cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katja Aakkula
Katja Aakkula on suomalainen laulaja ja laulunopettaja. Hän opettaa laulua Sibelius-Akatemiassa ja laulaa Hunajamelonit-yhtyeessä sekä KumKumMaa-lastenmusiikkiyhtyeessä. Hän esiintyi myös Helsingin Kaupunginteatterin Hairspray-musikaalin pääosassa Tracy Turnbladina. Hän on myös ääninäytellyt televisio-ohjelmissa, kuten Netflix-sarjassa Pentuakatemia sekä Muumilaakson tarinoiden uudemmassa jälkiäänityksessä. Lisäksi hän on antanut äänensä muun muassa Laa Laalle, Prinsessa Celestialle, Anniina Ballerinalle, Itse ilkimyksen Lucy Wildille, Tuhkimon Haltijatarkummille ja Trolls-elokuvan ilkeälle bergeniläiselle kokille.
Korkeasaari
Korkeasaari on kallioinen 22 hehtaarin kokoinen saari Kruunuvuorenselän pohjoisosassa. Saarella sijaitsee myös sen mukaan nimetty Korkeasaaren eläintarha.
Historiaa
Kun Korkeasaari vuokrattiin 1. toukokuuta 1883 kymmenen vuoden sopimuksella Helsingin Anniskeluyhtiölle, yhtiö aloitti heti saaren kunnostustyöt. Saarelle suunniteltiin tieverkosto ja istutukset kaupunginpuutarhuri L. A. Jernströmin johdolla. Arkkitehti Theodor Höijerin suunnittelema koristeellinen huvilatyylinen kesäravintola valmistui 1884. Seuraavina vuosina valmistuivat laivamatkustajien odotushuone, paviljonki, pesutupa ja puutarhurin asunto.
Korkeasaaren eläintarhan perustaminen
Korkeasaareen perustettiin vuonna 1889 Anniskeluyhtiön toimesta Korkeasaaren eläintarha, joka on yhä toiminnassa. Arkkitehti Frithiof Mieritz suunnitteli eläintarhaan sen alkuvuosina useita rakennuksia, ja myös myötävaikutti eläintarhan perustamiseen lahjoittamalla Anniskeluyhtiölle kaksi karhunpentua, joita varten hän suunnitteli Korkeasaaren ensimmäisen karhulinnan.
Liikennöinti
Korkeasaaren ja Mustikkamaan välille rakennettu silta valmistui 1972. Sitä ennen saareen oli vain lautta- ja vesibussiyhteys.
Useiden vuosikymmenien ajan Korkeasaaren liikennettä hoiti Helsingin kaupungin liikennelaitoksen moottorilautta Korkea­saari-Hög­holmen. Aikoinaan se siirtyi joka syksy pariksi viikoksi hoitamaan Suomenlinnan liikennettä Suomenlinnan lautan vuosihuollon ajaksi. 1980-luvun lopulle saakka lautta lähti Pohjoissatamasta Aleksanterinkadun itäpäästä, mutta Pohjoisrannan uusien liikennejärjestelyjen vuoksi sen lähtöpaikka jouduttiin siirtämään Kauppatorille.
Nykyisin Korkeasaaren lauttoja liikennöi Suomen Saaristokuljetus ja bussiliikennettä Helsingin seudun liikenne.
Rautatalo
Kutsukilpailun Rautatalosta järjesti Hakasalmen Oy vuonna 1951. Aalto voitti kilpailun ehdotuksellaan, jossa uusi rakennus liitettiin taitavasti jo olemassa olevaan ympäristöön. Rakennuksen tärkein tila on Marmorihalli, katutasoa ylempänä oleva kolmen kerroksen korkuinen kattovalaistu valopiha, jota kiertävät toimistokerroksien parvet. Salin lattia on marmoria ja parvien kaiteet päällystetty travertiinilla. Salissa toimi rakennuksen valmistumisesta lähtien Colombian, myöhemmin Fazerin kahvila. Siitä ja sen miljööstä tuli suihkulähteineen ja viherkasveineen suosittu keidas keskelle kaupunkia, mutta kahvilatoiminta lakkasi 1980-luvun puolivälissä. Nykypäivänä tilassa toimii ravintola Dylan Marmoripiha
Rautatalon Keskuskadun puoleinen julkisivu on kuparia, pronssia ja lasia. Se on yksi ensimmäisistä verhojulkisivuista Helsingissä. Pohjoispäädyn julkisivu on vuorostaan punatiiltä. Rautataloon asennettiin Suomen ensimmäiset "ajattelevat" hissit. Eräs lehti kirjoitti niistä seuraavasti:
Seinäjoen adventtiseurakunta
Seinäjoen adventtiseurakunta on Seinäjoella toimiva adventtiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1950. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Seinäjoen Pohjan kaupunginossa. Seurakunnan pastorina toimii Satu Mäkelä. Seurakunta kuuluu Suomen Adventtikirkko-kirkkokuntaan.
Joutjärven kirkko
Joutjärven kirkko on Lahdessa sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko, joka valmistui vuonna 1962. Lahtelainen arkkitehti Unto Ojonen suunnitteli kirkon vuosina 1960–1961.
Arkkitehtuuri
Joutjärven kirkko edusti aikanaan modernia ja käytännöllistä suunnittelua, koska siihen kuului henkilökunnan asuinsiipi ja seurakuntasali. Kirkon jyrkkälinjainen katto ja samaa muotoa toistava kellotapuli ovat hyvin tunnistettavia. Jyrkkä katto oli arkkitehti Unto Ojoselle tyypillinen ratkaisu. Kirkon pääasialliset rakennusmateriaalit ovat keltatiili, liuskekivi ja betoni. Kirkon katto on kuparia.
Kirkon sisustuksen suunnitteli sisustussuunnittelija Olavi Lieto. Sisustukseen liittyviä korjaustöitä on myöhemmin tehty 1990-luvulla ja 2000-luvun puolivälissä.
Taideteokset
Kirkossa on kaksi kuvanveistäjä Pentti Papinahon suunnittelemaa reliefiä: kirkon sisällä alttariseinällä Golgata ja kirkon ulkopuolella reliefi Kymmenen neitsyttä. Molemmat ovat valmistuneet vuonna 1963.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1920
Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 miekkailussa kilpailtiin kuudessa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naisille ei järjestetty yhtään kilpailutapahtumaa.
Valkotarhakotilo
pienoiskuva|Cepaea hortensis Valkotarhakotilo tai valkohuulitarhakotilo (Cepaea hortensis) on tarhakotiloiden heimoon kuuluva maakotilolaji. Sen kuori on 1,2–1,5 senttimetriä korkea ja 1,8–2,0 senttimetriä leveä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Valkotarhakotilon päälevinneisyysalue on Keski- ja Länsi-Euroopassa. Suomessa sitä tavataan maan etelä- ja lounaisosan rehevissä lehdoissa ja puutarhoissa.
Saalistajat
Kotiloita syövät myyrät ja linnut, etenkin rastaat.
Setlementtiasunnot
Setlementtiasunnot Oy on yhteiskunnallinen asuntorakentaja ja vuokranantaja. Setlementtiasunnot on Arvoliiton jäsen.
