cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Mason
Elämä ja ura
Mason oli kuningasmielistä sukua, joka muutti Amerikkaan kuningas Kaarle I:n teloituksen jälkeen. Hänen siirtomaa-aikaiset esi-isänsä olivat virkatehtävissä Virginiassa siviili- ja sotilaspalveluksessa. Mason oli George Washingtonin lähinaapuri ja elinikäinen ystävä, vaikka myöhempinä vuosina he olivatkin poliittisesti eri mieltä. Hänen suuret maanomistuksensa ja henkilökohtaiset kykynsä antoivat Masonille huomattavan vaikutusvallan Virginiassa, ja hän osallistui moniin hankkeisiin, kuten Ohio Companyn perustamiseen ja Alexandrian kaupungin perustamiseen vuonna 1749. Hän oli Virginian House of Burgessesin jäsen vuosina 1759–1760. Vuonna 1769 hän laati Washingtonille joukon tuontikieltopäätöksiä, jotka Virginian lainsäädäntöelin hyväksyi. Heinäkuussa 1774 hän laati Fairfaxin piirikunnassa pidetylle kongressille sarjan päätöslauselmia, jotka tunnetaan nimellä Fairfax Resolves ja joissa hän kannatti Amerikan siirtokuntien yhteistä kongressia ja ehdotti, että Ison-Britannian kanssa ei oltaisi enää missään tekemisissä. Tämä politiikka hyväksyttiin sittemmin Virginiassa ja myöhemmin mannermaakongressissa.
Masonin mukaan on nimetty muun muassa George Masonin yliopisto.
Ilkka Hanski (muusikko)
Ilkka Hanski (s. 1. joulukuuta 1952) on suomalainen jazz-basisti ja bassonsoiton opettaja.
Hanski opiskeli kontrabassonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Olli Kososen johdolla. Hän on soittanut sekä kontra- että sähköbassoa monissa jazz- ja rock-kokoonpanoissa, kuten Piirpaukessa ja Tapiola Big Bandissä sekä Jukka Tolosen, Eero Koivistoisen, Jukka Linkolan ja Vladimir Shafranovin yhtyeissä. Hän on säestänyt muun muassa Archie Sheppiä, Buck Claytonia, Mark Murphyä ja Bob Brookmeyeria heidän Suomen-vierailuillaan.
Ilkka Hanski on opettanut bassonsoittoa muun muassa Helsingin pop- ja jazzkonservatoriossa. Vuonna 2018 häneltä ilmestyi 400-sivuinen oppikirja Jazzbasso, Perusteet ja improvisointi.
Antoine Ganyé
Antoine Ganyé (s. 28. kesäkuuta 1938) on beniniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 4. tammikuuta 1969 ja nimitettiin Dassa-Zoumén hiippakunnan piispaksi 10. kesäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Isidore de Souza ja Lucien Monsi-Agboka.
21. elokuuta 2010 Ganyé sai nimityksen Cotonoun arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. lokakuuta.
Ågren
Ågren on seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
René-Marie Ehuzu
René-Marie Ehuzu CIM (12. huhtikuuta 1944 Cotonou Ranskan Dahomey – 17. lokakuuta 2012) oli beniniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. syyskuuta 1972 ja nimitettiin Abomeyn hiippakunnan piispaksi 25. marraskuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Antonio Maria Vegliò.
3. tammikuuta 2007 Ehuzu sai nimityksen Porto Novon hiippakunnan piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 4. helmikuuta.
Eduardo Camaño
Camaño oli Argentiinan presidenttinä kaksi päivää 31. joulukuuta 2001 – 1. tammikuuta 2002, kun väliaikainen presidentti Adolfo Rodríguez Saá ja senaatin puhemies Ramón Puerta erosivat. Tämän jälkeen epäselvän tapahtumaketjun jälkeen parlamentti nimitti 2. tammikuuta 2002 Eduardo Duhalden väliaikaiseksi presidentiksi.
Pukkilan Liikenne
Pukkilan liikenne on Arvid Lehtisen vuonna 1923 perustama perheyritys ja on yksi kolmesta Suomen vanhimmasta yhä toimivasta autoliikennöitsijästä. Pukkilan Liikenne hoitaa päivittäistä linjaliikennettä useilla linjoilla. Yrityksen pääreitti on Porvoo–Askola–Pukkila. Tilausajoja Pukkilan Liikenne ajaa sekä pääkaupunkiseudulta että muualta Uudeltamaalta kuuden bussin kalustollaan.
Speed – Kuoleman kyydissä
Speed – Kuoleman kyydissä (Speed) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintatrilleri. Elokuvan on ohjannut toimintajännärien kuvaajana aiemmin toiminut Jan de Bont, ja pääosia näyttelevät Keanu Reeves, Dennis Hopper ja Sandra Bullock.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa De Bontin päteväksi esikoisohjaukseksi, joka panostaa ylipitkän juonen sijasta olennaiseen eli vauhtiin. Hän antaa Speedille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Les Diablerets (matkailualue)
thumb|300px |Näköalasilta ja köysiradan yläasema Sex Rouge -vuorella (2 971 m mpy.). Les Diablerets on matkailualue Sveitsissä, Vaud’n, Valais’n ja Bernin kantoneissa, Ormont-Dessusin, Contheyn, Savièsen ja Gsteigin kunnissa. Matkailualueen keskus on Les Diableretsin kylä Ormont-Dessusissa.
Historiaa
Matkailu alueelle alkoi 1800-luvun puolen välin jälkeen; vuonna 1869 Les Diableretsin kylään perustettiin matkailutoimisto ja vuorikiipeilijät rakensivat vuonna 1904 ensimmäisen vuoristomajan.
Matkailualue
Talviurheilualueita on kolme : Erilaisten hiihto- ja laskettelulajien lisäksi alueella on mahdollista harrastaa muun muassa jäätikkö- ja vuorikiipeilyä, rattikelkkailua ja kävelyä.
Les Diablerets on myös kesämatkailualue, jossa voi harrastaa muun muassa retkeilyä, maastopyöräilyä, vuorikiipeilyä, golfia.
Liikenne
Alueelle pääsee maanteitse kolmesta suunnasta: lännestä moottoritieltä A9 Aiglen tai Bexin kautta sekä idästä Gstaadin kautta. TPC-yhtiön junayhteys Aiglesta alueelle valmistui vuonna 1914.
Meritähtipäivikki
Meritähtipäivikki (Sesuvium portulacastrum) on monivuotinen ruohovartinen päivikkikasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se on trooppisten ja subtrooppisten rantojen pioneerilaji.
Kuvaus
Meritähtipäivikki on ruohovartinen, ja se voi kasvaa lähes pystynä, suikertavasti tai köynnöstävästi. Kasvi voi kasvaa 30 senttimetriä korkeaksi.
Versot ovat vihertävän vaaleanpunaisia tai punaisia. Niissä kasvaa hajanaisesti vastakkaisesti asettuneita lehtiä. Kasvi kukkii ympäri vuoden, ja sen kukat ovat vaaleanpunaisesta purppuraan, todella harvinaisesti valkoisia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Meritähtipäivikki kasvaa yleensä hiekkaisilla ja kosteilla paikoilla, kuten rannoilla, mangroveilla, dyyneillä, hiekkatasangoilla ja soilla. Meritähtipäivikki on rantojen pioneerilaji, jota kasvaa laajalla alueella trooppisen ja subtrooppisen vyöhykkeen rannoilla. Sen levinneisyys ulottuu suurin piirtein 34:nnelle pohjoiselle ja 42:nnelle eteläiselle leveysasteelle.
