cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kisaragi (1925)
Palvelus
pienoiskuva|Waken taistelun ensimmäinen vaihe 11. joulukuuta 1941 Alus tulitti Pealen ja Wilkesin saaria, mutta rannikkotykistön osuttua Yayoihin viirikkö vetäytyi. Ilmahyökkäysten ja rannikkotykistön tulen vuoksi maihinnousuosaston komentaja Kaijoka keskeytti maihinnousun ja määräsi osaston vetäytymään kauemmas. Yhdysvaltain merijalkaväen lentokoneiden hyökätessä 11. joulukuuta Kisaragia vastaan alukseen osui kello 05.37 pommi, joka tuhosi pääosan komentosillasta. Muutamaa minuuttia myöhemmin kello 05.42 alus upposi vieden mukanaan 156 miestä mukaan lukien aluksen päällikön Yoichiro Ogawan.
Fotoni
Fysikaaliset ominaisuudet
Koska fotoni on massaton, se liikkuu tyhjiössä nopeudella c \! ja sen energia E \! ja liikemäärä \mathbf{p} ovat suhteessa. Vertailun vuoksi lepomassallisilla hiukkasilla suhde on erityisen suhteellisuusteorian mukaan.
Fotonin energia ja liikemäärä riippuvat vain taajuudesta \nu \! tai yhtäpitävästi aallonpituudesta \lambda \!.
jossa on Diracin vakio, \mathbf{k} aaltovektori (jonka aaltoluku on ) ja  kulmataajuus. \mathbf{k} osoittaa fotonin etenemissuuntaan.
Fotoni kantaa myös spiniä, joka ei riipu sen taajuudesta. Spinin itseisarvo on  ja aaltovektorin suuntainen komponentti (helisiteetti) \pm\hbar. Tämä vastaa fotonin kahta mahdollista polarisaatiotilaa.
Luettelo Münchenin metron asemista
Luettelo Münchenin metron asemista sisältää listauksen Münchenin metron linjojen asemista. Se on julkinen metrojärjestelmä, joka palvelee Münchenin kaupunkia ja sitä ympäröiviä kuntia. Järjestelmää ylläpitää Münchner Verkehrsgesellschaft (MVG, "Münchenin liikennelaitos") ja se palvelee yli 300 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Nykyisin järjestelmässä on 100 asemaa. Niistä 94 on maanalaisia ja 6 on maan päällä. Vain kolme asemaa sijaitsee Münchenin kaupungin rajojen ulkopuolella: Garching, Garching-Forschungszentrum ja Garching-Hochbrück, jotka sijaitsevat Garchingin pohjoisosassa.
Fotoni
Fysikaaliset ominaisuudet
Tämän merkitys on, että hiukkasen ja sen antihiukkasen annihiloituessa täytyy syntyä ainakin kaksi fotonia: törmäävillä hiukkasilla ei ole liikemäärää niiden massakeskipistekoordinaatistossa, kun taas fotonilla on. Täten liikemäärän säilymislain mukaan kahden syntyvän fotonin liikemäärän täytyy olla nolla.
Klassisen teorian sähkömagneettisen säteilyn energia ja liikemäärä voidaan ilmaista fotonien muodossa: esimerkiksi säteilypaine johtuu fotonien liikemäärän sitoutumisesta kohteeseen.
Säteilyn ja aineen vuorovaikutus
Emissio: Kun atomin energiatila muuttuu, saattaa vapautuva energia emittoitua yhtenä fotonina. Valoemissio on mahdollinen myös kun vapaan elektronin energia muuttuu kiteen energiavyön sisällä. Sähkömagneettinen aalto emittoituu aina kun sähkövaraus on kiihtyvässä liikkeessä.
Absorptio: Kun fotoni törmää atomiin, se saattaa siirtää energiansa atomille, joka virittyy. Prosessi on mahdollinen vain, jos atomissa on tilojen energiaero, joka on sama kuin fotonin energia. Fotonin absorptiossa on kaiken energian siirryttävä tai prosessia ei tapahdu; fotoni ei siis voi absorboitua osittain.
Sironta: Fotoni voi sirota atomista niin, että atomi absorboi fotonin ja emittoi toisen fotonin.
Pharaoh Overlord
Pharaoh Overlord on vuonna 2000 perustettu rockyhtye, jonka muodostavat muun muassa Circlessä vaikuttavat Jussi Lehtisalo, Janne Westerlund ja Tomi Leppänen. Lehtisalon mukaan se perustettiin, koska Circlen musiikista oli tullut liian vapaata ja viihteellistä. Pharaoh Overlord aloitti soittaen yhden kitarariffin junnaavaan toistoon perustuvaa instrumentaalimusiikkia. Myöhemmät studioalbumit ovat laajentaneet yhtyeen musiikillista kirjoa, esimerkiksi #4-albumilla (2005) on heavy metal -vaikutteita ja laulua. Siluurikaudella (2010) puolestaan on avantgardistinen kokeilu.
Fotoni
Säteilyn ja aineen vuorovaikutus
Heijastuminen: Jos valo lähetetään kohti tasoa, osa siitä heijastuu takaisin. Tasoon tulevan ja tasosta heijastuvan valon kulma on tason normaaliin nähden sama.
Taittuminen: Kun valonsäde siirtyy väliaineesta toiseen, sen kulkusuunta muuttuu, ellei tulosuunta ole pinnan normaalin suuntainen.
Barrio
Barrio on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ketsi Daphne
Ketsi Daphne on purjevene, jolla tekemistään purjehduksista kirjailija Göran Schildt kirjoitti kahdeksan teosta 1949–1984.
Jarl Lindblomin suunnittelema Daphne rakennettiin Turun veneveistämöllä vuonna 1935. Alun perin kuunaritakilainen alus muunnettiin ketsiksi 1940-luvulla. Schildt osti veneen vuonna 1947. Hän purjehti Daphnella etenkin Välimerellä, mutta myös Euroopan joilla ja Niilillä.
Schildt luopui Daphnesta vuonna 1984, mutta vuonna 1997 perustettu Pro Daphne -yhdistys hankki aluksen takaisin Suomeen. Nykyään se on museoituna Merikeskus Forum Marinumissa Turussa.
Alberto Lopo
Alberto Lopo García (s. 5. toukokuuta 1980 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Lopo on yksi maan pääsarjan varoitetuimmista pelaajista kausittain, johtuen kovasta pelityylistään.
Seurajoukkueura
Lopo liittyi 10-vuotiaana Espanyolin juniorijoukkueeseen. Valmentajat huomasivat nopeasti hänen puolustuskykynsä ja vuoden 1999 huhtikuussa hänet nostettiin seuran edustusjoukkueeseen. Ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa hän pelasi Real Zaragozaa vastaan. Lopullisen läpimurtonsa joukkueessa hän teki kaudella 2001–2002, jossa häneltä jäi välistä vain viisi ottelua. Kaudella hän teki myös ensimmäisen maalinsa pääsarjassa.
Lopo oli jatkossa useiden eri valmentajien muun muassa Juande Ramosin, Javier Clementen, Luis Fernándezin ja Miguel Ángel Lotinan luottopelaaja puolustuspäässä. Hän keräsi mainetta erityisen hyvänä, mutta myös hyvin kovaotteisena puolustajana. Kaudella 2002–2003 hän sai 14 keltaista korttia 23 ottelussa, joista kaksi ottelussa Racing Santanderia vastaan, joka tiesi ulosajoa. Seuraavalla kaudella hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen. Varoituksia kaudella kertyi 15 ja yksi punainen kortti. Vuosien 2004–2006 aikana hän sai 21 keltaista ja kaksi punaista korttia.
