cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Huittisten hirvenpää
Taustaa
Vuonna 1907 Julius Aulio matkusti paikan päälle tutustumaan aiheeseen ja suoritti Malmin suostumuksella kaksipäiväisen arkeologisen kaivauksen. Löydöksinä hän ilmoitti kulttuurikerroksen, josta löytyi muun muassa kvartsi-iskoksia, neliömetrin suuruinen kuoppaliesi, kaksi suurempaa ja matalampaa liettä, palaneita luunpalasia, kivikirveen palanen, särkynyt ja kulunut hiomakivi ja pieni tasataltta. Asuinpaikan laajuus olisi ollut 1,200 –1,300 m2. Haastattelussa hänelle kerrottiin muistakin tehdyistä löydöistä, mutta esineet olivat hävinneet.
Mesoliittinen esine
Asuinpaikkaa tutkiessaan 1907 ei Julius Aulio kyennyt ajoittamaan sitä oikein. Asuinpaikka ajoitettiin vuoden 1957 kaivauksissa löydetyllä hiilenpalasella. Asuinpaikan iäksi saatiin 5170 eaa. (radiohiilivuosia), joka olisi kalibroituna noin 6100 eaa. Se on silloin mesoliittiselta kaudelta ja on samalla vanhin Suomesta löydetty kiviveistos.
Hirvenpää on tehty vuolukivestä, jota esiintyy pääosin Itä-Suomessa. Vastaavia vuolukivestä tehtyjä veistoksia ei Satakunnasta tunneta. Mesoliittiset pallonuijat ovat olleet joskus myös vuolukivestä.
Esine on muotoiltu tikkaamalla ja sitten hiottu huolellisesti. Veistoksen hirven päänlakeen on tehty reikä varttamista varten, eli veistosta on mahdollisesti käytetty sauvana tai nuijana. Vuolukivi ei kuitenkaan kestä lyöntiä, koska se on niin pehmeää.
Kuusisen klubin murhat
pienoiskuva|279x279px|Muistojuliste Kuusisen klubin murhissa surmansa saaneille suomalaisille vuodelta 1920. Ylärivi vasemmalta: [[Konsta Lindqvist, Väinö Jokinen, Jukka Rahja ja Tuomas Hyrskymurto. Alarivi vasemmalta: Juho Viitasaari, Ferdinand Kettunen, Liisa Savolainen ja Juho V. Sainio. |alt=]] Kuusisen klubin murhilla tarkoitetaan kahdeksan Suomen kommunistisen puolueen (SKP) jäsenen murhaa 31. elokuuta 1920 Pietarissa osoitteessa Kamenno-ostrovski prospekt 26–28 sijainneella Kuusisen Klubilla. Kahdeksan kuolleen lisäksi yksitoista muuta haavoittui hyökkäyksessä. Ammuttujen joukossa olivat muiden muassa SKP:n keskuskomitean jäsenet Väinö E. Jokinen ja Jukka Rahja. Hyökkäyksen syynä oli Suomesta sisällissodan jälkeen paenneiden punaupseerioppilaiden tyytymättömyys SKP:n johtoa kohtaan.
Hyökkäyksen suoritti kuusi nuorta punaupseerioppilasta johtajanaan Aku Paasi. Lukuisia hyökkäykseen osallisuudesta epäiltyjä pidätettiin, mutta monet vapautettiin pian tai nämä saivat lyhyen rangaistuksen. Voitto Eloranta ja Elvira Willman-Eloranta teloitettiin murhista syytettyinä.
Tausta
Sisällissodan päätyttyä Suomessa 1918 tuhansia hävinneeseen punakaartiin kuuluneita pakeni Venäjälle, lähinnä Pietariin. Entisen punakaartin johto alkoi viettää ylellistä elämää Pietarin parhaissa hotelleissa ja ravintoloissa, olihan heillä muun muassa miljoonien markkojen arvosta Suomen Pankista varastettua ulkomaanvaluuttaa. Venäjälle paenneiden suomalaiskommunistien rivijäsenten elämä oli köyhää, ja heidän arvostelunsa tukahdutettiin kommunistipuolueen johdon taholta muun muassa erottamalla arvostelijoita puolueesta. Puolueen sisälle muodostui oppositioryhmittymä (niin sanottu mauserioppositio ), joka päätti iskeä eli "poistaa johdon ja joukkueen välisen kuilun" avoimella hyökkäyksellä. Oppositioryhmä koostui nuorista punaupseerioppilaista jotka olivat koulutettu suoraan toimintaan ja heidän vihansa kohdistui erityisesti SKP:n keskuskomitean jäseniin. Tavoitteena oli kerralla murhata koko puolueen keskuskomitea. Aseina toimivat Nagant-revolverit ja Mauser-pistoolit.
Hyökkäys
Salaliittolaisten kuuden hengen ryhmä saapui klubille noin kello 19, kun meneillään oli puoluejohtajien kokous. Uhrit täydellisesti yllättänyt isku alkoi SKP:n varajohtaja Jukka Rahjan pidettyä juuri esitelmän neuvostojoukkojen perääntymisestä Varsovan rintamalla ja ollessa tupakkatauolla. Punaupseeri Aku Paasi ampui hänet ensimmäisenä porrastasanteelle. Tämän jälkeen hyökkääjät avasivat kokoushuoneen ovet ja astuivat kokoussaliin. Konttoristina toiminut Liisa Savolainen yritti soittaa puhelimella apua, mutta sai luodin niskaansa ja kuoli. Jukka Viitasaari yritti tehdä vastarintaa mutta sai luodin päähänsä, samoin kävi Tuomas Hyrskymurrolle. Ammunta lakkasi vasta kun ampujilta loppuivat panokset noin 200 laukauksen jälkeen.
Kuolleet
Kuolleita oli kahdeksan:
Surmattujen lisäksi tappolistalla olivat Kullervo Manner, Eino Rahja, Yrjö Sirola ja Otto Wille Kuusinen, jotka eivät kuitenkaan olleet paikalla ja siten pelastuivat.
Hyökkäyksessä haavoittui yksitoista henkilöä, heidän joukossaan K. M. Evä.
Ampujat
thumb|200x200px|Hautakivi [[Mars-kenttä (Pietari)|Mars-kentällä Pietarissa.|alt=]] Ampujina oli kuusi punaupseerikoulun oppilasta, johtajanaan Aku Paasi (aikaisemmalta nimeltään August Pyy), ja joukossa oli myös Allan Hägglund. Väinö Pukka, jota pidettiin ampujien henkisenä johtajana, tuomittiin muodolliseen rangaistukseen. Kun Eino Rahja nosti metelin joidenkin lievistä tuomiosta, politbyroo määräsi uuden tutkimuksen. Voitto Eloranta ja Elvira Willman-Eloranta teloitettiin kaksi vuotta myöhemmin. Muut tuomittiin lieviin, 3–5 vuoden vankeusrangaistuksiin. Vankeuteen tuomitut siirrettiin kärsimään rangaistustaan Burjatian SNT:n alueelle.
Elorantojen poika Voitto I. Eloranta palasi myöhemmin Suomeen ja väitti muistelmissaan Poika vallankumouksen jaloissa (Otava 2000), että hänen vanhempansa olivat olleet syyttömiä. Silminnäkijöiden mukaan Voitto Eloranta oli kuitenkin ollut yksi pääasiallisia ampujia. Muita epäiltyjä oli muun muassa Kalle Altti, joka pidätettiin syyskuussa 1920. Hänet kuitenkin vapautettiin jo marraskuussa. Etsivän keskuspoliisin myöhemmin hankkimien tietojen mukaan Altin tehtäväksi olisi annettu Kullervo Mannerin murhaaminen.