Crazy in Love (Itzyn albumi)
Crazy in Love on eteläkorealaisen tyttöyhtye Itzyn ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin JYP Entertainmentin ja Dreamusin kautta 24. syyskuuta 2021. Albumi sisältää 16 kappaletta, mukaan lukien nimikkosinglen ”Loco”.
Tausta
Yhtyeen levy-yhtiö ilmoitti elokuun 13. päivä, että Itzy tulisi julkaisemaan saman vuoden syyskuussa ensimmäisen studioalbuminsa. Samalla julkistettiin myös sen nimi. Elokuun lopussa ilmoitettiin aikataulu koskien uutta albumia. Syyskuun 6. päivä julkaistiin albumin traileri ja seuraavana päivänä promokuvat. Syyskuun 10. päivä yhtye julkaisi albumin kappalelistan. ”Swipe” kappaleen teaser-video julkaistiin 21. syyskuuta, ja ”Loco” singlen teaser-video 22. syyskuuta.
Julkaisu
Itzy ilmoitti pitävänsä livetapahtuman albumin julkaisupäivänä. Itzy OutNow Comeback Show esitettiin Naver Now:n kautta 24. syyskuuta. Yhtye esittää nimikkosinglen ”Loco” The Kelly Clarkson Showssa 27. syyskuuta.
Surgujan piirikunta
Surgujan piirikunta on yksi Keski-Intiassa sijaitsevan Chhattisgarhin osavaltion piirikunnista. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 2 359 886 henkeä. Piirikunnan hallinnollisena keskuksena toimii Ambikapurin kaupunki. Surgujalla on hindulaisille uskonnollista merkitystä, sillä monet Ramayanan tapahtumat sijoittuvat Surgujan alueelle. Alueella asuvien pando- ja korwa-heimojen perimätieto juontaa kummankin adivasiheimon historian Mahabharataan. Pandot uskovat olevansa Pandava- ja korwat Kaurava-sukujen jälkeläisiä.
Piirikunnan väestön keskuudessa yleisin uskonto on hindulaisuus, jota tunnustaa noin 90 prosenttia asukkaista. Kristittyjä Surgujassa asuu neljä prosenttia ja muslimeita kolme prosenttia. Surguja on erittäin maatalousvaltainen piirikunta, sillä sen väestöstä vain kymmenen prosenttia asuu kaupungeissa. Lukutaitoisten osuus väestöstä on 60 prosenttia.
Erich Leinsdorf
Erich Leinsdorf (alun perin Landauer; 4. helmikuuta 1912 Wien – 11. syyskuuta 1993 Zürich) oli itävaltalaissyntyinen, vuonna 1942 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut kapellimestari. Hän tuli tunnustetuksi varsinkin oopperaesitysten johtajana.
Leinsdorf aloitti varhain pianonsoiton. Hän alkoi opiskella myös sellonsoittoa, musiikin teoriaa ja sävellystä, mutta siirtyi orkesterinjohtoon. Hän osallistui orkesterinjohdon mestarikurssille Salzburgin Mozarteumissa vuonna 1930 ja opiskeli sitten Wienin yliopistossa sekä Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa. Leinsdorf teki debyyttinsä kapellimestarina Musikvereinissa valmistuttuaan 1933. Hän työskenteli myös lauluvalmentajana ja pääsi vuonna 1933 Anton Webernin johtaman Työläisten kuoron avustavaksi kuoronjohtajaksi. Vuonna 1934 Leinsdorf pääsi Arturo Toscaninin avustajaksi Salzburgin musiikkijuhlilla. Siellä hän työskenteli vuoteen 1937. Hän myös auttoi esitysten valmistelussa Maggio Musicale Fiorentinossa vuosina 1935–1937.
Vuonna 1937 – Anschlussia ennakoiden – Leinsdorf lähti Yhdysvaltoihin. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa johtamalla Metropolitan-oopperassa Richard Wagnerin Valkyyrian 21. tammikuuta 1938. Vuonna 1939 hänet nimitettiin Metropolitan-oopperan saksalaisen ohjelmiston päälliköksi. Vuonna 1943 Leinsdorf sai nimityksen Clevelandin orkesterin musiikilliseksi johtajaksi, mutta pian hänet otettiin asepalvelukseen. Hänet kotiutettiin kahdeksan kuukauden palvelun jälkeen. Tämän jälkeen Leinsdorf palasi Metropolitan-oopperaan ja esiintyi myös vierailijana St. Louisin sinfoniaorkesterin, Los Angelesin filharmonikkojen sekä Clevelandin orkesterin johdossa. Toisen maailmansodan päätyttyä Leinsdorf teki myös paluun Eurooppaan johtamaan Wienin filharmonikkoja.
Vuonna 1947 Leinsdorfista tuli Rochesterin filharmonisen orkesterin pääkapellimestari, jona hän toimi 1950-luvun puoleenväliin saakka. Osan vuodesta 1956 hän toimi New Yorkin kaupunginoopperan johdossa keskittyen ensisijaisesti aikansa oopperoihin. Tämän jälkeen Leinsdorf palasi Metropolitan-oopperaan kapellimestarina ja musiikillisena neuvonantajana. Vuonna 1962 hän seurasi Charles Munchia Bostonin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana. Hän poistui orkesterin johdosta erimielisyyksien siivittämänä kaudella 1968–1969 ja jatkoi tulevina vuosikymmeninä ooppera- ja konserttiesitysten johtamista sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa. Bostonin sinfoniaorkesteria johtaessaan hän noudatti Munchille vastakkaista tyyliä: Munch johti enemmän innoituksesta, Leinsdorf valmisteli yksityiskohdat huolellisesti ja piti esitykset täysin kontrolloituina.
DeWalt
DeWalt on yhdysvaltalainen työkaluja valmistava yritys. Sen tuotteita käytetään rakennusteollisuudessa, tuotantotekniikassa ja puuntyöstössä. Vuodesta 1960 Black & Deckerin omistuksessa ollut DeWalt on pyrkinyt 1990-luvulta lähtien profiloitumaan korkealaatuisten työkalutarvikkeiden valmistajana.
Vuodesta 2012 DeWalt on kuulunut maailman suurimman työkaluvalmistajan, Stanleyn ja Black & Deckerin fuusiossa syntyneen Stanley Black & Deckerin merkkeihin. Sen muita tuotemerkkejä ovat Stanley, Black & Decker, Porter-Cable, Craftsman, AeroScout, Bostitch, Lenox, Mac Tools, Irwin Industrial Tools, Facom, Lista, CribMaster, Vidmar, Proto ja Powers.
Banaanit
Aitobanaanit eli banaanit (Musa) on banaanikasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Banaanit ovat kotoisin Kaakkois-Aasian trooppisilta alueilta, ja ne ovat maailman vanhimpia viljelykasveja. Nykyään banaaneja viljellään kaikilla maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Banaanit ovat ruohovartisia kasveja ja usein puumaisia. Banaanit voivat kasvaa ensimmäisen vuoden aikana jopa kuusimetrisiksi, ja niiden näennäisrunko koostuu kasvin metrien mittaisista lehdistä, jotka ovat kiertyneet toistensa ympärille.
