cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henry Morgentaler
Morgentalerin toimet johtivat useisiin oikeusjuttuihin. Hän saavutti sekä tukijoita että kiivaita vastustajia, ja vuonna 1992 hänen yksityinen klinikkansa Torontossa joutui pommituksen kohteeksi. Hän toimi Humanist Association of Canadan ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1968 lähtien.
Luettelo kansainvälisistä järjestöistä
Kansainvälinen järjestö voi olla valtioiden tai erimaalaisten jäsenten perustama organisaatio. Useissa järjestöissä edustettuina ovat jäsenvaltioiden hallitukset, jolloin puhutaan valtioidenvälisistä järjestöistä (intergovermental organisation, IGO). Kun jasenet ovat yksityishenkilöitä, puhutaan kansalaisjärjestöistä (non-governmental organisation, NGO).
Salvatore Accardo
Salvatore Accardo (s. 26. syyskuuta 1941) on italialainen viulisti ja kapellimestari. Hän on tulkinnut muun muassa Johann Sebastian Bachin ja Niccolò Paganinin teoksia sekä johtanut nykymusiikkia ja oopperoita.
Accardo syntyi Pohjois-Italiassa ja opiskeli viulua Napolissa 1950-luvulla. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa 13-vuotiaana, jolloin hän soitti Paganinin kapriisit viululle. Accardo voitti vuonna 1956 Geneva-kilpailun ja kaksi vuotta myöhemmin Paganini-kilpailun Genovassa. Vuonna 1986 Accardo oli yksi Walter Stauffer-akatemian perustajista ja vuonna 1992 hän perusti Accardo-kvartetin.
Accardolla on kaksi Stradivarius-viulua ja on ensimmäinen viulisti, joka on levyttänyt kaikki Paganinin kuusi viulukonserttoa.
Venu Gopala Das
Venu Gopala Das (s. 1963) on järvenpääläinen muusikko, kirjailija sekä Bhakti-joogan harjoittaja. Venu tunnetaan erityisesti Veda-tietoa ja kristinuskoa vertailevista teoksista.
Niilo Syväoja
Niilo Syväoja (s. 13. huhtikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa Helmiä ja sikoja (2003), Tummien perhosten koti (2008) ja Harjunpää ja pahan pappi (2010). Tämän lisäksi hän on ääninäytellyt useissa elokuvissa. Hän on laulanut Espoon musiikkiopiston kuorossa.
Hän on opiskellut Omavaraopistolla.
Chongzhen
Chongzhen (, 6. helmikuuta 1611 – 25. huhtikuuta 1644), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Youjian, oli kuudestoista ja viimeinen Ming-dynastiaan kuulunut Kiinan keisari, joka hallitsi vuosina 1627–1644. Hänen aika­kausi­nimensä Chongzhen merkitsee "kunnioitettavaa ja lupaavaa".
Varhaisvuodet
Chongzhenin alku­peräinen nimi oli Zhu Youjian. Hän oli Zhu Changluon eli keisari Taichangin viides poika. Hänen äitinsä, Liu, oli Taichangin vaatimaton jalka­vaimo. Kun Zhu Youjian oli neli­vuotias, Taichang tappoi Liun tunte­matto­masta syystä, ja hänet haudattiin salaisesti. Zhu Youjianin adoptoi keisarin jalka­vaimo Kang, mutta kun tämä muutamaa vuotta myöhemmin synnytti prinsessan ja adoptoi Zhu Youziaon, myöhemmän keisari Tianqin, Zhu Youjiam siirtyi keisarin toisen jalka­vaimon, Zhuangin huostaan.
Näin ollen Zhu Youjian kasvoi jokseenkin yksinäisessä mutta rauhallisessa ympäristössä, sillä useimmat keisarin nuoremmat pojat oli luovutettu muiden huostaan, jotta he välttyisivät valta­taisteluilta, joita Tianqi joutui sietämään. Zhu Youjian seurasi veljeään valta­istuimelle 17-vuotiaana ja otti hallitsija­nimen Chongzhen. Välittömästi tämän jälkeen hän syrjäytti eunukki Wei Zhongzianin ja rouva Ken, jotka olivat tosi­asialli­sesti ryhtyneet hallitsemaan keisari­kuntaa.
Ming-dynastian kukistuminen
thumb|left|Chongzhen surmaa tyttärensä ennen kuin hirttäytyy itse. (Eurooppalaisen taiteilijan piirros [[Martino Martinin teoksessa ''De bello tartarico')]] Pienen jääkauden aikana 1600-luvulla Kiinassa esiintyi kuivuutta ja nälänhätiä, ja talonpojat nousivat useita kertoja kapinaan. Kapinoita esiintyi Chongzhenin hallitsijakaudella eri puolilla Kiinaa, ja niitä johtivat muun muassa Zhang Xianzhong ja Li Zicheng. Nämä johtivat osaltaan Ming-dynastian kukistumiseen. Ming-keisarikunnan sotavoimat eivät kyenneet kukistumaan kapinoita, sillä ne joutuivat samaan kovalle koetukselle myös mantšujen uhatessa Kiinaa pohjoisesta käsin.
Huhtikuussa 1644 Li Zicheng valmistautui ottamaan haltuunsa Ming-keisari­kunnan pää­kaupungin Pekingin, ja hän julisti perustetuksi Shun-dynastian. Välttyäkseen joutumasta uusien vallan­pitäjien vangitsemaksi, nöyryyttämäksi ja mahdollisesti teloitta­maksi­kin Chongzhen järjesti juhlan, johon hän kutsui kaikki keisarillisen hovin jäsenet omia poikiaan lukuun ottamatta. Hän surmasi heidät kaikki miekalla huutaen samalla: "Miksi sinunkin piti syntyä perheeseeni?" (汝何故生我家！) Kaikki muut kuolivat paitsi keisarin toinen tytär, 16-vuotias prinsessa Chang Ping, jonka yritys pysäyttää miekan liike johti siihen, että hänen vasen käsi­vartensa katkesi, mutta hän pysyi hengissä. Vielä keisarillinen puku yllään Chongzhen pakeni Jingshamin puistoon palatsin taakse ja teki itsemurhan hirttäy­ty­mällä erääseen puuhun kirjoi­tettu­aan pukuunsa viestin:
"Olen riittämätön hyveissä ja heikko käytök­sessäni, mistä taivas rankaisee, ja myös ministerini pettivät minut. Kun en ole arvollinen esi-isieni edessä, minun pitäisi luopua kruunustani ja peittää kasvoni hiuksilla. Silpokaa ruumiini miten haluatte, mutta älkää vahin­goitta­ko yhtäkään siviili­henkilöä."
thumb|right|"Rikollisen oppineen puu", jonka paikalla olleeseen samanlaiseen puuhun Chongzhen hirttäytyi huhtikuussa 1644 Yleisesti uskottiin, että Chongzhenin viimeisten tuntien aikana hänelle uskollisena pysyi ainoastaan Wang Chen (王承恩). Todelli­suudessa kuitenkin kymmenet korkea-arvoiset hallituksen virka­miehet ja yli 700 oppinutta teki Pekingin kukistumisen jälkeen myös itse­murhan osoittaakseen uskollisuutta Chongzhenille. Yli tuhat palatsin eunukkia kuoli taistelussa yrittäen epä­toivoi­sesti puolustaa palatsia kapinalli­sia vastaan, ja yli 300 neitoa teki itse­murhan kuultuaan keisarin kuolemasta.
Li Zichengin arvio Chongzhenista oli: "Tämä keisari ei ollut huono, mutta hän oli vieraan­tunut monista inhotta­vista ala­maisis­taan. Ministereillä oli kylliksi työtä omien etujensa ja nurkka­kuntaisuuden vuoksi, ja vain harvat pysyivät hänelle uskollisina." Hänen määräyk­sestään kuollut keisari puolisoineen haudattiin hänen jalka­vaimonsa Tianin hautaan.
Mantšut käyttivät nopeasti hyväkseen Chongzhenin kuoleman jälkeen vallinnutta tilannetta ja väittivät kostavansa keisarin kuoleman saadakseen tukea Ming-dynastialle uskollisina pysyneiltä sotilas- ja siviili­henkilöiltä. Shun-dynastia kesti alle vuoden ja päättyi Li Zichengin tappioon Shanhain solan taistelussa, minkä jälkeen mantšujen hallitsija Shunzhi perusti uuden Qing-dynastian, joka hallitsi koko Kiinaa.
Chongzhenin kuoleman jälkeen hänelle uskolliset voimat olivat julistaneet Eteläisen Ming-dynastian perustetuksi Nankingiin ja nimittäneet Zhu Yousongin keisariksi nimellä Hongguang. Vuonna 1645 Qing-dynastian sotajoukot kuitenkin alkoivat sotia Ming-dynastian jäännöksiä vastaan. Eteläinen Ming ei kyennyt puolus­tautu­maan, ja Nanking antautui 8. kesäkuuta 1645. Zhu vangittiin 15. kesäkuuta ja vietiin Pekingiin, jossa hän kuoli seuraavana vuonna. Eteläisen Mingin hupenevat joukot joutuivat vetäytymään jatkuvasti kauemmaksi etelään, ja viimeisen Eteläisen Ming-dynastian keisari Zhu Youlangin teloitti lopulta Burmassa Wu Sangui, entinen Eteläisen Mingin kannattaja, joka oli siirtynyt Qingin puolelle ja johti kenraalina Quingin armeijan etu­joukkoja.
Luonne ja jälkimaine
Vaikka Chongzhen ei ollut erityisen epä­pätevä verrattuna muihin Ming-dynastian loppu­vaiheiden hallitsijoihin, hän kuitenkin sinetöi dynastian kohtalon. Hän teki voitavansa pelastaakseen dynastian. Vaikka hän olikin tunnettu ahkeruudestaan, hänen epä­luuloisuutensa, kärsimättömyytensä, itse­pintaisuutensa ja välin­pitämättömyytensä kansan ahdingosta tuomitsivat hänen rappeutuvan valta­kuntansa. Chongzhen yritti panna toimeen uudistuksia, mutta hän ei ottanut huomioon Ming-dynastian heikkenemistä, joka oli ehtinyt pitkälle jo ennen hänen valtaan­tuloaan. 17-vuotisena hallitsija­kautenaan hän teloitti seitsemän sotilas­kuvernööriä ja yksi­toista alueellista komentajaa, vaihtoi puolustus­ministeriä neljä­toista kertaa ja nimitti ennen­näkemättömän määrän, 50 ministeriä maan hallitukseen. Vaikka Ming-dynastialla oli sen viimeisinä vuosina yhä kyvykkäitä komentajia ja poliitikkoja, Chongzhenin kärsi­mättö­myyden ja vaino­harhaisuuden vuoksi kukaan heistä ei voinut panna toimeen todellista suunnitelmaa vaarallisen tilanteen selvittämiseksi.
Erityisesti Yang Chonghuanin teloitusta äärimmäisen hatarin perustein pidettiin Chongzhengin ratkaisevana virheenä. Kuollessaan Yuan oli kaikkien Ming-valtakunnan koillisten sota­joukkojen ylin komentaja, ja hän oli juuri ryhtynyt so­tatoimiin puolustaakseen pääkaupunkia mantšujen mahdollisen yllätys­hyökkäyksen varalta. Suuren osan edellisistä kymmenestä vuodesta Yuan oli toiminut Ming-keisari­kunnan turvana pohjoisessa, jossa hän vastasi keisari­kunnan rajojen puolustamisesta aikana, jolloin keisarikunta kärsi tappioita toisensa jälkeen. Hänen epä­oikeuden­mukainen teloituksensa tuhosi Ming-keisarikunnan armeijan moraalin ja poisti mantšuilta yhden suurimmista esteistä, joka heillä olisi ollut tiellään heidän valloit­ta­es­saan Kiinan.
Salimgarhin linnoitus
thumb|Linnoituksen sisäänkäynti Salimgarhin linnoitus on monikulmainen linnoitus Jamunajoen saarella Delhissä, Intiassa. Sen rakentamisen aloitti Sur-hallitsija Islam Shah Suri vuonna 1546. Linnoitus jäi kuitenkin keskeneräiseksi, sillä rakennustyöt keskeytettiin vain muurien ollessa valmiina Islam Shah Surin kuoltua. Linnoitus tunnetaan nykyään nimellä Swatantrata Senani Smarak ("Vapaustaistelijoiden muistomerkki").
Mogulihallitsijat kuitenkin käyttivät linnoitusta ennen Shahjahanabadin valmistumista. Vuonna 1622 Jahangir yhdisti linnoituksen mantereeseen sillalla, jonka myöhemmin brittiläiset korvasivat rautatiellä, joka kulkee nykyään linnoituksen läpi. Shah Jahan yhdisti linnoituksen lopulta uuteen Punaiseen linnoitukseen ja hänen seuraajansa Aurangzeb käytti Salimgarhia vankilana. Brittiläiset pitivät linnoitusta myös vankilana ja vuonna 1945 sinne vangittiin Indian National Armyn johtajia.
Salimgarhin linnoitus valittiin yhdessä Punaisen linnoituksen kanssa UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 2008.
Umberto Bossi
thumb|Umberto Bossi 2018. Umberto Bossi (s. 19. syyskuuta 1941) on italialainen poliitikko. Hän oli Pohjoisen liitto -puolueen johtaja 1989–2012, puolueen perustamisesta lähtien. Bossi oli Silvio Berlusconin hallituksen institutionaalisten uudistusten ministerinä 2001–2004 ja uudistusministerinä 2008–2011. Hän erosi huhtikuussa 2012 skandaalin takia puoleen puheenjohtajan tehtävästä. Syyttäjien mukaan puolueen taloudenhoitaja oli ohjannut puolueen rahoja muun muassa Bossin huvilan remonttiin. Heinäkuussa 2017 Bossi tuomittiin asiasta kahden ja puolen vuoden vankeuteen.
Bossi syntyi Cassano Magnagossa Lombardiassa ja opiskeli Pavian yliopistossa. Hänet valittiin Italian parlamentin ylähuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1987, ja myöhemmin hänet on valittu alahuoneeseen. Bossi oli mukana Berlusconin vuoden 1994 vaalivoitossa, mutta hallitus kaatui jo saman vuoden aikana Pohjoisen liiton erottua siitä.
Bossille jäi puheen tuottamisen häiriö keväällä 2004 ilmenneen sairauskohtauksen seurauksena. Hänen nykyinen puolisonsa on Manuela Marrone.
Hiram Johnson
thumb|right|Hiram Johnson Hiram Warren Johnson (2. syyskuuta 1866 – 6. elokuuta 1945) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Johnson kuului Theodore Rooseveltin Progressiivipuolueen perustajiin; Rooseveltin kuoltua tammikuussa 1919 häntä pidettiin Rooseveltin luonnollisena seuraajana puolueen johdossa. Hän ei kuitenkaan yrittänyt elvyttää puolueen toimintaa, vaan oli vuonna 1920 presidenttiehdokkaana republikaanina.
Johnson toimi vuosina 1911–1917 Kalifornian osavaltion kuvernöörinä ja 1917–1945 liittovaltion senaattorina. Hän kuoli Marylandin Bethesdassa 6. elokuuta 1945, mutta tämän uutisen jätti varjoonsa tieto Hiroshiman pommituksesta samana päivänä. Hänet on haudattu Cypress Lawn Memorial Parkiin Kaliforniaan.
Bruno Thüring
Bruno Jakob Thüring (7. syyskuuta 1905 Warmensteinach – 6. toukokuuta 1989 Karlsruhe) oli saksalainen fyysikko ja tähtitieteilijä.
Thüring opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Münchenin yliopistossa väitellen tohtoriksi vuonna 1928 Arnold Sommerfeldin ja Alexander Wilkensin ohjaamana. Wilkens oli tähtitieteen professori ja Münchenin observatorion johtaja. Thüring työskenteli observatoriossa assistenttina vuosina 1928–1933. Seuraavina kahtena vuotena hän työskenteli Heinrich Vogtin apulaisena Heidelbergin yliopistossa.
Thüring habilitoitui Heidelbergissä vuonna 1935, jolloin hänestä tuli Münchenin observatorion havainnoitsija. Vuonna 1937 Thüring sai dosentin viran Münchenin yliopistosta, Sota-aikana, 1940–1945, Thüring oli töissä Itävallassa Wienin yliopiston tähtitieteen professorina sekä johti yliopiston observatoriota. Vuoden 1945 jälkeen Thüring elätti itsensä yksityisenä tutkijana Karlsruhessa, jossa hän kuoli vuonna 1989.
Adolf Hitlerin ollessa vallassa Thüringista tuli arjalaisen fysiikan kannattaja. Arjalainen fysiikka oli rasistinen ja antisemitistinen liike, joka vastusti modernia fysiikkaa ja juutalaisia.
Kapriisi
Kapriisi tarkoittaa lyhyttä, eloisaa ja vapaamuotoista musiikkikappaletta.
Kapriiseja on sävelletty barokin ajalta lähtien. Silloin kapriisit sävellettiin usein kosketinsoittimelle, ja niitä sävelsi muun muassa Girolamo Frescobaldi. Kokonaiselle orkesterille sävelletyistä kapriiseista tunnettuja ovat Nikolai Rimski-Korsakovin Capriccio espagnol sekä Pjotr Tšaikovskin Capriccio italien. Johannes Brahms sävelsi myöhempinä vuosinaan useita kapriiseja pianolle. Esitetyimpiä kapriiseja ovat muun muassa Niccolò Paganinin säveltämät 24 kapriisia viululle. Ludwig van Beethoven on säveltänyt virtuoosien keskuudessa suositun Rondo a Cappriccion. Myös Jean Sibelius on säveltänyt kapriisin (Caprice) pianolle op. 24 nro 3.
Urs Zimmermann
Urs Zimmermann (s. 29. marraskuuta 1959 Mühledorf, Solothurnin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä.
Zimmermann kuului Sveitsin joukkueeseen, joka saavutti Goodwoodin MM-kilpailuissa 1982 hopeaa amatöörien 100 kilometrin joukkueaika-ajossa. Hän aloitti ammattilaisuransa Cilo-Aufina-tallissa 1983–1984, edusti Carreraa 1985–1989, 7 Eleven-Hoonvedia 1990, Motorolaa 1991 ja 1992 sekä Ziegler-Elviaa 1992.
Zimmermann sijoittui Greg LeMondin ja Bernard Hinault'n jälkeen kolmanneksi Ranskan ympäriajossa 1986. Hän oli Andrew Hampstenin ja Erik Breukinkin jälkeen kolmas Italian ympäriajossa 1988. Hän voitti vuonna 1984 Sveitsin ympäriajon kahden minuutin ja 18 sekunnin erolla Acácio da Silvaan ja vuonna 1986 Dauphine Liberen kolmen minuutin 15 sekunnin erolla ennen Ronan Penseciä. Hän voitti maantieajon Sveitsin-mestaruuden 1986.
Saavutuksia
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Ompeluseurat
Ompeluseurat on hengellinen tilaisuus, jonka hengellinen ohjelma on samatyyppinen kuin seuroissa: Raamatun lukemista ja selittämistä sekä hengellisten laulujen laulamista. Laulamisen ja puheen kuuntelun ohessa tehdään yhdessä käsitöitä myyjäisiin ja arpajaisiin. Käsityöt myydään ja tuotto käytetään hyväntekeväisyyteen.
Myös muut kuin kristilliset järjestöt, esimerkiksi vapaapalokunnat ja Punainen risti, ovat järjestäneet ompeluseuroja.
Perinteisesti ovat ompeluseuroissa kylän naiset kokoontuneet ompelemaan, mutta nykyään ompeluseuroissa ei välttämättä ommella ollenkaan, vaan harrastetaan muunlaista yhdessä oloa, muun muassa kahvittelua, keskustelua ja laulua. Tavallisesti ompeluseurat ovat liittyneet voimakkaasti herätyskristillisyyteen, ja seuroissa on laulettu virsiä ja pidetty uskonnollisia puheita. Perinteisesti ompeluseuroissa tehdyt vaatteet lahjoitettiin vähäosaisille, tai ne myytiin ja rahat lahjoitettiin hyväntekeväisyyteen.
Ompeluseurat pidetään usein jonkun ihmisen kotona tietyin väliajoin, esimerkiksi viikon välein. Nykyään Suomessa väen vähetessä maaseudulla, ovat ompeluseurat eräs lähialueen ihmisten viimeisimpiä yhteistoiminnan muotoja.
St. Johnstone FC
St. Johnstone Football Club on jalkapalloseura Perthistä Skotlannista. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2021–2022 Skotlannin korkeimmalla sarjatasolla Skotlannin Valioliigassa.
St. Johnstonen nimi tulee Perthin vanhahtavasta arkikielisestä nimestä St. John’s Toun. Seura sai alkunsa syksyllä 1884 samannimisen krikettiseuran hakiessa jalkapallosta ajanvietettä krikettikauden päätyttyä, joskin sen virallinen perustamiskokous pidettiin vasta helmikuussa 1885.
thumb|left|McDiarmid Park pääkatsomosta kuvattuna.
St. Johnstone palasi Valioliigaan seitsemän kauden tauon jälkeen kaudeksi 2009–2010. Seura on läpi historiansa pelannut vaihdellen korkeimman ja toiseksi korkeimman sarjatason välillä. Sen paras sijoitus korkeimmalla sarjatasolla on kolmas kausina 1970–1971 ja 1998–1999, minkä myötä se pääsi myös seuraavien kausien UEFA Cupiin. St. Johnstonen perinteisiä kilpailijoita ovat läheisestä Dundeesta tulevat Dundee ja Dundee United, joita vastaan pelattuja otteluita kutsutaan Taysiden derbyksi.
Cup-kilpailuissa St. Johnstone on yltänyt kahdesti Skotlannin liigacupin loppuotteluun. Skotlannin cupissa seura on pelannut useita kertoja välierissä ja vuonna 2021 se pelasi itsensä vihdoin finaaliin. Finaalissa se kohtasi Hibernian FC:n. 32 peliminuutilla Shaun Rooney vei Saintsit johtoon ja lopulta cup-voittajiksi. Vuonna 2007 St. Johnstone voitti Challenge Cupin, joka on tarkoitettu Skotlannin jalkapalloliigan eli toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi korkeimman sarjatason joukkueille. Loppuottelussa se kukisti Dunfermline Athleticin maalein 3–2.
St. Johnstonen kotistadion on runsaan 10 000 katsojapaikan McDiarmid Park, jonne seura muutti vuonna 1989. Seuran aikaisempia stadioneja ovat Recreation Ground ja Muirton Park.
Pohja (täsmennyssivu)
Pohja tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sukunimi
Pohja on myös suomalainen sukunimi seuraavilla henkilöillä:
Jill Biden
Jill Tracy Jacobs Biden (s. 3. kesäkuuta 1951 Hammonton, New Jersey ) on yhdysvaltalainen opettaja ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen, presidentti Joe Bidenin puoliso.
Opinnot
Jacobs vietti nuoruutensa Willow Grovessa Pennsylvaniassa. Isä työskenteli rahoitusalalla. Valmistuttuaan lukiosta vuonna 1969 Jacobs opiskeli hetkellisesti community collegessa muotialan yrittäjyyttä. Hän vaihtoi kuitenkin alaa ja päätyi opiskelemaan englannin kieltä Delawaren yliopistoon, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1975. Vuotta myöhemmin hän alkoi opettaa wilmingtonilaisessa lukiossa, ja jatkoi samaan aikaan opintojaan kasvatustieteiden maisteriksi West Chesterin yliopistossa. Lisäksi hänellä on maisterintutkinto englannin kielestä Villanovan yliopistosta.
Biden on väitellyt tohtoriksi kasvatustieteistä vuonna 2007 Delawaren yliopistossa. Väitöskirja on julkaistu nimellä Jill Jacobs-Biden.
Avioliitto ja lapset
Vuonna 1970 Jacobs meni naimisiin Bill Stevensonin kanssa. Pari erosi viisi vuotta myöhemmin.
Uskonto
Bidenin uskonnollinen vakaumus on epäselvä. Hän kasvoi presbyteerisessä kodissa. Hänen poikapuolensa Beau Bidenin kuoltua vuonna 2015 Jill kertoi "hyvästelleensä Jumalan". Hän kuitenkin osallistuu miehensä kanssa katolilaisiin messuihin. Joe ja Jill Biden menivät myös naimisiin katolilaisin menoin.
Valkoisessa talossa
Miehensä Joen toimiessa varapresidenttinä Jill toimi sekä Yhdysvaltain toisena naisena, mutta opetti edelleen englantia virginialaisessa community collegessa.
Bidenista tuli vuonna 2021 ensimmäinen Yhdysvaltain presidentin vaimo, joka jatkaa omaa työtään Valkoisen talon ulkopuolella. Biden työskentelee yliopiston opettajana ja on myös ensimmäinen tohtoriksi väitellyt presidentin puoliso Yhdysvalloissa.
Plymouthin veljet
Plymouthin veljet (, tunnetaan myös nimellä darbyismi) on evankelinen kristillinen liike, joka syntyi 1820-luvulla. Liikkeen ensimmäinen alullepanija oli irlantilainen hammaslääkäri Edward Cronin, mutta koska ensimmäinen seurakunta perustettiin Plymouthiin vuonna 1831, on heitä kutsuttu Plymouthin veljiksi. Itse he käyttävät mieluummin nimityksiä 'veljet' tai 'kristityt veljet'. Liike otti käyttöön uskovien kasteen, ja he halusivat palata järjestäytymisessä ja jumalanpalveluselämässä yksinkertaisimpiin alkukristillisiin muotoihin. Palkattuja pastoreita ei ole, vaan jokainen jäsen voi halutessaan toimia saarnaajana. Kulttuurielämään liike suhtautui ainakin alussa melko vieroksuvasti. Ryhmä kasvoi nopeasti, huomattavimpana johtajanaan John Nelson Darby (1800–1882), jonka mukaan liikettä toisinaan kutsutaan darbyismiksi.
Darbyn jyrkkien johtotapojen vuoksi liike jakautui 1840-luvulla kahtia Darbyn johtamiin 'suljettuihin veljiin' ja 'avoimiin veljiin', joitten yhdeksi johtajaksi tuli George Műller (1805–1898), joka rakennutti ja ylläpiti suuria lastenkoteja, sekä harjoitti juutalaislähetystyötä. Avoimet veljet käyttävät uskovien kastetta eivätkä he hyväksy ammattijulistajia. Pääosa suljetuista veljistä hyväksyy lapsikasteen. Liike perusti ryhmiä muun muassa myös Venäjälle, Saksaan ja Puolaan. Lisäksi voidaan mainita Färsaarten veljesyhteisöt, jotka syntyivät skotlantilaisen William Gibson Sloanin tultua saarelle saarnaamaan keväällä 1865. Häneltä kului viisitoista vuotta ennen kuin yksikään färsaarelainen tuli kasteelle, ja vuonna 1901 veljeskuntaan kuului vain muutama sata 15 000 asukkaasta. Nykyään saarten noin 50 000 asukkaasta noin kymmenesosa kuitenkin kuuluu Plymouthin veljiin.
Valtiopetos
Valtiopetos on rikos, joka loukkaa valtion alueellista koskemattomuutta tai oikeudellista järjestystä. Olennainen ero maanpetokseen on se, että valtiopetoksessa rikos tehdään yhteiskuntajärjestystä vastaan toimimatta vieraan valtion hyväksi.
Valtiopetos Suomessa
Suomessa valtiopetos on hyvin tarkkaan määritelty rikos. Tämän takia tässä artikkelissa käsitellään yleisesti valtiopetosrikoksia eli Suomen rikoslain 13. luvun mukaisia rikoksia. Näihin tai maanpetosrikoksiin syyllistyneet katsottiin vuoden 2005 vankeuslain (767/2005) voimaantuloon saakka tuomiota kärsiessään valtiollisiksi vangeiksi, joilla oli vuoden 2005 vankeuslain tullessa voimaan tiettyjä erioikeuksia vankilassa. Nyttemmin valtiollisen vangin käsite on poistettu lainsäädännöstä tarpeettomana.
Suomessa valtiopetos on rikos, jolla väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkaamalla, oikeudettomasti pakottamalla taikka valtiosääntöä rikkomalla yritetään kumota tai muuttaa Suomen valtiosääntö taikka muuttaa valtiojärjestystä. Valtiopetokseen syyllistyy myös se, joka yrittää väkivaltaa käyttämällä tai sillä uhkailemalla syrjäyttää Tasavallan presidentin, valtioneuvoston tai eduskunnan taikka kokonaan tai osaksi estää niitä käyttämästä toimivaltaansa. Rikoksesta tuomitaan vähintään vuodeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Valtiopetoksesta tuomittava henkilö on rikoslain 2. luvun 14a. pykälän mukaan lisäksi tuomittava menettämään sotilasarvonsa; kyseinen määräys otettiin rikoslakiin jatkosodan aikana vuonna 1944.
Törkeästä valtiopetoksesta tuomitaan vähintään neljäksi vuodeksi vankeuteen tai elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Valtiopetos on törkeä, jos ja rikos on kokonaisuutena törkeä.
Valtiopetoksen valmistelu on rikos, jossa ryhdytään valtiopetoksen tekemiseksi yhteydenpitoon vieraan vallan tai sen asiamiehen kanssa, hankitaan aseita, ampumatarvikkeita tai muita vastaavia esineitä, koulutetaan ihmisiä aseiden käyttöön taikka kootaan tai varustetaan väkeä. Myös sellainen henkilö, joka perustaa yhteenliittymän valtiosäännön väkivaltaiseksi muuttamiseksi, toimii siinä johtavassa asemassa tai, tietoisena yhteenliittymän tarkoituksesta, antaa sille merkittävää taloudellista tukea, syyllistyy valtiopetoksen valmisteluun. Rangaistus on 4 kuukaudesta 4 vuoteen vankeutta.
Laittomaan sotilaalliseen toimintaan syyllistyy se, joka merkittävällä tavalla osallistuu sotilaallisesti järjestäytyneeseen yhteenliittymään, jonka tarkoituksena on vaikuttaa valtiollisiin asioihin. Myös se, joka antaa tai toimeenpanee kyseisen yhteenliittymän sotilaskoulutusta, syyllistyy tähän rikokseen. Rangaistus on sakkoa tai enintään kaksi vuotta vankeutta.
Suomen vuoden 1918 sisällissodassa
Suomen vuoden 1918 sisällissotaan hallitusta vastaan sotineet punakaartin sotilaat tuomittiin valtiopetoksesta eli kapinasta. Ainakin johtoa pidettiin maanpettureina.
Aiheesta muualla
בוגדים בעמם 売国奴
Ateismi: Lyhyt johdanto
Ateismi: Lyhyt johdanto on alun perin Oxford University Pressin A Very Short Introduction -sarjassa vuonna 2003 ilmestynyt filosofi Julian Bagginin teos, joka esittelee ateismin ja uskonnottoman etiikan perusteet. Teos on suomennettu vuonna 2005.
Unkarilaiset
pienoiskuva|Unkarilaiset, 2000-luku Unkarilaiset eli madjaarit ovat uralilaisiin kansoihin kuuluva etninen ryhmä Keski-Euroopassa. Madjaari-nimitys juontaa juurensa omakielisestä nimestä magyar, ja sitä käytetään yleensä pelkästään historiallisissa yhteyksissä, kun nykyaikana kansaan viitatessa käytetään suomen kielessä miltei poikkeuksetta latinalaisperäistä unkarilaiset-nimitystä.
Ateismi: Lyhyt johdanto
Sisältö
Kirjan luvut ovat:
Unkarilaiset
Unkarilaiset asuvat pääasiassa Unkarissa, jossa heitä on noin 10 miljoonaa, mutta myös merkittävissä määrin (2 miljoonaa) naapurimaissa. Yhdysvalloissa elää noin 1,5 miljoonaa unkarilaista, mutta he ovat suurimmalta osin luopuneet unkarin kielestä ja muusta kulttuuriperinteen vaalinnasta. Kaikkiaan unkarilaisia on maailmassa 14,5 miljoonaa. Unkarin ulkopuolella asuvia unkarilaisryhmiä ovat muun muassa Székelymaan unkarilaiset székelyt ja Karpaattien itäpuolen csángót.
Ateismi: Lyhyt johdanto
Mitä on ateismi?
Tavallisella ihmisellä on erilaisia todellisuutta koskevia käsityksiä. Teistit sanovat, että tämän lisäksi todellisuuteen kuuluu jumala. Jos teistejä eli jumalaan uskovia ei olisi, olisi kuitenkin ateisteja, mutta kukaan ei kutsuisi heitä ateisteiksi. Ateistien käsitys olisi aivan sama vaikka teistejä ei olisi ollut koskaan olemassa.
Baggini arvostelee myös agnostisismia. Hänen mukaansa agnostikkojen ajattelutavan mukaan ei voitaisi sanoa, nouseeko aurinko huomenna, koska mikään kokemustieto ei ole täysin varma.
Unkarilaiset
Historia
Nykyisin yleisen käsityksen mukaan suomalais-ugrilaisia kieliä puhuneet heimot asustivat 4000-luvulla eaa. Ural-vuoriston molemmin puolin metsästäen ja kalastaen. Noilta seuduilta arvellaan olevan peräisin muinaiset nykyisten unkarilaisten kielelliset esi-isät, jotka noin 2000 eaa. asuttivat Siperian metsiä ja aroja, ja oppivat etelästä tulleilta kansoilta maanviljelyn, karjanpidon ja pronssisten esineiden valmistamisen taidon. 1500-luvun eaa. tietämillä he alkoivat kasvattaa ja hyödyntää hevosia.
Ateismi: Lyhyt johdanto
Ateistinen etiikka
Uskonnon ja moraalin suhteesta Baggini sanoo, että vaikka ei voida todistaa loogisesti, että ateistien pitäisi käyttäytyä moraalisesti, tätä ei voida todistaa myöskään uskovaistenkaan suhteen. Bagginin mukaan ihmiset arvostavat erilaisia asioita ja ottavat huomioon erilaisten tekojen seurauksia.
Unkarilaiset
Historia
1000-luvulla eaa. tapahtuneiden ilmastollisten muutosten seurauksena ugrilainen pohjoisessa elänyt hantien eli ostjakkien kantaheimo siirtyi pikkuhiljaa elämään Ob-joen varsille, kun taas unkarilaisten esi-isät siirtyivät etelään ja alkoivat paimentaa karjaa. Satojen vuosien ajan nämä "kantaunkarilaiset" elivät Uralin kaakkoispuolisilla aroilla, ja saivat vaikutteita muinaisesta sarmaattien kulttuurista.
Ateismi: Lyhyt johdanto
Uskontoa vastaan?
Baggini sanoo välttävänsä kirjassa käsitettä humanismi. Hänen mukaansa uskonnottomaankin humanismiin liittyy ateismin lisäksi käsityksiä moraalista ja ihmisen keskeisestä asemasta. Toiseksi sana on monimerkityksinen: puhutaan esimerkiksi kristillisestä humanismista ja humanistisista tieteistä. Humanistijärjestöihin kuuluu myös uskovaisia. Kolmanneksi Bagginin mielestä on jäänne uskontojen ajattelusta, että ihminen on muun luonnon yläpuolella. Hänen mielestään jotkut humanistijärjestöt edustavat ihmislajikeskeisyyttä.
Unkarilaiset
Historia
Teorian mukaan 400-500-luvuilla jaa. heimot siirtyivät Uralin länsipuolelle, suurin piirtein nykyisen Baškirian alueelle Volgan itäpuolelle. 700-luvulla osa heimon väestöstä liikkui myöhemmin Levediana tunnetulle alueelle, joka sijaitsee nykyisellä Donetskin alueella. Baškiriaan jääneestä haarasta on jäljellä dokumentteja vielä vuodelta 1241 ja monet historialliset seikat viittaavatkin siihen, että baškiirit ja unkarilaiset olisivatkin polveutuneet tästä samasta kantaheimosta. Nykybaškiirien kulttuurissa ei tuon ajan kulttuurista kuitenkaan nykyaikana ole mongolien 1200-luvun vaellusten ja myöhäisemmän alueen turkkilaisiin kansoihin sulautumisen seurauksena paljoa jäljellä.
Red Alert in the Blue Forest
Red Alert in the Blue Forest on Von Hertzen Brothersin albumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2022.
Unkarilaiset
Historia
Don-joen varret, joilla unkarilaisten esi-isät tuohon aikaan asuivat, kuuluivat turkinsukuisten kasaarien valtakuntaan. Lähialueilla asuivat muinaiset bolgaarit ja alaanit, jotka ovat nykyisten osseettien esi-isiä. Bolgaarit ja unkarilaiset muodostivatkin eräänlaisen pitkään kestäneen liittouman, jolla oli kaksi johtajaa. Unkarilaisten tiedetään järjestäytyneen seitsemän heimon liitoksi. Nämä heimot olivat Jenő, Kér, Keszi, Kürt-Gyarmat, Megyer (Magyar), Nyék ja Tarján.
Vuoden 830 tietämillä kasaareilla oli keskinäisiä kahnauksia, ja tämän seurauksena kolme kabaariheimoa liittoutui unkarilaisten kanssa. Kansa siirtyi alueelle, jota unkarilaiset kutsuvat nimellä Etelköz. Se sijaitsee suurin piirtein Karpaattien ja Dnepr-joen välissä, nykyisen Ukrainan alueella. Tältä ajalta, kanssakäymisestä kabaarien ja aiemmin bolgaarien kanssa, ovat peräisin nykyisen unkarin kielen noin 300 turkkilaisperäistä sanaa, esimerkiksi alma - omena, árpa - ohra, búza - vehnä, dió - pähkinä, eke - aura, őröl - jauhaa, ja sarló - sirppi. Sanasto kertoo myös, että karjanhoidon lisäksi unkarilaiset viljelivät viljaa ja hedelmiä.
Ateismi: Lyhyt johdanto
Uskontoa vastaan?
Bagginin mielestä ateismi tarkoittaa kasvamista eteenpäin lapsuudesta, elämään vastuullista aikuisuutta ilman harhakuvitelmia. Hänen mukaansa ateismi on myönteinen siirtyminen pois taruista ja taikauskosta.
Unkarilaiset
Historia
Vuonna 854 unkarilaiset joutuivat ensimmäistä kertaa turkinsukuisten petsenegien hyökkäyksen kohteeksi. Unkarilaisten uudet naapurit olivat viikinkejä ja muinaisia itäslaaveja. Vuoden 862 tietämillä alkoivat unkarilaisten, yhteistyössä kabaarien kanssa toteutetut, ryöstöretket Karpaattien toiselle puolelle, Frankkien valtakuntaan, Suur-Määriin, Balatonin rannoille ja nykyiseen Bulgariaan.
Ateismi: Lyhyt johdanto
Vastaanotto
Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtaja Erkki Hartikainen ryhtyi kirjan suomennoshankkeeseen, koska sanojensa mukaan ”kun olin lukenut Bagginin kirjasta 56 ensimmäistä sivua, ajattelin, että tämähän on paras kirja, mitä olen milloinkaan lukenut.” Loppuosasa on Hartikaisen mukaan joukko puutteita. Suomennetun teoksen lopussa on Hartikaisen laatimat suomentajan jälkisanat, jossa hän huomauttaa että kirja sisältää sellaisia tosiasiaväitteitä, jotka on muualla osoitettu paikkansapitämättömiksi. Ensiksi Hartikainen huomauttaa, että jo muinaisessa Kreikassa oli oikeita julkijumalattomia, tunnettu esimerkki on tyranni Kritias. Toinen suomentajan huomautus koskee jumalatodistusten merkitystä uskolle. Baggini on sitä mieltä, että jumalatodistuksilla ei ole uskolle juuri merkitystä, ja Hartikainen kertoo itsekin luulleen niin siihen asti, kun hän yhdessä Suomen Gallupin kanssa teki vuonna 1973 tutkimuksen asiasta. Tutkimustulosten mukaan muun muassa 38 prosenttia suomalaisista sanoi uskovansa, koska kaikkeudella on luoja.
Unkarilaiset
Historia
Vuonna 895, ruhtinas Árpádin toimiessa johtajana, Megyer-heimo, joka oli määräävässä asemassa unkarilaisten yhteisössä, ja joka myöhemmin antoi nimen koko kansalle, ylitti Karpaatit ja ryhtyi isännöimään Alföldissa. Samaan aikaan Etelköziin jääneet heimot joutuivat bulgaarien ja toistamiseen heidän vanhojen vihollistensa petsenegien hyökkäyksen kohteeksi. On myös mahdollista, että Megyer-heimon siirtyminen Karpaattien yli saattoi olla myös tuon yhteenoton seurausta.
Megyer-heimo, josta jatkossa käytetään nimitystä unkarilaiset, valloitti Suur-Määrin alueella sijainneen Tisza-joen rannat, jonne Suur-Määrillä oli tapana karkottaa rikolliset, ja jonne Rooman valtakunta sata vuotta aikaisemmin oli siirtänyt jazygit. Noilta seuduilta he tekivät sotaretkiä eri maiden liitoissa ympäri Eurooppaa. 900-luvulla unkarilaiset siirtyivät Pannoniaan, josta kehittyi tulevan unkarilaisten vallan keskus. Pitkäaikaiset liittolaiset kabaarit asettuivat luultavasti Biharin alueelle.
Pannoniassa asui lukuisia slaavilaisia heimoja, kuten bulgaareja, kroaatteja, määriläisiä ja vendejä. Transilvaniassa, Székelyföldin alueelle keskittyneinä vielä nykyäänkin asuva unkarilainen heimo, szekelyt, eivät koskaan olleet Árpádin hallitsemia, ja heidän alkuperänsä on hyvin hämärä.
Ruhtinas Géza, joka oli Árpádin suora jälkeläinen, pyrki 900-luvun loppupuolella liittämään unkarilaiset enemmän eurooppalaiseen kulttuuriin ja kristinuskoon. Hän myös aloitti perinteen, jonka mukaan vanhin hallitsijan jälkeläinen perii valtaistuimen, ja nimittikin poikansa (alkujaan nimeltään Vajk (sankari),myöhemmin kastettiin kristityksi ja sai nimen István, Pyhän Tapanin mukaan) Tapani I:n.
Tapanin kerrotaan viimeistään yhdistäneen unkarin heimot yhtenäiseksi kansakunnaksi. Tapani oli harras kristitty, joka sai jalokivilla koristellun kultaisen kruunun paavilta. Vuonna 1000 hänestä tulikin Unkarin ensimmäinen kuningas, ja kruunusta Unkarin valtion symboli, joka on muun muassa Unkarin vaakunassa.
Kiista suomalais-ugrilaisesta alkuperästä
Neuvostoliiton etupiiristä irtautumisen jälkeen etenkin Unkarin kansallismielisissä piireissä ovat nousseet suosioon vaihtoehtoiset teoriat, joiden mukaan unkarin kieli ei olisi suomalais-ugrilainen, vaan sukua esimerkiksi turkkilaisille kielille tai jopa sumerin kielelle. Unkarin leimaaminen suomalais-ugrilaiseksi olisi ollut Habsburgien ja Neuvostoliiton propagandaa, joka pyrki unkarilaisten kansallisidentiteetin hävittämiseen leimaamalla heidät primitiivisten kansojen sukulaisiksi. Tieteellisestä näkökulmasta nämä teoriat ovat täysin perättömiä ja unkarin suomalais-ugrilaisuus on todistettu pitävästi aikoja sitten.
Kiistanalaisia teorioita unkarilaisten ja unkarin kielen alkuperästä on esittänyt 1800-luvulla muun muassa Ármin Vámbéry.
Rantaväylä
Rantaväylä on Jyväskylän Keljosta Lohikoskelle kulkeva vuonna 1989 valmistunut läpikulkutie. Väylä on kaksiajoratainen mutta ei moottoritie. Tien eteläosa kuuluu valtateihin 9, 18 ja 23 ja pohjoisosa valtateihin 4 ja 13.
Valtatien 4 liikenne mutkitteli aikanaan Jyväskylän keskustan läpi aiheuttaen liikennesumpun. Tie- ja vesirakennushallitus aloitti Jyväskylän ohitustien suunnittelun vuonna 1946 ja Keski-Suomen tie- ja vesirakennuspiirin perustamisen jälkeen vastuu siirtyi sille. Vuonna 1950 tehdyissä suunnitelmissa esitettiin nelostien sekä valtatie 13:n vetämistä kiertoteinä Jyväskylän ohi. Nelostie olisi ohittanut kaupungin lännestä erkaantuen vanhasta linjasta Keljossa, jatkanut Myllyjärven kautta Kypärämäen ja Laajavuoren väliin ja liittynyt Tuomiojärven länsirannan ja Haukkalan kautta valtatie 13:een. thumb|Rantaväylä Lutakossa. Kiertotiesuunnitelma haudattiin ja korvattiin kaupunkialueen kautta kulkevalla läpikulkutiellä. Ensimmäinen suunnitelma läpikulkutiestä laadittiin vuonna 1957 juuri varmistumassa olleen Keljon ja Keskussairaalantien välisen tien jatkoksi. Tie olisi kulkenut leveänä väylänä Seminaarinmäen laitaa pitkin Harjun taakse jatkuen sieltä Tuomiojärven rannan kautta Taulumäelle. Taulumäelle olisi rakennettu suuri liikenneympyrä, josta nelostien lisäksi olisi erkaantunut Laukaantie sekä Tourujoen vartta pitkin Vaajakoskelle rakennettava tie. Kaupunki ei kuitenkaan hyväksynyt tietä. Suunnitelmaan liittynyt Keljon ja Keskussairaalantien välinen moottoritie rakennettiin kuitenkin vuosina 1962–1965 soratienä ja kestopäällysteisenä vuonna 1968. Tie jäi historiaan Suomen lyhimpänä moottoritienä. Nykyään tie ei ole enää moottoritie.
Professori Olli Kivisen johtama kaupungin yleiskaavan suunnittelu alkoi vuonna 1959. Vuonna 1960 esitettiin nykyistä Rantaväylän linjaa melko tarkasti noudattava suunnitelma läpikulkutien vetämisestä Keljosta Jyväsjärven ja rautatien välistä Lutakon kautta Tourulaan. Suunnitelma jäi kuitenkin vain ehdotukseksi. Keski-Suomen tie- ja vesirakennuspiiri laati vuonna 1962 suunnitelman nelostien vetämiseksi Jyväsjärven eteläpuolitse Keljosta Kuokkalan kautta Jyskään ja siitä Leppävedelle. Suunnitelmalla ei ollut 1960-luvulla läpimenon edellytyksiä. Se olisi palauttanut nelostien Jyväskylän–Äänekosken tieltä vanhalle ja mutkaiselle Laukaan ja Suolahden kautta kulkevalle reitille.
Vuonna 1973 asetettiin TVH:n ja Jyväskylän yhteiselin laatimaan liikenteen yleissuunnitelmaa. Se esitti vaihtoehdoiksi tien Harjun taka-alueen kautta tai Rantaväylän. Jyväskylä valitsi vuonna 1976 jatkosuunnitelmien pohjaksi Rantaväylän. Idea Rantaväylästä oli hahmottunut vähitellen. Jo pelkkä suunnittelu oli suuritöinen operaatio ja keskustelua käytiin paljon. Yleissuunnitelman luonnos valmistui vuonna 1977, varsinainen yleissuunnitelma 1980 sekä osuuskohtaiset tiesuunnitelmat 1979–1984. Ensimmäisenä rakennettiin Keljon Pumperin ja Mattilanniemen välinen 4,7-kilometrinen osuus vuosina 1979–1983. Puolitoista kilometriä pitkä osuus pohjoispäässä Löylyjoelta Lohikoskentielle rakennettiin 1984–1986. Viimeisenä valmistui Mattilanniemen ja Lohikoskentien välinen 3,8 kilometriä pitkä osuus vuosina 1986–1989. Väylä avattiin 23. lokakuuta 1989, mutta etelä– ja pohjoispäitä voitiin liikennöidä jo aikaisemmin. Väylään tuli 30 siltaa, joista suurimmat ovat Vaasankadun eritasoliittymä ja varsinaiseen Rantaväylään kuulumaton Kuokkalan silta. Jyväsjärven kohdalla tarvittiin laajoja pengerrys- ja ruoppaustöitä ja Vaajakosken moottoritien liittymässä isoa siltakompleksia. thumb|Rantaväylän ja Vaajakosken moottoritien välinen eritasoliittymä. Rantaväylä maksoi 400,6 miljoonaa markkaa josta valtio maksoi 310,9 miljoonaa ja kaupunki loput. Se oli Keski-Suomen tie- ja vesirakennuspiirin historian mittavin ja kallein rakennushanke. Kevyen liikenteen väylien ja yli- ja alikulkusiltojen takia se toi järven paremmin kaupunkilaisten ulottuville. Vuonna 1996 valmistui noin 1,6 kilometriä pitkä Rantaväylän pohjoispään nelikaistainen jatke Etu-Palokkaan. Marraskuussa 2005 valmistui viisi kilometriä pitkä moottoritie Etu-Palokasta edelleen Kirriin. Osuuden kustannukset olivat noin 16,2 miljoonaa euroa.
Dennis DeYoung
pienoiskuva|Dennis DeYoung Dennis DeYoung (s. 18. helmikuuta 1947) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän tuli tunnetuimmaksi Styx-yhtyeen laulajana.
DeYoung syntyi Chicagossa. Hän aloitti uransa vuonna 1961 yhtyeessä Tradewinds, joka sittemmin nimettiin Styxiksi. Vuonna 1970 DeYoung meni naimisiin tyttöystävänsä kanssa. Pari on saanut kaksi lasta.
Vuonna 1984 DeYoung yritti soolouraa, mutta ei saanut paljoa suosiota. DeYoung erosi Styxistä vuonna 1999. Tällä hetkellä hän on soolouralla ja suunnittelee uuden studioalbumin julkaisua. Vuonna 2005 DeYoung esiintyi elokuvassa The Perfect Man.
Britit
Britit tai brittiläiset (, Britons) ovat Yhdistyneen kuningaskunnan (Englanti, Skotlanti, Wales, Pohjois-Irlanti), Mansaaren, Kanaalisaarten tai Britannian merentakaisten alueiden kansalaisia ja heidän jälkeläisiään.
Nimitys britit on johdettu samannimiseltä kelttiläiseltä alkuperäiskansalta, joka eli Britanniassa Forthin vuonon eteläpuolella rautakaudelta varhaiskeskiajalle.
Historia
Brittien juuret ovat hyvin hajanaiset. Niihin kuuluvat iirit, kymrit ja skotit ovat kelttien sukulaisia ja englantilaiset ovat sukua anglien ja saksien jälkeläisille anglosakseille sekä vähissä määrin normanneille.
Britteinsaaret asutettiin 15 000–7 000 vuotta sitten. Ensimmäiset asukkaat saattoivat olla baskien sukulaisia. 4500-luvulla eaa. saapuivat maata viljelevät keltit saarille. He toivat mukanaan oman kielensä, josta tuli saarten valtakieli. Kansainvaellusaikana saarille saapuivat germaanikansat anglit, saksit ja juutit, jotka syrjäyttivät alkuperäisasukkaat ja työnsivät heidät länteen ja pohjoiseen. Germaaneista polveutuivat myöhemmin anglosaksit. 700-luvulla saarille tulivat myös viikingit, ja normannien valloitettua Englannin 1066 alueelle muutti lisää viikinkejä.
Vanguard 2
Vanguard 2 oli suunniteltu mittaamaan pilvipeitettä ja lähettämään siitä telemetriatietoja 108,03 MHz:n taajuudella toimineella 1 watin tehoisella radiolähettimellä (taajuudella 108 MHz oli 10 mW tehoinen majakkalähetin). Molemmat lähettimet toimivat 19 päivän ajan.
Vanguard 2:n oletetaan pysyvän kiertoradallaan 200–300 vuotta.
Video laukaisusta
250px|Ensimmäisen Vanguard 2 sääsatelliitin laukaisu vuonna 1959.
Muistoja tulevaisuudesta
Muistoja tulevaisuudesta on suomalaisen, modernia kansanmusiikkia esittävän Hehkumo -yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet
Kaikki sanoitukset Pauli Hanhiniemi. Sovitukset Hehkumo, Iloisen merimiehen laulussa lisäksi Pesola
Kokoonpano
+
Kuulapelit
Kuulapelit ovat joukko tarkkuus- ja taitopelejä, jossa kahteen joukkueeseen (joukkueen voi muodostaa yksikin pelaaja) jakautuneet pelaajat pyrkivät käsin heittämään tai vierittämään pallomaisia pelivälineitä mahdollisimmaan lähelle liikkuvaa maalipalloa. Nimenomaan Euroopassa näistä on kehittynyt nykyaikaan tultaessa joukko laajalti ja kansainvälisesti harrastettuja urheilulajeja.
Historiaa
Paikallisten sääntöjen yhdentyminen kirjoitetuiksi säännöstöiksi tapahtui vasta 1800-luvulla, jolloin alla nimeltä mainittujen pelien vasta voidaan katsoa syntyneen (poikkeuksena Petankki, joka syntyi sääntömuunnoksena Jeu Provençal-pelistä vuosina 1907–1910).
Kuulapelien sukupuu
Eurooppalaiset kuulapelit kuitenkin muistuttavat toisiaan niin paljon, että niillä lienee yhteinen edeltäjä, mitä ilmeisimmin roomalaisten sotilaiden mukana imperiumin eri osiin kulkeutunut pelimuoto.
Pelistä on erotettavissa erilaisia tyyppejä. Varsinkin Ranskassa on vielä useita elinvoimaisia paikallislajeja, mutta jäljempänä on mainittu vain sellaisia lajeja, joissa on kansainvälistä kilpailutoimintaa.
Ratapelit
Näitä pelataan erillisellä tasoitetulla sora-alustaisella radalla. Pelietäisyys on 20–30 m.
Heittoympyräpelit
Pelataan sorakentällä, joko vapaasti tai rajatulla alueella. Heitot heitetään ympyrästä. Petankilla ja Jeu Provençalilla on yhteinen kansainvälinen lajiliitto ja säännöt pitkälti samansisältöiset.
Nurmipelit
Pelataan tarkoitusta varten rakennetulla nurmikentällä tai sisätiloissa keinonurmella epäsymmetrisillä palloilla.
Kuulapelit Suomessa
Lähes kaikkia maailmanlaajuisesti levinneitä kuulapelejä pelataan myös Suomessa. Petankin harrastus on kuitenkin ylivoimaisesti laajinta. Suomen Pétanque-Liitto ry on perustettu vuonna 1982 ja siinä on kaudella 2007 jäsenseuroja 56 ympäri maata.
Boule Lyonnaisea harrastaa pienehkö Suomen Boule-Liitto ry, joka ei ole jakautunut seuroihin tai klubeihin. Useimmat lajin menestyksellisimmistä harrastajista ovat myös tunnettuja petankisteja.
Jeu Provençalia on harrastanut ainakin 1980-luvulla eräs Petankkiliiton silloisista jäsenseuroista.
Aiheesta muualla
Boule-Spiel Boules Globludo Jeu de boules Bocce Boule
Nicholas Evans
Nicholas Evans (26. heinäkuuta 1950 Bromsgrove, Worcestershire, Englanti – 9. elokuuta 2022 ) oli englantilainen kirjailija. Hänen esikoisromaaniaan, vuonna 1995 ilmestynyttä Hevoskuiskaajaa, on myyty noin 15 miljoonaa kappaletta. Kirja on käännetty 40 kielelle, ja se nousi useiden maiden bestseller-listoille. Romaanin pohjalta tehtiin samanniminen elokuva vuonna 1998.
Evans opiskeli oikeustiedettä Oxfordin yliopistossa ja työskenteli alkujaan journalistina newcastlelaisessa Evening Chroniclessa. Sen jälkeen hän tuotti television ajankohtaisohjelmaan Weekend World Yhdysvaltain politiikkaa ja Lähi-idän asioita käsitteleviä elokuvia ja vuodesta 1982 taidedokumentteja.
Evans tapasi vuonna 1993 Lounais-Englannissa sepän, joka kertoi hevoskuiskaajista, jotka väitetysti osasivat puhumalla parantaa traumatisoituneita hevosia. Hän kirjoitti aiheesta romaanin Hevoskuiskaaja, joka ilmestyi vuonna 1995. Sen julkaisemisesta pidettiin tarjouskilpailu, joka lopulta toi Evansille 3,15 miljoonan dollarin kustannussopimuksen. Elokuvaoikeuksista hän ansaitsi sen lisäksi kolme miljoonaa dollaria. Evans kirjoitti Hevoskuiskaajan jälkeen vielä neljä romaania, jotka kaikki nousivat bestseller-listoille.
Evans oli naimisissa skotlantilaisen laulaja-lauluntekijän Charlotte Gordon Cummingin kanssa. He saivat liittonsa aikana neljä lasta. Evans ja Gordon Cumming sairastuivat vuonna 2008 vakavasti syötyään Skotlannin ylämaalla myrkkysieniä. Kumpikin heistä tarvitsi munuaistensiirron. Evans sai uuden munuaisen tyttäreltään Laurenilta.
Piimaa
pienoiskuva|Jauhettua piimaata Piimaa eli piilevämaa on piilevistä sedimentoitunut maalaji. Piimaa koostuu lähinnä ei-kiteisestä piistä. Piilevät muodostavat ympärilleen kovan piikuoren. Kuoret kasautuvat aikaa myöten vesistöjen pohjalle piimaaksi.
Piimaata käytetään muun muassa suodatukseen, imeytykseen, kissanhiekkana ja dynamiitin ainesosana.
Taksimiehen poika
Taksimiehen poika on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon studio-albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Trifylia
pienoiskuva|upright|Trifylia ja muut antiikin [[antiikin Elis|Eliin alueet kartalla.]] Trifylia oli antiikin aikainen alue Eliin maakunnassa Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla Kreikassa. Se käsitti maakunnan eteläisimmän osan Messenian rajalla.
Maantiede
Trifylia käsitti Joonianmeren rannikolla olevan tasangon Kyparissionlahden rannalla. Trifylia oli pienin Eliin alueista, ja sen pinta-alaksi on arvioitu noin 600 neliökilometriä. Trifylian pohjoispuolella sijaitsi Pisatis, itäpuolella Arkadia vuorineen ja eteläpuolella Messenia. Pisatiin ja Trifylian rajana pidettiin myöhempinä aikoina Alfeios-jokea, mutta varhaisempina aikoina Pisatis oli ulottunut myös Alfeioksen eteläpuolelle, vaikkakin kaikki sen tärkeimmät kaupungit sijaitsivat joen pohjoispuolella. Trifylian ja Messenian rajajokena toimi puolestaan Neda.
Trifylian vuoria olivat Ossa pohjoisempana lähellä Olympiaa, Lapithas keskemmällä ja Minthe eteläosissa. Näistä Minthe, joka oli korkein, oli Haadeen kulttipaikka. Vuorelle nimensä antanut minttu oli pyhitetty Persefonelle.
Muita kaupunkeja
Trifylian muita kaupunkeja tai asutuksia olivat:
Historia
pienoiskuva|[[Lepreonin Demeterin temppelin rauniot.]] Trifylian käsite vaikuttaa syntyneen kuitenkin vasta 300-luvulla eaa., eikä se näin esiinny vielä Herodotoksella tai Thukydideellä. Kreikkalaisessa mytologiassa alue sai nimensä arkadialaisesta heeros Trifyloksesta. Antiikin aikana alueen nimi, ”Kolme heimoa”, selitettiin myös niin, että se viittasi aluetta asuttaneisiin kolmeen heimoon, jotka Strabonin mukaan olivat epealaiset, minyalaiset ja elisläiset. Trifylian asukkaista käytettiin etnonyymiä Trifylios.
Eliin kaupunkivaltio valtasi Trifylian, samoin kuin Pisatiin alueen, viimeistään 700-luvulla eaa. Tämän jälkeen kummatkin alueet olivat Eliin perioikialuetta. Toisessa messenialaissodassa trifylialaiset ja pisatislaiset kapinoivat Elistä vastaan ja avustivat messenialaisia, siinä missä Elis sai apua Spartalta. Myöhempinä aikoina trifylialaiset eivät enää juurikaan esiinny omana heimonaan.