cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patrik Juhlin
Juhlin pelasi Våsterås IK:ssa kausina 1987–1995 ennen siirtymistään kahdeksi kaudeksi Philadelphia Flyersiin, joka oli varannut hänet vuoden 1989 varaustilaisuuden toisella kierroksella 34. varausvuorolla. Syksyllä 1997 Juhlin värvättiin SM-liigan Jokereihin seurasta lähteneen Petri Variksen korvaajaksi. Ensimmäisellä kaudella syntyivät 47 runkosarjaottelussa tehot 19 + 9 = 28 ja viisi maalia pudotuspeleissä. Toisella kaudella hän pelasi 54 runkosarjaottelua, joissa hän teki 17 maalia ja antoi 12 maalisyöttöä, ja kolme pudotuspeliä ilman tehopisteitä. Juhlin lähti joukkueesta kesken kauden 1999–2000 ja siirtyi Sveitsiin SC Bernin joukkueeseen, jossa hän pelasi kauteen 2004–2005 saakka. Hän voitti Sveitsin-mestaruuden kaudella 2003–2004 ja oli liigan paras maalintekijä kaudella 2001–2002. Hän jatkoi pelaamista vielä Ruotsissa kauteen 2008–2009 saakka.
Juhlin edusti Ruotsia kaksissa MM-kilpailuissa, vuoden 1994 olympialaisissa sekä vuoden 1996 maailmancupissa. Lillehammerin olympialaisissa Ruotsi voitti kultaa ja Juhlin teki seitsemän maalia, joista kolme Yhdysvaltoja vastaan ja kaksi välierässä Venäjää vastaan. Hän oli turnauksen maalintekijätilastossa jaetulla toisella sijalla ja joukkueensa toiseksi paras pistemies saatuaan maaliensa lisäksi myös yhden syöttöpisteen.
Murhaleikki
Murhaleikki on Mainos-TV:n tuottama televisionäytelmä vuodelta 1968. Sen on kirjoittanut Olavi Linnus ja ohjannut Ville-Veikko Salminen.
Elokuvan alkukohtaukset on kuvattu Torholan luolan liepeillä Lohjalla. Riitautunut aviopari ryhtyy vaaralliseen leikkiin teemalla ”jollet sinä tapa minua ensin, minä tapan sinut”. Tapahtumat sijoittuvat myös kaupunkiin ja poliisiasemalle.
Murhaleikki oli toinen jakso MTV-teatterin tammikuussa 1968 aloittamasta jännitysnäytelmien sarjasta.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien nuori tv-kriitikko Jukka Kajava ei pitänyt Murhaleikistä lainkaan. Hän kirjoitti sen olevan näkemistään näytelmäproduktioista kenties kaikkein huonoin ja sisältävän vain ”keskinkertaista mitättömämpää dialogin tapailua – joko tekijän kykyjen mukaista tai yleisöä aliarvioivaa”. Hän pohti, voisiko Mainos-TV määritellä edes jonkinlaisen alarajan sille laadulle, mitä kanavan ohjelmilta vaaditaan.
Unelmatangoja
Unelmatangoja on laulaja Eino Grönin tangoista koostuva studioalbumi vuodelta 1975. Julkaisija on Oy EMI Finland Ab. Albumin on tuottanut Raimo Henriksson ja se on äänitetty Finnlevy-studiolla. Äänittäjä on Antti Joki. Kappaleiden sovittaja ja orkesterin johtaja on Kalevi Nyqvist.
Denise Coates
Vuonna 2016 Coates oli Britannian parhaiten palkattu yritysjohtajanainen. Vuonna 2017 hän oli Britannian kovapalkkaisin yritysjohtaja, kun Bet365 oli tehnyt tilivuodelta 2016-2017 yhteensä 47 miljardin punnan arvoisten vetojen välittämisellä 2,15 miljardin punnan liikevaihdon ja 0,525 miljardin punnan voiton. Välitettyjen vetojen määrä nousi 10 miljoonalla punnalla edellisvuodesta. Tällöin Bets365 maksoi perustaja-johtajalleen 217 miljoonan punnan palkkion, josta 18 miljoonaa puntaa hän sai osinkoina. Samaan aikaan brittihallitus kertoi noin 600 000 britin olevan ongelmallisia vedonlyöjiä tai addiktoitumisvaarassa siihen. Vedonlyönti- ja peliriippuvaisia auttavan hyväntekeväisyysjärjestö Addactionin johtohenkilön mielestä "Ei voi olla oikein, että vedonlyöntiyhtiön toimitusjohtajalle maksetaan 22 kertaa niin paljon kuin peliteollisuus "lahjoittaa" hoitotyöhön. Yhtiön mukaan sen välittämistä vedoista noin neljännes tulee Britanniasta. Yhtiö maksaa voitoistaan 15 prosentin veron Britanniaan. Osa yhtiön kilpailijoista oli rekisteröity esimerkiksi veroparatiisimaihin kuten Gibraltarille, joissa uhkapeliyhtiöiltä peritään vain yhden prosentin vero liikevaihdosta; brittihallitus laati kuitenkin vuonna 2013 säädöksen, jossa brittipelaajille uhkapelejä välittävilleyrityksille tuli maksettavaksi brittipelaajistaan sama vero kuin Britanniassa kirjoilla olevien yritysten.
Coates on naimisissa ja hänellä on viisi lasta. Hänelle myönnettiin Staffordshiren yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 2012. Vuonna 2014 hän perusti 100 miljoonan punnan hyväntekeväisyysrahaston, joka on jakanut varoja muun muassa Oxfamille, yrityksen kotikaupungin syöpäpotilaille sekä Filippiineille iskeneen taifuuni Haiyanin jälkeiseen apuohjelmaan.
Is That for Me
Is That for Me on ruotsalaisen DJ-tuottaja Alesson sekä brasilialaislaulaja Anittan kappale. Kappaleen sanoitti Poo Bear yhdessä Alesson kanssa, joista jälkimmäinen myös tuotti kappaleen. "Is That for Me" julkaistiin singlenä 13. lokakuuta 2017 ja on osa Anittan projektia nimeltään "Check Mate", jossa hän julkaisee uuden kappaleen joka kuukausi.
Bang (Anittan kappale)
Bang on brasilialaislaulaja Anittan kappale hänen kolmannelta, omaa nimeä kantavalta studioalbumilta. Kappaleen ovat sanoittaneet Anitta, Umberto Tavares ja Jefferson Junior. Tuottaja nimeltään Mãozinha kreditoitiin vastaavaksi tuottajaksi. Kappale julkaistiin albumin toisena singlenä 9. lokakuuta 2015. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka on kerännyt YouTubessa yli 340 miljoonaa näyttökertaa.
Kappale sai julkaisuhetkellään ristiriitaisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat kappaleen melodiaa, mutta kritisoivat "heikkoja" sanoja. "Bang" pääsi Billboard Hot 100 Airplay Brazil-listalla kymmenen parhaan joukkoon sekä kykeni nousemaan listoille myös Brasilian paikallisilla listoilla muun muassa Fortalezassa, Recifessä, Rio de Janeirossa, São Paulossa ja Vitóriassa. Anittan kertoman mukaan "Bang" tuo esille "askel askeleelta" tiedon siitä että miten pitää toimia jos haluaa olla samalla aaltopituudella kuin mitä joku toinen on, kommentoiden myös että tätä kappaletta voi laulaa aivan mille yleisölle tahansa, ollen, tälle, "voiton laulamista". Jonkinlaisesta parisuhteesta kertovana kappaleena "Bang" on pop ja trap-genrejä omaava kappale, jossa on vaikutteita 1970-luvun elektronisesta musiikista ja funkmusiikista.
Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasivat Bruno Ilogti sekä Giovanni Bianco, joiden lisäksi myös viisikymmentä muuta ammattilaista osallistui videon tuottamiseen. Tarkoituksena oli että video voisi viestiä "vahvuudesta, itsetunnosta sekä samaan aikaan myös uudesta askeleesta [Anittan] uralla."
Yhteisö ja mikroblogipalvelu Twitterissä ilmoitettiin kampanjasta, jossa fanit voisivat saada tilaisuuden osallistua videon ensiesitysjuhlaan. Saavuttaakseen tavoitteensa heidän piti käyttää hashtagiä kappaleen nimen ja kotiosavaltion kera. Kampanjan mainostuksen aikana pääsi kehkeytymään kiistaa kun Cid, suositun brasilialaisen Não Salvo-komediasivuston omistaja pyysi hänen seuraajiaan mainitsemaan Acren osavaltion.
Kappale on mukana musiikkipelissä Just Dance 2017.
Turvatyyny
thumb|250x250px|Lauenneet [[Renault Lagunan etuturvatyynyt.]] Turvatyyny on autossa turvavyön apuna automaattisesti toimiva turvavaruste, typpikaasulla onnettomuuden sattuessa täyttyvä tyyny, jonka tehtävänä on lieventää kolarin seurauksia estämällä matkustajia tai auton ulkopuolisia jalankulkijoita loukkaantumasta.
Toiminta
Tyynyn täyttäminen toteutetaan räjähdyspanoksella, jonka laukeamista ohjaa elektroninen turvatyynyn ohjainlaite. Kun ohjainlaite saa tiedon törmäyksestä törmäysantureilta, se laukaisee turvatyynyn. Törmäysanturit reagoivat yleensä törmäyksessä esiintyviin erittäin suuriin kiihtyvyyksiin. Joidenkin antureiden toiminta perustuu myös paineen nousuun kolarissa, esimerkiksi sivutörmäystunnistin voi perustua paineen nousuun suljetun oven sisällä, jos oveen törmätään ulkopuolelta. Turvatyyny täyttyy muutamassa sadasosasekunnissa törmäyksen tapahduttua, ottaa vastaan eteenpäin sinkoutuvan matkustajan ja tyhjenee saman tien, noin 0,2 sekuntia törmäyksen jälkeen.
Etuturvatyyny
Kuljettajan turvatyynyn tilavuus on yleensä noin 50 litraa. Matkustajan turvatyyny on noin 100-litrainen, koska etäisyys kojelautaan on suurempi kuin ohjauspyörään.
Sivuturvatyyny
Suurimmassa osassa uusista autoista on sivuturvatyynyt ja verhoturvatyynyt, jotka suojaavat matkustajia sivutörmäyksiltä ja läpäiseviltä iskuilta. Niillä on omat törmäysanturinsa tavallisesti keskipylvään alapäässä. Sivuturvatyynyt on sijoitettu istuimen selkänojan reunaan tai ovipaneeliin, ja niiden tilavuus on yleensä 10–15 litraa. Sivuturvatyynyn täytekaasuna käytetään usein argonia. Verhoturvatyynyt on sijoitettu katon reunoihin, ja niiden tarkoituksena on estää matkustajan päätä iskeytymästä sivuikkunaa tai auton ulkopuolista esinettä, kuten toista ajoneuvoa tai pylvästä vasten. Ne ovat pituudeltaan riittävän pitkiä suojaamaan sekä etu-, että takaistuimella istuvat matkustajat. Toinen ratkaisu on yhdistetty päätä ja rintakehää suojaava turvatyyny, joka laukeaa perinteisen sivuturvatyynyn tavoin istuimesta tai ovipaneelista. Tällainen turvatyyny löytyy useimmiten avoautoista, sillä katon ollessa auki verhoturvatyynyt eivät voisi toimia oikealla tavalla.
Polviturvatyyny
Jalkatilaan sijoitetut polviturvatyynyt ovat yleistymässä uusissa autoissa. Ne suojaavat kuljettajan ja etumatkustajan polvia, sääriä ja reisiä kojelaudan ja ohjauspylvään kovien rakenteiden iskuilta. Ensimmäisenä autonvalmistajana polviturvatyynyn otti käyttöön Kia, Sportage-mallissaan vuonna 1996.
Joistain automalleista löytyy myös turvavyön sisään sijoitettuja turvatyynyjä. Niiden tehtävänä on vähentää törmäyksessä turvavyön rintakehään kohdistavaa rasitusta.
Jalankulkijan turvatyyny
Volvolla ja Subarulla (XV-mallissaan) on jo jalankulkijoiden turvatyynyjä autoissaan. Ne on sijoitettu konepellin alle, ja törmäyksen sattuessa tyyny tulee esiin estäen jalankulkijan pään osumisen auton konepeltiin ja tuulilasiin. Samalla konepelti nousee hieman ylöspäin, mikä lieventää iskua.
Turvatyynyn deaktivointi
Yleensä matkustajan turvatyyny voidaan poistaa käytöstä esimerkiksi pienen lapsen kuljettamiseksi turvaistuimessa. Tämä on tärkeää siksi, että laukeava turvatyyny heittää lapsen istuimineen päin selkänojaa. Jos turvaistuimessa istuvaa lasta kuljetetaan autossa jossa matkustajan turvatyynyä ei saa kytkettyä pois päältä, niin turvaistuin sijoitetaan auton takapenkille lapsen selkä menosuuntaan päin.
Poistamiseen on useissa automalleissa valmis kytkin kojelaudassa. Ellei kytkintä ole, voidaan poisto suorittaa asiantuntevassa korjaamossa elektronisesti.
Resoluutio (kuvatekniikka)
Resoluutio eli kuvatarkkuus on termi, jolla kuvankäsittelyssä ja tietotekniikassa kuvataan muun muassa bittikarttagrafiikkana esitetyn kuvan erotuskykyä (yksityiskohtien määrää) tai pikselien määrää. Termin muita merkityksiä on sivulla resoluutio. Kuvatekniikassa termiä ”resoluutio” käytetään muun muassa seuraavissa merkityksissä:
Esityslaitteiden – näyttöjen ja projektorien – tarkkuuksia ilmoitetaan pikselimäärien lisäksi lyhenteinä. VGA (Video Graphics Array) on tarkkuudeltaan 640 × 480 pikseliä. SVGA (Super Video Graphics Array) on 800 × 600 pikseliä. Muita tarkkuuksia ovat XGA (1 024 × 768), SXGA (1 280 × 1 024) ja UXGA (1 600 × 1 200). Matkapuhelinten ja kannettavien laitteiden näytöissä voidaan käyttää termiä QVGA, eli neljännes VGA:sta (320 × 240).
788px
Videoformaatit
TV- ja videotuotannossa käytetyn MPEG-2-videon tarkkuus voidaan ilmoittaa kuvan resoluutiona. Koska kuvan koko vaihtelee näyttölaitteella, sen tarkkuutta mittayksikköä kohti ei ole järkevä ilmoittaa.
DVD-videon resoluutio on korkeintaan 720 × 576 pikseliä (PAL) tai 720 × 480 (NTSC). DVD:n resoluutio voi laskea kuvasuhteen mukaan 720 × 360 pikseliin. Videokuvan pikselit eivät ole aina neliönmuotoisia, vaan ne venytetään koko kuva-alaan (kuvasuhteeseen 4:3 tai 16:9). 4:3 kuvassa pikselin sivujen suhde on 59/54 ja vastaavasti 16:9 kuvassa pikselin sivujen suhde on 118/81. Esimerkiksi DV Pal kuvan resoluutio on mainittu 720 × 575 pikseliä. Tämän esittämiseen tietokoneen ruudulla oikein tarvitaan 787 × 576 pikseliä. 59/54≈1,0926. 720*1,0926=787.