Hedelmä
thumb|250px|Banaanikasvin lehti. thumb|250px|Vasemmalta oikealle keittobanaaneja, punaisia banaaneja, [[omenabanaani|omenabanaaneja ja tavallisia banaaneja.]] Tavallisesti sanalla banaani viitataan kasvin hedelmään, tarkemmin sanoen pohjushedelmään, joka kasvaa tertuissa.
Lajeja
Luonnonvaraisia aitobanaanilajeja:
Taksonomistista riippuen Musa-sukuun lasketaan kuuluvaksi 25–80 lajia.
Taksonomiaa
Banaanin ja keittobanaanin kasvitieteellinen luokittelu on varsin monimutkaista. Tavallinen banaani luokitellaankin joskus keittobanaanin alalajiksi, tai päinvastoin.
Kaikki banaanin ja keittobanaanin jalostetut lajikkeet pohjautuvat kahteen kantalajiin: Musa acuminataan ja Musa balbisianaan. Niistä jalostetuista risteytyksistä käytetään joskus yleisiä nimityksiä Musa × paradisiaca, Musa × sapientum tai ehkäpä eksakteimpana nimityksenä jopa M. acuminata × M. balbisiana. 1950-luvulla yleistyi menetelmä, jolla eri risteytystyypit erotellaan 2–4 kirjaimen kirjainyhdistelmillä, joissa A-kirjain edustaa acuminata-lajia ja B-kirjain balbisiana-lajia.
Silkkikehrääjät
Silkkikehrääjät (Bombycidae) on kehrääjämäisten perhosten heimo. Aikaisemmin siihen kuului vain yksi suku (Bombyx) ja siinä kaksi perhoslajia, mutta vuonna 1999 aikaisemmin erillinen heimo Apatelodidae yhdistettiin siihen.
Tunnetuimmat edustajat lienevät tekstiiliteollisuudelle silkkiä tuottava mulperiperhonen (Bombyx mori) sekä sen villi lähisukulainen Bombyx mandarina.
Pihlajajärvi (Virrat)
Pihlajajärvi on Pirkanmaalla Virroilla Simoskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,9 metriä mpy.
Marjatta Moulin
Aino Marjatta Moulin (o.s. Heimolainen, 23. marraskuuta 1926 Mänttä – 6. marraskuuta 2018 ) oli suomalainen miekkailija.
Moulin edusti Suomea miekkailijana Rooman olympialaisissa 1960. Hän karsiutui florettimiekkailun alkukilpailuissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin Moulin osallistui useita kertoja vuosina 1953–1974. Vuonna 1959 hän voitti ensimmäisenä suomalaisena naismiekkailijana henkilökohtaisessa kilpailussa Pohjoismaiden mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa.
Kotimaassa Moulin edusti Helsingin Miekkailijoita. Hän voitti floretilla henkilökohtaisen Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, vuosina 1955, 1957, 1960, 1962, 1966, 1967, 1968 ja 1972. Lisäksi hän voitti yli 20 joukkuemestaruutta vuosina 1954–1973.
Marjatta Moulinin sisko Aune Pärnänen (o.s. Heimolainen) voitti 100 metrin vapaauinnissa Suomen-mestaruuden vuosina 1944, 1946 ja 1948.
David Bowie (vuoden 1969 albumi)
David Bowie on David Bowien vuonna 1969 julkaistu albumi. Se ei juurikaan menestynyt kaupallisesti ilmestyessään vaan nousi listoille vasta muutamaa vuotta myöhemmin Bowien tehtyä kaupallisen läpimurtonsa. Albumin tunnetuin kappale on ”Space Oddity”, josta tuli Bowien ensimmäinen hitti. Se oli korkeimmillaan brittilistan sijalla 5 syyskuussa 1969.
Albumi julkaistiin alun perin Britanniassa nimellä David Bowie, mutta sekaannusten välttämiseksi levy nimettiin vuonna 1972 uudelleen, koska Bowielta oli jo vuonna 1967 ilmestynyt nimikkolevy. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin alun perin nimellä Man of Words/Man of Music. Vuonna 2009 ilmestynyt 40-vuotisjuhlapainos julkaistiin jälleen alkuperäisellä nimellä David Bowie.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Vuoden 1990 CD-version bonuskappaleet:
Singlet
Space Oddity / Wild Eyed Boy from Freecloud (julkaistu 11. heinäkuuta 1969 ) Memory of a Free Festival (julkaistu 12. kesäkuuta 1970)
Betulin piirikunta
thumb|Piirikunnan sijainti Betul on Keski-Intiassa Madhya Pradeshin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Alueen pääkaupunki on samanniminen. Betulin piirikunnassa asuu noin 85 000 ihmistä. Betul on enimmäkseen alikehittynyttä aluetta Bhopalin alueen eteläpäädyssä. Alueella on puuvillan kasvatusta. Alue sijaitsee noin 600 metrin korkeudessa ja on metsäistä, harvaan asuttua ylänköä.
Sitruuna
Sitruuna eli mehusitruuna (Citrus limon) on ruutakasveihin (Rutaceae) kuuluva sitruspuu. Sen hedelmää kutsutaan myös samalla nimellä.
Sitruuna on alkujaan sukaattisitruunan ja pomeranssin risteymä, ja se on syntynyt Kiinassa tai Intiassa noin 2 500 vuotta sitten.
Sitruunanviljelyn historiaa
Sitruunoita on kasvatettu ilmeisesti sekä Kiinassa että Intiassa jo tuhansia vuosia sitten. Eurooppaan kasvi tuotiin viimeistään ajanlaskumme alussa, ensimmäisenä Etelä-Italiaan. Amerikkaan se vietiin jo Kolumbuksen retkien mukana 1493. 1700-luvulla James Lind torjui merimiesten keripukkia happamien sitruunoiden sisältämän C-vitamiinin avulla.
Muita sitruunanmakuisia tai -tuoksuisia kasveja
Sitruunan ominaista tuoksua aiheuttava aine on limoneeni-niminen eteerinen öljy. Sama tuoksu on monissa muissakin kasveissa. Jopa tietyissä kannabislajikkeissa on tätä kyseistä ainetta.
Tuoksupelargoni on koristekasvi ja sitruunamelissa mauste. Sitruunaruoho Cymbopogon citratus tai C. flexuosus ovat aasialaisen ruoan mausteita, sitronellaheinä Cymbopogon nardus koristekasvi ja kosmetiikan raaka-aine.
The Singles (Kissin albumi)
The Singles on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1985. Albumi ilmestyi ainoastaan Australiassa, jossa sen jakeli Concept Records lisenssillä, jonka se oli hankkinut Kissin varsinaiselta levy-yhtiöltä PolyGram Recordsilta.
Albumista on vuosien varrella muodostunut haluttu keräilykohde sen harvinaisuuden vuoksi, koska se julkaistiin ainoastaan Australiassa. Albumi ilmestyi sekä vinyylilevynä että C-kasettina.
Tappaiskeitto
Tappaiskeitto on savolainen perinneruokalaji, keitto, joka tehtiin yleensä syysteurastuspäivänä. Keitto pyrittiin saamaan valmiiksi niin, että teurastajakin - mikäli ei ollut talon väkeä - ehtisi syödä ennen lähtöään. Sisäelimistä maksa, munuaiset ja sydän huuhdeltiin, kiehautettiin, paloiteltiin ja pantiin kiehumaan. Mausteina käytettiin suolaa, pippuria ja sipulia. Miltei valmiiseen keittoon lisättiin perunalohkot ja ohra-, ruisjauho- tai kauraryynisuurus.