Hän voitti katalonialaisseurassa kaksi Copa del Reytä vuosina 2000 ja 2006. Toisen Espanjan cupin mestaruutensa jälkeen hän ei tehnyt joukkueen kanssa jatkosopimusta ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Deportivo La Coruñaan. Siirtyessään Deportivoon hän oli yksi Espanjan arvostetuimmista keskuspuolustajista. Seurat kuten Valencia, Villarreal, Manchester United ja Newcastle United olivat puolustajan perässä, joka päätti kuitenkin seurata entisiä joukkuetovereitaan Joan Capdevilaa ja Sergiota galicilaisseuraan.
Ensimmäisellä kaudellaan Deportivossa hän pelasi 31 ottelua, joissa hän keräsi varoituksia 11 kappaletta. Kauden ensimmäisen puoliskon hän pelasi yhdessä Álvaro Arbeloan kanssa, kunnes hänet myytiin Liverpooliin tammikuussa 2007. Loukkaantumisesta juuri toipunut Jorge Andrade nousi Lopon pariksi keskuspuolustukseen Arbeloan tilalle. Laitapuolustajina pelasivat Joan Capdevila ja Fabricio Coloccini. Deportivon puolustusnelikko yhdessä maalivahti Dudu Aouaten kanssa pitivät maalinsa puhtaana 16 kertaa 38 ottelussa. Suurin osa joukkueen kauden pisteistä tulivatkin vahvan puoluspelin ansiosta. Huhtikuussa 2007 Lopo puski ottelun ainokaisen, kun Deportivo voitti Osasunan numeroin 1–0.
Kesällä 2007 Deportivosta poistuivat muun muassa puolustajat Juanma ja Andrade. Real Zaragoza tarjosi myös kesän aikana Loposta 5 miljoonaa euroa, jonka seura kuitenkin hylkäsi. Hän menetti kauden 2007–2008 alusta viisi kuukautta jalka vammansa vuoksi.
Kauden 2008–2009 avausottelussa Real Madridia vastaan Lopo puski ottelun 2–1-voittomaalin. Deportivo sijoittui kauden päätteeksi pääsarjassa seitsemänneksi, Lopon korttisaldon näyttäessä 13 keltaista.
Kausi 2010–2011 päättyi Deportivon kohdalla suureen pettymykseen, kun joukkue putosi maan pääsarjasta Segunda Divisióniin. Putoaminen varmistui viimeisellä ottelukierroksella Deportivon hävitessä Valencialle. Lopo pelasi kauden aikana 33 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Varoituksia hänelle kertyi tililleen yhteensä 15 kappaletta.
21. kesäkuuta 2011 madridilaisseura Getafe ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen Lopon kanssa.
Lastenruoka
Lastenruoka on ruokaa, joka on suunnattu lapsille. Lastenruokatuotteilla on kaikkein tiukimmat lainsäädännön koostumus-, ravitsemus-, turvallisuus- ja laatuvaatimukset. Vierasaineita ja torjunta-ainejäämiä ei saa olla kuten muissakaan elintarvikkeissa. Alle kolmevuotiaille lapsille suunnatut tuotteet täytyy lain mukaan merkitä ikäryhmämerkinnällä.
Lastenruokien historiaa
Lastenruokia alkoi ensimmäisenä kaupallisesti valmistaa vuonna 1901 alankomaalainen M NV Nutricia -yhtiö. Yhdysvalloissa niitä valmisti ensimmäisenä Harold Clapp 1920-luvulla. Pablum toi markkinoille ensimmäiset esikypsennetyt ja kuivatut lastenruoat, joita valmistettiin 1930-luvulla alun perin sairaille lapsille.
Jalostaja alkoi valmistaa lastenruokia vuonna 1961. Valmistusta oli kokeiltu jo 1950-luvulla, mutta tuotteille ei ollut kysyntää. Piltti-nimi tuli Leirakselta, joka toi vuonna 1958 markkinoille Piltti-ihovoiteen lapsille. Valmiiden lastenruokien käyttö yleistyi Suomessa 60-luvulla. Nykyään Suomi on valmiin lastenruoan kulutuksessa maailman kärkimaita.
Roústika
Roústika on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 150 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|Roústikan Neitsyt Marian ja Vapahtajan (Panagía kai Sotíras) kirkko. Roústikan kylä sijaitsee noin 21 kilometriä lounaaseen Réthymnosta. Sen nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Profeetta Elian luostari (Moní Profíti Ilía) noin vuodelta 1200. Roústika muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ρουστίκων, Topikí Koinótita Roustíkon), johon kuuluu varsinaisen Roústikan kylän lisäksi Palaílimnoksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 203.
Aiemmin kylä kuului Nikifóros Fokáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Nikifóros Fokáksen kunnallisyksikköön.
Vasemmistoradikalismi
Sanalla vasemmistoradikalismi voidaan tarkoittaa seuraavia poliittisen kirjon osia:
Dizzy Reed
Darren Reed (s. 18. kesäkuuta 1963 Hinsdale, Illinois), taiteilijanimeltään Dizzy Reed, on yhdysvaltalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi liittyessään Guns N' Rosesiin vuonna 1990. Dizzy on edelleenkin yhtyeen jäsen. Dizzy soittaa koskettimia, mutta hallitsee myös bongot ja tamburiinin. Lisäksi hän myös laulaa taustalaulua.
Hän esiintyy viidellä Guns N' Roses -levyllä, ja on ollut työstämässä myös uutta Chinese Democracy -levyä. Levyn tekeminen aloitettiin jo 1990-luvun lopussa, ja se julkaistiin Suomessa 22.11.2008. Guns N' Rosesin ohella Reed on myös tuottanut pikkubändien projekteja sekä tehnyt omia sooloprojektejansa.
Dizzy esiintyy myös elokuvassa The Still Life.
Year of the Underdawgs
Year of the Underdawgs on Guerilla Maabin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Levystä on myös julkaistu S.L.A.B.-versio.
Nikolai Martsenko
thumb|200px|Nikolai Martsenko vuonna 2012. Nikolai Jurjevitš Martsenko (s. 25. toukokuuta 1993 Krasnojarsk) on venäläinen moottoriurheilija.
Ura
Martsenko aloitti uransa 11-vuotiaana Venäjän Touring Car -amatöörimestaruussarjassa. Vuonna 2009 hän ajoi muutaman kilpailun Saksan F3-sarjassa. Samana vuonna hän sijoittui neljänneksi F3-luokan suomenmestaruussarjassa ja viidenneksi saman luokan Pohjois-Euroopan alueen (NEZ) cupissa. Vuosina 2010–2011 Martsenko kilpaili Saksan F3-sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2012 Martsenko kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen 13 pistettä. Martsenko jatkoi sarjassa vuonna 2013 saavuttaen 20 pistettä.
Martsenko jatkoi sarjassa myös vuonna 2014. Hän ehti ajaa vain neljä kilpailua saavuttaen yhden kakkossijan. Tämän jälkeen hän ajautui budjettiongelmiin ja joutui jättämään kauden kesken. Hän sai kuitenkin myöhemmin paikan GP3-sarjasta siirtyen kesken kauden Hilmer Motorsport -talliin jossa hän ajoi neljä kilpailua saavuttamatta pisteitä.
