cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valkeakoski
Urheilu
Valkeakoskella on kaksi tanssiseuraa, joilla on toimintaa: Rocking Flames ja Tanssiseura Marimba. Tanssiseura Marimba on menestynyt rock ’n’ roll -tanssissa. Seuran parit ovat voittaneet Suomen mestaruuden vuosina 2005, 2008, 2010-2015 ja 2017. Valkeakoskelaisia rock ’n’ roll -tanssin Suomen mestareita ovat Jani Lähdesmäki, Anne-Maria Rantala, Jori Huovinen, Heidi Huovinen, Laura Hell, Hanna Lähdesmäki ja Niklas Hagel. Lisäksi seuranparit ovat saavuttaneet lukuisia mitaleja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa. Junioriluokan mitalisteja ovat Mikko Vihervä, Sanni Mäkinen, Niklas Hagel ja Salla Nikkanen. Aikuisten sarjassa puolestaan mitaleille on yltänyt parit Jani Lähdesmäki ja Hanna Lähdesmäki sekä Jori Huovinen ja Laura Hell.
Vuonna 2021 Valkeakosken Haka ry järjesti Korkeakankaan urheilukeskuksessa nuorten suunnistustapahtuman Nuorten Jukolan. Tapahtuma kokosi viikonlopun ajaksi Valkeakoskelle noin 3 000 vierasta ja tapahtumaa pidettiin suurena menestyksenä. Järjestelyistä vastasi Valkeakosken Hakan suunnistusjaosto. Kilpailusta tuotettiin livelähetys, joka keräsi jopa 15 000 katsojaa.
Claus Harms
thumb|200px|Claus Harms Claus Harms (25. toukokuuta 1778 Fahrstedt Schleswig-Holstein – 1. helmikuuta 1855 Kiel) oli saksalainen luterilainen pappi ja teologi.
Harms syntyi vuonna 1778 Fahrstedtissa Schleswig-Holsteinissa. Hän opiskeli teologiaa Meldorfissa ja Kielissä. Hän vaikuttui Friedrich Schleiermacherin teoksesta Über die Religion. Kielissä opiskellessaan hän siirtyi rationalismista luterilaiseksi. Vuonna 1806 hänestä tuli diakoni Lundeniin ja vuonna 1816 Kielin Pyhän Nikolain kirkon arkkidiakoni. Vuonna 1817 hän julkaisi yhdessä Martti Lutherin 95 teesin kanssa omat 95 teesiään, joissa hän vastusti rationalismia ja ehdotettua Preussin unionia. Vuonna 1835 hänestä tuli Nikolainkirkon pääpastori sekä rovasti. Vuonna 1841 hänestä tuli korkean konsistorin neuvonantaja.
Harmsin teoksia ovat muun muassa Pastoral-Theologie; Winter- und Sommer-Postille; Dr. Claus Harms, gewesenen Predigers in Kiel, Lebensbeschreibung verfasset von ihm selber; ''Das sind die 95 theses oder Streltsätze Dr. Luthers, theuren Andenkens. Zum besondern Abdruck besorgt und mit andern 95 Sätzen als mit einer Uebersetzung aus Ao. 1517 in 1817 begleitet sekä Briefe zu einer nähern Verständigung über verschiedene meine Thesen betreffnde Puncte. Nebst Einem namhaften Briefe, an den Herrn Dr. Schleiermacher''.
Kondensaatioreaktio
Kondensaatioreaktiossa molekyylit liittyvät toisiinsa samalla kun poistuu jokin pienimolekyylinen yhdiste (esimerkiksi vesimolekyyli). Useiden kondensaatioreaktioiden mekanismi koostuu peräkkäisistä additio- ja eliminaatioreaktioista.
Aminohappomolekyylien keskinäisessä kondensaatioreaktiossa muodostuu dipeptidi: none
Esteröitymisessä kondensaatioreaktio tapahtuu alkoholin ja karboksyylihapon välillä vahvojen epäorgaanisten happojen protonien toimiessa katalyytteina.
Myös eetterin muodostuessa kahdesta alkoholimolekyylistä tapahtuu kondensaatioreaktio. Esimerkiksi dietyylieetteri (kp. 35 °C) syntyy kahdesta etanolimolekyylistä:
Dietyylieetterin kiehumispiste on selvästi alempi, kuin alkuperäisten alkoholien (kp. 79 °C). Tämä on tyypillistä ja johtuu siitä, että eettereissä ei ole vetysidosta kuten alkoholeissa.
Peter Larsson
Peter Larsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Romell Broom
Broom nousi julkisuuteen teloituksensa epäonnistuttua Ohiossa 15. syyskuuta 2009. Teloituksen epäonnistumisen syy oli se, että sopivaa suonta myrkkyruisketta varten ei löydetty. Suonta etsittiin kahden tunnin ajan, mutta piikki osui Broomin lihaksiin tai luihin. Välillä hän huusi kivusta. Koska teloitus ei onnistunut, Broom sai lykkäyksen.
Vastaava tapaus sattui Yhdysvalloissa vuonna 1946, kun Willie Francis selvisi hengissä sähkötuolista. Francis piti toista teloitusyritystä perustuslain vastaisena, mutta korkein oikeus oli toista mieltä, ja Francis teloitettiin lopulta.
Traneksaamihappo
Traneksaamihappo on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää verenvuodon hoitamiseen ja ehkäisyyn muun muassa leikkausten yhteydessä. Traneksaamihappo kuuluu WHO:n julkaisemaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa traneksaamihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, hieman etanoliin ja on liukenematonta muihin orgaanisiin liuottimiin. Traneksaamihappo sitoutuu plasminogeeniin ja estää sen hydrolyysin aktiiviseksi plasmiiniksi. Tällöin verihyytymien hydrolyysi heikkenee ja tämä estää verenvuotoa. Traneksaamihappoa annostellaan joko oraalisesti tai ruiskeena suoneen. Lääkeainetta käytetään leikkausten ja synnytysten yhteydessä ehkäisemään verenvuotoa sekä runsaan kuukautisvuodon hoitamiseen. .
Valmistus
Traneksaamihapon synteesin ensimmäisessä vaiheessa p-syanotolueenin metyyliryhmä hapetetaan karboksyylihapporyhmäksi, jolloin muodostuu p-syanobentsoehappoa. Seuraavassa vaiheessa syanoryhmä pelkistetään aminoryhmäksi vedyttämällä Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä. Viimeisessä vaiheessa aromaattinen rengas pelkistetään vedyttämällä platinan toimiessa katalyyttinä ja tuotteena muodostuu traneksaamihappoa.
Selki (Vihti)
Selki on kylä Vihdin itäosassa. Selin kylän raittia hallitsevat vierivieressä sijaitsevat vanhojen kantatilojen tilakeskukset. Nykyisin kylällä on myös jonkin verran yritystoimintaa ja muun muassa kirpputori. Tärkeä keskus kylän elämässä on kylätoimikunnan hoidossa oleva satavuotias monitoimitalo, joka on siirtymässä kunnalta kylätoimikunnan omistuksen. Tämä entinen koulu on jokapäiväisessä käytössä ja käyttäjiä tulee myös ympäristöstä. Talossa toimivat niin seurakunnan kerhot, 4H-kerho, atk-kerho, lasten- ja nuorten liikuntakerhot kuin kansalaisopiston kudontapiirikin. Torstaisin siellä järjestetään torstaitupa, jossa kyläläisillä on mahdollisuus ruokailuun. Yksi kylän perinteistä on ollut isänpäivän lounas. Kesäkautena keskiviikkoisin kesäkahvila. Toinen kylän vanhoista kokoontumispaikoista, Nuorisoseuran talo, on kesäkäytössä.
