cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Assar Rönnlund
Bernt Assar Rönnlund (3. syyskuuta 1935 Säven – 5. tammikuuta 2011 Uumaja ) oli ruotsalainen maastohiihtäjä.
Johann Wolfgang Döbereiner
Tutkimukset
Döbereiner oli ensin apteekkari ja tehtailija, lopulta Jenan yliopiston kemian ja farmasian professori.
Assar Rönnlund
Rönnlund voitti Zakopanen MM-hiihdoista 1962 kultaa 15 kilometrillä ja viestissä ja sijoittui hopealle 50 kilometrillä. Samana vuonna hänet palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla. 1964 Innsbruckin olympiakisoissa hän voitti jälleen viestikultaa ja oli 50 kilometrillä hopealla. Vielä Grenoblessa 1968 hän hiihti Ruotsin joukkueessa viestihopeaa.
Johann Wolfgang Döbereiner
Tutkimukset
Vuonna 1829 Döbereiner näytti, että yhdenmukaisesti suhtautuvat alkuaineet usein muodostavat niin sanotun triadin, toisin sanoen kolmen alkuaineen atomipainoista on keskimmäinen yhtä suuri kuin kahden toisen aritmeettinen keskiarvo, ja hän päätteli tästä, että alkuaineitten ominaisuudet jossain määrin olivat riippuvaisia niiden atomipainoista.
Assar Rönnlund
Ruotsin mestaruuksia Rönnlund voitti kaikkiaan 14. Vuonna 1967 hän voitti Vaasahiihdon. Salpausselän kisojen 50 km:n hiihdon hän voitti vuosina 1961, 1965 ja 1968 sekä Holmenkollenin voittaja vuosina 1962 ja 1965.
Johann Wolfgang Döbereiner
Tutkimukset
Vuonna 1823 hänen kehittämänsä heterogeeniseen katalyysiin ja platinan aiheuttamaan vedyn syttymiseen perustuva Döbereiner-lamppu, joka sai nimensä keksijänsä mukaan, antoi ratkaisevan sysäyksen sytyttimien valmistamiselle.
Assar Rönnlund
Urheilu-uran jälkeen Rönnlund selosti hiihtokilpailuja Ruotsin radiossa. Rönnlundin vaimo, suomalaissyntyinen Toini Gustafsson (o.s. Karvonen) on myös maastohiihdon olympiavoittaja.
Johann Wolfgang Döbereiner
Tutkimukset
Döbereiner teki myös varhaisia havaintoja kaasujen diffuusiosta.
Palomuuri (täsmennyssivu)
Palomuuri voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sörnäistentunneli
Sörnäistentunneli on Helsinkiin suunniteltu tieliikenteen tunneli, joka alittaa Hermanninmäen ja yhdistää pohjois–eteläsuunnassa toisiinsa merkittävät pääkatuyhteydet Hermannin rantatien ja Sörnäisten rantatien. Tunnelin on tarkoitus lisätä autoliikenteen sujuvuutta keskustan ja Lahdenväylän välillä ja parantaa myös keskustan saavutettavuutta. Pohjoisessa tunnelin ramppi sijoittuu Haukilahdenkadun tuntumaan Hermanniin sekä etelässä Vilhonvuorenkadun eteläpuolelle Sörnäisiin. Kokonaisuudessaan tunnelista tulee 1,6 kilometriä pitkä.
Tunnelin kustannusarvio on noin 178 miljoonaa euroa sekä kannattavuus ilman liikenteen hinnoittelutoimenpiteitä noin neljä miljoonaa vuodessa. Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunta, kaupunginhallitus ja -valtuusto hyväksyivät hankkeen suunnitelman syksyllä 2021.
Tekniset tiedot
pienoiskuva|Tunneli vähentäisi liikennettä ja melua vilkkaan [[Hermannin rantatien eteläosassa.]] Tunneli on tarkoitettu vain autoille, eikä siihen toteuteta kevyen liikenteen kaistoja. Nopeusrajoitus on 50 km/h.
Noin 800 metrin osuus tunnelista on suunniteltu kallioon ja loput teräsbetonitunneliksi. Molemmissa päissä on avokaukalorakenne, mutta muuten hanke toteutetaan Teollisuuskadun tunnelin tavoin kahtena erillisenä yksisuuntaisena kaukalona. Tunnelin suuaukoille on suunniteltu punatiilistä arkkitehtuuria, joka sitoutuu Sörnäisten teolliseen historiaan. Kaukalon leveys on 6,5 metriä, josta ajokaistaa 4,75 metriä. Ajoneuvon suurin sallittu korkeus on 4,50 metriä. Kaukaloiden välillä on noin sadan metrin välein yhdyskäytävät, jotka toimivat onnettomuustilanteissa poistumisteinä. Turvallisuussyistä pääsynsäätelyjärjestelmä estää autojen jonoutumisen tunnelin sisällä.
Sisääntulokohdat
Avoramppien pituus kummassakin päässä on noin 190 metriä. Sörnäisissä avokaukalo alkaa Lintulahdenkadun ja Käenkujan väliseltä osuudelta, eikä osuus poikkileikkaa Vilhonvuorenkatua. Käenkujan kohdalta poistetaan kevyen liikenteen ylityspaikka, ja sen korvaajaksi on suunnitteilla uusi silta. Vilhonvuorenkadun ja Suvilahden välinen kevyen liikenteen silta korvataan uudella.
Hermannissa avokaukalo sijoittuu Haukilahdenkadun ja Sörnäistenkadun väliin. Saarenkadun liittymä poistetaan. Kalasatama–Pasila-raitiotie kulkee kaistojen keskellä. Ramppien lisäksi maanpäällisiä rakenteita olisivat kaksi ilmanvaihtokuilua.
Hankkeen eteneminen
Kahden rantatien yhdistämistä tunnelilla on tutkittu jo vuodesta 2005 alkaen. Tuolloin suunniteltu tunneli oli vain 615 metrin pituinen. Lyhyen vaihtoehdon toteuttamiskelpoisuus kuitenkin heikkeni Kalasataman metroaseman valmistuessa suunnittelualueelle.
Hanketta on myös ehdotettu yhdistettäväksi keskustatunneliin, joka voisi jatkua Länsiväylälle asti.
Asemakaava ja yleissuunnitelma
Ensimmäinen yleissuunnitelma valmistui vuonna 2012. Tunnelin voimassa oleva asemakaava hyväksyttiin kaupunkisuunnittelulautakunnassa vuonna 2013 ja kaupunginvaltuustossa elokuussa 2018.
2020-luvulle tultaessa tunnelin yleissuunnitelma päivitettiin. Kalasatama–Pasila-raitiotien linjaus oli siirretty Hermannin rantatien länsireunasta kadun keskelle, mikä vaati muutoksia tunnelin sisääntulojärjestelyihin. Raitiotie on linjattu kulkemaan tunnelin kaukaloiden välistä, ja sen pysäkki on sijoitettu tunnelilinjauksen alkupäähän.
Toteutuspäätös
Tunnelista on tehty toteutuspäätös syksyllä 2021. Kaupunkisuunnittelulautakunta hyväksyi suunnitelman lokakuussa 2021 ja kaupunginhallitus marraskuussa äänin 8–7. Lopullisen päätöksen tunnelin puolesta teki kaupunginvaltuusto 24. marraskuuta 2021. Puolueista vasemmistoliitto ja vihreät vastustivat hanketta.
Kustannukset ja hyöty-kustannusarvio
Hankkeen alustava kustannusarvio on noin 178 miljoonaa euroa ja vuotuiset käyttökustannukset noin kaksi miljoonaa ja vuosittaiset laskennalliset hyödyt noin kuusi miljoonaa. Hankkeen hyöty/kustannussuhde on 0,63.
Hankkeen alustava kustannusarvio koostuu seuraavista komponenteista sisältäen 25% kustannusvarauksen.
Mata
Mata voi tarkoittaa seuraavia:
Nyköpingin kunta
thumb|right|250px|Raatihuone Nyköpingin kaupungissa. thumb|right|250px|Nyköpingshusin linna. thumb|right|250px|Nyköpinginjoki Täckhammarin sillan kohdalla. thumb|right|250px|Nyköpinginjoen laaksoa. thumb|right|250px|Stigtomtan taajama. thumb|right|250px|Näkymä Kiladaleniin Berga Kullen luonnonsuojelualueelta. thumb|right|250px|Lindbacke-Svanvikenin luonnonsuojelualue. thumb|right|250px|Labro ängarin luonnonsuojelualue. thumb|right|250px|Hornetista otettu kuva Båven-järvestä. thumb|right|250px|Nävsjön-järvi näköalavuorelta. thumb|right|250px|Simonbergetin luonnosuojelualue Tunabergissä.
Nyköpingin kunta on Södermanlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Södermanlandiin. Kunnan keskustaajama on Nyköping.
Kunnan maapinta-ala on 1 420,46 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 57 633 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 298,66 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 20,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Vuonna 1951 Nyköpingin kaupunkiin liitettiin suurin osa Nikolain maalaiskunnasta ja samalla loppuosasta muodostettiin Oxelösundin kaupunki. Vuotta myöhemmin Ruotsissa toteutettiin kuntauudistus, jolloin nykyisen Nyköpingin alueelle muodostettiin kaupungin lisäksi seitsemän "suurkuntaa":
Vuonna 1967 Svärta liitettiin Nyköpingin kaupunkiin. Nyköpingin kunta muodostettiin yllä mainituista kunnista, mutta Bettnan kunnasta Nyköpingiin liitettiin vain Vrena ja Husby-Oppundan. Loput Bettnan alueet liitettiin Flenin kuntaan. Vuonna 1974 Nyköpingiin liitettiin vielä Trosan kaupunki, Vagnhäradin ja Dagan maalaiskunnat sekä Gnestan kauppala.
Kuntauudistuksen jälkeen Nyköpingin kunta kattoi koko Södermanlandin läänin rannikon lukuun ottamatta Oxelösundin kuntaa, jota pienestä pinta-alastaan huolimatta ei liitetty Nyköpingin kuntaan. Uuden suurkunnan pohjois- ja itäosissa oli kuitenkin toiveita irtautumisesta. Nyköpingin kunta jaettiin vuoden 1992 alussa erottamalla siitä Gnestan ja Trosan kunnat.
Vaakuna
Vaakunaselitys: (Ruotsiksi: I fält av silver ett rött borgtorn med krenelerad väktargång och spetsig tornhuv.)
Vaakunan aihe esiintyy ensimmäisen kerran sinetissä vuonna 1359 ja myöhemmin vaakunana. Vaakuna vahvistettiin Nyköpingin kaupungille vuonna 1945. 1970-luvun kuntauudistuksen jälkeen päätettiin käyttää jatkossakin kaupungin vanhaa vaakunaa, joka rekisteröitiin Patentti- ja rekisterihallituksessa vuonna 1974. Nykyisen Nyköpingin kunnan alueella aiemmin sijainneista kunnista viidellä on ollut oma vaakuna:
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Seuraaviin vuoden 1984 lopun mukaisiin tietoihin sisältyvät myös nykyään itsenäiset Gnestan ja Trosan kunnat. Kyseisten tietojen mukaan 5,4 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 1 667 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,6 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 15 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 81,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 9 359 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Luettelossa mainituista taajamista molemmat ovat sittemmin kasvaneet yhteen Nyköpingin taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Asteriski (*) tarkoittaa, että pientaajama kuuluu osittain toiseenkin kuntaan. Granlund + Kvarnsjön kuuluu osin myös Trosan kuntaan.
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Kunnallisvaaleissa Nyköpingin kunta on jaettu seuraaviin vaalipiireihin:
Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Nyköpingin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien. Gnestan kunta ja Trosan kunta sisältyvät Nyköpingin tuloksiin vuosina 1973–1988.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Nyköpingin kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Lähteessä Gnestan kunta ja Trosan kunta ovat vielä osa Nyköpingin kuntaa, mutta niihin kuuluvat seurakunnat on jätetty tässä pois. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Leppäjärvi (Kangasala)
Leppäjärvi on Pirkanmaalla Kangasalla Kauppilassa sijaitseva metsäjärvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Leppäjärvenvuoren pohjoispuolella olevassa painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Välimaan kylästä tulee järvelle tie, joka ohittaa sen pohjoispuolelta. Pälkäneen vastainen kuntaraja sijaitsee järvestä yli 200 metriä etelään.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,1 metriä mpy. Järveen ei tule muualta metsäojia ja sen laskuoja lähtee siitä kohti itää ja laskee Isoon Saarijärveen. Reitin vedet laskevat lopuksi Sappeenjärven kautta Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.
Luontoarvoja
Järven vesi on luokiteltu välttäväksi ja järvi soveltuu myös virkistyskäyttöön välttävästi. Sitä vaivaavat veden happitalouden häiriöt, runsashumuksisuus ja kohoava ravinnetaso.
Grigol Maisuradze
thumb|Grigol Maisuradze: N. Tšitšinadzen muotokuva, 1853. Grigol (Giorgi) Maisuradze (, 1817 Tsinandali – 1885 Kutaisi) oli georgialainen taidemaalari ja muotokuvamaalauksen realistisen koulukunnan perustaja Georgiassa.
Maisuradze syntyi Tsinandalissa ruhtinas Aleksandre Tšavtšavadzelle kuuluneen maaorjan perheeseen. Tšavtšavadze oli runoilija ja Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraali, joka vapautti Maisuradzen vuonna 1836 ja tuki hänen koulutustaan Pietarissa. Maisuradze opiskeli siellä Karl Brjullovin ohjauksessa. 1850-luvulla hän palasi synnyinmaahansa ja opetti maalausta Kutaisissa, jossa hän kuoli vuonna 1885. Suurin osa hänen töistään on kadonnut.
