nyrkkeilytyylien käsitteistö
Nyrkkeilyssä kahden eri nyrkkeilijän nyrkkeilytavat eivät ole täysin samanlaisia keskenään. Kunkin nyrkkeilijän tapa nyrkkeillä on tärkeä osa lajin taktiikkaa. Alla olevat käsitteet ovat yleisimmät nyrkkeilytavat, joiden mukaan nyrkkeilijöitä jaotellaan. Huomattavaa on, että nyrkkeilijä voi vaihdella nyrkkeilytapaansa eri otteluissa. Tästä hyvänä esimerkkinä on Bernard Hopkins.
Boxer/Puncher
Iskijä eli puncher hyödyntää otteluissaan käsiensä nopeutta, sekä iskuvoimaa. Ottelija tulee iskemään lähietäisyydeltä nopeita iskusarjoja vastustajaan ja joissain tapauksissa tyrmäämään vastustaja yksittäisellä kovalla iskulla. Joskus ottelut päättyvät pistevoittoon, mutta useimmiten ne tulevat tyrmäyksellä.
Brawler/slugger
Brawlerit ovat ottelijoita jotka eivät useinkaan liiku kehässä paljoa. Heillä on paljon iskuvoimaa. Tyyliin kuuluu myös etukädellä vastustajan kaukana pitäminen, ja sen jälkeen isku takakädellä. Tätä tyyliä käyttäville vaikeita vastustajia ovat vastaiskijät, jotka saattavat väistää kovan iskun, ja lyödä nopean koukun takaisin.
Swarmers
Lähiottelijat pyrkivät usein pysyttelemään vastustajan lähellä lyöden nopeita koukkusarjoja, sekä yllättäviä kovia iskuja. Hyvällä lähiottelijalla on usein hyvä iskunkestävyys, sillä kauempaa lyövä vastustaja ehtii lyödä paljon jabiaan ennen kuin toinen pääsee lähelle. Lähiottelija on yleensä lyhyt. Usein lähiottelijat taitavat tarvittaessa myös kauempaa ottelemisen.
Nyrkkeilytyylien vaikutus otteluun
Yleensä out fightereilla on etu boxereihin, boxereilla punchereihin ja punchereilla etu brawlereihin. Luonnollisesti monet muutkin tekijät, kuten ottelijoiden taitotasot vaikuttavat huomattavasti otteluiden tulokseen. Ilmiöstä käytetään termiä "styles makes fights".
Puncherit yleensä voittavat swarmerit tai in-fighterit. Kuuluisa esimerkki tyylin vaikutuksesta ottelun kulkuun on George Foreman vs Joe Frazier. Vaikka Swarmerit pärjäävät usein hyvin hitaita iskijöitä vastaan, niiden helpoin vastustaja lienee silti out fighter tai boxer. Swarmerit pääsevät yleensä kohtalaisen helposti vastustajan iholle kiinni, jossa puncherit eivät ole parhaimmillaan johtuen pienestä välimatkasta ottelijoiden välillä. Esimerkiksi Joe Frazier (swarmer) sai Muhammad Alin (out fighter) pahoihin vaikeuksiin heidän kaikissa otteluissaan. George Foreman (Puncher) voitti Frazierin ylivoimaisesti, mutta hävisi Alille.
Essentialismi
pienoiskuva|Aristoteles keskiaikaisessa kuvassa [[Inkunaabeli|inkunaabelissa Liber Chronicarum.]] Essentialismi eli olemusajattelu (, olemus) on käsitys, jonka mukaan asioilla on jonkinlainen sisäänrakennettu olemus, joka tekee niistä sellaisia kuin ne ovat. Siitä, millainen tämä olemus on, käsitykset vaihtelevat. Essentialismi on noussut poliittisen keskustelun kohteeksi etenkin postmodernin teorian myötä, joka on arvostellut vähemmistöihin suhtautumista ennakkoluuloisesta essentialismista.
Aristoteles
Olemusajattelu on oppi, jolle Aristoteles loi perustan esittäessään formaalisen syyn muodoksi tai olemukseksi joka on pysyvä malli sille, millainen asian tulisi olla. Määritelmästä seuraa se, että luonnon tapahtumat ovat selitettävissä viittaamalla luontokappaleen olemukseen. Olemus on tietyn luontokappaleen luonnollisin tila, ja siten tuon luontokappaleen ”oikea” tapa toimia. Olemusajattelun perustana on, että jokaisella luontokappaleella on jokin olemus, joka erottaa hänet kaikista muista luontokappaleista.
Aristoteleen jälkeen
Aristoteleen näkemys oli, että on olemassa erityinen idea tai muoto, joka määrittää olion esimerkiksi ihmiseksi. Platon oli ottanut tämän ajatuksen oman ideamaailmansa lähtökohdaksi ja hän määritti ihmisen sielun piirteeksi joka erottaa tämän kaikesta muusta. Vastaavaa näkemystä ovat sittemmin kannattaneet muun muassa René Descartes ja Immanuel Kant. Vastaavanlainen olemusajattelu on erittäin tyypillistä myös erilaisille kristillisille ihmiskäsityksille, joissa ihmiset nähdään toimivina sieluina osana korkeampaa suunnitelmaa.
Postmoderni essentialismin kritiikki
pienoiskuva|334x334px|Gayatri Chakravorty Spivak Esseessä Juutalaiskysymys (1954) eksistentialistinen filosofi Jean-Paul Sartre (1905—1980) kritisoi antisemitismiä siitä, että se olettaa ’juutalaisuuden’ henkilön sisäiseksi olemuspiirteeksi: ''Juutalainen on sen mukaan kokonaan paha, läpikotaisin juutalainen. Hänen hyveensä, jos hänellä niitä on, ovatkin paheita, koska ovat hänen''. Sartre kuvaa antisemitismin essentialistista lähtökohtaa myös seuraavasti: Juutalaisen tekee hänessä asuva ’juutalaisuus’, tuliaineeseen tai oopiumin unettavaan olemukseen verrattava prinsiippi.