Murhakoplalaiset otettiin 1925 Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) jäseniksi SKP:n ankarasta vastustuksesta huolimatta. Tästä esitti puolueen keskuskomitea Kullervo Mannerin johdolla vastalauseensa, mutta asian lopulliset käänteet ovat jääneet hämäriksi. Syytökset suunnattiin edelleen Etsivään keskuspoliisiin, jonka apuna olisi ollut Scotland Yard. Tapausta tutkinut Matti Lackman ei pidä sitä mahdollisena, vaikka ymmärtääkin syyn, sillä Iso-Britanniaa oli tuolloin pidetty Neuvostoliiton pahimpana vihollisena. Tapaus nousi esiin vielä 1930-luvulla Kuusisen ja Mannerin välien rikkouduttua. Manner käytti sitä hyväkseen Kuusista vastaan.
Muistotilaisuus
Kuolonuhrit haudattiin Pietarin Mars-kentälle 12. syyskuuta 1920. Hautajaiset olivat valtavat, niihin osallistui liki 100 000 saattajaa. Muistotilaisuus pidettiin Uritskin torilla. Virallinen selitys oli, että surmatyön tekijät olivat Saksan avustamia Suomen salaisen poliisin jäseniä, vaikka kyseessä siis oli Pietariin paenneiden entisen suomalaisen punakaartin pakolaisten sisäinen välienselvittely. Muistolaattaan kirjattiin siksi "Valkosuomalaisten murhaamat".
Muistojulkaisu ''Elokuun kommunaardit. Kommunaardien muistojulkaisu'' ilmestyi vasta vuosien kuluttua 1926, ja koska aikaa oli kulunut, kirjoittajien muisti ei enää ollut tarkka, vaan tekstit olivat osin mielikuvituksen tuotetta.
Jälkipyykki
Teon aikaan Tukholmassa ollut Otto Wille Kuusinen tuomitsi teon. Samalla hän kuitenkin ilmaisi ymmärtävänsä sen syitä, koska hän tunsi rahjalaisten ja heidän kumppaniensa ikävät luonteenpiirteet. Tämä puolestaan johti Pietariin paenneiden suomalaisten kommunistien piirissä syytöksiin Kuusista vastaan teon hyväksymisestä. Pietarin kommunistit lähettivät jopa kaksi miestä Tukholmaan hakemaan Kuusinen ja selvittämään asiaa, tai mahdollisesti jopa surmaamaan hänet. Pohjois-Suomen kautta Ruotsiin kulkenut iskuryhmä kuitenkin ratkesi matkan aikana ryyppäämään ja he lavertelivat matkan tarkoituksen kuusislaiselle etappimiehelle. Iskuryhmän päästessä Tukholmaan Kuusinen oli jo tavoittamattomissa. Miehille järjestettiin lisää kosteaa kestitystä ja heille vakuutettiin, ettei Kuusinen ole enää edes Ruotsissa. Näin iskuryhmä palasi Neuvostoliittoon tyhjin käsin.
SKP:n yhtenäisyyttä pyrittiin palauttamaan puolueen neljännessä puoluekokouksessa 25. heinäkuuta 1921 Pietarissa. Kokouksen tärkein asia puolueorganisaation lisäksi oli Kuusisen klubin murhateko. Kuusinen sai osakseen arvostelua ja häntä syytettiin jopa Suomen salaisen poliisin agentiksi, mutta kokouksen loppua kohden ristiriidat hälvenivät. Eräs Kuusisen tukija esimerkiksi huomautti, että komiternin silmissä Kuusisella oli enemmän painoarvoa kuin koko SKP:llä. Kuusinen valittiin kokouksessa puolueen keskuskomiteaan. Puoluekokous asetti kolmen miehen komission tutkimaan ampumistapausta suomalaisten keräämän laajan aineiston pohjalta. Komissioon kuuluivat Kustaa Rovio, Toivo Antikainen ja Arvo Tuominen. Komission loppulausunnossa tuomittiin murhat ja mainittiin asiakirjojen viittaavan siihen, että ulkomaalaisilla, eli Suomen Etsivällä keskuspoliisilla, oli osuutta asiaan. Tuomisen henkilökohtainen vaikutelma kuitenkin oli, että Rahjan veljesten ja eräiden muiden henkilöiden käyttäytyminen puutteessa eläneitä punakaartilaisia kohtaan oli johtanut tutkittavina olleisiin murhiin.
Lumimies
thumb|Taiteilijan näkemys Lumimiehen ulkonäöstä. thumb|Väitetty lumimiehen päänahka [[Khumjungin luostarissa Nepalissa. Luostari ei ole sallinut pyhänä pidetyn nahkanpalan tieteellistä tutkimista.]]
Lumimies eli Jeti on tuntematonta lajia edustavaksi väitetty olento, jonka kerrotaan liikkuvan Himalajan vuoristossa. Lumimiehen sanotaan useimmiten kulkevan kahdella jalalla ja olevan punertava- tai oranssikarvainen ja muistuttavan ihmisapinoita, esimerkiksi gorillaa.
Aasiassa lumimiehen legenda on tunnettu jo kauan, ja se kuuluu Himalajan seudun alkuperäisväestön mytologiaan. Se mainitaan 3 000 vuotta vanhassa kiinalaisessa tietosanakirjassa, ja paikallisväestö pitää olennon olemassaoloa varmana. Länsimaalaiset ovat tehneet siitä havaintoja 1800-luvun lopulta lähtien. Väitettyjä havaintoja ja jalanjälkiä tutkineet kryptozoologit ovat päätelleet, että Himalajalla elää kolme erilaista lumimieslajia.
Vuonna 2017 ryhmä tiedemiehiä teki DNA-testejä erilaisille jetille kuuluneiksi väitetyille näytteille ympäri maailmaa ja totesivat, että ne olivat eri eläimistä lähtöisin. Tutkimus julkistettiin Proceedings of the Royal Society B -julkaisussa.
Lumimiestä kutsutaan usein Jetiksi, mutta länsimaisella nimellä Jeti viitataan myös niin sanottuun kiinalaiseen villimieheen, Almaan sekä Pendek-mieheen, jotka ovat samantyyppisiä legendoja Aasian syrjäisissä kolkissa asustavista ihmisen sukulaisista.
Väitettyjä havaintoja ja jälkilöytöjä
Lumimiehen olemassaolosta ei ole kunnollisia todisteita, vaikka ajoittain kerrotaan uusista havainnoista. Joitakin outoja jalanjälkiä on kuvattu ja tutkittu, ja niiden on päätelty kuuluvan joko tuntemattomalle ja suurikokoiselle kädelliselle tai tuntemattomalle karhulajille. Ne saattavat myös olla jonkun huijarin tätä tarkoitusta varten muotoilluista kengänpohjista. Monissa kuvissa jälkiä ympäröivä lumi on osittain sulanut, joten on mahdollista, että ne ovat vain tavallisia karhunjälkiä, joita kuvaajat ovat muotoilleet suuremmiksi. Himalajalta on löydetty myös ulostetta, jota ei ole pystytty analysoimaan. Itse lumimiehestä ei ole toistaiseksi saatu kuvia.
