cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italian 4. armeija
Perustaminen ja palvelus
Armeija perustettiin kesäkuussa 1938 rauhan ajan esikunta ja se aktivoitiin elokuussa 1939 4. armeijan esikuntana. Se otti Italian julistettua 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle Ranskan Rivieran valtaukseen. Se hyökkäsi Alppien yli St. Bernardin solan läpi, mutta armeija epäonnistui tavoitteidensa saavuttamisessa. Se pysähtyi Ranskan rajalinnakkeiden eteen. Ranskan antauduttua armeijan esikunta siirtyi Mentoniin, josta se johti Ranskan Italian haltuun jääneen alueen miehitystä.
Armeija osallistui 11. marraskuuta 1942 operaatio Antoniin eli Saksan johtamaan Vichyn Ranskan miehitykseen. Italian antauduttua syyskuussa 1943 Saksan joukot riisuivat pääosan armeijasta aseista ja siirtivät heidän sotavankeina Saksaan.
Komentajat
Armeijankomentajina olivat :
Operaatio Kayla Mueller
Tausta
thumb|vasen|[[Donald Trump (kesk.) seuraamassa operaation toteutusta Valkoisella talolla.]] Yhdysvallat yritti jäljittää Isis-järjestön johtaja Abu Bakr al-Baghdadin sijaintia useiden vuosien ajan järjestön nousun jälkeen siinä onnistumatta. Lopulta joitakin viitteitä Baghdadin olinpaikasta saatiin Irakissa kiinni jääneiltä Baghdadin vaimolta ja hänen käyttämältään viestinkantajalta. Tiretojen perusteella Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA, sekä Irakin ja kurdien tiedustelu alkoi värvätä vakoojia, joiden tehtävänä oli kerätä tietoa Baghdadin tunnetuista kulkureiteistä Syyrian ja Irakin vastisella rajalla. Tietojen perusteella Baghdadi oli viettänyt useita lyhyitä kertoja Barishan kylässä Syyrian Idlibissä.
Baghdadin olinpaikkaa Idlibissä pidettiin yllätyksenä. Alueella tosin tiedettiin toimineen Isisin taistelijoita. Donald Trumpin mukaan Baghdadi yritti jällenrakentaa järjestöään Idlibissä sen menetettyä hallitsemansa alueet muualla Syyriassa. Isisin viimeinen tukikohta Baghuz oli kukistunut saman vuoden maaliskuussa. Donald Trumpille tiedotettiin Baghdadin oletetusta oleskelupaikasta 24. lokakuuta. Trump hyväksyi esitetyn operaatiosuunnitelman, joka sai nimen operaatio Kayla Mueller Isisin ottaman ja surmaaman amerikkalaisen naisvangin mukaan. Trump ja joukko muita johdon jäseniä siirtyivät seuraamaan operaatiota Valkoisen talon tilannehuoneeseen kello 17.00 Washingtonin aikaa.
Operaatio
thumb|vasen|Ilmaisku rakennuksella olleita taistelijoita vastaan. thumb|Yhdysvaltain erikoisjoukot lähestymässä Baghdadin rakennusta. Iskuun osallistuneet Delta Forcen sotilaat käyttivät kahdeksaa CH-47-helikopteria, jotka lähtivät Pohjois-Irakissa sijaitsevasta tukikohdasta kello 23.00 Syyrian aikaa 26. lokakuuta. Sotilaiden tarkkaa lukumäärää ei paljastettu, mutta operaatioon osallistui todennäköisesti alle 100 sotilasta. Mukana oli sotilaiden lisäksi sotakoiria ja robotti. Lähtötukikohdan sijaintia ei paljastettu, mutta useat lähteet ovat maininneen sen sijaitsevan Irbilissä. Kohteeseen päästäkseen helikopterit lensivät Turkin ilmatilan kautta Syyriaan ja edelleen Venäjän asevoimien valvomassa ilmatilassa Syyriassa. Turkki, Venäjä, Irak ja Syyrian demokraattiset joukot saivat tiedon operaation toteutuksesta etukäteen.
Barishan kylä noin viiden kilometrin päässä Syyrian Turkin vastaisesta rajasta saavutettiin tunnin ja kymmenen minuutin lennon jälkeen noin kello 01.00 paikallista aikaa. Baghdadi oleskeli pienessä rakennelmassa hieman kylän ulkopuolella. Yhdysvaltain puolustusministeriön mukaan helikoptereja vastaan avattiin tuli maasta. Paikallisten kyläläisten mukaan tulitus alkoi puoli tuntia ennen sotilaiden tuomista maahan ja helikopterit tulittivat ohjuksin kahta taloa, joista toinen tuhoutui. Yhteenotossa kuoli tarkemmin määrittelemätön määrä Isisin taistelijoita.
Maahan lasketut joukot käskyttivät Baghdadia tulemaan ulos ja antautumaan. Ulos rakennuksesta tuli kaksi aikuista ja 11 lasta. Lapset jätettiin paikallisten huostaan ja kaksi miestä otettiin vangiksi. Baghdadi itse jäi sisälle paeten rakennuksen alla olleeseen tunneliverkostoon. Baghdadilla oli päällään räjähteillä varustettu itsemurhavyö ja mukanaan hän vei kaksi lastaan. Sotilaat menivät rakennuksen sisään räjäyttämällä reiän sen seinään, koska rakennuksen ulko-oven uskottiin olevan ansoitettu. Rakennuksen sisällä saivat surmansa yksi mies ja neljä itsemurhavöin varustautunutta naista. Tunneliverkostoon laitettiin robotti ja Baghdadin perään lähetettiin sotilaskoira. Baghdadi kulki lopulta tunneliverkostossa umpikujaan, jolloin hän räjäytti itsemurhavyönsä surmaten samalla mukana olleet kaksi lastaan.
thumb|Baghdadin rakennus tuhotaan ilmaiskulla vetäytymisen jälkeen. Sotilaat joutuivat kaivamaan räjähdyksen luhistamaa tunnelia Baghdadin jäännökset löytääkseen. Kun joitakin osia löydettiin, niille tehtiin DNA-testi paikan päällä. Käytetty testi varmisti kyseessä olevan Baghdadin jäännökset vain 15 minuutissa. DNA varmistettiin US Central Commandin päällikkö kenraali Kenneth McKenzien mukaan näytteistä, jotka oli otettu Baghdadin ollessa jonkin aikaa pidätettynä Irakissa vuonna 2004. Sotilaat olivat paikanpäällä noin kahden tunnin ajan Baghdadin kuolemasta heidän kerätessään tiedusteluaineistoa. Sotilaiden vetäytyessä yhdysvaltalaiset lentokoneet tuhosivat rakennuksen kuudella raketilla. Helikopterit lähtivät sotilaat mukaanaan kello 03.00 paikallista aikaa. Mukana olleet Baghdadin jäännökset upotettiin myöhemmin mereen.
Seuraukset
thumb|Sotakoira "Conan" Valkoisella talolla. Operaation aikana ei menetetty yhtäkään Yhdysvaltain sotilasta. Kahden sotilaan kuvailtiin saaneen lieviä vammoja, mutta palanneen nopeasti palvelukseen. Yksi Conan-niminen sotakoira loukkaantui, mutta selvisi vammoistaan. Yhdysvaltojen Defense Intelligence Agency kuvaili Baghdadin kuoleman olevan huomattava isku Isisille, mutta vaikuttavan sen kykyyn jatkaa toimintaansa vain vähän. Brookings Institution kuvaili operaatiota osoitukseksi Yhdysvaltojen tiedustelun ja erikoisoperaatioiden ylivoimasta. Isis ilmoitti 31. lokakuuta 2019 valinneensa Baghdadin seuraajaksi Abu Ibrahim al-Hashemi al-Qurashin.
