cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sydämen asialla
Sarjan henkilöhahmojen kehitys
Phil Bellamyn ja Gina Wardin katkonainen suhde sai uutta tuulta alleen Philin jouduttua sairaalaan epäillyn sydänkohtauksen vuoksi. Sairaalassa Phil rohkaistuu kosimaan Ginaa ja vastauksen ollessa myöntävä pariskunnan häitä vietetäänkin 16. tuotantokaudella. Avio-onni saa kuitenkin traagisen lopun Philin kuoltua 17. tuotantokaudella. Ginan ja Philin lapsi syntyy Philin kuoleman jälkeen.
Henkilöhahmoja (aakkosjärjestyksessä)
thumb|Sarjassa esiintyvä Scrippsin huoltoasema.
Muita hahmoja
Muita sarjassa olleita henkilöitä ovat olleet muun muassa:
Sarja Suomessa
Ensimmäisen kerran sarjaa esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 1996–1999. Pienien katsojalukujen takia sarjan esittäminen lopetettiin kesällä 1999. MTV3 ehti esittää sarjan viisi ensimmäistä tuotantokautta.
YLE TV1 aloitti sarjan esittämisen uudestaan keväällä 2005. Sarjan viimeinen jakso esitettiin 8. huhtikuuta 2011. TV 1 alkoi esittää sarjaa uusintana alusta syyskuussa 2012 ja taas keväällä 2019. Vuodesta 2022 Sydämen asialla on ollut alusta alkaen nähtävillä C-more suoratoistopalvelussa, kun Britbox sarjoja laitettiin C-moreen.
Se äänestettiin TV-maailma-lehden yleisöäänestyksessä vuoden 2005 neljänneksi suosituimmaksi ulkomaalaiseksi televisio-ohjelmaksi jättäen taakseen sarjat O.C., Everwood ja Kauniit ja rohkeat.
Älvsbyn piiri
Älvsbyn piiri sijaitsee Älvsbynin kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Pohjoismainen suuntaus
Pohjoismainen suuntaus on Suomen tasavallan ulkopoliittinen linja, joka seurasi reunavaltiopolitiikan vastoinkäymisistä. Itsenäisyyden alussa Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan pyrkivät Baltian maat ja Puola kokoamaan yhteistyötä saadakseen suurempaa neuvotteluvoimaa neuvosto-Venäjän, sittemmin Neuvostoliiton kanssa käytäviin neuvotteluihin, mutta maiden erilaiset intressit estivät reunavaltiopolitiikan onnistumisen.
Motu proprio
Motu proprio (latinaksi "omasta aloitteesta") on paavin julkaisema apostolinen kirjoitus, jota ei ole muodollisesti anottu ja jonka paavi on päättänyt henkilökohtaisesti (eikä siis joku kardinaaleista tai toisista neuvonantajista). Yleensä on kysymys kirkkolain tulkinnoista ja hallinnollisista päätöksistä, kirkkolain vähäisistä muutoksista tai täsmennyksistä tai yksityisille tai yhteisöille myönnettävistä erivapauksista. Motu proprio alkaa sen syyn kuvailemisella, miksi asiakirja on annettu. Sen jälkeen seuraa päätös mahdollisine perusteluineen. Paavi allekirjoittaa asiakirjan henkilökohtaisesti latinalaisella nimellään. Asiakirjan alla on päiväys, mutta yleensä ei paavin sinettiä eikä varmennusta. Motu proprio on pätevä, kun se on julkaistu. Se on pätevä ja sitova silloinkin, kun se ei ole kanonisen lain tai paavin aikaisempien päätösten mukainen. Ensimmäisen motu proprion antoi paavi Innocentius VIII vuonna 1484.
Pohjoismainen suuntaus
Suomen intressi reunavaltiopolitiikkaan liittyi neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton läheisyyteen sekä Suomenlahden yhteisyyteen Viron kanssa, joka oli yksi reunavaltiopolitiikan osapuoli.
Motu proprio
Viime aikojen merkittävin motu proprio on paavi Benedictus XVI:n 7. heinäkuuta 2007 antama Summorum Pontificum, jossa hän helpotti tridentiinisen messun viettämistä katolisessa kirkossa.
Pohjoismainen suuntaus
Vaikka Suomi erkani reunavaltiopolitiikasta käytännössä jo aikaisemmin, silti virallisesti pohjoismainen suuntaus ilmoitettiin Suomen ulkopolitiikan linjaksi 1935. Pohjoismaiseen suuntaukseen kuului puolustuspoliittisesti puolueettomuus. Suomi oli monien muiden maiden tapaan Neuvostoliiton aloitteesta solminut sen kanssa hyökkäämättömyyssopimuksen 1932.
Reunavaltiopolitiikan osana Suomi kuitenkin teki aktiivista yhteistyötä Viron kanssa puolustuspolitiikan alueella salassa valmistellen muun muassa Suomenlahden tykistösulun, joka meristrategisesti oli jatkoa Pietari Suuren merilinnoitukselle. Tiedon yhteistyön olemassaolosta sai Neuvostoliitto todennäköisesti Vilho Pentikäiseltä, mikä näkyi myöhemmin 1938 ja 1939 Neuvostoliiton vaatimuksina saada haltuunsa Suomelle kuuluvat Suomenlahden ulkosaaret Leningradin edustalla olevalla merialueella meripuolustuksen lujittamiseksi.
Muutoin pohjoismaiseen suuntaukseen liittyivät hyvät suhteet muihin Pohjoismaihin yleensä ja erityisesti Ruotsiin. Toisen maailmansodan jälkeen pohjoismainen suuntaus on näkynyt muun muassa Yhdistyneissä kansakunnissa ja rauhaturvaamisessa, Norjan, Ruotsin ja Suomen puolustusvoimien yhteistoiminnassa muun muassa ammushuollon osalta sekä joidenkin Pohjoismaiden valtiollisten yhtiöiden suurissa hankkeissa, kuten Telian ja Soneran sekä Nesteen ja Statoilin.
Durbanin kaupungintalo
thumb|300px|Durbanin kaupungintalo.
Durbanin kaupungintalo on rakennus Durbanin kaupungissa, Etelä-Afrikan KwaZulu-Natalissa. Se on järjestyksessään toinen rakennus, joka toimii Durbanin kaupungintalona. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Stanley G. Hudson. Hudson oli mieltynyt Pohjois-Irlannin pääkaupungin Belfastin kaupungintalon (rakennettu 1898–1906) suunnitteluun, ja suunnittelikin Durbanin kaupungintalosta lähes täysin samanlaisen. Uusbarokkinen kaupungintalo valmistui vuonna 1910.
Fränningen kirkko
Fränningen kirkko on rakennus Ruotsissa Sjöbon kunnassa. Se on valmistunut 1100-luvun lopussa ja on rakennettu romaaniseen tyyliin. Kirkko on pyhitetty aikanaan Marialle ja seitsemälle naispyhimykselle. Kirkossa tehtiin iso remontti vuonna 1941, jolloin vuonna 1622 valmistuneen saarnastuolin alkuperäiset värit palautettiin. Punertavasta marmorista tehty kastemalja on yhtä vanha kuin kirkkokin.
Almirante Lynch (1912)
Almirante Lynch (runkonumero L) oli Chilen laivaston Almirante Lynch -luokan hävittäjä, joka palveli sekä ensimmäisessä että toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1911 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Manilta ja sen köli laskettiin 9. marraskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1912 ja se valmistui 1913. Alus otettiin Chilen laivaston palvelukseen.
