cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meksikon historia
Alkuperäiskansojen kulttuurit ja niiden tuho
Espanjan valloittajat, konkistadorit, saapuivat Tenochtitlániin vuonna 1519, vangitsivat asteekkijohtaja Montezuman ja asettuivat tämän kanssa palatsiin asumaan. Näin espanjalaiset saattoivat hallita asteekkeja Montezuman avulla. Monesti on väitetty asteekkien suhtautuneen alussa espanjalaisiin ystävällisesti, koska he uskoivat Hernán Cortésin olevan ennustusten mukaisesti idästä palannut jumala Quetzalcóatl. Asteekit alkoivat toimia espanjalaisia vastaan vasta, kun eräs Cortésin taitamaton upseeri murhautti raa’asti koko asteekkiylimystön eräällä aukiolla. Pian Montezuma kuoli joko espanjalaisten tai asteekkien tappamana, ja espanjalaiset pakenivat Tenochtitlánista menettäen suuren määrän miehiä. Espanjalaiset kuitenkin palasivat vuonna 1521. Eurooppalaisilla oli puolellaan rauta-aseet ja haarniskat, tuliaseita sekä hevosia. He saivat painostettua asteekkeja vihaavia alkuperäisasukkaita puolelleen. Meksikon pääkaupungin piirityksessä ja valtauksessa auttoi 100 000 tlaxcalteekkia. Eurooppalaisia helpotti myös heidän mukanaan tuomien tautien tuhoisa leviäminen alkuperäisväestöön. Kun Meksikon eteläosa oli vallattu, asteekkien päälliköitä hirtettiin ja alkuperäisasukkaita joutui muun muassa maaorjiksi suurtiloille ja pakkotöihin kaivoksiin.
Itsenäisyys
thumb|Meksikon aluemuutokset 1821–1981, [[GIF-animaatio.]] Miguel Hidalgo julisti 16. syyskuuta 1810 Meksikon itsenäiseksi pienestä Doloresin kaupungista käsin, mikä johti itsenäisyyssotaan, joka päättyi viimein itsenäistymiseen vuonna 1821. Agustín de Iturbide julistautui Meksikon keisariksi vuonna 1822, mutta hänen valtakautensa päättyi maanpakoon ja tasavallan perustamiseen 1824 Guadalupe Victoria ensimmäisenä presidenttinä. Itsenäisyyden ensimmäisinä vuosikymmeninä maan vahva mies oli Antonio López de Santa Anna, joka menetti Texasin Yhdysvalloille. Sitä seuranneessa sodassa ja Guadalupe Hidalgon rauhassa vuonna 1848 Meksiko menetti kolmanneksen pinta-alastaan Yhdysvalloille. Tyytymättömyys johti liberaalien Ayutlan vallankumoukseen ja Reforma-nimellä tunnettuun uudistuskauteen.
1860-luvulla Ranskan Napoleon III pyrki Meksikon herraksi ja asetti Itävallan keisarin Frans Joosef I:n veljen, arkkiherttua Maksimilianin, Meksikon keisariksi konservatiivien ja katolilaisten tuella. Toinen Meksikon keisarikunta päättyi Benito Juárezin tukijoiden voittoon ja tasavallan palautukseen 1867.
Tasavaltalainen kenraali Porfirio Díaz nousi presidentiksi 1876 ja lopulta diktaattoriksi. Hänen valtakautensa, porfiriato, kesti 1876–1911. Hän oli päässyt valtaan tunnuslauseella ”Yleinen äänioikeus, ei uudelleenvalintaa”; myöhemmin hänen vastustajansa käyttivät sitä iskulauseenaan. Vuoden 1910 uudelleenvalinta oli liikaa Díazin vastustajille. Tällöin puhkesi suuri Meksikon vallankumous, aluksi Francisco I. Maderon johdolla. Vallankumous johti Díazin syrjäyttämiseen ja monen vuoden taisteluihin. Maderon syöksi vallasta 1913 kenraali Victoriano Huerta. Sisällissotaan osallistuivat muun muassa Pancho Villa ja Emiliano Zapata.
Neljänkymmenen seuraavan vuoden aikana Meksikon talous kasvoi nopeasti, mitä on joskus kutsuttu Meksikon ihmeeksi, El Milagro Mexicano. Presidentti Lázaro Cárdenas kansallisti maan öljyvarat Petróleos Mexicanosiksi, mikä käynnisti kansainvälisen kriisin ulkomaisten yritysten menettäessä omistuksiaan.
Talouskasvun kääntöpuolena oli väen pakeneminen maalta suurten kaupunkien köyhälistökortteleihin ja tilapäistöihin laittomasti rajan yli Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1985 maanjäristys surmasi tuhansia Méxicossa. Vuonna 1986 maa ei enää pystynyt maksamaan velkojaan, vaan se joutui solmimaan sopimuksen kansainvälisen valuuttarahaston kanssa. Vuonna 1988 vallankumouspuolueen täytyi jo turvautua vaalivilppiin pysyäkseen vallassa vaalikomission julistaessa Carlos Salinasin voittajaksi. Vallankumouspuolue hävisi ensimmäistä kertaa vuoden 1992 kuvernöörin vaalin Chihuahuassa.
Vuonna 1997 vallankumouspuolue kärsi vakavan tappion menettäessään enemmistönsä alahuoneessa ensimmäisen kerran sitten vuoden 1929. Sen alamäki jatkui, kun Vicente Fox voitti vuoden 2000 presidentinvaalit kautta aikain ensimmäisenä opposition ehdokkaana.
Joulukuussa 1997 aseistettu joukko tappoi 45 intiaania chiapasilaisessa kylässä. Helmikuussa 2000 puolestaan opiskelijoiden pitkä lakko ja protestit lukukausimaksujen korotuksia vastaan muuttuivat väkivaltaisiksi. Oaxacan kaupungissa kansanjoukko nousi kuvernööriä vastaan kesällä 2006 ja hallitsi kaupunkia kuukausia ennen kuin liittovaltion poliisi kukisti mielenosoittajat lokakuussa.
Maassa järjestettiin kesäkuussa 2006 presidentin- ja parlamenttivaalit. Toisella kierroksella PAN:n Felipe Calderónia oli vastassa PRD:n Andrés Manuel López Obrador, joka hävisi niukasti. Kuukausien protestien ja äänten osittaisen uudelleenlaskennan jälkeen keskusvaalilautakunta julisti Felipe Calderónin voittajaksi 6. syyskuuta 2006. Hän astui virkaansa 1. joulukuuta. López Obrador julistautui varjopresidentiksi.
Presidentti Calderón julisti sodan huumekartelleja vastaan joulukuussa 2006. Meksikon hallituksen mukaan huumesodassa oli elokuun alkuun 2010 mennessä kuollut 28 000 ihmistä. Suurin osa kuolleista on saanut surmansa huumejengien välisissä yhteenotoissa.
Vuoden 2012 presidentinvaalit voitti PRI:n ehdokas Enrique Pena Nieto.
Lopulta vuoden 2018 presidentinvaalit voitti vuosien 2006 ja 2012 vaalien häviäjä Anders Manuel Lopez Obrador. Hän edusti Morena-puoluetta ja astuessaan virkaan 1.12.2018 Lopez Obrador oli Meksikon ensimmäinen vasemmistolainen presidentti 80 vuoteen.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1971
Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1971 pelattiin kymmenen joukkueen yksinkertainen sarja, jonka perusteella määräytyivät suoraan lopulliset sijoitukset. Mestaruuden voitti Työväen Mailapojat voitettuaan Puna-Mustat uusintaottelussa. Sarjasta ei pudonnut yhtään joukkuetta.
