cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DN-jääpursi
Kilpailutoiminta
DN-jääpurrella järjestetään virallisia kilpailuja ja Suomessa kilpaillaan SM-tasolla. Vuosittain lajin kansainvälinen liitto järjestää sekä EM- ja MM-kisat. Lajissa hyvin menestyneitä maita on USA, Viro, Puola, Ruotsi ja Saksa. Suomalainen ei ole koskaan voittanut lajin maailman- tai Euroopan-mestaruutta.
Aiheesta muualla
Isjakt
Rob Morrow
Robert Alan ”Rob” Morrow (s. 21. syyskuuta 1962 New Rochelle, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura
Morrow aloitti ammattinäyttelijän uransa 1980-luvun alussa ja ensimmäinen näytelmä, jossa hän esiintyi, oli Horatio Algerin tekstiin perustunut off-Broadway-tuotanto Ragged Dick. Myöhemmällä urallaan hän on esiintynyt kymmenissä näytelmissä, joihin lukeutuvat muun muassa Chaim Potokin 1960-luvulla kirjoittamaan romaaniin perustuva musikaali The Chosen, William Whartonin esikoisromaaniin perustuva Birdy, Richard Nelsonin näytelmä The Return of Pinocchio ja Jon Robin Baitzin The Substance of Fire. Vuonna 1986 Morrow oli perustamassa monen muun alan ihmisen kanssa teatteriryhmää Naked Angels.
Elokuvadebyyttinsä Morrow teki vuonna 1985 ensi-iltansa saaneessa, George Bowersin ohjaamassa komediaelokuvassa Private Club (Private Resort), jonka toisessa pääosaroolissa esiintyi Johnny Depp. Seuraavina vuosina hän vieraili muutamissa televisiosarjoissa ennen kuin sai vuonna 1990 pääosaroolin CBS:n esittämästä komediallisesta draamasarjasta Villi Pohjola (Northern Exposure). Hän oli lääkäri Joel Fleischmanin roolista kahdesti (vuosina 1992 ja 1993) ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi sarjassa paras miespääosa draamasarjassa ja kolmesti (vuosina 1992–1994) ehdolla Golden Globen saajaksi samassa kategoriassa. Morrow jätti sarjan kesken sen kuudennen, viimeiseksi jääneen tuotantokauden (1994–1995). Vuonna 1994 Morrow esitti Richard ”Dick” Goodwinia Robert Redfordin ohjaamassa, monia palkintoehdokkuuksia keränneessä elokuvassa Quiz Show – tupla ja kuitti (Quiz Show). Muita elokuvia, joissa hän on esiintynyt, ovat muun muassa Albert Brooksin ohjaama Kaiken takana on äiti (Mother, 1996), Bruce Beresfordin ohjaama Viimeinen tanssi (Last Dance, 1996) ja Michael Hoffmanin ohjaama Keisareiden kerho (The Emperor's Club, 2002).
Vuonna 2002 Morrow palasi televisiosarjojen pariin rikossarjassa Ehdonalaiset (Street Time), jossa hänellä oli pääosarooli Kevin Hunterina, mutta sarja lopetettiin seuraavana vuonna. Vuodesta 2005 vuoteen 2010 Morrow esitti FBI-agentti Don Eppesin roolia CBS:n rikossarjassa Num3rot (Numb3rs). Num3roiden päättymisen jälkeen hän sai toisen pääroolin lyhytikäiseksi jääneestä lakisarjasta Koko totuus (The Whole Truth, 2010).
Näyttelemisen lisäksi Morrow on myös ohjannut kaksi elokuvaa, lyhytelokuvan Silent Alarm, joka sai ensi-iltansa vuonna 1993, ja elokuvan Rakkaus tienhaarassa (Maze), joka ensiesitettiin vuonna 2000. Hän oli käsikirjoittamassa molempia ja jälkimmäisessä elokuvassa hän toimi myös tuottajana ja pääosan esittäjänä. Morrow on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin Kylmä rinki (Oz), Ehdonalaiset, Joanin salaisuus (Joan of Arcadia), Num3rot ja Necessary Roughness.
Yksityiselämä
Morrow on ollut vuodesta 1998 lähtien naimisissa näyttelijä Debbon Ayerin kanssa. Parilla on yksi yhteinen lapsi.
Darin Brooks
Darin Lee Brooks (s. 27. toukokuuta 1984 Maui, Havaiji, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Max Bradyna televisiosarjasta Päivien viemää. Darin on pituudeltaan 178 cm. Darin Brooks esitti myös Alex Morania päähenkilönä sarjassa Blue Mountain State.
Toukokuussa 2013 julkaistiin Brooksin saaneen Wyatt Fullerin roolin Kauniit ja rohkeat -sarjasta. Hän esiintyy ensimmäistä kertaa 21. kesäkuuta 2013 nähtävässä jaksossa.
Raili Tang
Raili Tang (s. 19. joulukuuta 1950 Helsinki, Suomi) on suomalainen taidemaalari. Tang maalaa usein paksuja, laastimaisia väripintoja. Värimaailma on vaihdellut kirkkaista väreistä tummaan ja murrettuun.
Abstrakteissa värikerrosmaalauksissa on nähty informalistisia piirteitä. Tangia on sanottu juuriltaan ekspressiiviseksi. Aiemmin hän käytti paljon tummia sävyjä, sittemmin voimakasta punaista.
Tang opiskeli Vapaassa Taidekoulussa vuosina 1971–1972 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1975–1979. Väliaikana hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa. Tangin töitä oli ensi kertaa esillä Helsingissä 1976. Hän on Taidemaalariliiton jäsen.
Tangille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014. Vuonna 2015 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Do You Know? (The Ping Pong Song)
'''Do You Know? (The Ping Pong Song)''' on Enrique Iglesiaksen 31. single ja ensimmäinen vuonna 2007 julkaistulta Insomniac-albumilta. Se oli ensimmäinen hänen uutta materiaalia sisältänyt julkaisunsa sitten vuoden 2003.
Kappaleen ovat tuottaja Sean Garrettin ja Iglesiaksen itsensä ohella tehneet Brian Kidd ja Carlos Paucar. Sen ensiesitys oli 10. huhtikuuta 2007 Ryan Seacrestin ohjelmassa KIIS-FM-radiokanavalla. Iglesias esitti "Do You Know?":n ensimmäistä kertaa livenä Dancing with the Stars -tv-ohjelmassa 15. toukokuuta ja samana päivänä se julkaistiin digitaalisessa muodossa Yhdysvaltain iTunes Music Storessa, jonka listalla se kohosi parhaimmillaan sijalle 13. Iglesias on levyttänyt "Do You Know?":n myös espanjaksi nimellä "Dímelo". Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jossa esiintyy argentiinalaismalli Yésica Toscanini.
Iglesias on itse esittänyt vaatimuksen, että kappaletta kutsuttaisiin vain nimellä "Do You Know?", sillä nimen jälkiliite on levy-yhtiön lisäämä. "The Ping Pong Song" -liite viittaa kappaleen taustalla soivaan ping-pong-pallon pompusta syntyvään ääneen.
Menestys listoilla
"Do You Know?" debytoi Billboard Hot 100 -listalla sijalla 33 ja on saavuttanut parhaimmillaan sijan 21. Ison-Britannian iTunesissa se nousi sijalle 4 ja maan singlelistalla se nousi debyyttiviikon sijalta 28 sijalle 3.
Espanjankielinen versio "Dímelo" debytoi Billboard Hot Latin Tracks -listalla sijalle 49, mutta nousi seuraavalla viikolla kärkipaikalle, jota se on hallinnut nyt kuusi viikkoa putkeen. Kyseessä on Iglesiaksen seitsemäs ykkössingle Hot Latin Tracks -listalla ja parhaiten sillä menestynyt single sitten vuonna 1997 julkaistun Enamorado Por Primera Vezin.
