cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nürnbergin lait
Kansalaisuuslaki puolestaan määräsi, että vain saksalaista syntyperää olevilla tai ”lähisukulaisilla” (kansalaisuuslaki käyttää hyvin vaikeasti määriteltävää käsitettä Artverwandt) oli oikeus Saksan kansalaisuuteen. Täten kansalaisuuslaki toteutti jo vuonna 1920 Kansallissosialistisen puolueen ohjelmassa ilmaistun tavoitteen, jonka mukaan vain saksalaista syntyperää olevat voivat olla Saksan kansalaisia. Heitä varten luotiin uusi käsite ”valtakunnankansalainen” (Reichsbürger). Juutalaiset ja muut ei-saksalaista syntyperää olevat menettivät kansalaisoikeutensa. Heitä varten luotiin tosin käsite ”kansalainen” (Staatsangehöriger), mutta käytännössä sana ”asukas” (Einwohner) olisi kuvannut heidän asemaansa paremmin. Täysien kansalaisoikeuksien menettäminen tarkoitti muun muassa äänioikeuden menettämistä. Koska viranomaisina voivat toimia vain Saksan kansalaiset, merkitsi kansalaisuuslaki niiden juutalaissyntyisten erottamista virasta, jotka olivat saaneet pitää virkansa vuoden 1933 ammattivirkamieslain poikkeussäännösten perusteella. Kansalaisoikeuksien vieminen edesauttoi myöhempien, aina vain kovempien juutalaisvastaisten lakien saattamista voimaan.
Reichsflaggengesetz täydensi laissa saksalaisen veren ja kunnian suojelemiseksi annettua juutalaisten lipunkäyttökieltoa määrittelemällä hakaristilipun valtion- ja kansallislipuksi.
Kansalaisen juutalaisuudelle ja ei-juutalaisuudelle asetettiin tarkka määritelmä. Henkilöt, joilla oli neljä saksalaista isovanhempaa, olivat ”saksalaista verta”. Jos isovanhemmista kolme tai neljä oli juutalaisia, henkilö luokiteltiin juutalaiseksi. Yksi juutalainen isovanhempi teki ihmisestä 2. asteen ”sekarotuisen” (Mischling 2. Grades), kaksi juutalaista isovanhempaa tai toinen täysjuutalainen vanhempi taas 1. asteen sekarotuisen (Mischling 1. Grades). 1. asteen sekarotuiset määriteltiin kuitenkin täysjuutalaisiksi, mikäli he kuuluivat juutalaiseen seurakuntaan tai he olivat naimisissa täysjuutalaisen kanssa. Isovanhempien juutalaisuus puolestaan määrättiin sen perusteella, kuuluivatko nämä juutalaiseen seurakuntaan.
Nürnbergin lait julistettiin lopullisesti mitättömiksi liittoutuneiden valvontakomission 1. asetuksella kansallissosialististen lakien mitätöimiseksi 20. syyskuuta 1945. Käytännössä lait tietysti menettivät merkityksensä jo aiemmin, kun liittoutuneiden sotavoimat miehittivät Saksan ja asettivat voimaan omat sotalakinsa ja määräyksensä.
San Marinon Grand Prix 1999
San Marinon Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. toukokuuta 1999 Imolassa, Italiassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen ajalla 1,28.362.
Kongō Gumi
pienoiskuva|oikea|Kongō Gumin työntekijöitä 1900-luvun alkupuolelta. Kongō Gumi Co., Ltd. (株式会社金剛組) oli maailman vanhin jatkuvasti toiminut yritys, joka toimi yli 1400 vuotta.
Tämän Osakassa pääkonttoriaan pitävän rakennusalan perheyrityksen katsotaan syntyneen vuonna 578, jolloin Prinssi Shotoku toi Kongō-suvun jäseniä Japaniin rakentamaan buddhalaista Shitennō-ji temppeliä, joka on edelleen pystyssä. Vuosisatojen ajan Kongō Gumi on osallistunut monien kuuluisien rakennusten pystytykseen, kuten 1500-luvulla Osakan linna sekä Hōryū-ji Narassa.
Kolmimetrinen käärö 1600-luvulta kuvaa 40 sukupolvea yrityksen alkuun saakka. Kuten monissa arvostetuissa japanilaisissa suvuissa, vävyt liittyivät klaaniin ja ottivat Kongō-sukunimen. Täten vuosien saatossa sukulinja on jatkunut joko pojan tai tyttären kautta.
Yritys joutui vaikeuksiin ja lopulta likvidointiin tammikuussa 2006, jolloin Takamatsu Corporation otti haltuunsa sen omaisuuden.
Ennen selvitystilaa yrityksellä oli yli sata työntekijää ja sen liikevaihto oli 7,5 miljardia jeniä (70 miljoonaa dollaria) vuonna 2005. Se oli edelleen erikoistunut buddhalaisten temppelien rakentamiseen. Yrityksen viimeinen presidentti Masakazu Kongō oli 40:s Kongō-yrityksen johdossa. Joulukuussa 2006 Kongō Gumi jatkaa toimintaansa Takamatsun kokonaan omistamana tytäryhtiönä.
Ohrakirppa
Ohrakirppa (Phyllotreta vittula) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon ja juovakirppojen (Phyllotreta) sukuun kuuluva viljelykasvien tuholaislaji. Ohrakirppa on kooltaan 1,8–2,3 mm ja perusväriltään musta ja keltainen, jalat keltaiset tai ruskehtavat.
Ohrakirpat ovat Suomessa kirpoista viljoille suurimpia tuhoja aiheuttava laji. Ne vioittavat viljan oraita syömällä niihin reikiä, jolloin viljan yhteyttävä lehtipinta-ala vähenee ja haihdutus lisääntyy. Ohrakirpan voi sekoittaa melko samannäköiseen aaltojuovakirppaan (Phyllotreta undulata).
Chopping Mall
Chopping Mall on yhdysvaltalainen kauhu-/sci-fi-elokuva, jonka ensi-ilta oli 21. maaliskuuta 1986, ja sitä näytettiin nimellä Killbots.
Elokuvan ohjasi Jim Wynorski ja kirjoittivat Wynorski ja Steve Mitchell. Sitä kuvattiin enimmäkseen Sherman Oaks Galleriassa. Elokuvana pääosissa olivat Kelli Maroney (joka oli myös elokuvassa Night of the Comet) sekä Tony O'Dell. Sen tuotti elokuvantekijä Roger Corman vaimonsa Julien kanssa. Paul Bartel ja Mary Woronov näyttelivät uudestaan Paul ja Mary Blandia, joita esittivät elokuvassa Paistinpannumurhaajat.
Cahors
Cahors on kaupunki Ranskan lounaisosassa, ja se on Lotin departementin hallintokaupunki. Cahors sijaitsee Oksitanian hallintoalueella.
Chopping Mall
Juonitiivistelmä
Park Plaza Mall on juuri asentanut uuden turvajärjestelmän, johon kuuluu kolme huipputekniikalla varustettua turvarobottia.
Cahors
Kaupunki on joen ympäröimä kolmelta suunnalta. Lot-joki tekee mutkan juuri kaupungin kohdalla, ja näin syntyy pitkä niemimäinen alue, jossa kaupungin vanha keskusta sijaitsi.