Ploštšad Leninan metroasema (Novosibirskin metro)
Ploštšad Lenina on yksi Novosibirskin metron asemista. Se avattiin 7. tammikuuta 1986.
This Is Acting
This Is Acting on australialaisen laulajan ja lauluntekijän Sian seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. tammikuuta 2016. Albumi koostuu enimmäkseen kappaleista, jotka Sia alun perin teki muille laulajille kuten Rihannalle, Adelelle ja Beyoncélle, mutta nämä eivät halunneet levyttää niitä. Tästä juontuu albumin nimi This Is Acting eli "tämä on näyttelemistä". Albumia edelsi single ”Alive”, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2015.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 4. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla kahdeksan, ja nousi neljännelle sijalle tammikuussa 2017.
Pokémon: Mirage-Pokémonien herra
Mirage-Pokémonien herra on Pokémon-animesarjan erikoisjakso, joka tehtiin sarjan kymmenvuotisen taipaleen kunniaksi. Spesiaali näytettiin Yhdysvalloissa 29. huhtikuuta 2006, Japanissa TV Tokyon Anitele-nettisivuilla lokakuussa 2006 ja Suomessa MTV3-kanavalla 7. joulukuuta 2007. Englanninkielisessä versiossa kuultiin ensimmäistä kertaa Pokémon USA:n (nykyisin The Pokémon Company Internationalin) uusia ääninäyttelijöitä.
Juoni
Tohtori Yung on kutsunut Ashin ystävineen laboratorioonsa tutustumaan uuteen taistelujärjestelmään. Paikalla ovat Ashin yllätykseksi myös tämän vanha ystävä Misty sekä professori Oak. Tohtori Yung esittelee joukkiolle uusimman keksintönsä, Mirage-Pokémonit, jotka näyttävät heijastuksilta, mutta ovat paljon vahvempia kuin aidot Pokémonit. Salaperäinen Mirage-mestari kaappaa Mirage-Pokémonit valtaansa ja sieppaa tohtori Yungin ja professori Oakin.
Papeete
Papeete on Ranskan Polynesian pääkaupunki. Se sijaitsee Tahitin saaren luoteisrannikolla. Papeeten asukasluku vuonna 2017 oli noin 27 000. Sana Papeete on tahitin kieltä ja käännettynä "vettä korista". "Pape" tarkoittaa vettä ja "ete" on kori.
Ensimmäinen Papeeteen tullut eurooppalainen oli brittiläinen lähetyssaarnaaja vuonna 1818. Siitä tuli pääkaupunki 1820-luvulla, ja seuraavalla vuosikymmenellä sen hyvä luonnonsatama oli valaanpyytäjien suosiossa. Ranskalaisvallan aikana Herman Melville oli Papeetessa vankina ja Paul Gauguin asui siellä vuodesta 1891 alkaen.
Vuonna 1884 Papeete vaurioitui tulipalossa, ja trooppinen sykloni vaurioitti kaupunkia vakavasti vuonna 1906.
Bosnian serbiarmeija
Serbitasavallan armeija eli Bosnian serbiarmeija (BSA) oli vuosina 1992–2006 toiminut Bosnian serbitasavallan armeija. Vuonna 2003 armeijan integrointi Bosnia ja Hertsegovinan (BiH) armeijaan aloitettiin. Vuonna 2005 BiH osallistui Yhdysvaltain johtamaan Irak-liittoumaan kroaattien, bosniakkien ja serbien täysin yhteisellä sotilasosastolla. Serbiarmeija yhdistettiin kokonaan Bosnia-Hertsegovinan liittotasavallan puolustusministeriön alaiseen Bosnian-Hertsegovinan armeijaan 6. kesäkuuta 2006.
Papeete
Vuonna 1962 Papeetessa avattiin Faa'an kansainvälinen lentoasema. Ranskalaiset tekivät ydinkokeita 1960-luvulta 1990-luvulle 1400 kilometrin päässä Tahitista, ja käyttivät Papeeten lentokenttää ja satamaa.
Bosnian serbiarmeija
Bosnian serbiarmeija tunnetaan osallistumisestaan Bosnian sotaan vuosina 1992–1995, jolloin se taisteli Bosnian kroaattiarmeijaa (HVO) ja bosniakkien Bosnia-Hertsegovinan armeijaa (Armija BiH) vastaan. Jugoslavia-tuomioistuin (ICTY) on katsonut armeijan ja sen upseeriston osallistuneen sotarikoksiin ja kansanmurhan toteuttamiseen sodan aikana. Armeijan komentajana toimi kenraalieversti Ratko Mladić, joka oli pitkään ICTY:n etsintäkuuluttama ennen kuin hänet pidätettiin toukokuussa 2011.
Historia
Vuosina 1991–1992 Jugoslavian kansanarmeija (JNA) oli taistellut sloveeneja ja kroaatteja vastaan palauttaakseen itsenäistyneet osavaltiot, Slovenian ja Kroatian, takaisin Jugoslavian sosialistisen liittovaltion yhteyteen. Syyskuussa 1991 Makedonia irtautui rauhanomaisesti kansanäänestyksen myötä Jugoslaviasta. Vuoden 1991 lopulla jäsenmaita olivat enää Serbia, Montenegro ja Bosnia-Hertsegovina liittovaltiota johtaessa serbi Slobodan Milošević. Bosniakit ja kroaatit eivät halunneet jäädä serbijohtoisen liittovaltion yhteyteen osavaltion ajautuessa muutenkin yhä selvemmin kohti sisällissotaa. Bosnian serbit julistivat alueensa itsenäiseksi Bosnia-Hertsegovinan serbitasavallaksi 9. tammikuuta 1992. Myöhemmin saman vuoden elokuussa nimi vaihtui lyhyesti Serbitasavallaksi (Republika Srpska).
Helmi-maaliskuussa 1992 Bosniassa järjestettiin serbien boikotoima kansanäänestys itsenäisyydestä. Äänestysprosentti oli 63,4 ja äänestäneisä 99,7 prosenttia antoi tukensa itsenäisyydelle. Bosniakkien johdolla Bosnia-Hertsegovina julistautui itsenäiseksi 1. maaliskuuta 1992. Tilanteen eskaloituessa entisestään yhä tihenevien väkivaltaisuuksien myötä avoin sota puhkesi 6. huhtikuuta 1992 Sarajevossa. Jugoslavian kansanarmeija valtasi nopeasti noin kuukauden aikana 70 prosenttia Bosnia-Hertsegovinan maa-alueesta.
Serbiarmeijan perustaminen
Huhtikuussa Jugoslavian armeija oli ryhmittynyt Sarajevon ympärille ja Bosnia-Hertsegovinan hallitus vaati joukkoja vetäytymään, jolloin Milošević suostui kotiuttamaan Bosnian ei-kansalaiset, joita oli vain hyvin vähän. Lopulta Bosniassa olevat Jugoslavian kansanarmeijan joukot ilmoittivat virallisesti vetäytyvänsä maasta ja perustivat Bosnian serbiarmeijan 6. toukokuuta 1992. Joukot ja kalusto olivat samat kuin JNA:n, jonka asevarastot ja tukikohdat tulivat Bosnian serbiarmeijan käyttöön. Näin onnistuttiin muodollisesti toteuttamaan vaatimus serbijoukkojen vetäytymisestä Bosniasta. Bosnian serbiarmeijan yhteyteen liittyi myös useita esimerkiksi venäläisiä vapaaehtoisjoukkoja ja eri puolisotilaallisia ryhmiä, kuten julmuudestaan kuuluisat Skorpionit. Vahvuus oli noin 80 000 miestä.