Oleg Deripaska
Oleg Vladimirovitš Deripaska (, s. 2. tammikuuta 1968 Dzeržinsk, Neuvostoliitto) on venäjänjuutalainen oligarkki. Deripaska on ostanut itselleen myös Kyproksen kansalaisuuden.
Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 40. rikkaimmaksi henkilöksi. Deripaska on naimisissa. Hänen vaimonsa kuuluu Venäjän entisen presidentin Boris Jeltsinin perheeseen. Venäjän oligarkeista hänellä uskotaan olevan parhaat yhteydet presidentti Vladimir Putiniin.
Hän omistaa holdingyhtiön Bazovyi element, joka hallitsee alumiiniyhtiötä RUSAL , autonvalmistajaa GAZ , lentokoneiden valmistajaa Aviacor ja vakuutusyhtiötä Ingosstrah.
Deripaska on Yhdysvaltain, EU:n ja Britannian pakotelistalla, mikä tarkoittaa, että hänen varojaan on jäädytetty ja hän on liiketoiminta- ja matkustuskiellossa näissä maissa. EU:n listalle hän päätyi, koska hänen omistamansa asetehdas toimitti miehistönkuljetusajoneuvot, joilla Venäjä hyökkäsi Ukrainaan 2022.
Henkilöhistoria
Oleg Deripaska valmistui Moskovan valtiollisesta yliopistosta vuonna 1993 ja vuonna 1996 hän valmistui Plehanovin talousakatemiasta. Vuosina 1994–1997 hän työskenteli Sajanogorsk Smelter -yhtiön toimitusjohtajana ja vuosina 1997–2001 Sibirski Aluminiumin pääjohtajana.
Vuonna 2003 Deripaska omisti puolet RusAl-alumiiniyhtiöstä. Saman vuoden aikana hän osti 25 prosenttia lisää omistusta toiselta oligarkilta Roman Abramovitšilta. Loput 25 prosenttia hän osti oligarkeilta Boris Berezovski ja Badri Patarkatsišvili vuosien 2003 ja 2004 aikana.
Deripaska osti vuonna 2006 suuren rakennusyrityksen Razvitiye. Myyjänä oli oligarkki Suleiman Kerimov. Kesällä 2007 osti viisi prosenttia General Motors -yhtiön osakkeista. Osuuden markkina-arvo oli 655 miljoonaa euroa. Sijoituksistaan huolimatta Deripaskalle ei ole myönnetty viisumia Yhdysvaltoihin vuoden 1998 jälkeen. Syitä ei ole ilmoitettu.
Deripaskalla on asunto Lontoossa Belgrave Squaressa sekä 120 miljoonan euron huvijahti Queen K Välimerellä.
Deripaskan liiketoimet ajautuivat vaikeuksiin syksyllä 2008 kansainvälisen finanssikriisin myötä. Valtion kehityspankki Vnešekonombank myönsi RUSALille 4,5 miljardia US$ lainaa valuuttaluottojen maksuun länsimaisille pankeille.
Paperiteollisuus
Deripaskan omistama Bazovyi element on yrittänyt saada haltuunsa myös Ilim Pulpin tehtaita ja samoin myös Arkangelin alueella Novodvinskissä sijaitsevan kartonkitehtaan. Samoin myös Balahnassa sijaitsevan sanomalehtipaperitehdas OAO Volgan kyseenalaistamalla sen yksityistämisen 1994. Bazovyi Element on yhteistyössä omistajana OOO LPK Kontinental Menedžementin kanssa, joka kuuluu OOO Kontinentalinvest -ryhmään.
Onni Talas
Onni Eugen Aleksander Talas (vuoteen 1895 Gratschoff; 15. kesäkuuta 1877 Lappeenranta – 3. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen professori, nuorsuomalaisten ja kokoomuksen kansanedustaja, senaattori ja diplomaatti. Hän oli Svinhufvudin senaatin eli itsenäisyyssenaatin viimeinen elossa ollut jäsen.
Elämä ja ura
Talaksen vanhemmat olivat kauppias Aleksander Tertullian Gratschoff ja Josefina Katharina Eugenia Wesander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 ja suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1901, sai varatuomarin arvon 1903 ja suoritti lakitieteen lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot 1905. Talas toimi aluksi asianajajana Lahdessa 1901–1904 ja sitten Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden apulaisena 1905–1923. Hän oli myöhemmin Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden vaihtuva professori 1925–1930 ja virkaylioikeuden jäsen 1926–1930.
Talas oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1909–1918. Kokoomuksen kansanedustajana hän oli 1918–1919 Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä ja 1927–1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Talas oli senaatin oikeustoimituskunnan päällikkönä 1917–1918 Svinhufvudin itsenäisyyssenaatissa ja Paasikiven I hallituksessa. Talas toimi myös Hessenin prinssi Friedrich Karlia Suomen kuninkaaksi pyytämässä käyneen lähetyskunnan puheenjohtajana.
Diplomaatin uralla Talas toimi Suomen asiainhoitajana Madridissa ja Lissabonissa 1919–1921 sekä Suomen lähettiläänä Kööpenhaminassa, Tanskassa 1930–1934, Budapestissä, Unkarissa 1931–1940, Wienissä, Itävallassa 1933–1938, Ankarassa, Turkissa, Belgradissa, Jugoslaviassa ja Sofiassa, Bulgariassa 1934–1940, Roomassa, Italiassa 1940–1944 ja Itsenäisessä Kroatian valtiossa 1941–1942.
Talas ei hyväksynyt Väinö Tannerin teoksessaan Kuinka se oikein tapahtui esittämiä näkemyksiä vuoden 1918 tapahtumista ja kirjoitti sen vastineeksi vuonna 1949 teoksen Ei se niin tapahtunut. Hän paheksui jyrkästi myös Oskari Tokoin armahtamista sisällissodan jälkeen langetetusta kuolemantuomiosta. Talaksen muistelmateos ilmestyi hänen leskensä Lemmikki Talaksen toimittamana vuonna 1960.
Osattomien planeetta
Osattomien planeetta (The Dispossessed: An Ambiguous Utopia) on Ursula K. Le Guinin vuonna 1974 julkaistu tieteisromaani. Kirja voitti Hugo-, Nebula- ja Locus-palkinnot vuonna 1975. Yhteiskunnalliset ja poliittiset kysymykset ovat merkittävä teema romaanissa. Suomennos ilmestyi vuonna 1979.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat Urras- ja Anarres-nimisille toisiaan kiertäville planeetoille. Urras on Maan kaltainen planeetta, joka on poliittisesti jakaantunut kolmeen valtioon, jotka muistuttavat kylmän sodan aikaisia kapitalistista ja kommunistista blokkia sekä kehitysmaita. Anarres puolestaan on kuiva erämaaplaneetta, jolle Urrasin toisinajattelijat ovat perustaneet anarkistisen yhteiskunnan.
