cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kääpiöbullterrieri
Luonne ja käyttäytyminen
Bullterrierit ovat ystävällisiä ja iloisia, sekä erittäin lapsirakkaita, mutta usein itsepäisiä koiria. Ne ovat fyysisesti vahvoja mutta myös älykkäitä, joten ne tarvitsevat monipuolisesti virikkeitä. Taistelukoirataustansa vuoksi kääpiöbullterrieri on kehitetty todella rohkeaksi ja päättäväiseksi roduksi. Samasta syystä se saattaa vastata sille esitettyyn haasteeseen, vaikka on yleensä rauhallinen eikä itse koskaan käyttäydy hyökkäävästi. Bullterrierit saattavat olla riitaisia toisten koirien kanssa. Bullterrierit rakastavat ihmisten seuraa, eikä niitä pitäisi jättää pitkiksi ajoiksi yksin.
Kääpiöbullterrieri ei ole erityisen miellyttämishaluinen rotu, joten sen kouluttaminen ei ole aina ihan yksinkertaista. Omistajalta vaaditaan kärsivällisyyttä ja päättäväisyyttä: kouluttaminen onnistuu vahvistamalla toivottua käyttäytymistä palkitsemisen avulla. Siksi rotua ei suositella ensimmäiseksi koiraksi. Bullterrieri sietää kipua hyvin.
Alkuperä
Rotu kehittyi Englannissa alun perin taistelukoiriksi jalostetuista roduista. Bullterrierin kantarotu on sukupuuttoon kuollut mutta sittemmin uudelleen luotu vanhaenglanninbulldoggi (Old English Bulldog), jota risteytettiin eri terrierirotuihin. Näin luotiin uusi rotu, jota kutsuttiin nimellä Bull and Terrier. Valkoisen bullterrierin luoja oli irlantilaissyntyinen James Hinks, joka alkoi määrätietoisesti jalostaa Bull and Terrier -tyyppisistä koirista valkoista, ruumiinrakenteeltaan symmetrisempää rotua. Hän kutsui valkoisia koiriaan bullterriereiksi erotukseksi Bull and Terrier -rodusta.
Terveystilanne
Kääpiöbullterrierien yleisimpiä perinnöllisiä vikoja ovat munuaissairaudet, sydänviat, polvien luksaatiot ja kuurous. Kuuroutta esiintyy etenkin täysin valkoisilla koirilla. Kääpiöbullterriereillä esiintyy PLL-silmäsairautta, jota ei esiinny standardikokoisilla bullterriereillä ollenkaan. Koiran PLL statuksen voi määrittää siihen kehitetyn geenitestin avulla. Ihoallergiat ovat melko yleinen ongelma: allergisen reaktion voi laukaista esimerkiksi hyönteisen purema. Bullterrieri vaatii liikuntaa ja tekemistä, mutta kasvuvaiheessa sitä ei saisi rasittaa liiaksi. Rotu on myös ahne ruualle, joten ylipainoa voi kertyä ellei koiran syömistä tarkkailla.
Tupakkatauon jälkeen
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Problems.
Nelson Cuevas
Nelson Rafael Cuevas Amarilla (s. 10. tammikuuta 1980 Asunción) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edusti ammattilaisurallaan toistakymmentä eri seuraa, pisimpään argentiinalaista River Platea vuosina 1998–2004.
Cuevasin ura alkoi Paraguayn aladivisioonissa Club Atlético Tembetaryssa, josta hän siirtyi Argentiinan mahtiseuraan River Plateen vuonna 1998. Vuonna 2004 hyökkääjä siirtyi Meksikon pääsarjan Club Américaan. Hänet lainattiin Pachucalle, jossa hän voitti mestaruuden 2006. Tämän jälkeen Cuevas palasi Club Américaan.
Vuoden 2002 MM-kilpailuissa Cuevas edusti Paraguayn maajoukkuetta ja oli ratkaisemassa maalleen paikkaa pudotuspeleihin tekemällä kaksi maalia toisen puoliajan lopulla alkulohkon viimeisessä ottelussa Sloveniaa vastaan. Paraguay (maaliero 6–6) meni jatkoon Etelä-Afrikan (maaliero 5–5) jäädessä alkulohkoon. Cuevas oli mukana myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa hän teki yhden maalin alkulohkon viimeisessä ottelussa Trinidad ja Tobagoa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 42 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1999–2007.
Sensible Software
Sensible Software oli brittiläinen pelitalo, joka nautti suurinta suosiotaan 1990-luvun alkupuolella. Yhtiö tuli tunnetuksi tietokonepeliensä omintakeisista ideoista.
thumb|[[Wizball (1987)]] thumb|[[Mega-Lo-Mania (1991)]] thumb|[[Wizkid (1992)]]
Historia
Sensible Softwaren perustivat vuonna 1986 Jon ”Jops” Hare ja Chris Yates, jotka työskentelivät 1980-luvun puolivälissä LT Software -yhtiössä. Sensible Software julkaisi pelejä alun perin ZX Spectrumille ja Commodore 64:lle. Yhtiön tuolloiset menestystuotteet olivat erikoinen Wizball ja Microprose Soccer. Näistä ensin mainittu on erittäin omaperäinen, nykyään jonkinlaisessa kulttimaineessa oleva peli, ja jälkimmäinen taas oli ilmestyessään Commodore 64:n suosituin jalkapallopeli. Vuonna 1987 ilmestyi myös Shoot’Em-Up Construction Kit, joka oli pystysuuntaan vierivien räiskintäpelien tekoon laadittu ohjelma.
1990-luvun alkaessa pelit alettiin tehdä ensin seuraavan sukupolven pelikoneille, Amigalle ja Atari ST:lle. Pelit kuten Mega Lo Mania (1991), Sensible Soccer (1992) ja Cannon Fodder (1993) olivat klassikkoainesta jo syntyessään. Mega Lo Maniassa joukko jumalia taisteli kansoineen toisiaan vastaan. Keskeistä pelissä oli teknologian kehittyminen pelin edistyessä. Sensible Soccerista tuli Amigan suosituin jalkapallopeli (joskin se lainasi paljon ideoita pahimmasta kilpailijastaan, Kick Offista). Cannon Fodderissa taas ohjattiin hiirellä joukkoa pikkuisia sotilaita vihollisten linjojen takana. Tästä runsaasti ”hilpeää” väkivaltaa sisältävästä pelistä tuli Amigan suurimpia klassikkopelejä. Monista Sensible Softwaren 1990-luvun peleistä tehtiin omat versiot myös 16-bittisille pelikonsoleille. Omaperäisen Wizballin kenties vielä omituisempi jatko-osa, Wizkid (1992), sai myös hyvät arvostelut, joskin suurelle yleisölle se oli ehkä liiankin kummallinen. Tähän aikaan Sensible Softwaren peleissä herätti huomiota myös Richard Josephin säveltämät alkumusiikit, joissa oli mukana laulua. Tunnetuimmat näistä ovat Cannon Fodderin alkumusiikki ”War Has Never Been so Much Fun” ja Sensible World of Soccerin ”Goal Scoring Superstar Hero”.
Vaikka Sensible Software menestyi hyvin 1990-luvun alkupuolella, vuonna 1993 ilmestynyt Cannon Fodder jäi sen viimeiseksi menestyspeliksi. Cannon Fodderin seuraavana vuonna ilmestynyttä jatko-osaa pidettiin vaikeusasteeltaan rasittavana, ja vuonna 1994 ilmestynyt yksinkertainen golfpeli, Sensible Golf, ei menestynyt markkinoilla ja sai huonoja arvosteluita. Sensible Software tyytyikin lähinnä julkaisemaan päivityksiä Sensible Soccer -pelisarjaan, ja kilpailijoiden tuotteet ajoivat auttamatta pelisarjan ohi.