Hurme
Hurme voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Rintakehän yläaukeaman oireyhtymä
thumb|Hartiapunos edestä TOS eli rintakehän yläaukeaman oireyhtymä on monimuo­toinen pinnetilaoireisto kaularangan ja kainalon välisellä alueella. Oireyhtymä on lievänä melko yleinen. Yleisimmin pinteeseen joutuu olkahermopunos, eli yläraajaa hermottava kudos mutta joskus myös sen vierellä raajaan johtavat verisuonet.
TOS alkaa yleensä jo nuorella iällä ja on selvästi yleisempi naispuolisilla. Se ilmenee toisen tai molempien yläraajojen kipeytymisenä, heikkoutena, puutumisena, kiputiloina kaulalle, hartiaan tai lavan seutuun. Oireet vaihtelevat sen mukaan, kohdistuuko puristus verisuoniin, hermoihin vai molempiin. Koska oireet voivat paikantua tiettyihin kohtiin yläraajaa, esim. ranteeseen, vaiva voidaan sekoittaa johonkin paikalliseen syyhyn, kuten tenniskyynärpäähän, rannekanavaoireyhtymään tai ahdas olkapää -oireyhtymään.
Suurin osa TOS-oireistopotilaista reagoi suotuisasti raajan rasituksen ja yläasentojen välttämiselle sekä TOS-fysioterapialle. Tärkeätä on hyvän ryhdin omaksuminen ja ylläpito sekä yläaukeamaa avaavien niska- ja hartiaseudun sekä kaulalihasten vahvistaminen ja rentouttaminen. Tarvittaessa leikkaushoidosta voi olla apua, mutta siihen turvaudutaan erittäin harvoin, lähinnä silloin kun oireisto on vaikea ja johtuu rakenteellisista syistä tai fysioterapialla ei saavuteta riittäviä tuloksia.
Oireet
Jos puristukseen jäävät hermorakenteet, niin oireina ovat puutuminen, pistely, voimattomuus tai särky kädessä. Solisvaltimon (arteria subclavia) puristuminen aiheuttaa muun muassa raajan kipua, heikkoutta, viileyttä, kylmänarkuutta ja väsymistä. Harvinaisempaan laskimoperäiseen (vena subclavia) TOS:än liittyvät yläraajan kohoasen­nossa paheneva turvotus, särky, väsyminen ja yleensä eri värisävy. Käsien kohoasennot ja rasitus pahentavat oireita, esimerkkeinä verhojen ripustaminen tai hiusten laittaminen. Oireilu painottuu usein käden keskisormeen, nimettömään tai pikkurilliin. Käden yöllinen puutuminen on myös yleistä. Yläraajan lisäksi kipu voi tuntua se­kundaaristen toiminnallisten muutosten takia kaulalla, kainalossa, rinnan alueella, niska-har­tiaseudulla, lapojen välissä tai jopa päässä.
Pleksusalue kaulalla on aina hermopinneperäi­sessä TOS:ssä kipeä ja sen koskettelu aiheuttaa kihelmöintiä sekä kipua sormenpäihin. Jos pinne on pienen rintalihaksen alla, niin oireet saa esiin painamalla rintalihaksen kiinnityskohtaa. Näille vaivoille on tyypillistä usein myös paikasta toiseen siirtyminen, kun olkahermopunoksen eri osat ovat vaihtelevasti puristuksissa.
Luokittelua
TOS:n etiologiset tekijät voidaan jakaa toiminnallisiin ja rakenteellisiin syihin. Se voidaan jakaa myös puris­tuksiin jäävän rakenteen perusteella hermostoperäiseen (neurogeeninen) ja verisuoniperäi­seen (vaskulaarinen) muotoon. Lisäksi puristus voi olla yhtä aikaa molemmissa rakenteissa (neurovaskulaarinen). Jos selvää rakenteellista syytä ei löydy, niin sitä kutsutaan toiminnalliseksi (epäspesifinen) TOS:ksi. Siinä hermoratatutkimus eli ENMG antaa lähes aina normaalin tuloksen. Todellisen neurogeenisen TOS:n taustalta löytyy useimmiten anatomista poikkeavuutta, kuten kaulakylkiluu tai hermokudosta painavaa sidekudosjuostetta.
Hermoratatutkimuksella todettava todellinen neurogeeninen ja selkeä verisuonitutkimuksilla todettava valtimo- tai laskimoperäinen TOS ovat harvinaisia. Toiminnallinen TOS on selvästi yleisin: lähes 95 prosenttia, kun taas valtimo-laskimoperäistä on alle viisi prosenttia ja todellista neurogeenistä on vähemmän kuin yksi prosentti.
Toiminnalliset syyt
Ryhtivirheet ja lihasepätasapaino kiristävät kaulan ja hartioiden lihaksia, jotka sitten painaessaan ahtauttavat hermokudosta tai verisuonia hartiarenkaan alueella. Lihaskireyksiä aiheuttaa esimerkiksi pään ja hartioiden etupainotteinen asento, korostunut rintarangan kumaruus ja staattinen yläraajapainotteinen työ. Kireyksiä hartiaseudulle voivat välittää selän lihaksien ja lihaskalvojen kautta myös lantion virheasennot. Kookkaat rinnat ja ylipaino voivat altistaa TOS-oireille ahtauttamalla yläaukeamaa.
Ensimmäisen kylkiluun liikehäiriöstä johtuen siihen kiinnittyneet kylkiluunkannattajalihakset voivat olla kireät ja lyhentyneessä tilassa. Tämä aiheuttaa puristusta niiden välistä kulkeviin hermoihin sekä ahtauttaa edelleen hermojen kulkureittiä solisluun ja ensimmäisen kylkiluun välitilassa (kostoklavikulaaritila). Myös kireä pieni rintalihas (m. pectoralis minor) voi painaa ja siten ahtauttaa sen alta käsiin meneviä hermoja ja verisuonia.
Rakenteelliset syyt
Rakenteellisiin syihin kuuluvat hankinnaiset tai synnynnäiset luu- ja pehmytosamuutokset, kuten kylkiluun epämuodostumat tai fibroottisten juosteiden aiheuttamat pinteet. Erityisesti kaulakylkiluuta on pidetty neurogeenisen TOS:n eräänä aiheuttajana, vaikka 0,5–2 prosentilla väestöstä esiintyvä kaulakylkiluu ei välttämättä aiheuta TOS-oireita. Scalenus-kolmiota saattavat rakenteellisesti ahtauttaa muun muassa kylkiluunkannattajalihasten (hypertrofia) tai poikkeava kiinnityskohta ensimmäiseen kylkiluuhun.
Verisuoniperäisiä syitä voivat olla solisvaltimon (arteria subclavia) valtimonpullistuma tai verihyytymä sekä solislaskimon (vena subclavia) ahtauma. Muita syitä ovat esim. sidekudosjuosteet C VII -nikaman poikkihaarakkeen ja ensimmäisen kylkiluun välillä, hartiarenkaan venähdys, niskan retkahdusvamma ja solisluun tai ensimmäisen kylkiluun murtuman jälkitila tai poikkeavuus.
