cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eritrean historia
Kohti itsenäisyyttä
1969-luvulla Eritrean itsenäisyystaistelua johti Eritrean vapautusrintama (ELF). Vuonna 1970 luvulla järjestössä ilmeni keskinäisiä erimielisyyksiä ja ryhmä ELF:n entisiä jäseniä muodosti Etiopian kansan vapautusrintaman (EPLF). 1970-luvun lopulla EPLF:sta oli tullut voimakkaampi Etiopian hallitusta vastaan taisteleva aseellinen ryhmittymä, ja sen johtajana toimi Isaias Afweriki. Suurin osa EPLF:n aseista oli varastettu Etiopian armeijalta. Tämä Afrikan verisin sisällissota jatkui kunnes Haile Selassie syrjäytettiin vallankaappauksella vuonna 1974. Uusi Etiopian hallitus, Derg, oli marxilainen sotilasjuntta, jonko mahtimiehenä toimi Mengistu Haile Mariam, jolloin eritrealaisten ja etiopialaisten keskinäinen verenvuodatus hieman laantui molempien vastustaessa Mengistun diktatuuria.
Vuonna 1977 EPLF onnistui ajamaan etiopialaiset pois Eritreasta, mutta samana vuonna massiivinen Neuvostoliiton tuki Etiopialle mahdollisti uudet operaatiot, ja tämä pakotti EPLF:n piiloutumaan maan alle. Vuosien 1978 ja 1986, Derg toteutti kahdeksan suuren luokan hyökkäystä itsenäisyysliikettä vastaan, jotka kaikki epäonnistuivat. Vuonna 1988 EPLF valtasi Afabetin, Etiopian armeijan päämajan Koillis-Eritreassa, ja pakotti Etiopian armeijan perääntymään. Seuraavaksi EPLF:n taistelijat piirittivät Kerenin, Eritrean toiseksi suurimman kaupungin. Samanaikaisesti muut toisinajattelijaryhmät etenivät Etiopiassa.
1980-luvun lopulla Neuvostoliitto ilmoitti, ettei se aikoisi uusia puolustus- ja yhteistyösopimusta. Neuvostoliiton tuen poistuttua Etiopian armeijan taistelutahto romahti ja EPLF muiden kapinallisjoukkojen kanssa nousi valtaan etiopialaisten asemissa. Yhdysvalloilla oli merkittävä rooli rauhanneuvotteluissa Washingtonissa, jotka lopulta johtivat toukokuussa 1991 Mengistun hallinnon romahtamiseen. Toukokuun aikana Megnistu erosi Etiopian hallituksen päämiehen tehtävistä ja lähti maanpakoon Zimbabween. Kukistettuaan Etiopian joukot Eritreassa, EPLF joukot alkoivat pitää järjestystä kotimaassaan. Myöhemmin toukokuussa Yhdysvallat johti Lontoossa neuvotteluja sodan virallisesta lopettamisesta. Näihin neuvotteluihin osallistuivat EPLF ja kolme muuta kapinallisjärjestöä.
Väliaikainen hallitus
1.-5. kesäkuuta 1991 Yhdysvaltain delegaatio oli edustettuina Addis Ababassa pidetyssä konferenssissa, jossa luotiin Etiopian väliaikainen hallitus. EPLF toimi konferenssissa tarkkailijana ja keskusteli uuden hallituksen kanssa Eritrean ja Etiopian välisistä suhteista. Keskusteluissa päädyttiin yksimieliseen ratkaisuun, jossa etiopialaiset hyväksyivät eritrealaisten oikeuden järjestää kansanäänestys itsenäistymisestä.
Vaikka jotkut EPLF:n kantahenkilöistä omaksuivat marxistisen ideologian, oli Neuvostoliiton Mengistulle tarjoama tuki viilentänyt heidän innostustaan. Kommunismin romahtaminen Neuvostoliitossa ja itäblokissa sai heidät vakuuttuneeksi systeemin surkeudesta. Nykyään EPLF sanoo olevansa sitoutunut demokraattiseen hallintojärjestelmään ja vapaaseen markkinatalouteen Eritreassa. Yhdysvallat on lupautunut tarjoamaan apua sekä Eritrealle että Etiopialle sillä ehdolla, että demokratia ja ihmisoikeudet kehittyvät.
Toukokuussa 1991 EPLF muodosti Eritrean väliaikaisen hallituksen (PGE) hoitamaan Eritrean asioita ennen kansanäänestystä ja pysyvän hallituksen muodostamista. EPLF:n johtajasta Isaiaas tuli hallituksen päämieheksi ja lakiasäätävän elimen muodostivat muut EPLF:n keskeiset henkilöt.
Eritrean itsenäisyys
Virallisesti Eritrea itsenäistyi 24. toukokuuta 1993. YK:n tarkkailemassa kansanäänestyksessä 23.–25. huhtikuuta 1993 eritrealaiset päättivät itsenäistyä, ja kahden vuorokauden päästä julistettiin Eritrean itsenäinen valtio perustetuksi. Järjestettiin vapaat kansalliset vaalit. Kansalliskokous, joka nimitti Isaiksen presidentiksi, koostui sekä entisistä EPLF:n jäsenistä että muista puolueista. EPLF järjestyi poliittiseksi puolueeksi, Demokratian ja oikeuden kansanrintamaksi (PFDJ), ja säätää uutta perustuslakia Eritrean nuoreen valtioon.
Vuonna 1998 sota Etiopian ja Eritrean välinen sota syttyi uudelleen. Sodan syynä olivat pääasiassa taloudelliset seikat, rajaerimielisyydet ja Eritrean yhteydet Punaiselle merelle (Assabin satama). Sodassa molemmilta osapuolilta kuoli tuhansia sotilaita, ja rasitti huomattavasti Eritrean taloudellista ja yhteiskunnallista tilannetta, heikensi talouskasvua ja aiheutti erään Afrikan pahimmista maamiinaongelmista. Osapuolet solmivat aselevon kesäkuussa 2000 ja allekirjoittivat rauhansopimuksen saman vuoden joulukuussa. Algerialla ja Afrikan yhtenäisyysjärjestö OAU:lla (nykyinen Afrikan unioni) oli merkittävä vaikutus sopimuksen syntyyn.
Vuonna 2003 YK-johtoisen pitkäaikaisen työn tuloksena julkaistiin lopullinen rajasopimus, mutta Etiopia kieltäytyi allekirjoittamasta ja tilanne on yhä epäselvä, mutta vakaa.
Maahanmuuttoviraston tilannekatsauksen mukaan Eritrea on koko itsenäisyytensa ajan maata hallinneen presidentti Isaias Afewerkin johtama sulkeutunut diktatuuri, jonka ihmisoikeustilanne on heikko ja sananvapaus olematon.
Syyskuussa 2019 Eritrea ja Etiopia allekirjoittivat rauhansopimuksen keskinäisten vihollisuuksien lopettamisesta ja suhteidensa normalisoimisesta.
Oliiviselkäorneero
Oliiviselkäorneero (Cranioleuca obsoleta) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Oliiviselkäorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
2. Valko-Venäjän rintama
2. Valko-Venäjän rintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin ensimmäistä kertaa 24. helmikuuta 1944 ja lakkautettiin 5. huhtikuuta 1944. Se luotiin uudelleen 24. huhtikuuta 1944 Lännen rintamasta ja lakkautettiin 10. kesäkuuta 1945. 2. Valko-Venäjän rintama osallistui Valko-Venäjän vapautukseen Operaatio Bagrationissa kesällä 1944. Myöhemmin se oli keskeisessä osassa Berliinin taistelussa.