Suurimpana taakkana yhtiölle oli vuosia työstetty Sex, Drugs & Rock'n'Roll -peli, jota mikään julkaisija ei suostunut ottamaan siipiensä alle. Peliin työnnetyt kehitysvarat painoivat Sensiblen pankkitilit miinuksen puolelle ja Sensible Software ajautui miltei konkurssin partaalle, ja vuonna 1999 Codemasters osti yhtiön.
Sensible World of Soccer on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimpien videopelien listalle vuonna 2007.
Natalie Powers
Natalie Powers (s. 26. heinäkuuta 1977 Sutton Coldfield, Englanti) on yksi brittiläisen Scooch-yhtyeen solisteista. Hän edusti Isoa-Britanniaa Scoochin kanssa Eurovision laulukilpailussa 2007.
ESTRACK
thumb|250px|ESTRAC-asemien sijainnit maailmankartalla. ESTRACK on Euroopan avaruusjärjestön satelliittien, avaruusluotainten ja kantorakettien seurantaverkosto.
Rakenne
Nykyisin ESTRACKin maa-asemia ohjataan ESAn lennonjohtokeskuksesta, ESOCista, Saksan Darmstadtista.
ESTRACKin antenneja on Euroopassa, Amerikassa ja Australiassa. Kantorakettien laukaisuja varten rakennettiin uusia seuranta-asemia Santa Mariaan (Azorit) ja Perthiin (Australia).
Lennot, joita ESTRAC palvelee
ESTRACK seuraa kaikkia ESAn missioita
Sara (lehti)
Sara oli Sanoma Magazines -yhtiön ”aikuisille naisille” suunnattu naistenlehti, joka ilmestyi lokakuusta 2006 helmikuuhun 2012. Sen päätoimittajana toimi Kristiina Dragon.
Sanoma Magazines lanseerasi lokakuussa 2006 yli nelikymppisille naisille suunnatun Sara-lehden. Levikkitavoite oli seuraavien kolmen vuoden aikana 70 000. Sanoma Magazines panosti Saran lanseeraukseen runsaat kaksi miljoonaa euroa.
Seuraaja Iiris ilmestyi vain puolitoista vuotta
Sara-lehden viimeinen numero ilmestyi helmikuussa 2012, ja maaliskuussa Sanoma Magazines aloitti uuden naistenlehden nimeltä Iiris. Sarasta Iiriksen palvelukseen siirtyivät tuolloin toimitussihteeri, toimittaja ja graafikko. Lokakuussa 2013 myös Iiris lakkautettiin.
Bad (kappale)
Bad on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin toinen vuoden 1987 albumilta Bad julkaistu single. Jackson on säveltänyt ja sanoittanut kappaleen itse. Sen musiikkivideon ohjasi yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja Martin Scorsese. Video on yhteensä 18 minuuttia pitkä lyhytelokuva. Artisti ”Weird Al” Yankovic on julkaissut kappaleesta parodiaversion ”Fat”.
Kappaleet
Visionary single
Air Zermatt
right|thumb|270px|Air Zermattilla viisi Eurocopter AS 350 -konetta.
Air Zermatt on sveitsiläinen lentoyhtiö ja lentokoulu. Se harjoittaa helikopteriliikennettä yhdeksällä helikopterilla pääasiassa Ylä-Valais’ssa. Yhtiöllä on neljä tukikohtaa: yksi Valais’n Alpeilla Zermattissa ja kolme Rhônejoen laaksossa Gampelissa, Raronissa ja Sionissa.
Air Zermattin toiminta alkoi pelastuslentoina yhdellä helikopterilla vuonna 1968. Sittemmin toiminta on laajentunut muun muassa taksiliikenteeseen ja matkailijakuljetuksiin vuorille. Yhtiöllä on lentokoulu, Alpine Helicopter Services, jossa koulutetaan lentäjiä myös muille toimijoille, sekä ensiapuun erikoistunut koulu, Air Zermatt Training Center ATC.
Vuonna 2017 yhtiöllä oli yhdeksän konetta:
Lehtimiehet
Lehtimiehet Oy oli Urpo Lahtisen Tampereelle vuonna 1957 perustama ilmaisjakelu- ja aikakauslehtien kustannusyhtiö.
Vuonna 1957 Lahtinen aloitti ilmaisen Tamperelainen-lehden julkaisemisen ja perusti sitä varten Lehtimiehet Oy:n. Tamperelainen-lehteä toimitettiin kaikkiin tamperelaisiin koteihin. Tulokkaaseen suhtauduttiin yleisesti vähättelevästi ja sen menestymisen mahdollisuuksia epäiltiin vahvasti. Muun muassa Lahtisen entisen työantajan Kansan Lehden toimituspäällikkö Vilho Halme luonnehti sitä "postimerkin ja ilmoitusrekisterin välimuodoksi".
Hymy oli Suomen ensimmäinen varsinainen viihdelehti, jonka keskeistä sisältöä oli niin kutsuttu sosiaaliporno. Sen ohella yhtiö julkaisi mm. rikoslehti Alibia, yleisaikakauslehti Nykypostia,, miestenlehtiä King ja Kalle, sekä lastenlehtiä Maailman vahvin Nalle ja Pellefantti. Vuonna 1969 Lehtimiehet Oy osti päätoimittaja Rauno Toivoselta tämän perustamat Tekniikan Maailma- ja Vauhdin Maailma -lehdet, minkä jälkeen kustantajan yleinen arvostus kohosi etenkin Tekniikan Maailman saamien lukuisten palkintojen ansiosta. Samana vuonna Lehtimiehet-yhtiö osti myös UK-lehdet Oy:n, ja kaupassa tulivat aikakauslehti Nyrkkiposti, nuortenlehti Suosikki, naistenlehti Jaana ja miestenlehti Jallu. Vuosina 1981–82 Lehtimiehet julkaisi joka toinen viikko ilmestynyttä yleisaikakauslehteä Pikajuna. Naistenlehti Jaana myytiin vuonna 1979 A-lehdet Oy:lle, joka lopetti sen julkaisemisen muutamia vuosia myöhemmin.
Lehtimiehet Oy toimi myös kirjankustantajana nimillä Kustannus-Vaihe, Kustannus 21 ja Kustannusmiehet. Tunnetuimpia julkaisuja tällä saralla olivat Erkki Kanervan (nimimerkki Jammu) kirjoittamat Yrjö-sarjan murrepakinakirjat, joita myytiin parinkymmenen vuoden aikana yhteensä noin 800 000 kappaletta. Suhteellisesti vielä suuremman menekin saavuttivat Aarno Laitisen poliittiset pamflettikirjat Tamminiemen pesänjakajat (1981), Musta monopoli (1982), Kremlin kellokkaat (1983) ja Rahat tai renki (1984), joita kutakin meni kaupaksi yli 100 000 kappaletta.
Lehtimiehet Oy:n 6-kerroksinen toimitalo sijaitsi osoitteessa Puutarhakatu 16, jossa oli aluksi myös muun muassa Hymy-lehden toimitus. Sittemmin suurinta osaa lehdistä tehtiin Helsingin toimituksissa Annankadulla. Koko toimintansa aikana yhtiö julkaisi yli 60 eri lehteä, ja sen palveluksessa oli enimmillään yli 300 työntekijää. Näsijärven rannalle Ylöjärven Siivikkalaan valmistui vuonna 1976 arkkitehti Eero Saaren suunnittelema huvila Villa Urpo lehtiyhtiön perustajan Urpo Lahtisen kodiksi ja yhtiön edustustilaksi. Vuonna 1982, jolloin Lehtimiehet Oy täytti 25 vuotta, yhtiön toiminta oli laajentunut siinä määrin, että siitä muodostettiin Lehtimiehet-Yhtymä Oy. Yhtiöllä oli toimipisteet Tampereella ja Helsingissä, sen tytäryhtiötä olivat jakeluyhtiöt Erikoisjakelu Oy, Lehtiketju Oy ja Nilsiässä toiminut laskettelukeskus Tahkovuori Oy ja se omisti 45 prosenttia kirjapaino Helprint Oy:stä.