Chopping Mall
Juonitiivistelmä
Neljä nuorta paria päättää pitää elämänsä suurimmat juhlat. He kaikki jäävät ostoskeskukseen sulkemisajan jälkeen juomaan, juhlimaan ja huoraamaan. Ainoa huono puoli juhlissa on se, että juuri sinä yönä turvajärjestelmässä on vikaa, ja roboteista tulee tappajarobotteja, ja ne hyörivät ympäri ostoskeskusta tappamassa juhlijoita. Jokaisen murhansa jälkeen robotit sanovat: ”Have a nice day.” (Hyvää päivänjatkoa.)
Näyttelijät
Paul Bartel ja Mary Woronov uusivat Paistinpannumurhaajat-elokuvan roolihahmonsa.
Cahors
Maantiede
Cahorsin kaupunki sijaitsee 115 kilometriä pohjoiseen Toulousesta. Valtatie Rn20, joka muuttuu moottoritie A20:ksi, yhdistää kaupungin Toulouseen ja Pariisiin.
Historia
Ennen Ranskan vallankumousta Cahorsin alue kuului Quercyn maakuntaan, jonka alueelta on löydetty ihmisasumusten jälkiä ainakin 40 000 vuoden ajalta. Tämän osoittavat Val du Célén luolat. Alueelle saapuivat myöhemmin cadurci-heimoon kuuluneet keltit ja myöhemmin myös averni-heimon jäsenet. Näiden ryhmien jäsenet rakensivat Uxellodunum-linnoituksen, jonka sijaintia ei tarkasti tiedetä. Kyseinen linnoitus oli viimeisiä paikkoja, jotka vastustivat Julius Caesarin miehitystä vuonna 51 eaa. pienoiskuva|left|Valentrén vanha silta Cahorsissa Cadurci-heimon jäsenten alueen pääkaupunkia kutsuttiin nimellä Divona Cadurcorum, jossa divona merkitsee jumalallista. Myöhemmin kaupungista tuli Cadurca ja sittemmin Cahors. Kaupunki oli vauras. Sen kohdalla kulki silta Lot-joen yli. Lisäksi akvedukti kuljetti veden kaupungin tarpeisiin. Roomalaisajalta on peräisin useita villoja, temppeleitä, usean tuhannen katsojan teatteri, kylpylöitä, joista yksi sijaitsee nykyisen rautatieaseman vierellä, Dianan riemukaari sekä yli 300 metriä pitkä amfiteatteri, joka kaivettiin esiin maanalaisen pysäköintitalon rakentamisen yhteydessä. Roomalaisella ajalla Cahorsin tuotteita, pellavakankaita ja viiniä vietiin myytäviksi Roomaan asti. Viiniviljelmät oli perustettu 50-luvulla eaa. Myöhemmin Klodvigin pojanpoika ja Austrasian kuningas Teodebert I poltti kaupungin 500-luvulla.
Kaupunki rakennettiin uudelleen raunioista. Tässä suuri merkitys oli piispa Pyhä Didierillä, joka rakennutti ensimmäisen katedraalin kaupunkiin vuonna 650. Saraseenit ryöstivät kaupungin vuonna 1732, ja myös viikingit ja unkarilaiset hävittivät kaupunkia. pienoiskuva|Rolades tai [[Henrik IV (Ranska)|Henrik IV talo]] Cahors on usein ollut piiritettynä. Kaupunkia piirittivät jo edellä mainitut Caesar ja Theodebert I, mutta myös Navarran, myöhemmin Ranskan kuningas Henrik IV. Lisäksi Cahors on kokenut englantilaisten Rikhard Leijonamielen ja myöhemmin Mustan prinssin vaatimukset. Myös piispat, konsulit ja kruununvoudit ovat kiistelleet keskenään kaupungin hallinnasta.
Paavi Johannes XXII
Kaupungin suuri poika, paavi Johannes XXII syntyi vuonna 1249 aristokraattiseen Duèzen perheeseen. Hän perusti paavina ollessaan kotikaupunkiinsa yliopiston vuonna 1331. Tämä oli yksi ensimmäisistä Ranskan yliopistoista, ja se houkutti opettajiksi tunnettuja henkilöitä (kuten Cujas). Paavi Johannes XXII:n perustama yliopisto oli satavuotisen sodan päättymisen aikoihin oppilasmäärältään suurin yliopisto Ranskassa. Oppilaitos kuitenkin yhdistettiin Toulousen yliopistoon vuonna 1751 kuninkaan kanslerin La Moignon päätöksellä. pienoiskuva|left|Dianan riemukaari
Pyhiinvaeltajat
Cahors oli yksi välietappi Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitistä, joka kulki Le Puyn ja Espalion kautta. Cahorsin reittiä kutsuttiin Via Podiensikseksi. Tämän reitin vuoksi kaupunkiin rakennettiin lasaretti-hospitaaleja, joissa pyhiinvaeltajat saattoivat levähtää ja saada hoitoa.
Ray Getliffe
Ray Getliffe (3. huhtikuuta 1914 – 15. kesäkuuta 2008) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen NHL-seuroinaan olivat 1930–1940-luvuilla Boston Bruins ja Montreal Canadiens. Hänen sanotaan antaneen Maurice Richardille lisänimen "Rocket".
Getliffe voitti Stanley Cupin kahdesti, vuosina 1939 ja 1944. Hän kuoli maksasyöpään 94-vuotiaana.
Bodomin kartano
Bodomin kartano (ruots. Bodom gård) on Espoon Bodomissa sijaitseva historiallinen kartano. Kartanon historia tunnetaan vuodesta 1492.
Päärakennuksen rakennutti kenraalimajuri Karl Johan Jägerskjöld 1797. Rakennuksessa on tehty perusteellisia uudistustöitä pietarilaisen omistajan Nikolai Johann Heimbürgerin aikana 1885 ja vuosina 1929–30 arkkitehti Alexis Stierncreutzin johdolla.
Myös kartanon puiston runko on 1700-luvulta. Puutarha-arkkitehti Bengt Schalin uudisti sen 1919.
Bodomin kartano on yksi kolmesta Bodominjärven ympärille syntyneestä historiallisesta kartanosta. Kokonaisuuteen kuuluvat myös Backbyn ja Oittaan kartanot.
Päärakennus oli keskeytyksettä asuinkäytössä aina vuoteen 2002 saakka, jolloin viimeinen Heimbürgerin suvun edustaja muutti pois. Master Golf Course Oy osti Bodomin kartanon 2000-luvun alussa. Kartanorakennus toimii nykyisin Master Golfin klubirakennuksena ja ravintolana.
Aiheesta muualla
60.26167°N, 24.6825°W
Schapelle Corby
Schapelle Leigh Corby (s. 10. heinäkuuta 1977) on australialainen nainen, joka jäi kiinni 4,1 kannabiskilon tuonnista Balille, Indonesiaan.
Corby on tuomitsemisestaan huolimatta pysynyt aina kannassaan, että ulkopuolinen henkilö oli asettanut huumausaineet hänen laukkuunsa eikä Corby itse ollut tietoinen niistä. Tapaus herätti laajaa mediahuomiota länsimaissa, varsinkin Australiassa.
Corby tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen.
Hugh Anderson
pienoiskuva|Hugh Andersonin kilpailussa käyttämä pyörä.Hugh Anderson (s. 18. tammikuuta 1936) on uusiseelantilainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti maailmanmestaruuden neljä kertaa: 50-kuutioisissa vuosina 1963 ja 1964 sekä 125-kuutioisissa vuosina 1963 ja 1965.