Bosnian serbiarmeija sulki Sarajevon saarron 56 kilometrin rintaman laajuudelta 2. toukokuuta 1992. Koska puolustajilla oli ylivoima, serbiarmeija turvautui näännytystaktiikkaan. Vapunpäivästä alkaen serbiarmeija suuntasi kaupunkiin jatkuvan tykistötulen. Tarkka-ampujien, it-aseiden, sinkojen, konekiväärien ja muiden aseiden tulitus oli myös jatkuvaa.
Tammikuussa 1994 Nato pakotti serbiarmeijan löysäämään Sarajevon piiritystä. Samoin Nato pysäytti serbiarmeijan hyökkäyksen Goradzeen. Serbiarmeija ajautui ongelmiin loppukesästä 1994 alkaen, kun Serbia lopetti Serbitasavallan tukemisen ja sulki lopulta maiden välisen rajankin. Samaan aikaan vihollisen asemia heikentääkseen serbiarmeija kiristi Sarajevon saartoa nälänhädän partalle. Marraskuusta 1994 alkaen kroaatit etenivät ja valtasivat serbeiltä osia Bosnian Etelä-Krajinasta eli Cazin Krajinasta (Cazinska Krajina). Toukokuussa 1995 Naton ilmaiskut serbiarmeijaa vastaan kiihtyivät, kunnes ne taukosivat serbien otettua yli 200 YK-sotilasta ihmiskilviksi asemiinsa.
Heinäkuun 1995 lopulla Kroatian armeija käynnisti Operaatio Kesä-95:n ja Bosnian serbiarmeijan joukot kukistettiin Etelä-Krajinassa. Lopulta elokuun alussa käynnistyi kroaattien ja bosniakkien suuri yhteisoperaatio Operaatio Myrsky, joka kukisti lopullisesti Krajinan serbitasavallan. Noin parisataatuhatta serbiä pakeni yli rajan Bosnian serbitasavaltaan, mutta pian kroaatit ja bosniakit etenivät Bosniassa kohti serbien hermokeskusta Banja Lukaa.
Srebrenica
Bosnian serbiarmeija aloitti hyökkäyksen YK:n suojeluksessa olevaan Srebrenican bosniakkienklaaviin 6. syyskuuta 1995 vallaten sen aamupäivällä 11. syyskuuta vedoten siihen, että alue ei ollut aidosti demilitarisoitu, vaan sieltä toteutettiin iskuja serbejä vastaan. Itse Ratko Mladić johti enklaavin haltuunottoa ja valtauksen toteuttivat Drinan armeijakunnan johtajat kenraali Živanović ja kenraalimajuri Radislav Krstić. Seuraavien päivien aikana Bosnian serbiarmeija toteutti Potočarissa verilöylyn teloittamalla yli 12-vuotiaat miespuoliset henkilöt. Uhreja syntyi lopulta yli 8000.
Armeijakunnat
1993
1995 pienoiskuva|[[M-77 Oganj VRS:n panssariajoneuvot]] pienoiskuva|[[ZSU-57-2]] pienoiskuva|ZiS-3 pienoiskuva|[[130 mm vedettävä kenttätykki M1954 (M-46)|M-46]] pienoiskuva|[[122 mm howitzer 2A18 (D-30)|D-30]] pienoiskuva|[[T-34]]
2001
Serbitasavallan ilmavoimat
Bosnian serbiarmeijan yhteydessä toimivat myös ilmavoimat, joilla oli yhteensä 42 lentokonetta vuonna 1994. Sodan aikana ne menettivät 18 konetta.
Freak Me
Freak Me on yhdysvaltalaisen R&B-yhtyeen Silkin kappale, joka julkaistiin helmikuussa 1993 heidän esikoisalbuminsa Lose Control toisena singlenä. Kappaleen teki ja tuotti osittain Keith Sweat. Tim Cameron, Jimmy Gates ja Gary Jenkins lauloivat kappaleen. Singlestä tuli yhtyeen listamenestys, sijoittuen ensimmäiselle sijalle niin Billboard Hot 100 -singlelistalla, jossa se pysyi kaksi viikkoa kuin myös Billboardin Hot R&B/Hip-Hop Songs -singlelistalla, jossa se pysyi kahdeksan viikkoa. RIAA myönsi kappaleelle platinasertifikaatin 12. huhtikuuta 1993, ja sitä myytiin Yhdysvalloissa yli 1,3 miljoonaa kappaletta.
Ida Meller
Ida Charlotta Meller (22. joulukuuta 1856 Helsinki – 7. lokakuuta 1896 Helsinki) oli yksi Suomen varhaisista naispuolisista kuvanveistäjistä.
Mellerin vanhemmat olivat kaupunginviskaali Fredrik Meller ja Charlotta Albertina Löfgren. Virkamieskodin lapsi Meller kävi Sahlbergin tyttökoulun ja aloitti vuonna 1871 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun kurssin, jonka hän päätti vuonna 1875, ja meni sitten Berniin Sveitsiin opiskelemaan maalaustaidetta ja kuvanveistoa. Palattuaan Suomeen vuonna 1877 hän kirjoittautui uudelleen piirustuskouluun, mutta opiskeli kuitenkin käytännössä maalausta Adolf von Beckerin yksityisessä akatemiassa vuosina 1877–1881 ja muovailua Polyteknillisessä opistossa useita vuosia Carl Eneas Sjöstrandin ohjauksessa. Hän sai myös yksityisopetusta maalauksessa Hjalmar Munsterhjelmilta vuosina 1885–1886 ja muovailussa Carl Jahnilta vuosina 1886–1891. Meller debytoi Suomen Taideyhdistyksen näyttelyssä vuonna 1883 ja esiintyi sitten useissa näyttelyissä, mutta sai huomiota vasta vähitellen, ja osin myös kritiikkiä. Meller käytti veistostensa materiaalina lähinnä kipsiä ja savea eikä niitä ole tiettävästi valettu pronssiin. Hänen tuotannostaan tiedetään kirjallisia lähteitä lukuun ottamatta varsin vähän eikä sitä ole varsinaisesti tutkittu. Mellerin veistosten ja korkokuvien aiheina oli usein henkilöhahmoja, joskin varsinaisia muotokuvia hän teki hyvin vähän. Jotkin teostensa aiheet Meller lienee ottanut mytologiasta.
Riuttavuoren kalliomaalaus
Riuttavuoren eli Nurmijärven kalliomaalaus sijaitsee Nurmijärven Suurisaaressa Rautjärvellä Etelä-Karjalassa. Kalliomaalauksen löysi Minna Kähtävä-Marttinen arkeologisen muinaisjäännösinventoinnin yhteydessä vuonna 1997. Maalaus on ajoitettu kivikauteen.
Kallio ja sen sijainti
Maalauskallio sijaitsee Suurisaaren kaakkoiskulmassa aivan niemen kärjen tuntumassa. Kallio on pinnaltaan rapautunutta ja jäkälän peitossa. Maalausta pääsee tarkastelemaan vain veneestä tai jään päällä seisten.
Maalaus
Maalausalue on kooltaan 2,2×1,3 metriä ja sisältää kolme punavärialuetta. Vasemmanpuoleinen alue on 45×85 senttimetriä ja sisältää yhden lähes pystysuuntaisen valumajäljen. Tästä oikealle löytyy kaksi ovaalinmuotoista valeaa punaväriläikkää 1,5×1,3 metrin alueella. Maalaus on ilmeisesti tuhoutunut sään ja rapautumisen vaikutuksesta. Kuvioita peittää myös jäkälä, jonka alta voisi löytyä lisää yksityiskohtia.
Riippuen tarkastelijasta, kuvakentässä esiintyy 1−5 ihmishahmoa. Selvimmin tunnistettava kuvio esittänee osittain säilynyttä ihmishahmoa, jolla polvet on maalattu koukkuasentoon ja vasen käsi puoliksi ylös kohotettuna. Oikeaa kättä ei enää erota.