Kalle Lahti
Kaarlo Johannes ”Kalle” Lahti (11. toukokuuta 1928 Pyhäjärvi Ol – 5. toukokuuta 2006) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Lahti edusti urallaan Kotkan Kiriä 1948 ja Kotkan Työväen Palloilijoita 1949–1955. Hän voitti KTP:ssa Suomen-mestaruuden 1951 ja 1952. Kaikkiaan Lahti pelasi kahdeksan kauden aikana 115 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 37 maalia.
Lahti pelasi maajoukkueessa vuosina 1950–1951 yhteensä kolme maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Swainin piirikunta
Swainin piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 14 271 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bryson Cityn kunta. Piirikunta on perustettu 1871.
Urho Saariaho
thumb|Urho Saariaho vuonna 1966. Urho Jaakko Saariaho (27. marraskuuta 1911 Raahe – 18. syyskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja.
Urho Saariaho syntyi Raahessa. Vanhemmat olivat nahkatehtailija, kenkäkauppias Johan Petter (J.P., ”Hiipe”) Saariaho (1874–1960) ja Amalia Karolina, e. Närvälä (1872–1940). Esikoistytär Elmin jälkeen syntyi perheeseen kuusi poikaa, näistä neljäntenä Urho.
Urho Saariaho kävi koulunsa Raahessa. Hän keskeytti oppikoulun ja suoritti merkonomin tutkinnon Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa 1931. Hän kävi lukion loppuun yksityisesti ja kirjoitti ylioppilaaksi 1935. Saariaho säilytti tiiviit yhteydet synnyinkaupunkiinsa koko elämänsä ajan viettäen perheensä kanssa siellä kesälomansa, vuosina 1957–1981 oman perheensä kesähuvilassa.
Opintonsa päätettyään Urho Saariaho tuli 24-vuotiaana keväällä 1936 Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Myllykosken tehtaan palvelukseen kirjanpito-osastolle, jolta hänet samana syksynä siirrettiin lähetysosaston päälliköksi. Kielitaito koheni työnantajan kustantaman puolen vuoden intensiivisen Englantiin perehtymisjakson aikana alkuvuodesta 1939.
Sosiaalineuvos Urho Saariaho jäi täysinpalvelleena eläkkeelle Myllykoski Oy:n palveluksesta 65-vuotiaana 30.11.1976. Hän muutti tämän jälkeen Kaarina-vaimonsa kanssa lasten perässä Helsinkiin. Urho Saariaho kuoli 69-vuotiaana äkilliseen sairauskohtaukseen syyskuussa 1981.
Urheiluharrastus
Urho Saariaho ansioitui sekä aktiiviurheilujana että urheilujohtajana järjestötehtävissä. Urheiluharrastus alkoi jo pikkupoikana Raahessa. Urho Saariaho osallistui paikallisissa, piirikunnallisissa tms. kilpailuissa tarvittaessa seuransa edustajana moniinkin eri lajeihin, mutta tärkeimmäksi hänelle muodostui seiväshyppy. Väärästä ”selkä rimaan päin” -ylitystyylistä huolimatta kova harjoitus vei hänet aina Suomen mestaruuteen 22-vuotiaana 1934 – tulos oli 380. Lisäksi hän saavutti useita toisia, kolmansia ja pistesijoja SM-kilpailuissa. Kymenlaakson piiriennätys 380 oli hänen nimissään 1937–1948. Saariaho oli puolustusvoimain mestari, Helsingin yliopiston kirjoilla ollessaan akateeminen mestari jne. Urho Saariaho oli monipuolinen urheilija menestyen seipään lisäksi yleisurheilussa monessa lajissa. Hän harrasti voimakkaasti myös jääpalloa.
Urho Saariaho toimi Raahe-aikanaan useita vuosia urheiluseura Raahen Vesan johtokunnassa. Yhtyneiden Paperitehtaiden henkilövalinnoissa kiinnitettiin 1930-luvun puolivälissä huomiota myös urheilusaavutuksiin. Urheilijanuorukainen Urho Saariahon ansiot tällä alalla vaikuttivatkin hänen ottamiseensa tehtaan palvelukseen.
Myllykoskella Urho Saariaho etsiytyi välittömästi urheilutoimintaan sekä aktiivina että organisaattorina. Hän hoiti urheiluseura Myllykosken Kilpaveikkojen puheenjohtajuutta 31 vuotta, Suomen voimistelu- ja urheiluliiton (SVUL) Kymenlaakson piirin puheenjohtajuutta 26 vuotta ja oli Suomen Urheiluliiton liittohallituksessa ja sen työ-valiokunnassa 12 vuotta. Kielitaitoinen Urho Saariaho toimi useasti Suomen yleisurheilumaajoukkueen johtajana ja mm. vuoden 1952 Helsingin olympiakisojen järjestelytehtävissä. Ansioistaan hänelle myönnettiin lukuisia ansio-merkkejä, mm. Suomen urheilun kultainen ansioristi ja Helsingin olympiakisojen kultainen ansioristi. SVUL:n kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 1967.
Vanhemmiten kuntolenkkeilijänä sosiaalineuvos Urho Saariaho korosti omakohtaisen kuntourheilun tärkeyttä sekä ruumiillisen kunnon että henkisen vireyden rakentajana.
Maanpuolustus
Urho Saariaho kuului suojeluskukuntaan Raahessa 1927–1936 ja Myllykoskella tästä eteenpäin. Asevelvollisuutensa hän suoritti Riihimäellä Viestipataljoona 2:ssa 1931–1932 ja Reserviupseerikoulun viestilinjalla, minkä päätyttyä Saariaho ylennettiin reservin vänrikiksi 1932. Urho Saariaho joutui lähtemään talvisotaan 28-vuotiaana joulukuussa 1939. Hänelle myönnettiin lyhyt vihkiloma samassa kuussa avioliiton solmimista varten Kaarina Pekurin kanssa. Talvisodassa vänrikki Saariaho toimi joukkueenjohtajana Viestipataljoonassa. Hänet ylennettiin luutnantiksi välirauhan alettua, toukokuussa 1940.
Kesäkuussa 1941 alkaneessa jatkosodassa Urho Saariahon joukko-osasto oli JR 25, Piikkirykmentti, joka operoi pää-asiassa Itä-Karjalassa Hän toimi viestijoukkueen johtajana heinäkuuhun 1943. Saariaho haavoittui tammikuun alussa 1942 jalkaan Hiisjärven taisteluissa ja oli sotasairaalassa kolme kuukautta. Luutnantti Saariaho oli oman toimensa ohella rykmentin valistusupseeri lokakuusta 1942. Tehtävä muutettiin päätoimiseksi heinäkuussa 1943, samaan aikaan kun Saariaho ylennettiin kapteeniksi. Asemasotavaiheessa rykmentti oli Seesjärvellä. Sodan loppuvaiheessa Piikkirykmentti osallistui Kannaksen torjuntataisteluihin: Kaukjärvi – Summa – Tali – Karisalmi – Ihantala. Näissä sotatoimissa Saariaho toimi taas kesäkuun lopulta alkaen viestiupseerina. Hänet kotiutettiin marraskuussa 1944.
