cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Axel Munthe
Axel Martin Fredrik Munthe (31. lokakuuta 1857 Oskarshamn – 11. helmikuuta 1949 Tukholma) oli ruotsalainen lääkäri, psykiatri ja kirjailija. Hänet muistetaan parhaiten osittain omaelämäkerrallisesta romaanistaan Huvila meren rannalla (1929), joka on käännetty kymmenille kielille.
Persoona
Munthe oli kansainvälinen ihminen, ja hän osasi monia kieliä: ruotsia, englantia, ranskaa, italiaa ja saksaa. Munthe eli lapsuutensa ja nuoruutensa Ruotsissa, muutti 18-vuotiaana Ranskaan, jossa hän opiskeli lääkäriksi, ja työskenteli pääosin Ranskassa ja Italiassa. Hän nai englantilaisen aristokraatin vuonna 1907 ja sai tämän kanssa kaksi poikaa.
Munthella oli filantroopin luonne: hän auttoi köyhiä vastaanotollaan ilmaiseksi. Munthe paransi myös eläinten elinolosuhteita perustamalla Italiaan ja Ruotsiin lintujensuojelualueita. Munthella oli suuri määrä lemmikkejä, muun muassa pöllö ja paviaani.
Suku
Munthen suku oli alun perin flaamilaistaustainen. Suku oli muuttanut Ruotsiin 1500-luvulla.
Nuoruus
Munthe opiskeli lääketiedettä Uppsalan yliopistossa. Matkustaessaan vuonna 1875 purjeveneellä Sorrentosta Caprin saarelle hän pysähtyi Anacaprille ja huomasi foinikialaisten portaiden yläpuolella talonpojan mökin, jonka vieressä oli vanha hylätty kappeli. Munthe sai idean rakentaa huvilan tälle paikalle.
Munthe opiskeli lääketiedettä Uppsalan lisäksi Montpellier’ssa ja Pariisissa. Hän valmistui vuonna 1880 23-vuotiaana. Vaikka hänen pääaineensa olivat gynekologia ja psykologia, hän oli kiinnostunut myös neurologiasta, jota opetti ranskalainen lääkäri Jean-Martin Charcot. Munthe kävi hänen luennoillaan Salpêtrièren sairaalassa Pariisissa.
Pariisi ja Italia
Valmistuttuaan Munthe avasi vastaanoton Pariisiin, jossa hän seurustelisi monien pohjoismaalaisten taiteilijoiden kanssa. Vuonna 1883 Napolissa todettiin koleraepidemia, ja Munthe matkusti auttamaan tautiin sairastuneita.
Vuonna 1887 Munthe muutti Caprille huvilaansa Villa San Micheleen ja alkoi restauroida rakennuksia. Vuonna 1890 hän avasi rahapulassa Roomaan uuden vastaanoton, jossa kävi paljon rikkaita italialaisia. Nyt hän asui vuorotellen Roomassa ja Caprilla.
Ruotsin kuningatar Victoria Baden
Viktoria kärsi keuhkoputkentulehduksesta ja ehkä tuberkuloosista. Munthe suositteli hänelle Caprin aurinkoa talvisin. Syksyllä vuonna 1910 Victoria matkusti Italiaan ja jatkoi tätä tapaansa, paitsi ensimmäisen maailmansodan aikana.
Munthe ja kuningatar musisoivat yhdessä San Michelen huvilassa ja kävivät konserteissa Napolissa, jossa kuningatar soitti pianoa. Kuningatar ja Munthe olivat molemmat eläinystäviä, ja Victoria auttoi Munthea ostamaan Barbarossa-vuoren, josta tehtiin lintujen suojelualue.
Avioliitot
Axel Munthen ensimmäinen vaimo oli ruotsalainen Ultima Hornberg, jonka kanssa hän meni naimisiin 24. marraskuuta 1880. Hornberg oli ollut opiskelemassa taidetta Pariisissa. Pariskunta erosi 1880-luvulla, ja vuonna 1892 Hornberg nai ruotsalaisen tehtailijan Gustaf Richterin. Ultima kuoli vuonna 1895.
Vuonna 1907 Munthe nai englantilaisen aristokraatin Hilda Pennington-Mellorin, ja he saivat kaksi lasta Peterin ja Malcolmin. Pennington-Mellorin perhe omisti kaksi suurta kartanoa Englannissa, Hellensin Herefordshiressa ja Southside Housen Wimbledonissa Lontoossa.
The Last Stand
The Last Stand on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Kim Ji-woonin ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka pääosia esittävät Arnold Schwarzenegger, Eduardo Noriega, Peter Stormare, Johnny Knoxville, Rodrigo Santoro, Forest Whitaker, Zach Gilford, Jaimie Alexander ja Harry Dean Stanton.
Elokuva on Schwarzeneggerin ensimmäinen pääroolielokuva sitten vuoden 2003 Terminator 3: Koneiden kapina -elokuvan jälkeen. Elokuvan kuvaukset aloitettiin 17. lokakuuta 2011 New Mexicossa ja Nevadassa.
Kannuksen rautatieasema
Kannuksen rautatieasema on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla rataosalla Seinäjoki–Oulu. Asema sijaitsee Kannuksen keskustassa.
Kannuksen ratapihalla on kaksi raidetta, joista raide yksi on laituriraide ja toinen ohittavan liikenteen käytössä. Ennen asemalta löytyi myös välilaituri, joka hävitettiin asemaremontin yhteydessä vuonna 2016. Lipunmyynti Kannuksen asemalla loppui vuoden 2008 lopussa. Sen jälkeen asemalle tuli lippuautomaatti, joka kuitenkin vietiin pois perusteena automaatin vähäinen käyttö. Aseman odotustila suljettiin elokuun 2021 lopussa. Liikenneohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Oulusta käsin.
Kannuksessa pysähtyy huomattava osa rataosalla liikennöitävistä henkilöjunista ottaen huomioon kaupungin koon. Asema-alueen rakennuksista jäljellä ovat asemarakennus, ulkovarasto sekä yksityisomisteinen veturitallin kiinteistö. Ennen oli myös kuormauslaituri ja tavaramakasiini, jotka kuitenkin purettiin vuoden 2016 asemaremontin yhteydessä.
Egypt Central
Egypt Central on yhdysvaltalainen Memphisin Tenneseesta kotoisin oleva alternative metal -yhtye. Yhtye hajosi vuonna 2012 jäsenien erimielisyyksiin, mutta teki paluun vuonna 2019.
Gabriel (Ruotsin prinssi)
Prinssi Gabriel, Taalainmaan herttua (koko nimi Gabriel Carl Walther; s. 31. elokuuta 2017 Danderydin kunta, Ruotsi) on Ruotsin prinssi Carl Philipin ja prinsessa Sofian toinen lapsi ja prinssi Alexanderin nuorempi veli. Hänet kastettiin 1. joulukuuta 2017 Drottningholmin linnan kirkossa.
Prinssi Gabriel on kuudentena Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä kruununprinsessa Victorian, prinsessa Estellen, prinssi Oscarin, prinssi Carl Philipin ja prinssi Alexanderin jälkeen.
Amerikanruotsalaiset
250px|thumb|oikea|Amerikanruotsalaisten jakautuminen Yhdysvalloissa Amerikanruotsalaiset ovat Yhdysvaltain kansalaisia, joilla on ruotsalaiset sukujuuret. Amerikanruotsalaisia arvioitiin vuonna 2006 asuvan Yhdysvalloissa 4 417 115 henkilöä.