Pluckrose ja Lindsay katsovat, että postmoderni oikeudenmukaisuusteoria tai ’wokeismi’ on myös itse syyllistynyt essentialismiin kuvatessaan kaikki ”valkoiset” epämoraalisina.
Heikki Nykänen (toimittaja)
Heikki Nykänen (s. 1950) on suomalainen lehtimies. Nykänen toimi Uutispäivä Demaria kustantavan Kustannus Oy Demarin toimitusjohtajana vuodesta 2001 vuoteen 2009. Hän on lisäksi ollut sosialidemokraattisen lehtiryhmän palveluksessa aikaisemminkin, yhteensä 20 vuotta. Hän on myös Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan jäsen.
Aleksandrinskin teatteri
pienoiskuva Aleksandriskin teatteri on Venäjän vanhin kansallinen ammattiteatteri, joka sijaitsee Pietarissa.
Keisarinna Elisabetin käskystä vuonna 1756 rakennettu teatteri oli alun perin rakennettu puusta. Kasvavan yleisömäärän vuoksi teatteri tarvitsi kuitenkin suurempia tiloja, ja vuonna 1832 puurakennnus korvattiin suurella arkkitehti Carlo Rossin suunnittelmalla, uusklassisella empire-tyylisellä rakennuksella.
Teatterin katolla Apollonin vaunuja esittävän veistos. Patsas on rakennuksen julkisivulla pylväiden yläpuolella, ja se kuvaa neljää takajaloilleen kavahtanutta hevosta, nelivaljakkoa vetämässä kreikkalaisen auringonjumalan Apollon vaunuja.
Aleksandriskin teatteri yksi Keisarillisista teattereista, joihin kuuluivat myös Mariinski-teatteri, ja Moskovassa Bolšoi-teatteri. Teatterin lavalla esitettiin aluksi näytelmiä, oopperoita ja baletteja. Vasta 1880-luvulla teatterista tuli draamateatteri.
Jussi-palkinnot 1946
Jussi-palkinnot 1946 jaettiin 1. marraskuuta 1946 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Fenniassa Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa välillä 1.10.1945–31.7.1946.
Bond Cars
thumb| Bond Minicar Bond Cars Ltd oli brittiläinen autonvalmistaja. Yritys perustettiin 1948, ja Bond-merkillä tehtiin erilaisia kääpiöautoja vuoteen 1974 asti. Malleja olivat muun muassa Bond Minicar ja Bond Bug. Bond Minicaria valmistettiin vuosina 1949–1966 kaikkiaan 24 482 kappaletta ja Bond Bugia vuosina 1970–1974 kaikkiaan 2 270 kappaletta.
Historiaa
Kolmipyöräisiä Bond-kääpiöautoja alkoi valmistaa Sharp's Commercials Limited Lancashiren Prestonissa vuonna 1949. Ensimmäinen nelipyöräinen auto oli yhdessä Standard-Triumphin kanssa suunniteltu 2+2-paikkainen urheiluauto Bond Equipe (1963). Sen moottori ja alusta oli peräisin Triumphilta, kun taas kori oli pääosin Bondin omaa lasikuituvalmistusta. Yhtiö muutti vuonna 1964 nimekseen Bond Cars Limited. Vuonna 1969 sen osti kilpaileva kääpiöautojen valmistaja Reliant, joka sulki Bondin tehtaan mutta valmisti autoja Bond-nimellä vuoteen 1974 asti. Viimeiseksi malliksi jäi vuonna 1970 esitelty, modernin näköinen kolmipyöräinen Bond Bug, joka perustui paljolti Reliantin tekniikkaan.
Helsingin Sanomien Jukka Miettinen näki kolmipyöräisen, lasikuitukorisen Bond Bugin Lontoon autonäyttelyssä syksyllä 1971 ja toivoi sen tuonnin aloittamista Suomen autoveron ja tilapäisen pisteveron pysäyttämille automarkkinoille. 700-kuutioisella moottorilla varustettua kaksipaikkaista kääpiöautoa ei kuitenkaan koskaan tuotu Suomeen.
Ki (kana)
き hiraganalla tai キ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen seitsemännellä sijalla ka- ja ku-tavujen välissä.
Alkuperä
Hiragana き ja katakana キ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 幾.
Tarkkeet
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぎ ja ギ, jotka lausutaan.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « ki », ja niiden soinnilliset vastineet « gi ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille き. Hiragana き kirjoitetaan kolmella vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille キ. Katakana キ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Dyeus
Dyēus on hypoteettinen konstruktio indoeurooppalaisten oletetun kantakansan ylijumalasta. Dyeus on taivaan jumala, jonka aseman on ajateltu heijastavan silloisen yhteisön kuningasta tai patriarkkaa.
Myöhempiä indoeurooppalaisten kansojen jumalia, joiden katsotaan periytyvän Dyeusista:
Latinan jumaluutta tarkoittava sana deus johdoksineen on myös samaa kielellistä sukua.
デウス
Pielisensuu
pienoiskuva|167x167px|[[Tapani Talari|Tapani Talarin Kuntaliitolle suunnittelema Pielisensuun kunnan epävirallinen perinnevaakuna. ]] Pielisensuu oli Pohjois-Karjalassa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin Joensuun kaupunkiin vuonna 1954. Tällöin Joensuun asukasluku kasvoi yli kaksinkertaiseksi (1953: 9 553 asukasta, 1954: 23 748 asukasta).
Pielisensuun kunta syntyi vuonna 1922, kun se irtautui Kontiolahdesta. Pielisensuussa oli vuonna 1930 5 377 asukasta ja vuonna 1952 asukasluku oli 12 442. Tämä on selvästi enemmän kuin Joensuun kaupungissa tuolloin. Ennen kuntaliitosta Joensuun kaupunki käsittikin lähinnä vain taajama-alueen keskustan, ns. ruutukaava-alueen. Pielisensuun kunta ei siksi ollut loppuvaiheissaan varsinainen maalaiskunta, vaan se muodostui pääasiassa Joensuun ympärillä olleista pientaloalueista, joista osa tunnettiin työläisväestöstään.