Mata (Brasilia)
Mata on kunta Brasiliassa. Se sijaitsee Rio Grande do Sulin osavaltiossa. Kunnan arvioitu asukasluku on noin 5 100 (2010) ja pinta-ala 311,883 neliökilometriä.
Urho Saariaho
Maanpuolustus
Urho Saariaho oli Sotainvalidien Veljesliiton Myllykosken – Ummeljoen osaston puheenjohtajana yli 30 vuotta ja Keskikymen Sotaveteraanien puheenjohtaja kymmenen vuotta.
Mata (Brasilia)
Matasta on löydetty paljon kivettynyttä puuta, johon voi tutustua puistossa ja museossa.
Urho Saariaho
Eduskunnassa
Kansa valitsi Suomen eduskuntaan yli sata uutta edustajaa kevään 1945 vaaleissa. Yhtenä heistä Urho Saariaho valittiin eduskuntaan 33-vuotiaana kokoomuksen ehdokaslistalta. Kuntonsa ylläpitämiseksi hän oli aktiivisesti mukana perustamassa Eduskunnan urheilukerhoa syksyllä 1945. Urho Saariaho ajoi siinä määrin vakuuttavasti vaalipiirinsä Kymenläänin asioita valtiollisella tasolla, että hänet valittiin kansanedustajaksi vaaleissa viidesti peräkkäin ensivalintansa jälkeen. ”Kansan-Urhon” tunnettuus perustui suurelta osin moninaiseen maakunnalliseen ja paikalliseen vaikuttamiseen. Viimeisen kerran hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1962 vaaleissa.
Pitkän valtiopäivämiesuransa aikana Urho Saariaholle kertyi tietoa ja kokemusta osallistumisesta usean eri valiokunnan työskentelyyn. Jäsenyysaikaa kertyi pisimpään puolustusvaliokunnassa 20 vuotta, sosiaalivaliokunnassa 13 vuotta ja valtiovarainvaliokunnassa kymmenen vuotta, minkä lisäksi hän oli lyhyemmän ajan kulkulaitos- ja ulkoasiainvaliokunnissa. Hän toimi myös valtiovarainvaliokunnan sivistysjaoston puheenjohtajana. Kansanedustajan toimessaan Urho Saariaho ajoi tarmokkaasti mm. siirtoväen, puolustuslaitoksen ja aliupseereiden palkkaus- ym. asioita. Eritoten hän kiinnitti huomionsa Kymenlaakson maakuntaa hyödyttävään liikenteeseen: Myllykoskella Keskikosken silta ja rautatien alikulku Saviniemeen, Iitissä Virran silta, Haminan ja Kotkan satamien jäänsärkijäkysymys jne.
Monista Urho Saariahon läpimenneistä eduskunta-aloitteista mainittakoon vielä maatalousoppilaitoksen rakentaminen Anjalaan. Tämä oli silloiselle maalaisliitolle kova pala, koska aloite tuli kokoomuslaiselta kansanedustajalta. Merkittävä oli myös läpimennyt aloite Keltakangas – Inkeroinen maantiestä. Yleensä Urho Saariahon aloitteet, joista hyvin monet toteutuivat, koskivat liikenneolojen parantamista ja vapaata yrittäjätoimintaa sekä hänen sydäntään lähellä ollutta maanpuolustusta.
Muu yhteiskunnallinen toiminta
Sosiaalineuvos Urho Saariaho vaikutti monin tavoin myös Sippolan kunnan (→ Anjalankoski → Kouvola) etenkin Kymijoen varrella olevan paperitehdastaajama Myllykosken sekä henkiseen että aineelliseen kehitykseen. Hänen ajamansa hankkeet muovasivat Myllykosken ulkoista kuvaa niin liikenteellisesti kuin palvelulaitoksinakin. Kansanedustaja koki olevansa myös paikkakuntansa edustaja maan parlamentissa. Urho Saariaho oli perustamassa Myllykosken työväenopistoa. Hän toimi Myllykosken ammattikoulun johtokunnan, sittemmin kuntaliiton liittovaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1962 alkaen. Urho Saariaho vaikutti keskeisesti lukion saamiseksi Myllykosken yhteiskouluun. Sippolan kirkkovaltuustoon hän kuului 1960-luvun loppupuolen ja Kymenlaakson terveyden turvan hallitukseen vuodesta 1945 alkaen.
Sosiaalipäällikkö Urho Saariaho osallistui Myllykosken Paperitehdas Oy:n, sittemmin Myllykoski Oy:n piirissä lukemattomien yhtiölle tärkeiden asioiden hoitamiseen. Hän auttoikin hankkimaan yhtiölle mm. edullista valtion rahoitusta tuotantotoiminnan laajentamiseen. Urho Saariaho ajoi myös rautatien saamista yhtiön Luikonlahden kaivokselle aina tuloksekkaaseen päätökseen saakka. Urho Saariaho toimi aktiivisesti synnyinkaupunkinsa Raahen puolesta, kun väännettiin kättä uuden valtio-omisteisen terästehtaan, Rautaruukin sijaintipaikasta. Useissa muissakin kriittisissä tilanteissa hän toimi mm. valtiovarainvaliokunnan kauppa- ja teollisuusjaoston jäsenenä Pohjois-Suomen hyväksi.
Vuonna 1960 perustettu Rautaruukki ankkuroitiin muuhun yhteiskuntaan siten, että osakasyhtiöiden lisäksi sen hallintoneuvostossa olivat edustettuina myös ammattiyhdistysliike ja poliittiset puolueet. Toisin kuin useimmissa muissa valtionyhtiöissä 60-luvulla Rautaruukissa pidettiin hallintoneuvosto hyvin informoituna ja sillä oli todellista merkitystä asioiden hoitamisessa. Eduskunnan tuen turvaaminen oli tarpeen alkuvaiheen rahoituspanoksen hankkimiseksi valtiolta. Kokkola jäi kohtuuttomankin paljon julkisuutta saaneessa sijaintikysymyksessä lopulta toiseksi, ja Rautaruukki päätettiin rakentaa Raaheen sittemmin liitetyn Saloisten kunnan Rojuniemeen. (Unto Luukko: Rautaruukki 1960–1990, Oy Kaleva – Oulu – 1990) Näin aikanaan merkittävä, mutta ajan mittaan taantunut, pieni ja köyhä sekä työttömyyden vaivaama merenkulkukaupunki koki toisen tulemisensa teollisuuspaikkakuntana. Urho Saariaho toimi Rautaruukki Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1963–1971. Myös Kansaneläkelaitoksen (Kela) tilintarkastajana hän toimi pitkään. Myllykosken Liikemiesyhdistyksen perustamiseen Urho Saariaho vaikutti ratkaisevalla tavalla. Kymen Yrittäjät ry:n perustavassa kokouksessa vuonna 1967 valittiin sosiaalineuvos Urho Saariaho hallituksen puheenjohtajaksi.
