cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guardian (yhtye)
Studioalbumit
Almost Home (2014)
Live
Live (2000)
Kokoelmat
Smashes: The Best of Guardian (1999)
Guardian: The Definitive Collection (2007)
Espanjankieliset albumit
Nunca Te Dire Adiós (1995) Promesa (1997)
Dime (2001)
La Casa de Guardian: Volumen Uno (2009)
Omakustannejulkaisut
Rock In Victory (1984)
Kingdom of Rock (1996)
Delicious Bite-Size Meat Pies (1997)
The Yellow and Black Attack Is Back! (1999)
Sunday Best (1999, Review: HM Magazine)
Live! (1999)
Live at Cornerstone (2001)
Voyager and Fusion: The Early Years' (2001)
House of Guardian: Volume One' (2009)
Three To Get Ready (EP)' (2011)
Videojulkaisut
Streets of Fire (1993)
As Seen on TV (1995)
Kimmo Koskenvuo
Kimmo Armas Ylermi Koskenvuo (22. toukokuuta 1936 Kangaslampi – 2. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja erikoisupseeri, joka työskenteli puolustusvoimien ylilääkärinä 24. kesäkuuta 1978 – 30. toukokuuta 1996 välisen ajan. Koskenvuo palveli tehtävässä lähes 18 vuotta eli merkittävästi pidempään kuin kukaan edeltäjistään. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1996.
Koskenvuo valmistui lääkäriksi vuonna 1962. Puolustusvoimien ohella hän oli lääkärinä Suomen Syöpärekisterissä, HYKSin sisätautiklinikalla ja assistenttina Helsingin yliopistossa. Hän hoiti kansanterveystieteen professorin virkaa Turun yliopistossa vuonna 1973.
Hän käsitteli väitöskirjassaan varusmiesten äkkikuolemia.
Sotilasura
Koskenvuo suoritti varusmiespalveluksensa Satakunnan tykistörykmentissä tulenjohtokoulutuksen saaneena vänrikkinä. Toisen luokan sotilaslääkärin virkaan hänet nimitettiin 1. toukokuuta 1963. Koskenvuo palveli sotilaslääkärin tehtävissä silloisella Helsingin Laivastoasemalla, Suomenlinnan Rannikkotykistörykmentissä, Autopataljoonassa sekä Pääesikunnan lääkintäosastolla.
Puolustusvoimien ylilääkäriksi Koskenvuo määrättiin 24. toukokuuta 1978 ja hänet ylennettiin lääkintäkenraalimajuriksi 6. joulukuuta 1978. Lääkintäkenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 4. kesäkuuta 1995. Koskenvuo siirtyi reserviin täyden sotilaslääkärin uran palvelleena 1. kesäkuuta 1996 lukien.
Koskenvuon ylilääkärikaudella uudistettiin merkittävästi jatkosodan jälkeisinä vuosikymmeninä epätyydyttävälle tasolle jääneitä sodan ajan kenttälääkinnän menetelmiä ja otettiin käyttöön uusia ratkaisuja muun muassa sokkipotilaan etupainotteisesta hoidosta jo komppaniatasolla. Myös kenttäsairaalajärjestelmä uudistettiin sekä toiminnallisesti että teknisesti. Rauhan ajan sotilasterveydenhuollossa tehtiin ratkaisevia uudistuksia muun muassa sotilaiden kuulonsuojaukseen, mielenterveystyöhön ja erikoissairaanhoitoon. Koskenvuo vaati myös tutkimus- ja kehittämistoiminnan sekä alan kansainvälisen seurannan sisällyttämisen Puolustusvoimien lääkärien, hammaslääkärien ja proviisorien tehtäviin, mikä mahdollisti em. kehittämistoiminnan. Niin ikään sotilaslääkäreiden reserviupseerikoulutus ja kaikkien varusmiesten lääkintä- ja ensiapukoulutus uudistettiin Koskenvuon aikana.
Tehtäviä siviilissä
Koskenvuo valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1962 Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa Varusmiesten äkkikuolemat Suomessa hyväksyttiin Helsingin yliopistossa vuonna 1974.
Sotilaslääkärin tehtävien ohessa ja välillä virkavapaalla Koskenvuo toimi lääkärinä ja tutkijana Suomen Syöpärekisterissä, Helsingin kaupungin terveysvirastossa, Helsingin yliopistollisen keskussairaalan I sisätautien klinikalla, Hesperian sairaalan myrkytysosastolla, Turun yliopiston kansanterveystieteen professorina ja useissa tehtävissä Suomen Punaisen Ristin johdossa, Lääkintöhallituksen asiantuntijana sekä Maanpuolustuksen Tieteellisen Neuvottelukunnan jäsenenä.
Koskenvuon vaikutus oli ratkaiseva tuotaessa elvytystaidot Suomen yleiseen opetukseen. Tämän ansiosta Suomi nousi 1960-luvulla ensimmäisten joukossa ja nopeasti yhdeksi maailman johtavista maista kansalaisten elvytystaidoissa.
Aika reservissä
Reserviin siirryttyään Koskenvuo toimitti kaksi päivitystä johdollaan laadituista terveydenhuollon perusteoksista Kenttälääkintä - Ensihoidon perusteet ja Sotilasterveydenhuolto.
Koskenvuo aloitti aktiivisen valokuvausharrastuksen 12-vuotiaana vuonna 1948. Hän osallistui vuonna 1953 neljällä valokuvalla Swedish Master Competition -näyttelyyn. Valokuvaus jäi työkiireiden vuoksi useiksi vuosiksi taka-alalle, mutta vuonna 2012 Koskenvuo julkaisi valokuvakirjan Jäätyneet visiot, jossa on kymmeniä hänen vuosina 1975–2000 ottamiaan talvikuvia Helsingistä ja Espoosta.
Koskenvuon veli oli professori Markku Koskenvuo,
Julkaisut
Koskenvuo on kirjoittanut tai toimittanut useita oppikirjoja ja oppaita sekä sotilas- että siviiliterveydenhuollon henkilöstölle. Näitä ovat muun muassa seuraavat:
Muita julkaisuja:
Jeesuksen elämän kronologia
thumb|Jeesuksen elämä. Ikoni keskiajalta. Jeesuksen elämän kronologian pyrkimyksenä on asettaa Uuden testamentin evankeliumeissa kuvatut Jeesuksen elämään liittyvät tapahtumat historialliseen aikajärjestykseen.
Vuosi
Raamatussa on useita suhteellisen tarkasti historiallisesti ajoitettavissa olevia viitteitä Jeesuksen syntymävuodesta. Suurin osa viittaa Jeesuksen syntyneen Herodeksen hallitsijakauden lopulla, aikavälillä 6–1 eaa., Suoraan Jeesuksen syntymään viitataan Matteuksen ja Luukkaan evankeliumeissa, joissa ajan tavan mukaisesti menneeseen ajankohtaan viitataan vallassa olleen hallitsijan nimellä. Epäsuorasti syntymäajankohta voidaan laskea taaksepäin esimerkiksi tiedosta, että Jeesus aloitti opetustoimintansa noin 30-vuotiaana sekä tältä ajalta evankeliumeissa esiintyvistä historiallisesti ajoitettavissa olevista tapahtumista kuten Herodeksen temppelin rakennusvaiheista.
Evankeliumeissa ei kerrota suoraan Jeesuksen syntymäaikaa, mutta Matteuksen ja Luukkaan evankeliumien syntymä­kertomuksissa mainitaan yksi historiallinen henkilö, jolla evankeliumien kirjoittajat pyrkivät sitomaan Jeesuksen syntymän tiettyyn aikakauteen. Matteuksen evankeliumissa kerrotaan Jeesuksen syntyneen jonkin aikaa ennen Herodeksen kuolemaa. Herodes Suuri kuoli joidenkin lähteiden mukaan 4 eaa. Viime aikoina on julkaistu vertaisarvioituja tutkimuksia, joiden mukaan Herodes kuoli vasta 1 eaa.
Myös Luukas mainitsee Herodeksen aikakauden hieman ennen kuin enkeli Gabriel kertoo Marialle Jeesuksen tulevasta syntymästä. Toisaalta Luukkaan evankeliumin mukaan Jeesus syntyi hieman sen jälkeen, kun keisari Augustus antoi käskyn, että koko maailma oli verolle pantava. Englanninkielisessä NIV-käännöksessä tässä kohdassa käytetään termiä ”census”, joka tarkoittaa väestönlaskentaa. Väestönlaskennan aikaan Publius Sulpicius Quirinius oli Syyrian käskynhaltijana. Taulukossa 146, joka löytyy Jack Fineganin kirjasta “Handbook of Biblical Chronology” Quiriniuksen on merkitty olleen Syyrian maaherrana vuosina 3–2 eaa. Ilmeisesti kyse tuolloin on ollut kyse Rooman valtakunnan alueella asuneiden ihmisten antamasta kuuliaisuudenvalasta keisari Augustukselle, josta löytyy historiallisia todisteita ajanjaksolta 3/2 eaa. Tuon saman taulukon mukaan Quirinius toimi Syyrian maaherrana myös vuosina 6–7 jaa. Sitä ennen keisari Augustus oli määrännyt etnarkki Herodes Arkhelaoksen maanpakoon Galliaan hänen julmuuksiensa tähden. Juudeasta tuli tuolloin osa Rooman valtakuntaa. Tultuaan Syyrian maaherraksi Quirinius suoritti Juudeassa censuksen eli väestönlaskennan, mikä mahdollisti alueen verotuksen.
Osa kristillisistäkin tutkijoista pitää Jeesuksen syntymäkertomuksia epähistoriallisina, sillä heidän mielestään historiallista lähdettä, joka tukisi jompaakumpaa evankeliumien ilmoittamista syntymäajoista, ei ole olemassa. . Kuitenkin Raymond J. Jachowski tulee vertaisarvoidussa tutkimuksessaan siihen johtopäätökseen, että Jeesuksen syntymävuosi on saattanut olla 3 tai 2 eaa.
Vuodenaika ja päivämäärä
Raamatussa ei myöskään mainita, mihin aikaan vuodesta Jeesus syntyi, joskin eräiden viitteiden perusteella asiasta on yritetty tehdä päätelmiä.
Varhaiskristilliseltä ajalta saakka Jeesuksen syntymän juhlaa, joulua, vietetty 25. joulukuuta. Tiettävästi ensimmäisenä Jeesuksen syntymän ajoitti joulukuun 25. päivään 200-luvulla Hippolytus Roomalainen 200-luvulla. Hän oletti, että enkelin ilmestys Marialle oli tapahtunut kevät­päivän­tasauksena, joka tuolloin oli 25. maaliskuuta, ja että Jeesus olisi syntynyt yhdeksän kuukautta myöhemmin. Jo samalla vuosisadalla hänen syntymä­juhlaansa alkoivat sanottuna päivänä viettää muun muassa Pohjois-Afrikan donatolaiset.
Tähän ajankohtaan oli mahdollisesti päädytty sillä perusteella, että rabbiinisessa juutalaisuudessa yleisesti uskottiin suurten profeettojen kuolleen samana päivänä vuodesta, jolloin olivat syntyneetkin. Jeesus oli ristiin­naulittu juutalaisten pääsiäisenä, juutalaisen kalenterin mukaan nisan-kuun 14. päivänä, joka juliaanisen kalenterin mukaan kuitenkin sattui eri vuosina eri päiväksi. Eri laskelmien mukaan Jeesus olisi kuollut joko 25. maaliskuuta tai 6. huhtikuuta, ja sillä perusteella hänen uskottiin myös siinneen Pyhästä Hengestä samana päivänä vuodesta ja syntyneen yhdeksän kuukautta myöhemmin, siis joko 25. joulukuuta tai 6. tammikuuta. Ajankohtaa on kuitenkin pidetty epä­toden­näköisenä, koska Raamatun mukaan seudulla oli Jeesuksen syntyessä paimenia kedolla, mutta Juudean vuoristoseudulla karjaa ei tuohon aikaan vuodesta, talvi­sateiden aikana, yleensä pidetty laitumella.
Toisaalta Jeesuksen syntymän ajankohtaa on yritetty päätellä myös Luukkaan evankeliumissa olevan maininnan perusteella, jonka mukaan Sakarias, Johannes Kastajan isä, oli Abian osastoon kuuluva leeviläinen pappi ja sai ilmoituksen pojan syntymästä ollessaan palvelus­vuorossa temppelissä.
Jos voitaisiin tietää, suorittivatko Abian osastoon kuuluvat papit tehtäviään aina tiettynä aikana vuodesta, tästä voitaisiin päätellä, että Johannes Kastaja olisi syntynyt 9 kuukautta hänen palvelus­vuoronsa jälkeen, ja koska Jeesus syntyi Luukkaan mukaan noin kuusi kuukautta Johanneksen jälkeen, olisi Sakariaan ilmestyksestä Jeesuksen syntymään kulunut 15 kuukautta. Ensimmäisen aikakirjan mukaan Abian osaston viikon kestänyt vuotuinen palvelus­vuoro oli ainakin alkujaan määrätty kahdeksanneksi. Mikäli nämä palvelusvuorot laskettiin nisan-kuun alusta ja mikäli niitä noudatettiin vielä toisen temppelin loppuaikoina, Sakarias olisi hoitanut papillisia tehtäviä sivan-kuussa, kesäkuun alussa. Tästä eräät raamatun­tutkijat ovat päätelleet, että Johannes Kastaja olisi syntynyt yhdeksän kuukautta myöhemmin, maaliskuussa, Jeesus edelleen kuusi kuukautta myöhemmin, mahdollisesti lehtimajajuhlan aikana tai lähellä sitä.
