cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puolisuunnikassääntö
Puolisuunnikassäännön virhe
Puolisuunnikassäännön hyvää tarkkuutta juuri jaksollisten funktioiden tapauksessa voidaan perustella intuitiivisesti. Kun jaksollista funktiota integroidaan yhden jakson välillä piirretyt puolisuunnikkaat aliarvioivat ja yliarvioivat funktion kuvaaja kutakuinkin yhtä monta kertaa. Tällöin virheet kumoutuvat ja approksimaatio on varsin lähellä integraalin tarkkaa arvoa.
Toinen muoto virhetermille saadaan tutkimalla edellä johdettua virhetermiä silloin, kun tutkittava väli jaetaan yhä useampaan osaväliin eli, kun N → ∞. Tämä asymptoottinen virhetermi voidaan kirjoittaa seuraavasti:
Esimerkki
Lasketaan integraalille arvo puolisuunnikassäännöllä. Olkoot yhden osavälin pituus h=0,05. Tällöin osavälejä on yhteensä 4.
Korjataan vielä saatua approksimaatiota virhetermillä:
Sovelluksia
Numeerisia menetelmiä käytetään etenkin reaalimaailman ongelmia ratkottaessa.
Numeerisia menetelmiä sovelletaan nykyisin tietokoneella, jolla menetelmän soveltaminen on huomattavasti nopeampaa ja helpompaa kuin laskimella. Puolisuunnikassäännön avulla integraaleja voidaan laskea esimerkiksi Excelillä, Pythonilla ja MATLABilla.
Håkan Nystrand
Nystrand valmistui metsäteknikoksi 1978 ja metsätalousinsinööriksi 1988 Tammisaaren metsäopistosta. Hän oli Centralskogsnämnden Skogskulturin metsänparannustyönjohtaja 1978–1981, Vaasan piirimetsälautakunnan ja Purmon metsänhoitoyhdistyksen metsätaloussuunnittelija ja metsätyönjohtaja 1981–1982, Vaasan piirimetsälautakunnan ja sittemmin Pohjanmaan metsälautakunnan metsätaloussuunnittelija 1983–1988 ja metsätalousesimies 1989–1996, Rannikon metsäkeskuksen Pohjanmaan alueen aluepäällikkö ja johtokunnan jäsen 1996–1999 sekä Metsäalan Toimihenkilöliitto – METO:n, vuodesta 2002 Meto – Metsäalan asiantuntijat, puheenjohtaja 2000–2018 Pentti Näreahon jälkeen. Pedersören kunnanvaltuuston varapuheenjohtaja Nystrand oli 1993–1999. Hänellä oli myös lukuisia muita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä työuransa aikana. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 2012.
Suomenruotsi
Suomen kielen vaikutus
Suomenruotsalaisessa puhekielessä saatetaan taivuttaa Suomen -nen-loppuisia sukunimiä suomen tavoin käyttäen -se-loppuista vartaloa (esim. Heinosen koira sanotaan joskus Heinoses hund eikä Heinonens hund).
Äidinkielisten puhujien määrä Suomessa
Pienin vuotuinen puhujamäärä on kirjoitettu vahvennetuin numeroin.
John Joubert (sarjamurhaaja)
John J. Joubert (2. heinäkuuta 1963 – 17. heinäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tuomittiin kahdesta murhasta kuolemaan Nebraskassa ja lisäksi yhdestä murhasta elinkautiseen vankeuteen Mainessa. Hänet teloitettiin Nebraskassa vuonna 1996.
Joubertin vanhemmat erosivat, kun hän oli kuusivuotias. Siitä lähtien hän asui äitinsä kanssa Lawrencen kaupungissa Massachusettsissa. Vuonna 1974 he muuttivat Portlandiin, Maineen.
22. elokuuta 1982 Joubert surmasi 11-vuotiaan Richard Stetsonin Mainessa. Stetsonin vanhemmat tekivät ilmoituksen poliisille, kun hän ei ollut palannut kotiin yöksi. Murhasta epäiltynä pidätettiin väärä henkilö, joka kuitenkin vapautettiin puolentoista vuoden kuluttua. Joubertin toinen uhri oli 13-vuotias Danny Joe Eberle, joka katosi 18. syyskuuta 1983 oltuaan jakamassa Omaha World-Herald -lehteä lähellä Omahaa Nebraskassa. Eberlen ruumis löydettiin kolmen päivän kuluttua. 2. joulukuuta Joubert surmasi viimeisen uhrinsa, Christopher Waldenin, Nebraskassa. Lopulta silminnäkijähavainnot johtivat Joubertin kiinnijäämiseen.
Joubert tunnusti murhat oikeudessa. Hänellä oli psykiatrisia ongelmia, mutta hänen ei todettu olleen tekohetkellä psykoosissa. Hänet tuomittiin Eberlen ja Waldenin murhista kuolemaan, ja hänet oli myös tuomittu vuonna 1990 elinkautiseen Stetsonin murhasta Mainen osavaltiossa. Joubert teloitettiin 17. heinäkuuta 1996 sähkötuolilla.
Aaron Eckhart
Aaron Edward Eckhart (s. 12. maaliskuuta 1968 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Eckhart syntyi Cupertinossa, Kaliforniassa, ja valmistui Brigham Youngin yliopistosta vuonna 1994. Hän kasvoi mormoniperheessä. Eckhart oli ohjaaja Neil LaButen opiskelutoveri ja onkin esiintynyt muun muassa tämän elokuvassa Miesten kesken (1997).
Eckhart oli vuonna 2007 ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan elokuvassa Thank You for Smoking. Hän näytteli elokuvassa vuonna 2008 ilmestyneessä elokuvassa Yön ritari Harvey Dentiä eli Kaksinaamaa.
Kurdit
Kurdit ovat Etu-Aasiassa asuva kansa. Suurin osa kurdeista asuu Kurdistanissa, joka sijaitsee Irakin, Iranin, Turkin ja Syyrian alueilla, mutta heitä asuu paljon myös diasporassa esimerkiksi Saksassa ja Istanbulissa Turkissa. Kurdeja arvioidaan olevan kaikkiaan noin 25–30 miljoonaa.
Kurdit puhuvat kurdin kieltä, joka kuuluu iranilaisiin kieliin. Kurdien enemmistö on sunnimuslimeja. Kurdit ovat vuosisatojen ajan kärsineet Kurdistania hallinneiden naapurivaltioiden harjoittamista sortotoimenpiteistä, ja kurdien pyrkimykset perustaa oma valtio on aina tukahdutettu.
Alkuperä
Kurdien etninen alkuperä on monimuotoinen. Kielellisesti ja kulttuurisesti he ovat sukua iranilaisille kansoille.
Kurdien kulttuurin ja perimätiedon jäljet johtavat sumerilaiseen korkeakulttuuriin 3000–1900 eaa. Kuningas Deiokes (700-647 eaa.) perusti vuonna 678 eaa. Meedian valtakunnan, joka ulottui pohjoisessa nykyisen Kurdistanin alueelle. Kurdien ajanlasku alkaa vuodesta 612 eaa., kun Meedian kuningas Kyaksares (624–585 eaa.) valloitti Ninovan ja lopetti Assyrian imperiumin valtakauden.
Kurdien nimen alkuperästä on useita teorioita. Nimi on liitetty sumerilaisten kirjoitusten qarduihin vuodelta 3000 eaa. Joidenkin teorioiden mukaan kurdit periytyvät cyrteista tai carducheista. Mesopotamialaisissa kirjoituksessa erinäisiä vuoristoheimoja kutsuttiin nimillä, jotka muistuttivat kurdi-sanaa. Kreikkalaisen Ksenofonin kuvailemat kardouchoit saattoivat olla kurdeja. Kurdi-nimityksen varhaisin varma käyttö tunnetaan 600-luvulta kun kurdiheimot kääntyivät islamiin.
