cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yhdysvaltain vapaussota
Sodan uhrit
Britit menettivät sodassa arviolta noin 25 000 miestä. Englannin kuninkaallisessa laivastossa palvelleista merimiehistä 1240 kuoli taisteluissa. Tauteihin kuolleiden määrät olivat joidenkin lähteiden mukaan 17 500. Useat lähteet kertovat myös tuhansista tauteihin kuolleista mustista orjista. Thomas Jefferson arvioi vuonna 1788, että sodan loppuvuosina pelkästään Virginian alueella menehtyi tauteihin noin 27 000 britteihin liittynyttä entistä orjaa.
Mazda BT-50
Mazda BT-50 J97M (2006–2011)
Ensimmäisen sukupolven BT-50 esiteltiin Bangkokin autonäyttelyssä maaliskuussa 2006. Sen tekniikkaan perustuu toisen sukupolven Ford Ranger.
Benetton B201
Benetton B201 oli auto, jolla Benetton osallistui Formula 1 -kauteen 2001. Autoa ajoivat Giancarlo Fisichella, joka oli neljättä vuotta samassa tallissa ja Jenson Button, joka siirtyi talliin Williamsilta hyvän tulokaskauden 2000 jälkeen.
Mazda BT-50
Mazda BT-50 UP/UR (2010–)
Vuonna 2015 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä sen koritunnukseksi vaihtui UR.
Benetton B201
Kausi 2001 merkitsi Benettonille yhden aikakauden loppua. Talli, joka oli ollut olemassa kaudesta 1986 oli myyty vuonna 2000 Renaultille, joka toimitti moottoreita F1 -sarjaan ja ottaisi tallin kokonaan haltuunsa kaudelle 2002. Renaultin paluu Formula 1:een kolmen vuoden tauon jälkeen aiheutti vuoden aikana merkittäviä ongelmia.
Mazda BT-50
Mazda BT-50 UP/UR (2010–)
Toinen, perusteellisempi kasvojenkohotus tuli vuonna 2018. Suurimmat uudistukset kohdistuivat auton keulaosaan. vasen|pienoiskuva|Mazda BT-50 UR (2015)
Benetton B201
Auton suurin ongelma oli epätavallisen laajakulmaiset (111°) moottoriasetukset. Vaikka tämä tarjosi potentilaalisen aerodynaamisen edun, koska se sopi alemmaksi runkoon, moottorin alkuperäinen muoto aiheutti puutteita hevosvoimissa ja luotettavuudessa. Kauden alkupuolisko oli katastrofi, koska autolla oli ongelmia päästä edes kahdenkymmenen parhaan joukkoon ja pystyi taistelemaan vain Minardia vastaan joukon hännillä. Giancarlo Fisichella onnistui kuitenkin saamaan pisteen Brasilian GP:ssä.
Pyksis
pienoiskuva|upright=0.86|[[Attikalainen keramiikka|Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu pyksis, noin 470–460 eaa. Louvre.]] Pyksis on antiikin aikainen lieriömäinen rasia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Historia ja käyttö
Pyksiksiä käytettiin korurasioina sekä kosmetiikan ja kauneudenhoitovälineiden säilytysastioina. Joistakin pyksiksistä on löydetty jäänteitä niiden sisältämistä aineista, kuten poskipunasta. Pyksis-muoto tunnetaan jo pronssikaudelta kykladisesta, minolaisesta ja mykeneläisestä kulttuurista ja antiikissa jälleen geometriselta kaudelta lähtien. Tuolloin tyyppiä käytettiin ensin erityisesti korinttilaisessa keramiikassa, josta se levisi attikalaiseen keramiikkaan. Attikassa sitä valmistettiin 300-luvulle eaa. saakka. Sieltä muoto siirtyi apulialaiseen keramiikkaan.
Antiikin aikana kyseisen tyyppisestä rasiasta käytettiin ilmeisesti myös nimitystä kylikhnis. Nimen pyksis käyttö yleistyi 300-luvulla eaa. Etymologisesti nimi palautuu puksipuuta (Buxus sempervirens) tarkoittavaan sanaan pyksos, mikä voi kertoa siitä, että alkuperäiset rasiat olivat juuri puisia.
Muoto ja tyypit
Pyksis on muodoltaan pyöreä ja lieriömäinen, kovera- tai kuperaseinäinen ja kannellinen rasia, joka on valmistettu puusta, metallista, luusta, terrakotasta eli poltetusta savesta tai kivestä. Pyksiksiä koristeltiin sekä musta- että punakuviotekniikalla. Varsinkin punakuviokeramiikassa pyksisten maalauskoristelu esitti usein naisten elämään liittyviä aiheita. Sellaisissa vaasimaalauksissa, joissa pyksis itse esiintyy, se kuvataan yleensä naisten käyttämänä.
Pyksiksiä oli useita eri tyyppejä, joista tärkeimpiä arkaaisen ja klassisen kauden tyyppejä olivat:
Tyyppi A
Benetton B201
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa seitsemänneksi kymmenellä pisteellä.
Pyksis
Muoto ja tyypit
Tyypin A pyksis on korkeahko ja koveraseinäinen, ja siinä on litteä kansi, jossa on nuppi. Siinä on joskus matala jalkalevy tai kolme pientä jalkaa. Tyyppi oli lähtöisin Korintista, ja oli pyksisten yleisin. Sitä käytettiin erityisesti 500- ja 400-luvuilla eaa.
Elizabeth (kappale)
Elizabeth on ruotsalaisen hard rock -yhtye Ghostin kappale ja singlejulkaisu yhtyeen esikoisalbumilta Opus Eponymous. Kappale kertoo unkarilaisesta kreivittärestä ja sarjamurhaajasta Erzsébet Báthorysta.
Biginelli-reaktio
thumb|250px|Esimerkki Biginelli-reaktiosta Biginelli-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aldehydi, asetoetikkahapon esteri ja urea reagoivat muodostaen dihydropyrimidonijohdannaisen. Reaktio on nimetty Pietro Biginellin mukaan, joka julkaisi sen vuonna 1893. Biginelli-reaktiota käytetään muun muassa kalsiumkanavan salpaajien ja alfasalpaajien valmistamiseen.
Reagenssit ja mekanismi
Biginelli-reaktiossa lähtöaineina ovat urea tai tiourea, asetoetikkahapon esteri ja aldehydi, joka useimmiten on aromaattinen. Useimmiten katalyyttinä käytetään joko proottista happoa kuten vetykloridia tai Lewis-happoa kuten rauta(III)kloridia, mutta myös emäskatalysoituja Biginelli-reaktioita on kehitetty. Käyttämällä kiraalisia katalyyttejä voidaan Biginelli-reaktio suorittaa enantioselektiivisesti.
Biginelli-reaktion ensimmäisessä vaiheessa urea ja aldehydi kondensoituvat aminaaliksi, josta eliminoituu vettä ja muodostuu asyyli-iminiumioni. Seuraavaksi asetoetikkahapon esterin enoli reagoi tämän kanssa ureidiksi. Viimeiset vaiheet ovat aminoryhmän ja ketoryhmän kondensaatio rengasrakenteeksi ja veden eliminaatio.
Norbergin kunta
Norbergin kunta on Västmanlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Västmanlandiin. Kunnan keskustaajama on Norberg.
Kunnan maapinta-ala on 417,86 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 5 714 henkeä (31.12.2021).
Paikkakunnan pääelinkeino on ollut rautakaudelta 1970-luvulle saakka rautakaivostoiminta.
Vuonna 2007 kunnassa oli 16,53 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 3,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Vuonna 1889 Norberign maalaiskuntaan perustettiin Norbergin taajaväkinen yhdyskunta. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa koko maalaiskunta muutettiin Norbergin kauppalaksi. Samalla muodostettiin Västerfärnebon "suurkunta" yhdistämällä entiset Fläckebon, Karbenningin ja Västerfärnebon maalaiskunnat. Vuonna 1971 muodostettiin nykyinen Norbergin kunta yhdistämällä Norbergin kauppala ja Västerfärnebon maalaiskuntaan kuulunut Karbenningin seurakunta.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 284 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 5,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 7,8 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 391 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 6,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 177 398 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 31 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 1 taajama, jonka osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 78,9 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 1 205 asukasta. Kunnan ainoa taajama on sen keskustaajama Norberg, jossa oli 4 518 asukasta.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Norbergin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Norbergin kunnan piireistä.
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Kauhukeittiö (1. tuotantokausi)
Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 1 ohjelman voittaja pääsi johtamaan losangelesilaista miljardin dollarin ravintolaa Tatoua. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 30. toukokuuta – 1. elokuuta 2005.
== Henkilökunta ==
Kilpailijat
=== Sininen joukkue ===
Punainen joukkue
=== Musta joukkue (top 5) ===
=== Finaalin joukkueet === Michael Wrayn joukkue
Ralph Paganon joukkue
Bill W.
William Griffith Wilson eli Bill W. (26. marraskuuta 1895 East Dorset, Vermont – 24. tammikuuta 1971 Miami) oli 12 askeleen ohjelman kehittäjä ja AA:n perustaja. Hän oli itse alkoholisti, joka oli aloittanut alkoholinkäytön ollessaan 22-vuotias sotilas. Hän koki hengellisen herätyksen ja raitistui vuonna 1934.
Bill W. varttui Vermontissa. Hän oli 10-vuotias, kun hänen runsaasti juonut isänsä lähti Kanadaan ja äitinsä Bostoniin. Lasta kasvattivat tämän jälkeen äidin vanhemmat. Bill W. meni vuonna 1918 naimisiin Lois Burnhamin kanssa. Hän toimi liikemiehenä, mutta alkoholi vaikutti tuhoisasti sekä hänen terveyteensä että uraansa. Hän päätyi neljästi sairaalaan alkoholiongelmaansa liittyvistä syistä. Raitistuneen ystävänsä innoittamana hän meni Oxford Groupin kokouksiin. Hän onnistui saamaan myös erään tri Robert Smithin pysymään raittiina kanssaan, ja AA syntyi virallisesti 10. kesäkuuta 1935. AA perustettiin siihen ajatukseen, jonka mukaan vain alkoholisti voisi auttaa toista.
Bill W:n vaimo perusti Al-Anonin alkoholistien perheitä varten.
Tupakointia Bill W. jatkoi, ja hän kuoli Miamissa keuhkokuumeen ja emfyseeman seurauksena. Hänen kehittämänsä 12 askeleen ohjelma on auttanut miljoonia raittiuteen. Ohjelmaa on sovellettu myös muihin riippuvuuksiin.
Adenium
Adenium eli aavikkoruusu (Adenium obesum) on punakukkainen mehikasvi. Se kasvaa luonnossa Afrikassa ja Lähi-idässä, mutta sitä käytetään koristekasvina muuallakin.
Adenium on pensasmainen mehikasvi, jonka varsi haaroittuu iän myötä. Se kasvaa usein 50 senttimetriä, joskus jopa 150 cm korkeaksi. Lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Kukinto on suppilomainen, keskeltä keltainen ja muuten punainen, valkoinen tai vaaleanpunainen.
Clara Burel
Clara Burel (s. 24. maaliskuuta 2001) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 232 marraskuussa 2020. Junioriurallaan hän saavutti kaksi grand slam -finaalipaikkaa kaksinpelissä ja voitti hopeaa nuorten kesäolympialaisissa 2018. Hän saavutti myös junioreiden maailmanlistalla ykkössijan.
Burel pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2019. Vuonna 2020 Burel sai villin kortin Lyonin WTA-turnaukseen maaliskuussa, missä hän hävisi avauskierroksella Jil Teichmannille. Strasbourgissa syyskuussa hän voitti Kateryna Bondarenkon, mutta hävisi toisella kierroksella Zhang Shuaille. Seuraavalla viikolla pelatussa Ranskan avoimissa hän voitti Arantxa Rusin ja Kaja Juvanin, kunnes kolmannella kierroksella hävisi jälleen Zhangille.
Lützenin taistelu
Lützenin taistelu käytiin kolmikymmenvuotisessa sodassa juliaanisen kalenterin mukaan 6. marraskuuta 1632 (gregoriaanisen kalenterin mukaan 16.11.). Se oli yksi sodan ratkaisutaisteluista. Taistelussa protestanttisen Ruotsin armeija liittolaisineen hyökkäsi katolisen Pyhän saksalaisroomalaisen keisarikunnan armeijan kimppuun. Lützenin taisteluun osallistui noin 700 suomalaista, jotka muodostivat noin 4 prosenttia Ruotsin armeijan vahvuudesta. Taistelun loppuvaiheessa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kaatui, mutta keisarillinen armeija perääntyi Wallensteinin johdolla Leipzigiin. Vaikka Ruotsi saavutti strategisen voiton, kuninkaan kaaduttua se perääntyi nopeasti useimmilta Saksasta valloittamiltaan alueilta. pienoiskuva|vasen|Lützenin taistelu
Harriet Walter
thumb|Harriet Walter (2009) Harriet Mary Walter (s. 24. syyskuuta 1950 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä.
Vladimir Propp
thumb|200px|Vladimir Propp vuonna 1928 Vladimir Jakovlevitš Propp (Владимир Яковлевич Пропп, 29. huhtikuuta (J: 17. huhtikuuta) 1895 Pietari – 22. elokuuta 1970 Leningrad) oli venäläinen strukturalisti, joka tutki venäläisten kansansatujen juonirakenteita pyrkien löytämään niiden yksinkertaisimmat elementit. Hänen kirjansa Kansansadun rakenne (Морфология сказки, Morfologija skazki) julkaistiin venäjäksi jo vuonna 1928, mutta länsimaissa siihen ei juuri kiinnitetty huomiota ennen 1950-lukua, jolloin teos käännettiin englanniksi. Kirja vaikutti voimakkaasti Claude Lévi-Straussiin ja Roland Barthesiin.
Harriet Walter
Ura
Walter opiskeli Cranbourne Chase Schoolissa ja London Academy of Music and Dramatic Artissa. Opiskelujen jälkeen hän näytteli kiertävissä teattereissa kuten Joint Stock touring theatre companyssa ja Paines Plough companyssa sekä Duke's Playhousessa, Lancasterissa.
Vladimir Propp
Propp toi venäläisten formalistien lähestymistavan narratologiaan. Formalistit jakoivat kertomusten lauserakenteet pieniksi analysoitaviksi elementeiksi, morfeemeiksi. Propp käytti samaa metodia analysoidessaan kansansatuja. Hän sivuutti kertomusten sävyn ja tyylikeinot ja keskittyi jakamaan venäläiset kansansadut niiden pienimpiin toiminnallisiin rakenneosiin, joita hän kutsui funktioiksi. Analysoimalla satojen satujen henkilötyyppejä ja toimintaa Propp tuli siihen johtopäätökseen, että perinteisissä venäläisissä kansansaduissa oli vain 31 yleistä ja toistuvaa peruselementtiä. Kaikki funktiot eivät välttämättä esiintyneet yksittäisessä sadussa.
Harriet Walter
Ura
Walter on työskennellyt useasti uransa aikana Royal Shakespeare Companyssa ja näytellyt monissa muissa teatterirooleissa sekä muun muassa elokuvissa Järki ja tunteet, ''Babel ja Sovitus.
Vladimir Propp
Proppin mukaan elementit eli funktiot vastasivat tiettyä toimintaa ja esiintyivät aina samassa järjestyksessä. Esimerkkejä Proppin erottamista elementeistä olivat "Sankarille osoitetaan kielto ", "Kieltoa rikotaan", "Väärä sankari tai konna paljastuu" ja "Sankari menee naimisiin ja nousee valtaistuimelle". Säännönmukaisesti satu päättyi funktioihin "Konna saa rangaistuksensa" ja "Sankari menee naimisiin ja nousee valtaistuimelle".
Vähä-Valkiainen
Maantietoa
Järven pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,0 hehtaaria. Se sijaitsee Iso Venesjärven pohjoispuolella ja Jylhänkankaan eteläpuolella. Järven itäpuolella on kahden maatalon peltoja, mutta muuten ovat rannat kangasmetsää. Siihen ei laske muualta ojia ja sen laskuoja yhtyy 200 metrin päässä Venesjokeen. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järven rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Iso Venesjärveä kiertävältä kylätieltä, joka lähtee 200 metriä idässä järveä ohittavalta valtatieltä 3. Pohjoisrannan asuntojen edestä on ranta ruopattu puhtaaksi.
Vladimir Propp
Lisäksi Propp löysi kaikkiaan seitsemän ihmesaduissa toistuvaa roolia tai perushahmoa, joita voidaan verrata A. J. Greimasin aktanttimallin aktantteihin:
Proppin tutkimuksilla on sittemmin ollut suuri vaikutus muun muassa elokuvakäsikirjoituksen teoriaan.
Kansansadun funktiot
Alkutilanne: perheenjäsenet ja sankari esitellään
Stereotomy
Stereotomy on englantilaisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin yhdeksäs albumi. Stereotomy tuli useimmissa maissa markkinoille 1985, mutta yhtyeen kotisivuilla julkaisuvuodeksi ilmoitetaan kuitenkin 1986. Modernin maailman paineita käsittelevä konseptialbumi sai nimensä Edgar Allan Poen novellista ”Rue Morguen murhat”; teoksessa esiintyvä sana stereotomy tarkoittaa ohuiksi lastuiksi leikatun kudoksen säilömistä vahaan.
The Alan Parsons Project oli aiemmin nauttinut suurta suosiota erityisesti Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Saksassa. Stereotomyn myyntiluvut jäivät suhteellisen heikoiksi, eikä se tiettävästi myynyt edes hopealevyyn oikeuttavaa määrää missään päin maailmaa, mikä teki siitä siihen mennessä huonoimmin menestyneen The Alan Parsons Projectin albumin. Yhtyeen suosion laskusta huolimatta Stereotomy nousi suosituimpien albumien listalle eri puolilla maailmaa, muun muassa Yhdysvalloissa, Uudessa-Seelannissa sekä useissa manner-Euroopan maissa. Yhtyeen kotimaassa Britanniassa albumi ei sen sijaan noussut listoille lainkaan.
Stereotomy sai tuoreeltaan Grammy-ehdokkuudet parhaan instrumentaalikappaleen (”Where’s the Walrus”) ja parhaiden kansitaiteiden kategorioissa. Albumin jälkimaine on kuitenkin ollut kielteinen, ja esimerkiksi AllMusic-sivuston mukaan levy ei paria kiinnostavaa instrumentaalia lukuun ottamatta jaksa pitää kuulijan mielenkiintoa yllä. Myös teemaa kritisoidaan ohueksi eikä se ole kuuntelukokemuksessa juurikaan läsnä. Yhtyeen edellisen levyn Vulture Culturen ohella Stereotomya pidetään usein The Alan Parsons Projectin huonoimpana albumina.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on merkitty Alan Parsonsin ja Eric Woolfsonin kirjoittamiksi. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
Derbi GPR 125
Derbi GPR 125 on espanjalaisen Derbin valmistama kevytmoottoripyörämalli. Pyörän vuosimalleissa 2005-2008 on Yamaha Motor Companyn kaksitahtimoottori ja vuosimallista 2009 eteenpäin moottorina on nelitahtimoottori.
Stereotomy
Kappaleet
B-puoli
Derbi GPR 125
Tekniikka
Derbin moottorina toimii vuosimalleissa 2005-2008 Yamahan kaksitahtimoottori, kaasuttimena Mikunin TM-28. Kulutus on noin 5-7 litraa/100 km. Runko on Benellin valmistama metallinen. Vuosimallissa 2005 etupumput ovat Sebacin valmistamat kun taas vuosien 2006 ja 2007 malleissa ne ovat vastaavasti Marzocchin valmistamat.
Eturenkaan mitat ovat 110/70-17 ja takarenkaan 140/70-17 ja tehtaalta tullessa pyörissä on Pirellin Sport Demon-renkaat. Vanteet ovat Crimecan valmistamat Y-puolaiset. Pyörässä on digitaalinen nopeusmittari ja analoginen kierroslukumittari. Pyörän jarruina on edessä 2-mäntäiset radiaalijarrut.
Vuosimallista 2009 eteenpäin GPR:ssä on päästörajoitusten mukainen nelitahtimoottori
Derbi GPR 125 Racing
Derbi GPR 125 Racing on kyykkymallinen kevytmoottoripyörä, joka tuli markkinoille vuonna 2005. Pyörässä on vanhemmissa malleissa Yamahan 2-tahtimoottori. Pakoputki kulkee pyörässä penkin alta ja pyörässä on peilivilkut. Vuosimallista 2009 alkaen pyörässä käytetään 4-tahtimoottoria.
Ferrari Roma
Ferrari Roma on Ferrarin vuodesta 2019 lähtien valmistama kaksiovinen coupé-korinen urheiluautomalli. Se on nimetty Italian pääkaupungin Rooman mukaan. Muotoiluun on haettu vaikutteita 1960-luvun Ferrari-malleista.
Derbi GPR 125
Derbi GPR 125 Nude
Nude-mallissa huippunopeus jää vain hieman pienemmäksi, koska siinä ei ole katteita, mutta kiihtyvyys on pyörissä kuitenkin samanlainen.
Ferrari Roma
Auton voimanlähteenä on kaksoisturboahdettu 3,9-litrainen V8-bensiinimoottori teholtaan 611 hevosvoimaa. Voimansiirtona on kahdeksanportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja takaveto.
Derbi GPR 125
4-tahti
GPR:ssä on vuodesta 2009 lähtien ollut 1-sylinterinen 125cc, 4-tahti, 4-venttiilinen, nestejäähdytteinen, DOHC-moottori. Siinä on kahdesta osasta valmistettu alumiinirunko, tehokkaat nelimäntäiset radiaalikiinnitteiset jarrut, epäsymmetrinen takaswingi ja alakatteeseen integroitu pakoputki. Moottori on yksi tehokkaimmista 4-tahti koneista antaen täydet lain sallimat 11kW. Mittaristo vaihtui kokonaan digitaaliseen nestekidenäyttöön, jossa on vaihteen vaihto-valot.
Bakkafrost
P/F Bakkafrost on färsaarelainen elintarvikealan konserniyritys, joka kasvattaa kuoretta, lohta ja taimenta, jalostaa niitä ja myy kalatuotteita. Yrityksen toiminta on jaettu kolmeen toimintoon: kalanviljely, lisäarvoa antavat tuotteet, sekä kala-aterioiden, -öljyn ja -ruuan tuotanto ja myynti. Bakkafrostilla on 19 omaa kalankasvattamoa Färsaarten 18 eri vuonossa.
Yhtiön perustivat veljekset Hans ja Róland Jacobsen vuonna 1968. Ensimmäinen kalankäsittelylaitos valmistui samana vuonna. Ensimmäisen kymmenen vuoden aikana yritys keskittyi kalastetun kalan, kuten sillien käsittelyyn, jalostamiseen ja myyntiin. Vuonna 1979 yritys aloitti kalanviljelyn yhtenä ensimmäisistä toimijoista Färsaarilla. 1980-luvulla Bakkafrost keskittyi mustakitaturskan jalostukseen, mutta saaliiden määrät romahtivat 1990, mikä ajoi yrityksen ja elinkeinon taloudellisiin vaikeuksiin. pienoiskuva|vasen|Lohenkasvatusta Färsaarilla. (Kuva ei välttämättä ole Bakkafrostin kalankasvattamoista.) Vuonna 1986 alkoi lohen ja kuoreen viljely. Viljelyä ja kalankäsittelylaitoksia laajennettiin. Vuoteen 2006 mennessä yhtiön kalankasvattamojen laajuus vastasi 18 000 tonnia perattua kalaa ja kalankäsittelylaitokset pystyivät perkaamaan 55 tonnia lohta päivässä. Yritys kasvoi edelleen. Vuonna 2010 perattua kalaa tuotettiin jo yli 21 000 tonnia. Samana vuonna yhtiö listautui Oslon pörssiin. Vuonna 2011 yhtiö hankki enemmistön färsaarelaisesta P/f Havsbrún -yhtiöstä, jolloin se sai kala-aterioiden, -öljyn ja kalanruuan valmistuskapasiteettia ja lisää kalanviljelmiä. Myös muita yritysjärjestelyjä tehtiin. Enemmistö monista yritysostojen seurauksena saaduista kalaviljelmistä jouduttiin myymään Färsaarten kalankasvatussäännösten seurauksena. Vuonna 2013 yhtiö päätti mittavista uudistus- ja laajennusinvestoinneista seuraavan viisivuotiskauden aikana.
Basegin luonnonpuisto
Basegin luonnonpuisto on valtakunnallinen luonnonsuojelualue Venäjällä Permin aluepiirissä.
Vuonna 1982 perustettu luonnonpuisto sijaitsee Permin aluepiirin itäosassa Gornozavodskin ja Gremjatšinskin piireissä. Se käsittää Uralvuoristoon kuuluvan Basegin harjanteen, jonka korkein kohta on Sredni Baseg (994 metriä). Seudulla virtaavat Tšusovajan sivujoet Usva ja Vilva. Puiston pinta-ala on 379,6 neliökilometriä.
Basegin luonnonpuisto kuuluu taigan keskivyöhykkeeseen. Kasvillisuus jakautuu kolmeen korkeusvyöhykkeeseen. Alueella sijaitsee yksi harvoista Keski-Uralin koskemattomista pihta- ja kuusimetsistä. Luonnonpuistossa esiintyviä nisäkäslajeja on 50, lintulajeja 184 ja kalalajeja 17. Uhanalaisia lajeja ovat mm. huuhkaja, isokuovi, kalasääski, maakotka, mustahaikara, muuttohaukka, harjus, kivisimppu ja siperianjokilohi. Puiston matkailukäyttö on hyvin vähäistä.
Francesco Sabatini
thumb|Francesco Sabatini, noin 1775−1779. thumb|right|San Pascualin luostari, [[Aranjuez.]] Francesco Sabatini (1722 Palermo – 1797 Madrid), myös tunnettu nimellä Francisco Sabatini, oli italialainen arkkitehti, joka työskenteli Espanjassa 1700-luvulla. Hänen työnsä edusti uusklassismia.
Lozit
Lozit tai malozit on erityisesti Länsi-Sambiassa Barotsemaassa asuva etninen ryhmä. Lozit koostuvat useasta eri ryhmästä. Lozeja asuu myös Namibiassa, Angolassa ja Botswanassa. Lozeilla on oma kieli lozi, jota puhuu noin 725000 ihmistä. Lozit puhuvat myös muita bantukieliä.
Historia
Lozien historia alkaa noin 1600-luvulta, jolloin ihmiset muuttivat nykyiselle Barotsemaan alueelle asumaan. Alun perin lozit tunnettiin nimellä aluyit. Vuonna 1838 makololot valloittivat aluyien alueet, jolloin aluyi nimitys vaihtui barotseen. 1864 aluyit voittivat makololot, jolloin heimon nimeksi vakiintui nykyinen lozit tai malozit. Lozit asuttivat Sambesin tulvatasankoja, joita hyödyntämällä lozit pystyivät luomaan monipuolisen maanviljely-, eläinhoito- ja kalastuskulttuurin. Lozeille oli hyvin tyypillistä hankkia orjia muista heimoista. Orjilla oli kuitenkin joitakin oikeuksia, mutta olivat yhteiskunnan hierarkiassa viimeisenä. 1890- ja 1900-luvuilla lozit joutuivat British South Africa Companyn hallinnan alaiseksi, mutta heille jäi autonomia. 1900-luvulla he olivat osa Pohjois-Rhodesiaa, joka oli brittien hallinnan alla. 1964 Barotsemaa tuli osaksi nykyistä Sambiaa. Sambian itsenäistyttyä alkuperäisten alueiden hallintojen merkitystä on huomattavasti vähennetty.
Kulttuuri ja elinkeino
Lozit viljelevät hyvin erilaisia kasveja. Pääasialliset kasvit ovat kaisla, kassava, durra ja maissi, mutta esimerkiksi maapähkinä, bataatti, pavut ja melonit ovat tärkeitä viljakasveja. Maanviljelytekniikka on alkeellista. Eläimistä tärkeimmät ovat karjaeläimet, mutta he kasvattavat myös lintuja, vuohia ja lampaita. Lozeille on tyypillistä myös kalastus, metsästys ja kerääminen. Työt ovat jakautuneet voimakkaasti sukupuolen mukaan: miehet vastaavat karjasta, metsästämisestä, kalastamisesta ja raskaista maanviljelytöistä. Naiset huolehtivat keräämisestä ja kodinhoidosta.
Lozien sukulaisuussuhteet ovat monimutkaisia. Sukulaiseksi tullaan joko verisukulaisuuden tai avioliiton kautta. Lozeilla on kahdeksan mushikua, ryhmää, joiden jäsenyyttä mies voi hakea. Tällöin mies on jokaisen ryhmän sukulainen. Avioliitto vahvistetaan yleensä pienen lahjan avulla. Polygamia on yleistä, joskin polyandria ei ole lozeille tyypillistä. Avioliitot lähisukulaisten kanssa on kiellettyjä. Jalkavaimojen arvojärjestys määräytyy avioitumisajan suhteen. Ensimmäisellä vaimolla ei ole valtaa jalkavaimoihin, mutta hän saa muun muassa ruokailla ensimmäisenä. Avioeroja tapahtuu paljon ja lozeille on tyypillistä useat kumppanit elämän aikana.
Lozien taide pohjautuu pitkälti kansantarinoihin, elämänohjeisiin ja lauluihin. Kuninkaan hoviin kuuluu oma yhtye. Tärkeimmät soittimet ovat erilaiset rummut, marimba, kangomhbro, zanza (kaksi viimeistä ovat metallofoneja), jotkin kielisoittimet ja huilut.
Uskonnolliset tavat
Lozit ovat suurimmalta osalta monoteistejä, mutta heillä on edelleen uskomuksia esimerkiksi henkiolentoihin. Lozit tarjoavat ruokalahjoja erityisesti kuninkaiden ja päälliköiden hautojen läheisyydessä. Noituus, ennustaminen, manaus ja amulettien käyttö on yleistä. Lozien juhlapäivät ovat sidoksissa tulvien ajankohtiin: kaksi tärkeintä päivää ovat tulvan nousu ja sen lasku. Juhlallisuudet suoritetaan seuraavan täydenkuun aikaan. Juhlallisuuksiin kuuluu muun muassa uhrilahjat kuninkaallisten haudoilla. Juhlallisuuksiin kuuluu kuninkaan ajelu lautalla sekä tanssiminen.
Fu-Tourist
Fu-Touristin tuotannossa yhdistyivät muun muassa kierrätetty 1980-luvun disko, elektro, house ja dance. Sjöroos teki musiikkinsa lähinnä itse, mutta esityksissä kokoonpano oli nelihenkinen: Jori Sjöroos, Jussi Lehtinen, Ville Särmä ja Tom Riski.
Lozit
Uskonnolliset tavat
Lozien mukaan sairaudet johtuvat noituudesta. Ennustajat parantavat ihmisiä tanssimalla, ja noitatohtorit eli nakat käyttävät manausta sairauksien poistoon. Manauksen lisäksi käytetään erilaisten höyryjen hengittämistä.
Fu-Tourist
Fu-Touristilla oli levytyssopimus Sonyn Epic Recordsin kanssa. Fu-Tourist tuli suuren yleisön tietoon singlellään "King Kong of the Dance Floor" vuonna 1999, mutta oli jo tätä ennen julkaissut muitakin singlejä niin CD- kuin LP-levyinäkin. Debyyttialbumi The Universe Is For Us julkaistiin vuonna 2002.
Lozit
Uskonnolliset tavat
Kun loziheimon jäsen kuolee, sen silmät ja suu jätetään auki sekä jalat käännetään koukkuun polvien tullessa leuan alle. Kun ruumia viedään hautausmaalle, estetään haamujen tulo loitsuin. Miehet kaivavat haudan. Miehet haudataan kasvot itään, kun taas naiset kasvot länteen päin. Ruumiin ympärille asetetaan hänen henkilökohtaisia tavaroita. Haudalle jätetään jokin kuollut esine, kuten keko tai puulauta. Suru osoitetaan kääntämällä käytetty vaate väärinpäin. Kuolleen maja hajotetaan ja katto viedään haudan lähelle. Kaikki jäljelle jääneet henkilökohtaiset tavarat poltetaan, millä estetään haamujen tulo kylään. Kuninkaiden haudat aidataan.
Ravintoterapia
Ravintoterapia tarkoittaa ruokavalion käyttöä potilaan hoidossa. Nimitystä "ravintoterapia" käytetään kuitenkin usein tarkoittamaan epätieteellisiä hoitoja.
Funktionaalisen lääketieteen "ravintoterapia" ei ole osa ravitsemustiedettä vaan "funktionaalista lääketiedettä", eikä sen hyötyjä ole pystytty osoittamaan tutkimuksissa. Sen sijaan ravitsemustieteellisen ravintoterapian hyödyistä on paljon tieteellistä tietoa muun muassa satojentuhansien ihmisten seurantaan perustuvista väestötutkimuksista sekä eläinmallitutkimuksista.
V. A. Koskenniemi
Veikko Antero Koskenniemi (vuoteen 1906 Forsnäs; 8. heinäkuuta 1885 Oulu – 4. elokuuta 1962 Turku) oli suomalainen runoilija, sanomalehtitoimittaja, kirjallisuustieteen professori ja akateemikko. Hän löi itsensä läpi hyvin nuorena esikoisteoksellaan Runoja (1906). Erityisen suosittu hän oli 1920- ja 1930-luvulla, jolloin hänet tunnettiin isänmaallisen runotuotantonsa ja oikeistolaisen poliittisen vakaumuksensa ansiosta lempinimellä ”valkoisen Suomen hovirunoilija”. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat muun muassa suositut isänmaalliset laulut Nuijamiesten marssi, Finlandia ja Lippulaulu. Poliittisten aaterunojen ohella on yhtä lailla syytä muistaa myös Koskenniemen hyvin laaja keskeislyriikka, joka sekin elää kymmenien klassisten säveltäjien tulkitsemana laululyriikkana.
Asema
Koskenniemi teki voimakkaan läpimurron runoilijana esikoiskokoelmallaan Runoja (1906), kaikkiaan hänen tuotantonsa käsittää kymmenen runokokoelmaa. Hänen runouttaan leimaavat toisaalta eurooppalainen kulttuuriperintö, etenkin 1800-luvun romanttinen lyriikka ja antiikin mytologia, toisaalta kansalliset ja isänmaalliset aiheet. Koskenniemen runous oli perinteistä, mittaan ja loppusointuun nojaavaa, ja hän suhtautui varauksellisesti moderniin, vapaamittaiseen ja loppusoinnuttomaan lyriikkaan, jonka parhaista edustajista hän silti kirjoitti myös myönteisiä arvioita. Runotuotantonsa ohessa hän loi uraa johtavana kulttuurikriitikkona useissa lehdissä, pisimpään sanomalehti Uudessa Suomessa ja päätoimittamissaan aikakauslehdissä Valvojassa ja Ajassa. Koskenniemi kutsuttiin 1921 vastaperustetun Turun yliopiston kirjallisuustieteen professoriksi, ja hän vaikutti pitkään myös saman yliopiston rehtorina. Kirjallisuustieteilijänä hän keskittyi suurena esikuvanaan pitämänsä Goethen tuotannon tutkimiseen ja suomentamiseen.
Toisen maailmansodan jälkeen Koskenniemi joutui voimakkaan kritiikin kohteeksi. Häntä arvostelivat sekä poliittinen vasemmisto, joka karsasti hänen oikeistolaisuuttaan ja sodan aikaisia saksalaissympatioitaan, että modernistinen kirjailijapolvi, jolle hän oli vanhentuneiden tyyli-ihanteiden henkilöitymä. Kritiikistä huolimatta Koskenniemi sai nimityksen akateemikoksi 1948 ja säilytti vaikutusvaltaisen aseman suomalaisessa kulttuurielämässä kuolemaansa asti.
Elämä ja ura
Koskenniemi oli kotoisin Oulusta, kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1903 ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui maisteriksi 1907. Opiskelujen aikana hän toimi toimittajana uudistusmielistä sosialismia edustavassa Raataja-lehdessä. Vuoteen 1921 Koskenniemi toimi kriitikkona ja vapaana kirjoittajana. Vuonna 1921 hän sai professuurin Turun yliopistosta, jonka rehtorina hän toimi 1924–1932. Koskenniemen kansallismielisyys heijastui monista hänen runoistaan ja sanoituksistaan, kuten Lippulaulusta ja Finlandiasta. Koskenniemi oli aikansa suosituin suomenkielinen runoilija Eino Leinon jälkeen ja merkittävä kulttuuriauktoriteetti.
V. A. Koskenniemi matkusti vuonna 1936 natsi-Saksaan luennoimaan Itä-Euroopan tutkimusseuran kutsumana. Matkaltaan Koskenniemi kirjoitti matkakuvauksen Havaintoja ja vaikutelmia Kolmannesta valtakunnasta, jossa hän kuvaa Saksan poliittista tilannetta ja muita kohtaamiaan ilmiöitä. Kirjoituksista välittyy myös Koskenniemen kansallissosialismia ja fasismia kohtaan tuntema sympatia, sillä aatteina ne kohtasivat hänen nationalistisen ja konservatiivisen maailmankatsomuksensa. Oswald Spenglerin Länsimaiden perikato vaikutti vahvasti Koskenniemen ajatteluun, ja hän uskoi länsimaisen kulttuurin olevan vaarassa romahtaa muun muassa liiallisen vapauden ja demokratian seurauksena.
Vuonna 1941 Koskenniemi valittiin natsi-Saksan luoman Euroopan kirjailijaliiton varapuheenjohtajaksi Weimarin kirjailijapäivillä. Tämä kostautui Koskenniemelle Suomen irtauduttua aseveljeydestä Saksan kanssa. Hän selviytyi kunnialla sodan jälkeisistä saksalaismyönteisiin kohdistuneista vainoista, joita muun muassa runoilija ja toimittaja Viljo Kajava joutui pakenemaan Ruotsiin. Koskenniemi kuitenkin ajautui sivuun kulttuurivaikuttajan roolistaan. Tätä edesauttoi Raoul Palmgrenin vuonna 1947 julkaistu kirjoitus Hautakirjoitus Koskenniemelle, jonka mukaan hän oli ”venäläisen kulttuurin vihollinen ja Neuvostoliiton vastaisen shovinismin edustaja.”
Koskenniemen runoja ovat säveltäneet muun muassa Kaj Chydenius, Ossi Elokas, George de Godzinsky, Ilmari Hannikainen, Väinö Hannikainen, Paavo Heininen, Lauri Ikonen, Armas Järnefelt, Heino Kaski, Yrjö Kilpinen, Heikki Klemetti, Pekka Kostiainen, Otto Kotilainen, Felix Krohn, Kauko Kuosma, Toivo Kuula, Helvi Leiviskä, Eino Linnala, Leevi Madetoja, Erkki Melartin, Aarre Merikanto, Oskar Merikanto, Selim Palmgren, Olavi Pesonen, Tauno Pylkkänen, Väinö Raitio, Sulho Ranta, Arvo Räikkönen, Toivo Saarenpää, Wilho Siukonen, Ahti Sonninen, Heikki Suolahti, Martti Turunen, Kalervo Tuukkanen ja Harri Wessman. Hän on Eino Leinon ohella eniten sävellettyjä runoilijoitamme. Jotkin V. A. Koskenniemen runot (kuten "On suuri sun rantas autius") ovat lauluina niin tunnettuja, että niitä yleisesti luullaan kansan suusta syntyneiksi.
Perhe
V. A. Koskenniemen puoliso oli vuodesta 1922 filosofian maisteri Vieno Pohjanpalo (1897–1989), jonka isä oli tehtailija Juhani Pohjanpalo. Heillä oli kaksi lasta, englantilaisen filologian professori Inna Koskenniemi ja hovioikeudenneuvos Hannu Koskenniemi. V. A. Koskenniemen pojanpoika, akatemiaprofessori Martti Koskenniemi on kansainvälisesti arvostettu kansainvälisen oikeuden tutkija. Toinen pojanpoika on sisäasiainministeriön hallitusneuvos Eero Koskenniemi.
Serbian kuningaskunta
Serbian kuningaskunta on historiallinen valtio, joka syntyi vuonna 1882, kun Serbian ruhtinaskunnan hallitsija kruunattiin Serbian kuninkaaksi nimellä Milan I. Serbian kuningaskunta lakkasi olemasta joulukuussa 1918, jolloin siitä ja sitä ympäröineistä alueista muodostettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta, joka uudelleennimettiin vuonna 1929 Jugoslavian kuningaskunnaksi. Serbian kuningashuone ja hallitus jatkoivat vallassa uudessa Jugoslavian valtiossa.
V. A. Koskenniemi
Kunnianosoituksia
V. A. Koskenniemen nimeä kantavat V. A. Koskenniemi -palkinto ja V. A. Koskenniemi -mitali. Oulun Ainolanpuistossa	 on Koskenniemen muistolle pystytetty veistos Merikosken muusat. Veistos valmistui 1985, ja siitä tehtiin pari vuotta myöhemmin kopio Turkuun. Turussa sijaitseva veistos on sijoitettu Koskenniemen mukaan nimetylle Koskenniemenkadulle. Turun yliopiston ylioppilaskunta on nimennyt V. A. Koskenniemen kunniajäsenekseen. Koskenniemen muistoa vaalii V. A. Koskenniemen Seura.
Serbian kuningaskunta
Historia
left|thumb|150px|Serbian aluekasvu Bukarestin rauhassa 1913 Kansainvälinen yhteisö tunnusti Serbian ruhtinaskunnan itsenäisyyden vuonna 1878. Ruhtinaskunnasta muodostettiin kuningaskunta vuonna 1882 ja ruhtinas Milan Obrenovićista kruunattiin kuningas Milan I.
V. A. Koskenniemi
Kunnianosoituksia
Turussa vuonna 1940 löydetty pikkuplaneetta 1697 Koskenniemi on nimetty V. A. Koskenniemen mukaan.
Serbian kuningaskunta
Historia
Serbia julisti sodan Bulgarialle vuonna 1885, kun Itä-Rumelia liitettiin Osmanien valtakunnasta osaksi Bulgariaa. Serbian–Bulgarian sota päättyi Serbian tappioon, mutta rauhassa sovittiin olojen palauttamisesta sotaa edeltäneeseen aikaan. Milan I luopui kruunusta alaikäisen poikansa Aleksanterin eduksi vuonna 1889, jonka holhoojahallituksen aikana maan talous meni huonolle tolalle.
Aleksanteri otti vallan holhoojahallitukselta 1893. Hän vastusti yhteiskunnallisia uudistuksia ja perui muun muassa uuden valtiosäädön ja vahvisti valtaoikeuksiaan. Epäsuosittu kuningas murhattiin sotilasvallankaappauksen yhteydessä 1903 ja uudeksi kuninkaaksi valittiin Pietari I. Vallankaappausta seurasi poliittinen ja diplomaattinen kriisi, jonka aikana maan politiikan johtohahmoksi nousi pääministeri Nikola Pašić.
Nuoret Balkanin maat muodostivat Balkanin liiton vahvistaakseen asemiaan suurvaltojen välissä. Liitto julisti vuonna 1912 sodan Osmanien valtakunnalle. Ensimmäinen Balkanin sota päättyi liiton selkeään voittoon 1913 ja osmanien oli luovuttava alueistaan Balkanilla, mutta liittolaisten kiista alueiden jaosta johti samana vuonna toiseen Balkanin sotaan liittolaisten kesken. Sodan päättäneessä Bukarestin rauhassa 1913 Serbia sai niin sanotun Vanhan Serbian eli Pohjois-Makedonian ja Kosovon.
Serbian ja Itävalta-Unkarin vastakkainasettelu oli pahentunut jo Bosnian kriisin yhteydessä vuonna 1908, kun Bosnia-Hertsegovina liitettiin Itävaltaan. Tilanne kärjistyi serbinationalistin tekemään Itävallan arkkiherttuan Frans Ferdinandin murhaan 1914, mikä johti ensimmäisen maailmansodan syttymiseen.
Serbia kärsi maailmansodassa pahoin. Koko maa oli miehitettynä ja 20 % väestöstä menehtyi sodan aikana. Sodan jälkeen Balkanin slaavit muodostivat serbien johdolla Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan, jonka osaksi Serbia tuli. Valtio muutti myöhemmin nimensä Jugoslaviaksi.
Tiikerihait
Tiikerihait, aikaisemmalta nimeltään ihmishait (Carcharhinidae) on luomihaikalojen lahkoon kuuluva heimo. Se on yksi suurimmista haiheimoista, ja sisältää 59 lajia.
Suurin tiikerihailaji on tiikerihai, joka kasvaa jopa 7,5-metriseksi; pienin laji on Rhizoprionodon taylori, joka kasvaa noin 70 senttimetriä pitkäksi. Tiikerihait ovat ulkomuodoltaan tyypillisiä haita. Kaikilla lajeilla on viisi kidusrakoa, kaksi selkäevää ja yksi peräevä. Pyrstön kahdesta puoliskosta ylimmäinen on paljon suurempi. Tiikerihait elävät pääasiassa trooppisissa ja lauhkeissa merissä, mutta joitakin lajeja tavataan myös suolattomissa vesissä.
Kuten kaikki muutkin hait, tiikerihait ovat lihansyöjiä ja käyttävät ravinnokseen kalaa ja muita eläimiä. Jotkut suurimmista tiikerihailajeista saattavat olla ihmiselle vaarallisia, ja ne aiheuttavat suurimman osan ihmisiin kohdistuvista haihyökkäyksistä. Tiikerihait ovat joko ovovivipaarisia tai vivipaarisia, ja poikaset syntyvät kuoriuduttuaan ja kehityttyään naaraan kohdussa. Aiemmin uskottiin, että tiikerihait ilmestyivät vasta paleogeenikaudella, jolloin heimo olisi ollut nuorin nykyisistä hairyhmistä. Kuitenkin vuonna 2014 kuvattiin fossiilinen tiikerihaisuku Archaeogaleus, joka on peräisin varhaisliitukaudelta.
Luokittelu
Tiikerhaita on 59 lajia, jotka luokitellaan 12 sukuun:
Östersund
Östersund on Ruotsin Jämtlandin läänin ja Jämtlandin maakunnan ainoa kaupunki ja suurin taajama. Se sijaitsee Storsjön-järven rannalla. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 44 327 asukasta. Östersundin taajama kuuluu pääosin Östersundin kuntaan, mutta pieniltä osin myös Krokomin kuntaan.
Kaupungin perusti vuonna 1786 Ruotsin kuningas Kustaa III. Kaupungissa asui pitkään vain muutama sata asukasta, kunnes 1880-luvulla sinne rakennettiin rautatie. Rautatien ja metsäteollisuuden ansiosta kaupunki kasvoi nopeasti.
Östersund on hakenut yhdessä Åren kanssa talviolympialaisia vuosiksi 1994, 1998 ja 2002, mutta hanke kariutui joka kerta. Vuoden 1994 kisat myönnettiin Norjan Lillehammerille, 1998 kisat Japanin Naganolle ja 2002 kisat Yhdysvaltain Salt Lake Citylle. Östersund järjesti vuoden 2008 ampumahiihdon MM-kilpailut.
Media
Sanomalehdet Östersunds-Posten ja Länstidningen Östersund ilmestyvät paperisena kuudesti viikossa.
Kantharos
pienoiskuva|upright=0.86|Piirtokirjoituksella varustettu [[boiotialainen keramiikka|boiotialainen kantharos, n. 450–425 eaa.]] Kantharos on antiikin aikainen keraaminen tai metallinen juoma-astia, jossa on kaksi korkeaa kädensijaa. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Historia ja käyttö
Kantharos-muoto on syntynyt viimeistään 700-luvulla eaa. Vaasityypistä käytetty nimitys on kuitenkin paljolti nykyaikainen, eikä ole täysin selvää, käytettiinkö sitä jo antiikissa. Antiikin aikana samanlaisesta astiasta käytettiin ainakin nimitystä kotyle, jolla on nykyisin rajatumpi käyttötarkoitus. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Quorn
thumb|250px|Quornia eri valmistusvaiheissa. Quorn on Fusarium venenatum -punahomeesta valmistetun, lihan korvikkeeksi tarkoitetun sieniproteiinivalmisteen tuotemerkki. Se on käymismenetelmällä valmistettu mykoproteiini. Fusarium venenatum kuuluu punahomeiden (Fusarium) sukuun. Quornin kehittäjä on tohtori Gerald Solomon.
Kantharos
Historia ja käyttö
Kreikkalaisessa taiteessa kantharos on yksi Dionysoksen attribuuteista, ja se esiintyy vaasimaalauksissa usein tämän tai Herakleen kädessä.
Quorn
Quornin valmistusprosessissa sienen ravintona on tärkkelys. Kilosta tärkkelystä saadaan 136 grammaa valkuaista, kun kananrehuna kilosta tärkkelystä saadaan 49 g ja naudalle tai lampaalle annettuna 13 g valkuaista. Toisaalta Quornin aminohappokoostumus on lihaa heikompi: ravitsemusneuvoja Mark Gilbertin mukaan Quornia on syötävä painoltaan noin kaksinkertainen annos esimerkiksi naudanlihaan verrattuna, jotta lihasten rakentumisen edellyttämien aminohappojen saannit annoksista vastaisivat toisiaan. Quorniin lisätään sideaineeksi munanvalkuaista, joten se ei sovi vegaaniseen ruokavalioon. Yhdysvaltalainen Center for Science in the Public Interest (CSPI) on epäillyt Quornin aiheuttavan sitä syöville voimakkaita allergisia reaktioita.
Quornista valmistettuja tuotteita on ollut Suomessa myynnissä syksystä 2012 lähtien. Sen kilpailijana pidetään soijapavusta valmistettua teksturoitua kasviproteiinia TVP:tä (texturized vegetable protein) eli soijarouhetta.
Kantharos
Muoto ja tyypit
Kantharosten päätyyppejä ovat:
Tyyppi A
Tyypin A kantharoksessa on huulen yläpuolelle kohoavat korkeat kädensijat sekä korkea varrellinen jalka. Seinämät ovat profiilissa usein varsin suorat, kunnes kaartuvat maljan pohjaksi.
Una tragedia al cinematografo
Una tragedia al cinematografo (”Murhenäytelmä elokuvissa”) on vuonna 1913 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Enrico Guazzonin ohjaamassa lyhyessä komediassa esiintyy myöhempi elokuvadiiva Pina Menichelli.
Juoni
Claran mustasukkainen aviomies Antonio lähtee seuraamaan vaimoaan kaupungille. Clara tapaa sattumalta elokuvateatterin edessä miespuolisen tuttavansa, ja Antonio luulee heidän menneen yhdessä elokuviin. Raivostunut aviomies yrittää tunkeutua elokuvasaliin ja kertoo teatterin johtajalle aikovansa tappaa vaimonsa. Elokuvateatterin johtaja keskeyttää näytännön ja kehottaa kaikkia pariskuntia, joiden omatunto ei puhdas, poistumaan takaovesta. Elokuvan päättyessä paikalla on enää muutama katsoja.
Tuotanto ja restaurointi
Elokuvan hollanninkielisillä väliteksteillä varustettu versio on restauroitu Alankomaiden elokuvamuseossa. Restaurointi perustuu museon Jean Desmet -kokoelmassa säilyneeseen sävytettyyn nitraattikopioon. Alkuperäisestä 166 metrin pituudesta on jäljellä 152 metriä.
Australianhammaskonnat
Australianhammaskonnat (Myobatrachidae) on sammakoihin (Anura) kuuluva heimo. Heimoon kuuluu 89 lajia, jaettuna 13 sukuun. Lajit asuvat Australiassa ja Uudessa-Guineassa.
Yhtenäinen valtiollinen koe
thumb|210px|Vuonna 2009 käytetty Yhtenäisen valtiollisen kokeen vastauslomake. Yhtenäinen valtiollinen koe eli JeGE on Venäjällä järjestettävä, vuodesta 2009 lähtien valtakunnallisesti yhtenäinen toisen asteen koulujen päättökoe. Se vastaa lähinnä Suomen ylioppilastutkintoa. Kokeen tuloksia käytetään laajalti myös pääsykokeen tavoin korkeakoulujen opiskelupaikkojen valinnassa.
Christopher Musonda
Christopher Musonda (s. 24. tammikuuta 1986 Sambia) on sambialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Musonda on vahva ja suhteellisen nopea – moderni hyökkääjä.
Musondan ura Rovaniemen Palloseurassa alkoi lupaavasti, sillä hän teki ensimmäisessä harjoitusottelussaan FC Santa Clausia vastaan heti kaksi maalia. Toisessa ottelussaan ja samalla ensimmäisessä virallisessa ottelussaan RoPS:ssa Musonda teki debyytti maalinsa ja esiintymisensä Veikkausliigassa FC Lahtea vastaan.
Maajoukkuetta Musonda on edustanut maansa alle 23-vuotiaiden tasolla kahdeksan kertaa.
Musonda ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi. Hän sai skandaaliin liittyen vuoden ja kahdeksan kuukauden ehdollisen vankeustuomion lahjuksen ottamisesta elinkeinotoiminnasta ja avunannosta lahjomiseen elinkeinotoiminnassa.
Yhtenäinen valtiollinen koe
Päättökokeessa on kaksi pakollista ainetta: matematiikka ja venäjän kieli. Näiden lisäksi on yhdeksän valinnaisainetta. Kukin koe kestää ajallisesti 3-4 tuntia. Valinnaisaineita ovat: biologia, fysiikka, historia, informatiikka ja informaatio- ja viestintäteknologiat, kemia, maantiede, Venäjän kirjallisuus, vieras kieli (englanti, ranska, saksa tai espanja) ja yhteiskuntatiede.
Korkeakoulut tyypillisesti edellyttävät pääsyvaatimuksissaan opiskelijoiltaan tarpeellisten valinnaisaineiden suoritusta. Esimerkiksi lääketieteen opiskelijaksi pyrkiviltä edellytetään pakollisten aineiden ohella ainakin biologian ja kemian valinnaisaineiden suoritusta. Yhtenäisen valtiollisen kokeen kussakin aineessa maksimipistemäärä on 100. Hyväksytyn suorituksen minimipisteet ja arvosanojen pisterajat määrätään kullekin aineelle vuosittain. Arvosanat kirjataan todistukseen arvosteluasteikkoa 1-5 käyttäen, jossa 5 on kiitettävä.
V. E. V. Wessman
Vilhelm Eliel Viktorinus (Viktor) Wessman (31. tammikuuta 1879 Sipoo – 22. toukokuuta 1958 Tammisaari) oli suomalainen kielentutkija. Hänen tutkimuskohteitaan olivat suomenruotsalaiset murteet ja paikannimet. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1942.
Wessmanin vanhemmat olivat tehtaan isännöitsijä Victor Johan Frederik Wessman ja Ida Magdalena Lindberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1901 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1905, filosofian maisteriksi 1907 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1937.