Schapelle Corby
Pidätys ja tuomio
Corby saapui 8. lokakuuta 2004 Ngurah Rain lentoasemalle Denpasariin. Hänen laukustaan löytyi 4,1 kg kannabiserä. Huumeet löytänyt tullivirkailija kertoi oikeudessa, että Corby oli tätä ennen yrittänyt estää häntä avaamasta laukkua. Corby kiisti väitteen ja kertoi avanneensa laukun tullivirkailijan niin pyydettyä. Corby ja hänen puolustuksensa kertoivat, ettei Corby tiennyt kuljettamastaan kannabiserästä ennen sen löytöä lentoasemalla.
Hugh Anderson
Hugh Anderson aloitti kilpauransa kotimaassaan 350- ja 500-kuutioisissa. Vuonna 1960 hän siirtyi Isoon-Britanniaan kilpailemaan. Anderson ajoi MM-sarjassa 50cc, 125cc, 250cc ja 350cc -luokissa. Hän kilpaili lähes koko uransa Suzukilla. Japanilaistalliin Anderson siirtyi vuonna 1962.
Hugh Anderson on kilpaillut aktiiviuransa jälkeen klassikkopyörien kilpailuissa. Anderson valittiin Uuden-Seelannin urheilun Hall of fameen vuonna 1995. Syyskuussa 2009 Andersonilta poistettiin hyvänlaatuinen kasvain.
Schapelle Corby
Pidätys ja tuomio
Australialainen vanki John Patrick Ford vietiin todistamaan Indonesiaan. Hän kertoi kuulleensa vankilassa keskustelun, jossa ilmeni, että yksi miehistä oli asettanut kannabiksen Corbyn laukkuun Brisbanessa tarkoituksella, että hänen kumppaninsa olisi ottanut sen vastaan Sydneyssä. Huumeiden alkuperää ei koskaan selvitetty.
Corbyn tuomitseminen näytettiin televisiossa suorana lähetyksenä Australiassa. 27. toukokuuta 2005 hänet tuomittiin 20 vuodeksi vankilaan. Lisäksi hän sai sakkoja 100 000 000 Indonesian rupiaa. Sakon maksamatta jättäminen tietäisi Corbylle kuuden kuukauden lisää vankeustuomioon. Päätöksestä valitettiin, ja 14. lokakuuta tuomio alennettiin 15 vuoteen. Juttu eteni Indonesian korkeimpaan oikeuteen saakka, ja 19. tammikuuta 2006 Corbyn alkuperäinen 20 vuoden tuomio palautettiin. Lisäksi oikeus määräsi laukun ja huumausaineet tuhottaviksi sen merkiksi, että tapaus oli loppuun käsitelty.
17. elokuuta 2006 Corbylle myönnettiin Indonesian itsenäisyyspäivän kunniaksi kahden kuukauden alennus tuomioon, ja 26. joulukuuta hän sai vielä kolmannen kuukauden anteeksi hyvän käytöksen ansiosta. Corby vapautuu näillä näkymin heinäkuussa 2024. On mahdollista, että hänet siirrettäisiin istumaan tuomiotaan Australiaan osana maiden välistä vanginvaihto-ohjelmaa. Corby itse on kertonut, ettei hän ole halukas siirtymään australialaiseen naisvankilaan.
Corbyn tuomitseminen johti protesteihin suuntaan ja toiseen. Australiassa yli 100 000 allekirjoitti adressin Corbyn vapauttamisen puolesta. 5. kesäkuuta 2005 mielenosoittajia kerääntyi Australian-suurlähetystöön Jakartaan vaatimaan Corbylle kuolemanrangaistusta huumekauppiaana. Corbyltä ilmestyi marraskuussa 2006 omaelämäkerrallinen teos My Story.
Come On Eileen
Come On Eileen on brittiläisen Dexys Midnight Runnersin kappale, joka julkaistiin Iso-Britanniassa singlenä kesäkuussa 1982 albumilta Too-Rye-Ay.
Come On Eileen voitti parhaan brittiläisen singlen palkinnon Brit Awards-gaalassa vuonna 1983, ja vuonna 2015 brittiyleisö äänesti kappaleen kansakunnan sijalle 6 suosituimmista 1980-luvun kappaleista ITV-televisiokanavan järjestämässä mielipidetiedustelussa. Come On Eileen sijoittui 18. sijalle yhdysvaltalaisen VH1:n "100 Greatest Songs of the '80s" -listalla, ja se oli Iso-Britannian myydyin single vuonna 1982.
Reuben Fine
Toisen maailmansodan jälkeen Fine suoritti väitteli tohtoriksi psykologiasta ja kirjoitti useita psykologia-aiheisia teoksia, muun muassa psykoanalyysin historiikin.
Aarni Rämö
Aarni Rämö on suomalainen lapsinäyttelijä, joka tuli tunnetuksi elokuvasta Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen jossa hän esitti lastenkodista karannutta Pekki-nimistä poikaa.
Jussi Kanto
Jussi Herman Kanto (6. kesäkuuta 1944 Ilmajoki – 21. syyskuuta 1999 Turku) oli suomalainen lääketieteen tohtori, joka toimi Turun yliopiston anestesiologian professorina vuodesta 1993.
CSI: 3 Dimensions of Murder
CSI: 3 Dimensions of Murder on CSI-televisiosarjaan perustuvan tietokonepelisarjan neljäs osa, jossa pelaaja on tulokkaana rikostutkintaryhmässä. Pelaajan tehtävänä on selvittää erilaisia rikoksia, joissa on uhri on pahoinpidelty, raiskattu tai murhattu.
Jussi Kanto
Jussi Kanto kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta 1963 ja lähti opiskelemaan lääketiedettä Turun yliopistoon. Hän suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1970 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1976. Anestesiologian erikoislääkärin oikeudet hän sai 1979. Turun yliopiston farmakologian dosentiksi hänet nimitettiin 1977 ja kliinisen farmakologian dosentiksi 1981. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston anestesiologian dosentiksi.
CSI: 3 Dimensions of Murder
Pelaaminen
Pelaajalla on käytössä useita tutkintaa helpottavia työkaluja. Esimerkiksi sormenjälkien talteen ottamista helpottaa tutkinta- ja keräystyökalut. Lisäksi pelaajan parina toimiva avustaja auttaa, mikäli pelaaja valitsee väärän työkalun tutkintaa varten. Helpoimmalla tasolla pelaajalle valitaan oikea työkalu automaattisesti.
Tapaukset
Pelaajalla on viisi tehtävää ratkottavana. Jokainen tehtävä vaatii suurta tarkkuutta, joskin tehtävät vaikeutuvat vaikeustasosta riippumatta loppua kohden.
Jussi Kanto
Vuonna 1993 Jussi Kannosta tuli Turun yliopiston anestesiologian professori ja Turun yliopistollisen keskussairaalan anestesiologian yksikön ylilääkäri. Hänen erityisiä tutkimusalojaan olivat synnytysten kivunlievitys, keisarileikkausten anestesiologia ja kroonisen kivun hoito. Hän oli vierailevana tutkijana Italiassa, Japanissa, Englannissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa ja tuotti noin 500 tieteellistä julkaisua.
Viktor Oksanen
Viktor Oksanen (Oksala) (25. heinäkuuta 1869 Laukaa – 1. heinäkuuta 1936 Iittala) oli suomalainen lasihiomomestari js suomalaisen lasinhiontataidon kehittäjä. Hän suunnitteli lukuisia uusia kristalli- ja lasityömalleja ja toi maahan alan osaamista ulkomailta.
