cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loglan
Loglan on keinotekoinen kieli, joka on suunniteltu kielitieteelliseen tutkimukseen, erityisesti Sapirin–Whorfin hypoteesin toteamiseen. Kielen loi James Cooke Brown vuoden 1955 alussa päämääränään luoda logiikkaa ja laskelmointia niin voimakkaasti ilmaiseva kieli, että sitä opiskelevat ihmiset ajattelisivat olevan parempi jos hypoteesi pitäisi paikkansa.
Eastern Promises
Juoni
Kirill itkee meren rannalla, hänen pitäisi hukuttaa vauva, mutta hän ei halua. Anna ja Nikolai saapuvat paikalle. Nikolai puhuu Kirillin ympäri ja sanoo, että valta mafiaperheessä on nyt hänen ja Kirillin. Anna ottaa vauvan, Kirill ja Nikolai lähtevät. Anna pysäyttää Nikolain vielä ja haluaa tietää kuka hän on. Nikolai ei sano nimeään. Anna ja Nikolai suutelevat ja Kirill poistuu.
Anna päättää kasvattaa vauvan itse. Nikolai puolestaan siirtyy mafian johtoportaaseen. Elokuva loppuu kohtaukseen jossa Nikolai istuu ravintolassa, yksin.
Loglan
Brown perusti Loglan-instituutin kehittämään kieltä ja sen muita sovelluksia. Hän piti kieltä aina tutkimusprojektina, joka ei ollut koskaan valmis. Vaikka hän julkisti monta asiakirjaa sen suunnittelusta, hän ei koskaan julkaissut sitä vapaasti julkisuuteen. Tämän takia joukko hänen seuraajiaan muodostivat myöhemmin The Logical Language Groupin (Loogisten kielten ryhmä) luodakseen lojban-kielen samojen perusajatusten mukaan, mutta tarkoituksena tehdä siitä vapaasti käytettävä ja rohkaista sen käyttöön oikeana kielenä.
FC Aris Bonnevoie
Football Club Aris Bonnevoie tai Football Club Aris Bonneweg oli jalkapalloseura Luxemburgin kaupungista. Bonnevoie perustettiin vuonna 1922. Se voitti kolmesti Luxemburgin mestaruuden. Mestaruudet ovat kausilta 1963–64, 1965–66 ja 1971–72. Luxemburgin cupin se voitti vuonna 1967. Aris Bonnevoie ja CS Hollerich fuusioituivat vuonna 2001 muodostaen CS Alliance 01:n.
Taiturimarjukka
Taiturimarjukka (Euphonia laniirostris) on peippojen (Fringillidae) heimoon kuuluva lintulaji. Alcide d'Orbigny ja Frédéric de Lafresnaye kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1837 Yuracaresista, Boliviasta.
Elinympäristö ja levinneisyys
Lajia tavataan korkeintaan 2,200 metrin korkeudessa. Taiturimarjukkaa tavataan alueella Panamasta Boliviaan. Lajin populaatio on vähenemään päin.
Ravinto ja elintavat
Taiturimarjukan ruokavalio koostuu pääosin pienistä hedelmistä ja marjoista. Niiden on havaittu lisääntyvän tavallisesti maalis-syyskuussa Panaman alueella.
Connor Brown
Junioriura
Brown varattiin vuoden 2010 CHL:n varaustilaisuudessa 13. kierroksella 251. pelaajana OHL-seura Erie Ottersiin. Brown siirtyi Ottersin joukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Tulokaskautensa aikana hän pelasi 68 ottelua tehden 25 maalia sekä 28 syöttöpistettä. Brownin plus/miinus -saldo oli kauden päätteeksi koko liigan huonoin, –72. Tästä huolimatta hänet kuitenkin valittiin OHL:n tulokkaiden tähdistöön.