Lumimies kirjallisuudessa ja viihteessä
1950-luvun jälkeen lumimiehestä on tullut merkittävä hahmo länsimaiseen viihdeteollisuuteen. Armand Lohikosken ohjaama ja Reino Helismaan käsikirjoittama suomalainen elokuva Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä vuodelta 1954 sisältää useita lumimieskohtauksia. Nimihenkilöä esitti Vihtori Välimäki, joka valittiin rooliin pituutensa takia lehdistöhaun jälkeen (Välimäki esiintyi myöhemmin myös kolmessa muussa Pekka ja Pätkä -elokuvassa muissa rooleissa).
Kansainvälisesti levinneistä lumimiesaiheisista sarjakuva-albumeista kuuluisin on Tintti Tiibetissä. Tintti-sarjakuvan piirtäjän Hergén kerrotaan piirtäneen kannessa näkyvät lumimiehen jäljet käyttäen mallina lehdissä julkaistuja valokuvia.
Britannian menestyneimpiin popartisteihin lukeutuva Kate Bush hyödynsi Himalajan lumimieslegendoja singlekappaleellaan ”Wild Man” albumilta 50 Words for Snow.
Katso myös
Lumimiehen kaltaisia, eri puolilla maailmaa havaituksi väitettyjä ihmismäisiä olentoja:
Martha Higareda
Nuoruus
Cervantes muutti Tabascosta 15-vuotiaana Méxicoon yliopiston ja näyttelijäkurssien perässä.
Ura
Vuonna 2002 Cervantes sai ensimmäisen elokuvaroolin hyvin menestyneessä romanttisesta komediassa Amar te duele. Läpimurron Hollywoodissa hän teki elokuvien Borderland (2007) ja Street Kings (2008) myötä.
Vuonna 2014 Cervantes toimi käsikirjoittajana, tuottajana ja näyttelijänä hyvin menestyneessä meksikolaisessa komediaelokuvassa Cásese quien pueda (Marry If You Can).
Elokuussa 2016 Cervantes valittiin esittämään Kristin Ortega nimistä poliisia Netflixin vuonna 2018 alkaneeseen tieteissarjaan Altered Carbon – Muuntohiili.
EMF
EMF oli brittiläinen, 1990-luvun alussa vaikuttanut rock- ja popyhtye. Yhtyeen musiikissa sekoittui rockmaiset äänet teknomusiikin kevyisiin elementteihin ja yhtye käytti samplereita ja sekvenssoreita ahkerasti. EMF tunnettiin aikanaan myös sivuttain käännetyistä lippalakeistaan ja löysistä shortseistaan.
Yhtyeen nimi tulee virallisesti sanoista ”Epsom Mad Funkers”. Vaihtoehtoisen tulkinnan mukaan EMF tulee sanoista ”Ecstasy Mother Fuckers”, jotka esiintyvät esikoislevyn bonusraidalla.
James Atkin (laulu), Ian Dench (kitara), Zac Foley (basso), Derry Brownson (kosketinsoittimet ja samplet) ja Marc Decloedt (rummut) perustivat yhtyeen lokakuussa 1989 Cinderfordissa. Yhtyeen jäsenet olivat paikallisesti tunnettuja muusikoita jo ennen EMF:ää. EMI/Parlophone teki yhtyeen kanssa leyvytyssopimuksen jo yhtyeen neljännen keikan jälkeen kuulematta edes yhtään demonauhaa.
Yhtyeen ensimmäinen levy oli ”Schubert Dip”, joka nousi Ison-Britannian levylistoilla 3:nneksi. Levyn suurin hitti oli ”Unbeliveable”, joka nousi monissa maissa (mm. Yhdysvalloissa) listaykköseksi. Isossa-Britanniassa se oli parhaimmillaan kolmas. Levyn muut singlet olivat ”I Believe”, ”Children” ja ”Lies”. Yhtyeen säveltäjä Ian Dench mukaan levyn nimi tuli siitä, että kun hän tarvitsi lyhyen sointukuvion hän otti sellaisen Franz Schubertilta.
Aromanttisuus
pienoiskuva Aromanttisuus on romanttinen suuntautuminen, jossa henkilö kokee vain vähän tai ei lainkaan romanttista vetovoimaa muita kohtaan. Romanttinen vetovoima ilmenee usein ihastuksina (tai haluna toimia ihastuksen pohjalta niin, että ihastus voisi johtaa johonkin pysyvämpään romanttiseen suhteeseen) tai tarpeena olla romanttisessa suhteessa yhden tai useamman henkilön kanssa. Sen sijaan aromanttisella ihmisellä ei ole tarvetta olla romanttisessa suhteessa jonkun kanssa ja usein heille riittävät ystävyyssuhteet ja muut ei-romanttiset suhteet. Aromanttiset voivat luoda myös omanlaisiaan platonisia suhteita, eivätkä pelkästään toisiinsa, vaan myös romanttisiin ihmisiin, näistä suhteista käytetään useimmiten nimeä "queer platonic relationship" tai lyhennettynä "qpr".
EMF
2001 EMF teki keikan Lontoossa ja julkaisi kokoelmalevyn parhaista kappaleistaan.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1909
Vuoden 1909 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Hampurissa. Kilpailut olivat kolmannettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta.
Aromanttisuus
Aromanttisuuden skaala
Kuten seksuaalisissa suuntautumisissa, myös romanttisuudella ja siten aromanttisuudella on skaalansa kuvaamaan romanttisen suuntautumisen skaalamaisuutta. Yleisin kuva on kärjellään seisova kolmio, jonka yläosassa ovat yhdessä kulmassa heteroromanttisuus, keskellä biromanttisuus ja toisessa kulmassa homoromanttisuus. Alaspäin mentäessä romanttisuus muuttuu asteittain aromanttisuudeksi. Käytännössä skaala auttaa hahmottamaan aromanttisuutta nk. sateenvarjoterminä (englanniksi umbrella term), mikä tässä tapauksessa tarkoittaa, että aromanttisuus sisältää myös harmaa-aromanttisuuden eri tyypit, joissa henkilö kokee vain ajoittain tai tietyissä tilanteissa romanttista vetovoimaa.
Charlus Bertimon
Charlus (Michel) Bertimon (s. 1. tammikuuta 1957 Pointe-Noire, Basse-Terre, Guadeloupe) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Bertimon edusti maataan kaksien arvokilpailujen keihäänheitossa mutta ei selviytynyt kummallakaan kerralla loppukilpailuun Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hänen karsintatuloksensa oli 75,82 m ja Soulin 1988 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 70,84 m.
Bertimon voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1986. Hän paransi neljästi Ranskan keihäänheittoennätystä: Syyskuussa 1983 hän teki vanhan mallisella keihäällä tuloksen 86,00 m ja paransi toukokuussa 1985 ennätyksen tulokseen 88,20 m sekä kuusi viikkoa myöhemmin tulokseen 88,52 m. Keihäsmallin vaihduttua vuonna 1986 hän sai nimiinsä uuden mallin Ranskan ennätyksen 80,76 m, jonka rikkoi Pascal Lefèvre pari vuotta myöhemmin.
Aristides de Sousa Mendes
frame|Aristides de Sousa Mendes Aristides de Sousa Mendes do Amaral e Abranches (19. heinäkuuta 1885 – 3. huhtikuuta 1954) oli portugalilainen diplomaatti. Hän pelasti yli 30 000 henkilöä kansallissosialistien vainolta toimiessaan maansa konsulina Bordeaux’ssa Ranskassa. Pelastetuista 12 000 oli juutalaisia. Toimintansa takia Aristides Sousa de Mendes joutui Portugalin diktaattorin António de Oliveira Salazarin epäsuosioon ja menetti virkansa, palkkansa ja eläkkeensä. Monien ihmisten auttaja joutui elämään loppuelämänsä köyhyydessä.
Insecticon
Insecticonit ovat kuvitteellisia hyönteisiksi muuntautuvia Decepticoneja Transformers-universumissa.
The Transformers
Insecticonit ovat Insecticonien vartiomiehiä, jotka ovat myös ahnaita metallinsyöjiä. Kolme heistä: Bombshell, Shrapnel ja Kickback olivat osa Decepticon-alus Nemesiksen miehistöä sen tehdessä pakkolaskun Maahan 4 miljoonaa vuotta sitten.
The Transformers: The Movie
Elokuvassa The Transformers: The Movie Insecticonit haavoittuvat pahasti Autobot Cityyn tehdyssä hyökkäyksessä. Heidät jätetään paluumatkalla Cybertroniin avaruuteen leijumaan Thundercrackerin, Skywarpin ja Megatronin ohella. Mutta Unicron rakentaa heistä Galvatronille Sweepeiksi kutsuttuja sotilaita.
Transformers: Energon
Transformers: Energonissa Insecticonit ovat yksi Alpha Q:n luomien, mutta Megatronin orjuuttamien Terrorconien ryhmistä.
Transformers: Kaatuneiden kosto
Elokuvassa Transformers: Kaatuneiden kosto esiintyy yksi ainut pienikokoinen Insecticon, joka löytää Samin ja Mikaelan piileskelemässä yhdessä egyptiläisen kylän rakennuksessa. Sam tappaa Insecticonin, mutta se ehtii hälyttää Starscreamin ja Scrapperin paikalle.
The Covenant of Primus
Kirjan Transformers: The Covenant of Primus mukaan Insecticonit olivat harvoja Predaconien sukupuuton jälkeen syntyneitä petomaisia transformereita.
Fall of Cybertron
Videopelissä Transformers: Fall of Cybertron Insecticonit olivat kehittyneet Shockwaven tekemien kokeiden seurauksena. Kolme niistä olivat muita älykkäämpiä: Sharpshot, Kickback ja Hardshell. Ja ne taistelivat Dinobotteja vastaan.
Transformers: Prime
Ainoat nimiä käyttäneet Insecticonit olivat Hardshell ja Bombshock (jälkimmäinen nimi nähtiin vain lopputeksteissä). Hardshell oli Insecticoneista hurjimpia ja oli surmannut myös suuren osan Romuttajista. Hänet lähetettiin päiväntasaajalle etsimään yksi Iaconin reliikeistä. Reliikki oli kimplale myrkyllistä energonia nimeltä Tox-En, jota Decepticonit käyttivät aikoinaan kemiallisena aseena. Bulkhead tuhosi sen, mutta kärsi Hardshellin kohtaamisessa lähes kuolettavia vahinkoja. Kun Wheeljack ja Miko Nakadai lähtivät kostamaan Bulkheadin puolesta, Wheeljack oli vähällä kuolla, kunnes Miko ampui Jackhammer-aluksesta ohjuksen, joka tappoi Hardshellin.
Megatron menetti Insecticonien hallinnan Beast Hunters -kaudella, kun Starscreamin ja Knock Outin kokeillessa pimeää energonia sekä synteettistä energonia C.Y.L.A.S.:iin, he saivat tämän vahingossa vapauttamaan Airachnidin, joka otti Insecticonit taas hallintaansa. Mutta Soundwaven avaama avaruussilta lähetti Airachnidin ja kaikki Insecticonit yhteen Cybertronin kuista.
Veli Granö
Veli Matti Juhani Granö (s. 29. marraskuuta 1960 Kajaani) on suomalainen valokuvaaja, elokuvaaja ja kuvataiteilija. Hän on ollut elokuusta 2014 valokuvauksen ja nykytaiteen professori (osin osa-aikaisena) Kuvataideakatemiassa.
Henkilöhistoria
Granö vietti lapsuutensa Ahlaisissa ja Porissa. Hän opiskeli Porin taidekoulussa vuosina 1976–1978 sekä Lahden muotoiluinstituutissa vuosina 1983–1986, jossa hän on toiminut myös visuaalisen suunnittelun, kokeellisen elokuvan ja valokuvauksen opettajana.
Granö tunnetaan yhtenä kansantaiteen eli niin sanotun ITE-taiteen esiintuojista. Ilmiö tuli ensimmäisen kerran laajempaan tietoisuuteen hänen valokuvanäyttelystään (1986) ja kirjastaan Onnela (1989). Granö toimii edelleen omaehtoisen taiteen tekijöiden parissa ja hän on ollut järjestämässä monia Ite-aiheisia näyttelyitä. Venetsian biennalessa 2001 hän esitti muun muassa suomalaisia ITE-taiteilijoita esitteleviä valokuviaan. Hänen teoksiaan on esitetty monissa merkittävissä näyttelyissä, kuten New Yorkin MOMA:ssa ja Whitney Museum of American Artissa sekä Manifesta- ja Sydney-biennaleissa. Granö käyttää taiteellisessa tuotannossaan usein lähtökohtana dokumentaarisuutta, joka päätyy monesti taiteellisesti vapaampiin muotoihin, kuten installaatioon tai veistoksellisiin kappaleisiin.
Hän on koonnut myös suomalaisia keräilijöitä esittelevän näyttelyn ja kirjan Esineiden valtakunta (1997). Näyttely oli esillä Ateneum-rakennuksen Nykytaiteen museon tiloissa vuonna 1997. Vuonna 2008 Granö toimi Mäntän kuvataideviikkojen ”Ihmisyyden taito” -näyttelyn kuraattorina.
EMac
eMac on joukko Applen vuosina 2002–2005 julkaisemia tietokoneita, joita myytiin oppilaitoskäyttöön. eMac suunniteltiin edullisemmaksi versioksi iMaceista ja ensimmäiset mallit muistuttivat toisen sukupolven kuvaputkinäyttöisiä iMaceja. eMaceja myytiin vuoteen 2006 saakka, jonka jälkeen iMacit ovat olleet Applen pääasiallinen oppilaitostuote.
eMac tulee sanoista education Mac, koulutus-Macintosh.
Beni Siltala
Pentti Juhani ”Beni” Siltala (s. 9. maaliskuuta 1953 Kittilä) on suomalainen laulaja, joka perusti ensimmäisen yhtyeensä 17-vuotiaana ja aloitti keikkailun. Hänen levytysuransa alkoi vuonna 1972. Vuonna 1992 Siltala osallistui Tangomarkkinoiden semifinaaliin ja pääsi kuudennelle sijalle.
EMac
Yleistä
Ensimmäinen sarja eMaceja julkaistiin 29. huhtikuuta 2002 edulliseksi vaihtoehdoksi uudelle, litteällä näytöllä varustetulle iMacille. Laitetta myytiin vain oppilaitoksille, mutta suuren kysynnän takia eMac siirrettiin myös kuluttajamarkkinoille. eMacista oli neljä versiota, kaksi oppilaitoksille ja kaksi kuluttajille. Edullisimmat mallit maksoivat oppilaitoksille $999 ja kuluttajille $ 1099, kalliimmat $ 1 199 ja $ 1 499. Seuraavan vuoden kuluessa laitteita päivitettiin ja hintoja laskettiin. Lokakuussa 2003 1 GHz:n eMac sisälsi polttavan DVD-aseman.
eMacien myynti palautettiin vain oppilaitoskäyttöön lokakuussa 2005. Vuoden 2006 alussa Apple sai useita vikailmoituksia, jotka koskivat vuosina 2004 ja 2005 myytyjen eMacien näyttö- tai virtaominaisuuksia. Apple käynnisti kampanjan, joka pidensi kyseisten ongelmien osalta eMacien takuuaikaa kolmeen vuoteen.
