cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Thomas McKinley
William Thomas McKinley (9. joulukuuta 1938 New Kensington – 3. helmikuuta 2015 Reading) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
McKinley aloitti noin 18-vuotiaana opiskelun Carnegie Mellon -yliopistossa, jossa hänen pianonsoiton opettajanaan toimi Frederick Dorian ja sävellysopettajanaan Nikolai Lopatnikoff. Vuonna 1966 McKinley pääsi Yalen yliopistoon, jossa hänen ensisijaiset opettajansa olivat Mel Powell ja Gunther Schuller. Hän itse opetti myöhemmin Chicagon yliopistossa ja New England Conservatoryssa. Hän opetti säveltämisen ohella myös jazzmusiikkia, jota itsekin soitti pianistina. Vuonna 1986 hän oli Schullerin kanssa perustamassa Boston Composers Orchestraa.
McKinley perehtyi opiskeluaikoinaan elektroniseen musiikkiin ja sarjallisuuteen. Hän kuitenkin itse palasi säveltäjänä kolmannessa sinfoniassaan tonaalisuuteen. Sinfonioidensa ohella hän sävelsi muun muassa konserttoja ja kamarimusiikkia. Hän loi teoksiaan sinfoniaorkestereille ja muille kokoonpanoille, mutta myös yksittäisille muusikoille, joihin kuuluivat pianistit Peter Serkin ja Richard Goode, alttoviulisti Walter Trampler, sellisti Colin Carr, klarinetisti Richard Stoltzman, saksofonisti Stan Getz ja vibrafonisti Gary Burton. McKinleyn teoksia levytettiin vuosien varrella kattavammin Euroopassa kuin Yhdysvalloissa.
Toinen McKinleyn intohimo oli musiikin ohella baseball, jota hän pelasi syöttäjänä vuoteen 1977 saakka. McKinley kuoli vuonna 2015, mutta vuonna 2018 New England Conservatoryssa järjestettiin hänelle 80-vuotismuistokonsertti, jonka esiintyjiin kuuluivat Dinosaur Annex, Transient Canvas, Nahre Sol, Michael Norsorthy, Richard Stoltzman ja Mika Stoltzman.
McKinleyn poika Elliott Miles McKinley on seurannut isänsä jalanjälkiä säveltäjänä.
Viiksisiippa
Viiksisiippa (Myotis mystacinus) on Euroopassa elävä siippalaji.
Ulkonäkö ja koko
Viiksisiippa kuuluu kapeasiipisiin lepakkolajeihin. Sen erottaminen isoviiksisiipasta on todella vaikeaa.
Viiksisiippa on saanut nimensä ylähuulen pitkistä viiksimäisistä tuntokarvoista. Sen varmin tuntomerkki on takajalan ulkosyrjässä varpaisiin ulottuva räpylä. Isoviiksisiippa kuitenkin jakaa tämän tuntomerkin ja nämä kaksi lajia voi erottaa toisistaan ainoastaan koiraan peniksen muodosta tai hampaista. Vesisiipalla räpylä ulottuu nilkkaan ja jalka on suhteessa huomattavasti isompi. Siipan koko ja väri vaihtelevat huomattavasti; selkäpuolella yleisiä sävyjä ovat melkein yksivärinen musta tai punaruskea. Vatsapuoli on vaalean- tai tummanharmaa. Korvat on mustanruskeat ja erittäin huomattavasti tummemmat kuin toisilla siippalajeilla. Eteenpäin taivutetut korvat yltävät 2–4 mm kuonon kärjen ulkopuolelle. Ruumiin pituus on noin 3,5–4,8 senttimetriä.
Levinneisyys ja elinympäristö
Viiksisiippaa tavataan miltei koko Euroopassa; se puuttuu vain osasta Iberian niemimaata ja Islannista, Skotlannista, Tanskasta sekä Fennoskandian pohjoisosista. Suomessa se on yleinen, ja sitä tavataan Vaasa–Kuopio-linjalle asti.
Viiksisiippa elää niittymailla ja muilla avoimilla alueilla, kuten asutuksen lähellä ja vesistöjen varsilla. Se saalistaa aukkopaikoissa, metsäteiden päällä ja metsänreunoissa, mutta hakeutuu toisinaan myös avoimemmille alueille. Viiksisiippa lähtee saalistamaan jo varhain hämärän tullessa ja viettää suurimman osan yötä ulkona. Keväällä ja syksyllä se on liikkeellä erikoisesti myös päiväsaikaan. Yleensä lajilla on kuitenkin kaksi aktiivisuushuippua; toinen auringonlaskun jälkeen ja toinen ennen auringonnousua. Viiksisiipan lento päiväpiilosta saalistusalueelle eroaa tavallisesta pyyntilennosta, joka on tasaista, suunnilleen samalla korkeudella tapahtuvaa.
Viiksisiipan lentokorkeus vaihtelee, vaikka lento onkin suoraviivaista. Viiksisiipalla tunnetaan jopa 2 000 km:n vaelluksia. Talvihorroksen siippa viettää luolissa, kaivoskäytävissä, ladoissa ja kellareissa.
Elintavat
Viiksisiippa käyttää ravinnokseen pieniä lentäviä hyönteisiä.
Lähi-Tapiola
LähiTapiola Keskinäinen Vakuutusyhtiö on suomalainen finanssiryhmä, joka muodostui Lähivakuutus- ja Tapiola-ryhmien yhdistyessä. Se on yksi Suomen suurimpia rahastoyhtiöitä. Ryhmän tuotteiden ja palveluiden joukkoon kuuluu vahinko-, henki- ja eläkevakuuttamisen lisäksi sijoittamisen ja säästämisen palvelut. Yrityksille tarjotaan myös riskienhallintaan ja henkilöstön työhyvinvointiin liittyviä palveluita.
LähiTapiola on asiakkaidensa omistama yhtiöryhmä, joka palvelee niin henkilö-, maatila-, yrittäjä-, yritys- kuin yhteisöasiakkaitakin.
Vuonna 2022 yhtiöllä oli lähes 1,6 miljoonaa omistaja-asiakasta ja se oli Suomen suurin liikennevakuutuksissa, toiseksi suurin vahinkovakuuttajana ja neljänneksi suurin henkivakuuttajana.
Yhtiöiden tausta
LähiVakuutuksen ja Tapiolan juuret ulottuvat 1700- ja 1800-luvuille. Lähivakuutuksen historia alkaa vuodesta 1770, jolloin kuningas Aadolf Fredrik sääti lain pitäjien paloapuyhdistysten perustamisesta. Tapiolan juurina taas pidetään vuotta 1857, jolloin Paloapuyhtiö perustettiin. Tapiolan suorista edeltäjäyhtiöistä Pohja perustettiin vuonna 1909 ja Aura vuonna 1917. Vuonna 1933 säädetyn lain keskinäisistä vahinkovakuutusyhdistyksistä jälkeen paikallisia Lähivakuutusyhdistyksiä alkoi syntyä ympäri maata.
Tapiola ja Lähivakuutus (1982–2012)
Tapiola syntyi Tapion nimipäivänä 18. kesäkuuta 1982, kun Aura ja Pohja yhdistyivät. Vuonna 1983 Lähivakuutusyhdistyksistä koostuneen ryhmän yhteiseksi markkinointinimeksi tuli Lähivakuutus, jota käytettiin sekä valtakunnallisesti että paikallisesti.
2000-luvulla Tapiola päätti laajentaa toimintaansa finanssipalveluihin. Ensin perustettiin Tapiola Omaisuudenhoito Oy ja Tapiola-rahastoyhtiö Oy, jotka yhdistyivät myöhemmin Tapiola Varainhoito Oy:ksi. Tapiola Pankki Oy aloitti toimintansa vuonna 2004.