Meksikon historia
Itsenäisyys
Meksikoa oli hallinnut yhtäjakoisesti vuosina 1929-2000 Institutionaalinen vallankumouspuolue PRI ja vuosina 2000-2012 oikeistopuolue PAN ja uudelleen vuosina 2012–2018 PRI. Presidentiksi vuonna 2018 tullut Lopez Obrador edusti vasta neljä vuotta aiemmin perustettua vasemmistolaista Morena-puoluetta.
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1971
Naisten Mestaruussarja
Uusinta mestaruudesta: Työväen Mailapojat - Puna-Mustat 16-14
Saratoga Springs
Saratoga Springs on kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa, noin 60 kilometriä Albanystä pohjoiseen. New Yorkin Manhattanilta matkaa Saratoga Springsiin on noin 290 kilometriä, suoraan pohjoiseen. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Saratoga Springsin asukasluku oli 26 586. Saratoga Springs kuuluu Saratogan piirikuntaan, jossa sijaitsee myös noin 5 000 asukkaan kaupunki Saratoga.
Saratoga Springs on 1900-luvun alusta saakka ollut tunnettu kylpylä- ja lomanviettopaikka, joka tunnettiin uhkapelikasinoistaan 1950-luvun alkuun saakka.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Yhdysvaltojen vanhin yhä käytössä oleva hevoskilpailurata sekä Saratoga Performing Arts Center, 1960-luvun lopulla rakennettu konserttisali, jossa New York City Ballet ja Philadelphian orkesteri esiintyvät säännöllisesti kesäisin. Vuonna 2004 kaupunkiin avattiin Disneyn lomakeskus.
Kun monet muut samankaltaiset lomailukaupungit Yhdysvalloissa kuihtuivat, Saratoga Springs koki päinvastoin uuden tulemisen 1970-luvulla. Vuonna 2014 Movoto-kiinteistövälitysyhtiö valitsi Saratoga Springsin New Yorkin osavaltion kymmenen parhaan asuinalueen joukkoon.
Olli Castrén
Olli Mikko Castrén (s. 13. syyskuuta 1929 Pielavesi) on suomalainen lääkäri ja Kuopion yliopiston synnytys- ja naistentautiopin professori emeritus. Professorina hän toimi vuosina 1974–1992, jolloin hän hoiti samanaikaisesti Kuopion yliopistollisen keskussairaalan (KYKS) naistentautien kliinisen ylilääkärin tehtävää.
Castrénin vanhemmat olivat rovasti Matti A. Castrén ja Katri Puurunen. Hän avioitui 1954 Salme Liisa Sippolan kanssa. Neurotieteen professori Eero Castrén on heidän poikansa. Olli Castrén tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1949 ja valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1957. Naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1962. Castrénin Turun yliopistossa puolustama tohtorinväitöskirja oli Urinary excretion of noradrenaline and adrenaline in late normal and toxemic pregnancy: Effect of rest, work, and reserpine treatment. Castrén tutki sympaattisen hermoston raskaudenaikaista toimintaa. Hän oli Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosentti 1970–1991.
Saratoga Springs
Vuonna 1777 englantilainen sotaväenosasto antautui amerikkalaisille Saratogan taisteluissa. Taistelu merkitsi käännekohtaa Amerikan vallankumouksessa. Voiton jälkeen Ranska tunnusti Amerikan siirtokunnat itsenäiseksi valtioksi ja julisti sodan Britanniaa vastaan.
Olli Castrén
Castrén työskenteli toimeliaasti monien vuosien ajan Kuopion korkeakoulun synnyttämiseksi ja kehittämiseksi; hän osallistui myös Kuopion yliopistollisen keskussairaalan kehittämiseen. Hän oli Kuopion korkeakoulun suunnittelutoimikunnan puheenjohtaja (1969–1972), rakentamisesta vastanneen neuvottelukunnan puheenjohtaja (1972–1978) ja valtuuston puheenjohtaja 1975–1976 sekä jäsen (1984–1985). Hän toimi korkeakoulun ensimmäisenä rehtorina (1969–1973). Hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä maakuntatasolla, kansallisesti ja kansainvälisesti. Eräänä tunnustuksena hänet on nimitetty Suomen Leijonan ritarikunnan komentajaksi.
Hanhela
Hanhela on suomalainen sukunimi:
Länsi-Makedonian yliopisto
Länsi-Makedonian yliopisto on yliopisto, joka toimii Flórinassa ja Kozánissa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2003 erottamalla Thessalonikin Aristoteles-yliopiston yksiköt kyseisissä kaupungeissa itsenäiseksi yliopistoksi.
Yliopistossa on kolme tiedekuntaa ja yhteensä kuusi laitosta. Niissä on yhteensä noin 4 000 opiskelijaa, joista noin 500 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 142, joista 91 on opetus- ja tutkimushenkilökuntaa.
Tiedekunnat
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Jääpallon Suomensarja 1963
Jääpallon Suomensarja kaudella 1962–1963 pelattiin kolmilohkoisena. Lohkovoittajat etenivät SM-sarjakarsintaan karsimaan kahdesta paikasta vuoden 1964 jääpallon mestaruussarjaan. Ennen sarjan alkua sarjasta luopuivat mestaruussarjasta pudonnut Vaasan Palloseura, sekä Helsingin  Jalkapalloklubi, IF  Sport ja Oulun Pallopojat. Maakuntasarjasta noussut Tornion Pallo-47 ei myöskään osallistunut, sen tilalla pelasi Kemin Palloseura.
Mestaruussarjaan nousivat Helsingin IFK ja Vaasan IFK.
SM-sarjakarsinta
Helsingin ja Vaasan IFK nousivat mestaruussarjaan, josta putosivat Reipas ja MP.
Sonic Team
Sonic Team on Segan pelinkehittäjäosasto, joka perustettiin 1988 nimellä SEGA AM8. Vuonna 1991 ryhmä muutti nimensä nykyiseen muotoonsa Sonic the Hedgehog -pelin valtaisan suosion myötä. Sonic Teamia johtaa videopelisuunnittelija ja -tuottaja Yuji Naka. Sonicin luoja, Naoto Ōshima, jätti Sonic Teamin perustaakseen oman Artoon-pelistudionsa.
Sonic Team työskenteli myös Sonic-hahmoon perustuvan TV-sarjan parissa. Vuonna 2003 United Game Artists (entinen SEGA AM9) yhdistettiin Sonic Teamiin.
Sonic Team sijaitsee nykyään San Franciscossa.
Dory
thumb|Taiteilijan näkemys hopliittien muodostamasta falangista. Dory (, 'keihäs') oli antiikin Kreikan hopliittisoturien käyttämä keihäs, jota käytettiin falangi-taistelumuodostelmassa. Dory saattoi olla 3 metriä pitkä ja painaa 2 kiloa. Keihään kärjessä oli leveä, lehdenmuotoinen keihäänterä ja takapäässä metallinen pistin. Pistintä saattoi käyttää esimerkiksi keihään varakärkenä, tai sillä on voitu pistää vihollisen jalkoja. Se on myös todennäköisesti toiminut vastapainona, jonka avulla keihästä oli helpompi käyttää.
Ken
Ken on miehen etunimi. Länsimaissa nimi käsitetään yleensä skotlantilaisperäisen Kennet-nimen lyhentymäksi, mutta nimi esiintyy myös Japanissa, jossa se johtuu tervettä tai voimakasta tarkoittavasta japanin kielen sanasta.