Lehtimiehet Oy:n pitkäaikaisena toimitusjohtajana toimi Matti Lahtinen, joka ei ollut sukua Urpo Lahtiselle. Lehtiyhtiön taloudesta vastasi Urpo Lahtisen puoliso Hymy Lahtinen, jonka osaksi lankesi myös yhtiön sisäinen kurinpito. Vuonna 1985 Matti Lahtisen tilalle toimitusjohtajaksi tuli Tampereen kaupunginjohtajan paikalta eronnut Pekka Paavola yhtiön toiminnan loppuun saakka. Kuuluisiksi tulleita Lehtimiehet Oy:n palveluksessa olleita toimittajia olivat Veikko Ennala, Jorma K. Virtanen ja Isto Lysmä.
Vuonna 1988 Lehtimiehet Oy ja sen silloiset 16 lehteä myytiin Yhtyneille Kuvalehdille 300 miljoonalla markalla. Lehtimiehet Oy:n omistamat kiinteistöt eivät kuuluneet kauppaan, vaan ne jäivät Urpo Lahtisen perheelle. Helmikuussa 1989 ostaja ilmoitti siirtävänsä Lehtimiehet Oy:n toiminnan kokonaan pois Tampereelta vuoden loppuun mennessä, ja vuoden 1989 viimeisenä päivänä Lehtimiehet Oy:n tunnukset poistettiin Puutarhakatu 16:n seiniltä.
Panórama (Thessaloniki)
Panórama on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Pylaía-Chortiátiin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πανοράματος, Dimotikí Enótita Panorámatos) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella ja kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 17 444 (vuonna 2011). Panórama on Pylaía-Chortiátiin kunnan kuntakeskus.
Panórama sijaitsee noin kymmenen kilometriä Thessalonikista kaakkoon ja noin seitsemän kilometriä Kalamariásta itään. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Pylaía-Chortiátiin kunnaksi yhdessä Chortiátiksen ja Pylaían kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Hotel Mario
Hotel Mario on Fantasy Factoryn kehittämä pulmapeli, jonka Philips Media julkaisi CD-i-pelikonsolille vuonna 1994. Philips sai oikeuden pelissä esiintyviin Nintendon hahmoihin osallistuttuaan Super Nintendolle suunnitellun lisälaitteen kehitykseen. Pelin juonessa toistuu Mario-sarjassa usein esiintyvä tehtävä, jossa Marion ja Luigin on pelastettava kaapattu prinsessa Peach. Ympäristöinä toimivat Bowserin perustamat hotellit, jotka jakautuvat useaan kenttään.
CD-ille sovitettujen The Legend of Zelda -pelien tavoin Hotel Marioa pidetään yhtenä sarjansa huonoimmista peleistä. Syitä ovat olleet pelin yksitoikkoiseksi kuvattu pelimekaniikka ja huonolaatuisina pidetyt animaatiokohtaukset.
Pelaaminen
thumb|left|200px|Kuvakaappaus ensimmäisen hotellin kentästä. Pelaajan tavoitteena on selvittää tiensä seitsemän eri hotellin läpi. Pelissä ohjataan ensisijaisesti Marioa. Luigilla pelaaminen on mahdollista kaksinpelissä, jossa kumpikin pelaaja ohjaa hahmoaan omalla vuorollaan.
Kuudessa ensimmäisessä hotellissa on kussakin kymmenen kenttää, viimeisessä taas 15. Jokaisessa kentässä on viisi hissien yhdistämää kerrosta. Seuraavaan kenttään päästäkseen pelaajan täytyy sulkea kaikki kentän eri kerroksissa olevat ovet. Etenemistä pyrkivät vaikeuttamaan ovia avaavat Bowserin apulaiset, joilta voidaan suojautua piiloutumalla ovien taakse. Vihollisia on myös mahdollista eliminoida hyppäämällä niiden päälle; muunlaisesta kosketuksesta Mario menehtyy. Peli päättyy myös silloin, kun Mario putoaa kerroksesta alas, kaikki ovet ovat auki tai tason aikaraja ylittyy.
Jokaisen hotellin viimeinen kenttä suoritetaan samalla periaatteella kuin muutkin. Päätöskentissä tosin kohdataan myös päävastuksena toimiva hotellin omistaja, jonka hyökkäyksiltä pelaajan on ovia sulkiessaan vältyttävä. Onnistuessaan pelaaja siirtyy toiseen hotelliin, jota vartioivat uudet viholliset.
Hotel Mariossa pelaaja voi läpipeluun lisäksi yrittää rikkoa piste-ennätyksen. Pisteitä saa sitä enemmän, mitä nopeammin jonkin kentän suorittaa. Niitä kertyy myös vihollisten päihittämisestä, ovien sulkemisesta ja Super Mario Bros:ssa esiteltyjen esineiden keräämisestä. Esineistä yleisimpiä ovat kolikot, ja niiden lisäksi voidaan hyödyntää sientä, tulikukkaa ja tähteä, joista kullakin on omat erikoisominaisuutensa. Sienen vaikutuksesta Mario kestää kaksi viholliskontaktia. Tulikukka puolestaan antaa Marion käyttöön tuliammuksia, kun taas viisisakarainen tähti tekee hahmosta väliaikaisesti voittamattoman vihollisia vastaan.
Juoni
thumb|200px|Mario ja Luigi Sienivaltakunnan edustalla.
Ensimmäistä kertaa Mario ja Luigi huomaavat prinsessan Morton Koopan omenapuuhotellissa, josta Roy Koopa kuitenkin vie hänet omaan hotelliinsa. Seuraavaksi prinsessa kuljetetaan maanalaisen putken kautta Larry Koopan kaivokseen, ja sieltä hän taas ajautuu voimakkaan ilmavirtauksen mukana Lemmy Koopan pilven päälle rakennettuun hotelliin. Mario ja Luigi kiipeävät Lemmyn hotelliin pitkää köynnöstä pitkin. Suuren tuulettimen avulla he karkottavat pilveltä hotellin omistajineen, mutta samalla hetki sitten löydetty prinsessa häviää heidän näkyvistään. Sama tilanne toistuu Ludwig ja Wendy Koopan hotelleissa tehtyjen etsintöjen jälkeen, ja veljesten viimeiseksi kohteeksi jää Bowserin oma palatsi. Marion ja Luigin päihitettyä Bowserin tämän hotelli tuhoutuu, ja Peach mukanaan veljekset pakenevat sortuvasta rakennuksesta.
Kehitys
Vuonna 1991 Philips sitoutui suunnittelemaan Nintendon kasettia käyttävälle Super Nintendo Entertainment Systemille CD-lisälaitetta. Yhtiöt sopivat samalla, että tulevaisuudessa julkaistavat Nintendon nimikkeet olisivat pelattavissa Philipsin CD-illä. Myöhemmin Nintendo kuitenkin päätti luopua kannattamattomana näkemästään SNES-CD:stä, eikä CD-ille sen seurauksena ilmestynyt Nintendon kehittämiä pelejä. Philips sai kuitenkin oikeuden käyttää osaa Nintendo-hahmoista omalle konsolilleen julkaisemissaan peleissä. Hotel Mariossa käytettyjä Mario-sarjan hahmoja olivat päähenkilöiden lisäksi Bowserin lapset sekä tavanomaisina vihollisina tunnetut goombat ja koopa troopat. Hahmoihin saatua lisenssiä oli alun pitäen ollut tarkoitus hyödyntää Super Mario's Wacky Worldsia varten. Super Mario Worldia jäljitelleen hankkeen peruuntuessa ne päätyivät kuitenkin lopulta Hotel Marioon, joka jäi CD-in ainoaksi Mario-peliksi.