Kuntaliitoksen myötä Joensuun kaupunki sai muun muassa Hukanhaudan, Karsikon, Mutalan ja Noljakan kaupunginosat. Erikoislaatuista oli myös se, että Pielisensuun kirkko valmistui vasta kunnan lakkauttamisen jälkeen vuonna 1960. Sitä ennen Pielisensuun seurakunnan pääkirkkona olikin Utran kirkko.
Prioni
Hoidon löytymistä vaikeuttaa se, että immuunijärjestelmä ei tunnista prionia vieraaksi eliöksi. Prioniproteiinin esiaste, PrPC-proteiini on osa taudille alttiiden nisäkkäiden genomia. PrPC:n normaalia tehtävää elimistössä ei tunneta.
Prionin olemassaoloa esitti ensin vuonna 1982 Stanley B. Prusiner Kalifornian yliopiston San Franciscon yksiköstä. Hän sai vuonna 1997 lääketieteen Nobel-palkinnon löydöstään.
Nopankylä
Nopankylä on yksi Ilmajoen kylistä. Se sijaitsee kunnan länsiosassa. Kylässä on kaksi järveä ja lampi, Vitiäisjärvi ja Kalajaisjärvi sekä Rajalampi Pässilänvuoren kupeessa. Kalajaisjärvellä sijaitsee Ilmajoen kunnan kurssi- ja leirikeskus sekä seurakunnan leirikeskus. Nopankylässä on Ilmajoen kolmanneksi vanhin, nykyisin noin 30 oppilaan koulu.
Prioni
Geeni
thumb|150px|PRNP-geenin sijainti kromosomissa 20. Prioniproteiinin PrPC valmistusta ohjaava PRNP-geeni on paikallistettu kromosomi 20:n lyhyen (p) haaran kohtaan 13. Jos geenissä on mutaatio geenin kodonissa 178 ja samalla kodonissa 129 on metioniini-aminohappo, puhkeaa FFI, mutta jos kodonissa 129 on valiini-aminohappo, CJD.
Nopankylä
Ajokalusepät
1700-luvun lopulla kuului Nopankylästä laajalti konevasaran kilkatus. Salomon Koskelalla oli Nenättömänluomassa hamaripaja, jossa hän valmisti hevosvetoisia fälttejä eli kyntöauroja. Malli oli saatu Lapväärtin sepiltä.
Prioni
Prionin toimintamekanismi
Yksi prionitutkimuksen keskeisimmistä kysymyksistä on se, miten tauteja synnyttävä prionimuoto PrPSc syntyy. Nykykäsityksen mukaan prionin synty vaatii pelkän proteiinin ja siten väärin laskostunut prionimuoto ”ottaa mallia” laskostumiseensa harmittomasta prekursoriprionista, PrPC:stä.
Nopankylä
Ajokalusepät
Valentin Kuusisto (1847–1932) aloitti turunmallisen hevoskärryn valmistuksen 1869. Saman kärryn raudoitti seppä Juha I Laurila vanhempi (1821–1905). Laurila takoi Nopankylässä vuodesta 1840. Kärryt myytiin Juho Mahlamäelle Huissille. Tästä alkoi Suomen suurin, kotiteollisesti verkostoitunut hevosajoneuvojen tuotanto. Kylässä oli 1869–1955 kolmisenkymmentä ajokalusepän pajaa, rekien ja kärryjen puuosien valmistajia, pyörien ja kapan valmistajia, kärrymaalareita, toppareita ja kauppamiehiä. Elinkeino työllisti yli 700 henkilöä.
Prioni
Prionin toimintamekanismi
Prekursoriprioni PrPC on hiirellä 210 aminohappoa pitkä, N- glykolysoitu proteiini. Sen rakenteessa on kaksi osaa eli domeenia.
Nopankylä
Ajokalusepät
Kärryjen tuotanto päättyi 1955 autojen yleistyessä ja maaseudun koneellistumisen myötä. 1955-luvun jälkeen kärryjen tilalle tulivat kodinkalusteet, ja 1970-luvun loppupuolelle saakka kylässä oli paljon huonekaluteollisuutta.
Prioni
Prionin toimintamekanismi
Ensimmäinen on N- terminaalinen, laskostumaton ja taipuisa ”häntä”-domeeni ja toinen C- terminaalinen α-helikaalinen domeeni. Prekursoriprionia eli PrPC-proteiinia tuottavat pääasiallisesti neuronit, mutta tutkimusten perusteella näin tekevät myös lymfosyytit ja lymfaattisten elinten stromaaliset solut. Noin vuosikymmen sitten eristettiin PrPC-prionia koodaava geeni PRNP, jonka suhteen poistogeenisiä hiiriä alettiin heti tuottaa ja tutkia "pelkkä proteiini" teorian vahvistamiseksi. Ajateltiin, että mikäli infektiivinen PrPSc- prioni tarvitsisi lakostumisensa apuvälineeksi ja malliksi PrPC-prionia, täytyisi PrPC-proteiinia koodaavan Prnp-geenin suhteen poistogeenisten hiirten olla resistenttejä prioni-infektiolle. Hypoteesi osoittautui paikkansapitäväksi; Prnpº/º- hiirien infektoiminen scrapieta sairastaneiden hiirien aivoista tehdyllä homogenaatilla ei aiheuttanut poistogeenisissä hiirissä tautia.
Nopankylä
Ensimmäinen osuuskauppa
Suomen ensimmäinen osuuskauppa perustettiin Nopankylään ostoyhtymän muodossa maaliskuussa 1898.
Prioni
Infektiivisen PrPSc- rakenteen synty
Poistogeenisten Prnpº/º- hiirien kehittämisen jälkeen PrPC:n funktio on ollut kiivaan tutkimuksen kohteena. On saatu selville, että prionireplikaation kontrolloinnin lisäksi PrPC osallistuu mm. PrPSc:n kuljetukseen elimistön periferisistä osista keskushermostoon, ja että se on oleellinen neuronien vaurioitumiseen vaikuttava osatekijä. Ehdottomasti tärkein tutkimuskohde PrPC:n kohdalla on kuitenkin kysymys, kuinka infektiivinen PrPSc laskostuu käyttäen apunaan PrPC:a. Vallalla on kaksi vaihtoehtoista käsitystä. Toisen, ”template-directed refolding”- hypoteesin mukaan eksogeeninen PrPSc toimii mallina PrPC:lle, joka indusoituu muuttumaan itsekin PrPSc:ksi. Hypoteesi sisältää oletuksen, jonka mukaan PrPC:n spontaanin muuttumisen PrPSc:ksi estää normaalioloissa liian suuri energeettinen este.
Toinen hypoteesi, ”nucleation” hypothesis, olettaa, että PrPSc- ja PrPC- muotojen välillä sijaitsee normaalioloissa tasapainotila, jossa PrPSc-prionimuotoa on elimistössä vain hyvin vähän. Tasapainon heilahtaessa lisääntyneet PrPSc- prionit muodostavat aggregaatteja, joiden muodostuminen on infektiivisyyden ehto. Toisin sanoen yksittäiset PrPSc-prionit ovat hypoteesin mukaan harmittomia. Molempien mallien tarkemmat molekulaariset mekanismit ovat tutkijoille toistaiseksi tuntemattomia.
Nopankylä
Aiheesta muualla
1000px|center|thumb|Kalajaisjärvi Nopankylän länsiosassa
Prioni
Prionit taudinaiheuttajina ja yleisimpiä prionitauteja
Prionitaudin tuho näyttäytyy vaikutuskohteessaan aivoissa usein suorastaan traagisena. Vain vähän neuroneita on jäljellä ja aivokudos on muutenkin täysin tuhoutunut. Prionitaudeille tunnusomainen merkki on PrPSc- aggregaattien kerääntyminen aivoihin. PrPSc-molekyylejä ei kuitenkaan pidetä yksin syyllisenä aivojen tuhoon, vaan tapahtumaan liittyy varmasti muitakin tekijöitä, vaikkakin sen molekulaarinen perusta on tuntematon. Yli 20 erilaista PRNP-geenin mutaation aiheuttamaa prionitautia on tunnistettu ihmisillä kuten Muiden nisäkkäiden prionitauteja ovat mm. jo edellä mainitut lampaiden ja vuohien scrapie, hullunlehmäntauti ja kauriiden  CWD (chronic wasting disease). Kaikille prionitaudeille yhteinen piirre on hyvinkin pitkä taudin itämisaika. Esimerkiksi CJD voi itää yli kymmenen vuotta.
Monet muut PRNP-geenin muutokset eivät aiheuta prionitautia, mutta vaikuttavat riskiin saada nämä taudit tai itse sairauden kulkuun. Alleeli, joka koodaa PRNP-varianttia G127V, tarjoaa suojan Kurua vastaan.
Monacon Grand Prix 2001
Monacon Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 7. osakilpailu, joka ajettiin 27. toukokuuta 2001 Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden neljäs.
Lluís Martínez Sistach
thumb|Lluís Martínez Sistach pienoiskuva Lluís Martínez Sistach (s. 29. huhtikuuta 1937) on katolisen kirkon katalonialainen pappi. Hän syntyi Barcelonassa ja sai vihkimyksensä 17. syyskuuta 1961.
Martínez Sistach on toiminut muun muassa Tortosan piispana ja Tarragonan arkkipiispana sekä vuodesta 2004 Barcelonan arkkipiispana. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2007.
Hannah Hodson
Hannah Hodson (s. 10. syyskuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli merkittävä rooli (Shameika) Randa Hainesin elokuvassa The Ron Clark Story (2006).
Hodson syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, mutta muutti kaksivuotiaana New Yorkiin. Hän voitti Young Artist Awardin 2007.
Ramón Echarren Istúriz
Echarren Istúriz pääsi Kanariansaarten hiippakunnan piispaksi vuonna 1978. Vetäydyttyään vuonna 2005 hän sai seuraajakseen Francisco Cases Andreun. Kanariansaarten hiippakunnan nimestä huolimatta se ei kata kaikkia Kanariansaaria vaan Las Palmasin maakunnan saaria.
Lapko
Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli Your Special K.O. -ep vuonna 2003. Ensimmäinen pitkäsoitto The Arms (Jukeboss) julkaistiin vuonna 2004. Yhtyeen toinen albumi Scandal (Fullsteam Records, 2006) sijoittui Suomen virallisella albumilistalla sijalle 2, ja kaikki yhtyeen seuraavat kolme levyä sijoittuivat albumilistan TOP 10:een.
Vuonna 2014 yhtyeen pitkäaikainen rumpali ja perustajajäsen Janne Heikkonen siirtyi kitaraan ja uudeksi rumpaliksi valittiin Jussi Matikainen. Uusi kokoonpano julkaisi uuden singlen Money For Nothing 16.2.2015 ja uusi albumi Freedom julkaistiin 27.2.2015
Vuonna 2016 Janne Heikkonen erosi yhtyeestä ja LAPKO hajosi. Vuonna 2018 Ville Malja liittyi Moon Shot -nimiseen kokoonpanoon.
Francisco Cases Andreu
thumb|Francisco Cases Andreu pienoiskuva Francisco Cases Andreu (s. 23. lokakuuta 1944) on katolisen kirkon espanjalainen pappi. Hän sai vihkimyksensä 14. huhtikuuta 1968.