Vuonna 2011 jo aiemmin esillä olleet tunnustelut Lähivakuutuksen ja Tapiolan fuusiosta avattiin ja aiesopimus fuusiosta allekirjoitettiin 23. joulukuuta. Helmikuussa 2012 Tapiola ja Lähivakuutus ilmoittivat yhdistyvänsä. Yhtiöiden hallintoneuvostot allekirjoittivat LähiTapiolan perustamissopimuksen ja toukokuussa yhtiökokoukset hyväksyivät fuusion. Kesäkuussa kerrottiin, että uuden yhtiön markkinointinimeksi tulee LähiTapiola.
LähiTapiolan alkuvuodet (2013–2014)
thumb|LähiTapiolan toimistorakennus Espoon Tapiolassa. LähiTapiola-ryhmä aloitti virallisesti toimintansa vuonna 2013. LähiTapiolan pääjohtajana aloitti Erkki Moisander. Fuusio oli Suomen taloushistorian suurimpia ja joidenkin mielestä myös vaikeimpia, sillä yritysten kulttuurit olivat hyvin erilaisia. Tapiola-ryhmä oli keskitetysti johdettu, asiantuntijavaltainen yritys, jossa silloinen pääjohtaja Asmo Kalpala käytti suurta valtaa. Yrityskulttuuri kuvailtiin kohteliaaksi ja akateemisia keskusteluja sisältäväksi.
Lähivakuutusta taas johdettiin hajautetulla mallilla, jossa valtaa käyttivät maakuntien itsenäiset vakuutusyhdistykset, jotka toimivat ketterästi ja yrittäjämäisesti. Moisanderin johtamassa yrityksessä harrastettiin suorapuheisuutta. Yhtiöitä oli yritetty fuusioda useita kertoja vuosien varrella ja kumpikin yritys oli yrittänyt turhaan yhdistyä Fennian kanssa. Yhtiöt pelkäsivät alan muuttuvan pankkivetoiseksi, sillä niiden kilpailija OP Ryhmä tarjosi pankkiasiakkailleen bonuksia, joita saattoi käyttää vakuutusmaksuihin. Fuusio toi kilpailuetua kovenevassa kilpailussa. LähiTapiolan synnystä vastasivat Kalpala, Moisander ja Lähivakuutuksen hallituksen puheenjohtaja Ralf Wikström. Neuvotteluissa Lähivakuutuksen asema oli hyvä, sillä se ei tarvinnut fuusiota niin paljon kuin markkinaosuuttaan menettänyt Tapiola. Kalpalaa motivoi halu saavuttaa fuusio ennen eläkkeelle jäämistään. Lähivakuutuksen hallitus halusi säilyttää fuusiossa alueyhdistysten itsenäisyyden.
Kynnysraha
Kynnysraha on termi, joka esiintyy usein yrityksen toimitilahankinnan yhteydessä. Sillä tarkoitetaan hyvälle liikepaikalle pääsemisestä maksettavaa korvausta. Hyvä liikepaikka on mm. ravintoloille usein erittäin tärkeä. Yrityskauppatilanteessa kynnysraha voi sisältyä yrityksestä maksettavaan liikearvoon, ns. good will -arvoon. Näin ollen yrityksen taloushistorialla ei välttämättä ole merkitystä kauppatilanteessa: yritys voi olla toiminut tappiollisesti, mutta sen realisointiarvo siitä huolimatta olla merkittävä.
Kynnysrahaksi kutsutaan myös työntekijältä perittävää korvausta työpaikan saamisen vastineeksi. Tällaisen kynnysrahan periminen on Suomessa laitonta.
Lähi-Tapiola
LähiTapiolan alkuvuodet (2013–2014)
Käytännössä fuusio oli tasa-arvoinen, mutta muutosvastarintaa oli paljon. LähiTapiola oli Suomen suurimpia vahinkovakuuttajia ja sen markkinaosuus oli 25,6 %. LähiTapiola-henkiyhtiö oli neljänneksi suurin henkivakuuttaja 7,9 % osuudellaan.
Kirausk
Kirausk eli Kirovsk  on pieni kaupunki ja maatalousvaltainen hallintopiiri Valko-Venäjän Mahiljoun alueella Babruiskin koillispuolella. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Kirauskin kaupungissa asui 8 756 ja koko piirissä 22 352 ihmistä.
Lähi-Tapiola
LähiTapiolan alkuvuodet (2013–2014)
Kesäkuussa Tapiola Pankki vaihtoi nimensä LähiTapiola Pankiksi. Tapiola Pankki ja S-Pankki ilmoittivat 6.6.2013 fuusiosta osana suurempaa yhteistyökokonaisuutta S-ryhmän ja LähiTapiola-ryhmän välillä. S-ryhmä omisti uudesta pankista 75 % ja LähiTapiola 25 %. Moisander onnistui synnyttämään yhteisen yrityskulttuurin muun muassa huomioimalla kaikkia tasa-arvoisesti, vuorovaikutuksen ja keskustelujen kautta. Lähitapiolalaiset omaksuivat Lähivakuutuksen taseeseen ja tuloslaskelmaan perustuvan johtamisen, joka toi yhtiöön kannattavuus- ja kustannustietoisuutta. Tapiolasta taas saatiin paljon uutta liiketoimintaa: henkivakuuttamista, pankkitoimintaa, jälleenvakuuttamista ja kansainvälisyyttä. Arvostuksen ja ymmärryksen kulttuurin syntymiseen vaikutti se, että tajuttiin osapuolten vahvuudet.
Vuonna 2014 LähiTapiolassa aloitettiin strategiatyö, jossa oli mukana laaja ja keskusteleva johtajisto. LähiTapiola Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö yhdistyi vuoden 2014 alusta lähtien Eläke-Fennian kanssa. Uuden työeläkeyhtiön nimeksi Elo. Toukokuussa S-Pankki ja LähiTapiola Pankki yhdistyivät uudeksi S-Pankiksi.
LähiTapiola (2015–2019)
Vuonna 2016 LähiTapiola oli Suomen toiseksi suurin vahinkovakuuttaja 1,1 miljardin euron maksutulolla, josta henkivakuutusyhtiön osuus oli noin 422 miljoonaa euroa. Yhtiöllä oli 1,6 miljoonaa omistaja-asiakasta. LähiTapiolan hallinnoimien asiakasvarojen arvo oli 9,7 miljardia euroa ja sen yhteistyökumppaneina toimivat S-Pankki, Elo ja Pihlajalinna. LähiTapiola työllisti noin 3400 henkilöä.
Tammikuussa 2017 LähiTapiola kertoi uudistavansa strategiaansa pienentämällä rooliaan vakuutusyhtiönä ja tekemällä elämänturvasta toimintansa ytimen. Elämänturvalla tarkoitetaan turvallisuuden, talouden ja terveyden palveluja, esimerkiksi vahinko- ja henkivakuutus, varainhoito ja terveyteen ja hyvinvointiin liittyvät palvelut. Tavoitteena on olla entistä ennakoivampi, mistä on hyötyä sekä yhtiölle että omistaja-asiakkaille. Kesäkuussa LähiTapiola ja terveysyhtiö Mehiläinen kertoivat aloittavansa strategisen yhteistyön.
Moisanderin jäätyä eläkkeelle vuoden 2019 lopussa hänen seuraajakseen valittiin Juha Koponen, joka aloitti pääjohtajana vuonna 2020.
LähiTapiola (2020–)
Elokuussa 2020 LähiTapiola kertoi nostavansa omistusosuutensa varainhoitoyritys Seligson & Co:sta 40 prosentista sataan prosenttiin.