Stephen Radoshin ja Michael Ahnin tuottamassa Hotel Mariossa kunkin kentän alue rajattiin yhteen kuvaan sen sijaan, että se olisi kaksiulotteisten Mario-tasohyppelyiden mukaisesti jatkunut oikealle. Peliin myös lisättiin tarinaa kuljettavia välinäytöksiä, jotka toimivat hotellien välisinä siirtyminä. Animaatiot sisälsivät ensimmäistä kertaa pelisarjan historiassa Marion puhetta ääninäyteltynä. Marion ja Luigin äänistä tosin vastasi hahmojen nykyisen vakionäyttelijän Charles Martinetin sijasta Marc Graue. Prinsessa Peachin ääninäyttelijä oli Jocelyn Benford.
Freelance-taiteilija Trici Venola suunnitteli Hotel Marion hotellit. Pelistä laadittiin ensin alkuversio, jota Venola ja art director Jeff Zoern päättivät elävöittää Disneyltä ja Tolkienilta saaduilla vaikutteilla. Kussakin hotellissa käytettiin jotain tiettyä teemaa, kuten puuta tai taivasta; Bowserin palatsista taas tehtiin tyyliltään goottilainen. Rakennusten suunnittelu aloitettiin ovesta, ja yhden hotellin valmistuminen kesti noin viikon.
Vastaanotto
Hotel Mario lukeutuu pelisarjansa vähiten arvostettuihin nimikkeisiin, ja videopelisivusto ScrewAttack nimesikin sen kaikkien aikojen huonoimmaksi Mario-peliksi. Moitteita sivusto antoi äänipuolesta, ohjauksesta ja pelimekaniikasta, jonka sanottiin perustuvan pelkästään ovien sulkemiseen. ScrewAttackin mielestä Hotel Mario ei myöskään sisältänyt yhtäkään Mario-pelien hyvistä ominaisuuksista. Samoin ajatteli GameDaily, joka piti Hotel Marioa yhtenä huonoimmista Nintendo-hahmojen peleistä. Eurogamer katsoi pelin olevan lähinnä vain surkea versio Elevator Actionista.
CD-i-katsauksessaan 1UP.com totesi Hotel Marion olevan pelattavuudeltaan ja hauskuudeltaan hyvää tasoa yhdeksänteen kenttään asti. Pelin välinäytöksiä sivusto kuitenkin kutsui kauhistuttaviksi ja karkeaksi kuvailtua ääninäyttelyä sopimattomaksi pelin leikkisään ilmapiiriin. Yli kymmenen vuotta pelin ilmestymisen jälkeen animaatioista ja niissä lausutuista repliikeistä on tullut yleisiä parodioinnin kohteita YouTubessa.
Suomen Poololiitto
Suomen Poololiitto ry on vuonna 2001 perustettu poolourheilun kansallinen lajiliitto. Lajiliitto perustettiin ruotsalaisen pooloyhdistyksen (Almare Stäket) ja Almare-kartanon omistajan Irene Sethin, nykyisen Ruotsin kansallisen lajiliiton puheenjohtajan, sekä Kansainvälisen Poololiiton aloitteesta käynnistämään uudelleen poolourheilun harrastusta Suomessa lajin edellisen lähinnä 1990-luvun alkupuolelle sijoittuneen rantautumisen epäonnistuttua.
Poololiitto toimii Suomessa poolourheilun kansallisena lajiliittona ja se on Kansainvälisen Poololiiton sekä Suomen Olympiakomitean jäsen.
Ypykkävaaran rautatieasema
Liikennepaikka on miehittämätön junakohtauspaikka, ja siellä kuormataan säännöllisesti raakapuuta. Rataosan Kontiomäki–Vartius sähköistys- ja turvalaitetöiden yhteydessä Ypykkävaaran liikennepaikka muutettiin junakohtauspaikaksi, ja uusi liikenteenohjauslaitteisto otettiin käyttöön 24. elokuuta 2006. Ypykkävaaran liikennepaikan ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan nykyisin kaukokäytöllä Oulun ohjauskeskuksesta käsin.
Anne Rigail
Anne Rigail (s. 8. maaliskuuta 1969 ) on ranskalaisen lentoyhtiö Air Francen ja omaisuudenhallintayhtiö Air France-Klm Holdingin toimitusjohtaja. Hänet nimitettiin lentoyhtiön toimitusjohtajaksi joulukuussa 2018. Tämä oli ensimmäisiä kertoja, kun nainen nousi kansainvälisesti tunnetun lentoyhtiön johtajaksi.
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Fortune listasi Ringailin maailman 19. vaikutusvaltaisimmaksi pörssiyritysten ei-yhdysvaltalaiseksi naisjohtajaksi vuonna 2020. Edellisvuonna - ennen lentomatkustusta maailmanlaajuisesti supistanutta koronapandemiaa - hän oli saman listan sijalla 9.
Broch
Broch voi tarkoittaa seuraavia:
Broch on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alfa Romeo Giulia
Alfa Romeo Giulia on Alfa Romeon vuosina 1962–1978 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo Giuliettan. Mallin seuraajaksi tuli uusi Giulietta. Sedanin lisäksi valmistettiin myös pieniä määriä farmarikorisia Giulia-malleja.
Alfa Romeo Giulia esiteltiin kesäkuussa 1962 TI-mallina, jossa oli 1,6-litrainen (92 hv) moottori. Edeltäjäänsä Giuliettaan verrattuna uusi malli oli muotoilultaan kulmikkaampi, mutta sen korin ilmanvastuskerroin oli silti alhainen 0,33. Seuraavana vuonna esiteltiin Giulia TI Super, jota valmistettiin ainoastaan 500 kappaletta. Siinä oli levyjarrut kaikissa pyörissä ja erillisistuimet edessä, joiden väliin lattialle vaihteenvalitsin oli sijoitettu. Moottorin teho oli nostettu 112 hevosvoimaan. Levyjarrut kaikissa pyörissä tulivat myöhemmin samana vuonna vakiovarusteeksi kaikissa malleissa, ja vuodesta 1964 lähtien lattialle sijoitetun vaihteenvalitsimen sai halutessaan lisävarusteena. vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo Giulia 1300 TI Vuonna 1964 esiteltiin Giulia 1300, jossa oli 1,3-litrainen (78 hv) moottori. Se erosi muista malleista siten, että siinä oli vain kaksi ajovaloa ja nelivaihteinen manuaalivaihteisto. Etuistuimet olivat erilliset ja vaihteenvalitsin niiden välillä lattialla. Vuonna 1966 saapui myös 1300 TI, jossa moottorin teho oli nostettu 82 hevosvoimaan ja vaihteisto oli viisivaihteinen. vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo Giulia Super TI- ja TI Super -mallien väliin esiteltiin vuonna 1965 Super, jossa 1,6-litraisen moottorin teho oli 98 hevosvoimaa. 1300 Super korvasi 1300- ja 1300 TI -mallit vuonna 1970. vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo Giulia Nuova Super Vuonna 1971 Superin teho nousi 102 hevosvoimaan ja se sai kaksipiirisen jarrujärjestelmän. Vuonna 1974 mallin nimi vaihtui Nuova Superiksi.
Yksi Giulian viimeisistä malliversioista oli vuonna 1976 esitelty dieselmalli, jossa oli Perkinsin 1,8-litrainen (55 hv) moottori. Malli vastasi muilta osin Nuova Superia.
Gunnar Eriksson
Gunnar Eriksson (13. syyskuuta 1921 – 8. heinäkuuta 1982) oli ruotsalainen hiihtäjä.
Vuoden 1948 talviolympialaisista Eriksson sai kaksi mitalia, kultaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdosta sekä pronssia 18 kilometriltä, jossa Ruotsi otti kolmoisvoiton. Viestin kolmannella osuudella Eriksson oli hopeamitalille hiihtäneen Suomen Sauli Rytkyä yli kaksi minuuttia nopeampi ja tuli vaihtoon ylivoimaisessa johdossa.
Vuoden 1950 MM-hiihdoissa Eriksson voitti 50 kilometrin kisan, jossa Ruotsi sai neloisvoiton, ja sijoittui 18 kilometrillä 14:nneksi. Vuoden 1952 olympialaisten 50 kilometrin hiihdossa hän väsyi nopeasta alkuvauhdistaan ja jäi 12:nneksi yli 22 minuuttia kisan voittaneelle Veikko Hakuliselle hävinneenä. Vuoden 1954 MM-kisoissa hän sijoittui 30 kilometrillä 15:nneksi ja 50 kilometrillä 21:nneksi.
Eriksson voitti 50 kilometrin kilpailun Salpausselän Kisoissa vuonna 1951. Hän ei voittanut yhtään henkilökohtaista Ruotsin-mestaruutta. Seuratasolla hän edusti IFK Moraa.
Luettelo Kiinan estämistä verkkosivuista
Luettelo Kiinan estämistä verkkosivuista sisältää sellaisia verkkosivuja, joille pääsyn Kiinan viranomaiset ovat estäneet. Tähän käytetään ns. suurta palomuuria.
Luettelo estetyistä verkkosivuista
Huomioi, että suurta palomuuria käytetään mielivaltaisesti ja päätöksiä tehdään näennäisesti summamutikassa, koska Kiinan oikeuslaitos ei ole itsenäinen. Luettelon, ja yksittäisten verkkosivujen status, paikkaansapitävyys kannattaa siis tarkistaa tarpeen vaatiessa. Sivusto ViewDNS.info ylläpitää työkalua, josta voi tarkistaa yksittäisen sivuston tilanteen domain-nimen perusteella.
Kaikki pornografiset sivustot on estetty, koska pornografia on kategorisesti kielletty Kiinassa.
Hilbert van der Duim
pienoiskuva|Hilbert van der Duim, 1980 Hilbert van der Duim (s. 4. elokuuta 1957 Beetstersweach, Friisinmaa, Alankomaat) on entinen pikaluistelija. Kuten monet muutkin Alankomaiden menestyneet luistelijat, on hänkin friisiläinen.
Vuonna 1977 Hilbert van der Duim saavutti juniorien MM-pronssia. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, kultaisen, hän saavutti vuonna 1980 yleisluistelijoiden MM-kisoista. 1980 Lake Placidin olympiakisoissa hän osallistui kaikille matkoille parhaana sijoituksenaan 5 000 metrin kilpailun neljäs sija. 1981 hänen MM-kisansa menivät pilalle, kun hän lopetti 5 000 metrillä luistelemisen kierrosta liian aikaisin, mutta havahtui sitten jatkamaan luistelua yleisön ja valmentajien huudosta, loppusijoituksenaan yhdeksän. Toisen MM-kultansa hän saavutti vuonna 1982. Lisäksi vuosina 1984 ja 1985 hän saavutti pronssia.
EM-kisoista Duim saavutti hopeaa vuonna 1981. Vuonna 1982 hän saavutti pronssia ja vuosina 1983 ja 1984 kultaa. Vuonna 1983 hän saavutti lisäksi sprintterien MM-kilpailuista pronssia.
Vuonna 1985 van der Duim siirtyi maratonluistelun puolelle, missä menestyi melko hyvin. Vuonna 1986 hän voitti luonnonjäällä luistellut mestaruuskilpailut ja sijoittui legendaarisessa Elfstedentocht-luistelussa kahdeksanneksi. 28. marraskuuta 1986 hän luisteli Heerenveenin uuden luisteluhallin avaamisen kunniaksi tunnin luistelun epävirallisen maailmanennätyksen 39 492,80 metriä.
Éliphas Lévi
thumb|190px|right|Eliphas Lévi Éliphas Lévi, oik. Alphonse Louis Constant, (8. helmikuuta 1810 – 31. toukokuuta 1875) oli ranskalainen okkultisti ja maagikko. Nimi ”Eliphas Lévi”, jolla hän kirjoitti kirjansa, oli hänen yrityksensä kääntää etunimensä Alphonse ja Louis hepreankielisiksi.
Pariisin vuodet
Lévi oli lyhyen aikaa naimisissa kirjailija Claude Vignonin kanssa.
Teoksia magiasta
Lévi vieraili 1854 Englannissa, jossa hän tapasi kirjailija Edward Bulwer-Lyttonin, joka oli kiinnostunut ruusuristiläisyydestä kirjallisena teemana ja oli pienen ruusuristiläisloosin johtaja. Bulwer-Lyttonilta Lévi sai idean kirjoittaa kirjan magian harrastamisesta. Kirja julkaistiin 1855 nimellä Dogme et Rituel de la Haute Magie, ja käännettiin englanniksi nimellä Transcendental Magic, its Doctrine and Ritual. Sen kuuluisat aloitussanat esittävät okkultismiin yhden olennaisen teeman, ja antavat hieman makua tulevasta:
thumb|140px|left|[[Baphomet, kirjassa Dogme et Rituel de la Haute Magie, 1855.]] "Muinaisten oppien mystisten allegorioiden hunnun takana, pimeyden ja initiaatioiden outojen koettelemusten takana, salattujen tekstien sinettien alla, Niniven ja Theban raunioilla, vanhojen temppelien murentuvien kivien päällä ja Assyrian tai Egyptin sfinksin tummuneiden kasvojen yllä, luonnottomissa tai suurenmoisissa maalauksissa jotka selittävät Vedan elävöittämää Intian uskontoa, vanhojen alkemian kirjojemme kryptisissä vertauskuvissa, seremonioissa joita on vietetty kaikkien salaseurojen sisäänpääsyssä, sieltä löytyy merkkejä opista, joka on kaikkialla sama, ja kaikkialla huolellisesti salattu." (Johdanto)
Vuonna 1861 hän julkaisi jatkoa, teoksen nimeltä La Clef des Grands Mystères (suom. Suurten mysterioiden avain), joka ilmestyi vuonna 1921 Ruusu-Risti-aikakauslehdessä Pekka Ervastin suomentamana. Myöhempiä Levin maagisia töitä olivat muun muassa Fables et Symboles (1862, 'Tarinoita ja kuvia'), ja La Science des Esprits (1865, 'Henkien tiede'). Vuonna 1868 hän kirjoitti kirjan Le Grand Arcane, ou l'Occultisme Dévoilé ('Suuri salaisuus', paljastettu okkultismi); teos kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1898.