Listasijoitukset
Sijoitukset eri maiden listoilla:
Kappaleet
Suomen julkaisu
Promojulkaisu
Dr12
Dr12 (alun perin Hr12) on Valtionrautateiden käytössä ollut raskas dieselveturi. Sarjan viimeiset veturit poistuivat käytöstä loppuvuonna 1990. Vetureita tilattiin 1950-luvulla 32 kappaletta ja vuonna 1960 vielä 10 veturia lisää kasvavan vetokalustotarpeen täyttämiseen. Veturit rakennettiin Tampereella Valmetin ja Lokomon tehtailla, kuten muutkin tuon aikakauden veturit. Veturisarja oli säännöllisessä liikenteessä vuoteen 1990 saakka. Dr12:sta käytettiin useaa lempinimeä: Huru, Vintti-Huru ja Hämeen Huru.
Do You Know? (The Ping Pong Song)
Kappaleet
Ison-Britannian singlejulkaisu
Dr12
Ominaisuudet
Aikoinaan Dr12 toi aiemmin kokematonta ajomukavuutta ja -näkyvyyttä veturimiehille, mutta sen huonona puolena uudempaan Dr13:een nähden pidettiin raskasta akselipainoa ja hidasta kiihtyvyyttä sekä vain 120 km/h huippunopeutta. Syynä tähän oli se, että veturin dieselmoottori osoittautui veturin massaan nähden alitehoiseksi. Nopeusongelmaa korjattiin viimeisimmässä 10 veturin sarjassa muuttamalla kokonaisvälitystä siten, että veturin tekninen huippunopeus oli 140 km/h, mutta tätä ominaisuutta ei milloinkaan hyödynnetty, vaan koko veturisarjan suurimpana sallittuna nopeutena säilytettiin 120 km/h. Suuren painonsa ansiosta Dr12:n vetovoima oli kuitenkin varsin suuri ja sitä pidettiinkin jykevärakenteisena ja vahvana veturina. Se soveltui hyvin niihin juniin, joissa veturin suhteellisen vähäisestä tehosta ja alhaisesta huippunopeudesta ei ollut haittaa – siis hitaisiin ja raskaisiin tavarajuniin. Samoin Helsingissä voitiin lopettaa työntöveturien käyttö pääradalla: nämä uudet väkivahvat veturit jaksoivat vetää raskaimmatkin junat Hyvinkään suuntaan ilman lähtöapua. Polttoainesäiliön tilavuus on 4 200 litraa.
Do You Know? (The Ping Pong Song)
Kappaleet
Ison-Britannian EP-julkaisu
Pekka Heino
Pekka Ansio Heino (s. 6. tammikuuta 1976) on suomalainen hard rock -laulaja. Tällä hetkellä hän vaikuttaa Brother Firetribe-yhtyeessä laulajana. Heino tekee myös coverkeikkoja monilla kokoonpanoilla. Lisäksi Heino on 1990-luvulla vaikuttanut Cashmir-rockyhtyeessä laulajana ja ollut mukana joidenkin kappaleiden sanoittamisessa. Vuosina 2002-2018 Pekka oli myös laulajana Leverage-yhtyeessä.
Do You Know? (The Ping Pong Song)
Kappaleet
Yhdysvaltojen EP-julkaisu
Dr12
Ominaisuudet
Alitehoisen moottorin ohella Dr12:n toinen ongelma oli raskas akselipaino, joka saattoi vahingoittaa kevyesti kiskotettuja ratoja. Dr12:lla voitiin suorittaa linja-ajoa käytännössä vain Länsi-Suomen raskaasti kiskotetuilla radoilla. Koska kaluston päätukikohta oli Tampere, Dr12:ta kutsuttiin toisinaan Hämeen huruksi, kun puolestaan Kouvolassa päätukikohtanaan pitäneiden Dr13:n kutsumanimi oli Kymen huru.
Pekka Heino
Pekka on toiminut Brother Firetribe -yhtyeessä myös sanoittajana.
Do You Know? (The Ping Pong Song)
Kappaleet
Kanadan singlejulkaisu
Dr12
Rakenne
thumb|left|200px|Dr12:n ohjauspöytä. Dr12-veturi koostui kahdesta kolmiakselisesta telistä joissa kummassakin oli yksi ajomoottori akselia kohden, ja niiden päällä lepäävästä, erittäin tukevasta itsekantavasta teräskorista, johon laitteistot ja ohjaamot oli rakennettu. Veturissa oli keskellä yksi suuri 182-litrainen V16-dieselmoottori, joka käytti siihen kytkettyjä pää- ja apugeneraattoria. Veturissa oli lisäksi puukoristen ja teräskoristen matkustajavaunujen lämmitystä varten höyrynkehitin, mutta se poistettiin tarpeettomana 1970-luvun loppupuolen tienoilla, koska käyttöön tulleet sähköveturit toivat sähkölämmitysmahdollisuuden ja höyryveturit olivat poistumassa liikenteestä. Ohjaamot on suunniteltu niin, että törmäyksessä veturin molemmissa päissä oleva turvakeula otti törmäyksessä vastaan suurimmat voimat ja suojasi näin kuljettajaa ja laitteita.
Pekka Heino
Ura
Vuonna 2001 Heino ryhtyi kirjoittamaan kappaleita Cashmir-yhtyeessäkin vaikuttaneen kosketinsoittajan Tomppa Nikulaisen kanssa. Kun Emppu Vuorinen ja Jason Flinck liittyivät heidän seuraansa, he päättivät muodostaa yhtyeen nimeltä Brother Firetribe. Siitä lähtien Heino ja Nikulainen ovat tehneet kappaleita yhdessä. Aluksi yhtye käytti rumpukonetta, kunnes yhtyeeseen liittyi vuonna 2006 Kalle Torniainen. Ensimmäiset keikat pidettiin samana vuonna.
Dr12
Rakenne
Kaksi veturia voitiin kytkeä ohjattavaksi samasta ajopöydästä, mutta tätä ominaisuutta hyödynnettiin erittäin harvoin. Vetureiden etupäissä oli myös tätä harvoin käytettyä kaksinajo-ominaisuutta varten käyntisillat jotta koneapulainen tai muu miehistö pystyi siirtymään veturista toiseen. Siirtyminen oli lähes välttämätöntä, sillä 1960-luvun dieselveturit vaativat koneapulaisen tarkistamaan vetureiden koneistojen toimintaa jatkuvasti.
Pekka Heino
Ura
Yhtyeessä on esitetty jonkin verran myös cover-kappaleita ja "Chasing the Angels" löytyy yhtyeen toiselta albumilta Heart Full of Fire joka julkaistiin vuonna 2008. Samana vuonna julkaistiin myös single "I am Rock" sekä "Heart Full of Fire... And Then Some" -EP, joka sisältää omien kappaleiden lisäksi myös yhden cover-kappaleen. "Heart Full of Fire" myi Suomessa kultaa vuonna 2014.
Dr12
Vetureiden käyttöalue
Dr12 oli yleislinjaveturi, eli se oli tarkoitettu sekä raskaiden matkustaja- että tavarajunien vetämiseen. Kiihtyvyys matkustajajunissa osoittautui aikataulujen nopeutuessa kuitenkin riittämättömäksi.
Pekka Heino
Ura
Vuonna 2002 Heino liittyi Leverage-yhtyeeseen laulajaksi. Leveragessa hän osallistuu yhtyeen muiden jäsenten kanssa sovitukseen Tuomas Heikkisen ja Torsti Spoofin toimiessaan lauluntekijöinä. Yhtyeen ensimmäinen albumi Tides ilmestyi vuonna 2006.