Palvelus
Almirante Lynch saapui 1914 Chileen aloittaen palveluksensa ja se poistettiin palveluksesta 19. joulukuuta 1945.
Saudia
Saudi Arabian Airlines  on Saudi-Arabian kansallinen lentoyhtiö, joka operoi nimellä Saudia. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Jeddassa. Saudia lentää lentojaan noin 70 eri kohteeseen Lähi-idässä, Afrikassa, Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Laivasto
thumb|Saudian Airbus A320-200. thumb|Saudian Airbus A330-300 palaamassa takaisin testilennolta [[Toulouse-Blagnacin lentoasema|Toulousen lentoasemalle.]] thumb|Saudian Boeing 747-400. thumb|Saudia Cargon Boeing 747-400F laskeutumassa [[Schipholin kansainvälinen lentoasema|Amsterdam Schipholin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|Saudian Boeing 777-300ER laskeutumassa [[Toronton Pearsonin kansainvälinen lentoasema|Toronto Pearsonin kansainväliselle lentoasemalle.]] thumb|Saudian Boeing 787-9 [[Manchesterin lentoasema|Manchesterin lentoasemalla.]] Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 7,9 vuotta.
Erkki Gustafsson
Erkki Gustafsson (31. joulukuuta 1912 Helsinki – 13. tammikuuta 1966, Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Gustafsson edusti Suomea jalkapalloilijana Berliinin 1936 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi kolme A-maaottelua ja neljä B-maaottelua vuosina 1932–1939. Kotimaassaan hän edusti Helsingin Tovereita.
Spokane
Spokane [spoʊ'kæn] on kaupunki Yhdysvalloissa Washingtonin osavaltion itäosassa Spokane-joen varrella. Nimensä kaupunki on saanut spokane-intiaanien mukaan. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 208 916 ja suuremman metropolialueen 471 221.
Maantiede
thumb|vasen|[[Spokane (joki)|Spokane-joen vesiputouksia.]] Spokane sijaitsee Washingtonin osavaltion itäosassa. Paikka on lähellä osavaltion itärajaa. Matkaa Idahon osavaltion rajalle on noin 30 kilometriä ja Kanadan rajalle pohjoisessa noin 180 kilometriä. Kaupungin alue on tasankoa, jonka itäpuolella kohoavat Kalliovuoret. Kaupungin läpi kulkee Spokane-joki, jonka vesiputoukset sijaitsevat kaupungin kohdalla. Spokanen lähellä sijaitsevat Mount Spokanen lomakohteet, sekä Colvillen ja Kaniksun kansallismetsät.
Kesät ovat Spokanen alueella tyypillisesti lauhkeita ja kuivia. Talvet ovat kosteampia ja ajoittain kylmiä. Runsas lumisade ei ole alueella yleistä.
Historia
thumb|vasen|Spokane vuonna 1890. Nykyisen Spokanen alueen alkuperäisasukkaita olivat spokane-intiaanit, joiden mukaan kaupunki on myös saanut nimensä. Nimi tarkoittaa vapaasti kääntäen auringon kansaa. Sittemmin alueella liikkui joitakin eurooppalaistaustaisia kauppiaita ja turkismetsästäjiä. Vuonna 1810 Finan McDonald ja Joco Finlay perustivat paikalle kauppa-aseman, jota he kutsuivat nimellä Spokane House. Vuonna 1812 Pacific Fur Company rakennutti puolestaan Fort Spokanen lähelle kauppa-asemaa. Seuraavana vuonna paikan osti North West Company ja vuonna 1821 edelleen Hudson’s Bay Company. Yhtiö päätti kuitenkin purkaa Spokane Housen ja alue jätettiin jälleen paikallisille heimoille. Sittemmin Garry-niminen presbyteriaanisen koulutuksen spokane-päällikö perusti paikalle heimolleen englantia, uskontoa ja nykyaikaisia maatalousmenetelmiä opettaneen koulun.
Silloisen Oregonin territorion alueelle alkoi saapua suuria määriä siirtolaisia 1840-luvulla. Siirtolaisten paikallisten intiaanien välillä käytiin yhteenottoja, joiden takia Oregonin territorion itäosat suljettiin joksikin aikaa siirtolaisuudelta 1850-luvulla. Vuonna 1871 Spokane-joen varrelle muutti J. J. Downing perheineen ja pian paikalle kehkeytyi pieni asutuskeskus. Vuonna 1873 joskus Spokanen isäksi kutsuttu James N. Glover osti Downingin maat ja perusti kaupan ja tallin. Vuonna 1878 paikkaa kutsuttiin virallisissa asiakirjoissa nimellä Spokane Falls ja vuonna 1880 sen asukasluku oli 75. Kaupunki Spokanesta tehtiin vuonna 1881.
Spokane kasvoi sittemmin nopeasti. Mantereen ylittävä rautatie saavutti Spokanen vuonna 1883 ja kiihdytti paikan kasvua huolimatta 1889 riehuneesta suurtulipalosta. Vuonna 1890 kaupungissa oli jo noin 30 000 asukasta. Kaupungin nimi muutettiin virallisesti lyhempään muotoon Spokane, kun Oregonin territoriosta tuli yksi Yhdysvaltain osavaltioista. 100 000 asukkaan rajan kaupunki ylitti vuonna 1910. Taloudellista kehitystä auttoi edelleen vuonna 1941 valmistunut Grand Coulee -pato, sekä toisen maailmansodanaikana perustetut alumiinitehtaat ja Fairchild Air Force Base. Vuoden 1974 maailmannäyttely järjestettiin Spokanessa. Etenkin kaupungin keskustassa on tehty sittemmin lukuisia uudistushankkeita ja kaupunki on pyrkinyt houkuttelemaan uusia asukkaita etenkin korkeiden elinkustannusten Kaliforniasta.
Talous
thumb|Spokanen kaupungintalo. thumb|Riverfront Park-puisto. Luonnonvarojen hyödyntäminen muodostaa merkittävän osan Spokanen taloudesta. Alueella on esimerkiksi metsä- ja maataloutta, sekä kaivostoimintaa. Raaka-aineiden läheisyys on keskittänyt kaupunkiin myös teollista tuotantoa, kuten puu- ja metalliteollisuutta, sekä elintarviketeollisuutta. Hiljattain merkitystään ovat kasvattaneet myös talouden muut osa-alueet, kuten korkean teknologian yritykset ja terveydenhuolto. Spokane on myös alueen tukku- ja vähittäiskaupan keskus.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Spokanessa aikavälillä 2012–2016 olivat 43 274 USD ja henkilöä kohden 25 362 USD. 19,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Koulutus
Spokanessa sijaitsevia oppilaitoksia ovat vuonna 1887 perustettu Gonzaga University ja vuonna 1890 perustettu Whitworth College.
Fredrik Vilhelm III
Fredrik Vilhelm III (, 3. elokuuta 1770 Potsdam – 7. kesäkuuta 1840 Berliini) oli Preussin kuningas vuodesta 1797 kuolemaansa saakka. Brandenburgin vaaliruhtinaana ja rajakreivinä hän kantoi nimeä Fredrik Vilhelm IV. Fredrik Vilhelm oli Brandenburgin viimeinen vaaliruhtinas, sillä arvonimestä luovuttiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan loppuessa vuonna 1806.