5. heinäkuuta 2006 Apple julkaisi iMac Core Duo -pohjaisen oppilaitosmallin, joka lopetti eMacien markkinoinnin.
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1997
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1997 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1997, jotka järjestettiin Ateenassa. Suomi osallistui näihin kuudensiin yleisurheilun MM-kisoihin joukkueella, joka koostui 12 nais- ja 12 miesurheilijasta. Kilpailuiden avajaisissa Suomen lippua kantoi seitsenottelija Tiia Hautala.
Suomen Urheiluliiton virallinen tavoite kilpailuissa oli kahden mitalin ja viiden pistesijan saavuttaminen. Tavoitteesta kuitenkin jäätiin ja Suomen joukkueen ainoan mitalin hankki kymmenottelussa toiseksi sijoittunut Eduard Hämäläinen, joka edusti Ateenassa ensimmäistä kertaa Suomea arvokisoissa. Nämä olivat ensimmäiset MM-kisat, joissa Suomi ei saavuttanut yhtään kultamitalia.
Kuulantyönnössä edellisten kisojen hopeamitalisti Mika Halvari nousi lopulta viidenneksi ja miesten keihäässäkin saavutettiin pistesija Aki Parviaisen oltua kahdeksas. Suomen joukkueen vanhin urheilija Seppo Räty ei näissä kisoissa saavuttanut keihäänheitossa loppukilpailupaikkaa. Vuoden 1995 MM-kisojen 50 kilometrin kävelyn maailmanmestaruutta puolustanut Valentin Kononen uupui tällä kertaa sijalle yhdeksän. Pistesijojen ulkopuolelle jääneistä suomalaisista onnistujana voitiin pitää Heli Koivulaa, joka hyppäsi pituudessa ennätyksekseen 657.
Alankomaat (alue)
pienoiskuva|Alankomaat vuosina 1556–1648 Alankomaat on historiallinen alue Luoteis-Euroopassa. Alueeseen kuuluvat Alankomaat, Belgia, Luxemburg (Benelux-maat), osa Pohjois-Ranskaa, Reininmaa ja osa Pohjois-Saksaa. Maantieteellisesti ja historiallisesti alueeseen kuuluvat myös Ranskan Flanderi ja saksalaiset alueet Itä-Friisia ja Kleve. Keskiaikana alankomaat oli jaettu useisiin puoli-itsenäisiin ruhtinaskuntiin.
Edis Tatli
Edis Tatli (s. 13. elokuuta 1987) on kosovolaissyntyinen suomalainen uransa lopettanut kevyen sarjan nyrkkeilijä ja Euroopan mestari. Hän voitti ammattilaisurallaan 35 ottelua, joista 10 tyrmäyksellä ja hävisi kolme ottelua. Tatlin valmentajana toimi Pekka Mäki.
Ammattilaisura
Tatli voitti 8. joulukuuta 2012 EU:n mestaruuden Espoossa käydyssä ottelussa italialaista Paolo Gassania vastaan.
Tatli voitti 9. maaliskuuta 2013 WBA-liiton Inter-Continental -mestaruuden Espoossa Dominikaanisen tasavallan Felix Loraa vastaan käymässään 12-eräisessä ottelussa yksimielisesti pisteillä.
Edis Tatli voitti 17. elokuuta 2013 Olavinlinnassa Savonlinnassa nigerialaisen Innocent Anyanwun tyrmäyksellä viidennessä erässä 8-eräiseksi suunnitellussa ottelussa.
Tatli puolusti menestyksekkäästi Inter-Continental -mestaruuttaan 12-eräisessä titteliottelussa Etelä-Afrikan kaksinkertaista maailmanmestaria Mzonke Fanaa vastaan 7. joulukuuta 2013 Espoossa voittaen hänet yksimielisesti pisteillä.
Tatli puolusti kevyen sarjan WBA-liiton Inter-Continental mestaruuttaan 9. toukokuuta 2014 voittamalla italialaisen Antonio De Vitisin Espoossa käydyssä ottelussa luovutuksella 8. erässä.
Tatli otteli 20. syyskuuta Helsingin Hartwall Arenassa WBA-liiton MM-ottelussa kuubalaista Richar Abrilia vastaan. Edellisen kerran oli suomalainen otellut MM-kehässä Suomessa 52 vuotta sitten, vuonna 1962, jolloin Olli Mäki otteli höyhensarjassa Helsingin Olympiastadionilla Davey Moorea vastaan. Tatli hävisi ottelun tuomariäänin 114–114, 112–116, 111–117. Tammikuussa 2015 Tatli voitti latvialaisen Olegs Vilcansin teknisellä tyrmäyksellä Helsingin Pitäjänmäessä.
Tatlin piti nyrkkeillä kevyen sarjan Euroopan mestaruudesta italialaista Emiliano Marsilia vastaan 24. huhtikuuta 2015 Helsingissä järjestettävässä ottelussa, mutta Marsini ilmoitti 9. huhtíkuuta 2015 vetäytyvänsä ottelusta käsivamman vuoksi. Samalla häneltä riistettiin mestaruustitteli ja se julistettiin avoimeksi. Tatli otteli jo aiemmin sovittuna päivänä mestaruudesta ranskalaista Yvan Mendya vastaan ja voitti Euroopan mestaruuden yksimielisellä pistevoitolla. Ottelun jälkeen paljastui että Tatli oli otellut mestaruudesta oikea käsi puudutettuna ja jopa epäiltiin murtumaa hänen kädessään. Kättä ei kuitenkaan leikattu, vaan lastoitettiin n. kuudeksi viikoksi paranemisen varmistamiseksi. Nyrkkeilymaailman suurin promootioyhtiö Top Rank on toukokuun alussa 2015 tarjonnut tuoreelle Euroopan mestarille sopimusta.
Tatli voitti 21. marraskuuta 2015 Helsingissä Töölön Kisahallissa 8-eräisessä ottelussa georgialaisen Ramaz Bebnadzen teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Tatlin oli tarkoitus puolustaa EM-titteliään britti Kevin Mitchelliä vastaan Espoon Metro Arenassa 18. maaliskuuta 2016 käydyssä ottelussa, mutta yllättäen Mitchell ilmoittikin lopettavansa uransa ja näin Tatlin vastustaja ottelussa vaihtui. Tatli voitti Italian Massimiliano Ballisain 12-eräisessä ottelussa yksimielisin pistein ja säilytti näin mestaruutensa, vaikka Tatli kävikin ottelun kolmannessa erässä kerran lattiassa.
Tatli voitti 13. elokuuta 2016 Olavinlinnassa Savonlinnassa espanjalaisen Cristian Moralesin yksimielisesti pistein ja säilytti näin Euroopan mestaruutensa.
Tatli hävisi 6. toukokuuta 2017 Turussa käydyssä ottelussa Belgian Fransesco Pateralle hajaäänituomiolla 2–1 ja menetti näin Euroopan mestaruutensa. Tatlin valmentaja Pekka Mäki aikoo jättää tuomiosta vastalauseen Euroopan nyrkkeilyliittoon EBU:un, koska katsoo Tatlin voittaneen ottelun.