Puna-armeijan kukistettua saksalaiset joukot Königsbergin kaupungin ympäristössä Itä-Preussissa 9. huhtikuuta 1945, Rokossovskin johtama 2. Valko-Venäjän rintama pääsi etenemään länteen kohti Oder-jokea. Huhtikuun ensimmäisten viikkojen aikana puna-armeijan armeijat uudelleenjärjesteltiin Berliiniin hyökkäystä varten. Žukovin 1. Valko-Venäjän armeija keskitettiin Seelowin kukkuloiden edustalle ja 2. Valko-Venäjän armeija sijoitettiin 1. Valko-Venäjän aikaisemmin hallinnoimalle rintamaosuudelle Seelowin kukkuloiden pohjoispuolelle.
The Eye (King Diamondin albumi)
The Eye on King Diamondin viides albumi. Alkuperäinen albumi on julkaistu vuonna 1990 ja uudelleen julkaistu re-masteroituna vuonna 1997. Kappaleiden tarinan pääasia on totta ja liittyy Ranskan historiaan, vuosille 1450–1670. Tämä albumi on ensimmäinen, jossa King Diamondin alkuperäinen rumpali Mikkey Dee ei soita, vaan rumpalina toimii Snowy Shaw. Vastoin yleistä harhaluuloa rumpukonetta ei käytetty, vaan Shaw käytti sähkörumpuja. Kosketinsoittajana toimi Robert Falcao, joka osallistui myös kappaleen "Two Little Girls" säveltämiseen, mutta häntä ei kreditoitu.
Konsepti
Toisin kuin aikaisemmilla albumeillaan, joissa tarina kerrottiin päähenkilön kautta, tällä albumilla on kaikkitietävä kertoja. Teemoina ovat kristinuskon kritiikki ja uskontoon liittyneet hirmuteot. Muun muassa noitavainoja ja nunnien seksuaalista hyväksikäyttöä käsitellään. Tarina on lähes kokonaan historiallisesti tarkka, mukaan lukien oikeiden historiallisten hahmojen nimet. Ainoastaan The Eye –kaulakorua käsittelevä osuus on sepitetty.
Two Witches
Two Witches on vuonna 1987 Tampereella perustettu goottirock-yhtye. Yhtye toimi alun perin nimellä Noidat, mutta nimi vaihtui nykyiseen englanninkieliseen muotoonsa jo 1988. Perustajajäseniin kuuluivat Jyrki Witch (ent. Virtanen) ja Anne Nurmi. Yhtyeen kokoonpano on vaihdellut useita kertoja yhtyeen uran aikana. Nurmi lopetti yhtyeessä 1993 siirtyessään sveitsiläiseen Lacrimosa-yhtyeeseen. Two Witches on tehnyt kiertueita ympäri Euroopan ja Etelä-Amerikassa.
The Eye (King Diamondin albumi)
Konsepti
Tarina alkaa, kun nimettömäksi jätetty hahmo löytää kaulakorun nimeltään ”The Eye”, jonka avulla hän pystyy näkemään tapahtumia, joita kaulakoru on kokenut menneisyydessä. Kaulakorun kautta päähenkilö näkee Jeanne Dibasson, joka tuomitaan noitana kidutettavaksi ja poltettavaksi roviolla. Tämän jälkeen kaksi pikkutyttöä löytävät kaulakorun rovion tuhkista ja toinen heistä kuolee šokkiin nähtyään kaulakorusta Dibasson kokemat kauheudet. Lopuksi kerrotaan Madeleine Bavent nimisestä nunnasta, joka toimii Louviers’n luostarissa. Hän löytää kaulakorun ja päättää pukea sen ylleen. Jouduttuaan isä David –nimisen munkin raiskaamaksi Madeleine käyttää kaulakorua isä Davidin tappamiseen pakottamalla hänet katsomaan kaulakoruun. Pian tämän jälkeen uusi kappalainen, isä Picard, saapuu ja kutsuu kaikki ehtoolliselle. Picard on huumannut viinin ja käyttää sitä nunnien kontrollointiin. Picard käyttää nunnia Madeleine mukaan lukien lasten rituaalimurhiin ja kiduttamiseen. Vuonna 1642 kaikki pidätetään ja vangitaan.
Juonen pääkohdat ovat totta ja tapahtuivat Ranskan inkvisition aikaan vuosina 1450-1670. Kaikki seuraavat hahmot ovat todellisia ja eläneet noihin aikoihin:
Simen Østensen
Simen Håkon Østensen (s. 4. elokuuta 1984 Baerum, Norja) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Fossum IF -seuraa.
Anthony Andrews
thumb|Anthony Andrews vuonna 1982. Anthony Corin Gerald Andrews (s. 12. tammikuuta 1948 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan etenkin lordi Sebastian Flyten roolista 1980-luvun alun tv-minisarjassa Mennyt maailma.
Ura
Anthony Andrews syntyi nelilapsiseen taiteilijaperheeseen Lontoon Hampsteadissa: äiti oli tanssija ja isä BBC:n kapellimestari ja sovittaja. Tunnettujen rooliensa vuoksi Andrewsia pidetään usein taustaltaan yläluokkaisena, mutta perhe ei ollut mitenkään varakas. Hän otti tanssitunteja kahdeksanvuotiaasta alkaen ja sai kouluvuosien jälkeen paikan Chichester-teatterista, aluksi näyttämöapulaisena. Koe-esiintymisen kautta hänet valittiin yhdeksi koulupojaksi Alan Bennettin näytelmään Forty Years On, jossa rehtoria esitti John Gielgud.
Andrews näytteli 1970-luvulla televisiosarjoissa, muun muassa monessa roolissa sarjassa Kahden kerroksen väkeä, kunnes nousi maailmanmaineeseen Menneen maailman toisessa miespääosassa Jeremy Ironsin ohella. Andrews sai roolistaan Golden Globe- ja Bafta-palkinnot ja oli Emmy-palkintoehdokkaana.
Menneen maailman jälkeen Andrews sai pääosan vuoden 1982 televisioelokuvassa Ivanhoe. Hän näytteli yhtä pääosaa John Hustonin elokuvassa Tulivuoren juurella (Under the Volcano, 1984) ja John Frankenheimerin elokuvassa Verirahat (The Holcroft Covenant, 1985). Elokuvien ohella Andrewsia on nähty musikaaliproduktioissa, kuten professori Higginsinä vuoden 2001 My Fair Ladyssa. Vuoden 2010 elokuvassa Kuninkaan puhe hän esitti pääministeri Stanley Baldwinia.
Yksityiselämä
Anthony Andrews on ollut vuodesta 1971 naimisissa Simpsons of Piccadilly -tavaratalon omistajasukuun kuuluvan näyttelijä Georgina Simpsonin kanssa. Heillä on kolme lasta, ja heidän tyttärensä kummitäti on prinsessa Anne.
Chiaki Yamada
Chiaki Yamada (s. 2. elokuuta 1966 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Yamada debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut 21 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Sokerihiippo
Sokerihiippo (Resinomycena saccharifera, syn. Mycena saccharifera) on sienilaji, jonka itiöemät kasvavat muun muassa lahoavilla heinäkasveilla saroilla, suovilloilla ja vihvilöillä. On havaintoja, joiden mukaan sieni saattaisi kasvaa myös lahoavalla oksalla.