Pinteen ajatellaan sijoittuvan johonkin näistä:
Diagnostiikka
TOS ei ole tarkka diagnoosi vaan yleisnimitys erilaisille hermo- ja verisuoniperäisille (neurovaskulaarisille) puristustiloille. TOS onkin suurelta osin poissulkudiagnoosi, eli kaikki muut samankaltaisia oireita ja löydöksiä aiheuttavat vaivat on pyrittävä sulkemaan tutkimuksilla pois. Diagnoosi perustuu potilaan kertomukseen, provokaatiotestien tuloksiin ja rintakehän yläaukeaman toiminnan arviointiin. Diagnostiikasta 50 % perustuu anamneesiin, 30 % statukseen ja vain 20 % erilaisten koneellisten tutkimusten löydöksiin. Objektiivista koneellista diagnoosia tukevaa dokumentaatiota ei yleensä saada.
TOS-potilaan kliininen tutkimus perustuu hartiakaaren toiminnallisen anatomian ymmärtämiseen. Tutkimuksessa arvioidaan erityisesti ryhtiä, niska- ja hartiaseudun liikkuvuutta, lihasheikkouksia ja lihasarkuuksia, jotka voivat pitää yllä oireilua. Fysiatrin, fysioterapeutin tai näihin asioihin perehtyneen lääkärin tutkimuksissa pyritään tuomaan tyypillinen oireilu esiin. Kauankin kestäneissä tapauksissa on lähdettävä siitä, miten vaiva alkoi, mikä provosoi, mikä helpottaa? Myös on selvitettävä, miten on hoidettu ja minkälaisin tuloksin?
Koneelliset tutkimukset
Jos konservatiivinen hoito ei vaikuta lainkaan oireisiin, perusterveydenhuollossa otetaan kaularangan ja solisluun natiiviröntgenkuva ja keuhkokuva sekä tarkistetaan perusverenkuva ja lasko. Natiivikuvantamisella löydetään selvät luuston epämuodostumat, mahdollinen harvinainen kaulakylkiluu ja pystytään tutkimaan selkärangan juuriaukkojen laajuus. Tarvittaessa magneettikuvausta käytetään tutkittaessa mahdollista verisuonikompressiota sekä pehmytkudospoikkeavuuksia. ENMG on ensisijainen tutkimusmenetelmä, kun epäillään todellista neurogeenistä TOS:ä, joka on erittäin harvinainen.
Provokaatiotestit
Tuttua oiretta pyritään provosoimaan myös niin sanotuilla TOS-testeillä, jotka kuvaavat hartiapunoksen tai solisvaltimon ja -laskimon ärsytystä tietyssä kaularangan ja yläraajojen asennoissa. Esimerkiksi kädet nostetaan sivuille vähän yli vaakatason ja hieman takaviistoon. Kyy­närpäät ovat taivutettuina noin 90 asteen kulmaan ja kämmenet ovat kohti kattoa. Keuhkot vedetään täyteen ilmaa ja pumpataan nopeasti käsiä nyrkkiin ja auki. Oireenpuoleinen käsi muuttuu kylmäksi, voimattomaksi ja hervottomaksi. Adsonin ja Roosin testit ovat paljon käytettyjä TOS-testejä. Adson on niistä epäspesifisem­pi, mutta kuitenkin viitteellinen.
Erotusdiagnostiikka
Diagnoosia tehdessä täytyy sulkea pois mahdollinen muu vakava spesifinen sairaus, kuten kaularangan hermojuurioire, diskusprolapsi, ääreishermon ärsytys tai pinne, esimerkiksi rannekanavaoireyhtymä tai kyynärpääpinne (sulcus nervi ulnaris -oireyhtymä). Myös alueellinen mahdollinen kipuoireyhtymä (CRPS) ja olkanivelen löysyys on tutkittava.
Hoito ja kuntoutus
Konservatiivinen hoito on ensisijainen ja useimmissa tapauksissa riittävä, kun muistetaan hyödyntää eri ammattiryhmien erityisosaamista. Lievää ja lyhytaikaista oireilua voi hyvin kokeilla hoitaa itsenäisesti esimerkiksi työasentoja muuttamalla. Pitkäaikaista kädet koholla työskentelyä tulisi tauottaa, jos se tuo selkeästi oireilun esiin. Lisäksi pään ja hartioiden liiallista eteenpäin työntymistä on vältettävä. Usein esimerkiksi näyttöpäätetyötä tekevillä liikunta ja etenkin niska-hartiaseutuun kohdistuvat harrastukset voivat antaa vastapainoa staattiselle työlle. Työssä taukoliikunta, vapaa-ajan monipuolinen liikunta ja muun muassa työpisteen säännöllinen vaihtaminen vähentävät oireita varsinkin staattista keskittymistä ja käden vaaka-asentoa vaativissa töissä.
Jos oireilua esiintyy öisin, nukkumisasentojen muutoksilla voi kokeilla helpottaa oireilua. Jos potilaalla on taipumusta nukkua kädet selvästi pään yläpuolella tai kyljellään käsi tyynyn tai vartalon alla, voi yölliset puutumiset johtua pelkästään huonosta nukkuma-asennosta. Myös hengitysharjoituksilla ja erilaisilla rentoutumismenetelmillä voi saada lihaksiin rentoutta. Rentouttava hieronta voi auttaa ja uiminen on tavallisesti hyväksi.
Fysioterapia
Jos oireet eivät helpota, niin hoitona käytetään tavallisesti fysioterapeuttisia keinoja. Näillä pyritään laukaisemaan kaulan lihasjännitystä ja parantamaan lihastasapainoa sekä ryhtiä. Konservatiivisia hoitokeinoja tulisi käyttää määrätietoisesti ennen, kuin muutetaan anatomisia olosuhteita leikkauksella oireyhtymässä, jossa syyt todennäköisesti ovat toiminnallisia. On tärkeää tiedostaa, että oireet eivät välttämättä häviä pelkästään niskan aluetta hoitamalla. Huomiota täytyy kiinnittää etupuolelle, rintalihaksiin, kaulan lihasten huoltoon sekä alaselän ja lannerangan asentoon. Seistessä tasapainoisen ryhdin painopistelinja kulkee sivulta katsottuna korvasta olkaniveleen, ja leuan etureuna on rintalastan tasolla.
Kuntoutukseen kuuluu kaula-hartia-niskalihasten rentouttaminen ja samalla niska-hartialihasten vahvistaminen hartioiden painumisen vähentämiseksi (erityisesti m. trapezius, m. romboideus major ja m.romboideus minor sekä m. levator scapulae), kaulalihasten, lähinnä scalenus-lihasten venyttäminen, ensim­mäisen kylkiluun liikkuvuuden parantaminen mobilisoiden ja harjoitusterapioilla sekä pienen rintalihaksen (m. pectoralis minor) venytys.
Lääkehoito
Joskus kipulääkitys (kuten parasetamoli) tai tulehduskipulääkitys (kuten ibuprofeeni) tai lihasrelaksantit voi auttaa, mikäli niiden käytölle ei ole esteitä. On myös kuvattu esim. scalenus anticukseen diagnostisessa mielessä lihasta relaksoimaan annetun puuduteruiskeita tai botuliinustoksiinia vähentämään oireita. Botuliinustoksiininin lihasta rentouttava vaikutus kestää runsaat pari kuukautta.
Leikkaushoito
Osa vaikeasti oireilevista TOS-potilaista tarvitsee leikkaushoitoa, erityisesti jos oireilu alkaa jo kovin nuorena ja jos hermopuristuksen ajatellaan johtuvan anatomisesta rakenteesta. Leikkaamaan voidaan joutua, jos vaiva on todella paha eli se painaa hermoa niin, että ilmenee esimerkiksi tuntopuutoksia tai on verenkierrollisia ongelmia. Leikkauspäätöstä harkittaessa lääkäri arvioi kokonaistilannetta yhteistyössä potilaan ja muun terveydenhuollon henkilöstön kanssa. Kaikkia TOS-potilaita on kuitenkin syytä hoitaa konservatiivisesti vähintään useita kuukausia, myös ennen mahdollista leikkausharkintaa. Leikkaus suoritetaan yleisanestesiassa.