Dr12
Vetureiden käyttöalue
Veturit olivat koko ikänsä sijoitettuna Tampereen varikolle, josta niillä aluksi vedettiin pika- ja tavarajunia raskaasti kiskotetuilla rataosilla Helsinki–Seinäjoki ja Riihimäki–Kouvola. Haapamäen kautta Jyväskylän suuntaan lähteviin pikajuniin vaihdettiin Tampereella Hr1-veturi.
Pekka Heino
Ura
Tuomas Heikkinen ja Pekka Heino tekivät yhteistyötä Ari Koivusen kanssa, kun Heikkinen teki pari kappaletta Koivusen albumille Fuel for the Fire ja samalla Heino toimi taustalaulajana. Albumi julkaistiin vuonna 2007.
Dr12
Vetureiden käyttöalue
Sähköistyksen ja raskaan kiskotuksen edetessä vetureiden käyttöalue laajeni idän ja pohjoisen sähköistämättömille radoille, joilla ne syrjäyttivät aiemmin samoissa tehtävissä käytettyjä Hr1- ja Tr1-sarjoja. 1980-luvun puoliväliin mennessä maamme kaikkein tärkeimmät radat oli saatu sähköistettyä, mikä vähensi voimakkaasti diesel-linjavetureiden tarvetta. Loppuvuosina Dr12-vetureita käytettiin Turun ja Tampereen seuduilla, muun muassa rataosalla Turku–Tampere. Viimeinen Dr12-sarjan ajo osui veturille no. 2216 sen vetäessä puutavarajunan Salosta Turkuun 19.12.1990. Tämä samainen veturi on nykyisin museoitu ja sillä ajettiin mm. VR:n 150-vuotisjuhlien kunniaksi elokuussa 2012 Hanko–Hyvinkää-radalla. Viimeiset Dr12-sarjan veturit ovat 2241, joka on esillä Suomen Rautatiemuseossa Hyvinkäällä ja 2216 joka on aktiiviliikenteessä Haapamäen Museoveturiyhdistyksen omistamana
Teknisiä tietoja
Tampella/MAN V8V22/30 turboahdettu etukammiodiesel, osassa vetureita vastaava suoraruiskutusmoottori
Pekka Heino
Ura
Brother Firetriben mennessä tauolle Leverage julkaisi toisen albumin Blind Fire vuonna 2008 ja kolmannen albumin Circus Colossus. Myös Leverage jäi tauolle, joten Heino alkoi tehdä cover-keikkoja muun muassa soolona kitaransa kanssa ja Rock & Roll Sensation -yhtyeen kanssa. Samalla Brother Firetribe julkaisi DVD-levyn. Vuonna 2009 Tuomas Heikkinen ja Pekka Heino tekivät "Wasn't It Enough" -kappaleen Agnes Pihlavan albumille Redemption.
Vuonna 2013 Brother Firetribe palasi tauolta ja julkaisi seuraavana vuonna albumin Diamond in the Firepit, josta julkaistiin ennakkoon single "For Better or for Worse".
Vuonna 2015 Brother Firetribe jäi tauolle, sillä yhtyeen kitaristi Emppu Vuorinen vaikuttaa pääsääntöisesti Nightwish-yhtyeessä. Nightwishin jäädessä tauolle maailmankiertueen jälkeen loppuvuodesta 2016 alkoi Brother Firetriben leirissä olla jälleen elonmerkkejä. Yhtyeen neljäs studioalbumi "Sunbound" julkaistiin maaliskuussa 2017. Albumilta julkaistiin ennakkoon kappaleet "Taste of A Champion", "Indelible Heroes" ja "Big City Dream". Kappaleesta "Indelible Heroes" julkaistiin myös musiikkivideo.
Heino on myös tehnyt kappaleita muun muassa Place Vendome -yhtyeelle.
Leverage
Lisäksi Heino on toiminut taustalaulajana Ari Koivusen albumilla Fuel for the Fire.
Sarah Bernhardt
Sarah Bernhardt (22./23. lokakuuta 1844 – 26. maaliskuuta 1923) oli ranskalainen näyttelijä. Häntä pidetään 1800-luvun loppupuolen merkittävimpänä ranskalaisena näyttelijänä ja yhtenä näyttämötaiteen historian suurimmista nimistä.
Tausta
Benhardt syntyi Pariisissa vuonna 1844 Henriette Rosine Bernard -nimisenä hollantilaiselle juutalaiselle kurtisaanille Judith Van Hardille, joka tunnettiin myös nimellä ”Youle”. Lapsen isä oli Edouard Bernard, ranskalainen juristi, ja Henriette koulutettiin ranskalaisissa katolisissa sisäoppilaitoksissa. Elättääkseen itsensä hän yhdisti varhaiseen näyttelijänuraansa kurtisaanina toimimisen – noina aikoina molempia aloja pidettiin paheksuttavina.
Ura
Bernhardtin näyttelijänura alkoi vuonna 1862, lähinnä komedianäytelmissä. Kuuluisa hänestä tuli Euroopan näyttämöillä 1870-luvulla, ja pian hän oli haluttu esiintyjä kaikkialla Euroopassa ja Yhdysvalloissa, ollen mahdollisesti 1800-luvun kuuluisin näyttelijä. Bernhardt tunnettiin vakavana draamanäyttelijänä.
Vaikka Bernhardt olikin pääasiallisesti teatterinäyttelijä, hän teki useita äänitteitä erilaisiin produktioihin. Eräs varhaisimmista oli Jean Racinen Faidran lukeminen Thomas Edisonin kotona New Yorkin -vierailulla 1880-luvulla. Monialaisena Benhardt harrasti teatterin lisäksi taiteista myös kuvataiteita, kuten maalausta ja kuvanveistoa, sekä poseerasi mallina Antonio de La Gandaralle. Lisäksi hän julkaisi kirjoja ja näytelmiä.
Tšekkiläinen taiteilija Alfons Mucha teki useita ikonisia art nouveau -suuntausta edustavia mainoksia ja julisteita Bernhardtista.
Viimeiset vuodet
Vuonna 1915 Benrhardtin oikea jalka amputoitiin sen vahingoituttua vakavasti kymmenen vuotta aiemmin. Hän joutui pyörätuoliin useiksi kuukausiksi. Siitä ja puisen jalkaproteesin tarpeesta huolimatta hän jatkoi uraansa.
Bernhardt kuoli poikansa Mauricen käsivarsille vuonna 1923 ja on haudattu Pariisiin La Père Lachaisen hautausmaalle.
Ketjusääntö
missä ' tarkoittaa derivaattaa x:n suhteen. Leibnizin merkintää käyttäen ketjusääntö saa muodon
Tässä argumentit on jätetty pois selkeyden vuoksi (edelleen siis g=g(x) ja f = f(g(x))). Ketjusääntö voidaan todistaa karakterisointilauseen avulla. Ketjusäännöstä on myös versio matriisien kertolaskulle.
Pýdna-Kolindrós
Pýdna-Kolindrós ( eli Δήμος Πύδνας-Κολινδρού, Dímos Pýdnas-Kolindroú) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Pierian alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kunnan pinta-ala on 341,2 neliökilometriä ja väkiluku 15 179 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Aigínio.
Pýdna-Kolindróksen kunta syntyi, kun Aigínio, Kolindrós, Methóni ja Pýdna yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Pýdna-Kolindróksen kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Peter Bagge
thumb|upright|Peter Bagge Peter Bagge (s. 11. joulukuuta 1957 Peekskill, New York) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä. Bagge käyttää tarinoissaan usein mustaa huumoria, ja hänen piirrostyylinsä on liioittelevan animaatiomainen. Tarinat ammentavat aiheensa usein nuorten aikuisten vaikeuksista ja haluttomuudesta aikuistua ja keskiluokkaistua.