Lajin lakki on noin senttimetristä kolmeen, joskus viiteenkin senttimetriin kasvava, samaa luokka on jalan pituus. Jalan paksuus on yleensä reilun millimetrin. Sienen itiöemä on valkoinen, harvoin hieman kellertävä, heltat ovat harvassa. Suomessa lajia on pidetty puutteellisesti tunnettuna, mutta ainakin Helsingin yliopistolla on näyte. Pohjoismaissa laji tunnetaan suhteellisen hyvin.
Ruokasienenä ei lajia kannata harkita kuten ei muitakaan hiippoja.
Michael Tinsley
Michael Tinsley (s. 21. huhtikuuta 1984 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee 400 metrin aitajuoksussa.
Ura
Tinsley sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltain ulkoratojen mestaruuskilpailuissa vuonna 2010 ajalla 48,46 sekuntia. Hän voitti vuonna 2012 Yhdysvaltain olympiakarsinnan ja ansaitsi paikan olympiajoukkueessa.
Tinsley voitti olympialaisissa alkueränsä ajalla 49,13 sekuntia. Semifinaalissa hän juoksi oman kauden parhaan aikansa 48,13. 6. elokuuta hän sijoittui finaalissa hopealle juoksemalla ennätyksensä 47,91. Sitä ennen hänen ennätyksensä oli 48,02 vuodelta 2007.
Tinsley sijoittui kahdeksanneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015. Hän sijoittui 2016 Yhdysvaltojen-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä.
Omon kansallispuisto
Omon kansallispuisto on kansallispuisto Etiopiassa. Se sijaitsee Etelän monikansallisen maakunnan alueella Omo-joen läntisellä rannalla. Puisto on laajuudeltaan 4 068 neliökilometriä. Noin 870 kilometriä Addis Abebasta lounaaseen sijaitseva puisto on vaikean kulkuyhtyden päässä, vaikka hiljattain lähelle puiston päämajaa rakennettiinkin lentoasema.
Puiston alue on pääosin savannia, mutta jokien varrella kasvaa myös metsää. Sen perustettiin suojelemaan alueen eläimistöä, etenkin puhveleita, kirahveja ja norsuja.
Puisto on perustettu vuonna 1966. Paikalliset asukkaat olivat aiemmin käyttäneet sen aluetta laidunmaana. Vuonna 2004 hollantilainen kansalaisjärjestö teki sopimuksen puiston hoidosta ja hallinnoinnista. Puiston hallintoa on syytetty asukkaiden epäasiallisesta kohtelusta.
Omo-jokeen suunniteltu pato ja sokeriviljelmät uhkaavat puiston tulevaisuutta.
Fokka
Fokka on purjehduksessa käytettävä purjetyyppi.
Raakapurje
Raakapurje on vanhimpia edelleen purjealuksissa käytettäviä purjeen tyyppejä. Se on muodoltaan joko suorakulmaisen suorakaiteen muotoinen, alaspäin levenevä tai kapeneva viistosuunnikkaan muotoinen tai kolmikulmainen purje. Kolmikulmaista purjetta on toisinaan käytetty monipurjeisissa mastoissa alimpana purjeena. Käsitteet raakapuu ja raakapurje kulkevat käsi kädessä: raakapuu on mastoon keskikohdaltaan kiinnitetty vaakasuora, aluksen kölilinjaan nähden poikittain oleva puomi. Raakapurje on yläreunastaan kiinnitetty raakapuuhun.
Fokka
Fokkaa kutsutaan usein myös "etupurjeeksi", vaikkakin se on vain yksi etupurjetyypeistä. Purje on käytössä käytännössä kaikissa purjeveneissä, ja sitä käytetään yleensä aina yhdessä isopurjeen kanssa. Purjepinta-alaltaan fokka on usein veneen pienin purje, jos ei oteta lukuun myrskypurjeita. Fokasta suurempaa etupurjetta, joka ulottuu maston takapuolelle, kutsutaan genuaksi.
Raakapurje
Raakapurjeet sopivat hyvin avotuuliin, joilla ne ovat vakaampia ja tehokkaampia kuin pitkittäispurjeet ja spinaakkerit. Raakapurje on teoreettisesti kaikkein tehokkain myötätuulipurje. Raakapurjetakila on myös helppo jakaa useisiin kohtuukokoisiin purjeisiin, joista jokainen on hallittavissa pienellä miehistöllä. Näin raakapurjeet sopivat kauppalaivoilla pitkiin merimatkoihin, joissa yleensä seurataan merivirtoja ja vallitsevia tuulia.
Korkealle tuuleen purjehdittaessa raakapurjeet eivät alhaisen sivusuhteensa vuoksi ole kovin tehokkaita ja varsinkin vastakäännöksen teko on hankalaa; raakapurjealuksilla pyritään kääntymään myötäisen kautta. Vastatuulessa purjeen koko voima jarruttaa etenemistä ja laivan kaikki raakapurjeet on käännöksen yhteydessä käännettävä uudelle halssille, toisin kuin kahveli- tai bermudapurjeet, jotka vaihtavat puolta itsestään.
Avomerelle tarkoitetut laivat takiloitiin purjelaivojen aikakaudella yleensä aina pääasiassa raakapurjein, mutta myös haruspurjein ja kahvelipurjein (tai ennen näitä latinalaispurjein). Sen sijaan saaristoon ja rannikkopurjehdukseen tarkoitetut laivat takiloitiin, varsinkin ajanjakson loppua kohden, pääasiassa pitkittäispurjein ja vain toissijaisesti raakapurjein.
Fokka
Bermudatakiloidussa veneessä fokka on kolmiomainen, etuliesmastaan veneen keulaharukseen kiinnittyvä ja alaliesmasta korkeintaan maston kohdalle ulottuva purje. Fokan etupuolelle keulapuuhun tai erilliseen puomiin kiinnitettävää kolmionmuotoista pitkittäispurjetta kutsutaan nimellä klyyvari tai halkaisija, sillä se "halkaisee" keulanpuoleisen tuulen ja saa fokan kanssa aikaan solailmiön.
Raakapurje
Eräänlainen sovelma raakapurjeesta on pallokolmion muotoinen spinaakkeri, joka on raakapurjeen tavoin myötätuulipurje.
Raakapurjeen köysistöä
Kuvassa ei näy pulinoita. Niillä kiristetään purjeen tuulenpuoleinen etuliesma eteenpän hankavastaiseen purjehdittaessa. Ne kiinnitetään purjeen tuulenpuoleiseen liesmaan ja alukseen runkoon edessäpän.
Aiheesta muualla
Прямой парус
Juho Etelämäki
Juho Etelämäki (17. joulukuuta 1863 Töysä – 14. elokuuta 1943 Viitasaari) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1909–1914.
Elämä
Juho Etelämäen vanhemmat olivat torppari Hermanni Etelämäki (1833-1917) ja Loviisa Hautamäki (1836-1912). Etelämäki valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1888, jonka jälkeen hän työskenteli opettajana Lappajärven Tarvolassa 1888-1893 ja Viitasaaren Kolimassa 1893-1916. Viitasaarella Etelämäki toimi muun muassa työväenyhdistyksen puheenjohtajana, torpparien luottamusmiehenä sekä kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Etelämäki valittiin kansanedustajaksi vuonna 1909 ja hän uusi paikkansa myös kaksissa seuraavissa vaaleissa.
Etelämäki tunnettiin myös monipuolisena kulttuurivaikuttajana, joka omistautui erityisesti kansansivistystyölle. Hän keräili taidetta sekä tallensi esihistoriallista esineistöä ja maaseudun tarvekaluja. Koliman kansakoululla oli hänen aikanaan myös pysyvä esinenäyttely. Vuonna 1913 Etelämäki koki hengellisen herätyksen ja jätti politiikan, minkä seurauksenä hän joutui työväenlehdissä vahvan ryöpytyksen kohteeksi. Helluntaiherätyksessä vaikuttanutta Etelämäkeä kutsuttiin muun muassa ”uskonkiihkoilijalahkon apostoliksi” ja ”profeetaksi”, jonka paikka olisi houruinhoitolaitoksessa.
Vuonna 1916 Etelämäki sai eläkkeen kansakoulunopettajan virastaan, jonka jälkeen hän teki sijaisuuksia Pihtipudaksen Korppisessa 1921-1922, Viitasaaren Kumpumäessä 1922-1925 ja Säämingin Ritossaaressa 1926-1927. Myöhemmin Etelämäki hoiti Viitasaaren Pasalassa sijainnutta Rintamaan tilaa keskittyen puutarhaviljelyyn.
Perhe
Juho Etelämäen puoliso oli Lappajärveltä kotoisin ollut Loviisa Söyrinki (1871-1945). Pariskunnalle syntyi neljä lasta, joista kaksi kuoli jo synnytyksessä ja yksi alle vuoden ikäisenä.
Arthur Ekström
Ekström työskenteli toimittajana, libristinä ja kirjakauppa-apulaisena. Vuosisadan alussa Ekströmin vanhemmat ja perhe muuttivat Helsinkiin. Ekström toimi kirjakauppa-apulaisena Helsingissä Akateemisen kirjakaupan ulkomaan osastolla 12 vuotta. Ekström eli ja vaikutti Helsingissä vuoteen 1939, jolloin hän muutti Tukholmaan. Tukholmassa Ekström oli töissä Lindståhlin kirjakaupassa, jossa hoiti erilaisia tehtäviä kirjojen oston puolella aina vuoteen 1971 asti. Ekström toimi kauan kolumnistina ja kulttuurikirjailijana Hufvudstadsbladet ja Svenska Pressen sanomalehdille ja Garm (lehti) pilalehdelle. Ekströmiä pidettiin liberaalina humanistina ja 1930-luvulla hän piti selvää etäisyyttä oikeistoaktivisteihin.
Ekströmin vanhemmat olivat taiteilija ja valokuvaaja Axel Hugo Ekström ja Valfrida Ottilia Norling. Ekströmin puoliso oli vuodesta 1934 Sonja Dombrowsky, työtoveri Helsingin Akateemisesta kirjakaupasta.
Helsinki-mitali
Helsinki-mitalilla palkitaan ansioituneita kansalaisia. Mitalit jaetaan Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta. Kaupunginhallitus myöntää mitalin kaupungin hyväksi tehdyistä ansioista. Helsinki-mitalin saa myös 30 vuoden palveluksesta Helsingin kaupungilla.
Michael Roll
Michael Roll on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Helsinki-mitali
Helsingin kaupungin myöntämä Helsinki-mitali on hyväksytty kannettavaksi virallisten kunniamerkkien ohella ja se lasketaan kuuluvaksi puolivirallisiin kunnia- ja ansiomerkkeihin. Kultaisen mitalin etupuolella on kuvattuna tammenlehdin koristeltu Helsingin vaakuna. Mitalin kääntöpuolella on pelkistetty kuvaelma Helsingin kaupungintalon pääsisäänkäynnistä ja tunnuslause acti labores ivcvndi (ahkeruus on ilomme).
Päätöksen kaupungin oman ansiomitalin perustamisesta teki kaupunginvaltuusto 30.11.1955 seuraten Tukholman kaupungin Sankt Eriksmedaljenin esimerkkiä.
Hopeinen Helsinki-mitali
Samalla kaupunginhallitus päätti myöntää kultaisen Helsinki-mitalin tunnustuksena pitkäaikaisesta toiminnasta kaupungin hyväksi kaupungin luottamustehtävissä seuraavasti:
2004
Stadialaisista mitalin saivat:
2005
- hopeinen Helsinki-mitali FM, kirjastonhoitaja Heikki Kaukorannalle.
Lineweaver–Burk-yhtälö
thumb|Esimerkki Lineweaver–Burk-yhtälön kuvaajasta Lineweaver–Burk-yhtälö on lineaarinen muunnos Michaelis–Menten-yhtälöstä. Yhtälön kuvaajassa Lineweaver–Burk-esitetään entsyymin katalysoiman reaktion nopeuden käänteisluku substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona. Yhtälö on saanut nimensä kehittäjiensä Hans Lineweaverin ja Dean Burkin, jotka julkaisivat sen vuonna 1934, mukaan. Lineweaver–Burk-yhtälöä ja sen kuvaajaa käytetään biokemiassa kuvaamaan entsyymikinetiikkaa.
Helsinki-mitali
2005
FM, kirjastonhoitaja Heikki Kaukoranta on suomentanut ja toimittanut 1900-luvun alun Helsinkiin ja Helsingin yliopiston kirjastoon sijoittuvan kirjan Herra Corpwieth ja kaksoisolennon arvoitus. Heikki Kaukorannan tekemän laajan selvitystyön tuloksena lukijalle avautuu kuvien ja sanojen välityksellä tarkka ja mielenkiintoinen näkymä elämästä 1900-luvun alun Helsingissä. Herra Corpwieth ja kaksoisolennon arvoitus -kirja ilmestyi Helsingin yliopiston kirjaston julkaisusarjassa syksyllä 2003.
2006
Kultaisen mitalin saivat 576 kaupungin työntekijää sekä päätoimittaja Eilina Gusatinsky, johtaja Ansa Holm, vuorineuvos Ilpo Kokkila, poliisikomentaja Jukka Riikonen, valtiosihteeri Raimo Sailas, lastenlääkäri Annlis Söderholm, toimitusjohtaja Marja Usvasalo ja keittiömestari Hans Välimäki.
Lineweaver–Burk-yhtälö
Lineweaver–Burk-yhtälön johto
Michaelis–Menten-yhtälön mukaan entsyymikatalysoidun reaktion reaktionopeus V on
Helsinki-mitali
2007
Kultaisen mitalin saivat 503 kaupungin työntekijää sekä pääjohtaja Matti Halmesmäki, puolustusvoimain komentaja, amiraali Juhani Kaskeala, kansanedustaja Hannes Manninen, toimitusjohtaja Juhani Merimaa, toimitusjohtaja Lasse Murto, pääjohtaja Kari Neilimo, rehtori Ilkka Niiniluoto, ohjaaja Kristin Olsoni ja poliisipappi Carita Pohjolan-Pirhonen.
2008
Lisäksi mitalin sai 511 Helsingin kaupungin työntekijää.
Lineweaver–Burk-yhtälö
Lineweaver–Burk-yhtälön johto
, missä Vmax on reaktion maksiminopeus, [S] on substraatin konsentraatio ja KM on Michaelis-vakio.
Helsinki-mitali
2016
Lisäksi mitalin sai 496 Helsingin kaupungin työntekijää tunnustuksena 30 vuoden ansiokkaasta palveluksesta Helsingin kaupungin hyväksi.
2017
Lisäksi mitalin sai 527 Helsingin kaupungin työntekijää tunnustuksena 30 vuoden ansiokkaasta palveluksesta Helsingin kaupungin hyväksi.
Lineweaver–Burk-yhtälö
Lineweaver–Burk-yhtälön johto
Kun, tästä otetaan käänteisluku, saadaan Lineweaver–Burk-yhtälö
Helsinki-mitali
2017
=== 2020 ===
=== 2022 ===
=== 2023 ===
Lineweaver–Burk-yhtälö
Lineweaver–Burk-yhtälön johto
Kun reaktionopeuden käänteisluku piirretään substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona, saadaan suora, jonka y-akselin leikkauspiste on 1/Vmax ja x-akselin leikkauspiste on -1/KM.
Kilpailevan inhibiittorin länsäollessa Lineweaver–Burk-yhtälö saa muodon
,missä [I] on inhibiittorin konsentraatio ja Ki on inhibiittorin sitoutumista entsyymiin kuvaava nopeusvakio
Ei-kilpailevan inhibiittorin läsnä ollessa Lineweaver–Burk-yhtälö on
Lineweaver–Burk-yhtälön käyttö
Lineweaver–Burk-yhtälölle on tyypillistä, että pienillä substraattikonsentraatioille mitatuilla reaktionopeuksilla on suurempi tuloksia hieman vääristävä merkitys. Myös mittausvirheet aiheuttavat epävarmuutta tuloksiin. Nykyään sitä käytetäänkin lähinnä kineettisen datan havainnollistamiseen eikä kineettisten parametrien laskemiseen. Kineettisten parametrien määrittämiseen käytetään lineaarisista malleista joko Eadie–Hofstee-yhtälöä tai Hanes–Woolf-yhtälöä tai tietokoneilla laskettaessa epälineaarisia malleja.
Lineweaver–Burk-kuvaajaa voidaan käyttää tutkittaessa entsyymien inhibiittoreita. Riippuen siitä onko inhibiittori kilpaileva vai ei-kilpaileva on inhibiittorin vaikutus entsyymin toimintaan ja tämä näkyy eri laisina muutoksina Lineweaver–Burk-kuvaajissa. Kilpaileva inhibiittori kasvattaa entsyymin näennäistä KM-arvoa, mutta Vmax-arvo pysyy entisellään. Lineweaver–Burk-kuvaajissa tämä näkyy kulmakertoimen kasvuna. Ei-kilpaileva inhibiittorin tapauksessa KM-ei muutu, mutta Vmax-arvo pienenee. Ei-kilpailevan inhibiittorin tapauksessa Lineweaver–Burk-kuvaajan kulmakerroin on pienempi kuin inhiboimattoman entsyymin tapauksessa.
Michael Roll (pianisti)
Roll voitti syyskuussa 1963 kaikkien aikojen ensimmäisen Leedsin kansainvälisen pianokilpailun sen nuorimpana kilpailijana. Hän ei ollut vielä valinnut uraa ammattimaisena pianistina vaan suunnitteli kouluttautumista lääkäriksi isänsä jalanjäljissä. Roll oli kuitenkin jo tehnyt debyyttinsä Lontoossa vuonna 1958 Robert Schumannin pianokonserton esityksellä. Saman teoksen hän valitsi esitettäväkseen voittamansa Leedsin pianokilpailun finaalissa.
Roll teki Yhdysvaltain-debyyttinsä vuonna 1974 ja piti ensiresitaalinsa New Yorkissa vuonna 1992.
Nikifóros Diamantoúros
Nikifóros Diamantoúros (joskus Diamandoúros,, s. 25. kesäkuuta 1942, Ateena) on kreikkalainen politiikan- ja historiantutkija, joka toimi Euroopan oikeusasiamiehenä 2003–2013. Ennen valintaansa nykyiseen tehtäväänsä Diamantoúros toimi Kreikan ensimmäisenä kansallisena oikeusasiamiehenä vuodesta 1998.
Diamantoúros opiskeli Yhdysvalloissa valmistuen tohtoriksi Columbian yliopistosta vuonna 1972. Opintojensa jälkeen Diamantoúros toimi akateemisissa tehtävissä ensin Yhdysvalloissa ja sittemmin Kreikassa. Vuodesta 1993 Diamantoúros on toiminut Ateenan yliopiston politiikan tutkimuksen professorina.
Diamantoúros on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Suomurintaorneero
Suomurintaorneero (Cranioleuca muelleri) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Suomurintaorneeroa tavataan Brasiliassa. Se on huonosti tunnettu, eikä sen kannan koosta ole tietoa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Radio 3
Radio 3 on venäläinen kaupallinen paikallisradioasema Petropavlovsk-Kamtšatskissa, Kamtšatkan aluepiirissä. Asema lähettää ympäri vuorokauden musiikkia ja uutisia ULA- (104,5 MHz) ja keskiaalloilla (1 233 kHz).
Onnettomuusuutisointi
Tunnetuksi radio tuli elokuussa 2005, kun sen uutispäällikkö Guzel Lapytova kertoi lähetyksessä tiedon Venäjän laivaston AS-28 Priz -sukellusveneen uppoamisesta seitsemän miehistönjäsenen kanssa Berežovajan poukamaan. Lapytovan mukaan itkuinen nainen oli soittanut toimitukseen ja kertonut saaneensa tiedon sotilashenkilöltä. Lapytova työskenteli myös Kamtšatkan STS-televisiolle ja uutistoimisto Interfaxille.
Tieto levisi nopeasti Venäjän tiedotusvälineissä ja muutaman tunnin kuluttua Venäjän asevoimat Moskovassa ja Vladivostokissa vahvistivat tapahtuneen. Venäjän Tyynenmeren laivasto oli jo yrittänyt pelastaa minisukellusvenettä, mutta se ei ollut siihen mennessä vielä onnistunut. Tieto varmistui siten, että RIA Novostin Oksana Guseva onnistui saamaan puhelimeen Kaakkois-Venäjällä komentavan kontra-amiraali Viktor Gavrikovin, jonka ääni oli kysymyksen selvittyä muuttunut ja hän oli sulkenut puhelimen.
Asian julkistamisen jälkeen Venäjän laivasto vastasi myöntävästi brittien ja yhdysvaltalaisten avuntarjouksiin. Brittien Scorpio-45-aluksella ja yhdysvaltalaisten kahdella Super Scorpio -aluksella minisukellusvene saatiin lopulta pintaan. Miehistön jäsenet pelastuivat, mutta joutuivat sairaalaan tarkkailuun ja pääsivät 18. elokuuta 2005 Moskovan alueelle parantolaan. Heille myönnettiin myös mitali urhoollisuudestaan.
Polydimetyylisiloksaani
Polydimetyylisiloksaani (PDMS) on eniten käytetty piipohjainen orgaaninen polymeeri, ja on tunnettu sen tavattomista reologisista ominaisuuksista. Sitä käytetään muun muassa piilolinssien, lääketieteellisten välineiden, shampoon (dimetikoni tekee hiukset liukkaiksi ja kiiltäviksi), tilkitsemisaineiden, liukastevoiteiden ja kuumankestävien tiilien valmistamiseen.
PDMS on optisesti kirkasta ja sen on todettu olevan myös kemiallisesti inerttiä, myrkytöntä ja syttymätöntä. Sitä kutsutaan myös dimetikoniksi, ja se on yksi monista piipohjaisista öljyistä (polymeroitu siloksaani).
Yhdisteestä käytetään myös nimeä dimetyylipolysiloksaani. Polydimetyylisiloksaanin elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E900 ja sen enimmäismäärärajoitus vuorokaudessa eli ADI-arvo on 1,5 mg/kg/vrk. Yhdistettä käytetään vaahdonestoaineena ja sitä saa käyttää muun muassa paistorasvoihin ja -öljyihin, kasvissäilykkeisiin, hilloihin, makeisiin, purukumiin, keittoihin ja juomiin.
Kemia
PDMS:n rakennekaava on (H3C)3SiO[Si(CH3)2O]nSi(CH3)3, missä n on [SiO(CH3)2]-monomeerin toistumiskertojen määrä. Polymeerin synteesi voidaan aloittaa dimetyylidikloorisilaanin ja veden reaktiolla:
Polymerisaation aikana vapautuu myrkyllistä vetykloridikaasua (suolahappoa). Lääketieteellisiä tarkoitusperiä varten on kehitetty prosessi, jossa klooriatomit korvataan asetaattiryhmillä. Tällöin reaktiossa vapautuu myrkytöntä etikkahappoa. Tämän prosessin huono puoli on se, että se on paljon hitaampi verrattuna klooria sisältävään.
Mierolan silta
Mierolan silta tai Mierolan vanha silta on teräsbetoninen, vuonna 1919 valmistunut museosilta Hattulassa. Kolmiaukkoisen holvisillan pituus on 88,6 m ja hyötyleveys 5,8 m. Silta ylittää Vanajaveden kapeikon, Mierolansalmen. Salmen molemmin puolin oleva Mierolan ja Rahkoilan kylän muodostama alue sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Sillasta tuli museosilta vuonna 1982. Parinsadan metrin päästä vanhasta sillasta kantatiellä 57 on uudempi, raskaammalle liikenteelle suunniteltu Mierolansalmen silta.
Aikaisempi puinen silta
Mierolansalmessa on ollut siltoja jo 1600-luvulta lähtien. Paikalla ollut vuonna 1904 valmistunut kolmeosainen puinen ponsiansassilta oli ollut tarkoitus uusia kivisillaksi. Silloinen Tie- ja vesirakennusten ylihallitus oli tehnyt jo suunnitelman kivisillasta. Suunnitelmia jouduttiin tarkastelemaan uudestaan, kun punakaartilaiset polttivat vetäytyessään vanhan sillan keväällä 1918. Uusi silta oli pakko saada pikaisesti.
Uusi teräsbetonisilta
thumb|250px|Sillan kyljen uritusta. Kivisillan rakentamisesta jouduttiin luopumaan sen pitkän rakentamisajan ja korkeamman hinnan takia. Helsinkiläinen Oy Constructor Ab teki tarjouksen ja sai rakentaakseen uuden teräsbetonisillan. Urakka oli kokonaisurakka, eli Constructor hankki myös sillan suunnittelun.
thumb|left|100px|Silta on kuvattuna myös [[Hattulan vaakunaan.]] Mierolan silta on kolmeaukkoinen, teräsbetoninen holvisilta. Reunimmaisten aukkojen jännemitat ovat 7 metriä ja keskiaukko, rakenteellisesti kolmenivelinen holvi, on jännemitaltaan 30,6 metriä. Keskiaukon vapaaksi väliksi jää 30,2 metriä. Välituet on perustettu puupaaluille. Keskiaukon nuolikorkeus eli aukon laen etäisyys kantojen yhdyssuorasta on 4,7 metriä. Sillan leveys on 6 metriä, ja hyötyleveydeksi jäi 5,8 metriä. Uusi silta tukeutuu vanhasta sillasta säilyneisiin järeisiin kivisiin maatukiin.
Sillan rakentaminen kesti kahdeksisen kuukautta, ja se avattiin liikenteelle 5. lokakuuta 1919. Siltaa on kunnostettu mm. 1980-luvun alussa, kun siitä tuli museosilta.
Mierolan sillan esteettisestä ilmeestä vastasi arkkitehti Sigurd Frosterus. Silta on julkisivuiltaan monumentaalinen, mutta sen massiivisuutta on tasapainotettu – esimerkiksi sillan betoniset umpikaiteet saavat holvin ohuen laen vaikuttamaan paksummalta. Sillan ulkopinta on profiloitu muotin pystyrimoituksella. Hämäläisessä järvimaisemassa oleva silta on ollut taiteilijoiden suosiossa. Se on kuvattu myös Hattulan vaakunassa.
3. Valko-Venäjän rintama
3. Valko-Venäjän rintama oli Puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin  24. huhtikuuta 1944 osasta Lännen rintaman  joukoista. 15. elokuuta 1945 siitä muodostettiin Baranavitšyn sotilaspiiri.
Operaatio Bagrationissa 1., 2. ja 3. Valko-Venäjän rintama sekä 1. Baltian rintama hyökkäsivät Saksan Keskustan armeijaryhmää vastaan 700 km leveän kaistan kautta, joka ulottui Polatskista Bobruiskiin. Kesäkuun loppupuolella 3. Valko-Venäjän rintaman joukot murtivat Vitebskiin mottiin jääneiden Saksan 53. armeijakunnan rintamalinjan ja 28 000 saksalaista sotilasta kaatui tai joutui sotavankeuteen. Samanaikaisesti 3. Valko-Venäjän rintama vapautti myös Oršan kaupungin. 1. elokuuta 1944 se valloitti Kaunasin kaupungin, joka käytännössä katkaisi reitin Baltiasta Itä-Preussiin ja motitti Pohjoisen armeijaryhmän Kuurinmaalle.
Mami Kaneda
Jalkapallomaajoukkue
Kaneda debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut kolme maaottelua.
3. Valko-Venäjän rintama
Lähteet
Westfront (Rote Armee)
Maksan hemangiooma
Maksan hemangiooma on verisuonirakenteista muodostuva hyvänlaatuinen maksakasvain. Se on varmistettava hemangioomaksi, jotta vakavampien tilojen, kuten primaarisen maksasyövän tai maksassa sijaitsevan etäpesäkkeen mahdollisuudet voidaan sulkea pois.
Suunnilleen 1–7 prosentilla ihmisistä on maksassa hemangiooma, osalla useampia. Yleensä maksan hemangiooma löydetään sattumalta muusta syystä tehdyn ultraäänitutkimuksen yhteydessä. Useimmiten se ei vaadi hoitoa. Jos maksa-arvot ovat poikkeavat, johtuu tämä yleensä jostain muusta syystä, kuten rasvamaksasta.
Hemangiooma on tyypillisin hyvänlaatuinen maksakasvain. Kirroottiseen maksaan hemangiooma kehittyy harvoin.
Maksan hemangioomat ovat yleisempiä naisilla kuin miehillä. Vauvoilla esiintyy infantiileja hemangioendotelioomia.
Chris Pine
thumb|Chris Pine vuonna 2009. Christopher Whitelaw ”Chris” Pine (s. 26. elokuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt romanttisissa komedioissa, kuten Prinsessapäiväkirjat 2 (2004) ja Just My Luck (2006). Hän on myös esittänyt James T. Kirkiä elokuvissa Star Trek, Star Trek Into Darkness ja Star Trek Beyond. Vuonna 2014 Pine näytteli Tuhkimon prinssiä Disneyn musikaalielokuvassa Into the Woods.
Bardo Pond
Bardo Pond on yhdysvaltalainen psykedeelinen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1991. Nykyiset jäsenet ovat Michael Gibbons (kitara), John Gibbons (kitara), Isobel Sollenberger (huilu ja laulu), Clint Takeda (basso) ja Jason Kourkonis (rummut). Bardo Pond huumekeskeinen musiikki luokitellaan yleensä space rock, acid rock, post-rock, shoegazing ja psykedeelinen rock -genreihin.
Aino Kannisto
Aino Kannisto (s. 27. tammikuuta 1973 Espoo) on suomalainen valokuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä.
Aino Kannisto valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta valokuvataiteen linjalta maisteriksi vuonna 2001. Hän edustaa The Helsinki Schoolia.
Omassa taiteilijalausunnossaan Kannisto kuvailee teoksiaan lavastetuiksi tilanteiksi, joihin hän projisoi omaa sisäistä tunnemaailmaansa. Vaikka kuvien aiheet eivät käsittele taiteilijan itsensä kokemia tilanteita, hän määrittelee ne omakuviksi sanan laajimmassa merkityksessä. Kuvat saavat vaikutteita mediasta: kirjallisuudesta, elokuvista ja valokuvista.
Papuankotka
Papuankotka (Aquila gurneyi) on kotkien sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Molukeilla, Indonesiassa ja Uudessa-Guineassa.
Tarkkaa tietoa sen määristä ei ole, mutta määrän arvioidaan olevan vähenemässä elinalueiden tuhoutumisen ja heikkenemisen vuoksi.
Kuvaus
Tämä on melko suuri kotkalaji, joskin Aquilan suvussa keskikokoinen. Sen pääväritys on tummanruskea tai musta, ja alapuoli on vaalea lentosiipiä ja pyöreähköä pyrstöä myöten. Sen ruumiin pituus on 74–86 cm ja siipiväli 165–190 cm. Erään nuoren linnun on kerrottu painaneen 3,06 kg. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Siivet ovat sen liitäessä vaakasuorassa. Se syö nisäkkäitä, esimerkiksi kuskuksia.
Crack (Z-Ron albumi)
Crack on Z-Ron kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2008. Screwed & Chopped versio ilmestyi 28. lokakuuta 2008.
Kyproksen ortodoksinen kirkko
Kyproksen kirkko eli Kyproksen ortodoksinen kirkko on Kyproksen saarella toimiva osa maailmanlaajuista ortodoksista kirkkoa. Sen jäsenmäärä on noin.
Kristinusko tuli Kyprokselle viimeistään 50-luvulla jaa. apostolien Paavali ja Barnabas toiminnan kautta. Kyproksen ortodoksinen kirkko pitää perustajanaan ja saaren ensimmäisenä piispana Barnabasta, joka oli kotoisin Salamiista ja myös haudattiin sinne. Kirkko tunnustettiin autokefaliseksi Efesoksen kirkolliskokouksessa eli kolmannessa ekumeenisessa kirkolliskokouksessa vuonna 431.
Hallinto
pienoiskuva|274px|[[Arkkipiispan palatsi (Nikosia)|Arkkipiispan palatsi Nikosiassa.]]
Kyproksen ortodoksista kirkkoa johtaa Hänen Autuutensa Uuden Justinianuksen ja koko Kyproksen arkkipiispa Chrysostomos II yhdessä metropoliittojen ja apulaispiispojen kanssa.
Kyproksen kirkkoon kuuluu arkkihiippakunta sekä yhdeksän muuta hiippakuntaa. Kyproksen tilanteen vuoksi Pohjois-Kyproksen alueelle jääneiden hiippakuntien piispanistuimet toimivat evakossa eteläisen Kyproksen puolella.
Paluu siniselle laguunille
Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai viisi ehdokkuutta huonoimpia elokuvia esille nostavassa Razzie-gaalassa.
Juoni
Elokuva jatkaa Sinisen laguunin tarinaa, mutta toisin kuin sen lopussa annettiin ymmärtää, Emmelinen ja Richardin paljastetaan kuolleen merellä. Edellisestä elokuvasta poiketen heitä ei löydä Richardin isä, vaan tuntematon laiva. Nuori lähetystyöntekijän leski Sarah Hargrave (Lisa Pelikan) ottaa Emmelinen ja Richardin elossa olevan pojan hoitoonsa.
Lopulta kolmikko ajautuu Sinisen laguunin saarelle, jossa he asettuvat pojan vanhempien majaan. Poikaa kutsutaan Richardiksi isänsä mukaan. Sarah opettaa lapsille elämisen taitoja ja varoittaa heitä saaren toiselle puolelle melovista alkuasukkaista. Lasten ollessa noin kahdeksanvuotiaita Sarah kuolee keuhkotautiin ja niin he joutuvat elämään autiosaarella omillaan. Varttuessaan he rakastuvat toisiinsa.
Saarelle saapuu laiva, jonka kapteenin tytär aiheuttaa kriisin nuorten välillä ja väkivaltainen merimies hyökkää Lillin ja Richardin kimppuun. Nuoret eivät haluakaan enää lähteä saarelta, vaan jäävät sinne ja saavat lapsen.
Kivikesku
Kivikesku on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Matalusjoen valuma-alueeseen.
Maantieto
Järven pituus on 850 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 10,0 hehtaaria. Järven kaakkoisrannat ovat metsämaata, mutta muualla rannat ovat soistuneita. Siihen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia ja järven luusua sijaitsee sen kaakkoiskulmassa. Laskuoja on kaivettu suo-oja ja se virtaa pohjoiseen yhtyen Jordaninojaan. Se jatkaa kulkuaan Pertunkorvenojana yhtyen Matalusjokeen Pinsiössä. Vesi viipyy järvessä keskimäärin 234 vuorokautta.
Järvelle pääsee parhaiten Hopeatieltä, josta järvelle vievä metsätie kääntyy lähellä Ylöjärven rajaa. Järveä kiertää polku, jonka varrella on kaksi nuotiopaikkaa. Lähellä luusuaa sijaitsee vapaa-ajan asumus.
Veden laatu
Kivikeskun vedenlaatua on tutkittu kesällä vuosina 1983, 1995 ja 1998 sekä talvella vuosina 1995, 1997, 1998 ja 1999. Järven vesi on nykyään ruskeaa humusvettä vaikka vielä 1980-luvulla se oli kirkasta ja lähes väritöntä. 1980-luvulla veden laatu ja järven tila oli aavistuksen parempi kuin 1990-luvulla. Veden happamuustaso on laskenut, puskurikyky happamoitumista vastaan on alentunut ja ravinnetasot ovat nousseet. 1990-luvulla havaittiin myös, että järven happitalous oli häiriintynyt. Talvisin happi loppui järven pohjan vesikerroksissa ja laski selvästi myös pintavesissä. Tämä ei johdu pohjan sedimentin tilasta, vaan järven ravinnesisäinen kuormitus on pientä. Kesäisin happiongelmaa ei esiinny, koska vesi ei kerrostu lämpötilan mukaan. Kivikesku soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Natura 2000
Järven rannat ja niiden ympäristö muodostavat luonnonsuojelualueen, joka on liitetty Natura 2000 ohjelmaan Kaakkurinjärvien nimisenä (tunnus: FI0333004). Suojelualue muodostuu useasta erillisestä alueesta, jossa Kivikeskun alueessa on neljä muutakin järveä tai lampea. Ne ovat Pikku Kivikesku ja Saapaslammi sekä kaksi pienempää lamparetta.
Villähde
Villähde on entisen Nastolan kunnan lounaisosaan sijoittuva kylä, joka kuuluu nykyään Lahteen. Salpausselän reunamuodostuma, rautatie ja maantiet halkovat kylää. Siellä sijaitsevat mm. K-Market Solina, Sale, kyläkirjasto ja -toimisto, ABC Nastola, Tokmanni Nastola, S-market Villähde, Lähde-grilli, Lähdekrouvi, Erstan ja Villähteen koulut, Villähteen Leipä sekä Villähteen Kukkasen ja Kymijärven uimarannat. Villähteellä toimi aikaisemmin myös Lahden Autokorin linja-autotehdas, jonka tuotanto siirrettiin uusiin tiloihin Lahteen. Nykyisin Autokorin tiloissa toimii Liike- ja yrityskeskus Kori yli 40 yrityksen voimin.
Villähteelle on myös joulukuussa 2010 avattu rautatieasema, jossa pysähtyvät Lahden ja Kouvolan välillä kulkevat taajamajunat. Asema oli henkilöliikenteen käytössä aiemmin vuosina 1888–1970.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 2014
Suomen talvikauden 2013–2014 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Seinäjoella 7.-8. joulukuuta 2013.
Villähde
F1-kuljettaja Valtteri Bottas on kotoisin Villähteeltä.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 2014
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Villähde
Aiheesta muualla
60.95083°N, 25.81667°W
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 2014
Naisten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions
Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions on Distinctive Softwaren kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna DOS:lle. Peliin oli otettu vaikutteita elokuvista Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat ja Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus, sekä Mirage Studiosin sarjakuvista.
Pelattavuus
Valittavana on kaikki neljä Turtlesia, Leonardo, Michelangelo, Donatello ja Rafaello, joilla jokaisella on myös omat vahvuudet ja heikkoudet. Pelin edetessä tietyn hahmon saavuttaessa tietyn voimakkuustason se saa lisää erikoishyökkäyksiä.
Pelissä on yhteensä 16 tasoa, joiden aikana pelaajan pitää estää Silppurin aikeet vallata New York 48 tunnissa ja estää samalla pikku rikollisia pitkin katuja.
Akemi Noda
Akemi Noda (s. 13. lokakuuta 1969 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Noda debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 76 maaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia.
Jodaatti
thumb|250px|Kolmiuloitteinen malli jodaattianionin rakenteesta Jodaatti (IO3-) on jodihapon anioni, joka on kolmiulotteiselta muodoltaan pyramidi. Jodaattianionin sisältäviä ioniyhdisteitä kutsutaan myös jodaateiksi. Jodaatteja voidaan valmistaa hapettamalla jodidiliuoksia elektrolyyttisesti. Huonosti liukenevia jodaatteja, kuten kalsiumjodaattia, voidaan tuottaa myös saostamalla.
Jodaattien reaktioita
Jodaatit hajoavat kuumennettaessa, jolloin alkalimetallijodaateista syntyy vastaavia jodideja ja maa-alkalimetallijodaateista ja muista metallijodaateista muodostuu oksideita tai oksijodideja.
Jodaatit ovat kohtalaisen hyviä hapettimia ja ne kykenevät muun muassa hapettamaan jodidi-ionin jodiksi.
Mineraalihapon, kuten rikkihapon tai typpihapon, lisääminen metallijodaatin ja -jodidin seokseen pelkistää jodaatin, jolloin vapautuu jodia.
Niin sanotussa Landoltin jodikelloreaktiossa vetysulfiittisuolat, kuten natriumvetysulfiitti, hapetetaan jodaatin avulla. Reaktiossa vapautuu trijodidianioneita, jotka värjäävät reaktioseokseen lisätyn tärkkelyksen tummansiniseksi. Reaktio on tasapainoreaktio ja noin 15 sekunnin kuluessa seos on jälleen väritön ja muuttuu uudelleen siniseksi hetken kuluttua.
Nora Ephron
thumb|Nora Ephron (2010). Nora Ephron (19. toukokuuta 1941 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten romanttisten komedioiden käsikirjoittajana. Hän oli kolmesti ehdolla Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista Tapaus Silkwood (1983), Kun Harry tapasi Sallyn (1989) ja Uneton Seattlessa (1993).
Rytmikorjaamo
62.80039°N, 22.82387°W thumb|Seinäjoen Rytmikorjaamo Vaasantieltä nähtynä, sisäänkäynti on rakennuksen toisella puolella. Rytmikorjaamo eli Rytmis on Seinäjoella, Etelä-Pohjanmaalla Vaasantien varressa sijaitseva rock-henkinen klubi, jonka toimintaa pitää yllä Seinäjoen elävän musiikin yhdistys, Selmu ry. Kiinteistön ostivat vuonna 2008 Botnia Kiinteistöt Oy:ltä Selmu (omistus 28,3 %) ja lisäksi Seinäjoen kaupunki yhdessä Seinäjoen Teknologiakeskus Oy:n kanssa (yhteisomistusosuus 71,7 %). Rytmikorjaamolla on aktiivista musiikkitoimintaa läpi vuoden. Siellä myös järjestetään useita muita tapahtumia kuten esimerkiksi kokouksia, teatteriesityksiä, messuja ja näyttelyitä. Se toimii tiiviissä yhteistyössä alueen muiden klubien ja baarien kanssa, ja sitä onkin luonnehdittu joskus muun muassa ”Seinäjoen Tavastiaksi”. Rytmikorjaamon varikkoaluetta ja rakennusta on remontoitu Rytmikorjaamo-hankkeen hengessä uuteen uskoon. Tavoitteena on kehittää Seinäjoen kulttuuritoimintaa ja rakentaa Rytmikorjaamosta taiteen, kulttuurin ja erityisesti rytmimusiikin osaamiskeskus. Samassa kiinteistössä toimii myös Louhimo, joka on Seinäjoen kaupungin kulttuuritoimen hallinnoima Seinäjoen seutukunnan lasten ja nuorten rytmimusiikkiverkosto.
Nora Ephron
Ephron syntyi juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Beverly Hills High Schoolista vuonna 1959 ja oli kolmesti naimisissa. Hän asui kolmannen miehensä, käsikirjoittaja Nicholas Pileggin kanssa New Yorkissa. Ephron teki ajoittain yhteistyötä sisarensa Delian kanssa.
Rytmikorjaamo
Historiaa
Rytmikorjaamon tilat sijaitsevat vanhassa rakennuksessa, joka on toiminut ennen Seinäjoen postiautovarikkona, jota nimeä siitä yhä vielä joskus käytetäänkin. Provinssirockin esiintymislavoja on myös säilytetty sen tiloissa. Postiautovarikon klubitoimitilat avattiin 26. helmikuuta 2006 ja vielä myöhemmin samana vuonna klubi sai nimekseen Rytmikorjaamo.
Nora Ephron
Ephron väitti arvanneensa ”syvän kurkun” henkilöllisyyden ennen sen virallista paljastamista vuonna 2005. Hän ilmoitti syyksi entisen aviomiehen, tutkivan journalisti Carl Bernsteinin antamat vihjeet.