Tatli kohtasi Pateran uudestaan Helsingin Kisahallissa 12. joulukuuta 2017 järjestetyssä The Remach -nimisessä titteliottelussa ja voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Tatlista tuli näin ensimmäinen suomalainen ammattilaisnyrkkeilijä, joka on kyennyt voittamaan kerran menettämänsä tittelin uudelleen takaisin. Tatli mursi ottelun kolmannessa erässä kätensä ja se jouduttiin leikkaamaan ottelun jälkeen.
Tatli puolusti mestaruuttaan espanjalaista Frank Urquiagaa vastaan Olavinlinnassa Savonlinnassa käydyssä ottelussa elokuussa 2018 voittaen 12-eräisen ottelun yksimielisesti pistein.
Tatli ilmoitti elokuussa 2018 luopuvansa Euroopan mestaruudesta keskittyäkseen pelkästään MM-otteluihin.
Tatli kohtasi yhdysvaltalaisen Teofimo Lopezin 20. huhtikuuta 2019 Madison Square Gardenissa New Yorkissa. Ottelun panoksena oli WBO-liiton kevyen sarjan ”väliaikainen mestaruus”, joka tarkoittaa käytännössä MM-karsintaottelua. Ottelussa hän kärsi tappion teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä.
Tatli voitti 10. elokuuta 2019 Savonlinnassa kahdeksaneräisessä ottelussa nicaragualaisen Berman Sanchezin pistevoitolla kaikin tuomariäänin.
Tatli ilmoittti syyskuussa 2022 lopettavansa nyrkkeilyuransa.
Yksityiselämä
Tatli on tunnustuksellinen muslimi. Hänellä on pikkuveli, Shukri.
Tatli sai puolisonsa kanssa pojan tammikuussa 2018 ja toisen lapsen, tytön elokuussa 2019. Tatli voitti ensimmäisenä urheilijana Tanssii tähtien kanssa -tanssiohjelman syksyllä 2018.
Lee Gi-Yeol
Lee Gi-Yeol (s. 29. helmikuuta 1940) on eteläkorealainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän osallistui Tokion olympialaisissa 1964 alle 87-kiloisten sarjaan, jossa hän putosi toisen kierroksen jälkeen.
Nuijasara
Karttusara, aiemmin nuijasara, (Carex buxbaumii) on tuulipölytteinen monivuotinen kasvilaji sarojen suvussa.
Taksonomia
Karttusara on jaettu eri alalajeihin. Suomessa tavatut kaksi alalajia ovat rantanuijasara (C. buxbaumii subsp. buxbaumii) ja lapinnuijasara (C. buxbaumii subsp. mutica). Nykyisin alalajeja ei tunnisteta, vaan rantanuijasara luokitellaan karttusaran synonyymiksi ja lapinnuijasara eri lajiksi vuomasara (Carex adelostoma). Karttusara ja vuomasara muodostavat yhdessä karttusararyhmän (Carex buxbaumii -ryhmä).
Ulkonäkö ja koko
Karttusara kuuluu valeyhtäläistähkäisten kolmiluottisten sarojen ryhmään. Se kasvaa 20–80 senttimetriä korkeaksi.
Juurakko on pitkä. Varsi on pysty, jäykkä ja täyteinen. Tyvitupet ovat tumman punertavat, usein ripsilaitaiset. Lehdet ovat ruodittomat, tupelliset ja vartta lyhyemmät. Lehtilapa on 2–4 millimetriä leveä, jäykkä ja sinivihreä. Kukinto on 3–10 senttimetriä pitkä, harsu ja koostuu 3–6 tähkästä. Tähkät ovat 10–25 mm pitkiä, ja emi- ja hedekukat ovat yleensä eri tähkissä. Latvatähkä on nuijamainen, kärjestä emikukkainen, tyvestä hedekukkainen. Alemmat tähkät ovat pallomaisia tai pitkulaisia ja emikukkaisia. Tähkäsuomut ovat suippoja tai otakärkisiä ja mustia, keskisuoni on vihreä. Pullakot ovat 2–4,5 mm pitkiä, luumunmuotoisia, litteähköjä, himmeitä ja vaaleanvihreitä, pullakon suuota on hyvin lyhyt. Karttusaralla voi esiintyä harvinaista nokisientä karttusarannokea (Anthracoidea buxbaumii).
Karttusara Suomessa
Lajia tavataan melko suuressa osassa Suomea, ei kuitenkaan aivan lännessä. Etelä-Suomessa karttusara on harvinainen ja Lapissa jokseenkin yleinen. Suomessa karttusara kasvaa ohutturpeisilla letoilla, suoniityillä, rannoilla ja puronvarsilla.
Karttusara on rauhoitettu Ahvenanmaalla.
Jeesus-liike
Jeesus-liike ("jeesushipit", engl. 'Jesus movement') oli suuri kristillinen liike hippivastakulttuurissa, tai toisin päin, merkittävä hippiliike kristinuskon kirkossa. Liikkeen jäsenistä on omat nimityksensä eri maissa. Englannin kielessä näistä käytetään nimityksiä "Jesus people" tai "Jesus freaks" (jeesus-friikit). Liike syntyi Yhdysvaltojen länsirannikolla 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa, ja levittäytyi pääasiassa Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan ennen kuin se päättyi 1980-luvun alussa. Jeesus-liike jätti jälkeensä useita uskontokuntia ja kristillisiä yhteisöjä. Liike vaikutti nykyaikaisen kristillisen oikeiston ja kristillisen vasemmiston kehitykseen, ja Jeesus-musiikkiin, joka vaikutti kristilliseen nykymusiikkiin. Jeesus-liikkeessä pidetyt ylistystilaisuudet uursivat uraa nykyaikaisen ylistysmysiikin kehitykselle.
Historia
1960-luvun nuorisoherätys tuli tunnetuksi New Yorkilaisen Mau Mau-jengin johtaja Nicky Cruzin uskoontulosta sekä pastori David Wilkersonin toiminnasta 1950- ja 1960-luvun New Yrokissa. Nicky Cruzin tarinaa kuvaavasta Risti ja linkkuveitsi-kirjasta tuli kansainvälinen myyntimenestys ja kirja julkaistiin myös Suomessa 1965. Cruzin tarina vaikutti ns. Jeesus-herätysten leviämiseen ja evankelioimistyöhön. Wilkersonin perustama Teen Challenge-toiminta kasvoi 1960-luvulta alkaen kansainväliseksi.
Kansainvälinen nuorisoherätyksen aalto vaikutti myös Suomen helluntaiseurakunnissa ulospäin suuntautuvan evankelioimistyön voimistumiseen ja muun muassa Kristillisen alkoholisti- ja narkomaanityö ry:n perustamiseen vuonna 1971. Erityisesti Ritu Ylipahkalan uskoontulo nousi 1970-luvun herätyksen symboliksi.
Kyrgyzstan Airlines
Kyrgyzstan Airlines oli Kirgisian kansallinen lentoyhtiö. Sen pääpaikka sijaitsi Biškekissä. Se perustettiin vuonna 1992, ja se lopetti toimintansa vuonna 2005.
Kohteet
Lisäksi on mahdollista saada charterlento Biškekistä Pekingiin.
Laivasto
Elokuussa 2006:
Diosdado Macapagal
Diosdado Pangan Macapagal (28. syyskuuta 1910 Lubao – 21. huhtikuuta 1997 Makati) oli Filippinien yhdeksäs presidentti 1961–1965 ja sitä ennen varapresidentti 1957–1961. Maan presidenttinä 2001–2010 toiminut Gloria Macapagal-Arroyo on hänen tyttärensä.
Macapagal toimi lyhyen aikaa diplomaattina Filippiinien Washingtonin-lähetystössä, kunnes valittiin 1949 parlamenttiin liberaalipuolueen edustajana.