Oksanen aloitti uransa lasinhiojana Karhulan lasitehtaassa 1889–1894. Hän oli sitten lasinhiojana Ruotsissa Kostan lasitehtaalla 1894–1900 ja kohosi siellä esimieheksi. Oksanen otti tehtaan edustajana menestyksellä osaa Malmössä, Tukholmassa ja Lundissa pidettyihin näyttelyihin vuosina 1896–1898. Vuonna 1900 hänet palkittiin kultamitalilla Pariisin maailmannäyttelyssä.
Oksanen palasi Suomeen ja oli esimiehenä Iittalan lasitehtaalla 1900–1924, Kauklahden lasitehtaalla 1924–1927 ja Riihimäen lasitehtaalla 1927–1931. Viimeksi hän oli itsenäisenä yrittäjänä Riihimäellä 1931–1935.
Viktor Tsyhankov
pienoiskuva|Viktor Tsyhankov vuonna 2018. Viktor Tsyhankov (s. 15. marraskuuta 1997 Nahariya, Israel) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla espanjalaista Gironaa, johon hän siirtyi Kiovan Dynamosta tammikuussa 2023. Tsyhankov nousi Ukrainan maajoukkueeseen vuonna 2016.
Tsyhankov nousi Kiovan Dynamon junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017. Hän on pelannut Ukrainan liigassa 156 ottelua ja tehnyt niissä 77 maalia. Hän voitti liigamestaruuden kaudella 2020–2021. Hän voitti Ukrainan cupin kausina 2019–2020, jonka loppuottelun päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän oli yksi maalintekijöistä, ja 2020–2021, jonka loppuottelun ainoan maalin hän teki jatkoajalla. Hän on pelannut Mestarien liigassa 17 ottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia, ja Eurooppa-liigassa 33 ottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia.
Tsyhankov siirtyi tammikuussa 2023 Espanjan La Ligassa pelaavaan Gironaan. Hän teki maalin kolmannessa liigaottelussaan Almeríaa vastaan helmikuussa 2023.
Tsyhankov pelasi Ukrainan nuorisomaajoukkueessa. Ukrainan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Suomea vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pääsi vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa, voitokkaassa neljännesvälieräottelussa Ruotsia vastaan ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Englantia vastaan. Hän on vuoden 2022 loppuun mennessä pelannut 43 A-maaottelua, joissa hän on ollut 19 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt seitsemän maaottelumaalia: yhden maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Luxemburgia, kaksi kesäkuussa 2019 EM-karsintaottelussa Serbiaa, yhden lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ranskaa, yhden kuusi päivää edellisen jälkeen Kansojen liigan ottelussa Espanjaa, yhden toukokuussa 2021 ystävyysottelussa Bahrainia ja yhden kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Irlantia vastaan.
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense, tunnetaan myös nimellä Grêmio tai Grêmio FBPA, on brasilialainen jalkapalloseura Porto Alegresta, Rio Grande do Sulista, perustettu 15. syyskuuta 1903. Seura pelaa Brasilian korkeimmalla sarjatasolla Série A:ssa.
Juha Hämäläinen
Juha Hämäläinen oli lokakuussa 2014 Suomen 35. yleisin kutsumanimen ja sukunimen yhdistelmä. Se sisältää Suomen kolmanneksi yleisimmän kutsumanimen ja Suomen kuudenneksi yleisimmän yleisimmän sukunimen. Wikipedian merkittävyyskynnyksen ylittäviä Juha Hämäläisiä ovat:
Holm-luokka
Holm-luokka on Tanskan kuninkaallisen laivaston kuuden monikäyttöisen aluksen muodostama alusluokka, jonka alukset on otettu palvelukseen 2006-2008. Luokan kaksi ensimmäistä alusta ovat tutkimusaluksia, kaksi seuraavaa ovat kadettien koulutusaluksina ja kaksi viimeistä alusta valmistuivat kauko-ohjattavina miinanraivausaluksina.
Altainlumikana
Altainlumikana (Tetraogallus altaicus) on aasialainen kanalintu.
Esiintyminen
Altainlumikana elää Venäjän Keski-Aasian puoleisessa osassa, Kazakstanissa, Mongoliassa ja Kiinassa. Lajin maailman populaation koko on 50 000–100 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö
Havumetsät.
Lisääntyminen
Pesä on maassa. Naaras munii 4–8 munaa, joita se hautoo noin 4 viikkoa.
Ravinto
Aikuiset syövät kasvinosia ja siemeniä, poikaset hyönteisiä.
Nils Schumann
Schumann voitti 800 metrillä nuorten Euroopan mestaruuden vuonna 1997 ja alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 1999. Vuonna 1998 hän voitti aikuisten Euroopan-mestaruuden sekä sisäradoilla että ulkoradoilla. 1999 Sevillan MM-kisoissa hän selviytyi loppukilpailuun, mutta jäi kahdeksanneksi.
Vihree mies
Vihree mies on Diana Anttilan esittämä kappale, joka julkaistiin vuonna 1999. Kappaleen sävelsi Risto Asikainen, joka teki myös sanoituksen Ilkka Vainion kanssa.
Kappale julkaistiin singlelevyllä, joka sisältää alkuperäisen kappaleen ja remix-version. Kappale on julkaistu myös kokoelmalevyillä BestPop ja Tähtitaivas 3.
Nils Schumann
2001 MM-kisoissa Edmontonissa hän sijoittui viidenneksi ja 2002 EM-kisoissa saavutti pronssia. Olympiavuosi 2004 meni loukkaantumisesta toipuessa.
Vihree mies
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Nils Schumann
Schumann lopetti uransa vuonna 2009 loukkaantumisten vuoksi.
Vihree mies
Kappale
Vihree mies kertoo tytöstä, joka kiintyy avaruudesta saapuneeseen humanoidiin.
Nils Schumann
Seuratasolla Schumann edusti LG Eintracht Frankfurtia.
Hangon motista Vienan kanavalle
Hangon motista Vienan kanavalle on Orvo Saarikiven sekä Valentin Vaalan suunnittelelema suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 1942.
Elokuva käsittelee jatkosotaa ja se ajoittuu lokakuusta joulukuuhun 1941. Elokuvassa nähdään, kun suomalaiset joukot valtaavat Petroskoin, Koiviston saaret ja Hangon alueen. Dokumentissa esitellään myös Itä-Karjalan historiaa ja arkkitehtuuria. Se on koostettu Puolustusvoimain katsaus -dokumenttisarjan osista 15–26. Jatkosodasta on tehty myös kaksi muuta dokumenttielokuvaa: Pakkorajalta Syvärille (1941) sekä Suomenlahdelta Äänisjärvelle (1942).