Erilaisille analogisille järjestelmille voidaan laskea digitaalista vastaava resoluutio, tällöin yleisradiotasoinen lähetys olisi resoluutioltaan 460 × 360 ja VHS-video 300 × 360.
Digitaalinen CD-I formaatti on resoluutioltaan vain 320 × 180.
Teräväpiirtotelevisioiden (HDTV) suurimmat kuvan lähetystarkkuudet ovat jopa 1 920 × 1 080. Lähes kaikissa uusissa televisioissa on nykyään (syksy 2015) vähintään tämä resoluutio. Myös UHD-televisiot (3 840 × 2 160) ovat yleistymässä, ja kotikäyttöönkin tarkoitetuissa videokameroissa sekä useissa älypuhelimissa on käytettävissä tämä resoluutio.
Digitaaliset kamerat
Digitaalikameran resoluutio ilmoittaa CCD- ja CMOS-kennon pikselien kokonaismäärän eli kennon erottelutarkkuuden. Erottelutarkkuus merkitään muodossa pikselien määrä vaakasuunnassa × pikselien määrä pystysuunnassa.
Kameroissa on usein useita tarkkuusvaihtoehtoja kuvalle, esimerkiksi 2 272 × 1 704, 2 048 × 1 536, 1 600 × 1 200 ja 640 × 480 pikseliä. Joissakin digitaalikameroissa voidaan valita kennon erottelutarkkuuden lisäksi metatiedoksi tallettuva oletuspikselitiheys.
Kuvaushetkellä käytetään digikameran suurinta erottelutarkkuutta. Digitaalikameran kuvan fyysinen koko muodostuu vasta tulostusvaiheessa.
Skannerit
Kuvanlukijoiden eli skannereiden myyntiesitteissä resoluution lyhenteenä näkyy usein dpi (dots per inch). Tosiasiallisesti skanneri tallentaa kuvan kuvatiedostoksi, joka koostuu pikseleistä. Olisi täsmällisempää käyttää yksikköä ppi, vaikka myyntiesitteet ja skanneriohjelmat ilmoittavat yksiköksi dpi. Skanneri ja digitaalikamera tuottavat pikselitiheyden (ppi), tulostin pistetiheyden (dpi).
Skannerin optinen resoluutio kertoo valokuvasta tallennettujen pikseleiden määrän sellaisenaan. Interpoloitu resoluutio puolestaan kertoo myös ohjelmallisesti tuotetut pikselit, yksityiskohdat, joita ei ole alkuperäisessä valokuvassa. Yleensä ohjelmallisesti lisätyt pikselit ovat reunustavien pikselien keskiarvoja. Kinofilmin (36 × 24 mm) tarkkuus on noin 4 000 ppi. Kinofilmi tulisi skannata 8 000 ppi tarkkuudella (skannerin optinen resoluutio), jotta filmiltä saataisiin tallennettua kaikki yksityiskohdat.
Skannereiden ja tulostimien myyntiesitteet sisältävät yhä suurempia resoluutioita, esimerkiksi 600–9 600 dpi (täsmällisemmin ppi). Ihmisen silmän tarkkuus on arvioiden mukaan 1 800 dpi. Tätä pienempiä yksityiskohtia on vaikea nähdä tulostetusta kuvasta ilman suurennuslasia. Silmän erottelukyky on noin 30 cm etäisyydellä noin 300 dpi. Silmin ei voi erottaa kahta erillistä pistettä 25 cm päästä, jos pisteiden etäisyys on pienempi kuin 1/15 mm.
Tulostimet
Tulostimen tarkkuus kertoo, montako pistettä tulostin tekee tietylle alueelle, esimerkiksi 600 pistettä tuumalle (dpi). Mustesuihkutulostimen kuva ei juurikaan parane terävyydeltään 300 dpi tarkkuuden ylittämisen jälkeen – eikä kuvanlaatu ole yksinomaan mustesuihkun suuttiminen tuottamien CMYK-väripisteiden halkaisijasta kiinni.
Laskennallinen (interpoloitu) resoluutio poikkeaa väripisteen tosiasiallisesta koosta paperilla. Useimmille mustesuihkutulostimen käyttäjille riittää tulostimien vertailuperusteeksi se, että eri tulostusresoluutiolla tulostetut värikuvat näyttävät useasta katsojasta täysin samanlaisilta. Tulostuslaatu riippuu muun muassa tulostuspisteiden määrästä, koosta, muodosta, kohdistuksesta, kuvan sävyalasta, värien tasaisuudesta ja puhtaudesta, mustan värin määrästä sekä paperin pohjaväristä. Tulostuspaperin tasaisuus ja pintakäsittely vaikuttavat myös kuvanlaatuun.
Valokuvia tulostettaessa käytetään 150–400 dpi tuumatarkkuutta käytettävän tulostus- ja painomenetelmän mukaan. Kuvan katseluetäisyys vaikuttaa siihen, nähdäänkö valokuvassa kuvapisteitä. Värivalokuvan pistetiheydeksi riittää useimmissa tapauksissa 300 dpi tarkkuus. Mustesuihkutulostimella 150 dpi tarkkuus riittää tavalliselle paperille tulostettaessa. Digitaaliset kuvatulostimet pystyvät 400 dpi tarkkuuteen tarvittaessa.
Kirjapainojen filmi- ja CTP-tulostimissa tavallisin tulostusresoluutio on 2 540 dpi.
Tietokoneiden näytöt
300px|thumb|right|Näyttöresoluutioiden vertailukaavio Tietokoneiden näytöissä olevat eri resoluutiovaihtoehdot.
Katso myös
Rezolucija slike Résolution numérique Risoluzione Beeldresolutie Разрешение (компьютерная графика)
Maria Fernanda Amorim
Maria Fernanda Amorim (o.s. de Oliveira Ramos, s. 1934/1935) on portugalilainen perijätär ja miljardööri. Hän peri kolmen tyttärensä kanssa edesmenneen miehensä Américo Amorimin (1934–2017) varallisuuden. Tämän isoisä perusti vuonna 1870 Corticeira Amorim -korkkiteollisuusyhtiön, josta puolet Américo Amorim kuollessaan omisti. Arviolta noin 34 prosenttia maailman korkkitammimetsistä kasvaa Portugalissa ja maa tuottaa noin 50 prosenttia maailmanlaajuisesta korkkituotannosta. Corticeira Amorim vastasi noin neljänneksestä maailman korkkituotannosta. Taloudelliselta arvoltaan merkittävämpi on noin 18 prosentin osuus portugalilaisesta öljy- ja kaasuyhtöstä Galp Energia, jonka hallitusta Amorimin vanhin tytär Paula johtaa. Lisäksi perhe peri merkittäviä omistuksia useissa yrityksissä (Banco Portugues de Investimento, 25 % vaatetusyritys Tom Ford Internationalista ja 37 % Banco Unicosta Mozambikissa). Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Amorimin perheen varallisuudeksi 5,1 miljardia dollaria.
Amorim on Portugalin Grijossa asuva leski. Hänellä on kolme lasta.