Tammikuussa 2021 aloitti toimintansa uusi alueyhtiö LähiTapiola Länsi-Suomi, joka syntyi Lännen ja Satakunnan LähiTapioloiden yhdistymisestä. Kesäkuussa kerrottiin, että LähiTapiola ja Elo myyvät osuutensa S-Pankista SOK:lle ja S-ryhmän alueosuuskaupoille. Samalla S-Pankin omistaman FIM-yhtiön hallinnoimat 28 LähiTapiola-rahastoa päätettiin siirtää Seligson & Co -rahastoyhtiölle vuoden loppuun mennessä. Rahastopääoman arvo oli noin neljä miljardia euroa, entuudestaan Seligson & Co -yhtiön hallinnoimien rahastojen arvo oli ollut noin kolme miljardia euroa. Siirto teki LähiTapiolasta yhden Suomen suurimmista rahastoyhtiöistä.
Organisaatio
Keväällä 2022 alueyhtiöiden lisäksi LähiTapiola-yhtiöryhmään kuuluivat valtakunnallisesti toimivat
Yhtiöryhmän työeläkevakuutuskumppani on Elo.
LähiTapiola alueyhtiöt
Keväällä 2022 LähiTapiolalla oli 19 alueyhtiötä:
Omistukset
LähiTapiola omistaa varainhoitoyritys Seligson & Co:n ja on yksi Mehiläisen ja Pihlajalinnan omistajista. Lisäksi LähiTapiola-ryhmä omistaa osan vakuutusyhtiö Turvan takuupääomasta ja on näin ollen yksi Turvan omistajista.
Hiirihai
Hiirihai (Leptocharias smithii) on Atlantin eteläosissa Afrikan länsirannikolla tavattava luomihaikaloihin kuuluva kalalaji. Se on ainoa laji hiirihaiden (Leptochariidae) heimossa.
Taksonomia
Hiirihain taksonomia on pitkään ollut epäselvä. Ainutlaatuisten piirteiden vuoksi se sijoitetaan nykyään omaan hiirihaiden heimoonsa. Heimon sukulaisuussuhteet muihin luomihaikaloihin, erityisesti koirahaihin ja tiikerihaihin, joihin se joskus luokitellaan, on edelleen epäselvä.
Anatomia
Hiirihai on pienikokoinen hai ja koiras voi kasvaa 77 cm pitkäksi ja suurin mitattu naaras oli 82 cm pitkä. Yleensä laji jää kuitenkin pienemmäksi ja saavuttaa noin 55 cm pituuden. Väriltään hiirihai on harmaa selästään ja vatsastaan vaaleampi. Kalan sierainläpät ovat kasvaneet viiksimäisiksi. Selkäeviä on hiirihailla kaksi ja ne ovat samankokoiset ja suhteellisen pienet. Hiirihainaarailla on ainutlaatuinen pyöreänmallinen istukka. Naaras synnyttää eläviä poikasia, joita voi olla seitsemän.
Levinneisyys ja ravinto
Hiirihaita tavataan Afrikan länsirannikon läheisyydestä. Kala elää trooppisissa vesissä, joiden lämpötila on 22–27 °C. Laji on yleinen jokien suistoissa, jotka ovat mutapohjaisia. Laji elää yleensä 10–75 metrin syvyydessä merenpinnasta.
The Undisputed Truth
The Undisputed Truth oli yhdysvaltalainen 1970-luvun rhythm and bluesin ja psykedeelisen soulmusiikin yhtye, jonka tuottaja Norman Whitfield perusti. Yhtyeen alkuperäisjäseniä olivat myös Billie Calvin, Brenda Evans ja Joe Harris. Calvin ja Evans lähtivät yhtyeestä vuonna 1973, jolloin heidät korvasivat Tyrone ”Lil Ty” Barkley, Tyrone ”Big Ty” Douglas, Virginia ”Vee” McDonald sekä Calvin ”Doc” Stephenson. The Undisputed Truth jätti Motown-levy-yhtiön ja siirtyi Whitfieldin Whitfield Records -levy-yhtiölle vuonna 1975. Douglas ja McDonald jättivät yhtyeen, jolloin Yvonne Stevens liittyi yhtyeeseen. 1970-luvun lopun kokoonpano koostui usein Whitfieldin toisen yhtyeen Rose Roycen jäsenistä. Joe Harris, Melvin Stewart, Marcy Thomas ja Lloyd Williams olivat jäsenet, jotka esiintyivät The Undisputed Truthin viimeisellä albumilla.
Hiirihai
Levinneisyys ja ravinto
Hiirihaiden ravintoa ovat äyriäiset, pienet kalat, sienieläimet ja nilviäiset, kuten mustekalat. Hiirihaiden hampaat ovat pienikokoiset ja koiraalla etuhampaat ovat selkeästi suuremmat kuin naaraalla.
Hiirihai ja ihmiset
Hiirihai on rauhallinen ja ihmiselle vaaraton. Hiirihaikanta on vähentynyt haiden pyynnin vuoksi ja IUCN luokittelee lajin silmälläpidettäväksi. Sitä saadaan saaliiksi trooleilla ja siimakalastuksella. Hiirihaiden lihaa syödään kuivattuna ja savustettuna ja lajin nahasta voidaan valmistaa laukkuja.
Sabrina Mustavaara
Sabrina Mustavaara (es.Ilona Chevakova) on kuivtteellinen hahmo televisiosarjassa Salatut elämät. Sabrinan ensiesiintyminen nähtiin syksyllä 2019. Hahmo oli mukana kevääseen 2021, jolloin hän poistui sarjasta.
Yleistä
Sabrina Mustavaara on Ingvar Mustavaaran kasvattitytär ja Gunnar Mustavaaran sekä Ulrika Mustavaaran yhteinen lapsi.
Sarjassa Sabrinaa on usein kutsuttu Noidaksi hänen itsekkyyden, kunnianhimonsa sekä juonittelunsa vuoksi.
Sabrina muutti Helsinkiin Sveitsistä, jossa hän oli myös toiminut kansainvälisten yhtiöiden parissa. Sabrina toimi Mustavaara-yhtiöiden Hallituksen puheenjohtajana, kunnes muutti Espooseen siskonsa Monican kanssa.
Saapuminen sarjaan ja suhde Noeliin
Sabrina saapui sarjaan Mustavaara-yhtiöiden uutena hallituksen puheenjohtana, kun entinen puheenjohtaja Gunnar Mustavaara äänestettiin syrjään. Sabrina oli ostanut Camilla Axelssonin osakkeet, jotka hän oli laittanut myyntiin.
Sabrinalla kehittyi nopeasti lämpimät välit Camillan aviomiehen sekä Mustavaara-yhtiöiden toimitusjohtajan Noel Axelssonin kanssa, he päätyivät suutelemaan ja harrastamaan seksiä useaan otteeseen.
Välit Gunnarin ja Ingvarin kanssa
Sabrina kävi usein tapaamaassa hänen isäksi luulemaansa Ingvaria, joka sairauden vuoksi oli hoitokodissa todennäiköisesti saattohoidossa. Sabrina yhdessä Ingvarin kanssa syytti Gunnaria Ulrikan itsemurhasta, jonka takia Sabrina halusi Mustavaara-yhtiöt itsensä ja Ingvarin omistukseen. He erityisesti kantoivat kaunaa siitä, kun Gunnar oli potkinut pikkuveljensä Ingvarin ulos Mustavaara-yhtiöistä.