Käytössä on kolme periaatteellista leikkaustapaa:
Hyvään leikkausvasteeseen on yhdistetty tarkka diagnostiikkapolku, nuoruus, oireiden lyhyehkö kesto ja vähäinen kipulääkkeiden käyttö ennen leikkausta. Leikkaushoidon ennustetta näyttäisivät heikentävän epämääräiset neurologiset oireet, leikkauskomplikaatio ja aiempi TOS-leikkaus. Myös tupakointi, edeltävä vamma ja pitkäaikainen oireisto huonontavat leikkausvastetta. Alle 30–35-vuotiaista ilmeisesti ainakin 80 prosenttia hyötyy leikkauksesta, mutta yli 40-vuotiailla tulos on jo selvästi huonompi. Leikkaustulokset ovat pitkäaikaisseurannassa jonkin verran heikentyneet.
Zagreb
Zagreb (, vanh. ) on Kroatian pääkaupunki ja piirikunta. Zagreb sijaitsee Kroatian pohjoisosassa Medvednicavuoren rinteiden ja Savajoen välissä, 120 metrin korkeudella merenpinnasta. Vuonna 2011 varsinaisessa kaupungissa asui noin 688 000 ja koko pääkaupunkiseudulla 790 000 ihmistä.
Zagrebin suotuisa maantieteellinen sijainti Pannonian tasangon lounaisessa osassa tarjoaa loistavan yhteyspaikan keskisen Euroopan ja Adrianmeren väliselle liikenteelle.
Maantiede
Zagrebin pohjoisosat nousevat Medvenican kukkulan rinteille, eteläosat ovat Sava-joen tulvatasankoa. Sen sijainti Pannonian tasangon, Alppien pään ja Dinaaristen alppien välissä on tehnyt siitä merkittävän kauttakulkupaikan.
Alueella sattuu toisinaan maanjäristyksiä. Zagrebin maanjäristys 1880 ja Zagrebin maanjäristys 2020 vaurioittivat rakennuksia.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
Zagrebin vanha kaupunki koostuu kahdesta keskiaikaisesta kaupungista, Kaptolista ja Gradecista. Gradecin vanhoihin rakennuksiin kuuluvat goottilainen Pyhän Markuksen kirkko, barokkityylinen Pyhän Katariinan kirkko, Zrinskin, Oršićin ja Draskovićin palatsit sekä entinen jesuiittaluostari. Kaptolissa on 1200–1400-luvuilla rakennettu Zagrebin katedraali, ja sen lähellä barokkityylinen arkkipiispan palatsi.
Yläkaupungissa Strossmayerin promenadilta on hyvät näkymät yli koko kaupungin. Alakaupunkiin rakennettiin 1800-luvulla "Vihreä hevosenkenkä", kahdeksan vehreän aukion ketju.
Historia
Zagreb on ollut kroaattiväestön asutusalueen keskus kautta vuosisatojen. Ensimmäinen asiakirjoista löytyvä maininta Zagrebista on vuodelta 1094, jolloin unkarilainen piispa Ladislaus perusti piispanistuimen kaupungin itäisen osan Kaptol-kukkulalle. Zagrebin kahdella kukkulalla (Kaptol ja Gradec) oli luostarit ennen kuin mongolit tuhosivat ne vuonna 1242. Houkutellakseen käsityöläisiä muuttamaan raunioituneille alueille teki Unkarin kuningas Béla IV Gradecin kukkulasta verovapaan alueen. Se sai monia etuoikeuksia ja muurit suojakseen. Toinen kukkula, Kaptol, jäi vaille suojausta ja kahden kaupunginosan (todellisuudessa kahden eri kaupungin) välillä alkoi kiivas kilpailu. Kaptoliin rakennettiin muurit vasta 1400-luvun puolivälissä kun turkkilaiset etenivät Savajoelle asti.
Köyhtyneet kaupungit yhdistyivät 1600-luvun alussa ja ottivat nimekseen Zagreb. Käänteenä parempaan oli vuonna 1862 rautatien valmistuminen, sillä uusi Zidanin silta yhdisti Zagrebin Adrianmeren satamiin. Idän pikajuna alkoi kulkea Triesten–Zagrebin–Belgradin linjaa 1918. Vuonna 1863 Zagrebissa aloitettiin kaasunjakelu ja vuonna 1878 aloitti toimintansa vesilaitos.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen muodostetun Jugoslavian aikana Zagreb oli maan kakkoskaupunki Belgradin jälkeen. Zagrebin yliopistossa työskenteli 1930-luvulla kemisti Vladimir Prelog, joka myöhemmin sai Nobelin kemianpalkinnon orgaanisen kemian tutkimuksistaan. Hän aloitti Zagrebissa kiniinin ja sen johdannaisten tutkimisen. Työ johti sulfonamidilääkkeiden tuotannon aloittamiseen ja adamantaani-hiilivedyn syntetisointiin.
Zagreb oli vuosien 1941–1945 välisenä aikana Saksan ja Italian muodostaman nukkevaltion Itsenäisen Kroatian valtion hallinnon pääkaupunki. Hallinto rakensi kaupunkiin moskeijan. Se oli myös vastarintaliikkeen toiminnan keskus. Partisaanit vapauttivat kaupungin vasta vuoden 1945 toukokuussa.
Kroatian itsenäistyttyä 1991 Zagrebista tuli sen pääkaupunki. Itsenäistymiskehitys alkoi vapaista vuoden 1989 vaaleista, jotka voitti kroaattinationalisti Franjo Tuđman. Riidat serbien kanssa johtivat Kroatian sotaan. Tammikuussa 1991 kroaatit muuttivat poliisien tunnukset kroaateille tunnusomaisiksi ruutukuvioiksi ja vahvistivat poliisivoimaa. Toukokuussa pidetty kansanäänestys antoi selkeän tuen maan itsenäistymishalulle. Syksyllä 1991 tapahtui useita aseellisia yhteenottoja, ja rintamalinjat vakiintuivat marraskuuhun mennessä. Vuoden 1992 alussa tehty tulitaukosopimus lopetti sodan Kroatian osalta.
Hallinto
Zagreb on oma, piirikunnan tasoa vastaava hallintoyksikkönsä. Zagrebin piirikunta ympäröi sitä renkaana. Kaupunki ja piirikunta muodostivat yhteisen hallinnollisen yksikön vuosina 1995–1997.
Kaupunki jakautuu 17 kaupunginosaan: Donji grad, Gornji grad-Medveščak, Trnje, Maksimir, Pečćenica-Žitnjak, Novi Zagreb-istok, Novi Zagreb-zapad, Trešnjevka-sjever, Trešnjevka-jug, Črnomerc, Gornja Dubrava, Donja Dubrava, Stenjevec, Podused-Vrapče, Podsljeme, Sesvete ja Brezovica.
Jako on uudistettu vuonna 1997. Kaupunkialueella on kaksi keskusta. Varsinaisessa Zagrebissa asui vuonna 2001 noin 89 % asukkaista, Sesvetessä 44 000 asukasta eli 5,6 % silloisesta väestöstä.