Fredrik Vilhelm syntyi Potsdamissa Fredrik Vilhelm II:n ja tämän puolison Friederike von Hessen-Darmstadtin pojaksi vuonna 1770. Hän nai vuonna 1793 Luise von Mecklenburg-Strelitzin, jonka kanssa hän sai kymmenen lasta. Preussin valtaistuimelle hän nousi 16. marraskuuta vuonna 1797.
Ulkopolitiikka
Vuonna 1813 Fredrik Vilhelm solmi liiton Venäjän kanssa Ranskaa vastaan. Liittolaiset löivät Ranskan vuosien 1813 ja 1814 taisteluissa. Wienin kongressissa kuninkaan ministerit onnistuivat turvaamaan Preussin alueellisen laajentumisen.
Uudistukset
Kuningas Fredrik Vilhelmin ollessa toimeton useat ministerit toteuttivat Preussissa uudistuksia niin hallinnon kuin armeijankin suhteen kuningattaren kehotuksesta. Edellisen kuninkaan uskonto- ja sensuurimääräykset kumottiin. Wienin kongressin jälkeen kuningas kuitenkin muuttui taantumukselliseksi.
Fredrik Vilhelmiä seurasi kuninkaana hänen vanhin poikansa, Fredrik Vilhelm IV.
Urho Walkama
Urho Olavi Walkama, sukunimi alun perin Valkama (25. helmikuuta 1916 Helsinki – 11. heinäkuuta 1974) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Vuonna 1929 Urho Walkama ja näyttelijä ja laulaja Aarne Salonen olivat solisteina Dallapé-orkesterin Berliiniin tekemällä levytysmatkalla, jolloin yhtye äänitti 50 Kansanorkesterin nimellä julkaistua kappaletta. Vuonna 1937 hän oli näyttelijänä Kalle Kaarnan ohjaamassa elokuvassa Tukkijoella. Urho Walkaman veli oli muusikko ja säveltäjä Kaarlo Valkama.
Yleisvikaari
Yleisvikaari eli ylivikaari eli kenraalivikaari (, vicarius tarkoittaa ”sijaista”) on katolisessa kirkossa hiippakuntapiispan sijainen hiippakunnan hallinnossa. Tapa asettaa yleisvikaareita avustamaan piispoja hallinnollisissa asioissa on peräisin keskiajalta. Tuolloin yleisvikaari saattoi edustaa piispaa myös liturgisissa asioissa. Nykyään näitä asioita hoitaa apulaispiispa.
Valtuudet ja tehtävät
Yleisvikaari on piispan henkilökohtainen edustaja kaikissa hallintoon liittyvissä asioissa. Hänellä on samat valtuudet ja sama toimeenpanovalta kuin piispallakin. Usein puhutaankin piispan ”alter egosta”, toisesta minästä. Koska yleisvikaari toimii piispan valtaoikeuksin ja hänen valtuuttamanaan, ei hänen päätöksistään voida valittaa hiippakunnan sisällä mihinkään, ei edes piispalle itselleen. Yleisvikaari johtaa hiippakunnan keskuskansliaa, jota kutsutaan nimellä yleisvikariaatti tai ordinariaatti.
Erityisen merkittävä on Rooman hiippakunnan yleisvikaarin tehtävä. Koska Rooman piispa, paavi, vastaa koko yleismaailmallisen kirkon johdosta ja hallinnosta, on Rooman hiippakunnan yleisvikaari käytännössä vastuussa hiippakunnan hallinnosta. Hiippakunnan yleisvikaarina toimii yleensä kardinaali, jonka arvonimenä on kardinaalivikaari. Toisin kuin suurin osa paavillisista virkamiehistä ja yleisvikaarit yleensä, kardinaalivikaari ei menetä arvoaan paavin kuollessa.
Nimittäminen, vaadittavat ominaisuudet ja eroaminen
Yleisvikaarin virka lakkaa virkamääräyksen päättyessä, hänen erotessaan tai piispan vapauttaessa hänet tehtävistään. Koska yleisvikaari on piispan henkilökohtainen edustaja, hän menettää välittömästi virkansa, mikäli piispa kuolee, eroaa tehtävästään, siirtyy eläkkeelle tai toisiin tehtäviin tai mikäli hänet erotetaan (Can 481 CIC).
Anglikaaninen kirkko
Myös Englannin anglikaanisessa kirkossa on keskiajalta peräisin oleva yleisvikaarijärjestelmä.
Maailmalliset yleisvikaarit
Keskiajalla myös maalliset vallanpitäjät saattoivat nimittää itselleen yleisvikaarin. Erityisesti yleisvikaari oli keisarin tai kuninkaan edustaja alueella, joka ei ollut herttuan suorassa hallintavallassa.
Saksalaiset Formula 1 -kuljettajat
pienoiskuva| [[Wolfgang von Trips|Wolfgang von Tripsin patsas. Hän oli ensimmäinen saksalainen GP-voittaja. ]] Saksasta on tullut yhteensä 53 Formula 1 -kuljettajaa, joista kolme on maailmanmestareita. Heistä Sebastian Vettel on nykyisin vielä mukana. Michael Schumacherilla on lukuisia F1-ennätyksiä, muun muassa eniten maailmanmestaruuksia. Vuonna 2008 Sebastian Vettelistä tuli nuorin kilpailun voittanut kuljettaja (ei enää voimassa), ja vuonna 2010 hänestä tuli nuorin Formula 1 maailmanmestari. Vuonna 2016 Nico Rosbergista tuli kolmas saksalainen maailmanmestari. Formula 1 -kaudella 2019 on mukana kaksi saksalaista.
Maailmanmestarit ja kilpailun voittaneet
Ensimmäinen saksalaismestaruus tuli vasta vuonna 1994 Michael Schumacherin voitettua ensimmäisen seitsemästä maailmanmestaruudesta. Sebastian Vettelistä tuli vuonna 2010 toinen saksalainen maailmanmestari. Hän voitti mestaruudet myös 2011, 2012 ja 2013. Nico Rosberg on kolmas saksalainen kuljettaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden. Se tapahtui kaudella 2016. Wolfgang von Trips oli lähellä voittaa mestaruuden vuonna, mutta hän kuoli onnettomuudessa toiseksi viimeisessä osakilpailussa ja sijoittui lopulta toiseksi mestaruuskamppailussa, vain yhden pisteen erolla Phil Hilliin.
Yhteensä seitsemän saksalaista on onnistunut voittamaan osakilpailun. Michael Schumacher on saavuttanut eniten voittoja, yhteensä 91. Vettelillä on tähän mennessä 52 voittoa. Ralf Schumacher voitti kuusi ja Heinz-Harald Frentzen voitti kolme. Wolfgang von Trips, joka oli ensimmäinen saksalainen osakilpailuvoittaja, voitti kaksi kilpailua, joista molemmat olivat vuonna 1961. Nico Rosberg voitti uransa aikana 23 kilpailua ja Jochen Mass yhden.