Keitossa ei ollut mykyjä, sillä mykyjen valmistaminen oli suurempitöisempää. Mykysoppa keitettiin myöhemmin kaikessa rauhassa. Joissain paikoissa tappaissoppa tarkoitti tosin mykysoppaa eli mykyrokkaa.
Bertta Räsäsen vuonna 1983 tekemän ehdotuksen pohjalta keittiömestari Jaakko Kolmosen johdolla 450 kuntaan valittiin pitäjäruuat. Myös jokainen Savon silloisista kunnista valitsi omat perinneruokansa. Tappaiskeitto äänestettiin Haukivuoren nimikkoruoaksi (1984).
RNA
pienoiskuva|RNA:n rakenne pienoiskuva|RNA:n ja DNA:n erot RNA eli ribonukleiinihappo on nukleotideistä koostuva polymeeri. Se eroaa DNA:sta sokeriosalta, deoksiriboosin tilalla on riboosi, ja yhden emäksen osalta, tymiinin tilalla on urasiili. Ribonukleiinihapoilla on monia eri tehtäviä soluissa. RNA-viruksissa geneettisenä materiaalina on yksi- tai kaksijuosteinen RNA, esimerkiksi kaksijuosteiset RNA-virukset.
RNA-tyypit
Kolme tunnetuinta RNA-tyyppiä ovat lähetti-RNA, siirtäjä-RNA ja ribosomaalinen RNA. Lähetti-RNA (mRNA) kuljettaa DNA:sta kopioidun geenin tiedot tumasta solulimaan, jossa sen perusteella tuotetaan proteiineja ribosomeissa. Siirtäjä-RNA (tRNA) siirtää aminohapot proteiinia valmistavalle ribosomille lähetti-RNA:n perusteella. Ribosomaalista RNA:ta (rRNA) on 80 % kaikesta solun sisältämästä RNA:sta ja se on osa ribosomin rakennetta.
Muita RNA-tyyppejä ovat muun muassa pieni tumassa esiintyvä RNA (engl. small nuclear RNA, snRNA), joka osallistuu RNA-eksonien silmukointiin esi-RNA:sta, pieni tumajyväsen RNA (small nucleolar RNA), pieni tuman RNA (snoRNA), mikroRNA (miRNA) ja pieni häiritsevä RNA (siRNA, engl. small interfering RNA), heterogeeninen tuman RNA (hnRNA) ja pieni soluliman RNA (scRNA).
Inkeri Simola-Isaksson
Simola-Isaksson kirjoitti oppikirjoja, artikkeleja sekä muita julkaisuja musiikkikasvatuksesta ja -liikunnasta. Lisäksi hän esiintyi säestäjänä, sävelsi liikuntamusiikkia ja toimi freelancetoimittajana Yleisradiossa.
Tunnustukset
Inkeri Simola-Isaksson palkittiin Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla 1984, Alfred Kordelinin säätiön tunnustuspalkinnolla 2007, Suomen musiikkioppilaitosten liiton Aksentti-palkinnolla ja Vantaan kulttuuripalkinnolla 2009 sekä Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnolla 2011.
Karma-tanssi
Karma-tanssia tanssitaan gondien ja baigojen keskuudessa Chhattisgarhissa. Sitä esiintyy myös oraoneilla Madhya Pradeshissa. Tanssi liittyy hedelmällisyyskulttiin ja sitä tanssitaan Karma-festivaalin aikaan elokuussa. Karma-tanssi symboloi kevään vihreiden lehtien puhkeamista. Karma-tanssista on muunnelmia, joissa on erilaiset laulut ja tanssit.
Heikki Vappula
Heikki Antero Vappula (6. tammikuuta 1967 Tuusula – 23. marraskuuta 2018 Zimbabwe) oli UPM:n biorefining-liiketoiminta-alueen johtaja. Vappula aloitti UPM:n palveluksessa hankinnasta vastaavana johtajana 2006. Vuosina 2010–2013 hän toimi UPM:n Energy & Pulp -liiketoimintaryhmän johtajana. Vuodesta 2013 alkaen hän työskenteli viimeisimmässä tehtävässään UPM:n Biorefining -liiketoiminnan johtajana. Vappula kuoli 23. marraskuuta 2018 lento-onnettomuudessa Zimbabwessa.
Vappula oli Metsäteollisuus ry:n hallituksen jäsen. Aiemmin hän työskenteli 13 vuotta Nokian palveluksessa.
RocknRolla
RocknRolla on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut rikoselokuva, jonka on ohjannut Guy Ritchie.
Juoni
Lenny Cole (Tom Wilkinson) ja hänen kumppaninsa Archy (Mark Strong) päättävät tehdä maakauppoja venäläismafiaan kuuluvan Uri Omovichin (Karel Roden) kanssa käyttäen apunaan kieroa virkamiestä (Jimi Mistry). Samalla Lenny Cole huiputtaa pikkurikollista One Twota (Gerard Butler) ja hänen jengiään Wild Bunchia, jotka jäävät tälle suuren rahasumman velkaa. One Two ja hänen kumppaninsa päättävät kuitenkin viedä venäläisen rahat tämän uskotun kirjanpitäjän Stellan (Thandie Newton) avulla.
Kauppojen jälkeen Omovich lainaa korvaamattoman maalauksen Colelle heidän ystävyytensä merkiksi, mutta Colen poikapuoli, itsemurhansa lavastanut ja huumeita käyttävä rokkari Johnny Quid (Toby Kebbell) varastaa maalauksen. Lenny Cole ja Archy palkkaavat rokkarin managerit (Jeremy Piven ja Ludacris) etsimään tämän ja varastetun maalauksen. Maalaus päätyy mutkien kautta ensin One Twolle ja häneltä Stellalle, jolta maalauksen oikea omistaja Omovich lopulta löytää teoksen. Omovich käskee oikean kätensä Victorin (Dragan Mićanović) teloittaa Stellan petturina.
Archy tuo Johnny Quidin ja tämän managerit sekä Wild Bunchin jäsenet tyhjään varastorakennukseen Lenny Colen teloitettavaksi. Paikallaolijoille paljastuu kuitenkin että Cole on välittänyt vuosia tietoja poliisille, ja kaikki kääntyvät häntä vastaan. Archy teloittaa Colen ja vapauttaa vangit.
Näyttelijät
pienoiskuva|Elokuvan näyttelijöitä [[Toronton elokuvajuhlat|Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2008.]]
Jatko-osat
Näyttelijä Thandie Newton sanoi vuonna 2008 haastattelussa Ritchien suunnittelevan kolmen RocknRolla-elokuvan tekemistä. Vuonna 2011 Ritchie sanoi haastattelussa että hän on tehnyt käsikirjoituksen elokuvan jatko-osaan.