Saariaho ryhtyi Kokoomuksen Kansallisen eläkeläisliiton puheenjohtajaksi 1978. Liiton tilaisuudessa hän sitten kuoli puhujakorokkeella saamaansa äkilliseen sairauskohtaukseen aivan 70-vuotispäivänsä kynnyksellä 18.9.1981.
Waldemar Wilenius
thumb|260px|Puistopaviljonki Kemissä Waldemar Wilenius (26. lokakuuta 1868 Hämeenlinna − 21. syyskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Synyster Gates
200px|Synyster Gatesin Signature-kitara|thumb Synyster Gates (oik. Brian Elwin Haner, Jr., s. 7. heinäkuuta 1981) on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Avenged Sevenfoldin soolokitaristi ja taustalaulaja. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1999 ottaen ajan kuluessa soolokitaristin paikan komppikitaristiksi siirtyneeltä Zacky Vengeancelta. Gates ei soita yhtyeen ensimmäisellä albumilla Sounding the Seventh Trumpet (2001), vaikka liittyikin yhtyeeseen ennen albumin julkaisua. Yhtyeen seuraavalla albumilla Waking the Fallen (2003) Gates jo soittaa, kuten myös tätä ennen julkaistulla Warmness on the Soul -EP:llä (2001). Synyster Gates soittaa vain pianoa kappaleissa "I Won't See You Tonight part 1", "Beast and the Harlot" ja Sidewinder". Gates on maininnut suurimmiksi vaikuttajikseen ainakin Dimebag Darrellin (Pantera, Damageplan), Slashin (Guns N' Roses, Velvet Revolver), John Petruccin (Dream Theater, Liquid Tension Experiment) sekä jazz-legenda Django Reinhardtin.
Synyster on oikeakätinen kitaristi, mitä hän hyödyntää vasenkätisen kitaristiparinsa Zacky Vengeancen kanssa soittaen keikoilla toisinaan selät vastakkain hänen kanssaan, jolloin heidän kitaransa ovat samassa linjassa. Synyster käyttää usein hattua, useimmiten mustaa lierihattua, muistuttaen tyyliltään esikuvaansa Slashiä, joka tunnetaan silinterihattunsa käytöstä. Gates käyttää paljon Schecterin kitaroita, joista erään hänelle kustomoidun mallin otelautaan on kaiverrettu hänen lempinimensä Syn.
Roger Jackson
Roger Labon Jackson (s. 1959 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan kenties parhaiten kaikista viidestä Scream-elokuvista murhaajan äänenä puhelinsoitoissa, sekä animaatiosarjasta Tehotytöt Mojo Jojon ääniroolista.
Synyster Gates
Synyster Gates on kantrimuusikko Brian Hanerin poika. Haner on työskennellyt viimeisen 20 vuoden aikana esimerkiksi Frank Zappan kanssa ja toimi myös akustisena kitaristina Avenged Sevenfoldin vuoden 2005 albumilla City of Evil. Nykyään Haner tiedetään myös silloin tällöin koomikko-vatsastapuhuja Jeff Dunhamin show’ssa esiintyvänä kitaristina (”The Guitar Guy”).
Roger Jackson
Elämäkerta
Jackson vietti nuoruutensa Georgiassa, jossa hän innostui nukketeatterista. Jackson ryhtyikin esiintymään nukketeattereissa nuorena, jonka myötä hän opiskeli teatterinäyttelemistä esiintyen muun muassa Shakespeare ja Chekhov näytelmissä. 1990-luvulla Jackson päätyi ääninäyttelijäksi, jonka myötä hän on tehnyt äänityötä mainosten lisäksi animaatioihin ja videopeleihin. Enimmäkseen Jacksonia on kuitenkin kuultu lukuissa Star Wars aiheisissa videopeleissä, sekä elokuvissa kuten Scream 3.
Synyster Gates
Vuonna 2006 Gates valittiin brittiläisen Total Guitar -lehden vuoden kitaristiksi. Samana vuonna myös arvostettu Metal Hammer -lehti myönsi vuosittaisessa Golden God -gaalassaan Gatesille Dimebag Darrellin mukaan nimetyn Dimebag Awardin parhaalle tiluttajalle.
Gates oli mukana myös The Revin kanssa Pinkly Smooth -sivuprojektissa. Yhtye soitti avant-garde metalia ja on julkaissut yhden albumin nimeltä Unfortunate Snort.
Gates soittaa kitaraa yhdysvaltalaisen Good Charlotte -yhtyeen kappaleessa ”The River”, ja hän näkyy myös kappaleen musiikkivideossa.
Kitarat
Gates käyttää nykyään Schecter Guitar Researchin kitaroita. Aiemmin hän on käyttänyt myös Gibsonin, Parker Guitarsin sekä Ibanezin kitaroita. Yleensä hän käyttää kitaroissaan Seymour Duncanin SH-8 Invader -mikkejä sekä Ernie Ballin kieliä.
Muut
Gates käyttää Krankin, Mesa-Boogien sekä Bognerin vahvistimia ja kitarakaappeja, sekä vielä Marshallin 4x12 -kitarakaappeja.
Efektilaitteistossa hän suosii BOSSin pedaaleita, Digitechin Whammy-pedaalia, Jim Dunlopin Cry Baby -wahwahia sekä Electro-Harmonixin  Big Muffia.
Kuusankosken biopolttoainevoimalaitos
Kuusankosken biopolttoainevoimalaitos on toinen suuri voimalaitos Kouvolan Kuusankoskella. Sen energia perustuu puunjalostusteollisuuden sivutuotteeksi jäävään puuainekseen tai metsistä saatavaan puunjalostusteollisuudelle kuitupuuksi harvennushakkuissa kelpaamattomaan energiapuuhun.
Laitos vihittiin 28. lokakuuta 2002 ja se tuottaa lämmön lisäksi sähköä 76 MW:n teholla Kymi Paper Oy:lle (UPM-Kymmene) ja Kouvolan Seudun Sähkö Energialle. Lämpöä biomassavoimala tuottaa 125 MW prosessilämpönä ja kaukolämpöä 15 MW Kymi Paperille sekä 40 MW Kouvolan kaupungille.
Energianlähteinä toimivat UPM-Kymmenen Kuusankosken tehtaalta saatava kuorinnassa syntynyt puunkuori, liete ja puru. Kymin Voima Oy on Kouvolan Seudun Sähkö Oy: ja Pohjolan Voima Oy:n yhteisyritys.
Jukka Backlund
Jukka Henri Kristian Backlund (s. 30. joulukuuta 1982 Helsinki) on suomalainen äänilevytuottaja.