Islamilaisen maailman kulta-ajassa eräät uskonnolliset kirjoitukset selittivät kurdien alkuperän Israelin kuningas Salomonin (virassa n. 970–931 eaa.) "jinneillä" (arabialaisessa tarustossa ja islaminuskossa esiintyvillä henkiolennoilla). Juutalaiset kirjoitukset taas selittivät Corduenen syntyä Salomon ja hänen viidelläsadalla "jinnillä". George Rawlinson ja monet historioitsijat pitävät muinaista Corduenen aluetta kurdien esihistoriallisena alueena (Kurdistan). Alueen sijainnilla, nimellä ja historialla on ollut ainakin merkittävä vaikutus kurdihistoriaan.
Osmanien ja Persian alaisuudessa
Meedian valtakunnan tuhoutumisen jälkeen kurdialue oli suurimman osan ajasta suurten imperiumien alaisuudessa, ja alueella käytiin jatkuvasti valtataistelua. Kurdiyhteisöt eivät tunteneet vielä tuolloin kansallistunnetta vaan olivat järjestäytyneet klaaneiksi. Kurdeilla oli suurissa imperiumeissa erityyppisiä paikallishallintoja 1800-luvun puoliväliin saakka.
Persiassa syntyi safavidien dynastia vuonna 1501, ja Iranin šaahi Ismail I julisti šiialaisuuden valtakuntansa uskonnoksi. Sen seurauksena Persian ja Osmanien valtakunnan välillä syttyi sota, ja kurdit jäivät kahden tulen väliin. Sunnimuslimeina kurdit tukivat osmaneja, ja kun osmanit voittivat sodan, suurin osa Kurdistanista siirtyi osmanien hallintaan, mutta osa jäi Persialle. Kuusitoista kurdiemiraattia sai Osmanien valtakunnassa virallisen aseman ja de facto itsenäisyyden. Osa kurdialueista ei kuitenkaan alistunut osmanien valtaan. Kurdit suostuivat puolustamaan valtakunnan itärajaa ja saivat sen vastineeksi verovapauden. Kurdien tuki osmaneille johti Persian safavidien entistä kovempaan linjaan heitä kohtaan, mikä johti koviin otteisiin sodissa sekä kurdien pakkosiirtoihin.
Zohabin rauhan 1639 jälkeen Kurdistan nautti kahdensadan vuoden ajan kukoistuksen ja vaurauden aikaa. Kun Osmani-imperiumi heikkeni 1800-luvulla, kurdiemiraateilta otettiin itsehallinto ja verovapaus pois ja heiltä vaadittiin sotilaita osmaniarmeijaan. Tästä seurasi yli sadan vuoden aikana useita kapinoita ja kansannousuja, jotka osmanit kuitenkin murskasivat. Kurdien kansallisuustunne ja halu perustaa oma valtio heräsivät 1800-luvun lopulla.
Kansallistunteen herääminen ja sorto 1900-luvulla
thumb|[[Kurdistanin työväenpuolueen taistelija.]] Kurdeilla ei ole koskaan ollut omaa itsenäistä valtiota. Kurdien kansallismielisyys ja pyrkimys saada oma valtio ovat voimistuneet 1900-luvulla. Osmanien valtakunnan hajottua ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresin rauhansopimus vuodelta 1920 määritteli autonomisen Kurdistanin, mutta sopimusta ei koskaan ratifioitu. Sen korvannut Lausannen sopimus vuodelta 1923 ei enää maininnut Kurdistania tai kurdeja, ja näin kansakunnan perustaminen ei ollut enää mahdollista. Turkki tukahdutti kurdien kapinat seuraavina vuosikymmeninä.
Turkki on pyrkinyt turkkilaistamaan kurdit kaikilla elämän osa-alueilla ja on myös kieltänyt kurdin kielen käytön. Samalla tavoin valtaväestön osana kurdeja ovat kohdelleet myös Iran, Syyria ja Irak. Kurdien kansallista identiteettiä vähättelevän politiikan tavoitteena on ollut evätä kurdeilta oikeus vaatia kansallisia oikeuksia.
Kurdit perustivat Iraniin Mahabadin tasavallan vuonna 1946 Neuvostoliiton tuella, mutta Iran lakkautti sen jo samana vuonna.
Elina Pulkkinen
Aino Elina Pulkkinen (o.s. Jääskeläinen, s. 19. toukokuuta 1950 Keitele) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suonenjoen Vasamaa ja Vesannon Urheilijoita.
Kurdit
Kansallistunteen herääminen ja sorto 1900-luvulla
Šaahi Muhammad Reza Pahlavin hallitsema Iran oli 1970-luvun alkupuolella Yhdysvaltain tärkeä liittolainen. Tuolloin presidentti Richard Nixonin hallinto toimitti aseita ja rahoitusta laajemman itsehallinnon puolesta taistelleille Irakin kurdeille. Nixonin strategian mukaan kurdien tehtävänä ei ollut voittaa, vaan heikentää Irakia siinä määrin, ettei siitä muodostuisi uhkaa naapurimailleen. Kun Irak ja Iran olivat sopineet rajakiistansa, Iranin ja Yhdysvaltain tuki kurdeille loppui kuin seinään. Silloinen kurdijohtaja Mustafa Barzani anoi Yhdysvaltain apua, mutta vastauksena oli hiljaisuus, ja Iranin johtoon vuonna 1979 tullut ajatollah Khomeini kukisti verisesti kurdien kapinan.
Elina Pulkkinen
Kalevan kisoista Pulkkinen saavutti 3 000 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1978 sekä kolme pronssia vuosina 1976, 1977 ja 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti hopeaa 1 500 metrin juoksusta vuonna 1978 ja 3 000 metrin juoksusta vuonna 1982. Lisäksi Pulkkinen voitti maastojuoksun SM-kilpailuista viiden kilometrin matkalta kultaa vuonna 1978, kaksi hopeaa vuosina 1977 ja 1979 sekä kaksi pronssia vuosina 1976 ja 1981.
Kurdit
Kansallistunteen herääminen ja sorto 1900-luvulla
Irak ja Turkki ovat tuhonneet 1970-luvun ja 1990-luvun välillä tuhansia kurdikyliä ja pakkosiirtäneet miljoonia kurdeja.
Elina Pulkkinen
Ennätyksikseen Pulkkinen juoksi 1 500 metrillä ajan 4.24,32 vuonna 1977, 3 000 metrillä ajan 9.08,22 vuonna 1978, 5 000 metrillä ajan 16.27,40 vuonna 1983, 10 000 metrillä ajan 34.28,4 vuonna 1987, puolimaratonilla 1.16.37 vuonna 1983 ja maratonilla ajan 2.49.32 vuonna 1984. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen.
Kurdit
Kansallistunteen herääminen ja sorto 1900-luvulla
Saddam Husseinin johtama Irak toteutti vuonna 1988 kurdien kansanmurhaksi kutsuman Al-Anfal-kampanjan (tunnettu myös nimellä operaatio Anfal tai vain yksinkertaisesti Anfal ”saalis”), jossa Human Rights Watchin mukaan surmattiin 50 000 – 100 000 kurdia. Yksistään Halabdjan kaupungissa kaasutettiin kuoliaaksi 5000 kurdia. Tuolloin Yhdysvaltain senaatti luonnosteli lain, jonka nojalla olisi rangaistu Irakia kemiallisten aseiden käytöstä. Presidentti Ronald Reaganin hallinto kuitenkin kaatoi lain, koska Yhdysvallat tuki tuolloin Irakia niin taloudellisesti kuin sotilaallisestikin.