Kuutti Lavonen
Kuutti Johannes Lavonen (s. 7. helmikuuta 1960 Kotka) on suomalainen taidemaalari, taidegraafikko, valokuvataiteilija ja professori. Hän asuu ja työskentelee Helsingissä. Lavonen asuu Lallukan taiteilijakodissa Helsingin keskustassa. Hänellä on kotinsa yhteydessä myös ateljee. Hän on toiminut Kuvataideakatemian professorina (1999–2003) ja kirjoittanut runokirjan Havahtumisia sekä maalannut Tyrvään Pyhän Olavin kirkon kirkkomaalauksia. Kuutti Lavosen muita tunnettuja julkisia teoksia on Tarton Paavalinkirkon alttaritaulu. Kuvataiteilijana hän on toiminut vuodesta 1978 vaikuttaen suomalaisen kuvataiteen asemaan sekä kansallisesti että kansainvälisesti. Lavosen teoksia löytyy kokoelmista niin Ruotsista, Ranskasta kuin Espanjastakin. Kuutti Lavosta arvostetaan sekä taidemarkkinoilla että taidekentällä.
Kuutti Lavonen on oman tulkintansa mukaan ennen kaikkea piirtäjä. Hän on opiskellut Pohjois-Italiassa ja saanut vaikutteita renessanssin ja barokin taiteesta.
Taiteellisesta työstä
Lavosen taiteellisen työn debyytti tapahtui Helsingissä 1978. Sittemmin Lavonen on esiintynyt kymmenissä ryhmä- ja yksityisnäyttelyissä. Lavosen teoksia on ollut esillä myös monissa kansainvälisissä näyttelyissä.
Kuutti Lavonen on kuulunut Suomen johtaviin taidegraafikoihin viimeistään hänen Didrichsenin taidemuseossa Helsingissä 2004–2005 olleesta näyttelystään lähtien. Vuonna 2020 Kuutti Lavonen piti ”Aika ja Ikuisuus” 60-vuotisnäyttelyn Didrichsenin taidemuseossa. Näyttelyn uusia uniikkeja teoksia olivat esimerkiksi ”Lupa rakastaa” ja ”Bannerträger” (2020, punaliitu, mustaliitu ja pastelli okumévanerille). Niiden kasvokuvat voi nähdä sekä taidehistoriallisina viittauksina että taiteilijan muistista nousevina, hänen kohtaamiensa ihmisten muotokuvina. Eri aikoina syntyneet kuvat punoutuvat yhteen, osaksi taiteilijan ”matkakertomusta”. Barokkitaide on viime vuosina tullut Lavoselle erityisen läheiseksi: tyylilajin inhimillinen, ruumiillinen ja tunnevoimainen ihmiskuva puhuttelee taiteilijaa. Se sallii psykologisoinnin – ja ehkä houkuttelee eri tulkintoihin. Taiteilijan teoksissa on kuva-aiheita, jotka ammentavat klassisesta ja kristillisestä kuvaperinteestä, ja tulevat heijastuksina uudelleentulkituiksi. Piirtäminen on taidegraafikon koulutuksen saaneelle Lavoselle ominaisin kuvallisen ilmaisun muoto. Piirtävän käden kuva on saanut teoksesta toiseen muodon milloin määrätietoisena viivana, milloin näennäisen hapuilevina viivastoina. Lavonen jättää mielellään teoksiinsa ”sellaista mikä ei ole ihan selvää”, jolloin kuvat kutsuvat katsojan mielikuvitusta täydentämään ja tulkitsemaan. Piirtäminen on lähtökohta myös taiteilijan maalaustyöskentelyssä.
Lavosen töistä tunnetuimpia ovat hänen kymmenet kirkkomaalauksensa Tyrvään Pyhän Olavin kirkkoon yhdessä Osmo Rauhalan kanssa 2006–2009 sekä Tarton Paavalinkirkon alttarikaappi 2015. Vaasan kaupunginteatterin seinämaalaus 1992 on myös yksi Kuutti Lavosen julkisista teoksista. Lavosen taiteilijanuran alkuvaiheessa teokset saivat virityksen myös poptaiteesta. Kaksi viikkoa Andy Warholin kuoleman jälkeen maaliskuussa 1987 toteutettiin näyttely Museokadun Galerie Pelinillä. Kuutti Lavosen töitä on osana monia kotimaisia kokoelmia esimerkiksi Kansallisgallerian kokoelmassa. Kotimaisten kokoelmien ohella töitä sisältyy esimerkiksi Viron taidemuseon (Viro) ja Málagan yliopiston (Espanja) kokoelmiin. Kuutti Lavosen suosio on tasainen ja taattu.
Kuutti Lavonen on myös kuvittanut Eino Leinon Helkavirsiä-runokokoelman. Joulukuun 2017 WSOY:n klassikkokirjojen yleisöäänestyksen eniten ääniä saanut kirja oli Mika Waltarin Sinuhe egyptiläinen. Lavonen suunnitteli teoksen uusimman painoksen kannen.
Kuutti Lavonen suunnitteli 2003 presidentti Tarja Halosen muotokuvan, josta julkaistiin Halosen 60-vuotispäivän kunniaksi erikoispostimerkki. Sen aiheena on taiteilija Kuutti Lavosen presidentistä tekemä muotokuva. Alkuperäinen teos on tehty mustaliitu- ja pastellityönä Lavoselle ominaiseen, varsin suureen kokoon 76 x 112 cm. Myös ensipäivänkuori sekä -leima ovat Lavosen suunnittelemia.
Kuutti Lavonen on maalannut myös muotokuvia. Vuonna 2020 julkaistiin muotokuva Tampereen yliopiston rehtori Jorma Sipilästä.
Kuutti Lavosen teosten arvo on ollut nousussa ja esimerkiksi vuonna 2020 Bukowskin huutokaupassa myytiin pastellityö ”Lola” huutokauppamaksuineen yli 12 000 euron hintaan, joka on elävälle suomalaiselle taiteilijalle, joka maalaa edelleen aktiivisesti, erittäin hyvä taso. Helmikuussa 2022 La Tierra -grafiikkateoksesta maksettiin yli 12 000 euroa kuluineen Syyskuussa 2021 Bukowskin huutokaupassa Kuutti Lavonen grafiikkaa teoksesta Heure Asienne huudettiin kuluineen yli 9 000 euroa Myös muiden grafiikkatöiden arvo on noussut yli 3 000 euroon huutokaupoissa.
Lavonen on toiminut kuvataidekirjoittajana vuodesta 1981 lähtien, julkaisuja mm. Helsingin Sanomat, Taide. Lavonen kirjoitti Suomen taideyhdistyksen teokset Outi Heiskanen (1986), Leena Luostarinen (1988), Jaakko Sievänen (2002), Kuutti Lavonen (2005), Tapani Mikkonen (2008).
Helsingin Kivipaino on Matti Hintikan ja Kuutti Lavosen vuonna 2001 perustama taidelitografiaan erikoistunut työhuone.
Perhe
Lavosen vanhemmat ovat kesken uransa kuollut isä, kuvataiteilija Ahti Lavonen (1928–1970) ja taiteilijana yhä aktiivinen äiti, tekstiilitaiteilija Maija Lavonen (s. 1931). Lavosella on kaksi lasta yhdessä filosofian tohtori Ulla Tuomarlan kanssa. Pariskunta on eronnut.
Juhana Wegelius
Juhana Wegelius voi viitata kahteen varhaisherännäisyyden johtomieheen:
Tirvan lava
Tirvan lava on Valkealassa Kouvolassa, Kymenlaakson maakunnassa, sijaitseva tanssilava. Lavan omistavat urheiluseura Tirvan Pamaus ja Tirvan Seudun Metsästysyhdistys ry. Tirvan lava valmistui vuonna 1955 ja on siitä lähtien ollut jatkuvasti toiminnassa. Nykyisin lavalla tanssitaan toukokuusta elokuuhun.