Metsäpirtti (Käkisalmen piiri)
175px|thumb|right|Metsäpirtin kunta Käkisalmen piirin kartalla. Metsäpirtti eli Zaporožskoje on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Viisjoen varrella sata kilometriä Käkisalmesta kaakkoon. Taajamassa on 2 200 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus
Metsäpirtin kunnan pinta-ala on 738,19 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Käkisalmen piirin Raudun ja pohjoisessa Petäjärven ja Sakkolan kuntiin, idässä Laatokkaan ja etelässä Leningradin alueen Seuloskoin piiriin. Pinta-alasta 57,0 % on vesialuetta, 31,7 % metsää ja 7,6 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaa Taipaleenjoki ja sen sivujoki Viisjoki. Järviä ovat Laatokka ja Suvanto. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, mineraalivärit ja savi. Seudulle suunnitellaan Raudun rauhoitusaluetta.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Denisovon (entiset Korholanjaama, Sunikkala ja Joentaka), Lugovojen (Vaskela), Peskin (Sirkiänsaari) ja Pjatiretšjen (Viisjoki ja Saaroinen) taajamat sekä Udaltsovon (Raaju ja Sakkolan Riiska) ja Zamostjen (Raudun Riikola ja Palkeala) kylät. Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 200 asukkaan Pjatiretšje. Kunnan alueella on noin 30 huvila- ja puutarhapalsta-aluetta. Kesäisin asukasluku kasvaa 10 000–14 000 henkeen.
Historia
Seutu kuuluu Suomen talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle luovuttamaan alueeseen. Nykyinen kunta käsittää pääosin entisen Suomen Metsäpirtin kunnan, mutta ulottuu myös entisen Raudun ja Sakkolan puolelle. Sen eteläraja vastaa vanhaa Suomen valtakunnanrajaa. Nykyisen Metsäpirtin taajaman keskus on entisestä Metsäpirtin kirkonkylästä jonkin verran pohjoiseen sijainneen Koselan kylän paikalla.
Liikenne, talous ja palvelut
Metsäpirtin kautta kulkee Pietarin ja Käkisalmen välinen maantie R33 sekä Tyrisevän ja Laatokan rannalla sijaitsevan Gravijnojen (entinen Vanhajaama) välinen maantie R34. Lähin rautatieasema on Raudussa.
Kunnan pääelinkeino on maatalous. Tärkein yritys on maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut Graždanskin karjatila. Lisäksi on yksi toimiva yksityistila. Udaltsovon kylässä on kalanviljelylaitos.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti, pankki, ruokala ja joukko kauppoja.
Kyläkuva ja matkailu
Metsäpirtin taajama koostuu keskustan kaksi–viisikerroksisista asuintaloista ja julkisista rakennuksista sekä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Asuinalueen länsipuolella sijaitsee Graždanskin karjatila. Kulttuuriperintökohteita ovat lahjoitus­maa­talon­poikien muistomerkki Metsäpirtissä ja neuvostosotilaiden hautapaikka Pjatiretšjen hautausmaalla.
Seudun metsät ja vesistöt tekevät Metsäpirtistä pietarilaisten suosiman vapaa-ajanviettokohteen. Kunnan alueella sijaitsee viisi lomakylää, liikuntakeskus ja metsästysmaja.
Matti Hämäläinen (kielitieteilijä)
Matti Hämäläinen (7. lokakuuta 1903 Saaren kihlakunnan Luukkasin kylä – 1988 Petroskoi ) oli inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen kielitieteilijä.
Hämäläinen syntyi maanviljelyä harjoittaneen puumassatehtaan lämmittäjän perheeseen. Hän valmistui Hatsinan opettajaopistosta vuonna 1924 ja työskenteli opettajana. Vuonna 1927 Hämäläinen lähetettiin opiskelemaan Herzenin pedagodiseen instituuttiin, josta hän valmistui suomenkielisen keskikoulun suomen ja venäjän opettajaksi vuonna 1931. Instituutissa Hämäläisen opettajana toimi Dmitri Bubrih, jolla oli häneen myöhemminkin huomattava vaikutus.
Valmistumisensa jälkeen Hämäläinen nimitettiin Karjalan tieteellisen tutkimusinstituutin kieli- ja kansatieteen osaston varajohtajaksi, mutta aluksi hän harjoitti jatko-opintoja Neuvostoliiton tiedeakatemian jafetidologian (myöhemmin Kielen ja ajattelun) instituutissa. Sitä johti neuvostoliittolaista kielitiedettä hallinnut Nikolai Marr, jonka ajatukset heijastuivat Hämäläisen julkisissa esiintymisissä.
Hämäläinen osallistui keväällä 1931 vepsäläisalueelle tehtyyn kielitieteelliseen tutkimusretkeen, jonka tarkoituksena oli valmistella vepsän kirjakielen luomista. Matkan tuloksena syntyi Risto Bogdanovin, Hämäläisen ja Aleksei Mihkijevin laatima ensimmäinen vepsänkielinen aapinen ja lukukirja, joka ilmestyi vuonna 1932. Hämäläinen johti samana vuonna perustettua Leningradin alueen uuden kirjaimiston komitean vepsäläistoimikuntaa, joka laati oppikirjoja vepsäläisiä kouluja varten.
Hämäläinen kutsuttiin vuonna 1932 takaisin Petroskoihin, jossa hän osallistui suomen kielen asemasta käytyyn keskusteluun ja riitautui Neuvosto-Karjalan suomalaisjohdon kanssa. Hänet erotettiin tutkimusinstituutista vuonna 1933 ja lähetettiin Kirja-kustantamoon kääntämään suomenkielisiä oppikirjoja. Hämäläinen palasi samana vuonna Leningradiin, jossa hän työskenteli Leningradin yliopistossa Dmitri Bubrihin johdolla. Vepsän kielen tutkimuksen ja oppikirjojen ohella hän laati Fedot Andrejevin kanssa pienen vepsäläis-venäläisen sanakirjan, joka ilmestyi vuonna 1936.
Neuvosto-Karjalan suomalaisjohdon syrjäyttämisen jälkeen Hämäläinen työskenteli vuodesta 1936 lähtien Karjalan tieteellisen tutkimusinstituutin kielitieteellisen osaston johtajana toimien samalla myös Leningradin yliopiston opettajana. Hän osallistui karjalan kirjakielen luomiseen, mutta joutui pidätetyksi syyskuussa 1938. Hämäläisen pidätys liittyi Neuvosto-Karjalan puhdistamiseen suomalaisista, karjalan kirjakieltä koskeneisiin erimielisyyksiin sekä tverinkarjalaisen sivistyneistön vainoon. Todisteina vastavallankumouksellisesta toiminnasta esitettiin Hämäläisen yhteydet suomalaisiin vepsän kielen tutkijoihin Lauri Kettuseen ja Lauri Postiin. Hämäläinen ja muut ”karjalaisten jutussa” syytetyt vapautettiin keväällä 1940, kun poliittinen tilanne muuttui talvisodan päättyessä ja Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan perustamisen yhteydessä.
Hämäläinen työskenteli vapauduttuaan tutkimusinstituutissa suomen kirjakielen ja Kalevalan parissa. Toisen maailmansodan aikana hän oli puna-armeijan tulkkina, Saltykov-Štšedrinin kirjaston kirjastonhoitajana vuonna 1943 ja sen jälkeen jälleen puna-armeijassa. Hämäläinen joutui vangiksi erikoistehtävässä vihollisen rintaman takana vuonna 1944. Palattuaan Neuvostoliittoon hän oli kaksi kuukautta ”tutkittavana” Stalinogorskissa ja pääsi palaamaan tutkimusinstituuttiin vasta vuonna 1947.