Backlundin vuonna 2005 Sunrise Avenue -yhtyeelle tuottama albumi On the Way to Wonderland on kansainvälisesti myydyin suomalaisen yhtyeen esikoisalbumi, joka saavutti platinarajan useassa Euroopan maassa. Muusikkona Backlund on tunnettu muun muassa Killerin ja Sunrise Avenuen livekokoonpanoista. Jukka Backlundin säveltämiä ja tuottamia kappaleita on julkaistu ympäri maailmaa. Samu Haberin kanssa sävelletty "Fairytale Gone Bad" oli euroopanlaajuinen hitti, joka palkittiin vuonna 2007 mm. parhaana suomalaisena kappaleena. Vuonna 2011 Jukka Backlund perusti veljensä Tapion ja Petteri Sariolan kanssa yhtyeen nimeltä Dead Sirius 3000, joka julkaisi esikoisalbuminsa 2013.
Backlund on opiskellut jazzmusiikkia Sibelius-Akatemiassa.
Jukka Backlundin isä oli jazzmuusikko Kaj Backlund.
Ura
Jukka Backlund on vaikuttanut muun muassa seuraavilla suomalaisilla äänitteillä:
Lähteet
Jukka Backlund
Tytti Junna
Tytti Junna (s. 9. toukokuuta 1991 Helsinki) on suomalainen radiojuontaja ja näyttelijä. Hän on opiskellut teatteria Lahden Kansanopistossa 2013–2014 ja radiotoimittajaksi Laajasalon opistossa 2018–2019.
Junna juonsi vuonna 2019 Radio Suomipopilla iltaisin Pop Top 10 -ohjelmaa. Arkiaamuisin hän juontaa Radio Rockilla Harri Moision ja Kim Sainion kanssa Korporaatiota. Junnalla on Moision ja Sainion kanssa myös yhteinen YouTube -kanava Fiilikset Nollissa.
Vuosina 2010–2012 Junna asui Barcelonassa. Tällä hetkellä hän asuu Espoossa.
Paul Paavela
Paul Paavela (13. huhtikuuta 1931 Suojärvi – 19. toukokuuta 1980 Vihti) oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja sosiaalidemokraattinen valtiovarainministeri 1970-luvulla.
Ura
Paavela pääsi ylioppilaaksi 1951 ja suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1955, lainopin lisensiaatin tutkinnon 1957 sekä sai varatuomarin arvon 1959. Paavela toimi patentti- ja rekisterihallituksen osastosihteerinä 1956, puolustusministeriön kamreerina 1956–1958, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön esittelijänä 1958–1961 ja nuorempana hallitussihteerinä 1961–1962. Valtioneuvoston kanslian kansliapäällikkönä Paavela oli 1967–1971, valtiovarainministeriön valtiosihteerinä 1969–1973 ja 1973–1974 sekä rautatiehallituksen pääjohtajana vuodesta 1973 lähtien.
Yksityiselämä
Paul Paavela oli viestintäneuvos Jaakko Paavelan isoveli.
Lauri Mölsä
Lauri Henrik Mölsä (28. kesäkuuta 1912 Loimaa – 14. tammikuuta 2002 Tampere) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Dream (tubettaja)
Dream (s. 12. elokuuta 1999 ) on yhdysvaltalainen tubettaja ja Twitch-striimaaja, joka tunnetaan Minecraft-sisällöstä. Lokakuussa 2022 Dreamin pääkanavalla oli 31,1 miljoonaa tilaajaa ja yli 2,7 miljardia näyttökertaa.
Ura
Dream loi Youtube-kanavansa vuonna 2014, mutta alkoi julkaista videoita säännöllisesti vasta vuonna 2019, jolloin hänen kanavansa lähti kasvuun lähes heti. Vuonna 2020 hänen Youtube-kanavansa oli yksi nopeiten kasvavista sekä Yhdysvalloissa koko sivuston toiseksi suosituin.
Dreamin sisältö perustuu erilaisten haasteiden suorittamiseen Minecraftissa. Minecraft Manhunt on hänen suosituin Youtube-videosarjansa.
Dream SMP
Dream on Dream Team -nimisessä ryhmässä, johon kuuluvat hänen lisäkseen tubettajat GeorgeNotFound ja Sapnap. Ryhmä esiintyy toistensa videoilla usein.
Dream SMP on Dream Teamin perustama ja Dreamin omistuksessa oleva yksityinen Minecraft-palvelin. Palvelimella pelaa Dream Teamin ohella monia tunnettuja striimaajia ja tubettajia. Pelaajat roolipelaavat palvelimella hahmoina, joiden ympärille he ovat kehittäneet etenevän juonen. Juoni on löysästi käsikirjoitettu, mutta suuri osa siitä perustuu striimien aikana tapahtuvaan improvisointiin.
Minecraft speedrunning
Dream on tehnyt kolme Minecraft speedrun-maailmanennätystä , jotka on sittemmin rikottu.
Joulukuussa 2020 Dream kohtasi spekulointia huijaamisesta Minecraft speedrun -suorituksessa, jonka hän oli Twitch-striimannut lokakuussa 2020. Kyseinen aika oli yltänyt speedrun.com-sivuston tulostaulukossa viidenneksi, mutta sivuston moderaattorit päättivät poistaa sen epäilyttävyyden vuoksi listalta. Moderaattorit julkaisivat lisäksi asiakirjan ja Youtube-videon, joissa analysoitiin Dreamin speedrun-suorituksia kuudessa Twitch-striimissä, jotka olivat ajallisesti lähellä epäiltyä huijausta. Moderaattorit tekivät johtopäätöksen, että Dream on lisännyt suorituksissa onneaan käyttämällä modia, joka parantaa pelin todennäköisyyksiä pelaajan eduksi.
Dream vastasi syytöksiin julkaisemalla Youtube-videon, jossa kielsi huijanneensa. Dream poisti kyseisen videon myöhemmin kanavaltaan. Toukokuussa 2021 Dream julkaisi asiakirjan, jossa tunnusti käyttäneensä vahingossa kyseisissä speedrun-suorituksissa pelin todennäköisyyksiä muuttavaa modia. Dream kertoi asiakirjassa, ettei ollut tiennyt modin olleen päällä suoritusten aikana, ja sai tietää asiasta vasta myöhemmin, kiellettyään syytökset.
Daniel Sanchez
Daniel Sanchez (s. 8. marraskuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana
Pelaajaurallaan Sanchez edusti yhdeksän kauden ajan OGC Niceä ennen siirtymistään Paris Saint-Germainiin kaudeksi 1981–1982. Hän voitti Coupe de Francen PSG:n riveissä, mutta jätti seuran yhden kauden jälkeen.
Meriitit pelaajana
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Sanchez on tehnyt uraa lähinnä apulais- ja juniorivalmentajana. Hän on toiminut Élie Baupin apuvalmentajana FC Girondins de Bordeaux'ssa 2001–2002, kun seura voitti Coupe de la Liguen sekä 2004–2006 AS Saint-Étiennessä.
Päävalmentajana Sanchezin ensimmäinen pesti OGC Nicessä jäi lyhyeksi, kun hän sai potkut joulukuussa 1996 oltuaan päävalmentajana vain viisi kuukautta. 2007 Sanchezista tuli Nationalissa pelaavan Tours FC:n päävalmentaja. Ensimmäisellä Tours-kaudellaan hän luotsasi seuran komeasti Nationalissa toiseksi ja samalla varmistui nousu Ligue 2:een kaudeksi 2008–09.