Lévin perintö
Lévin versio magiasta nousi suureen suosioon, varsinkin hänen kuolemansa jälkeen. Spiritualismi oli suurta huvia Atlantin molemmin puolin 1800-luvun puolivälin jälkeen, ja siivitti hänen teostensa suosiota. Hänen maagiset opetuksensa olivat vapaita kiihkoilusta, Lévi ei esimerkiksi teeskennellyt olevansa minkään muinaisen salaseuran vihitty. Hän liitti tarot-kortit maagiseen systeemiinsä, ja sittemmin tarot on ollut yksi länsimaisten maagikkojen perusvälineistä. Hänellä oli suuri vaikutus Hermetic Order of the Golden Dawn -järjestön magiaan sekä Aleister Crowleyyn, ja tästä johtuu, että Lévi muistetaan yhtenä nykyaikaisen magian perustajista.
Patrick Bruun
Patrick Magnus Bruun (17. huhtikuuta 1920 Helsinki – 30. kesäkuuta 2007 Turku) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija). Bruun oli erikoistunut myöhäisantiikin numismatiikkaan, ja hän toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 1965–1968 sekä Åbo Akademin yleisen historian professorina 1968–1983.
Bruunin vanhemmat olivat Otto Bruun (s. 1886) ja Elsa Maria o.s. Inberg (s. 1886). Patrick Bruunin ensimmäinen puoliso vuosina 1945–1950 oli Kyllikki Forssell ja toinen puoliso vuosina 1953–1992 Eva Ulli Margareta o.s. Aminoff. Suomalainen sosiologi ja kansainvälisesti merkittävä alkoholipolitiikan tutkija Kettil Bruun (1924–1985) oli Patrick Bruunin nuorempi veli.
Ekskommunikaatio
thumb|250px|[[Jean-Paul Laurens, L'Excommunication de Robert le Pieux, 1875.]] Ekskommunikaatio (, kirkkolatinassa ”karkottaa yhteydestä” ) eli kirkon yhteydestä erottaminen tarkoittaa kristillisessä teologiassa kirkollisten oikeuksien menettämistä joksikin aikaa, kokonaan tai kunnes on tarvittavassa määrin osoittanut katumusta kirkon yhteydestä erottamiseen johtuneiden syiden suhteen. Ekskommunikoitua henkilöä ei aina eroteta kirkon virallisesta jäsenyydestä vaikka pappisoikeudet menetettäisiinkin erottamisen jakson ajaksi. Ekskommunikoida tarkoittaa kirkollisesta yhteydestä sulkemista. Ekskommunikaation kaltaista toimenpidettä on käytetty muissakin uskonnoissa.
Ekskommunikaatiota perustellaan Uuden testamentin kohdilla ja. Ekskommunikaatio on aluksi sekä itäisessä että läntisessä kristinuskossa liittynyt katumuksen sakramenttiin. Alun perin synnintekijöiltä, jotka olivat virallisesti ekskommunikoitu tai tehneet ekskommunikaatioon johtavan teon, vaadittiin julkinen synnintunnustus. Tämän tilalle 500-luvulta alkaen tuli yksityinen katumuksen sakramentti, johon liittyi papin antama synninpäästö. Alun perin kristillisessä kirkossa ei eroteltu ekskommunikaatiota ja anateemaa ja ekumeenisten kirkolliskokousten uskonoppia käsitteleiden kanonien mukaan jokainen, joka opetti tuomittavalla tavalla piti asettaa anateemaan, eli erottaa kristittyjen yhteydestä.
Roomalaiskatolisessa ja ortodoksisessa kirkossa ekskommunikaatiokäytäntö on jatkunut katkeamattomana ekumeenisten kirkolliskokousten ajoista lähtien. Näissä kirkoissa ekskommunikaation perusteet määräytyvät kanonisen oikeuden perusteella, mutta piispalla on mahdollisuus käyttää harkintaa kanonisen lain ulkopuolelle jäävissä tapauksissa. Ekskommunikaation keskeisimmät perusteet ovat kirkon opista poikkeaminen, kirkon auktoriteetin uhmaaminen tai sen säädösten noudattamatta jätääminen.
Ortodoksisen ja katolisen kirkon eroaminen eli Suuri skisma tapahtui lopullisesti paavi Leo IX:n legaatin kardinaali Humbertuksen ja Konstantinopolin patriarkan Mikael Kerularioksen ekskommunikoitua toisensa vuonna 1054. 911 vuotta kestäneet ekskommunikaatiomääräykset peruttiin ekumenian hengessä vuonna 1965.
Ekskommunikaatio on usein määräaikainen. Ekskommunikaatiossa ihminen säilyy kirkon jäsenenä, vaikka ei saakaan osallistua kirkon sakramentteihin tai pyhiin toimituksiin. Ekskommunikaatio ei ole ainoastaan rangaistus vaan myös "sielun lääke" eli pedagoginen toimenpide johon turvaudutaan vasta viimeisenä toimenpiteenä. Sen avulla pyritään herättämään katumus niin, että ihminen voi palata täyteen kirkon yhteyteen.
Roomalaiskatolinen kirkko
Katolisessa kirkossa ekskommunikaatiot ovat vähentyneet Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen jälkeisinä vuosikymmeninä, ja tapauksia tulee julkisuuteen muutamia vuosittain.
Roomalaisatolisen kirkon kanoni 1331 kieltää ekskommunikoitua henkilöä toimittamasta jumalanpalveluksia, osallistumasta sakramentteihin tai toimimasta kirkon hallinnossa millään tavalla. Ekskommunikoitu pappi voi esimerkiksi toimittaa katumuksen sakramentin vain hätätilanteessa ja kanoninen juristi ei voi toimia tuomarina kirkollisessa oikeudessa. Roomalaiskatolisessa kirkossa erotellaan ekskommunikaatiot ferendae sententiae ja latae sententiae, joista edellinen on kirkollisen oikeuden julistama ja jälkimmäinen automaattinen, joka astuu voimaan heti rikkeen tapahtuessa. Latae sententie -ekskommunikaatiot tulevat julkisiksi, kun valtuutettu kirkon johtaja julistaa ne. Esimerkiksi paavi Johannes Paavali II julisti arkkipiispa Marcel Lefebvren latae sententiae -ekskommunikaation muutama päivä sen jälkeen, kun tämä oli vihkinyt piispoja ilman paavillista valtuutusta.
Kanoneissa määriteltyjä rikkeitä, joista rangaistuksena on ekskommunikaatio, ovat kanonien mukaan skismaattisuus, harhaoppisuus ja uskosta luopuminen (apostaasi). Pyhien lahjojen pois heittäminen tai häpäisy aiheuttaa automaattisen ekskommunikaation, jonka voi poistaa vain paavi. Lisäksi pappi voi menettää rikkeestä pappeutensa. Paavin fyysisestä vahingoittamisesta seuraa ekskommunikaatio, piispan interdikti. Muita ekskommunikaation johtavia rikoksia ovat esimerkiksi piispojen vihkiminen ilman paavin siunausta, rippisalaisuuden rikkominen ja abortin hankkiminen. Brasiliassa tämä on herättänyt vastustusta seurauksena abortista, joka tehtiin isäpuolen raiskattua yhdeksänvuotiaan tytön. Ekskommunikaation saivat tytön äiti, lääkärit ja muut henkilöt, jotka olivat osallisia aborttiin.
Ekskommunikaation voi kumota pappi tai piispa sen jälkeen kun henkilö on tunnustanut syntinsä ja katunut sitä. Joissain erittäin vakavissa tapauksissa vain paavi voi purkaa ekskommunikaation.
Ortodoksinen kirkko
Ortodoksissa kirkoissa ekskommunikaatiolla tarkoitetaan määräaikaista ehtoollisyhteydestä erottamista. Katumuksen sakramentin yhteydessä rippi-isä voi määrätä katuvalle katumusharjoituksia (epitimia), jotka voivat olla paastoamista, maahankumarruksia, rukouksia, hyväntekeväisyyttä tai vakavimmilaan ehtoollisyhteydestä erottaminen eli ekskommunikaatio. Kanoneissa on määritelty satoja rikkeitä, joista voidaan epitimiana antaa ekskommunikaatio. Näiden katumusharjoitusten ei katsota olevan rangaistuksia tai kostoa, vaan kirkon kanonisen perinteen mukaan niiden tarkoitus on pedagoginen ja pastoraalinen. Niillä pyritään muuttamaan katuvaa ihmistä ja suojelemaan yhteisöä synniltä.