Brown varattiin toisella kaudellaan, 2012–2013, Ottersin joukkueen kapteeniksi. Hän teki 68 ottelussa 28 maalia ja yhteensä 69 tehopistettä, joilla oli joukkueen sisäisen pistepörssin ensimmäinen. Brown pelasi 2013–2014 viimeisen kautensa junioritasolla. Hän oli Ottersin sekä koko liigan paras pistemies tehtyään tehot 45+83=128. Hän oli myös eniten syöttöpisteitä kerännyt pelaaja. Pudotuspelien 14 ottelussa Brown teki kahdeksan maalia sekä kymmenen syöttöpistettä. Brown palkittiin kauden päätteeksi Red Tilson Trophylla, Eddie Powers Trophylla ja Jim Mahon Trophylla sekä hänet valittiin liigan ensimmäiseen tähdistöön.
Ammattilaisura
Toronto Maple Leafs varasi Brownin kuudennella kierroksella yhteensä 156. pelaajana vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuudessa. Marraskuussa 2013 Brown ja Maple Leafs solmivat kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen.
Brown osallistui Maple Leafsin kautta 2014–2015 edeltäneelle harjoitusleirille, josta hänet kuitenkin lähetettiin AHL-farmiseura Toronto Marliesiin. Hän pelasi koko kauden Marliesissa tehden 76 ottelussa 21 maalia ja 40 syöttöpistettä eli yhteensä 61 tehopistettä. Hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin 13 pisteen erolla. Joulukuussa Brown valittiin kuukauden tulokkaaksi. Hän voitti liigan tulokkaiden syöttö- sekä pistepörssin tullen valituksi tulokkaiden tähdistöön. Lisäksi Brown pääsi kauden aikana pelaamaan AHL:n tähdistöottelussa.
Brown osallistui kautta 2015–2016 edeltäneelle Maple Leafsin harjoitusleirille, josta hänet lähetettiin jälleen aloittamaan kautta Marliesin riveihin. Brown ehti tehdä 24 tehopistettä 28 pelaamassaan ottelussa ennen kuin hänet nostettiin Toronton NHL-kokoonpanoon maaliskuussa 2016. Hän teki debyyttinsä 17. maaliskuuta ottelussa Florida Panthersia vastaan. Peliaikaa kertyi 15.40 minuuttia. Brown iski ensimmäisen maalinsa neljännessä NHL-ottelussaan 24. maaliskuuta ohittaessaan Anaheim Ducksin maalivahti Frederik Andersenin. Maaliskuun lopulla Brown lähetettiin takaisin farmiin. Viimeisessä ottelussaan NHL:n puolella Brown keräsi itselleen kolme syöttöpistettä. Yhteensä hän pelasi seitsemän NHL-ottelua tehden yhden maalin sekä viisi syöttöpistettä.
Brown siirtyi kesällä 2019 Ottawa Senatorsiin isossa pelaajakaupassa, jossa Browin lisäksi Ottawaan matkasivat Nikita Zaitsev ja Michael Carcone. Toronto sai Cody Cecin, Ben Harpurin ja Aaron Luchukin.
Lokakuussa 2020 Brown teki Senatorsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 10,8 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2022 Senators kauppasi Brownin Washington Capitalsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Kosmas Aitolialainen
pienoiskuva|180px|Kosmas Aitolialainen
Kosmas Aitolialainen (, maallikkonimeltään Konstantínos (1714 Mégas Déndros, Aitolia, Kreikka – ) oli pyhimys ja apostolien vertainen pappismarttyyri.
Mentyään Athokselle ja jäätyään Filótheoksen luostariin Konstantinos pyhitti elämänsä hengellisille asioille. Hänestä tuli munkki nimellä Kosmas ja myöhemmin hänet vihittiin pappismunkiksi.
Niinpä Kosmas julisti evankeliumia Konstantinopolissa ja sen lähialueilla, sitten Tonavan alueella, Pohjois-Kreikassa, Thessalonikissa, Véroiassa (Beroiassa), Akarnaniassa ja Aitoliassa sekä Agía Mávran (Lefkas) ja Kefalonián saarilla ja eräillä muillakin alueilla etenkin Albaniassa. Hänen johdollaan avattiin kirkkokouluja kaupungeissa ja kylissä. Kerrotaan, että niitä olisi ollut yhteensä noin 200 alkeiskoulua ja 10 jatkokoulua.
Kosmaksen apostolinen palvelus sai marttyyrilopun elokuussa vuonna 1779. Turkkilaiset Kourt paššan määräyksestä pidättivät 65 vuoden ikäisen Kosmaksen ja hirttivät hänet.
Strengbergin tupakkatehdas
270px|right|thumb|Strengbergin tupakkatehdas. Strengbergin tupakkatehdas oli 1762–1998 Pietarsaaressa toiminut tupakkatehdas.
Tehdasrakennuksen vanhempi punatiilinen osa on arkkitehtitoimisto Grahn, Hedman & Wasastjernan suunnittelema ja se on valmistunut 1898. Pallomaisen kellotornin hallitsema uudempi osa on arkkitehti Torben Grutin suunnittelema ja se on valmistunut 1909. Kyseinen kello on läpimitaltaan pohjoismaiden suurikokoisin kello.
Strengbergin tupakkatehtaan osuus Suomen tupakkamarkkinoista oli alimmillaan pulavuosina vajaa 20 %. Enimmillään markkinaosuus oli vuonna 1935 38 %.
Vuonna 2018 Pietarsaaren sanomien järjestämässä äänestyksessä Strengbergin tupakkatehdas valittiin Pietarsaaren kauneimmaksi rakennukseksi.
1700-luku
Vuonna 1745 valtiovalta määräsi kaupunkien porvarit viljelemään tupakkaa kotimaisten tupakkakehräämöjen raaka-aineeksi. Pietarsaaressa epäiltiin ilmaston soveltuvuutta tupakan viljelyyn, sillä etelämpänäkin pakkanen oli usein tuhonnut sadon. Vaasan läänin maaherran usean kehotuksen jälkeen viljely aloitettiin Pietarsaaressa. Tupakantaimet eivät ehtineet täysikasvuisiksi ennen yöpakkasia. Lähin tupakkakehräämö oli tuohon aikaan Vaasassa.
Keino viljelykustannusten kattamiseksi oli ryhtyä itse raaka-aineen jalostajaksi. Marraskuussa 1761 neljä pietarsaarelaista kauppiasta ilmoitti maistraatille haluavansa perustaa tupakkatehtaan. Maistraatti lähetti anomuksen kauppakollegiolle Tukholmaan. Pietarsaaren tupakkatehtaalle myönnettiin oikeus tupakan valmistamiseen elokuussa 1762. Pormestari Lars Blom merkitsi 32:sta osuudesta neljä, 11 muuta osakasta kukin kaksi tai kolme. Epävakaan taloudellisen tilanteen vuoksi tuotanto kehräämössä alkoi vasta 1767.
Niclas Malm johti tupakkatehdasta vuodesta 1766 kuolemaansa 1785 asti. Hänen kuolemansa jälkeen tehdasta ryhtyi johtamaan vävy Adolph Lindskog, joka hankki omistukseensa koko tehtaan. Lindskogin omistuksen aikana tehtaan tuotanto oli enimmillään noin 38 000 kiloa. Tuolloin tehdas valmisti toppatupakkaa, kehrättyä puristettua rullatupakkaa, sekä nuuskaa. Valmisteet myytiin Pietarsaaressa sekä lähialueella.
1800-luku
Adolph Lindskogin kuoltua 1838 tehtaan omistus siirtyi hänen lapsilleen. He joutuivat myymään tehtaan taloudellisten vaikeuksiensa vuoksi vuonna 1842. Kaksi kolmasosaa tehtaasta siirtyi neljän kauppiaan haltuun. Yksi heistä oli Philip Ulric Strengberg, joka lunasti lunasti kolmen muun kauppiaan osuudet itselleen vuonna 1851. Kolmas kolmannes siirtyi Vuonna 1845 apteekkari Victor Schaumanille. Vuonna tehtaan nimeksi muutettiin Ph. U. Strengberg & C:o Tobaks-Fabrik.
Vuonna 1851 Strengbergin tehdasta laajennettiin ja uudenaikaistettiin. Nuuskaosasto koneellistettiin ja myös purutupakkaosasto uudenaikaistettiin. Kaupungin tupakkaviljelmät toimittivat tehtaalle raakatupakkaa 1860-luvulle saakka, jolloin viljely lopetettiin useiden katovuosien jälkeen.
