cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keskikylä (Muolaa)
Kyläkuva
Keskikylä oli yhteisnimitys Jääskelän, Norkkolan, Orolan ja Pyykkölän pikkukylille, jotka muodostivat yhtenäisen kyläalueen Muolaan kunnan keskiosassa. Keskikylän naapurikyliä olivat pohjoisessa Taaperniemi, idässä Lavola ja Vihola sekä etelässä ja lännessä Perkjärvi. Kyläkeskus sijaitsi Muolaanjärven eteläpään kaakkoisrannalla noin 12 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Keskikylän muodostaneet neljä kylää ulottuivat pitkinä ja kapeina sarkoina Muolaanjärven rannasta Perkjärven koillisrannalle, jonka lisäksi Jääskelään, Orolaan ja Pyykkölään kuului vielä metsäpalstat naapurikylän Taaperniemen länsipuolelta. Keskikylässä oli yhteensä noin 30-40 taloa. Keskikylän alueen pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 12,53 neliökilometriä. Keskikylästä johti kylätiet Taaperniemeen, Lavolaan ja Kyyrölästä Perkjärvelle johtavalle maantielle. Kylien pellot olivat keskittyneet Muolaanjärven eteläpuolelle.
Keskikylän koulupiiri perustettiin vuonna 1936 jakamalla Muolajärven koulupiiri kahtia Viholan ja Keskikylän piireihin. Keskikylän koulupiirin koulu toimi aluksi entisessä Muolajärven koulussa piirin reunalla. Uusi koulurakennus valmistui piirin keskelle kyläkeskustaan vuonna 1939, mutta koulu ehti toimia siinä vain muutaman viikon ennen kuin talvisota syttyi. Koulu tuhoutui talvisodassa.
Sota-aika
Keskikylän alueen väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylien asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylien asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylät jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Keskikylän asukkaat asutettiin Akaaseen ja Urjalaan.
Hakasalmen huvila
thumb|320px|Hakasalmen huvila Töölönlahden rannalla Etu-Töölössä. Hakasalmen huvila on Helsingissä Etu-Töölössä sijaitseva rakennushistoriallisesti arvokas rakennus. Se rakennettiin vuosina 1843–1846 prokuraattori, maaherra ja salaneuvos Carl Johan Walleenin perheelle kesäpaikaksi. Suunnittelijana toimi saksalaissyntyinen arkkitehti Ernst Lohrmann, joka suunnitteli rakennukselle sen uusklassisen tyylin. Englantilaisen puutarhan ympäröimän päärakennuksen vierustoille valmistui vuonna 1847 myös siipirakennukset.
Huvila sijaitsee Mannerheimintien varrella Kansallismuseota vastapäätä, Finlandia-talon vieressä. Alkujaan se sijaitsi jonkin matkaa kaupungin ulkopuolella, Töölönlahden rannalla, mutta 1800-luvun lopulla sen kohdalla ollut Töölönlahden eteläosa eli Kluuvinlahti vähitellen täytettiin, kun Töölön ratapihaa laajennettiin.
Vuonna 1896 Helsingin kaupunki osti huvilan Aurora Karamzinilta, Walleenin tytärpuolelta. Kaupunki kuitenkin salli Karamzinin asua huvilassa hänen kuolemaansa vuoteen 1902 asti. Vuosina 1906–1911 huvilan alakertaa asutti Valtion historiallinen museo, joka piti sitä näyttelytilana. Vuonna 1911 huvilaan muutti Helsingin kaupunginmuseo, joka toimii siellä edelleenkin, joskin sillä on nykyisin myös muita toimipaikkoja. Museo järjestää huvilassa vaihtuvia näyttelyitä. Vuoteen 1929 saakka huvilan ylimmässä kerroksessa oli myös Taideteollisuusyhdistyksen museon tiloja.
Rakennuksen edustamaa empire-ajan huvila-arkkitehtuuria on säilynyt Helsingissä vain muutamia harvoja esimerkkejä.
Rubén González Rocha
Rubén González Rocha (s. 29. tammikuuta 1982 Santiago de Compostela, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura
Lainasopimukset Rubénin osalta jatkuivat seuraavalla kaudella 2004–2005, kun hän siirtyi Albaceteen tällä kertaa kokonaiseksi kaudeksi. Lainan jälkeen hän palasi Real Madridiin, mutta pelasi koko kauden reservijoukkueessa Segunda Divisiónissa.
Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi pääsarjaseura Racing Santanderiin. Rubén teki ensimmäiset pääsarjamaalinsa kauden aikana Mallorcaa ja Villarrealia vastaan. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi lopulta kymmenenneksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi sarjatasoa alempana pelanneeseen Celta Vigoon.
Elokuussa 2009 Rubén siirtyi ilmaisella siirrolla Mallorcaan ja teki joukkueen kanssa 2+1-vuotisen sopimuksen. Kauden aikana hän toimi lähinnä keskuspuolustuspari José Nunesin ja Iván Ramisin varamiehenä. Tästä huolimatta hän onnistui maalinteossa kahdesti otteluissa Valladolidia ja Zaragozaa vastaan. Kolmannen maalinsa kauden aikana hän teki 18. huhtikuuta 2010 kotiottelussa Osasunaa vastaan.
Sääksjärvi (kylä Mäntsälässä)
Sääksjärvi on kylä Mäntsälässä.
Sääksjärven asukasluku on noin 800 (2005). Kylä sijaitsee Mäntsälä–Porvoo-tien varrella ja on vanhan Porvoo–Hämeenlinna-tien suuntaisesti noin viisitoista kilometriä pitkä. Kylä jakaantuu Pohjoispäähän, Keskikylään ja Eteläpäähän eli Purolaan. Sääksjärvellä on kylätoimikunta, maamiesseura, maa- ja kotitalousnaisyhdistys, kaksi metsästysseuraa, nuorisoseura ja urheiluseura. Kylällä on oma koulu, Sääksjärven koulu. Kylä on saanut nimensä samannimisen järven mukaan. Järven rannalla on uimaranta. Sääksjärven lisäksi kylällä on pienempiä lampia: Korplampi, Suojärvi ja Venunjärvi.
Sääksjärvellä on viisi karjatilaa (2009). Mäntsälän tulitikkuteollisuus alkoi kylältä ja kylällä on ollut viisi eri tehdasta. Sääksjärvellä ei ole enää teollisuutta, mutta siellä louhitaan punamustaa Aurora-graniittia.
Sääksjärvellä järjestetään heinäkuisin Wanhan Kaluston Päivät, missä esitellään vanhoja moottoriajoneuvoja.
Lähteet
60.59312°N, 25.40737°W
Raastin
thumb|Perinteinen raastinrauta. Raastin on yleisesti ruoanlaitossa käsin käytettävä apuväline. Sen tehtävänä on leikata ruoka-aineksesta ohuita palasia tai suikaleita. Raastimen synonyyminä käytetään usein myös termiä riivinrauta.
Raastimen toiminta perustuu yleensä teräksisessä tasossa oleviin teräväreunaisiin reikiin. Kun kiinteää ruoka-ainesta liu'utetaan tätä tasoa pitkin, terävät reunat repivät siitä pieniä siivuja, jotka putoavat reikien läpi alla olevaan astiaan. Saman raastimen eri puolilla on usein eri kokoisia reikiä. Raastin voi olla myös reiätön malli, jossa teräksisen tason pinnassa on teräviä väkäsiä.
Raastimia on olemassa lukuisia erilaisia eri käyttötarkoituksiin. Erilaisten mallien koossa, ulkonäössä ja reikien muotoilussa on paljon vaihtelua. Suosittuja raastettavia ovat esimerkiksi juusto, suklaa ja porkkana. Moniin leivonnaisiin ja jälkiruokiin käytetään raastettua sitrushedelmien kuorta.
Rolf Nummelin
Rolf Reino Nummelin (20. elokuuta 1937 Tammisaari – 7. marraskuuta 2019 Vaasa ) oli suomenruotsalainen taidehistorioitsija, joka opetti Åbo Akademissa 1960-luvulta alkaen. Hän tutki muun muassa autonomian ajan taidetta.
Nummelin tuli ylioppilaaksi vuonna 1956 ja valmistui Åbo Akademista filosofian kandidaatiksi 1972 ja filosofian lisensiaatiksi 1981. Hän työskenteli opettajansa Lars-Ivar Ringbomin assistenttina vuodesta 1958, taidehistorian amanuenssina 1963–1981 ja hoiti oppiaineen lehtoraattia sijaisena vuodesta 1974 ja vakinaisena vuodesta 1981. Hän hoiti lukuisia luottamustehtäviä muun muassa Taidehistorian seurassa ja Ett Hem -museon intendenttinä.
Muiden julkaisujensa ohella Nummelin laati noin 50 artikkelia hakuteokseen Nationalencyklopedin ja 80 artikkelia hakuteokseen Fogtdals konstlexikon.
Pennitön Onassis
Pennitön Onassis on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1991.
Kappaleet
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jussi Hakulinen.
Katarina Gäddnäs
thumb|Katarina Gäddnäs vuonna 2010. Katarina Gäddnäs (s. 1970 Finström, Ahvenanmaa) on suomalainen kirjailija ja freelancetoimittaja.
Gäddnäs on opiskellut teologiaa Turun Åbo Akademissa ja työskennellyt toimittajana ja opetustehtävissä. Hän on toiminut myös muun muassa nuoriso-ohjaajana, tutkimusapulaisena ja juontajana erilaisissa kirjallisuustilaisuuksissa.
Gäddnäsin runokokoelmissa korostuu naisnäkökulma. Ensimmäinen runokokoelma Men göken gal (1997) kuvaa elämän kiertokulkua neljän naisen silmin. Seuraava runokokoelma Hon. På ludna tassar ilmestyi vuonna 1999 Schildtin julkaisemana. Kolmannessa runokokoelmassaan Jungfrutornet (2002) Gäddnäs alleviivaa naisen oikeutta ajatella itse. Runokokoelmiensa lisäksi Gäddnäs on kirjoittanut artikkelin äitiyttä käsittelevään Rapport från Planet Mamma (2004) -antologiaan.
Vuonna 2005 Gäddnäs julkaisi yhdessä valokuvaaja Gabriella Nordlundin kanssa tietokirjan ''Ytterst. Kökar mitt i havet (suom. Ääressä – elämää Kökarissa''), jonka on kääntänyt Julia Donner.
Linn Persson
Linn Persson (s. 27. kesäkuuta 1994 Torsby) on ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja sekä MM-mitalisti. Hän edustaa seuratasolla SK Borea.
Ura
Linn Persson on voittanut nuorten MM-hopeaa viestissä vuonna 2012 Kontiolahdella. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on nuorten sarjoissa parhaimmillaan sijoittunut viidenneksi vuoden 2015 pikakilpailussa. Samojen kisojen takaa-ajossa hän oli kuudes.
Maailmancupissa Persson debytoi kauden 2014–2015 finaalissa Hanty-Mansijskissa. Siellä hän oli pikakilpailun 58:s ja takaa-ajon 51:nen. Seuraavalla kaudella Persson vakiinnutti paikkansa Ruotsin maajoukkueessa. Hän oli kokonaiscupin 59:s ja debytoi myös MM-tasolla. Parhaimmillaan Oslon MM-kisoissa hän oli 34:s pikakilpailussa.
Vuoden 2018 talviolympialaisissa Persson oli normaalimatkan 11:s, takaa-ajon 21:nen, yhteislähdön 22:nen ja pikakilpailun 37:s. Lisäksi hän oli Ruotsin hopeaa voittaneen viestijoukkueen avausosuuden viestinviejä.
Maailmancupin kaudella 2019–2020 Persson sivusi uran parastaan sijoittumalla viidenneksi Östersundin pikakilpailussa. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Le Grand-Bornandin yhteislähdössä joulukuussa 2019. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Persson oli mukana Ruotsin pronssimitalin saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän sijoittui 11:nneksi.
Persson hiihti Pekingin olympialaisissa 2022 avausosuuden kultaa voittaneessa Ruotsin naisten viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli viides, pikakilpailussa kahdestoista, normaalimatkalla viidestoista ja yhteislähdössä 24:s.
Kaudella 2022–2023 hän sijoittui kolmanneksi Kontiolahden pikakilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Le Grand-Bornardin pikakilpailussa. Oberhofin MM-kilpailussa 2023 Persson saavutti hopeaa normaalimatkalla sekä pronssia pikakilpailussa ja viestissä. Yhteislähdössä hän oli kahdeksas ja takaa-ajossa kymmenes.
Parhaimmillaan Persson on maailmancupin kokonaiskilpailussa sijoittunut 14:nneksi kaudella 2020–2021. Hän on ollut palkintokorokkeella maailmancupissa 24 kertaa. Niistä seitsemäntoista on tullut naisten viesteistä, kolme sekaviestistä, yksi pariviestistä, kaksi pikakilpailusta ja yksi yhteislähtökilpailusta.
Malaxkallan
Malaxkallan on saari Merenkurkun saaristossa. Se on osa Maalahden kuntaa ja sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Bergön saaresta luoteeseen. Saaren pituus lounas–koillinensuunnassa on noin 240 metriä ja luode–kaakkosuunnassa noin 400 metriä. Malaxkallan on kokonaisuudessaan suojeltu (Natura 2000).
Jänteys
Jänteys tai lihasjänteys, joskus myös lihastonus, on lihaksilla jatkuvasti oleva supistustila. Jänteyden aiheuttaa jatkuva hermoimpulssien syöttö lihaksiin. Jänteys tuottaa suuren osan elimistön lämmöstä, ja on siten myös merkittävä energiankuluttaja. Jänteys häviää tajuttomuuden ja REM-unen aikana.
Jäätikköjoki
Jäätikköjokia esiintyy yleensä vuoristoissa, joissa kevään ja kesän sulamisvedet etsivät poispääsyä jäätiköiltä. Niitä esiintyy runsaasti mannerjäätiköillä, joita on esimerkiksi Grönlannissa ja Etelämantereella. Muinaiset jäätikköjoet ovat esiintyneet ainakin sellaisilla alueilla, joissa viimeisen jääkauden loppuvaiheessa jäätiköt ovat kesäisin sulaneet, ja sulamisvedet ovat jättäneet maastoon vielä nykyäänkin havaittavat jäljet.
Altasulaminen
Islannissa ja muilla tuliperäisillä alueilla jäätikkö sulaa altapäin maan alta kumpuavan kuumuuden vuoksi. Sulanut vesi on lämmintä ja jään alle saattaa muodostua jäänalainen järvi, joka juoksuttaa vetensä jäätikköjokia pitkin jäätikön reunalle.
Päältäsulaminen
Ilman lämpeneminen keväällä ja kesällä sulattaa jäätikön pinnalla olevaa lunta ja jäätä. Vesi valuu jäätikön kolohin ja muodostaa lammikoita, jotka tulviessaan valuttavat vettä puroina jäätikön pintaa pitkin alempiin kohtiin. Vesi täyttää railot ja halkeamat kunnes vesi löytää tiensä tunneliin tai muodostaa virtauksellaan itse sellaisen. Tällöin railo vetää vettä rajattomasti ja laajenee johtuen virtaavan veden aiheuttaman kitkan sulattavasta vaikutuksesta. Tällaiset halkeamat ja jäätikkökaivot kuljettavat pintavedet jäätikön pohjalle tunneleihin.
Kulku
Jäätunnelissa vesi virtaa siihen suuntaan, jossa vastapaine on pienin. Tämän vuoksi vesi suuntaa samanaikaisesti ylös- ja sivuillepäin niin kauan kuin vedenpinta jäätikön sisällä joissakin kohdissa nousee. Kun sivusuunnassa puhkeaa tunnelille suuaukko jäätikön kylkeen, virtaa vesi tämän jälkeen sen kautta pois. Kun suuaukko on syntynyt ja se vetää hyvin, muodostuvat jäätikön päätunnelit jään pohjan sulamiskerrokseen tai juuri sen yläpuolelle.
Kun tunneliverkon purkausaukko on kaukana ja jäätikön pohjalla on kumpuilevia kalliopintoja, luikertelevat jäätunnelit näitä pintoja ylös ja alas johtaen sulamisvesiä kohti aukkoa. Tunnelien sisäinen paine-ero huolehtii siitä, että vesi virtaa myös kallionrinnettä ylöspäin. Tällä tavoin jäätikköjoki voi ylittää korkeitakin harjanteita jään alla. Harjanteen ylityksen jälkeinen vesien alassyöksy kiidyttää vesien virtausta uudelleen.
Veden kulku jäätikön alla on vaikea todeta pinnalta käsin, mutta viimeisen jääkauden jäätikköjokien jälkiä ja muodostelmia tutkimalla on havainnoitu suuriakin nousuja. Esimerkki tällaisesta korkeasta ylityksestä löytyy Suomen Lapista, jossa jääkaudella itään virranneen suuren jäätikkövirran alla virranneet jäätikköjoet ylittivät Pallastunturin ja Ounastunturin Hannunkurun ja Pahakurun kohdalta. Jäätikköjoen puhtaaksi huuhtomia kuruja edeltävät ja seuraavat lukuisat jäätikköjoen kulkua seuraavat harjut.
Jäätikön kiviaines
Jäätikön alustaansa kohdistama paine sekä viettävän rinteen aiheuttama jäätikön oma virtausliike murskaa, irrottaa kiveä ja hioo kallion pintaa. Tämä kiviaines sitoutuu jäähän ja kulkeutuu jäätikön virtausten mukana sen sisään. Kun sulamisvedet valuvat jäätikön pinnalla, tuovat vedet ylhäältä kiviainesta mukanaan ja kuljettavat sitä jäätikön sisään tunneleihin. Vesi irrottaa myös halkeamien ja tunneleiden seinämistä kiviainesta, joka kulkeutuu veden mukana tunneleihin. Tunneleissa veden virtaukset voivat olla niinkin voimakkaita, että suuret kivet vierivät veden voimasta eteenpäin. Kivet kolisevat toisiaan vastaan vieriessään eteenpäin ja pyöristyvät. Hiljaisen virtauksen kohdalla suurin kiviaines pysähtyy, mutta kevyt kiviaines jatkaa matkaansa. Saman tunnelin eri kohdissa sen pohjalle saattaa kertyä kiviainesta ja toisaalta myös kulua pois.
Kun tunneli kulkee pitkin maapohjan pintaa, saattaa virtauksien aiheuttama eroosio kuluttaa moreenina kalliopintaan asti. Jos jäätikkö sulaa joskus pois, paljastuu tältä kohdalta paljas kallionpinta. Toisaalta niihin kohtiin, jonne kertyi kiviainesta, löytyisi harju, soraa tai kivikko.
Tunnelin suuaukko
Tunnelijärjestelmän keräämät vedet purkautuvat lopulta tunnelin suuaukon kautta pois jäätikön alta. Jos jäätikön reuna sijaitsee maan pinnalla, muuttuu jäätikköjoki tavalliseksi joeksi. Tällainen purkautumisaukko on talvella tyhjä ja se voi muodostaa suurenkin luolan, jonne voi kävellä sisään. Keväällä ja kesällä, sulaminen ollessa suurimmillaan, luolasta purkautuu paljon vettä ja kiviainesta. Kiviaines kertyy luolan eteen tai valuu jokiveden mukana alemmaksi joen uomaa. Jos tätä jatkuu vuosia, kehittyy siitä leveitä lajittelemattomia sora- tai hiekkakenttiä, joita kutsutaan kuivanmaan deltoiksi eli sanduureiksi.
Jos tunnelijärjestelmä purkautuu veden alle, kohtaa tunneleista purkautuva vesi vastapaineen, joka hidastaa virtauksia. Kaikki veden mukana tullut kiviaines laskeutuu vesistön pohjalle suuaukon eteen ja muodostaa siihen kivistä, sorasta ja hiekasta harjanteen. Kun harjanne kasvaa lähelle vedenpintaa, leviää se tämän jälkeen sivusuuntiin muodostaen vedenpinnan alaisen deltan. Deltan syntytapa on samanlainen kuin jokien suistoon syntyvillä deltoilla. Virtaavan veden sameat ainekset leivävät laajemmalle alueelle ja muodostavat vesistöön sedimenttejä, jotka ovat savea, hiesua tai hienoa heitaa.
Jääkauden aikaiset jäätikköjoet
Suomessa ei ole enää jäätikköjokia, mutta niitä on ollut runsaasti viime jääkauden aikana ja etenkin sen loppuvaiheessa, jolloin mannerjäätikkö perääntyi maastamme sulaen. Pääosa tiedosta jäätikköjokien käyttäytymisestä on saatu tutkimalla viimeisen jääkauden jäätikköjokien maastoon jättämiä jälkiä eli jäätikköjokimuodostumia.
Jäätikköjokien kulutusmuodot
Normaalisti jäätikkö kerää alleen moreenia useita metrejä paksuksi patjaksi. Jos moreenipatja puuttuu, on jäätikön alla ollut jäätikköjoen kuluttava virtaus pessyt sen pois. Lapissa tunturien laajat paljaaksi huuhtoutuneet avokalliot ovat syntyneet tällä tavoin. Mikäli jäätikköjoki kuluttaa pitkään samaa kohtaa, saattaa kallion pinta vielä hioutua sileäksi virtauksien mukanaan kuljettaman hiekan, soran ja kivien vuoksi.
Voimakkaan virtauksen voima saattaa irrottaa kallion murtuneita kohtia ja viedä lohkareita mukanaan. Kulutustoiminta on saattanut olla voimakastakin ja sen tuloksena on syntynyt maastossa edelleen näkyvät satulakurut, subglasiaaliset kurut, nielu-uomat, lieveuomat ja reunanläheisuomat.
Hiidenkirnut ovat syntyneet jäätikköjoen voimakkaan virtauksen voimasta. Sopivassa kohdassa, missä virtaukset kohtaavat sileän ja puhtaaksi pestyn kalliopinnan, saattaa suuri kivi jäädä virtauksen voimasta poukkoilemaan kalliokynnyksen taakse. Kiven liike hioo kallion pintaa sileäksi ja lopulta se itsensä loppuun kuluttaen kovertaa kallioon kuopan. Kun kuopassa pyörii muitakin kiviä, jatkuu prosessi niin kauan kuin vettä riittää. Jääkaudella jäätikkötunneleiden virtaukset ovat muodostaneet tällaisia kirnuja ja niitä löytyy harjujen läheltä usein ryhminä. Suomessa niitä on yhteensä tuhansia.
Jäätikköjokien kasautumismuodot
Jäätikköjoet kuljettavat tunneleissaan ympäristöstään keräämäänsä kiviaineksen ja siitä jää raskain aines tunnelin pohjalle hiljaa virtaaviin kohtiin, kun taas kevyempi aines jatkaa matkaansa. Jäätikköjoki lajittelee tällä tavoin kiviainesta ja kuljettaa eri ainekset eri paikkoihin. Muinaiset jäätikköjokien uomat erottuvat maastossa pitkien harjujen muodossa. Ne ovat syntyneet jäätikön alla ja seuraavat jäätikön muinaista virtaussuuntaa. Suomen maaperällä kulkee harjuja keskimäärin 10−20 kilometrin välein, mikä kertookin jäätikköjokien yleisyydestä jääkaudella. Suomessa ja Ruotsissa on harjujen tihein esiintymä koko maailmassa.
Jäätiköjokeen syntyy harjuja seuraavasti. Kun kiviaines seuraa veden virtausta tunnelissa, kertyy sen pohjalle ensin suuria kiviä ja näiden joukkoon piiloutuu vielä pienempää kiviainesta. Näin tunneliin tulee ahdasta, mikä kasvattaa veden virtausta, joka sulattaa tunnelin seiniä kitkallansa. Aina kun tunneliin kertyy kiviainsesta, laajenee tunneli ylöspäin ja sen täyttyminen voi jatkua. Kun vesi saapuu jäätikön reunan lähelle, hidastuvat virtaukset ja kivisen pohjan päälle alkaa kasaantua kevyempää ainesta. Tämä prosessi jatkuu voimistuen tunnelin suunaukkoon asti, missä loput kiviaineksesta kasaantuu harjuksi. Kun jääkauden päättyessä jäätiköt sulivat ja niiden reuna perääntyi Ruotsiin päin, siirtyivät myös tunnelien suuaukot mukana. Suuaukkojen perääntyminen jätti harjun eteen tyhjää tilaa, johon uutta hiekkaa saattoi kerääntyä muodostaen uutta harjua. Perääntyvä jäätikön reuna jätti siten jälkeensä pitkän harjun, jollaisia on Suomessa paljon. Pisimmät harjut ovat satoja kilometrejä pitkiä ja ne jatkuvat Pohjanlahden pohjalla Ruotsiin asti.
Muut jäätikköjokien välilliset kasautumismuodot liittyvät tunnelin suunaukon jälkeisiin muodostelmiin. Veden alle purkautuvat jäätikköjoki muodosti lähialueille sedimenttejä, joihin laskeutui siltti- tai savikerrostumia. Jos jäätikköjoki purkautui matalaan veteen, muodostui harjusta tasalakinen hiekkakenttä eli delta. Jos se purkautui kuivalle maalle, syntyi alueelle sanduri. Muitakin reunamuodostumia voidaan luetella jäätikköjoen aiheuttamiksi.
Zenon Sidonlainen
Zenon Sidonlainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Ciceron aikalainen.
Zenon toimi epikurolaisen koulun johtajana. Diogenes Laertioksen mukaan hänen opettajansa oli Apollodoros Puutarhantyranni. Hänen opiskelutoverinsa tai oppilaansa oli Filodemos. Teoksessaan De Natura Deorum (1.34) Cicero sanoo, että Zenon oli ylenkatseellinen muita filosofeja kohtaan ja kutsui jopa Sokratesta "attikalaiseksi ilveilijäksi". Sekä Cicero että Diogenes Laertios kuitenkin suhtautuivat häneen kunnioituksella ja kuvaavat hänet täsmällisenä ja huoliteltuna ajattelijana.
Simtek
Simtek oli brittiläinen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa vuosina –. Nimi "Simtek" on mukaelma sanoista Simulated Technology. Tallipäällikkönä ja teknisenä johtajana toimi Nick Wirth. Wirthin kaudelle 1994 suunnittelema auto sisälsi mm. aktiivijousituksen, mutta FIA:n kiellettyä sen ja liudan muita autoissa käytettyjä apuvälineitä joutui Wirth tekemään jousituksen suhteen muutoksia. Autosta tuli ylipainoinen ja Fordin HB-moottoreilla varustetuille autoille ei ennustettu kovinkaan ruusuista tulokaskautta. Jack Brabhamin suku oli mukana tallin omistuspuolella, ja David Brabham toimi tallin ykköskuljettajana. Toiseksi kuljettajaksi värvättiin viiteen ensimmäiseen kilpailuun Roland Ratzenberger. Pääsponsoriksi saatiin TV-kanava Music Television.
Roy Conacher
Parhaalla kaudellaan 1948–1949 Roy Conacher teki Chicagolle 26 maalia ja antoi 42 maaliin johtanutta syöttöä. Kaikkiaan hän teki urallaan 226 maalia.
Zenon Sidonlainen
Zenon katsoi, että onnellisuus ei seuraa pelkästään tämänhetkisestä nautinnosta ja vauraudesta, vaan myös perustellusta odotuksesta niiden jatkumisesta. Hänen ajatuksensa olivat stoalaisen Poseidonioksen erityisen tutkielman aiheena.
Simtek
Kausi 1994
thumb|right|Roland Ratzenberger Simtekin autossa [[San Marinon Grand Prix 1994|San Marinon osakilpailussa vuonna 1994.]] Kausi 1994 oli tulokastallille erittäin raskas. Tallin toinen kuljettaja Roland Ratzenberger menehtyi kauden kolmannen osakilpailun, San Marinon GP:n toisissa aika-ajoissa sattuneessa ulosajossa etusiiven irrottua lähes 300 km/h vauhdissa oikealle kääntyvässä Villeneuve-mutkassa. Monacon GP:ssä Simtek ajatti vain yhtä autoa. Roland Ratzenbergerin korvaajaksi otettu Andrea Montermini rikkoi toisen auton ja omat nilkkansa muutamaa viikkoa myöhemmin Espanjassa, Barcelonassa. Sitä seuranneessa Kanadan GP:ssä ajatettiin jälleen vain David Brabhamin autoa, kun toista yritettiin jälleen saada ajokuntoon. Jean-Marc Gounon liittyi talliin Ranskan GP:ssä toisen kuljettajan roolissa, mistä eteenpäin kovia kokenut tulokastalli pystyi toimimaan jokseenkin normaalin päiväjärjestyksen merkeissä. Huolimatta auton heikosta kilpailukyvystä ykköskuljettaja Brabham pystyi silloin tällöin haastamaan Lotus- ja Larrousse-tallien autoja. Pääasiallisesti Simtekit kilpailivat kuitenkin koko kauden toisen tulokastalli Pacific Grand Prix’n kanssa kilpailuihin pääsystä, ja kauden kuudennen osakilpailun, Ranskan GP:stä eteenpäin Simtekit jättivät jokaisessa kilpailussa Pacificin autot ulos kilpailuihin hyväksyttyjen 26 auton ulkopuolelle.
Taloudellisten resurssien puute vaivasi tallin toimintaa koko kauden ajan, eivätkä rajuissa ulosajoissa vaurioituneiden autojen korjauslaskut helpottaneet tilannetta. Gounonin jätettyä tallin Wirth joutui etsimään maksukykyisiä kuljettajia kauden kolmeen viimeiseen kilpailuun. Domenico Schiattarella ajoi Simtekin toista autoa Euroopan sekä Australian GP:issä, ja Taki Inoue sateisessa Japanin GP:ssä. Kauden parhaaksi sijoitukseksi kirjattiin Gounonin saavuttama yhdeksäs sija Ranskan GP:ssä.
Kausi 1995
Kaudeksi 1995 Brabham siirtyi ajamaan BMW:tä BTCC-vakioautosarjaan, ja hänen tukijoukkojensa lähdettyä tallin talousvaikeudet pahenivat. Kuljettajina toimivat Benettonilta työttömäksi jäänyt Jos Verstappen sekä Domenico Schiattarella ja Hideki Noda. Schiattarellan oli tarkoitus ajaa kauden ensimmäinen puolisko ja Nodan toinen. Moottoripuolella Fordin HB päivitettiin HD-versioon, mutta tälläkään voimanlähteellä ei ollut mahdollisuuksia haastaa kärkijoukkoja. Vaihdelaatikoiksi saatiin Benettonin aikaisemmin käyttämiä, joista tulikin Simtekin murheenkryyni alkavalla kaudella.
Kauden käynnistyttyä oli selvää, että Simtekit olivat kehittyneet huimasti edellisestä kaudesta. Schiattarella jätti taakseen tasaisesti Pacificit sekä tulokastalli Fortin autot. Verstappen puolestaan pystyi haastamaan jopa keskikastin talleja ja yllätti Argentiinan GP:n aika-ajoissa pääsemällä lähtöruutuun 14. Itse kilpailussa Verstappen oli kuudentena Gerhard Bergerin Ferrarin edellä ennen vaihdelaatikon rikkoutumista. Lupaavat näytöt eivät kuitenkaan riittäneet pelastamaan yli kuuden miljoonan punnan velkoihin ajautunutta tallia. Monacon GP jäi tallin viimeiseksi kilpailuksi, kun tallin velkojat vaativat maksuja eivätkä sponsorit enää suostuneet lisäavustuksiin. Kauden parhaaksi tulokseksi jäi Schiattarellan ajama yhdeksäs sija Argentiinan osakilpailusta.
Hjalmar Sebastian Nordenstreng
Hjalmar Sebastian Nordenstreng (24. lokakuuta 1826 Heinola – 28. helmikuuta 1890 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi 1870–1875 Hämeen läänin ja 1876–1883 Mikkelin läänin kuvernöörinä.
Nordenstrengin vanhemmat olivat hovineuvos Anders Kristoffer Nordenstreng ja Jakobina Elisabet Telén ja puolisot vuodesta 1857 Hedvig Elisabet Federley, senaattori Berndt Federleyn tytär, ja vuodesta 1864 Helena Sofia Lovisa Jägerhorn af Spurila. Historioitsija Sigurd Nordenstreng, kirjailija Rolf Nordenstreng ja Hangon pormestari Arvid Nordenstreng olivat Hjalmar Sebastian Nordenstrengin poikia ja kenraalimajuri Ture Reinhold Nordenstreng hänen veljensä. Hjalmar Sebastian Nordenstreng tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1838 ja toimi valmistuttuaan vänrikkinä 4. ratsastavassa tykistöpatterissa elokuusta 1846. Kornetiksi ja samana vuonna luutnantiksi ylennettynä hän tuli kyrassieerirykmenttiin 1848.
Nordenstreng suoritti Pietarin sota-akatemian 1848–1850, yleisesikuntaan hänet kommennettiin 1852 ja vanhempi adjutantti 4. jalkaväkiarmeijakunnan esikuntaan hänestä tuli myöhemmin samana vuonna. Alikapteeniksi 1854 ylennetty Nordenstreng osallistui Krimin sotaan, jossa hän haavoittui vakavasti. Vuonna 1855 hänet siirrettiin 22. jalkaväkidivisioonan majoitusmestariksi Suomeen. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1858, everstiluutnantiksi 1861 ja everstiksi 1864, jolloin hän toimi Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaoston päällikön apulaisena. Hämeen läänin vt. kuvernööriksi Nordenstreng nimitettiin 1870 ja vakinaistettiin virkaan kenraalimajurina 1872. Mikkelin läänin kuvernöörinä vuodesta 1876 oltuaan hän sai vuonna 1883 eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina.
Melolontha
Melolontha on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Theism, Atheism and Big Bang Cosmology
Theism, Atheism and Big Bang Cosmology on Oxford University Pressin vuonna 1993 julkaisema kirja, jossa kristitty filosofi William Lane Craig ja uskonnoton filosofi Quentin Smith esittävät keskustelupuheenvuoroja koskien alkuräjähdystä ja sen merkitystä jumaluskolle tai jumalattomuudelle. Osa kirjan aineistosta on ilmestynyt aikaisemmin artikkeleina filosofisissa aikakausjulkaisuissa. Kirjoittajat käsittelevät myös Stephen Hawkingin kvanttikosmologiaa, jonka tämä teki tunnetuksi kansantajuisessa kirjassaan Ajan lyhyt historia vuonna 1988.
Craig väittää, että menneisyys ei ole ollut ääretön, ja kaikkeuden on luonut jumala. Smith väittää, että alkuräjähdys on ristiriidassa jumalauskon kanssa ja että alkuräjähdyksellä ei todennäköisesti ole syytä. Menneisyys on Craigin mielestä voinut olla äärellinen tai ääretön, ja asian vahvistaminen vaatii kokemusperäistä tutkimusta.
Yläsommee
Yläsommee eli Sverdlovo on maaseututaajama Johanneksen kaupunkikunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella, Viipurin kaupungin eteläpuolella.
Asutus
Vuonna 1937 Yläsommeen kylässä oli 748 asukasta. Yläsommeen kylään kuului virallisesti myös Porlampi (nyk. Sveklovitšnoje), joka omine kyläkeskustoineen ja kouluineen, katsottiin usein kuitenkin omaksi kyläkseen. Yläsommeen koulupiiriin kuului myös pieni Järvelän kylä, jossa oli vuonna 1937 vain kolme asukasta. Yläsommeen kyläkeskustan ja Porlammin lisäksi kylän alueella erotettavissa vielä Myllymäen kylänosa.
Yläsommeella oli Samolan osuuskaupan myymälä sekä Hottisen ja Virolaisen yksityiskaupat. Lisäksi Porlammissa oli myös Samolan osuuskaupan myymälä ja Pesosen yksityiskauppa.
Vuonna 1937 Yläsommee–Porlammin alueella oli 2 899 ha metsää, 1 526 ha peltoa ja 125 ha niittyä. Yläsommee olikin Viipurin maalaiskunnan peltorikkain kylä. Karjataloutta edisti Yläsommeen tarkastusyhdistys. Yläsommeella toimi myös maidonmyyntiosuuskunta, joka myi maitonsa Valiolle Viipuriin.
Yhdistystoimintaa edustivat Yläsommeen ja Porlammin nuorisoseurat, joilla kummallakin oli oma talo sekä Yläsommeen marttayhdistys (per. 1932) ja Porlammin marttakerho (per. 1934). Yläsommeen nuorisoseurantalo oli rakennettu vuonna 1911 ja laajennettu 1927. Porlammin nuorisoseurantalo oli puolestaan rakennettu vuonna 1925.
Kansakoulut
Yläsommeen koulupiiriin kuului suurin osa Yläsommeen kylää, pieni Järvelän kylä sekä Korpela–Aution kylästä Korpelan kartanon alue. Vuonna 1939 Yläsommeen koulussa oli kolme opettajaa ja 69 oppilasta.
Yläsommeen länsiosa eli Porlammin alue muodosti oman koulupiirin, johon kuului myös pääosa Savolaisen kylää. Porlammin koulussa oli kolme opettajaa ja 52 oppilasta.
Sota-aika
Talvisodan loppuvaiheessa neuvostojoukot valtasivat Yläsommeen alueen. Kylän asukkaat oli evakuoitu jo sodan alkuvaiheessa Keski-Suomeen. Moskovan rauhassa Yläsommee luovutettiin Neuvostoliitolle ja yläsommeelaisista tuli kodittomia. Jatkosodassa Suomi valtasi luovutetut alueet takaisin. Takaisinvaltauksen yhteydessä suuri joukko neuvostosotilaita ja sotilaskalustoa jäi mottiin Porlammin aleelle. Takaisinvaltauksen jälkeen yläsommeelaiset pääsivät palaamaan koteihinsa ja aloittamaan jälleenrakennuksen. Uusi evakuointi oli kuitenkin edessä vuonna 1944 ja alue luovutettiin uudelleen.
Neuvostoliitossa Yläsommee tuli kuulumaan Nuoraan kyläneuvostoalueeseen.
The Baby-sitters Club
The Baby-sitters Club on Ann M. Martinin luoma kirjasarja, jossa seikkailevat 12-vuotiaat Lisa Thomas (Kristy Thomas), Valerie Kishi (Claudia Kishi), Susan Gill (Stacey McGill), Anne Spier (Mary-Anne Spier), Violet Schafer (Dawn Schafer), ja myöhemmin 11-vuotiaat Mallory Pike (Mallory Pike) ja Jessica Ramsey (Jessica Ramsey).
Lisa Thomas
Lisa sai idean Baby-Sitters Clubista, kun hänen äidillään oli vaikeuksia löytää lapsenvahti hänen nuoremmalle veljelleen Davidille. Lisa, Anne, Valerie ja Susan perustivat kerhon, jossa yhdellä soitolla saa kiinni monta lastenvahtia. Hän rakastaa urheilua, ja on valmentanut omaa softball-joukkuetta nimeltään Lisan Pallonlyöjät, johon kuului monia kerholaisten vahtimia lapsia. Lisalla on kolme veljeä: Charlie, Sam ja David. Heidän vanhempansa ovat eronneet ja äiti Elizabeth meni myöhemmin naimisiin miljonääri Watson Brewerin kanssa, joka asuu Stonebrookin toisella laidalla. Aluksi Lisa ei pitänyt Watsonista, mutta vähitellen hän hyväksyi hänet. Kun Elizabeth ja Watson menivät naimisiin, Thomasit muuttivat kartanoon, jossa he elivät Watsonin hänen kissansa Boo-Boon ja kahden Watson aikaisemmasta avioliitosta tulleen lapsen, Karenin ja Andrewin kanssa. Perheellä oli ennen koira nimeltään Luis ja sen kuoltua he hankkivat toisen koiran, Shannonin. Perhe adoptoi myöhemmin Vietnamista tytön, jota he kutsuvat nimellä Emily.
Valerie Kishi
Valerie on japanilais-amerikkalainen. Hän on erittäin luova ja rakastaa kuvataidetta ja erikoisia vaatteita. Hän ei ole hyvä koulussa ja on erityisen huono oikeinkirjoituksessa. Valerien vanhempi sisar Janine on nero ja käy yliopiston kursseilla, vaikka hän on vasta lukiossa. Valeriella on isoäiti nimeltään Mimi, jonka kanssa hän on hyvin läheinen. Koska Valerie on ainoa, jolla on yksityinen puhelinlinja, hänen huoneensa on kerhon virallinen kokoontumispaikka. Hänen huoneeseensa on piilotettu roskaruokaa ja Neiti Etsivä -kirjoja, joita hän rakastaa suunnattomasti, mutta joutuu piilottamaan kaiken, koska hänen vanhempansa eivät hyväksy niitä. Susan on Valerien paras ystävä. He molemmat rakastavat muotia ja pitävät itseään selvästi kehittyneempinä kuin muut kerhon tytöt.
Anne Spier
Anne on sihteeri, koska hänellä on poikkeuksellisen siisti käsiala ja hän on muutenkin erittäin siisti ja järjestelmällinen. Vaikka hän on ujo, hän oli silti ensimmäinen, jolla oli vakituinen poikaystävä, Bruno Logan. Anne ja Lisa ovat olleet parhaita ystäviä lapsesta asti ja asuivat vierekkäin kunnes Lisan äiti meni uusiin naimisiin. Kun kerhon tytöille tulee riitaa, Anne ystävystyy Violet Schaferin kanssa ja tytöistä tulee läheisiä ystäviä siinä määrin, että Anne katsoo, että myös Violet on hänen paras ystävänsä. Annelta usein puuttuu itseluottamusta. Annella on harmaaraidallinen kissa nimeltä Tiikeri. Anne rakastaa ison kaupungin elämää, ja haluaisi asua esimerkiksi New Yorkissa. Hän on tunnettu hänen ujoudestaan, herkkyydestään ja hyvästä kuuntelutaidostaan. Annen äiti kuoli, Anne oli vielä pieni ja ankara yksinhuoltajaisä Richard kasvatti hänet.
Susan Gill
Syntyperäinen newyorkilainen Susan muutti Stonebrookiin viidennellä luokalla, kun hänen isänsä työpaikka siirrettiin sinne. Hänestä tuli nopeasti Valerien paras ystävä, koska he rakastavat molemmat muotia ja poikia. Yksi Susanin merkittävimpiä ominaisuuksia on, että hänellä on diabetes, ja on ollut sairaalassa useita kertoja, mikä vaikutti myös hiukan siihen, että he muuttivat New Yorkista pikkukaupunkiin. Susanin virka on kerhon varainhoitaja, koska hän on lahjakas matematiikassa. Gillit muuttavat takaisin New Yorkiin, koska herra Gillin yhtiö siirtää hänen työpaikkansa uudelleen. Susan muuttaa myöhemmin sarjassa takaisin Stonebrookiin.
Violet Schafer
Violet on asunut alun perin Kaliforniassa Anaheimin esikaupunkialueella, kunnes hänen vanhempiensa avioeron jälkeen hän muutti veljensä Jeffin ja äitinsä Sharonin kanssa Stonebrookiin, jossa hänen äitinsä kasvoi, ja jossa hänen isovanhempansa asuvat vieläkin. Jeffillä oli paljon ongelmia sopeutua, joten myöhemmin hän muutti takaisin Kaliforniaan. Violet tuli Stonebrookin ala-asteelle keskellä viidettä luokkaa, kun kerhon jäsenet olivat riidoissa. Hän tapasi Annen ja he ystävystyivät välittömästi. Lisa, joka oli myös Annen paras ystävä, oli aluksi mustasukkainen, mutta pääsi sen yli ja Violetista tuli viides jäsen kerhoon kun riita muiden tyttöjen välillä loppui. Violet syö lähinnä terveellistä ruokaa. Violet rakastaa kummitusjuttuja. Hänellä on oma ainutlaatuinen tyyli. Hänellä on myös kahdet korvareiät hänen molemmissa korvissaan. Violet ei piittaa siitä mitä muut sanovat hänestä.
Jessi Ramsey
Jessica "Jessi" muutti Stonebrookiin Oakleysta neljännellä luokalla sattumalta Susanin taloon. Hänellä on kahdeksan vuotta vanha sisar Rebecca ("Becca") ja pikkuveli nimeltä John Phillip Ramsey Jr., joka tunnetaan paremmin nimellä "Pirpana". Heidän perheensä on tummaihoinen. Jessi on balettitanssija, ja hän haluaa tulla ammattiballerinaksi. Kuten hänen paras ystävänsä Mallory, Jessi rakastaa lukemista, erityisesti hevostarinoita ja tuntee, että hänen vanhempansa kohtelevat häntä kuin vauvaa.
Bruno Logan
Bruno muutti Louisvillestä Kentuckystä. Hän on Annen vakituinen poikaystävä. Lisäksi hän on kerhon liitännäisjäsen (jäsen, joka ei tule kokouksiin, mutta ottaa keikkoja, kun ei varsinaisille jäsenille se käy). Bruno elää äitinsä Louisen, isänsä Lymanin, siskonsa Kerryn ja veljensä Hunterin kanssa.
Suomennetut teokset
Kirjoja on kirjoitettu kaikkiaan 131, mutta vain 24 on suomennettu, viimeisin vuonna 2005. Lisäksi on kirjoitettu spin-off-sarjoja Super Specials, Baby-Sitters Club Mysteries, Super Mysteries, Special Edition Readers' Requests, Portrait Collections, Baby-Sitters Club Friends Forever sekä 122 osaa sisältävä Baby-Sitters Little Sister -sarja, johon siihenkin kuuluu Super Specials -kirjoja. Näiden lisäksi on kirjoitettu myös Violetin myöhemmästä elämästä Kaliforniassa kertova sarja, Californian Diaries, joka on tarkoitettu hieman vanhemmille lukijoille.
Stonebrook
Stonebrook on kuvitteellinen kerholaisten ja kirjan henkilöistä valtaosan kotikaupunki Connecticutin osavaltiossa. Kaupungin on kirjoissa kerrottu olevan lähellä isompaa Stamfordin kaupunkia. Monet sarjan aikuiset ovat töissä Stamfordissa, Jessi Ramseyn balettitunnit ovat siellä ja elokuvan henkilöt käyvät siellä myös usein ostoksilla. Karen ja David Brewerin isä, Lisa Thomasin isäpuoli Watson Brewer omistaa kartanon suurituloisten alueelta. Myös muun muassa Hannie Papadakisin, Amanda ja Max Delaneyn ja Shannon Kilbournen perheet asuvat siellä. Suurin osa kerhon jäsenistä asuu keskiluokan naapurustossa. Mallory ja Susan (Susan muuttaa pois Stronebookista jossain vaiheessa) asuvat lähekkäin. Valerien ja Annen sekä alussa myös Lisan asuinpaikka on kävelymatkan päässä lähes kaikista kodeista ​​ja Stonebrookin ala-asteesta.
BSC televisiossa
The Baby-Sitters Clubista on tehty niin elokuva kuin televisiosarjakin. Melanie Mayronin ohjaama elokuva on julkaistu Suomessakin vuonna 1995. Rooleissa elokuvassa:
Helios
pienoiskuva|Helios aurinkovaunuissaan, J. B. Zimmermannin fresko 1700-luvulta. Helios oli kreikkalaisessa mytologiassa auringon henkilöitymä. Homeros kutsui Heliosta usein epiteeteillä ”titaani” ja ”hyperion”. Helios oli titaanien Hyperionin ja Theian poika sekä kuun jumalattaren Selenen ja aamuruskon jumalattaren Eoksen veli. Kreikan kielessä Helios, Selene ja Eos merkitsevät yksinkertaisesti aurinkoa, kuuta ja aamuruskoa.
Helios oli kuviteltu komeaksi jumalaksi, jolla oli auringon korona kruununa, ajamassa vaunuilla yli taivaan. Homeros kuvaili niitä aurinkohärkien vetämiksi (Ilias XVI.779); myöhemmin Pindaros näki sen ”tulta rynnistävien ratsujen” vetämänä. Rodoksella rakennettiin vuoden 305 eaa. taistelussa saadun puolustusvoiton kunniaksi valtava Heliosta esittävä pronssipatsas, Rodoksen kolossi.
Michael Davitt
thumb|Michael Davitt. Michael Davitt (25. maaliskuuta 1846 Straide, Mayon kreivikunta – 31. toukokuuta 1906 Dublin) oli irlantilainen poliitikko, joka perusti vuonna 1879 maanvuokraajien etuja puolustaneen Irlannin maaliiton (Irish Land League).
Helios
Ajan kuluessa yhä useammat samaistivat hänet valonjumala Apolloniin. Vastine Heliokselle roomalaisessa mytologiassa oli Sol, jonka nimi yksinkertaisesti tarkoittaa aurinkoa latinaksi.
Tarun mukaan Herakles, vihoissaan auringon polttavalle kuumuudelle, ampui nuolen kohti vaunuillaan ajavaa Heliosta. Hänen onnekseen Helios oli kuitenkin hyvällä tuulella ja ihasteli sankarin rohkeutta ja jopa lainasi tälle suuren kultaisen juomakulhonsa ; kulho ei kuitenkaan ollut juomista varten, vaan sillä auringon jumala purjehti öisin meren yli itään valjakkonsa kanssa voidakseen taas aamulla nousta ajamaan vaunuillansa taivaalle kohti länttä.
Michael Davitt
Davitt perusti Irlannin maaliiton vuonna 1879, jolloin Irlantia uhkasi jälleen nälänhätä huonon sadon vuoksi. Liiton tavoitteena oli lievittää maanvuokraajien köyhyyttä takaamalla heille pysyvä hallintaoikeus maahan, kohtuulliset vuokrat sekä oikeus myydä vapaasti hallintaoikeutensa eteenpäin. Järjestö vastusti varsinkin suurmaanomistusta, jossa maanomistajat eivät lainkaan asuneet omistamillaan tiloilla. Davittin pyynnöstä Parnell ryhtyi tukemaan maaliittoa ja kiersi Pohjois-Amerikassa keräämässä rahoitusta sen toiminnalle. Yhteistyö Parnellin kanssa johti siihen, että Davitt erotettiin vuonna 1880 IRB:n johdosta. Davitt joutui olemaan uudelleen vankeudessa kansankiihotuksesta tuomittuna helmikuusta 1881 toukokuuhun 1882 sekä neljän kuukauden ajan vuonna 1883. Hänet valittiin vuonna 1882 parlamenttiin Meathista, mutta hänen paikkansa evättiin koska hän oli tuolloin vankilassa. Myöhemmin Parnell ja Davitt ajautuivat erimielisyyksiin, koska Parnell ei hyväksynyt Davittin ajamaa georgistista maareformia. Kun niin sanottu Irlantilainen puolue hajosi vuonna 1890 Parnellin toimintaa eräässä avioerojutussa koskeneeseen kiistaan, Davitt asettui vastustamaan Parnellin jatkamista puolueen johtajana.
Helios
Samoihin vaunuihin liittyy myös tarina hänen pojastaan Faethonista, joka pyysi isältään auringonvaunuja ajettavakseen voidakseen todistaa olevansa auringon poika. Vaunut saatuaan hän ei kuitenkaan kyennyt ohjaamaan niitä, jolloin vaunut syöksyivät lähelle maata ja olivat polttaa kaiken tuhkaksi. Kertomuksen mukaan Faethonin syöksyessä maahan suurin osa Afrikasta muuttui autiomaaksi ja etiopialaisten iho paloi mustaksi. Jumalien kuninkaana toimiva Zeus pelasti maailman syöksemällä Fathonin salamaniskulla Eridanosjokeen. Fathonin sisaret, heliadit, muuttuivat häntä itkiessään poppeleiksi ja heidän kyyneleensä meripihkaksi.
Michael Davitt
Davitt valittiin uudelleen alahuoneeseen vuoden 1892 vaaleissa Pohjois-Meathin edustajana, mutta vaalin tulos kumottiin, koska häntä tukeneiden kirkon edustajien katsottiin syyllistyneen väärinkäytöksiin. Hänet valittiin jo seuraavana vuonna uudelleen Corkista, mutta maineensa ja henkilökohtaisen taloutensa kärsittyä edelliseen vaaliin liittyneessä oikeusprosessissa hän erosi melkein heti parlamentista. Vuosina 1895–1899 hän edusti parlamentissa Etelä-Mayoa, mutta erosi jälleen, tällä kertaa protestiksi buurisodalle. Davittin teoksista varsinkin vuonna 1904 ilmestynyttä The Fall of Feudalism in Ireland on pidetty huomattavana.
Essee
Essee on asiatekstien luokkaan kuuluva tekstilaji. Tyypillisesti essee on pohdiskeleva ja verrattain lyhyehkö teos, jossa sisällön lisäksi myös ilmaisutavalla on merkittävä rooli. Tyyliseikkojen painoarvon vuoksi essee onkin asiatekstilajeista lähimpänä kaunokirjallisuutta. Esseiden kirjoittajia sanotaan esseisteiksi. Sana essee tulee ranskan kielen sanasta essayer (pyrkiä, yrittää) ja on peräisin ranskalaiselta Michel de Montaignelta (1533–1592), joka oli ensimmäinen esseisti.
Esseetekstin aihepiiriä ei ole rajoitettu, vaan se voi käsitellä mitä tahansa aihetta. Usein pohdinnan kohteena ovat kuitenkin filosofiset tai yhteiskunnalliset kysymykset sekä taide ja kirjallisuus.
Esseetyypit
Subjektiivinen essee on melko vapaamuotoinen kirjoitelma, jossa kirjoittajan mielipiteet ovat tärkeässä asemassa ja joka voi edetä yllättävienkin mielleyhtymien varassa. Lähteiden tarkka merkitseminen ei ole tärkeää ja viittauksia muihin teoksiin käytetään useimmiten vain kirjoittajan omien pohdintojen virikkeenä.
Johdanto
Essee koostuu kappaleista. Ensimmäinen kappale on johdanto. Siinä lukijalle esitetään ja taustoitetaan esseen aihe. Johdanto johdattaa esseen sen aihepiiriin ja perustelee aiheen lähestymistavan.
Käsittelykappaleet
Johdantokappaleen jälkeen tulee käsittelyosa, jossa pohditaan ja käsitellään esseen aihe. Käsittelyosa jaetaan kappaleisiin, joissa käsitellään eri osia aiheesta. Kappaleet voidaan esseestä riippuen otsikoida.
Esseen lopetus
Essee lopetetaan tekemällä viimeiseksi kappaleeksi yhteenveto jossa tiivistetään esseessä käsitellyt asiat. Lopetuksessa kerrataan lyhyesti esseen pohdinnat ja päätelmät aiheesta. Lopetuskappaleessa voidaan nostaa esille kysymyksiä joista voidaan myöhemmin jatkaa kirjoituksessa.
Käyttö
Nykyään essee on laajalti käytössä ylempien oppiasteiden opetustyökaluna. Tekstilajia hyödynnetään yliopistossa ja se muodostaa yhden lukion äidinkielen opetuksen kulmakivistä. Tällainen ympäristö usein korostaa esseen sisältöä ja sen sisältämiä argumentteja tyyliseikkojen kustannuksella. Oppilaitoksissa kirjoitetut esseet ovat usein myös aihepiiriltään tarkemmin rajattuja; perustana on usein tehtävänanto tai aineisto, jota oppilaan on esseessään hyödynnettävä.
Essee elää myös oppilaitosten ulkopuolella. Ilmaisumuoto on erityisen suosittu taiteilijoiden, kirjailijoiden ja yhteiskuntakriitikoiden keskuudessa. Se mahdollistaa ajatusten vapaamuotoisen ilmaisun persoonallisella tavalla.
Hyvän esseen tunnusmerkkejä
Tekstilajin löyhästä normistosta johtuen ei ole mahdollista osoittaa yhtä ainoaa muottia, johon kaikki hyvätasoiset esseetekstit mahtuisivat. Onnistuneista esseistä voidaan silti löytää yhdistäviä piirteitä.
Volvo XC60
Volvo XC60 on Volvon vuodesta 2008 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka oli suuremman XC90:n jälkeen valmistajan toinen malli luokassaan.
Volvo XC60 I (2008–2017)
Ensimmäisen sukupolven XC60 esiteltiin konseptina Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2007. Tuotantomallin ensiesittely oli Geneven autonäyttelyssä keväällä 2008. Malli perustuu Fordin ja Volvon yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle, jolle perustuvat myös muun muassa Ford Mondeo, Volvo S80 ja V70.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä XC60 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorina oli aluksi kuusisylinterinen 3,0-litrainen T6 (285 hv), dieselmoottoreina viisisylinteriset 2,4-litraiset 2.4D (163 hv) ja D5 (185 hv). Vuonna 2009 tulivat kuusisylinterinen 3,2-litrainen (238 hv) bensiinimoottori ja 2.4D:n 175-hevosvoimainen versio. Lisäksi D5-moottorin teho nousi 205 hevosvoimaan.
Vuonna 2010 175-hevosvoimainen dieselmoottori poistui ja 2.4D:n nimeksi vaihtui D4. Uutena bensiinimoottorina oli turboahdettu 2,0-litrainen (203 hv), lisäksi 3,2-litraisen teho nousi 243 hevosvoimaan ja T6:n 304 hevosvoimaan. Syksyllä 2,0-litraisesta tuli tehokkaampi 240-hevosvoimainen versio nimeltään T5. vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli. Keväällä 2011 pienempitehoinen turboahdettu 2,0-litrainen poistui valikoimasta ja samana kesänä D5-moottorin teho nousi 215 hevosvoimaan. Keväällä 2012 D4:n nimeksi vaihtui D3, ja siitä tuli tarjolle myös 2,0-litrainen 136-hevosvoimainen versio. 3,2-litrainen poistui samaan aikaan valikoimasta.
Kasvojenkohotuksen kokenut XC60 esiteltiin keväällä 2013 Geneven autonäyttelyssä. Siihen tehtiin uudistuksia erityisesti keulan alueella. Lisäksi tarjolle tuli digitaalinen mittaristo, joka on kuljettajan muokattavissa. Uusi D4 oli 2,0-litrainen (181 hv) ja T5-moottorin teho nousi 245 hevosvoimaan.
T6 poistui mallistosta keväällä 2015. Samaan aikaan D3-moottorin teho nousi 150 hevosvoimaan, D4:n 190 hevosvoimaan ja D5:n 220 hevosvoimaan. Uusi 2,0-litrainen T6 (306 hv) esiteltiin vuoden 2014 lopussa.
Volvo XC60 II (2017–)
Toisen sukupolven XC60 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017. Se perustuu samalle Volvon SPA-pohjalevyrakenteelle kuin esimerkiksi S90/V90- ja XC90-mallit. XC60 voitti World Car of the Year -palkinnon vuonna 2018.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä XC60 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.