Jenny von Westphalen
thumb|Jenny von Westphalen noin vuonna 1830. Jenny von Westphalen (12. helmikuuta 1814 Salzwedel, Preussin kuningaskunta – 2. joulukuuta 1881 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta), myöhemmin Jenny Marx, tunnetaan saksalaisen filosofin ja yhteiskuntatieteilijän Karl Marxin vaimona. Hän syntyi aristokraattiseen sukuun, mutta meni naimisiin Marxin kanssa, joka kuului vastaavasti alempaan porvaristoon. Avioliitosta syntyi seitsemän lasta: Jenny, Laura, Edgar, Heinrich, Franziska, Eleanor ja yksi, joka kuoli ennen nimen antamista. Vain Jenny, Laura ja Eleanor selviytyivät teini-ikäisiksi asti. Jenny kuoli syöpään juuri ennen isäänsä. Eleanor Marx teki itsemurhan 1898 – alun perin tarkoituksena oli tehdä kaksoisitsemurha ”sulhasen” Edward Awelingin kanssa, mutta tämä jätti oman myrkkynsä juomatta. Laura ja hänen miehensä Paul Lafargue tekivät itsemurhan pari vuotta ennen Venäjän vallankumousta.
Zagreb
Hallinto
Kaupunkia hallitsee Zagrebin kaupunginvaltuusto, joka valitaan yleisillä vaaleilla. Vuonna 2017 valitussa valtuustossa on 35 miestä ja 16 naista. Suurimmat valtuustoryhmät ovat Bandić Milan 365 -ryhmällä ja sitoutumattomilla.
Milan Bandic on toiminut kaupungin pormestarina vuodesta 2005. Hänet on valittu uudelleen vuosina 2009, 2013 ja 2017.
Talous
Tammikuussa 2008 keskimääräinen kuukausittainen nettopalkka Zagrebissa oli 5 943 kunaa, eli noin 830 euroa.
34 prosentilla kroatialaisista yrityksistä on pääkonttori Zagrebissa ja 38,4 % maan työvoimasta työskentelee kaupungissa, mukaan luettuna lähes kaikki pankit, palvelualan sekä julkisen liikenteen yritykset.
Liikenne
Zagrebin lentoasema palvelee kaupunkia ja sen lähialueita. Se sijaitsee 17 km kaupungista kaakkoon. Zagrebin linja-autoasemalta on lähtöjä kaikkialle maahan ja ulkomaille. Pitkille matkoille on lippu ostettava etukäteen asemalta.
Kaupungin julkisen liikenteen perustana ovat raitiovaunut.
Väestö
Kroatia kaupungistui 1900-luvun puolivälin jälkeen, ja tuolloin Zagrebin väkiluku kaksinkertaistui.
Sen jälkeen Zagrebin kaupunkitaajaman väkiluku on pysynyt pitkään 650 000 ja 700 000:n välillä. Vuonna 1981 siellä oli 653 853 asukasta, vuonna 1991 706 770, vuonna 2001 691 724 ja vuonna 2011 688 163.
Infrastruktuuri
Zagrebiin tuotetaan energiaa maakaasusta. Vuonna 2019 aloitettiin uuden vähäpäästöisemmän tehovoimalan rakentaminen, joka tuottaa sekä sähköä, kaukolämpöä asuntojen lämmittämiseen että höyryä teollisuuden käyttöön.
Kaupungin juomavesi on hyvälaatuista, puhdistettua pohjavettä. Biologinen jätevedenpuhdistamo valmisti vuonna 2007.
Koulutus
Zagrebin yliopisto on perustettu vuonna 1669.
Kulttuuri
Zagrebin kaupunki vastaa 38:sta kulttuuri-instituutioista, kuten kymmenestä kaupungin museosta. Kaupunki omistaa seitsemän eri teatteria ja on osakkaana 50 % osuudella HNK:sta, eli Kroatin kansallisteatterista. Kaupungissa sijaitsee myös Zagrebin eläintarha.
Kaupungissa järjestetään vuosittain musiikkifestivaali Zagreb Festival, vuoteen 2014 Zagrebfest. Joka toinen vuosi vuorottelevat Animafest, piirroselokuvafestivaali ja musiikkibiennaali.
Eurovision laulukilpailu 1990 järjestettiin Zagrebissa, silloisessa Jugoslaviassa.
Urheilu
NK Dinamo Zagreb on voittanut jalkapallon pääsarjan 1. HNL useita kertoja. Sen kotikenttä on Stadion Maksimir.
800px| Zagreb
Kilderik I
Kilderik I  (Childeric, noin 436–481 Tournai), oli saalilaisten frankkien kuningas vuodesta 457 vuoteen 481. Todennäköisesti hän oli kuningas Merovechin poika. Hänen puolisonsa oli Thüringenin Basine ja heidän poikansa Klodvig.
Taustaa
left|thumbnail|Kilderik I:n kuva sormuksessa Hunnien armeija ryösti tämän prinssin mukaansa jo lapsuudessa ja kuin ihmeen kautta hän pääsi pakenemaan frankkisotilaan avustuksella. Tarinoiden ja niitä käyttäneiden lähteiden mukaan hän ei ollut oikea kuningas todellisuudessa ennen kuin hänet oli kerran syrjäytetty ja hän oli uudelleen noussut valtaan.
Valta ja sen käyttö
Kilderik oli roomalaisille tärkeä liittolainen, ja hän auttoi Soissonsissa kasarmiaan ja hallintoaan pitänyttä roomalaista sotapäällikköä Aegidiusta torjumaan visigootit lähellä Orléansia vuonna 463. Näiden tarkoituksena oli laajentaa valta-aluettaan Loire-joen suuntaisesti. Aegidiuksen kuoleman jälkeen hän liittoutui roomalaisen kuvernööri Pauluksen kanssa luoden yhteiset gallialais-roomalaiset ja frankkien joukot, jotka voittivat gootit vuonna 469 saivat runsaan ryöstösaaliin.
Viholliset palasivat takaisin Angersiin, mutta Kilderik tuli paikalle seuraavana päivänä ja seurauksena oli taistelu. Paulus sai taistelussa surmansa ja Kilderik valloitti kaupungin. Kun hän näin oli vapauttanut kaupungin, hän lähti seuraamaan saksien sotajoukkoja Loiren Atlanttiin laskevaan suistoon saakka. Siellä Kilderik surmasi vihollisensa. Gregorius Toursilaisen mukaan hän pysäytti myös Italiaa valloittamaan menossa olleen alemannien sotajoukon.
Varhaiskeskiajan ja myöhäisantiikin ei-roomalaisista hallitsijoista on tietoja hyvin rajoitetusti. Näin on myös frankkihallitsijoiden kohdalla: faktoja on vähän, tarinoita enemmän. Tarinoiden mukaan frankit ajoivat Kilderikin maanpakoon, koska tämä oli naistenmiehenä vietellyt heidän vaimonsa. Maanpaossa hän oli Thüringenissä, jonka kuninkaan Basinsin ja kuningattaren Basinen vieraana hän oli. Palattuaan takaisin maanpaosta olisi hän tarun mukaan ottanut puolisokseen kesti-isäntänsä puolison. Tämä Gregorius Toursilaisen kirjan Historia Francorumin kertoma tarina on kuitenkin täysin legendaarinen.
Totta kuitenkin on. että Kilderik I kuoli 481 ja haudattiin pääkaupunkiinsa Tournaihin, ja, että häneltä jäi poika Klodvig, josta tuli saalilaisten frankkien kuningas.