Steve Wozniak
Stephen ”Woz” Wozniak (s. 11. elokuuta 1950 San José, Kalifornia) on toinen Apple-tietokoneyhtiön perustajista. Wozniak suunnitteli Apple I:n ja Apple II:n 1970-luvun puolivälissä ja perusti Apple-yhtiön yhdessä Steve Jobsin kanssa. Apple II saavutti paljon suosiota, ja siitä tuli yksi eniten myydyistä henkilökohtaisista tietokoneista 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa.
Lapsuus ja nuoruus
Puolalaissukuinen Wozniak luki lapsena kirjoja Tom Swiftistä, nuoresta keksijästä joka suunnitteli mitä tahansa. Tom Swift edusti Wozniakille luovaa vapautta, tietämystä ja kykyä löytää ongelmiin ratkaisuja.
Nuorta Wozniakia inspiroi myös hänen isänsä, joka työskenteli insinöörinä Lockheedilla. Isänsä ansiosta Wozniak kiinnostui elektroniikasta, ja isä usein tarkisti poikansa keksinnöt.
Wozniakin arvomaailmaa muokkasi vuosien varrella niin oma perhe, itsenäinen ajattelu, eettinen ja moraalifilosofia, radioamatöörietiikka (apua tarvitsevia tulee auttaa) kuin kirjatkin (Swiftin humanitäärinen asenne).
Kouluaikana Wozniak tutki televisiopiirejä ja suunnitteli noin 50 tietokonetta paperilla, mutta hänellä ei ollut rahaa osiin niiden rakentamiseksi. 1970-luvulla useimmilla ihmisillä ei ollut varaa monitoriin, joten hän suunnitteli videosyötettä oskilloskooppiin. Hän oli myös kiinnostunut ohjelmointikielistä.
Wozniak oli 19-vuotias vuonna 1969, kun hän tutustui 14-vuotiaaseen Steve Jobsiin. Wozniak oli jo rakentanut laitteen, jolla voi soittaa puheluita ilmaiseksi. Hän opiskeli lukuvuoden 1968−1969 Coloradon yliopistossa ja palasi kotiseudulleen Kaliforniaan. Wozniak liittyi De Anza Collegeen.
Wozniakin kolmas lukukausi oli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja suunnitteli ottavansa vuoden vapaata ansaitakseen rahaa viimeistä vuotta varten. Hän työskenteli useille pienille elektroniikkayrityksille 1970-luvn alussa ja hän pääsi vuonna 1975 töihin Hewlett-Packardille (HP) insinööriksi. Wozniak kehittyi piirien suunnittelussa ja suunnitteli mikropiirejä HP:n laskimiin sekä teki harrasteprojekteja.
Wozniak suunnitteli Atarille Breakout-pelin. Atarin Nolan Bushnell oli tuolloin harmissaan koska heidän uudet pelinsä vaativat 130–170 mikropiiriä ja hän kiinnostui Wozniakista, jonka tekemä versio Pongista käytti vain 30 piiriä. Wozniak ja Steve Jobs, joka tuolloin työskenteli Atarille, saivat tehtäväksi suunnitella Breakoutin toimimaan pienemmällä määrällä piirejä. Wozniak oli laitteiston suunnittelija ja Jobs teki koekytkentälevyt sekä testasi.
Wozniak osallistui Homebrew Computer Clubiin San Franciscon alueella.
Applen synty
Wozniak oli käyttänyt osituskäyttöjärjestelmää ja halusi oman tietokoneen koska ei halunnut maksaa jonkun muun tietokoneen käytöstä. Wozniak esitteli kehittämäänsä tietokonetta Homebrew Computer Clubin jäsenille, jolloin Jobs ehdotti tietokoneen myymistä kerhon jäsenille. Tietokoneen nimeksi tuli Apple Computer ja myöhemmin uudelleen nimettynä Apple I.
Jobs sai sopimuksen tietokoneen myynnistä ja hankki osia kolmenkymmenen päivän maksuajalla.
Wozniak arvioi, että myös Jobs olisi osannut suunnitella ohjelmistoa ja laitteistoa, mutta ei yhtä hyvin kuin hän.
Apple I:n myynnin alettua Wozniak työskenteli vielä Hewlett-Packardille ja toimi satunnaisesti Apple I:n emolevyjen testaamisessa, teki uusia ohjelmia sekä suunnitteli kasettiasemaliitännän Apple I:lle. Wozniak suunnitteli värigrafiikkaa varten piirin sekä suunnitteli keinon käyttää osa keskusmuistista näyttömuistiksi. Apple II:n suunnittelun aikaan useimmilla ihmisillä ei ollut varaa värimonitoriin, joten koneen täytyi toimia myös kotitelevisioilla. Wozniak teki myös Breakout-pelistä version BASICillä, sekä lisäsi ominaisuuksia kirjoittamaansa BASIC-tulkkiin värien esittämiseksi.
Vuonna 1977 julkaistusta Apple II:sta tuli menestys Wozniakin insinöörityön ja Jobsin estetiikan ansiosta. Kun yritys listattiin pörssiin vuonna 1980 yhtiön markkina-arvo ylitti miljardi dollaria.
Vuonna 1981 Wozniak loukkaantui lentokone-onnettomuudessa. Hän jatkoi opintojaan mutta ei käynyt kurssejaan loppuun. Yliopisto päätti myöhemmin, että Applen tietokoneiden suunnittelulla saattoi korvata puuttuvat kurssit, ja myönsi hänelle tutkinnon 1987. Wozniakin ura Applessa päättyi samana vuonna.
Applen jälkeen Wozniak on keskittynyt vapaaehtoistyöhön, etenkin lasten auttamiseen ja koululaisten tietokonekerhoihin. Hän on osallistunut erilaisten tietotekniikan alan yritysten hallituksiin, ja vuonna 2009 hän alkoi jälleen työskennellä tuotekehittäjänä Fusion-IO:ssa, joka tekee tallennuslaitteita.
Sijoituskoira
Koiran sijoittaminen on koirankasvatuksessa käytetty termi, jolla tarkoitetaan koiran kauppaa, jossa omistajuus siirtyy kasvattajalta ostajalle vasta koiran pennutuksen jälkeen tai sovittujen ehtojen mukaisesti. Koiran sijoituksessa jalostusoikeus jää koiran luovuttajalle ja koiran hallintaoikeus siirtyy vastaanottajalle. Koiran omistusoikeus on luovuttajalla tai vaihtoehtoisesti luovuttajalla ja vastaanottajalla yhteisesti, ja se siirtyy vastaanottajalle sopimusehtojen mukaisesti.
Sijoitusehdot
Luovuttaja voi vaatia koirasta vakuusmaksun, jonka hän palauttaa vastaanottajalle, jos koiraa käytetään jalostukseen. Suomen Kennelliiton sääntöjen mukaan vakuusmaksu saa olla korkeintaan puolet pennun hinnasta.
Narttu sijoitetaan yleensä yhtä pentuetta vastaan, mutta myös kahdesta pentueesta voidaan sopia. Sijoitussopimus päättyy, kun sovittu määrä pentueita on syntynyt tai koira saavuttaa sopimuksessa määritellyn yläikärajan. Yläikäraja on yleensä 3 tai 4 vuotta ja siihen perustuvassa sopimuksen päättymisessä luovuttaja saa pitää vakuusmaksun. Pentueeksi lasketaan yhdestä tiineydestä syntyvät pennut määrästä ja elinkelpoisuudesta riippumatta.