Until the End of Time
Until the End of Time on postuumisti julkaistu tupla-cd rap-artisti Tupac Shakurilta. Albumi julkaistiin maaliskuussa 2001 ja se saavuttanut tähän mennessä 4xplatinaa. Tämä albumi koostuu julkaisemattomista kappaleista ja niiden remix-versioista. Albumi on kolmas julkaisu ilman Shakurin luovaa työpanosta. Until the End of Time oli suuresti ennakkoon odotettu julkaisu, josta tuli myös vuoden 2001 parhaiten myynnyt hip hop albumi. Single "Until the End of Time" (mukana Richard Page) sisältää samplen Mr. Misterin 1980-luvulla julkaistusta hittikappaleesta "Broken Wings". Tämän kappaleen musiikkivideo on kokoelmateos ennen julkaisemattomista kohtauksista, joissa Tupac Shakur esiintyy. Suge Knight ja Afeni Shakur toimivat tämän albumin johtavina albumituottajina. 10 albumin kappaletta on tuottanut Tupacin "oma" pitkäaikainen tuottaja ja ystävä Johnny "J".
Grönvikin lasitehdas
Grönvikin lasitehdas toimi Iskmossa Mustasaaressa 1813–1907. Tehtaan perusti vaasalainen kauppias Johan Grönberg. Lasitehtaan yhteydessä toimi myös jonkin aikaa fajanssitehdas ja laivaveistämö.
Tehdas valmisti aluksi apteekkilasia, pulloja ja ikkunalasia. Koska tehdas sijaitsi meren rannalla sen tuotteita voitiin myös viedä Ruotsiin ja Itämeren rantavaltioihin. Vuonna 1844 alkoi puristelasin valmistus (punssi- ja juomalasit sekä kerma- ja sokeriastiat) ja tehtaassa valmistettiin myös ns. sinistä lasia. 1800-luvun puolivälin jälkeen tehdas alkoi siirtyä sekalaisen talouslasin tuotannosta pullojen ja ikkunalasin tuotantoon.
Vuonna 1891 tapahtuneen tulipalon jälkeen tehdas uudistettiin perusteellisesti ja se erikoistui ikkunalasin tuottamiseen. Tehtaalle hankittiin tätä varten Belgiasta jatkuvakäyttöinen ammeuuni jonka avulla ikkunalasia voitiin puhaltaa vuorotyönä. Koska suurikokoisten ikkunaruutujen puhaltaminen vaati ammattitaitoa tuli tehtaalle myös lasinpuhaltajia Belgiasta. Grönvikin tehdas oli aikanaan Pohjoismaiden suurin ikkunalasin tuottaja mutta se joutui lopettamaan toimintansa 1907 ikkunalasin ylituotannon takia. Kilpailijat ostivat tehtaan ja purkivat sen rakennukset ja koneet.
Uutis-Jousi
Uutis-Jousi on Siilinjärvellä ja Maaningalla ilmestyvä paikallislehti. Lehden perusti Erkki Pajukoski ja sen ensimmäinen numero julkaistiin 20.1.1967. Nykyisin lehden kustantaja on Savon Media Oy, joka on osa Keskisuomalainen Oyj -konsernia. Uutis-Jousi ilmestyy kerran viikossa torstaisin, lehti muuttui kaksipäiväisestä yksipäiväiseksi huhtikuussa 2014. Lisäksi ajoittain painetaan savonmurteista erikoisnumeroa nimeltään Uutis-Vieterj, jota myydään ympäri Suomen. Lehden keskimääräinen levikki on noin 5 500.
Great Ape Language
Great Ape Language on suomalaisen metalliyhtyeen Black Bilen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Sakara Records.
Uutis-Jousi
Lehden toimitilat sijaitsevat Siilinjärven keskustassa, torin reunalla osoitteessa Toritie 8.
Uutis-Jousi on menestynyt mainiosti Sanomalehtien liiton paikallislehtikilpailuissa. Kaksipäiväisten lehtien sarjan UJ voitti lokakuussa 2007. Aikaisempina vuosina lehti oli sijoittunut palkintosijoille puolenkymmentä kertaa, mutta voitto oli ensimmäinen. Yksipäiväisten sarjassa Uutis-Jousi on ollut palkinnoilla koko ajan ilmestymispäivien muutoksesta alkaen: vuonna 2014 kolmas, 2015 voittaja ja 2016 toinen.
Great Ape Language
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Henri Kuittinen, ellei toisin mainittu.
Takasago (1897)
Takasago oli keisarillisen Japanin laivaston syyskuussa 1893 valmistunut panssarikansiristeilijä. Alus tuhoutui osuttuaan Port Arthurin edustalla miinaan 13. joulukuuta 1904.
Valmistus
Alus tilattiin osana vuoden 1896 hankintoja Armstrong Whitworthilta Elswickistä, missä köli laskettiin huhtikuussa 1896 telakkanumerolla 660. Alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 18. toukokuuta ja valmistui 17. toukokuuta 1898.
Palvelus
Takasago osallistui boksarikapinan kukistamiseen vuonna 1900 tukien joukkojen maihinnousua Tianjiniin. Alus lähetettiin 7. huhtikuuta 1902 Asaman kanssa Singaporen, Colombon, Suezin, Maltan ja Lissabonin kautta Britteinsaarille kuningas Edward VII:n kruunajaisiin sekä maiden tekemän liittosopimuksen juhlistamiseksi. Osallistuttuaan 24.-27. kesäkuuta Spitheadissä pidettyyn laivastokatselmukseen. Alukset vierailivat paluumatkalla Gibraltarilla, Napolissa, Adenissa, Colombossa, Singaporessa, Bangkokissa ja Hongkongissa. Alukset saapuivat 28. marraskuuta 1902 Japaniin.
Venäjän ja Japanin sodan alkaessa Takasago osallistui amiraali Dewa Shigeton lippulaivana Port Arthurin taisteluun. Taistelun jälkeen alus osallistui Port Arthurin sulun valvontaan, jolloin se valtasi Russian Far East Shipping Companyn Manchurian, joka liitettiin Japanin laivastoon nimellä Kantōmaru. Alus osallistui 10. maaliskuuta hyökkäykseen Venäjän keisarikunnan laivaston risteilijä Bayania vastaan. Takasago osallistui miinaan ajaneiden taistelulaivojen Yashima ja Hatsuse miehistöjen pelastamiseen 15. toukokuuta. Alus osallistui myös 10. elokuuta Keltaisenmeren taisteluun.
Lokakuussa alus palasi Japaniin huollettavaksi. Palatessaan tiedustelumatkalta partioalueelleen yöllä 13. lokakuuta alus osui miinaan 37 merimailia Port Arthurista etelään. Aluksen ammusvarasto räjähti, minkä jälkeen aluksen saama vuoto ei ollut hallittavissa ja pelastuveneitä ei voinut laskea kovan merenkäynnin vuoksi. Alus upposi vieden mukanaan 273 miehistönjäsentä. Risteilijä Otowa pelasti 162 henkeä. Alus oli viimeinen sodan aikana tuhoutunut suurehko japanilainen sotalaiva.
Jurvan kirkko
Jurvan kirkko on Kurikan Jurvassa sijaitseva, Kurikan seurakuntaan kuuluva vuonna 1802 valmistunut kirkko. Tyyliltään rakennus on kustavilainen tasavartinen ristikirkko. Sen piirustukset on laadittu Tukholmassa yli-intendentinvirastossa. Kirkko on tasavartinen ristikirkko, johon liittyy korkea, karniisitaitteiseen huippuun päättyvä torni. Rakennustyön suoritti ylihärmäläinen kirkonrakentaja Gabriel Antinpoika Hakola ja loppuvaiheessa työssä oli vahvasti mukana myös laihialainen Jaakko Jaaksi.
Jurvan kirkko peruskorjattiin vuonna 1997 arkkitehti Aulis Jääskeläisen tekemien suunnitelmien mukaisesti. Aiemmin kirkkoa oli korjattu vuosina 1900, 1923 ja 1962.
