cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stenia
Stenia-juhla oli vain naisten viettämä Thesmoforia-juhlan valmistajaisjuhla, joka sijoittui päivää ennen Halimuksen demoksen omaa Thesmoforiaa ja kaksi päivää ennen varsinaista koko kaupungin Thesmoforiaa. Juhlaan kuuluivat muun muassa ritualisoidut molemminpuoliset solvaukset ja muu alatyylinen kielenkäyttö. Tästä tuli myös 'solvaamista' tarkoittava verbi stēniōsai. Juhlaan liittyi oletettavasti myös rituaalinen puhdistautuminen ennen Thesmoforiaa.
Adlerstierna
Adlerstierna oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1190. Warolan kirkkoherran poika Sven Löfman (1645-1708) toimi tuomarina Blekingessä ja lopulta Götan hovioikeuden varapresidenttinä. Hänet aateloitiin vuonna 1689 nimellä Adlerstierna. Kaikki hänen kuusi poikaansa antautuivat sotilasalalle.
SMS Amazone
SMS Amazone oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Italian Grand Prix 1970
Italian Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. syyskuuta 1970 Monzan radalla. Kilpailun voitti sveitsiläinen Clay Regazzoni, jolle voitto oli kauden ja samalla koko uran ensimmäinen.
Kilpailua varjosti MM-pistejohdossa olleen Jochen Rindtin kuolema harjoituksissa kilpailua edeltäneenä päivänä. Rindtin kuoleman takia muutama kuljettaja vetäytyi kilpailusta.
Alaskan saamelaiset
thumb|right|220px|Saamelaisia poronlypsyssä Alaskan [[Port Clarencessa vuonna 1900]] Alaskan saamelaiset ovat kansanosa, joka on muuttanut Skandinaviasta Yhdysvaltoihin, nimenomaan Alaskaan. Suurimmat muuttoaallot olivat vuosina 1894 ja varsinkin 1898. Muuttajia oli muun muassa Kautokeinosta ja Enontekiöltä ja määränpää oli Teller. Matkareitti kulki Norjasta New Yorkiin, sieltä junalla Seattleen ja loppumatka Tyynen valtameren kautta. Heidän mukanaan kulki myös yli 500 poroa sekä koiria. Osa muuttajista palasi takaisinkin Saamenmaalle. Alun perin muutto tapahtui Yhdysvaltain liittovaltion kutsusta, ja tarkoituksena oli saada saamelaiset opettamaan nälänhädästä kärsiville inuiteille poronhoitoa, kun troolarit olivat vieneet näiltä perinteisiä pyyntielinkeinoja, ja alkuperäisväestö oli vähentynyt myös eurooppalaisten tuomien tarttuvien tautien vuoksi. Tehtävänä oli myös muun muassa kullankaivajien ruokahuolto. Yhdysvallat lupasi myös rahallisia korvauksia muuttajille. On huomattava, että itse saamelaisten muuton syynä Atlantin taa ei ollut sama kuin esimerkiksi monilla suomalaisilla, toisin sanoen he eivät lähteneet pakoon omia olosuhteitaan tai työttömyyttä.
Porotalous
Poroja korvamerkitsivät sekä saamelaiset että Alaskan alkuperäiskansat, mutta siinä oli ongelmia omistuskysymyksen kanssa kirkkojen lähetyskoulujen valvoessa tilannetta. Vuonna 1914 laskettiin poroja olevan Alaskassa jo yli 50 000 ja vuonna 1930 peräti 700 000, ja jäkäläkanta taantui. Lisäksi poroja risteytyi villien karibujen kanssa. Alueelle ilmaantui myös suuromistajia, joista tunnetuimpana pidetään Carl J. Lomenia. Porojen merkitseminen loppui vuonna 1916. Yhdysvaltojen porolaki (englanniksi Reindeer act) vuodelta 1937 katsoo, että peurat ovat villieläimiä ja kuuluvat valtiolle ja että Alaskan alkuperäiskansoilla on niihin oikeutensa, jotka ovat hieman epäselviä. Kyse on lähinnä villinä elävän karibun metsästyksestä sekä lihan ja sittemmin myös jossain määrin poronsarviuutteen myynnistä. Laki ei erottele poroa ja karibua toisistaan, joten se sulkee pois saamelaisten oikeudet poroihin.
Kulttuuriperintö
Saamelaisten jälkeläisillä on yhä perinteitä muun muassa Oregonissa. Perinteitä ylläpitää muun muassa Sami Cultural Center of North America. Oulun yliopiston professori Pekka Sammallahti on nauhoittanutut viimeisten pohjoissaamea osanneiden 1800-luvulla Alaskaan muuttaneiden saamelaisten jälkeläisten puhetta vuonna 1980.
Synoikia
Synoikia (, myös ) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Athenelle. Silloin muistettiin Theseuksen suorittamaa Attikan kylien yhdistämistä Ateenan kaupungiksi. Juhlaa vietettiin Hekatombaion-kuun 16. päivä eli nykyisen heinä-elokuun aikoihin.
Ateenalaisen perinteen mukaan juhlan perusti Theseus itse. Se oli omistettu Athenelle Ateenan ja koko yhdistetyn Attikan suojelijana. Juhlassa kunnioitettiin myös Zeus Fratriosta. Lisäksi sen aikana uhrattiin veretön uhri Eirenelle eli rauhan henkilöitymälle. Thukydides ja Plutarkhos mainitsevat juhlan, eli se oli olemassa vielä heidän aikanaan. Plutarkhos kutsui sitä nimellä Metoikia.
Erään tulkinnan mukaan juhla olisi ollut joka toinen vuosi yksipäiväinen ja joka toinen vuosi kaksipäiväinen (Hekatombaion 15.–16.).
Snorri Sturluson
thumb|Snorri Sturluson [[Christian Kroghin tulkitsemana Heimskringlan kuvitetussa laitoksessa (1899).]] Snorri Sturluson (Snorre Sturlasson) (1179 Hvamm, Islanti – 23. syyskuuta 1241 Skálholt, Islanti) oli Islannin kuuluisin historiankirjoittaja, runoilija ja poliitikko. Hänen kirjoittamansa Proosa-Edda ja Heimskringla ovat erittäin tärkeitä lähteitä Skandinavian varhaishistorian ja skandinaavisen muinaisuskonnon tutkijoille.
Snorri oli yksi Islannin mahtavimmista päälliköistä 1200-luvulla.
Sukutausta
Snorri Sturlusonin esi-isä oli viikinkiajan skaldi Egill Skallagrímssonista, josta Snorri laati saagan. Snorri kuului aristokraattiseen Sturlungar-sukuun. Suvun mukaan on nimetty Sturlungien aika, noin vuosina 1220–1264 vallinnut väkivaltaisuuksien ja levottomuuksien aikakausi. Se johti siihen, että Islanti menetti itsenäisyytensä Norjan kuninkaalle. Snorrilla oli kaksi vanhempaa veljeä: Þórður Sturluson (vanhempi) ja Sighvatur Sturluson. Hänen isänsä oli Sturla Þórðarson ja äitinsä Guðný Böðvarsdóttir.
Politiikassa
Snorrin kasvatti kuitenkin suurta osaa eteläisestä Islantista hallinnut Jón Loptsson Oddaverjan suvusta. Suku oli tuon ajan Islannin mahtavin, ja sen luona asuessaan Snorrilla oli hyvät mahdollisuudet saada kirjallista koulutusta. Loptssonilta Snorri omaksui sekä islantilaisen perinteen syvällisen tuntemuksen että eurooppalaisen avarakatseisuuden. Vuonna 1199 Snorri meni naimisiin varakkaan perijättären kanssa, ja alkoi kerätä itselleen omaisuutta ja valtaa. Snorri oli vuosina 1215–1218 ja 1222–1231 Islannin parlamentin alltingin yleiskäräjien puhemiehenä.
Vuonna 1218 Norjan kuningas Haakon IV kutsui Snorrin Norjaan. Norjassa Snorri osallistui aktiivisesti politiikkaan ja vakuutti Haakonin siitä, että Snorri voisi nousta Islannin kuninkaaksi ja Haakonin vasalliksi. Snorri ystävystyi myös jaarli Skúli Bardarssonin kanssa ja pääsi osaksi hirdiä eli kuninkaallista korkea-arvoista seuruetta. Snorri palasi Islantiin vuonna 1220, mutta seuraavien vuosien aikana hän suhteensa kuningas Haakoniin heikkeni.
Kuolema
Snorrin ystävä Skúli Bardarssonin yritti kaapata vallan kuningas Haakonilta vuonna 1239, jolloin Snorriakin alettiin pidettiin petturina ja hän joutui kuninkaan epäsuosioon. Tästä syystä hänet tapettiin kotonaan Islannissa vuonna 1241 kuningas Haakonin käskystä.
Viljo Paula
Frans Vilhelm Palin, kirjailijanimeltään Viljo Paula (17. syyskuuta 1901 Tampere – 20. elokuuta 1981) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija. Paula kuului jäsenenä 1950-luvun alussa Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän johdolla kokoontuneeseen Mäkelän piiriin.
Kivenhakkaajana ja kaivosmiehenä työskennellyt Palin oli myös mallina kuvanveistäjä Väinö Rikhard Rautalinin vuonna 1934 valmistuneelle Tampere-veistokselle.
Palinin vanhemmat olivat kivenveistäjä Frans Edvard Palin ja Hilma (o.s. Laajala). Palinin puoliso oli Bertta Alina (o.s. Palonen) vuodesta 1921. Palin kävi kansakoulun. Hän työskenteli myös kaivertajana Näsin kiviteollisuus yhtiössä.
Seisontajarru
Seisontajarru tarkoittaa auton laitetta, joka pitää auton paikallaan mm. mäessä, kun auto on pysäköitynä eikä sillä ajeta. Kuorma-autoissa seisontajarru vaikuttaa yleensä yhdellä taka-akselilla.
Vuonna 2008 seisontajarrun tehon tulee olla vähintään 20 % auton oman massan painovoimasta. Eri puolten välinen jarrutusvoima saa erota enintään 50 % suuremmasta voimasta mitattuna.
Käsijarru
thumb|Henkilöauton käsijarrun kahva.|vasen|250x250pxHenkilöautoissa yleisimmin käytetty seisontajarrutyyppi on käsijarru, joka on käsikäyttöinen ja yleensä kahvalla toteutettu. Käsijarru vaikuttaa mekaanisesti yleensä auton takapyöriin (joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta), joten sillä saadaan vanhemmissa autoissa, joissa ei ole ajonvakautusjärjestelmää, myös auton perä luistamaan ajon aikana. Käsijarrun kahva on yläasennossa varmistettu räikällä, joka vapautetaan yleensä napin painalluksella.
Sähköinen seisontajarru
Joissain automalleissa käsijarrun hallinta on toteutettu sähkötoimisesti kojelautaan sijoitetulla painonapilla, mutta muuten sen toimintaperiaate ei eroa tavanomaisesta. Tämänkaltainen sähköinen käsijarru esiteltiin vuonna 2001 Renaultin Vel Satis-automallissa.
Sittemmin sähköinen seisontajarru on yleistynyt niin, että esimerkiksi Britanniassa vuonna 2022 myydyistä uusista autoista enää 13 prosenttia oli varustettu perinteisellä käsitoimisella seisontajarrulla. Moni autonvalmistaja ei varusta enää yhtään malliaan käsitoimisella seisontajarrulla.
Dm3 ja Dm4
Dm3 ja Dm4 olivat Valtionrautateiden käytössä olleita dieselmoottorivaunuja. Vaunuja tilattiin kymmenen kappaletta molempia sarjoja vuonna 1949. Vaunut valmisti Valmet vuosina 1952–1953. Myöhemmin Dm4-vaunuja tilattiin vielä neljä kappaletta lisää, ja ne valmistuivat vuonna 1954. Kaikki vaunut on sittemmin romutettu.
Ryöstö (korttipeli)
Ryöstö on korttipeli, jossa voi olla 2 tai useampi pelaajaa.
Aloitus
Jokaiselle pelaajalle jaetaan 2 korttia, mutta sille, joka pelin saa aloittaa, jaetaan 3 korttia. ( Jakajasta seuraava aloittaa [häviäjä tekee työt jos peliä pelataan useita kertoja] ) Jäljelle jäänyt pakka asetetaan keskelle pöytää.
Pelin loppu
Peli loppuu, kun pakka pöydällä loppuu. Sitten pelaajien edessä olevien korttipinojen korttien pisteet lasketaan.
Pelin voitto
Pelin voittaja on pelaaja, jolla on eniten pisteitä.
St. Petersburg
St. Petersburg on kaupunki Tampanlahdella Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupunki on huomattava matkailukohde, ja sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 244 769.
Maantiede
thumb|vasen|Kaupunki satelliittikuvassa. St. Petersburg sijaitsee Tampanlahden rannalla Floridan keskiosasta länteen Pinellasin piirikunnassa Pinellasin niemimaalla. Clearwater sijaitsee St. Petersburgista noin 25 kilometriä luoteeseen ja Tampa 30 kilometriä koilliseen. Kaupungit kuuluvat samaan suureen metropolialueeseen ja aluetta kutsutaan lempinimellä Sun Coast. Pinellasin niemimaata ympäröivät Meksikonlahti lännessä ja Tampanlahti idässä. Niemimaan rannikolla on useita pieniä paikkakuntia, kuten Clearwater Beach, Dunedin, Indian Rocks Beach, Belleair Beach, Madeira Beach, St. Pete Beach, Safety Harbor, Tarpon Springs ja Treasure Island. Meksikonlahden puolella niemimaata on myös noin 20 pientä saarta.
Alueella vallitsee semitrooppinen ilmasto. Kesäisin kesäkuun ja syyskuun välillä alueella esiintyy usein ukkosmyrskyjä ja sateita. Ilmankosteutensa puolesta St. Petersburg on yksi Yhdysvaltojen kosteimmista kaupungeista. Sateista huolimatta suurin osa vuodesta on aurinkoista.
Historia
thumb|vasen|Central Avenue vuonna 1910. thumb|[[Tony Jannusin Benoits-lentokone kaupungin satamassa.]] Ennen eurooppalaisten saapumista Floridassa eli useita eri intiaanikansoja, kuten timucuat ja calusat. Ensimmäinen eurooppalainen alueella oli espanjalainen tutkimusmatkailija Juan Ponce de León, joka ankkuroitui aluksineen Mulletinlahdella vuonna 1513. Hän joutui miehistöineen kahakkaan timucuoiden kanssa ja joutui lähtemään alueelta. Leon palasi joitakin vuosia myöhemmin ja haavoittui kuolettavasti nuolesta saman kaltaisessa kahakassa. HJänelle pystytettiin sittemmin patsas St. Petersburgiin. Vuonna 1528 alueelle saapui Pánfilo de Narváez ja vuonna 1539 Hernando de Soto.
Varsinaista siirtolaisasutusta kasvoi alueelle vasta 1800-luvulla. Antonio Maximo oli rakentanut pienen kalastajamökin Pinnelasin niemimaan eteläkärkeen vuonna 1843, mutta Maximo ja hänen mökkinsä katosivat hurrikaanin aikana muutamaa vuotta myöhemmin. Ensimmäinen varsinainen siirtolainen alueella oli paikalle Detroitista muuttanut John Constantine Williams. Astmasta kärsinyt Williams muutti Floridaan terveyssyistä, kuten monet muutkin sittemmät siirtolaiset. Williams oli ostanut nykyisen kaupungin paikalta suuren maa-alueen, mutta hän kuoli vuonna 1887 Tampassa keltakuumeeseen. Ennen kuolemaansa hän oli myynyt osan maistaan venäläiselle siirtolaiselle Peter Demensille, joka rakennutti alueelle rautateitä. Demens antoi paikalle sen nykyisen nimen kotikaupunkinsa Pietarin mukaan. Rautatie ylsi seudulle vuonna 1888, jolloin St. Petersburgin asukasluku oli vain 30. Demens alkoi kehittää paikasta lomailukohdetta. Hallinnollisesti paikasta tehtiin oma kaupunkinsa vuonna 1892.
Vuonna 1909 kaupunkiin alkoi suora rautatieliikenne New Yorkista. Uutenavuotena 1914 Tony Jannus lennätti puolestaan Benoits-nimisellä puisella lentokoneellaan ensimmäistä lentoliikenteen maksavaa asiakasta St. Petersburgista Tampaan. Vuonna 1924 valmistui Gandy Bridge Tampanlahden yli. Rautatie- ja autoliikenteen kehitys johti suureen kiinteistöbuumin 1920-luvulla. Kaupungin asukasluku oli jo 50 000 vuonna 1925. 1930-luvun lama iski kuitenkin huomattavan loven kaupungin kasvuun.
Toinen maailmansota iski kaupungin matkailualaan, mutta tilannetta helpotti asevoimien sotilaiden sijoittaminen kaupungin hotelleihin. 1940-luvun loppupuolella St. Petersburgista tuli Floridan ensimmäinen kaupunki, jossa sittemmin tavalliseen tapaan alettiin kannustaa entisiä matkailijoita asettumaan kaupunkiin pysyvämmin eläkepäivikseen. Sodan jälkeen vuonna Tampanlahden yli rakennettiin toinen silta ja 1960-luvulta lähtien kaupunkia alettiin markkinoida matkailukohteen ohella korkean teknogian, sairaanhoidon ja teollisuuden keskuksena.1980-luvulla aloitettiin puolestaan laajamittaisia hankkeita kaupungin keskustan kehittämiseksi.
Talous
thumb|Jahtisatama. Matkailu muodostaa St. Petersburgin talouden kulmakiven. Muita huomattavia talouden aloja ovat teollisuus, finanssiala, lääke- ja informaatioteknologia, palvelut ja meritieteet. Raymond James Financial-yhtiön pääkonttori sijaitsee kaupungissa. Meritieteiden saralla kaupungissa sijaitsevat U.S. Geological Survey Center of Coastal Geology, Florida Institute for Oceanographic Research ja University of South Florida’s College of Marine Science.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot St. Petersburgissa aikavälillä 2013–2017 olivat 50 622 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 31 724 dollaria. 15,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
St. Petersburgin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 244 769 ja vuoden 2019 arvion mukaan 265 098. Kaupungin asukkaista 69,2 % oli taustaltaan valkoisia, 22,8 % afroamerikkalaisia, 0,2 % intiaaneja, 7,6 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 3,3 % aasialaisia. 11,9 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 10,6 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus ja kulttuuri
St. Petersburgin korkeamman asteen oppilaitoksia ovat Eckerd College, St. Petersburg Junior College, Stetson University College of Law ja University of South Floridan paikallinen kampus. Kaupungissa on myös meritieteiden alan tutkimuskeskuksia.
Tampa Bay Rays on paikallinen baseballseura. Alueella harjoitetaan myös urheilukalastusta ja purjehdusta.
Tim Robbins
Timothy Francis ”Tim” Robbins (s. 16. lokakuuta 1958 West Covina, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan paitsi näyttelijänlahjoistaan, myös voimakkaista poliittisista näkemyksistään.
Elokuvaura
Valmistuttuaan Kalifornian yliopistosta vuonna 1981 Robbins perusti yhdessä näyttelijäystäviensä kanssa Actor’s Gangin Los Angelesissa. Hän pääsi myös pieniin elokuvarooleihin, kuten vuoden 1985 elokuvassa Fraternity Vacation. Robbinsin läpimurto oli syöttäjä ”Nuke” LaLooshin rooli baseball-elokuvassa Vamppi ja veteraani.
Robbinsin ohjaus- ja käsikirjoitusdebyytti oli elokuva Bob Roberts (1992), joka kertoi oikeistopopulistisesta senaattoriehdokkaasta. Hänen seuraava roolinsa oli Morgan Freemanin rinnalla ylistetyssä draamaelokuvassa Rita Hayworth – avain pakoon.
Vuonna 1995 hän ohjasi ja käsikirjoitti kuolemanrangaistusta käsittelevän elokuvan Kuolemaantuomittu, josta hän sai myös Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.
Robbins voitti Oscarin elokuvasta Menneisyyden ote. Palkinto tuli parhaasta miessivuosasta. Samasta roolista hän voitti myös muun muassa Golden Globen ja SAG-palkinnon.
Yleislähetys
right|250px|Yleislähetys (broadcast)
Yleislähetys (broadcast) viittaa tietotekniikassa yleensä datavirtaan, jota lähetetään ennalta määräämättömälle vastaanottajamäärälle. Yleislähetystä käytetään esimerkiksi kun halutaan saada tietoa kaikista verkossa olevista laitteista. Tällöin kyselijä lähettää yhden yleislähetys-paketin, johon jokainen samassa aliverkossa oleva laite vastaa, olettaen että laite osaa tulkita kyselyn. Yleislähetys ei saisi koskaan saapua aliverkon ulkopuolelta, eivätkä aliverkon yleislähetykset saisi levitä aliverkon ulkopuolelle.
Broadcast-osoite (IPv4)
Tietokoneverkkojen yhteydessä broadcast-osoite on IP-osoite jonka kautta IP-paketti voidaan lähettää jokaiselle samassa aliverkossa olevalle laitteelle. Osoitteen tarkka määrittely on esityksessä.
Tiettyä aliverkkoa vastaava broadcast-osoite saadaan kun tiedossa on laitteelle määritelty IP-osoite sekä aliverkon peite (englanniksi subnet mask tai netmask). IP-osoitteen ja aliverkon peitteen komplementin kesken tehdään looginen tai (OR) -bittioperaatio jonka tuloksena saadaan broadcast-osoite.
Esimerkki tämän selventämiseksi: Laite haluaa tehdä broadcast-lähetyksen omaan aliverkkoonsa. Laite tietää IP-osoitteensa 130.230.10.30 sekä aliverkon peitteen 255.255.255.0. Verkon peitteen komplementti on 0.0.0.255. Tällöin broadcast-osoitteeksi saadaan 130.230.10.30 || 0.0.0.255 = 130.230.10.255. Tähän osoitteeseen lähetetty paketti tavoittaa kaikki saman aliverkon laitteet.
Broadcast-osoite (ethernet)
Broadcast-osoite ethernet-verkossa on muotoa FF:FF:FF:FF:FF:FF. Se leviää koko aliverkon alueelle, koska ethernet-kytkimet ja -toistimet kopioivat ethernet-broadcast-osoitteella varustetut paketit jokaiseen porttiin. ARP-paketti on tyypillinen ethernet-broadcast-paketti.
Sanan muita merkityksiä
Radiotekniikassa broadcast-termillä tarkoitetaan tv- ja radiolähetyksiä (sekä analogi- että digitaalilähetykset).
Arja Karhuvaara
thumb|200px|Arja Karhuvaara Arja Sisko Kaarina Karhuvaara (o.s. Ahola, s. 7. elokuuta 1954 Kärkölä) on suomalainen yrittäjä, Helsingin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2004 ja kokoomuksen entinen kansanedustaja (2007–2011).
Karhuvaara valittiin eduskuntaan vuoden 2007 vaaleissa Helsingin vaalipiiristä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2011 vaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Varsinaiselta ammatiltaan Karhuvaara on fysioterapiayrittäjä. Koulutukseltaan hän on yo-merkonomi ja fysioterapeutti. Karhuvaara on ollut muun muassa Vanhusten hyvinvointi ry:n varapuheenjohtaja. Hän on Suomi-yhtiön edustajiston jäsen.
Andreas Schlütter
Andreas Schlütter (s. 17. elokuuta 1972 Suhl, Thüringen, Saksa) on saksalainen hiihtäjä. Hän on saavuttanut neljä arvokisamitalia, kaikki Saksan viestijoukkueissa.
Schlütter on sijoittunut arvokisoissa henkilökohtaisilla matkoilla viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon, paras saavutus on neljäs sija 2002 olympialaisten 50 kilometrin matkalla.
Rosoailakkilude
Rosoailakkilude (Dicyphus globulifer) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. .
Ulkonäkö
Pituus 3,5 mm - 4,1 mm. Muistuttaa muita Dicyphus -suvun luteita. On saanut nimensä etuselän kahdesta pyöreästä kohoumasta, 'rososta'. Töpäkämpi kuin useimmat sukulaisensa. Yleisväritys tasaisen ruskea, kohoumien alue etuselässä musta. Pikkukilpi mustakeskustainen, reunoilta vaalea. Peitinsiivet ovat kuviottomat - lähes kuviottomat. Tuntosarvet kokotummat.
Levinneisyys
Esiintyy koko Euroopassa ja idässä aina Itä-Siperiaan saakka. Suomessa yleinen ja runsaslukuinen Etelä-Lappiin saakka.
Elinympäristö
Käyttää ravinnokseen kohokkikasveja, erityisesti puna-ailakkia. Muita ravintokasveja ovat olleet valkoailakki, käenkukka, sekä erilaiset kohokit ja neilikat.
Elintavat
Talvehtii aikuisena. Seuraava sukupolvi kehittyy aikuiseksi heinäkuulta alkaen.
Italian Grand Prix 2000
thumb|Michael Schumacher varikolla. Italian Grand Prix 2000 (virallisesti LXXI Gran Premio Campari d'Italia) oli Formula 1 -kauden 2000 14. osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 2000 Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kuudes.
Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta
Somalimaan maahanmuuttovirasto "(SIBC)" tai Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta ( Arabia : دائرة الهجرة ومراقبة الحدود صوماليلاندي) on Somalimaan hallituksen virasto sisäasiainministeriön alaisuudessa, ja se on myös tärkein viranomainen Somalimaan maahanmuuttolakien täytäntöönpanossa ja täytäntöönpanossa. SIBC säätelee viisumihakemusten, maahantulo- ja oleskelulupien tutkimista ja hyväksymistä Somalimaassa. Virastoa johtaa prikaatikenraali. Nykyinen prikaatikenraali on Mohamed Osman Aalin (Dayib).
Italian Grand Prix 2000
Kilpailu
Toisesta ruudusta lähtenyt Rubens Barrichello sai huonon lähdön, minkä takia Mika Häkkinen onnistui nousemaan kolmannesta ruudusta toiseksi aivan Michael Schumacherin kantaan. Barrichellon vaisun lähdön takia myös David Coulthard ja Jarno Trulli onnistuivat nousemaan hänestä ohi.
Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta
Maahanmuuttovirasto on vastuussa myös Somalimaan passien myöntämisestä.
Viisumin saaminen
vasen|pienoiskuva| Viisumipolitiikka
Italian Grand Prix 2000
Kilpailu
Heti ensimmäiseen shikaaniin tultaessa Eddie Irvine ajoi ulos ja joutui keskeyttämään. Samassa mutkassa muun muassa Mika Salo ajoi shikaanin suoraksi.
Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta
Viisumin saaminen
Seuraavaan luokkaan A kuuluvat hakijat tai matkustajat voivat saada maahantuloviisumin saapuessaan kaikkiin Somalimaan satamiin.
Italian Grand Prix 2000
Kilpailu
Variante della Roggia -mutkaan tultaessa Jordan-tallin Heinz-Harald Frentzen ajoi kovaa tallikaverinsa Jarno Trullin auton vasempaan takareunaan ja hieman myös Barrichellon autoon. Kaikkien kolmen autot pyörähtivät ja veivät myös Coulthardin auton ulos. Romua lensi ympäriinsä ja samalla paikalle tulleista peräpään autoista Pedro de la Rosa osui luultavasti Johnny Herbertin takapyörään. Hänen autonsa lensi melko korkealle ilmaan ja laskeutui samaan paikkaan kuin mihin juuri äsken keskeyttäneet autot olivat joutuneet. De la Rosan auto tuli todella vaarallisesti alas, sillä se lensi Coulthardin auton yli ja laskeutui Barrichellon auton viereen oikealle kyljelleen. Kaikki kuljettajat säilyivät onnettomuudesta kuitenkin ilman fyysisiä vaurioita. Onnettomuuden seurauksena turva-auto kutsuttiin radalle.
Vaikka kaikki kuljettajat selvisivätkin ilman vaurioita, Frentzenin autosta irronnut rengas osui ratavirkailija Paolo Gislimbertiin. Ratavirkailijaa yritettiin elvyttää radan reunalla, mutta hän menehtyi saamiinsa vammoihin. Ratavirkailija oli kuollessaan 33-vuotias. Kyseessä oli ensimmäinen kuolonuhri Formula 1:ssä sitten Ayrton Sennan ja kauden 1994.
Michael Schumacher kasvatti eroa toisena ajaneeseen Häkkiseen, joka ei pysynyt Schumacherin vauhdissa. Arrows-tallin Jos Verstappen ajoi hyvää kilpailua, ja oli välillä jopa sijalla kolme. Schumacher ajoi voittoon ja Häkkinen oli toinen. Häkkinen ajoi kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,25.595.
Somalimaan maahanmuutto ja rajavalvonta
Viisumin saaminen
A-luokka:
B-luokka:
Adlerstolpe
Adlerstolpe oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1816. Suvun kantaisä ritarihuoneen kamreeri Donat Feif (1685-1729) kuului aateliseen Ehrensparre-sukuun ja hänet aateloitiin vuonna 1727.