Kolme vuotta myöhemmin syttyneessä Persianlahden sodassa kurdit pääsivät kansainvälisten asevoimien suojeluun. Sodan päätyttyä Yhdysvaltain tuolloinen presidentti George H. W. Bush yllytti Irakin kurdeja nousemaan kapinaan Irakin johtajaa Saddam Husseinia vastaan, ja kurdit tarttuivatkin aseisiin. Bush ei kuitenkaan ollut luvannut kurdeille sotilaallista tukea eikä suostunut antamaan sitä. Kun kurdien hätä nousi uutisotsikoihin, Yhdysvallat lähetti humanitaarista apua, mutta ei puuttunut muutoin tilanteeseen, koska Bushin mukaan kyseessä oli Irakin sisäinen asia.
Lähi-idän sodissa
Kurdien sisällissota käytiin Irakissa vuosina 1994–1997 Kurdien demokraattisen puolueen ja Kurdistanin isänmaallisen liiton välillä.
Kun Syyrian sisällissota alkoi vuonna 2011, kurdit suojelivat aluksi omia ydinalueitaan. Kurdijoukot olivat mukana lyömässä alueita valloittanutta jihadistijärjestö Isisiä. Isisin vetäydyttyä kurdijoukot ovat hallinneet Koillis-Syyriassa aluetta, joka ulottuu kurdien asuinalueen ulkopuolelle. Kurdien vahvistuminen Syyriassa on herättänyt huolta Turkissa. Kun Turkki lokakuussa 2019 hyökkäsi Pohjois-Syyrian kurdialueille perustaakseen rajalle "suojavyöhykkeen" terrorismin leviämistä vastaan, tuhannet kurdit pakenivat taisteluita.
Kurdistan
thumb|Kurdin kielen eri murteiden puhuma-alue kartalla. thumb|Kurdiväestön jakautuminen Iranissa maakunnittain. Suurin osa kurdeista asuu Kurdistanin alueella, joka kattaa osia Turkista, Irakista, Iranista ja Syyriasta. Kurdistan on pinta-alaltaan noin 500 000 neliökilometriä. Se on vuoristoista aluetta, jonka mannermainen ilmasto vaihtelee kuumista kesistä kylmiin ja lumisiin talviin. Kurdistan sijaitsee niin sanotun hedelmällisen puolikuun alueella, ja se soveltuu hyvin maatalouteen. Valtaosa väestöstä onkin työskennellyt perinteisesti maanviljelijöinä ja paimentolaisina, mutta viime vuosikymmeninä kurdimaat ovat ajaneet kurdeja maalta kaupunkeihin, mikä on vaikuttanut kurdien elinkeinoihin, talouteen ja yhteiskuntarakenteisiin.
Kurdistanin luonnonvarat ovat hyvin rikkaat. Maassa on suuret öljyesiintymät sekä mineraaleja kuten rautaa, kuparia, kromia, kultaa ja hopeaa. Kurdistanin mineraaliesiintymiä ei vielä ole kartoitettu kovinkaan kattavasti alueen poliittisesta tilanteesta ja sekasorrosta johtuen.
Kurdistania hallitsevat maat ovat vainonneet kurdeja tai pyrkineet assimiloimaan heidät valtaväestöön. Turkin hallitsemassa Pohjois-Kurdistanissa kurdin kielen käyttöä ja kulttuuria on rajoitettu. Maassa toimiva Kurdistanin työväenpuolue tavoittelee autonomiaa. Myös Iranin Itä-Kurdistanissa kurdit ovat kohdanneet voimakasta painetta sulautua valtaväestöön. Irakin hallitsemassa Etelä-Kurdistanissa assimilatiopaine on ollut heikompaa, mutta toisaalta kurdeja vastaan on hyökätty usein sotilaallisesti. Syyrian Länsi-Kurdistanissa kurdit ovat 2010-luvulla joutuneet taistelemaan Isis-jihadistijärjestöä vastaan.
Diaspora
Kurdeja asuu paljon Kurdistanin ulkopuolella, mikä johtuu niin vuosisatoja kestäneistä pakkosiirroista kuin muutosta työn perässä. Kurdistanin miehittäjät ovat kurdien pakkosiirroilla pyrkineet heikentämään kurdeja ja sulauttamaan heitä omaan valtakulttuuriinsa.
Kurdistanin ulkopuolella kurdeja asuu paljon esimerkiksi Iranin Khorasanissa (1,7 miljoonaa), Keski-Anatoliassa, Kaukasiassa ja Istanbulissa, jonka väestöstä jopa neljäsosa on kurdeja.
Euroopassa asuu yli miljoona kurdia, joista suurin osa on 1970–2000-luvuilla siirtolaisina ja pakolaisina muuttaneita. Suurin osa Euroopan kurdeista asuu Saksassa ja toiseksi eniten Ranskassa. Suomessa asui vuoden 2021 tilastotietojen mukaan 15 850 kurdinkielistä henkilöä.
Yhteiskuntajärjestelmä
Kurdiyhteisöt perustuvat pitkälti klaanijärjestelmään, joiden merkitys on suuri etenkin maaseudulla sekä Kurdistanin perinteisillä ydinalueilla. Klaanijärjestelmä tarjoaa turvaa niille, jotka jäävät vaille modernin yhteiskunnan etuja, minkä lisäksi pohjoisten alueiden klaanit ja niiden johtajat pitävät kurdien puolta turkkilaisia vastaan. Suurimmilla klaaneilla on ollut omia turvallisuusjoukkoja, jotka ovat voineet taistella ulkoisia uhkia vastaan. Klaanien välinen yhteistyö on kuitenkin ollut vähäistä niiden erimielisyyksien vuoksi, minkä vuoksi ulkoiset voimat ovat joskus pystyneet kääntämään ne toisiaan vastaan. Klaanin johtajan tehtävät periytyvät usein isältä vanhimmalle pojalle, mutta joskus klaanin johtajaksi valitaan parhaiten soveltuva kuolleen johtajan lähisukulainen. Myös naisia on ollut klaanijohtajina. Maaseutukylän asukkaat ovat perinteisesti kuuluneet samaan klaaniin. Klaanijärjestelmän ansiosta kurdien kieli, kulttuuri ja perinteet ovat säilyneet hyvin, mutta samalla klaanijärjestelmä on jarruttanut yhtenäisen kansakunnan syntymistä. Pitkittyneet verikostot sukujen ja heimojen välillä ovat maaseudulla edelleen yleisiä, ja niissä kuolee vuosittain kymmeniä ihmisiä.
Kieli ja kirjallisuus
Kurdit puhuvat kurdin kieltä, joka kuuluu iranilaisiin kieliin. Kurdien kulttuuriperintö on säilynyt etupäässä suullisessa muodossa, koska kurdin kieli on ollut laitonta Pohjois-Kurdistanissa aina vuoteen 1991 asti. Kurdien tunnetuimpia vanhoja kirjoja ovat Sharafnâma ja kansalliseepoksena tunnettu Mem û Zîn, jotka ovat peräisin kurdirunouden kukoistusajalta 1500-luvun lopulta 1600-luvulle.