Kilderikin hauta
Kun 27. toukokuuta vuonna 1653 muurari Adrien Quinquin työskenteli Tournain Saint-Brice -kirkon jälleenrakennustyömaalla, hän löysi merovinkiaikaisen haudan, joka sisälsi erilaisia esineitä: kultarahoja sisältävän nahkapussin, kultaisen rannerenkaan, muutaman rautaesineen, useita granaatein koristeltuja kultaesineitä, joiden joukossa 300 mehiläistä. Yksi esineistä oli sormus, ja siinä oli kirjoitus Näin hauta voitiin tunnistaa Kilderik I:n haudaksi.
Espanjan Alankomaiden tuolloinen kuvernööri Leopold William innostui löydöstä Brysselissä ja sai Jean-Jacques Chifflet'n julkaisemaan tiedot latinaksi 1755 teoksena: Anastasis Childerici I Francorum regis, sive thesaurus sepulchralis Tornaci Neviorum effossus et commentario illustratus. Samalla Leopod William siirsi löydöt Wieniin Habsburgeille, jotka puolestaan lahjoittivat ne Ranskan kuninkaalle Ludvig XIV:lle. Tämä ei kuitenkaan osannut arvostaa lahjaa, vaan ne hautautuivat Louvren kirjastoon, jonka kokoelmista tuli Ranskan kansalliskirjasto vallankumouksen myötä. Napoleon kuitenkin innostui Kilderikin haudan löydöistä ja teki mehiläisestä keisarikunnan tunnuksen Ranskan liljan (fleur-de-lys) sijasta.
Yöllä 5–6. marraskuuta 1831 Kilderikin lähes 80 kiloa painava kulta-aarre ryöstettiin kirjastosta ja sulatettiin. Joitakin yksittäisiä osia säilyi, koska niitä oli kätketty Seine-jokeen. Näihin kuului muun muassa kaksi mehiläistä. Nykypäiviin on kuitenkin säästynyt löytöhetken hyvää dokumentaatiota esineistä sekä myös Habsburgeille tehtyjä jäljennöksiä.
Grant Hanley
pienoiskuva|Grant Hanley tammikuussa 2018. Grant Hanley (s. 20. marraskuuta 1991 Dumfries) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Cityä.
Hanley pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa toukokuussa 2010 Blackburn Roversin joukkueessa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki maaliskuussa 2011 Fulhamia vastaan ja kaudella 2011–2012 hän pelasi jo 23 valioliigaottelua ja teki jälleen yhden maalin. Kaudet 2012–2016 hän kuului Blackburnin vakiokokoonpanoon joukkueen pelatessa mestaruussarjassa. Kauden 2016–2017 Hanley edusti mestaruussarjassa Newcastle Unitedia. Elokuussa 2017 hän siirtyi Norwich Cityyn, joka pelasi kauden 2019–2020 Valioliigassa ja nousi sinne yhden mestaruussarjakauden jälkeen takaisin kaudeksi 2021–2022. Hanley on toiminut Norwich Cityn kapteenina kaudesta 2018–2019 alkaen. Norwichin valioliigakaudella 2019–2020 hän pelasi 15 liigaottelua oltuaan kahteen otteeseen pitkään sivussa loukkaantumisten vuoksi.
Hanley pelasi Skotlannin alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun. Skotlannin A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran toukokuussa 2011. Kesäkuun 13. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 33 A-maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, maaliskuussa 2013 Walesia ja maaliskuussa 2021 Itävaltaa vastaan.
Oschiri
Oschiri on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 3 293 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 215,61 neliökilometriä. Se sijaitsee 202 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Vantaan vankila
pienoiskuva|270px|Vantaan vankila vuonna 2017. Vantaan vankila on vuonna 2002 Vantaan Itä-Hakkilassa toimintansa aloittanut tutkintavankila, jonka tehtäviä ovat tutkintavankeuden toimeenpano ja vankikuljetus. Vankilassa on 185 paikkaa, joista noin kaksikymmentä on varattu naisille. Vankilanjohtajana on 2020-luvulla toiminut Tommi Saarinen.
Vankila on ollut valmistumisestaan lähtien ylikansoitettu ja suurimmillaan vankien määrä on ollut noin 300 vankia. Vankilaan on sijoitettu Psykiatrisen vankisairaalan Vantaan yksikkö, Etelä-Suomen rikosseuraamusalueen aluekeskuksen täytäntöönpanoyksikkö ja Rikosseuraamuslaitoksen terveydenhuoltoyksikön Vantaan vankilan poliklinikka.
Vantaan vankilan avaamisen myötä vuonna 2002 vangit siirrettiin sinne Helsingin Katajanokalla sijainneesta vanhasta Helsingin lääninvankilasta eli ”Nokalta” joka suljettiin. Tyhjäksi jääneessä vanhassa vankilassa aloitettiin suuri remontti vuonna 2006. Se saneerattiin uuteen käyttöön Hotelli Katajanokaksi, joka avattiin toukokuussa 2007.
Vankilan rakentaminen
Vankilan rakensi Vantaan Itä-Hakkilaan Skanska Etelä-Suomi Oy ja rakennuttajana toimi Senaatti-kiinteistöt. Rakennustyön laajuus oli 15 421 bruttoneliömetriä ja kokonaiskustannusarvio 162 miljoonaa markkaa. Vankilan harjannostajaisia vietettiin 15. kesäkuuta 2001. Vankilan ympärillä on kuusi metriä korkeat betonimuurit, joiden molemmilla puolilla on viisi metriä korkeat teräsverkkoaidat.
Vankilassa on viisi kerrosta. Ne on osastoitu 5–16-paikkaisiin osastoihin, millä parannetaan turvallisuutta ja varmistetaan esitutkinnan asianmukainen suorittaminen. Koska vankila on tutkintavakila, sillä on erityisiä vaatimuksia vankien erillään pitämisen ja turvallisuuden vuoksi. Osastoista osa on suljettuja osastoja ja osa avo-osastoja. Vankilassa on muun muassa päihteettömyyteen sitoutuneiden motivoivointiosasto, alle 21-vuotiaiden nuoriso-osasto ja matkaselliosasto. Matkaselliosastolle tulee muista vankiloista vankeja oikeudenkäynteihin ja poliisin tuomia vankeja.
Vankilan valmistuessa miesten osastoilla on 139 paikkaa. Sellit ovat noin kymmenen neliömerin kokoisia ja niissä on wc- ja pesutilat. Ikkunoissa on kaltereiden sijaan panssarilasit. Vankilan työ- ja toimintatilat ovat erillisessä rakennuksessa, johon kuljetaan maanalaista käytävää pitkin. Vankilassa on myös kirjasto, kirkko ja kuntosali sekä kaksi työverstasta. Vankilassa on useita ulkoilutiloja pihalla sekä kaksi ulkoilutilaa asuntorakennuksen katolla, erillään pitämistä silmälläpitäen.
Laajennus
Rakenteilla olevan laajennusosan arvioidaan valmistuvan vuonna 2025. Laajennus mahdollistaa sen, että tutkintavangit koko Etelä-Suomen alueella keskitetään Vantaalle.
Vankeinhoito ja kuntouttaminen
Vantaan vankilassa toiminnassa on tavoitteena vankien muutosmotivaation herättäminen, päihteidenkäytön vähentäminen ja vankeuteen valmentaminen. Näihin tähdätään yksiö- ja ryhmäkeskusteluilla, joita voi käydä erityisohjaajien, sosiaalityöntekijöiden, psykologin ja pastorin kanssa. Myös päihteiden käytön hallintaan on yksiö- ja ryhmäkeskusteluita sekä vihan ja väkivallan hallintaan. Liikunta- ja kuntosali sekä kirjasto ovat vankien käytössä. Vangeilla on oikeus oman uskonnon harjoittamiseen. Vankilassa järjestetään kristillisiä tilaisuuksia ja islamilaisia perjantairukouksia.
Työtoiminta
Tutkintavankilassa ei vankien tarvitse tehdä töitä, mutta monet vangit tekevät jotta saisivat ajan kulumaan. Työtoimintatehtäviä ovat muun muassa ”putsarin” työ omalla selliosastolla, keittiö- ja taloushuoltotyöt tai kirjastossa.
Päihdekuntoutus
Motivointiosasto eli MoTo on päihteettömyyttä motivoiva osasto. Osastolla järjestetään vangeille toimintaa, jonka tarkoituksena on motivoida muutokseen. Muissa vankiloissa järjestetään pidempikestoisia ryhmämuotoisia ohjelmia. Osastolla on päihdetyötä tekeviä erityisohjaajia jotka järjestävät ryhmiä ja tekevät yksilöpäihdetyötä sekä antavat tietoa päihdekuntoutukseen liittyvissä asioissa.
Arvioiden mukaan 8–9 vangilla kymmenestä on päihderiippuvuus. Päihteiden käyttö myös altistaa rikoksille. Usein vangilla ei ole vain päihdeongelmaa, vaan se on osa moninaista ongemavyyhtiä, jossa on mukana arjessa selviytymisen ongelmia, kuten koulutuksen ja työkokemuksen puute sekä psyykkisiä ja sosiaalisia ongelmia.
Mielenterveyden hoito ja kuntouttaminen
Psykiatrisessa vankisairaalassa Vantaalla on 14 paikkaa ja hoitojaksoja on noin 140 vuodessa. Siellä tehdään ADHD -diagnooseja, mielentilatutkimuksia, vaarallisuus- ja väkivaltariskiarvioita, opioidikorvaushoitojen aloituksia sekä seksuaalirikollisten lääkehoidon arviointijaksoja.
Vankilan psykiatrinen sairaala on monille ensimmäinen paikka, jossa psykiatriset oireet havaitaan, diagnosoidaan ja hoidetaan. Keskimääräinen hoitoaika on noin kuukausi. Se rajoittaa tarjottavia hoitojavaihtoehtoja ja useimmiten vain akuutteihin tapauksiin voidaan tarjota hoitoa. Minkä johdosta potilaat tulevat ja menevät, heidän hoitojaksonsa ova lyhyitä eikä heidän hoitoonsa ei pystytä keskittymään. Kun potilaat kotiutetaan sairaalasta he palaavat ”normaaliväestön” pariin joko vankilaan josta ovat sairaalaan saapuneet tai heidät vapautetaan.
Monissakaan suomalaisissa vankiloissa ei ole psykiatria. Psykologi sen on kuitenkin useimmissa, joten heillä on suuri rooli vankien mielenterveysongelmien tunnistamisessa, lähettämisessä psykiatriseen sairaalaan sekä sairaalan jälkeen jälkihoidossa.
Psykiatrisen sairaalan ylilääkäri Alo Jüriloo on ollut huolissaan psykoottisten vankien määrän kasvusta. Vuonna 2005 psykoosidiagnoosi todettiin 19 vangilla, ja vuoteen 2016 mennessä määrä oli noussut 185:een. Monilla potilailla on kaksoisdiagnoosi. Vaikka esimerkiksi skitsofreenikoista vain pieni osa on väkivaltaisia ja heillä on seitsemänkertainen riski syyllistyä rikokseen, alkoholin käyttö nostaa riskin 25-kertaiseksi. Kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavilla riski saattaa olla suurempikin.
Vakavasti mielisairaiden sairaalapaikkoja oli aiemmin 20 000, mutta sittemmin määrä on pudotettu 3 500:aan. Alo Jüriloon mukaan avohoito ei pysty tukemaan potilaita, joilla on vakava mielenterveyshäiriö, ja he päätyvät vankilaan.
Vankien määrä
Vankila on ollut valmistumisestaan lähtien ylikansoitettu ja suurimmillaan vankien määrä on ollut noin 300 vankia. Vuonna 2017 vankipaikkoja oli 185. Vuonna 2018 keskimääräinen vankiluku oli 201. Noin kaksikymmentä vankilan paikoista on varattu naisvangeille. Vantaan vankilassa on eniten ulkomaalaisia vankeja Suomen vankiloista. Vuoden 2019 alussa vankilassa oli 82 ulkomaalaista tutkintavankia ja seitsemän vankeusvankia eli noin puolet vankimäärästä.
Vuonna 2017 Eduskunnan oikeusasiamies teki vankilaan tarkastuksen ja totesi vankien määräksi 187, joka oli liian suuri. Edellisellä tarkastuksella kuusi vuotta aiemmin vankeja oli kuitenkin ollut samoissa tiloissa 270.
Yhtenä keinona tilanahtauden helpottamiseksi ehdotettiin psykiatrisen osaston lopettamista ja sen muuttamista selleiksi. Se olisi kuitenkin tuonut vain 25 paikkaa lisää, eikä ratkaisua pidetty hyvänä, koska tutkimuksen mukaan mielenterveysongelmat vangeilla ovat lisääntyneet. Psykiatrisen osaston ylilääkäri Alo Jüriloo arvioi, että 8–9 vangilla kymmenestä on jokin diagnoosi, yleensä päihderiippuvuus.
Vuonna 2025 valmistuva laajennusosa kasvattaa vankipaikkojen määrän yhteensä 345:een.
Vankilapaot
Toinen onnistunut virolaisvangin pako Vantaan vankilasta vahvistettiin tapahtuneen elokuussa 2012.
William Giauque
William Francis Giauque (12. toukokuuta 1895 Niagara Falls – 28. maaliskuuta 1982 Berkeley) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1949 panostuksestaan kemiallisen termodynamiikan parissa erityisesti tutkimuksista, jotka koskevat aineiden käyttäytymisestä äärimmäisen alhaisissa lämpötiloissa.
Giauque syntyi Kanadan Niagara Fallsissa, Ontarion provinssissa. Hänen vanhempansa olivat Yhdysvaltain kansalaisia ja he palasivat Yhdysvaltoihin. Giauque aloitti koulunkäyntinsä Michiganissa. Kun Giauquen isä kuoli vuonna 1908, perhe muutti takaisin Niagara Fallsiin. Valmistuttuaan Giauque työskenteli voimalaitoksissa valmistuakseen sähköinsinööriksi, mutta se ei onnistunut. Hän pääsi kuitenkin erään voimalaitoksen laboratorioon töihin ja nautti työstä paljon.
Työskenneltyään muutaman vuoden Giauque opiskeli kemiaa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Sieltä hän valmistui tieteiden maisteriksi vuonna 1920. Filosofian tohtorin arvon hän saavutti vuonna 1922.
Vaikka Giauquen alkuperäisenä ajatuksena oli valmistua insinööriksi, jatkoi hän tieteellisiä tutkimuksia professori Gilbert N. Lewiksen vaikutuksesta. Vuodesta 1934 Giauque toimi kemian professorina eläköitymiseensä asti, joka tapahtui 1962, asti.
Giauque oli kiinnostunut erityisesti termodynamiikan kolmannesta pääsäännöstä. Hän onnistui pääsemään lähemmäs absoluuttista nollapistettä kuin uskottiin olevan mahdollista. Yhdessä Herrick L. Johnstonin kanssa Giauque suoritti tutkimuksia, jotka johtivat hapen isotooppien O-17 ja O-18 löytymiseen. He myös osoittivat, että fyysikot ja kemistit olivat vuosia käyttäneet erilaisia atomimassoja huomaamatta sitä.