Baggen tunnetuin sarjakuva on vuodesta 1990 alkaen ilmestynyt Hate, joka kuvaa Buddy Bradleyn ja tämän ystävien elämää ja sijoittui aluksi grunge-boomin aikaiseen Seattleen ja myöhemmin New Jerseyn lähiöihin. Baggen tuotanto edustaa underground-sarjakuvaa, ja hän toimitti 1983–1986 suuntauksen tunnetuimman tekijän Robert Crumbin Weirdo-lehteä.
Hattefjell
Hattefjell on Skandeilla sijaitseva vuori Tromssan lääniin kuuluvassa Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Se sijaitsee Bergsdalenin kaakkoispäässä. Vuoren korkein kohta on 1 431 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Martin Sheridan
Martin John Sheridan (28. maaliskuuta 1881 Bohola, Irlanti – 27. maaliskuuta 1918 New York, Yhdysvallat) oli irlantilais-amerikkalainen yleisurheilija, joka kilpaili useassa kenttälajissa. Hän voitti kolme olympiakultaa kiekonheitossa ja kaksi kultaa vuoden 1906 välikisoista.
Amasja
Amasja oli yksi Juudan kuninkaista ja kuningas Joasin poika. Hän tuli valtaan 25 vuoden ikäisenä ja hallitsi 29 vuotta, todennäköisesti vuodet 795–766 eaa. Amasja teki sitä, mikä oli oikein Herran silmissä, muttei ollut esi-isänsä Daavidin veroinen. Heti, kun hän oli lujittanut valtansa, hän surmautti isänsä murhaajat, mutta ei murhaajien lapsia, kuten aiemmin oli tehty vastaavissa tilanteissa. Amasja kävi menestyksekkään sodan Edomia vastaan vallaten pari kaupunkia. Sitten hän lähetti Israelin kuninkaalle Joasille viestin: "Selvittäkäämme välimme." Mutta Joas vastasi: Sinä olet ylpistynyt, kuin löit Edomin. Nauti nyt kunniastasi ja pysy aloillasi. Pitääkö sinun ehdoin tahdoin syöstä Juuda turmioon?" Mutta Amasja päätti taistella, kärsien tappion ja joutuen vangiksi. Hänet nöyryytettiin ja vapautettiin sitten. Tämän jälkeen Amasja hallitsi vielä useita vuosia, ennen kuin häntä vastaan tehtiin salaliitto. Hän pakeni Lakisiin, mutta sinne lähetettiin miehiä hänen peräänsä ja he tappoivat hänet siellä. Amasjan jälkeen kuninkaaksi tuli Asarja.
Martin Sheridan
Muutto Yhdysvaltoihin
Martin Sheridan syntyi vuonna 1881 Boholassa Irlannissa. Hän oli nuorin kuudesta lapsesta. Hän jätti kotimaansa vuonna 1899 ja muutti Yhdysvaltoihin kahden veljensä kanssa. Martin ja toinen veljistä liittyivät pian saapumisensa jälkeen New Yorkin poliisivoimiin.
Urheilu-ura
Sheridanin veljekset littyivät amerikanirlantilaisten urheiluseuraan, ja Martin Sheridan voitti vuonna 1901 ensimmäisen kiekkokilpailunsa ja teki kolmannessa kilpailussaan uuden maailmanennätyksen. AAU:n Yhdysvaltain-amatöörimestaruuden hän voitti vuonna 1904 sekä kiekonheitossa että kuulantyönnössä. Vahvojen esitystensä ansiosta heidät valittiin St. Louisin olympialaisiin.
St. Louisissa 1904 Sheridan voitti kiekonheiton tuloksella 39,28 ja sijoittui neljänneksi kuulantyönnössä. Kiekonheitossa hän kävi uusintaheiton mestaruudesta Ralph Rosen kanssa. Rosen ja Sheridanin voittotulos oli uusi olympiaennätys. Se paransi Rudolf Bauerin neljä vuotta vanhaa olympiaennätystä 3,24 metriä.
Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 1908 Sheridan teki muun muassa kiekonheiton uuden maailmanennätyksen. Hän esitti jokaisessa lajissaan niin mainioita otteita, että hänet ilmoitettiin useaan lajiin Lontoon olympialaisiin.
Sheridanin ensimmäinen laji Lontoossa oli kiekonheitto, jossa hän voitti jälleen olympiakultaa tuloksella 40,89. Tulos paransi edellisissä kisoissa Rosen ja Sheridanin heittämää olympiaennätystä 1,61 metrillä. Samana päivänä käydyssä kuulantyönnössä hän jäi hieman yllättäen sijouttamattomien joukkoon. Kaksi päivää myöhemmin Sheridan voitti kultaa kreikkalaistyylisessä kiekonheitossa tuloksella 51,92. Sheridan otti seuraavaksi pronssia vauhdittomasta pituushypystä tuloksella 322,5. Viimeisissä lajeissaan Sheridan sijoittui vauhdittomassa korkeushypyssä 16:nneksi ja kolmiloikassa 13:nneksi.
Sheridan jatkoi urheilu-uraansa vuoteen 1911 asti. Hän voitti vuosien 1904–1911 aikana 11 AAU:n amatöörimestaruutta. Niistä kolme oli yleismestaruutta. Vuosina 1902–1911 Sheridan teki myös 15 kiekonheiton epävirallista maailmanennätystä.
Kuolema 37-vuotiaana
Sheridan sairastui maaliskuussa 1918 keuhkokuumeeseen työskenteltyään tuplavuorossa sairaan kollegansa puolesta. Hän kuoli sairaalassa viisi päivää myöhemmin.
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2018
Formula 2 Unkarin Grand Prix 2018 oli Formula 2 -kauden 2018 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa Unkarissa.
Hannu Kamppuri (raviohjastaja)
Hannu Kamppuri (s. 1968) on suomalainen raviohjastaja. Hänellä on A-ajolupa. Hän on ohjastanut raveissa vuodesta 1984 lähtien. Vuoden 2014 loppuun mennessä hän on ohjastanut runsaat 8 133 ravilähtöä, joista hän on voittanut 663 lähtöjä ja voittanut palkintorahoja runsaat 1,9 miljoonaa euroa. Hän asuu Nokialla.
Australian politiikka
Australian valtiomuoto on perustuslaillinen monarkia. Sen valtionpäämies on kuningas Charles III, joka on myös Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas ja asuu siksi Lontoossa. Australiassa hänen valtaansa edustaa liittovaltiotasolla kenraalikuvernööri ja osavaltiotasolla kuvernöörit. Käytännössä maata johtaa pääministeri, jolla on laajat toimeenpanovaltuudet.
Australiassa on voimassa äänestyspakko. Naiset saivat äänioikeuden vuonna 1902.
Australia on liittovaltio, joka koostuu osavaltioista ja territorioista. Jokaisella osavaltiolla, Uusi Etelä-Wales, Queensland, Etelä-Australia, Tasmania, Victoria ja Länsi-Australia, on oma perustuslaki ja jonkin verran itsehallintoa. Lisäksi Australialla on kaksi sisäistä terriotoriota, Pohjoisterritorio (itsehallintoalue vuodesta 1978) ja Australian pääkaupunkiterritorio (itsehallintoalue vuodesta 1988), sekä joukko asuttuja saaria, joita hallinnoidaan territorioina.
Puolueet
Australian politiikkaa hallitsee kolme puoluetta:
Vuoden 2016 parlamenttivaalien jälkeen kansallispuolueen ja liberaalien koalitiolla on alahuoneessa 76 paikkaa, työväenpuolueella 69 paikkaa, vihreillä yksi paikka ja muilla neljä paikkaa. Senaatissa kansallispuolueella ja liberaaleilla 30, työväenpuoleella 26, vihreillä 9 ja muilla 11. Parlamentissa, vaalitavan takia lähinnä ylähuoneessa, on edustettuna myös muutama pienempi puolue.