Hämäläinen työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan tiedekeskuksen kielen, kirjallisuuden ja historian instituutissa eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1964. Hän julkaisi joukon vepsän, karjalan ja suomen kieliä koskevia artikkeleita, mutta ei onnistunut viimeistelemään keskivepsän morfologiaa käsitellyttä kandidaatinväitöskirjaansa. Hämäläinen on laatinut Nikolai Bogdanovin kanssa vepsän murrekartaston keruuohjelman.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2005
Uinnin pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2005 11. kertaa. Kilpailut käytiin Kanadan Montrealissa 16.–31. heinäkuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi kansainvälinen uimaliitto FINA. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo. Kilpailut järjestettiin Pyhän Helenan saarella, Parc Jean-Drapeaulla, jossa oli aikaisemmin järjestetty muun muassa Expo 67.
Benzion Netanjahu
Elämäkerta
Benzion Mileikowsky syntyi tuolloin Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Varsovassa 25. maaliskuuta 1910. Hänen isänsä Nathan oli rabbi ja sionisti, joka kierti ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja puheita pitäen. Vuonna 1920 hän muutti perheineen Palestiinaan ja otti uuden sukunimen Netanjahu, eli Jumalan antama.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2005
thumb|right|450px|Montrealin uimastadion
Benzion Netanjahu
Elämäkerta
Netanjahu opiskeli keskiajan historiaa Heprealaisessa yliopistossa Jerusalemissa. Opiskeluaikoinaan hän alkoi osallistua niin sanottuun revisionistiseen liikkeeseen. Revisionismin eli oikeistosionismin perustaja oli Vladimir Jabotinsky. Jabotinskyn ajattelussa juutalaisten tuli pitää kiinni oikeudestaan koko Israelin maahan jakamattomana. Revisionismi kilpaili vasemmistosionismin kanssa ja Jabotinskysta tuli israelilaisen oikeiston henkinen isä. Revisionismista kehkeytyi myöhemmin oikeistopuolue Likud. Benzion Netanjahu matkusti vuonna 1940 Yhdysvaltoihin osana Jabotinskyn World New Zionist Organization-järjestöä. Hänestä tuli New Zionist Organization of American johtaja vuonna 1941 ja hän toimi tehtävässään vuoteen 1948 saakka. Yhdysvalloissa hän suoritti myös tohtorintutkinnon Dropsie College for Hebrew and Cognate Learning tehden väitöskirjansa Isaac Abrabanelista.
Revolver
Revolver voi viitata:
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2005
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Benzion Netanjahu
Elämäkerta
Israelin itsenäistyessä vuonna 1948 Netanjahu asettui vastaitsenäistyneeseen maahan Jerusalemiin. 1950- ja 1960-luvuilla hän asui ajoittain myös Yhdysvalloissa toimien opettaja eri yliopistoissa esimerkiksi Denverissä ja Cornell-yliopistossa. Hän tutki juutalaisuutta toimien esimerkiksi Encyclopedia Hebraican päätoimittajana, The World History of the Jewish Peoplesin toimittajana ja Jewish Quarterly Reviewin kanssatoimittajana. Netanjahun jäädessä eläkkeelle hänestä tuli Cornell-yliopiston emeritusprofessori ja tutkija Princetonin yliopistossa. Vuonna 1995 julkaistiin teos The Origins of the Inquisition in Fifteenth Century Spain jossa Netanjahu kuvailee inkvisition vainoamia Espanjan juutalaisia vallinneen käsityksen vastaisesti aidoiksi käännynnäisiksi katoliseen kirkkoon, jotka harjoittivat uutta uskontoaan omasta tahdostaan, mutta tulivat silti vainoituksi juutalaisiin kohdistuneen rodullisen kateuden takia.
Netanjahu kuoli kotonaan Jerusalemissa 30. huhtikuuta 2012. Hänen vanhin poika Jonathan Netanjahu oli kuollut Air Francen lentokoneen juutalaisten vankien pelastusoperaation aikana Entebben lentokentällä Ugandassa vuonna 1976. Hänen nuoremmasta pojastaan Benjamin Netanjahusta tuli Israelin pääministeri.
Tatjana
Tatjana tai Tatiana on naisen etunimi. Nimi on alkujaan roomalaisen Tatianus-nimen nais­puolinen vastine, ja Tatianus taas on muunnos nimestä Tatius. Nimen on tehnyt suosituksi Aleksanteri Severuksen aikana marttyyrikuoleman kärsinyt roomalainen Pyhä Tatiana Nimi on yleinen varsinkin Venäjällä, ja kyrillisin kirjaimin se kirjoitetaan Татьяна. Tatjana-nimen muunnoksia ovat myös Taina, Tanja ja Taija.
Suomessa nimi Tatjana on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1932 ja Tatiana 2754 henkilölle.
Bundesautobahn 6
Bundesautobahn 6 (BAB 6), lyhyemmin Autobahn 6 (A 6), on 477 kilometriä pitkä länsi–itäsuuntainen moottoritie Saksassa. Sitä kutsutaan myös nimellä Via Carolina. BAB 6 kulkee Ranskan rajalta Saarbrückenistä Waidhausiin Tšekin rajalle. Väylä sijaitsee Saarlandin, Rheinland-Pfalzin, Hessenin, Baden-Württembergin ja Baijerin osavaltioissa. BAB 6 on osa Eurooppatietä E50 (Rennes–Mahatškala).
thumb|left|Hockenheimringin levähdysalue sijaitsee Baden-Württembergin luoteisosassa.
Historia
thumb|left|A 6:n ja A 81:n risteys Weinsbergissä. A 6 on kuvassa yläoikealle kulkeva tie. Apilanlehti-kaksoistangenttimallinen Autobahnkreuz Weinsberg rakennettiin 1966–1970. thumb|left|Kochertalbrücke eli Kocherinlaakson silta pohjoisesta nähtynä. thumb|left|Liittymä A 6:lle Prahan suuntaan Oberpfälzer Waldissa (2011)
Nykyisen BAB 6:n varhainen edeltäjä oli Via Carolina, keisari Kaarle IV:n (1316–1378) alkuun panema tieyhteys Nürnbergin ja Prahan välillä. 1930-luvulla rakennettiin Reichsstraße 14 (nykyinen Bundesstraße 14) historiallisen esikuvansa mukaan Nürnbergistä Prahaan. Valtatietä 14 rakennettiin Nürnbergistä myös lännen suuntaan kohti Stuttgartia.
Vuonna 1935 otettiin käyttöön moottoritieyhteys Viernheimin ja Mannheimin välillä. Reinin yli rakenteilla oleva silta romahti 12. joulukuuta 1940, jolloin 30 työntekijää sai surmansa. Toisen maailmansodan takia työt keskeytettiin. Romahtanut silta rakennettiin sodan jälkeen uudelleen ja sen nimeksi tuli Theodor-Heuss-Brücke (Theodor Heussin silta). Vuonna 1953 avattiin nykyisen BAB 6:n ensimmäinen ajorata välillä Mannheim–Frankenthal ja toinen vuonna 1961. Landstuhlin ja Frankenthalin välinen osuus valmistui 1941. Saksan ilmavoimat käytti Landstuhlin ja Kaiserslauternin välistä osuutta kuitenkin sotilaslentokenttänä ja sodan jälkeen Yhdysvallat perusti alueelle Ramsteinin tukikohdan. Uusi moottoritie linjattiin tukikohdan eteläpuolitse Kaiserslauternin kautta Waldmohriin Saarlandin rajalle. Tieosuuden valmistumisen aikana 1950-luvulla Saarland oli autonominen alue. Saarbrückeniin moottoritie valmistui vuonna 1963 ja vuonna 1969 se yhdistettiin Ranskan moottoritieverkkoon Goldene Bremmin rajanylityspaikalla.