Vuonna 1932 Giauque meni naimisiin Muriel Frances Ashleyn kanssa ja he saivat kaksi poikaa.
Todd Terry
Todd Terry (s. 18. huhtikuuta 1967 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen DJ, tuottaja ja miksaaja.
Ura
Terryn uraa voidaan kuvailla laajana kokoelmana klassisen diskomusiikin viitteitä sekoitettuna house- ja hip hop -tyylisuunnan musiikkiin. Remixit ovat myös suuri osa Terryn tuotantoa, ja suuri osa pinnalle päässeistä hiteistä kuuluvatkin juuri tähän ryhmään.
Terry tunnetaan myös yhtenä 1980-luvun lopun house- ja deep house -tyylisuunnan uudisraivaajana. Yksi hänen tunnetuimpia kappaleitaan on "Missing" yhtyeeltä Everything But the Girl. Toddin kappaleet "Something Goin' On" ja "Keep on Jumpin'" nousivat molemmat brittilistan top-10 joukkoon.
Fanien keskuudessa Terry tunnetaan useimmiten nimellä "Todd the God", tai yksinkertaisemmin "God". Hän on yksi Euroopan ja Yhdysvaltojen parhaiten tienaavia tiskijukkia.
Ko Phi
Ko Phi pieni asumaton saari Ko Mak -saaren lähellä, Tratin provinssissa, Thaimaassa. Saarelle voi meloa merikajakilla Ko Mak -saarelta. Ko Phi -saarella on kehuttuja snorklauspaikkoja.
Falsterin rovastikunta
Falsterin rovastikunta on rovastikunta Lolland-Falsterin hiippakunnassa Tanskan kansankirkossa. Rovastikunta sijaitsee Guldborgsundin kunnan alueella.
Rovastikuntaan kuuluu 30 seurakuntaa (sogn) ja 14 pastoraattia (pastorat).
Viksbergin kartano
Viksbergin kartano voi viitata seuraaviin:
Kirjaimisto
500px|thumb|Eräiden [[kirjoitus#Aakkoskirjoitus|aakkoskirjoitukseen käytettyjen kirjaimistojen levinneisyys maailmassa
]] Kirjaimisto on kokoelma kirjaimia, joista on valittu aakkoskirjoitusta käyttävien eri kielten aakkoset. Yhden kirjaimiston kirjainvalikoima on yleensä suurempi kuin yhdenkään siihen pohjautuvan aakkoston, sillä kukin aakkosto käyttää yleensä vain osaa kirjaimiston kaikista kirjaimista. Esimerkiksi italian kielen aakkostosta puuttuvat latinalaisen kirjaimiston kirjaimet J, K, W, X ja Y; ja toisaalta monissa eurooppalaisissa kielissä käytetään muissa kielissä tuntemattomia tarkkeilla muodostettuja kirjaimia kuten Å, Ș ja Ü.
Tunnetuimpia kirjaimistoja ovat:
Dreeveri
Dreeveri (drever), joka tunnetaan Ranskassa nimellä "ruotsalainen bassetti" (basset suedois), Saksassa nimellä "ruotsalainen mäyräajokoira" (Schwedische Dachsbracke) ja Espanjassa nimellä "ruotsalainen mäyräkoira" (perro tejonero sueco), on lyhytjalkainen, peräänantamattomasta sitkeydestään tunnettu ruotsalainen ajokoirarotu. Se on melko tuntematon Pohjoismaiden ulkopuolella. Rodusta huolehtii Ruotsissa Svenska Dreverklubben ja Suomessa Suomen Dreeverijärjestö.
Ari Korhonen
Ari Korhonen (s. 28. huhtikuuta 1972 Kuopio) on Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerinä (2008–2010) toiminut poliitikko ja Raision kaupunginjohtaja vuosina 2010–2020. Korhonen on alun perin kotoisin Pieksämäeltä. Hän toimi 2006–2008 SDP:n Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana ja Turun SDP:n kunnallisjärjestön toiminnanjohtajana 2003–2005. Korhonen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Dreeveri
Ulkonäkö
Urosten säkäkorkeus on 32–38 cm ja narttujen 30–36 cm. Paino on 14–16 kg. Rotu on pitkä ja matala. Pää on muodoltaan melko kookas, kuono on vahva. Korvat ovat melko pitkät ja ohuet. Koira on pitkähäntäinen. Häntä paksuuntuu tyvestä. Karvoitus on karkeaa ja suoraa. Kaikki väriyhdistelmät yhdistyneenä valkoiseen ovat sallittuja (lukuun ottamatta valkovoittoisuutta ja maksanruskeaa); yleisiä ovat musta-ruskea-valkoinen (kolmivärinen) ja punavalkoinen (ruskeavalkoinen).
Luonne ja käyttäytyminen
Dreeveri on valpas, älykäs ja rauhallinen koira. Se on yleisesti ottaen tarkkaavainen ja rauhallinen, ei aggressiivinen, hermostunut eikä arka. Se on rohkea eikä yleensä arkaile ihmisiä tai toisia koiria. Se on myös erittäin itsepäinen eikä sillä ole miellyttämisenhalua, minkä vuoksi se voi olla haastava koulutettava. Rodun metsästysvietti on erittäin voimakas.
Ari Korhonen
Korhonen hävisi 2017 Kotkan kaupunginjohtajan virkavaalin Esa Sirviölle toisella kierroksella lukemin 24–27.
Dreeveri
Käyttöominaisuudet
Dreeveriä käytetään ajavana koirana metsäkauriin, valkohäntäpeuran jäniksen ja ketun metsästykseen. Sen käyttö varsinkin jänistä ajavana metsästyskoirana on yleistynyt viime vuosikymmeninä voimakkaasti. Se ajaa tarkasti, ja sen eteneminen ajettavan eläimen perässä on siksi hidasta. Hitaan ajon ansiosta ajettava eläin pysyy yleensä pienemmällä alueella kuin nopeampien koirien ajamana, ja tämän vuoksi dreeveri soveltuu hyvin pienille metsästysalueille.
Ari Korhonen
Raision kaupunginhallitus ja Korhonen sopivat yhdessä tämän irtisanoutumisesta Raision kaupunginjohtajan tehtävästä kesäkuussa 2020. Kuntaliitto ilmoitti 24.6.2020, että Korhonen aloittaa sen palveluksessa kuntien varautumisen ja turvallisuuden asiantuntijana elokuun puolivälissä 2020.
Dreeveri
Alkuperä
Dreeveri tunnettiin alun perin nimellä dachsbracke, ja sen alkuperä on Saksan, Sveitsin ja Itävallan ylängöillä. Koirat metsästivät suurissa ajueissa, jotka koostuivat jopa 50 yksilöstä. Saksan hulluna vuotena vuonna 1848 prinsseiltä evättiin metsästysoikeudet, ja sen sijaan pienet maanomistajat ja maanviljelijät saivat metsästysoikeudet. He saivat metsästää kaikentyyppistä riistaa ja vuoden ympäri. Kuitenkin jo kahden vuoden päästä riista oli lähes sukupuuton partaalla, joten metsästystä piti jälleen rajoittaa kausittaiseksi. Pitkäraajaisilla ajokoirilla metsästäminen kiellettiin, minkä vuoksi syntyi alkuperäinen dachsbracke.