Cases Andreusta tuli piispa vuonna 1994. Hän toimi Albaceten (1996–2005) piispana ennen nimitystään Kanariansaarten piispaksi, jona häntä edelsi Ramón Echarren Istúriz. Kanariansaarten hiippakunnan nimestä huolimatta se ei kata kaikkia Kanariansaaria vaan Las Palmasin maakunnan saaria.
Jussi-palkinnot 1947
Jussi-palkinnot 1947 jaettiin 19. lokakuuta 1947 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Fenniassa Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa välillä 1.8.1946–31.7.1947.
Gary Cooper
Gary Cooper, oikealta nimeltään Frank James Cooper oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi sankarirooleistaan etenkin lännenfilmeissä.
Elämä ja ura
pienoiskuva|245px|Cooper Vera Cruzin (1954) trailerissa Cooperin isä oli osavaltion korkeimman oikeuden tuomari. Cooper kävi neljän vuoden ajan koulua Englannissa ja palasi Yhdysvaltoihin 13-vuotiaana. Hän jätti koulun ensimmäisen maailmansodan aikana ja muutti isänsä ranchille karjankasvattajaksi. Hän suunnitteli taiteilijan uraa ja opiskeli vuosina 1922–1924 taidetta Grinnell Collegessa Iowassa. Sen jälkeen hän siirtyi parempien tienestien toivossa Los Angelesiin elokuva-avustajaksi ja sijaisnäyttelijäksi. Hän hankki agentin ja vaihtoi nimensä Frank James Cooperista Gary Cooperiksi. Vuodesta 1925 alkaen hän pääsi näyttelemään useassa lyhyessä mykkäelokuvassa.
Elokuvatuottaja Samuel Goldwyn antoi Cooperille hänen ensimmäisen merkittävän elokuvaroolinsa elokuvassa Erämaan paratiisi (1926), jossa hänen vastanäyttelijöitään olivat Ronald Colman ja Vilma Banky. Cooperin läpimurtoelokuva oli The Virginian (1929). Paramount teki hänen kanssaan pitkän sopimuksen, ja ajan Cooper oli yksi Hollywoodin parhaiten palkattuja näyttelijöitä. Hän näytteli 75 merkittävässä elokuvassa ja voitti Oscar-palkinnon elokuvista Kersantti York (1941) ja Sheriffi (1953). Niiden lisäksi hän sai Oscar-ehdokkuuden elokuvista Mr. Deeds tulee kaupunkiin (1936), Sankaritekojen mies (1942) ja Kenelle kellot soivat (1943). Hän sai myös kunnia-Oscarin 1961.
Cooper oli David O. Selznickin ykkösehdokas Rhett Butlerin rooliin suurmenestykseksi nousseessa elokuvassa Tuulen viemää (1939). Cooper kieltäytyi roolista pitäen tulevaa elokuvaa Hollywoodin historian suurimpana floppina.
Yksityiselämä
Cooper oli vuodesta 1933 naimisissa Veronica Balfen kanssa, ja he saivat tyttären. Cooper oli ulkoilmaihminen koko ikänsä ja harrasti metsästystä, kalastusta ja sukellusta. Cooper kääntyi episkopaalisuudesta vaimonsa uskontoon katolilaisuuteen vuonna 1959. Cooper kuoli eturauhassyöpään 1961.
Luettelo Närpiön julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Närpiön julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Närpiön kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Närpiöön on liitetty Ylimarkun kunta ja osa Pirttikylän kuntaa.
Randa Haines
Randa Haines (s. 20. helmikuuta 1945) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, jonka tekemä on muun muassa Sanaton rakkaus (1986). Marlee Matlin voitti roolistaan kyseisessä elokuvassa parhaan naispääosan Oscarin.
Los Angelesissa, Kaliforniassa syntyneen Hainesin muun tuotannon joukossa on televisioelokuva The Ron Clark Story (2006). Ohjaaja voitti Berliinin Hopeisen karhun (1987) ja oli Emmy-ehdokkaana (1984).
Aurora Borealis -malja
Aurora Borealis -malja on Suomen Jääkiekkoliiton Naisten Liigan pudotuspelien voittajalle, eli Suomen mestarille myöntämä kiertopalkinto.
Historia
Idean maljasta esitti Kanada-maljan innoittamana Kanadan Suomen-suurlähettiläs Christopher Shapardanov. Pokaaliprojektin rahoitettiin pääosin Kanadan suomalaisyhteisössä tehdyllä rahankeräyksellä ja Osuuspankin lahjoituksella. Pokaali lahjoitettiin Suomen Jääkiekkoliitolle 21. maaliskuuta 2011. Sen lahjoitti suurlähettiläs Shapardanov ja vastaanotti liiton puheenjohtaja Kalervo Kummola.
Palkinto
Palkinto koostuu pokaalista ja sen jalustasta. Aurora Borealis -malja painaa 12 kilogrammaa, se on kokonaisuudessaan 67 senttimetriä korkea ja sen jalusta alaosastaan 39 cm leveä. Pokaali on hopealla päällystettyä metallia ja puinen jalusta vaahterasta. Jalustan päällä pokaalin jalkaa ympäröi labradoriittinen somiste. Maljan jalustaan ikuistetaan mestarijoukkueiden nimet ja voittovuodet. Palkintoa on valmistettu kaksi kappaletta, joista toinen on Jääkiekkomuseon kokoelmassa ja toinen luovutetaan mestarijoukkueelle. Palkinnot on valmistanut Awardco-yhtiö. Maljan jalustassa on seuraava teksti suomeksi, ruotsiksi, englanniksi ja ranskaksi:
Eurofacts
Eurofacts on vuonna 1989 perustettu vaikuttajaviestinnän konsulttitoimisto. Yrityksen perustaja on kokoomustaustainen "superlobbari" Anders Blom. Yrityksen osakkaita olivat vuonna 2019 Anders Blom (30 %), Janne Timonen (20 %) ja ammattiliitoissa viestinnästä vastannut Juhana Harju (10 %), joka on myös toiminut SDP:n ohjelmatyöryhmässä 2017–2020. Eurofacts on osa maailmanlaajuista Fleishman-Hillard-yritysketjua.