Mustavaara-yhtiöt
Sabrinan suuren osakesalkun sekä hallituksen puheenjohtajan työn myötä hänellä oli suuri päätäntävalta yhtiöiden asioiden suhteen. Hän halusi myydä Mustaavaara-yhtiöt toiselle suurelle firmalle, hän kertoi kaupoista muille Mustavaaroille ja he eivät pitäneet ajatuksesta. Sabrina oli jo aloittamassa hallituksen kokousta, jossa yhtiön myymisestä päätettäisiin kunes Camilla, Gunnar sekä Dahlia keskeytti kokouksen. Camilla oli kuitenkin saanut siskoltaan Monica Mustavaaralta suuren määrän osakkeita, jonka seurauksena hänellä sekä Gunnarilla ja Dahlialla oli tarpeeksi päätäntävaltaa siihen myydänkö yhtiöitä vai ei. Myös myöhemmin he äänestivät jokaisen Sabrinan ehdotuksen kumoon, johon hän ei ollut tyytyväinen.
Isyyden paljastuminen
Sabrina kertoi Ingvarille Camillan ja hänen vanhempiensa tekemisistä. Ingvar alkoi kehittää suunnitelmaa erityisesti Gunnaria vastaan. Gunnar oli käynyt Camillan kanssa vierailulla Ingvarin luona hieromassa sopua, mutta Ingvar oli vannonut ettei tule ikinä antamaan anteeksi veljelleen. Ingvar uskotteli kaikille, että oli tullut toisiin aatoksiin, kun kutsui sukulaisensa lounaalle Amandaan. Mutta ennen lounasta, Ingvar oli näyttänyt Ulrikan itsemurhakirjeen Gunnarille, jossa kerrottiin Gunnarin olevan Sabrinan biologinen isä. Ingvar sanoi Gunnarille, että ellei Gunnar luovuta osakkeitaan Ingvarille, hän kertoo kaikille totuuden. Kun kaikki olivat kokoontuneet lounaalle Amandaan Gunnar ilmoitti, että on luovuttanut osakkeensa Ingvarille sovinnon merkeissä. Camillalla sekä Sabrinalla heräsi molemmilla omat epäilyksensä asiasta, sillä heidän mielestä ei ollut mitenkään mahdollista, että Gunnar olisi antanut osakkeensa pois tuosta noin vaan.
Sabrina piti juhlat joihin oli kutsuttu myös Ingvar ja Noel. Ingvarin saadessa yskänpuuskan auttoi Noel tätä ja otti Ingvarilta takin pois. Takin taskusta kuitenkin löytyi Ulrikan kirje, jonka Noel luki ja valokuvasi. Noel tapasi myöhemmin Ingvarin Mustavaarojen pääkonttorilla, siellä Ingvar ilmoitti ettei yhtiöllä ole käyttöä enää Noelille ja tämä saisi potkut. Noel kuitenkin kertoi, että hän tietää totuuden Sabrinan isästä, ja mikäli Ingvar antaisi hänelle potkut, kertoisi hän kaikille, että Sabrinan isä on oikeasti Gunnar. Keskustelun kuullut Camilla kävi kertomassa Sabrinalle, jonka jälkeen Sabrina pisti välit poikki Ingvarin kanssa ja lopetti seksisuhteensa Noelin kanssa, sillä tämä ei ollut kertonut hänelle totuutta.
Vainooajat
Myöhemmin Sabrina oli vähällä jäädä auton alle, mutta Sampo Kaukovaara pelasti hänet. Sabrina kuvitteli Noelin olleen yliajaja, kunnes tajusi, ettei tämä kykenisi tappamaan häntä. Todellisuudessa yliajaja oli Samuli Palokoski, joka halusi kostaa Sampolle. Yliajon seurauksena Sampo päätti alkaa vainota Sabrinaa saadakseen tämän rahat. Pian selvisi, että Sabrinaa vainosi samaan aikaan joku muukin. Sabrina päätyi myös sänkyyn sekä Kari Taalasmaan että Aki Nikkisen kanssa.
Kartanoon vangitseminen
Sabrinan vainoajaksi paljastunut Lauri Rossi vangitsi Mustavaarat kartanoon. Vangitsemisen aikana Lauri antoi kidnapatuille tehtäväksi ampua joukostaan jonkun, minkä seurauksena Sabrina ampui itseään päähän. Aseen panos paljastui paukkupanokseksi, minkä takia Sabrina menetti kuulonsa. Lopulta hän muutti Espooseen Monica Mustavaaran kanssa.
Lee Kyung-won
Lee Kyung-won (, s. 21. tammikuuta 1980 Andong) on eteläkorealainen kilpauransa lopettanut sulkapalloilija ja olympiamitalisti.
Lee osallistui urallaan kolmasti olympialaisiin. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Sydneyn olympialaisissa 2000 kaksinpelissä. Hänen ei tarvinnut osallistua ensimmäiselle kierrokselle. Toisella kierroksella hän voitti ukrainalaisen Elena Nozdranin, mutta kolmannella kierroksella taiwanilainen Huang Chia-chi voitti Leen erin 2–1. Ateenan olympialaisissa 2004 hän pelasi Ra Kyung-minin parina. He aloittivat toisella kierroksella, jolla he voittivat tanskalaiset Pernille Harderin ja Mette Schjoldagerin. Välierissä Lee ja Ra voittivat alankomaalaiset Mia Audinan ja Lotte Jonathansin. Välierissä kiinalaispari Yang Wei-Zhang Jiewen oli parempi erin 2–0. Pronssiottelussa eteläkorealaiset voittivat kiinalaiset Wei Yilin ja Zhao Tingtingin. Pekingin olympialaisissa 2008 Lee pelasi naisten nelinpelissä Lee Hyo-jungin parina. He voittivat ensimmäisellä kierroksella malesialaiset Wong Pei Ttyn ja Chin Eei Huin. Puolivälierissä Lee ja Lee voittivat singaporelaiset Jiang Yanmein ja Li Yujian. Välierissä he kohtasivat japanilaisparin Miyuki Maeda-Satoko Suetsunan. Eteläkorealaiset voittivat ottelun erin 2–0. Loppuottelussa kiinalaiset Du Jing ja Yu Yang olivat parempia erin 2–0.
Lee saavutti urallaan kaksi maailmanmestaruuspronssia: nämä ovat nelinpelistä vuosilta 2001 ja 2005. Hänellä on myös uraltaan seitsemän mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista, joista kolme kultaisia.
Paolo Stoppa
Stoppa opiskeli näyttelemistä Rooman Santa Cecilian akatemiassa ja työskenteli sen jälkeen teatterissa sekä elokuvien jälkiäänittäjänä. Vuonna 1935 hän esiintyi pienessä roolissa Enrico Guazzonin elokuvassa Re burlone.
Toisen maailmansodan jälkeen Stoppa työskenteli muun muassa Luchino Viscontin ohjaamissa näytelmissä sekä tavanomaisten viihde-elokuvien sivuosissa. Hänen ensimmäinen merkittävä elokuvaroolinsa oli kulkuri Rappi Vittorio de Sican Milanon ihmeessä (Miracolo a Milano, 1951). Yli 150 elokuvassa esiintynyt näyttelijä muistetaan ehkä parhaiten nousukkaana kaupunginjohtajana ja Angelican isänä Viscontin Tiikerikissassa vuonna 1963. Hänet on saanut kolmesti Nastro d’argento -palkinnon.
Ida B. Wells
Elämä
Ida B. Wells syntyi Mississipissä heinäkuussa 1862, noin kuusi kuukautta ennen kuin Emancipation Proclamation vapautti hänen vanhempansa orjuudesta. Hänen vanhempansa kuolivat 1878 keltakuumeeseen. Sen jälkeen tuolloin 16-vuotias Wells alkoi toimia opettajana. Vuosien 1882 ja 1883 välillä hän muutti Memphisiin, Tennesseehen, toimiakseen siellä opettajana. Vuonna 1883 matkustaessaan junalla Wells määrättiin istumaan tupakointivaunuun, jossa mustien oli määrä istua. Wells ei totellut, vaan haastoi junayhtiön oikeuteen. Wells voitti paikallisessa oikeudessa, mutta korkein oikeus kumosi päätöksen. Hänet erotettiin opettajan työstä 1891, koska hän vastusti äänekkäästi koulujen rotuerottelua.