Kesäkuussa 2011 Sanchez siirtyi Ligue 1:ssä pelaavan Valenciennes FC:n peräsimeen. Sanchezin johdolla VAFC jatkoi aiemmilta kausilta tuttuja otteitaan ja taisteli liigan keskikastin sijoituksista. VAFC sijoittui Sanchezin alaisuudessa kahdesti perättäin sijalle 12. Kausi 2013/14 alkoi surkeasti ja seurajohto erotti Sanchezin lokakuussa 2013, kun VAFC oli voittanut vain yhden yhdeksästä pelaamastaan liigaottelusta.
Heinäkuussa 2014 Sanchez teki kaksivuotisen sopimuksen tunisialaisseura Club Africainin kanssa. Sanchez luotsasi seuran Tunisian liigamestariksi seitsemän vuoden tauon jälkeen ja hänet palkittiin kauden jälkeen jatkosopimuksella. Mestaruuden jälkeinen kausi sujui seuralta heikommin ja Sanchez jätti Clubin lokakuussa 2015.
Meriitit valmentajana
Vähä Saarijärvi (Kangasala)
Vähä Saarijärvi on Pirkanmaalla Kangasalla  sijaitseva järvi, joka sijaitsee Laipanmaan metsäalueen reunalla.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se on muodostunut Häilyvuoren juuren länsipuolelle. Vuori kohoaa yli 40 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat suota lukkuottamatta Häilyvuoren rinteitä. Järven rannoille on rakennettu kuusi vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet Välimaan kylältä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Sappeenjärvenojan valuma-alueeseen (35.716) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,2 metriä mpy. Järveen laskee vain yksi metsäoja, joka tuo Sammakkojärven vesiä. Sen oma laskuoja ei erotu kartassa. Reitin vedet laskevat lopuksi Sappeenjärven kautta Pälkäneveden Jouttesselän Hiukonlahteen.
Puolan kenraalikuvernementti
thumb|Puolan kenraalikuvernementin kartta. thumb|Puolan kenraalikuvernementin perustaminen ilmoitetaan kansalle lokakuussa 1939. Puolan kenraalikuvernementti (, ”Puolan valloitettujen alueiden kenraalikuvernementti”) oli natsi-Saksan siviilihallintoon vuosina 1939–1944 kuulunut alue, joka käsitti miehitetyn Puolan ne osat, joita ei liitetty suoraan Saksan valtionalueisiin eikä Neuvostoliitolle jääneisiin alueisiin jotka kuuluivat Valko-Venäjään tai Ukrainaan.
Kenraalikuvernementti perustettiin valtakunnankansleri Adolf Hitlerin 8. lokakuuta ja 12. lokakuuta 1939 antamilla asetuksilla, jotka määrittelivät valloitetun Puolan aluejaon. Suuri osa Puolan offensiivissa valloitetusta Puolasta siirrettiin Saksan valtakunnan suoraan hallintaan, ja jäännökset, joita Neuvostoliitto ei ollut vallannut omassa hyökkäyksessään 17. syyskuuta 1939 alkaen, jäivät Puolan kenraalikuvernementiksi.
Saksan saamasta alueesta perustettiin Danzigin-Länsi-Preussin valtakunnanpiiri, Warthelandin valtakunnanpiiri. Ylä-Sleesian eteläosa liitettiin Saksan jo olemassa olevaan valtakunnanpiiriin. samoin kuin alue Itä-Preussin eteläpuolelta. Muu alue jäi Puolan kenraalikuvernementille.
Kenraalikuvernementin kenraalikuvernööriksi nimitettiin Hans Frank 26. lokakuuta 1939. Hän toimitti virkaansa vuosina 1939–1945. Ennen sotia ollut itäinen Puola joutui osiltaan puna-armeijan haltuun jo kesän 1944 lopussa, jolloin rintamalinja pysähtyi Veikseljoelle Varsovan itäpuolelle. Loppuosa Puolan kenraalikuvernementista puna-armeija valtasi tammikuun puolivälissa 1945 alkaneella hyökkäyksellä kevättalvella 1945.
Piirit
Puolan kenraalikuvernementti jaettiin neljään piiriin:
Kun Saksa myöhemmin eteni operaatio Barbarossan myötä itään ja Galitsia vapautui Wehrmachtin sotilashallinnosta siirtyen Saksan valloitettujen itäalueiden ministeriölle, muodostettiin Galitsiasta Puolan kenraalikuvernementin viides piiri, Galitsian piiri.
Jälleenvakuutussopimus
Jälleenvakuutussopimus oli Saksan ja Venäjän keisarikuntien välinen salainen liittosopimus, joka oli voimassa vuosina 1887–1890. Se oli osa Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarckin luomaa laajaa liittosopimusjärjestelmää.
Jälleenvakuutussopimus solmittiin Saksan, Venäjän ja Itävalta-Unkarin välisen kolmen keisarin liiton rauettua Itävalta-Unkarin ja Venäjän erimielisyyksiin Balkanilla. Eristettynä ollut Ranska pyrki tämän jälkeen lähentymään Venäjää, mutta liitto tasavaltaisen Ranskan kanssa oli vielä liian vastenmielinen ajatus Venäjän tsaari Aleksanteri III:lle. Niinpä hän antoi saksalaismieliselle ulkoministerilleen Nikolai Giersille vapaat kädet uuden liiton solmimiseen Saksan kanssa. Bismarckin järjestämä salainen sopimus allekirjoitettiin 18. kesäkuuta 1887. Sopimuksen mukaan molemmat osapuolet pysyisivät puolueettomina mikäli toinen joutuisi kolmannen valtion hyökkäyksen kohteeksi. Tämä ei kuitenkaan pätisi Saksan hyökätessä Ranskaa tai Venäjän hyökätessä Itävalta-Unkaria vastaan. Vastineeksi liitosta Saksa lupasi tukea Venäjän valtapiiripyrkimyksiä Bulgariassa, Itä-Rumeliassa ja Mustallamerellä.
Jälleenvakuutussopimuksen raukeamisen jälkeen Ranska ja Venäjä alkoivat Vilhelm II:n odotusten vastaisesti lähentyä, mikä johti myöhemmin Ranskan ja Venäjän liittoon.
Bridgette Wilson-Sampras
Bridgette Wilson-Sampras (s. 25. syyskuuta 1973 Gold Beach, Oregon) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen sisarensa Tracy Wilson on myös näyttelijä.
Wilson-Sampras kruunattiin Miss Teen USA:ksi vuonna 1990 Biloxissa, ja hän oli toinen Oregonista kotoisin oleva voittaja. Tämän jälkeen hän siirtyi elokuva-alalle ja esiintyi elokuvissa Last Action Hero, Billy Madison, Mortal Kombat, Tiedän, mitä teit viime kesänä ja Häät mielessä.