Nykyiset kuskit
Sebastian Vettel ajoi ensimmäisen kilpailunsa 2007 Yhdysvaltain GP:ssä, sijoittuen kahdeksanneksi saavuttaen uransa ensimmäisen MM-pisteen. Hänestä tuli myös kaikkien aikojen nuorin pisteille ajanut kuljettaja. Kaudella 2010 Vettel aloitti neljä kautta kestäneen mestaruusputkensa, tullen kaikkien aikojen nuorimmaksi Formula 1-maailmanmestariksi. Nykyään Vettel ajaa Scuderia Ferrari n tallissa. pienoiskuva|297x297px| Michael Schumacher Monacossa, 2012
Ivan Sutherland
Ivan Edward Sutherland (s. 16. toukokuuta 1938 Hastings) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän sai vuonna 1988 Turing-palkinnon. Hänet tunnetaan työstään tietokonegrafiikan parissa ja varsinkin Sketchpad-ohjelman kehittämisestä. Sutherlandin Sketchpad mainitaan usein ensimmäisenä interaktiivisena graafisena järjestelmänä suunnitteluun ja hahmotteluun. Sketchpad oli aiheena Sutherlandin väitöstyössä MIT:ssä. Sutherland on vaikuttanut muun muassa kolmiulotteiseen mallinnukseen, visuaaliseen simulointiin, tietokoneavusteiseen suunnitteluun ja virtuaalitodellisuuteen.
Nebraskassa syntynyt Sutherland on pitkän uransa aikana työskennellyt useissa yliopistoissa (mm. Utah) ja lisäksi esimerkiksi Sun Microsystemsissä. Hän on ollut vuodesta 1978 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä. Hän kuuluu myös Association for Computing Machineryyn.
Oscar Enckell
pienoiskuva|Talvisodan unkarilainen vapaaehtoisjoukko lähtökatselmuksessa [[Turun satamassa. Lähtökatselmuksen suoritti kenraaliluutnantti Oscar Enckell. Vapaaehtoisjoukon päällikkönä toimi kapteeni Imre Kémeri Nagy.]] Oscar Paul Enckell (2. maaliskuuta 1878 Pietari, Venäjä – 5. marraskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja teollisuusmies, joka oli merkittävän osan urastaan keisarillisen Venäjän armeijassa.
Oscar Enckellin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali Carl Enckell ja Heléne Natalia Bronikowsky. Hänen veljensä oli jatkosodan jälkeinen Suomen ulkoministeri Carl Enckell. Oscar Enckell opiskeli upseeriksi Haminan kadettikoulussa. Sen jälkeen hän siirtyi Venäjän palvelukseen ensimmäisen palvelupaikan ollessa Henkikaartin Semjonovin rykmentti vuosina 1897–1904. Hän opiskeli 1903 Venäjällä Pietarin yleisesikunnan akatemiassa ja siirtyi sitten Mantsurian armeijan esikuntaan vuosiksi 1904–1905, sen jälkeen 13. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi 1906–1907, ja edelleen Pietariin yleisesikuntaan muun muassa tiedustelutoiminnan päälliköksi 1907–1914. Enckell siirtyi ensimmäisen maailmansodan aikaan Venäjän sotilasasiamieheksi Roomaan 1914–1917. Viimeiset tehtävät Venäjälle olivat toiminta Venäjän edustajana Serbian armeijan esikunnassa 1917–1918 ja lopuksi entente-joukkojen erikoistehtävissä Konstantinopolissa ja Kaukasiassa 1918. Venäjän armeijassa Enckell saavutti everstin arvon vuonna 1912.
Suomeen Enckell siirtyi maan itsenäistyessä toimien aluksi Suomen rannikkopuolustustuksen ja myöhemmin yleisesikunnan päällikkönä. Enckellin eroon vuonna 1924 liittyi Suomen sotilaspiirien kiista vallasta. Nuori jääkäriupseeristo painosti Venäjällä palvelleen upseeriston eroamaan. Näin joutui Enckellkin jättämään yleisesikunnan päällikön tehtävät.
Siirtyessään siviilin Enckell toimi ensin Suomen ja Ruotsin puutavarayhdistysten virallisena välitysmiehenä Belgiassa, Ranskassa ja Alankomaissa vuosina 1926–1928. Suomeen palattuaan hän toimi Harlussa Läskelä Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1928–1940 eli alueen Neuvostoliitolle luovutukseen asti. Sen jälkeen hän toimi Kymin Oy:n Hallan tehtaan isännöitsijänä sodan aikana ja sodan jälkeen Teollisuuden polttoöljy Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1946–1957.
Sodan aikana Enckell oli marsalkka Mannerheimin erityistehtävissä muun muassa talvisodassa neuvottelijana ulkomailla ja ylipäällikön edustajana ulkomaisten vapaaehtoisten suuntaan. Hän osallistui vielä Moskovan rauhanneuvotteluihin syyskuussa 1944 sotilasasiantuntijana. Presidentti Paasikivi tukeutui Enckellin sotilaalliseen asiantuntemukseen ja ylivertaiseen Venäjän-tuntemukseen myös valmistauduttaessa Pariisin rauhankonferenssiin vuonna 1946 sekä YYA-sopimusneuvottelujen aikana keväällä 1948.
Ólafur Vignir Albertsson
Ólafur Vignir Albertsson (s. 19. toukokuuta 1936) on islantilainen pianisti.
Ólafur valmistui Reykjavíkin musiikkikoulusta vuonna 1961 ja täydensi opintojaan Lontoon Royal Academy of Musicissa. Hän on konsertoinut Islannin ohella monissa muissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän on myös tehnyt levytyksiä.
Marracuenen taistelu
Marracuenen taistelu oli 2. helmikuuta 1895 käyty taistelu portugalilaisten ja Gazan kuningaskunnan joukkojen välillä Marracuenessa nykyisen Mosambikin eteläosassa. Taistelu päättyi portugalilaisten voittoon ja lopulta Gazan hallitsija Ngungunhanen vankeuteen. Paikalliset tuntevat taistelun nimeltä Gwaza Muthini ja kansallishenkistä päivää on vietetty Mosambikissa juhlapäivänä vuodesta 1994 lähtien.
Tausta
Gazan kuningaskunta oli ngunien kuningaskunta nykyisen Mosambikin eteläosassa ja Zimbabwen itäosissa. Vuonna 1884 valtaan oli noussut Ngungunhane (Gungunhana), joka pyrki liittoutumaan Mosambikissa vaikuttaneiden portugalilaisten kanssa. Portugalilaiset päättivät kuitenkin lopulta alistaa Gazan varmistaakseen asemansa alueella brittejä ja saksalaisia vastaan. Gazan olemassaolo söi heidän arvovaltaansa paikallisten parissa, minkä lisäksi Gazan alueelta haluttiin alkaa värväämään työvoimaa. Alkuvuodesta António Ennes johti portugalilaisten joukkojen, konekiväärien ja tykkiveneiden tuella sotaretkeä Ngungunhanea vastaan.
Taistelu
Taistelu käytiin Marracuenessa Etelä-Mosambikissa 2. helmikuuta 1895. Mosambikissa taistelu tunnetaan nimellä Gwaza Muthini. Gazan joukkoja Marracuenessa johtivat Nwamatibyana, Zihlahla, Mahazule, Mulungu ja Mavzaya. Kesken taistelun gazalaiset joukot hajosivat ilmeisesti petoksen takia, mikä johti osaltaan heidän tappioonsa. Ngunien sotilasjärjestelmä afrikkalaisin rykmenteineen oli myös tehoton vastaamaan portugalilaisten nykyaikaiseen aseistukseen.
Seuraukset
thumb|Taistelun muistomerkki vanhassa valokuvassa. Gazan hallitsija Ngungunhane karkotettiin Mosambikista Portugaliin, jossa hän myöhemmin kuoli. Gazalaisen kenraalin pari vuotta myöhemmin aloittama kapina kukistettiin. Ngunit eivät kyenneet joidenkin muiden mosambikilaisten harjoittamaan onnistuneempaan sissisotaan.