Wells alkoi kirjoittaa sanomalehtiin vuonna 1887. Hän vastusti kirjoituksissaan varsinkin lynkkauksia. Aiheesta tuli hänelle erityisen tärkeä, kun kolme mustaa ruokakauppiasta, jotka olivat myös Wellsin ystäviä, lynkattiin vuonna 1892. Wells piti aiheesta luentoja paitsi Yhdysvalloissa, myös Euroopassa. Wells meni naimisiin lakimies ja toimittaja Ferdinand L. Barnettin kanssa vuonna 1893 ja jatkoi aktivismia yhdessä miehensä kanssa. Wells kuoli 25. maaliskuuta 1931. Sitä ennen hän ehti kirjoittaa omaelämäkertansa Crusade for Justice: The Autobiography of Ida B. Wells, jonka toimitti hänen tyttärensä Alfreda M. Duster.
Alfa Romeo Alfetta GTV
Alfa Romeo Alfetta GT/GTV on Alfa Romeon vuosina 1974–1987 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu nimensä mukaisesti Alfa Romeo Alfettaan. Se korvasi edeltäneen 105/115-sarjan, ja seuraajiksi tulivat vuonna 1994 uudet GTV- ja Spider-mallit. Vuosina 1978–1979 autoa myytiin Pohjois-Amerikassa nimellä Alfa Romeo Sprint Veloce.
Tenuibranchiurus glypticus
Tenuibranchiurus glypticus on etelänrapujen heimoon kuuluva äyräislaji, joka elää ainoastaan Queenslandin makeissa vesissä. Se on tunnetuista rapulajeista pienin: täysikasvuisetkin yksilöt ovat alle 30 millimetrin pituisia. Tenuibranchiurus glypticus on sukunsa ainoa laji.
Alfa Romeo Alfetta GTV
Alfa Romeo Alfetta GT esiteltiin vuonna 1974, kaksi vuotta sedan-korista Alfettaa myöhemmin. Coupé perustui sedanin lyhennetylle alustalle, mutta sen kori oli muotoiltu virtaviivaisemmin, ja ilmanvastuskerroin oli 0,39. Kaikki mittarit kierroslukumittaria lukuun ottamatta oli sijoitettu keskelle kojelautaa, mikä sai osakseen arvostelua. Alkuperäinen moottori oli 1,8-litrainen (122 hv). vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Alfa Romeo Alfetta GTV. Vuonna 1976 1,8-litrainen moottori poistui, ja uuden malliston muodostivat 1,6-litrainen (109 hv) GT ja 2,0-litrainen (122 hv) GTV 2000. Vuonna 1979 esiteltiin GTV 2000 Turbodelta -malli, jossa 2,0 litran moottorin teho oli nostettu turboahtamalla 175 hevosvoimaan.
Mallia uudistettiin seuraavana vuonna, jolloin se sai muun muassa uudet nykyaikaisemmat muovipuskurit. Kritisoitua mittaristoasettelua muutettiin siten, että kaikki mittarit oli nyt tavalliseen tapaan sijoitettu kuljettajan eteen. vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo Alfetta GTV6 Malliston huipulle esiteltiin vuonna 1981 GTV6, jossa oli Alfa 6 -mallin 2,5-litrainen (160 hv) V6-moottori varustettuna Bosch L-Jetronic -ruiskutusjärjestelmällä. Ulkoisesti GTV6-mallin tunnistaa konepellin kohoumasta. Vuosina 1984–1985 valmistettiin lisäksi 212 kappaletta 3,0-litraisella V6:lla (174 hv) varustettua versiota kilpa-autoluokitusta varten.
Miikka Kortelainen
Miikka Kortelainen (s. 6. lokakuuta 1993) on vasemmistoliittolainen poliitikko. Hän on ollut Kajaanin kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2012. Hän on toiminut myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Kortelainen pyrki eduskuntaan Vasemmistoliiton ehdokkaana Oulun vaalipiiristä vuosina 2015 ja 2019, mutta hän ei tullut kummallakaan kerralla valituksi.
Arleigh Burke -luokka
Arleigh Burke -luokka on Yhdysvaltain laivaston vuonna 1991 käyttöön ottama ohjushävittäjäluokka ja vuoden 2005 jälkeen laivaston ainut palveluksessa oleva hävittäjäluokka. Se on ensimmäinen hävittäjäluokka, joka on valmistettu AEGIS-taistelujärjestelmän ja siihen kuuluvan SPY-1D-tutkan asettamilla ehdoilla.
Aluksen suunnittelussa on otettu oppia Falklandin sodan tapahtumista ja palattu osin perinteisiin ratkaisuihin. Erityisesti alumiinisista kansirakenteista on luovuttu vuoden 1975 USS Belknapin tulipalon ja Falklandin oppien perusteella, ja alukset ovat kokonaan teräsrakenteisia. Lisäksi tärkeitä alueita on panssaroitu kevlarilla. Kansirakennelmia on jaettu viistoihin osiin tutkaheijastusten vähentämiseksi. Aluksen taistelujärjestelmä perustuu AEGIS-tulenjohtoon ja monitoimiseen SPY-1D-tutkaan. Luokan alukset ovat myös ensimmäisiä Yhdysvaltain sota-aluksia, joissa on ilmastointijärjestelmä suojaamassa miehistöä kemiallisilta ja biologisilta aseilta sekä ydinlaskeumalta.
Luokka tarkoitettiin halvemmaksi vaihtoehdoksi suuremmille Ticonderoga-luokan risteilijöille. Aluksen pituus on 153 metriä ja uppouma 9 000 tonnia. Neljä kaasuturbiinia antaa aluksille yli 30 solmun nopeuden.
Suunnittelu
Vuonna 1980 alkoi uuden aluksen suunnittelu ja huhtikuussa 1985 Bath Iron Works sai sopimuksen USS Arleigh Burken rakentamisesta. Alus laskettiin vesille syyskuussa 1989 ja otettiin palveluskäyttöön 4. heinäkuuta 1991. Sen hinnaksi tuli 1,1 miljardia US$, josta asejärjestelmien osuudeksi tuli 778 miljoonaa. Ensimmäiseen 21:n aluksen sarjaan kuuluivat alukset DDG51–DDG71, joista viimeinen otettiin käyttöön 1996.
thumb|USS Winston S. Churchill (DDG 81), Flight IIA Alusluokan tärkein aseistus ovat Tomahawk-risteilyohjukset, jotka on sijoitettu MK-41 Vertical Launching System -järjestelmän siiloihin kannen alle. Siiloja on ensimmäisessä sarjassa 90 ja niihin voi sijoittaa myös Lockheed Martin RUM-139 VL-ASROC -ohjuksen, joka kantaa mukanaan kevyen Mark 46 -torpedon sukellusveneitä vastaan tai AEGISin ilmatorjuntaohjuksena käyttämän RIM-66 Standard -ohjuksen, jota on ajan myötä päivitetty myös pintamaaleja vastaan ja ballististen ohjusten torjuntaan. Lisäksi aluksissa on 8 kappaletta Harpoon-meritorjuntaohjusta omissa säiliöissään, keulassa yksi 5" (127 mm) tykki, kaksi kolmen torpedon laukaisinta sukellusveneitä vastaan ja myöhemmissä aluksissa kaksi 20 mm Phalanx CIWS -ilmatorjuntatykkiä.
Flight II
Yhdysvaltain laivaston operaatiopäällikkö hyväksyi 31. lokakuuta 1986 suunnitellun Flight II tyypin, jossa olisi paranneltu elektroniikka. Tähän sisältyivät uusi JTIDS-datalinkki (Link 16), aikaisemman passiivisen omasuojajärjestelmän täydennykseksi SLQ-32(V)3 häirintäjärjestelmä, vastaanotin maalien määrittämiseksi horisontin taakse Tomahawkin TADOXS-B version käyttämiseksi, radiosuunnin ohjusten maalien määrittämiseksi (Combat DF) sekä päivitetty Aegis-järjestelmä. Alusten hankkiminen sisällytettäisiin FY90-91 hankintoihin. Osaa järjestelmistä testattiin jo USS Sullivanissa (DDG-72), mutta ensimmäinen varsinainen Flight II:n alus oli Mahan (DDG-72).
Flight IIA
Seuraavat parannukset olivat seurausta kylmän sodan päättymisestä sekä Persianlahdella saaduista kokemuksista. Avomerellä tapahtuvaa sukellusveneidentorjuntaa laivasto-osastojen mukana ei pidetty enää hävittäjien tärkeimpänä tehtävänä, vaan alusten piti kyetä toimimaan avomerellä yksinään. Siten helikopterien merkitys alusten toiminnassa kasvoi. Tämän toteuttamiseksi aluksille rakennettiin kaksi hangaaria SH-60 Seahawk -helikoptereille. Tämän seurauksena vanhemmissa aluksissa keskilaivassa kansirakenteiden sisällä olleet kaksi torpedosettiä siirrettiin taaemmas ja kansirakenteen katolle. Helikoptereiden laskeutumisaluetta kasvatettiin pidentämällä alusta perästä etriä. Kaksinkertainen lisäys olisi mahdollistanut alusten hydrodynamiikkaa, mutta samalla heikentänyt vaurionkestoa. Lisäksi aluksille piti luoda kyky miinojen torjuntaan, mikä toteutettiin asentamalla aluksille Kingfisher-miinantunnistusjärjestelmä.
Muut parannukset
Aluksille lisättiin ESSM SeaSparrow-ilmatorjuntaohjuksen käyttömahdollisuus. Erilliset Harpoon-laukaisimet jätettiin pois. Kaikkiaan aluksia suunniteltiin rakennettavaksi 62 ennen seuraavaa DDG 1000 -ohjelmaa, joka kuitenkin peruutettiin kolmen valmistuneen aluksen jälkeen.
Myöhemmin laivasto aloitti modernisointiohjelman alusten tykkiaseistuksen parantamiseksi Iowa-luokan poistumisen myötä, alkuperäisenä tavoitteena ulottaa tykin kantomatka ERGM-erikoisammuksilla 74 km:iin sisämaahan. Ohjelma kuitenkin peruttiin. DDG-81:sta (2001) lähtien aluksissa on kuitenkin pitempiputkinen 5"/62 -tykki.
Vuoden 2008 loppuun mennessä viisitoista alusta on päivitetty vuonna 2004 esitellyn Raytheon Standard SM-3 -ohjuksen käyttöön, jolla voi torjua myös ballistisia ohjuksia.
RUK-museo
thumb|250px|right|[[AS-351 museon näyttelyssä.]] Reserviupseerikoulun museo eli RUK-museo sijaitsee Reserviupseerikoulun välittömässä läheisyydessä Haminassa. Museolla käy vuosittain 6 000 vierasta.
Museon pääperiaatteena on kerätä ja tallentaa Reserviupseerikoulun ja sen oppilaskunnan vaiheisiin liittyvää aineistoa ja esineistöä. Museon kokoelmia voivat vierailijoiden ohella käyttää hyväkseen tutkijat. RUK-museota ylläpitää Reserviupseerikoulun oppilaskunnan kannatusyhdistys.
Museo on auki tiistaista sunnuntaihin kesäkuun alusta elokuun loppuun.
Historia
Ajatus Reserviupseerikoulun ja sen oppilaskunnan perinteitä vaalivan museon perustamisesta syntyi oppilaskunnassa 1960-luvulla. Vuonna 1973 oppilaskunta esitti, että Oppilaskunnan kannatusyhdistys ottaisi museohankkeen vastuulleen, ja lopulta 19. lokakuuta 1975 museo perustettiin Reserviupseerikoulun johdon ja kannatusyhdistyksen yhteistyönä. Museo toimi aluksi Haminan Mannerheimintien varrella vanhassa päävartiossa. Tilat kävivät kuitenkin ajan mittaan ahtaiksi, ja vuonna 1996 museo siirrettiin Kadettikoulunkadulle sotilaskodin entisiin tiloihin.
Näyttelyt
Museo esittelee reserviupseerikoulutusta, oppilaskuntaa ja reservin johtajien perinteitä aina vuodesta 1920 alkaen. Perusnäyttely kertoo ennen muuta upseerioppilaista palveluksessa ja vapaa-ajallakin vuosikymmenten varrella. Kesän 2008 erikoisnäyttelyssä esiteltiin reservin johtajuutta. Vuonna 2000 avatussa Pahkajärvi-hallissa on esillä koulutuskäytössä ollutta raskasta kalustoa.
Museon kokoelmiin kuuluu myös rynnäkkötykki Aili, joka on sijoitettu katokseen Reserviupseerikoulun pääportin eteen.
Suuri-Kolppana
thumb|right|180px|Kunnan sijainti Hatsinan piirin kartalla. Suuri-Kolppana on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Hatsinan eteläpuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Kylässä on 4 100 ja kunnassa 9 300 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 15 kylää: Himasi (ven. Himozi), Hinkkala (Hinkolovo), Korpisalo eli Uusikylä (Korpisalovo), Lätinä (Ljadino), Paaritsa (Paritsy), Pieni-Kolppana (Malyje Kolpany), Rotkova (Rotkovo), Sivoritsa, Tihkovitsa, Uusi-Hinkkala (Novoje Hinkolovo), Uusi-Kolena (Novoje Koleno), Uusi-Sernitsa (Novyje Tšernitsy), Vakkala (Vakkolovo), Vanha-Sernitsa (Staryje Tšernitsy) ja Vopsi (Vopša). Keskuskylän jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on 2 900 asukkaan Sivoritsa. Lähes puolet sen asukkaista on psykiatrisen sairaalan potilaita.
Historia
Ennen toista maailmansotaa seudulla asui inkerinsuomalaisia, venäläisiä, virolaisia sekä ortodoksisia inkerikkoja. Luterilaiset kuuluivat Kolppanan, Koprinan ja Spankkovan seurakuntiin.
Liikenne, talous ja palvelut
Suuren-Kolppanan kautta kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen valtatie M20. Kunnan läpi kulkee myös Pietarin eteläinen kehätie A120. Kylistä on linja-autoyhteydet Hatsinaan. Kunnan alueella sijaitsee Hatsinan Zapadnyi Parkin rautatieasema, joka hoitaa lähinnä tavaraliikennettä. Lähimmät henkilöliikenteen rautatieasemat ovat Hatsinassa. Sivoritsan pohjoispuolella on harrastajalentäjien käyttämä lentokenttä.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat terveydenhoito, teollisuus, liikenne, koulutus ja maatalous. Sivoritsassa toimii Pjotr Kaštšenkolle nimetty Pietarin psykiatrinen sairaala. Suurin teollisuuslaitos on Hatsinan rehutehdas. Kunnassa on myös elintarvike-, rakennustarvike-, puunjalostus-, metalli- ja kemian teollisuutta. Maatalousyritys Gattšinskoje tuottaa maitoa, perunaa ja vihanneksia. Huomattava osa työvoimasta työskentelee Hatsinassa tai Pietarissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka. Osa julkisista palveluista sijaitsee Sivoritsassa, jossa on myös toimiva ortodoksinen kirkko. Pienen-Kolppanan kylässä Hatsinan kunnan puolella on vuonna 1802 valmistunut Kolppanan luterilainen kirkko, joka nykyään on uudelleen perustetun seurakunnan käytössä. Tihkovitsassa on entisestä pioneerileiristä kunnostettu Inkerin kirkon leirikeskus.
Nähtävyydet ja matkailu
Vopsin lounaispuolelta on löydetty kurgaanihautojen ryhmä. Sivoritsan kartano on valtakunnallinen ja sairaalarakennukset alueellinen suojelukohde. Kunnassa on kolme toisen maailmansodan muistomerkkiä. Matkailun kehitysnäkymät perustuvat Ortesjoen yläjuoksulle suunniteltuun luonnonpuistoon, Pornitsan lampien virkistysalueeseen sekä Sivoritsan nähtävyyksiin.
Etiopian evankelinen kirkko Mekane Yesus
Etiopian evankelinen kirkko Mekane Yesus (Ye Ethiopia Wongelawit Bete Kristian Mekane Yesus, ) on luterilainen kirkkokunta Etiopiassa. Sillä on Luterilaisen maailmanliiton tilaston mukaan yli 10 miljoonaa jäsentä. Näin ollen se on maailman suurin luterilainen kirkko.
Kirkko perustettiin vuonna 1959. Mekane Yesus on Etiopian ortodoksisen kirkon käyttämää kirkkokieltä geez'iä ja tarkoittaa Jeesuksen asuinpaikkaa. Kirkko on vihkinyt naisia papeiksi, ensimmäisenä Bekure Daba vuonna 2000.
Kirkon organisaatio muodostuu 19 alueellisesta synodista, jotka jakautuvat 8500 seurakuntaan ja 4000 muuhun työpisteeseen. Kirkon palveluksessa on 3000 pastoria ja yli 2600 evankelistaa. Kirkon ja synodien johdossa on presidentti. Koko kirkon presidentti on pastori Yonas Yigezu (2017-). Paikallistyön lisäksi kirkolla on keskushallinnon tasolla naistyön, opiskelijatyön ja diakonian yksiköt. Lisäksi kirkolla on rauhantyön sekä yhteiskunnallisen kehityksen komissiot. Kirkko on Luterilaisen maailmanliiton sekä Kirkkojen maailmanneuvoston jäsen.
Ralph Shapey
thumb|right|Ralph Shapey
Ralph Shapey (12. maaliskuuta 1921 Philadelphia – 13. kesäkuuta 2002 Chicago) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänelle ominaista oli dramaattinen, räikeästi dissonoiva sävelkieli. Hän sai uransa aikana suurta arvostusta kriitikoilta ja säveltäjäkollegoiltaan kotimaassaan, mutta jäi Euroopassa vähemmälle huomiolle.
Shapey aloitti viulutunnit 7-vuotiaana ja säveltämisen 9-vuotiaana. Muodollisempaan opetukseen hän siirtyi viulunsoitossa vuonna 1937 opettajanaan. Vuosi myöhemmin hän aloitti myös sävellysopinnot Stefan Wolpen johdolle. Samoihin aikoihin Shapey sai kokemusta orkesterin johtamisesta muun muassa vierailemalla Philadelphian orkesterin kapellimestarina. Hän palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain armeijassa ja muutti sodan jälkeen New Yorkiin, jossa toimi vapaana viulistina, säveltäjänä, kapellimestarina ja opettajana. Hänen ensimmäinen suuri orkesteriteoksensa oli Dimitri Mitropouloksen tilaama Challenge – The Family of Man (1955).
Shapey vietti vuosina 1956–59 aikaa MacDowell Colonyssa ja sävelsi tänä aikana lisää orkesteriteoksia. Niitä kuitenkin esitettiin vasta säveltäjän muutettua Chicagoon vuonna 1964. Usein Chicagon sinfoniaorkesteria johti näissä esityksissä säveltäjä itse. Hieman myöhemmin Shapey teki sävellyksen Incantations sopraanolle ja kymmenelle soittimelle; tätä teosta New York Times -lehden kriitikko kuvasi yhdeksi hienoimmista koskaan kuulemistaan sävellyksistä. Chicagoon muuttamisen jälkeen Shapey perusti Contemporary Chamber Players -kokoonpanon, jota johti 27 vuoden ajan. Hän opetti Chicagon yliopistossa lähes kolme vuosikymmentä, ja hänen työnsä sävellysopettajana johti myös kirjan A Basic Course in Music Composition julkaisemiseen.
Shapeyn teokset Praise (oratorio bassobaritonille, kaksoiskuorolle ja kamariyhtyeelle, kantaesitetty 1976) ja The Covenant (sopraanolle ja 16:lle soittajalle, kantaesitetty säveltäjän vaimon Elsa Charlstonin kanssa 1978) kuvaavat uskonnon kriisiä nykymaailmassa. Jälkimmäinen teos juhlisti Israelin kolmekymmenvuotista taivalta valtiona. Shapey eteni vuonna 1990 finalistiksi Pulitzer-palkinnon saajan valinnassa konsertollaan sellolle, pianolle ja jousiorkesterille. Teos oli kantaesitetty Tanglewoodissa 31. heinäkuuta 1989. Kyse oli tilaustyöstä Chicagon yliopiston ja Chicagon sinfoniaorkesterin yhteisiä satavuotisjuhlia varten.
Kim René Elverum Sorsell
Kim René Elverum Sorsell (s. 6. elokuuta 1988, Oslo, Norja) on norjalainen mäkihyppääjä. Ensimmäisen maailmancup-osakilpailunsa hän hyppäsi Trondheimissa joulukuussa 2007. Enimmäkseen norjalainen on tehnyt esiintymisiä Continental Cupissa, jossa hän onkin ottanut yhden voiton vuonna 2010 sekä useita sijoittumisia kolmen joukkoon.
Elverum Sorsell pitää hallussaan epävirallista Vikersundin suurmäen mäkiennätystä 124,5 metriä.
Nairana
Nairana tarkoittaa seuraavia asioita:
Astralwerks
Astralwerks on newyorkilainen levy-yhtiö, joka julkaisee pääasiassa elektronista musiikkia. Sen omistaa Virgin Records / EMI ja jakelijana toimii Yhdysvalloissa Caroline Distribution. Astralwerksille levyttäviä yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa Kraftwerk, The Future Sound of London, The Chemical Brothers, Röyksopp, Fatboy Slim, Basement Jaxx, Placebo ja The B-52's.
Reformipuolue (Islanti)
Reformipuolue on islantilainen liberaalipuolue, joka perustettiin vuonna 2016 sen kannattajien erottua Itsenäisyyspuolueesta. Eron syynä oli Islannin vuonna 2015 kaatunut kansanäänestys maan EU-jäsenyydestä. Puolue sai vuoden 2021 vaaleissa Islannin parlamenttiin, Alltingiin, viisi edustajaa.
Puolue kannattaa vapaita markkinoita, euron käyttöönottoa, EU:n jäsenyyttä sekä laajaa kansainvälistä yhteistyötä ilmastonmuutoksen torjunnassa.
Vaalimenestys
Puolue osallistui ensimmäisiin vaaleihinsa vuonna 2016, jolloin sille osoitettiin vaalikirjaimeksi, joita puolueet ja listat käyttävät mm. logoissaan, C.