Eurofacts on hallinnoinut valtioneuvoston kanslia tilaamaa tutkimushanketta Venäjän informaatiovaikuttamisesta ja Suomen keinoista vastata siihen. Hankkeen johtajana toimi Georgij Alafuzoff, jota epäiltiin tietovuodosta.
Futsal-Liigan kausi 2019–2020
Futsal-Liigan kausi 2019–2020 oli järjestyksessään 22. futsal-liigan kausi, joka kuitenkin jouduttiin keskeyttämään koronaviruspandemian johdosta. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Kampuksen Dynamo. Sarjanousijana liigaan palasi yhden kauden futsal-ykkösessä viettänyt Liikunnan Riemu ja liigadebyyttinsä tehnyt Tornion Palloveikot.
Sarja alkoi syyskuussa 2019 ja päättyi koronapandemian vuoksi huhtikuussa 2020, kun runkosarjasta oli pelaamatta vain viimeinen kierros. Palloliitto päätti ettei keskeneräiseksi jääneen runkosarjan perusteella voida jakaa Suomen mestaruutta. Normaalissa tapauksessa mestarille kuuluva europaikka eli osallistumisoikeus mestareiden liigan karsintoihin myönnettiin Akaa Futsalille, joka oli kauden päättyessä runkosarja kärkisijalla. Liigasta ei myöskään karsiutunut yhtäkään joukkuetta alemmalle sarjatasolle Futsal Ykkösee n, vaan jopa "putoamisensa jo varmistanut" Liikunnan Riemu säilytti sarjapaikkansa.
Runkosarja
Runkosarja alkoi Jyväskylän paikallistaistelulla kun hallitseva mestari Kampuksen Dynamo kohtasi sarjanousija Liikunnan Riemun (5–0). Jyväskylän jäähallissa pelattua ottelua seurasi 1310 maksanutta katsojaa, mikä on futsal-liigan uusi katsojaennätys.
Kuukauden pelaaja
Futsal-liigan pelaajat valitsevat keskuudestaan kuukauden parhaan pelaajan. Ensimmäisenä, lokakuun parhaaksi pelaajaksi valittiin Tornion Palloveikkojen brasilialaispelaaja Italo Henrique. Marraskuussa parhaaksi pelaajaksi valittiin FC Kemin venezuelalaisvahvistus Enderson Suarez. Joulukuussa ja toistamiseen heti tammikuussa valinta kohdistui Tornion Palloveikkojen Iiro Vanhaan. Helmikuun parhaaksi pelaajaksi valittiin Akaa Futsalin pivot-pelaaja Juhana Jyrkiäinen.
Carolina Wancke
Carolina Wancke (1808 Tukholma – 1879) oli ruotsalainen kääntäjä, opettaja ja kirjailija.
Fanchette Höggrenin kanssa hän kirjoitti kirjan Mamsell Spak och hennes omgifning: försök till teckningar ur hvardagslifvet, joka julkaistiin ilman tekijätietoja 1841. Kirja oli pikemminkin parodia siihen aikaan suositusta kaunokirjallisesta muodosta. Se ei kuitenkaan saanut kriitikkojen arvostusta.
Vuosina 1839–1851 hän käänsi ajan ranskalaisia kirjailijoita, kuten Balzacia ja Alexandre Dumas'ta, Lars Johan Hiertan kustannusliikkeelle. Ensimmäisellä käännöstyöllään hän esitteli ruotsalaisille lukijoille Honoré de Balzacin romaanilla Rör ej bilan! (1839; La Duchesse de Langeais). Romaanikäännökset ilmestyivät siihen aikaan hyvin pian alkuteoksen viimeisen vihkon ilmestymisen jälkeen, mikä kertoo siitä, että kirjallisuus oli kansainvälistä ja käännökset noudattivat muotivirtauksia. Valtiopäivät päätti 1851 leimaveron kaksinkertaistamisesta, mikä pani pisteen romaanisarjojen julkaisemiselle vihkosina, jotka olivat aiemmin saaneet nauttia vapautusta postimaksuista. Wancken kääntäjänuran päätökseen vaikutti myös englanninkielisen käännöskirjallisuuden suosion kasvu, sillä hän oli ollut ahkera ranskankääntäjänä.
Wancken vanhemmat olivat jalokiviseppä Christian Didrik Wancke ja tämän vaimo Beata Nyberg (myös Pettersson).
Ekiti
thumb Ekiti on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Sen pinta-ala on 6 353 neliökilometriä. Vuonna 2006 Ekitissa oli 2 384 000 asukasta.
Ekitin pääkaupunki on Ado Ekiti, jossa on noin puoli miljoonaa asukasta. Maatalous työllistää paljon väestöä, ja sen tuotteita ovat vilja, kautsu, kaakao, kookos, jamssi, maniokki, riisi, banaanit, maissi ja muut hedelmät ja vihannekset. Osavaltiossa on myös sahateollisuutta.
Alueen suurin etninen ryhmä ovat ekitit, jotka kuuluvat jorubiin ja puhuvat joruban murretta.
Ixnay on the Hombre
Ixnay on the Hombre on amerikkalaisen punk rock -yhtye The Offspringin neljäs studioalbumi. Sen tuottajana toimi Dave Jerden, ja albumi julkaistiin 4. helmikuuta 1997. Maailmanlaajuisesti albumi julkaistiin Columbia Records -levy-yhtiöllä, mutta sopimussyistä Euroopassa julkaisijana toimi vielä yhtyeen edellinen levy-yhtiö, Epitaph Records. The Offspring päätti palata studioon kesällä 1996 saatuaan edellisen albuminsa Smashin kautta valtavasti kaupallista suosiota.