Historia
Ensimmäiset siirtolaiset Ruotsista muuttivat Yhdysvaltoihin tiettävästi vuosina 1638–1655 Uuteen-Ruotsiin. Tuolloisista siirtolaisista suuri osa oli tosin etnisesti suomalaisia. Suurin osa amerikanruotsalaisista muutti Amerikkaan 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. 1800-luvun loppuun mennessä Amerikan preeriat olivat jo asutettu, joten siirtolaisuus keskittyi maaseudun sijasta kaupunkeihin. Vuonna 1896 perustettiin Vasa Order of America -järjestö, jonka tehtävänä oli auttaa siirtolaisia sopeutumaan. 1900-luvun alussa Chicago oli maailman toiseksi suurin ruotsalaiskaupunki heti Tukholman jälkeen.
Uskonto
Amerikanruotsalaisista suurin osa on uskonnoltaan luterilaisia tai muita protestantteja. Lähes kaikki maahan tulleet amerikanruotsalaiset olivat luterilaisia, mutta monet ovat vaihtaneet kirkkoa maahan saapumisensa jälkeen. Amerikassa perustetuista kirkoista tuli ruotsalaisen yhteisön keskuksia ja niiden yhteyteen perustettiin muun muassa kouluja, orpokoteja ja sairaaloita.
Fernando Meira
Fernando José da Silva Freitas Meira (s. 5. kesäkuuta 1978 Guimarães, Portugali) on portugalilainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Meira pelasi ammattilaisurallaan 99 ottelua Portugalin Primeira Ligassa edustaen Vitóriaa ja Benficaa, 173 ottelua Saksan Bundesliigassa edustaen VfB Stuttgartia, 21 ottelua Turkin Superliigassa edustaen Galatasarayta, 34 ottelua Venäjän liigassa edustaen Zenit Pietaria ja 12 ottelua Espanjan Primera Divisiónissa edustaen Real Zaragozaa. Hän voitti kansallisen mestaruuden kahdesti: VfB Stuttgartissa kaudella 2006–2007 ja Zenit Pietarissa kaudella 2010.
Portugalin maajoukkueessa Meira pelasi 51 maaottelua ja teki kaksi maalia vuosina 2000–2008. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006 ja EM-kilpailuissa 2008.
Saavutukset
VfB Stuttgart
Galatasaray
Zenit Pietari
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa oli Moskovan välirauhan solmimisen jälkeen, alkusyksyllä 1944 Lapin sodan aikana natsi-Saksan ja suomalaisen äärioikeiston Suomeen perustama organisaatio, joka valmistautui aseelliseen taisteluun odotettavissa olevan Neuvostoliiton miehityksen varalta. Saksa rahoitti toiminnan ja järjesti tarvittavan koulutuksen.
Hanke oli erillään Päämajan upseerien kesällä 1944 laatimista suunnitelmista siirtymisestä sissisotaan ja asekätkennästä. Kun miehitystä ei tapahtunut, järjestön käytännön toiminnaksi muodostui propagointi ja satojen henkilöiden salakuljetus ulos Suomesta.
Saksan kukistumisen jälkeen liike ei hajonnut vaan toimi suomalaisvetoisena vielä useita vuosia. Osa liikkeen jäsenistä jäi kiinni, ja 11 tuomittiin maanpetoksesta vuonna 1946.
Põhja-Tallinn
Põhja-Tallinn jakautuu 9 asuinalueeseen, jotka ovat Kalamaja, Karjamaa, Kelmiküla, Kopli, Merimetsa, Paljassaare, Pelgulinn, Pelguranna ja Sitsi.
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa
Taustaa
Suomessa oli toiminut jatkosodan ajan kaksi saksalaista tiedustelujärjestöä: SS:n tiedustelupalvelu SD ja Saksan päämajan alainen sotilastiedustelupalvelu Abwehr. SD:n Suomen-organisaation johdossa oli Sturmbannführer (majuri) Alarich Bross, jälkimmäistä johti Fregattenkapitän (komentaja) Alexander Cellarius. Helmikuussa 1944 organisaatiot yhdistettiin SD:n alaisuuteen, ja elokuussa Suomen-tiedustelun päälliköksi nimitettiin Bross, jolla oli hyvät suhteet Suomen oikeistopiireihin.
Põhja-Tallinn
Väestö
Vuonna 2020 oli 59 533 asukasta, joista 50,3 oli virolaisia, 39,3 % venäläisiä, 0,7 % suomalaisia ja 9,7 % muita kansallisuuksia.
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa
SD:n Vastarintaliike perustetaan
Bross sai heti tehtäväkseen muodostaa Suomeen vastarintaliikkeen, joka palvelisi Saksan etuja. Suunnitelma järjestöstä esiteltiin elokuussa 1944 valikoidulle joukolle suomalaisia Brossin koolle kutsumassa kokouksessa, johon osallistuivat muun muassa eversti Ragnar Nordström, everstiluutnantit Carl Lindh ja Johan Fabritius, vuorineuvos Petter Forsström ja tohtori Erkki Osmonsalo. Järjestön organisaatioluonnoksen oli laatinut Brossin apulaisena työskentelevä Aarne Runolinna. Kokouksessa perustettiin Vapaussodan Rintamamiesten Liiton piiriin SD:n kaavailujen mukainen Vastarintaliike-ryhmä. Liikkeen johtoon valittiin Carl Lindh.
AKS:n puheenjohtaja Helasen suunnitelma
SD:n perustaessa oman vastarintaorganisaationsa Akateemisen Karjala-Seuran puheenjohtaja tohtori Vilho Helanen kehitti samaan aikaan oman suunnitelmansa vastarintaliikkeestä siinä tilanteessa, että Neuvostoliitto miehittäisi Suomen tai maassa nousisi valtaan kommunistien johtama hallitus. Helasen suunnitelma perustui toimimiseen saksalaisten tuella Virosta käsin. Hän esitti suunnitelmansa Tallinnassa 7. syyskuuta 1944 paikalliselle SD:lle, ja mahdollisesti mukana oli myös Cellarius.
Suunnitelman edellytyksenä oli kuitenkin saksalaisjoukkojen pysyminen Virossa ja Pohjois-Suomessa, mikä teki sen toteuttamisen mahdottomaksi. Pohjois-Suomesta vetäytyminen oli jo alkanut, ja Viron evakuoimiskäskyyn oli enää viikko. Helanen liittyi mukaan SD:n Vastarintaliikkeeseen, johon hänet merkittiin järjestön toiseksi johtajaksi. Hän palasi Suomeen saksalaisella moottoritorpedoveneellä tehtävänään houkutella poliitikkoja liikkeen taakse.
Muut saksalaisten hankkeet
SD:llä oli Vastarintaliikkeen lisäksi myös muuta salaista toimintaa Suomessa. SD:n luutnantti Hans Seidl ja suomalainen vänrikki Kai Laurell perustivat Pohjois-Suomeen useita radioasemia ja asekätköjä. Asemat pitivät kevääseen 1945 asti yhteyttä Saksan armeijan tiedustelupalvelun Sonderabteilung Lapplandiin. SD:n Kirkkoniemen-toimiston päällikkö ja Einsatzkommando Finnlandin komentaja Wilhelm Laqua perusti Karesuvantoon radioaseman, joka toimi lokakuun 1944. Myöhemmin asema siirrettiin Ruotsin puolelle, ja yhteyttä pidettiin kuriirien avulla Norjasta. Laqualla oli Norjassa käytössään radio-, posti- ja lentoyhteydet myös Suomeen. Saksalaiset järjestivät myös asekätköjä Pohjois-Suomeen ja rakensivat etappireittejä.