Catherine Naglestad
Catherine Naglestad on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Kaliforniassa skandinavialaisille vanhemmille ja sai musiikin kandidaatin arvon San Franciscon konservatoriosta. Hän jatkoi opintojaan Roomassa, Milanossa ja New Yorkissa. Opernwelt nimesi hänet "vuoden laulajaksi" Alcesten ja Norman roolien tulkinnoista. Saksan taideministeriö myönsi hänelle vuonna 2006 Kammersängerin-arvon osaamisestaan barokista verismiin ulottuvassa ohjelmistossa.
Naglestad on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla. Hän on ollut mukana levyttämässä oopperoita La clemenza di Tito, Alceste, Alcina ja Ryöstö Seraljista.
Kaluzan-Kleinin teoria
Kaluzan-Kleinin teoria (KK-teoria) on fysiikan yhtenäiskenttäteoria, joka yhdistää painovoiman ja sähkömagnetismin. Teoria rakentuu viidennen ulottuvuuden lisäämisen ympärille, siinä missä yleisesti todennetuissa kenttäteorioissa on neljä aika-avaruuden ulottuvuutta. KK-teoriaa pidetään tärkeänä edeltäjänä säiteorialle.
Viisiulotteinen teoria rakennettiin kolmessa vaiheessa. Alun perin hypoteesin julkaisi Theodor Kaluza, joka lähetti tuloksensa Einsteinille vuonna 1919, ja julkaisi ne vuonna 1921. Kaluzan theoria oli puhtaan klassinen yleisen suhteellisuusteorian jatke viiteen ulottuvuuteen. Viisiulotteisella metriikalla on 15 komponenttia, joista kymmenen identifioidaan neliulotteisen aika-avaruuden metriikkana, neljä komponenttia sähkömagneettisena vektoripotentiaalina ja yksi jätetään tunnistamattomaksi skalaaripotentiaaliksi, jota kutsutaan joskus "radioniksi" tai "dilatoniksi". Tätä viisiulotteista metriikkaa vastaavat Einsteinin kenttäyhtälöt  tuottavat sekä normaalit neliulotteiset Einsteinin kenttäyhtälöt että Maxwellin yhtälöt sähkömagneettiselle kentälle ja lisäksi liikeyhtälön aiemmin mainitulle tuntemattomalle skalaarille. Kaluza esitti lisäksi hypoteesin siitä, ettei mikään viisiulotteisen metriikan komponenteista riipu viidennestä ulottuvuudesta. Tämä hypoteesi tunnetaan niinkutsuttuna "sylinteriehtona". Lisäksi Kaluza asetti skalaarikentän vakioarvoiseksi, jolloin normaali yleinen suhteellisuusteoria sekä sähködynamiikka ovat johdettavissa suoraan teoriasta.
Vuonna 1926, Oskar Klein tulkitsi Kaluzan klassisen teorian kvanttimekaanisesti, mukaillen silloin tuoreita Heisenbergin sekä Schrödingerin löydöksiä. Klein esitti, selittääkseen sylinteriehdon, että viides ulottuvuus olisi mennyt kerälle ja mikroskooppinen. Lisäksi Klein laski viidennen ulottuvuudeen kokoluokan lähtien varauksen kvantittumisesta.
1940-luvulla klassinen teoria sai täydennyksensä, kun kolme ryhmää johti täydelliset kenttäteoriat:
Akseli Toivonen
thumb|Haminan pursipaviljonki Akseli Vilho Toivonen (6. huhtikuuta 1887 Hamina – 10. tammikuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1911. Hän oli keskeisessä osassa vuosina 1920–1925 rakennetun Helsingin Puu-Käpylän puutarhakaupunginosan suunnittelussa ja häntä kutsuttiinkin Käpylän keisariksi. Alueen rakennusten suunnittelutyöstä vastasi arkkitehti Martti Välikangas. Toivonen suunnitteli standardoidut elementtirakenteet joiden avulla alueen puutalot voitiin pystyttää nopeasti. Toivonen toimi myös alueen rakennuttaneen Helsingin Kansanasunnot Oy:n taloudenhoitajana.
Saint-Pierren ja Miquelonin lippu
pienoiskuva|Saint-Pierren ja Miquelonin lippu. pienoiskuva|Ranskan lippu. Saint-Pierren ja Miquelonin lippu on Ranskan merentakaisen alueen, Saint-Pierre ja Miquelonin, epävirallinen tunnus. Alueen virallinen lippu on Ranskan lippu.
Lippu on sininen ja siinä on keltainen laiva, jonka sanotaan olevan Grande Hermine, jolla Jacques Cartier purjehti Saint-Pierrelle vuonna 1536. Lipun vasemmassa reunassa on kolme neliönmuotoista tunnusta, jotka kuvaavat saaren asukkaiden juuria. Nämä ovat ylhäältä alas baskit, bretonit ja normannit. Lipun suunnitteli paikallinen liikemies André Paturel ja lippu otettiin käyttöön vuonna 1982.
Haperot
Haperot (Russula) on laaja helttasienisuku. Ne muistuttavat ulkoisesti paljon lähisukulaisiaan, samaan Russulaceae-heimoon kuuluvia rouskuja, mutta eroavat niistä siinä, ettei haavoitetusta haperosta valu maitiaisnestettä rouskun tapaan. Haperoilla on kirkkaan värinen, monesti hieman kiiltävä lakki. Lakin pintakelmu on usein nyljettävissä ainakin lakin reunasta. Paras haperokausi on heinä-syyskuussa. Monet haperot ovat erinomaisia ruokasieniä, eikä myrkyllisiä haperolajeja tiedetä löytyvän Suomesta. Lajeja tunnetaan Suomesta noin 130, mutta lajimäärä voi todellisuudessa olla jopa kaksinkertainen. Suomessa kahdeksan haperolajia on luokiteltu uhanalaiseksi.
Haperon tunnistaa helposti siitä, että jalkaa taitettaessa se "hapertuu" eli murtuu pieniksi juustomaisiksi paloiksi. Esimerkiksi seitikkien jalan voi puolestaan repiä koko jalan mittaisiksi suikaleiksi. Haperoksi tunnistamisen jälkeen sienestä voi maistaa palan ja sylkäistä pois, tärkeää on odottaa muutamasta sekunnista kymmeneen että sienessä mahdollisesti oleva kirpeys tulee esiin. Maultaan miedot haperot kelpaavat käytettäviksi ryöppäämättä, voimakkaan makuiset voi kiehauttaa, jotta väkevän maun saa pois.
Haperoiden tunnistamisesta
Haperoiden lajilleen tunnistaminen on monesti ongelmallista. Tunnistamista voi harjoittaa ilman mikroskooppiakin. Tässä merkitystä on kasvupaikalla, läheisillä puulajeilla, lakin ja jalan värillä, helttojen tiheydellä sekä tuoksulla ja maulla. Yksi paljon käytetty tuntomerkki on mallon värimuutokset. Tärkeä on myös lakin pintakelmun irtoamistapa. Edelleen itiöpölyn väri vaihtelee paljon lajista toiseen: Se voi olla valkoista, kermanväristä, okraa tai keltaista ja näiden sävyjä. Itiöiden vertailussa on käytetty paljon Romagnesin väriluokitusta. Haperoiden taksonomiassa on kuitenkin mikroskooppisilla tuntomerkeillä ja viimeaikaisilla DNA-tunnistusmenetelmillä yhä suurempi merkitys.
Yayoi (1925)
Yayoi oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Palvelus
Alus upotettiin 11. syyskuuta 1942.
Sunan koulu
pienoiskuva|Sunan koulu vuonna 2006. Sunan koulu on Keski-Espoossa Sunan alueella sijaitseva koulu, jossa järjestetään perusopetusta luokille 1–6. Koulussa opiskelee noin 260 oppilasta. Koulussa järjestetään myös erityisopetusta.
Koulu sijaitsee aivan Espoon Keskuspuiston vieressä. Koulussa toimii erilaisia kerhoja, kuten esimerkiksi käsityökerho, musiikkikerho, kuoro ja robotiikkakerho. Sunan koulussa on myös lakisääteinen iltapäiväkerhotoiminta, joka on tarkoitettu pääasiassa koulun ensiluokkalaisille.
Sunan koulun kuoro on myös ollut mukana tekemässä Suomen jääkiekkomaajoukkueen virallista kisakappaletta Teflon Brothersin kanssa vuonna 2014.
Koulurakennus
Vuonna 1985 valmistuneen Sunan koulun ovat suunnitelleet arkkitehdit Kari Järvinen ja Timo Airas. Se on tyypiltään keskikäytäväkoulu, jossa on myös solukoulun piirteitä. Espoon koulurakennusten inventointiraportin 2017 mukaan koulu edustaa 1980-luvun ja Helsingin seudun kouluarkkitehtuurin punatiilistä pääsuuntausta polveilevine massoineen ja 45 asteen kulmaa hyödyntävine yksityiskohtineen.
Sanna Aaltonen (ryijymestari)
Susanna ”Sanna” Aaltonen (o.s. Kenkkilä, 23. helmikuuta 1853 Ilmajoki – 24. lokakuuta 1925 Ilmajoki) oli suomalainen ryijyjen kutoja, joka sai vuonna 1904 ensimmäisen palkinnon Pietarin yleisvenäläisestä kotiteollisuusnäyttelystä.
Sanna Aaltonen syntyi Kitinojalla maanviljelijäperheeseen. Hän avioitui ilmajokelaisen kauppiaan ja maanviljelijän Salomon Aaltosen kanssa, ja 1870-luvulla pariskunta siirtyi Peräseinäjoelle, jonne Aaltonen perusti kauppaliikkeen. Miehensä sairauden takia Sanna Aaltonen joutui hoitamaan kauppaa paljolti yksin. Sama jatkui Ilmajoella, jonne he muuttivat 1880-luvulla pitämään kauppaa Kiikkalan kylässä. Kaupasta jouduttiin luopumaan, ja perhe muutti Palonkylään Ilmajoen keskustaan.
Kiikkalassa Sanna Aaltonen oli aloittanut uudelleen ryijyjen kutomisen, johon hän oli tutustunut jo teinityttönä ilmajokelaisten ”Alceniuksen mamsellien”, kappalainen Daniel Teofilus Alceniuksen tyttärien opastuksella. Pian Sanna Aaltosen maine kiiri muihinkin pitäjiin ja ympäri Suomen niin, että kaksikin helsinkiläistä kotiteollisuusliikettä otti niitä myyntiin. Sanna Aaltonen kutoi suuren lattiaryijyn muun muassa Suomen silloiselle kenraalikuvernöörille Nikolai Bobrikoville.
Sanna Aaltosen 35 vuotta kestänyt ryijyura alkoi keskieurooppalaisten kukkakuvioiden jäljentämisestä, kunnes löydettiin vanhoja suomalaisia ryijymalleja. Aaltonen osallistui moniin näyttelyihin ja voitti niistä kenties enemmän palkintoja kuin kukaan muu ryijymestari. Vuonna 1904 Sanna Aaltonen osallistui Pietarin yleisvenäläiseen kotiteollisuusnäyttelyyn ja sai siellä ryijystään ensimmäisen palkinnon. Hänen näyttelyryijynsä, joka perustui saarijärveläiseen malliin vuodelta 1721, ostettiin Pietarin taideteollisuusmuseoon.
Sanna Aaltosen hauta Ilmajoen hautausmaalla on hänen poikansa, kuvanveistäjä Pauli Aaltosen tekemän muistomerkin alla. Hänen tyttärensä oli kirjailija Hilja Aaltonen.
Sari Tamminen
Sari Hannele Tamminen (s. 23. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen juontaja.
Kicker
kicker Sportmagazin on saksalainen urheiluaiheinen lehti, joka ilmestyy kahdesti viikossa ja keskittyy pääasiallisesti jalkapalloon. Tavallisesti maanantaisin ja torstaisin julkaistava aikakauslehti perustettiin vuonna 1920.
Sari Tamminen
Tamminen tunnetaan erityisesti Yle TV2:n vuosina 1996–2011 esittämän Kesäillan valssi -televisio-ohjelman juontajana. Hän juonsi ohjelmaa sen alusta alkaen, mitä ennen hän oli mukana sitä edeltäneessä, kesinä 1992–1995 esitetyssä tanssiohjelmassa Sataman valot. Sataman valoissa hänen juontajaparinaan toimi Raimo Piipponen, kun taas Kesäillan valssissa, jota hän juonsi useina kesinä myös yksin, hänen kanssajuontajinaan olivat muun muassa Hannu Lumivuori, Heikki Kahila ja Janne Kataja. Muita TV2:n ohjelmia, joissa hän on ollut mukana, ovat olleet muun muassa Kansanhuvit, Huvin vuoksi ja Pojat kansan urhokkaan. Hän on juontanut myös Kutosen raviohjelmaa Vermon kutonen. Tamminen on juontanut television lisäksi myös radiossa, kanavilla Auran Aallot ja Iskelmä. Hän on tehnyt myös juontokeikkoja muun muassa messuilla, konserteissa ja yritystilaisuuksissa. Paitsi juontajana, Tamminen on työskennellyt myös vyöhyketerapeuttina.
Tamminen palkittiin vuonna 2012 Kullervo Linnan Säätiön Ilpo Hakasalo -palkinnolla, joka jaetaan tunnustuksena populaarimusiikin aseman, arvostuksen ja tunnettavuuden edistämisestä.
Tamminen alkoi juontamaan Radio Pookin Lauantai-illan Huumaa 19. maaliskuuta 2022 lähtien.
Yksityiselämä
Tamminen oli 2009 - 2017 naimisissa Ari Varjosen kanssa. Pariskunnalla on yksi lapsi, tammikuussa 2009 syntynyt tytär. 2018 Sari tamminen alkoi seurustelemaan raisiolaisen Matti Schrey kanssa.
In the Mist of Guerillas
In the Mist of Guerillas on Guerilla Maabin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. lokakuuta 2000.
Dan McKenzie
Dan Peter McKenzie (s. 21. helmikuuta 1942 Cheltenham, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen geofyysikko, joka on tutkinut laattatektoniikkaa ja mannerten muodostumista. Hän kirjoitti ensimmäisen matemaattisen mallin laattatektoniikasta pallon pinnalla.
Nuoruus ja opiskelu
Dan McKenzie syntyi Englannin Cheltenhamissa. Hänen isänsä oli korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkäri. Hänen äitinsä oli aikanaan voittanut kansallisen stipendikilpailun collegea varten. Hän oli kiinnostunut maisemoinnista ja geologiasta, mikä vaikutti myös Daniin.
McKenzie kävi koulua ensin Aylesburyssä ja sitten kolmessa eri koulussa Lontoossa. Hän aloitti 1960 luonnontieteiden opinnot King’s Collegessa. McKenzie valitsi aluksi matematiikan rinnalle fysiikkaa, kemiaa ja geologiaa, jonka hän kuitenkin jätti ensimmäisen vuoden lopulla.
McKenzie suoritti alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta keskinkertaisin arvosanoin. Arvosana johtui hänen omien sanojensa mukaan siitä, että hän oli menettänyt kiinnostuksensa fysiikkaan.
Laattatektoniikan pariin
Keskinkertaisesta arvosanasta huolimatta Maurice Hill ja Drummond Matthews kannustivat McKenzietä jatkamaan opintoja geofysiikan parissa. Hän pääsi tutkijaksi Edward Bullardin alaisuuteen ja valmistui filosofian tohtoriksi 1966.
Bullard ja McKenzie osallistuivat 1966 New Yorkissa konferenssiin, jossa muun muassa Frederick Vine ja Lynn Sykes puhuivat merenpohjan leviämisestä, magneettisista anomalioista ja maanjäristyksistä. Se innosti häntä tutkimaan laattatektoniikkaa. Hän julkaisi vielä samana vuonna ensimmäisen tutkimuspaperinsa aiheesta. Siinä McKenzie päätteli, että Maan vaipassa oli kaksi kerrosta ja kummatkin niistä ovat liikkeessä ja vaikuttavat mannerliikuntoihin.
McKenzien ensimmäinen merkittävä tutkimuspaperinsa oli vuonna 1967 julkaistu ”Some remarks on heat flow and gravity anomalies”, missä hän muokkasi muiden tekemää mallia merenpohjan leviämisestä. McKenzien tunnetuin julkaisu on samana vuonna ilmestynyt ”The North Pacific: an example of tectonics on a sphere”, jonka hän kirjoitti Bob Parkerin kanssa. Julkaisussa McKenzie yhdisti Tuzo Wilsonin tekemän ehdotuksen Maan jaosta aseismisiin alueisiin ja Teddy Bullardin tekemää kuvausta jäykistä liikkeistä pallon pinnalla. McKenzien tutkimus oli käytännössä perustamassa nykyaikaista laattatektoniikkateoriaa.
Pitkä ura Cambridgen yliopistossa
McKenziestä tuli Yhdysvalloissa kuuluisi tutkimuksensa ansiosta. Hän sai useita akateemisia työtarjouksia, mutta hän halusi palata Englantiin, missä hän teki pitkän uran Cambridgen yliopistossa. Hän aloitti yliopiston geodesian ja geofysiikan laitoksen vanhempana avustavana tutkijana. Siinä tehtävässä hän toimi 1969–1973. Sen jälkeen McKenzie oli tutkimustyön apulaisjohtaja 1973–1979, tektoniikan apulaisprofessori 1979–1985 ja geotieteiden professori 1985–1996. Royal Societyn tutkijaprofessorina hän oli 1996–2006, ja akateemiselta uraltaan hän jäi eläkkeelle 2012.
McKenzie käytännössä jätti laattatektoniikan vuonna 1972 ja laajensi tutkimuskohdettaan mannerten muodostumiseen. Hänen siteeratuin tutkimuksensa on vuonna 1978 julkaistu ”Some remarks on the development of sedimentary basins”, jossa hän käsitteli teoreettisesti litosfäärin venymistä. Öljyteollisuus on käyttänyt seidmenttialtaisiin liittyvien mallien pohjana McKenzien mallia.
McKenzie on tutkinut urallaan myös Iranin maanjäristyksiä ja Islannissa sitä, miten magma virtaa ja tulee maanpinnalle. McKenzie on ollut myös mukana tutkimassa Mars Global Surveyorin ja muiden satelliittien magnetometrien lähettämää dataa. Tutkimuksen tavoitteena on vastata kysymykseen, onko Marsissa tai Venuksessa laattatektoniikkaa.
Raimo Pihl
Lauri Raimo Pihl (s. 28. lokakuuta 1949 Suodenniemi, Suomi) on ruotsalainen yleisurheilija, jonka lajeina olivat keihäänheitto ja kymmenottelu. Hänen uransa ajoittui 1970-luvun alkuun päättyen 1980-luvun alussa. Suurin menestys oli olympialaisten neljäs sija Montrealissa vuonna 1976.
Raimo Pihl syntyi Suodenniemellä Pirkanmaan länsiosassa, ja perhe perhe asui aluksi Tampereella. Perhe muutti Ruotsiin vuonna 1953 Kungsängenin lähelle Örnäsiin, joka sijaitsee Tukholmasta länteen ja sen jälkeen Blötbergetiin Taalainmaalle. Perhe muutti senkin jälkeen useampia kertoja siten, että 17-vuotiaana Raimo Pihl asui Tukholman eteläpuolella Tullingessa, jossa hän aloitti yleisurheilun. Tähän aikaan hän oli siviilissä palomiehenä. Pihl saavutti pronssia Ruotsin mestaruuskisoissa 1969. Tämä nosti kiinnostusta tukholmalaisessa Spårvägens IF:ssä, jonka edustajat rekrytoivat hänet seuraan. Kaudella 1970 hän saikin ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa keihäänheitossa.
Pihl siirtyi syksyllä Yhdysvaltoihin Brigham Young-yliopistoon Salt Lake Cityyn Utahiin. Samanaikaisesti sinne tuli myös toinen ruotsalainen eli kuulantyöntäjä Anders Arrhenius. Suomalaisurheilijoita yliopistossa samaan aikaan olivat kolmiloikkaaja Pertti Pousi, 400 metrin aituri Jaakko Tuominen ja korkeushyppääjä Aaro Alarotu. Pihl onnistui keväällä 1971 Yhdysvalloissa hyvin parhaan keihästuloksen ollessa 80,48. Pihlille kävi kuitenkin kuten hieman aiemmin Yhdysvalloissa olleelle keihäsmiehelle eli Lennart Hedmarkille eli heittokäsi vioittui. Raimo Pihl toimi aivan samoin kuin Hedmark eli siirtyi kymmenottelijaksi. Muiden lajien valmentajina yliopistossa oli mm. 400 metrin aitajuoksun olympiamitalisti Ralph Mann, jonka tiukassa valmennuksessa Pihlin juoksunopeus kehittyi erinomaisesti niin, että kahden kuukauden tiukan harjoituksen jälkeen 400 metrin ennätys oli 48,9 eli parantunut aiemmasta viisi sekuntia. Korkeushypyn tulos parani samoihin aikoihin 1,75:stä 1,91:een. Ensimmäinen menestys kymmenottelussa oli Yhdysvaltain yliopistojen mestaruus vuonna 1973 pistein 7782 ja 1975 pistein 8079.
Pihl kilpaili kesäkausilla Euroopassa. Kesällä 1974 hän otti toisen keihäänheiton Ruotsin mestaruutensa tuloksella 84,76. Samana vuonna hän oli mukana kymmenottelussa Rooman EM-kisoissa 1974, mutta hän joutui keskeyttämään kahdeksan lajin jälkeen ennen seiväshyppyä. Hän oli ensimmäisen päivän jälkeen kuudentena. Vuoden 1975 Moniotteluiden Eurooppa-cupissa Ruotsi sijoittui joukkueena kolmanneksi. Tällöin Pihl yhdessä Hedmarkin kanssa oli keskeisiä ottelijoita Ruotsin pronssimenestyksessä. Olympiavuonna 1976 Pihl oli parhaassa kunnossaan. Sitä kieli Ruotsin kymmenottelumestaruus ja keihäsmestaruus tuloksella 85,42. Montrealin olympialaisissa Pihl teki elämänsä sarjan loppusijoituksen ollessa neljäs pistein 8218 edellä ylivoimaisena mestarina Yhdysvaltain Bruce Jenner, hopealla Länsi-Saksan Guido Kratschmer ja pronssilla Neuvostoliittoa edustanut ukrainalainen Mykola Avilov. Ainoastaan 110 metrin aidoissa tuli odotuksia heikompi tulos. Samassa kisassa toinen ruotsalainen Lennart Hedmark sijoittui myös hyvin eli kahdeksanneksi. Hedmark teki kisassa keihäässä yli metriä paremman tuloksen kuin Raimo Pihl, joka heitti tuloksen 77,34. Syksyllä 1976 Pihl kilpaili vielä kaksi kymmenottelua, jonka jälkeen hän keskittyi yksinomaan keihäänheittoon heittokäden parannuttua.
Kauden 1978 suurin kilpailu olivat Prahan EM-kisat, joissa Pihl epäonnistui jääden keihäänheiton karsintoihin tuloksella 78,42. Myöhemmin Raimo Pihl paransi omaa ennätystään ja samalla Ruotsin ennätystä kesäkuussa 1979 lukemiin 88,50. Pian sen jälkeen Leif Lundmark heitti vielä paremmin 89,92. Pihlin syyskuussa 79 heittämä 88,52 ei siis enää ollut Ruotsin ennätys. Pihlin polvi jouduttiin operoimaan syksyllä, jonka jälkeen hän ei enää kyennyt samanlaisiin tuloksiin. Vuoden 1980 Moskovan olympialaiset jäivät näin väliin. Pihl yritti vielä paluuta vuoden 1981 kaudella. Parhaaksi tulokseksi polvileikkauksen jälkeen jäi vuoden 1983 tulos 85,16.
Raimo Pihl nimettiin vuonna 1978 Ruotsin yleisurheilijoiden Hall of Fameen eli Stora Grabbariksi numerolla 304.
Raimo Pihl muutti vuonna 1978 Karlstadiin ja toimi siellä liikunnanopettajana Nobellukiossa. Lisäksi on toiminut ruotsalaisheittäjien valmentajana, joista kuuluisimpana Patrik Bodén.
James
James on yleinen englanninkielinen etu- ja sukunimi. Nimi esiintyy myös esimerkiksi maantieteellisissä nimissä.
Yhdysvaltain presidenttejä
Kuuden Yhdysvaltain presidentin etunimenä on ollut James:
God Rest You Merry, Gentlemen
God Rest You Merry, Gentlemen on vanha englantilainen joululaulu. Nimi kirjoitetaan usein muodossa God rest ye, merry gentlemen, siis virheellisellä pseudoarkaismilla ye ja pilkulla väärässä paikassa (rest tarkoittaa tässä ”pitää” eikä ”levätä”, merry tarkoittaa ”rauhassa ja onnellisina” eikä ”iloiset” eikä ole adjektiivi herrasmiehiä tarkoittavalle sanalle gentlemen). Laulu tunnetaan myös nimellä Tidings of Comfort and Joy.
Liisa Tenkku on suomentanut laulun sanat nimellä ”Vanha joululaulu” ja K. V. Valve nimellä ”Ah, iloitkaatte ystävät”.
Loimukoivu
Loimukoivu on koivussa ilmenevä ominaisuus tai ”vika”, joka saa puun syyt muodostamaan erityisen aaltoilevan tai loimuavan kuvion. Loimuaminen on yleisintä koivulle, mutta samaa ilmiötä esiintyy myös muissa havu- ja lehtipuissa. Loimupuussa puun solukkorakenne on normaali, mutta syiden suunta vaihtelee aaltomaisesti säteen ja/tai tangentin suunnassa puuaineessa. Loimuominaisuus on tavallisesti rauduskoivun muunnos, samaan tapaan kuin visakoivu on muunnos, ei oma puulajinsa.
Loimukoivu on melko harvinaista. Sitä syntyy vanhoissa sekametsissä, ja sen tunnistaa rauduskoivun aaltoilevasta ja vahvasta kaarnasta rungon tyvessä. Koska puulajia on vaikea saada, ja sille olisi kysyntää ulkomailla saakka, on loimukoivua myös kloonattu ja tuotettu uusia taimia Taimityllilän taimitarhalla vuonna 2016. Taimia on sitten istutettu esimerkiksi hämeenlinnalaisen Harvialan kartanon puutarhaan.
Käyttö
Loimuakoivua käytetään muun muassa huonekaluissa ja kitaroiden rungossa. Vielä 1920-luvulla loimukoivu oli suosittu huonekalupuu. Uudet tuulet eli funktionalismin tulo muutti tilannetta. Kuitenkin esimerkiksi vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon huonekaluista suuressa osassa on käytetty loimukoivua, tummaksi käsiteltynä. Huonekaluista useat ovat sisustusarkkitehti Birger Hahlin suunnittelemia. Loimukoivu tummana on tunnusomaista myös 1978 valmistuneen Eduskunnan kirjaston sisustuksessa, ja sitä on käytetty vaalena uusimmassa, vuonna 2004 valmistuneessa eduskunnan kiinteistössä eli Pikkuparlamentissa. Eduskuntatalon vuonna 2017 valmistuneen peruskorjauksen yhteydessä kunnostettiin ja entisöitiin tuhansia huonekaluja sekä suuri määrä ovia. Lukuisissa ovissa kiiltävä, tummaksi käsitelty loimukoivuinen elävä pinta on saatu näkyviin lukuisten lakkakerrosten alta.
Varsovan sopimus (1922)
Varsovan sopimus (myös reunavaltiosopimus) oli 17. maaliskuuta 1922 solmittu yhteistyösopimus, jonka allekirjoittivat Suomen, Viron, Latvian ja Puolan ulkoministerit. Kyse oli Puolan ajamasta pyrkimyksestä luoda taloudellinen ja poliittinen vastavoima Saksalle ja Neuvosto-Venäjälle. Sopimus kariutui, koska Suomen eduskunta ei vahvistanut sopimusta, jota ulkoministeri Rudolf Holsti ajoi. Vennolan II hallitus kaatui epäluottamuslauseeseen.
Lauri Hautamäki
Lauri Hautamäki (s. 17. elokuuta 1936 Kauhajoki) on suomalainen aluetieteilijä ja Tampereen yliopiston aluetieteen emeritusprofessori.
Vivunki
Vivunki on pieni 10 asukkaan (2007) kylä Kiirunan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Kylä kuuluu Norrbottenin lääniin, Lapin maakuntaan ja on osa Vittangin seurakuntaa. Vivunki sijaitsee noin 24 kilometriä koilliseen Vittangista. Kunnan keskustaajamaan Kiirunaan on linnunteitse 80 kilometriä ja maanteitse 104 kilometrin matka.
Lauri Hautamäki
Hautamäki suoritti filosofian tohtorin tutkinnon maantieteen alalta Helsingin yliopistossa vuonna 1967 ja toimi siellä suunnittelumaantieteen apulaisprofessorina vuosina 1970–1977 sekä aluetieteen professorina Tampereen yliopistossa vuodesta 1977 eläkkeelle jäämiseensä asti.
Vivunki
Vivungin kylän suurimpia järviä ovat Vivunkijärvi, Sovasjärvi, Pasmajärvi, Vaikkojärvi ja Rahtusenjärvi.
Lauri Hautamäki
Suomessa Hautamäki tunnetaan erityisesti yhtenä kylätoiminnan perustajista ja häntä onkin tämän takia nimitetty "Suomen kylätoiminnan isäksi". Suomalaisessa maaseutu- ja kylätutkimuksessa hänen on katsottu edustaneen osuustoiminnan aatemaailmasta ammentanutta gebhardilaista paradigmaa.
Hautamäki valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1996.
Hänen tyttärensä on maisema-arkkitehtuurin professori Ranja Hautamäki.
Stavrochóri
Stavrochóri on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ierápetran kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 147 (vuonna 2011).
Aiemmin kylä kuului Makrý Gialóksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ierápetran kunnan Makrý Gialóksen kunnallisyksikköön.
Manganoseeni
Manganoseeni eli bis(syklopentadienyyli)mangaani (C10H10Mn) on metalloseeneihin kuuluva mangaanin organometalliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus
Manganoseeni on huoneenlämpötilassa kellanoranssia kiteistä ainetta. Yhdiste on ainoita ionirakenteisia metalloseeneja ja rakenne koostuu mangaani-ionien ja syklopentadienyyliligandien muodostamasta siksak-ketjusta. Jokainen mangaani-ioni on sitoutunut kahteen syklopentadienyyliligandiin, joiden haptisuus on 2 ja yhteen, jonka haptisuus on 3. Manganoseenilla on kaksi spintilaa: niin kutsuttu korkean spinin tila, jossa spin on 5/2 ja matalan spinin tila, jossa spin on 1/2. Näistä matalan spinin tila on stabiili 150–158 °C:n lämpötilaan asti, jolloin spintila muuttuu. Korkean spin-tilan manganoseeni on rakenteeltaan metalloseeneille tyypillisesti niin kutsuttu sandwich-yhdiste, ja mangaani-ioni on sitoutunut kahteen päällekkäin olevaan syklopentadienyyliligandiin. Tässä muodossa yhdiste on väriltään vaaleanpunaista. Manganoseeni on hyvin kosteus- ja ilmaherkkä kemikaali ja se voi olla pyroforista. Manganoseeni reagoi hiilimonoksidin kanssa siten, että toinen syklopentadienyyliligandeista korvautuu kolmella karbonyyliligandilla. Yhdiste on paramagneettista.
Manganoseenia voidaan valmistaa vedettömän mangaani(II)kloridin ja syklopentadienyylinatriumin välisellä reaktiolla. Liuottimena käytetään tetrahydrofuraania.
Käyttäjäkeskeinen suunnittelu
Käyttäjäkeskeisessä suunnittelussa (User-Centered Design, UCD) lähtökohtana pidetään käyttäjien toiveita ja tarpeita. Tämä käyttäjänäkökulma pidetään mukana koko suunnitteluprosessin ajan. Menettelyllä pyritään takaamaan tuotteen hyödyllisyys ja helppokäyttöisyys. Kansainvälisen ISO 13407:1999 -standardin mukaan käyttäjäkeskeiseen suunnitteluprosessiin kuuluu tarvittaessa uudelleen toistettavina vaiheina:
Tunnetuin ja eniten käytetty käyttäjäkeskeinen suunnittelumenetelmä on Hugh Beyerin ja Karen Holtzblattin 1990-luvulla kehittämä Contextual Design.
Noora Pesola
Noora Johanna Kautonen (o.s. Pesola, s. 8. maaliskuuta 1987 Lahti) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti urallaan Lahden Ahkeraa ja häntä valmensi vuoteen 2007 Helgi Lamp, vuosina 2007–2013 Jarkko Salminen ja vuosina 2013–2015 Janne Lahtinen.
Käyttäjäkeskeinen suunnittelu
Myös käyttäjäkokemus on tärkeä osa käyttäjäkeskeistä suunnittelua ja sitä tulisi soveltaa niin tuotteiden kuin palveluidenkin kehitykseen. Nykyisen ajattelumallin mukaan tuote on laite, joka antaa ihmisen saamaa kokemusta kohentavan palvelun, kun taas palvelu on asiakkaan saamaa kokemusta kohentava toiminto. Näin voidaan ajatella ihmisen ostavan autonoston yhteydessä oikeastaan kuljetuspalvelua.
Noora Pesola
Pesola on voittanut ulkoratojen Suomen-mestaruuden Tampereella 2008 ennätyksellään 646 cm ja Espoossa 2009 tuloksella 623 cm. Hopeaa hän sai Turussa 2011 ja pronssia Kajaanissa 2010. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän kuului 4 × 100 metrin voittajajoukkueeseen Turussa 2007 ja Pedersöressä 2010 ja sai pronssia 2005. Sisäratojen SM-kilpailuissa Pesola on voittanut kultaa Rovaniemellä 2007 tuloksella 610 cm, Joensuussa 2008 tuloksella 616 cm, Vaasassa 2009 tuloksella 617 cm ja Turussa 2010 tuloksella 614 cm. Helsingissä 2011 hän sai hopeaa ja Tampereella 2012 ja Jyväskylässä 2013 pronssia. Halliennätyksensä 627 cm hän hyppäsi Anconassa ja Jyväskylässä vuonna 2008.
Pesola lopetti uransa kauden 2015 jälkeen ja keskittyi työhönsä fysioterapeuttina. Hänellä on kaksi lasta.
Yorktown-luokka (lentotukialus)
Yorktown-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kolmen aluksen muodostama lentotukialusluokka toisessa maailmansodassa.
Myzus
Myzus on kirvojen heimoon kuuluva suku.
Yorktown-luokka (lentotukialus)
Valmistus
Yhdysvaltain laivaston kokemukset Lexington-luokan taisteluristeilijöistä valmistetuista aluksista ja pienemmästä, mutta lentotukialukseksi suunnitellusta, USS Rangerista johtivat suurten lentotukialusten hankintaan. Laivaston perusteena oli suurten lentokonemäärien joustavampi käyttö sekä suuremman aluksen kyky selviytyä vaurioista. Tuloksena oli kaksi uutta lentotukialusta USS Yorktown ja USS Enterprise, jotka saatiin palveluskäyttöön 1937 ja 1938.
Alukset olivat nopeita ja monipuolisia ja niiden kansilla kykeni operoimaan saman aikaisesti yli 80 lentokonetta, mikä oli lähes saman verran kuin suuremmilla Lexington-luokan aluksilla. Yhteenlaskettuna Yhdysvaltain laivaston lentotukialustonnisto vastasi Washingtonin laivastosopimuksen lentotukialuksille määritettyä ylärajaa 135 000 tonnia, kun siinä oli otettu huomioon 14 700 tonnin USS Wasp. Yhdysvaltain irtautuminen laivastosopimuksista 1937 mahdollisti luokan kolmannen aluksen USS Hornetin (palvelukseen 1941) valmistuksen aloittamisen.
Wengemillettia
Wengemillettia (Millettia laurentii) on afrikkalainen puulaji, jota käytetään huonekaluissa ja sisustusmateriaalina.
Ulkonäkö ja koko
Wengemillettia kasvaa noin 20 metriä korkeaksi, ja rungon halkaisija voi olla metrin verran.
Levinneisyys
Wengemillettiaa kasvaa Kamerunissa, Kongon tasavallassa, Gabonissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Se on IUCN:n luokittelussa erittäin uhanalainen laji.
Käyttö
Wenge on kovaa ja erikoisen väristä, ja sitä on käytetty veistoksissa, huonekaluissa ja sisärakenteissa kuten portaissa ja parketeissa. Uhanalaista wengeä hakataan sisustuskäyttöön myös laittomasti. Wengeä käytetään myös sähkökitaroiden ja -bassojen materiaalina.
Johan Wikmanson
Johannes ("Johan") Wikmanson (28. joulukuuta 1753 Tukholma – 10. tammikuuta 1800 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli yksi merkittävimmistä maassa toimineista kantaruotsalaisista muusikoista 1700-luvun jälkipuoliskolla. Hän saavutti arvostusta poikkeuksellisena urkurina ja oppineena teoreetikkona. Vuosina 1771–81 hän toimi Alankomaiden reformoidun kirkon urkurina, jonka tehtävistä siirtyi urkuriksi Storkyrkaniin.
Wikmanson opiskeli jonkin aikaa Georg Joseph Voglerin kanssa ja sai opetusta myös säveltäjä Joseph Martin Krausilta, josta tuli hänen läheinen ystävänsä. Vuonna 1788 Wikmansonista tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen, ja vuonna 1797 hän pääsi johtamaan sen opetustoimintoja.
Sävellystyö
Wikmanson ehti säveltämiselle jääneestä vähäisestä ajastaan huolimatta luomaan rikkaan instrumentaali- ja vokaalimusiikin tuotannon. Tärkeimpiin teoksiin kuuluvat viisi tai kuusi jousikvartettoa, joista kolme säveltäjän ystävä Gustaf Abraham Silverstolpe julkaisi vuonna 1801 tämän jo kuoltua. Joseph Haydnin vaikutus näkyy sävellyksissä monin tavoin. Wikmansonin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi pianosonaattia. Hän oli Olof Åhlströmin ja Johan Fredrik Palmin tavoin merkittävä laulusäveltäjä; näistä kukin aloitti laulujen säveltämisen vuonna 1789.
Yksityiselämä
Wikmansonin isä Johan Wikman oli lähtöisin gotlantilaisesta suvusta ja syntyi tuolla saarella. Äidillä, Anna Maria Brinckmannilla, oli saksalainen tausta; hän oli alkujaan kotoisin Hampurista. Säveltäjä-urkuri Wikmanson oli viidestä sisaruksesta pikkusiskonsa Christina Marian lisäksi ainoa aikuiseksi elänyt.
Per Brant
Per Brant (1714 Esterna – 9. elokuuta 1767 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hänen nimissään olevien teosten alkuperään liittyy epäselvyyttä, koska Brant oli myös suosittu nuottien kopioija. Tästä syystä on vaikea tietää, mitkä säilyneistä käsikirjoituksista ovat Brantin omia, alkuperäisiä teoksia ja mitkä sovituksia tai transkriptioita.
Brant opiskeli aluksi kieliä Uppsalassa ja muutti sitten Tukholmaan, jossa hän oli vuodesta 1735 lähtien hoviorkesterin vakituinen jäsen. Vuonna 1738 hän pääsi sen konserttimestariksi, vuonna 1745 pääkapellimestariksi ja vuonna 1758 ensimmäiseksi pääkapellimestariksi. Hän kuului vapaamuurareihin vuodesta 1751 ja toimi seuran seremoniamestarina.
Brant myös kirjoitti runoja. Hänellä oli uransa aikana merkittäviä taloudellisia vaikeuksia, joiden takia hän joutui myymään kotinsa. Hän kuitenkin jatkoi velkaantumista 1760-luvulla ja joutui hakemaan oikeudesta henkilökohtaista konkurssia vain neljä päivää ennen kuolemaansa.
Sävellystyö
Ingmar Bengtsson löysi tutkimuksissaan yhdeksäntoista sävellystä, joiden oli ajateltu liittyvän Per Brantiin; näistä seitsemän edusti soitin- ja kaksitoista vokaalimusiikkia. Soitinmusiikin joukkoon kuului kolme sinfoniaa ja huilulle sävelletty sonaatti. Oletettu vokaalimusiikkituotanto koostui enimmäkseen soololauluista, mutta siihen kuului myös Olof von Dalinin näytelmään sävelletty kantaatti.
Bengtsson piti varmuudella Brantin säveltämänä vain yhtä laulua ("Hon på blomsterbädden"). Yksi Brantiin yhdistetyistä sinfonioista vahvistettiin sittemmin Antonio Brioschin säveltämäksi. Huilusonaatissa kuitenkin on samankaltaisuutta Johan Helmich Romanin tyyliin, joten se on saattanut olla Romanin oppilaan säveltämä, ja koska nuoteissa lukevat sanat "Dell Sgnr Brant Svedeze", on kyse mahdollisesti Brantin omasta alkuperäisteoksesta.
Darwininkettu
Darwininkettu eli chiloensaarenkettu (Lycalopex fulvipes ) on Chilessä tavattava eteläamerikankettu. Lajia esiintyy Chiloén saarella ja osassa rannikkoaluetta mantereen puolella. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Taksonomia
thumb|vasen|Darwininkettu [[Chiloén saarella.]] Lajin kuvasi ensimmäisenä William Charles Linnaeus Martin vuonna 1837. Darwininkettua pidettiin vuoteen 1996 asti lintuketun (Lycalopex griseus) alalajina, mutta DNA-analyysit osoittivat sen olevan oma lajinsa.
Koko ja ulkonäkö
Darwininkettu on koiraeläimeksi pienikokoinen. Urosten ja naaraiden koolla ei ole kovin suurta eroa. Urokset painavat 1.9-3.9 kg ja naaraat 1.8-3,7 kg. Urosten ruumiinpituus on 48,2-56,1 cm ja naaraiden 48-59,1 cm. Korkeutta on 17-26 cm. Darwininketulla on paksu turkki, jonka väri voi vaihdella harmaasta lähes mustaan. Jaloissa ja korvien ympärillä on ruosteenruskeaa karvoitusta. Vatsa, rinta ja kuonon alaosa ovat valkoiset. Kuono on pieni ja kapea. Naaraiden kuono on hieman uroksia kapeampi. Pää on pyöreä. Lintuketusta darwininketun erottaa esimerkiksi pienemmästä koosta, lyhyemmästä hännästä ja jaloista, sekä jalkojen, päänseudun ja jalkojen syvemmän ruskeasta karvoituksesta.
Levinneisyys ja elinympäristö
Darwininkettu on endeeminen laji Chilessä. Chilessä sen levinneisyysalue käsittää vähintään kaksi osapopulaatiota, toinen Chiloén saarella ja toinen mantereen rannikolla Nahuelbutan ja Valdivian vuorilla. Mantereella sen levinneisyysalueella ovat Nahuelbutan kansallispuisto, Alerce Costeron kansallispuisto ja Valdivian rannikon suojelualue. Chiloén saarella darwininkettuja tavataan saaren metsissä lukuun ottamatta tiheimmin asutettuja alueita saaren itä- ja koillisosissa. Joitakin havaintoja on tehty tämän alueen ulkopuolella, kuten Llanquihuen järven pohjoispuolella. Kyseessä saattavat tosin olla edellä mainittujen osapopulaatioiden yksilöt.
Darwininkettuja tavataan etenkin tiheissä araukariaa ja etelänpyökkejä kasvavissa metsissä, harvemmissa etelänpyökkimetsissä ja ajoittain myös avoimilla alueilla. Lajia on tavattu myös hoitamatta jätetyissä eukalyptus-metsissä. Nykytutkimuksen perusteella laji on vähemmän riippuvainen aarniometsistä, kuin mitä aikaisemmin on kuviteltu. Nahuelbutan kansallispuistossa niitä on tavattu aina 1 400 metrin korkeuksissa saakka.
Elintavat
Darwininketut elävät yleensä yksin, mutta lisääntyessään ne viettävät ajoittain aikaa pareina. Ketut liikkuvat 1–4,8 km² kokoisilla alueilla. Eri kettujen alueet voivat olla päällekkäisiä.