Kirkon mekaaniset urut on rakentanut Hans Heinrich vuonna 1974 ja ne ovat 23-äänikertaiset. Kirkossa on 1700-luvulta peräisin oleva saarnatuoli. Kirkossa ei ole alttaritaulua vaan sen korvaa alttarilla oleva risti.
Kirkon kellotapuli rakennettiin vuonna 1923 ja siellä on kaksi kelloa vuosilta 1776 ja 1846.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on kuvanveistäjä Sulo Mäkelän pronssiveistos ja se on paljastettu 1963.
Tommi Vartiainen
Tommi Vartiainen (s. 12. tammikuuta 1983 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija.
Hän on pelannut Veikkausliigaa Lahdessa kuusi ottelua kaudella 2005, viisi ottelua kaudella 2006 ja seitsemän ottelua kaudella 2007 ja lisäksi KooTeePeessä neljä ottelua kaudella 2008. Näissä 22:ssa ottelussa hän on tehnyt kolme maalia, joista jokaisen ensimmäisellä liigakaudellaan. Ensimmäisen liigamaalinsa Vartiainen teki ensimmäisessä liigaottelussaan 25. toukokuuta 2005 Lahden kohdatessa kotiottelussa Jaron.
Yhtye
Yhtye (myös bändi) on musiikkia esittävä ryhmä. Yhtyeen jäseniä kutsutaan muusikoiksi. Yhtyeiden kokoonpanot vaihtelevat suuresti tilanteesta ja tyylilajista riippuen. Yhtyeestä käytetään nimitystä orkesteri, mikäli kyseessä on suurempi ryhmä. Orkesteri-nimitystä käytetään yleisesti myös taidemusiikkia esittävistä kokoonpanoista. Ainoastaan laulajia käsittäviä yhtyeitä nimitetään ryhmän koosta riippuen lauluyhtyeeksi tai kuoroksi, ja ainoastaan soittimia sisältäviä yhtyeitä soitinyhtyeiksi.
Kahden muusikon yhtyettä nimitetään duoksi, kolmen trioksi, neljän kvartetiksi, viiden kvintetiksi, kuuden sekstetiksi, seitsemän septetiksi ja kahdeksan oktetiksi. Nämä termit esiintyvät usein etenkin jazz-yhtyeiden nimissä. Suurempia jazz-yhtyeitä kutsutaan big bandeiksi (suom. suuri yhtye). Yhtyeeseen pitäisi määritelmänsä puolesta kuulua vähintään kaksi jäsentä, mutta puhutaan myös ”yhden hengen yhtyeistä”.
Yhtyeiden kanssa työskentelee usein muita ihmisiä, kuten managereita, tuottajia, säveltäjiä, sanoittajia, sovittajia, miksaajia, valomiehiä ja roudareita.
Hidria Spacefolk
Hidria Spacefolk on suomalainen progressiivista avaruus-rockia esittävä yhtye, jonka musiikki on hyvin moniulotteista; vaikutteita voi kuulla niin intialaisesta musiikista kuin Kraftwerkin tyylisestä konemusiikistakin. Yhtyeen jäsenet kutsuvat itse musiikkiaan Astro-Beatiksi. Hidria Spacefolkia on verrattu usein muun muassa Kingston Walliin ja Ozric Tentaclesiin. Yhtye muotoutui Lohjalla Hiidenlinna-kommuunissa vuonna 1999 sen jäsenten jammailujen pohjalta.
Aivars Petrusevics
Aivars Petrusevics (s. 2. joulukuuta 1984) on latvialainen maajoukkuelentopalloilija, joka on pelannut kotimaansa lisäksi Ranskan ja Suomen pääsarjoissa. Hän on saavuttanut kaksi kertaa Latvian mestaruuden sekä kaksi kertaa SM-hopeaa Suomen mestaruusliigassa.
Mira Kuisma
Mira Kuisma (s. 6. toukokuuta 1987 Kuopio) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti pelaajaurallaan kuopiolaista Kalevan Palloa ja Oulun Kärppiä.
Kuisma kuului Suomen maajoukkueeseen vuodesta 2006, mutta ei päässyt pelaamaan arvoturnauksissa. Vuoden 2009 maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli Suomen pronssijoukkueen kolmosmaalivahti. Myös Vancouverin 2010 talviolympialaisissa hän voitti pronssia, muttei päässyt pelaamaan.
Oulun Kärppien joukkueessa Kuisma saavutti useita SM-mitaleja. Hän päätti pelaajauransa keväällä 2011. Hän toimi kaudella 2012–2013 apuvalmentajana sekä Kärpissä että maailmanmestaruuskilpailuihin osallistuneen Itävallan alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa. Hänet valittiin Kärppien päävalmentajaksi vuodenvaihteessa 2013–2014.
Elokuussa 2018 Kuisma nimitettiin Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi Unkariin siirtyneen Jari Riskun tilalle.
Zvjezdan Misimović
thumb|Zvjezdan Misimović vuonna 2007
Zvjezdjan Misimović (s. 5. kesäkuuta 1982 München, Länsi-Saksa) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija. Hän oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hänet tunnettiin hyvästä hyökkäyssuunnan pelaamisesta ja oivallisista syötöistään. Hän oli avainpelaajia kun VfL Wolfsburg voitti kaudella 2008–2009 Saksan mestaruuden. Hän edusti urallaan myös FC Bayern Müncheniä, VfL Bochumia, 1. FC Nürnbergiä, turkkilaista Galatasarayta, venäläistä Moskovan Dynamoa ja viimeksi kiinalaista Beijing Renheä.
Misimović pelasi Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 84 ottelua ja teki niissä 24 maalia. Hän on maansa maajoukkuehistorian kolmanneksi paras maalintekijä.
Gratianus (munkki)
Gratianus on 1100-luvulla elänyt bolognalainen lainoppinut. Hän kokosi noin vuonna 1140 roomalaiskatolisen kirkon ensimmäisen täydellisen kanonien kokoelman Concordia discordantium canonumin, joka yleensä tunnetaan nimellä Decretum Gratiani. Kokoelma perustuu aikaisempiin kokoelmiin, kirkolliskokousten päätöksiin, roomalaiseen lakiin ja kirkkoisien teksteihin.
Mikä tämä leikki on
Mikä tämä leikki on on Päivi Kautto-Niemen albumi vuodelta 1984.
Gratianus (munkki)
Gratianuksen elämästä tiedetään vähän. Hänen on kerrottu olleen benediktiiniläismunkki ja työskennelleen eräässä Bolognan luostarissa, mutta tiedon todenperäisyys on epävarma.
Concordia discordantium canonum sisälsi myös Gratianuksen omia kommentteja, joiden tarkoituksena oli selittää eri auktoriteettien erimielisyyksiä. Teos hyväksyttiin pian eurooppalaisissa oppilaitoksissa kanonisen oikeuden perusteokseksi, ja se oli roomalaiskatolisen kirkon kanoninen lakikirja vuoteen 1917.
Yhdiste (matematiikka)
Muodollisesti joukkojen A ja B yhdiste määritellään seuraavasti:
.
Crying for No Reason
Crying for No Reason on brittiläisen Katy B:n kappale, joka julkaistiin tammikuussa 2014. Kappale julkaistiin hänen toisen studioalbuminsa, Little Red, toisena singlenä. Singlen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 26. joulukuuta 2013.
Valuva kuolema (vuoden 1958 elokuva)
Valuva kuolema on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka pääosassa on Steve McQueen. Elokuva kertoo, kuinka ruskea avaruuslima saapuu yhdysvaltalaiseen kaupunkiin ja alkaa syödä ihmisiä. Aina kun limamassa syö ihmisen, siitä tulee isompi ja punaisempi. Lopulta kaupungin ihmiset joutuvat työskentelemään yhdessä voittaakseen avaruusliman.
Elokuvan tarinan tapahtumakaupungissa, Pennsylvanian osavaltion Phoenixvillessä, juhlitaan vuosittain "The Blobfest” -tapahtumaa. Elokuvalle tehtiin jatko-osa Valuvan kuoleman kosto (Beware! The Blob) vuonna 1972, ja vuonna 1988 uusintaversio Valuva kuolema.
Reyes Estévez
Reyes Estévez López (s. 2. elokuuta 1976 Cornellà de Llobregat, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen keskimatkojen juoksija.
Estévez sijoittui Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa 1998 lyhyellä matkalla kuudenneksikymmenenneksineljänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 1 500 metrillä EM-kultaa Budapestin EM-kisoissa. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän voitti toistamiseen MM-pronssia ajalla 3.30,57. Vuonna 2001 Estévez voitti hopeaa Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli viides. Seuraavana vuonna hän voitti EM-hopeaa Münchenin EM-kisoissa ja juoksi kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa toiseksi.
Estévez voitti Espanjan mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1997, 1998 ja 2004.
Paradinha
Paradinha (Suomeksi: Pieni tauko) on brasilialaisen laulaja-lauluntekijä Anittan kappale. Sen julkaisi Warner Music singlenä 31. toukokuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Anitta, Umberto Tavares sekä Jefferson Junior ja sen on oletettu tulevan olemaan osana artistin tulevaa neljättä studioalbumia. Tämä on Anittan ensimmäinen espanjankielinen kappale sitten kappaleen "Sim ou Não" espanjankielisen version, jolla vierailee "Maluma". Se on dancehall-kappale latinalaisilla alagenreillä rumpujensoitosta aina elektroniseen huilun soittamiseen. Anitta seurasi Shakiran ja Enrique Iglesiasin jalanjälkiä lyömällä vetoa espanjaksi voittaakseen puolelleen 33 miljoonaa hänen kieltään puhuvaa Yhdysvaltain asukasta, jokseenkin asettamalla vaiheen julkaista musiikkia jälleen englanniksi tulevaisuudessa.
Mäntyaratti
Mäntyaratti (Rhynchopsitta pachyrhyncha) on Meksikon kotoperäinen papukaija, joka elää Sierra Madre Occidentalin ylänköalueella. Isomäntyarattia pidettiin aikaisemmin sen alalajina. William John Swainson kuvaili lajin holotyypin Meksikon tasangoilta 1827.
Tornion Pallo -47
Tornion Pallo -47 (TP-47) on 16. marraskuuta 1947 perustettu torniolainen jalkapalloseura. Seuran toistaiseksi paras menestys on tullut kaudella 2004 Veikkausliigassa. Kaikkiaan pääsarjakausia on kaksi, 2004 ja 2005. Kauden 2022 päätteeksi seura nousi Kakkoseen.
TP-47:n lajivalikoimaan on kuulunut, nykyään ainoan edustuslajin, jalkapallon ohella muun muassa lentopallo vuosina 1955–1960, jääpallo vuosina 1948–1961 ja jääkiekko vuosina 1961–1967. Seura tunnetaan paikallisessa puheessa myös "TP:nä" ja "Pallona".
Perustaminen
Pelaajavalmentajana toimi Paavo Kivilompolo, joka oli edustusjoukkueen valmentajana perustamisvuodesta aina tapaturmaiseen kuolemaansa vuonna 1965 saakka. Tämän ajan torniolainen jalkapalloilun kilpakumppani oli Tornion Pallo-Veikot (ToPV). Seurat olivat silloin vahvasti alueellisia, TP-47:n pelaajat mantereen eli Tornionjoen itäpuolella asuvia Putaan kaupunginosan ja silloisen Alatornion nuoria miehiä ja ToPV:n pelaajat Suensaaressa asuvia torniolaisia.
1950- ja 1960-luku: Tornion urheilun keulakuva
1950-luvulla valkoisessa paidassa ja punaisissa housuissa esiintynyt torniolaisjoukkue nousi suomisarjaan kaudeksi 1958, sen ajan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Paikallisia kilpakumppaneita olivat rovaniemeläinen RoPS ja kemiläinen Karihaaran Tenho. Sen ajan keskeisiä seuran pelaajia olivat muun muassa maalivahti Matti Porthan, Aarnin veljekset Esa ”Esso”, Matti ja Raimo ”Rymppä” sekä Hyvärisen veljekset Reino ja Mauno.
Merkkinä kehittyvästä sen aikaisesta nuoresta joukkueesta oli vuoden 1960 Suomen Cupin välieriin pääsy, jossa loppuotteluun pääsyn esti Pohjan stadionilla pelatussa ottelussa sen ajan mestaruussarjajoukkue Valkeakosken Haka 3–1-voitollaan. Seuran sarjataso vaihteli suomisarjan ja alemman maakuntasarjan välillä. Kesä 1965 oli seuran sen hetkinen huipentuma, kun TP-47 taisteli noususta silloiseen pääsarjaan eli mestaruussarjaan. Kohokohta oli 3–2-kotivoitto kauden lopuksi mestaruussarjaan nousseesta OTP:sta 2 580 katsojan läsnä ollessa Pohjan stadionilla. Kauteen mahtui loppukesästä tragedia, kun seuran pitkäaikainen valmentaja Paavo Kivilompolo kuoli auto-onnettomuudessa ja seuran maajoukkuepelaaja Martti Tolonen loukkaantui vakavasti. Tänä aikana, 1950- ja 1960-luvuilla, TP-47:stä tuli valtakunnallisesti selvästi torniolaisen urheilun näkyvin toimija.
1970-luku: Kiihkeitä paikallispelejä kemiläisiä vastaan
1970-luvulla TP-47 pelasi useita kausia II divisioonassa ollen parhaimmillaan vuonna 1973 pohjoislohkon neljäs. Vuosikymmenen parhaat pelit pelattiin naapurikaupungin SM-sarjassakin käyneen Kemin Innon kanssa. Innon SM-sarjasta putoamisen jälkeen joukko Innon kokeneita pelureita, kuten Timo Pietinhuhta, Lasse Ristimäki, Juhani Präktig sekä entiset TP-kasvatit Matti Pekkanen ja Raimo ”Rymppä” Aarni, siirtyi vahvistamaan TP-47:ää. Tällä vuosikymmenellä Martti ”Natsa” Aarni oli seuran paras maalintekijä. Veikko Äijälä oli tällöin seuran keskeisimpiä toimijoita, osan aikaa valmentajana. Syksyllä 1977 TP-47 pelasi viimeistä kertaa II divisioonassa pitkään aikaan, sillä seuraa kohtasi yli kymmenen vuotta kestänyt vaellus alemmissa sarjoissa.
1980-luku: Hetken uuden lipun alla, pohjakosketuksen kautta uuteen nousuun
Kun torniolaisjoukkueet, TP-47 ja ToPV, eivät onnistuneet nousemaan ylemmälle sarjatasolle kuin III divisioonaan 1980-luvun alussa, päädyttiin yhteishankkeeseen Tornion Palloseura (ToPS), joka aloitti keväällä 1984 Tornion jalkapalloilun ykkösseurana, perustajaseurojen jäädessä hoitamaan junioritoimintaa. Samanaikaisesti naapurikaupunki Kemi purjehti myötätuulessa KePSin noustessa SM-sarjaan. Muutamia torniolaistaustaisia pelimiehiä vahvisti silloista KePSiä, kuten Kari Gullsten ja Tuomo Husa. Torniolainen fuusioseura epäonnistui ja keväällä 1987 TP-47 aloitti V divisioonasta junioripitoisella joukkueella. Sen aikaisista torniolaisseuroista Tornion Tarmo oli hetken aikaa kaupungin vahvin jalkapalloseura, kun taas entinen kilpakumppani ToPV keskittyi yksinomaan jääpalloon.
1990-luku: Vahvaa juniorityötä ja nousu valtakunnan huipputasolle
thumb|238px|right|TP-47 pelaamassa vierasottelua [[Käpylän Pallo|Käpylän Palloa vastaan toukokuussa 2008.]] Tultaessa 1990-luvulle seura alkoi tavoitella nousua II divisioonaan. Vuonna 1993 seura onnistui nousussa, mutta kaudesta tällä sarjatasolla tuli ”ranskalainen visiitti”. Tähän kauteen liittyy 14-vuotiaiden Henri Sillanpään ja Teemu Tainion pelaaminen TP-47:n edustusjoukkueessa. Näihin aikoihin alkoi myös näkyä ulkomaalaispelaajia TP:n riveissä. Jo 1980-luvulla englantilaisia oli esiintynyt hetkellisesti joukkueen riveissä, mutta vasta 1990-luku toi seuraan pitempiaikaisia ulkomaalaisvahvistuksia. Muun muassa venäläinen Sergei Bondar oli 1990-luvun alussa useampana vuonna seuran pelaajavalmentajana.
Vuonna 1998 alkoi nousu kohti ylempiä sarjatasoja, nousu Kakkoseen ja siellä kaksi seuraavaa kautta ja nousu Ykköseen syksyllä 2000. Seura nousi kaudeksi 2004 Veikkausliigaan, jossa se pelasi kaksi kautta. Kaudella 2005 se tuskaili maalinteko-ongelmien kanssa ja sijoittui sarjan viimeiseksi pudoten Ykköseen, jossa se on pelannut vuodet 2006–2009. Kausi 2009 päättyi pettymykseen ja kovasta taistelusta huolimatta torniolaiset putosivat niukasti Kakkoseen.
Entisiä pelaajia
Vietettäessä 50-vuotisjuhlia seuran entiset aktiivit vuosien varrelta valitsivat sen hetkisen Tornion Pallo -47:n tähtijoukkueen. Todettiin, että ”kyselyyn vastanneiden moraali oli korkea, sillä vastaajat olivat ’unohtaneet’ mainita oman nimensä parhaiden pelaajien kohdalla, vaikka nimi lähes kaikkien muiden vastauksista löytyikin”. Niinpä listasta tuli silloin seuraava eli vuosien 1947–1996 kokemusten pohjalta:
Seuran tunnetuimpia kasvatteja ovat Suomen maajoukkueessakin esiintyneet Teemu Tainio ja Henri Sillanpää. Muita maajoukkueissa esiintyi on mm. Tommi Halonen. Viimeisten vuosien ajalta menestyneitä TP:n pelimiehiä ovat olleet lisäksi Jukka Hakala, Pekka Kainu ja Keijo Huusko.
Pelaajat ja valmentajat
''Tilanne 15. syyskuuta 2017.''
Jørgen Brekke
Jørgen Brekke (s. 1968 ) on norjalainen kirjailija.
Brekke on koulutukseltaan opettaja. Hän on työskennellyt toimittajana ja henkilökohtaisena avustajana. Hänen esikoisteoksensa on rikosromaani Armon piiri, joka on käännetty monille kielille. Hän sai teoksesta palkinnot Norlis debutantpris ja Maurits Hansen-prisen - Nytt Blod parhaasta norjalaisesta rikosesikoisesta.
Brekken teosten tapahtumaympäristö on Trondheim. Päähenkilö on trondheimilainen poliisi Odd Singsaker. Kahdessa ensimmäisessä romaanissa tapahtumat liikkuvat myös historiassa, mutta kolmas Menneskets natur tapahtuu vain nykyajassa. Doktor Fredrikis kabinett on 1700-luvulle sijoittuva rikosromaani. Teoksessa Paradisplaneten yhdistyvät historia, filosofia ja kirjallisuus, ja Avgrunnsblikkissä rikostutkija Singsaker saa tutkittavakseen uusia ja vanhoja asioita.
Indecente
Indecente (Suomeksi: kohtuuton) on brasilialaislaulaja Anittan espanjankielinen kappale. Sen julkaisi Warner Music singlenä 26. maaliskuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Anitta, DJ Yuri Martins, Bigram John Zayas, Fuego, Luyo ja Justin Quiles. Tuotannosta vastasivat puolestaan DJ Yuri Martins, DVLP ja Josh Gudwin. Kappaleelle on tehty myös Bruno Ilogtin ohjaama ja O Boticárion sponsoroima musiikkivideo, joka kuvattiin suorana livelähetyksenä laulajan 25-vuotissyntymäpäiväjuhlista.
Pauline Oliveros
Oliveros opiskeli Houstonin yliopistossa 1950-luvun alussa ja siirtyi sitten San Francisco State Collegeen, josta hän sai kandidaatin arvon sävellyksessä vuonna 1957. Valmistuttuaan hän toimi itsenäisenä avantgardemusiikin esittäjänä ja säveltäjänä. Vuonna 1961 hän oli mukana perustamassa San Franciscon nauhamusiikkikeskusta, joka viisi vuotta myöhemmin siirtyi Oaklandin Mills Collegeen ja tuli tunnetuksi nimellä Center for Contemporary Music (Nykymusiikin keskus).
Oliveros opetti Kalifornian yliopistossa, San Diegossa vuosina 1967–81. Hänen sävellystyyliinsä alkoivat tässä vaiheessa vaikuttaa alkuperäisamerikkalaiset kulttuurit ja Kaukoidän uskonnot, erityisesti buddhalaisuus. Hänen sävellyksissään hyödynnettiin luonnollisia ääniä, kuten esittäjien hengitystä, ja improvisaation elementeistä tuli musiikissa keskeisiä. Vuonna 1981 Oliveros asettui New Yorkin Kingstoniin, jossa hän jatkoi työskentelemistään vapaana esittäjänä ja säveltäjänä. Vuonna 1985 hän perusti Pauline Oliveros -järjestön, josta vuonna 2005 tuli uudelta nimeltään Deep Listening -instituutti.
Viipurin konepaja
Historia
Yritys perustettiin vuonna 1861 ja se valmisti esimerkiksi maatalouskoneita, ajoneuvoja, lukkoja ja nauloja. Vuonna 1864 yhtiö myytiin osakeyhtiölle, jonka eräänä osakkaana oli Hackman & Co. Yhtiöstä tuli sittemmin Viipurin Konepaja Oy. Konepajalle valmistui uusi valimo vuonna 1867. Vuonna 1869 rakennettiin iso telakka, höyrykattilatehdas, laituri ja suuri nosturi laivateollisuuden vahvistamiseksi. Yrityksen tuotteena oli tässä vaiheessa pääosin höyrylaivat. Se oli alansa johtava teollisuusyritys Suomessa, mutta ajautui ahdinkoon 1883. Tällöin sen vuokrasi E. Filemon Gallén. Hänellä oli jo vuodesta 1875 ollut ollut oma konepaja talossaan (Fredrikinkatu 14) Viipurissa.
Gallénin kuoltua vuonna 1893 konepaja teki vararikon ja se jaettiin kahtia. Gallénin poika insinööri Jalmar Gallén lunasti osan tehtaasta konepajaksi, jonka erikoisalana oli höyrylaivojen rakentaminen. Vuonna 1899 Viipurin konepaja siirtyi belgialaisen yhtiön omistukseen, joka laajensi yritystä merkittävästi.
Konepajan toiminta lakkasi vararikkoon 1908. Toiminta jatkui kuitenkin keskeytyksen jälkeen, sillä vielä 1930-luvun alussa Viipurin Konepaja ja Laivatelakka ilmoitti valmistavansa höyrykattiloita ja höyrykoneita.
Viipurin konepaja oli Gottfried Strömbergin ohella merkittävä suomalaisen sähköteknisen teollisuuden uranuurtaja. Se valmisti generaattoreita, moottoreita ja muuntajia. Myös höyrykoneiden ja -laivojen valmistajana telakka on ollut erittäin merkittävä.
Vuonna 1909 yritys aloitti paperikoneiden rakentamisen ja toimitti ensimmäisen Suomessa valmistetun paperikoneen Kissakosken paperitehtaalle Hirvensalmelle. Myös Leppäkosken ja Myllykosken tehtailla oli Viipurin konepajan valmistamia paperikoneita. Viipuri jouduttiin luovuttamaan sodan jälkeen ja yrityksen toiminta siinä muodossa päättyi siihen. Nykyäänkin Viipurin konepajan rakentamia laivoja on sisävesillä käytössä useita kymmeniä. Suuri osa Suomen teräsrunkoisista höyrylaivoista on rakennettu kyseisellä telakalla. Näitä ovat esimerkiksi S/S Salama ja S/S Hurma. Viipurin konepaja oli toimittanut myös Imatrankosken turistiköysiradan, joka oli toiminnassa vuosina 1872-1883.
Tuotteet
Yrityksen toiminta oli jaettu kolmeen pääliiketoiminta-alueeseen: Konepaja, kattilapaja ja laivavarvi.
Magnus Hirschfeld
pienoiskuva|Magnus Hirschfeld vuonna 1929. Magnus Hirschfeld (14. toukokuuta 1868 Kołobrzeg, Puola – 14. toukokuuta 1935 Nizza, Ranska) oli saksalais-juutalainen seksologi ja aktivisti. Häntä pidetään Alfred Kinseyn ja Havelock Ellisin ohella yhtenä merkittävimmistä ja ensimmäisistä seksuaalisuuden tutkijoista ja tärkeänä niin sanotun seksuaalisen vapautumisen pioneerina. Hän oli myös ensimmäisiä homoseksuaalien oikeuksien puolustajia.
Vuonna 1897 Hirschfeld perusti Tieteellis-humanitäärisen komitean Max Spohrin, Franz Josef von Bülowin ja Eduard Obergin kanssa. Se tunnetaan ensimmäisenä homoseksuaalien oikeuksia puolustavana organisaationa. Sen päätavoite oli taistella Saksan keisarillisen rangaistussäädöksen 175 pykälää vastaan, jossa kiellettiin miesten väliset seksuaaliset kontaktit. Hirschfeld aloitti vuonna 1899 vuosikirjan julkaisemisen, jossa tarkasteltiin seksuaalisia suuntautumisia. Alan ensimmäistä julkaisua julkaistiin säännöllisesti vuoteen 1923 asti.
Magnus Hirschfeld julkaisi myös tutkielman transvestiiteistä vuonna 1910. Hirschfeld oli eräs Seksuaalisten tieteiden ja eugeniikan lääketieteellisen yhdistyksen perustajista vuonna 1913. Seuraavana vuonna Hirschfeld julkaisi tutkielman Die Homosexualität des Mannes und des Weibes, joka perustui hänen johtamiinsa homoseksuaalisuutta tutkiviin tilastollisiin kyselyihin. Seksologiaa ja seksuaalisia uudistuksia koskevien julkaisujen lisäksi Hirschfeld kirjoitti myös rasismista, politiikasta ja moraalin historiasta.
Hirschfeld avasi vuonna 1919 Berliinissä maailman ensimmäisen seksologisen instituutin, Institut für Sexualwissenschaftin. Natsi-mielenosoittajat tuhosivat instituutin ja huomattavan osan sen kirjaston kokoelmasta. Hirschfeld osallistui myös homoseksuaalisuuden dekriminalisointia ja hyväksymistä käsittelevän ensimmäisen elokuvan tuotantoon vuonna 1919. Elokuva herätti paljon keskustelua ja Saksan viranomaiset kielsivät sen vuoden kuluttua sen julkaisemisesta. Vuonna 1928 Hirschfeld perusti yhteisön nimeltä World League for Sexual Reform (WLSR), jonka juuret olivat hänen aikaisemmin vuonna 1921 perustamassaan organisaatiossa. Liitto edisti seksuaalisen lainsäädännön uudistamista, oikeutta ehkäisyyn ja sukupuolikasvatukseen, sekä sukupuolten lakiperusteista ja sosiaalista tasa-arvoa.
Pekka Vesterinen
Pekka Vesterinen (s. 13. huhtikuuta 1966) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edusti Jämsänkosken Ilvestä ja hänen valmentajanaan toimi Veikko Lahtinen. Kalevan kisoissa Vesterinen voitti kaksi pronssia 110 metrin aitajuoksussa (1991 ja 1993). Lisäksi hän voitti urallaan sisäratojen SM-kilpailuista 60 metrin aitajuoksussa kaksi hopeaa (1992, 1994) ja yhden pronssin (1993). Virallisissa kilpailuissa Vesterinen ei ole kilpaillut vuoden 1995 jälkeen. Hänen ennätyksensä 13,75 s on vuodelta 1993 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastoissa sijalle 13.
Bobby Vinton’s Greatest Hits
Albumin tuotti Bob Morgan sekä kannen kuvasta vastasi Cardell Photo of Pittsburgh.
Pekka Vesterinen
Vesterinen osallistui Stuttgartin MM-kilpailuihin 1993, muttei selvinnyt alkueristä jatkoon.
Bobby Vinton’s Greatest Hits
Listasijoitukset
Albumilista - Billboard (North America)
Singles - Billboard (North America)
Margherita Zalaffi
Margherita Zalaffi (s. 7. huhtikuuta 1966 Siena) on italialainen entinen miekkailija, joka kilpaili viisissä perättäisissä kesäolympialaisissa vuosina 1984–2000.
Kotkankallion muistomerkki
thumb|Kotkankallion muistomerkki. Kotkankallion muistomerkki on veistos Tampereella Finlaysonin tehdasalueella Wilhelm von Nottbeckin puistossa. Keisari Aleksanteri I:n vuonna 1819 tapahtuneen vierailun kunniaksi 1830-luvulla pystytetty veistos on todennäköisesti Tampereen vanhin. Veistoksen tekijäksi on mainittu Chopin-niminen venäläinen kuvanveistäjä, mutta tietokirjailija Jari Niemelän mukaan tämä on väärinkäsitys, sillä veistos ainoastaan valmistettiin pietarilaisessa Chopinin pronssivalimossa, mutta kuvanveistäjää ei tunneta. Veistos ei sijainnut alkujaan julkisella paikalla, sillä ympäröivä puisto avattiin yleisölle vasta 1980-luvulla.
Veistos esittää siipensä levittänyttä kotkaa. Suurikokoisen linnun siipienväli on 420 cm. Veistoksen jalustassa on kaksi latinankielistä muistolaattaa, jotka kertovat Aleksanteri I:n ja Aleksanteri II:n vierailuista Tampereella vuosina 1819 ja 1856. Nykyiset laatat ovat kopioita, sillä toinen alkuperäisistä varastettiin vuonna 1997 ja toinen siirrettiin turvaan Tampereen museoiden kokoelmiin.