Suomessa nimi Ken on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 390 henkilölle. Kenin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. toukokuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.
Limoneeni
Limoneeni (C10H16) on monosyklinen terpeeni, jota on useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Sitä esiintyy kahtena enantiomeerina ja raseemisena seoksena. Kumpaakin enantiomeerimuotoa tuottaa kasveissa eri synteesi. Limoneenia käytetään hajusteissa sekä muiden yhdisteiden synteesissä.
Esiintyminen kasveissa ja biosynteesi
Limoneeni on optisesti aktiivinen yhdiste, jota esiintyy kahtena enantiomeerina, R-(+)-limoneenina eli d-limoneenina ja S-(-)-limoneenina eli l-limoneenina sekä raseemisena seoksena, jota kutsutaan dipenteeniksi. R-limoneeni on sitruunantuoksuinen yhdiste, jota on sitrus­hedelmien ja erityisesti sitruunan kuoressa. Limoneenin osuus kuoren eteerisistä öljyistä on jopa 90 %. S-limoneeni on harvinaisempi, ja sitä sisältävät muun muassa minttu, tilli, kumina ja tähtianis. S-limoneenin tuoksu muistuttaa appelsiinia. Raseemisena seoksena limoneenia on havu­puiden, erityisesti mäntyjen neulasissa.
Kasveissa limoneenia muodostaa limoneenisyntaasientsyymi geranyylipyrofosfaatista. Eri enantiomeereja tuottavat eri syntaasit: R-limoneenin muodostumista katalysoi (4R)-(+)-limoneenisyntaasi ja S-limoneenin muodostumista (4S)-(-)-limoneenisyntaasi. Kummankin entsyymin katalysoimassa reaktiossa välivaiheena on neryylikationin muodostuminen ja sen syklisoituminen.
Teollinen tuotanto ja käyttö
R-limoneenia eristetään sitrushedelmien kuorista, jotka ovat mehuntuotannon jätevirta. S-limoneenia tuotetaan eristämällä tietyistä eteerisistä öljyistä, mutta sen pitoisuus öljyissä on usein melko pieni ja tuotteen hinta korkea. Limoneenia voidaan myös valmistaa mäntytärpätistä happojen avulla, jolloin tärpätin sisältämät α- ja β-pineenit isomeroituvat limoneeniksi. Näin tuotetaan raseemisia seoksia, joiden puhtaus vaihtelee.
Limoneenia käytetään hajusteena muun muassa pesuaineissa. Erityisesti limoneenin R-enantiomeeri on tärkeä muiden yhdisteiden lähtöaine. Siitä voidaan valmistaa muun muassa R-(-)karvonia nitrosyylikloridilla käsittelemällä ja symeeniä dehydraamalla. Limoneenia voidaan käyttää myös liuottimena korvaamaan haitallisia halogenoituja hiilivetyjä.
Parhaat (Heidi Kyrö)
Parhaat on Heidi Kyrön kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Balkaninnuoliainen
Balkaninnuoliainen (Sabanejewia balcanica) on piikkinuoliaisten (Cobitidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Turkissa, Itävallassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Bulgariassa, Kroatiassa, Tšekissä, Kreikassa, Pohjois-Makedoniassa, Puolassa, Romaniassa, Venäjällä, Serbiassa, Slovakiassa sekä Ukrainassa. Lajia tavataan makeassa vedessä. Balkaninnuoliaisen maksimipituus on 9 senttimetriä.
Xanadu (kaupunki)
thumb|290px|Tuolloin pitkään jo hylättynä ollut Xanadu löytyy Kiinan kuningaskunnan ensimmäisen englanninkielisen kartan (1626) oikeasta yläosasta nimellä Xandu. Xanadu (, pinyin: Shàngdū, "ylempi pääkaupunki") oli Kublai-kaaniin Yuan-dynastian ensimmäinen pääkaupunki Kiinassa vuosina 1263–1273 ja sittemmin dynastian kesäpääkaupunki vuosina 1274–1364. Xanadu hylättiin vuonna 1430. Kaupungin jäänteet sijaitsevat nykyisen Sisä-Mongolian autonomisen alueen Xilingolin liiton alueella, 275 kilometriä Pekingistä pohjoiseen.
Kaupungin suunnitteli Kublai-kaanin kiinalainen neuvonantaja Liu Bingzhong vuonna 1256 ja se valmistui 1259. Kublai-kaani nimesi paikan Kaipingin kaupungiksi vuonna 1260. Suunnittelussa noudatettiin kiinalaista fengshuin perinnettä ja se suhteutettiin läheisiin vuoriin ja jokeen. Kaupungin pinta-ala oli 25 000 hehtaaria; nykyisin sen suojavyöhyke käsittää 150 722 hehtaarin alueen. Kaupunki pyrki ainutlaatuisella tavalla yhdistämään mongolien nomadikulttuuria ja han-kiinalaista kulttuuria. Kaupungista Kublai-kaani perusti Yuan-dynastian. Kun dynastia perusti uuden Suuren pääkaupungin, Dadun (nykyinen Peking), jäi Kaiping kesäpääkaupungin asemaan. Vuonna 2012 kaupungin rauniot nostettiin Unescon maailmanperintölistalle.
Pääkaupunki käsitti kolmen sisäkkäistä neliönmuotoista muuria: sisimpänä keisarillinen palatsi, laajempi keisarillinen kaupunki ja ulompi kaupunki. Ulomman kaupungin pääosin maa-aineksesta koostuvat sivut ovat pituudeltaan 2,050×2,115 kilometriä ja ympärysmitta noin 9 kilometriä. Sisemmällä kaupungilla ja keisarillisella palatsilla oli suojanaan tiilestä ja kivestä tehty muuri. Sisemmän kaupungin sivut olivat noin 1,4 kilometriä pitkät.
Kaupungin noustua pääkaupungiksi siellä asui 110 000 henkeä. Kaupungissa toimi 60 valtionvirastoa ja 160 temppeliä. Postitie johti kaikkiin ilmansuuntiin ja kaupunki muodostui Pohjois- ja Keski-Kiinan liikenteelliseksi solmupisteeksi. Tiefan’ganin kanaalin jäänteet osoittavat jokiveden virtausta ohjatun laajassa mitassa kaupunkiin.
Ulomman muurin lähellä lännessä oli keisarillinen Bei Yuan -puutarha, ja pohjoispuolella oli metsästykseen tarkoitettu alue harvinaisine lintuineen, petoineen, kukkineen ja puineen. Rakennettiin kuuluisuutta saavuttanut Zongmaon rakennus, jossa järjestettiin Ma Yan -nimellä tunnettuja loisteliaita aterioita valtionasioiden hoitamiseksi. Eteläosassa oli toimistoja, temppeleitä ja työpajoja.
Sisempi kaupunki sijaitsi ulomman kaupungin kaakkoispuolella. Kadut rakennettiin symmetrisesti. Alueella sijaitsi monia toimisto- ja temppelirakennuksia. Luoteessa oli Qianyuan ja kaakossa Huayan temppeli. Eteläisen Mingde-portin paikka on yhä näkyvissä. Mingde-porttia ja itäistä muuria on tosin yritetty korjata.
Keisarillisen palatsin sivut ovat noin 550 metriä pitkät. Pinta-ala vastaa lähes puolta Pekingin Kielletyn kaupungin alueesta. Kaupungissa Kublai-kaani nousi valtaan, isännöi uskonnollisia väittelyitä ja viihdytti ulkomaalaisia matkailijoita, joiden kirjoitukset toimivat inspiraation lähteenä ja kaupunki saavutti muussa maailmassa legendaarisen maineen. Paikka edesauttoi myös tiibetiläisen buddhalaisuuden laajenemista.
Hagana
thumb|250px|Hagana-järjestön joukkoja. thumb|250px|Hagana-järjestön joukkoja kuvattuna vuonna 1936. thumb|250px|Haganan päämajan kyltti Tel Avivissa Israelissa. Hagana (hepreaksi: ההגנה, HaHagana, "puolustus") oli Palestiinassa vuosina 1920–1948 toiminut juutalaisten puolisotilaallinen järjestö, joka perustettiin puolustusvoimaksi arabien hyökkäyksiä vastaan. Israelin asevoimat luotiin vuonna 1948 osin Haganan organisaation pohjalta.
Perustaminen ja varhaisvaiheet
Haganan edeltäjänä toimi HaShomer (השומר) ("Vartija"), joka oli toisen alijan mukana saapuneiden juutalaisten siirtolaisten 1909 perustama puolisotilaallinen järjestö. Sen tarkoituksena oli parantaa juutalaisten uudisasutusten turvallisuutta. Turkin viranomaiset pidättivät kuitenkin pian vuonna 1914 puhjenneen ensimmäisen maailmansodan alkamisen jälkeen osan järjestön johtajajäsenistä, ja heidät siirrettiin säilöön Damaskokseen, minkä takia järjestö jatkoi maanalaisena järjestönä. Ennen sodan puhkeamista järjestöön kuului enimmillään noin sata jäsentä, joista tunnetuin oli perustaja-johtaja Israel Shochat.
Vuoden 1920 ja 1921 arabihyökkäysten jälkeen juutalainen johtajisto alkoi uskoa, että aluetta hallinneilla briteillä ei ollut kiinnostusta suojella juutalaisia viljelijöitä arabien hyökkäyksiltä tai edes vaatia arabeja tilille hyökkäyksistä. Tämän vuoksi juutalaisten keskuudessa nähtiin tarpeelliseksi perustaa omat riippumattomat puolustusvoimat. Hagana perustettiin osittain HaShomerin perustusten päälle hieman paremmin järjestäytyneenä ja keskitettynä. Haganan tehtävänä oli suojella juutalaisia yhteisöjä, eli farmeja ja kibbutseja, ja varoittaa palestiinalaisten arabien hyökkäyksistä. Ensimmäisinä yhdeksänä vuotena sillä ei ollut varsinaista hallintoa ja järjestön yksiköt koostuivat ainoastaan heikosti aseistautuneista vapaaehtoisista viljelijöistä, jotka valvoivat viljelyksiä vuoroissa.
Hebronin verilöyly seurauksineen
Hebronin kaupungin etnisen puhdistuksen ja vuoden 1929 mellakoiden jälkeen, joissa kuoli yhteensä 133 juutalaista, liikkeen merkitys muuttui dramaattisesti. Järjestön koko kasvoi ja se kattoi pian suurimman osan nuorista ja aikuisista juutalaisista kibbutseissa, minkä lisäksi tuhannet ihmiset kaupungeissakin liittyivät Haganaan. Vuonna 1939 Hagana asetettiin kuusihenkisen poliittisen komitean alaisuuteen, joista kolme jäsentä edusti vasemmistoa ja kolme oikeistoa. Järjestön laajetessa se alkoi kuljettaa parempaa aseistusta Euroopasta asti ja kouluttaa itse sotilaita ja upseereita. Hagana aloitti myös oman pienimuotoisen asetuotannon perustamalla ja kehittämällä omia maanalaisia aseverstaitaan, joissa valmistettiin mm. käsikranaatteja (katso Israel Military Industries). Kasvun ja kehityksen myötä Hagana muuttui nopeasti pienestä miliisistä vakavasti otettavaksi pieneksi maanalaiseksi armeijaksi.
Henry-Junior Elliot
Henry-Junior Elliot (s. 15. helmikuuta 1946 Reims, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Hagana
Hebronin verilöyly seurauksineen
Juutalaisten keskuudessa Hagana harjoitti sivistys- ja sosiaalityötä, mikä takasi sille vahvan kannatuksen. Vastakkaista osapuolta myöhemmin edustaneet arabien vastarintajärjestöt ottivat järjestöstä mallia myös tältä osin.
Järjestön hajoaminen
Sisäiset erimielisyydet ja tyytymättömyys Haganan taktiikkaan olivat syynä siihen, että suuri osa sen sotilaallisesta siivestä irtaantui vuonna 1931 ja perusti oman järjestönsä Irgun Tsva'i-Leumin, joka tunnetaan myös nimellä Irgun. Taustalla olivat käskyt, jotka sallivat ainoastaan juutalaisten yhteisöjen puolustamisen hyökkäyksiltä ja kielsivät samalla kokonaan hyökkäykset arabijoukkoja ja -yhteisöjä vastaan. Sotilaat, joiden mielestä hyökkäys oli paras puolustus, osoittivat kielteisyytensä itsetuhoisena pitämäänsä taktiikkaa kohtaan eroamalla Haganasta.
Henry-Junior Elliot
Elliot sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 korkeushypyssä neljänneksi tuloksella 214 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui 15:nneksi tuloksella 210 cm. Méxicon 1968 olympialaisissa ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän karsiutui loppukilpailusta. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Prahassa 1967 ja Belgradissa 1969, molemmilla kerroilla tuloksella 214 cm.
Ranskan mestaruuden 175-senttinen ja 80-kiloinen Elliot voitti ulkoradoilla vuosina 1971–1972 sekä hallissa vuonna 1974. Vuonna 1968 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 217 cm.
Hagana
1930-luvun jälkipuoli
Vuoteen 1936 mennessä Haganan joukkoihin kuului 10 000 mobilisoitua henkilöä ja 40 000 reserviläistä. Vaikka brittihallinto ei tunnustanutkaan järjestöä lailliseksi, teki se yhteistyötä Haganan kanssa muodostamalla Jewish Settlement Policen lisäksi muita juutalaisten siirtokuntien turvaksi tarkoitettuja osastoja. Vuosien 1936-1939 arabikapinan aikana Hagana auttoi FOSH- ja HISH-erikoisyksiköidensä avulla aktiivisesti brittejä tukahduttamaan arabien hyökkäyksiä. Kapinoiden aikana Haganan sotilaat saivat taistelukokemusta, jolla oli myöhemmin suuri merkitys Israelin itsenäisyyssodassa 1948.
Toisen maailmansodan jälkeen
Myöhemmin Haganalla oli operaatioita myös brittejä vastaan, koska nämä rajoittivat juutalaisten muuttoa Palestiinaan.
Israelin puolustusvoimat (IDF) muodostettiin itsenäistymisen jälkeen Haganan sotilaallisesta siivestä.
Sikaianan kieli
Sikaianan kieli on austronesialainen kieli, jota puhutaan Sikaianan saarella. Kieltä puhuu 730 henkilöä.
Sarjari
Sarjari on suomalainen sarjakuvalehti, jossa julkaistaan kotimaisten piirtäjien sarjakuvia ja jota kustantaa Tampereen Sarjakuvaseura ry. Lehden pitkäaikainen päätoimittaja on Pekka A. Manninen. Vuonna 1981 ilmestymisensä aloittanutta lehteä julkaistaan 3–4 numeroa vuodessa. Lehti on mustavalkoinen, ja sen numerot käsittelevät aina jotakin tiettyä teemaa.