Uskonnot
Suurin osa kurdeista on sunnimuslimeja ja vähemmistö harjoittaa šiialaisuutta. Sunnalaiset kurdit eroavat osasta naapureistaan kuulumalla shafi'ilaiseen koulukuntaan hanafilaisen sijaan. Osa kurdeista harjoittaa myös synkreettisiä uskoja kuten jarsanismia (Ahl-i Haqq) ja jesidismiä, joihin on yhdistynyt piirteitä islamia edeltäneistä uskonnoista. Turkin puolella monet kurdit ovat aleviitteja. Merkittäviä ovat myös jotkin suufilaiset veljeskunnat, kuten naqshbandi ja qadiri. Irakin juutalaiset karkotettiin vuoden 1948 jälkeen, minkä seurauksena juutalaisia kurdeja asuu nykyisin Israelissa noin 200 000. Pieni osa kurdeista on kristittyjä. Zarathustralaisuus oli kurdien pääuskonto ennen islamin tuloa 600-luvulla, ja myös kristittyjä oli silloin paljon nykyistä enemmän.
Tavat
thumb|[[Newrozin juhlijoita Istanbulissa.]] Kurdikulttuurin yksi tunnusomaisimmista piirteistä on vieraanvaraisuus, joka ylittää jopa muiden Lähi-idän kulttuurien vieraanvaraisuuden tason. Toisissa perheissä vierailut ovat hyvin tavallisia, ja vieraita kestitään aina runsaskätisesti. Useimmin vieraissa käydään kansallisten ja uskonnollisten juhlien aikana. Uuden vuoden juhlan aikaan kurdit ostavat lahjoja toisilleen, ja häiden ja surujuhlien aikana ihmiset auttavat isäntäperhettä.
Kurdien uudenvuoden juhla ja kansallispäivä on newroz, jota vietetään 21. maaliskuuta. Silloin kurdit kokoontuvat yhteen näyttääkseen voimaansa ja julistaakseen poliittisia viestejään.
Musta tee on yleinen juoma; kahvi ja alkoholijuomat ovat harvinaisempia. Ruoka syödään yleensä lattialla sufra-liinan päällä tai isoilla pyöreillä tarjottimilla.
Ihmisten elämää säätelevät pitkälle yhteisön normit ja tavat. Omien vanhempien ja vanhusten kunnioittaminen on kurdeille hyvin tärkeää. Isä johtaa perhettä ja vastaa perheen elannosta, ja äidin roolina on perheen arjesta huolehtiminen. Kaupunkilaisnaiset käyvät joskus töissä kodin ulkopuolella. Tytöt muuttavat pois kotoa mentyään naimisiin. Miehet menevät naimisiin yleensä 20-vuotiaina ja tytöt 12-vuotiaina. Islamilaisen lain sallimaa moniavioisuutta esiintyy jonkin verran.
Kurdinaisten asema on melko heikko, vaikkakin yleisesti ottaen parempi kuin alueen muissa kulttuureissa. Naisten heikko asema johtuu islamin tiukasta tulkinnasta mutta myös paikallisista kulttuureista ja patriarkaalisesta klaanijärjestelmästä. Kurdimaiden yrityksistä huolimatta kurdinaiset eivät kuitenkaan käytä burkaa, ja hunnunkin käyttö on vapaaehtoista. Moni kurdinainen pukeutuu värikkäisiin kansallispukuihin. Miesten ja naisten välinen yhteydenpito on vapaampaa kuin naapurikulttuureissa. Kurdien poliittisissa liikkeissä naisia on suhteellisesti selvästi enemmän kuin alueen maiden parlamenteissa.
Musiikki ja tanssi
Kurditaiteen tunnetuimpia muotoja ovat musiikki, tarinoiden kerronta ja kansantanssit. Musiikki ja laulut ovat olennainen osa kurdien elämää. Dengbêj-laulut ovat kurdien perinteisiä lauluja. Ne kertovat perinteisesti rakkaudesta mutta usein myös sodista, urhoollisuudesta, historiasta tai kuuluisista ihmisistä, ja viime aikoina myös kansannousuista, vapaustaisteluista ja ajankohtaisista poliittisista tapahtumista. Käytetyimmät perinteiset soittimet ovat kielisoittimia, puhallinsoittimia ja lyömäsoittimia. Kurditansseja tanssitaan jonoissa, ja tanssit ovat juhlien suosituin ohjelmanumero. Naiset ja miehet tanssivat usein vierekkäin.
Kansallissymbolit
Kurdistanin kansallislippu sai virallisen aseman vuonna 1999, mutta lipun väreillä on hyvin pitkä historia. Kurdien kansallislaulu on nimeltään ”Hei vihollinen”. Sen kirjoitti runoilija Dildar vuonna 1938, ja se sai kansallislaulun aseman 1946.
Kulttuuritalo
Kulttuuritalo on Helsingin Alppilassa Sturenkadulla sijaitseva kulttuuritila, joka on nykyään tunnettu parhaiten musiikin esityspaikkana. Rakennus on Alvar Aallon suunnittelema ja Suomen kansandemokraattiset järjestöt rakensivat sen talkootyönä 1950-luvulla. Rakennus on nykyään yksityisomistuksessa. Paikkaa kutsutaan myös Kultsa-lempinimellä.
Historia
Kulttuuritalon rakennuttivat Suomen kansandemokraattiset järjestöt. Se suunniteltiin kulttuuri- ja järjestötoimintaa varten. Rakennuksen konserttisalin tuli soveltua sekä puhe- että musiikkitilaisuuksille.
Rakentaminen
Rakennuksen kulttuurihistoriallista arvoa lisää se, että rakentaminen toteutettiin suurelta osin vapaaehtoisvoimin talkootyönä. Rakentamiseen osallistui 5 000 talkoolaista, jotka tekivät yhdessä 130 000 tuntia talkootyötä. Kulttuuritalo vihittiin käyttöön 23. maaliskuuta 1958. Valmistumisen jälkeen talossa järjestettiin kolme koekonserttia, joissa akustiikan asiantuntijat arvioivat tilaa ja totesivat sen Helsingin parhaaksi akustiikaltaan.
Talon toimistosiivessä toimivat alun perin SKP:n ja SKDL:n puoluetoimistot sekä usean SKDL:n jäsenjärjestön toimistot. Salissa pidettiin myös useat SKP:n ja SKDL:n puoluekokoukset sekä Vasemmistoliiton perustava kokous vuonna 1990.
Kulttuuritoiminta
Taloudelliset vaikeudet alkoivat jo heti alkuinnostuksen jälkeen. Kulttuurityö ry järjesti talkoilla kolmesti viikossa tansseja rakennuksen velkojen maksamiseksi. Tanssit herättivät närkästystä, mutta niistä tuli merkittävä tulonlähde. Tanssit vetivät viikoittain 4 000 ihmistä.
Paikka sai myös pilkkanimen Sirppiliiteri, koska se piti yhteyksiä Neuvostoliittoon. Osa artisteista ei uskaltanut tulla esiintymään poliittisen leimaantumisen pelossa. Yleisradio ja Helsingin kaupungin musiikkitoimikunta eivät halunneet käyttää esiintymispaikkaa, mitä jotkut pitivät boikottina ja saartona. Kansallisteatterin baletti ja Leningradin baletti sekä Bukarestin filharmoninen orkesteri esiintyivät siellä alkuaikuina. Operettiteatteri aloitti esiintymistoiminnan talolla 1959 ja jatkoi sitä aina 1990-luvulle asti.
Kulttuuritalossa ovat vuosikymmenten varrella esiintyneet lukuisat eri musiikkityylejä edustavat artistit. Yleisradio alkoi teettämään suurimman osan äänityksistään pääsalissa vuodesta 1963 lähtien.  Sali oli Radion sinfoniaorkesterin konserttien pääasiallinen järjestämispaikka vuosina 1965 –2011. Orkesteri myös käytti salia harjoituspaikkanaan. Pienempään Alppi-saliin perustettiin Bio Alppi -elokuvateatteri.  Kun Sali uudistettiin isommaksi 200-paikkaiseksi, muutti sinne levy-yhtiö Scandian studio myös.
Nuorempi sukupolvi ei kokenut kulttuuritalon poliittista taustaa enää painolastina.  Kulttuuritalolla alkoi esiintyä kansainvälisiä popmusiikin tähtinimiä 1967 alkaen. Paikassa on esiintyneet muun muassa Jimi Hendrix, Led Zeppelin ja Queen. Kotimaisista tähdistä siellä ovat esiintyneet muun muassa Olavi Virta, Hector ja Kirka. Paikka ei ollut enää vain vasemmistolaisten käytössä, vaan myös porvarilliset nuoret alkoivat viihtyä siellä.
1960-luku veti talolle puoleensa underground-kulttuuria, joka kiinnitti poliisin huomion. Kulttuuritalo toimi Helsingin Juhlaviikkojen päänäyttämönä 1968. Finlandia-talon valmistuttua vuonna 1971 osa Helsingin Juhlaviikkojen tapahtumista ja Radion sinfoniaorkesterin konserteista siirtyi sinne. 1970-luvun alkupuolella talo oli aktiivisessa käytössä. Siellä saattoi olla viikossa 350 tapahtumaa.
Talousvaikeudet ja konkurssi
1960-luvulla talossa työskenteli 40 kokoaikaista työntekijää ja 100 talkoolaista. 70-luvun loppuvuosina käyttö väheni kuitenkin merkittävästi. Talousvaikeudet kasaantuivat kun tanssien suosio hiipui, eikä uutta rahalähdettä löytynyt. 80-luvulla Kulttuuritalolla järjestettiin enää vain 10 tapahtumaa ja 50 konserttia vuodessa. Kulttuuritalo sai kuitenkin maksettua velkansa 80-luvulla.
Talo oli kansandemokraattisten järjestöjen hallinnoiman Kulttuurityö-yhdistyksen omistuksessa 1990-luvun alkuun saakka, kunnes Suomen Kommunistisen Puolueen konkurssista johtuneet velat pakottivat ne luopumaan siitä. Kiinteistö oli kiinnitetty muiden Suomen kulttuuritalojen kunnostamista varten otettuihin velkoihin. Kun SKP meni konkurssiin ja laman velat kaatuivat, meni Kulttuuritalokin konkurssiin 1991.
Kulttuuritalo pakkohuutokaupattiin vuonna 1994 ja henkilökunta irtisanottiin. Koska ostajia ei ilmaantunut, talo myytiin nimellisellä 26 miljoonan markan hinnalla Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalille.  Tämä vastaa nykyrahassa 6,41 miljoonaa euroa. Talo päätyi Kapiteelille ja lopulta rakennuksen uudeksi omistajaksi tuli valtion liikelaitos Senaatti-kiinteistöt.
Markkinatalousvetoinen aikakausi
Kulttuuritalo alkoi tämän jälkeen toimia markkinatalouden ehdoilla voittoa tavoitellen. Se lopetti tapahtumien tuottamisen itse ja talossa oli töissä enää kaksi henkilöä. Rakennus enää vain vuokraa tiloja tapahtumanjärjestäjille. Kaikki tarvittavat työt ostetaan yrityksiltä alihankintana.
Teatterikorkeakoulu aloitti käyttämään tiloja vuonna 1992 ja Museoviraston rakennushistorian osasto alkoi käyttämään niitä vuonna 2000.
Senaatti-kiinteistöt möi Kulttuuritalon Helsingin Kulttuurihub Oy:lle vuonna 2022. Helsingin Kulttuurihub on sen itsensä mukaan perustettu Kulttuuritaloa varten ja se pyrkii rakentamaan ”kestävää, yhteisöllisyyteen pohjautuvaa kulttuuritoimintaa Helsinkiin”. Yrityksen omistajiin kuuluvat Music Finlandin hallituksen entinen puheenjohtaja Wemppa Koivumäki ja kiinteistösijoittaja Patrik Sarajuuri.
Arkkitehtuuri
thumb|upright|Julkisivun tiilimuurausta. Punatiilistä Kulttuuritaloa pidetään yhtenä Alvar Aallon päätöistä. Tarinan mukaan Aalto luonnosteli rakennuksen alun perin Klubi-merkkisen tupakka-askin kanteen. Rakennus on ensimmäinen Aallon pääkaupunkiseudulle suunnittelema puhtaasti julkinen rakennus.
Rakennuksen kokonaispinta-ala on 9 654 neliömetriä. Se koostuu kolmesta osasta. Vapaamuotoinen, kuparipeltikattoinen konserttisaliosa on verhoiltu Aallon Kulttuuritaloa varten muotoilemalla kiilamaisella punatiilellä. Viisikerroksinen toimistosiipi on verhoiltu kuparipellillä. Näitä kahta osaa yhdistää matala siipi. Rakennuksen Sturenkadun puoleisella sivulla on kokonaisuutta yhdistävä, pitkä kupariverhoiltu katos. Alvar Aallon tyyli näkyy erityisesti orgaanisissa yksityiskohdissa ja kaarimaisissa muodoissa. Kulttuuritalo on teräsbetonirunkoinen. thumb|upright|Katos, takana toimistosiipi. Talon kadulle aukeavalla sisäpihalla on Wäinö Aaltoselta vuonna 1959 tilattu ja seuraavana vuonna pystytetty pronssinen suihkulähdeveistos Rakentajan käsi, joka esittää talon pienoismallia pitelevää suurta kämmentä.
Talo on suojeltu Suomen valtioneuvoston päätöksellä vuodesta 1989 muun muassa rakennustaiteellisen ja kulttuurihistoriallisten arvojen vuoksi. Suojelupäätöksellä suojeltiin poikkeuksellisesti myös talon toiminta ja salien julkinen käyttö.
Rakennusta remontoitiin 1990–1991, jolloin uusittiin toimistosiipi ja ravintolatilat. Rakennukseen on tulossa merkittäviä korjaushankkeita 2020-luvulla.
Nykyinen käyttö
pienoiskuva|Musiikkiesitys kulttuuritalon pääsalissa. Rakennusta käytetään nykyään konserttien lisäksi myös erilaisten juhlien, kokousten ja gaalojen pitopaikkana. Kulttuuritalo ei itse tuota tapahtumia, vaan toimii pelkästään tilavuokraajana. Tapahtuma- ja ravintolatoimintaa pyörittää Sunborn Catering Oy.
Osa Kulttuuritalon tiloista on vuokrattu pysyvästi eri tahoille. Kulttuuritalon vuokralaisena ovat Museoviraston useat osastot. Radion sinfoniaorkesteri siirtyi kesällä 2011 uuteen Musiikkitaloon.
Pääsali eli Aalto-sali
Kulttuuritalon Aalto-salissa on kaksi katsomoa, joihin mahtuu yhteensä 1452 katsojaa. Lisäksi on kaksi pyörätuolipaikkaa.
Istumapaikkoja on seuraavasti:
Ravintola
Ravintolan pinta-ala on 150 neliötä. Ravintola tarjoaa lounasta arkisin sekä brunsseja lauantaisin.
Kokoustilat
Rakennuksessa on 13 kokoustilaa sekä lounasravintola. Osa kokoushuoneista voidaan yhdistää isommaksi tilaksi.
Suomen urheilu 1983
Suomen urheilu 1983 käsittelee vuoden 1983 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Connie Morella
thumb|right|Connie Morella Constance Albanese ”Connie” Morella (s. 12. helmikuuta 1931) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Massachusettsissa ja valmistui opettajaksi.
Morella istui vuosina 1987–2003 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Marylandin kahdeksannesta vaalipiiristä. Hän oli näkemyksiltään republikaanien yleistä linjaa liberaalimpi.
Hannu Luomajoki
Hannu Luomajoki (s. 1964 Rovaniemi) on fysioterapian professori, filosofian tohtori ja Jyväskylän yliopiston dosentti. Hän johtaa Zürichin ammattikorkeakoulussa (ZHAW) tuki- ja liikuntaelimistöä koskevaa fysioterapian maisteriohjelmaa.
Ura
Valmistuttuaan fysioterapeutiksi vuonna 1987 (tai 1986 ) Luomajoki muutti ulkomaille. Hän on opiskellut aivojen ja kivun yhteyttä Australiassa. Hän valmistui fysioterapian maisteriksi Etelä-Australian yliopistosta Adelaidessa vuonna 1999.
Luomajoki väitteli vuonna 2010 Itä-Suomen yliopistossa filosofian tohtoriksi fysioterapian alaan kuuluvalla tutkimuksellaan. Englanninkielinen väitöstutkimus oli otsikoitu Movement control impairment as a sub-group of non-specific low back pain : evaluation of movement control test battery as a practical tool in the diagnosis of movement control impairment and treatment of this dysfunction. Siinä Luomajoki käsitteli epäspesifejä selkäkipuja ja selkäkipua aiheuttavan liikekontrollin häiriön tunnistamista. Viidestä osatutkimuksesta koostuneessa väitöskirjassa kehitettiin liikekontrollin häiriötä mittaava testipatteristo.
Nykyisin Luomajoki asuu Winterthurissa, Sveitsissä. Hän työskennellyt vuodesta 2011 manipulativisen fysioterapian professorina Zürichin ammattikorkeakoulun (ZHAW) fysioterapian laitoksella. Luomajoki on järjestänyt Suomessa esimerkiksi kursseja, joissa käsitellään aivojen ja kivun yhteyttä.
Gabi Müller
Gabriela ”Gabi” Müller (myöh. Verbiest, s. 21. marraskuuta 1974) on sveitsiläinen ratameloja ja olympiamitalisti. Hän saavutti Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hopeaa 500 metrin kajakkinelosessa.
Painonnosto kesäolympialaisissa 1904 – käsipaino
Vuoden 1904 kesäolympialaisten painonnoston toinen kilpailutapahtuma oli käsipainokilpailu. Kilpailuun otti osaa kolme urheilijaa. Käsipainokilpailu oli epätavallinen kilpailu, joka oli lähinnä painonnoston kymmenottelu, jossa oli yhdeksän erilaista käsipainoliikettä. Jokaisessa kilpailuosiossa ensimmäinen sai viisi pistettä, toinen kolme ja kolmas yhden pisteen. Kymmenennellä kierroksella kaksi parasta saivat esittää vapaavalintaisen suorituksen.
Herukkaperhonen
Herukkaperhonen (Polygonia c-album ) on täpläperhosten (Nymphalidae) heimoon kuuluva päiväperhonen, joka on laajalle levinnyt laji palearktisella alueella. Lähteestä riippuen lajista käytetään myös nimiä liuskaperhonen ja karviaisperhonen.
Koko ja ulkonäkö
Vaikka herukkaperhonen on äkkiä katsottuna nokkosperhosen näköinen ja suunnilleen saman kokoinenkin, sen siipien yläpinnalla ei juuri koskaan ole vaaleankeltaista tai valkoista väriä ja siivet ovat muodoltaan huomattavasti nokkosperhosta liuskaisemmat. Nokkosperhosten joukosta herukkaperhosen erottaa helposti paljon keltaisemman yleisvärin perusteella.
Lajista tunnetaan muutamia poikkeavia värimuotoja.
Suomen Taideyhdistys
Yhdistys sai alkutaipaleellaan suojelijakseen keisari Nikolai I:n pojanpojan, suuriruhtinas Aleksanterin (myöhemmin Venäjän keisari Aleksanteri III), joka oli tuolloin yksivuotias. Yhdistyksen perustamisen vuosipäiväksi tuli Aleksanterin syntymäpäivän mukaan 10. maaliskuuta 1846.
Herukkaperhonen
Levinneisyys ja lentoaika
Herukkaperhonen esiintyy Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa Japaniin saakka. Suomessa se on levinnyt noin Oulun korkeudelle saakka. Sitäkin pohjoisempana lajia tavataan, mutta harvemmin. Herukkaperhonen on yleinen, mutta Etelä-Suomessakin selvästi nokkos- ja neitoperhosta harvalukuisempi perhonen yksilömäärällä laskettuna.
Herukkaperhonen lentää kahdessa sukupolvessa, ensimmäinen keväällä jopa maaliskuusta kesäkuuhun ja toinen sukupolvi heinäkuun lopulta jopa lokakuulle.
Suomen Taideyhdistys
Taideyhdistys ryhtyi jakamaan palkintoja ja myöntämään stipendejä suomalaisille taiteilijoille. Dukaattipalkintoja on jaettu nuorille, vasta uraansa aloitteleville taiteilijoille vuodesta 1858 alkaen. Lisäksi myönnetään muita palkintoja.
Herukkaperhonen
Elinympäristö ja elintavat
Herukkaperhonen elää kulttuuriympäristöissä, pihapiireissä, puutarhoissa sekä luonnonympäristöissä metsien ja teiden reunoilla sekä puoliavoimissa ympäristöissä. Keväällä ensimmäisen sukupolven naaraat munivat munat, jotka kesän aikana kehittyvät toukiksi, koteloituvat ja kuoriutuvat syksyllä toisen sukupolven aikuisina. Aikuinen yksilö talvehtii, usein vajoissa, autotalleissa tai muissa ulkorakennuksissa.
Ravintokasvit
Herukkaperhosen toukat ovat oligofageja ja syövät muun muassa herukkaa (Ribes) sekä nokkosta (Urtica). Aikuinen yksilö syö kukkien mettä, esimerkiksi pietaryrtin ja ohdakkeiden kukat vetävät niitä puoleensa. Herukkaperhoset saattavat myös syödä puiden mahlaa tai mädäntyneiden hedelmien käynyttä mehua.
Suomen Taideyhdistys
Taiteilijoiden kouluttamiseksi yhdistys alkoi ylläpitää perustamisensa alusta asti piirustuskouluja. Niistä ensimmäinen perustettiin Helsinkiin vuonna 1848. Turun piirustuskoulu, joka oli perustettu vuonna 1846 siirtyi Suomen taideyhdistyksen haltuun 1852. Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu perustettiin vuonna 1891. Ennen toista maailmansotaa Suomessa oli kolme piirustuskoulua, jotka sijaitsivat Helsingissä, Turussa ja Viipurissa.
Koulutoiminta säätiöitiin vuonna 1939. Nykyään Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulu tunnetaan nimellä Kuvataideakatemia.
Yhdistyksen museo- ja koulurakennus, taiteiden talo Ateneum, valmistui vuonna 1887. Vuonna 1990 Ateneumin taidemuseon kokoelmat siirtyivät kokonaan valtiolle.
Tunnustuspalkinto
Suomen taideyhdistys myöntää merkittävästä elämäntyöstä vuosittain yhden tunnustuspalkinnon.
Glukoosioksidaasi
thumb|250px|Malli glukoosioksidaasin rakenteesta. FAD-molekyyli esitetty vaaleanpunaisella ja glykaaneja vihreällä Glukoosioksidaasi on entsyymi, joka katalysoi glukoosin ja eräiden muiden monosakkaridien hapettumista aldonihapoiksi ja niiden laktoneiksi. Entsyymiä esiintyy eräissä kasveissa, sienissä ja bakteereissa. Glukoosioksidaasia käytetään lääketieteellisessä diagnostiikassa verensokerin määrittämiseen ja leipomoteollisuudessa. Glukoosioksidaasin EC-numero on EC 1.1.3.4.
Rakenne ja toiminta
Glukoosioksidaasi on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva homodimeeri. Sen molekyylimassa on 13–18 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen koentsyymikseen flaviiniadeniinidinukleotideja (FAD), joita sitoutuu kumpaakin alayksikköön yksi, ja kupari-ioneja. Glukoosioksidaasi toimii parhaiten hieman happamissa olosuhteissa pH:n ollessa 5. Entsyymin isoelektroninen piste on 4,2. Glukoosioksidaasi hapettaa glukoosin glukonihapon laktoniksi eli D-glukono-δ-laktoniksi. Hapettimena reaktiossa toimii happi, joka pelkistyy vetyperoksidiksi. Glukoosin β-anomeeri hapettuu huomattavasti nopeammin kuin α-anomeeri. Glukoosin lisäksi glukoosioksidaasi kykenee hapettamaan myöe eräitä muita sokereita kuten galaktoosia, ksyloosia sekä mannoosia. Myös nitroalkaanit hapettuvat entsyymin vaikutuksesta.
Glukoosioksidaasin katalysoiman reaktion mekanismista ei ole täyttä varmuutta. Eräs esitetty mekanismi on niin kutsuttu ping-pong-mekanismi, jossa on kaksi vaihetta. Näistä vaiheista ensimmäisessä entsyymin ja FAD-molekyylin muodostama hapettuneessa muodossa oleva kompleksi hapettaa sokerimolekyylin laktoniksi ja samalla FAD:n flaviinirakenne pelkistyy. Toisessa vaiheessa flaviinirakenne hapettuu hapen vaikutuksesta takaisin ja happi pelkistyy muodostaen vetyperoksidia.
Käyttö
Käyttökohteisiinsa glukoosioksidaasi eristetään useimmiten Aspergillus niger-homeesta. Lääketieteellisessä analytiikassa glukoosioksidaasia käytetään helppona ja nopeana tapana mitata veren glukoosipitoisuutta. Esimerkiksi monet diabetespotilaiden käyttämät verensokerimittarit perustuvat glukoosioksidaasiin, piparjuuriperoksidaasiin ja hapettuvaan väriaineeseen, joka on tyypillisesti tetrametyylibentsidiini tai 2,2′-atsinobis(3-etyyli-2,3-dihydrobentstiatsolisulfonaatti). Glukoosioksidaasi hapettaa glukoosin, jolloin muodostuu vetyperoksidia, ja peroksidaasi hapettaa vetyperoksidin avulla väriaineen värilliseksi, jonka absorboiman säteilyn määrä voidaan mitata.
Silvia
Silvia on latinalaisperäinen naisen etunimi, Silvius-nimen naispuolinen vastine, joka esiintyy myös muodossa Sylvia. Nimi on johdettu latinan metsää tarkoittavasta sanasta silva. ,
Suomessa nimi Silva on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1323 henkilölle.
Aamutuulen opetusyksikkö
Aamutuulen opetusyksikkö on Hyvinkään Metsäkaltevan kaupunginosassa toimiva noin 30 oppilaan suomenkielinen alakoulun ensiopetuksen yksikkö (luokka-asteet 1–2). Se on hallinnollisesti osa Hakalantalon koulua.
Opetusyksikkö sijaitsee samassa rakennuksessa Aamutuulen päiväkodin kanssa.
Maailmankisat 1975
Kahdeksannet Maailmankisat järjestettiin vuonna 1975 Helsingissä 25.–26. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansainväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät.
Naiset
Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai 3 000 metrin estejuoksija Bronislaw Malinowski, joka teki lajissa "melkein" maailmanennätyksen. Edellisenä iltana Tukholmassa juoksi Ruotsin Anders Gärderud uuden ME:n ja Malinoskin aika oli alle aiemmin ME:n, mutta päivää liian myöhässä. Malinowski sai itselleen palkinnosta 30 cm:n suuruisen pienoisveistoksen näköiskappaleen.
The Candy Spooky Theater
thumb|right|260px|The Candy Spooky Theater vuonna 2007 The Candy Spooky Theater on japanilainen visual kei -indieyhtye, joka julkaisi vuonna 2005 ensimmäisen kokopitkän albuminsa Living Dead Spooky Doll's Family in the Rock n' Childs Spook Show Baby!!. Se perustettiin 2002-luvulla. Yhtyeessä oli alun perin kaksi jäsentä: Jack Spooky (laulu), Peggy (basso). Zull liittyi bändiin myöhemmin (2004-luvulla?). Zull erosi The Candy Spooky Theaterista vuonna 2007. Kiddy Skeleton tuli hänen tilalleen (erosi v. 2008). Heidän musiikkinsa on ottanut vaikutteita Tim Burtonin elokuvista (varsinkin The Nightmare Before Christmasista), Bela Lugosista, Boris Karloffista, George Romerosta, Vincent Pricesta ja Sam Raimista.
Down to Earth
Down to Earth voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Collection (Magnus Ugglan albumi)
Collection on ruotsalainen Magnus Ugglan vuonna 1986 julkaistu kokoelmalevy. Albumi oli Ugglan yhdeksäs. Se on puolivirallinen julkaisu Suomen markkinoille. Se julkaistiin tupla-LP:nä.
Albumi sisältää vuoteen 1985 mennessä ilmestyneitä Ugglan hittejä, kuten Centrumhets ja Varning på stan.
Rotelli
thumb|upright=1|Rotelli Ranskassa Fontainebleussa Rotelli (< rotel < ) tarkoittaa pyörillä liikkuvaa hotellia, joka on rakennettu linja-autoon tai rekan nupin vedettäväksi. Rotellit olivat saksalaisten matkailijoiden suosiossa 1960–1970-luvulla. Rotellimatkailua järjestää edelleen ainakin saksalaisyritys Rotel Tours.
Kiinalaispeli
thumb|Kiinalaispelin pelilauta. Kiinalaispeli on lautapeli, joka on lasten muunnos patsisi-pelistä.
Marcus Schenkenberg
Schenkenbergin mallinura alkoi vuonna 1987. Hänet muistetaan parhaiten Calvin Kleinin mallina, vaikka hän on poseerannut myös useiden muiden muotitalojen kasvona. Schenkenberg on seurustellut muun muassa Pamela Andersonin kanssa. Nykyisin hän asuu New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Charles R. Drew
Charles Richard ("Charlie") Drew (3. kesäkuuta 1904 Washington (DC) – 1. huhtikuuta 1950 Burlington, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen kirurgi ja tutkija. Hän oli veripankkitoiminnan uranuurtaja Yhdysvalloissa ja koulutti mustien lääkäreiden sukupolven Howardin yliopistossa, vaikka hänen uraansa haittasi afroamerikkalaisia syrjinyt rotuerottelukäytäntö.
Lapsuus, nuoruus ja varhainen ura
Drew'n isä oli mattoasentaja Richard, joka myös toimi Carpet, Linoleum and Soft Tile Layers Unionin talousasioiden sihteerinä ja oli sen ainoa ei-valkoinen jäsen. Drew'n äiti oli Miner Normal Schoolista valmistunut Nora Burrell Drew, joka ei kuitenkaan koskaan työskennellyt opettajana. Drew varttui Foggy Bottomissa. Hänellä oli nuoremmat sisarukset Joseph, Elsie ja Nora, ja perheen muutettua Arlingtonin piirikuntaan Virginiaan vuonna 1920 hänelle syntyi vielä kolmas sisko Eva. Drew kävi koulua Stevens Elementary Schoolissa ja sitten Dunbar High Schoolissa, josta valmistui vuonna 1922. Hän voitti opiskeluaikoinaan saavutuksistaan neljässä urheilulajissa James E. Walker Medalin. Drew suunnitteli alun perin ryhtymistä sähköinsinööriksi. Hän pääsi urheilustipendillä Massachusettsin Amherst Collegeen ja menestyi myös sen jalkapallo- ja yleisurheilujoukkueissa. Otto C. Glaserin pitämät biologian kurssit herättivät Drew'ssa mielenkiinnon lääketiedettä kohtaan. Myöhemmin hän kertoi kiinnostukseen vaikuttaneen myös oman urheiluvammasta johtuneen sairaalajaksonsa ja sen, että hänen siskonsa Elsie kuoli vuonna 1920 influenssan komplisoimaan tuberkuloosiin. Drew sai kandidaatin oppiarvon Amherst Collegesta vuonna 1926.
Työ 1940-luvulla
Drew sai Blood for Britain -hankkeessa työskentelyn aikana sertifikaattinsa American Board of Surgerylta alkuvuodesta 1941. Lokakuussa 1941 hän palasi Howardin yliopistoon kirurgian laitoksen professorina ja Howardin yliopiston sairaalan pääkirurgina. Hänestä tuli myös ensimmäinen afroamerikkalainen, joka sai nimityksen tarkastajaksi American Board of Surgeryn palvelukseen. Drew omistautui seuraavien yhdeksän vuoden ajan koulutus- ja mentorointityölleen. Hän kampanjoi myös mustien lääkärien syrjintää vastaan. Mustien lääkäreiden poissulkua harjoitettiin American Medical Associationissa ja eri lääketieteellisissä järjestöissä.
Kuolema
Drew kuoli 1. huhtikuuta 1950 Burlingtonissa auto-onnettomuudessa matkalla konferenssiin saamiinsa vammoihin. Hän pääsi läheiseen sairaalaan, mutta vammat osoittautuivat parantavan hoidon ulkopuolella oleviksi. Drew'n kuolemasta syntyi kuulopuhe, jonka mukaan hän olisi kuollut, koska häneltä olisi evätty pääsy valkoisten sairaalaan tai häneltä olisi kielletty verensiirto. Nämä kertomukset on kuitenkin osoitettu virheellisiksi.
Borgartingin laamanninoikeus
pienoiskuva|200px|Laamanninoikeuden toimitalo Oslossa. Borgartingin laamanninoikeus on yksi Norjan kuudesta laamanninoikeudesta. Sen tuomiopiirialue koostuu entisestä Buskerudin läänistä sekä Askerin, Bærumin ja Oslon kunnista. Borgartingin laamanninoikeus perustettiin vuonna 1995 erottamalla se Eidsivatingin laamanninoikeudesta.
Charles R. Drew
Jälkimaine
Vuonna 1966 Los Angelesissa Kaliforniassa perustettu Charles R. Drew University of Medicine and Science on nimetty Drew'n mukaan.
Vuonna 1981 Yhdysvaltain postilaitos julkaisi Drew'n kunniaksi postimerkin Great Americans -sarjassaan.
Borgartingin laamanninoikeus
Käräjäoikeudet
Borgartingin laamanninoikeus toimii valitustuomioistuimena Buskerudin, Oslon sekä Ringeriken, Askerin ja Bærumin käräjäoikeuksille.
Rotel
Rotel tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Suomi olympialaisissa
Suomi osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1908 Lontoossa, ja siitä lähtien maa on osallistunut jokaisiin kesä- ja talviolympialaisiin. Suomen joukkue tosin otti osaa jo vuoden 1906 välikisoihin, mutta niitä ei katsota virallisiksi kesäolympialaisiksi.
Vaikka Suomi ei ollut itsenäinen valtio, se osallistui vuosina 1908 ja 1912 olympialaisiin omana joukkueenaan. Kesäkuussa 1914 Kansainvälinen olympiakomitea päätti venäläisten vaatimuksesta, ettei näin saanut enää tehdä vaan suomalaisten oli vastedes kuuluttava Venäjän joukkueeseen. Tätä päätöstä ei kuitenkaan sovellettu yksissäkään kisoissa, sillä jo samana vuonna syttyi ensimmäinen maailmansota, jonka vuoksi vuoden 1916 kisat peruutettiin, ja ennen seuraavia, vuoden 1920 kisoja Suomi oli itsenäistynyt.
Suomen menestyksekkäimmät lajit ovat kesäolympialaisissa olleet aikojen saatossa yleisurheilu ja paini. Yleisurheilussa menestystä on tullut etenkin kestävyysjuoksussa ja keihäänheitossa. Talviolympialajeista eniten menestystä Suomi on saanut maastohiihdossa ja mäkihypyssä. Menestynein suomalaisurheilija olympialaisissa on ollut Paavo Nurmi.
Suhteutettuna väkilukuun Suomi on kaikkien aikojen menestynein maa kesäolympialaisissa.
Mitalit talviolympialajeissa
* Mukaan laskettu 1920 kesäolympialaisissa saavutettu pariluistelun kultamitali
Leif Salmén
Leif Henry Salmén (19. tammikuuta 1952 Helsinki – 19. marraskuuta 2019 Helsinki ) oli suomalainen toimittaja, runoilija ja kirjailija.
Opinnot ja ura
Salmén opiskeli Helsingin yliopiston humanistisessa ja valtiotieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1971–1976. Salmén työskenteli Yleisradion ruotsinkielisten ajankohtaisohjelmien toimittajana 1976–1978, TV-nyttin politiikan toimittajana 1978–1984 ja Yle TV1:n uutistoimituksen politiikan toimittajana 1984–1989. Salmén oli myös Yle TV1:n A-studion toimittaja, ja Petra Himbergin mukaan häntä on pidetty yhtenä parhaista vaalitenttien vetäjistä. Myöhemmin Salmén toimi vapaana kolumnistina, esseistinä, runoilijana ja televisiokommentoijana. Hän oli pitkän linjan vasemmistolainen ja Suomen kommunistisen puolueen jäsen 1970-luvulta 1980-luvun puoliväliin ja kuului vähemmistöläisiin eli niin sanottuihin taistolaisiin, minkä jälkeen suhtautuminen niin puolueeseen kuin Neuvostoliittoonkin muuttui kriittiseksi.
Salmén julkaisi useita runokokoelmia ja lisäksi hän kirjoitti proosaa, kabareetekstejä, näytelmiä ja kuunnelmia ja julkaisi useita esseekokoelmia. Salmén sai useita palkintoja, muun muassa Tollanderin palkinnon vuonna 2009.
Yksityiselämä
Salmén oli naimisissa ohjelmajohtaja Maria Romantschukin kanssa vuodesta 1979 vuoteen 1984 ja näyttelijä Sinikka Sokan kanssa vuodesta 1986 vuoteen 1993. Vuodesta 1993 eteenpäin hänen avovaimonsa oli kansatieteen professori Anna-Maria Åström. Hänellä oli yksi lapsi.
Palkinnot ja tunnustukset
Salmén on saanut työstään useita palkintoja: