cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Álvaro Saborío
Saborío pelasi kaksi vuotta Meksikossa (Montereyssa ja Saltillossa). Vuosina 2001-2006 hän edusti Deportivo Saprissaa. Saprissassa Saborío voitti Costa Rican mestaruuden 2004 ja 2005 sekä CONCACAF Champions' Cupin 2005. Vuonna 2004 hän oli liigan maalikuningas 25 maalillaan.
Saborío oli vuoden 2004 olympiajoukkueessa Ateenassa. Hänen ensimmäinen maaottelunsa oli 16. lokakuuta 2002 Ecuadoria vastaan. Vuoden 2006 MM-kisoissa Saborío pelasi kahdessa ottelussa. Hän on pelannut 39 maaottelua, joissa on tehnyt 11 maalia (tilanne 20. kesäkuuta 2008).
Kent McDonell
McDonell on pelannut pitkän uran Pohjois-Amerikan eri alasarjoissa, mutta ei ole pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa NHL-seurassa. Hän siirtyi Suomeen SM-liigaan kun hänet hankittiin paikkaamaan TPS:n hieman heikkoa hyökkäyspäätä syksyllä 2006, ja hieman vaisun alun jälkeen McDonell lunasti paikkansa ykkösvitjassa Ville Vahalahden sekä Layne Ulmerin ketjukaverina. McDonell valittiin SM-liigan tammikuun pelaajaksi sekä samalla Mika Alatalon loukkaannuttua hänestä tehtiin myös loppukaudeksi TPS:n kapteeni. Erikoista McDonellissa on, että kapteeniksi valinnan jälkeen hän ei tehnyt ainuttakaan maalia ja pistetehtailu hiipui.
Bounty – kapina laivalla
Bounty – kapina laivalla on vuonna 1984 valmistunut Britannian amiraliteetin aluksen HMS Bountyn kapinasta kertova draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Mel Gibson Fletcher Christianina ja Anthony Hopkins kapteeni Willian Bligh’na, sekä muissa rooleissa muun muassa Daniel Day-Lewis, Edward Fox, Bernard Hill, Laurence Olivier ja Liam Neeson.
Elokuva on kenties historiallisesti tarkin kuvaus Bountyn matkasta Tahitille ja sitä seuranneesta kapinasta, ja se esittää henkilöhahmot aikansa tavallisina ihmisinä. Elokuva myös kuvaa kapinan syitä vähemmän kunniallisina kuin aiemmat elokuvat. Elokuvassa alkuasukkaat kuvataan myös lähes ilkialastomina, kuten asianlaita olisi ollut Bountyn vieraillessa Tahitisaarilla (aiemmissa versioissa alastomuus oli jätetty pois säädyllisyyssyistä).
Huolimatta merkittävistä näyttelijöistä, mukaan lukien Daniel Day-Lewis sekä Liam Neeson sivurooleissa ja Laurence Olivier cameoroolissa amiraali Hoodina, elokuva ei menestynyt taloudellisesti, vaikka se saikin kriitikoilta suhteellisen hyvän vastaanoton.
Juoni
Elokuva perustuu tositapahtumiin luutnantti William Blighin (Anthony Hopkins) kokemuksista eräällä merimatkalla, kun ensimmäinen perämies Fletcher Christian (Mel Gibson) ryhtyi johtamaan kapinaa häntä vastaan. Elokuva seuraa Fletcher Christianin yrityksiä johtaa miehensä turvaan Britannian aluksilta sekä uhkaavalta rangaistukselta, mutta se kuvaa myös kapteeni Blighin ja hänen uskollisten miestensä eeppistä matkaa Tyynenmeren halki Alankomaiden Itä-Intiaan pienellä soutuveneellä.
Tehtävä
Bounty lähti joulukuussa vuonna 1787 Britanniasta kohti Tyynenmeren Tahitia aikomuksenaan kerätä leipäpuiden hedelmiä ja viedä ne sitten kylvettäväksi Karibialle orjien ruoaksi. Bounty suuntasi kulkunsa kohti länttä kiertääkseen Etelä-Amerikan kärjen, mutta joutui luopumaan aikeistaan Kap Hornin hurjien sääolosuhteiden vuoksi. Bountyn oli näin ollen pakko valita pidempi itäinen reitti päästäkseen päämääräänsä. Laiva saapui Tahitille lopulta vuoden 1788 lokakuussa. Kapteeni Bligh sai kuitenkin huomata, että tuulet olivat paluumatkalle epäsuotuisat, joten hän päätti jäädä saarelle vielä neljäksi ylimääräiseksi kuukaudeksi.
Näiden neljän kuukauden aikana miehistön pitäminen kurissa kävi yhä hankalammaksi, ja monet miehistön jäsenet alkoivat pitää siitä suotuisasta vaihtoehtoisesta elämäntavasta, jonka Tahiti heille tarjosi. Se onkin yksi syy sille, miksi miehistön ja kapteenin välit alkoivat vähitellen kiristyä. Miehistönsä painostamana Bligh itse puolestaan alkoi ajatua lähelle murtumispistettä.
Bligh
Blighia ei kuvata julmana tyrannina, vaan perinteisenä brittiläisenä merikapteenina ja oman aikansa miehenä. Bligh tekee pahoja tekoja, mutta niin tekee osaltaan miehistökin. Lopulta Bligh kuvataan miehenä, joka yksinkertaisesti vain ylittää kurinpidollaan ja käskytyksellään laivayhtiön asettamat rajat. Blighin rinnalle jääneet uskolliset miehet suojelevatkin kapteeniaan, kun tämä ohjaa heidän täyteenahdetun veneensä turvaan ilman ainuttakaan tuliasetta tai navigointivälinettä.
Miehistö
Miehistö kuvataan eri valossa kuin aiemmissa elokuvissa. Sen jäsenet näytetään tyypillisinä 1700-luvun merimiehinä: he ovat melko ”karkeaa” sakkia ja osa heistä harjoittaa varsin auliisti ”valtaansa” luodakseen kannen alle oman hierarkiansa. Miehistön motiivi ryhtyä kapinaan ei ole tässä elokuvassa aivan yhtä jalo kuin kahdessa edellisessä elokuvassa; edellisissä elokuvissa miehistön halusi päästä eroon Blighin painostavasta käytöksestä, mutta tässä versiossa miehistön kaipuu päästä takaisin Tahitille on yksi tärkeimmistä kapinaan johtaneista syistä. Miehistön vastuu on tässä elokuvassa myös suurempi kuin edellisissä elokuvissa.
Fletcher Christian
Bounty'' lähtee Tahitilta
Miehistö joutuu jälleen alistumaan laivan säntilliseen kuriin, ja Blighista puolestaan tulee tyranni, joka ei siedä aluksellaan enää pienintäkään kurittomuutta. Kaiken sen seurauksena aluksen ilmapiiri muuttuu kiristyneeksi ja väkivaltaiseksi. Pienimmästäkin rikkeestä saa ruumiillisen rangaistuksen. Bligh väittää kivenkovaan aluksen olevan likainen ja määrää miehistön siivoamaan sen useita kertoja päivässä. Monet miehistön jäsenistä, mukaan lukien Christian, joutuvat Blighin eteen kuuntelemaan tämän ankaraa, jopa hysteeristä sättimistä. Blighin aikomus kiertää Kap Horn jälleen kerran ja kiertää koko maailma ajaa miehistön murtumispisteeseen.
Kapina
Miehistön aggressiivisemmat jäsenet käyttävät hyväkseen Christianin Blighia kohtaan tuntemaa halveksuntaa ja taivuttelevat Christianin ottamaan laivan haltuunsa. Bligh revitään ylös sängystä ja pidätetään yhdessä niiden miehistön jäsenten kanssa, joiden arvellaan olevan uskollisia kapteenilleen. Kapinalliset pakottavat vankinsa astumaan aluksen yhteen soutuveneeseen antaen näille vain vähän tarvikkeita. Sitten he jättävät veneen ajelehtimaan yksin merelle.
Vapaudestaan riemastunut miehistö (tosin Christian tuntee syyllisyyttä ja käsittää tekojensa seuraukset) purjehtii naiivisti takaisin Tahitille hakeakseen tyttöystävänsä, vaimonsa ja alkuasukasystävänsä mukaansa. Kuningas Tynah (Wi Kuki Kaa) kuitenkin järkyttyy saadessaan kuulla laivan kapinasta. Hän kertoo kapinallisille, että heidän oleskelunsa saarella voi mahdollisesti johtaa siihen, että kuningas Yrjö julistaa sodan Tahitille ja sen asukkaille. Miehistö käsittää kuninkaan puhuvan totta, ja vaikka osa heistä jääkin saarelle, he alkavat kerätä tarvikkeita purjehtiakseen turvaan. Christian anoo Tynahia antamaan Mauatualle mahdollisuuden päättää omasta kohtalostaan. Tynah suostuu, ja Mauatua päättää lähteä Christianin mukaan sen sijaan, että jäisi saarelle isänsä luokse.
Blighin matka
Bligh on rohkea ja erinomainen merimies – ja saanut jälleen takaisin hyvän luonteensa sekä johtajankykynsä – ja johdattaakin miehensä menestyksekkäästi sivistyksen pariin pelottavan merimatkan päätteeksi. Yksi miehistä sai surmansa alkuasukkaiden käsissä, kun he pysähtyivät eräälle vihamieliselle saarelle keräämään lisää tarvikkeita.
Turvapaikan löytäminen osoittautuu varsin pitkäkestoiseksi ja miltei mahdottomaksi tehtäväksi, kun miehistö saa tietää, että heidän peräänsä lähetetyt Britannian kuninkaallisen laivaston alukset aikovat tutkia kaikki tunnetut saaret ja rannikot löytääkseen heidät. Tässä vaiheessa kaikki Bountylla olevat miehistön jäsenet ovat niin turhautuneita, että ovat valmiita kapinoimaan Christiania vastaan kääntääkseen aluksen kokan takaisin kohti Tahitia. Kun Christian pakottaa miehistön jatkamaan matkaa eteenpäin, he löytävät lopulta Pitcairnin: Christian tajuaa Pitcairnin olevan briteille vielä tuntematon saari. Christian huomaa merikorteistaan, että saaren näki ensimmäisenä eräs Pitcairn-niminen merimies mutta että saarelle ei ole koskaan rantauduttu, koska rantautumiseen sopivaa kohtaa ei löydetty. Saaren sijainti on merkitty vain leveysasteella; tarkan pituusasteen puuttuminen merkitsee sitä, että saari on tuntematon ja näin ollen miehistön paras mahdollisuus välttää Kuninkaallinen laivasto.
Miehistö polttaa Bountyn estääkseen Kuninkaallista laivastoa löytämästä sitä, ja samaan aikaan toisaalla Bligh joutuu sotaoikeuteen. Oikeus kuitenkin katsoo, ettei Bligh ole vastuussa Bountyn menetyksestä, ja ylistää tämän kykyä seilata meren halki pienessä soutuveneessä. Fletcher Christian ja hänen miehensä käsittävät, etteivät he voi enää koskaan palata takaisin Englantiin.
Historiallisia virheitä
Neuvonantaja Stephan Walters vastasi elokuvan historiallisista yksityiskohdista. Ohjaaja Roger Donaldson on sanonut että taiteellisia vapauksia otettiin siellä, mihin ei löydetty varsinaisia todisteita
Zwilling
Suvun kantaisä Erik Juhananpoika Zwilling oli linnanvouti Liivinmaalla ja rykmentinkirjuri Henrik Klaunpoika Flemingin rykmentissä vuoteen 1625.
Hänen poikansa Axel, David ja Gotthard Zwilling, aateloitiin 31.1.1681, mutta he eivät hakeneet ottamista Ruotsin ritarihuoneeseen. Iitin kirkossa on Axel von Zwillingin hautavaakuna.
Suku omisti Pilkanmaan säterin Iitissä ja Töytärin kartanon Vehkalahdella. Pilkanmaa siirtyi lopulta perintönä von Heideman-suvulle.
Konstantin I (Skotlanti)
thumb|right|1700-luvulla tehty Konstantin I:n muotokuva. Konstantin I (, s. ? – k. 877) oli Skotlannin kuningas vuosina 862–877. Hän oli kuningas Kenneth I MacAlpinin poika ja tuli kuninkaaksi setänsä kuningas Donald I:n kuoleman jälkeen. Iso osa hänen valtakauttaan kului viikinkihyökkäysten torjumiseen. Hän kaatui vuonna 877 taistelussa viikinkejä vastaan ja hänet haudattiin Ionaan. Kuninkaana häntä seurasi hänen veljensä Aed.
Durlești
Durlești on kaupunki Moldovan pääkaupunki Chișinăun kaupunkipiirissä. Durlești on pientalovaltainen kaupunki, joka sijaitsee Chișinăun länsireunalla. Keskustojen (kaupungintalojen) välinen etäisyys on vajaa seitsemän kilometriä.
Durleștissa asuu noin 2,5 prosenttia eli 19 800 koko Chișinăun kaupunkipiirin 804 500 asukkaasta (2014). Kaupungin asukasluku on kasvussa; vuonna 2004 asukkaita oli 15 395.
Diisoteria
Diisoteria oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Zeus Soterille ja Athene Soteiralle. Sitä vietettiin Skiroforion-kuun viimeisenä päivänä eli 29. tai 30. päivä eli attikalaisen kalenterin vuoden viimeisenä päivänä, nykyisen kesä-heinäkuun aikoihin.
Juhla liittyi erityisesti Pireuksessa sijainneeseen Zeus Soterin ja Athene Soteiran temppeliin. Se perustettiin vasta Themistokleen linnoitettua Pireuksen vuonna 472 eaa. Erään teorian mukaan juhla olisi liittynyt alueen vapauttamiseen persialaisilta Salamiin taistelun vuonna 480 eaa. jälkeen. Juhlaan kuului eponyymin arkontin johtama kulkue, joka sai mahdollisesti alkunsa Agoralta Zeuksen stoalta, sekä myöhemmin hellenistisellä kaudella efebien purjehduskilpailu.
John McKinley
pienoiskuva|John McKinley John McKinley (1. toukokuuta 1780 Culpeper County, Virginia – 19. heinäkuuta 1852 Lexington, Kentucky) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän edusti Alabaman osavaltiota senaatissa ja toimi korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1837–1852.
McKinley opiskeli lakia ja aloitti uransa Kentuckyssa, johon perhe oli muuttanut pian hänen syntymänsä jälkeen. Muutettuaan Alabamaan hän lähti mukaan osavaltion politiikkaan, ja vuonna 1826 hänet valittiin senaattiin. Neljä vuotta myöhemmin hän hävisi senaatin vaalit ja palasi Alabaman osavaltion parlamenttiin. Hän voitti paikan senaatissa taas vuonna 1837 mutta erosi heti, sillä presidentti Martin Van Buren nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen. McKinleyllä ei ollut edeltäjää, sillä kongressi oli juuri nostanut tuomarien määrää seitsemästä yhdeksään, ja McKinley sai yhdeksännen paikan. (Kahdeksanteen oli nimitetty John Catron).
Vaikka McKinley toimi korkeimmassa oikeudessa noin viisitoista vuotta, hänellä oli paljon poissaoloja, eikä hänellä ollut mainittavaa vaikutusta tuomioistuimen historiassa. Viimeisinä vuosinaan hänen terveytensä oli huono. Hän kuoli virassa ollessaan 72-vuotiaana 19. heinäkuuta 1852. Hänen seuraajansa oli John Archibald Campbell.
Love It to Death
Love It to Death on Alice Cooperin kolmas albumi vuodelta 1971. Se sisältää hitit ”Ballad of Dwight Fry”, ”Is it My Body” ja ”I'm Eighteen”. Levy oli Cooperin läpimurtoalbumi. Vuonna 2003 albumi pääsi sijalle 460 Rolling Stone -lehden listalla ”Kaikkien aikojen 500 parhainta albumia”.
Dipolieia
Dipolieia (, myös, tai , ) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Zeus Polieukselle. Sitä vietettiin Skiroforion-kuun 14. päivä eli nykyisen kesä-heinäkuun aikoihin.
Juhlaan kuului bufonia-uhri eli härän uhraaminen kirveellä, minkä vuoksi myös koko juhlasta käytettiin joskus nimeä Bufonia ( tai Boufonia). Uhritoimitus sijoittui Akropoliilla olleelle Zeus Polieuksen pyhäkölle, jossa oli tätä varten alttaripöytä. Uhrin jälkeen Prytaneionilla suoritettiin rituaalinen oikeudenkäynti, jossa kirves oli syytettynä verityöstä. Juhlan vietto lakkasi hellenistiselle kaudelle tultaessa.
Libyan yliopisto
Muammar Gaddafi opiskeli aikoinaan oikeustiedettä Libyan yliopistossa.
Männyt
Männyt (Pinus) on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu pitkälti yli sata lajia, ja se on siten paitsi heimonsa suurin suku, myös runsaslajisin kaikista havupuiden suvuista. Männyt ovat ainavihantia puita tai pensaita. Niitä kasvaa lähes kaikkialla pohjoisella pallonpuoliskolla pohjoiselta napapiiriltä Väli-Amerikkaan ja Kaakkois-Aasiaan. Monet niistä ovat tärkeitä talouspuita.
Nimet
Suvusta käytetty suomenkielinen nimi mänty on alun perin suvun ainoan Suomessa luonnonvaraisena kasvavan edustajan männyn eli metsämännyn (Pinus sylvestris) nimitys. Suomen kielessä on tälle lajille kaksi muutakin vanhaa nimeä, honka ja petäjä.
Suvun tieteellinen nimi Pinus on antiikin roomalaisten männyistä käyttämä latinankielinen nimi.
Kuvaus
Männyt ovat puuvartisia kasveja. Ne ovat yleensä puita, mutta jotkin lajit voivat olla pensasmaisia. Männyt ovat pihkaisia, ja niillä on pihkatiehyitä puussaan, kuoressaan, lehdissään ja usein myös kävyissään. Versot ovat eriytyneet selvästi erillisiin pitkäversoihin eli pitkähaaroihin ja niistä haarautuviin lyhytversoihin eli lyhythaaroihin, joissa on kussakin vain yksi neulaskimppu. Rungon kaarna voi vaihdella ohuesta ja sileästä paksuun ja uurteiseen tai kilpimäisinä levyinä halkeilevaan.
Lyhytversojen lehdet ovat yleensä neulasmaisia ja kasvavat verson kärjessä useimmiten kahden, kolmen tai viiden neulasen kimppuna. Esimerkiksi krempfinmännyllä (Pinus krempfii) kuitenkin lehdet ovat neulasmaisen sijaan litteitä ja suikeita, kun taas bajanmännyllä (Pinus monophylla) ne kasvavat yksittäin. Männyt ovat ainavihantia, ja neulaset pysyvät puussa 2–30 vuotta lajista riippuen. Neulasten varistessa koko kimppu varisee yleensä kokonaisena.
Monet männyt voivat elää hyvin vanhoiksi. Usean pohjoisamerikkalaisen lajin tiedetään voivan saavuttaa yli tuhannen vuoden iän, ja okakäpymännystä (Pinus longaeva) tunnetaan useita yksilöitä, jotka ovat yli 4 000 vuotta vanhoja. Vanhin tunnettu lajin yksilö oli 5 060, kun sen ikää analysoitiin vuonna 2012.
Levinneisyys
thumb|[[Karibianmänty (Pinus caribaea).]] Männyt ovat levittäytyneet suurimpaan osaan pohjoista pallonpuoliskoa kylmän vyöhykkeen reunalta etelään trooppisen vyöhykkeen vuoristoihin. Euraasiassa lajeja tavataan laajalti Euroopasta Espanjasta, Portugalista ja Skotlannista itään Aasiaan Venäjän kaukoitään, Japaniin, Taiwanille, Filippiineille ja Indonesiaan. Eteläisimmät esiintymät ovat Kaakkois-Aasiassa, missä indonesianmänty (Pinus merkusii) esiintyy Sumatralla päiväntasaajan eteläpuolella. Pohjois-Amerikassa mäntyjä esiintyy pohjoisesta Kanadan Yukonista ja Newfoundlandista ja Yhdysvaltain Alaskasta etelään Meksikoon ja Nicaraguaan Väli-Amerikassa sekä Kuubaan ja Hispaniolan saarelle Karibian alueella. Eteläisellä pallonpuoliskolla mäntyjä kasvatetaan monin paikoin talouspuuksi istutusmetsissä.
Elinympäristö ja ekologia
thumb|Mätäsvaiheessa oleva [[Pitkäneulasmänty|pitkäneulasmännyn (Pinus palustris) taimi.]] Männyt ovat sopeutuneet monenlaisiin elinympäristöihin, mutta kasvavat yleisimmin kuivilla tai vähäravinteisilla mailla, joilla useimmat muut puut tai pensaat eivät menesty yhtä hyvin. Mäntyjä esiintyy pohjoisen kylmän vyöhykkeen taigalta subtrooppisiin metsiin ja tropiikin vuoristometsiin. Monet mäntylajit kestävät hyvin kuivuutta ja voivat kasvaa hyvinkin kuivissa oloissa. Kosteampien alueiden männyt kasvavat usein vähäravinteisilla mailla, kuten karuilla soilla tai serpentiinialueilla.
IRCAM
pienoiskuva|Ircamin rakennus. IRCAM on Pierre Boulezin 1970-luvulla Pariisiin perustama instituutti, joka on keskittynyt musiikkitieteeseen ja avant-garde elektro-akustiseen taidemusiikkiin. Instituutti sijaitsee Pompidou-keskuksen vieressä ja myös kuuluu siihen hallinnollisesti.
Männyt
Elinympäristö ja ekologia
Monet männyt ovat sopeutuneet toistuviin metsäpaloihin. Useat lajit tarvitsevat toistuvia paloja säilyttääkseen valtapuulajin asemansa, ja palojen puutteessa korvautuvat toisilla, huonommin paloja sietävillä puilla tai pensailla. Jotkin männyt ovat sopeutuneet kestämään toistuvia pieniä metsäpaloja, kun taas toiset lajit ovat sopeutuneet säännöllisin välein tuhoutumaan voimakkaissa paloissa ja kasvamaan sitten nopeasti takaisin siemenistä tai juurakoista. Joillakin paloihin sopeutuneilla männyillä on erityisenä sopeumana nuoren taimen ensimmäisten vuosien mätäsvaihe. Mätäsvaiheessa nuori mänty kehittää aluksi syvän pääjuuren haarautumatta tai kasvamatta korkeutta käytännössä ollenkaan. Mätäsvaiheen lyhyt, syväjuurinen kasvi selviää todennäköisemmin metsäpalosta kuin korkeampi, kapea nuori puu. Lyhyt, haaraton maanpäällinen varsi on yleensä pitkien neulasten peittämä, ja muistuttaa ruohomätästä. Joillakin lajeilla kävyt ovat serotiinisia, eivätkä niiden käpysuomut aukea käpyjen kypsyttyä, vaan vasta jonkin ulkoisen tekijän avatessa ne. Männyillä serotiiniset kävyt alkavat yleensä avautua metsäpalon kuumentaessa ja kuivattaessa kävyt, jolloin siemenet pääsevät leviämään tulen raivaamalle maalle.
Luokittelu
Männyt luokitellaan kahteen tai kolmeen alasukuun käpyjen, siementen ja neulasten piirteiden mukaan. Vaikutusvaltaisen havupuihin erikoistuneen kasvitieteilijän Aljos Farjonin luokituksessa vuodelta 2010 männyt jakautuvat kahteen alasukuun, Pinus ja Strobus. Toisissa luokituksissa alasuvun Strobus sektio Parrya erotetaan kolmanneksi alasuvukseen nimellä Ducampopinus.
Lajit
Mäntyjä tunnetaan pitkälti yli sata lajia, joihin kuuluu noin 110 nykyisin elävää lajia, sekä useita esihistoriallisia lajeja. Lajien tarkka määritys ja siten lukumäärä vaihtelee lähteestä riippuen. Esimerkiksi siperiansembraa (Pinus sibirica) eräät kasvitieteilijät pitävät sembramännyn (Pinus cembra) alalajina, eivätkä omana lajinaan. Tässä käytetyssä Aljos Farjonin luokittelun mukaisessa määritelmässä mäntyjä on 113 nykyisin elävää lajia, joista neljä on risteymälajeja. Alla olevaan luokitukseen on luetteloitu ne 109 lajia, jotka eivät ole risteymäperäisiä, siten kuin ne on luokiteltu Aljos Farjonin teoksessa A Handbook of the World's Conifers. Risteymälajeja puolestaan ovat Pinus ×densithunbergii, Pinus ×hakkodensis, Pinus ×neilreichiana ja Pinus ×rhaetica.
Kehityshistoria
thumb|Esihistoriallisen lajin [[Pinus taedaformis fossiilinen neulaskimppu.]]
Männyt on yksi vanhimpia yhä elossa olevia havupuusukuja. Sukuun on kuvattu useita esihistoriallisia lajeja fossiilisista jäänteistä, joita tunnetaan jo liitukaudelta alkaen. Vanhin tunnettu mäntylaji on 130 miljoonaa vuotta vanhoista sedimenttikerrostumista löydetty Pinus yorkshirensis.
Käyttö
thumb|Mäntytukkeja kuljetusvaunussa. Männyt ovat hyvin tärkeitä talouspuita. Niitä käytetään laajalti sahateollisuudessa, paperiteollisuudessa, sekä tervan ja tärpätin valmistuksessa erityisesti pohjoisessa Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa, missä kasvaa laajoja luonnonvaraisia mäntymetsiä. Alueilla, joilla ei luonnostaan kasva mäntymetsiä, usein kasvatetaan mäntyjä teollisuuskäyttöön. Metsänviljelyssä maailmalla mäntyjen luontaisten esiintymisalueiden ulkopuolella käytetään lähinnä montereynmäntyä (Pinus radiata), kontortamäntyä (Pinus contorta), mustamäntyä (Pinus nigra) ja etelänkeltamäntyä (Pinus elliottii). Mäntyjä käytetään myös yleisesti koristepuina erityisesti lauhkean ja kylmän ilmaston alueilla.
Useiden mäntylajien siemenet ovat syötäviä. Pinjaa (Pinus pinea) kasvatetaan pinjansiementen kaupallista tuotantoa varten. Usean muun lajin siemeniä on perinteisesti kerätty ruoaksi luonnosta.
Mäntyjä on käytetty runsaasti vuosirengasajoituksessa, koska ne ovat suhteellisen pitkäikäisiä ja koska niiden puuaineksesta valmistetut esineet ja rakennukset ovat yleisiä. Vuosirengasajoituksen tieteen haarana kehitti alun perin tähtitieteilijä Andrew Ellicott Douglass tutkiessaan keltamäntyjen (Pinus ponderosa) vuosirenkaita Arizonassa vuonna 1904.
Timo Korppi
Timo Korppi on suomalainen kustantaja. Hän on toiminut 30 vuotta pornokustannusalalla ja on kirjoittanut omaelämäkerran ''Lihaa säästämättä. 30 vuotta suomalaisen pornobisneksen etulinjassa'' (Johnny Kniga Kustannus 2002). Korppi on toiminut myös sarjakuva-alalla.
Korppi on toiminut ainakin näiden lehtien toimittajana tai päätoimittajana: Urkki, King, Erotica, Erotiikan maailma, Kalu, Tabu, Haloo!, Napakymppi, Pokerilehti ja Suomen Hustler.
Timo Korppi toimi Pokerilehden vetäjänä vuoteen 2011 saakka, jolloin jäi eläkkeelle. . Vuonna 2014 Timo Korppi sai tuomion hovioikeudessa ulkomaisten, netissä pelattavien rahapelien mainosten julkaisemisesta kolmessa eri lehdessä, Poker Magazine-, Pokeri- ja Card Playerissä vuonna 2007–2009.
Killer (albumi)
Killer on Alice Cooperin neljäs albumi vuodelta 1971. Kappale Desperado on tehty Cooperin hyvästä ystävästä Jim Morrisonista, joka menehtyi samaisen vuoden heinäkuussa 27-vuotiaana. Sex Pistolsin Johnny Rotten pitää Killeriä kaikkien aikojen parhaana rock-albumina.
Eleusinia
Eleusinia oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Demeterille. Sitä vietettiin joka toinen vuosi Metageitnion-kuun 15.–18. päivä eli nykyisen elo-syyskuun aikoihin. Joka toinen eli aina neljän vuoden välein juhla vietettiin Suurena Eleusiniana, ja siihen kuului kilpailuja. Juhlasta tiedetään vain vähän. Se ei nimestään huolimatta liittynyt Eleusiin mysteereihin.
She Wolf (albumi)
She Wolf on Shakiran albumi, joka julkaistiin 9. lokakuuta 2009. Suurin osa albumin kappaleista on englanninkielisiä, mutta mukana on myös kolme espanjankielistä käännöskappaletta. Albumilta on julkaistu singlenä nimikappale "She Wolf" sekä kappale "Did It Again". Albumista julkaistaan marraskuussa Yhdysvalloissa erikoispainos, joka sisältää uuden singlen "Give It Up To Me" (toinen USA:ssa) ja muuta bonusmateriaalia, esimerkiksi kappaleen !Did It Againin! remixin, jossa vierailee Kid Cudi ja vastaavasti kappaleessa "Lo Hecho Está Hecho" on mukana Pitbull. Levyä on muutaman ensimmäisen myyntiviikon jälkeen yli miljoona kappaletta. Seuraava single albumilta on kappale Gypsy, joka on saanut suursuosion jo ennen virallista julkaisuaan muun muassa Ukrainassa. Video on kuvattu Barcelonassa ja julkaistaan helmikuun puolivälin paikkeilla.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 15. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 21.
Monacon Grand Prix 1970
Monaco Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. toukokuuta 1970 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti Jochen Rindt, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Miekkavala
Miekkavala oli C. G. E. Mannerheimin Antrean asemalla 23. helmikuuta 1918 luettu päiväkäsky Vaasan senaatin johtamille Suomen virallisille joukoille.
Päiväkäskyssä Mannerheim lausui muun muassa seuraavaa:
Mannerheim suunnitteli kansainvälisen retkikunnan kokoamista Pietarin vapauttamiseksi bolševikeistä. Hanke kuitenkin kaatui valtiollisen tuen puutteeseen. Miekkavala nostatti Suur-Suomi- ja heimoaatetta ja rohkaisi suomalaisia heimosotiin.
Jatkosodan aikana vuonna 1941 antamassaan Miekantuppipäiväkäskyssä Mannerheim viittasi tähän puheeseensa. Tällä käskyllään hän halusi vastata arvosteluun ja lupasi toteuttaa Miekkavalassa antamansa lupauksen.
Peter Pan (vuoden 1953 elokuva)
Peter Pan on vuonna 1953 valmistunut Disneyn tuottama kokoillan piirroselokuva, joka perustuu J. M. Barrien kirjoittamaan samannimiseen lastenkirjaan.
Walt Disney oli suunnitellut Barrien kirjan filmaamista jo vuodesta 1939. Elokuva osallistui Cannesin elokuvajuhlille.
Juoni
Tarina alkaa, kun lontoolaisen perheen äiti ja isä ovat lähdössä juhliin. Leena, Jukka ja Mikko jäävät kotiin lastenvahdin tai oikeastaan perheen koiran Nanan hoidettaviksi. Leena on löytänyt Peter Panin varjon. Isä on sitä mieltä, että Leena on kasvamassa aikuiseksi ja saisi muuttaa pois lastenhuoneesta. Yöllä huoneeseen hiipii Peter Pan, joka etsii Helinä-keijun kanssa varjoaan. Hän herättää Leenan, joka ompelee varjon takaisin kiinni. Helinä-keiju tulee Leenalle mustasukkaiseksi Peter Panista, kun näillä menee niin hyvin kahdestaan.
Peter ehdottaa lapsille, että nämä tulevat hänen mukaansa Mikä-Mikä-Maahan, jossa lasten ei tarvitse kasvaa aikuisiksi. Peter ripottelee Leenan ja poikien päälle Helinästä keijupölyä, jonka avulla he lähtevät lentämään, suuntana "toinen tähti oikealla ja suoraan aamuun". Vastassa on Kapteeni Koukku, joka etsii Peter Pania merirosvolaivallaan. Hän yrittää ampua Peteriä kanuunalla huomattuaan tämän taivaalla. Helinä vie lapset "turvaan", mutta yrittää tappaa heidät päästäkseen eroon Leenasta.
Tarinan aikana myös merenneidot ovat kateellisia Peter Panista ja yrittävät houkutella Leenan veden alle. Peter yrittää saada lapsia jäämään Mikä-Mikä-Maahan ikuisesti mutta Leena haluaisi mieluummin kotiin, koska hänen mielestään lapset tarvitsevat äitiään.
Kapteeni Koukku ottaa Helinä-keijun kiinni ja uskottelee Helinälle ettei halua vahingoittaa Peter Pania, vaan hänkin haluaa vain Leenasta eroon. Helinä hyväuskoisena kertoo Peter Panin luolan sijainnin. Koukku laittaa Helinän häkkiin ja lähtee Peterin luolalle ja kidnappaa lapset. Hän jättää Peterille paketin, jossa on pommi. Helinä pääsee häkistään karkuun ja ehtii täpärästi pelastamaan Peter Panin. Peter Pan pelastaa lapset ja lapset lähtevät takaisin kotiin.
Luettelo suomalaistetuista sukunimistä
Tämä on luettelo suomalaistetuista sukunimistä.
Suomen sukunimistön suomalaistuminen oli alkanut voimakkaana 1870- ja 1880-luvuilla maaseudulla "hiljaisena vallankumouksena" sukunimettömän länsisuomalaisen maalaiskansan omaksuessa suomenkielisiä sukunimiä. Sivistyneistön keskuudessa fennomaanien vaatimus sukunimien suomalaistamisesta alkoi merkittävässä määrin toteutua vasta vuosisadan vaihteessa. Suurta huomiota saivat suuret nimenmuutoskampanjat vuonna 1906 ja 1930-luvulla. Monet suomalaistetuista nimistä poikkesivat kansan keskuudessa 1800-luvulla omaksutuista sukunimityypeistä. Virtanen-tyyppisten sukunimien aika oli mennyt ohitse ja suomennettaessa tai mukailtaessa pyrittiin muuntyyppisiin nimiin, jotka usein olivat kaksiosaisia (esimerkiksi Paasikivi ja Honkajuuri).
The Beatles: Get Back
The Beatles: Get Back on Peter Jacksonin yhdysvaltalaiselle Disney+-maksukanavalle ohjaama dokumenttisarja The Beatles -yhtyeen studiosessioista tammikuussa 1969. Vuonna 2021 valmistunut kolmiosainen, yhteiskestoltaan miltei kahdeksan tuntia kestävä tv-dokumentti on koottu Michael Lindsay-Hoggin ohjauksessa kuvatusta materiaalista, josta leikattiin myös vuoden 1970 dokumenttielokuva Let It Be. Peter Jacksonin mukaan se onkin oikeastaan ”dokumentti dokumentinteosta”. Sarjassa yhtye ideoi, kirjoittaa, harjoittelee ja nauhoittaa sittemmin yhtyeen viimeisiksi jääneillä Let It Be- ja Abbey Road -albumeilla julkaistuja kappaleita. Osa kappaleista julkaistiin yhtyeen jäsenten sooloalbumeilla yhtyeen hajottua; näitä ovat John Lennonin ”Gimme Some Truth” ja ”Jealous Guy”, Paul McCartneyn ”Another Day” ja George Harrisonin ”All Things Must Pass”.
Kun vuoden 1970 elokuva esitteli yhtyeen kovin riitaisena, nyt tehty kooste samasta materiaalista näyttää muusikoiden työskentelyä valtaosin hyvässä hengessä. Rennoissa sessioissa yhtye improvisoi monien muidenkin tekijöiden pop- ja rockkappaleiden pohjalta. Dokumentissa on myös monia vakavia keskusteluja ja paljon leikinlaskua. Elokuvassa ei ole kertojanääntä, mutta eräitä yksityiskohtia ja tapahtumakulkuja selvennetään tekstiplanssein. Myös epäselvää dialogia on paikoin tekstitetty englanniksi.
Ensimmäiset pari viikkoa kuvauksia tehdään Twickenhamin elokuvastudioilla tarkoituksena harjoitella myös tulevaa televisiokonserttia varten, mutta George Harrisonin kyllästyttyä Paul McCartneyn päsmäröintiin ja uhattua yhtyeen jättämisellä tiukan aikataulun konserttisuunnitelmasta luovutaan ja yhtye siirtyy oman Apple Corps -yhtiönsä vastavalmistuneeseen äänitysstudioon Lontoon Savile Row -kadulla. Pian sessioiden tunnelma ja työteho paranevat, kun yhtye saa vierailevaksi kosketinsoittajaksi George Harrisonin vanhan ystävän, yhdysvaltalaisen Billy Prestonin, joka tulee alun perin vain tervehdyskäynnille studioon. Dokumentin lopussa esitetään kokonaisuudessaan Let It Be -elokuvassa osittain nähty yllätyskonsertti studiorakennuksen katolla.
Infiniti G20
Aiheesta muualla
Infiniti G20 Infiniti G20
10Base2
10Base2 on IEEE 802.3:n mukainen lähiverkkokaapelointi, jolla liikennöidään nopeudella 10 Mbps ja jossa kaapelisegmentin (kaapeliosuuden, jossa ei ole toistinta) suurin pituus on 185 metriä.
10Base2-kaapelointia kutsutaan ohut-Ethernetiksi. Käytettävä kaapeli on 50 ohmin koaksiaalikaapelia. Kaapeleissa ja verkkosovittimissa ("verkkokorteissa") on BNC-liittimet. 10Base2-verkkoon tarvitaan verkkosovittimien ja kaapelien lisäksi T-liitin jokaista verkkosovitinta kohden sekä päätevastus ("terminaattori") verkon kumpaankin päähän. Signaalityypiltään verkko on kantataajuusverkko, jossa signaali varaa koko siirtotien leveyden itselleen.
10Base2 on vanhentunut tekniikka, eikä siihen pohjautuvia verkkoja enää rakenneta.
Tiberius
Tiberius Julius Caesar Augustus (synt. Tiberius Claudius Nero, myöh. Tiberius Julius Caesar, yleisesti Tiberius) (16. marraskuuta 42 eaa. – 16. maaliskuuta 37 jaa. ) oli Rooman keisari joka hallitsi 18. syyskuuta 14 – 16. maaliskuuta 37.
Tiberius peri vallan isäpuoleltaan Augustukselta ja pyrki aluksi hallitsemaan tämän antaman esikuvan mukaisesti, maltillisesti ja senaattia kunnioittaen. Hän oli tehokas hallinnon järjestäjä ja yksi Rooman valtakunnan huomattavimpia sotapäälliköitä. Hänen synkkä luonteensa sopi kuitenkin huonosti edustustehtäviin, eikä hän kyennyt keisarina saavuttamaan sen enempää kansan kuin hallitsevan yläluokankaan suosiota.
Elämä ennen keisariutta
Tiberiuksen vanhemmat Tiberius Claudius Nero ja Livia Drusilla kuuluivat Rooman arvostetuimpiin ylimyssukuihin. He kuitenkin erosivat, kun Tiberius oli neljän vuoden ikäinen. Livia solmi pian uuden avioliiton Octavianuksen kanssa, josta tuli myöhemmin Rooman keisari Augustus.
Tiberius sai jo nuorena hoidettavakseen tärkeitä virkatehtäviä, jotka hän hoiti taitavasti ja vastuuntuntoisesti. Isäpuoli Augustus ei kuitenkaan kaavaillut hänestä vallanperijäänsä, sillä Tiberius ei ollut hänen verisukulaisensa. Augustus saattoi myös aavistaa, että Tiberiuksen luonne sopisi varsin huonosti hallitsijan tehtäviin.
Tiberius tuli jo nuorena tunnetuksi vakavamielisyydestään, ja ikävuosien kertyessä hänen luonteensa kehittyi yhä synkempään ja epäluuloisempaan suuntaan. Hän tuli tunnetuksi miehenä, joka ei koskaan ilmaissut mielipiteitään avoimesti. Hän myös inhosi kaikenlaista teeskentelyä ja imartelua, eikä saitana miehenä ollut myöskään halukas ostamaan poliittista vaikutusvaltaa rahalla. Hänellä oli siis varsin heikot edellytykset hankkia senaatin luottamus ja kansan suosio. Tiberius tiesi ehkä itsekin olevansa epäsopiva hallitsijaksi.
Tiberiuksen karu luonne sopi kenties parhaiten rintamaolosuhteisiin. Hän oli vaativa sotapäällikkö, mutta ei päästänyt itseäänkään helpolla, vaan jakoi sotilaiden kanssa sodan rasitukset. Myös Tiberiuksen ulkonäkö oli omiaan herättämään sotilaiden kunnioituksen, sillä hän oli komea, kookas ja terve mies. Hän suunnitteli operaatiot huolellisesti ja saavutti sodissa niin suurta menestystä, että häntä voidaan pitää yhtenä oman aikansa parhaista sotapäälliköistä. Vuosina 12–9 eaa. hän liitti Pannonian Rooman valtakuntaan, ja myöhemmin hän saavutti merkittäviä voittoja germaaneista sekä kukisti vaarallisen kapinan Illyrian provinssissa.
Tiberiuksen perhe-elämää voidaan pitää yhtenä antiikin suurista tragedioista. Aluksi kaikki sujui hyvin: Tiberius avioitui kenraali Agrippan tyttären Vipsanian kanssa, ja avioliitosta tuli hyvin onnellinen. Avioliitosta syntyi yksi poika, Drusus. Vuonna 12 eaa. Tiberius pakotettiin kuitenkin poliittisista syistä eroamaan Vipsaniasta. Augustus määräsi Tiberiuksen uudeksi vaimoksi Julian, joka oli Augustuksen tytär tämän edellisestä avioliitosta. Tiberiukselle ero Vipsaniasta oli tuskallinen, varsinkin kun häneltä kiellettiin kaikki kontaktit entiseen vaimoonsa. Uusi avioliitto Julian kanssa oli puolestaan täysi katastrofi. Lopulta Tiberius pakeni sietämätöntä avioliittoaan Rodoksen saarelle Kreikkaan, kun taas Julia alkoi pettää niin näkyvällä tavalla miestään, että Augustus katsoi parhaaksi karkottaa tyttärensä ja myöntää avioeron Tiberiukselle.
Tiberius vietti Rodoksella seitsemän vuotta, kuluttaen aikansa muun muassa astrologiaa ja kreikkalaista mytologiaa opiskellen. Aluksi oleskelu Rodoksella oli vapaaehtoista, mutta myöhemmin se sai arestin luonteen, sillä Tiberius joutui Augustuksen epäsuosioon eikä saanut lupaa palata Roomaan. Kun lupa viimein heltisi, kiellettiin Tiberiukselta poliittinen toiminta. Augustus oli valinnut vallanperijöikseen tyttärenpoikansa Luciuksen ja Gaiuksen, eikä halunnut Tiberiusta kilpailemaan vaikutusvallasta näiden kanssa. Pian Augustus joutui kuitenkin suunnittelemaan vallanperimyksen uusiksi, sillä Lucius ja Gaius kuolivat. Augustus adoptoi vuonna 4|4 jaa. Tiberiuksen pojakseen ja teki tästä näin vallanperijänsä. Samalla hän tosin adoptoi myös tyttärenpoikansa Agrippa Postumuksen, mutta käytännössä kaikki valta siirtyi Tiberiukselle, sillä Agrippa Postumus oli vasta 16-vuotias ja käytökseltään jokseenkin kelvoton. Adoption kautta Tiberius ja Postumus tulivat osaksi Juliusten-Claudiusten hallitsijasukua.
Keisariuden alku
Augustus kuoli vuonna 14 jaa., ja senaatti vahvisti 54-vuotiaan Tiberiuksen uudeksi keisariksi. Tarkkaan ottaen Tiberius ei koskaan suostunut ottamaan vastaan "augustus"-arvonimeä joka olisi merkinnyt jumaluutta, vaan käytti poikkeuksetta itsestään vaatimatonta nimitystä Princeps civitatis eli Ensimmäinen kansalainen. Tämä ei hänen valtaansa toki vähentänyt. Jumalaksi korottamista ainakin omakohtaisesti hän inhosi, joskin salli äitinsä Livian ottaa vastaan "Augusta" -arvon. Myös Livian synnyinkaupunki Gytheionin tuli osoittaa hänelle jumalallista kunnioitusta, joskin Tiberius kehotti äitiään kohtuuteen.
Tiberius julisti Augustuksen jumalaksi ja sanoi kunnioittavansa edeltäjänsä elämäntyötä niin, että hän toimisi kaikissa tilanteissa täsmälleen samalla tavoin kuin Augustus olisi toiminut vastaavassa tilanteessa. Tiberiuksen hallitsijakausi alkoi kuitenkin varsin ikävissä merkeissä, sillä joku murhautti Agrippa Postumuksen, joka oli potentiaalinen uhka Tiberiuksen valta-asemalle. Sitä ei tiedetä, oliko murhan taustalla Tiberius vai tämän vallanhimoinen äiti Livia.
Tiberiuksen suhtautuminen valtaan oli hyvin vaikeasti tulkittavissa. Aluksi vaikutti jopa siltä, että hän otti vastentahtoisesti vastaan keisarin tehtävät. Hänen väitetään jopa sanoneen, että ”hallitsijan työ on surkeaa ja vaivalloista orjantyötä”. Lisäksi hän korosti sitä, että hän haluaa keventää työtaakkaansa jakamalla valtaa mahdollisimman paljon senaatin kanssa. Käytännössä kenellekään ei kuitenkaan ollut epäselvää, kuka valtakunnan asioita viime kädessä ohjasi. Keisarin loukkaaminen oli ns. majesteettirikos, josta seurasi kuolemantuomio ja omaisuuden takavarikointi, joten Tiberiuksen vastustajien oli syytä olla varuillaan. Toisaalta Tiberiuksen politiikan tukeminenkin oli vaikeaa, sillä hän ilmaisi mielipiteitään niin epäselvästi, että kukaan ei oikeastaan tiennyt, mitä mieltä keisari oli asioista.
Vaikka Tiberius oli ollut nuorempana taitava sotapäällikkö, keisarina hän ei osoittanut kiinnostusta valloitussotiin. Tässä hän toimi Augustuksen tahdon mukaisesti. Diplomatia asetettiin etusijalle ja armeijaan turvauduttiin vain puolustustarkoituksissa.
Talouspolitiikassaan Tiberius asetti etusijalle säästäväisyyden. Hän ei harrastanut suurimittaisia rakennusprojekteja ja järjesti vain niukasti sirkushuveja kansalle. Hänen säästäväisyytensä meni niinkin pitkälle, että hän tarjosi vierailleen edellisen päivän tähteitä. Hän myös vaati nimittämiltään maaherroilta järkevää taloudenpitoa ja valvoi virkamiesten toiminnan laillisuutta.
Koska Tiberius oli keisariksi tullessaan suhteellisen vanha, oli kysymys vallanperijästä hyvin tärkeä. Augustus oli määrännyt Tiberiuksen vallanperijäksi tämän veljenpojan Germanicuksen, joka nautti suurta kansansuosiota. Germanicus kuitenkin kuoli jo vuonna 19. Vallanperijän asema siirtyi Tiberiuksen pojalle Drusukselle. Monet tulkitsivat pahantahtoisesti tapahtumia niin, että Tiberius oli murhauttanut Germanicuksen tehdäkseen omasta pojastaan perillisensä.
Sejanuksen petos
Keisariutensa alkuaikoina Tiberius sieti hyvin vastalauseita ja jopa herjaavia puheita. Hän katsoi hallitsijalla ja senaatilla olevan parempaakin tekemistä kuin kaikenlaisten juorujen selvitteleminen. Tällainen sananvapaus ei kuitenkaan kestänyt pitkään. Tiberiuksen vaatimattomuus saattoi alun perinkin olla hämäystä, joka kesti vain niin kauan kuin hän oli epävarma valta-asemastaan. Hallitsemistyyli muuttui vähitellen, ja keisari tuli tunnetuksi lauseestaan ”Vihatkoot, kunhan tottelevat”. Senaattorit eivät juurikaan uskaltaneet vastustaa Tiberiusta, vaan sopeutuivat tilanteeseen niin nöyrästi, että Tiberius alkoi halveksia senaattia ja totesi senaattorien kelpaavan vain orjiksi.
thumb|250px|left|Caprin saari [[Napolin edustalla]]
Tiberius alkoi vuoden 20 paikkeilla väsyä hallitsemiseen ja alkoi yhä enemmän siirtää vastuuta pretoriaanikaartin prefekti Sejanukselle, jota hän piti luotettavimpana miehenä lähipiirissään. Tässä hänen ihmistuntemuksensa kuitenkin petti pahasti, sillä Sejanus oli häikäilemätön vallantavoittelija, joka pyrki ilmeisesti tekemään itsestään Tiberiuksen seuraajan. Vallanperijä Drusus oli ehkä Sejanuksen ensimmäisiä uhreja, sillä hän kuoli vuonna 23 ja kuolinsyyksi epäiltiin myrkytystä. Tiberius suhtautui kuitenkin poikansa kuolemaan välinpitämättömästi.
Vuonna 26 Tiberius sai tarpeekseen Rooman poliittisista juonitteluista ja muutti pysyvästi pienehkölle Caprin saarelle asumaan, rakennuttaen sen korkeimmalle kohdalle viihtyisän huvilan. Uuden asuinpaikan valintaan saattoi vaikuttaa hänen kasvava huolensa turvallisuudesta: Caprin kaltaista korkeaa saarta oli vaikea lähestyä huomaamatta.
thumb|250px|right|Caprilta löytynyt Tiberiuksen patsas
Sejanuksen petos katkeroitti lopullisesti Tiberiuksen. Hänestä tuli ihmisvihaaja, ”Caprin erakko”. Todennäköisesti hän sairasti masennusta ja lievitti ehkä tuskaansa juopottelemalla. Lisäksi huhuttiin, että hän viihdytti itseään iljettävillä seksuaalisilla irstailuilla. Häntä syytettiin myös mielivaltaisesta väkivallasta. Väitettiin, että hän heitti Caprin kalliojyrkänteeltä alas kaikki sellaiset ihmiset, jotka eivät sattuneet häntä miellyttämään. Tiberiuksen maine levisi aina kaukaiseen Parthian kuningaskuntaan asti: Parthian kuningas Artabanus syytti Tiberiusta häpeämättömästä ja irstaasta elämästä ja kehotti tätä tekemään itsemurhan.
Kuolema
Tiberius kuoli 78-vuotiaana vuonna 37 jaa. Tacituksen mukaan kansa iloitsi keisarin kuolemaa koskevan tiedonannon saavuttua, mutta pettyi kuultuaan myöhemmin hänen toipumisestaan. Tacitus on esittänyt, että Tiberius kuoli lopulta Macron ja Caligulan tukahdutettua hänet. Muut antiikin ajan historioitsijat eivät ole vahvistaneet tätä tietoa, vaan ikääntyneen keisarin on todettu kuolleen luonnollisen sairaudesta johtuneen kuoleman. Tiberiukselle järjestettiin kunnolliset hautajaiset, vaikka kansanjoukot vaativat ruumiin heittämistä kuolleiden rikollisten tavoin Tiber-jokeen.
Testamentissaan Tiberius määräsi keisarillisen vallan jaettavaksi Caligulan ja teini-iässä olleen pojanpoikansa Tiberius Gemelluksen välillä, vaikka suosikin perillisenä jo merkittävän yhteiskunnallisen aseman saavuttanutta Caligulaa. Caligula mitätöi keisariksi julistauduttuaan Tiberiuksen testamentin ja määräsi myöhemmin Tiberius Germanicuksen mestattavaksi. Keisarina Caligula onnistui tuhlaamaan Tiberiuksen keräämän huomattavan omaisuuden.
Jälkimaine
Tiberiuksen saavutuksia arvioitaessa on muistettava, että provinssien asukkaiden kannalta hänen hallituskautensa oli kohtuullisen hyvää aikaa. Tiberius valitsi paikallisiksi edustajikseen päteviä miehiä, ja valtakunnassa vallitseva rauha edisti kaupankäyntiä. Jos senaatissa ja keisarin lähipiirissä vallitsikin painostava tunnelma, ei tämä häirinnyt mitenkään tavallisen roomalaisen arkea.
Tärkein lähde Tiberiuksen elämää tutkittaessa on historioitsija Tacitus. Hänen luotettavuuttaan vähentää kuitenkin se, että hän piti Tiberiusta läpikotaisin pahana miehenä, jonka hyvätkin teot olivat vain teeskentelyä. Tacitus väittää jopa, että Augustus valitsi tahallaan itselleen mahdollisimman kelvottoman seuraajan, jotta hänen oma hyvyytensä korostuisi jälkipolvien silmissä. Historioitsija Suetonius arvioi Tiberiusta hieman tasapuolisemmin ja uskoo Augustuksen arvostaneen Tiberiusta tämän puutteista huolimatta.
Petra Kronberger
Petra Kronberger (s. 21. helmikuuta 1969 Pfarrwerfen, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Tiberius
Jälkimaine
Tiberiuksen suurin epäonnistuminen liittyy kommunikointiin ja ihmissuhdetaitoihin. Historioitsija Dio Cassiuksen mukaan Tiberius kehitti vaikeaselkoisuuden äärimmilleen. Hän jopa suuttui, jos joku ymmärsi oikein hänen tarkoituksensa. Eräs Tiberiuksen käytöstä selittävä teoria on, että hän yritti jäljitellä Augustuksen käytöstä. Augustus pyrki aina välttämään sellaista vaikutelmaa, että hän määräilee senaattia. Niinpä hänestä kehittyi mestari epäsuoran ja vihjailevan tahdonilmaisun alalla. Senaatin oli helppo arvata, mitä Augustus tahtoi, vaikka hän ei sitä suoraan sanonutkaan. Tiberius yritti ilmaista tahtoaan samalla tavoin kuin Augustus, mutta ei osannut, ja lopputuloksena oli vaikeaselkoista puhetta, joka aiheutti senaatissa hämmennystä ja pelkoa. On myös mahdollista, että hän oli sukunsa perinteiden mukaisesti mielenlaadultaan tasavaltalainen, eikä siten koskaan sopeutunut yksinvaltiaan rooliin.
Petra Kronberger
Kronberger tunnettiin monipuolisena laskijana, sillä hän osallistui jokaiseen alppilajiin, ja on yksi niistä harvoista, joka on voittanut jokaisen lajin osakilpailun maailmancupissa. Kaudella 1989–1990 Kronberger voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ensimmäisenä itävaltalaisena sitten Annemarie Pröllin (1978–1979). Hän toisti voittonsa kahtena seuraavana kautena. Lisäksi hän voitti pujottelucupin 1990–1991.
Tiberius
Tiberius taiteessa
Tiberius on usein esiintynyt hahmona kaunokirjallisuudessa, elokuvissa ja muissa fiktiivisen taiteen teoksissa. Modernissa kirjallisuudessa hänellä on merkittävä osa Robert Gravesin teoksessa Minä, Claudius ja siihen perustuvassa BBC:n televisiosarjassa. Tiberiuksen hahmo esiintyy myös elokuvissa Ben-Hur ja Caligula sekä minisarjassa Anno Domini. Hänellä on lisäksi keskeinen rooli konsolipelissä Spartan: Total Warrior. Tiberius on päähenkilö Tatu Vaaskiven romaanissa Yksinvaltias.
Petra Kronberger
Vuoden 1991 MM-kisoissa Kronberger voitti ainoaksi jääneen MM-mitalinsa, kun hän voitti kultaa syöksylaskussa. Hän olisi saattanut voittaa enemmänkin, mutta hän loukkaantui kaaduttuaan supersuurpujottelussa eikä siksi pystynyt osallistumaan pujotteluun, suurpujotteluun eikä alppiyhdistettyyn. Seuraavana vuonna Albertvillen talviolympialaisissa Kronberger voitti kaksi kultamitalia. Hän onnistui nousemaan ykkössijalle loistavalla toisella laskullaan sekä alppiyhdistetyssä että pujottelussa. Tämän lisäksi Kronberger sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi ja syöksylaskussa viidenneksi.
Tiberius
Tiberius ja kristinusko
Evankeliumien mukaan kristinuskon keskeisen hahmon Jeesuksen opetustyö ja kuolema ajoittuvat Tiberiuksen hallitsijakaudelle. Luukkaan evankeliumissa mainitaan, että Johannes Kastaja aloitti toimintansa hänen keisarikautensa 15. vuotena. Ortodoksisessa taruperinteessä on kertomus Tiberiuksen ja Magdalan Marian kohtaamisesta, joka on liitetty pääsiäismunien punaiseksi värjäämisen perinteeseen.
Petra Kronberger
Kronberger lopetti kilpauransa joulukuussa 1992 vain 23-vuotiaana. Syyksi hän ilmoitti motivaation puutteen.
Maailmancupin osakilpailuvoitot
Yhteensä 16 voittoa (6 syöksylaskussa, 2 supersuurpujottelussa, 3 suurpujottelussa, 3 pujottelussa ja 2 alppiyhdistetyssä).
Aristobulos II
Aristobulos II (kuoli vuonna 50 eaa) oli Juudean kuningas vuosina 66 eaa – 63 eaa. Aristobuloksen isä oli Aleksanteri Jannaios. Aleksanterin kuoleman jälkeen Juudea hallitsijaksi tuli Aristobuloksen äiti Salome Aleksandra. Hän nimitti seuraajakseen Aristobuloksen veljen Hyrkanos II:n, mutta Aristobulos kaappasi vallan. Hyrkanos sai Aristobuloksen syrjäytetyksi vuonna 63 eaa., kun roomalaiset hyökkäsivät Juudeaan. Pompeius nimitti Hyrkanos II:n Juudean ”etnarkiksi” ja ylimmäksi papiksi. Aristobuloksen Pompeius lähetti vankina Roomaan, missä tämä salamurhattiin vuonna 50 eaa.
Genesia
Genesia oli antiikin Ateenassa vietetty juhla vainajien muistoksi ja kunniaksi. Sitä vietettiin Boedromion-kuun 5. päivä eli nykyisen syys–lokakuun aikoihin.
Genesia-juhlan nimi viittaa esi-isiin. Juhlaa vietettiin geometrisella ja arkaaisella kaudella noin 800–500 eaa., mutta sen vietto vaikuttaa lakanneen klassisella kaudella 400-luvun eaa. kuluessa. Juhlassa uhrattiin maalle (, tai Gaialle).
Pyterlahti
Pyterlahti on Virolahdella sijaitseva rannikkokylä.
Se sijaitsee noin 35 km Haminasta itään, Virolahden merenlahden länsipuolella. Kylän poikki kulkee kuninkaantie ja entisaikaan siellä sijaitsi kestikievari.
Belgian Grand Prix 1970
Belgian Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. kesäkuuta 1970 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Pedro Rodríguez, jolle voitto oli kauden ensimmäinen, mutta samalla uran viimeinen.
Pyterlahti
Pyterlahden kylä on taannoin tullut tunnetuksi J. Karjalaisen kappaleesta Terve, Sirkka Lautamies, vuodelta 2018.
Donkey Kong Jungle Beat
Donkey Kong Jungle Beat on Nintendo GameCubelle vuonna 2004 julkaistu tasohyppelypeli, jota pelataan rumpuparin kaltaisella ohjaimella (DK Bongo). Pelaaja ohjaa pelissä Donkey Kongia, yhtä Nintendon tunnetuimmista pelihahmoista. Donkey Kongia ohjataan rumpujen lyönneillä: lyömällä vasenta rumpua Kong liikkuu vasemmalle, oikeata lyömällä oikealle, kumpiakin lyömällä hyppää ja käsiään yhteen lyömällä taputtaa. Vuonna 2009 peli uudelleenjulkaistiin Wiille osana Nintendon New Play Control-sarjaa.