Vastaanottajalla on velvollisuus ilmoittaa nartun kiiman alkamisesta ja terveyteen liittyvistä asioista. Luovuttaja maksaa kaikki jalostukseen ja pennuttamiseen liittyvät kulut (jalostustarkastukset, lisäruoka- ja madotuskulut) ja vastaanottaja normaalit koiranpitoon liittyvät kulut (ruoka, rokotukset, koiravero).
Urosten sijoituksessa sopimusehdot voivat erota narttujen sijoitukseen nähden pentueiden lukumäärässä ja yläikärajassa.
Seminaari
Seminaari voi tarkoittaa seuraavia:
23. tammikuuta
23. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 23. päivä. Vuodesta on jäljellä 342 päivää (karkausvuonna 343).
The Great Escape and Hurricane Harbor
The Great Escape and Hurricane Harbor on huvipuisto ja vesipuisto. Se sijaitsee Queensburyssä New Yorkissa, lähellä Lake Georgea, ja se sijaitsee noin 60 kilometriä Albanystä pohjoiseen. Puiston omistaa Six Flags -huvipuistoketju. Puistossa on 38 huvilaitetta, joista kuusi on vuoristoratoja. Se on kooltaan 142 hehtaarin kokoinen. Puisto avattiin vuonna 1954 ja se on tunnettu aikaisemmin nimillä Storytown USA, The Great Escape Fun Park ja The Great Escape & Splashwater Kingdom: A Six Flags Park. Se on avoinna toukokuusta lokakuuhun.
Minkä taakseen jättää
Minkä taakseen jättää (Om jag vänder mig om) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Björn Rungen käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva.
Luomiskertomukset
pienois|[[James Tissot, Luominen, noin 1896–1902.]] Luomiskertomukset ovat tarinoita maailman ja ihmisen synnystä. Ne voivat olla kaunokirjallisuutta, myyttejä, osa uskontoa tai perimätietona säilyneitä. Lähes kaikilla kulttuureilla on ollut omat luomistarunsa.
Luominen tapahtuu tarinassa usein tyhjyydestä, sekasortoisesta tai tuntemattomasta alkutilasta, alkumunasta tai alkuolennon ruumiista. Maailma tai sen ihmiset voivat myös nousta Maan päälle alkumeren pohjasta tai maan alta. Joskus luomisessa on mukana vain yksi tai useampi luoja, mutta joissain kertomuksissa luojalla tai luojilla on vastustajia. Luomismyyteissä esiintyy joskus vedenpaisumus, jossa luoja saattaa tuhota koko ihmiskunnan ja luoda sen uudelleen. Raamatun luomiskertomuksessa Jumala loi sanallaan ihmisen maan tomusta. Kalevalan runon alussa on luomiskertomus, jonka mukaan maailma syntyi sotkan munasta.
Merkitys
Uskonnontutkija Charles Longin mukaan luomismyytti on symbolinen kertomus tietyn yhteisön käsityksestä siitä, miten maailma syntyi. Kertomuksen kautta yhteisö luo itselleen käsityksen maailman synnystä sekä ihmisen paikasta siinä, hänen suhteestaan toisiin ihmisiin ja luontoon. Se tarjoaa yhteisölle usein myös tyylillisen mallin sen kulttuurin rakenteille ja toiminnalle sekä sen toisille myyteille, ja sen kautta kulttuuri voi määritellä itsensä. Myös yhteisön taide, kuten naamiot ja tanssit, kuvaavat usein sen luomistarun rakenteen piirteitä. Luomiskertomus antaa yhteisölle myös käsityksen ajasta, joka jaetaan usein pyhään ja maalliseen aikaan.
Luokittelu
Useimpien kulttuurien suulliseen perinteeseen kuuluu kertomus ihmisten ja koko maailman alkuperästä. Charles Long on jaotellut luomismyytit viiteen pääluokkaan:
Moniin erityyppisiin luomismyytteihin kuuluu kertomus ihmisen luomisesta sekä kertomus tulvasta ja sitä seuraavasta uudesta luomisesta.
Tyhjästä luominen
Tyhjästäluomiskertomusten jumalilla on usein piirteitä vanhemmista myrskyjen, säiden ja auringon jumalilta sekä isäjumalalta, joka lannoittaa maan. Tällainen luojajumala on yleensä yksin, vaikkakin joskus moniosainen. Näitä yksinäisiä luojajumalia ovat muun muassa Johanneksen evankeliumin Sana, Tuamotun Kiho, Mariaanien Na Arean, Tahitin Taaroa, Intian Rigvedan Purusha, bantujen Nzame, mayojen Tepeu ja Gukumatz, inupiatien ja tšuktšien Korppi, winnebagojen Maan tekijä, Marshallinsaarten Lowa ja Amazonian Uitoto. Tällaisten luojajumalien alkuperää ei luomistaruissa joko pohdita tai heidän oletetaan olleen aina olemassa ajan ulkopuolella.
Tyhjästäluomiskertomuksissa ihmisten luomisella on tärkeä osuus. Luotuaan ensin kaiken muun jumala usein huomaa jotain olennaista puuttuvan ja luo siksi ihmisen. Pohjois-Amerikan creek-intiaanien luoja loi ensin eläimet, mutta nämä eivät löytäneet elämälleen tarkoitusta, joten hän loi ihmiset heidän avukseen. Heprealaisten jumala loi ihmiset omaksi kuvakseen hallitsemaan luomakuntaa. Pawnee-intiaanien luoja loi ihmiskunnan äidin aamu- ja iltatähdestä ja ihmiskunnan isän auringosta ja kuusta. Maasai-luojajumala Enkai loi ihmiset puusta, samoin kuin mayojen jumalat, ja Tahitin luojajumala Taaroa loi ihmiset maasta. Ensimmäiset ihmiset syntyvät kertomuksissa myös usein jumalien insestisestä suhteesta.
Tyhjästä luodussa maailmassa on usein myös paha voima tai vihollinen jossakin mudossa, kuten Eedenin paratiisin käärme. Joskus pahuuden voittaessa jumala suuttuu luomilleen ihmisille, kuten sanien ja mayojen luomiskertomuksissa. Sumerilainen Gilgameš kertoo suuttuvasta jumalasta, joka rankaisi ihmisiä vedenpaisumuksella ja siitä selvinneet pääsevät jatkamaan ihmiskuntaa. Joissain luomiskertomuksissa kaikki ihmiset menehtyvät ja jumala luo ihmiskunnan uudelleen.
Sekasorrosta luominen
Sekasorrostaluomiskertomuksissa on kyse järjestyksen ja kaaoksen tavoittelujen ristiriidasta. Sen vuoksi niihin liittyy usein dualismi eli kahtiajako, jossa pahuus on olemassa jo luomisesta alkaen, joskus jopa sodassa hyvyyttä vastaan. Myös näissä myyteissä ihminen nähdään epätäydellisenä, ja Jumala joutuu rankaisemaan häntä. Järjestyksen palauttajana ja pahuuden torjujana toimii usein kulttuurinen sankari tai hyvä jumala, kuten ainujen Aionia, Bankssaarten Quat tai Tahitin Hina.
Sekasorrosta luotavan maailman materiaali on jo valmiiksi olemassa jossain muodossa. Joskus se on pimeyttä ja vettä, joskus silkkaa kaaosta, joskus maan osia, usein alkumuna. Tyhjästä luova jumalakin voi joskus itse sijaita jossain materiaalissa, mutta maailman hän tekee kuitenkin tyhjästä.