Taistelupäivää 2. helmikuuta juhlittiin Mosambikissa Portugalin siirtomaakaudella. Päivän vietto päättyi joksikin aikaa Mosambikin itsenäistymisen jälkeen vuonna 1976, sillä heti seuraavana päivänä 3. helmikuuta vietettiin sankarien päivää. Päivän vietto aloitettiin kuitenkin uudestaan vuonna 1994. Juhlapäivä Mosambikissa on nykyisin kansallismielinen. Päivän viettoa on kuitenkin myös kritisoitu. Esimerkiksi Albino Magaia piti järjettömänä juhlia siirtomaakautista päivää, jona alkujaan muisteltiin paikallisten nöyryyttävää tappiota.
Mike Weaver
Arthur Michael Robert Weaver (s. 2. toukokuuta 1978) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija.
Ura
Varaamaton vapaa pelaaja allekirjoitti sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa 15. kesäkuuta 2000. Hän voitti IHL:n mestaruuden Atlantan yhteistyöseurassa Orlando Solar Bearsissa. Kaudella 2001–2002 Weaver pelasi ensimmäiset 16 NHL-otteluaan. Weaver pelasi suurimman osan Atlantassa viettämistään neljästä kaudesta farmijoukkue Chicago Wolvesissa.
Kesällä 2004 Weaver siirtyi vapaana pelaajana Los Angeles Kingsiin. Työsulkukauden 2004–2005 hän pelasi Kingsin AHL-yhteistyöseurassa Manchester Monarchsissa. Kaudet 2005–2006 ja 2006–2007 NHL:ssä.
8. elokuuta 2007 Weaver teki sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa. Ennen kauden 2007–2008 alkua hänet kuitenkin asetettiin waiver-listalle, josta Vancouver Canucks hänet poimi itselleen. Hän pelasi Canucksissa 55 peliä.
Seuraavaksi kaudeksi Weaver siirtyi St. Louis Bluesiin.
3. elokuuta 2010 Weaver siirtyi St. Louisista vapaaksi pelaajaksi, jollaisena hän teki kahden vuoden ja 1,8 miljoonan dollarin sopimuksen Florida Panthersin kanssa.
Neljännellä Florida -kaudellaan 2013–2014 Weaver kaupattiin 4. maaliskuuta 2014 Montreal Canadiensiin, joka antoi tilalle viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2015 varaustilaisuuteen.
AMT
AMT tarkoittaa seuraavia asioita:
Flying Mile
Flying Mile on laskettelurinne Mont-Tremblantissa Quebecissä Kanadassa.
Flying Mile -rinteeseen tehdyllä kumpareikolla järjestetään freestylehiihdon maailmancupin kumparelaskukilpailuja. Mont-Tremblantissa järjestettiin ensimmäistä kertaa maailmancupin kumparelaskukilpailut 27. tammikuuta 1996 ja vuoteen 2005 asti ne käytiin vuosittain Mont Tremblant -vuoren toisella puolen olevalla Cossack-rinteellä.
Maxwellin–Boltzmannin jakauma
Maxwellin–Boltzmannin jakauma on todennäköisyysjakauma, jota käytetään kuvaamaan fysiikan ja kemian tilastollisia ilmiöitä. Esimerkiksi ilman molekyylien nopeusjakauma noudattaa Maxwellin–Boltzmannin jakaumaa. Jakauma voidaan johtaa tilastollisesta mekaniikasta ja sen avulla voidaan selittää kaasujen ominaisuuksia kuten paine.
Viiriäispenkojat
Viiriäispenkojat eli viiriäistimalit, aikaisemmalta nimeltään maatimalit (Cinclosomatidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Australaasiassa. Ne ovat yleensä pienikokoisia, värikkäitä ja elävät metsien pohjakerroksessa.
Suvut ja lajit
Viiriäispenkojien taksonominen asema on epäselvä. BirdLife Suomen luokituksen mukaan heimoon kuuluu kaksi sukua ja 10 lajia ja ne ovat
Maxwellin–Boltzmannin jakauma
Yleinen Maxwellin jakauma
missä
Ylikainuun piiri
Ylikainuun piiri sijaitsee Ylikainuun kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Viiriäispenkojat
Suvut ja lajit
Rastaspenkojat (Cinclosoma)
Maxwellin–Boltzmannin jakauma
Yleinen Maxwellin jakauma
Kumulatiivinen Maxwellin jakauma saadaan
Viiriäispenkojat
Suvut ja lajit
Sinipenkojat (Ptilorrhoa)
Maxwellin–Boltzmannin jakauma
Yleinen Maxwellin jakauma
missä on virhefunktio.
Maxwellin–Boltzmannin nopeusjakauma kaasulle
thumb|right|Maxwell-Boltzmannin jakauma
Kaasun molekyylien liike noudattaa Maxwellin–Boltzmannin nopeusjakaumaa
eli
tai
missä
Tyypillisiä kaasuosasten nopeuksia
Yleisin kaasuosasen nopeus v_p lasketaan kaavasta
missä
Se on pienempi kuin kaasuosasten keskinopeus
Kvanttiteoreettiset jakaumat
Kvanttiteoria on osoittanut, ettei Maxwellin–Boltzmannin jakauma sellaisenaan päde millekään alkeishiukkaselle. Sen sijaan niihin on sovellettava joko Bosen–Einsteinin tai Fermin–Diracin statistista jakaumalakia riippuen siitä, ovatko hiukkaset bosoneja vai fermioneja. Silloin kun hiukkasilla on mahdollisia energiatiloja niin paljon, ettei kvantittumista tarvitse ottaa huomioon, energiatilojen miehitys vastaa Boltzmannin jakaumaa. Nopeusjakauma, eli Maxwellin-Boltzmannin jakauma, puolestaan voidaan johtaa energiajakaumasta.
Panu Pulma
Panu Tapio Pulma (s. 2. lokakuuta 1952 Kajaani) on suomalainen historiantutkija ja dosentti vuodesta 1986. Hän on ollut Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian yliopistonlehtori vuodesta 2002 alkaen. Sitä ennen hän toimi akatemiatutkijana sekä teki professorin ja apulaisprofessorin sijaisuuksia Helsingin ja Joensuun yliopistoissa.
Pulma on tutkinut muun muassa yhteiskunnan vähäosaisten historiaa. Hän on julkaissut Suomen lastensuojelun historian, Kajaanin historian ja laajaan tutkimushankkeeseen perustuneen Suomen romanien historian.
Pyramid
Pyramid oli helsinkiläisen Pyramid Musiikki Ky -yhtiön levymerkki vuosina 1984–1989 ja sen jälkeen Johanna Kustannuksen levymerkkinä. Atte Blomin ja Pekka Aarnion perustama yhtiö toimi loppuvuodesta 1984 vuoteen 2007. Artisteista useat olivat jo tuttuja Johanna- ja jopa Love Records -levymerkeiltä asti.
Pyramid Musiikki syntyi lähinnä Johanna-levymerkkiä julkaisseen Johanna Kustannus -yrityksen mentyä konkurssiin vuonna 1984. Yhtiön lähiyhtiöitä ja läheisessä yhteistyössä toimineita ovat olleet muun muassa Love Kustannus Oy, Megamania Musiikki Ky, Johanna Kustannus ja nykyinen tuotannon omistaja Universal Music Oy.