Pekka Viippo
Viippo voitti nyrkkeilyssä yli 91 kilogramman sarjassa Suomen-mestaruuden vuosina 1985–1990 ja hopeaa yli 81 kilogramman sarjassa vuosina 1981–1982. Nyrkkeilijänä hän edusti Forssan Nyrkkeilijöitä.
Viipon huippuvuosina nyrkkeilyuraansa rakentaneen Tony Halmeen taustavoimat eivät laskeneet tähteään ottelemaan tätä vastaan. Amatöörinä Viippo löi muun muassa Ruotsin Håkan Brockin, joka taas kärsi kyseenalaisena pidetyn tappion maineikkaalle Mike Tysonille.
Vuonna 2009 Viippo voitti veteraanien yleisurheilun MM-kilpailuissa Lahdessa hopeaa 45-vuotiaiden kuulantyönnössä. Hän jäi kuitenkin kiinni dopingin käytöstä ja menetti mitalinsa. Hänen MM-kisoissa antamastaan dopingnäytteestään löytyi anabolisia steroideja, testosteronia ja diureettia. Veteraaniurheiluliitto määräsi hänet kahden vuoden urheilun toimintakieltoon. Viippo jäi toistamiseen kiinni dopingin käytöstä kilpailun ulkopuolisessa testissä syyskuussa 2011. Hän sai kahdeksan vuoden kilpailukiellon, joka päättyy marraskuussa 2019.
Journal of Chemical Physics
Journal of Chemical Physics on tieteellinen julkaisusarja, jota julkaisee American Institute of Physics. Lehdessä julkaistaan kemiallisen fysiikan alan tutkimuksia, erityisesti aiheista spektroskopia, kinetiikka, tilastollinen mekaniikka, kvanttimekaniikka, polymeerit, materiaalit, pinnat ja rajapinnat sekä tietoteoria. Lehti julkaisee myös biologisia systeemiä koskevia tutkimuksia. Journal of Chemical Physics on viitatuin julkaisusarja atomi- ja molekyylifysiikan sekä kemiallisen fysiikan alalla. Thomson Reutersin (nyk. Clarivate Analyticsin) Journal Citation Reportsin laskelmien mukaan lehden vaikuttavuuskerroin oli 3,164 vuonna 2012. Vuosittain lehdestä ilmestyy 48 numeroa.
Ignatius Loyola
Pyhä Ignatius Loyola (1491 Loyola, Guipuzcoa, Espanja – 1556 Rooma, Italia), kastettu nimellä Íñigo López de Loyola, oli katolinen pyhimys, jesuiittaveljestön perustaja ja mystikko.
Elämä
Loyola syntyi varakkaaseen baskiaatelisperheeseen Guipúzcoassa ja oli äidinkieleltään baskinkielinen. Hän oli nuorin 13 lapsesta joka syntyi Marina Saenz de Liconalle ja Beltran Yanez de Onaz y Loyolalle. Nuorella iällä Loyola lähetettiin Arévaloon, Kastilian varainhoitajan Juan Velázquez de Cuéllarin (noin 1460–1517) oppilaaksi ja paašiksi. Nuorukaisena Loyolan sanottiin olevan perso uhkapeleille, kaksintaisteluille ja naisseikkailuille, ja hän joutui kiivasluontoisuutensa ja naisseikkailujensa vuoksi usein ongelmiin.
Loyola oli nuoresta alkaen kiinnostunut sotataidosta. Velazquesin kuoltua Loyola siirtyi Najeran herttuan Antonio Manrique de Laran (k. 1535) palvelukseen ja päätyi taistelemaan herttuan joukoissa Comuneros -kapinallisia vastaan. Pamplonan taistelussa vuonna 1521 Loyola haavoittui taistelussa molempiin jalkoihin tykin osumasta, ja hänen oikea jalkansa vammautui vakavasti.
Ollessaan toipilaana uskonnollisessa hospitaalissa, Loyola syventyi tavanomaisen ritariromanssien puutteessa uskonnolliseen kirjallisuuteen. Loyola luki muun muassa Ludolph Saksilaisen (noin 1295 – 1378) kristillistä mietiskelyä käsittelevää teosta Vita Christi (suom. "Kristuksen elämä") ja Jacobus Voraginelaisen (noin 1230–1298) pyhimysten elämää käsittelevään teokseen Kultainen Legenda. Niiden vaikutuksesta hän päätti omistaa elämänsä pyhimysten viitoittamalle askeesille ja suorittaa pyhiinvaelluksen Jerusalemiin. Varsinkin Fransiskus Assisilaisen ja Pyhän Dominicuksen elämäntarinat tekivät Loyolaan suuren vaikutuksen.
Pitkän toipilasaikansa kestäessä Loyola näki sarjan uskonnollisia näkyjä Jeesuksesta ja Mariasta, ja kirjoitti sen pohjalta noin 300 sivua tekstiä, josta myöhemmin muokkaantui Loyolan pääteos Harjoituksia. Teksti on kirjoitettu espanjaksi, sillä Loyola ei osannut latinaa. Sappikivien aiheuttamat kivut ja kuumetilat sekä muut sairaudet vaivasivat Loyolaa hänen koko elämänsä ajan.
Toivuttuaan Loyola hylkäsi omaisuutensa ja lähetti kotiin palvelijansa. Hän matkusti Montserratin luostariin (Kataloniaan) ja hylkäsi siellä ritariuden tunnukset (miekkansa ja tikarinsa) kirkon alttarille. Lopun elämäänsä Loyola pukeutui karusti, kerjäsi elääkseen, matkusteli laajasti ympäri Espanjaa, usein jalan tai aasilla, ja suoritti aikeensa mukaisesti pyhiinvaelluksen Jerusalemiin. Loyola kutsui itseään pyhiinvaeltajaksi ja esiintyi useimmiten nimettömänä.
Köyhyyslupauksesta ja sen tuomista ongelmista huolimatta Loyola opiskeli Barcelonan, Salamancan ja Pariisin yliopistoissa ja sai filosofian maisterin arvon Pariisin yliopistosta vuonna 1534. Loyolaa epäiltiin toistuvasti harhaoppisuudesta, ja hän oli vankeudessa ja toistuvasti inkvisition tutkittavana. Usein hänet karkotettiin tai häntä kiellettiin opettamasta, mistä syystä hän lopulta siirtyi Pariisiin. vasen|pienoiskuva|300x300px|Pyhäköksi muutettu Loyolan luola Manresassa.
Jesuiittaveljeskunnan perustaminen
Paavi Paavali III vahvisti Loyolan järjestösäännön vuonna 1540. Loyolan kuolinvuonna jesuiittaveljeskuntaan kuului lähes tuhat jäsentä, joiden kanssa Loyola kävi tiivistä kirjeenvaihtoa. Noin seitsemän tuhatta Loyolan kirjoittamaa kirjettä on julkaistu.
Harjoituksia
Paavali III:n antamaa hyväksyntää Loyolan pääteoksille eli Harjoituksille on kutsuttu korkeimmaksi millekään kirjalle myönnetyksi paavilliseksi hyväksynnäksi. Monet muut paavit ovat sittemmin lisänneet omia suosituksiaan Harjoituksille ja paavi Pius XI julisti Ignatiuksen hengellisten harjoitusten suojeluspyhimykseksi vuonna 1922.