Ixnay on the Hombre oli kohtuullisen paljon menestynyt albumi, ja se debytoikin sijalla 9 Billboard 200 -listalla ja oli Suomessa listakakkosena, ja se sai hyvän vastaanoton sekä kriitikoilta että faneilta. Albumi on jo myynyt platinaa Yhdysvalloissa ja Suomessa se on myynyt kultaa. Albumi sisältää hittisinglet "All I Want", "Gone Away" ja "I Choose". Lisäksi singleinä julkaistiin kappaleet "Cool to Hate" ja "The Meaning of Life", jotka saavuttivat myös laajaa radiosoittoa. Kaksi ensimmäistä singleä julkaistiin myöhemmin kokoelma-albumilla Greatest Hits.
Tausta ja nauhoitus
Edellisen albumin Smashin saavuttaman kaupallisen menestyksen ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen The Offspring allekirjoitti levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa ja aloitti uusien kappaleiden kirjoittamisen harjoittelutiloissaan. Nauhoitukset olivat käynnissä kesäkuusta lokakuuhun 1996 Eldorado Recording Studiosilla tuottaja Dave Jerdenin (Alice in Chains, Anthrax, Jane's Addiction, Social Distortion) kanssa. Nauhoitusprosessia kitaristi Noodles kommentoi: "Nauhoitimme vähän enemmän kappaleita kuin tarvitsimme, ja jos olisimme käyttäneet kaikki kappaleet, jotka jätimme pois, olisi lopputulos ollut riskialttiimpi. Mutta emme ole pettyneitä pitämäämme kamaan. Mielestäni se on hyvä albumi ja rakastan niitä kappaleita."
Noodles kertoi haastattelussa albumin nimestä: "'Hombre' tarkoittaa espanjaksi miestä, ja 'Ixnay' on pig-latin -sanaleikillä muunnettu versio sanasta 'nix' (hylätä, torpata). Vapaa tulkinta nimestä olisi "vitut vallanpitäjistä" tai "vitut virkavallasta". Nimi ei ole kovin syvällinen, mutta se on hassu, kuulostaa hyvältä ja sopii albumin kuvitukseen."
"Change the World" on edelleen kehitetty versio edellisen albumin Smashin lopussa olleesta piiloraidasta. Myös "Change the World" sisältää piiloraidan, missä on lyhyt Larry "Bud" Melmanin puhuma pätkä. Levyn "Disclaimer" -aloituskappaleessa on mukana entisen Dead Kennedys -yhtyeen laulaja Jello Biafra.
Julkaisu ja vastaanotto
Ixnay on the Hombre julkaistiin 4. helmikuuta 1997, ja se oli ensimmäinen yhtyeen albumi, joka julkaistiin Columbia Records -levy-yhtiöllä. Euroopassa albumi oli heidän edellisen levy-yhtiönsä, Epitaph Recordsin, viimeinen julkaisu. Tämä johtui erimielisyyksistä sopimusasioissa The Offspringin ja Epitaphin perustajan ja Bad Religionin kitaristin Brett Gurewitzin välillä. Yhdysvalloissa ja muualla maailmalla yhtye sai julkaista albuminsa Columbialla, mutta Euroopan julkaisut hoiti Epitaph. Kaikki myöhemmät albumit julkaistiin Columbialla.
Asko Hyvärinen
Asko Hyvärinen (s. 1963) on suomalainen säveltäjä. Hän on opiskellut lyömäsoittimia, musiikin teoriaa ja musiikkitiedettä Helsingissä ja Turussa. Sävellystä hän on opiskellut Turun yliopiston musiikkitieteen laitoksella ja yksityisesti useiden suomalaisten säveltäjien johdolla sekä useilla kansainvälisillä sävellyskursseilla opettajinaan mm. Jukka Tiensuu, Tapio Nevanlinna, Yoshihisa Taira, Helmut Lachenmann ja Brian Ferneyhough. Hyvärinen on menestynyt useissa sävellyskilpailuissa (mm. PanAccordion-2000 - ja Uussävel-kilpailussa vuonna 1997) ja hän on saanut lukuisia apurahoja sävellystyötä varten muun muassa Suomen kulttuurirahastolta, Taiteen keskustoimikunnalta, Madetoja-rahastolta, Sibelius-rahastolta ja Valtion säveltaidetoimikunnalta.
Ixnay on the Hombre
Julkaisu ja vastaanotto
Ixnay on the Hombre oli korkeimmillaan sijalla 9 Billboard 200 -listalla, ja Suomen listalla se oli jopa toisena. Vaikka albumi ei ollutkaan yhtä menestyksekäs kuin edeltäjänsä Smash ja seuraajansa Americana, se myi platinaa pian julkaisunsa jälkeen.
Jussi-palkinnot 1948
Jussi-palkinnot 1948 jaettiin 14. toukokuuta 1948 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Fenniassa Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa välillä 1.8.1947–30.4.1948.
Ixnay on the Hombre
Julkaisu ja vastaanotto
Allmusicin arvostelussa Stephen Thomas Erlewine antaa albumille vain 2,5 tähteä, ja toteaa, että Ixnay on the Hombre "kuulostaa siltä, kuin hard rock -yhtye yrittäisi hypätä post-grungen kelkkaan".
Asko Hyvärinen
Hyvärisen teosluetteloon kuuluu orkesteri-, soolosoitin- ja kamarimusiikin lisäksi kaksi konserttoa, The Sound of Inevitability (2000) pianolle ja orkesterille ja Erg/Hamâda (2003) lyömäsoittimille ja kamariorkesterille. Hyvärisen "Valse griffyre" (2002) konserttikanteleelle oli Yleisradion edustajana Wienin säveltäjärostrumissa vuonna 2005.
Hyvärisen sävellyskonsertit on kuultu Helsingissä 2004 ja Järvenpään Sibelius–viikoilla 2002. Hyvärisen teoksia on esitetty laajalti Euroopassa sekä Kanadassa ja Japanissa.