Kanonisen oikeuden mukaisten kurinpidollisten rangaistusten kuten ekskommunikaation soveltamisessa on ortodoksisessa kirkossa usein vähemman tärkeissä asioissa noudatettu "ekonomia"-periaatetta, jonka mukaan rikkeen rangaistusta ei välttämättä panna täytäntöön. Oikeus soveltaa ekonomia-periaatetta kuuluu piispainkokoukselle tai synodille, joka voi puolestaan delegoida oikeuden yksittäisille piispoille kanonisen oikeuden rajoissa.
Ekskommunikaatioon johtavia rikkeitä on kanonien mukaan muun muassa avioeron jälkeinen uusi avioliitto. Basileios Suuren 4. kanoni määrää toisen avioliiton yhteydessä 1–2 ja kolmannen avioliiton yhteydessä 4–5 vuoden ekskommunikaation, ja avioliittoja pidettiin siviiliavioliittoina kunnes ekskommunikaatio oli päättynyt. Toisien kanonien mukaan ajat ovat kaksi ja viisi vuotta. Vaikka kirkon perinne korostaa avioliiton sakramentaalisuutta ja ainutkertaisuutta, toisen ja kolmannen avioliiton solmimista perustellaan inhimillisellä heikkoudella ja ekumenia-periaatteella. Niihin tarvitaan kuitenkin piispojen myöntämä kirkollinen avioero, johon yleensä myönnytään. Neljäs kirkollinen avioliitto kiellettiin piispainkokouksessa vuonna 940.
Protestanttiset kirkot
Protestanttiset kirkot ovat nykyisin yleisesti luopuneet ekskommunikaatiosta tai siitä käytetään muita termejä, esimerkiksi "kirkkokuri".
Uskonpuhdistuksen jälkeen roomalaiskatolisesta kirkosta erkaantuneissa uusissa protestanttisissa kirkoissa ekskommunikaatiot jatkuivat aluksi niin, että valtio osallistui ekskommunikoidun rankaisemiseen. Esimerkiksi Württembergin avioliittosäädöksessä vuodelta 1553 määrätään esiaviollisesta sukupuoliyhteydestä rangaistukseksi vangitseminen tai yhteisöstä karkottaminen sekä ekskommunikointi kirkosta. 1600-lukuun mennessä käytäntö oli hitaasti poistunut käytöstä lukuun ottamatta muun muassa Skotlantia ja Pohjois-Amerikan siirtomaita. 1950-luvulle tultaessa ekskommunikaatiota annettiin protestanttisessa maailmassa enää vain joissain papiston harhaoppitapauksissa episkopaalisessa ja presbyteerisessä kirkossa, joissa 1900-luvulla oli huomiota herättäneitä harhaoppi-oikeudenkäyntejä. Pienet ja ankarat Pohjois-Amerikan protestanttiset kirkot ovat myös säilyttäneet ekskommunikaation kirkkokurin keskeisenä elementtinä.
Protestanttisessa Saksassa ekskommunikaatio on jälleen toisen maailmansodan jälkeen tullut jossain määrin merkittävämmäksi, kun joidenkin jäsenkirkkojen sääntöihin on otettu määräys ehtoolliseen osallistumisen kieltämisestä. Rangaistuksesta määrää pappi ja seurakunnan johtajat varoituksen jälkeen ja siitä voi valittaa. Käytännössä rangaistuksen toimeenpanon valvonta on kuitenkin vaikeaa.
Luterilainen kirkko
Luterilaisen kirkon opin määrittelevät tärkeysjärjestyksessä Raamattu, kolme vanhakirkollista uskontunnustusta ja luterilaiset tunnustuskirjat. Yksimielisyyden kirjassa määritellyt luterilaisen kirkon tunnustuskirjat ovat Augsburgin tunnustus (1530), Augsburgin tunnustuksen puolustus (1530), Lutherin Iso ja Vähä katekismus (1529), Schmalkaldenin uskonkohdat (1537) ja Yksimielisyyden ohje (1577).
Tunnustuskirjoissa viitataan ekskommunikaation kaltaiseen rangaistukseen useassa kohdassa. Martti Lutherin Isossa katekismuksessa todetaan, että "Röyhkeitä ja hillittömiä on kyllä käskettävä pysymään poissa ehtoolliselta, eiväthän he ole valmiita vastaanottamaan syntien anteeksiantamusta" ja Philipp Melanchthon toteaa Augsburgin tunnustuksen puolustuksessa, että "..rikolliset ja sakramenttien halveksijat suljetaan seurakunnan yhteyden ulkopuolelle. Näin tehtäessä noudatetaan sekä evankeliumia että vahoja kirkollisia määräyksiä. Määräaikaa ei kuitenkaan panna, sillä "kaikki eivät ole samaan aikaan soveliaita".
Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Suomen evankelis-luterilainen kirkko ei erota jäseniään kirkon yhteydestä mistään syystä, ja kirkkokurista on tullut lähinnä sielunhoidollinen käsite.
Anglikaaninen kirkko
Anglikaanisen kirkon kanonin B16 ("Of notorious offenders not to be admitted to Holy Communion") mukaan hiippakunnan piispa voi seurakuntapapin esityksestä kieltää seurakuntalaisen osallistumisen ehtoolliseen "ilkeämielisestä ja avoimesta riitelystä lähimmäisen kanssa tai muusta vakavasta ja avoimesta synnistä ilman katumusta".
Muut protestanttiset kirkot
Jean Calvin katsoi, että julkisen skandaalin aiheuttavien syntien tapauksessa synnintekijää piti estää osallistumasta ehtoolliseen siihen asti, kun tämä osoittaa katumusta pyrkimyksenään suojella kirkkoa ja tehdä siitä Jumalan kunnian palvelija maan päällä. Toisaalta, Ulrich Zwinglin seuraajat suhtautuivat ekskommunikaatioon varauksellisesti ja pitivät sitä vanhan paavillisen suvaitsemattomuuden jäänteenä. Zwingli katsoi alun perin, että "Herra itse" oli asettanut ekskommunikaation ja vielä vuonna 1525 oli käytännön kannalla. Perustettuaan Zürichin valtionkirkon hän kuitenkin muutti mielensä ja katsoi sen olevan kirkon edun vastaista.
H-päivä
thumb thumb|H-merkki, joilla autoilijoita muistutettiin oikeanpuoleiseen liikenteeseen siirtymisestä. thumb|250px|[[Tukholman Kungsgatan H-päivänä]] H-päiväksi kutsutaan Ruotsissa vuoden 1967 syyskuun kolmatta päivää, jolloin maassa siirryttiin oikeanpuoleiseen liikenteeseen. Muutos merkitsi sitä, että autoilijoiden piti ajaa tien vasemman reunan sijasta oikeassa reunassa.
H-kirjain tuli ruotsin kielen sanasta "höger", joka tarkoittaa oikeaa.
Kansanäänestys
Neuvoa-antava kansanäänestys järjestettiin vuonna 1955. Ylivoimainen enemmistö, 82,9 % äänestäneistä, halusi säilyttää vasemmanpuoleisen liikenteen, kun taas vain 15,5 % halusi siirtyä oikeanpuoleiseen liikenteeseen. Täten äänestäjien 12 vuotta vanha tahto sivuutettiin. Toisaalta vain 53,2 % äänioikeutetuista osallistui kansanäänestykseen.
Norwegian Wood (romaani)
Norwegian Wood on Haruki Murakamin vuonna 1987 ilmestynyt romaani. Teoksen pohjalta on tehty elokuva vuonna 2010. Tammi julkaisi vuonna 2012 Aleksi Milonoffin englannista kääntämän suomennoksen. Kirja oli Japanissa erittäin suosittu ja nosti Murakamin tähdeksi.
Jesse Pynnönen
Jesse Pynnönen (s. 1992) on suomalainen voimaurheilija, kilpasyöjä ja tubettaja.
Pynnönen on tullut tunnetuksi syömisvideoillaan. Hänen syömiskanavallaan Jesse Eats on yli 160 000 tilaajaa. Hän pyörittää myös toista YouTube-kanavaa nimeltä Jesse Pynnönen, jonne hän tekee usein urheiluvideoita eri urheilulajien harrastajien kanssa.
Vuonna 2020 Pynnönen voitti Suomen Voimalajiliiton SM-kilpailun. Otevoimailun maailmanmestaruuden hän on voittanut vuosina 2017, 2019 ja 2021. Otevoimailun SM-kultaa hän on voittanut vuosina 2018 ja 2020. Vuoden 2020 Suomen vahvin mies -kilpailussa hän sijoittui toiseksi.
H-päivä
Valmistelut
Päätöstä tehtäessä vuonna 1963 linja-autojen lukumäärän arvioitiin olevan 6 700. Oikea lukumäärä oli noin 7 500. Näistä noin 3 500 saatiin muunnettua oikeanpuoleiseen liikenteeseen sopiviksi kevääseen 1966 mennessä. 2000 linja-autoa tilattiin suoraan oikeanpuoleista liikennettä varten ennen H-päivää. Loppuja muokattiin tai korvattiin H-päivään saakka. Raitiovaunuliikenne väheni tai joillakin paikkakunnilla loppui kokonaan. Kuitenkin Göteborgissa ja Norrköpingissä raitiotiet päätettiin säilyttää, ja ne ovat pysyneet kaupungeissa tähän päivään saakka. Tukholmassa kantakaupungin raitioliikenne loppui H-päivänä, mutta pari osuutta jäi olemaan omina irrallisina linjoinaan (ks. Tukholman raitioliikenne).
Monia risteyksiä piti rakentaa uudelleen. Liikennemerkkejä ja tiemerkintöjä piti siirtää ja vaihtaa.
Mielenkiintoinen yksityiskohta oli se, että Ruotsissa myydyt autot olivat yleisimmin vasemmalta puolelta ohjattavia. Näin ollen kaikkia autoja ei tarvinnut muuntaa. Jotkut tien reunaa tarkkailemaan tottuneet autoilijat tosin olivat huolissaan ajamisen sujumisesta, kun kuljettaja on lähellä tien keskiviivaa. Linja-autot olivat sen sijaan aina oikealta ohjattavia, ja sen takia huomattava osa muutosmäärärahoista menikin linja-autoyhtiöille linja-autojen muuntamista varten.
Muutos rahoitettiin erityisellä ajoneuvoverolla, jota perittiin vuosina 1967–1970.
Varsinainen siirtyminen
Teiden varsille asetettiin mustia kuusikulmaisia kylttejä, joissa oli keltainen H-kirjain, muistuttamaan teidenkäyttäjiä oikeassa reunassa pysyttelemisestä. Pieniä muistutusmerkkejä jaettiin myös autoilijoille muun muassa huoltoasemilla. Yksityisautoilla ajo oli kielletty Tukholmassa ja Malmössä paikallista aikaa lauantaiaamun kello 10 ja sunnuntai-iltapäivän kello 15 välisenä aikana, ja muualla Ruotsissa sunnuntain aamuyöllä kello 1 ja 6 välisenä aikana. Kello 4.45 sunnuntaiaamuna 3.9.1967 kaikki ne ajoneuvot, jotka eivät olleet pitempään ajokiellossa siirtymän johdosta, pysähtyivät tien vasempaan reunaan. Kello 4.50-4.55 ajettiin varovaisesti tien oikeaan reunaan. Kello 5.00 liikenne käynnistyi uudelleen, mutta nyt oikeanpuoleisena. Lähtölaskenta kuului radion kautta. Autoilijoita kehotettiin pitämään siirtymisen jälkeen lähivalot päällä, minkä takia epäsymmetristen ajovalojen teippaukset piti mieluiten poistaa kymmenminuuttisen pysähdyksen aikana. Tämän jälkeen oikeanpuoleinen liikenne oli voimassa.
Siirtymistä edelsi intensiivinen tiedotuskampanja ilmoitusten, lehtisten, TV- ja radio-ohjelmien kautta. Itse siirtymistä valvottiin suorassa radiolähetyksessä, jota johti CeGe Hammarlund.
Heti uudelleenjärjestelyn jälkeen liikennettä valvottiin tehokkaasti. Noin 10 300 poliisia ja sotilasta valvoi tapahtumaa. Näiden lisäksi tarvittiin yli 100 000 henkilöä auttamaan ja ohjaamaan noin 19 000 suojatiellä. Tähän tehtävään käytettiin koululaisia, erilaisten järjestöjen jäseniä sekä asevelvollisia.
Bharatiya Jukta Christa Prachar Mandali
Bharatiya Jukta Christa Prachar Mandali on mennoniittakirkko Intiassa. Nimi tarkoittaa Intian Yhdistynyttä Lähetyskirkkoa. Sillä oli vuonna 2006 noin 6570 jäsentä ja 106 seurakuntaa.
Dale Hunter
Dale Hunter (s. 31. heinäkuuta 1960, Petrolia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi hyökkääjänä 1407 NHL-ottelua Quebec Nordiquesissa, Washington Capitalsissa ja Colorado Avalanchessa. Hunter muistetaan parhaiten liigan jäähytilaston kakkossijasta ja siitä, että hän ei koskaan voittanut Stanley Cupia. Lähimmäksi hän pääsi vuonna 1998, kun Capitals pelasi finaaleissa häviten Detroit Red Wingsille. Pelaajauransa jälkeen Hunter jatkoi valmentajana. Hän valmensi 2001–2011 OHL-seura London Knightsia. Marraskuussa 2011 Hunterista tuli Washington Capitalsin väliaikainen päävalmentaja kauden loppuun. Tämän jälkeen hän palasi takaisin osa-omistamansa OHL-seuran päävalmentajaksi ja presidentiksi. Hunter on myös ainoa pelaaja NHL:n historiassa, kuka on kyennyt tekemään yli 1000 pistettä ja saman aikaisesti kerännyt yli 3000 jäähyminuuttia.
Ernst Billgren
thumb|200px|Billgren vuonna 2015.thumb|200px|Ernst Billgren, Kohtauspaikat, 1998. thumb|200px|Ernst Billgren, Kirkko, 2000, [[Uumaja.]] Ernst Billgren (s. 18. marraskuuta 1957 Tukholma) on ruotsalainen taiteilija. Hän on Ruotsin tunnetuimpia taiteilijoita.
Billgren saa taideteostensa aiheet lähiympäristöstään. Hän on tunnettu ruotsalaisen kansansielun kuvaajana luontoaiheidensa kautta. Hän on tekemisissä monenlaisen taiteen, muun muassa elokuvien, kirjallisuuden, maalaamisen, mosaiikkitöiden, tekstiilitaiteen, kuvanveiston sekä arkkitehtuurin kanssa.
Elämä ja ura
Billgren opiskeli Valandin taidekorkeakoulussa Göteborgissa 1982–1987.