Harjoituksien ydin on retriitinomainen, kuukauden mittainen ohjattu sarja, joka on jaettu viikkoihin. Teos on suunnattu retriitin ohjaajalle, eikä sitä ole tarkoitettu luettavaksi hartauskirjana.
Pyhiinvaeltajan kertomus
Pyhiinvaeltajan kertomus on saneltu jesuiitta Luis Conçalves de Camaralle, joka on sanellut sen kirjureille. Teos on kirjoitettu espanjaksi ja italiaksi ja on kaunokirjallisesti vaatimaton ja elämäkertateoksena ylimalkainen, luultavasti siksi että yksityiskohtia on jäänyt pois saneluprosessissa ja koska Loyola oli vastahakoinen teoksen sanelemiseen.
Pyhiinvaeltajan kertomuksessa Loyola luultavasti liioittelee omia puutteitaan vaikuttaakseen vaatimattomalta, mutta teoksesta voidaan silti päätellä, että luonteeltaan Loyola oli äkkipikainen, impulsiivinen ja vaikutuksille altis. Muutama esimerkkikertomus havainnollistaa Loyolan luonteenpiirteitä:
Matkalla Manresaan Loyola keskustelee erään maurin kanssa uskonasioista ja päättää spontaanisti murhata matkatoverinsa, koska keskustelu ei tyydytä Loyolaa. Murha jää toteuttamatta, koska Loyola ei ole varma, kumpaan suuntaan edeltä ratsastanut matkatoveri on ratsastanut. Jerusalemissa Loyola karkaa matkaseurueestaan, kävelee edestakaisin suunnitelmattomasti ja yrittää jäädä luvattomasti Jerusalemiin. Hän jää kuitenkin pian kiinni ja hänet ilmeisesti karkotetaan Kyprokselle ensimmäisessä lähtevässä laivassa.
Loyola kuvailee huomattavia oppimis- ja keskittymisvaikeuksia, sekä kokemuksia, jotka nykylukija tulkitsee helposti maanis-depressiivisyytenä. Loyola kuvailee myös pakkoajatuksia, itsetuhoisuutta ja unettomuuden oireita. Hän hankkiutuu usein tietoisesti ongelmiin ja aiheuttaa usein käytöksellään pahennusta. Usein hänet määrätään joko saarnauskieltoon, vangitaan tai karkotetaan. Inkvisitio tutkii Loyolan opetuksia useaan otteeseen, mutta ei kuitenkaan tuomitse häntä.
Kuolema ja kanonisointi
Loyola kuoli Roomassa riehuneeseen rajuun malariaepidemiaan eli roomalaiskuumeeseen vuonna 1556. Hänet julistettiin pyhimykseksi 1609 ja kanonisoitiin 1622.
Mies on Alavan, Baskimaan, Bilbaon hiippakunnan, Bizkaian, Gipuzkoan, Guipuscoan, Vizcayan, jesuiittojen, retrettien ja sotilaiden suojeluspyhimys. Häntä kuvataan kirjalla, kasukalla ja pyhällä eukaristialla. Pyhimyksen juhlapäivää vietetään 31. heinäkuuta.
Pyhää Ignatius Loyolaa on muistettu roomalaiskatolisessa messussa hänen muistopäiväänään seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
Palvelija
thumb|Kotityöntekijät Yhdysvalloissa vuonna 1914 Palvelija on isäntäänsä tai emäntäänsä palveleva taloustyöntekijä. Naispuolinen palvelija on piika. Palvelijaa voidaan sanoa myös palkkalaiseksi, palkolliseksi tai palkalliseksi.
Aikaisemmin länsimaissa kartanot ja muut varakkaat kotitaloudet saattoivat työllistää suuria määriä palvelijoita, joiden tehtävä oli palvella isäntäperheensä jäseniä. Teollistumisen myötä syntyi kaupunkeihin nykyaikaisen keskiluokan edeltäjä, joka oli paljon nykyistä kapeampi yhteiskuntaluokka. Vielä 1950-luvulla keskiluokkaiset koditkin saattoivat pitää yhtä palvelijaa, jota kutsuttiin kotiapulaiseksi.
Nykyaikana yhden perheen palvelemiseen keskittyneet palvelijat ovat jääneet länsimaissa harvinaisuuksiksi, mutta yksittäisiä kotitaloustöitä suorittamaan saatetaan palkata ammattilaisia, esimerkiksi siivoojia. Lisäksi au pairit tekevät monia palvelijoille tyypillisiä tehtäviä.
Kanadan Grand Prix 1970
Kanadan Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. syyskuuta 1970 Mont-Tremblant -radalla. Kilpailun voitti Jacky Ickx, jolle voitto oli kauden toinen.
Venäjän presidentinvaali 2004
Venäjän presidentinvaali 2004 oli Venäjällä 14. maaliskuuta 2004 järjestetty vaali. Nykyinen presidentti Vladimir Putin pyrki toiseen täyteen nelivuotiskauteen. Hänet valittiin jatkokaudelle 71,9% ääniosuudella.
Pietarin vanha pörssi
thumb|Pietarin vanha pörssitalo, jossa on nykyisin laivastomuseo. Pietarin vanha pörssi on uusklassinen rakennus Pietarissa Vasilinsaaren itäreunalla. Pörssitalon suunnitteli ranskalainen arkkitehti Thomas de Tomon, ja se rakennettiin vuosina 1805–1810.
Vallankumouksen jälkeen pörssitalo kävi tarpeettomaksi, ja siitä tehtiin Laivastomuseo.
Aiheesta muualla
Borsa di San Pietroburgo
SMS Arcona (1902)
SMS Arcona oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä ja sen köli laskettiin vuonna 1901. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1902 ja se otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1903.
Palvelus
Alus modernisoitiin 1911-1912, mutta muutokset olivat vähäisiä. Se siirrettiin vuoden 1916 lopulla luokkansa muiden alusten kanssa toisen linjan tehtäviin, jolloin alus palveli lähinnä miinalaivana, jolloin se kykeni kuljettamaan jopa 200 miinaa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alus liitettiin muodostettuun Reichsmarineen. Se palveli palveluksesta poistoonsa saakka vuoteen 1930, jonka jälkeen alus toimi proomuna.
Vuonna 1942 alus muutettiin Wilhelmshavenin laivastotukikohtaa suojaavaksi kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi, jolloin alukselle asennettiin viisi 105 millimetrin, kaksi 37 millimetrin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus romutettiin sodan päätyttyä 1948-1949.
HYLA
thumb|HYLA-logo HYLA on Valio Oy:n rekisteröimä tavaramerkki. Nimi tulee sanoista hydrolysoitu laktoosi ja kertoo maitotuotteen olevan vähälaktoosinen.
HYLA-merkityissä maitotuotteissa laktoosia eli maitosokeria on alle 1 %, joten ne soveltuvat monille laktoosi-intoleranteille, joille tavanomaisten maitotuotteiden käyttö aiheuttaa vatsaoireita. HYLA-tuotteiden laktoosi pilkotaan glukoosiksi ja galaktoosiksi valmistuksen yhteydessä niihin lisättävän laktaasientsyymin avulla.
HYLA-maito maistuu makealta tavalliseen maitoon verrattuna, koska glukoosi ja galaktoosi maistuvat noin 2 ja 6 kertaa makeammilta kuin laktoosi. HYLA-maidolla on myös korkeampi glykeeminen indeksi, koska glukoosin verensokeria nostava vaikutus on yli kaksi kertaa suurempi kuin laktoosilla.
Valio aloitti tutkimukset hydrolysoidusta laktoosista 1970-luvun alussa. Vuonna 1978 tuotiin markkinoille ensimmäinen HYLA-tuote, maitojauhe, jota seurasi maito ja myöhemmin muita tuotteita. 1990-luvun lopulla Valio tutki ja kehitti teknologiaa myös täysin laktoosittomien tuotteiden valmistusta varten, joissa laktoosia on alle 0,01 %. Ensimmäinen Valion laktoositon tuote, kevytmaitojuoma, lanseerattiin vuonna 2001.
Pitkäjärvi (Rautjärvi)
Pitkäjärvi on kyläkokonaisuus nykyisessä Rautjärven kunnassa, käsittäen Innasennurkan ja Kaljusenkylän kyläalueet entisen Simpeleen kunnan alueelta. Kylien alueella on n. 300 asukasta.
Pitkäjärvi sijaitsee Rautjärven pohjoisosassa noin kuusi kilometriä kunnan keskustaajaman Simpeleen luoteispuolella.
Kylässä on useita pieniä järviä ja lampia. Pitkäjärven koulu on lakkautettu ja se toimii nykyisin Pitkäjärven toimintakeskuksena. Toimintakeskus on Innasennurkan-Kaljusenkylän (In-Ka) kyläyhdistys ry:n omistuksessa. Kylän keskustan lisäksi asutusta on Innasennurkassa.
Pitkäjärvellä asuu paljon yrittäjiä. Keskellä Pitkäjärveä on laavu-lato sekä lintutorni.
Jean Calvin
Varhainen elämä ja koulutus
Calvin syntyi Noyonissa, Pariisin koillispuolella vuonna 1509. Jean Calvin oli lapsuudestaan asti perehtynyt liiketoimintaan, porvariston elinehtoihin sekä laajalle levinneeseen antiklerikalismiin. Calvin sai juristin koulutuksen Orléansin ja Bourgesin yliopistoissa, jotka olivat Margareeta Navarralaisen reformismin tyyssijoja. Vuonna 1532 Calvin siirtyi Pariisiin harjoittamaan humanistisia ja teologisia opintoja kuninkaan tukemassa humanistikollegiossa, Collège de Francessa. Calvin julkaisi Senecan kommentaarin (1532), jossa hän osoittautui erasmuslaiseksi kristilliseksi humanistiksi, joka kuitenkin kritikoi stoalaista ihmiskäsitystä vastaan. Pariisissa Calvin vietti miellyttävää ja kulttuuripitoista elämää.
Kääntymys
Calvinin kääntymys ei ole tarkasti ajoitettavissa, mutta se tapahtui ennen vuotta 1534. Calvinin kääntymys oli opinnoilla saatu oivallus Raamatun totuudesta. Lutherin tavoin Calvin koki epäluuloa omia uskonnollisia tunteitaan ja kokemuksiaan kohtaan.
Kääntymyksestä Calvin sai evankelisen tahdonsuunnan ja aktivistisen asenteen, joka oli luonteenomaista hänelle ja hänen kirkolleen. Calvinista tuli julistaja, joka hoiti ensimmäisen vainon aikana (1534–1535) Pariisin evankelista ryhmää, kunnes vainot pakottivat hänet lähtemään maastaan lopullisesti. Oleskellessaan lyhyen aikaa Baselissa Calvin julkaisi ensimmäisen painoksen Institutio Religionis Christianae-teoksestaan (1536).
Calvinin paettua Ranskan katolista reaktiota hänen tiensä vei evankelis-humanistisiin keskuksiin kuten Baseliin, Ferraraan, Geneveen ja Strasbourgin. Pakomatkalla häntä viivytettiin Genevessä ja vastoin omaa aikomustaan hänet johdettiin varsinaiseen uskonpuhdistajatoimintaan.
Geneven aika (1536–1538)
Geneve oli porvariälymystön johtama kaupunki, joka oli riidassa lähialueen ruhtinaan ja piispan kanssa, koska nämä halusivat liittää kaupungin omaan alueeseensa. Meaux'n piiriin kuuluneesta kaupunkisaarnaaja Guillaume Farelista tuli tänne kaupunkireformaattori. Farelin puuttuvien johtajanominaisuuksien vuoksi poliittiseen vapauteen tähtäävä uskonpuhdistustyö oli kriisissä. Calvin oli kaupungissa läpikulkumatkalla kun Farel pakotti hänet ottamaan kaupungin hengellisen johdon.
Teokratiakokeilu
Genevessä Calvin joutui kohtaamaan problematiikan teokraattisen kysymyksen kanssa kirkon ja valtion suhteesta. Calvinin ratkaisu tähän muotoutui historiallisista tapahtumista ja hänen käytännöllisistä kokemuksistaan pappina.
Poliitikkona
Calvin lähestyi Saksan uskonpuhdistuksen problematiikkaa ulkopuolelta tulevana ranskalaisena. Hän tajusi saksalaisia selvemmin Bucerin, Melanchthonin ja humanistien vaalimat unelmat Saksan kansalliskirkollisesta yhtenäisyydestä ja paavi, keisarin ja evankelisten säätyjen välisen valtataistelun. Calvin poistui pettyneenä, mutta kokeneena ja tarkkanäköisenä Saksan uskontokeskusteluista.
Seurakunnan johtajana
Calvin tutusti seurakunnan johtajana Bucerin pyrkimyksiin saattaa koko kaupunki zwingliläiseen tapaan kirkollisen kurin alaiseksi. Bucerin yritys kariutui raadin vastustukseen. Se ei halunnut jättää kirkkojärjestystä pelkästään hengellisistä koostuvan kollegion hoitoon. Calvinille ongelma oli yksinkertaisempi, koska hän oli pakolaisseurakunnan johtaja. Calvin sai kokemuksia siitä, kuinka kirkkokuri oli järjestettävä.
Uskonpuhdistaja ja kirkollinen strategi
Calvinin selkkaus Geneven raadin kanssa, ranskalaisen seurakunnan johtaminen Strasbourgissa ja perehtyminen Saksan kirkkopoliittiseen ja ekumeeniseen toimintaan muovasivat Calvinista uskonpuhdistajan ja kirkkopoliittisen strategin.
Calvinin kirkkouudistus
Kesken toimintaansa Strasbourgissa Calvin kutsuttiin takaisin Geneveen, sillä kaupungin kirkollinen ja poliittinen sekasorto oli tehnyt hänen palaamisensa välttämättömäksi. Vuonna 1541 Geneven raati hyväksyi Calvinin kirkkojärjestyksen Ordonnances ecclesiastiques. Se pohjautui Bucerin suunnitelmaan ja sisälsi yhteiskunnallisten ja kirkollisten elimien koordinoinnin eikä teokratiaa eli kirkon asettamista maallisten viranomaisten ylöpuolelle. Calvin erotti toisistaan hengellisen ja maallisen regimentin ja usko tulisi Hengen työstä eikä sitä voitaisi synnyttää pakolla.
Jumalan valtakunnan puolustaja
Calvin oli Zwinglin ja muiden Sveitsin uskonpuhdistajien tavoin kaupunkireformaattori. Calvin korosti alkukristillistä seurakuntaa kirkon hallinnon mallina, mutta kirkkojärjestys selittyy hänen taustallaan ja tuon ajan kaupunkitasavaltojen tosiasiallisista kirkollisista oloista. Calvinilla oli periaatteellinen antiikkiin ja historiaan perustuva vastarinta-asenne monarkiaa kohtaan, joka saattaisi kehkeytyä tyranniaksi. Calvinille kirkko oli yksi ja yleinen, eikä hän voinut rajoittautua pelkäksi kaupunkireformaattoriksi. Calvinista tuli Jumalan valtakunnan lähettiläs ja organsoija, sillä hän loi artistokraattisen, hurskaiden käsissä olevan kirkonjohdon. Seurakunnan paimeinilla ja vanhimmilla oli työkenttänään seurakunta ja kansa, joka oli yhä enemmän voitettava Jumalan valtakunnan asialle.
Geneven johtaja
Syntyperäisten porvarien pahennuksen aiheeksi Genevessä tuli sekä konsistorin inkvisitiomainen kirkkokuri että pakolaisten virtaaminen kaupunkiin ja porvarioikeuden myöntäminen heille. Lähes puolet kaupungin asukkaista oli ranskalaisia pakolaisia, mikä oli valtava rasitus kaupungin taloudelle ja köyhäinhoidolle. Taistelun voittivat ranskalaiset. Calvin puhui profeettana Jumalan nimessä ja pakolaisilla oli puolellaan sekä johtaja että periaatteet. Vastustajat leimattiin libertinisteiksi ja heihin sovellettiin ankaraa kirkkokuria. Vuonna 1555 Calvin oli vakiinnuttanut uskonnonuudistustyönsä ja hänestä oli tullut Geneven tosiasiallinen johtaja.
Taistelua ei käyty ainoastaan porvariston oppositioryhmiä vastaan, vaan myös niistä vastaan, jotka julisitivat muuta kuin Calvinin evankeliumia. Ensimmäinen isku kohdistui humanisteihin Sebastian Castellioon ja Miguel Servetoon, jotka tuomittiin kerettiläisiksi. Oppositio ehdotti lempeyttä kerettiläisiä kohtaan ja saattoi itsensä huonoon valoon. Calvin vahvisti kaupungin johtajana ratkaisevan voiton ja kaupungin ranskalaispuolue käytti tilaisuuden hyväkseen vahvistaakseen kansalaisoikeuden suurelle joukolle pakolaisia. Calvin itse sai kansalaisoikeuden 1556.
Viimeiset vuodet
Calvinin viimeisinä vuosina Genevestä tuli protestanttisuuden keskus. Protestanttisuudesta oli tullut taisteleva evankelisuus, joka astui taisteluun jesuiittaveljestön hyökkäävää katolisuutta vastaan. Geneveen tuli intellektuellipakolaisia kaikkialta Euroopasta, etenkin Ranskasta Henrik II:n aikana 1547–1559, Englannista Maria Tudorin aikana 1554–1558 ja Alankomaista Filip II:n aikana vuodesta 1555 alkaen.
Geneve tarjosi maanpakolaisille teologisen koulutuksen. Geneven akatemiasta tuli eurooppalainen instituutio ja Calvinin kuollessa siellä oli 1 500 opiskelijaa.
Paradise Lost
Paradise Lost on brittiläinen metalliyhtye, joka perustettiin Halifaxissa, Englannissa vuonna 1988. Yhtyettä pidetään goottimetallin pioneerina, ja yhtyeestä on tehty Diran Noubarin ohjaama dokumenttielokuva Over the Madness (2007), joka käsittelee Paradise Lostin vaikutusta goottimetalligenreen. Dokumentin mukaan yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa albumia.
Death/doom-vuodet (1988–1992)
Yhtye teki levytyssopimuksen Peaceville Recordsin kanssa vuonna 1990 ja julkaisi debyyttialbuminsa Lost Paradise samana vuonna. Albumi edusti brutaalia ja hiomatonta death metalia, joka ei eronnut ratkaisevasti aikalaisistaan. Seuraavana vuonna ilmestynyt Gothic-albumi osoittautui kuitenkin yhtyeen läpimurroksi, kun yhtye lisäsi death metal -äänimaailmaansa naislaulua ja orkesterisovituksia, toimien pioneerina goottimetallille aina albumin nimeä myöten.
Vuoden 1992 albumi Shades of God jatkoi kuolonmetallin elementtien yhdistämistä muihin tyylilajeihin, tällä kertaa pääasiassa doom metaliin. Music for Nationsin julkaisema levy toi yhtyeelle paljon uusia kannattajia Euroopasta, ja levyä edeltäneen EP:n ”As I Die” -kappale nousi suoranaiseksi hitiksi, jota esitettiin myös Music Televisionilla. Kappale on edelleen yksi yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Shades of Godin aikana yhtye myös konsertoi runsaasti, myös Suomessa 16. maaliskuuta 1992.
Goottimetallin vuodet (1993–1996)
Paradise Lostin neljäs albumi Icon jätti death metalin taakseen, laulaja Nick Holmesin muuttaessa laulutyylinsäkin murinasta puhtaammaksi, matalaksi lauluksi. Entistä ”yleisöystävällisempi” albumi osoittautui goottimetallin tärkeäksi vaikuttajaksi, ja kasvanut suosio toi yhtyeelle entistä enemmän kuulijakuntaa. Yhtye vieraili jälleen Suomessa, 27. lokakuuta 1993. Alkuperäisrumpali Matthew Archer kuitenkin erosi yhtyeestä, ja hänet korvasi Lee Morris.
Syntikkapopin ja goottirockin vuodet (1997–2004)
Goottirockin ja syntikkapopin yhdistelmät jatkuivat vielä albumeilla Host (1999) ja Believe in Nothing (2001), Paradise Lostin päästessä entistä isommille levy-yhtiöille kuten EMI:lle ja BMG:lle. Myynti ja kuulijapalaute eivät kuitenkaan olleet toivotut. Yhtye julkaisi 2002 goottirockalbumin Symbol of Life, jossa popvaikutteita oli jätetty hieman taka-alalle. Albumi ei kuitenkaan menestynyt, ja Suomessakin levy jäi albumilistan ulkopuolelle, ensimmäistä kertaa sitten Shades of God -albumin.
Vuonna 2004 rumpali Lee Morris jätti yhtyeen.
Paluu goottimetalliin (2005–2013)
Vuonna 2005 julkaistu, yhtyeen kymmenes albumi kantoi yhtyeen nimeä. Paradise Lost -levy oli paluu goottimetallijuuria kohti, ja selvästi raskaamman kuuloinen kuin muutama edeltänyt albumi. Albumi sai aiempaa innostuneemman vastaanoton, ja yhtye kiersi jälleen Eurooppaa, muun muassa Ruisrockissa 2006. Rumpali Jeff Singer toimi sessiomuusikkona, kunnes hänen pestinsä vakinaistettiin vuonna 2007.
Vuonna 2007 julkaistu yhdestoista studioalbumi In Requiem jatkoi ”kunnianpalautusta” palaten raskaampiin, paikoin miltei doom metal -maisiin äänimaisemiin, joita yhtyeeltä kuultiin viimeksi Icon-albumin aikoihin vuonna 1993. Yhtye pääsi pitkästä aikaa myös pidemmälle Yhdysvaltain-kiertueelle, tällä kertaa suomalaisen Nightwishin lämmittelijänä.
Samson
Samson voi tarkoittaa ainakin seuraavia: