cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teletapit
Teletapit
thumb|Teletapit (vasemmalta oikealle): Hipsu, Laa-Laa, Pai ja Tiivi-Taavi.
Teletappien maailma
Teletappien maa koostuu aurinkoisista vihreistä kukkuloista. Kukkuloilla kasvaa kukkia ja loikkii oikeita kaneja. Teletapit asuvat futuristisen näköisessä talossa, jossa heillä on apunaan robottipölynimuri Nuu-Nuu, joka saattaa imuroida tavaroita mutta sylkee ne pian ulos. Väriltään sinisellä Nuu-Nuulla on letkumainen suu, jolla se imuroi, kääntyvät silmät ja takana suuri, pinkki valo. Talossa olevat koneet valmistavat teletapeille ruoaksi tappileipää ja tappivanukasta.
Ulkona on korkean tangon päässä suuri potkuri, joka silloin tällöin alkaa pyöriä ja antaa taianomaisen viestin siitä, että jotain on tapahtumassa. Mäkien lomassa on kaiuttimin varustettuja putkia, jotka nousevat ajoittain kertomaan viestejä teletapeille ja jaksojen lopussa käskemään nämä nukkumaan. Teletappien vatsassa on televisioruudut, joista näkyy joskus oikeiden lasten leikkimistä. Kyseinen lapsivideo katsotaan useimmiten kahteen kertaan. Ensimmäisen katsomiskerran jälkeen teletapit vaativat: "Uudestaan!" Muutamassa jaksossa lapsivideo näytettiin vain kerran. Tällöin video oli usein tavallista pidempikestoisempi.
Teletappimaan auringolla on vauvan kasvot. Auringon kasvot tarkkailevat tapahtumia ja nauravat usein iloisesti. Aina jakson alussa vauva-aurinko nousee ja lopussa laskee.
Kulissien takana
Teletappien kuvauspaikka sijaitsi Englannissa Warwickshiren maaseudulla, Sweet Knowle -maatilan lähistöllä. Teletappeja filmattiin siellä vuosina 1995–2000. Sen kukkulamaastoon sisäkuvauksia varten oli rakennettu Teletappien kotikumpu. Alue oli melko pieni, mutta siitä tehtiin digitaalisesti uskottavan näköinen. Ohikulkijoille kuvauspaikalta ei näkynyt paljoa, sillä Teletappien talo on rakennettu sitä varten kaivettuun monttuun.
Syksyllä 2000 ohjelman kuvaukset päättyivät, ja kaikki lavasteet vietiin pois. Teletappimaasta jäi jäljelle ruohoinen tontti, jossa oli teletappien koti, josta oli tullut hylätty ruohokumpu. Korkean tangon päässä ollut potkuri oli myös jonkin aikaa vielä paikallaan, kyljelleen makaamaan laskettuna. Alue pyrittiin pitämään salassa, mutta monet sarjan fanit tunkeutuivat kuvauspaikalle, häiriten suuresti läheisen maatilan toimintaa. Maatilan omistaja, joka omisti myös Teletappimaan tontin, kyllästyi tähän ja täytti kuopan, jossa talo oli, vedellä. Teletappimaasta ei näin jäänyt mitään jäljelle. Nykyisin paikalla on edelleen lampi, eikä alueella ole minkäänlaista toimintaa. Kuvauspaikka on tullut ihmisten tietoon Google Earth -satelliittikuvien avulla, joista näkyy, että Teletappimaa oli olemassa vuonna 1999 mutta ei enää vuonna 2005. Teletappimaa muutettiin lammeksi tiettävästi vuonna 2002.
Keskustelua
Teletapit sai osakseen voimakasta kritiikkiä. Yhdysvaltalainen pastori Jerry Falwell julisti Tiivi-Taavin olevan ”homoseksuaalinen roolimalli”. Suomessa Sulo Aittoniemi teki vuonna 1998 eduskunnassa kirjallisen kysymyksen Teletapeista, jonka hän pelkäsi aiheuttavan pienille lapsille mielenterveydellisiä ongelmia.
Vuoden 2007 toukokuussa Tiivi-Taavin seksuaalinen suuntautuminen nousi jälleen esille, kun Puolan konservatiivihallituksen nimittämä lapsiasianvaltuutettu sai tehtäväkseen tutkia, onko Tiivi-Taavin hahmossa kyse homoseksuaalisuutta edistävästä propagandasta. Laa-Laata näytellyt Nikky Smedley kiisti väitteet vuonna 2012: hänen mielestään teletappeja tuskin voi pitää ”seksuaalisina olentoina”.
Teekannu
Teekannun osat ovat vesisäiliö, kansi, kaatonokka sekä korva eli kädensija. Teekannu on muodoltaan yleensä pullean pallomainen niin, että yläpinnassa olevan kannen läpimitta on kannun sisäläpimittaa pienempi. Kannessa on usein nystyrä ja kansiaukon reunassa sitä vastaava kolo; niiden avulla kansi voidaan kiertämällä lukita, ettei se putoa teetä kaadettaessa. Kannessa on nuppi tai kolo sormia varten kannen avaamiseksi.
Kaatonokan suu on melko pieni, jotta teen kaato sujuu hallitusti. Suun reunan terävä särmä auttaa nestevirran katkaisussa, ettei teetä valu pöydälle. Teekannun kädensija on yleensä joko alastaittuvaksi saranoitu ripa kannun päällä tai kiinteä keramiikasta muotoiltu korva kannun takaosassa. Japanilaisessa kyusu-teekannussa kädensija on kannun sivulla. Kädensijan muotoilu helpottaa teen hallittua kaatamista.
Teekannussa voi lisäksi olla irrotettava siiviläosa teelehtiä varten. Sen korvaavat nykyisin yhä useammin teepussit tai irtoteetä varten tarkoitetut haudutuspussit, jotka siivilän tavoin estävät teelehtien sekoittumisen veteen. Kolmas vaihtoehto on antaa teelehtien sekoittua veteen ja kaataa valmis juoma teesihdin eli pienen siivilän läpi teekuppiin.
Teekannuja valmistetaan eniten fajanssista, posliinista tai muusta keramiikasta, lasitettuna tai lasittamattomana. Muita materiaaleja voivat olla lasi sekä valurauta, ruostumaton teräs, hopea tai muu metalli. Siiviläosa on useimmiten metallia, mutta se voi olla myös rei’itettyä keramiikkaa tai muovia.
Usein teekannu lämmitetään esimerkiksi lämpimällä vedellä ennen teeveden kaatoa siihen. Teekannun lämpimänä pitämiseen käytetään pannumyssyä tai telinettä, jonka avulla teekannun alla voi polttaa lämpökynttilää.
Hei, rillumarei!
Hei, rillumarei! on vuonna 1954 valmistunut Armand Lohikosken ohjaama elokuva. Se sai ensi-iltansa Helsingissä 9. huhtikuuta 1954 Bio-Bio- ja Tuulensuu -teattereissa. Hei, rillumarei! on jatkoa elokuvalle Rovaniemen markkinoilla.
Elokuva edustaa aikakautensa rillumarei-kulttuuria nimeään myöten, joka on peräisin Rovaniemen markkinoilla -elokuvassa lauletun kappaleen kertosäkeestä. Oman kertomansa mukaan Toivo Kärki yritti hieman toppuutella Reino Helismaata, että ”kannattaako juuri näin sanoa, se ärsyttää sellaisia ihmisiä, jotka ehkä muuten pitäisivät elokuvasta”. Toivo Särkkä kuitenkin uhosi, että ”ei mitään, raskaimman jälkeen vaan”, johon Kärki, että ”OK, tehdään sitten näin”. Vuosikymmeniä myöhemmin Peter von Baghin haastattelussa ohjaaja Armand Lohikoski muisteli ohjaustehtävän saatuaan kauhistuneensa ja yrittäneensä lievittää elokuvan pilkkaa klassisesta musiikista.
Juoni
Severi Suhonen matkustaa junalla etelään katsomaan "sivistystä". Matkalla hän astuu junasta Seinäjoeksi luulemallaan pysäkillä käydäkseen asemaravintolassa. Juna kuitenkin yllättäen lähteekin jättäen Severin juoksemaan perään. Jalan Helsinkiin matkattuaan ja radanvarren taloista ruokaa saatuaan Severi käy parturissa siistimässä itsensä. Hän ajautuu vanhantavaran kauppaan jota ylläpitävän pariskunnan luokse hän asettuu oleilemaan. Tullihuutokaupasta hän sattumalta huutaa luokattoman töherryksen joka kuitenkin miellyttää häntä sen muistuttaessa maisemaa Alatölviöllä. Tökerö maalaus on kuitenkin hämäystä, sen alla on oikea arvotaulu. Tätä maalausta elokuvan konnajoukkio yrittää Severiltä saada lopun elokuvan ajan.
Arviot
Reino Helismaa harmistui elokuvan Rovaniemen markkinoilla kritiikeissä saamasta kohtelusta niin, että käsikirjoitti tämän elokuvan lähinnä kostoksi kriitikoille. Siihen elokuva kriitikon mukaan kompastuukin, ja kiukku lamauttaa huumorin. Toinenkin kriitikko on havainnut farssin käsikirjoituksen kaunaisuuden.
Elokuva sai muiden rillumarei-elokuvien tapaan kriitikoilta murska-arvostelut, mutta viihteennälkäinen yleisö katsoi niitä mielellään. Elokuvassa jopa irvaillaan korkeakulttuurin kustannuksella. Niin hyvin Esa Pakarinen onnistui suorituksessaan, että se herätti lehdistössä kommentteja kulttuurin tilasta. T. J. Särkkä teki elokuvan saamasta korkeasta veroluokasta valituksen, jossa hän sanoo: "Toistamme edelleen, että yksistään se, että käsikirjoituksen tekijänä on Reino Helismaa ei saa olla syynä elokuvan tuomitsemiseen korkeimpaan veroluokkaan." Suomen Sosialidemokraatin kriitikko Eugen Terttula puolestaan kirjoitti: "Ns. balladilinjalta (jossa vielä oli jotain hyvääkin) on yht'äkkiä vierähdetty raa'alle, mauttomalle renkutuslinjalle – rillumarei kajahtaa kohta, siltä tuntuu tulevien filmien sisältöä tarkastellessa, miltei paikasta kuin paikasta, jossa suomalainen elokuva pyörii. – – – Kotimaisen filmitaiteen (kuinka kauan vielä voi näin sanoa hymyilyä herättämättä?) varjelemiseksi olisi ehkä syytä korjata elokuvien verotusasteikkoa."
Kun elokuva oli esitetty televisiossa helmikuussa 2011, Antti Lindqvist kirjoitti TV-maailma -lehdessä: ''”Kun arvostelijat olivat rutanneet Rovaniemen markkinoilla -farssin, Reino Helismaa käsikirjoitti kostoksi korkeakulttuurin edustajia pilkkaavan elokuvan. Vaikka mukana on muutama osuva herja, kokonaisuus kompastuu kaunaisuuteensa. Kiukku lamauttaa huumorin. Hei, rillumarei kertoo kolmesta kullankaivajasta, jotka lähtevät tutustumaan pääkaupungin kulttuurielämään. Sitä elokuva irvailee kaikki henkevyyden arvot visusti välttävällä tavalla.”'' Lindqvist antoi elokuvalle yhden tähden viidestä.
USS Hank
USS Hank (runkonumero DD-702) oli Yhdysvaltain laivaston Allen M. Sumner -luokan hävittäjä. Alus on nimetty William Edwin Hankin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta kumminaan komentajakapteeni William Edwin Hankin leski ja otettiin palvelukseen 28. elokuuta ensimmäisenä päällikkönään G. M. Chambers.
Palvelus
Karibialla tehtyjen vastaanottokokeiden päätyttyä Hank liittyi 18. lokakuuta 1944 New Yorkissa USS Missourin, USS Texasin ja USS Arkansasin muodostamaan taistelulaivaosastoon, jonka mukana se lähti Pearl Harboriin. Osasto saapui 6. joulukuuta määränpäähänsä vierailtuaan matkalla San Franciscossa. Alus oli 28. joulukuuta Ulithissa ja se kuului pari päivää myöhemmin vara-amiraali John McCainin komentaman taisteluosasto 38:n suojausosastoon. Osaston tehtävänä oli iskeä japanilaisten asemiin Kiinan rannikolla sekä Formosalla ja Luzonilla. Iskujen tarkoituksena oli estää laivastovoimien 9. tammikuuta alkaneen Lingayenin maihinnousun häiritseminen. Maihinnousua seuranneena päivänä taisteluosasto siirtyi Etelä-Kiinan merelle tehden ilmaiskuja Kiinan rannikolle ja Indokiinaan. Okinawalle tehdyn ilmaiskun jälkeen Hank palasi osaston mukana Ulithiin 26. tammikuuta.
Alus liittyi amiraali Mitcherin TF 58:aan, jota se suojasi 10. helmikuuta. Lentotukialuksilta nousseet lentokoneet iskivät 16.–17. helmikuuta Tokion alueen lentokentille, tehtaisin ja laivaliikenteeseen osana Iwo Jiman maihinnousun suojaamista. Alus oli 18. helmikuuta Iwo Jiman edustalla suojaamassa maihinnousulaivastoa ja se tuki seuraavana päivänä maihinnousua tykistöllään. Alus palasi Ulithiin 4. maaliskuuta.
Ulithilla tehtyjen korjausten jälkeen alus palasi 1. toukokuuta TF58:aan Okinawan edustalle. Kesäkuussa alus oli huollettavana ja levossa Filippiineillä San Pedron lahdella ja 1. heinäkuuta se palasi taisteluosastoon, jonka nimi oli muutettu TF38:ksi. Alus liitettiin 18. heinäkuuta 62. hävittäjälaivueen ja 18. risteilijäviirikön muodostamaan pinta-alusten torjuntaosastoon, jonka tehtävänä oli partioida Tokionlahden suulla. Ollessaan ilmavalvontatehtävässä USS Borien kanssa 9. elokuuta alukset joutuivat viiden kamikaze-lentokoneen maaliksi. Taistelussa Hank menetti yhden miehen kadonneena ja viisi haavoittuneina. Borieen osui kamikaze takaosan kansirakenteisiin, jolloin 48 miehistönjäsentä kaatui ja 66 haavoittui.
Sotatoimien päätyttyä 15. elokuuta Hank siirtyi taisteluosaston mukana Tokionlahdelle, jonne se saapui 10. syyskuuta. Alus oli vuoden lopun Pearl Harborissa ja Japanissa, kunnes se 30. joulukuuta lähti Eniwetokin, Pearl Harborin, San Diegon ja Panaman kanavan kautta Charlestoniin Etelä-Carolinaan.
486958 Arrokoth
486958 Arrokoth on transneptuninen kappale Kuiperin vyöhykkeellä. Sen väliaikainen virallinen nimi oli  ja New Horizons -tiimin antama lempinimi Ultima Thule. Se löytyi Hubble-avaruusteleskoopilla kesäkuun 26. vuonna 2014. Arrokoth on cubewano-luokan kappale.
USS Hank
Palvelus
Alus teki reservipurjehduksia New Orleansin edustalla sekä laivastovierailuja Karibian ja Etelä-Amerikan satamiin, kunnes se lähti 6. syyskuuta 1949 Välimerelle Yhdysvaltain 6. laivastoon. Aluksen ollessa viisi kuukautta laivaston mukana Välimerellä se osallistui maihinnousuoperaatioihin ja vieraili Gibraltarilla, Maltalla, Ranskassa, Sisiliassa ja Algeriassa. Alus palasi 26. tammikuuta 1950 Norfolkin laivastotukikohtaan, jonka jälkeen se osallistui koulutukseen ja Karibian alueen valvontaan. Alus lähti 6. syyskuuta Korean sotaan.
486958 Arrokoth
Nimi ja lempinimi
Arrokothin virallistettu nimi tulee powhatanien kielen taivasta tarkoittavasta sanasta. Kyseinen intiaaniheimo asuu alueella jossa Arrokoth-pikkuplaneetan löytäminen tapahtui. Väliaikainen nimi on samanlainen tunnus, joka muillekin pikkuplaneetoille annetaan niiden löytöajan mukaan ennen oikean nimen antamista.
USS Hank
Palvelus
Alus saapui Yokosukaan kuukautta myöhemmin ja se liittyi Yhdistyneiden kansakuntien saartoa valvovaan osastoon. Alus oli lähinnä Wonsanin sataman lähistöllä, minkä keskeyttivät toistuvat tulituki ja partiointi tehtävät. Hank osallistui Wonsanin evakuointiin joulukuun alussa, minkä päätyttyä alus siirrettiin Hungnamiin tukemaan tykistöllään joukkojen evakuointia. Tammi-helmikuussa 1952 alus tuki 8. armeijaa, joka valtasi Seoulin ja Inchonin. Hank lähti San Diegon, Panaman kanavana ja Guantanamon kautta Norfolkiin, jonne se saapui 9. kesäkuuta.
486958 Arrokoth
Nimi ja lempinimi
Ultima Thule -lempinimestä tuli hetkellisesti kiistanalainen aihe, sillä sillä oli yhteyksiä natseihin. New Horizons -tutkijaryhmä sanoi, että lempinimeä valittaessa he törmäsivät natsiyhteyksiinkin, mutta ne eivät tietenkään olleet nimen valinnan syy. Nimi oli paljon natseja vanhempi; jo antiikin roomalaiset käyttivät sitä puhuttaessa kylmistä kaukaisista maista, mikä oli oiva vertaus luotaimen tutkimuskohteeseen. Tutkijat myös sanoivat ettei Ultima Thule tulisi olemaan kappaleen lopullinen nimi.
USS Hank
Palvelus
Oltuaan Norfolkissa telakalla alus palasi rauhan ajan tehtäviinsä Karibianmeren valvontaan sekä vuotuisiin partiomatkoihin Välimerellä. Syksyllä 1956 Suezin kriisin puhjetessä alus oli Välimerellä ja sen tehtävänä oli suojata Yhdysvaltain etuja alueella sekä suojata maan kansalaisia.
486958 Arrokoth
Nimi ja lempinimi
pienoiskuva|vasen|Avaruusluotain [[New Horizonsin 137 000 kilometrin etäisyydeltä ottama kuva Arrokothista.]]
USS Hank
Palvelus
Vuonna 1960 alus osallistui Project Mercuryyn ja se määrättiin yhdeksi pelastusalukseksi poimimaan merestä Scott Carpenter, joka palasi maahan kierrettyään maapallon 24. toukokuuta 1962. Kuuban ohjuskriisin aikana lokakuussa alus suojasi USS Independenceä ollen lähes kuukauden Karibialla.
486958 Arrokoth
Fyysiset ominaisuudet
Toisin kuin asteroidit, Kuiperin vyöhykkeen kohteet eivät ole kokeneet voimakasta Auringon säteilyä, ja ovat täten säilyneet koskemattomammassa alkukantaisessa kunnossa Aurinkokunnan alkuajoilta 4,6 miljardin vuoden takaa. Arrokothin tutkiminen auttoi selvittämään planetesimaalien ja planeettojen syntyhistoriaa, sillä se vaikuttaa olevan lähes koskematon planetesimaali. Arrokoth on epäsäännöllisen muotoinen pikkuplaneetta, joka muodostuu kahdesta toisissaan kiinni olevasta litteähköstä muhkurasta. Se on niin sanottu yhdistynyt kaksoispikkuplaneetta.
USS Hank
ARA Seguí
Hank myytiin 1. heinäkuuta 1972 Argentiinalle, joka liitti sen samana päivänä laivastoonsa nimellä ARA Seguí. Alus osallistui Falklandin sotaan, minkä jälkeen se poistettiin alusluettelosta 1983. Alus myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna.
486958 Arrokoth
Fyysiset ominaisuudet
Arrokothin pinta on tasainen, ja sillä on suhteellisen vähän törmäyskraattereita. Sen koostumus ja väri ovat myös yhtenäisiä, eli se on luultavasti säilynyt suurin piirtein koskemattomana ja muodostunut esiplanetaarisen kiekon yhdeltä alueelta peräisin olevasta materiaalista. Molemmat Arrokothin muhkuroista muodostuivat todennäköisesti erillisinä kappaleina lähellä toisiaan, ja ajautuivat toisiaan kiertäen hiljalleen yhteen muodostaen nykyisen Arrokothin. Pikkuplaneetan pienemmän muhkuran pinnalla on suuri painauma, ja suuremmalla muhkuralla laaksoja sekä kukkuloita.
Vuorovesi-Venus
thumb|right|[[Venus on kasvihuoneilmiön kuumentama planeetta.]] Vuorovesi-Venus tarkoittaa planeettaa, jolla on voimakas kasvihuoneilmiö vuorovesivoimien aiheuttaman tulivuoritoiminnan takia. Näin ollen planeetta muistuttaa Aurinkokuntamme Venusta. Tulivuoret ovat purkaneet planeetan kaasukehään valtavat määrät hiilidioksidia ja muita kasvihuonekaasuja. Suurin osa planeetan vedestä on hävinnyt avaruuteen.
486958 Arrokoth
Fyysiset ominaisuudet
Arrokothin koko vastaa noin 18,3 kilometrin kokoista pyöreähköä kappaletta, sen mitat ovat 36 km x 20 km x 10 km. Suuremman puoliskon mitat ovat 20,6 km x 19,9 km x 9,4 km, ja pienemmän 15,4 km x 13,8 km x 9,8 km. Suurimman kraatterin läpimitta on 7 km, ja loput ovat alle kilometrin levyisiä. Pikkuplaneetan pyörähdysaika on 15,92 ± 0,02 tuntia.
Vuorovesi-Venus
Tutkimusten mukaan vuorovesi-Venuksia ei ole kirkkailla punaisilla kääpiöillä, jos planeettojen radat ovat ympyrämäisiä ja massat pieniä.
486958 Arrokoth
Luotaimen ohilento
pienoiskuva|vasen|Animaatio New Horizonin lentoradasta laukaisusta vuoden 2030 loppuun. ····· Elokuussa Arrokoth valittiin New Horizons -luotaimen seuraavaksi kohteeksi. Luotain laukaistiin Maasta jo vuonna 2006 ja se ohitti pääkohteensa Pluton vuonna 2015, joten kohde valittiin kesken lennon. Ohilento tapahtui 1. tammikuuta 2019. Etäisyys pikkuplaneetan ja luotaimen välillä oli vähimmillään 3538 kilometriä, eli kolme kertaa vähemmän kuin Pluton ohituksen aikana. Kuvien resoluutio Arrokothin pinnasta oli parhaimmillaan 33 metriä pikseliltä, joka oli koko luotaimen tehtävän tarkin.
Vuorovesi-Venus
Vuorovesi-Venuksia on, jos keskustähden massa on alle 0,3 Auringon massaa.
Tintti Amerikassa
Tintti Amerikassa on vuonna 1932 ilmestynyt järjestyksessään kolmas Tintti-sarjakuva. Sen on piirtänyt ja käsikirjoittanut belgialainen sarjakuvataiteilija Hergé. Suomeksi albumi julkaistiin 1978 Heikki ja Soile Kaukorannan suomentamana.
Vuorikenguru
Vuorikenguru eli wallaroo (Osphranter robustus) on Osphranter-sukuun kuuluva kengurulaji, joka elää Australiassa.
Tintti Amerikassa
Tintti Amerikassa on animaatiosarja Tintin seikkailujen ensimmäinen jakso ja yksi harvoista, joita ei jaeta osiin.
486958 Arrokoth
Luotaimen ohilento
Ennen kuin Arrokothia oli valittu tutkimuskohteeksi, muita vaihtoehtoja ohilentokohteiksi olivat, ja. Arrokothin valinta perustui siihen, että sen saavuttamiseksi ajoainetta riitti myös ohilennon ajaksi, mutta myös kohteen arvioitu alkukantaisuus. Arrokot on todennäköisimmin pysynyt nykyisellä radallaan synnystään lähtien.
Tintti Amerikassa
Juoni
Tintti ja Milou lähtevät Chicagoon keräämään tietoa gangsterisodista. Tintin saapumisesta kuulee myös gangsterijohtaja Al Capone, jonka timanttituotannon kaappaussuunnitelmat Tintti pilasi albumissa Tintti Afrikassa. Hänen kätyrinsä yrittävät useaan otteeseen hankkiutua eroon Tintistä. Tintti ei kuitenkaan onnistu saamaan poliiseja vakuuttuneiksi, joten gangsterit päästetään menemään.
Vuorikenguru
Laji jaetaan neljään alalajiin:
Tintti Amerikassa
Juoni
Tintti joutuu uudelleen useiden hyökkäysten kohteeksi ja poliiseina esiintyvät gangsterit vievät hänet Al Caponen kilpakumppanin, Bobby Smilesin, luokse. Smiles yrittää suostutella Tinttiä liittymään heihin, mutta tämä kieltäytyy. Vaikka Tintti saa Smilesin miehet napattua, Smiles itse pakenee preerialle, minne Tintti seuraa häntä. Smiles huijaa paikalliset mustajalkaintiaanit pitämään Tinttiä vihollisena. Mutta Tintin huomattua amerikkalaisten yrittävän vallata mustajalkojen maata siellä sijaitsevien öljylähteiden vuoksi, he kääntyvät Tintin puolelle. Lopulta Tintti löytää Smilesin ja toimittaa tämän takaisin Chicagoon.
486958 Arrokoth
Kuvia
pienoiskuva|keski|[[Hubble-avaruusteleskooppi|Hubble-avaruusteleskoopin 24. kesäkuuta 2014 ottama kuvasarja, joista Arrokoth (2014 MU69) löydettiin.]]
Tintti Amerikassa
Juoni
Tinttiä ylistetään sankarina, mutta sitten tuntematon kalju gangsteri (90-luvun animaatiosarjassa nimeltään Bugsy) kaappaa Miloun. Tintin saapuessa gangstereiden piilopaikkaan hänet kolkataan ja heitetään Michiganjärveen hukkumaan. Hän selviää, mutta joutuu uudelleen kaapatuksi. Hän kuitenkin kutsuu virkavallan paikalle pidättämään gangsterit. Tämän jälkeen Tintin kunniaksi pidetään paraati, minkä jälkeen hän palaa takaisin Eurooppaan.
Wasteland
Wasteland on suomalaisen Twilight Guardians -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.
Toivo Tyrni
Toivo Tyrni (21. joulukuuta 1890 Tuulos – 15. heinäkuuta 1966 Mynämäki) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, kunnanlääkäri sekä kansanedustaja 1933–1935 ja 1947–1948.
Toivo Tyrnin vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Kustaa Tyrni ja Matilda Häppölä. Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1916, lisensiaatiksi 1920 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1929. Hänen Helsingin yliopistossa 1926 julkaistun väitöskirjansa otsikko oli Über die Wasserausscheidung der Nieren bei vasomotorischer Überempfindlichkeit. Tyrni työskenteli aluksi vt. kunnanlääkärinä 1918–1920 ja sitten kunnanlääkärinä useissa kunnissa 1921–1961. Hän oli myös Turun ja Porin läänin lääninlääkäri 1945, Hämeen läänin lääninlääkäri 1946 ja Vakka-Suomen Sanomien päätoimittaja.
Toivo Tyrni valittiin eduskuntaan edistyspuolueen edustajaksi Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuoden 1933 vaaleissa. Tyrni lukeutui edistyspuolueen eduskuntaryhmässä sen vasempaan laitaan. Hän sai vapautuksen kansanedustajan tehtävästä 15. marraskuuta 1935 viran hoitamista varten. Hänen tilalleen nousi Väinö Merivirta. Tyrni nousi uudelleen eduskuntaan varasijalta 9. joulukuuta 1947, kun Yrjö Suontausta nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi. Hän toimi myös Mynämäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja Nummen kunnanvaltuutettuna. Presidentin valitsijamiehenä Tyrni oli viidesti.
South Los Angeles
South Los Angeles (tunnettiin aikaisemmin nimellä South Central, lyhennettynä South L.A.) on Los Angelesin eteläosassa sijaitseva kaupunginosa. Se koostuu joidenkin määritelmien mukaan 28 naapurustosta, joista osa, kuten Westmont, on kunnallishallinnotonta aluetta, eikä siis virallisesti kuulu Los Angelesin kaupunkiin. Alueen väestön suurimmat etniset ryhmät ovat latinot ja afroamerikkalaiset.
South Los Angelesin alueella sijaitsee muun muassa Etelä-Kalifornian yliopiston kampus, katolinen liberal arts college Mount Saint Mary's University, Los Angeles Memorial Coliseum -stadion ja California Science Center -museo.
Kaupunginosa on tunnettu erityisesti siellä toimivista katujengeistä. Alueella toimivia jengejä ovat muun muassa Crips, Bloods, Florencia 13 ja 18th Street. 2000-luvulla rikollisuus on kuitenkin vähentynyt merkittävästi. South Central oli saanut niin vahvan maineen väkivaltaisena gettona, että tästä leimautumisesta eroon päästäkseen kaupunginosan nimeksi vaihdettiin South Los Angeles vuonna 2003. 2010-luvulla alueella on ilmennyt huomattavaa gentrifikaatiota ja asuntojen hintatasot ovat nousseet.
Erland
Erland on pohjoismainen miehen etunimi. Nimi johtuu vierasta tarkoittavasta sanasta.
Suomessa nimi Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 2717 henkilölle. Suomessa nimi on ollut käytössä lähinnä Länsi- ja Pohjois-Suomessa. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Erlandin nimipäivä on 3. marraskuuta.
Petrus Nordmann
pienoiskuva|Petrus Nordmann Gottfrid Petrus Bernhard Nordmann (30. tammikuuta 1858 Helsinki – 27. lokakuuta 1923 Porvoo) oli suomenruotsalainen kirjailija, lehtori ja kansanvalistaja. Hän käytti nimimerkkejä Peder Nord ja Ptr.
Nordmann toimi Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun (Svenska fruntimmersskolan i Helsingfors) historian kollegana 1883–1909 ja Malmin ruotsalaisen kansanopiston (Svenska folkakademin) johtajana 1908–1913. Nordmann sai 1912 sydänkohtauksen ja joutui sen vuoksi eroamaan virastaan.
Nordmann oli Svenska Folkskolans Vänner -yhdistyksen sihteerinä 1884–1917 ja yhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1918. Hän oli Svenska Litteratursällskapet -seuran johtokunnan jäsen 1893–1913 ja Helsingin kaupungin kansakoulujohtokunnan jäsen 1895–1902. Hän toimitti Land och stad -lehteä 1890–1892 ja Tidskrift för folkskolan och folkhögskolan -lehteä 1894–1897.
Nordmannin laajaan kirjalliseen tuotantoon kuului kaunokirjallisten tekstien ohella muun muassa maantieteen ja historian oppikirjoja ja elämäkertoja.
Nordmannin setä oli eläintieteilijä Alexander von Nordmann.
Laudanumi
thumb|Laudanumi-uutetta Laudanumi on oopiumista valmistettua alkoholipitoista uutetta. Laudanumi kehitettiin Sveitsissä 1500-luvulla kipulääkkeeksi ja sen ensimmäinen systemaattinen käyttäjä oli Paracelsus, kuuluisa sveitsiläissyntyinen alkemisti, lääkäri, astrologi ja okkultisti. Todellisen ”kulta-ajan” laudanumi koki kuitenkin 1800-luvun viktoriaanisessa Englannissa. Tuolloin päihdekäyttö oli yleistynyt ja laudanumista muodostui eräänlainen työväenluokan huume. Laudanumia sai kuka tahansa apteekista ja se oli halvempaa kuin pullo halpaa viiniä. 1900-luvulla morfiini syrjäytti laudanumin lääketieteessä ja yhdessä heroiinin kanssa myös päihdekäytössä. Suomessa oopiumtinktuuraa on saatavilla vaikean ripulin hoitoon valmistenimellä Dropizol.
Valmistus
Laudanumia valmistetaan laittamalla oopiumia samaan sammioon väkevän etanolin kanssa. Alkoholipitoisuuden tulisi olla yli 60 prosenttia. Uutos valmistuu noin vuorokaudessa. Alkoholi on erittäin tehokas liuotin, joten valmiissa laudanumissa on lähes 10 prosenttia oopiumia.
Käyttö
Laudanumia käytettiin alun perin kipulääkkeenä ja nukutusaineena. Käyttö päihteenä kuitenkin syrjäytti nopeasti lääketieteellisen käytön. Nykyisin laudanumi on lähes kadonnut päihteiden joukosta. Lääketieteessä laudanumia käytetään yhä, mutta hyvin harvoin.
Laudanumia käytetään oraalisesti.
Vaikutukset
Sekä oopiumi että alkoholi ovat keskushermostoa lamaannuttavia aineita. Yhteisvaikutus on erittäin voimakas. Käyttäjä lamaantuu yleensä fyysisesti täysin ja kokee voimakkaan euforian tunteen. Vaikutus kestää useita tunteja heiketen vähitellen.
Viitteet
Опиум
Sinkku
Sinkku voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Sakari Saarinen
Sakari Saarinen (s. 18. heinäkuuta 1978 Tampere) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka pelasi yleensä keskellä tai vasemmalla laidalla.
Lyyli Vihervaara
Lyyli Vihervaara (sukunimi vuoteen 1906 Grönberg; 3. kesäkuuta 1888 Helsingin pitäjä – 18. tammikuuta 1958) oli suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Sakari Saarinen
Saarinen on Tampereen Pallo-Veikkojen kasvatti ja Veikkausliiga-debyytti tapahtuikin punapaitojen väreissä kaudella 1999. Jo tuolloin hän teki vaikutuksen yleisöön peräänantamattomalla pelityylillään, jonka seurauksena varoitukset ja ulosajotkaan eivät jääneet harvinaisiksi. TPV:n visiitti liigassa jäi tuolloin kuitenkin lyhyeksi ja Saarinen siirtyi Tampere Unitedin riveihin seuraavaksi kaudeksi. Tuolla kaudella Saarinen sai kuitenkin toisen TPV:stä Unitediin siirtyneen pelaajan Marko Granholmin kanssa odotella pelilupaa pitkälle kesään, sillä pelaajien edustusoikeudet olivat yhä TPV:ssä vaikuttaneella Miika Juntusen Futis Oy:llä. Lopulta asiat saatiin sovituksi ja Saarinen pääsi jatkamaan liigapelejään.
Lyyli Vihervaara
Vihervaaran vanhemmat olivat vanginvartija Gustaf Adolf Grönberg ja Matilda Tolppa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1917 ja maisteriksi 1918. Vihervaara teki opintomatkoja Englantiin 1914, 1925, 1932, 1937 ja 1939 sekä Italiaan 1928 ja 1935. Hän toimi Helsingin suomalaisen tyttökoulun (myöhemmin tyttölyseon) suomen- ja englanninkielen opettajana 1918–1926 ja Helsingin tyttönormaalilyseossa suomen- ja englanninkielen nuorempana lehtorina vuodesta 1926 alkaen ja opettajakandidaattien ohjaajana englanninkielessä 1931–1934. Vihervaara toimi myös Yleisradion englanninkielen opettajana 1926–1930.
Sakari Saarinen
Saarinen siirtyi yhdentoista Tampere Unitedissa vietetyn kauden jälkeen Rovaniemen Palloseuraan heinäkuussa 2011.
Lybiinae
Lybiinae on tukaanien alaheimo.
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 5
__NOINDEX__ dsa <mapframe latitude="60.253" longitude="22.289" zoom="8" width="400" height="300" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": { "title": "Otsikko Yksi", "description": "Kuvausteksti", "marker-symbol": "town-hall", "marker-size": "large", "marker-color": "f00" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 22.197875976562,         60.405172324538        ]      }    },    {      "type": "Feature", "properties": { "title": "Otsikko Yksi", "description": "Kuvausteksti", "marker-symbol": "town-hall", "marker-size": "small", "marker-color": "0f0" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 22.554931640625,         60.391062337687        ]      }    },    {      "type": "Feature", "properties": { "title": "Otsikko Yksi", "description": "Kuvausteksti", "marker-size": "medium", "marker-color": "00f" },     "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 21.8792724609375,         60.5183729807374        ]      }    }  ] } Tämä on testisivu nro 5 Merkittyjen versioiden tekniikan testaamista varten Merkityt versiot -arviointi käytössä. TÄMÄ ON TEKNIIKAN TESTISIVU NRO 5.
Vee vitonen (Equus flagravaus) on suurikokoinen kavioeläimiin, tarkemmin hepposeläimiin kuuluva nisäkäs, jota ihminen on jo vuosituhansien ajan käyttänyt ratsuna, veto- ja kantojuhtana sekä vetoeläimenä maatalous- ja metsätöissä. Traktorit ja autot ovat 1900-luvulla pitkälti syrjäyttäneet hepposen aiemmista käyttötarkoituksistaan, ja hepposesta on ainakin teollistuneissa maissa tullut lähinnä harrastuseläin. Moni työskentelee silti yhä ammatikseen hepposalalla. Suomessa arvioidaan hepposalalla työskentelevän kokopäiväisesti noin 4 500 ja osa-aikaisesti noin 9 000 henkilöä.
Hepposilla on ollut pitkään erittäin merkittävä osa ihmisten kulttuurissa: esimerkiksi kymmeniätuhansia vuosia vanhoissa Lascaux'n luolamaalauksissa esiintyy hepposia. Ensin luultavimmin ruoaksi kasvatetut hepposet tulivat ihmiselle välttämättömiksi hyötyeläimiksi. Ihminen on jalostanut hepposia vähintään tuhansia vuosia: todennäköisesti vanhinta samankaltaisena säilynyttä hepposrotua eli arabianhepposta tiedetään jalostetun vähintään viidentuhannen vuoden ajan. Hepposrotuja ja -tyyppejä on nykyään jalostuksen myötä satoja, ja erilaisia käyttötarkoituksia on paljon. Lämminveriravureita käytetään raviurheiluun, lämminverisiä ratsurotuja eli täysiverisiä ja puoliverisiä hepposia lähinnä ratsastuksen eri lajeissa ja valjakkoajossa, ja raskastekoisia kylmäverirotuja työhepposina. Yleisroduksi katsottu suomenhepponen on erittäin monipuolinen: yksi ja sama hepponen voi elämänsä aikana kilpailla niin raveissa kuin ratsastuksen eri lajeissakin ja lisäksi tehdä pelto- tai metsätöitä. Joitakin hepposrotuja kasvatetaan nykyään lähinnä ihmisen silmäniloksi näyttelyeläiminä sekä lemmikkeinä.
Esiintyminen
Hepposia esiintyy kesytettynä yleisenä maailmassa: esimerkiksi Yhdysvalloissa pelkästään maan yleisintä hepposrotua quarterhepposta on yli kaksi miljoonaa rekisteröityä yksilöä. Teollistumisen myötä hepposten määrä laski suurissa määrin useissa eri maissa, kun autot ja traktorit syrjäyttivät työ- ja vaunuhepposet.
Aidosti villeistä hepposista on jäljellä enää vain mongolialainen przewalskinhepponen. Se on ainoa nykyisin elävä villihepponen, jota ihminen ei ole koskaan kesyttänyt. On kuitenkin epäselvää, onko przewalskinhepposesta jäljellä enää kantoja, jotka eivät polveutuisi ainakin jossain vaiheessa vankeudessa (pääasiassa eläintarhoissa) eläneistä yksilöistä. Kesyhepposista villiintyneitä hepposkantoja on sen sijaan useita, joista tunnetuimmat ovat ehkä Pohjois-Amerikan mustangit ja Australian brumbyt. Britteinsaarilla elää monia hyvin vanhoja ponikantoja puolivilleinä.
Hepposten määrä Suomessa on kaksinkertaistunut viimeisten 25 vuoden aikana. Suomessa oli hepposia vuonna 2007 runsaat 70 000. Hepposten määrän kääntyminen nousuun 1900-luvun lopulla on johtunut muun muassa ratsastuksen suosion kasvusta varsinkin aikuisten keskuudessa. Suomessa vuonna 2007 rekisteröityneinä olleiden hepposten noin 66 100 yksilön kannasta noin 24 300 (37%) oli lämminverisiä ravihepposia, noin 19 500 (30 %) suomenhepposia, noin 14 200 (21 %) lämminverisiä ratsuhepposia ja noin 8 100 (12 %) poneja.
Ominaisuudet
thumb|250px|Normaalikokoinen hepponen ja pikkukoni laitumella. Ihminen on jalostanut satoja erilaisia hepposrotuja. Nykyhepposten koko vaihtelee jalostuksen ansiosta suuresti. Maailman pienimpien miniatyyrihepposrotujen edustajat ovat pienimmillään vain vajaan puolen metrin korkuisia eli keskimittaisen koiran kokoisia, kun taas maailman suurimman hepposrodun eli shirehepposen edustajat saattavat kasvaa yli kaksimetrisiksi. Tavallisimmin hepposen säkäkorkeus kuitenkin on jotakin väliltä 120–170 cm. Alle 148 cm korkeita hepposia saatetaan kutsua poneiksi, mutta sana poni voi asiayhteydestä riippuen perustua joko säkäkorkeuteen tai rotuun. Tiettyjä pieniä rotuja (esimerkiksi islanninhepponen) ei myöskään koosta huolimatta pidetä poni- vaan hepposrotuina.
Hepponen tulee täysikasvuiseksi rodusta ja yksilökohtaisista eroista riippuen 4–6-vuotiaana. Kesyhepponen saattaa elää jopa 50-vuotiaaksi mutta yleensä korkeintaan noin 30-vuotiaaksi. Elinikä vaihtelee suuresti roduittain, ja yleisesti ottaen karaistuneet kylmäveri- ja ponirodut elävät noin kymmenen vuotta vanhemmiksi kuin lämmin- ja täysiveriset. Luonnonvaraiset hepposet menehtyvät huomattavasti nuorempina, ja moni kesyhepponenkin joudutaan lähinnä ruoansulatuskanavan tai hengityselimistön sairauksien tai jalkavaivojen vuoksi lopettamaan 10–20 vuoden iässä.
Muokkaus 2, tästä tulee ristiriitainen muokkaus.
Keuhkottomat salamanterit
Keuhkottomat salamanterit (Plethodontidae) on pyrstösammakoiden lahkoon kuuluva heimo. Siihen kuuluu yli puolet pyrstösammakkojen lahkon lajeista. Heimoon kuuluva suku on Plethodon, johon kuuluvia lajeja ovat punaposkisalamanteri (P. jordani) ja Plethodon glutinosus. Heimoon kuuluu myös suku Pseudotriton, johon kuuluva laji on punavesilisko.
Andris Bērziņš
Andris Bērziņš voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista henkilöistä:
Pykeija
Pykeija (kveeniksi Pykeijä tai Pykeä, ) on Varanginvuonon rannalla sijaitseva pieni kalastajakylä Etelä-Varangin kunnassa Pohjois-Norjassa. Suomenpuolella sijaitsevasta Näätämöstä on sinne noin 90 kilometriä ja Nuorgamista noin 100 kilometriä.
Suurin osa kylän asukkaista osaa kveeniä, suomen murretta, mutta kyläläiset itse sanovat puhuvansa meänkieltä. Norjan kieli on kuitenkin yleistynyt kotikielenä ja suomen kielen taito on katoamassa. Vielä 1960-luvulla kaikki lapset puhuivat sitä, mutta nykyisin osa nuorista ei osaa sitä enää. Kaikki yli 60-vuotiaat, vanhemmat ihmiset puhuvat sitä. Kylässä asuu noin 230 vakituista asukasta.
Suomalaisia alkoi muuttaa Pohjois-Norjaan 1700- ja 1800-luvuilla Peräpohjolasta, Suomen Lapista ja Tornionjokilaaksosta köyhyyttä ja nälkää pakoon. Pääosa Pykeijan asukkaista tuli sinne 1800-luvun puolivälissä ja nykyiset kyläläiset ovat sinne muuttaneiden siirtolaisten jälkeläisiä. Kylä säästyi toisen maailmansodan tuhoilta, mutta vastarannalla oleva Vesisaari poltettiin maan tasalle. Kylään kuljettiin lautalla Vesisaaresta 1960-luvulle saakka, jolloin sinne valmistui maantie.
Pykeija on nykyisin tärkeä kuningasravun pyynnin ja kasvatuksen keskus. Sen lisäksi tärkeä tulonlähde siellä on matkailu. Kylän läheisyydessä sijaitsee Etelä-Varangin suurin Ranvikan lintuvuori. Sen rinteillä pesii joka vuosi noin 10 000 pikkukajavaparia. Vuonon toisella puolella on vastapäätä Varangin niemimaan kansallispuisto jossa kasvaa harvinaisia kellosinilatvoja.
Ahrens
Ahrens on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Näsiä
Näsiä eli lehtonäsiä (Daphne mezereum), kansanomaisesti myös riidenmarja, on näsiäkasvien heimoon kuuluva pensas, joka kukkii aikaisin keväällä ennen lehtien puhkeamista. Etelä-Suomessa kukinta ajoittuu huhtikuulle, ja Etelä-Lapissa vasta toukokuulle. Sen marjat ovat erittäin myrkyllisiä. Marjojen siemenet sisältävät muun muassa myrkyllistä diterpeenialkoholeihin kuuluvaa metsereiiniä (C38H38O10, CAS-numero 34807-41-5). Suomessa kasvava yleinen näsiä kuuluu näsiöiden (Daphne) sukuun, jossa on noin 50 lajia.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|left|Runsaasti kukkiva näsiä. pienoiskuva|left|Lehtiin puhjennut, marjova näsiä.
Kukat ja hedelmät
Lehtonäsiä kukkii maalis–huhtikuussa Etelä-Suomessa, ja Pohjois-Suomessa vasta toukokuussa. Kukat ovat väriltään vaaleanvioletteja, sinipunaisia tai joskus valkoisia. Ne puhkeavat varren kärjessä olevista vanhoista lehtienarvista ennen lehtimistä 2–4 kukan ryhminä. Kukissa ei ole teriötä, vaan ainoastaan verhiö, joka on kellomainen, tyvestä yhdislehtinen ja neliliuskainen. Verhiön halkaisija on noin 10 millimetriä. Kukassa on neljä pitkää ja neljä lyhyttä hedettä. Kukkien tuoksu on voimakas.
Levinneisyys ja kasvupaikat
Lehtonäsiä kasvaa lehdoissa ja lehtomaisissa metsissä. Se on kalkinsuosija. Lehtonäsiän kerääminen on Manner-Suomessa kielletty kaupalliseen tarkoitukseen ja se on Ahvenanmaalla kokonaan rauhoitettu.
Käyttö
Historiallisesti lehtonäsiän osia on käytetty lääkekasvina. Tutkimuksissa ei kuitenkaan ole todettu, että sillä olisi lääkinnällisiä hyötyjä. Se on liian suurissa määrissä syötynä pikemminkin tappava, ja myrkyllisyyttä on hyödynnetty esimerkiksi ketunmyrkyn valmistukseen. Sitä käytetään myös koristekasvina. Ainakin Vienan Karjalassa näsiänmarjaa näytetään käytetyn kankaan punavärjäykseen.
Kasvintuhoajat
Nisäkkäät jättävät lehtonäsiän rauhaan, sillä se on useimmille niistä tappavan myrkyllinen. On kuitenkin olemassa eläimiä, jotka pystyvät sitä syömään, kuten hanhet ja muut linnut. Marjoja syövät rastaat ja kanalinnut saattavat olla myös näsiän tärkeimpiä levittäjiä.
CSX Transportation
thumb|CSX Transportationin pääkonttori [[Jacksonville (Florida)|Jacksonvillessä.]] CSX Transportation on yhdysvaltalainen Class I -rautatieyhtiö, jonka omistaa CSX Corporation. Se on Norfolk Southern Railwayn ohella toinen Yhdysvaltain itärannikkoa palveleva Class I -rautatieyhtiö. CSXT on myös Pohjois-Amerikan vanhin rautatieyhtiö: sen historia ulottuu aina vuoteen 1827, jolloin sen edeltäjä Baltimore and Ohio Railroad aloitti rautatieliikenteen.
Muhammad Zahir Šah
Zahir Šah palasi Afganistaniin vuonna 2002 Taliban-hallinnon kukistumisen jälkeen, ja hän kuoli Kabulissa vuonna 2007.
CSX Transportation
Historia
CSX Transportation muodostettiin 1. kesäkuuta 1986, kun sen edeltäjä Seaboard System Railroad fuusioitui Atlantic Coast Line Railroadin, Louisville and Nashville Railroadin ja Seaboard Air Line Railroadin sekä useiden pienien yhtiöiden kanssa. 31. elokuuta 1987 Chesapeake and Ohio Railway fuusioitiin CSX Transportationin kanssa: C&O oli fuusioitunut saman vuoden huhtikuussa Baltimore and Ohio Railroadin kanssa.
23. kesäkuuta 1997 CSX Transportation sekä Norfolk Southern hakivat yhdessä Surface Transportation Boardilta lupaa ostaa, jakaa ja liikennöidä 17 700 ratakilometrin laajuinen Consolidated Rail Corporation (Conrail). Valtion omistama Conrail oli ollut toiminnassa vuodesta 1976 alkaen, ja se oli yhdistänyt useita pienempiä rautatieyhtiöitä valtiolliseksi rautatieyhtiöksi. Hakemus hyväksyttiin 6. kesäkuuta 1998 ja omistussuhteiden siirron takarajaksi asetettiin 22. elokuuta. CSX hankki omistukseensa 42% ja Norfolk Southern sai loput 58% Conrailin omistuksesta. Kaupan myötä CSX:n rataverkon laajuus kasvoi noin 6 100 ratakilometrillä: valtaosa tästä oli entisen New York Central Railroadin rataa. CSX aloitti liikenteen entisellä Conrailin rataverkolla 1. kesäkuuta 1999.
Muhammad Zahir Šah
Elämäkerta
pienoiskuva|240px|vasen|Zahir Šah valokuvassa 1930-luvulta.
CSX Transportation
Yhtiön nimi
Yhtiön nimi syntyi, kun Chessie System, Inc. ja Seaboard System Railroad (yleisesti Chessie ja Seaboard) aloittivat fuusioitumisneuvottelut. Tuolloin puheenjohtaja oli sitä mieltä, että muodostettavan uuden yhtiön nimessä ei olisi kummankaan aiemman yhtiön nimeä yhteistyön vuoksi. Ehdotuksia nimeksi kysyttiin molempien yhtiöiden työntekijöiltä, ja suurin osa niistä oli alkukirjainten yhdistelmiä. Samaan aikaan Interstate Commerece Commissionille annettiin väliaikainen nimilyhenne CSC (Chessie-Seaboard Company), joka kuului virginialaiselle rekkafirmalle. Myös CSM (Chessie-Seaboard Merger) oli jo varattu, joten lakimiehet päättivät ottaa käyttöön lyhenteen CSX, joka jäi pysyvästi käyttöön.
Julkisessa tiedonannossa sanottiin: ”CSX on sopiva, sillä C voi tarkoittaa Chessietä ja S Seaboardia, ja X, kertomerkki, voi tarkoittaa että yhdessä olemme enemmän”. Perään liitettiin myöhemmin T-kirjain, muodostaen lyhenteen CSXT. Tämä tehtiin sen vuoksi, että X-kirjaimeen päättyvät lyhenteet oli varattu rautatiekalustoa omistaville yhtiöille, jotka eivät olleet rautatieliikennöitsijöitä.
Muhammad Zahir Šah
Valtaannousu
Muhammad Zahir Šah syntyi Kabulissa 15. lokakuuta 1914. Hänen isänsä Afganistanin kuningas Muhammad Nadir Šah (1929–1933) kuului Barzakai-klaanin Mosaheban-perheeseen. Muhammad Zahir sai ranskankielisen koulutuksen. Hän opiskeli myös Ranskan Pasteur-instituutissa ja Montpellier’n yliopistossa. Ranskan ohella hän puhui sujuvasti paštua ja laajasti hallintokielenä Afganistanissa käytettyä persiaa. Muhammad Zahirin isän Nadir Šahin valtakausi jäi lopulta vain nelivuotiseksi. Marraskuussa 1933 hän joutui nuoren opiskelijan murhaamaksi Kabulissa. Kuninkaalla ei ollut selvää seuraajaa, ja maata uhkasi sen historialle tyypillinen sisällissota vallantavoittelijoiden välillä. Tällä kertaa kuninkaan Mosaheban-veljet muodostivat kuitenkin yhteisen rintaman sisällissodan sijaan. Valtaan nostettiin yhteisymmärryksellä kuninkaan poika Muhammad Zahir, vaikkakin suuren osan uuden kuninkaan valtakaudesta todellista valtaa Afganistanissa käyttivät hänen setänsä.
Muhammad Daud ja askel kohti demokratiaa
thumb|Zahir Šah (oik.) ja Yhdysvaltain presidentti [[John F. Kennedy vuonna 1963.]] Syyskuussa 1953 entisen pääministeri Šah Mahmudin paikalle kohosi hänen veljenpoikansa ja Zahir Šahin serkku Muhammad Daud Khan. Mosaheban-perhe kävi läpi sukupolvenvaihdosta. Muhammad Daud Khan oli vakaumuksellinen paštunationalisti, mikä johti jälleen välien kiristymiseen Pakistanin kanssa. Pakistan oli tällä välin suuntautunut kohti Yhdysvaltoja, kun taas Afganistan kääntyi taloudellisen, sotilaallisen ja logistisen avun toivossa Neuvostoliiton puoleen. Pakistan oli liittynyt Neuvostoliiton vastaiseen CENTO-puolustusliittoon, mikä lisäsi Neuvostoliiton mielenkiintoa Afganistania kohtaan. Neuvostoliiton pääsihteeri Nikita Hruštšov käynnistikin suurimittaisen taloudellisen ja sotilaallisen avun Afganistanille. Neuvostoliiton antamilla suurilla lainoilla käynnistettiin rakennushankkeita, joihin lukeutui esimerkiksi Kabulin Pohjois-Afganistaniin yhdistänyt tuolloin maailman korkeimmalla sijainnut Salang-tunneli. Infrastruktuurin lisäksi kehittyivät asevoimat ja koululaitos.
Neuvostoliiton vaikutusvallan tasapainoittamiseksi Afganistan alkoi saada vuodesta 1956 lähtien vastaavaa tukea myös länsimaista. 1950-luvun jälkipuolisko oli dynaamisen kehityksen aikaa. Muhammad Daudin kompastuskiveksi osoittautui kuitenkin Paštunestanin kiista Pakistanin kanssa. Afganistan oli puuttunut paštuheimojen sisäisiin kiistoihin Pakistanin puolella. Afgaanit ajettiin kuitenkin takaisin omalle puolelleen rajaa, ja Pakistanin presidentti Mohammad Ajub Khan vastasi sulkemalla Pakistanin konsulaatit Afganistanissa. Muhammad Daudin vastaisku oli sulkea maiden välinen rajaliikenne. Teko osoittautui vahingollisemmaksi Afganistanille itselleen. Huomattava osa maan budjetista koostui tullituloista. Kriisi jatkui 18 kuukautta Daudin kieltäytyessä antamasta periksi arvovaltansa menetyksen pelossa. Lopulta maaliskuussa 1963 Zahir Šah ilmoitti pääministerin erottamisesta. Hänen tilalleen nimitettiin Muhammad Jusuf ja suhde Pakistaniin normalisoitiin Iranin välityksellä.
Zahir Šah nousi nyt setiensä varjosta Afganistanin hallituksen keulakuvaksi. Ennen vuotta 1963 hän oli viettänyt vuosia kierrellen maata ja keräten kansansuosiota. Keväällä 1963 kuningas ilmoitti uuden perustuslain laadinnasta. Sen valmistelussa kuultiin Afganistanin kansalaisia ennennäkemättömässä laajuudessa. Asiantuntijoiden valmistelema perustuslakiluonnon annettiin syyskuussa 1964 luja džergan käsiteltäväksi. Luja džergassa olivat edustettuna suhteellisen todenmukainen otos maan väestöstä. Mukana oli myös yksi hindu ja neljä naista. Monet edustajista olivat lukutaidottomia, mutta lahjakkaita puhujia. Kymmenen päivää myöhemmin luja džerga hyväksyi perustuslain, jolla Afganistanista tuli perustuslaillinen monarkia ja maa otti askeleen kohti demokratiaa.
Uudesta kansanedustajalaitoksesta tuli kaksikamarinen, ja laki takasi kokoontumisvapauden sekä oikeuden omaisuuteen ja koulutukseen. Äänioikeuden saivat nyt myös naiset. Vuonna 1965 järjestettiin yleiset vaalit, vaikkakin niiden äänestysprosentti jäi pieneksi. Tietyt autoritaariset piirteet säilyivät. Kuningas nimitti edelleen hallituksen ja pääministerin. Perustuslaillinen monarkia säilyi vakaana miltei kymmenen vuotta. Toisaalta maassa oli nyt myös useita tyytymättömiä ryhmiä. Konservatiivit kokivat perinteisten arvojen tuhoutuvan, kun taas moderni eliitti radikalisoitui maan sosioekonomisen rakenteen muuttuessa nopeasti. Perinteisistä arvoista vieraantuneista kilpaili etenkin kolme ideologiaa, paštunationalismi, kommunismi ja islamismi.
Yhteiskunnalliset jännitteet kiristyivät 1970-luvun alussa. Myös ulkopoliittinen tilanne muuttui jälleen. Bangladesh oli irtautunut Pakistanista Pakistanin käytyä sodan Intiaa vastaan vuonna 1971. Vaikutti siltä, että Pakistan oli hajoamistilanteessa. Tämä herätti jälleen toiveet Paštunestanin kysymykseen liittyen. Tilanne oli otollinen Daudin paluulle.
Monarkian päättyminen
pienoiskuva|200px|Zahir Šahin hauta Afganistanissa. Heinäkuussa 1973 Zahir Šah matkusti Lontoo seen Italian kautta hoidattamaan noidannuoltaan. Zahir Šah oleskeli Ischiansaarella, lähellä Napolia kun Muhammad Daudin johtama vallankaappaus käynnistyi 17. heinäkuuta. Sotilasosastot miehittivät Kabulin avainkohteet ja asevoimien komentaja ’Abd al-Wali Khan pidätettiin. Vallankaappaus oli lähes veretön ja Zahir Šah ei voinut vastata siihen kaukana Euroopassa. Daud julisti Afganistanin tasavallaksi ja itsensä maan presidentiksi. Zahir Šah ilmoitti 24. heinäkuuta luopuvansa kruunusta ja jäävänsä Roomaan. Näin sai päätöksensä Afganistanin 226 vuotta vanha Dorrani-dynastia.
Vuosia myöhemmin Afganistanissa valtaan noussut Taliban-hallinto kaatui Yhdysvaltain hyökättyä maahan Afganistanin sodassa vuonna 2001. Monet tahot Afganistanissa toivoivat nyt Zahir Šahin palaavan maahan jo ottavan mahdollisesti myös takaisin menettämänsä kruunun. Zahir Šah palasikin Afganistaniin huhtikuussa 2002, mutta ei asettunut ehdolle maan hallituksen johtoon vaan tuki Hamid Karzaita. Hän sai kuitenkin seremoniallisen arvonimen ”Kansakunnan isä”. Viimeisinä vuosinaan Zahir Šah matkusti useampaan otteeseen ulkomaille sairauksiensa hoidon takia. Zahir Šah kuoli Kabulissa 23. heinäkuuta 2007.
Käärmeenpistonyrtti
Käärmeenpistonyrtti eli kalliokäärmeenpistonyrtti (Vincetoxicum hirundinaria, syn. Cynanchum vincetoxicum) on noin puolen metrin korkuinen, monivuotinen, ruohovartinen kasvi. Se on levinnyt laajalti havumetsävyöhykkeen eteläpuoliseen Eurooppaan, ja Keski-Aasiassa sitä kasvaa vuoristojen rinteillä. Laji esiintyy alkuperäisenä ja paikoin yleisenä lounaisimmassa Suomessa. Kasvi on erittäin myrkyllinen.