Vastarintaliikkeen organisaatio luodaan
SD:n masinoiman Vastarintaliikkeen johtoon oli merkitty Carl Lindh ja Vilho Helanen. Brossin avustaja Aarne Runolinna oli propagandapäällikkö. Yhdysmiehenä toimi toimittaja Karl Jansson, toukokuusta 1945 everstiluutnantti Fabritius. Organisaattorina oli kaukopartiomies Arthur Björklund, myöhemmin luutnantti Seppo Veli Heikkilä. Valtakunnallisesti organisaatio jaettiin kahdeksaan piiriin, joilla jokaisella tuli olla paikallinen johto. Maanalainen toiminta organisoituisi kommunisteilta perityn kolmisolujärjestelmän mukaan.
Mukaan toimintaan värvättiin Vapaussodan Rintamamiesten Liiton, Aseveliliiton ja IKL:n jäseniä. Vastarintaliikkeellä oli hyvät yhteydet eri tahoille: Valposta oli mukana useita henkilöitä, esimerkiksi etsivä Urho Rantala ja Norjaan siirtynyt ylietsivä Arvid Ojasti. Valpon edeltäjäorganisaation Etsivän keskuspoliisin entinen päällikkö Arno Anthoni toimi neuvonantajana maanalaisen toiminnan käytännön järjestelyissä. Järjestö piti yhteyttä myös Ruotsiin siirtyneisiin Suomen armeijan upseereihin ja sotilastiedustelun sodanaikaisiin päälliköihin. Mukana olivat entinen tiedustelujohtaja eversti Aladár Paasonen, Pohjois-Suomen tiedustelusta vastannut kaukopartio-osaston johtaja Harri Paarma (ent. Paatsalo) ja toinen kaukopartiojohtaja majuri Pauli Marttina.
Valkealan jäähalli
pienoiskuva|Valkealan jäähalli sisältä
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa
Vastarintaliikkeen organisaatio luodaan
Lisäksi oli suunnitelmia värvätä mukaan korkea-arvoisia upseereita. Sotilassiiven päälliköksi kaavailtiin kenraaliluutnantti Paavo Talvelaa, kenraalimajuri Kaarlo Heiskasta tai eversti Matti Aarniota.
Valkealan jäähalli
pienoiskuva|Jäähallin kahvio
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa
Ruotsin yhdysmiesverkosto
Ruotsiin rakennettiin etappireittejä yhdysmiesverkoston avulla. Kaksi reiteistä kulki maan läpi Norjaan, muut Göteborgin, Malmön ja Trelleborgin satamakaupunkeihin. Etappireittien lisäksi Ruotsin-toiminnan suomalaisella vetäjällä oli apumiehet Tukholmassa, Luulajassa ja Göteborgissa, kaksi kussakin. Vetäjä itse toimi Bodenissa ja oli yhteistyössä Ruotsin sotilastiedustelun kanssa: ruotsalainen majuri Danielsson järjesti liikkeelle passeja ja muuta apua. Ruotsin-organisaation yhteydet saksalaisiin hoidettiin joko Saksan sotilasasiamiehen Edmund Salan kautta Tukholmassa tai suoraan Berliiniin. Kuriirina Helsinkiin toimi liikemies Arne Blom.
Liikkeen rahoitus
Vastarintaliikkeen toiminnan rahoitus saatiin pääasiassa saksalaisilta. Alkuvaiheen organisointia varten järjestön tiedetään saaneen Cellariukselta 350 000 euroa vastaavan summan (vuoden 2007 rahanarvon mukaan). Myös ainakin laivanvarustaja, eversti Ragnar Nordström ja vuorineuvos Petter Forsström rahoittivat järjestöä ostamalla sen käyttöön moottoriveneitä. Rahoitus Saksasta järjestettiin SD:n majuri Brossin myöntämänä osin suoraan, osin Ruotsiin lähelle Norjan rajaa sijoitetun kätkön avulla, josta suomalaiset saivat Brossin luvalla hakea määräsumman. Kätkön suuruudesta on ristiriitaisia tietoja, erään tiedon mukaan eri maiden valuuttaa olisi ollut yhteensä 65 miljoonan euron arvosta (vuoden 2007 rahanarvon mukaan). Vuonna 1945 kätköstä tiedetään haetun valuuttaa ainakin kahteen otteeseen, yhteensä yli 650 000 euron arvosta.
Saksasta ja Ruotsista saatuja aseita, radiolaitteita ja rahaa kätkettiin Närpiöön, Vaasaan, Helsinkiin ja Hämeenlinnaan. Vaasaan oli sijoitettu runsaasti materiaalia eri kätköihin.
Sonderkommando Nord
Saksalaisten poistuttua Etelä-Suomesta syyskuun ensimmäisellä viikolla 1944 Suomen vastarintaliikkeen johtoelimeksi perustettiin Sonderkommando Nord. Osasto oli suoraan Saksan korkeimman turvallisuusorganisaation Valtakunnan pääturvallisuusvirasto RHSA:n päällikön Ernst Kaltenbrunnerin alaisuudessa. Bross nimitettiin osaston esikuntapäälliköksi.
Osastolle perustettiin tukikohta Saksan Itämeren puoleiselle rannikolle Usedomin saarelle Saksan laivaston hallussaan pitämään kylpyläkaupunki Heringsdorfiin, jonne Suomessa olleet Saksan tiedusteluelimet siirtyivät. Miehistö saatiin suomalaisista SS-miehistä ja Lapin sodan loikanneista sotavangeista. Yhteydenpito Suomeen hoidettiin radioviesteillä ja sukellusveneillä. Yhteydenpito suomalaisiin toimi ainakin huhtikuuhun 1945, vaikkakin vastarintaliikkeen johto oli jo tuolloin irtautumassa saksalaisohjauksesta. Saksan sotavoimat antautuivat 8. toukokuuta 1945.
Koulutus talvella 1945
Sonderkommando Nord aloitti helmikuussa 1945 Heringsdorfissa suomalaisten kouluttamisen tiedustelutehtäviin. Ensimmäisellä kurssilla annettiin sähkötys- ja salakirjoituskoulutus noin kymmenelle SS-miehelle. Koulutettavat kursseille saatiin eri tahoilta; mukana oli esimerkiksi Lapin sodan vankileiriltä värvättyjä suomalaisia sotavankeja ja muita vapaaehtoisesti saksalaisten puolelle siirtyneitä. Perusjoukko tuli Norjasta saksalaisten miehittämästä Kongsvingerin linnoituksesta, jossa oli koulutettu suomalaisia SS-miehiä ryhmänjohtajiksi Suomesta saatavalle vapaaehtoisten joukko-osastolle. Kun vapaaehtoisia ei ilmaantunut, lähetettiin ryhmänjohtajat Heringsdorfiin. Lisäksi internoiduista suomalaisista kauppa-aluksista saatiin kursseille kymmenkunta perämiestä ja konemestaria.
Majuri Otto Skorzenyn rykmenttiin Jagdregiment 1 Neustrelitziin muodostettiin 30 suomalaisen SS-miehen joukko-osasto. Osasto oli tarkoitettu koulutettavaksi aseellisiin erikoistehtäviin, mutta koulutusta ei ehditty aloittaa ennen kuin sota jo päättyi. Samaan rykmenttiin pestattiin viestikoulutukseen parikymmentä vapaaehtoista niistä suomalaisnaisista, jotka olivat siirtyneet saksalaisjoukkojen mukana Norjaan ja Saksaan.
Koulutettavia ei ehditty lähettää Suomeen ennen sodan päättymistä. Jotkut miehistä lähetettiin Norjaan.
Neuvottelut tammikuussa 1945 ja Fabritiuksen matka Saksaan
Majuri Bross, hänen poliittinen neuvonantajansa Aarne Runolinna ja Cellarius matkustivat tammikuussa 1945 sukellusveneellä Heringsdorfista Suomen rannikolle Kristiinankaupungin edustalle neuvottelemaan vastarintaliikkeen suomalaisen johdon kanssa. 17. tammikuuta alukselle kuljetettiin liikkeen käytännön organisaattori Johan Fabritius ja yhdysmies, toimittaja Karl Jansson. Paikalle kutsutut liikkeen nimelliset johtajat Carl Lindh ja Vilho Helanen eivät saksalaisten harmiksi saapuneet, sillä ilmeisesti Lindh ja Helanen halusivat jo irti tappion edessä olevasta Saksasta.
Neuvottelun päätyttyä Jansson lähetettiin maihin mukanaan varusteita, rahaa ja pieni määrä aseita. Mukaan lähti Saksasta tuotu tiedustelukoulutuksen saanut Seppo Heikkilä, joka oli entinen Merivoimien Liinahamarin vartioaluksen päällikkö. Heikkilän piti tukea vastarintaliikettä ja raportoida Suomen oloista. Raporttien perusteella päätettäisiin, milloin olisi aika lähettää Saksasta Suomeen erikoiskoulutuksen saaneita joukkoja ja materiaalia. Fabritius jäi sukellusveneeseen matkatakseen Saksaan. Hänellä oli mukanaan saksalaisille selonteko Suomen armeijan uudesta organisaatiosta ja maassa olevista neuvostojoukoista. Veneeseen jäivät myös Suomen päästä mukana tulleet kapteeni Lauri Törni ja vänrikki Solmu Korpela, jotka oli värvätty koulutettavaksi Saksassa vastarintaliikkeen miesten kouluttajiksi.
Alus palasi Heringsdorfiin vaikeuksitta, ja Fabritius valmisteli Runolinnan kanssa Sonderkommando Nordin esikuntaa varten muistion Suomen tilanteesta. Hänet kuljetettiin myös Berliiniin esittelemään muistio ensin tohtori Schefferille, sen jälkeen suoraan Kaltenbrunnerille. Heeringsdorfiin palattuaan Fabritius sai pikakoulutuksen laskuvarjohyppyyn, ja 20. helmikuuta hänet pudotettiin Suomeen.
Radioasemat ja propaganda
Järjestö rakensi Suomeen radioasemaverkoston yhteydenpitoon ja propagointiin. Yhden liikkuvan radioautoaseman lisäksi asemia oli Helsingissä Helvarin radiotehtaalla ja Huopalahdessa, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa, Vaasassa, Raahen seudulla ja Närpiössä. Tekniseksi asiantuntijaksi värvättiin tanskalainen insinööri Thoralf Kyrre.
Etappikuljetukset Suomessa
Merkittävin toimintamuoto oli salakuljettaa eri syistä maasta ulos haluavia Saksaan ja Ruotsiin. Tätä tarkoitusta varten rakennettiin etappiverkosto Suomeen ja perustettiin peiteyritys Suuri kalastusosuuskunta. Suomessa etappireiteistä huolehti 50–70 miehen merikuljetusorganisaatio. Ruotsissa etappikohde oli Härnösandin pikkukaupunki Länsi-Norlannissa. Suomesta alukset ajettiin kaupungin ympäristön salaisiin lastauspaikkoihin, joissa järjestön vastaanottajat olivat valmiina. Osa kuljetettavista toimitettiin Ruotsiin pohjoisesta Tornionjoen yli. Ruotsin etappiverkoston kautta avautui pääsy ulos Euroopasta.
Vastarintaliikkeellä oli Vaasassa Blacknäsissä käytössään kolme suurta kalastaja-alusta, jotka soveltuivat hyvin pakolaisten salakuljetukseen Ruotsiin. Närpiöön perustettiin vastarintaliikkeen tärkein etappipaikka. Närpiöön sijoitettiin peiteyritykselle ostetut moottoriveneet. Alue toimi myös saksalaisten sukellusveneiden lastauspaikkana. Järjestö osti Närpiöstä käyttöönsä omakotitalon, ja majoituskäyttöön saatiin taloja ja maatiloja. Helsingin ja Närpiön välillä kuljetukset hoidettiin kahdella tarkoitusta varten hankitulla autolla.
Etappireittien kautta vastarintaliike kuljetti ulos maasta suomalaisia upseereja ja tiedusteluhenkilöstöä, virolaisia ja itäkarjalaisia pakolaisia sekä Saksan kansalaisia. Ruotsiin avustettiin satoja henkilöitä, muun muassa yli sata suomalaisilta paennutta saksalaista sotavankia. Kuljetukset Saksaan tapahtuivat syyskuun 1944 välirikon jälkeen saksalaisilla sukellusveneillä, joilla maasta poistui satoja henkilöitä. Samaan aikaan Organisaatio Odessa toi Saksasta pakolaisia Suomen rannikolle joskus useammallakin sukellusveneellä samaan aikaan. Heidät kuljetettiin etappireittejä pitkin Ruotsiin ja sieltä eteenpäin.
Irtautuminen saksalaisista ja toiminta kevään 1945 jälkeen
Fabritius oli tammi-helmikuisen Saksan-matkansa aikana tullut vakuuttuneeksi siitä, että Saksan tilanne on toivoton eikä apua vastarinnalle Suomessa olisi odotettavissa lupauksista huolimatta. Asiasta keskusteltiin hänen päästyään Suomeen ja todettiin, ettei toiminta Suomessa onnistuisi saksalaisten tuen avulla. Huhtikuun alussa pidettiin kokoukset Lohjalla, Helsingissä ja Tampereella. Saksalaisista haluttiin irtautua kokonaan. Toisaalta pelättiin yhä Neuvostoliiton miehittävän maan, ja toiminnan painopiste keskitettiin suunnitelmille saada mahdollisimman paljon liikkeen kannalta isänmaallisesti ajattelevia henkilöitä salakuljetettua turvaan Ruotsiin. Yhteyttä saksalaisiin pidettiin vielä huhtikuussa 1945.
Vuonna 1948 vastarintaliikkeen edustajat kenraalimajuri evp. Harald Roos ja professori Lauri ”Tahko” Pihkala matkustivat Norjaan tiedustelemaan tukea liikkeelle siinä tapauksessa, että Neuvostoliitto miehittää Suomen. He olivat yhteydessä Norjan maavoimien komentajaan kenraali Olaf Helsetiin ja Yhdysvaltojen Oslon-sotilasasiamieheen. Sotilasasiamies raportoi Yhdysvaltoihin vastarintaliikkeellä olevan 100 000 jalkaväen kevyttä asetta ja joitakin kranaatinheittimiä. Liike olisi valmiina toimintaan kolmen viikon varoitusajalla. Kumpikaan taho ei luvannut tukea suomalaisille.
Paljastuminen ja oikeudenkäynnit
Valpo oli jo varhain vakuuttunut järjestön olemassaolosta. Tammikuussa 1945 paljastui Helvarin radiotehtaan radioasema, ja Valpo pidätti Thoralf Kyrren. Vastarintaliike järjesti Kyrren pakoon Ruotsiin maaliskuussa. Alkuvuonna 1946 Valpo pääsi järjestön jäljille ja pidätti kevään kuluessa järjestön johtohenkilöitä, esimerkiksi Fabritiuksen 12. huhtikuuta. Karl Jansson, Arthur Björklund ja Ragnar Nordström pakenivat Ruotsiin. Maanpetosoikeudenkäynnissä tuomittiin 11 henkilöä, ja pisimmän tuomion, 7 vuotta vankeutta, sai Kyrren pakoon auttanut Sundholm. Sonderkommando Nordissa koulutetut Lauri Törni ja Seppo Heikkilä saivat kuusi vuotta vankeutta, muut lyhyempiä tuomioita. Vastarintaliikkeen käytännön johtajana toiminut Fabritius kuoli tutkintavankeudessa syksyllä 1946 munuaissairauteen ennen tuomiota. Vastarintaliikkeen miehistä moni päätyi asumaan ulkomaille.
Vardarin banovina
thumb|Jugoslavian banovinat: Jugoslavian eteläisin lääni eli Vardarin banovina ruskealla. Vardarin banovina oli Jugoslavian lääni eli banovina vuosina 1929-1941. Se sijaitsi maan eteläisimmässä osassa ja kattoi koko nykyisen Pohjois-Makedonian sekä osia Serbiasta ja Kosovosta. Pääkaupunkina toimi Skopje. Banovina sai nimensä Vardar-joen mukaan. Uuden aluejaon tarkoituksena oli rikkoa etniset ja historialliset maakuntarajat ja siten vahvistaa keskushallintoa alueellisen identiteetin sijaan.
Offset (tietotekniikka)
Offset (, siirros) tarkoittaa tietotekniikassa tietoelementin sijaintia tai siirtymää kokonaislukuna ilmaistuna.
Esimerkiksi merkkijonossa  neljäs kirjain   on offsetillä kolme lähtien kirjaimesta.
Ohjelmointikielissä kuten assemblyssä offsetillä kerrotaan osoitepaikkoja perusosoitteesta, jonka mukaan saadaan absoluuttinen osoite. Tässä tarkoituksessa osoiteyksikkö on yleensä 8-bitin tavu ja offsetistä käytetään termiä suhteellinen osoite. Laskentakaava on muotoa: absoluuttinen osoite = perusosoite + offset;
Brothers in Arms: Road to Hill 30
Brothers In Arms: Road to Hill 30 on Gearbox Softwaren kehittämä ja Ubisoftin maaliskuussa 2005 julkaisema toiseen maailmansotaan sijoittuva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on myös samalla Brothers in Arms -pelisarjan ensimmäinen osa. Peli seuraa yksityiskohtaisesti Normandian maihinnousun tapahtumia 101. maahanlaskudivisioonan kersantin Matt Bakerin näkökulmasta. Bakerin tehtävänä on pohjustaa suurta maihinnousua ja aiheuttaa tuhoa selustan saksalaisjoukoille maihinnousupäivän jälkeen. Pelin kaikki taistelupaikat ovat aitoja. Pelissä on 18 tasoa.
Road to Hill 30:n jatko-osa on samana vuonna julkaistu Brothers in Arms: Earned in Blood.
Pelaaminen
Brothers in Arms poikkeaa monin tavoin perinteisistä ensimmäisen persoonan ammuntapeleistä. Pelihahmo on nuori, kokematon ja vastentahtoinen kersantti, joka ei pelin vaikeustasosta riippuen kestä kuin yhden tai kaksi osumaa. Myös aseiden käyttö on pelissä pyritty mallintamaan mahdollisimman tarkasti: lonkalta tai juostessa ammutut laukaukset eivät yleensä osu mihinkään ja varsinkin sarjatuliaseet ovat epätarkkoja. Peli mallintaa myös pienyksikkötaktiikoita; varsinkin kahta puoliryhmää (iskevää ja tukevaa) komentaessaan pelaajalla on etulyöntiasema saksalaisiin nähden. Toinen puoliryhmä antaa suojatulta ja lamauttaa vihollisen: sidottu vihollinen joutuu piilottelemaan suojansa takana eikä kykene vastaamaan tuleen tehokkaasti. Vihollisen suojauduttua pelaaja voi joko itse tai iskevää puoliryhmää komentamalla hyökätä vihollisen sivustaan. Sivulta ja takaa kiertäminen, konekivääripesäkkeiden, käsikranaattien ja komennossa olevien sotilaiden tehokas yhteiskäyttö onkin selviytymisen kannalta ensiarvoisen tärkeää.
Pelin vaikeusaste kohoaa koko kampanjan ajan erityisesti siksi, että vihollisyksiköt vaihtuvat alkupään heikosti varustetuista Osttruppen-joukoista raskaasti aseistettuihin ja usein panssariajoneuvojen tukemiin laskuvarjojääkäri (Fallschirmjäger)- ja panssarikrenatööri (Panzergrenadier)-joukkoihin. vastaan tulee myös enemmän konekivääripesäkkeitä ja aukeita alueita, joilla varomaton pelaaja on tykinruokaa.
Pelissä väkivalta on kuvattu keskivertosotapelejä raaemmin. Pelin näytöksissä ja kenttien kaduilla lojuu usein pahoin silpoutuneita ruumiita. Pelin aikana Bakerin ryhmää kohtaavat menetykset saavat aikaan vihanpurkauksia ja epätoivoa niin Bakerin alaisissa kuin tässä itsessäänkin. Pelin näkökulma sotaan ei ole ihannoiva vaan erittäin raadollinen. Realistisuutta korostetaan hailakalla värimaailmalla, joka on tuttu muun muassa elokuvasta Pelastakaa sotamies Ryan ja televisiosarjasta Taistelutoverit.
Juoni
Kersantti Matt Baker pääsee komentamaan kahdeksan maihinnousun jälkeisen päivän ajan enimmillään kuuden hengen miehistöä matkalla kohti Carentanin kaupunkia ja kukkula 30:tä. Matkan varrella Baker joutuu miehineen valtaamaan pikkukyliä, johtamaan panssarivaunujen tykkitulta ja tuhoamaan lukuisia konekivääri- kranaatinheitinpesäkkeitä. Taistelupäivien aikana Bakerin ryhmä menettää useita miehiä kaatuneina. Lopulta Bakerin ja hänen miestensä liityttävä kukkula kolmenkymmenen puolustajiin ja taisteltava raskasta hyökkäystä vastaan alivoimaisina ja heikosti varustettuina.
Erillisyysteesi
Erillisyysteesi on oikeuspositivismiksi kutsutun oikeustieteen- ja filosofian suuntauksen yksi tärkeimmistä perusoletuksista, jonka mukaan on mahdollista tehdä oikeudellinen ratkaisu oikeusjärjestyksessä konkreettisessa tapauksessa ottamatta kantaa siihen, miten ratkaisu pitäisi tehdä tapausta arvioitaessa moraalisesti, poliittisesti, taloudellisesti tai muuten oikeusnormeihin nähden ulkoisesti.
Laki- ja oikeuspositivismin erillisyysteesi on kehitetty abstrahoimalla modernien oikeudellisten käytäntöjen ja valikoitujen tieteellisten sitoumusten pohjalta menetelmällinen ideaali siitä, millä edellytyksillä juridinen tieto voi olla rationaalista. Lakipositivistien mukaan oikeusjärjestyksen sisällöstä, johon liittyy ulkoisesti havaittava pakottavuus, voidaan saada kokemusperäistä ja objektiivisesti varmaa tietoa.
Brothers in Arms: Earned in Blood
Brothers in Arms: Earned in Blood on Gearbox Softwaren kehittämä ja Ubisoftin julkaisema Brothers in Arms -pelisarjan toinen osa. Pelissä seurataan D-päivän ja sen jälkeisten 15 päivän tapahtumia alikersantti (myöh. kersantti) Joe ”Red” Hartsockin näkökulmasta.
Peli on hyvin samanlainen kuin edeltäjänsä, Road to Hill 30, mutta sen kentät ovat hieman aikaisempaa laajempia ja tarinankerrontaa on parannettu. Vihollisten tekoälyä on parannettu pelisarjan ensimmäisestä osasta, mikä tekee pelistä haastavamman. Pelissä on myös uusi Skirmish-pelitila, jossa voi pelata tehtäviä joko saksalaisten tai liittoutuneiden näkökulmasta yksin tai verkossa.
One Cold Winter’s Night
One Cold Winter's Night on yhdysvaltalaisen Kamelotin 14. marraskuuta 2006 ilmestynyt livelevy. Se on äänitetty Rockefeller Music Hallissa (Oslo) 11. helmikuuta 2006.
Mahmoud Abdul-Rauf
thumb|right|Mahmoud Abdul-Rauf Mahmoud Abdul-Rauf, vuoteen 1991 Chris Wayne Jackson (s. 9. maaliskuuta 1969) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän teki nimenmuutoksen käännyttyään islaminuskoon.
Abdul-Rauf syntyi Gulfportissa Mississippissä ja aloitti uransa Louisianan osavaltionyliopistossa. Hänen huomattavaa menestystään ei estänyt Touretten oireyhtymä.
Abdul-Rauf herätti myös närää kieltäytymällä poliittista syistä nousemasta seisomaan ennen pelin alkua Yhdysvaltain kansallislaulun "The Star-Spangled Bannerin" ajaksi.
Joensuun keskuskenttä
Joensuun keskuskenttä on urheilukenttä, joka sijaitsee Joensuun keskustan tuntumassa ja on osa Mehtimäen urheilukeskusta. Se on Kakkosessa pelaavan jalkapalloseura Jipon kotikenttä. Siellä on järjestetty yleisurheilun Eliittikisat vuodesta 2008 lähtien.
Kenttä valmistui 1934. Sille vaihtoehtoisia paikkoja oli mm. Hasanniemi ja Ilosaari. Kentän viereinen ravirata oli valmistunut jo aikaisemmin. Keskuskenttä sai ensimmäisen kestopinnoitteen vuoden 1972 Kalevan kisoihin, ja samalla valmistuivat kenttää ympäröivät pengerkatsomot. Keskusurheilukentän viimeinen peruskorjaus valmistui Kalevan kisoihin 2022.
Keskuskenttä on Joensuu-areenan, jäähallin ja uimahalli Vesikon välittömässä tuntumassa; näiden rakennusten huoltotilat ovat keskuskentän urheilijoiden käytössä.
Katsomo
Vanha, 1940-luvulla valmistunut katsomo purettiin elokuussa 2001 ja sen tilalle rakennettiin väliaikainen 500 hengen katettu pääkatsomo. Sen lisäksi aurinkokatsomossa on noin 1 500 paikkaa. Vuoden 2012 huhtikuussa Joensuun kaupunginhallitus päätti hyväksyä uuden pääkatsomon rakennussuunnitelman. Katsomon rakennutti Joensuun Katajan yleisurheilun tukisäätiö Joensuun kaupungin useiden isojen ja kalliiden hankkeiden takia.
Uusi katettu katsomo valmistui 2013. Sen korkeus on 15 metriä ja leveys 56 metriä, istumapaikkoja on 1 532. Suunnittelija on Markku Korjonen.
Yleisöennätys
Jippo:n jalkapallo-otteluiden katsojaennätys tehtiin 12. heinäkuuta 2007 Tampere Unitedia vastaan pelatussa Suomen Cupin 7. kierroksen ottelussa, jota seurasi 1 827 katsojaa.
Mehtimäen kaikkien aikojen suurin tapahtuma oli vuoden 1972 Kalevan kisat, joissa kolmena päivänä oli yhteensä 30 500 maksanutta katsojaa.
Keski-Kemijoen alue
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Janne Mäkinen
Janne Tapio Mäkinen (s. 15. maaliskuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen viestintäjohtaja, joka työskenteli muun muassa Kansan Uutisten päätoimittajana.
Janne Mäkinen syntyi rakennusmestari Kalevi Mäkisen ja sairaala-apulainen Eila Levonahon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1994 on Leena Koskinen. Mäkinen oli Liberon toimitussihteeri 1988–1992. Kansan Uutisissa hän oli uutistoimittaja 1992–1998, poliittinen toimittaja 1998–1987 ja päätoimittaja 2004–2008. Ministeri Martti Korhosen erityisavustajana sisäministeriössä Mäkinen toimi 2002–2003. Vasemmistoliiton tiedotuspäällikkö hän oli 2003–2004. Vuonna 2008 Mäkisestä tuli vakuutusyhtiö Turvan viestinnästä ja yhteiskuntasuhteista vastaava johtaja.
Al Rosen
thumb|Al Rosen Albert Leonard ”Al” Rosen (29. helmikuuta 1924 Spartanburg, Etelä-Carolina – 13. maaliskuuta 2015 Rancho Mirage, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi koko yhdeksänvuotisen ammattilaisuransa (1947–1956) Cleveland Indians -joukkueessa. Hän oli All-Star-pelaaja joka vuosi 1952–1955 ja American Leaguen ”Most Valuable Player” 1953.
Rosen syntyi Spartanburgissa, Etelä-Carolinassa, mutta muutti perheensä mukana puolitoistavuotiaana Miamiin. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastossa, josta palattuaan hän saattoi tehdä MLB-debyyttinsä 10. syyskuuta 1947. Hänen uraansa mahtui 192 kunnaria ja 717 lyötyä juoksua (RBI).
Rosen oli American Leaguen kunnarimestari (1950, 1953) ja lyötyjen juoksujen mestari (1952, 1953). Juutalaisena hän pääsi vuonna 1980 Israelin International Jewish Sports Hall of Fameen.
Kolmikärki (albumi)
Kolmikärki on CMX:n ensialbumi vuodelta 1990. Pääosin kappaleet ovat parin minuutin hardcore punkia, mutta mukaan mahtuu myös muita tyylilajeja, esimerkiksi balladinomainen ”Suuri äiti”, hard rock -vaikutteinen ”Pyörivät sähkökoneet”, ”Pyydä mahdotonta” -valssi sekä kansanmusiikkivaikutteiset ”Johdatus salatieteisiin” ja ”Liekkisusi, sulkakäärme” ovat epätavanomaisia kappaleita punk-levyllä.
Kolmikärki äänitettiin ja miksattiin alle viikossa. Albumin CD-julkaisu sisältää alun perin vuonna 1989 julkaistun Raivo-EP:n. 2002 julkaistu re-masteroitu Gold-versio sisältää Raivon lisäksi Johannes Kastaja -EP:n. Albumin vinyylipainos julkaistiin uudelleen vuonna 2012 osana Kolmikärjen Veljeskunta -box setiä.
Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset A. W. Yrjänä, sovitukset CMX.
Mr. Mallorca kohteessa
Mr. Mallorca kohteessa on MTV3:lla 11. joulukuuta 2011 alkanut televisiosarja. Se kertoo Putous-viihdeohjelmasta koko kansan tietosuuteen tulleesta Mr. Mallorcasta, joka on löytänyt vihdoin useissa kohteissa ja levyjulkkareissa vietettyjen viikkojen jälkeen takaisin tiensä Mallorcalle, suomituristien mekkaan. Sarjassa esiintyy myös jokaisessa jaksossa vierailijana julkisuuden henkilö, mutta muutamassa jaksossa esiintyy myös yllätysvieras.
Luettelo taruolennoista
Tämä on luettelo kansanperinteiden taruissa esiintyvistä erilaisista olennoista. Näitä tarutyyppejä ovat esimerkiksi kansansatu, legenda, myytti ja saaga. Katso myös luokka taruolennoista.
Metyyli-isosyanaatti
Metyyli-isosyanaatti on orgaaninen yhdiste, jonka molekyylikaava on C2H3NO, ja rakennekaava H3C-N=C=O. Se on normaaliolosuhteissa erittäin helposti syttyvää, haihtuvaa, väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Metyyli-isosyanaatista käytetään myös nimityksiä isosyanaattimetaani ja MIC. Aine keksittiin vuonna 1888. Sitä valmisteaan isosyaanihapon esterinä ja käytetään hyönteismyrkkyjen valmistukseen, aiemmin myös kumin ja liimojen raaka-aineena. Metyyli-isosyanaatti on erittäin myrkyllistä. Se oli tappava aine Bhopalin onnettomuudessa vuonna 1984.
Aine liukenee hiilivetyihin, mutta reagoi veden kanssa muodostaen metyyliamiinia (CH5N) ja dimetyyliureaa (C3H8N2O). Metyyli-isosyanaatin höyry on ilmaa raskaampaa ja voi siten kulkeutua maata pitkin syttyen etäällä vuotokohdasta, sillä aineen suhteellinen höyry-ilma-seoksen tiheys 20 °C:ssa (ilma = 1) on 1.44.
Metyyli-isosyanaattia käytetään torjunta-aineiden, kuten karbaryylin (C12H11NO2, CAS-numero 63-25-2) ja aldikarbin (C7H14N2O2S, CAS-numero 116-06-3) valmistukseen. Sitä saattaa muodostua myös polyuretaanin ja joidenkin muidenkin muovien lämpöhajoamisen yhteydessä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Nieltynä aine on syövyttävää ja se imeytyy elimistöön myös ihon kautta. Suuret höyry­pitoisuudet voivat aiheuttaa sokeutta, keuhkovaurioita, kuten keuhkopöhöä, fibroosia, emfyseemaa ja keuhkoputkentulehdusta. Aine on vahingollista ihmisen lisääntymiselle ja kehitykselle.
Yhdisteen myrkyllisyys oli ilmeinen vuonna 1984 tapahtuneessa Bhopalin onnettomuudessa, jossa arviolta 42 000 kg metyyli-isosyanaattia ja muita kaasuja pääsi ilmaan Union Carbide India Limitedin omistamalta hyönteismyrkkytehtaalta. Aine tappoi heti 3 000 ja vammautti yli 400 000 ihmistä.
Roy Sievers
thumb|Roy Sievers Roy Edward Sievers (18. marraskuuta 1926 St. Louis, Missouri – 3. huhtikuuta 2017 Spanish Lake, Missouri ) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka vaikutti Major League -tasolla kuudentoista vuoden ajan (1949–1965).
St. Louisissa, Missourissa syntynyt Sievers oli American Leaguen ”Rookie of the Year” (1949) sekä kunnari- ja lyötyjen juoksujen mestari (molemmat 1957). Hänelle kertyi ammattilaisuran aikana 1 147 lyötyä juoksua ja 318 kunnaria.
Bathocyroe fosteri
Bathocyroe fosteri on kaikissa valtamerissä tavattava kampamaneetteihin (Ctenophora) kuuluva planktoneläinlaji. Se elää valtamerten keskisyvyyksissä ja on hyvin runsaslukuinen Atlantin keskiselänteen lähellä. Bathocyroe fosteri on noin 5 senttimetriä pitkä ja se pystyy bioluminoimaan.
Unai Expósito
Expósito pelaa nykyään Athletic Bilbaossa. Aiemmin hän pelasi CA Osasunassa.
Mati Alaver
Mati Alaver (s. 21. helmikuuta 1954 Võru) on virolainen maastohiihtovalmentaja. Hän toimi Viron maajoukkueen päävalmentajana vuosina 1997–2011. Menestyneimpiä hänen valmennettaviaan ovat olleet Andrus Veerpalu, Kristina Šmigun ja Jaak Mae.
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko avattiin joulukuussa 1926 ja vihittiin käyttöön tammikuussa 1927.
Mati Alaver
Alaver sai marraskuussa 2019 dopingin mahdollistamisesta ja edesauttamisesta Harjumaan maakunnan oikeudessa vuoden ehdollisen tuomion kuuden kuukauden koeajalla ja hän joutuu maksamaan 810 euron korvauksen. Hänen katsottiin neuvoneen vuosina 2016–2019 urheilijoitaan kasvuhormonin käytössä kilpailuissa ja harjoituksissa. Hän sai tapauksesta neljän vuoden urheilun toimintakiellon.
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko
Toiminta
Kirkko toimii pääasiassa vapaaehtoistoiminnan varassa, ja koska merimieskirkoilla ei ole oikeutta kerätä kirkollisveroa, se joutuu itse hankkimaan käyttövaransa. Oma varainhakinta koostuu pääasiassa lahjoituksista, avustuksista, myyjäisistä, yhteistyösopimuksista sekä kanttiinitoiminnasta.
Mati Alaver
Alaver on valittu viidesti Viron vuoden valmentajaksi (1999, 2001–2003 ja 2009).
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko
Toiminta
Rotterdamin suomalainen merimieskirkko on Merimieskirkon toiminnan keskus Alankomaissa. Kirkko harjoittaa kaikille Alankomaissa asuville ja oleskeville tarkoitettua diakonista, sosiaalista ja kulttuurista palvelutyötä. Haagissa sijaitseva Suomen suurlähetystö ja Alankomaat-Suomi-yhdistys tekevät yhteistyötä kirkon kanssa.
Pucca
Pucca on eteläkorealainen piirrossarja, jota esitetään Jetix- ja System-kanavilla. Sarjan on tuottanut Vooz.
Tarinassa tyttö nimeltä Pucca yrittää aina suudella poikaa, joka on ninja nimeltään Garu. Aina kun Garu luulee päässeensä pakoon, tyttö saa hänet kiinni ja suutelee tätä. Garu yrittää siis vältellä Puccan suudelmia. Garu on Puccan ihastus ja taitava ninja. Jokainen jakso kestää noin 5-10 minuuttia. Ohjelmissa Pucca on 10-vuotias, ja Garu 12-vuotias. Puccalla on myös vaaleanpunainen kissa, jonka nimi on Yani. Garulla on myös kissa, väriltään musta ja nimeltään Mio. Kissat rakastavat toisiaan.
Sarjasta on myös kehitetty lukuisia oheistuotteita.
Koundian
Koundian on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Bafoulabén piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin eteläosassa 110 kilometriä Bafoulabésta etelään. Kunnassa on 13 900 ja kylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Koundianin kunta rajoittuu pohjoisessa Bafoulabén piirin Gounfanin, Mahinan ja Diokélin, idässä Bamafélén, etelässä Kéniéban piirin Kroukoton ja lännessä Bayen ja Kassaman kuntiin. Alueen läpi virtaa Bafingjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 25 kylää. Niistä suurin on 1 100 asukkaan Nanifara. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jahankoja ja fulbeja.
Koundianin kautta kulkee Kitan ja Kéniéban välinen kuivana aikana liikennöitävä tie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, kaupankäynti ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, fonio, maissi, bataatti, pavut ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Koundianissa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii 13 alakoulua, yläkoulu, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja kolme terveyskeskusta. Vesihuollon tila on riittämätön.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Umar Tallin rakennuttama linnoitus eli tata, moskeija, Dabon pyhä kivi Kama Bambouckissa ja Soulounin metsänsuojelualue villieläimineen.
Bordetella
Vain kolme Bordetella-suvun bakteeria aiheuttaa sairauksia ihmisille: B. pertussis aiheuttaa hinkuyskää, B. parapertussis hengitystieinfektioita ja B. bronchiseptica keuhkoputkentulehdusta; viimeinen tunnetaan kuitenkin yleisemmin koirien kennelyskän aiheuttajana.
Surinamen vaakuna
250px|pienoiskuva|Surinamen vaakuna Surinamen vaakuna on Surinamen kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 25. marraskuuta 1975 maan itsenäistyttyä. Vaakunan kummallakin puolella seisovat vaaleat intiaanit jousipyssyineen. Kilvessä on palmu ja Afrikasta purjehtiva laiva. Vaakunan keskellä on vihreä neljäkäs, jonka kärjet symboloivat tuulen neljää suuntaa. Sen keskellä on keltainen pentagrammi, jonka sakarat symboloivat viittä maanosaa, joista surinamelaiset ovat muuttaneet (Afrikka, Amerikka, Australia, Aasia ja Eurooppa). Vaakunan alalaidassa lukee maan latinankielinen motto Justitia - Pietas - Fides, suomeksi Oikeus - Velvollisuus - Uskollisuus.
Walt Dropo
thumb|Walt Dropo Walter ”Walt” Dropo (30. tammikuuta 1923 – 17. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (ensimmäinen pesämies). Hän syntyi Connecticutissa Mostarista, nykyisestä Bosnia ja Hertsegovinasta tulleiden vanhempien poikana.
Dropo oli vuonna 1950 American Leaguen ”Rookie of the Year”, All-Star-pelaaja ja lyötyjen juoksujen mestari. Hän aloitti Major League -uransa 19. huhtikuuta 1949 ja päätti sen 17. toukokuuta 1961 saavutettuaan otteluissaan kaikkiaan 152 kunnaria ja 704 lyötyä juoksua.
Dropon ammattilaisjoukkueet olivat:
Rebecca Viitala
Rebecca Viitala (s. 29. kesäkuuta 1977 Turku ) on suomen­ruotsalainen näyttelijä ja entinen malli. Viitala on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Teatteri­korkea­koulusta vuonna 2010. Hän on näytellyt televisio­sarjoissa Helsingin herra, Mun ainoot 30 minsaa, Uusi päivä, Roba ja Nymfit.
Valkealatalo
Valkealatalo on Valkealan kirkonkylällä, Kouvolassa sijaitseva monitoimitalo, johon kuuluu uimahalli, liikuntahalli, painisali, kuntosali, kahvio ja nuorisotila. Valkealatalo on rakennettu vuonna 1991. Talvisin uimahallista pääsee Likolammen rantaan avantoon ja rantasaunaan.
Uimahallissa on 25 metrin 5-ratainen iso allas ja pieni lasten allas. Altaiden syvyydet on syvissä päissä 1,8 ja 0,9 metriä sekä matalissa päissä 1,2 ja 0,4 metriä. Ison altaan yhteydessä on myös porealue painesuihkuineen, ja pesutiloissa on miehille ja naisille yhteinen höyrysauna.
Liikuntasalin korkeus on 11 metriä, ja sen seinien mitat on 36 ja 22 metriä. Salin voi jakaa kolmeen osaan. Salissa pidetään kaikki Kirkonkylän koulun, Valkealan yläkoulun ja Valkealan lukion liikuntatunnit, sillä kouluissa ei ole omia liikuntasaleja.
Sirkka Keiski
Sirkka Keiski (s. 6. elokuuta 1944) on iskelmä- ja soul-laulaja, sisustusarkkitehti ja taiteen tohtori.
Toholammilla varhaisnuoruutensa viettäneen Keiskin muusikonura käynnistyi teini-ikäisenä 1960-luvun alussa, jolloin hän lauloi usean kotiseutunsa tanssiyhtyeen solistina. Vuonna 1963 hän pääsi esiintymään Kokkolan Seurahuoneelle Folke Neunstedtin yhtyeessä. Samana vuonna hän voitti Helsingissä Suomen iskelmämestaruuskisojen naisten kotimaisen sarjan.
Levytysuran alku
Vuonna 1964 Keiski levytti debyyttisinglensä ”Kun rakkaus on kuollut” / ”Säästä suudelmasi”. Single sai kohtalaisesti radiosoittoa, mutta kaupallisesti sen menestys jäi vaatimattomaksi. Singlen julkaisun aikoihin Keiski kierteli vuoden verran myös tanssilavoja muun muassa kymenlaaksolaisen Matti Mustosen yhtyeen kanssa, kunnes asettautui pääkaupunkiin, jossa hän aloitti esiintymisensä Hotelli Helsingin yökerhossa ranskalaisen Pierre Martinin solistina. Tästä muutamaa kuukautta myöhemmin Keiski pestattiin solistiksi Juhani Korjuksen orkesteriin, jonka mukana hän kiersi ympäri Suomea, mutta myös pääkaupungin parhaissa ravintoloissa Espilässä, Tullinpuomissa ja Teatterigrillissä.
Helmikuussa 1966 Keiski levytti seuraavan singlensä ”En minäkään kerro kuinka jouduin naimisiin” / ”Enempää en kerro”. Levy julkaistiin esikoissinglen lailla Decca-merkillä. Singlen a-puoli oli naisellinen vastine Irwin Goodmanin hitille ”En kerro kuinka jouduin naimisiin”. Kappaleessa hyödynnettiin samaa Irwinin säveltämää melodiaa kuin alkuperäiskappaleessa. Sanojen muokkaamisesta vastasi niin ikään alkuperäissanoittaja eli Vexi Salmi nimimerkillään Emil Retee. Singlen kääntöpuolella oli vihjaileva kappale ”Enempää en kerro”, johon Salmi oli tehnyt sanoituksen niin ikään Emil Retee -nimellä ja jonka oli säveltänyt Toivo Kärki nimimerkillä Kari Aava. Ajankohtainen laulu leikitteli Hannu Salaman Juhannustanssit-romaanin aiheuttamalla skandaalilla ja oikeusjutulla. Tuolloin vielä voimissaan ollut radion sensuuripolitiikka iski hampaansa myös Keiskin singlen a-puoleen, koska tämän katsottiin tahraavan aikansa kohujulkkiksen, Jallu-lehdessä valloituksiaan esitelleen seurapiirikaunotar Tabe Slioorin mainetta.