Debre Markos
Debre Markos on kaupunki Etiopian Amharan osavaltiossa. Se oli aikanaan Gojjamin historiallinen hallinnollinen keskus. Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 62 497
Maantiede
thumb|vasen|[[Riemukaari.]] Debre Markos sijaitsee Etiopian Amharan osavaltiossa noin 299 kilometrin päässä maan pääkaupunki Addis Abebasta.
Historia
1800-luvun loppupuoliskolla paikkakunta oli Gojjamin negus Tekle Haymanotin tukikohta. Kun italialainen tutkimusmatkailija Pellegrino Mautecci vieraili paikalla vuonna 1879, se tunnettiin vielä vanhemmalla nimellään Monkoker. Tekle Haymanotin oli perustanut Markosin kirkon, jonka mukaan kaupunki tuli myöhemmin tunnetuksi Debre Markosina. Kirkko on edelleen, joskus myöhemmin ajoittain korjattuna, pystyssä kaupungissa sijaitsevalla kukkulalla. Asema Gojjamin pääkaupunkina jatkui tulevaisuudessa. Kuninkaalliseen sukuun kuuluneet Gojjaimin kuvernöörit pitivät palatsiaan kaupungin pohjoisosassa.
Italia hyökättyä Etiopiaan Debre Markos vallattiin toukokuussa 1936. Se jälleenvallattiin toisen maailmansodan aikana maalis-huhtikuussa 1941. Jälleenvaltausta juhlistamaan rakennettiin riemukaari.
Väestö
Debre Markosin asukasluku oli Etiopian vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 62 497. Vuonna 2001 vastaava lukema oli 60 600, vuonna 1975 31 842 ja vuonna 1967 21 536.
Ylävesi
Ylävesi on järvi Pohjois-Savon eteläosassa. Sen pinta-ala on 1,4 neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 29 kilometriä etelälounaaseen.
Maantiede
Ylävesi on sokkeloinen ja koostuu suurelta osin kapeista lahdista. Valtaosa järvestä sijaitsee Suonenjoen alueella, kapea kaistale järven lounaisosasta sijaitsee Leppävirralla. Etäisyys järven eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on 4,6 kilometriä. Yläveden lahtia ovat etelästä lukien Jokilahti, Matolahti, Karhulahti, Tulilahti ja Joutenlahti. Huomattavin niemi on järven eteläosaa jakava Keltunniemi. Yläveden pohja kumpuilee ja noin 12 hehtaaria järven alasta on vähintään kymmenen metriä syvä. Syvin piste, 23 metriä, sijaitsee järven pohjoisosassa.
Yläveden saariluku on seitsemän. Selkeästi laajin saari on noin yhdeksänhehtaarinen Aittosaari, jota erottaa mantereesta vain vähäinen salmi. Aittosaaren kaakkoispuolella sijaitsee noin puolitoistahehtaarinen Matosaari. Yläveden muut saaret ovat alle hehtaarin laajuisia. Yläveden rannat ovat enimmäkseen metsämaata. Maasto kohoaa Aittosaaren luoteisosassa noin 20 metriä järvenpintaa korkeammalle.
Yläveden vesitilavuus on 5 753 000 kuutiometriä.
Ylävesi (04.275.1.017) kuuluu Oravijoen-Mertajoen valuma-alueeseen (04.275), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden alaosan alue (04.27) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Ylävesi on toiseksi laajin Oravijoen-Mertajoen valuma-alueen 30:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajin on Koirusjärvi eli Ylä-Koirus ja kolmanneksi laajin on Petäjäjärvi.
Thomas Wolfe
Thomas Clayton Wolfe (3. lokakuuta 1900 Ashville, New York, Yhdysvallat – 15. syyskuuta 1938 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi neljän täysimittaisen romaaninsa ohella muun muassa novelleja, draamaa ja romaaniluonnoksia. Wolfe sairastui viimeisenä elinvuotenaan keuhkokuumeeseen, joka paheni tuberkuloosiksi. Hän kuoli 37-vuotiaana sairauden levittyä aivoihin.
Wolfe käytti romaaninsa Look Homeward, Angelin (1929) esikuvina todellisia Ashevillen asukkaita, ja kirja aiheutti ilmestyessään kohun. Toinen arvostettu romaani You Can’t Go Home Again ilmestyi täydellisenä vasta postuumisti vuonna 1940. Tuotanto on eeppis-lyyristä omaelämäkertaa. Kirjat saivat lopullisen muotonsa vasta kustantajan käsissä. Sarjan päähenkilössä tapahtuu vähitellen muutos romanttisesta itsekeskeisyydestä yhteiskunnalliseen tiedostavuuteen.
Wolfea pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä yhdysvaltalaisista kirjailijoista. Häneltä sai vaikutteita esimerkiksi Jack Kerouac. William Faulkner esitti arvostavia kommentteja hänen työstään.
Elokuva Genius vuodelta 2016 perustuu löyhästi Wolfen elämään, siihen miten hän julkaisi ensimmäiset kirjansa ja tuli tunnetuksi.
Luomanlammi (Virrat)
Luomanlammi on Pirkanmaalla Virroilla Simoskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137 metriä mpy.
Wrekin College
Wrekin College on yksityinen sisäoppilaitos Iso-Britanniassa Shropshiressa Wellingtonin kaupungissa. Sen perusti Sir John Bayley 1880. Hän asetti periaatteeksi oppilaiden yksilöllisyyden huomioimisen ja stereotyyppisen, kapea-alaisen opetuksen välttämisen. Oppilaitos oli alun perin vain pojille mutta 1975 alkaen se on tarkoitettu sekä tytöille että pojille. Tavallinen ikä koulussa aloittavilla on 13 vuotta. Koulun Lancaster House ottaa oppilaita 11-vuotiaana, mutta varsinaisen Wrekin Collegen oppilas aloittaa 13-vuotiaana, jolloin he liittyvät muiden uusien oppilaiden joukkoon.
Cheryl Tiegs
Cheryl Tiegs (27. syyskuuta 1947 Breckenridge, Minnesota) on yhdysvaltalainen malli. Hän tuli tunnetuksi muun muassa useista kansikuvista Vogue-, Elle-, Sports Illustrated- ja Time-aikakauslehdissä. Häntä on kutsuttu maailman ensimmäiseksi ”supermalliksi”.
Maatilalla läntisessä Minnesotassa syntynyt mutta viisivuotiaasta Los Angelesin esikaupungissa varttunut Cheryl Tiegs pääsi teini-iässä esiintymään monissa televisiomainoksissa, minkä ansiosta hänet löydettiin Glamour-lehden kansikuvatytöksi vuonna 1964. Malliura huipentui vuoden 1978 Sports Illustrated -lehden uimapukunumeroon ja sitä seuranneeseen sopimukseen Cover Girl -kosmetiikkamerkin kanssa.
Yksityiselämä
Tiegsin ensimmäinen aviomies oli mainosmies Stan Dragoti (1970–1979), toinen valokuvaaja Peter Beard (1981–1983), kolmas näyttelijä Gregory Peckin poika Anthony Peck (1990–1994) ja neljäs joogaohjaaja Ted Stryker (1998–2001). Hänellä on poika kolmannesta ja kaksospojat neljännestä avioliitostaan.
Cheryl Tiegs on ollut mukana monissa hyväntekeväisyyskampanjoissa muun muassa ympäristö- ja sisäilmakysymyksissä. Vuonna 2012 hän kilpaili Donald Trumpin tuomaroimassa The Apprentice -tosi-tv-show’ssa.