Euphyllophyta
Edellä olevan määritelmän mukaisesti Euphyllophyta-ryhmään kuuluvat saniaiset (ja kortteet) ja siemenkasvit. Putkilokasveista liekokasvit sukulaisineen jäävät ryhmän ulkopuolelle, sillä niiden mikrofyllit ("pienet lehdet") ovat rakenteeltaan yksinkertaisempia, niissä on vain yksi suoni, eikä varren kuljetussolukkolieriöön muodostu aukkoa.
Kasvien sukulaisuutta koskevissa tutkimuksissa on todettu, että Euphyllophyta-ryhmä muodostaa aidon monofyleettisen kehityslinjan eli kladin, ja siksi nimeä Euphyllophyta voi käyttää fylogeneettisissä luokituksissa.
Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus
Joulukalenteri: Kadonneiden lahjojen tapaus on suomalainen joulukalenterisarja. Joulukalenteri alkoi Yle TV2 -kanavalla joulukuun ensimmäisenä päivänä 2015 ja päättyi jouluaattona 2015. Sarjassa esiintyvät aiemmista TV2:n lastenohjelmista tutut Maltti ja Valtti. Ohjelma oli ehdolla vuoden 2016 Kultainen Venla -palkinnon saajaksi Lasten- ja nuortenohjelmat -sarjassa.
Sarjan julkaisi DVD:llä VLMedia 28.10.2016.
Al fine
Al fine [] on nuottikirjoituksessa käytettävä merkintä. Se osoittaa, että sävellys on kerrattava joko alusta (Da capo al fine) tai merkistä (Dal segno al fine) kappaleen loppuun tai vaihtoehtoisesti fine-merkintään saakka.
Omoloi
Haiyrissä on peruskoulu, klubi, kauppa ja terveyskeskus. Tärkeimmät elinkeinot paikkakunnalla ovat poronhoito, kalastus ja turkiskauppa.
Asukasluvun kehitys:
Pyhän Marian kirkko (Llanfair-yn-y-Cwmwd)
Pyhän Marian kirkko on keskiajalta peräisin oleva pieni kirkko Dwyranin kylässä Walesissa. Se on Grade II* -luokan rakennussuojelukohde. Kirkko jäi pitkälti alkuperäiseen asuunsa 1800-luvulla, jolloin monissa Angleseyn vanhoissa kirkoissa tehtiin remontteja. Siksi sitä pidetään tärkeänä muinaisjäännöksenä.
Pohjoisseinällä on 1200-luvulle ajoitettu hauta-arkun kansi, johon on kaiverrettu ristiaiheinen koriste.
Kent (nimi)
Kent on miehen etunimi. Nimi käsitetään yleensä skotlantilaisperäisen Kennet-nimen lyhentymäksi mutta se voi tarkoittaa myös Englannin Kentin alueen asukasta.
Suomessa nimi Kent on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 880 henkilölle. Kentin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. toukokuuta.
Manchesterin pommi-isku 1996
Manchesterin pommi-isku oli terroriteko Manchesterin keskustassa 15. kesäkuuta 1996. Kaksisataa ihmistä loukkaantui, useimmat lentävistä lasinsirpaleista. Poliisi uskoo että teon takana oli IRA. Pommi räjähti lauantaina kello 11.20 Corporation Streetillä Arndalen ostoskeskuksen ulkopuolella. Paikallinen televisioyhtiö oli saanut varoitussoiton aamukymmeneltä.
Pommin painoksi on arvioitu 1 500 kilogrammaa. Se on suurin, mitä Britannian pääsaarella on räjäytetty. Pommi tuotiin paikalle valkoisessa pakettiautossa. Poliisi pystyi jäljittämään käytetyn auton myyjän, mutta ei koskaan löytänyt irlantilaisella korostuksella puhunutta miestä joka oli ostanut auton käytettynä joitakin päiviä aikaisemmin.
Alueelle on rakennettu uusia liiketiloja, aukio, puisto, 240 puuta ja kävelytie, joka yhdistää katedraalin keskustaan.
Antti Nikkilä
Antti Tapio Nikkilä (s. 25. elokuuta 1978 Tampere) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Sentterinä pelannut 210-senttinen Nikkilä pelasi kotimaansa lisäksi Yhdysvaltain yliopistosarjassa sekä Kreikan, Ranskan, Italian, Tšekin ja Espanjan sarjoissa voittaen lukuisia pokaaleja. Suomessa Nikkilä edusti pääasiassa kasvattajaseuraansa Tampereen Pyrintöä, minä aikana seura muun muassa voitti kaksi Suomen mestaruutta ja yhden Suomen cupin mestaruuden. Nikkilä valittiin Korisliigan vuoden pelaajaksi vuonna 2009 ja SM-koriksen vuoden tulokkaaksi vuonna 1998. Pyrintö on nostanut Nikkilän pelipaidan areenansa kattoon.
Nikkilä edusti pitkään Suomen miesten maajoukkuetta ja kuului sen kokoonpanoon muun muassa vuosien 2011 ja 2013 EM-kilpailuissa. Vuonna 2011 Nikkilä kuului Suomen ensimmäisen Pohjoismaiden mestaruuden 28 vuoteen voittaneeseen joukkueeseen.
Seurajoukkueet
Nikkilä kiinnostui koripallosta Vatialan alakoulun liikuntatunneilla. Hän oli tuolloin melko hyvä pelaaja muttei erityisen pitkä. Nikkilä halusi aloittaa lajin harrastamisen Tampereen Pyrinnössä muttei ollut päästä runsasväkisiin ryhmiin mukaan. Nikkilän isä soitti ja sai pojalleen paikan joukkueesta lupaamalla tämän kasvavan kaksimetriseksi. Nikkilä nousi Pyrinnön edustusjoukkueeseen ja pelasi siinä kolme kautta vuosina 1995–1999. Kaudella 1997–1998 hänet valittiin SM-koriksen vuoden tulokkaaksi. Lukioaikana Nikkilän seurakaverin isä ja Pyrintö-hahmo Jarmo Laitinen kannusti Nikkilää lähtemään Yhdysvaltoihin vaihto-oppilaaksi. Nikkilä lähti ja pelasi koripalloa Valparaison yliopiston joukkueessa vuodet 1999–2003. Nikkilä on kertonut arvostaneensa urheilijoista huolta pitävää yhdysvaltalaista opintojärjestelmää.
Yliopiston jälkeen Nikkilä suuntasi ammattilaiseksi Eurooppaan ja Kreikkaan, missä hän pelasi kahdessa eri joukkueessa. Hän lähti maasta seuran talousongelmien vuoksi ja suuntasi Ranskaan. Tämän jälkeen hän pelasi Tšekissä ja kahteen otteeseen Italiassa. Nikkilä palasi Suomeen ja kasvattajaseuraansa Pyrintöön kaudeksi 2008–2009. Pyrintö saavutti SM-pronssia, ja Nikkilä valittiin Korisliigan vuoden pelaajaksi. Kauden jälkeen hän pelasi vielä Espanjassa ja Saksassa. Pyrinnön voitettua Suomen mestaruuden ja perheeseen syntyneiden kaksosten vuoksi Nikkilä päätti palata Pyrintöön. Kangasalan jätillä vahvistunut Pyrintö voitti Suomen mestaruuden myös seuraavana vuonna, tällä kertaa sarjan voittoennätyksellä. Vuonna 2011 Pyrintö saavutti Suomen cupin hopeaa, ja vuonna 2013 joukkue voitti Suomen liigacupin.