Johannes Krysostomos väitti kuitenkin 300-luvun lopulla, että Sakarias olisi uhrannut Luukkaan evankeliumissa mainitut suitsutus­uhrit juutalaisten suurena sovitus­päivänä (Jom kippur), lokakuun lopulla, ja tällä perusteella hän väitti joulukuun 25. päivää Jeesuksen todelliseksi syntymä­päiväksi. Pidetään kuitenkin todennäköisempänä, että hän pyrki jälkeen­päin esittämään perustelun tuolloin jo omaksutulle juhla­päivälle kuin että hän olisi objektiivisesti pyrkinyt selvittämään, milloin Jeesus todella oli syntynyt. ­
Jeesuksen opetustoiminnan aloitus
Vaikka Jeesuksen syntymästä annetaan evankeliumeissa epätarkka tai joidenkin tutkijoiden mukaan jopa ristiriitainen määritelmä, Jeesuksen opetustoiminnan alkaminen voidaan kuitenkin ajoittaa vuosille 26–30 jaa. Esimerkiksi Luukas kertoo Johannes Kastajan aloittaneen toimintansa Rooman keisari Tiberiuksen viidentenätoista hallitsijavuotena (29 jaa.) joten Jeesuksen kastaminen ja Jeesuksen oma opetustoiminnan aloittaminen tapahtui pian tämän jälkeen. Johanneksen evankeliumissa taas Johannes kertoo Jeesuksen vierailleen Jerusalemin temppelissä opetustoimintansa alkuaikoina, ja että temppeliä oli tuolloin rakennettu 46 vuotta. . Antiikin historioitsija Josephuksen mukaan Herodes aloitti temppelin rakennuksen 18. hallitsijavuotena
Herodeksen valtakauden voidaan katsoa alkaneen Jerusalemin valloituksesta 36 eaa. loppuvuodesta. Näin ollen 18.hallituskautensa loppuu ja temppelin rakentaminen alkaa n. 18 eaa. Kun siitä lasketaan 46 ja puoli vuotta eteenpäin päädytään kevään 30 jaa. pääsiäiseen. Tähän samaan ajankohtaan voi päätyä myös toisella laskelmalla. Mikäli Jeesus olisi syntynyt syksyllä 3 eaa. kuten Martin L. Ernest olettaa , niin Jeesus olisi täyttänyt 30 vuotta syksyllä 28 jaa. Julkisen opetustoimintansa alkaessa vuonna 29 jaa. Jeesus olisi ollut siis hieman alle 31-vuotias. Luukashan toteaa että hän oli noin 30-vuotias opetustoimintansa alkaessaan Jeesuksen ensimmäinen pääsiäinen opettajana sijoittautuisi myös näin tarkastellen kevääseen 30 jaa.
Jeesuksen kuolema
Raamatussa ei mainita myöskään Jeesuksen kuolinvuotta eikä suoraan päivien järjestysnumeroiden avulla päivämäärääkään. Kaikissa evankeliumeissa kuitenkin sanotaan hänen kuolleen juutalaisten pääsiäisen aikoihin sinä aikana, jolloin Pontius Pilatus oli Juudean prokuraattorina. Josephuksen ansiosta tiedetään, että Pilatus oli tässä virassa vuosina 26–36. Lisäksi Luukkaan evankeliumissa mainitaan Johannes Kastajan aloittaneen julkisen toimintansa keisari Tiberiuksen hallitsijakauden 15. vuotena (28–29). Tarkempien tietojen osalta eri evankeliumien maininnat ovat osittain ristiriidassakin keskenään.
Matti Myllykosken mukaan ”Uuden testamentin neljä evankeliumia ovat edelleen ainoat merkittävät lähteet Jeesuksen kärsimyshistorian tutkimuksessa" . Ne kertovat Jeesuksen ristiinnaulitsemisen tapahtuneen Jerusalemissa, joten on aiheellista huomioida myös, miten evankeliumeissa kerrotut tapahtumat sopivat yhteen juutalaisen kalenterin, lain ja tapojen kanssa.
Juutalainen kalenteri oli yhdistetty aurinko- ja kuukalenteri, lunisolaarinen kalenteri, jossa kuukaudet alkoivat aina uuttakuuta seuraavana päivänä. Määrävälein lisättiin vuoteen kolmastoista kuukausi, jotta kalenterikuukaudet sattuisivat aina suunnilleen samaan vuodenaikaan. Niinpä pääsiäisaatto, 14. nisan-kuuta, oli kevätpäiväntasausta seuranneen täydenkuun aikaan. On myös huomattava, että juutalaisten vuorokausi vaihtuu auringon laskiessa. Juutalaisten sapatti kestää meidän ajanlaskumme mukaan perjantai-illasta lauantai-iltaan. Tällöin kaikenlaisen työn tekeminen on tiukasti säädeltyä. Vuorokauden vaihtuminen tapahtuu noin kello 18 paikkeilla. Juutalaisten viikon ensimmäinen päivä vastaa meidän sunnuntaitamme, joka heillä alkaa siis lauantai-illan auringonlaskusta.
Evankeliumien kuvauksissa pääsiäisviikon tapahtumista on huomattavia eroja jopa siinä, minä päivänä ristiinnaulitseminen ja hautaus todella tapahtuivat. Niinpä synoptisissa evankeliumeissa kerrotaan Jeesuksen viettäneen apostolien kanssa pääsiäisateriaa kuolemaansa edeltävänä iltana, mikä viittaisi siihen, että hän olisi kuollut nisankuun 15. päivänä. Sen sijaan Johanneksen evankeliumissa sanotaan hänen kuolleen samaan aikaan kuin pääsiäislampaat teurastettiin, siis 14. päivänä. Professori Ulrich Wilckensin mukaan "monet seikat tuntuisivat puhuvan sen puolesta, että ajanmäärityksessä pitäisi seurata Johanneksen evankeliumia". Samassa kirjassa Lars Aejmelaeus jatkaa: "Se poistaisi monia hautausperikooppiin liittyviä vaikeuksia. Johanneksen evankeliumissa olevan kärsimyshistorian kronologia kulkee päivän myöhässä synoptikkojen kronologiasta. Johanneksen mukaan Jeesuksen kuolinpäivä oli nisankuun 14. päivä, ei siis varsinainen pääsiäispäivä eli nisankuun 15. päivä. Johanneksen kronologian mukaan sapatin ja pääsiäisen aatto menivät siis päällekkäin".
Tavallisimmin onkin katsottu Johanneksen evankeliumin pääsiäiskertomuksen mukaisesti, että Jeesus kuoli pääsiäisen aattopäivänä, joka sinä vuonna sattui sapattia edeltäväksi päiväksi , toisin sanoen perjantaiksi. On laskettu, että sinä aikana (26–36), jolloin Pilatus oli Juudean prokuraattorina, tämä päivä sattui perjantaiksi vuosina 30 ja 33. Juliaanisen kalenteri mukaan 14. niisankuuta vastasi näinä vuosina 7. huhtikuuta 30 ja 3. huhtikuuta 33 Päivämäärää 3. huhtikuuta 33 ovat esimerkiksi C. J Humphreys ja J. E. Waddingon kannattaneet myös sillä perusteella, että tällöin tapahtui kuunpimennys, johon heidän mukaansa viitataan Pietarin helluntaina pitämässä puheessa.
Patrice Cormier
Patrice Victor Cormier (s. 14. kesäkuuta 1990 Moncton, New Brunswick, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Cormier on pelityyliltään voimahyökkääjä ja häntä verrataan Todd Bertuzziin.
Ura
Cormier pelasi vuodet 2004–2006 MJAHL-juniorisarjaa kotikaupunkinsa joukkueessa Moncton Gagnon Beaversissa. Sen jälkeen hän siirtyi QMJHL-joukkue Rimouski Océanicin riveihin kaudeksi 2006–2007. Joukkue varasi Cormierin viidentenä pelaajana QMJHL:n varaustilaisuudessa 2006. Tulokaskausi toi siellä 53 ottelussa tehot 11+10=21. Kaudella 2007–2008 Cormier teki 41 pistettä ja New Jersey Devils varasi hänet toisella kierroksella 54. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2008.
Kaudella 2008–2009 Cormier teki tehoilla 23+28=51 yhden kauden piste-ennätyksensä QMJHL:ssä ja hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies. Hän keräsi myös 118 jäähyminuuttia ja sijoittui runkosarjan jäähypörssissä kahdeksanneksi. Rimouski eteni keväällä 2009 aina Memorial Cup-lopputurnaukseen asti. Cormier oli tehoilla 3+1 joukkueen paras maalintekijä ja hän jakoi Rimouskin sisäisen pistepörssin voiton Marc-André Bourdonin kanssa. Cormier valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän teki heinäkuussa 2009 kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa, mutta Cormier pelasi vielä kauden 2009–2010 suurimmaksi osaksi QMJHL:ssä.
Tammikuussa 2010 Cormier kaupattiin Jordan Caronin kanssa Rimouskista Rouyn-Noranda Huskiesin joukkueeseen. Vaihdossa Rimouski sai Michaël Beaudryn, Alexandre Malletin, ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuosien 2010 ja 2012 QMJHL:n varaustilaisuuksiin sekä toisen kierroksen varausvuoron kesälle 2012. Cormier ehti pelata Huskiesissa vain kolme ottelua, kunnes hän teloi kyynärpäällä Québec Rempartsin Mikael Tamin rajusti nurin ja sairaalakuntoon Huskiesin ja Rempartsin välissä ottelussa 18. tammikuuta 2010. Hänen tekonsa katsottiin QMJHL:n kurinpitoelimessä vaarallisena ja hyväksymättömänä. Cormier sai loppukauden mittaisen pelikiellon. Hänet varanneen New Jersey Devilsin piti ottaa kantaa tapaukseen. Joukkueen GM Lou Lamoriello tiedotti:
Cormier oli osa suurta helmikuussa 2010 käytyä Ilja Kovaltšuk-kauppaa, jossa Kovaltšuk siirtyi Anssi Salmelan kanssa Atlanta Thrashersista New Jersey Devilsiin. Vaihdossa Thrashers sai Cormierin, Johnny Oduyan, Nicklas Bergforsin sekä ensimmäisen kierroksen varausvuoron kesälle 2010. Koska Cormier ei pelannut enää Devilsin organisaatiossa, hän sai pelata keväällä Thrashersin farmijoukkue Chicago Wolvesissa AHL:n pudotuspelejä.
Cormier aloitti kauden 2010–2011 Atlanta Thrashersin organisaatiossa. Hän kuitenkin loukkasi jalkansa Thrashersin viimeisessä harjoitusottelussa syyskuussa 2010 ja pelasi syyskaudella vain 11 AHL-ottelua Wolvesissa tehoilla 2+3=5. Cormier teki NHL-debyyttinsä 28. joulukuuta 2010 Pittsburgh Penguinsia vastaan, jolloin hänet merkittiin keskushyökkääjäksi Fredrik Modinin ja Ben Eagerin ketjuun. Cormier pelasi koko loppukauden Thrashersin vakiokokoonpanossa. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 7. tammikuuta 2011 Toronto Maple Leafsin James Reimerin taakse. Yhteensä Cormier pelasi kauden aikana 21 NHL-ottelua tehoin 1+1=2.
Kaudeksi 2011–2012 Atlanta Thrashers myytiin Winnipegiin, jossa se jatkaa Jets-nimellä.
Maajoukkue
Cormier voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2009 ja vuonna 2010 tuli hopeaa. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Kanadan kapteenina.
Muuta
Cormierin isoveli on Phoenix Coyotesin kesällä 2004 varaama Kevin Cormier, joka pelaa nykyään LNAH-joukkue Rivière-du-Loup 3L:ssä.
Linzin lentoasema
Linzin lentoasema (myös Blue Danube Airport) sijaitsee 12 kilometriä Linzin kaupungista Itävallassa. Lentoasemalla on yksi 3 000 metriä pitkä kiitotie (09/27).
Nakhit Silmillah
Nakhit Silmillah on helsinkiläinen etniseen musiikkiin erikoistunut yhtye, joka aloitti toimintansa vuonna 1982. Yhtyeen periaatteena on ollut esittää rohkeaa ja omaperäistä ”urbaanietnoa”, jonka täsmällinen lokeroiminen on vaikeaa. Musiikin tärkeänä elementtinä on spontaani tilanteen mukainen improvisointi eri etnisiä musiikkilajeja lainaten.
Yhtyeen kulta-aikana ja varsinaisena keikkaputkena voidaan pitää 1980- ja 1990-lukuja. 2000-luvulla yhtye on esiintynyt vain harvoissa tilaisuuksissa.
Yhtyeen periaatteena on ollut pysyä valtavirtojen ulkopuolella luokittelematta itseään mihinkään valmiiseen kategoriaan. Nakhit Silmillah teki ”etnomusiikkia” jo kauan ennen kuin world music tuli muotiin.
Yleistä
Muun muassa Helsingin Sanomien etnomusiikkikriitikko Pirkko Kotirinta on todennut yhtyeestä seuraavaa: ”Sitä on turha lokeroida, koska sopivaa lokeroa ei ole. Musiikki on kekseliästä, hauskaa, yllättävää ja täynnä sitaatteja ja imitaatioita vähintään kymmenestä etnisestä musiikista, eniten ehkä Pakistanin ja Intian suunnalta sekä Länsi-Afrikasta. Se pursuaa energiaa, joka tuottaa jatkuvia soinnillisia yllätyksiä kokeellisessa hengessä.”
Yhtyeen periaatteena on ollut pysytellä musiikkibisneksen ja valtavirtojen tavoittamattomissa, joten varsinaista julkaisupolitiikka ei yhtyeellä ole ollut, vaan musiikkia on päässyt pääasiassa kuulemaan yleensä vain live-esiintymisten kautta, sillä suora yleisökontakti on ollut yhtyeelle aina hyvin tärkeää.
Yhtye on erikoislaatuinen suomalaisten orkestereiden joukossa, sillä sen ehdottomuus musiikin avantgardistisuudesta ja epäkaupallisuudesta, on toisaalta tehnyt sen jokseenkin tuntemattomaksi nykyisessä julkaisuihin ja kaupallisuuteen perustuvassa musiikkibisneksessä, mutta silti se on toiminut jatkuvasti ”pinnan alla” luoden yllättäviä uusia tuulahduksia suomalaisen kansanmusiikin kirjoon. Yhtye oli muun muassa tiettävästi ensimmäinen suomalaisyhtye, joka on koskaan soittanut pakistanilaista Qawwali-musiikkia Suomessa (Nylandia Rock 1984, Messuhalli).
Ryhmän erikoista tyyliä huomioi muun muassa Petri Sipilä Rumba-lehdessä 11/1989 seuraavin sanoin: ”...tällaisia ryhmiä Suomenmaasta löytyy tasan yksi”.
Muita erikoisuuksia ovat yhtyeen monet vierailuartistit. Yhtyeessä ovat vierailleet muun muassa Tom Nekljudow, Hasse Walli, Heinäsirkka, Ismaila Sané, Ulla Tapaninen, Tuomari Nurmio, Arto Melleri, Micke Rejström, Martti Ahtisaari, Jonna Järnefelt, Outi Heiskanen, Miina Äkkijyrkkä, Dan Palmgren, Björn B. Lindström, Sam Huber ja monet muut. Moni yllättävistä vierailijoista on ilmestynyt laulamaan spontaanisti yhtyeen keikoilla ja moni on toki myös on tilattu esiintymään. Lukuisia yllä mainituista artisteista kuultiin yhtyeen solisteina Antti Hietalan ja Erik Söderblomin Q-teatterille ohjaamassa näytelmässä ”Hullut Yöt”, jossa Nakhit Silmillah oli housebandina.
Jäsenet
Yhtyeen jäsenet ovat kaikki ammattimuusikoita, jotka ovat myös esiintyneet monenlaisissa kokoonpanoissa, kuten Värttinä, Nefes , Al Teslim , Badu & Afrodjambo, Gamelan Hanuman , Djumora , Piirpauke (vieraina), Galaxy (vieraina), Drom, SPC Steelband ym. Yhtyeen kaksi jäsentä ovat aktiivijäseninä funkya ja tanssimusiikkia soittavassa Eternal Erectionissa.
Esiintymisiä
Oheen on listattuna yhtyeen lukuisista esiintymisistä vain muutamia:
Soitinarsenaalia
Yhtyeen periaatteena on ollut tuoda esiintymisiinsä uusia ja yllättäviä soittimia ja soitinkombinaatioita. Laajaan soitinvalikoimaan ovat kuuluneet muun muassa:
akustinen Eco-bassokitara, arghul (egyptiläinen kaksoisklarinetti), astiat (tärkeitä yhtyeen soundille ovat olleet mm. kahvipannut), baglama, balalaikka, banjo, berimbau (Brasilia), bodhrán (irlantilainen rumpu), bongorummut, bouzouki, claves, congarummut, cuíca, darbuka , dholak, djembe, doira (uzbekistanilainen rumpu), dugdugi (intialainen rumpu), flexitone, glockenspiel, kontrabasso, gongit, guiro, harmonikat, intialainen harmoni, harppu (Egypti), hedelmäkota (afrikkalainen maracas), hi-hat, huuliharput, hyrrä, iso tom, jouhikko, jänisräikkä, kantele, kastanjetit, kathak-helistimet, kazoo, kehärummut, khen (itäaasialainen suuharmoni), kiinalaiset symbaalit, kosketinsoittimet (erilaiset sähköiset koskettimet), kellot (eri kokoisia), kitara, kitaran virityspilli, Kulkuset, lehmänkellot, liru, lintupillit, lyyra (Länsi-Afrikka), mandoliini, marakassit, tbila (marokkolaiset bongot), mbira, melodika, metsästystorvi, mey (turkkilainen kansanklarinetti), minisitar, munniharppu, nal (intialainen rumpu), ney (turkkilainen huilu), nokkahuilut, panhuilu, piano, piikkiviulu (Marokko), poikkihuilu, pumppuharmoni (ns. ”kansakoulumalli”), pyykkilauta, quena, sabar (senegalilainen rumpu), sanza (tansanialainen sormipiano), saz (turkkilainen pitkäkaulaluuttu), shekere, sumutorvi, swannee whistle, symbaalit, tabla (Egypti), tabla (Intia), tamburiinit, triangelit, ukkospelti, vibraslap, virvelit, viulu, xylofonit, zil (sormisymbaalit), zurna (turkkilainen kansanoboe) ym.
Brian May
thumb|May esiintymässä vuonna 2005. Brian Harold May (s. 19. heinäkuuta 1947 Hampton, Lontoo) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan Queen-yhtyeen kitaristina ja lauluntekijänä. Ennen omistautumistaan kokopäiväisesti musiikille May opiskeli tähtitiedettä Lontoon Imperial Collegessa. Hänestä tuli vuodenvaihteessa 2008 Liverpoolin John Moores -yliopiston kansleri. Asteroidi 52665 Brianmay on nimetty hänen mukaansa.
Queen
Brian May perusti vuonna 1968 yhdessä ystävänsä Roger Taylorin ja Tim Staffellin kanssa yhtyeen nimeltä Smile. Kun Staffell pari vuotta myöhemmin lähti yhtyeestä, sen laulajaksi pestautui Freddie Mercury, ja samalla yhtyeen nimeksi vaihdettiin Queen.
May kirjoitti ja sävelsi monet tunnetuimmista Queenin hittikappaleista, kuten ”Tie Your Mother Down” (1976), ”We Will Rock You” (1977), ”Hammer to Fall” (1984), ”Who Wants to Live Forever” (1986), ”I Want It All” (1989) ja ”The Show Must Go On” (1991). May myös lauloi useissa Queenin kappaleissa osan lauluosuuksista. Muutamilla Queenin kappaleilla May soitti muitakin soittimia kuin kitaraa. Esimerkiksi albumilla A Night at the Opera hän soittaa ukulelea kappaleessa ”Good Company” ja harppua kappaleessa ”Love of My Life”, albumilla The Game puolestaan pianoa kappaleessa ”Save Me”.
1980-luvun loppupuolella May kärsi avioeronsa ja isänsä kuoleman seurauksena masennuksesta ja itsemurha-ajatuksista. Freddie Mercuryn kuoltua vuonna 1991 ja Queenin lopetettua toimintansa May teki terapiatyötä julkaisemalla pitkään valmistelemansa sooloalbumin Back to the Light (1992). Hänen toinen varsinainen soololevynsä on Another World vuodelta 1998. Jo ennen näitä ilmestyi vuonna 1983 nimellä ”Brian May and Friends” mini-LP Star Fleet Project, jolla soitti muun muassa Eddie Van Halen. Omien julkaisujensa lisäksi May on vieraillut ahkerasti muiden artistien levyttämillä kappaleilla.
Kitara ja vahvistimet
Mayn omintakeinen kitarasoundi perustuu suurelta osin hänen kitaraansa (”Red Special”), jonka hän rakensi 16-vuotiaana isänsä kanssa hyvin tiiviistä, 1700-luvulta peräisin olleesta huonekalupuusta. May porasi kitaran runkoon akustisia taskuja, joiden aiheuttama resonointi saa aikaan hyvin omintakeisen soundin. Kitarassa on Burnsin TriSonic -yksikelaiset mikrofonit. May on käyttänyt tätä samaa kitaraa koko uransa.
Tavallisen plektran sijaan hän käyttää kielten näppäilyyn vanhaa englantilaista kuuden pennyn kolikkoa.
Mayn kitarasoundiin vaikuttavat myös hänen käyttämänsä useat, yhtaikaisesti stereofekteihin kytketyt Vox AC-30 -putkivahvistimet, sekä John Deaconin rakentama ”Deacy”-minivahvistin. Maylla on myös tunnettu käden ylösvievä voimasointuliike, jota hän käyttää usein.
Yksityiselämä
Vuonna 2005 Brian Maylle myönnettiin arvonimi CBE (Commander of the Order of the British Empire) ansioista musiikin saralla. May on toiminut myös useissa hyväntekeväisyyshankkeissa, kuten AIDS:n vastaiset Mercury Phoenix Trust ja Nelson Mandelan 46664.
Kesäkuussa 2007 May viimeisteli 35 vuotta kesken olleen astrofysiikan tohtorinväitöskirjansa, joka koskee eläinratavalon Doppler-ilmiötä. Hän valmistui astrofysiikan tohtoriksi 2008. Hän on kirjoittanut myös yhdessä Sir Patrick Mooren ja Chris Lintottin kanssa kirjan Bang! Maailmankaikkeuden historia (engl. Bang! The History of Universe, suomeksi kustantanut Ajatus Kirjat 2007), joka käsittelee kosmologiaa. Kaksi Brian Mayn kirjoittamaa tieteellistä artikkelia on lisäksi julkaistu Nature-tiedelehdessä.
May on naimisissa näyttelijä Anita Dobsonin kanssa. Hänellä on edellisestä avioliitostaan kolme lasta: James ”Jimmy” (s. 1978), Louisa (s. 1981) ja Emily Ruth (s. 1987). May on kasvissyöjä. May ei tupakoi ja yhtyetovereistaan Freddie Mercurysta ja Roger Taylorista poiketen hän ei koskaan käyttänyt laittomia huumeita. Suosikkioluekseen hän on maininnut Guinnessin.
Hän kertoo esiintyneensä humalassa vain kerran. Queen esiintyi samana iltana Aerosmithin kanssa, ja bändin jäsenet ja managerit riitelivät soittoajoista. Brian May päätti Aerosmithin kitaristin Joe Perryn kanssa pysytellä kaukana riidasta. Kitaristien keskustellessa Perry avasi pullon Jack Daniel'sia ja pian molemmat kitaristit olivat humalassa. Vaikka muut bändin jäsenet kehuivat Mayn energisyyttä, päätti hän ettei joisi enää ikinä ennen esitystä enempää kuin tuopin olutta, ja että hän koettaisi tuoda esitykseen energisyyttä muilla tavoin.
Kuningas Charles III myönsi Maylle 1. tammikuuta 2023 ritarin arvonimen ja hänen virallinen nimensä on nyt Tohtori Sir Brian Harold May.
Gabriel Kujur
Gabriel Kujur (s. 7. heinäkuuta 1945) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 8. toukokuuta 1978 ja nimitettiin Daltonganjin hiippakunnan johtoon 3. maaliskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat Paschal Topno ja Charles Soreng.
Albaret-Sainte-Marie
Albaret-Sainte-Marie on Ranskan kunta Occitanien alueella Lozèren departementissa. Se sijaitsee Cantalin departementin rajalla Menden pohjoispuolella. Kunnassa on arviolta 568 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 15,98 neliökilometriä.
Taloustutkimus
Taloustutkimus Oy on vuonna 1971 perustettu suomalainen markkinatutkimusyritys, jolla on liiketoimintaa Suomessa ja Baltian maissa. Suomessa Taloustutkimus toimii Helsingissä, Tampereella ja Oulussa. Markkinatutkimusliiton tilastojen mukaan Taloustutkimus Oy on Suomen toiseksi suurin markkinatutkimusyritys ja alan suurin suomalaisomisteinen yritys.
Suomessa Taloustutkimus työllistää vakituisesti noin 70 henkilöä ja lisäksi osa-aikaisesti noin 300 tutkimushaastattelijaa eri paikkakunnilla. Taloustutkimus on ollut 1.6.2010 alkaen WIN (Worldwide Independent Network of Market Research) -verkoston jäsen.
Taloustutkimuksen tutkimustuotteet ja -palvelut voidaan jakaa karkeasti kolmeen luokkaan: räätälöityihin tutkimuksiin, tutkimuskonsepteihin sekä valmiisiin tutkimuksiin. Tutkimusten teemoja ovat muun muassa asiakassuhde, mediat ja mainonta, yritys- tai tuotekuva, puolueiden kannatusarviot, yhteiskunnalliset tutkimukset sekä arvo- ja asennetutkimukset.
Juha Aalto oli Taloustutkimuksen toimitusjohtajana vuosina 1997–2016, minkä jälkeen hänen seuraajanaan aloitti Jari Pajunen. Yhtiön omistaa sen perustaja Eero Lehti.
Halkokarin koulu
thumb|Halkokarin koulu Halkokarin koulu on Kokkolassa Halkokarilla sijaitseva alakoulu. Halkokarin koulussa on luokat 1–6 ja starttiluokka. Halkokarilla on noin 425 oppilasta. Halkokarin koulussa on myös matematiikkaluokat (3–6). Halkokarin koulussa on neljä rakennusta. Päärakennus, käsityörakennus, ruokalarakennus ja tilaelementti.
Eärendil
Eärendil on J.R.R. Tolkienin luoma fiktiivinen hahmo, joka esiintyy Silmarillionissa. Hän on puolhaltia, Tuorin (ihminen) ja Idrilin (noldo) poika. Hänen vaimonsa on Diorin tytär Elwing ja hänellä on kaksi poikaa, Elros ja Elrond, joista jälkimmäinen esiintyy kirjasarjassa Taru Sormusten Herrasta.
Eärendilissä ei ole skandinaavista ä-kirjainta, vaan a, jonka päällä on erokepisteet, eli nimi lausutaan [earendil].
Tapio Tarjanne
Johannes Tapio Tarjanne (sukunimi vuoteen 1906 Törnqvist; 13. maaliskuuta 1901 Hämeenlinna – 27. elokuuta 1941 Kuukauppi, Antrea) oli suomalainen juristi ja Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professori.
Tarjanteen vanhemmat olivat kanslianeuvos Artturi Johannes Tarjanne (ent. Törnqvist) ja Hellin Lovisa Makkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1919. Tarjanne suoritti yleisen oikeustutkinnon 1923 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1923 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1929. Hän sai varatuomarin arvon 1926.
Tarjanne oli vt. kouluneuvos 1926–1929, Kansalaiskorkeakoulun opettaja 1928–1930, nuorempi oikeuskanslerin sihteeri 1930–1933 sekä Helsingin yliopiston prosessioikeuden dosentti 1930–1935 ja hallinto-oikeuden professori vuodesta 1935. Hän toimi muun muassa lakitieteen tohtoriksi väitelleen Urho Kekkosen vastaväittelijänä. Tarjanne toimi myös puheenjohtajana ja sihteerinä useissa komiteoissa.
Talvi- ja jatkosodan aikana Tarjanne toimi päämajan hallinto-osaston osastopäällikkönä ja hänet ylennettiin majuriksi 1940. Tarjanne kaatui jatkosodan aikana elokuun lopulla 1941 Antrean Kuukaupin sillalla miinaräjähdyksessä. Vetäytyvät venäläiset joukot olivat sijoittaneet sillan maatukiin miinoja jotka räjäytettiin radion avulla juuri kun Tarjanne ja joukko muita suomalaisia upseereita oli ylittämässä siltaa.
Tapio Tarjanne oli naimisissa vuodesta 1936 Maija Hellevi Karsikon kanssa ja heillä oli kaksi lasta.
Botafogo Futebol Clube (João Pessoa)
Botafogo Futebol Clube on brasilialainen jalkapalloseura João Pessoan kaupungista, Paraíban osavaltiosta. Joukkue tunnetaan myös nimellä Botafogo da Paraíba. Joukkue on perustettu 1931.
Haka (tanssi)
250px|thumb|oikea|1800-luvun piirros maoreista esittämässä hakaa Haka on maorien perinteinen seremoniallinen tanssi. Se voidaan esittää esimerkiksi tervetulotoivotuksena tai viihdytykseen juhlissa. Esitykseen kuuluu tanssin lisäksi ilmeet ja ääntely sekä myös jalkojen tömistäminen ja nyrkkien sekä käsien taputtaminen eri paikoille kehoa esim. reisille tai rintakehään.
Erilaisia hakoja on paljon, mutta tunnetuimmat niistä ovat whakatū waewae, tūtū ngārahu ja peruperu, joista jälkimmäinen on sotatanssi. Se esitettiin ennen taistelua vihollisen pelottamiseksi, tanssiin liittyivät äärimmäiset ilmeet kuten kielen ulos työntäminen, irvistäminen ja aseiden heiluttelu. Tūtū ngārahu ja whakatū waewae esitetään ilman aseistusta, niissä tanssijalla on vapaus päättää liikkeistään, kun taas peruperussa jokaisen tanssijan liikkeiden pitää olla yhteneviä.
Tunnetuin haka on Uuden Seelannin rugby union -joukkueen All Blacksin esittämä haka Ka Mate.
Vilshofen an der Donau
Vilshofen an der Donau on kaupunki Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Sen asukasluku oli vuoden 2021 lopussa 17 240. Kaupungin pinta-ala on 86,29 neliökilometriä, ja sen pormestarina toimii Florian Gams. Vuonna 2022 kaupunkilaisista 63 % oli roomalaiskatolisia ja 7 % protestantteja.
Neuvostoliiton naisten koripallomaajoukkue
Neuvostoliiton naisten koripallomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa.
Neuvostoliitto osallistui koripallon naisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Unkarin EM-kilpailuissa 1950, jolloin se voitti ensimmäisen kaikkiaan 21 Euroopan-mestaruudestaan. Ainoastaan kerran, Puolan kisoissa 1958, joukkue jäi ilman Euroopan-mestaruutta hävittyään ratkaisevassa ottelussa Bulgarialle 51–54. Joukkue voitti myös kuusi maailmanmestaruutta ja kolme olympiakultaa, joista viimeisen Itsenäisten valtioiden yhteisön nimellä Barcelonassa 1992. Virallisesti koko tämän vuoden 1992 olympiajoukkueen nimi oli Yhdistynyt joukkue.
Neuvostoliitto voitti olympiakultaa Montrealissa 1976, jolloin naisten koripallo oli ensimmäistä kertaa olympiaohjelmassa. Se oli paras kuuden joukkueen sarjassa voitettuaan kaikki ottelunsa korisuhteella 504–346. Moskovassa 1980 Neuvostoliitto voitti loppuottelussa Bulgarian 104–73. Soulissa 1988 Neuvostoliitto hävisi välieräottelussa Yhdysvalloille 88–102 ennen kuin kukisti pronssiottelussa Australian 68–53. Barcelonassa IVY voitti loppuottelussa Kiinan 76–66.
Olympialaiset
==Maailmanmestaruuskilpailut ==
Breadline
Breadline on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Megadethin single, joka on julkaistu vuonna 1999. Breadline omaa huomattavasti muita yhtyeen kappaleita kevyemmän melodian, vaikkei se olekaan varsinainen balladi. Marty Friedman on tehnyt kappaleesta cover-version albumilleen Future Addict, ja se on alkuperäisversiota huomattavasti raskaampi.
Japanissa on julkaistu kappaleen nimeä kantava remix-albumi.
Aki-Takata
Aki-Takata on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa ja rajautuu pohjoisessa Shimanen prefektuuriin. Kaupungin alueesta noin 80 prosenttia on metsäistä vuoristoa. Sen keskiosien läpi virtaa Gōnojoki. Aki-Takatassa on 28 485 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 537,75 neliökilometriä.
Aki-Takata on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä kuusi Takatan piirikunnan maaseutukaupunkia, Kōda, Midori, Mukaihara, Takamiya, Yachiyo ja Yoshida. Samalla Takatan piirikunta lakkautettiin. Keskiajalla nykyisen kaupungin alue toimi Mōri-klaanin ja Amago-klaanin välisten taistelujen näyttämönä. Sengoku-kaudella sen sai haltuunsa Mōri Motonari, ja siellä onkin paljon Mōri-klaanin historiaan liittyviä muistomerkkejä, kuten Yoshida-Kōriyaman ja Tajihi-Sarugaken linnojen rauniot. Kaupungin keskustan muodostaa entinen Yoshidan maaseutukaupunki, joka kehittyi Mōri-klaanin linnanaluskaupunkina ja Edo-kaudella Hiroshiman ja San’inin seudun yhdistäneen tien varren postiasemana (shukuba). Merkittäviä elinkeijona Aki-Takatassa ovat metsätalous ja maatalous, joka tuottaa esimerkiksi riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten omenapäärynöitä.
Aki-Takatan nähtävyyksiin kuuluvat linnanraunioiden ja muiden muinaismuistojen lisäksi Suga-jinjan pyhäkkö ja Hajin padon aikaansaama Yachiyon tekojärvi luonnonalueineen. Izumon alueen kulttuurivaikutus on ollut alueella vahvaa, ja siellä on säilynyt muun muassa kagura-tanssiperinnettä. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Geibi-linja.
Prostitute (Alphavillen albumi)
Prostitute on Alphaville-yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 1994.
Power Rangers Operation Overdriven zordit
Power Rangers Operation Overdrivessa käytettiin zordeina tutkimusajoneuvoihin pohjautuvia koneita, joita rangerit ohjasivat niiden ohjaamoista käsin. Niitä kutsuttiin nimellä DriveMax zordit ja ne oli numeroitu siihen järjestykseen, jossa rangerit saivat ne käyttöönsä. Viisi ensisijaista zordia oli numeroitu tosin rangereiden arvojärjestyksen mukaan. DriveMax zordit vaurioituivat viimeisessä taistelussa Fluriousta vastaan. Zordit voitiin jakaa seuraaviin ryhmiin:
1. Dump Driver
Dump Driver oli punaisen rangerin ensisijainen zord. Se oli väritykseltään punainen ja mallinnettu kippiauton mukaan. Se pystyi kuljettamaan monta tonnia materiaalia ja oli varustettu lasertykeillä ja kourilla. Dump Driver oli suurin ensisijaisista DriveMax zordeista ja se muodosti DriveMax Megazordissa, Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa pään, vartalon ja jalat.
2. Speed Driver
Speed Driver oli mustan rangerin ensisijainen zord. Se oli väritykseltään musta ja mallinnettu kilpa-auton mukaan. Se oli erittäin nopea ja varustettu ohjuksilla. Se muodosti DriveMax Megazordin rinnan. Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa se muodosti selän.
3. Gyro Driver
Gyro Driver oli sinisen rangerin ensisijainen zord. Se oli väritykseltään sininen ja mallinnettu gyrokopterin mukaan. Se pystyi lentämään erittäin nopeasti ja oli varustettu lasereilla ja pelastusköydellä. Gyro Driver oli pienin zordeista ja se muodosti DriveMax Megazordin kypärän ja selän. Se muodosti myös Super DriveMax Megazordissa selkärangan ja DriveMax Ultrazordissa vyötärön.
4. Dozer Driver
Dozer Driver oli keltaisen rangerin ensisijainen zord. Se oli väritykseltään keltainen ja mallinnettu puskutraktorin mukaan. Se pystyi siirtämään maata ja oli varustettu lasereilla. Se muodosti DriveMax Megazordissa sen oikean käden. Se muodosti myös Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa osan sen oikeasta jalasta. Dozer Driver ja Sub Driver pystyivät myös yhdistymään Flash Point Megazordin kanssa, joka mahdollisti Drive Digger Saber Moden käyttämisen.
5. Sub Driver
Sub Driver oli vaaleanpunaisen rangerin ensisijainen zord. Se oli väritykseltään vaaleanpunainen ja mallinnettu sukellusveneen mukaan. Se oli ainoa merenalaisiin tutkimuksiin pystynyt kulkuneuvo. Se kesti kaksinkertaisen runkonsa ansiosta suunnattomia paineita liikkuessaan merenpinnan alapuolella. Sub Driver oli myös varustettu lasertykeillä ja sen nopeus lähenteli äänennopeutta. Se muodosti DriveMax Megazordissa sen vasemman käden. Se muodosti myös Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa osan sen vasemmasta jalasta. Dozer Driver ja Sub Driver pystyivät myös yhdistymään Flash Point Megazordin kanssa, joka mahdollisti Drive Digger Saber Moden käyttämisen.
Avustavat DriveMax Zordit
Nämä DriveMax Zordit olivat ylimääräisiä DriveMax-ajoneuvoja, jotka pystyivät yhdistymään DriveMax Megazordin ja Flashpoint Megazordin kanssa muodostaen uusia yhdistelmiä. Ne pystyivät myös yhdistymään keskenään DualDrive Megazordiksi.
6. Drill Driver
Drill Driver oli aluksi punaisen rangerin ja myöhemmin keltaisen rangerin ohjaama zord. Se oli väritykseltään oranssi ja mallinnettu tunneliporan mukaan. Se oli poikkeuksellisen tehokas ja punaisella rangerilla olikin ensimmäisellä käyttökerralla vaikeuksia sen ohjaamisessa. Se porasi nopeasti erilaisten materiaalien kuten maa- ja jääkerrostumien läpi. Se pystyi korvaamaan Dozer Driverin DriveMax Megazordissa ja muodosti siten DriveMax Megazordin Drill Formationin, joka viimeisteli vihollisensa poraamalla ne palasiksi. Yhdessä Crane Driverin kanssa se muodosti DriveMax Megazordin Drill ja Crane Formationin, joka antoi Megazordille kyvyn nostaa vihollisensa ilmaan ja viimeistellä ne sitten poraamalla palasiksi. Yhdessä Cement Driverin kanssa se pystyi muodostamaan DriveMax Megazordin Drill ja Mixer Formationin, joka pystyi käyttämään sekä Drillin että Mixerin liikkeitä. Se oli myös oikea käsi DualDrive Megazordissa, Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa. Drill ja Shovel Driverit pystyivät myös korvaamaan Rescue Runnerit 1 ja 2 Flash Point Megazordin käsinä ja siten muodostamaan Flash Point Megazordin Drill ja Shovel Formationin. Myös Drill ja Cement Driverit pystyivät korvaamaan Flash Point Megazordin kädet ja siten muodostamaan Flash Point Megazordin Drill ja Mixer Formationin.
7. Shovel Driver
Shovel Driver oli vaaleanpunaisen rangerin toinen zord. Se oli syaanin värinen ja mallinnettu kaivinkoneen mukaan. Se pystyi kaivamaan maata ja pyörimällä heittämään vihollisia. Se pystyi korvaamaan Sub Driverin DriveMax Megazordissa ja muodosti siten DriveMax Megazordin Shovel Formationin, joka viimeisteli vihollisensa lyömällä nyrkillä. Shovel Driver oli myös vasen käsi DualDrive Megazordissa, Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa. Shovel ja Drill Driverit pystyivät myös korvaamaan Rescue Runnerit 1 ja 2 Flash Point Megazordin käsinä ja siten muodostamaan Flash Point Megazordin Drill ja Shovel Formationin.
8. Cement Driver
Cement Driver oli sinisen rangerin toinen zord. Se oli väritykseltään vihreä ja mallinnettu sementtiauton mukaan. Se pystyi ampumaan sementtia ja siten pysäyttämään ja pitämään kohteensa paikallaan. Se pystyi korvaamaan Sub Driverin DriveMax Megazordissa ja muodosti siten DriveMax Megazordin Mixer Formationin, joka viimeisteli vihollisensa sementtiä ampumalla. Yhdessä Drill Driverin kanssa se muodosti DriveMax Megazordin Drill ja Mixer Formationin, joka pystyi käyttämään sekä Drillin että Mixerin liikkeitä. Tämä oli myös mahdollista Flash Point Megazordin kanssa, jolloin ne muodostivat Flash Point Megazordin Drill ja Mixer Formationin. Cement Driver pystyi toimimaan myös oikeana jalkana DualDrive Megazordissa ja oikeana jalkateränä Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa.
9. Crane Driver
Crane Driver oli mustan rangerin toinen zord, jota välillä myös punainen ranger ohjasi. Se oli purppuran värinen ja mallinnettu nosturiauton mukaan. Crane Driver pystyi ottamaan kouralla kiinni vihollisistaan, keinuttamaan niitä ilmassa ja heittämään sitten maahan. Se pystyi korvaamaan Sub Driverin DriveMax Megazordissa ja muodosti siten DriveMax Megazordin Crane Formationin, joka mahdollisti lyömisen pitkän matkan päähän tai esineen hankkimisen kaukaa. Yhdessä Drill Driverin kanssa se muodosti DriveMax Megazordin Drill ja Crane Formationin, joka antoi Megazordille kyvyn nostaa vihollisensa ilmaan ja viimeistellä ne sitten poraamalla palasiksi. Crane Driver oli myös vasen jalkaterä ja kypärä Super DriveMax Megazordissa ja DriveMax Ultrazordissa ja vasen jalka DualDrive Megazordissa.
10. Sonic Streaker
Sonic Streaker oli punaisen rangerin toinen zord. Se oli värikäs ja muistutti suihkukonetta. Se oli yhtä nopea ja ketterä kuin S.H.A.R.C., mutta varustettu paremmilla aseilla. Sonic Streaker toimi DualDrive Megazordissa sen päänä ja vartalona. DriveMax Ultrazordissa Sonic Streaker muodosti sen siivet, rinnuksen, vyön ja koko päätä suojaavan kypärän.
Rescue Runnerit
Rescue Runnerit olivat Mercury Rangerin henkilökohtaisia DriveMax zordeja. Ne oli mallinnettu pelastus- ja hälytysajoneuvojen mukaan.
11. Rescue Runner 3
Rescue Runner 3 oli Mercury Rangerin zord. Sen oli suunnitellut Andrew Hartford ja se oli mallinnettu punaisen paloauton mukaan. Siinä oli hydraulisia nostimia, jotka pystyivät nostamaan zordin korkealle sammuttamaan tulipaloja tai hyökkäämään vihollisiaan vastaan. Se muodosti Flash Point Megazordin jalat, vartalon ja pään.