Psygnosis
Psygnosis oli brittiläinen videopelien kehittäjä ja julkaisija.
Historia
Yrityksen perustivat Jonathan Ellis, Ian Hetherington ja David Lawson vuonna. Hetherington ja Lawson perustivat vuonna 1982 lyhytikäisen Imagine Softwaren.
Yhtiö toimi läheisesti DMA Designin kanssa ja julkaisi muun muassa Lemmingsin.
Yhtiö oli tunnettu näyttävistä introista ja Sculpt 3D:n myötä niistä tuli entistä näyttävämpiä, mutta introjen mahduttaminen levykkeille oli haastavaa. Yhtiö otti askelia CD-ROM ja Full motion video (FMV) -tekniikoiden käyttöön ammuntapeleissä Microcosm ja Novastorm. Yhtiö myös investoi laitteistoon Silicon Graphicsilta ja SoftImagen ohjelmistoon, joka oli tuolloin uutta peliteollisuudessa ja kiinnosti eri tahoja. Yhtiö toimi Fujitsun kanssa pelien kehittämiseen FM Townsille, joka oli suosittu Japanissa mutta tuntematon muualla.
Sony osti yhtiön vuonna 1993. Yhtiö jakaantui julkaisumerkkeihin ja viimeinen kehitystä tekevä studio Wheelhaus lopetti 1999-2000.
Eidos Interactive osti yhtiön Euroopan toiminnot, ja Yhdysvaltain toiminnot sulautettiin Sonyn toimintoihin.
Yhtiö teki pelikehitystä myös nimellä SCE Studio Liverpool. Yhtiö lakkautettiin vuonna 2012.
Jussi Makkonen
Jussi Makkonen (s. 24. huhtikuuta 1985 Turku) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seurajoukkueura
Makkonen debytoi SM-liigassa kaudella 2003–2004 TPS:n joukkueessa. Samalla kaudella hän oli myös TPS:n A-nuorten joukkueen tehokkain pelaaja. Kaudeksi 2004–2005 Makkonen siirtyi Mestis-seura TuToon. Tammikuussa 2005 TPS nosti Makkosen takaisin SM-liigaan, kun se hankki hänet TuTosta paikkaamaan loukkaantumisia.
Parhaan kautensa TPS:ssa Makkonen pelasi kaudella 2006–2007, kun hän iski 56 ottelussa 20 tehopistettä (10+10). Kausi 2007–2008 oli kuitenkin Makkoselle vaikea ja näin ollen hänet kaupattiin kesken kauden HPK:on. Kauden jälkeen Makkonen teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen HPK:n kanssa. Makkonen teki läpimurtonsa kaudella 2008–2009. Hän teki kauden aikana pisteet 27+32. Makkonen voitti 27 maalillaan SM-liigan maalikuninkuuden, minkä ansiosta hänet palkittiin Aarne Honkavaara -palkinnolla.
HPK:lle kausi 2008–2009 oli taloudellisesti vaikea, ja joukkue joutui luopumaan Makkosesta, vaikka hänellä olisi ollut sopimusta vielä jäljelle seuraavaksi kaudeksi. Makkonen siirtyi kaudeksi 2009–2010 KHL:ssa pelaavaan valkovenäläisjoukkue Minskin Dynamoon. Hän halusi jatkaa uraansa KHL:ssa suuremman peliajan toivossa, vaikka sai sopimustarjouksen myös NHL-seura Pittsburgh Penguinsilta Makkosen kausi Minskissä sujui huonosti, ja marraskuussa 2009 hänet asetettiin KHL:n siirtolistalle. Minsk halusi lähettää hänet siirtolistan kautta Valko-Venäjän pääsarjassa pelaavaan H’K Šah’tsjor Salihorskiin. Makkonen siirtyi joulukuussa 2009 Ruotsin Elitserienin Frölundaan, jossa hän ei pelannut kuin yhdeksän ottelua, joissa sai vain yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2010 Frölunda ilmoitti, että Makkonen ei jatka joukkueessa. Makkonen teki pian tämän jälkeen puolitoista vuotta kestävänä sopimuksen SM-liigan JYPin kanssa. Joulukuussa 2010 hän siirtyi Turun Palloseuraan. Kauden 2010–2011 jälkeen hän siirtyi Tampereen Tapparaan. Makkonen jatkoi Tapparassa myös kauden 2012–2013 ja hänellä oli optio kaudesta 2013–2014. Syyskuussa 2013 hän siirtyi kuitenkin LeKiin, josta jatkoi lokakuussa Espoo Bluesiin. Tammikuussa 2016 hän siirtyi kauden loppuun kestäneelle lainalle TPS:ään. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Heinäkuussa 2018 Makkonen teki Ässien kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Makkonen on pelannut yhteensä 34 nuorten maaottelua 17-, 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän myös edusti Suomea nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Makkonen on edustanut Suomen maajoukkuetta kuuden ottelun verran. Ottelut tulivat kauden 2008–2009 Euro Hockey Tourilla Venäjän ja Tšekin turnauksissa.
Bassillac et Auberoche
Bassillac et Auberoche on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Uuden- Akvitanian alueella.
Historia
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017 kun kuusi kuntaa Bassillac, Blis-et-Born, Le Change, Eyliac, Milhac-d'Auberoche ja Saint-Antoine-d'Auberoche yhdistyivät.
Nähtävyyksiä
Kunnan alueella on useita linnoja.
Black (laulaja)
Black (oik. Colin Vearncombe, 26. toukokuuta 1962 Liverpool – 26. tammikuuta 2016 ) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen lisäkseen musiikissa vaikutti David Dickie vuosina 1981–1983. Tämän jälkeen Vearncombesta tuli sooloartisti ja hän otti Blackin taiteilijanimekseen. Blackin tunnetuin kappale on ”Wonderful Life” vuodelta 1987. Vearncombe oli naimisissa ruotsalaisen laulajan Camilla Griehselin kanssa, joka vaikutti One 2 Many -yhtyeessä.
Rangaku
thumb|150px|Kirjoitusmerkit sanalle "rangaku". Ensimmäinen merkki "ran" on lyhenne sanan "Hollanti" foneettisesta transkriptiosta "Oranda" ja toinen merkki "gaku" tarkoittaa oppia tai tiedettä.
Rangaku tarkoittaa Japanissa Edo-kaudella länsimaisten kontaktien kautta kehittynyttä tiedettä. Vuosina 1641–1853 maa oli suljettu ulkomaalaisilta Tokugawa-shōgunaatin harjoittaman eristäytymispolitiikan (sakoku) vuoksi, ja länsimaista teknologiaa ja lääketiedettä pääsi maahan lähinnä alankomaalaisen Dejiman kauppasaaren kautta.
Rangakun avulla Japani pysyi mukana Euroopassa tapahtuneen tieteellisen vallankumouksen tuomassa kehityksessä, ja se auttoi maata rakentamaan pohjan tieteen harjoittamiselle teoriassa ja käytännössä. Rangaku auttaa selittämään Japanin onnistumista radikaalissa ja nopeassa modernisoitumisessaan sen jälkeen, kun maa oli avautunut ulkomaailmalle vuonna 1854.