Etujärjestöt
Ammattiliittojen keskusjärjestö ACTU edustaa noin kahta miljoonaa palkansaajaa. Maan työlainsäädäntöä uudistettiin vuonna 2006 pääministeri John Howardin hallituksen johdolla, mikä heikensi ammattiliittojen asemaa. ACTU laskee viime aikojen suuriin saavutuksiinsa vuonna 2010 säädetyn maksullisen vanhempainvapaan.
Parlamentti
Australiassa on kaksikamarinen liittoparlamentti. Senaattiin eli ylähuoneeseen valitaan kuuden vuoden kaudeksi 76 senaattoria, 12 kustakin osavaltiosta ja kaksi kustakin mantereen territoriosta. Kolmen vuoden välein pidettävissä vaaleissa valitaan yleensä puolet senaattoreista kerrallaan. Senaatin vaalitapa on suhteellinen. Edustajainhuoneeseen eli alahuoneeseen valitaan 150 edustajaa yhden edustajan vaalipiireistä, jotka on jaettu väkiluvun mukaan. Puolue, jolla on enemmistö alahuoneessa, muodostaa hallituksen. Myös alahuoneen vaalikausi on kolme vuotta.
Hallitus
Ylin toimeenpanovalta jakaantuu kenraalikuvernöörin ja pääministerin kesken.
Pääministeri ehdottaa ministereitä kansanedustajien joukosta, ja kenraalikuvernööri nimittää heidät virkoihinsa.
Australian pääministeri on ollut elokuusta 2018 liberaalipuolueen johtaja Scott Morrison. Parlamenttivaalit on järjestetty viime aikoina vuosina 2013, 2016 ja 2019. Liberaalien-kansallispuolueen koalitio on saanut vaalivoiton näissä kolmessa vaaleissa, ja työväenpuolue on ollut oppositiossa vuodesta 2013. Työväenpuolue puolestaan voitti vuosien 2007 ja 2010 vaalit. Vuosina 1996-2007 pääministerinä oli liberaalipuolueen John Howard. Tätä ennen työväenpuolueen valtakausi kesti vuodet 1983-1996, jolloin pääministeri oli 1983-1991 Bob Hawke vuosina ja vuosina 1991-1996 Paul Keating. Pääministeri vuosina 1975-1983 oli liberaalipuolueen Malcolm Fraser.
Decora
Decora on alun perin Japanissa syntynyt katutyyli, mutta 2000-luvulla decora on yleistynyt myös suomalaisten, varsinkin nuorten tyttöjen keskuudessa. Decoran nimi tulee englanninkielen sanasta decorate, “koristella”. Katutyylille tyypillisesti decorassa ei ole yhtäläisiä sääntöjä pukeutumisen suhteen, vaan tyyli on varsin vapaata.
Tyyli on yleispiirteiltään värikäs, pirteä, iloinen ja hieman lapsellinen. Usein värit decora-asuissa ovat iloisia ja kirkkaita, eikä värien yhdistelyä kaihdeta. Ehdottomasti yleisin väri decorassa on kuitenkin pinkki. Myös kerrospukeutuminen koetaan usein tärkeäksi harrastajien keskuudessa, ja usein asukokonaisuudet sisältävät runsaasti koruja, pinnejä sekä maskotteja. Usein decoralla näkeekin mukana esimerkiksi pehmoleluja. Myös kaikki glitterit ovat yleisiä decorassa ja usein decorat ovatkin liimanneet kasvoihinsa timanttitarroja.
Tyylin luoja
Decoran syntymisessä hyvin tärkeää roolia on esittänyt japanilainen tv-juontaja, laulaja ja vaatesuunnittelija Tomoe Shinohara. Shinohara nousi pinnalle 90-luvun puolivälissä, jolloin monet decoraan pukeutuvat nuoret käyttivät tyylistään nimeä shinorer (shinorer on yksi Shinoharan lempinimistä). Tomoe tekee suurimman osan vaatteistaan itse, ja monet decorat harrastavat samaa. Shinohara puhuu ja laulaa yleensä tarkoituksellisesti pirteällä, hieman pikkuoravamaisella äänellä.
Alalajit
Decoran alalajeista kiistellään harrastajien keskuudessa, mutta monet nimeävät decoralle ainakin kaksi alalajia; romantic decoran eli romadecon (“romanttinen decora”) sekä dark decoran (“synkkä decora”).
Romantic decora on nimensä mukaisesti romanttisempaa kuin tavallinen decora. Romadecoon yhdistetään usein lolita-tyylisiä vaatteita ja asusteita decoravaatteiden lisäksi. Dark decora puolestaan tunnetaan tummasta värimaailmastaan. Suosituimpia värejä ovat musta, harmaa ja valkoinen, yhdistettyä useimmiten pinkkiin, punaiseen tai johonkin muuhun tehosteväriin.
Viime aikoina on luotu niin sanottu sweet decora, jossa käytetään paljon valkoista ja pastellivärejä, kuten vaaleanpunaista ja -sinistä.
Decora 2000-luvulla
2000-luvulla decora on menettänyt suosiotaan japanilaisessa katukuvassa, mutta se ei merkitse decoran unohtumista. Samaan aikaan kuin decoran suosio on laskenut tyylin kotimaassa, decoran harrastajien määrä länsimaissa on lisääntynyt.
Kaarle Ekholm
Kaarle Väinö ”Kalle” Ekholm (7. joulukuuta 1884 Viipuri, Suomen suuriruhtinaskunta – 13. toukokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Viipurin Reipasta.
Kantriradio
Kantriradio on Sanoma-konserniin kuuluvan Nelonen Median omistama suomalainen kaupallinen radiokanava, joka aloitti toimintansa 1. joulukuuta 2021. Kanavan kuuluvuusalue laajeni Vaasaan maaliskuun lopussa 2023.
Kaarle Ekholm
Ekholm voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912. Moniottelussa hän keskeytti.
Montemilone
Venosa on kunta Potenzan maakunnassa, Basilicatan alueella Etelä-Italiassa. Kunta sijaitsee maakunnan pohjoisosassa, 74 kilometriä Potenzasta koilliseen, kuusikymmentä kilometriä Adrianmeren rannikolta. Montemilonen asukasluku on 1 194 (2020).
Voisalmi
Voisalmi on Lappeenrannan kaupunginosa Tyysterniemen pohjoispuolella. Voisalmen kaupunginosa sijaitsee Voisalmensaaressa, jossa on myös Kariniemen, Kivisalmen ja Suolahden kaupunginosat. Voisalmessa on ostoskeskus, jossa on yksi lähikauppa, pankkiautomaatti, apteekki, baari, kylmä huoltoasema, ja autokorjaamo. Asuinalueen muihin palveluihin kuuluvat terveyskeskus, kaksi urheilukenttää, uimaranta, Voisalmen koulu (alakoulu), päiväkoti, sekä kirjasto.
Voisalmi ja Kivisalmi on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla. Kariniemi on rakennettu 1990-luvulla.
Historiaa
Voisalmen eteläosassa, lähellä Voisalmen siltaa, on useita Salpalinjan bunkkereita ja panssarivaunuesteitä. Voisalmen itäosassa Suolahden kaupunginosassa sijaitsee Mertaniemen voimala, joka oli Suomessa ensimmäisiä maakaasusta sähköä ja kaukolämpöä tuottavia voimaloita.