Pyrintöön palattuaan Nikkilä jatkoi uraansa vuosi kerrallaan. Elokuussa 2013 Nikkilä teki jatkosopimuksen Pyrinnön kanssa. Pyrintö pelasi kaudella 2013–2014 ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Baltian liigaa, jossa se sijoittui neljänneksi. Korisliigassa Pyrintö voitti runkosarjan uudella voittoennätyksellä ja saavutti kauden päätteeksi kolmannen Suomen mestaruutensa. Kesällä 2014 Nikkilä harjoitteli täysillä tavoiteltuaan pääsyä Suomen MM-kisajoukkueeseen. Kesän aikana Nikkilä mietti jatkoaan Pyrinnön Korisliiga-joukkueessa vielä yhden kauden ajan, mutta päätyi kuntouttamaan itseään kauden jo alettua: edelliskauden suuri ottelumäärä ja kesän rasitukset laittoivat isokokoisen ja 35-vuotiaan Nikkilän fyysisesti koville. Lokakuisessa radiohaastattelussa Nikkilä totesi tekevänsä päätöksen tulevasta viimeistään vuoden loppuun mennessä.
Tammikuun lopussa 2015 miesten 1-divisioona A:ssa pelannut BC Nokia ilmoitti tehneensä Nikkilän kanssa loppukautta koskeneen sopimuksen. Nikkilän entinen joukkuelainen Joni Harjula oli houkutellut tätä kunnanrajan taakse usean kuukauden ajan. Nikkilällä oli suuri rooli Nokian I-divisioonan voitossa. Hän teki Nokian kanssa pelaajasopimuksen myös syyskuussa 2015. Alkukaudella 2015–2016 Nikkilän peliaika jäi Nokialla vähäiseksi, ja hän auttoi joukkuetta etenkin harjoituksissa. Hänen pitkäaikaiset ja ajan myötä pahentuneet vaivansa jalkojensa ja vasemman polvensa kanssa jatkuivat, ja polvitukea käyttämään joutunut Nikkilä oli jo käynyt kertaalleen polvileikkauksessa.
Pyrintö nosti Nikkilän pelipaidan kattoon tammikuussa 2018.
Maajoukkue
Nikkilä pelasi Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa kuusi ja alle 22-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua. Haastajamaajoukkueessa hän pelasi vuoden 1999 universiadeissa. Miesten maajoukkueessa Nikkilän ensimmäinen ottelu oli 28. joulukuuta 1997 Latviaa vastaan. Hän teki debyyttiottelussaan 12 minuutissa kahdeksan pistettä ja otti yhdeksän levypalloa. Seuraavan kerran Nikkilä pelasi miesten maaotteluita vuoden 2000 PM-kilpailuissa kirjauttaen neljässä ottelussa kolme tupla-tuplaa. Vuonna 2001 hän pelasi vaihtopelaajana EM-karsinnoissa. 29. kesäkuuta 2002 Nikkilä teki miesten maajoukkueen piste-ennätyksensä (21) valmistavassa maaottelussa Viroa vastaan ja pelasi jälleen Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa.
Vuosina 2005–2007 Nikkilä kuului maajoukkuen kokoonpanoon B-divisioonan EM-karsinnoissa ja vuonna 2006 jälleen PM-kilpailuissa. Vuoden 2007 karsinnoissa Suomi eteni loppuotteluihin Romaniaa vastaan ja voitti otteluparin nousten A-divisioonaan. Vuoden 2008 A-divisioonan EM-karsinnoissa Nikkilä pelasi hajaminuutteja. Vuoden 2009 A-divisioonan lisäkarsinnoissa ja vuoden 2010 EM-karsinnoissa hänen peliminuuttimääränsä nousivat kaksinumeroisiksi.
Heinäkuussa 2011 Nikkilä voitti Suomen kokoonpanossa maan ensimmäisen Pohjoismaiden-mestaruuden 28 vuoteen. Elokuussa hänen roolinsa jäi pieneksi A-divisioonan EM-lisäkarsinnassa, jossa Suomi kohtasi Portugalin ja Unkarin ja selvisi voittajana ensimmäiseen EM-lopputurnaukseensa 16 vuoteen. Nikkilä valittiin Suomen kokoonpanoon Liettuan EM-lopputurnaukseen jossa pääsi pienillä minuuteilla pisteille lähes jokaisessa pelaamassaan ottelussa. Suomen alkulohkossa joukkueet pelasivat ristiin, ja Suomi eteni jatkolohkoon mutta karsiutui lopulta pudotuspelivaiheesta.
Vuonna 2012 Nikkilä pelasi hajaminuutteja EM-karsinnoissa. Vuonna 2013 hänet nimettiin jälleen Suomen EM-lopputurnauskokoonpanoon Slovenian kisoihin, missä hän pelasi jälleen hajaminuutteja. Ennakkoon kovaksi arvioidussa alkulohkossaan Suomi hävisi viidestä ottelustaan vain yhden mutta karsiutui jälleen jatkolohkovaiheessa. Viimeiset maaottelunsa Nikkilä pelasi elokuussa 2014.
Yhteensä Nikkilä pelasi Suomen miesten maajoukkueessa 142 maaottelua ja teki niissä 695 pistettä, 4,9 ottelua kohden. Hän on pelattujen maaotteluiden määrällä mitattuna 20 ja tehtyjen pisteiden määrällä mitattuna 40 parhaan joukossa. Levypallomäärällään 437 Nikkilä on miesten maajoukkueen kaikkien aikojen tilastoissa seitsemäntenä ja tupla-tuplissa (5 kpl) kuudentena.
Valmennusura
Nikkilä aloitti valmentajana Pyrinnön juniorijoukkueissa ja muun muassa johti pitkien junioripelaajien erityistä harjoitteluryhmää. Hän valmistui Suomen Koripalloliiton HKVT-valmentajatutkinta-ohjelmasta vuonna 2020. Kauden 2020–2021 Nikkilä aloitti Pyrinnön M1DA- ja M1DB-kehitysjoukkueiden päävalmentajana sekä Korisliigassa miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana. Tammikuussa 2021 hän siirtyi loppukaudeksi miesten divisioonajoukkueiden parista korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Pyrinnön naisten edustusjoukkueen päävalmentajaksi.
Saavutuksia
Lähteet:
Pelityyli
Isokokoista Nikkilää käytettiin puolustuksessa usein pelotteena korin alla. Hyökkäyksessä Nikkilä asettui usein screeniin oman takamiehen hyökkäyksen tueksi. Aamulehden toimittaja arvioi Nikkilän kesällä 2014 säntilliseksi puolustajaksi ja pysyneen kokemuksensa myötä tyynenä tiukoissa paikoissa. Sama toimittaja piti apupuolustamista ja screenejä Nikkilän erikoisalana. Hyökkäyksessä Nikkilä tunnettiin klassisesta hook-heitostaan (skyhook ).
Yksityiselämä
Nikkilä ja hänen vaimonsa Tiia toimivat kiinteistönvälitysalalla Sp-Koti-ketjun alla.
Tarja Tornaeus
Tarja Tornaeus (o.s. Kilpeläinen, ent. Raninen, s. 1958 ) on suomalainen tietokirjailija. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1982 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1996. Tornaeus on työskennellyt järjestöissä tiedottajana ja mainostoimistoissa copywriterina. Vuonna 1995 hän perusti oman viestintätoimistonsa Texthousen, jonka toimialoina ovat yritysviestintä, tekstisuunnittelu ja käännöstyöt. 2000-luvulla Tornaeus on erikoistunut oppi- ja tietokirjojen käsikirjoittamiseen ja toimittamiseen.