Pentti Larvo
Keskustukimiehenä ja hyökkääjänä urallaan pelannut Larvo edusti Suomea jalkapalloilijana Berliinin 1936 olympialaisissa, joissa hän ottelussa Perua vastaan teki yhden Suomen kolmesta maalista. Kaikkiaan hän pelasi 31 A-maaottelua ja teki niissä neljä maalia. Suomen mestaruuden hän voitti Helsingin Palloseuran riveissä vuosina 1929, 1932, 1934 ja 1935. SM-sarjaurallaan hän teki 40 maalia.
Larvo sai tanskalaisen jalkapalloilijan Nils Middelboen lahjoittaman olympiakisojen hopeamitalin jatkosodassa kunnostautuneimpana suomalaisena jalkapalloilijana.
Q Records
Q Records oli lyhytikäinen 1981–1982 vaikuttanut Richard Stanleyn pyörittämä suomalainen levymerkki. Levy-yhtiön kautta ilmestyi kolme LP:tä, jotka ovat Argon-yhtyeen Kone kertoo (1981), Torstai 6.12.1917 -yhtyeen Tunnustuksia (1981) ja Hot Sox -yhtyeen Das Kapital (1981). Yhtiö julkaisi myös muutamia singlejä, joita sille levyttivät Argonin ja Hot Soxin ohella Twiggy Oliver ja Siberia.
Kurt Weckström
Kurt Gunnar Weckström (4. joulukuuta 1911 Helsinki – 7. tammikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija. Hän pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa 35 A-maaottelua vuosina 1931–1943 ja teki niissä 10 maalia.
Weckström aloitti uransa Työväen Urheiluliiton mestaruussarjassa pelanneessa Töölön Vesassa, josta siirtyi vuonna 1931 Kiffeniin. Hän oli Ernst Grönlundin, Viljo Halmeen, Leo Karjaginin, Aatos Lehtosen sekä Kaarlo Oksasen ohella tunnetuimpia TUL:sta porvariseuroihin loikanneita jalkapalloilijoita.
Jalkapallo
Välihyökkääjänä pelannut Weckström voitti TUL:n jalkapallomestaruuden Töölön Vesan riveissä vuonna 1930 ja edusti Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkuetta vuotta myöhemmin Wienissä järjestetyissä työläisolympialaisissa. Hän loikkasi porvallisen Kiffenin riveihin vielä samana syksynä yhdessä Valdemar Virtasen ja Johan Alhon kanssa, debytoiden A-maajoukkueessa heti lokakuussa Tanskaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa. TUL:n piirissä siirtoja paheksuttiin voimakkaasti ja miehiä kutsuttiin ”raukkamaisiksi rintamaloikkareiksi”.
Vuonna 1934 Weckström siirtyi Kiffenistä Helsingin Jalkapalloklubiin ja edusti Suomen joukkuetta vuoden 1936 Berliinin kesäolympialaisissa. Suomen mestaruuden hän voitti HJK:n riveissä vuosina 1936 ja 1938. Weckström pelasi 14 kauden aikana yhteensä 129 mestaruussarjottelua ja teki niissä 34 maalia.
Jääpallo
Jääpallossa Weckström pelasi yhden A-maaottelun ja kaksi B-maaottelua. Hän saavutti Kiffenin joukkueessa SM-hopeaa 1933 ja HJK:n joukkueessa SM-kultaa 1937 ja SM-pronssia 1941. TUL:n mestaruuden Weckström voitti Töölön Vesan riveissä vuonna 1929.
Kiinalainen arkkitehtuuri
thumb|Pekingin [[Kielletty kaupunki on malliesimerkki kiinalaisesta palatsiarkkitehtuurista. Alue toimi aikoinaan Kiinan keisarien asuinalueena ja maan hallintokeskuksena. Nykyisin se toimii palatsimuseona. ]] thumb|Näkymä [[Jinshanling-nimellä tunnetulta vuoristoiselta Kiinan muurin osuudelta Hebein maakunnassa.]] Kiinalainen arkkitehtuuri on säilynyt perustavilta elementeiltään yhdenmukaisena koko Kiinan perinteisen kulttuurin aikana. Samat tilankäsittelyn ja tekniikan piirteet esiintyvät yksityisistä asunnoista palatseihin ja temppeleihin. Kiinalaisen rakennustaiteen tunnetuimpia ja omaleimaisimpia esimerkkejä ovat kaarevat katot, pagodit, pihatalot ja 6 000 kilometrin mittainen Kiinan muuri.
Historia
Kiinalaisen arkkitehtuurin kehitys voidaan jakaa kolmeen kauteen. Jokainen kehityskausi ajoittuu historialliseen vaiheeseen, jonka aikana maa yhdistyi, olot vakiintuivat ja huomattavaa kulttuurivaihtoa esiintyi joko maan sisällä tai ulkomaiden kanssa. Arkkitehtuurin kehittyminen tapahtui varhaiskaudella, joka alkoi Shang-dynastian aikana 1600-luvulla eaa. ja jatkui vuoteen 220 jaa. Perinteinen kiinalainen arkkitehtuuri perustuu etupäässä Han-dynastian (206 eaa.–220 jaa.) arkkitehtuurille. Vuosien 220–1279 välillä arkkitehtuuriperinteet kypsyivät ja saavuttivat huippunsa etenkin Tang- ja Song-dynastioiden aikana. Ming- ja Qing-dynastioiden aikana kiinalainen arkkitehtuuri vielä rikastui ja kiteytyi sekä koki kolmannen kehityskautensa.
Materiaalit
Puu on ollut Kiinassa perinteisesti tärkein rakennusmateriaali. Se on ollut kantavana aineena, kun taas seinät ovat olleet savi- ja risukonstruktioita. Tiili tunnettiin Kiinassa jo varhain, mutta siitä ei tullut hallitsevaa rakennusmateriaalia eikä sitä käytetty kantavana materiaalina. Kiinalaiset rakennukset tehtiin uudistettaviksi, eikä niiden ollut tarkoitus kestää ikuisesti. Nopeasti tuhoutuvien ja vanhentuvien materiaalien käytön seurauksena rakennukset jouduttiin siten jälleenrakentamaan usein. Nykyasussaan kiinalaiset rakennukset ovatkin varsin uusia, vaikkakin pohjakaavaltaan ja muodoltaan samalla perinteisiä.
Rakenne
thumb|Kiinalainen paviljonki, jossa on perinteinen katto. Kiinalaiset rakennukset on jo esihistoriallisesta ajasta alkaen pystytetty terassille. Se tehtiin aluksi tiivistetystä, tampatusta maasta, ja myöhempinä aikoina arvokkaissa rakennuksissa se katettiin kivilaatoilla tai tiilillä.
Rakennusten perusmuoto oli pylväshalli, jonka kantavina elementteinä olivat kivialustalle pystytetyt, yleensä puiset pylväät. Seinät eivät olleet kantavia, joten ne voitiin sijoittaa rakennuksiin hyvin vapaasti. Pylväsrivit yhdistettiin toisiinsa yläosastaan kattoparruilla, joiden varaan rakennettujen kannattimien varassa katto lepäsi. Kiinalaiselle katolle on tunnusomaista omaleimainen kaarevuus ja räystäät, jotka tulivat käyttöön Tang-dynastian aikaan. Katot päällystettiin tiilillä.
Pihatalot ja kaupunkisuunnittelu
thumb|left|Perinteisen kiinalaisen pihatalon pienoismalli. Kiinalaisen rakentamisen tyypillinen pohjakaava on pihatalo, jonka ikivanha traditio jatkuu yhä. Siinä asuin- ja talousrakennukset keskittyvät pihan ympärille niin, että pääasuintilat avautuvat yleensä etelään. Perheen pää asui pohjoispäässä, ja sivuilla asuivat naimisissa olevat pojat. Sama rakennemalli oli niin rikkaiden kuin köyhienkin perheiden käytössä, mutta rikkailla oli useampia peräkkäisiä pihoja. Myös julkiset rakennukset, temppelit ja palatsit noudattivat samaa pihatalorivien rakennetta, vain suuremmassa mittakaavassa ja yksityiskohtaisempina.
Niin pihatalot kuin kaupungitkin pyrittiin rakentamaan samalla tavoin pohjois–eteläsuuntaisiksi. Kiinalaiset kaupungit ovat yleensä ruutuasemakaavan mukaisia ja rajattuja funktioltaan eroaviin osiin niin, että esimerkiksi saman ammatin harjoittajat asuivat samalla alueella. Entisaikaan kaupunkeja ympäröivät aina muurit, aluksi saviset, myöhemmin tiilellä ja kivellä päällystetyt. Ilman muureja suurikin taajama oli virallisesti vain kylä. Suurin osa kaupunginmuureista on jo purettu; parhaiten säilynyt muuri lienee Ming-aikainen Nanjingin muuri, jonka pituus on yli 30 kilometriä.
Muurit ja sillat
thumb|Zhaozhoun kivisilta noin vuodelta 600 on maailman vanhin kivikaarisilta. Kiinalaisesta linnoitusarkkitehtuurista tunnetaan parhaiten Kiinan muuri, jonka pituus on noin 6000 kilometriä. Muuri syntyi 200-luvulla eaa. ja sen nykyiset osat ovat peräisin Ming-dynastian ajalta. Ming-aikaisen muurin korkeus on noin 10 metriä ja leveys 5–8 metriä.
Myös kiinalaiset sillat ovat olleet edistyneitä, ja niitä on rakennettu monin eri tavoin ja eri materiaaleista. Maailman kivisistä kaarisilloista useimmat varhaiset esimerkit ovat juuri Kiinasta.
Puutarhat
thumb|150px|left|Kiinalaista puutarhaa [[Wuxissa.]] Kiinalaista puutarhaa on sanottu kiinalaisen arkkitehtuurin arvostetuimmaksi osaksi. Kiinalaista puutarha-arkkitehtuuria jäljiteltiin aikoinaan Euroopassakin, millä oli vaikutusta niin sanotun englantilaisen puutarhan kehittymiseen. Kiinalaiseen yksityiseen puutarhaan kuuluu pieniä rakennuksia kuten paviljonkeja, mutta yleensä myös asuintalo. Puutarhoissa on myös siltoja ja kiemurtelevia käytäviä. Kiinalaisen maisemakäsityksen mukaan maiseman tärkeimpiä osia ovat vuoret ja vesi, joten myös puutarhoihin rakennettiin kukkuloita ja lampia, joskus putouksiakin. Laajoja nurmikoita ei kiinalaisissa puutarhoissa ole, vaan maata peittää yleensä kivilaatoitus. Istutetut kasvit ovat yleensä puita.
Uuden ajan arkkitehtuuri
thumb|Nykyajan [[Shanghain liikerakennuksia.]] 1800-luvulla kiinalaiset pääsivät tutustumaan eurooppalaiseen arkkitehtuuriin, kun eurooppalaiset rakensivat toimilupa-alueille eurooppalaisia rakennuksia senaikaisten tyylien mukaisesti. Kiinalaisia arkkitehtuuriopiskelijoita alkoi myös käydä länsimaissa. Tämän seurauksena kiinalaiset ryhtyivät tasavallan aikana yhdistelemään länsimaiseen rakennustekniikkaa kiinalaisiin elementteihin etenkin julkisessa rakentamisessa. Kansantasavallan aikana neuvostoliittolainen malli tuli maan arkkitehtuurissa tärkeäksi, mistä ovat merkkinä mahtailevat julkiset rakennukset ja valtavat hotellit. Viime vuosikymmeninä Kiinaan on rakennettu paljon länsimaistyylisiä liikepalatseja ja uusia hotelleja, jotka ovat tekniikaltaan lähellä länsimaista tasoa. Asuinrakentamisen standardi on kuitenkin yhä alhainen.
2000-luvulla Kiinassa on toteutettu niin paljon uudenaikaisia rakennusprojekteja, että maata on kutsuttu jopa ulkomaisten arkkitehtien leikkikentäksi. Vuoden 2015 alussa maan presidentti Xi Jinping puuttui tilanteeseen sanoen, että Kiina ei tarvitse enää "outoa arkkitehtuuria". Maassa ollaankin mahdollisesti laatimassa hyväksyttävälle arkkitehtuurille uudenlaisia sääntöjä, jotka saattavat korostaa kansallisia perinteitä.
Humppa
Humppa on nopeaa suomalaista tanssimusiikkia. Humppa on tasajakoista, joko 2/2- tai nykyään 4/4-tahtilajista. Se kehittyi 1910-luvulla jazzista ja foxtrotista. Toisen maailmansodan huomattavia vaikutteita musiikkiin tuntuu tulleen myös Saksasta. Suomen ensimmäisenä humppalevytyksenä pidetään vuonna 1928 tehtyä Jaakko Pullin Puuseppää, jonka soitti Suomi-Jazz -orkesteri.
Tunnettuja varhaisia humppia
Eniten levytetty humppa on Usko Kempin Tulipunaruusut, jonka vanhin levytys on vuodelta 1930. Muita tuon ajan humppasävelmiä, joita nykyisinkin paljon esitetään, ovat muiden muassa Dallapé-orkesterin ohjelmistoon kuuluneet Alaska (1928), Lentävä hollantilainen (1930), Tammerkoski (1931), Autotyttö (1933), Kaksi kolpakkoa, neiti (1934) ja Heili Karjalasta (1938). Monet sävelmät olivat Valto Tynnilän ja Martti Jäppilän yhdessä tekemiä ja solisteina olivat mm. Ville Alanko, Georg Malmstén, A. Aimo (Aimo Andersson) ja Veli Lehto (Viljo Lehtinen). Ennen sotia humppaa nimitettiin yleensä jatsiksi tai haitarijatsiksi. Suomalaiseksi humpan tekee nimenomaan sen soveltaminen paritanssiin, muualla Itä-Euroopassa eloisia humppasävelmiä tanssitaan erillään.
Humppa-nimityksen tausta
Humppa-ilmaisua käytti ensimmäistä kertaa Antero Alpola radiossa 1950-luvulla kuvailemaan Kankkulan kaivolla -radiohupailussa esiintyneen, aluksi Asser Fagerströmin, sittemmin Kullervo Linnan johtaman studiokokoonpanon (jonka nimen "Humppa-humppa-orkesteri Pumppu-Veikot" puolestaan keksi ohjelman toinen käsikirjoittaja Aune Ala-Tuuhonen) soittamaa musiikkia. Sana on onomatopoeettinen ja Alpola johti sen orkesteriin kuuluneen tuuban äänestä. (Todellisuudessa tuuba soittaa vain ensimmäisen tavun "hum", muut säestyssoittimet soittavat toisen tavun "pa". Vrt. engl. oompah ja saks. Humbta.) Tunnettu orkesteri siltä ajalta oli Teijo Joutsela ja Humppa-Veikot. Ensimmäinen humppakuume joutui kuitenkin melko pian väistymään ensin rautalankamusiikin ja sittemmin tangokuumeen tieltä.
Suosio 1970-luvulla
Humppa nousi suureen suosioon 1970-luvun puolivälissä, jolloin siitä tuli koko maassa vanhempien ihmisten sekä Itä- ja Kaakkois-Suomessa myös maalaisnuorison suosima musiikki- ja tanssityyli. Tunnetuimpia humppa-artisteja olivat tuolloin mieslaulajista Erkki Junkkarinen, Henry Theel, Mikko Järvinen, Eino Valtanen ja Eero Aven, naislaulajista Berit, Eija-Sinikka ja Hanne sekä yhtyeistä Tulipunaruusut, Kaisa & Kumppanit ja Mutkattomat, hieman myöhemmin myös Solistiyhtye Suomi. Lappeenrannan humppafestivaalit olivat runsaasti yleisöä keräävä kesätapahtuma, mutta ne kaatuivat paikallisen sivistyneistön ja virkamieskunnan sekä joidenkin poliittisten tahojen vastahakoiseen asenteeseen.
Humppa hiipuu: 1970-luvun lopulta nykypäivään
Humppakuume loppui 1980-luvulle tultaessa, vielä silloin viihdemaailmassa mukana olleen Veikko Tuomen mukaan miltei yhdessä yössä. Romahdus oli niin täydellinen, ettei yksikään levy-yhtiö julkaissut uustuotantona moneen vuoteen ainuttakaan vanhemmantyyppistä iskelmämusiikkia sisältänyttä levyä. Tilanne johti siihen, että varsinkin monet maaseudun pienet, jo vuosien ajan vaikeuksissa olleet tanssipaikat katosivat kuvasta lopullisesti. Uudemman ajan humppia ovat esimerkiksi Pieni hetki (1972), Jätkän humppa (1976), Lappeenrantaan (1977), Mahtava peräsin ja pulleat purjeet (1983), Sheila (1985) ja Merimies (1997).
Huumoriyhtye Eläkeläiset ei lukeudu varsinaisiin humppayhtyeisiin, vaikka heidän soittonsa saattaa jonkin verran humppaa muistuttaakin ja vaikka he itse ilmoittavatkin soittavansa humppaa. Humppamusiikista otti koko uransa ajan vaikutteita myös merkittävä suomalainen rocklaulaja Rauli Badding Somerjoki, jonka levytettyyn tuotantoon kuuluu useita humppakappaleita. Näitä on muun muassa Somerjoen albumilla Rakkaudella – Raulilta (1981).
Chupa Song
Chupa Song on bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean single, joka julkaistiin 13. helmikuuta 2014.
Humppa
Humppatanssi
Humppaa tanssitaan monin erilaisin tavoin. Humpan lisäksi muita nimityksiä tälle tyylille on vaihtoaskelhumppa, hyppyhumppa, triplestep-humppa ja samba-humppa. Olennaista tyylissä on voimakas baunssi (jousto) ylös ja alas. Eräs humpan varhainen muunnos oli helsinkiläisten ns. sakilaisten suosima erittäin vauhdikas, suorastaan raju pisto.
Kilpailuja
Humpan SM-kisat pidetään vuosittain Joensuun Tanssiviikkojen yhteydessä. Vuoden 2007 kilpailu käytiin Liperissä Liperin lavalla.
Marquesasinkalastaja
Marquesasinkalastaja (Todiramphus godeffroyi) on kuningaskalastajien heimoon kuuluva lintulaji. Se on endeeminen Ranskan Polynesiaan kuuluvilla Marquesassaarilla. Lajia uhkaavat ihmistoiminta, elinympäristön häviäminen ja vieraslajien aiheuttama saalistus, ja se luokitellaan tällä hetkellä äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä luonnossa on jäljellä noin 350 aikuista yksilöä.
Semiramide
thumb|Kuningatar Semiramide vanhan puupiirroksen mukaan. alt=Babylonin kuningatar, Semiramidi, kirjoittanut Cesare Saccaggi|pienoiskuva|Babylonin kuningatar, Semiramidi, kirjoittanut Cesare Saccaggi Semiramide on kaksinäytöksinen Gioachino Rossinin säveltämä ooppera, jonka libreton on kirjoittanut Gaetano Rossi. Libretto pohjautuu Voltairen tragediaan ”Semiramis”, joka puolestaan perustuu legendaan Babylonin Semiramiista.
Ooppera sai ensi-iltansa Venetsian Teatro La Fenicessä 2. helmikuuta 1823.
Juoni
Semiramide on yhdessä Assurin kanssa onnistunut murhaamaan aiemman aviomiehensä, kuningas Ninon. Semiramiden poika on onnistunut pakenemaan murhaajia ja hän on oopperam aikana menestynyt armeijan sotapäällikkö Arsace, jota hänen äitinsä ei tunnista. Hänet kutsutaan takaisin Babyloniin ja hän on rakastunut Azemaan ja hän on vastahakoinen tukemaan Assuria kuninkuuden tavoittelussa.
Semidamide rakastuu Arsaceen ja julistaa hänet kanssahallitsijakseen ja Azema haluaa naida Idrenon. Kuningas Ninon haamu varoittaa rikoksesta ja ylipappi Oroe kertoo rikoksesta, jonka Semiramide ja Assur ovat tehneet. Arsace tapaa kuningas Ninon haudalla tämän murhaajat ja näkee Assurin surmaavan Semiramiden. Tällöin hän viimein julistautuu hallitsijaksi.
Otto Nordenswan
Otto Nordenswan (3. helmikuuta 1888 Alavus – 28. huhtikuuta 1966) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Anders Otto Nordenswan ja Fanny Irene Elisabeth Löfman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Enny Elise Wikströmin kanssa.
Opinnot
Nordenswan kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1907 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1907–1915. ja 1920–1922. Hän suoritti oikeustutkinnon vuonna 1922 ja otettiin auskultantiksi Turun hovioikeuteen 31. toukokuuta 1922. Hän suoritti Suomen tykistökoulun vuonna 1918 ja tykistöupseerien täydennyskurssin Suomenlinnassa vuonna 1920. Taistelukoulun kapteenikurssin hän suoritti vuosina 1931–1932 ja kävi Sotilashallinnollisen koulun ensimmäisen jakson vuosina 1933–1934 ja toisen jakson vuosina 1935–1936.
Jääkäriaika
thumb|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania. Nordenswan liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 8. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 20. huhtikuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Hän osallistui Suomalaisen sotilaskäsikirjan tykistöosan laatimiseen.
Suomen sisällissota
Nordenswan astui Suomen valkoisen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918 Saksassa allekirjoitettuaan ensin palvelusitoumuksen ja vannottuaan sotilasvalan. Tässä yhteydessä hänet ylennettiin vänrikiksi. Takaisin Suomeen hän palasi aselastia saattaneen komennuskunnan mukana Vaasaan höyrylaiva S/S Virgolla 3. maaliskuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin patteriupseeriksi Jääkäritykistön 1. patteriin ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Messukylässä ja Tampereella. Tampereen valloituksen jälkeen hänet sijoitettiin tykistön uudelleen muodostamisen jälkeen juuri perustettuun Jääkäritykistöprikaatin 1. jääkäripatteriston 1. patteriin vanhemmaksi patteriupseeriksi. Edellä mainitussa joukossa hän otti osaa taisteluihin Kämärällä sekä Viipurissa.