Setlementtiasunnot on perustettu vuonna 2000. Se edistää yhteisöllistä monisukupolvista kortteliasumista ja on Asumisen rahoitus- ja kehittämiskeskus ARA:n hyväksymä yleishyödyllinen asunnontuottaja. Setlementtiasunnot Oy:llä on vuonna 2022 yhteensä noin 1800 vuokra-asuntoa Helsingissä, Vantaalla, Espoossa, Hyvinkäällä, Turussa, Tampereella ja Joensuussa. Asukasvalinta noudattaa korkotukiasuntojen valintaperiaatteita. Taloissa on asukkaana myös erityisryhmiä, kuten kehitysvammaisia tai mielenterveyskuntoutujia, joiden tukena ovat ulkopuoliset palvelutuottajat.
Omistajina ovat Suomen Setlementtiliitto ja Kalliolan Setlementti. Setlementtiasunnot Oy on yhteiskunnallisten yritysten Arvoliiton jäsen.
Vuoden 2019 loppuun asti Setlementtiasunnot omisti yhdessä Kalliolan Setlementin kanssa myös asumisoikeustaloja tarjoavan Setlementtiasumisoikeus Oy:n. Tämä vuonna 2010 perustettu yritys myytiin syksyllä 2019 kuntien omistamalle KAS asunnot Oy:lle, jolla ei ennestään ollut asumisoikeustoimintaa. Kauppaan kuuluvat, vähintään 55-vuotiaille tarkoitetut talot sijaitsevat Helsingissä, Vantaalla, Espoossa, Hyvinkäällä ja Kuopiossa.
Trachypoma macracanthus
T. macracanthusta tavataan merivesissä Australian itäpuolella, Lord Howen saarella, Kermadecsaarella, alueella Uudesta-Seelannista Pääsiäissaarelle ja Chilen edustalla Desventuradassaarilla. Sen elinympäristöä ovat laguunien hiekkapohjaiset koralliriutat sekä kiviriutat korkeintaan 45 metriä syvissä vesissä.
Väinämöisen lähtö
Väinämöisen lähtö on Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1906 valmistunut Kalevala-aiheinen maalaus, jossa kuvataan Väinämöisen lähtöä. Maalaus perustuu Kalevalan 50. runoon eli päätösrunoon.
Maalauksen leveys on 127 ja korkeus 119 senttimetriä. Se on Viipuri-säätiön omistuksessa ja kuuluu Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmiin.
Aihe
Väinämöisen lähtö -kertomuksesta on useita versioita, joista Elias Lönnrot valitsi yhden Kalevalaan. Kaikissa Väinämöinen määrää pienen poikalapsen surmattavaksi, mutta lapsi alkaa puhua ja syyttää häntä rikoksista. Syytetty ja häpäisty Väinämöinen suuttuu, poistuu, mutta sanoo vielä palaavansa, kun häntä kaivataan. Maalauksessa ihmelapsi ja tämän äiti Marjatta näkyvät vasemmassa laidassa. Gallen-Kallela on maalannut lapsen ympärille valohohtoa korostaakseen yhteyttä kertomukseen Jeesus-lapsesta. Väinämöisen lähtö kuvaa vertauskuvallisesti kalevalaisen maailman ja suomalaisen muinaisuskon väistymistä kristinuskon tieltä.
Maalauksen historia
Väinämöisen lähdön oli alkujaan tarkoitus olla oikeanpuoleinen paneeli Gallen-Kallelan suunnittelemassa Marjatta-taru-triptyykissä, jonka muut osat eivät koskaan valmistuneet. Gallen-Kallela alkoi suunnitella teoskokonaisuutta keväällä 1894 Sääksmäellä ja aloitti sen maalaamisen erämaa-ateljeensa Kalelan valmistuttua Ruovedelle syksyllä 1895. Triptyykin vasemmanpuoleinen taulu olisi esittänyt alastomia naishahmoja – eri tulkintojen mukaan joko Kalevalan 14. runon Tapiolan impiä tai 11. runon Saaren neitoja. Keskimmäinen paneeli olisi esittänyt Marjattaa lapsineen. Tuntemattomasta syystä Gallen-Kallela luopui triptyykki-ideasta, mutta toteutti oikean paneelin luonnoksen pohjalta Väinämöisen lähdön erillisenä maalauksena vuonna 1906. Hän lisäsi tässä yhteydessä Marjatan ja tämän lapsen maalauksen vasempaan laitaan.
Gallen-Kallela käytti samaan teemaan liitynyttä aihetta vuonna 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen-paviljonkiin maalaamissaan kattofreskoissa, joista yhden nimenä oli Kristinusko ja pakanuus.
Karolina Blom
Karolina Blom on suomalainen ääninäyttelijä ja sairaalaklovni.
Blom valittiin alkuvuodesta 2017 Muumilaakson tarinoita -animaatiosarjan uudessa MTV:n jälkiäänityksessä Pikku Myyn ääneksi; aiemmassa Yleisradion jälkiäänityksessä Pikku Myytä näytteli Elina Salo. Blom esitti Pikku Myytä myös vuonna 1996 Salon Teatterin Muumipappa ja meri -näytelmässä Blom on näytellyt myös muutamissa Turun Linnateatterin ja Turun Uuden Teatterin tuotannoissa. Kesällä 2017 hän näyttelee Mustion linnan kesäteatterissa Lohjalla. Hän myös näytteli Milla Magiaa Ankronikkan uudessa dubbauksessa.
Vuonna 2005 Karolina Blom valittiin Salon Lasten laulukaupunki -tapahtuman toiminnanjohtajaksi. 2010-luvulla hän on toiminut sairaalaklovnina Turun yliopistollisessa keskussairaalassa.
Blom on koulutukseltaan lastenkulttuuriin erikoistunut kulttuurituottaja ja ratsastuksenohjaaja. Hän harrastaa kouluratsastusta ja tekee alan opetustyötä.
Esko Liukkonen
Esko Liukkonen (s. 1941) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän oli Jyväskylän yliopistossa fysiikan professorina 2000–2003. Aiemmin hän toimi Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksella tutkijana, laboratorioinsinöörinä ja yli-insinöörinä. Hän oli lisäksi Jyväskylän yliopiston dosentti. Fyysikkona Liukkonen erikoistui kokeelliseen ydinfysiikkaan.
Akateeminen ura
Esko Liukkonen opiskeli fysiikkaa Helsingin yliopistossa ja valmistui 1966 filosofian kandidaatiksi. Opiskeluaikanaan hän toimi opiskelijajärjestö Limes ry:ssä opintoyhteistyötoimikunnassa ja fysiikan opintoneuvojana sekä Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa ja v. 1968 HY:n hallituksessa. Liukkonen oli mukana aloittamassa Limes ry:n oppimateriaalien julkaisemista ja perustamassa Limes ry:n kirjakauppaa. Vuonna 1968 hän laati fysiikan harjoitustöitä varten oppikirjan Tulostenkäsittely ja virhearvio fysiikan harjoitustöissä.
Liukkonen väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1971 kokeellisen ydinfysiikan alalta. Pääasiallisen uransa hän kuitenkin teki Jyväskylän yliopistossa, jonne hän siirtyi valmistumisen jälkeen vuonna 1972. Hän aloitti uransa Jyväskylässä laboratorioinsinöörinä ja tutkijana. Esko Liukkonen oli eräs keskeisiä henkilöitä, jotka vastasivat fysiikan laitoksen hiukkaskiihdyttimien kunnossapidosta ja käytön valvonnasta. Aluksi hän työskenteli Jyväskylässä Nisulankadulla fysiikan vanhassa laitosrakennuksessa sijainneen alkuperäisen syklotronin parissa. Hän johti laitoksen ensimmäisen kiihdyttimen (alun perin Ruotsista hankittu minikiihdytin MC20) ja sen ympärille muodostuneen Kiihdytinlaboratorion rakennustyötä vuodesta 1973 lähtien oltuaan ensin vierailevana tutkijana 1972 - 73  Tanskasta Niels Bohr Instituutissa.
Vuosina 1978 - 79 Liukkonen oli vierailevana tutkijana Michigan State University:ssä, USA:ssa osallistuen maailman ensimmäisen suprajohtavan syklotronin suunnitteluun ja rakentamiseen.
Vuonna 2000 Liukkonen nimitettiin fysiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon ja hän aloitti virassaan marraskuussa 2000. Professuurin alaksi määriteltiin kiihdytinfysiikka ja kiihdytinteknologia. Hän toimi syklotronilla ja kiihdytinlaitteistoilla työskentelevän tutkimusryhmän vetäjänä ydin- ja kiihdytinpohjaisen fysiikan tutkimusalueella. Virkansa puolesta Liukkonen kuului myös Fysiikan laitoksen johtoryhmään.
Kun Liukkosesta tuli professori, kiihdyttimen avulla tutkittiin muun muassa raskaiden atomiydinten ominaisuuksia uusien kiihdytinpohjaisten menetelmien avulla. Tarkasteltavana olivat sekä erittäin neutronivajaat että neutronirikkaat ytimet. Vuonna 2000 Jyväskylän yliopiston kiihdytinlaboratorioon teki tutkimusvierailun noin 200 fyysikkoa ulkomailta ja kiihdytinlaitteistolla tehtiin vuoden aikana 52 koetta. Tutkijat tekivät kokeellista ydinfysiikan tutkimusta. Hiukkaskiihdyttimellä oli aiemmin pystynyt kiihdyttämään vain positiivisesti varautuneita hiukkasia, mutta hiljattain oli aloitettu negatiivisesti varautuneiden vetyionien kiihdyttäminen. Laitteiston muutostyöt tehtiin toukokuusta 2000 alkaen ja syklotroni otettiin jälleen käyttöön kesällä. Hiukkaskiihdyttimen lisäksi ioneja voitiin tuottaa myös 14 GHz:n ECR-ionilähteen avulla.
Professori Liukkonen jäi eläkkeelle virastaan heinäkuun lopussa 2003.
Trat (provinssi)
Maantiede
Khao Banthat -vuoristo muodostaa rajan Kambodžan kanssa provinssin itärajalla. Thaimaan toiseksi suurin saari Ko Chang kuuluu provinssiin. Tämä saari yhdessä yli 40 pienemmän ympäröivän saaren kanssa muodostaa Mu Ko Changin merellisen kansallispuiston. Trat tunnetaan parhaiten jalokivikaivoksista ja -kaupasta. Tratin kaupungista on tullut välipysäkki turisteille matkalla Ko Changin saarelle.
Historia
Paknamin kriisin aikana 1893 Ranskan siirtomaa-armeija miehitti Chantaburin länsiosat. Vuonna 1904 Siam luovutti Tratin Ranskan Indokiinalle saadakseen Chantaburin takaisin. Tratista tuli osa Thaimaata 23. maaliskuuta 1906 osana usean Mekongjoen itäpuolisen alueen, kuten Pratabongin, Siam Reapin ja Srisophonin, vaihtokauppaa.
Symbolit
Provinssin sinetissä on meri ja taustalla vuori.
Provinssin puu on mantelipuu (Terminalai catappa).
Aluejako
Provinssi jakautuu 5 piiriin (amphoe) ja kahteen pienempään piiriin (king amphoe). Nämä jaetaan edelleen 38 kunnaksi (tambon) ja 254 kyläksi (mubaan).
Yoshikatsu Kawaguchi
Yoshikatsu Kawaguchi (, s. 15. elokuuta 1975 Fuji, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut kotimaassaan muun muassa Júbilo Iwatan joukkuetta ja on pitkäaikainan Japanin maajoukkueen luottomaalivahti.
Kawaguchi pelasi jalkapalloa lukioaikoinaan ja valmistuttuaan hän aloitti ammattilaisseura Yokohama Marinosissa. Joukkueessa hän voitti Japanin mestaruuden vuosina 1995 ja 2000. Hän pelasi myös Japanin joukkueessa 1996 Atlantan kesäolympialaisissa. Vuonna 2001 Kawaguchi siirtyi Englantiin Portsmouthin joukkueeseen, missä hän ei kuitenkaan täyttänyt itseensä kohdistettuja odotuksia ja siirtyi vuonna 2003 Tanskaan FC Nordsjællandiin ennen paluutaan kotimaahansa nykyiseen seuraansa vuonna 2005.
Japanin maajoukkueessa Kawaguchi on voittanut Aasian mestaruuden vuosina 2000 ja 2004. Hän on ollut maajoukkueen ykkösmaalivahti vuosien 1998, 2002 ja 2006 MM-kisoissa ja kuului joukkueeseen myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Midwayn taistelu
Midwayn taistelu oli toisen maailmansodan aikana Tyynellä valtamerellä käyty meritaistelu. Taistelu käytiin 4.–7. kesäkuuta 1942 Yhdysvaltojen ja Japanin keisarikunnan välillä Midwaysaarten ympäristössä. Taistelu oli Tyynenmeren sotanäyttämön kannalta taitekohta – sen myötä Japanin sotamenestys kääntyi tappiolliseksi. Taistelu oli toinen kerta merisodankäynnissä, kun laivastot ottivat yhteen ainoastaan ilmavoimin ja yksi historian harvoista avomerellä käydyistä taisteluista.
Taistelussa Yhdysvaltojen kolme lentotukialusta voittivat Japanin neljä tukialusta. Japani menetti kaikki tukialuksensa, mutta Yhdysvallat vain yhden. Taistelun jälkeen aloite Tyynellämerellä siirtyi Yhdysvalloille.
Tausta
thumb|[[Dioraama Midwayn taistelusta]] Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen Japani toteutti laajentumissuunnitelmaansa ja eteni Tyynellämerellä nopeaan tahtiin alkuvuodesta 1942. Japanin laivaston komentaja amiraali Isoroku Yamamoto suunnitteli Midwayn valtaamista puolustuksen kulmakiveksi Havaijin suuntaan (operaatio MI). Hän piti Tyynellämerellä olleiden Yhdysvaltojen lentotukialusten tuhoamista välttämättömänä puolustuksen varmistamiseksi. Midway oli strategisesti tärkeä, ja Yamamoto pyrki sitä uhkaamalla houkuttelemaan vihollisen taisteluun.
Yhdysvaltojen tiedustelu
Yhdysvaltalaisten radiotiedustelu oli pystynyt selvittämään japanilaisten viesteissään käyttämän salakielen. Salauksen purkanutta ryhmää johti komentaja Joseph Rochefort. Toukokuun alussa todettiin viesteissä viitattavan usein kohteisiin AF ja AL, joista AL tiedettiin Aleuttien saariryhmäksi ja AF:n epäiltiin tarkoittavan Midwaytä. Jotta epäilylle saataisiin vahvistus, käski Nimitzin tiedustelu Midwayn tukikohtaa lähettämään radiosanoman, jonka mukaan saarella vallitsi vesipula. Itse käsky voitiin lähettää merikaapelin kautta, joten Midwayn radioliikenne pysyi normaalina. Parin päivän kuluttua saatiin tulkittua japanilaisten viesti, jonka mukaan kohteessa AF on juomavesipula, joten kohde saatiin varmistettua. Koska yhdysvaltalaiset olivat murtaneet japanilaisten viestinnän, saattoivat he asettua salaa Midwayn ympäristöön jo ennakolta.
Japanin tiedustelu
Yamamoto oletti, että yhdysvaltalainen lentotukialus Yorktown oli uponnut Korallimeren taistelussa toukokuun 1942 alussa. Alus kuitenkin saatiin merikelpoiseksi telakan väen äärimmäisten ponnistusten ja laivaston komentajan vetoomuksen ansiosta. Tämän vuoksi japanilaiset eivät saaneet selvyyttä vihollisen lentotukialusten määrästä Midwayn taistelun aikana.
Yhdysvaltojen laivasto
Yhdysvallat keskitti Midwayn koillispuolelle kolme lentotukialusta, kahdeksan risteilijää ja 15 hävittäjää. Alukset jaettiin kahteen osastoon, joille annettiin nimet ryhmä 16 ja ryhmä 17. Kontra-amiraali Raymond A. Spruancella oli komennossa ryhmä 16, joka koostui lentotukialuksista Hornet ja Enterprise sekä viidestä raskaasta risteilijästä. Kontra-amiraali Frank J. Fletcher komensi toista ryhmää, joka kuului lentotukialus Yorktown, kaksi raskasta risteilijää ja kuusi hävittäjää. Yhteensä osastoissa oli 233 lentokonetta.
Aleuteille lähetettiin viisi risteilijää ja 13 hävittäjää.
Taistelun kulku
thumb|350px|Midwayn taistelu Kaikki ajat paikallista aikaa.
Torstai 4.6.1942
thumb|Yorktowniin osui ilmasta laukaistu torpedo thumb|Yorktown tulessa ensimmäisen ilmahyökkäyksen jälkeen
Lauantai 6.6.1942
thumb|Uppoava Mikuma
Tappiot ja taistelun seuraus
Japani menetti Midwayn taistelussa neljä lentotukialustaan – Kagan, Akagin, Sōryūn ja Hiryūn, eikä maan varusteluteollisuus pystynyt enää korvaamaan aluksia. Henkiin jääneet lentäjät eristettiin syrjäiselle saarelle, jottei tieto tappiosta leviäisi kansan keskuuteen. Pahempi tappio oli juuri kokeneiden lentäjien menetys, jota Japanin jäykkä valinta- ja koulutusjärjestelmä ei kyennyt korvaamaan samalla, kun uusien lentäjien tarve kasvoi.
Yhdysvallat menetti taistelussa aluksistaan ainoastaan lentotukialus Yorktownin ja sitä hinanneen hävittäjä Hammannin. Tukilauksen menetyksen todettiin osaksi johtuvan sotakokemuksen puutteesta, alus jätettiin liian nopeasti. Lisäksi Yorktownin lentokoneet ja lentomiehistöt pelastuivat muille tukialuksille. Yhdysvaltojen telakat pystyivät helposti korvaamaan menetykset.
Japani oli hallinnut merta 7. joulukuuta 1941 lähtien tuhottuaan merkittävän osan Yhdysvaltojen Tyynenmeren laivastosta ilmahyökkäyksessä Pearl Harboriin. Midwayn tappioiden myötä maan sotamenestys kuitenkin kääntyi tappiolliseksi. Midwayn taistelun jälkeen aloite Tyynellämerellä siirtyi Yhdysvalloille.
Lentotukialukset Kaga ja Akagi löytyivät meren pohjasta 5,5 kilometrin syvyydestä lokakuussa 2019.
Chalmersin teknillinen korkeakoulu
thumb|250px|Chalmersin pääsisäänkäynti Chalmersin teknillinen korkeakoulu on Göteborgissa Ruotsissa sijaitseva yksityinen teknillinen yliopisto. Se perustettiin 5. marraskuuta 1829 William Chalmersin lahjoitusten avulla. Vuonna 1937 yliopisto siirtyi valtion omistukseen, mutta 1994 se muuttui takaisin yksityiseksi säätiön omistamaksi yliopistoksi.
Nykyisin yliopistolla on noin 2 020 työntekijää ja noin 9 415 opiskelijaa. Yliopistolla on kaksi kampusaluetta, Johanneberg ja Lindholmen. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2006 alkaen Karin Markides.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Chalmersin teknillinen korkeakoulu sai vuonna 2014 sijaluvun 301–400.
Urraca (Kastilia)
Urraca (esp. Urraca I, la Temeraria) Leónin prinsessa (24. kesäkuuta 1081 – 8. maaliskuuta 1126) oli Leónin, Kastilian ja Galician kuningatar ja hallitsija vuosina 1109–1126 isänsä kuningas Alfonso VI:n jälkeen.
Elämänvaiheet
Urraca avioitui vuoden 1095 tienoilla Burgundin kreivi Raimundin kanssa, jolle hänet oli kihlattu jo 1087. Pariskunta sai tällöin Galician läänityksekseen, ja koska Alfonsolla ei ollut viidestä avioliitostaan ja kahdesta jalkavaimostaan huolimatta miespuolista perijää, oli odotettavaa, että Urraca ja hänen miehensä perisivät myös Leónin kruunun.
Alfonso VI antoi kuitenkin 1094 aviottomalle tyttärelleen Teresalle ja tämän miehelle Burgundin Henrikille Portugalin ja kun vielä vanhalle kuninkaalle syntyi poika, alkoi Urracan toive perinnöstä vaikuttaa toteutumattomalta haaveelta. Kuninkaan tyttärien miehet tekivät jo sopimuksia tulevasta vallanjaosta, mutta Raymondin kuolema vuonna 1107 ja kruununprinssin kuolema vuonna 1108 muuttivat tilanteen täysin.
Urracan kuoleman jälkeen Kastilian kuninkaaksi nousi hänen poikansa Alfonso VII.
Perhe ja lapset
Urraca avioitui Burgundin kreivi Raimondin (1070-1107) kanssa 1095. Heillä oli kaksi lasta:
Paloheinän kirjasto
Paloheinän kirjasto on Helsingin Paloheinän osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Paloheinän palvelukeskuksessa sijaitseva kirjasto on perustettu vuonna 1986. Palvelukeskuksen on suunnitellut Arkitektbyrån Bengt Lundsten. Kirjaston tiloja on uudistettu esimerkiksi syksyllä 2019. Samassa palvelukeskuksessa toimii Paloheinän terveysasema.
Kirjaston historiaa
Paloheinän kirjaston edeltäjinä voidaan pitää Helsingin maalaiskunnan suomalaisen kirjaston keskuskirjastoa, joka sijoitettiin maalaiskunnan Pakinkylän Metsolan kansakouluun vuonna 1934. Metsolan kansakoulu oli nykyisen Metsolan ala-asteen lähistöllä. Kirjaston kokoelmissa oli yhteensä 2 800 nidettä. Vuonna 1946 Pakinkylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin osana suurta alueliitosta. Kirjastotoiminta jatkui Pakilan sivukirjastona, joka sijaitsi aluksi Metsolan koululla, sitten Pakilan kirkon tiloissa. Vuonna 1954 kirjasto sai uudet tilat tuolloin valmistuneesta, arkkitehti Jorma Järven suunnittelemasta Pakilan kansakoulusta (nykyinen Pakilan ala-asteen koulu).
Långsjö (Saltvik)
Långsjö on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 49,7 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Jyväskylän Aalto
Jyväskylän Aalto on jyväskyläläinen uimaseura, joka syntyi, kun Swimming Jyväskylä ja Kampuksen Plaani yhdistyivät vuoden 2021 lopussa. Seura tarjoaa kilpauintia, taitouintia, uimahyppyjä, uimakouluja ja kurssitoimintaa. Sillä on myös Masters toimintaa ja vauvauintia.
Långsjö (Saltvik)
Maantiede
Långsjön pituus etelästä pohjoiseen on 1,7 kilometriä, leveys lännestä itään on noin 400 metriä. Långsjön eteläosassa sijaitsee Andholmarnan saariryhmä, johon kuuluu 20 aarin laajuinen saari ja muutama luoto. Järveä ympäröi metsämaa. Etelässä sijaitsee Södra Långsjön, järvien välinen kannas on noin 30 metriä leveä. Retkikartalla järvet on mainittu ainoastaan yhteisellä nimellä Långsjö. Södra Långsjönin korkeustaso on 0,1 metriä Långsjötä alempi. Lounaassa sijaitsee Åsgårda träsk ja luoteessa Inre Verkviken.
Jyväskylän Aalto
Kotiuimahallina on Jyväskylän AaltoAlvari.
Seuran kilpauimareita ovat muun muassa Ari-Pekka Liukkonen ja uransa päättänyt Mimosa Jallow.
Vuonna 2022 seurassa oli noin 1 400 jäsentä.
Långsjö (Saltvik)
Maantiede
Långsjö (82.A45.1.005) kuuluu vesistöalueeseen 82.045A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Långsjön on alueen 82.045A toiseksi laajin järvi ja Saltvikin viidenneksi laajin. Alueeseen 82.045A kuuluu viisi järveä.
Sileäsulkukotilo
Sileäsulkukotilon tieteellinen nimi on Cochlodina laminata.
Ulkonäkö
pienoiskuva|295px|vasen Tämän lajin korkeus on 1,5–2 cm ja leveys 4 mm. Sulkukotiloita on ulkonäkönsä vuoksi kutsuttu myös sikarikotiloiksi. Kotilon kuori muodostuu noin kymmenestä vasemmalle kiertyvästä kierteestä ja on 3–4 mm:n paksuinen.
Elinympäristö
Sileäsulkukotilo on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomen lehdoissa.
Ravinto
Sileäsulkukotilot kiipeilevät syömäretkillään varsinkin niille tärkeän puun, haavan, rungoilla.
Boniface Kiprop
Boniface Kiprop Toroitich (s. 12. lokakuuta 1985 Kapchorwan piirikunta, Uganda) on ugandalainen kestävyys- ja maastojuoksija.
Pyramidion
Pyramidioneihin kaiverrettiin yleensä maagisia tekstejä. Esimerkiksi Amenemhat III:n pyramidionissa lukee: "Avattakoon kuninkaan kasvot, niin että hän näkee taivaanrannan herran (Horakhti) kun tämä kulkee taivaan poikki; antakoon hän kuninkaan loistaa kuin jumala, ikuisuuden herra ja tuhoutumaton."
Boniface Kiprop
Kiprop voitti hopeaa Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa 2004 nuorten sarjassa ja oli samalla voittamassa nuorten joukkuekilpailussa pronssia Ugandan joukkueessa. Yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Grossetossa hän voitti 10 000 metrin juoksun ajalla 28.03,77 ja sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi ajalla 13.33,18. Samana vuonna hän oli neljäs Ateenan olympialaisissa 10 000 metrillä ajalla 27.25,48 ja kahdeksas IAAF:n yleisurheilufinaalin 5 000 metrillä ajalla 13.15,48. Kaksi viikkoa olympialaisten jälkeen hän rikkoi Richard Chelimon 13 vuotta vanhan 10 000 metrin nuorten maailmanennätyksen Brysselissä ajalla 27.04,00.
Kiprop sijoittui 2005 maastojuoksun MM-kisoissa seitsemänneksi pitkällä matkalla. Helsingin MM-kisoissa hän oli neljäs 10 000 metrillä ajalla 27.10,98 ja yhdestoista 5 000 metrillä. Kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän juoksi toiseksi 5 000 metrin kilpailussa. Alkukaudesta 2006 Kiprop voitti Kansainyhteisön kisoissa Melbournessa 10 000 metrillä kultaa sekä sijoittui Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kahdenneksikymmenenneksitoiseksi. Hän voitti myöhemmin samana vuonna Tukholman GP:n 5 000 metrin kilpailun ennätyksellään 12.57,11 ja juoksi Brysselin GP:ssä 10 000 metrillä kolmanneksi ajalla 26.41,95. Seuraavana vuonna hän keskeytti Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa. Algerin Afrikan kisoissa hän oli 10 000 metrillä kuudes. Osakan MM-kisoissa hän sijoittui 10 000 metrillä kymmenenneksi.
Adolf Cavén
Adolf Cavén (24. lokakuuta 1811 Tyrväntö – 23. heinäkuuta 1887 Tyrväntö) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Cavénin vanhemmat olivat Iisakki Mikaelinpoika ja Maria Antintyär Polti ja puoliso Hedvig Fredrika Henrikintytär Cavén. Cavén oli Janakkalan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1867. Hän oli valitsijamies ja laki- ja talousvaliokunnan jäsen ja esitti valtiopäivillä toimenpiteitä kyyti- ja tientekovelvollisuuksien järjestämisestä uudelleen sekä viinan salapolton hillintään. Valtiopäivillä hän käytti puheenvuoroissaan ruotsin kieltä.
Bekim Kastrati
Bekim Kastrati (s. 25. maaliskuuta 1979) on albanialainen jalkapalloilija. 186 senttimetriä pitkän Kastratin pelipaikka on hyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä saksalaista Eintracht Braunschweigin joukkuetta.
Kastrati on edustanut uransa aikana myös KF Pejeä kotimaassaan sekä Germania Geistenbeckiä, SC Wegbergiä, Borussia Freialdenhovenia, FC Wegberg-Beeckiä ja Borussia Mönchengladbachia Saksassa.
Wolfgang Pauli
Wolfgang Ernst Pauli (25. huhtikuuta 1900 Wien – 15. joulukuuta 1958 Zürich) oli itävaltalainen fyysikko. Wolfgang Pauli tunnetaan parhaiten Paulin kieltosäännön nimellä kulkevasta kvanttimekaniikkaan liittyvästä perustavanlaatuisesta periaatteesta sekä spintiloihin liittyvistä tutkimuksistaan. Paulin kieltosäännön myötä hänelle myönnettiin fysiikan Nobel-palkinto vuonna 1945.
Nuoruus ja opiskelu
Wolfgang Pauli syntyi Wienissä Wolfgang Joseph Paulin ja Berta Camilla Schützin perheeseen. Wolfgang kasvoi älymystön parissa Wienissä, joka oli 1900-luvun alussa yksi maailman keskeisimpiä tiedekaupunkeja. Hänen kummisetänsä ja mentorinsa oli fyysikko-filosofi Ernst Mach, jolta Wolfgang oli saanut myös toisen nimensä.
Pauli oli jo nuorena hyvin lahjakas matemaattisesti. Hän opiskeli lukioaikana itsenäisesti suhteellisuusteoriaa ja kirjoitti siitä 18-vuotiaana ensimmäisen tutkielmansa. Münchenin yliopistossa Pauli opiskeli fysiikkaa. Hän tutki muun muassa Arnold Sommerfeldin alaisuudessa Bohrin–Sommerfeldin atomiteoriaa. Sommerfeld oli Paulin väitöskirjatyön ohjaaja. Hän väitteli tohtoriksi 1921 teoreettisesta fysiikasta. Sommerfeldin ehdotuksesta hän kirjoitti myös artikkelin suhteellisuusteoriasta matemaattisten aineiden tietosanakirjaan Encyklopädie der mathematischen Wissenschafteniin. Artikkelista Pauli sai ylistystä Albert Einsteinilta.
Paulin kieltosääntö
Saatuaan väitöskirjansa valmiiksi Pauli työskenteli 1921–1922 Göttingenin yliopistossa Max Bornin apulaisena ja 1922 Hampurin yliopistossa Wilhelm Lenzin apulaisena. Hän oli virkavapaalla 1922–1923, jolloin hän työskenteli Kööpenhaminan Niels Bohr -instituutissa. Pauli palasi Hampuriin 1924 suorittaakseen habilitaation.
Pauli jatkoi Hampurissa luennoitsijana ja osallistui kvanttimekaniikan kehittämiseen. Hän ratkaisi 1924–1925 atomin spektriin liittyviä ongelmia esittämällä uuden kvanttiluvun, jota myöhemmin alettiin kutsua spiniksi. Hän päätteli myös, että jos kvanttimekaanisessa tilassa on jo elektroni, se kieltää muiden elektronien pääsyn siihen tilaan. Tästä säännöstä tuli myöhemmin osa kvanttimekaniikkaa, ja se tunnetaan Paulin kieltosääntönä.
ETH Zürichin professorina
Zürichin-aikanaan Pauli kiinnostui psykoanalyysistä. Tähän vaikutti hänen äitinsä vuonna 1927 tekemä itsemurha ja avioliittonsa päättyminen vuonna 1930. Hän kiinnostui siitä ensin terapiamuotona, mutta myöhemmin siitä tuli myös filosofinen kiinnostuksen kohde. Pauli tutki C. G. Jungin teorioita ja niiden sovellusta fysikaalisen maailman ymmärtämiseen. Hän oli myös Jungin henkilökohtainen potilas. Heidän potilassuhteensa päättyi 1934, mutta he jatkoivat useamman vuoden kirjeenvaihtoa, joka koski fysiikkaa ja psykologiaa.
Pauli otaksui 1930, että neutraalit partikkelit olisivat beetahajoamisen energian säilymisen taustalla. Neutriinojen olemassaolon pystyivät todistamaan Clyde Clowan ja Fred Reines vasta vuonna 1956. Hänen symmetrian analyysinsä johti 1940 teoreemaan, joka loi yhteyden partikkelin spinin ja sen tilastollisten ominaisuuksien välille.
Paulin isän puolen isovanhemmat olivat juutalaisia, joten hän hyväksyi vuonna 1940 Princetonin Institute for Advanced Studyn paikan vierailevana professorina. Siellä hän työskenteli pääosin mesoniteorian parissa. Hän sai kuulla marraskuussa 1945 saaneensa Nobelin palkinnon kieltosäännöstään. Hän ei pystynyt kuitenkaan osallistumaan Tukholmassa järjestettyyn Nobel-tilaisuuteen.
Pauli palasi 1946 vanhaan professuuriinsa Zürichiin, vaikka hän oli samana vuonna saanut Yhdysvaltain kansalaisuuden. Palattuaan Eurooppaan Pauli pystyi myös hakemaan Nobelin palkintonsa. Sveitsin kansalaisuuden hän sai 1949. ETH:ssa hän tutki oppilaidensa kanssa renormalisointia kvanttisähködynamiikassa ja kvanttikenttäteorian CPT-symmetriaa.
Pauli kiinnostui viimeisinä vuosinaan entistä enemmän filosofiasta. Hän pyrki ymmärtämään fysistä ja psyykeä saman todellisuuden toisiaan vahvistavina elementteinä.
Pauli-efekti
Pauli mukaan on nimetty myös niin sanottu Pauli-efektistä. Sen mukaan joidenkin henkilöiden läsnäolo saa tekniset välineet epäkuntoon. Pauli uskoi itsekin siihen, että jotain pahaa saattoi tapahtua, kun hän vain astui huoneeseen. Monet muutkin uskoivat siihen, ja esimerkiksi Otto Stern oli kieltänyt Paulia tulemasta laboratorioonsa.
Eläinmaantieteellinen alue
thumb|Maailman kuusi eläinmaatieteellistä aluetta: {{legend|#a6b866|[[Nearktinen alue}} {{legend|#b75a5a|Palearktinen alue}} {{legend|#7188a5|Etiopialainen alue}} {{legend|#c09551|Orientaalinen alue}} {{legend|#d78637|Australialainen alue}} {{legend|#a18fa4|Neotrooppinen alue}} ]] Eläinmaantieteellinen alue on eläimistöltään samankaltainen alue maapallolla. Eläinmaantieteellisten alueiden eläimistön eroihin ovat vaikuttaneet etenkin mannerliikunnot, joiden seurauksena mantereet ovat välillä olleet biologisesti eristäytyneinä pitkän aikaa, mikä on johtanut niille tyypillisen eläimistön kehittymiseen.
Maapallo jaetaan tavallisesti kuuteen eläinmaantieteelliseen alueeseen Alfred Russel Wallacen 1800-luvulla tekemän työn mukaan. Hän oli ensimmäinen joka havaitsi, että kokonaiset eläinten ryhmät saattavat esiintyä vain tietyllä eläinmaantieteellisellä alueella.
Eläinmaantieteelliset alueet
Yleensä maapallo jaetaan näihin kuuteen eläinmaantieteelliseen alueeseen:
WWF:n mukaan on vielä oseaninen alue ja antarktinen alue.
Lommahdus
Lommahdus tarkoittaa puristetun rakenneosan paikallista nurjahdusta. Havaittavissa esimerkiksi alumiinisen juomatölkin päälle astuttaessa. Kuorman jakautuessa tasaisesti tölkin vaipalle, saattaa tölkki kestää. Kun rasitus siirtyy vaipan jollekin osalle, antaa tölkki periksi, eli lommahtaa.
Kylkiäinen (täsmennyssivu)
Kylkiäinen voi tarkoittaa seuraavia:
Clare Calbraith
Clare Calbraith (s. 1. tammikuuta 1974 Winsford, Cheshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt englantilaisessa televisiosarjassa Sydämen asialla tuotantokausina 2001–2002. Hänen roolihahmonsa oli tohtori Tricia Summerbee 42 jaksossa. Hän opiskeli Cardiff Drama Schoolissa näyttelijäksi.
Fortum Waste Solutions
Fortum Waste Solutions Oy, aiemmin Ekokem, on Fortumin omistama Pohjoismaissa toimiva suomalainen ympäristöhuoltoalan yritys, jonka päätoimialoja ovat vaarallisten jätteiden käsittely, kierrätys ja loppusijoitus sekä maaperän kunnostus ja ympäristörakentaminen.
Suomen Ongelmajäte ja Ekokem 1979–2016
Oy Suomen Ongelmajäte – Finlands Problemavfall Ab perustettiin vuonna 1979 Riihimäellä. Yrityksen nimi oli vuosina 1985–2014 Ekokem Oy Ab ja vuosina 2014–2017 Ekokem Oyj.
Ekokem osallistui 2014 Syyrian kemiallisten aseiden tuhoamisoperaatioon. Ensimmäinen jäte-erä Syyriasta saapui Suomeen juhannuksena 2014, toinen erä heinäkuussa ja kolmas lasti elokuussa. Fortum Waste Solutions hävitti Syyriasta evakuoituja teollisuuskemikaaleja yhteensä noin 300 tonnia. Syyriasta saapuvat jätteet poltettiin korkealämpötilauunissa 1 050–1 200 asteen lämpötilassa, jolloin poltettavan jätteen pitkä viipymä uunissa varmisti jätteiden täydellisen palamisen. Kemikaalien vastaanottaminen Suomeen hävitettäväksi oli erittäin merkittävä panos Syyrian kemiallisen aseen hävittämisprosessissa. Ekokem osallistui laajempaan operaatioon kuuluvaan tehtävään OPCW:n ja Yhdistyneiden kansakuntien yhteisessä valvonnassa. Tuhottavaa materiaalia oli teollisuuskemikaaleina 500 tonnia ja lisäksi miljoonia litroja myrkyllistä jätettä.
Fortum Waste Solutions 2017–
Elokuussa 2016 suomalainen energiayhtiö Fortum osti Ekokem Oyj:n ja keväästä 2017 yhtiö on käyttänyt nimeä Fortum Waste Solutions Oy.
Vuonna 2017 jalostamossa käsiteltiin noin 6 000 tonnia kuluttajien muovipakkausjätettä, vuonna 2018 määrä oli noin 10 000 tonnia. Syksyllä 2018 jalostamolle avattiin uusi käsittelylinja, minkä ansiosta sen tuotantokapasiteetti kolminkertaistui noin 30 000 tonniin vuodessa.
Toiminta
Vaarallisten jätteiden käsittelyn lisäksi Fortum Waste Solutionsin toimialueeseen kuuluu muiden jätteiden hyödyntäminen ja energiantuotanto, niihin liittyvät palvelut, pilaantuneen maaperän ja pohjaveden puhdistus sekä ympäristörakentamisen palvelut.
Fortum Waste Solutions toimii Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. Kesäkuussa 2016 Fortum Waste Solutions avasi Riihimäelle ainutlaatuisen jalostamokokonaisuuden eli Kiertotalouskylän, jossa yhdyskuntajätteestä erotellaan raaka-aineita kierrätykseen ja uusiokäyttöön.
Fortumin muovijalostamolla Riihimäellä käsitellään kaikki eri puolilta Suomea tulleet kotitalouksien keräämät muovipakkaukset. Myös teollisuus toimittaa pakkausmuovijätteensä Fortumille. Materiaalista valmistetaan muovipellettejä.
Vastaanotettu muovi punnitaan ja syötetään lajittelulaitokseen, jossa eri muovilaadut erotellaan toisistaan koneellisesti. Välivarastoinnin jälkeen eri muovilaadut pestään ja niistä valmistetaan muovipellettejä eli granulaatteja. Fortumin granulaatteja käyttävät esimerkiksi Amerplast (muun muassa kaupoissa myytäviin kierrätysmuovikasseihin), Orthex (muun muassa kukkaruukkuihin) ja Sinituote (tiskiharjan varsia). Kierrätysmuovista tehdään myös putkia ja muita teollisuuden tarvitsemia muoviosia, kuten muovilankkuja.
Tunnustuksia
Energiateollisuus ry:n kestävän kehityksen foorumi valitsi vuoden 2017 ilmastoteoksi Ekokemin kehittämän jalostamokokonaisuuden Kiertotalouskylä-hankkeen.
Luettelo Thaimaan kaupungeista
Luettelo Thaimaan kaupungeista. thumb|[[Bangkok]] thumb|[[Hat Yai]]
Alfonso VII (Kastilia)
pienoiskuva|Alfonso VII, Leónin ja Kastilian kuningas. Compendio de crónicas de reyes. Biblioteca Nacional de España.
Alfonso VII:llä oli vaateita muslimien hallitsemasta Zaragozasta, ja hänen vasallejaan olivat Navarran kuningas, Barcelonan kreivi Ramón Berenguer IV ja monet muut merkittävät aateliset. Alleviivatakseen johtoasemaansa kristittyjen kuninkaiden joukossa Alfonso antoi kruunata itsensä keisariksi vuonna 1135.
Suku ja perhe
Alfonso VII:n vanhemmat olivat Leónin kuningatar Urraca I ja Burgundin kreivi Raimund. Hänellä oli myös vanhempi sisar Sancha Ramirez ja avioton sisar- ja velipuoli äitinsä seuraavasta suhteesta.
Alfonso VII oli kaksi kertaa naimisissa ja hänellä oli tunnustettuja aviottomia lapsia.
Hän avioitui vuonna 1127/1128 Barcelonan Berengarian (1116–helmikuu 1149), Barcelonan kreivi Ramón Berenguer III:n ja Provencen kreivittären Dulcen tyttären kanssa. Heillä oli seitsemän lasta:
Alfonso avioitui vuonna 1152 Puolan prinsessa Riquildan (1140–16. kesäkuuta 1185), suurherttua Vladislaus II:n ja Babenbergin Agneksen tyttären kanssa. Heillä oli kaksi lasta:
Suhteesta Gontrodo Pérezin kanssa:
Suhteesta Urraca Fernández de Castron kanssa, joka oli kreivi Rodrigo Martínezin leski:
Keituri
Keiturin kylä sijaitsee Orimattilan länsilaidalla Kärkölän rajalla. Kylä on vahvaa maatalousaluetta, jonka halkaisee Luhdanjoki eli Porvoonjoki. Kylän työläisasunnot ovat vähitellen muuttuneet loma-asukkaiden kakkosasunnoiksi.
Keituri mainitaan itsenäisenä kylänä vuoden 1539 tiliasiakirjoissa, jolloin se kuului Uudenkylän  Korpikylän neljänneskuntaan. Orimattilan vuonna 1632 perustettuun kirkkopitäjään se on kuulunut alusta asti. .
Aiheesta muualla
60.83806°N, 25.42778°W
The Shadows
The Shadows on brittiläinen rautalankayhtye, joka aloitti Cliff Richardin taustayhtyeenä vuonna 1958 nimellä The Drifters. The Shadows -nimi otettiin käyttöön vuonna 1959, jolloin yhtyeeseen kuuluivat Hank Marvin (oikea nimi Brian Rankin, soolokitara), Bruce Welch (komppikitara), Jet Harris (bassokitara) ja Tony Meehan (rummut).
Vuonna 1961 yhtyeeseen liittyi siinä loppuun asti rumpuja soittanut Brian Bennett ja seuraavana vuonna Jet Harrisin korvasi basson varressa Brian 'Licorice' Locking, jonka puolestaan korvasi noin vuoden kuluttua John Rostill. The Shadows pääsi kotimaassaan viisi kertaa singlelistan ykköspaikalle kappaleilla Apache (1960), Kon-Tiki (1961), Wonderful Land (1962), Dance On (1962) ja Foot Tapper (1963). Yhtyeellä oli myös toistakymmentä top ten -hittiä ja albumitkin myivät erinomaisesti, mutta vuosikymmenen edetessä listasuosio hiipui hiljalleen. Vuonna 1969 The Shadows lopetti toimintansa.
Hajoamisen jälkeen Hank Marvin ja Bruce Welch perustivat australialaisen John Farrarin kanssa yhtyeen Marvin, Welch & Farrar. Vuonna 1973 sama kolmikko vahvistettuna Brian Bennettillä järjestäytyi jälleen yhtyeeksi The Shadows. Tällä kokoonpanolla ja vaihtelevilla basisteilla tehtiin muutamia levyjä sekä kiertueita ja vuonna 1975 The Shadows edusti Englantia Eurovision laulukilpailuissa kappaleella Let Me Be the One. Vuonna 1977 julkaistiin listaykköseksi mennyt kokoelma-albumi 20 Golden Greats ja samoihin aikoihin kokoonpanoksi vakiintui Hank Marvin (soolokitara), Bruce Welch (komppikitara), Brian Bennett (rummut), Alan Jones (basso) ja Cliff Hall (kosketinsoittimet).
Vuonna 1980 yhtye vaihtoi levy-yhtiötä siirtyen EMI:ltä Polydorille. Vuonna 1988 basistiksi vaihtui Mark Griffiths. Vuonna 1990 The Shadows hajosi, josta lähtien Hank Marvin keskittyi soolouraansa. The Shadows palasi vuonna 2004 jäähyväiskiertueelle Englantiin ja jatkoi jäähyväiskiertuetta kiertämällä Eurooppaa vuonna 2005. Yhtye kiertää yhä ajoittain ja se esiintyi viimeksi Suomessa Cliff Richardin kanssa marraskuussa 2009.
Inre Verkviken
Inre Verkviken on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 50,3 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 27 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Inre Verkviken (95.510.1.019) kuuluu Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoalueeseen (95.51), joka on toisen jakovaiheen vesistö Pohjoisen Saaristomeren päävesistössä (95). Ahvenanmaan pohjoiseen saaristoalueeseen kuuluu 26 järveä, joista Inre Verkviken on suurin, toiseksi suurin on Gröndals träsk Getassa.
Jackie Brown
Jackie Brown on Quentin Tarantinon ohjaama ja kirjoittama elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1997. Rikostrilleri perustuu Elmore Leonardin romaaniin Rommipunssi ja kertoo kovapintaisesta lentoemännästä (Pam Grier), joka toimii ammattinsa varjolla huume- ja asekauppiaan (Samuel L. Jackson) kuriirina.
Kansallisvarallisuus
Kansallisvarallisuus, kansanvarallisuus tai kansantalouden reaalivarallisuus, on tietyn kansakunnan kaikkien talousyksiköiden nettovarallisuuden rahassa mitattu arvo tiettynä ajankohtana. Käsittellä viitataan jonkin maan yksityisen ja julkisen omaisuuden yhteenlaskettuun arvoon.
Nettovarallisuus lasketaan siten, että varojen markkina-arvosta vähennetään velkojen markkina-arvo. Julkinen varallisuus on useimmissa teollisuusmaissa pieni – tai negatiivinen, jos julkinen velka ylittää julkiset varat. Kansanvarallisuus on nykyään lähes kaikkialla valtaosaltaan yksityistä varallisuutta. Aina ei näin kuitenkaan ole ollut.
Kansallisvarallisuus Suomessa
Kansallisvarallisuuden arvo oli vuonna 2010 Suomessa noin 775 miljardia euroa. Kansallisvarallisuus jakautuu Suomessa seuraavasti:
Suomen kansallisvarallisuus muodostuu siis valtaosin (73 %) rakennuskannasta.
Pääomakanta
Kansallisvarallisuutta suppeampi käsite on kansallinen pääomakanta. Käsitteellä viitataan maan kiinteän pääoman yhteenlaskettuun nettosummaan. Pääomakantalaskelmissa kuvataan tavaroiden ja palvelusten tuotannossa käytettävää kiinteää pääomavarantoa, pääoman bruttomuodostusta, fyysistä poistumaa sekä arvon vähenemistä eli pääoman kulumista. Tilastokeskus arvioi Suomen pääomakannan suuruudeksi vuonna 2009 514 miljardia euroa.
Beninin musiikki
Beninin musiikki on ollut tärkeä osa afrikkalaista musiikkia. Benin on tuottanut erään mantereen suurimmista tähdistä Angélique Kidjon. Itsenäisyyden jälkeen maa on ollut musiikin elinvoimainen ja innovatiivinen koti, jossa natiivi kansanmusiikki yhdistyy ghanalaiseen highlifeen, ranskalaiseen kabareehen, amerikkalaiseen rockiin, funkiin ja souliin, sekä kongolaiseen rumbaan. Maassa on myös runsaasti erilaisia etnomusikologisia perinteitä.
Populaarimusiikki
Vuonna 1972 tuli valtaan Kerekoun hallitus, joka toi vireille ulkonaliikkumiskieltoja ja muita toimenpiteitä, jotka estivät musiikillista ilmaisua. Kerekou kannusti alkuperäiskansojen kansanmusiikkia. Jotkut muusikot, kuten Tohon Stan, omaksuivat kansanmusiikin tyylejä valtavirran yleisöille kotimaassa ja ulkomailla, mukaan lukien tchinkoumé, hautajai smusiikin, jota soitetaan käyttämällä vesirumpuja, ja jota sovellettiin osaksi tchink-järjestelmän musiikkia. Sagbohan Danialou, on toinen multi-instrumentalisti Porto-Novo ssa, joka on erittäin vaikutusvaltainen muusikko, joka muunsi populaarimusiikkiin perinteisiä vodou nin uskonnollisia rytmejä, kuten kakagbota.
Ignacio Blazio Osho oli ehkä kaikkein vaikutusvaltaisin muusikko itsenäisyyden jälkeisenä aikana, kuten myös Pedro Gnonnas y sus Panchot, Les Volcans ja Abomeyn Picoby Bändi. Pedro tuotti laulun Feso Jaiye,
"Tout Puissant" toiminut orchestreVaikutusvaltainen orkesteri Poly-Rythmo on edelleen tuttu nimi Cotonou ssa ja eräs Afrikan tuottelimpia, jolla on yli 50 LP:tä, satoja 45:ta ja CD uudelleenäänitteitä työstään. He ovat kiertäneet sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. New York Timesin konserttiarvostelijan mukaan orkesteri "kuuluu hyvin lyhyeen luetteloon maailman parhaista funk-bändeistä."
Zeynab Ouloukèmi Habib, joka on syntynyt Abidjan issa vuonna 1975, on konsertoinut eri puolilla Afrikkaa ja voitti Kora-Palkinnon "Paras länsiafrikkalainen naistaiteilija" vuonna 2005. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa nimellä Intori vuonna 2001, toisen albumin D 'un endroit à l'autre vuonna 2004, ja kolmannen albumin Olukèmi vuonna 2011.
Gangbé Brass Band, Cotonou sta jatkoi kehitystä, jossa muunnetaan perinteistä Vodou-musiikkia, yhdistämällä se jazziin ja brass band -perinteisiin.
Kodin ja koulun yhteistyö
Kodin ja koulun yhteistyö tarkoittaa koulun ja oppilaan huoltajien välistä yhteistyösuhdetta, jonka avulla edistetään oppilaan koulunkäyntiä. Opetuksen järjestäjä on vastuussa yhteistyön edellytysten luomisesta sekä siitä, että huoltajat saavat tietoa lastensa oppimisesta ja yleisestä koulutyöstä. Kodin ja koulun yhteistyön yleisimpiä muotoja ovat mm. vanhempainillat ja arviointikeskustelut sekä tiedottaminen Wilman ja sähköpostin avulla. Huoltajien kanssa keskustellaan esimerkiksi oppimiseen liittyvistä tavoitteista, arvioinnista, työtavoista sekä lukuvuoden yleisestä kulusta. Myös koulun oppilaiden vanhempien keskinäiselle vuorovaikutukselle luodaan mahdollisuuksia esim. vanhempainyhdistystoiminnan ja eri tapahtumien kautta. Kodin ja koulun yhteistyö korostuu muutosvaiheissa, esim. oppilaan aloittaessa koulun tai opettajan vaihtuessa.