Vuonna 2010 ilmestyi Tornaeuksen (nimellä Tarja Raninen) kirjoittama ja toimittama tietoteos Paperitehtaan kasvattama kylä, joka kertoo lasten ja nuorten elämästä Myllykosken paperitehdaspaikkakunnalla 1960- ja 1970-luvuilla.
Vuonna 2013 Tornaeus perusti Reuna-kustantamon.
Eero Paloheimo
Eero Kalervo Paloheimo (s. 14. kesäkuuta 1936 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja tekniikan tohtori. Hän oli vihreiden kansanedustaja vuosina 1987–1995 ja eduskunnan tulevaisuusvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1994–1995. Paloheimo oli Tuusulan kunnanvaltuuston jäsen vuosina 1984–1992. Paloheimo on kirjoittanut yhdeksän ympäristöä ja tulevaisuutta käsittelevää kirjaa ja lukuisia artikkeleita lehtiin ja kokoomateoksiin.
Elämä
Paloheimo kutsuttiin huhtikuussa 1996 Teknillisen korkeakoulun puurakentamisen professorin virkaan, jossa hän toimi 31.8.2000 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Paloheimo oli suunnittelija ja toinen omistaja Insinööritoimisto Eero Paloheimo & Matti Ollilassa vuosina 1965–1994. Hän on suorittanut kaksi tohtorintutkintoa. Väitöskirja Münchenin yliopistosta oli otsikoitu Problem der Sicherheit besonders der durch Biegung beanspruchten Spannbetonbrücken (1963) ja väitöskirja Teknillisestä korkeakoulusta oli nimeltään On the Reliability of Structures and Structural Elements (1970). Paloheimon suunnittelemista rakennelmista tunnetuimpia ovat vuonna 1975 valmistunut Turun Myllysilta, joka jouduttiin purkamaan 2010 romahdusvaaran vuoksi, sekä Yrjö Kukkapuron ateljee.
Paloheimo on ollut mukana suunnittelemassa ekokaupunkia Kiinaan. Hän on esitellyt ajatuksiaan tulevaisuuden ekologisesta maailmasta kirjassaan Syntymättömien sukupolvien Eurooppa (1996). Kirjassa on esimerkiksi suunnitelma uudenlaisesta liikennejärjestelmästä.
Paloheimon mukaan ekokatastrofi ja yhteiskunnallinen katastrofi etenevät rinnan. Molemmat kiihdyttävät toisiaan ja ovat maailmanlaajuisia, ja kummankin pohjimmainen syy on väestönkasvu. Tuloksena eko- ja yhteiskunnallisen katastrofin yhdistelmästä on Paloheimon mukaan maailmanloppu. ”Se ei ole tulossa vaan menossa. Me elämme sen keskellä.” Loppu kestää Paloheimon mukaan noin 200 vuotta ajankohdasta, jolloin merkit siitä olivat näkyvissä ajankohtaan, jolloin suurin osa kaikesta arvokkaasta on peruuttamattomasti mennyttä.
Lokakuussa 2010 Paloheimo ilmoitti eroavansa vihreistä vastalauseena sille, että puolue kannatti hänen mukaansa ”ylimitoitettua muuttoliikettä”. Hän on kuulunut Ekovihreät ry:n hallitukseen. Hän on Ekologinen puolue vihreät -puolueen perustajajäsen. Hänellä on hyvin erilaiset näkemykset sosiaalipolitiikasta kuin monilla muilla vihreillä, esimerkiksi Osmo Soininvaaralla.
Hänen viimeaikaisiin aktiviteetteihinsa kuuluu AlfaTV:n keskusteluohjelmasarja Maailmaa pelastamassa sekä kunnianhimoinen hanke Saharan ja Sahelin metsittämiseksi.
Paloheimo on intohimoinen shakinharrastaja.
Hyppönen-Enbuske Experience
Hyppönen-Enbuske Experience oli suomalainen talk show-ohjelma, jota esitettiin Nelonen-kanavalla vuosina 2002–2004. Ohjelman isäntinä olivat Henkka Hyppönen ja Tuomas Enbuske.
Hyppönen-Enbuske Experiencessä vieraili julkisuuden henkilöitä, joiden kanssa Enbuske ja Hyppönen keskustelivat. Lisäksi ohjelmassa esiintyi musiikkivieraita.
Adolf Hamilton
thumb|right|Kreivi Adolf Hamilton Adolf Ludvig Knut Hamilton (30. lokakuuta 1882 – 22. helmikuuta 1919) oli ruotsalainen kreivi ja upseeri. Suomen sisällissodan aikana hän toimi Pietarsaaren tykistökoulun johtajana. Yhdessä V. P. Nenosen kanssa hänellä oli keskeinen rooli Suomen tykistön luomisessa.
Ura
Hamiltonin isä oli kreivi ja poliitikko Hugo Hamilton. Hänen puolisonsa oli Ebba Maria Augusta Mörner af Morland. Ruotsissa Adolf Hamilton oli kapteeni Svean tykistörykmentin (Svea artilleriregemente) reservissä. Helmikuussa 1918 hän matkusti Suomeen ottamaan osaa Suomen sisällissotaan. Hamilton toimi Pietarsaaressa toimineen valkoisten tykistökoulun päällikkönä. Hän osallistui myös Tampereen taisteluun.
Hamilton kuoli keuhkotulehdukseen 36-vuotiaana helmikuussa 1919.
Osallisuus Pietarsaaren tapahtumiin
Adolf Hamiltonin toimiessa Pietarsaaren tykistökoulun päällikkönä paikallinen suojeluskunta järjesti Pietarsaaren kaupunginhotellissa 28. helmikuuta ja 1. maaliskuuta 1918 juhlat kaupunkiin saapuneiden 97 tykistöjääkärin kunniaksi. Ennen juhlien alkua jääkärien edustajat olivat sopineet Adolf Hamiltonin kanssa tykistön tulevasta organisoimisesta.
Juhlien toisena päivänä niiden jatkuessa iltamyöhään humaltuneet osanottajat päättivät aloittaa oikeudenkäynnin kaupungin raatihuoneen putkassa sisällissodan alusta saakka vangittuina olleita kuutta suomenkielisen työväenyhdistyksen johtohenkilöä vastaan. Kun vangit oli haettu hotelliin ja "oikeudenkäyntiä" oltiin aloittamassa, paikalla ollut insinööri, varatuomari ja Vaasan läänin lääninsihteeri Johannes Jääskeläinen esitti vastalauseensa toteamalla, että oikeudenkäynti on vastoin Suomen lakia ja että seurue ei ole sopivassa kunnossa jakamaan oikeutta. Tämän seurauksena Jääskeläinen joutui itse syytettyjen joukkoon. Jääskeläistä ja työväenyhdistyksen johtohenkilöitä syytettiin siitä, että he olivat suunnitelleet tykistökoulun räjäyttämistä.
Yhteensä seitsemän henkilön kuolemantuomion allekirjoitti kreivi Adolf Hamilton, ja se pantiin täytäntöön heti samana yönä. Tuomitut, joita epäiltiin ammuttiin Strengbergin tupakkatehtaan seinää vasten, minkä jälkeen ruumiit vietiin kasaan työväentalon portaiden eteen.