Tehtaan omistaneet Philip Ulric Strenberg ja Victor Schauman kuolivat molemmat vuonna 1872. Tehtaan omistus siirtyi heidän leskilleen. Osakeyhtiöksi tupakkatehdas muutettiin vuonna 1881. Yhtiön nimi muuttui muotoon Ph. U. Strenberg & Co Aktiebolag.
1880-luvun alussa tehdas valmisti satojatuhansia savukkeita vuodessa. Vuosikymmenen lopulla tehdas valmisti vuodessa useita miljoonia savukkeita. Vuosisadan vaihteen uudistusten myötä tuotanto kasvoi yli 100 miljoonaan savukkeeseen vuodessa.
Juha Rannikko (ampumaurheilija)
Etelä-Korean Soulissa järjestetyissä vuoden 1978 MM-kilpailuissa Rannikko voitti kultaa villikarjuammunnan normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa tuloksella 572, jolla hän voitti hopeamitalistin, Ison-Britannian John Goughin kahdella pisteellä. Joukkuekilpailussa Suomi sijoittui kuudenneksi. Toisessa villikarjulajissa, 20+20 laukauksen sekajuoksuissa Rannikko oli 25:s ja Suomi sai joukkuekilpailussa pronssia. Kaikkiaan Suomi voitti kuusi kultamitalia noissa kisoissa, joita sosialistiset maat boikotoivat. Vuonna 1979 Itävallan Linzissä kilpailtiin vain villikarjuammunnan maailmanmestaruuksista. Siellä Suomen joukkue voitti 30+30 laukauksen normaalijuoksuissa kultaa maailmanennätyksellä 1534. Rannikko saavutti normaalijuoksujen henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia tuloksella 575 ja sijoittui 20+20 laukauksen sekajuoksuissa 18:nneksi tuloksella 377. Sekajuoksujen joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs.
Strengbergin tupakkatehdas
1800-luku
Tehtaaseen hankittiin 1889 höyrykäyttöinen generaattori, ensimmäisenä pietarsaarelaistyöpaikkana se sai sähkövalon vuosien 1896–1900 aikana. Tehdas laajeni käsittämään koko korttelin ja oli kaupungin suurin työnantaja. Parhaimmillaan Strengbergillä oli 1 600 työntekijää. Tehtaan pihalle rakennettiin vuonna 1898 voimalaitos, joka tuotti kaiken tehtaan tarvitseman sähkön.
1900-luku
Pietarsaaren teloitukset tapahtuivat Suomen sisällissodan aikana 2. maaliskuuta 1918 tupakkatehtaan seinää vasten. Teloituspaikkana toimineen tehtaan seinään maalattiin teloitusten vuosipäivänä salaa seitsemän ristiä aina 1960-luvulle saakka.
Juha Rannikko (ampumaurheilija)
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Rannikko sijoittui 30+30 laukauksen villikarjuammunnassa 12:nneksi tuloksella 573. Neuvostoliiton Igor Sokolov ja Itä-Saksan Thomas Pfeffer paransivat vanhaa maailmanennätystä kahdeksalla pisteellä tuloksellaan 589.
Strengbergin tupakkatehdas
1900-luku
1920-luvulla Strengberg oli Suomen ja Pohjoismaiden suurin tupakkatehdas, työväkeä oli 1 300 ja osakepääomaa 30 miljoonaa markkaa. Yhtiö perusti tehtaan 1903 Härnösandiin, 1912 Osloon ja Kööpenhaminaan, mutta kaikki lakkautettiin melko pian.
Juha Rannikko (ampumaurheilija)
Seuratasolla Rannikko edusti Salon Seudun Ampujia. Hänen ennätyksensä 30+30 laukauksen kilpailussa oli 580. Hän voitti Suomen-mestaruuden villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa 1977, hirviammunnan kertalaukauksissa 1975, hirviammunnan parilaukauksissa 1978–1979, hirviammunnan kerta- ja parilaukauksissa 1977 sekä olympiakiväärissä 1981–1982.
Kolmiulotteisuus
right|thumb|200px|Kolmiulotteinen karteesinen [[koordinaatisto]]
USS Noa (DD-841)
USS Noa (runkonumero DD-841) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1945. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta kumminaan kontra-amiraali James Cary Jones Jr.:n puoliso ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään R. L. Nolan Jr.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1973 ja poistettiin alusluettelosta 2. kesäkuuta 1975.
Kolmiulotteisuus
Kolmiulotteisuus on tila, jossa paikka määritellään kolmen koordinaatin avulla. Yleisimmin käytetyssä suorakulmaisessa eli karteesisessa koordinaatistossa akselit ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden, ja niiden nimet ovat  X (vaaka), Y (pysty) ja Z (syvyys). Yhtä täsmällisesti voidaan määrittää paikka pallokoordinaatistossa jossa ilmoitetaan kohteen korkeuskulma, kiertokulma ja etäisyys origosta.
USS Noa (DD-841)
Blas de Lezo
Alus liitettiin Espanjan laivastoon nimellä Blas de Lezo. Espanja osti 17. toukokuuta 1978 aluksen, joka poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1991.
Strengbergin tupakkatehdas
1900-luku
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen tehtaan tulos jäi tappiolliseksi. 1920-luvun puolivälissä kasvuvahti hidastui. Vuosina 1929–1931 hiipui lähelle puolta vuoden 1924 lukemista. Maailmansotien välisen ajan huippuvuosi oli 1935.
H. Borgström Jr Tobaksbabriks Ab Helsingin Pohjoisrannassa joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Strengberg osti sen 1919 ja lopetti sen toiminnan 1928.
1970-luvun taitteessa Strengberg laajeni muillekin toimialoille ostamalla oululaisen pastillitehdas Merijalin ja muun muassa lämpöpattereita valmistaneen metalliteollisuusyritys Purmo Tuote Oy:n.
Strengberg siirtyi kokonaan Oy Rettigin omistukseen vuonna 1976, joskin Rettigin suku oli ollut Strengbergin enemmistöomistaja jo 1940-luvulta asti. Yhdistyneen yrityksen nimeksi tuli Oy Rettig-Strengberg Ab, kunnes vuonna 1983 jälkiosa pudotettiin pois ja yritys jatkoi nimellä Oy Rettig Ab. 1990-luvulla, kun Rettig halusi irtautua tupakkateollisuudesta, Pietarsaaren tehtaan osti tupakkayritys R. J. Reynolds, joka sittemmin myi sen Swedish Matchille. Tehdas lakkautettiin vuonna 1998.
Nuuska
Virginia-nuuskatehdas Tampereella aloitti 1898 kilpailun nuuskamarkkinoista. Suurin tuottaja Strengberg toi markkinoille oman nuuskansa Stjärnsnus, ja sillä se sai Virginian markkinoilta. Ostettuaan Borgströmin Strengberg jatkoi myös entisen kilpailijansa nuuskamerkkien valmistusta. Vuoden 1908 aikoihin nuuskaa valmisti kaksi tehdasta; Strengberg ja W. Falk & Co.
Aiheesta muualla
Philip Ulric Strengberg
US Hollerich Bonnevoie
Union Sportive Hollerich Bonnevoie oli jalkapalloseura Luxemburgin kaupungista. Se perustettiin vuonna 1908. Se voitti Luxemburgin mestaruuden viidesti 1910–luvulla. Mestaruudet ovat kausilta 1911–12, 1913–14, 1914–15, 1915–16 ja 1916–17. Vuonna 1925 Hollerich Bonnevoie fuusioitui JS Verlorenkostin kanssa muodostaen Union Luxemburgin.
Taipale
Taipale eli taival tarkoittaa yleensä käveltävää matkaosuutta ja maareittiä. Taival voi kuitenkin laveasti tulkiten olla kävellen kuljettava tieosuuskin, ja kulku taipaleella eli taivallus voi olla lihasvoiman käyttöä ylipäätään, kuten ratsastusta tai hiihtoa. Alun perin taipaleella tarkoitettiin erityisesti käveltävää välimatkaa maastossa parempien ja yleisten kulkureittien, kuten vesireittien ja teiden ulkopuolella.
Tyrestan kansallispuisto
Tyrestan kansallispuisto on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Haningen ja Tyresön kuntien alueella Tukholman läänissä. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1993 ja se kattaa 1 964 hehtaarin suuruisen alueen. Vuonna 1999 alueella riehui tulipalo, joka lopulta tuhosi noin kymmenen prosenttia kansallispuistosta.