Falera
Falera on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 608 vakinaista asukasta. Falera kuuluu Surselvan hallintoalueeseen.
Sijainti
Falera sijaitsee Vorderrheinin laakson pohjoisrinteellä ja Glarusin Alppien etelärinteellä runsaat kilometriä Churistä länteen. Faleran kylä sijaitsee noin 1 200 metrin korkeudessa laakson ylätasangolla. Kunnan korkein vuori on Vorab Pign (2 896 m mpy.).
Kieli
Retoromaani on kunnan virallinen kieli. Sitä puhuu yli puolet asukkaista (62 % vuonna 2017). Katolisia on 80 % asukkaista.
Liikenne
Faleraan on tieyhteys Laaxista valtatieltä 19.
Matkailu
Matkailuelinkeino on Faleran tärkein elinkeino. Falerassa sekä naapurikuntien Laaxin ja Flimsin alueella toimii yksi Sveitsin isoimmista talviurheilukeskuksista Laax, jonka omistaa pörssinoteerattu yritys Weisse Arena Gruppe. Alueella on muun muassa 224 kilometriä laskettelurinteitä ja neljä snow parkia.
Oktjabrskajan metroasema (Novosibirskin metro)
Oktjabrskaja on yksi Novosibirskin metron asemista. Se avattiin 7. tammikuuta 1986.
George Best
George Best (22. toukokuuta 1946 Belfast – 25. marraskuuta 2005 Lontoo) oli pohjoisirlantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi uransa hyökkääjänä ennen kaikkea Manchester Unitedissa 1960-luvulla, jossa hän voitti kaksi mestaruutta ja Euroopan Cupin. Best tunnettiin häikäisevästä henkilökohtaisesta taidosta, mutta myös boheemista elämäntavastaan. Alkoholiongelma piti hänet skandaalijulkisuudessa uran jälkeenkin.
Nuoruus
Best syntyi Belfastissa 22. toukokuuta 1946 kuusilapsisen perheen esikoisena. Hän oli nuoresta pitäen innokas jalkapallon suhteen ja kannatti siihen aikaan huipulla ollutta Wolverhampton Wanderersia. Best oli lahjakas opiskelija, mutta ryhtyi pinnaamaan tunneilta päädyttyään rugbyyn suuntautuneeseen kouluun. Pian hän siirtyi toiseen, jalkapalloon suuntautuneeseen, kouluun.
Manchester United
Bestin taidot huomattiin 15-vuotiaana, kun Manchester Unitedin tarkkailija näki hänen pelaavan. Hän matkusti ystävänsä Eric McMordien kanssa Manchesteriin 1961, mutta he palasivat pian takaisin kärsittyään koti-ikävästä. Best palasi ja pääsi pelaamaan Unitedin edustusjoukkueessa ensi kerran syyskuussa 1963. Alkukauden aikana hän vakiinnutti paikkansa jo avauskokoonpanossa.
Matt Busbyn valmentama Manchester United saavutti Bestin, Denis Law'n ja Bobby Charltonin johdolla 1. divisioonan mestaruuden 1965 ja uudestaan 1967. Liigan ohella United menestyi myös Euroopan Cupissa. Kaudella 1965–1966 se ei vielä yltänyt mestaruuteen asti, mutta puolivälierässä portugalilaista Benficaa vastaan Best teki vieraskentällä kaksi loisteliasta maalia pelin alkuhetkillä ja United voitti lopulta 5–1. Bestiä alettiin hiustyylinsä vuoksi kutsua The Fifth Beatleksi. Kauden 1967–1968 päätteeksi United sai pitkään metsästämänsä Euroopan Cupin mestaruutensa, ja Best valittiin sekä Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi että vuoden pelaajaksi Englannissa.
Voiton jälkeen Manchester United alkoi hitaasti taantua. Best oli edelleen nuori ja loistava pelaaja, mutta muut tähdet alkoivat jo ikääntyä. Suuresta suosiosta nauttiva Best puolestaan juhli usein, ja hänen naisseikkailunsa olivat usein lehtien etusivuilla. Hän jäi pois harjoituksista ja ajautui erimielisyyksiin niin Charltonin kuin Busbyn ja häntä päävalmentajana seuranneiden Wilf McGuinnessin ja Frank O'Farrellin kanssa. Parhaimmillaan Best kantoi koko joukkuetta, ja hän oli Unitedin paras maalintekijä viitenä kautena peräkkäin vuosina 1967–1972. Hänen juomisongelmansa kuitenkin pahenivat, eikä hän enää pystynyt kantamaan vastuuta ja keväällä 1972 hän ilmoitti lopettavansa uransa. Syksyllä Best oli kuitenkin taas mukana, mutta ongelmat jatkuivat. Hänet laitettiin siirtolistalle joulukuussa, mutta uusi valmentaja Tommy Doherty otti hänet takaisin. Viimeisen ottelunsa Unitedissa Best pelasi 1. tammikuuta 1974.
Kiertolainen
Manchester Unitedin jälkeen Best pelasi ensin lyhyen ajan eteläafrikkalaisessa Jewish Guildissa, mutta keskittyi uhkapeleihin ja juomiseen. Sen jälkeen hän vieraili lyhyesti Dunstable Townissa, Stockport Countyssa ja Cork Celticissä ennen kuin siirtyi Yhdysvaltoihin NASL:n Los Angeles Aztecsiin.
Vuosina 1976–1981 hän pelasi NASL:ssa Aztecsien ohella myös Fort Lauderdale Strikersissa ja San Jose Earthquakesissa sekä kävi Englannissa Fulhamissa ja Skotlannissa Hibernianissa.
Best pelasi yksittäisiä otteluita vielä muutamissa alempien sarjojen joukkueissa ennen lopettamistaan 1983.
Maajoukkue
Ensimmäisen kerran Best valittiin Pohjois-Irlannin maajoukkueeseen 1964. Hän pelasi vuosina 1964–1977 yhteensä 37 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Bestin maajoukkueuran aikana Pohjois-Irlanti ei selvinnyt Euroopan-mestaruuskilpailujen tai maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Kun Pohjois-Irlanti pääsi 1982 MM-kisoihin, päävalmentaja Billy Binghamia painostettiin ottamaan 36-vuotias Best mukaan joukkueeseen vaikka edellisestä Bestin maaottelusta oli viisi vuotta. Bingham ei kuitenkaan taipunut ja päätti olla ottamatta Bestiä mukaan.
Uran jälkeen
thumb|right|[[George Best Belfast City Airport]] Pelaajanuransa jälkeen Best pysyi julkisuudessa ja toimi muun muassa televisiokommentaattorina ja puhujana illallistilaisuuksissa. Hän erosi 1986 ensimmäisestä vaimostaan, Angela MacDonald-Janesista, jonka kanssa hänellä oli yksi lapsi. Bestillä oli useita suhteita, ja 1995 hän meni naimisiin Alex Purseyn kanssa. Avioliitto Purseyn kanssa kesti vuoteen 2004 asti.
Best kärsi jatkuvasti alkoholismista, ja hänelle tehtiin maksansiirto 2002 hänen kärsittyään pahasta maksakirroosista. Maksansiirto, voimakas lääkitys sekä yhä jatkunut alkoholismi heikensivät hänen immuunijärjestelmää, mikä altisti hänet sairauksille ja infektioille. 1. lokakuuta 2005 Best hakeutui sairaalaan flunssan oireita valittaen. Sairaalassa ollessa hänelle kehittyi munuaistulehdus ja marraskuun alussa keuhkotulehdus. Bestillä havaittiin sisäistä verenvuotoa 23. marraskuuta, ja hän menehtyi kahta päivää myöhemmin.
Bestin kuoleman jälkeen muun muassa Belfastin lentokenttä nimettiin uudelleen hänen mukaansa George Best Belfast City Airportiksi ja Ulster Bank julkaisi viiden punnan muistosetelin. Vuonna 2008 Manchester United pystytti Old Traffordin viereen Bestin, Denis Law'n ja Bobby Charltonin patsaan.
Lähteet
thumb|right|The United Trinity: George Best, [[Denis Law ja Bobby Charlton.]]
Otto Wilhelm De Geer
Otto Wilhelm De Geer (vuodesta 1766 De Geer af Tervik; 23. joulukuuta 1710 Godegård, Ruotsi – 28. maaliskuuta 1769 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen vapaaherra ja valtaneuvos, joka toimi Suomessa Kymenkartanon ja Savon läänin maaherrana vuosina 1757–1765.
Paini Kansainyhteisön kisoissa 2010
Kansainyhteisön kisojen 2010 paini sisälsi kreikkalais-roomalaisen ja vapaapainin sekä naispainin. Jokaisessa kilpailumuodossa oli seitsemän painoluokkaa. Kilpailut käytiin Indira Gandhi Sports Complexissa 5.–10. lokakuuta 2010.
Otto Wilhelm De Geer
De Geer kuului hollantilaista alkuperää olleeseen De Geer -aatelissukuun ja oli Louis De Geerin pojanpojanpoika. Hänen vanhempansa olivat ruukinpatruuna Jean de Geer ja Maria Kristina von Bulow. De Geer opiskeli Uppsalan yliopistossa ja palveli vuodesta 1729 sotilaana Henkikaartissa sekä joitain vuosia ulkomaisissa armeijoissa Puolan perimyssodan aikana. De Geer osallistui säännöllisesti säätyvaltiopäiville vuosina 1731–1766. Ollessaan vuosien 1738–1739 valtiopäivillä aatelissäädyssä Svinhufvud-suvun edustajana hän oli yksi sotaa vaatineen hattupuolueen kiihkeimmistä kannattajista. Hän osallistui hattujen sotaan ja sai vuonna 1743 kapteenin arvon. Vuodesta 1749 hän oli Taalainmaan rykmentissä everstiluutnanttina. De Geerin puolisona oli vuodesta 1745 Arma Dorotea Muhl, joka kenraaliluutnantti Robert Muhlin ainoana lapsena peri useita Kaakkois-Suomessa sijainneita suurtiloja, kuten Tervikin ja Tjusterbyn kartanot sekä Villmansgårdin rälssitilan Pernajassa, Ratulan kartanon Artjärvellä, Perheniemen kartanon Iitissä ja Myllykylän (Molnby) tilan Porvoon pitäjässä. De Geer oli vuosina 1757–1765 Kymenkartanon ja Savon läänin maaherrana ja hoiti samalla vaimonsa perintömaita. Hän perusti Tervikiin koulun vuonna 1763 ja toimeenpani siellä isojaon vuonna 1768.
Vuoden 1758 valtiopäivillä De Geer siirtyi myssypuolueen riveihin. Myssyjen noustua hallitsevaan asemaan Ruotsin politiikassa hänet nimitettiin vuonna 1765 valtaneuvokseksi ja korotettiin vuonna 1766 vapaaherraksi nimellä De Geer af Tervik. Hän esiintyi uhmakkaasti kuningas Aadolf Fredrikiä vastaan vuoden 1768 niin sanotun joulukuun kriisin aikana. De Geerin ainoa poika oli Robert Wilhelm De Geer, josta tuli myöhemmin suomalainen senaattori ja kreivi.
Paini Kansainyhteisön kisoissa 2010
Kreikkalais-roomalainen paini
96 kg:n sarjassa alun perin toiseksi sijoittunut australialainen Hassene Fkiri menetti mitalinsa huonon käytöksen vuoksi. Hän näytti tuomaristolle sopimattomia käsimerkkejä loppuottelussa Anil Kumaria vastaan.
Herran tarhurit
Herran tarhurit on Margaret Atwoodin vuonna 2009 ilmestynyt dystopiaromaani ympäristötuhon jälkeisestä tulevaisuudesta. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2010 Otavan kirjasto -sarjassa Kristiina Drewsin kääntämänä. Teos on Atwoodin Oryx ja Crake -romaanin itsenäinen sisarteos. Atwoodin Uusi maa -romaani on jatkoa näille kirjoille.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Toni Jerrmanin mukaan Herran tarhurit on taitavasti kirjoitettu, monikerroksinen ja pääosin luontevasti etenevä. Teos ei tosin ole tieteiskirjallisuuden kentällä erityisen omaperäinen.
Teoksen Tähtivaeltaja-lehdessä arvostelleen Jussi K. Niemelän mielestä Atwoodin tarina on väsynyt, puuduttava ja mielikuvitukseton. Romaanissa häiritsee myös saarnaaminen ja ”päälle liimattu, henkisesti veltto ekouskonnollisuus”. Toistuva saarnaaminen on Niemelän mukaan rasittavaa. Mielikuvituksellisia kohtia korostetaan kiusallisesti tai ei kehitetä loppuun asti. Kirjan päätös herättää arvostelijan mielestä myötähäpeää.
Itävallan Grand Prix 2015
Itävallan Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan kahdeksas osakilpailu kaudella, joka ajettiin 21. kesäkuuta 2015 Red Bull Ringillä Itävallassa.
Kilpailu
Paalupaikalta starttasi Lewis Hamilton, toisesta ruudusta Nico Rosberg. Startissa Rosberg onnistui tallikaveriaan paremmin ja nousi kilpailun kärkeen - Hamilton valitteli kytkinongelmia. Toisen mutkan kiihdytyksessä Kimi Räikkönen ja Fernando Alonso osuivat toisiinsa, ja päätyivät päällekkäin ratakaiteisiin. Kolarissa ei loukkaantunut kukaan, eikä siitä jaettu rangaistuksia. Turva-auto tuli radalle heti ensimmäisellä kierroksella. Turva-auton perässä Manorin Will Stevens keskeytti öljyvuodon seurauksena. Turva-auto poistui radalta kierroksella 6. Jenson Button keskeytti sähkövikaan kierroksella 9. Kilpailun joutuivat lisäksi keskeyttämään Carlos Sainz Jr. sekä Romain Grosjean.
Valtteri Bottas taisteli itsensä kilpailussa hetkellisesti viidenneksi, mutta hidas varikkopysähdys pudotti hänet kuudenneksi. Bottas kuitenkin ohitti viidentenä ajaneen Nico Hülkenbergin. Kierroksella 35 Hamilton pysähtyi sijalta kaksi. Varikon ulostulossa Hamilton ylitti valkoisen varikkoviivan, ja sai viiden sekunnin aikasakon tapahtuneesta. Kolmantena ajanut Sebastian Vettel pysähtyi kierroksella 35. Varikkopysähdys kesti noin 13 sekuntia, koska oikean takapyörän kiinnityksessä oli ongelmia ja Vettel putosi neljänneksi, Felipe Massan taakse.
Kilpailun voittoon ajoi Nico Rosberg ja toiseksi ajoi Lewis Hamilton, rangaistuksestaan huolimatta. Felipe Massa ajoi kolmanneksi saavuttaen kauden ensimmäisen palkintokorokesijansa. Vettel ajoi neljänneksi ja Bottas viidenneksi.
Retšnoi vokzalin metroasema (Novosibirskin metro)
Retšnoi vokzal on yksi Novosibirskin metron asemista. Se avattiin 7. tammikuuta 1986.
Tulitikkuja lainaamassa (täsmennyssivu)
Tulitikkuja lainaamassa tarkoittaa seuraavia:
Laguiole (juusto)
thumb|Pala laguiole-juustoa. thumb|Laguiole-juustoa pakkauksissa. Laguiole on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.
Laguiole-juustoa valmistetaan Ranskan keskiylänköön kuuluvan Aubracin ylängön alueella. Juustoa on valmistettu tiettävästi jo 1100-luvulta lähtien. Juusto oli vaarassa kadota maaseudulta pois suuntautuneen muuttoliikkeen takia 1900-luvulla. Juuston säilyminen oli pitkälti Jeune Montagne -nimisen osuuskunnan ansiota. Laguiole sai Euroopan unionin suojattu alkuperänimityksen vuonna 2015. Nimensä juusto on saanut Laguiolen kunnan mukaan.
Suojatun alkuperäisnimityksen sääntöjen mukaisesti laguiolea valmistetaan vain simmental- ja aubrac-rotuisten lehmien maidosta. Karjaa saa syöttää vain heinällä käyneen rehun sijaan. Yhtä lehmää kohden saa tuottaa 6 000 litraa maitoa vuosittain ja juustoa voidaan valmistaa vuoden ympäri. Juusto puristetaan sylinterimäisiksi tahkoiksi, joilla voi olla painoa jopa 50 kiloa. Juusto kypsyy vähintään neljän kuukauden ajan, mutta sitä voidaan kypsyttää kymmenenkin kuukautta. Perinteisesti juusto kypsyi maaseudun buron-rakennuksissa. Juuston valmistuksen alkuvaiheessa sivutuotteena syntyvä Tome Fraîche de l’Aubrac on tärkeä ainesosa aligot de l’Aubrac -ruokalajissa.
Laguiolen kuori väriltään valkoinen tai vaalean harmaa. Pitkään kypsynyt juusto voi saada ruskean tai graniitinharmaan sävyjä. Sisältä juusto on norsunluunvalkoista tai hieman kellertävää. Juuston makua on kuvailtu maitoiseksi ja maku on kypsymisasteesta riippuen voimakas tai hieman miedompi. Juustolla voi olla myös ruohoisia tai pähkinäisiä makuvivahteita. Laguiole on pöytäjuusto, jota tarjoillaan aterian jälkeen yleensä punaviinin kera. Sitä voidaan tarjoilla myös alkupalana tai esimerkiksi salaatissa.
Salim Ali
Sálim Ali, syntyessään Sálim Moizuddin Abdul Ali (12. marraskuuta 1896 Sulaimani Bohra, Bombay – 27. heinäkuuta 1987) oli intialainen lintutieteilijä ja luonnontieteilijä. Hänet tunnettiin "Intian lintumiehenä"" ("Birdman of India") ja hän oli ensimmäisiä intialaisia ornitologeja, joka suoritti järjestelmällistä tutkimusta Intiassa. Hänen kirjansa ovat edistäneet suuresti Intian ammatillista ja harrastelijapohjaista lintututkimusta.
Salim Ali syntyi Sulaimani Mustali Ismaili (Sulaimani Bohra) muslimiperheeseen kymmenentenä ja nuorimpana lapsena. Hän jäi orvoksi 10-vuotiaana ja kasvoi enonsa Amiruddin Tyabjin ja lapsettoman tätinsä Hamida Begumin kanssa keskiluokkaisessa taloudessa Khetwadissa Bombayssa. Hänen toinen setänsä oli kuuluisa Intian vapaustaistelija Abbas Tyabji.
Salim Alin kiinnostuksen lintuihin herätti W. S. Millard, joka toimi Bombayn luonnonhistoriallisen seuran (Bombay Natural History Society (BNHS)) sihteerinä, ja joka auttoi häntä määrittämään epätavallisen värisen varpusen, jonka hän oli ampunut. Millard määritti linnun tarhavarpuseksi (Gymnoris xanthocollis) ja esitteli Salimille seuran täytettyjen lintujen kokoelman. Tämä tapaus oli käännekohta Salimin elämässä ja hän päätti ryhtyä lintutieteilijäksi, joka oli siihen aikaan sangen epätavallinen uravalinta. Myös hänen serkustaan Humayun Abdulalista tuli ornitologi.
Berthold Auerbach
Berthold (Moses Baruch) Auerbach (28. helmikuuta 1812 Nordstetten (nyk. Horb am Neckar), Württemberg − 8. helmikuuta 1882 Cannes, Ranska) oli saksalainen kirjailija.
Salim Ali
Salim Alin peruskoulutus tapahtui St. Xavier's Collegessa Bombayssa. Ali jätti lukion kesken ja matkusti Tavoyhin Burmaan. Täällä hän perehtyi alueen linnustoon. Hän palasi Intiaan 1917 ja suoritti opintonsa päätökseen, suorittaen gradunsa eläintieteessä. Vuonna 1918 Ali avioitui kaukaisen sukulaisensa Tehminan kanssa.
Berthold Auerbach
Auerbachista oli juutalaisen isoisän jalanjäljissä tarkoitus tulla rabbi, mutta hän aloitti kuitenkin oikeustieteen opinnot 1832 Tübingenin yliopistossa. Hän joutui vaikeuksiin poliisin kanssa ja oli vangittuna kaksi kuukautta. Sinä aikana hän aloitti ensimmäisen romaaninsa Spinoza (1837). Auerbach tutki ja käänsi Spinozaa, jonka etiikasta hän sai vaikutteita runouteensa. Hän oli aikanaan tunnettu eteläsaksalaisista kansankuvauksistaan Schwarzwälder Dorfgeschichten (1843−1854). Hän kirjoitti myös suosittuja maalaisromaaneja Barfüssele (Avojalka), Joseph im Schnee (Juoseppi lumessa) ja Edelweiss (Vilun-ihana).
Salim Ali
Ali epäonnistui tavoitteessaan päästä Zoological Survey of Indian (ZSI) lintututkijaksi, johtuen sopivan akateemisen loppututkinnon puuttumisesta. Hänet palkattiin vasta-avatun Prince of Wales Museumin lehtoriksi Bombayhin ja hän päätti suorittaa lisäopintoja. 1928 hän matkusti Saksaan, missä hän opiskeli professori Erwin Stresemannin johdolla Berliinin eläintieteellisessä museossa.
Ali palasi Intiaan 1930 ja havaitsi lehtorinpaikkansa menetetyksi. Epäonnistuttuaan työpaikan saamisessa Ali ja Tehmina muuttivat Kihimiin, joka on merenrantakylä Mumbain lähellä. Täällä Ali ryhtyi tutkimaan riisikutojan (Ploceus philippinus) biologiaa. Hänen julkaisunsa riisikutojasta vuonna 1930 tuotti hänelle arvostusta lintutieteen kentällä.
Berthold Auerbach
Auerbachin muistoksi on perustettu kirjallisuuspalkinto Berthold-Auerbach-Literaturpreis ja museo Berthold-Auerbach-Museum.
Salim Ali
Ali suoritti järjestelmällisiä tutkimusmatkoja Intian tärkeimpiin osavaltioihin. Tutkimuksia tukivat paikalliset valtion johtomiehet. Hugh Whistler avusti häntä tutkimuksissa ja esitteli hänet Richard Meinertzhagenille, jonka jälkeen he suorittivat tutkimusmatkan Afganistaniin.
Salim Alin vaikutuksesta Bharatpurin lintuhoitola ja Silent Valleyn kansallispuisto pelastettiin. Vuonna 1990 perustettiin Sálim Ali Centre for Ornithology and Natural History (SACON) Anaikatty'hin Coimbatoreen Intian hallituksen ympäristö- ja metsäministeriön (Ministry of Environment Forests (MoEF)) avustuksella.
Ali äänestettiin Intian kansallisen tiedeakatemian (Indian National Science Academy) jäseneksi 1958. Hänelle myönnettiin kolme kunniatohtorin arvonimeä ja 1985 hänet nimitettiin Intian parlamentin ylähuoneen jäseneksi. Salim Ali kuoli 91-vuotiaana eturauhassyöpään.
Matthias Reim
Matthias Reim (s. 26. marraskuuta 1957 Korbach, Hessen, Saksa) on saksalainen laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja, kitaristi, säveltäjä ja sovittaja.
Albumit
Albumiluettelo:
Parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -palkinto
Parhaan käsikirjoituksen Golden Globe -palkinto on Hollywood Foreign Press Associationin joka vuosi jakama palkinto edellisvuoden parhaan käsikirjoituksen elokuvalle. Palkinto on jaettu vuodesta 1948 alkaen.
Jørn Riel
Jørn Riel (23. heinäkuuta 1931 Odense, Tanska – 18. elokuuta 2023 Kuala Lumpur, Malesia ) oli tanskalainen kirjailija ja etnografi, joka osallistui vuosina 1951–1953 Lauge Kochin retkikuntaan Grönlantiin sähköttäjänä ja navigaattorina.
Elämä
Vuodesta 1953 eteenpäin Riel asui kymmenen vuotta Koillis-Grönlannissa, jossa hän on asunut yhteensä 16 vuotta. Jørn Riel on työskennellyt YK:n tarkkailijana Damaskoksessa, Beirutissa, Golanin kukkuloilla, Gazassa ja Pakistanissa. Hän myös asui ja matkusteli muun muassa Kanadassa ja Malesiassa.
Hänen ensimmäinen kirjansa julkaistiin vuonna 1970. Suomeksi se ilmestyi vuonna 1973 nimellä Kertomuksia isieni talosta : 1, Hupaisa juttu koristaa kasvot. Hän on julkaissut kaiken kaikkiaan yli 40 kirjaa, joista noin puolet käsittelee Arktista. Hänen kirjansa eivät kuitenkaan ole matkakirjoja, vaan hän kertoo niissä esimerkiksi eskimoiden tavoista ja elämästä. Riel sanoo kirjojensa olevan lähinnä tragikomediaa. Hänellä oli myös vielä 2000-luvun alussa talo Grönlannissa, mutta hän myi sen pois. Riel asui puoliksi Tanskassa ja puoliksi Malesiassa.
Vuonna 1995 Jørn Riel sai tanskalaisten kirjakauppiaiden Kultainen laakerinseppele -palkinnon, ja vuonna 2010 hän sai Tanskan akatemian suurpalkinnon.
Appetite for Destruction
Appetite for Destruction on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Guns N’ Rosesin esikoisalbumi. Albumin julkaisi levy-yhtiö Geffen Records 21. heinäkuuta 1987, ja se nousi vuonna 1988 Yhdysvalloissa Billboard 200 -albumilistan ykköseksi neljän viikon ajaksi. Se on yksi Yhdysvaltain myydyimmistä albumeista, sillä se on myynyt pelkästään Yhdysvalloissa 18-kertaisen platinalevyn myyntimäärän. Albumi on myös eräs maailman myydyimmistä albumeista noin 30 miljoonan kappaleen myynnillään, mikä tekee siitä myös kaikkien aikojen kaupallisesti menestyneimmän esikoisalbumin.
Musiikilliselta tyyliltään Appetite for Destruction on lähinnä hard rockia, ja sen on tuottanut Mike Clink. Albumin kappalemateriaali on raskaampaa kuin yhtyeen myöhemmillä levytyksillä, eikä se sisällä yhtäkään kovin rauhallista kappaletta. Alun perin albumi sai kriitikoiden keskuudessa ristiriitaisen vastaanoton, mutta myöhemmin se on kerännyt ylistäviä arvioita ja sitä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista albumeista esimerkiksi Classic Rock -lehden, Lars Ulrichin ja Ozzy Osbournen tekemissä listauksissa. Appetite for Destructionilla soittaa yhtyeen klassiseksi kutsuttu, laulaja Axl Rosen, soolokitaristi Slashin, rytmikitaristi Izzy Stradlinin, basisti Duff McKaganin ja rumpali Steven Adlerin, kokoonpano.
Albumin tunnetuimpia kappaleitaovat mm. ”Welcome to the Jungle”, ”Sweet Child O’ Mine” sekä ”Paradise City”, jotka julkaistiin myös singleinä. Kolmen edellä mainitun kappaleen lisäksi Appetite for Destructionin kappaleista myös ”It’s So Easy” ja ”Nightrain” julkaistiin singleinä. Albumin kaikki kappalemateriaali on jäänyt olennaiseksi osaksi Guns N’ Rosesin konserttien ohjelmistoa.
Kappaleet
Kaikkien kappaleiden tekijöiksi on merkitty Steven Adler, Duff McKagan, Axl Rose, Slash sekä Izzy Stradlin, paitsi ”It's So Easy” myös West Arkeen ja ”Anything Goes” myös Chris Weber. Kappaleiden todelliset tekijät alla.
Tupsukivisammal
Tupsukivisammal (Grimmia arenaria) on kivisammalten (Grimmiaceae) heimoon ja kivisammalten (Grimmia) sukuun kuuluva lehtisammallaji. Sitä on aiemmin pidetty harmokivisammalen (Grimmia donniana) muunnoksena.
Tupsukivisammal on yksikotinen ja noin senttimetrin korkuinen. Sitä esiintyy vihreänharmaiden, epäsäännöllisten ja tiiviskasvuisten tukkojen tai kasvustolaikkujen ominaisuudessa. Lajin itiöt ovat melko pieniä, vain 8–10 mikrometrin mittaisia.
Tupsukivisammalta tavataan kotoperäisenä Euroopassa, jossa sen levinneisyys kattaa Etelä-Euroopan vuoristot sekä Fennoskandian, jossa sitä tavataan Norjasta ja paikoin Suomen eteläosista. Viimeksi laji havaittiin Suomessa vuonna 2004 Lohjan Sikamäeltä. Laji luokitellaan Suomessa erittäin uhanalaiseksi ja se on uhanalainen myös Alankomaissa.
Malin tuaregikapina 1962–1964
Malin ensimmäinen tuaregikapina tapahtui maan koillisosassa vuosina 1962–1964.
Malin itsenäistyttyä vuonna 1960 maan pohjoisosan tuaregit menettivät etuoikeutensa maanviljelijöiden riistäjinä. Adrar des Iforas -vuoriston tuaregit ryhtyivät hyökkäilemään hallituksen kohteisiin alkuvuodesta 1962 ja kapina saavutti huippunsa vuoden 1963 aikana. Noin 1 500 kapinallisella ei ollut yhtenäistä johtoa tai selviä tavoitteita. He ratsastivat kameleilla ja käyttivät vanhanaikaisia aseita. Malin armeija murskasi kapinan vuoden 1964 loppuun mennessä, ja monet tuaregit pakenivat naapurimaihin. Kapinaa seurannut armeijan väkivalta, kuivuuden aiheuttamat nälänhädät ja viranomaisten piittaamattomuus johtivat toiseen tuaregikapinaan vuosina 1990–1992.
Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto
Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto on kirjailija Eduard Vilden mukaan nimetty virolainen kirjallisuuspalkinto, joka myönnetään vuosittain.
Palkitut
Palkintoa ei jaettu vuosina 1972, 1974, 1976, 1979 ja 1987.
Kuorevaaran kalliomaalaus
Kuorevaaran kalliomaalaus sijaitsee Parikkalassa Etelä-Karjalassa Uukuniemen kirjolta noin 7,9 kilometriä lounaaseen ja noin 3 kilometriä Venäjän rajalta. Se on maalattu suureen siirtolohkareeseen läheisen Ylä-Kuorejärven suuntaan. Paksun maalikerroksen puuroutuneita kuvioita on vaikea hahmottaa. Maalauksen löysi Seppo Kinos vuonna 1993.
Liipaisin
Liipaisin on mekanismi, joka toteuttaa laukaisun tuliaseissa tai voimatyökaluissa. Melkeinpä kaikki liipaisimet toimivat etusormen liikkeestä. Tuliaseissa liipaisinta puristetaan, ei vedetä.
Toiminta
Tuliaseissa liipaisimella laukaistaan aseen panos patruunakammiossa. Tämä saadaan aikaan käyttämällä iskevää osaa eli iskuria, jolloin jousien avulla aikaansaatu liike-energia laukaisee nallin.
Aiheesta muualla
ダブルアクション
Kuorevaaran kalliomaalaus
Maalaus
Kuvakentän kuviot ovat puuroutuneita ja ehkä moneen kertaan päälle maalattuja. Vain yhdestä kohdasta on havaitti vinoja viivoja, joista voi syntyä kuvioita.
Ploštšad Marksan metroasema
Ploštšad Marksa on yksi Novosibirskin metron asemista. Se avattiin 28. heinäkuuta 1991.
Siuntion seurakunta
Historia
Siuntion seurakunnan tarkkaa perustamisajankohtaa ei tiedetä, mutta uskotaan että se on perustettu vuoden 1460 tienoilla, jolloin Siuntion keskiaikainen Pyhälle Pietarille pyhitetty kivikirkko valmistui. Seurakunta oli alun alkaen katolinen, mutta reformaation saavuttua Suomeen muuttui myös Siuntion seurakunta protestanttiseksi.
Siuntion seurakunta kuului Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan professorin palkkaetuihin yliopiston siirryttyä palon jälkeen Turusta Helsinkiin.
Siuntion seurakunta päätettiin jakaa Siuntion suomenkieliseen seurakuntaan ja Sjundeå svenska församlingiin vuonna 1998. Siuntion kirkkoneuvosto valitti päätöksestä korkeimpaan hallinto-oikeuteen, mutta ero kävi toteen vuonna 2000.
Seurakunnan merkittävimpiin kiinteistöihin kuuluivat Siuntion kirkon lisäksi vanha 1800-luvulla rakennettu Siuntion pappila, sekä kappalaisen puustelli Backa Lillgård.
Luterilainen aika
Kirkkoherra Ismo Turunen siirtyi seurakuntien jaon jälkeen Siuntion suomenkielisen seurakunnan kirkkoherraksi, jossa jatkoi aina vuoteen 2018 asti.
Siuntion kappalaiset
Siuntion seurakunnan kappalaisen virka lakkautettiin 20.5.1929 tuomiokapitulin päätöksellä. Jo virassa ollut kappalainen sai kuitenkin jatkaa eroonsa tai kuolemaansa asti.
Studentšeskajan metroasema (Novosibirskin metro)
Studentšeskaja on yksi Novosibirskin metron asemista. Se avattiin 7. tammikuuta 1986.
Vuonna 2007 tehdyssä peruskorjauksessa valaistuksen ja vesieristyksen kunnostamisen lisäksi Studentšeskajan aseman yleisilme viimeisteltiin. Koska työ tehtiin yöaikaan, liikennöintiä voitiin jatkaa keskeytyksettä.
Seksuaalinen halukkuus
Seksuaalinen halukkuus tarkoittaa motivaatiota ja kiinnostusta seksuaalisiin objekteihin tai toimintoihin tai halua tai viettiä seksin harjoittamiseen.
Halun ja haluttomuuden yleisyys
Suomessa noin puolessa parisuhteista mies on halukkaampi – miesten itsensä mielestä sitäkin useammassa – 15 prosentissa nainen ja 30 prosentissa osapuolet olivat suunnilleen yhtä halukkaita (FINSEX 2015). 18–24-vuotiaista naisista kuitenkin lähes puolet koki molempien haluavan seksiä yhtä usein, samanikäisistä miehistä kolmannes.
Kumppaniaan useammin haluavista miehistä viidesosa ja naisista kymmenesosa piti yhdyntöjen määrää sopivana. Miehistä kaksi kolmannesta ja naisistakin suurin osa oli tyytyväisiä yhdyntämäärään, jos kumppani halusi seksiä useammin. Naiset pitivät usein kumppaniaan halukkaampana osapuolena mutta miehet itse kokivat vielä sitäkin useammin olevansa halukkaampi osapuoli.
Miehistä kaksi kolmannesta halusi yhdyntää vähintään kahdesti viikossa. Keskimäärin miehet halusivat 10–11 kertaa kuukaudessa, 65–75-vuotiaat miehet 5 kertaa ja 18–24-vuotiaat reilut 15 kertaa. Luku oli melkein sama niillä miehillä, joiden kumppani halusi seksiä vielä useammin. 18–24-vuotiaat naiset halusivat yhdyntöjä noin 15 kertaa kuussa mutta saivat niitä vain reilut reilun kolmanneksen siitä, nuorten miesten saantisuhde oli hieman tätäkin heikompi. Naisten ilmoittama yhdyntämäärätoive oli aika sama kuin se, miten usein he tunsivat seksuaalista halua, miehillä pienempi. Naisistakin (parisuhteessa?) 61 % tuntee halua useammin kuin heillä on yhdyntöjä.
Naisista, jotka halusivat kumppaniaan harvemmin, puolet halusi yhdyntää harvemmin kuin kerran viikossa. Suhteissa, joissa nainen oli halukkaampi, miesten halukin näyttää olleen samaa luokkaa kuin muissa suhteissa. Halua ainakin kerran päivässä tunsi 39 % miehistä (nuorista yli puolet) ja 12 % naisista (nuorista joka viides), muutaman kerran viikossa 77 % miehistä (nuorista 90 %) ja 46 % naisista, ei lainkaan 2 % ja 9 %.
Halun puutetta usein kokevien osuus oli vuodesta 1992 vuoteen 2015 kasvanut naisilla 14 ja miehillä 7 prosenttiyksikköä. Miehistä 26 % ilmoitti, että kumppani koki usein halun puutetta, naisista 42 % koki usein halun puutetta. Useimmilla halun puutteesta raportoineilla ei ollut yhtään yhdyntää tuoreimman kuukauden aikana.
Jopa joka päivää yhdyntää toivoneista naisista jotkut raportoivat halun puutetta ja vähintään kahdesti viikossa yhdyntää haluavista 10–20 % koki melko usein halun puutetta.
Puolet miehistä ja viidesosa naisista tunsi halua paljon useammin kuin sai yhdyntöjä. Keskimäärin toivottu yhdyntämäärä oli miehillä 2–4-kertainen toteutumaan nähden ja naisillakin toteumaa suurempi kaikissa ikäluokissa. Kerroin supistui iän myötä. Neljä viidestä miehestä ja kaksi kolmesta naisista toivoi suurempaa yhdyntämäärä kuin oli. Silti 40 % miehistä ja 48 % naisista piti yhdyntöjen määrää sopivana. Paljon entistä suurempi osa keski-ikäisistä naisista haluaisi seksiä useammin kuin sitä oli.
Bloons TD Battles
Bloons TD Battles on Ninja Kiwin kehittämä ja julkaisema tornipuolustuspeli. Peli on julkaistu vuonna selainpelinä ja seuraavana vuonna Android ja iOS-laitteille.
Pelaaminen
Bloons TD Battles:in ideana on laittaa apinoita poksauttamaan ilmapalloja. Pelissä voi myös lähettää ilmapalloja vihollista vastaan. Pelissä on 22 tornia ja 130+ ilmapalloa ja ilmalaivaa.