Adolf Hamilton kirjoitti kirjeessä isälleen: "...kauan pelätty tihutyö ammusvarastoani vastaan oli kaikesta päättäen tulossa. Klo 1 kokoontui kenttäoikeus ja klo 3 oli kaikki ohi. En olisi koskaan uskonut, että pystyisin niin kepeällä kädellä allekirjoittamaan ja toteuttamaan elämäni ensimmäiset kuolemantuomiot."
Eestiläis-suomalainen sanakirja
Eestiläis-suomalainen sanakirja – Eesti-soome sõnaraamat on professori Lauri Kettusen laatima virolais-suomalainen sanakirja. Se ilmestyi vuonna 1958 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustantamana.
Kettunen edusti kantaa, jonka mukaan kielen nimi on eesti, ja hän taisteli sen puolesta loppuun asti. Sanakirjan nimeenkin hän halusi eestin. Kettusen alkusanojen jälkeen julkaisijan sihteeri Toivo Vuorela lisäsi kustantajan näkemyksen:
Kettunen kertoo alkusanoissaan kirjan taustasta, joka ulottuu 1900-luvun alkupuolelle. Hän julkaisi vuonna 1917 Virolais-suomalaisen sanakirjan (Otava) ja ryhtyi sen jälkeen kokoamaan täydentävää aineistoa ja valmistelemaan uutta laitosta. Vielä kirjan esipuheeseen hän kirjaa sanat:
Otava ei sitten ollut halukas työtä julkaisemaan, mutta SKS otti sen kustannettavakseen.
Storvreta IBK
Storvreta Innebandy Klubb on 1989 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Uppsalan Storvretan taajamasta. Se on Ruotsin neljänneksi suurin salibandyseura 711 lisenssipelaajalla ja 1700 pelaajalla. Seura järjestää vuosittain Ruotsin suurimman salibandyturnauksen Storvretacupin. Miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2013–2014 Ruotsin salibandyn korkeimmalla sarjatasolla Svenska Superliganissa. Kotiottelunsa he pelaavat IFU-areenalla. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa I-divisioonaa.
Aiheesta muualla
Storvreta IBK - Seuran kotisivu SV undefined
Kent Huskins
Kent Huskins (s. 4. toukokuuta 1979 Almonte, Ontario, Kanada) on kanadalainen, uransa jo lopettanut jääkiekkoilija. Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa 1998 numerolla 156. Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut Chicagossa. NHL-kaudella 2006–2007 Huskins saavutti Stanley Cupin pelatessaan Anaheim Ducksissa. Huskinsin viimeinen seura pääsarjatasolla oli AHL:n Utica Comets kaudella 2014–2015. Hän pelasi NHL:ssä urallaan yhteensä 318 ottelua, ja teki niissä tehot 13+55=68.
Rock’n Roll Never Dies
Rock’n Roll Never Dies on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Juha Koirasen ohjaama suomalainen elokuva. Elokuvan merkittävimmissä rooleissa näyttelevät Samuli Edelmann, Marjukka Halttunen (Samulin äiti) ja Kari-Pekka Toivonen (Pumppu, Samulin kaveri).
Juoni
Elokuva kertoo nelikymppisestä miehestä, Tigeristä, joka asuu kotona ”maailman parhaiden vanhempiensa” kanssa. Vanhemmat tukevat poikaansa tämän musiikkiharrastuksessa ja luovassa kirjoittamisessa. Tiger muistelee nuoruusaikojensa bändiä, kunnes sen aika koittaa jälleen. Kaveri Yhdysvalloista lähettää kirjeen ja pyytää vielä kerran keikalle – suureen Helsinkiin. Kaikki ei ole kuitenkaan aivan niin kuin pitäisi. Tigerille selviää myös hänestä itsestään jotakin sellaista, mitä hän ei ole koskaan aiemmin tiennyt, ja selviää, miksi häneen suhtaudutaan niin kuin suhtaudutaan.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Elokuva sai neljä Jussi-ehdokkuutta: Samuli Edelmann parhaasta miespääosasta, Kari-Pekka Toivonen parhaasta miessivuosasta, Marjukka Halttunen parhaasta naissivuosasta ja Juha Koiranen parhaasta käsikirjoituksesta. Viitasaaren elokuvaviikolla Koiranen sai elokuvasta Humanismin käsi -palkinnon.
S.S. Felice Scandone
S.S. Felice Scandone (tunnetaan myös nimellä Air Avellino) on italialainen koripalloseura.
Seuralla on historiansa aikana ollut monia sponsoreita. Joukkue on muun muassa käyttänyt seuraavia nimiä: Pasta Baronia Avellino (1996-1997), Cirio Avellino (1997-1998), Select Avellino (1998-1999), Nicoloro Avellino (1999) ja De Vizia Avellino (1999-2002). Nykyinen nimi on Air Avellino.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1948. Se on suurimmaksi osaksi viettänyt historiansa Serie B:ssä ja aladivisioonissa. 1995 se vakiinntutti paikkansa Serie B:ssä ja pääsi keräämään voimavarojaan. Parin vuoden odottelun jälkeen joukkue nousi Serie A2:een. 2000-luvulla joukkue on viimeinkin noussut Serie A:han ja voittanut Italian Cupin 2008. Kaudella 2008-2009 joukkue pääsi ensimmäistä kertaa historiassaan Euroliigaan.
Svenska lantbruksproducenternas centralförbund
Svenska lantbruksproducenternas centralförbund SLC rf on suomalainen ruotsinkielinen maanviljelijöiden etujärjestö. Se on suomenkielisen Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliiton (MTK) sisarjärjestö, joka toimii ruotsinkielisillä rannikkoalueilla.
SLC:llä on noin 13 000 jäsentä ja neljä alueellista liittoa: Österbottens svenska producentförbund (ÖSP), Nylands svenska producentförbund (NSP), Åbolands svenska lantbruksproducentförbund (ÅSP) ja Ålands producentförbund (ÅPF). Lisäksi siihen kuuluu kolme alueellista metsänomistajien liittoa. Keskusjärjestön tarkoitus on valvoa ruotsinkielisen maaseudun taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia etuja. Sillä on yhteinen Brysselin edustusto MTK:n ja Pellervo-Seuran kanssa. SLC julkaisee Landsbygdens Folk -lehteä.
Suomen ensimmäinen ruotsinkielinen maataloustuottajien järjestö Allmogeförbundet perustettiin vuonna 1925 Uudellamaalla. SLC:n perustivat edellämainitut neljä maakunnallista liittoa joulukuussa 1945.
Libanon talviolympialaisissa 2018
Libanon osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti kolme urheilijaa, jotka kilpailivat kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi maastohiihtäjä Samer Tawk.
Kurkkumehu
thumb|250px|Kurkkumehua lasissa. Kurkkumehu on kurkusta valmistettavaa mehua. Kurkkumehu on melko hapanta, ja se sisältää K-vitamiinia. Kurkkumehulla on useita terveysvaikutuksia. Se muun muassa auttaa alentamaan kolesterolia, vahvistaa hermostoa sekä torjuu syöpää.
Libanon talviolympialaisissa 2018
Alppihiihto
Libanon sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Maastohiihto
Libanon sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle.
Luettelo Euroopan avaruusjärjestön pääjohtajista
thumb|right|260px|Nykyinen pääjohtaja [[Josef Aschbacher on toiminut johdossa vuodesta 2021 lähtien.]] Tämä on luettelo Euroopan avaruusjärjestön ja sitä edeltäneiden länsieurooppalaisten avaruusorganisaatioiden ESROn ja ELDOn pääjohtajista.