Greatest Hits (The Offspring)
Greatest Hits on The Offspringin kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2005. Kokoelma kattaa yhtyeen tunnetuimmat kappaleet albumista Smash (1994) albumiin Splinter (2003). Uusina kappaleina ”Can’t Repeat” ja cover-versio The Policen ”Next to You” -kappaleesta piilotettuna raitana.
Suomen urheilu 1986
Suomen urheilu 1986 käsittelee vuoden 1986 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Äänestys käytiin marras-joulukuussa, jolloin rallin MM-sarja oli vielä kesken.
Antti Lovag
Antti Lovag (1920 – 27. syyskuuta 2014) oli unkarilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan parhaiten Cannesissa sijaitsevasta 1979-1984 rakennetusta työstään Palais Bulles (kuplapalatsi), jonka muotisuunnittelija Pierre Cardinille hankki itselleen 90-luvun alussa, ja minkä vuoksi taloa kutsutaan usein harhaan johtavaksi "Pierre Cardinin kuplapalatsiksi" (Palais Bulles de Pierre Cardin). Lovagilla oli suomalainen äiti ja hänen isänsä oli venäläinen.
Enrique de Cardona
Enrique de Cardona y Enríquez (1485 – 7. helmikuuta 1530) oli renessanssinajan espanjalainen kirkonmies. Hän oli herttua Juan Ramón Folch de Cardonan ja Aldonza Domínguezin poika.
Cardonasta tuli Barcelonan piispa vuonna 1505. Myöhemmin hän siirtyi Italiaan, jossa hän toimi Monrealen arkkipiispana vuodesta 1512. Kardinaalina hän oli vuodesta 1527.
Cardona kuoli Roomassa.
Deismi
Deismi on käsitys, jonka mukaan kaikkeuden järjestelmällisistä piirteistä on vastuussa Jumala, joka ei kuitenkaan vaikuta kaikkeuden tapahtumien kulkuun luomisen jälkeen.
Varsinkin ranskalaiseen valistukseen liittyi usein deismi suhteessa uskonnollisiin kysymyksiin. Deismin mukaan järkiperustein on syytä uskoa, että todellisuuden on luonut jokin jumala, mutta tästä jumalasta on mahdotonta saada tarkempaa tietoa. Keskeinen askel uskonnosta deismiin on luopuminen uskomisesta pyhien kirjojen totuudellisuuteen. Deistit yleensä ajattelivat, että koska Raamattu on väärässä monien luonnontieteellisten seikkojen suhteen, jumala ei ole voinut kirjoittaa sitä. Deistien mukaan heidän oppinsa ei vaadi uskoa, vaan perustuu yksinomaan järjen käyttöön. Deismin kannattajien mukaan deismi ei siis ole uskonto. Usein deismi luetaan teismin alalajiksi.
Deismiä on myöhemmin arvosteltu esimerkiksi siitä, että jos ainoa viite jumalasta on nykyisessä maailmassa vallitseva järjestys, niin silloin on perusteetonta käyttää järjestyksen luoneesta tahosta niin vahvaa ilmausta kuin ”jumala” ja pitää tyytyä toteamaan, että jokin tuntematon taho on vastuussa maailman järjestyksestä.
Deismin synty
John Toland haastoi John Locken valistusteologisen käsityksen kristillisestä ilmoituksesta. Toland esiintyi Locken opetuslapsena ja esitti kirjassaan Christianity not mysterious (1696) kristinuskosta filosofisen näkemyksen, joka oli läpeensä rationaalinen eikä myöntänyt sijaa järjen ylittävälle ilmoitukselle. Tolandin mukaan Jeesuksen oppi oli yksinkertaista ja järkevää moraalia. Krstilliset dogmit ja mysteerit sen sijaan olivat pakanallista alkuperää ja myöhempää ylärakennelmaa ja pappien keksintöä. Tolandin ajatuskulut synnyttivät teismin, jonka täydensi M. Tindalin Christianity as old as the Creation (1730), jossa kristinusko samaistetaan moraaliseen, järjelliseen panteismiin. Tämän kanssaa ristiriitaisia näkemyksiä pidettiin valheena.
1700-luku
1700-luvulla deismi oli paljon yleisempää kuin ateismi. Silloisen luonnontieteen näkökulmasta maailman ja elollisen luonnon synty sattumalta vaikutti monien mielestä mahdottomalta. Tosin jo 1700-luvulla erilaisten materialismien keskuudessa oli paljon (usein kadonneiden eläinlajien fossiileihin liittyviä) näkemyksiä siitä, miten elämä olisi mahdollisesti voinut syntyä ilman jumalaa. Tunnettuja deistejä olivat esimerkiksi Voltaire, Thomas Paine ja Benjamin Franklin. Deismi sai luonnollisesti osakseen vastustusta kristillisten kirkkojen taholta.
Ranskan suuri vallankumous
Deistien kanta pääsi poliittisessa mielessä voitolle Ranskan suuressa vallankumouksessa 1789–1794. Aluksi Ranskan vallankumous oli ryhtynyt toteuttamaan valistusajattelun ohjelmaa. Kaikki feodaaliset laitokset ja erioikeudet lakkautettiin ja aatelisto lähti joukoittain maanpakoon. Papeista tehtiin valtion virkamiehiä (tarkemmin sanoen ”moraalin” virkailijoita) ja heiltä vaadittiin uskollisuudenvala uudelle hallitukselle. Lokakuussa 1793 konventti hyväksyi tasavaltalaisen kalenterin, joka katkaisi kaikki välit kristinuskoon – kaikki uskonnolliset juhlat korvattiin tasavaltalaisilla.
Alettiin esittää täydelliseen ateismiin vieviä vaatimuksia. Marraskuussa 1793 päätettiin sulkea kaikki Pariisin kirkot. Kommuunijohtaja Anacharsis Clootz sai konventin tekemään päätöksen, jonka mukaan tunnetulle ateistiselle valistusajattelijalle Jean Meslierille pystytettäisiin muistomerkki.