C. G. Swan rakennutti huvilan Lappeenrannan pohjoispuolelle Voisalmen saareen Hopeavuoreen. Swan laati itse talon piirustukset, ja huvila valmistui 1892. Huvila oli kesäisen lomanvieton, puutarhanhoidon ja kulttuurin tyyssija. Siellä viihtyivät myös Swanin tyttärien aviopuolisot, kuten Eero Järnefelt, Christian Sibelius ja Otto Manninen. Huvila rapistui nopeasti 1940-luvulla sodan jälkeen ja jäi tehdasalueelle.
Liikenne
Voisalmen läpi kulkee viisi joukkoliikennereittiä: Paikallislinjat 2, 3, 3K ja 12, sekä Taipalsaaren reitti. Reitit kiertävät Lappeenrannan keskustan jälkeen Tyysterniemen kautta Voisalmeen. Kivisalmen reitti pysähtyy Kivisalmen kioskin kohdalla, ja jotkut vuorot jatkavat Kivisalmen kärkeen. Taipalsaaren linjat ajavat edelleen suoraan Taipalsaarelle kiertämättä Kivisalmea. Kariniemessäkin on joukkoliikennettä, linjat 3 ja 8 kulkevat sinne.
Hammasharja
Hammasharja on väline, jolla hampaat harjataan. Mekaanisen hammasharjan lisäksi on myös sähkökäyttöisiä sähköhammasharjoja, joita suositellaan niiden tehokkaamman puhdistuskyvyn takia.
Historia
Hammasharjan varhaisimmat mallit olivat eräänlaisia rispaantuneita hammastikkuja, joilla egyptiläiset ja babylonialaiset puhdistivat hampaita jo noin 3500 eaa. Tikkuina on käytetty oksia, lintujen höyheniä, luunkappaleita ja eläinten piikkejä. Eri kulttuureissa on myös käytetty muita puhdistusvälineitä, kuten purtavia oksia ja lääkekasveja.
Nykyisenkaltaisen hammasharjan esi-isä on peräisin Kiinasta aivan 1400-luvun lopulta. Harjassa oli oikeat harjakset sian niskakarvoista. Ensimmäinen nailonhammasharja valmistettiin Yhdysvalloissa vuonna 1938, jolloin DuPontin nailonharjaksilla varustettu hammasharja tuli markkinoille (Doctor West's Miracle Toothbrush).
Suomessa hammasharjoja on ollut myynnissä 1800-luvulta lähtien.
Harjatyyppejä
Yleisin harjatyyppi on käsikäyttöinen, yksinkertainen harja, jossa varren päässä olevat harjakset poistavat mekaanisesti likaa hampaiden pinnalta ja väleistä. Näistä harjoista on markkinoilla hyvin erilaisia malleja, joilla eri valmistaja pyrkivät antamaan kuvan erityisistä teknisistä ominaisuuksista. On olemassa myös erikoishammasharjoja.
Matti Olavi Ranin
Hänen vanhempansa olivat näyttelijä Matti Ranin ja televisio-ohjaaja Irja Ranin. Hänen isovanhempansa isän puolelta, Helge ja Saara Ranin, olivat myös näyttelijöitä. Hänen äidinpuoleinen isoisänsä oli näyttelijä Toivo Hämeranta.
Hän työskenteli usein isänsä Matti Raninin kanssa. Nuorempi Ranin oli mukana muun muassa Kasper-teatterissa. Lisäksi hän esiintyi animaatioelokuvien ääninäyttelijänä siinä missä hänen isänsä toimi elokuvan suomentajana ja ohjaajana.
Stormwarrior
Stormwarrior on laulaja-kitaristi Lars Ramcken vuonna 1998 perustama power/speed metal -yhtye Saksasta. Yhtye käsittelee sanoituksissaan viikinkiteemoja. Gamma Rayn Kai Hansen on tuottanut Stormwarriorin ensimmäiset albumit, ja hän myös esiintyy joillain kappaleilla kitaristina tai laulajana. Stormwarriorin uusin albumi Heathen Warrior ilmestyi 27. toukokuuta 2011.
Nielulevät
Nielulevät (Cryptophyta) on yksisoluisten, merten ja sisävesien levien ryhmä, joka nykyisin luokitellaan Chromalveolata-kuntaan kuuluvaksi kaareksi. Nielulevälajien määräksi on arvioitu 60-200. Niiden nimitys tulee solun etupäässä olevasta ontelosta, jota kutsutaan nieluksi.
Nielulevien kehityshistoria on ollut pitkään epäselvä. Solun hienorakenteen perusteella otaksutaan nielulevien kehityslinjan syntyneen, kun varhainen Chromalveolata-kuntaan kuulunut uintisiimallinen eliö otti soluunsa endosymbiontiksi punalevien kehityslinjaan kuuluneen yksisoluisen eliön. Punalevä oli puolestaan aiemmin evoluution kuluessa ottanut soluunsa endosymbionttisen syanobakteerin, minkä vuoksi se kykeni yhteyttämään. Sittemmin symbionttina ollut punalevä surkastui ja muuttui nielulevän kloroplasteiksi eli viherhiukkasiksi. Yhdessä nieluleväsolussa on yleensä vain yksi hyvin suuri viherhiukkanen. Nykyään muinaisesta punalevästä on enää havaittavissa viherhiukkasen ympärillä oleva ylimääräinen kalvopari ja tämän uloimman kalvoparin alla havaittavissa oleva surkastunut punalevän tumarakenne eli nukleomorfi. Nieluleväkloroplasteilla on tämän vuoksi ympärillään neljä kalvoa.
Vaikka useimmilla nielulevillä on viherhiukkasia, ne kykenevät myös syömään ravinnokseen bakteereja, joten ne ovat sekä autotrofeja että heterotrofeja. Solut ovat 10–50 mikrometrin kokoisia, muodoltaan litteitä ja soikeita, ja niiltä puuttuu jäykkä soluseinä. Solussa on kaksi uintisiimaa. Nielulevillä on erityisominaisuutena ulkopinnalla olevia spiraaliin muotoon kiertyneitä rihmoja eli ejektiosomeja, jotka toimivat jännitetyn jousen tavoin. Jos levää ärsytetään, ejektiosomit oikenevat ja levä sinkoaa toisaalle.
Nielulevät tuottavat yhteyttämistuotteenaan tärkkelystä ja samankaltaisia aineita. Ne ovat ravintoa muun muassa eläinplanktonille. Vaikka nieluleviä esiintyy niin makeissa kuin suolaisissakin vesissä, ovat ne tavallisimpia viileissä ja tummissa humuspitoisissa vesissä, joissa ne pystyvät yhteyttämään vähässäkin valossa viherhiukkasten sisältämän fykosyaniinin ja fykoerytriinin avulla. Kyseisiä pigmenttejä tavataan edelleenkin punalevillä ja syanobakteereilla. Chilomonas-suvun lajeilla ei ole viherhiukkasia, vaan ne käyttävät esimerkiksi bakteereja ravintonaan; tarvittaessa ne voivat tulla toimeen pelkillä mineraaleilla.
Sojuz 12
Sojuz 12 oli uusitun Sojuz-avaruusaluksen koelento.
Laukaisu Baikonurin kosmodromilta tapahtui 27. syyskuuta 1973 kello 12.18.16 UTC. Miehistöä oli nyt vain kaksi kosmonauttia, jotka käyttivät painepukua laukaisun ja paluun aikana. Lento kesti yhden vuorokauden ja 23 tuntia, 15 minuuttia ja 32 sekuntia. Aluksen radiokutsu oli Урал eli Ural.
Neuvostoliiton avaruusohjelma
300px|thumb|right|Venäjän avaruustoiminnan näyttelyhalli [[Tsiolkovskin kosmonautiikan valtionmuseossa Kalugalla, Venäjällä. Näyttelyssä on seuraavien venäläisten innovaatioiden mallit ja replikat: ensimmäinen satelliitti, Sputnik 1 (katon alla pallo) ensimmäiset avaruuspuvut (alavasen) ensimmäisen miehitetyn avaruuslennon moduuli, Vostok 1 (keskellä) ensimmäinen Molnija-tyypin satelliitti (yläoikea) ensimmäinen avaruusmönkijä, Lunohod 1 (alaoikea) ensimmäinen avaruusasema, Saljut 1 (vasemmalla) ensimmäinen modulaarinen avaruusasema, Mir (ylävasemmalla).]] Neuvostoliiton avaruusohjelma pohjautui venäläisen opettajan Konstantin Tsiolkovskin 1900-luvun alusta alkaen yksin tekemään tutkimustyöhön. Hän tutki ensimmäisenä avaruuslennon mahdollisuutta matemaattisesti. Hän teki suhteellisen vähän kokeellista tutkimusta, mutta kehitti silti muun muassa rakettien ohjausmenetelmiä, nestemäisiä ajoaineita ja monivaiheisen raketin periaatteen. Neuvostovaltio alkoi jo vuonna 1921 tukea rakettitutkimusta asevoimien budjettirahoituksella. GIRD-tutkimusryhmät konkretisoivat rakettien kehitystyön 1920-luvun puolivälistä alkaen. 1930-luvulla Sergei Koroljov nousi rakettitutkimuksen johtoon, mutta hän joutui asevoimien puhdistusten yhteydessä vankeuteen. Toisen maailmansodan aikana rakettialan tutkimus keskittyi maavoimien raketteihin ja lentokoneiden rakettipropulsioon.
Neuvostoliiton aikana koko avaruusohjelma oli asevoimien alaisuudessa. Korkeimmalla ministeritasolla Neuvostoliiton avaruusohjelmaa johti sotamarsalkka Dmitri Ustinov. Raketti- ja avaruusalussuunnittelija Sergei Koroljov vastasi kuolemaansa 1966 asti Neuvostoliiton avaruusohjelmasta.
Koroljovin johdolla Neuvostoliitto kehitti 1950-luvulla ensimmäisen mannertenvälisen ohjuksen, joka pystyi kantamaan ydinaseen yhdysvaltalaisiin kohteisiin. R-7-ohjus laukaistiin ensi kertaa 21. elokuuta 1957. Sekä Neuvostoliitto että Yhdysvallat ilmoittivat vuonna 1955 aikeestaan laukaista satelliitti kansainvälisen geofyysisen vuoden (1957–8) aikana. Ohjuksen onnistuneen koelaukaisun jälkeen ensimmäinen satelliitti Sputnik 1 rakennettiin nopeasti ja laukaistiin 4. lokakuuta 1957. Rakettiohjelman puitteissa rakennettiin Tiuratamin alueelle Baikonurin kosmodromi.
Koroljovilla oli useita kilpailijoita, muun muassa Mihail Jangel ja Vladimir Tšelomei, jotka olivat pääasiassa ohjusinsinöörejä ja tämän ohessa avaruusinsinöörejä. N1-kuuraketin epäonnistumisen on katsottu johtuneen Koroljovin äkillisen kuoleman synnyttämästä kilpailusta hänen seuraajiensa kesken. Avaruustoiminnan siirtyminen kypsään vaiheeseen loi lisää byrokratiaa ja antoi vähemmän tilaa uusille näkemyksille. Avaruusohjelma oli hyvin suosittu kansan ja neuvostojohdon parissa, mutta aikaa myöten se kehittyi taloudellisesti tehottomaksi; ohjelma oli kuitenkin niin vahva, että se kesti Neuvostoliiton lakkautuksen Venäjällä ja jossain määrin myös Ukrainassa.
Varhainen historia
Venäläinen Konstantin Tsiolkovski oli nykyaikaisen avaruusmatkailun ensimmäisiä teoreettisia uranuurtajia. Tsiolkovski oli aikaansa edellä. Raketteja ja avaruusmatkoja koskevia tutkimuksia hän julkaisi 1800-luvun lopulta 1920-luvulle. Hän laati rakettitekniikan perusyhtälön, ideoi nesteraketin, aurinkopurjeen, avaruusaseman ja tähtienväliset lennot. Tsiolkovski päätteli aivan oikein, että tehokkain rakettipolttoaine on vety. Yksi toinen avaruuslentojen ideoijista oli Juri Kondratjuk, joka toi esille ajatuksen erillisestä kuumodulista.
Tsiolkovskin vielä eläessä Fridrih Tsander perusti 1931 rakettiyhdistys GIRD:in, joka jonkin ajan kuluttua liitettiin valtion RNII-tutkimisinstituuttiin. Varhaisiin venäläisiin rakettipiireihin kuuluivat muun muassa Sergei Koroljov, Leonid Duškin ja Valentin Gluško. 1930-luvulla kehitettiin nesteraketti GIRD-X, joka nousi alussa vain 80 metriä, mutta lopulta muutaman kilometrin korkeuteen. Myöhemmin 1930-luvulla rakettitutkimus hajautui Neuvostoliitossa muun muassa rakettilentokoneen kehittelyyn.
Vuonna 1938 Stalin käynnisti suuren puhdistuksen, jossa useimmat Neuvostoliiton rakettitutkijat joutuivat työleireille. Rakettitutkijat antoivat panoksensa toisessa maailmansodassa kehittämällä venäläisille sota-aseeksi Katjuša-raketinheittimen. Toisen maailmansodan päättyessä vuonna 1945 venäläiset vangitsivat ja houkuttelivat Itä-Saksaan saksalaisen V2-raketin kehittelyssä olleita rakettitutkijoita. Nämä saksalaiset pakkosiirrettiin seuraavana vuonna Neuvostoliittoon, missä he kehittivät R-1:n, joka oli hieman muunneltu ja paranneltu V2. Saksalaiset ja enenevissä määrin venäläiset kehittelivät V2:lle seuraajia 40-luvun lopulla ja 50-luvun alussa. Kun Neuvostoliitto räjäytti 1949 ydinpommin, syntyi 1950-luvulla tarve kehittää ydinohjuksia, joiden haluttiin kantavan yhä pidemmälle. Alussa 1940-luvulla luotiin pidennetty V-2 R-2, myöhemmin R-5 joka käytti jo nykyaikaisia polttoaineita. Vuoteen 1955 mennessä venäläiset olivat palauttaneet saksalaiset rakettiasiantuntijat takaisin kotimaahansa. Vuoteen 1957 mennessä kehitettiin mannertenväliseksi ohjukseksi R-7 Semjorka, jossa näkyi vielä sodanaikainen V2-teknologia. Raketti oli ohjukseksi sopimaton, mutta sille löytyi parempaa käyttöä avaruuslaitteiden ja avaruusalusten laukaisimena.
Sputnik-ohjelma
thumb|Sputnik 1.
Sputnik 1 johti kohuun sekä Neuvostoliitossa että Yhdysvalloissa sen jälkeen, kun brittiläinen lehdistö nosti sen merkittäväksi uutiseksi. Hruštšov vaati Koroljovia toteuttamaan uuden lennon välittömästi. Sputnik 2 -lento 3. marraskuuta kuljetti avaruuteen yli 1 000 kg:n aluksen mukanaan Laika-koira. Toukokuussa 1958 laukaistu Sputnik 3 painoi 1 500 kg.
Ensimmäisen Sputnikin lennon jälkeen koko maailma ihmetteli tapahtunutta, vaikka sekä Yhdysvallat että Neuvostoliitto olivat jo 1955 julkistaneet aikeensa lähettää satelliitti avaruuteen kansainvälisen geofyysisen vuoden (IGY, International Geophysical Year) 1957–1958 aikana. Sputnik 1 järkytti varsinkin amerikkalaisia, jotka olivat luottaneet teknologiseen etumatkaansa. Se johti Yhdysvalloissa NASAn perustamiseen ja myöhemmin kuuohjelmaan (Apollo-ohjelmaan) sekä vauhditti omalta osaltaan raketti- ja ohjusteknologiaa.
Luna
Luna-ohjelman luotaimia oli monta eri tyyppiä: kiertolaisia, laskeutujia, iskeytyjiä, jopa näytteenhakijoita. Eräs niistä oli ensimmäinen kuuluotain (joukkoon kuului myös kaksi kuukulkijaa). Luna-ohjelman aikana Neuvostoliitto lähetti vuosina 1959–1976 24 luotainta Kuuhun. Niistä 15 oli menestyksellistä. 2. tammikuuta 1959 laukaistua Luna 1:tä edelsi kolme epäonnistunutta laukaisua vuonna 1958.
Luna 1–3 tutkivat Kuuta vuonna 1959. Luna 2 -luotain törmäsi suunnitelman mukaisesti Kuuhun. Sen jälkeen Luna 3 kuvasi Kuun "pimeän puolen". Tammikuussa 1966 Luna 9 teki ensimmäisenä avaruusaluksena pehmeän laskun Kuun pinnalle.
Vuosina 1971 ja 1973 Neuvostoliitto lähetti automaattiset kuuajoneuvot Lunohod 1 ja Lunohod 2 Kuun pinnalle.
Luna 16 ja Luna 20 hakivat Kuusta pienen määrän kuukivinäytteitä Neuvostoliittoon 1970-luvun alussa.
Vostok
4 000 kg painavasta Zenit-vakoilusatelliitista kehitettiin miehitetty Vostok-avaruusalus. Vuonna 1960 sillä tehtiin koelentoja, joilla lennätettiin muun muassa koiria testaamaan miehitetyn lennon turvallisuutta. 12. huhtikuuta 1961 kosmonautti Juri Gagarin kiersi Maan 108 minuutin pituisella maailman ensimmäisellä miehitetyllä avaruuslennolla. German Titov kiersi maan 17 kertaa Vostok 2:lla. Hän sairastui matkalla, mikä aiheutti vuoden viiveen miehitettyjen lentojen ohjelmaan. Vostok 3 ja Vostok 4 toimivat yhtä aikaa avaruudessa ja lähestyivät toisiaan viiden kilometrin etäisyydelle elokuussa 1962. Koe toistettiin heinäkuussa 1963, jolloin mukana oli ensimmäinen naiskosmonautti Valentina Tereškova Vostok 6 -aluksessa. Kokeilla harjoiteltiin avaruusalusten muodostelmalentoa ja valmistauduttiin telakoitumiskokeisiin.
Voshod
Vuonna 1964 Korolev laajensi Vostokin kolmipaikkaiseksi Voshod-alukseksi, jossa kolmen hengen miehityksellä miehistöllä ei ollut tilaa käyttää avaruuspukuja, joten miehistö joutui luottamaan aluksen tiiviyteen.
Voshod 2 -aluksen miehistöön kuulunut Aleksei Leonov teki vuonna 1965 ensimmäisen avaruuskävelyn. Se oli ihmiselle ja avaruuspuvulle ensimmäinen testi avaruuden tyhjiössä olemisesta. Avaruuskävely kesti 10 minuuttia.
Indra
Indra (devanagari: इन्द्र) on Rigvedan ylijumala, sään ja sodan jumala sekä Svargalokan herra hindulaisuudessa. Indran nimi on tullut mahdollisesti suomalais-ugrilaisesta sanasta Ilma tai Ilmari.
Neuvostoliiton avaruusohjelma
Venera
Maaliskuussa 1966 Venera-ohjelman Venera 3 oli ensimmäinen avaruusluotain, joka kiersi toista planeettaa, Venusta. Kuu, Mars ja Venus olivat Neuvostoliiton kaikki avaruusluotainten kohteita. Kuu- ja Venus-lennot olivat onnistuneempia kuin Mars-lennot, jotka ovat osoittautuneet myös myöhemmin vaikeammiksi.
Indra
Veda-hymneissä Indra kuvataan sankarilliseksi ja loistavaksi hahmoksi, joka ajaa kolmipäisen norsun selässä. Indran aseena oli salama, jota hän kantoi oikeassa kädessään. Lisäksi hän käytti nuolia, koukkua ja verkkoa, johon hän kietoi vihollisensa. Indra saavutti valta-asemansa hindujumalien joukossa surmaamalla Vritran, kuivuuden käärmeen, joka oli niellyt kosmiset vedet ja makasi kerällä vuorten yllä. Indran iskemä salama halkaisi käärmeen mahan ja päästi vedet valloilleen synnyttäen elämää ja vapauttaen aamunkoiton.
Neuvostoliiton avaruusohjelma
Sojuz
thumb|right|Sojuzin laukaisu
Indra
500-luvulla eaa. Indra tunnettiin paratiisin jumalana, ja Vishnu oli ottanut hoitaakseen hänen tehtävänsä. Indran kreikkalainen vastine oli taivaan jumala Zeus, ja roomalaiset samaistivat hänet omaan taivaanjumalaansa Jupiteriin.
Neuvostoliiton avaruusohjelma
Sojuz
Neuvostoliitto kehitti R-7-ohjuksesta 16 kantorakettiversiota, muun muassa Molnija ja Sojuz. Uuden sukupolven Sojuz-ohjelman avaruusaluksen suunnittelu alkoi vuonna 1962. Sojuzin ensimmäisellä miehitetyllä koelennolla 23. huhtikuuta 1967 yksin lentänyt kosmonautti Vladimir Komarov kuoli ensimmäisenä ihmisenä avaruuslennon aikana. Tämä oli koelentoon liittynyt menetys, mutta paljasti myös ohjelman laatuongelmat. Tästä huolimatta Sojuzista kehittyi erittäin luotettava miehitetty avaruusalus, joka on käytössä 2010-luvulla. NASAn sukkulan poistuttua käytöstä vuonna 2011, Sojuz on ainoa kulkuväline ISS-avaruusasemalle joidenkin vuosien ajan.
Saljut
Neuvostoliitto pyrki kehittämään avaruusasemaa 1960-luvun jälkipuolelta lähtien, jolloin useat Sojuz-lennot pyrkivät mm. harjoittelemaan telakoitumista. Ensimmäinen avaruusasema, Saljut 1 laukaistiin avaruuteen 19. huhtikuuta 1971. Sen miehistö vietti 21 päivää asemalla, mutta kuoli paluulennolla Sojuz-kapselin ilmalukon petettyä. Saljut-asemia toteuttiin seitsemän. Niistä viimeinen oli Saljut 7, joka toimi 1981 alkaen ja pudotettiin ilmakehään 1990-luvun alussa. Asemilla vieraili yli 70 ihmistä ja ne ylläpitivät miehitettyjä avaruuslentoja Yhdysvaltain Apollo-lentojen jälkeen.
Mir
250px|right|thumb|Avaruusasema [[Mir syyskuussa 1996.]] 20. helmikuuta 1986 Neuvostoliitto laukaisi Mir-avaruusaseman perusmoduulin. Asemalla tehtiin lukuisia ennätyksiä, muun muassa Valeri Poljakov vietti siellä yhtäjaksoisesti 438 vuorokautta. Asemalla vieraili yli sata ihmistä kahdestatoista maasta. Mir kestikin toimintakunnossa vielä pitkälle Neuvostoliiton hajoamisen jälkeiseen aikaan. Se pudotettiin hallitusti ilmakehään 23. maaliskuuta 2001.