Historia
Alankomaalaiset kauppiaat Dejiman saarella Nagasakissa olivat ainoat eurooppalaiset, joita siedettiin Japanissa vuoden 1640 jälkeen. Heidän liikkeitään vahdittiin ja kontrolloitiin tarkasti: aluksi he saivat tehdä vain yhden kunnianosoitusmatkan vuodessa Edoon shōgunin luokse. Hollantilaisilla oli kuitenkin keskeinen asema teollisen ja tieteellisen vallankumouksen tulosten välittämisessä Japaniin. Japanilaiset ostivat hollantilaisilta lukuisia kirjoja ja käänsivät niitä, saivat heiltä haltuunsa länsimaisia esineitä ja laitteita (kuten kelloja) ja näkivät esityksiä erilaisista länsimaisista innovaatioista (kuten sähköisistä ilmiöistä ja kuumailmapallon lennosta 1800-luvun alussa). 1600- ja 1700-luvuilla Alankomaat oli yksi rikkaimmista ja kehittyneimmistä eurooppalaisista valtioista, mikä antoi hollantilaisille etuoikeutetun aseman länsimaisen tieteen tuomisessa Japaniin.
Rangaku-kirjoja julkaistiin, painettiin ja kierrätettiin väestön keskuudessa tuhansittain. Lukutaitoaste Japanissa oli noin 70–80 prosenttia. Japanilla oli jo tuohon aikaan yksi maailman suurimmista urbaaneista väestöistä: Edossa asui yli miljoona henkeä ja maassa oli useita muita suuria kaupunkeja, kuten Kioto ja Osaka, joissa oli suuret lukutaitoiset markkinat uutuuskirjoille. Suurissa kaupungeissa oli joitakin yleisölle avoinna olevia liikkeitä, jotka erikoistuivat ulkomaisiin erikoisuuksiin.
Alku (1640–1720)
thumb|250px|Japanilainen maalaus hollantilaisista harjoittamassa [[astronomiaa Dejimassa.]] Rangakun ensimmäinen vaihe oli suhteellisen rajoittunut ja äärimmäisen kontrolloitu. Länsimaiset kirjat olivat tiukasti kiellettyjä kristinuskon täydellisen kiellon jälkeen vuonna 1640. Alun perin pieni ryhmä taidot perineitä japanin-hollannin kääntäjiä työskenteli Nagasakissa helpottamaan kommunikaatiota ulkomaalaisten kanssa ja tuomaan maahan joitakin länsimaisia uutuuksia.
Hollantilaisia pyydettiin myös antamaan uutisia maailman tapahtumista ja toimittamaan uutuuksia shōgunille vuosittaisilla matkoillaan Edoon. Lopulta Nagasakin hollantilaisten tehtaiden annettiin virallisen silkkiin ja peurannahkoihin keskittyvän kaupankäynnin lisäksi aloittaa jonkintasoinen "yksityiskauppa". Nagasakin alueelle kehittyivät pienet ja tuottoisat markkinat länsimaisille uutuustuotteille. Seuraavalla kaudella useita rangaku-oppineita tulikin Nagasakin kääntäjäkiltojen joukosta.
Länsimaisen tiedon vapautuminen (1720–)
thumb|200px|Mikroskoopin kuvaus vuoden [[1787 kirjasta Hollantilaisten sanomisia .]] Vaikka länsimaiset kirjat olivatkin kiellettyjä vuodesta 1640 alkaen, sääntöjä höllennettiin shōgun Tokugawa Yoshimunen hallinnossa vuonna 1720, mikä aloitti länsimaisten kirjojen ja niiden käännösten virran Japaniin. Yksi esimerkki on Morishima Chūryōn julkaisu vuodelta 1787, Hollantilaisten sanomisia, jossa on yksityiskohtaisia selityksiä suuresta määrästä eri aiheita. Kirja kuvaa länsimaisia esineitä, kuten mikroskooppeja ja kuumailmapalloja, länsimaisia sairaaloita ja lääketieteen tilaa, maalaus- ja kuparipainotekniikkaa, staattisen sähkön generaattorien ja suurten laivojen rakennetta sekä uutta maantieteellistä tietoa.
Schelde
Schelde (ransk. Escaut) on joki Länsi-Euroopassa. Sen lähde on Pohjois-Ranskassa, josta se virtaa pohjoiseen Belgian halki. Antwerpenin lähistöllä se kääntyy länteen Alankomaiden alueelle, jossa se laskee Vlissingenin kaupungin lähellä Pohjanmereen muodostaen suiston.
Rangaku
Länsimaisen tiedon vapautuminen (1720–)
Vuosina 1804–1829 bakufu (Japanin sotilashallitus) avasi kouluja ja temppeleitä ympäri maata, mikä auttoi uuden tiedon leviämistä eteenpäin. Alankomaalaisille lähettiläille ja tiedemiehille sallittiin nyt myös vapaampi pääsy japanilaiseen yhteiskuntaan. Alankomaalaiseen delegaatioon kuulunut saksalainen lääkäri Philipp Franz von Siebold solmi lukuisia suhteita japanilaisiin oppilaisiin. Hän kutsui japanilaisia tiedemiehiä katsomaan länsimaisen tieteen ihmeitä, oppien samalla heiltä japanilaisista ja heidän tavoistaan. Vuonna 1824 von Siebold perusti lääketieteellisen koulun, jossa oli 50 oppilasta. He auttoivat von Sieboldin kasvi- ja luonnontieteellisissä tutkimuksissa. Hänen koulunsa, Narutaki-juku, kasvoi noin 50 rangaku-oppineen tapaamispaikaksi.
Schelde
Schelde on 360 km pitkä. Se voidaan jakaa kolmeen osaan. Bovenschelde-nimellä kutsutaan osaa, joka virtaa lähteeltä Gentiin, jossa Leiejoki liittyy siihen. Gentistä Antwerpenin läpi Alankomaiden rajalle virtaavaa osaa kutsutaan Zeescheldeksi ja viimeistä osaa Westerscheldeksi. Schelden tärkeimmät sivujoet ovat läntisellä rannalla Scharpe ja Leie sekä itäisellä rannalla Dender ja Rupel.
Rangaku
Laajentuminen ja politisoituminen (1839–)
thumb|170px|Japanilaisvalmisteinen kello, [[wadokei, vuodelta 1851 kehitettiin rangakun ja paikallisen tekniikan avulla.]] Rangaku-liike kiinnittyi yhä enemmän poliittiseen kysymykseen siitä, pitäisikö Japani avata laajemmalle ulkomaiselle vaikutukselle. Suurin osa liikkeeseen kuuluvista kannatti vahvasti länsimaisen tieteen laajempaa omaksumista ja ulkomaankaupan vapauttamista valtion vahvistamiseksi ja uudistamiseksi. Rangakusta tuli aiempaa hienostuneempaa, ja sen kautta välittyi uusimpia länsimaisia innovaatioita suurimmalla osalla tieteenaloista.
Schelde
Schelde virtaa erittäin tiiviisti asutetun alueen läpi, ja se, sen sivujoet ja useat siihen liitetyt kanavat tarjoavat liikenneväylän Flanderin tasangon maanviljelyksille, Belgian tekstiilikeskuksille, Pohjois-Ranskan hiilikaivoksille ja Lille-Roubaix-Tourcoingin teollisuusalueelle. Schelden varren suurimpia kaupunki ovat Cambrai ja Valenciennes Ranskassa sekä Tournai, Oudenaarde, Gent ja Antwerpen Belgiassa.