Rakennustyö välillä Heilbronn–Schwabach aloitettiin 1966. Suurimmat ongelmat liittyivät tuolloin Kocherin ja Jagstin jokilaaksojen ylittämiseen. Osuus oli kokonaisuudessaan valmis 1979, jolloin otettiin käyttöön 58-kilometrinen väli Kupferzell–Ansbach-West. Tällä osuudella, Schwäbisch Hallissa, sijaitsee Kocherin jokilaakson silta eli Kochertalbrücke, joka on Saksan korkein (korkeus 185 m, pituus 1 128 m, leveys 31 m).
Autuas
Autuas tarkoittaa kristinuskossa pelastettua tai yliluonnollisella tavalla onnellista. Kreikankielisessä Uudessa testamentissa käytetään sanaa makarios, "autuas, ikuisesti onnellinen". Sanaa käytettiin tilasta, kun saa olla Jumalan yhteydessä. Sana makarismi tarkoittaa autuaaksi ylistämistä tai julistamista. Sitä käytetään erityisesti Jeesuksen vuorisaarnan kohdasta, jossa ovat kuuluisat autuaaksi julistamiset.
Bundesautobahn 6
Historia
1970-luvulla moottoritietä rakennettiin Nürnbergin itäpuolelle. Vuosina 1970 ja 1971 avattiin liikenteelle 37 km pitkä osuus Altdorfista Ambergiin (Kreuz Altdorf – Amberg-West). Vuonna 1979 valmistuivat osuudet Kreuz Nürnberg-Ost – Kreuz Altdorf sekä ensimmäinen ajorata välillä Amberg-West – Amberg-Ost. Toinen ajorata valmistui 1991. BAB 6:n itäinen päätepiste jäi kylmän sodan vuosina melko kauaksi Tšekkoslovakian rajalta. Ambergista Tšekin rajalle moottoritietä alettiin rakentaa 1990-luvun lopulla. Ensin valmistuivat osuudet Waidhaus – valtakunnan raja ja Pleystein–Waidhaus. Kymmenkilometrinen kappale Oberpfälzer Waldin risteyksestä Wernbergiin avattiin 27. heinäkuuta 2005. Moottoritie A 6 Ranskan rajalta Tšekin rajalle oli kokonaisuudessaan valmis 10. syyskuuta 2008, kun 20-kilometrinen väli Amberg-Ost – Kreuz Oberpfälzer Wald avattiin liikenteelle. Samalla tuli valmiiksi moottoritieyhteys Pariisin ja Prahan välille.
Autuas
Hepreassa ja Kreikassa on kaksi sanaa jotka suomennetaan sanalla ”autuas”. Kreikan ja heprean kielellä sanat vastaavat toisiaan. Siksi onkin tärkeätä ymmärtää niiden eroavaisuudet. Toisen näistä kreikan sanoista,sanan eulogeō , taustalla on Vanhassatestamentissa heprean sana bĕrăkă. Eulogeō ei esiinny autuaaksijulistuksissa. Sitä käytetään rukouksessa, kun jumalanpalveluksen johtaja pyytää Jumalalta jotakin siunausta, jota henkilö tai yhteisö häneltä hartaasti odottaa. Eulogeō sopii pyyntöihin ”Herra, siunaa sairaita” tai ”Herra, siunaa lapsia”.
Bundesautobahn 6
Modernisointi
Eräs moottoritie 6:n nykyaikaistamishankkeista on osuus Vierheimer Dreieck – Kreuz Mannheim. Nelikaistainen tieosuus kuusikaistaistettiin 2000–2008. Ajoratojen leveys tällä 6,5 km pitkällä osuudella oli ennen remonttia 8 m, sen jälkeen 14,50 m. Siltoja rakennettiin seitsemän. Erityistä huomiota kiinnitettiin meluntorjuntaan käyttämällä tien päällysteenä uudentyyppistä pesubetonia. Meluaitoja rakennettiin noin 10,5 km. Toimenpiteillä saavutettiin enimmillään 10 desibelin alennus melutasoon. Käytännössä se on sama kuin liikenteen määrä olisi vähentynyt 90 %.
Autuas
Heprean sana āsîr ja kreikassa makarios. Ne ovat sanaryhmiä joita Raymond Brownin mukaan ei sukulaissanoineen käytetä” toivotuksissa ja siunauksissa. Ne ilmaisevat pikemminkin jo olemassa olevaa onnen ja autuuden tilaa.”
Toisin sanoen ne ilmaisevat hengellisyyden laatua joka on jo olemassa.
.  Hauck kirjoittaa:” Sanan makarios erityispiirre on Uudessa Testamentissa se, että se viittaa erittäin voimakkaasti siihen erityiseen uskonnolliseen iloon, jonka ihminen saa päästessään osalliseksi Jumalan valtakunnan pelastuksesta.
Kreikassa "onnellinen" on makários, jota arkikielessä käytettiin varsinaisesti jumalien ylimaallisesta onnentilasta
Katolisessa kirkossa autuaaksi julistaminen eli beatifikaatio on pyhäksi julistamisen eli kanonisoinnin ensimmäinen vaihe.
Tutkija Miikka Ruokasen mukaan vanhoillislestadiolaisuudessa autuutta on käytetty pakotteena, jonka menettämisen uhalla "seurakunnan päätöksiä" eli muun muassa elämäntapoihin liittyviä oppeja on noudatettava.
Muslimit uskovat, että seuraus heille, jotka uskovat Allahin ykseyteen ja tottelevat häntä, on paratiisi ja autuas ikuinen elämä.
Intialaisen mystikon Oshon mukaan autuus on eri asia kuin onnellisuus. Hän pitää valaistumisen tilaa autuutena. Autuus ei johdu mistään, eikä se tarvitse mitään syytä ilmetäkseen, vaan se on kontingentti. Onnellisuus voidaan kadottaa, mutta autuutta ei. Valaistuneella ei ole mitään tavoitteita eikä mitään menetettävää, koska häntä ei enää ole.
Silja Järventausta
thumb|Silja Järventausta lukee runojaan Helsingin [[Taiteiden yössä 2008.]] Silja Järventausta (s. 29. tammikuuta 1977 Seinäjoki) on suomalainen runoilija.
Järventaustan esikoisteos Patjalla meren yli (Teos) julkaistiin vuonna 2006 ja oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toinen kokoelma Liputettu päivä oli Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkintoehdokas 2009. Kolmas kokoelma Hyvän yön puisto (2012) oli Einari Vuorela -palkintoehdokas ja voitti Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon. Hänen kokoelmansa Iltapäivä isolla kirjaimelle valittiin Tanssiva karhu -ehdokkaaksi 2022. Järventaustan tekstejä on julkaistu myös Elävien runoilijoiden klubin vuosikirjassa (MotMot 2000), Tuli & Savu -lehdessä, Nuoressa Voimassa ja Parnassossa.
Järventausta on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa, Snellman-korkeakoulussa ja Kriittisessä korkeakoulussa (2000–2002). Järventausta on työskennellyt Helsingin yliopistossa ja Lastentarhamuseossa ja suunnitellut Kansallismuseon lasten satureitin.
Frankenweenie
Frankenweenie on vuonna 1984 valmistunut lyhytelokuva, jonka on ohjannut Tim Burton. Hän on käsikirjoittanut elokuvan Leonard Rippsin kanssa. Frankenweenie parodioi vuonna 1931 ensi-iltansa saanutta elokuvaa Frankenstein, joka pohjautuu Mary Shelleyn samannimiseen romaaniin.
Frankenweeniesta tehtiin myöhemmin edelleen Burtonin ohjaamana kokopitkä elokuva, joka sai ensi-iltansa 5. lokakuuta 2012. Elokuva toteutettiin mustavalkoisena, kolmiulotteisesti kuvattuna stop motion -animaationa. Elokuvan vastaavana tuottajana toimi muun muassa Leijonakuninkaan tuottanut Don Hahn.
Alexius Nakamura
Autuas Alexius Nakamura (n. 1561 Konoura, Japani – 27. marraskuuta 1619 Nagasaki, Japani) oli maallikko ja yksi yhdestätoista kristitystä marttyyristä vainoissa Japanissa sekä ruusukkoveljeskunnan jäsen. Hän oli Ferando-perheen jäsen ja kuoli mestaamalla. Paavi Pius IX julisti hänet kunnianarvoisaksi 26. helmikuuta 1866 ja autuaaksi 7. toukokuuta 1867.
Frankenweenie
Juoni
Victor Frankenstein (Barret Oliver) on nuori poika, joka tekee elokuvia bullterrieristään Sparkysta. Kun Sparkyyn osuu auto, Victor oppii koulussa lihasten elektronisista impulsseista, ja keksii, kuinka herättää Sparkyn henkiin. Hän rakentaa koneita, jotka keräävät salamoita, jotka elvyttävät hänen koiransa. Kun Victor on kiitollinen, pelkäävät naapurit koiraa kuollakseen. Pian joutuvat Sparky ja Victor juoksemaan pakoon, ja he joutuvat paikalliselle minigolfradalle ja piiloutuvat tuulimyllyyn. Kun Frankensteinien naapurit saapuvat paikalle, he käyttävät tupakansytytintä valona yrittäessään nähdä heidät, ja sytyttävät tuulimyllyn tuleen. Victor kaatuu ja menettää tajunsa, mutta Sparky pelastaa hänet liekeistä juuri oikealla hetkellä. Väkijoukko ymmärtää virheensä ja pyytää anteeksi. Myöhemmin Sparky rakastuu puudeliin, jonka hiustyyli muistuttaa etäisesti Frankensteinin morsianta.
Ávdira
thumb|250px|Antiikin [[Abderan raunioita Ávdirassa.]] Ávdira on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Αβδήρων, Dímos Avdíron), joka sijaitsee Xánthin alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 314,8 neliökilometriä ja väkiluku 19 005. Varsinaisen Ávdiran kylän väkiluku on 1 090 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Geniséa.
Vakkermo
Vakkermo on asuinalue Simon Asemakylällä. Vakkermon osa-alueita ovat Veteraanintie, Montajankuja ja Vakkermontie, jotka muodostavat Vakkermon kokonaisuuden. Vakkermo sijaitsee niin sanotulla Länsi-Asemalla eli rautatien ja nelostien länsipuolella. Vakkermossa sijaitsee Asemakylän terveyskeskus ja suuret rivitalolähiöt 1970- ja 1980-luvuilta.
Ávdira
Nykyinen Ávdiran kunta muodostui, kun Ávdira, Sélero ja Vistonída yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ávdiran kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Hanna Poulsen
Hanna Poulsen (o.s. Ek, s. 9. helmikuuta 1984 Porvoo) on vuoden 2005 Miss Suomi. Hänet valittiin myös yleisön ihannetytöksi. Ek osallistui missivuotensa aikana Miss Universe -kilpailuun Bangkokissa ja Miss Baltic Sea -kilpailuun. Viimeksi mainitussa hän sijoittui toiseksi perintöprinsessaksi.
Hanna Poulsenin aviomies on ravintoloitsija Henrik Poulsen. He menivät naimisiin kesällä 2012.
Hanna Poulsen on opiskellut sosiaalipolitiikkaa Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa.
Kurt Zilliacus
Zilliacuksen perhe muutti Turusta Helsinkiin 1940 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1945 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1965. Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin Folkkultursarkivetissa murrearkistonhoitajana 1954–1966 ja nimistöarkistonhoitajana 1966–1976. Tämän jälkeen hän oli toimistopäällikkönä Kotimaisten kielten keskuksen ruotsinkielisellä osastolla 1976–1992. Zilliacus jäi eläkkeelle 1992.
Zilliacus tutki suomenruotsalaisten alueiden paikannimiä ja murteita keskittyen edellisissä erityisesti Turun seudulle. Vuosina 1957–1958 hän tutki Houtskärin murretta ja vuonna 1966 hän julkaisi tutkimuksen Houtskärin paikannimistä. Zilliacus teki Svenska litteratursällskapet i Finlandin omistamalla Rödan-veneellä useita tutkimusmatkoja Rauman ja Kotkan välisellä rannikkoalueella sekä Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla tutkien matkojen aikana paikannimiä sekä paikallismurteita.
Kurt Zilliacus kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Vantaan Myyrmäessä vapunaattona 2008.
Marikki
Marikki on Astrid Lindgrenin luoma hahmo.
Marikki on kirjoissa suunnilleen seitsemänvuotias. Marikin oikea nimi on Margareeta. Hän asuu Kesäkumpu-nimisessä talossa perheensä eli isänsä, äitinsä ja Liisa-pikkusiskonsa kanssa. Liisan oikea nimi on Elisabet. Liisa on viisivuotias. Perhe ei ole köyhä, ja he elävät normaalia perusturvallista elämää, jota kirjassa kuvataan.
Marikki pitää koulunkäynnistä, vaikka se ei aivan ongelmitta sujukaan. Koulussa on ongelmia myös köyhästä perheestä olevan Miian kanssa. Tosin se ongelma ratkeaa myöhemmin, kun tytöt ystävystyvät. Sitten Miian pikkusisko Ellakin pääsee mukaan.
Göran Graffman ohjasi kaksi elokuvaa Marikista vuosina 1979 ja 1980. Niiden pääosissa olivat Jonna Liljendahl (Marikki) ja Liv Alsterlund (Liisa).
Eino Partanen (muusikko)
Eino Olavi Partanen (27. heinäkuuta 1915 Ruokolahti – 16. maaliskuuta 2004) oli suomalainen iskelmämusiikin säveltäjä ja sanoittaja, jonka tunnetuimpia kappaleita ovat valssi ”Kaunis on luoksesi kaipuu” 1940-luvun taitteesta ja tango ”Vanhan vaahteran laulu” 1950-luvun alusta. Hän toimi myös orkesterinjohtajana sekä konserttien ja kiertueitten järjestäjänä. Päivätyönään hän toimi kiertävänä myyntiedustajana.
1930-luvun lopulla Partanen piti kotikaupungissaan Lappeenrannassa joitakin vuosia musiikkiliikettä yhdessä harmonikkataiteilija Vili Vesterisen kanssa. Sotavuosina hän kustansi Iskelmäkalenteria, jonka hän 1941 toimitti yhdessä Georg Malmsténin kanssa ja 1945 George de Godzinskyn kanssa.
Pienen poikansa kuoltua syöpään 1970-luvun puolivälissä Partanen kirjoitti pitkän tauon jälkeen uusia kappaleita, jotka julkaistiin vanhempien ohella Suomen Syöpäyhdistyksen hyväksi myydyllä albumilla Eino Partasen kauneimmat laulut (1977). Sen sovittajana ja kapellimestarina toimi George de Godzinsky.