Oppitunti (elokuva)
Oppitunti (Saludos Amigos) on vuonna 1942 valmistunut Disneyn elokuva jossa yhdisteltiin animaatiota ja Latinalaisessa Amerikassa kuvattuja dokumenttijaksoja. Elokuvassa esiintyvät animaatiohahmoista Aku Ankka, Hessu Hopo sekä ensimmäistä kertaa esiintyvä José Carioca. Se kestää 43 minuuttia. Saludos Amigos oli ensimmäinen Disney-elokuva, jonka maailman ensi-ilta oli Etelä-Amerikassa. Vuonna 1944 elokuvalle tehtiin jatko-osa, Kolme caballeroa.
Christian
Christian voi tarkoittaa seuraavia:
Sykloni Mahina
pienoiskuva|Sykloni Mahinan kulkureitti vuonna 1899. Sykloni Mahina oli 4. maaliskuuta 1899 Australian Queenslandiin iskenyt trooppinen sykloni, joka surmasi yli 400 ihmistä, mikä tekee siitä tuhoisimman luonnonkatastrofin Australian historiassa. Se oli voimakkaimman eli luokan 5 sykloni.
Tyrese Gibson
thumb|Tyrese Gibson vuonna 2009. Tyrese Darnell Gibson, tunnettu lyhyesti myös nimellä Tyrese, (s. 30. joulukuuta 1978 Watts, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen R&B-laulaja, rapmuusikko ja näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa 2 Fast 2 Furious (2003), Transformers: Kaatuneiden kosto (2009) ja Transformers: Kuun pimeä puoli (2011).
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – miesten koskimelonnan kanadalaiskaksikko
Miesten kanadalaiskaksikko Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kilpailtiin 8. – 11. elokuuta. Kilpailuun osallistui kaksitoista kaksikkoa. Olympiakultaa voittivat slovakialaiset serkukset Ladislav Škantár ja Peter Škantár. Hopeaa saavuttivat isobritannialaiset David Florence ja Richard Hounslow, ja pronssille sijoittuivat ranskalaiset Gauthier Klauss ja Matthieu Péché.
Aikataulu ja radat
Ensimmäinen kierros käytiin 8. elokuuta. Ensimmäinen kierros koostui kahdesta erästä, joista paras tulos jäi voimaan. Välierät ja finaali melottiin 11. elokuuta. thumb|center|800px|Rata ensimmäisellä kierroksella. Punaisella on merkitty vastavirtaan mentävät portit, vihreällä myötävirtaan. thumb|center|800px|Rata välierissä ja finaaleissa.
Albert Edelfeltin koulu
Albert Edelfeltin koulu (lyhyemmin AE-koulu) on Porvoossa Näsin kaupunginosassa sijaitseva taito- ja taideainepainotteinen suomenkielinen yhtenäiskoulu. Taideaineisiin painottuvassa koulussa on luokat 1–9, ja sen lisäksi erityisopetusta ja kehitysvammaisten erityiskoulu pienluokat. Viuhkanmuotoisen koulurakennuksen keskusaulasta lähtee neljä siipeä, joista yhdessä ovat liikunta- ja hallintotilat. Taiteilija Albert Edelfeltin mukaan nimetyn koulun ulkoseinässä on graafisella betonilla kuvattu osat neljästä Edelfeltin teoksesta.
Koulurakennus
Albert Edelfeltin koulu aloitti toimintansa omassa rakennuksessa syksyllä 2009, vuoden aikataulusta myöhässä. Koulu rakennettiin viuhkamaiseksi, ja siinä on neljä erillistä kolmikerroksista siipeä. 1–3-luokkalaiset, 4–6-luokkalaiset ja 7–9-luokkalaiset sijoitettiin kaikki omiin siipiinsä. Neljännessä siivessä ovat liikunta- ja hallintotilat. Jokaiseen siipeen on oma sisäänkäynti, ja siipiä yhdistävän keskusaulan alakerrassa on ruokala.
Arkkitehti Jani Ristimäen mukaan koulun suunnittelussa lähdettiin liikkeelle tontin muodosta. Viuhkamaisen muodon ja osittaisen rinneratkaisun ansiosta tontti saatiin tehokkaasti käyttöön. Lasten turvallisuuden takia ajoneuvo- ja huoltoliikenne on sijoitettu eri puolelle rakennusta kuin pihat, joissa oppilaat viettävät aikaa.
Suomen sisäkattoyhdistys valitsi koulun Vuoden kohteeksi 2009. Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajan Pentti Seppäsen mukaan koulussa yhdistyvät näyttävyys ja tilan toimivuus. Koulussa yhdistyvät huolellinen suunnittelu ja tekninen ammattitaito vaativien tilojen lopputuloksessa. Seppänen mainitsee esimerkkeinä vaativan kahdeksan metriä korkean aulan, joka toimii samalla ruokasalina, liikuntasalin ja sinne sijoittuvan lähes teatteritason näyttämön.
Koulu on nimetty porvoolaisen taiteilijan Albert Edelfeltin mukaan. Koulun ulkoseinään on graafiseen betoniin ikuistettu neljä Edelfeltin teosta ja aulan lasikaiteessa on hänen nimikirjoituksensa. Graafisessa betonissa musta kiviaines ja vaaleampi betoni muodostavat rasterikuvion, joka näkyy kuvana kauempaa katsottuna. Koulun pihassa on lisäksi Jarmo Vellosen tekemä veistos Tiedon pylväs. Veistos on betonista tehty pylväs, jonka yläpäässä on pronssinen pöllö symboloimassa tietoa ja viisautta.
Opetus
Albert Edelfeltin koulu on suomenkielinen yhtenäiskoulu. Opetusta annetaan luokkatasoilla 1–9. Jokaista tasoa kohden on normaalit A- ja B-luokat. A- ja B-luokkien lisäksi koulussa on myös kielikylpyjä varten C-luokat. Kielikylpyluokat ovat tarkoitettu lapsille, joiden perheen kotikieli on suomi. Henkilökunta puhuu näiden luokkien lapsille vain ruotsia. Koulu painottuu taito- ja taideaineisiin. Sen erikoistiloissa on erilliset taito-, taide-, ja teknisten töiden tilat. Painotus näkyy myös valinnaiskursseissa.
Koulussa käytetään peda.net-oppimisympäristöä, ja sähköisiä oppikirjoja käytetään koulussa useissa aineissa.
Albert Edelfeltin koulun erityisopetus tapahtuu osana oppilaan koulupäivää pienryhmässä, yksilöopetuksena tai samanaikaisopetuksena oppilaan omassa luokassa.
Albert Edelfeltin koulun vieressä on pienluokat-erityiskoulu, joka kuuluu hallinnollisesti Albert Edelfeltin kouluun. Se on kehitysvammaisten erityiskoulu, ja siellä on myös kehitysvammaisten autististen oppilaiden luokka. Ennen Albert Edelfeltin koulun valmistumista koulu oli itsenäinen ja toimi nimellä Tulliportin koulu.
Rehtorit
Juha-Pekka Levänen
Anna Talvitie
Muu toiminta
Albert Edelfeltin koulussa toimii oppilaskunta, jossa on oppilaita luokilta 2–9. Oppilaskuntaan on valittu jokaiselta luokalta kaksi jäsentä. Koululla järjestetään jokakeväinen tapahtuma Atte-Show, jossa koulun oppilaat suunnittelevat ja toteuttavat ohjelman. Ensimmäinen Atte-Show järjestettiin keväällä 2010, ja se järjestetään Albertin nimipäivän jälkeisenä päivänä. Koululla toimii myös Neppis2-iltapäiväkerho.
Koulun erikois- ja liikuntatilat ovat myös iltakäytössä. Niitä käyttävät muun muassa paikallinen työväenopisto. Liikuntasaliin ja teknisen työn tiloihin on oma sisäänkäyntinsä.
Fiddler’s Green
Fiddler's Green on myyttinen, paratiisimainen paikka, joka on osa erityisesti merenkävijöiden ja Yhdysvaltain ratsuväen kansanperinnettä.