Taipale
Suomessa taipaleiden perusteella on nimetty useita paikkoja, muun muassa Taivalkoski, jossa kosken ohi piti kulkea maitse.
Jens Zachariassen
thumb|320px|[[Heinäveden kirkko|Heinäveden kirkon urkujen julkisivu. Vuonna 1906 rakennetuissa uruissa oli alun perin 25 äänikertaa. Kangasalan urkutehdas uudisti urut vuonna 1981, samalla määrä nousi 33:een. Urkujen fasadi on alkuperäinen.]] Jens Alexander Zachariassen (24. toukokuuta 1839 Broager, Tanska – 14. kesäkuuta 1902 Uusikaupunki) oli tanskalaissyntyinen urkujen valmistaja ja laivanvarustaja, joka asui Suomessa vuodesta 1865 lähtien.
Zachariassen saapui 1865 Uuteenkaupunkiin kokoamaan kaupungin uuteen kirkkoon tanskalaiselta Marcussen & Søn -urkutehtaalta tilattuja urkuja. Zachariassen jäi pysyvästi asumaan Uuteenkaupunkiin, meni naimisiin 1869 paikallisen laivanvarustajan Johan Rivellin tyttären Maria Helena Rivellin kanssa ja aloitti itse urkujen rakentamisen 1866.
Urkutehdas
Zachariassenin urkutehdas toimi Uudessakaupungissa vuosina 1870–1923 ja valmisti yli 110 urut, joista on nykyään jäljellä parikymmentä. Zachariassen pystytti Uudenkaupungin kirkkoon 28-äänikertaiset urut, jotka oli valmistanut hänen äitinsä sukulaisten omistama Marcussen & Søn. Ensimmäiset omat urkunsa Zachariassen valmisti Keski-Porin kirkkoon, mutta ne on korvattu myöhemmin. Tehtaan valmistamat urut ovat korkealuokkaisia. Aluksi tehtaassa valmistettiin mekaanisia urkuja, mutta 1890-luvulla siirryttiin uuden ”virtauksen” mukaisesti valmistamaan pneumaattisia urkuja. Urkujen sointi edustaa täysromantiikkaa ja on lämpimän sävyinen ja kirkas sisältäen muun muassa huilu- ja viuluäänikertoja.
Tehdas oli aikoinaan Pohjoismaiden suurin urkujen rakentaja. Huomattavimmat sen valmistamat urut olivat Viipurin tuomiokirkon urut (1895, 45 äänikertaa), jotka olivat valmistuessaan Suomen suurimmat, sekä urut Moskovan keisarilliseen oopperaan. Nykyään jäljellä olevista uruista suurimmat ovat Loviisan kirkossa (1898, 35 äänikertaa, laajennettu 1971).
Urkujen valmistus päättyi 1923 kun Uudenkaupungin urkutehtaan uudistaminen olisi vaatinut liikaa investointeja. Kaikkiaan urkutehdas ehti valmistaa 140 suurta kirkkourkua sekä lukuisia pienempiä urkuharmoneja.
Laivanvarustamo
Zachariassen toimi myös laivanvarustajana ja hän oli osakkaana 30 vuoden aikana seitsemässä purjealuksessa.
Zachariassenin kuoltua hänen perillisensä perustivat J. A. Zachariassen & Co -nimisen yhtiön, joka jatkoi Zachariassenin laivanvarustustoimintaa. Zachariassenin varustamo oli vuonna 1922 Suomen suurin tonnistolla mitattuna. Varustamon vuonna 1936 hankkima 6 537 bruttorekisteritonnin S/S Kronoborg oli 1930-luvun lopulla Suomen suurin kauppalaiva. Varustamo omisti myös Biskajanlahdella vuonna 1924 uponneen purjealus Port Caledonian. Viimeisen purjealuksensa, nelimastoparkki Port Stanleyn, varustamo myi romutettavaksi 1924 ja ensimmäisen höyrylaivansa varustamo hankki 1921.
Varustamoa johti Zachariassenin poika Alexander Gabriel Zachariassen (1870–1937) ja vuodesta 1937 tämän poika Berndt Zachariassen (1909–1995).
Sodan jälkeen Zachariassen hankki vielä neljä uutta laivaa menetettyjen tilalle mutta varustamotoiminta päättyi 1960-luvun lopulla kun moottorilaiva Kronoborg myytiin 1969 Ilmari Tuulen varustamolle ja seuraavana vuonna viimeinen laiva Wasaborg romutettiin.
Muuta yritystoimintaa
Alexander Zachariassen perusti Tampereen Epilänharjun kaupunginosaan Oy Excelsior Ab:n metallitehtaan, jossa valmistettiin erilaisia pienmetallituotteita kuten rakennus-, vene- ja valjasheloja, saksia, ruokailuvälineitä ja sotavuosina myös kenttäpakkeja. Vuonna 1924 Alexander Zachariassen perusti Laatokan Puu Oy:n vaneritehtaan Lahdenpohjan kauppalaan Laatokan rannalle. Zachariassenin suvulla oli myös vaneritehdas Heinolassa. Vuonna 1929 perustettu Heinolan vaneritehdas oli mennyt pian konkurssiin ja Zachariassenit hankkivat sen omistukseensa 1931.
Zachariassen osti vuonna 1893 Uudenkaupungin Kainpirtissä toimineen Lejmanin väkipyörätehtaan ja muodosti siitä Nystads Mekaniska fabrik och ångkvarn -nimisen yrityksen. Zachariassen perusti tämän yrityksen yhteyteen myös Sakun höyrysahan, joka toimi vuoteen 1957 asti.
Toisen maailmansodan jälkeen J. A. Zachariassen & Co joutui rauhanteon yhteydessä luopumaan Lahdenpohjan vaneritehtaasta ja myös Zachariassenin varustamon laivoja luovutettiin sotakorvauksina Neuvostoliittoon ja niitä joutui myös liittoutuneiden takavarikoimiksi. Zachariassen hankki 1940-luvun lopulla omistuksensa lahtelaisen vuonna 1908 perustetun Pyörä- ja Puuteollisuus Oy:n jolla oli tuotantolaitokset Lahdessa ja Kausalassa. Samoin hankittiin Lappeenrannassa vaneritehtaan omistanut Viipurin Faneritehdas Oy joka oli perustettu 1937.
Zachariassenin liiketoiminta hiipui 1960- ja 1970-luvuilla. Viipurin Vaneritehdas Oy myytiin 1967 Rauma-Repola Oy:lle. Heinolan Vaneritehdas jouduttiin rakentamaan uudelleen 1969 tapahtuneen tuhoisan tulipalon jälkeen ja vuonna 1975 tehdas myytiin Enso-Gutzeit Oy:lle. Pyörä- ja Puuteollisuus Oy puolestaan myytiin 1973 Lahden kaupungille joka myi sen eteenpäin Asko Oy:lle. Pyörä- ja Puuteollisuus Oy lopetti toimintansa 1974.
Rauma-Repola myi Viipurin vaneritehtaan Kymi-Strömberg Oy:lle vuonna 1986. Vuonna 1995 Kymmene-konserniin kuulunut Schauman Wood Oy lakkautti Viipurin vaneritehtaan keskittäen tuotannon Kaukaan vaneritehtaalle. Heinolan vaneritehdas puolestaan siirtyi Enso-Gutzeitilta Schauman Wood Oy:le 1990 ja vuonna 1996 tehdas tuli UPM-Kymmenen omistukseen. Heinolan vaneritehtaan toiminta päättyi 2010. Lahdenpohjan vaneritehdas jatkaa edelleen toimintaansa ja sen omistaa nykyisin Bumex-yhtiö.
Martti Välikangas
Martti Välikangas (vuoteen 1906 asti Buddén, 1. elokuuta 1893 Kuopion maalaiskunta – 9. toukokuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Välikangas tunnetaan erityisesti 1920–1930-lukujen sosiaalisen pienasuntotuotannon kehittäjänä.
Uran alkuvaiheet
Vuosina 1921–1925 Välikangas teki opintomatkoja Italiaan, Espanjaan, Pohjois-Afrikkaan, Ranskaan, Saksaan ja Skandinavian maihin. Välikangas on kertonut saaneensa merkittävimmät vaikutteet arkkitehtuuriinsa Italiasta, erityisesti sikäläisistä arkisista käyttörakennuksista, ”architettura minoresta”.
1920-luku: sosiaalisen asuntotuotannon kehittämistä klassismin hengessä
Vuonna 1924 Välikangas suunnitteli eri rakennusmateriaaleja ja mittakaavaa, mutta samanlaista klassista muotokieltä hyödyntäen Helsingin Vallilaan suurkortteli-ideaan perustuvat massiiviset asuinkerrostalot As. Oy Sturen ja As. Oy Hauhon työväestön asuntopulaa helpottamaan. Niissä arkkitehtuurin klassisia muoto- ja koristeaiheita hienostuneesti viljelevä ulkoasu yhdistyy työväestölle suunniteltujen pienasuntojen huolellisesti suunniteltuihin, funktionalismia ennakoiviin pohjararatkaisuihin.
Ns. Nymanin talossa Erikinkatu 15–17:ssä (rak. 1926–1927) sijaitsevan Bio Athenan (nykyinen elokuvateatteri Orion) valeperspektiiviä hyödyntävää eteistilaa pidetään suomalaisen art décon huippuesimerkkinä. Tilan mittasuhteissa ja valeperspektiivin luomisessa Välikankaan esikuvana on Vatikaanissa sijaitseva Berninin suunnittelema Scala Regia.
Välikankaan muita klassisistisia töitä Helsingissä ovat muun muassa virkamiesten asuintaloksi rakennettu As. Oy Töölönkatu 14 (1923–1924) ja Tähtitorninmäen observatorion yhteyteen rakennettu Ursan tähtitorni (1926). Välikankaan viimeinen tyyliltään vielä niukan klassisistinen asuinrakennus on 1931 valmistunut, massiivisella kulmatornilla varustettu As Oy Fredrikinlinna Ruoholahdenkadun ja Albertinkadun kulmassa.
1930-luku: funktionalismin edistäjänä asuin- ja julkisessa rakentamisessa
1930-luvulla Välikangas siirtyi ensimmäisten suomalaisten arkkitehtien joukossa funktionalismiin. Ensimmäisen kerran funktionalistinen muotokieli tulee näkyviin 1932 valmistuneessa As. Oy Artturinlinnassa (Malminrinne 2–4), jota pidetään yhtenä vaikuttavimmista eimerkeistä varhaisesta funktionalismista Helsingissä. Yhdessä Hilding Ekelundin kanssa suunniteltua Olympiakylää (1939–1941), taas pidetään Suomen merkittävimpänä funkiskaupunginosana. Muita tämän kauden töitä Helsingissä ovat As. Oy Erikinkatu 33 (1933) ja As. Oy Malminkatu 22 (1936), Apollon yhteiskoulu (1936) ja Ruskeasuon ratsastushalli (1938–1939, 1940, 1947–1952).
Omien suunnittelutöiden lisäksi Välikankaankaalla oli merkityksellinen rooli suomalaisen arkkitehtuurin kehittymisessä laajemminkin funktionalistiseen suuntaan 1930-luvulta alkaen. Vuosina 1928–1930 hän oli Arkkitehti-lehden päätoimittaja. Vuosina 1937–1940 hän toimi Rakennushallituksen yliarkkitehtina ja sen jälkeen vuosina 1942–1944 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä Viipurin rakennuspiirin päällikkönä valvoen valtiollista jälleenrakennustoimintaa Karjalassa. Sotien jälkeen hän toimi samassa tehtävässä Pohjois-Suomessa. Lisäksi hän toimi vuosikymmenien mittaan tuomarina useissa suunnittelukilpailuissa. Näissä tehtävissä Välikangas kohotti rakennushallituksen suunnittelutoiminnan tasoa ja edisti funktionalismin läpimurtoa Suomessa erityisesti julkisessa rakentamisessa.
Välikangas suunnitteli muutenkin paljon kohteita Etelä-Savoon, esimerkiksi Savonlinnan keskussairaalan, Parkumäen taistelun muistomerkin (1929) Rantasalmella ja Koikkalan kirkon (1959) Juvalla. Turun rautatieasemarakennuksen (1940) Välikangas suunnitteli yhdessä Väinö Vähäkallion kanssa.
1940–1960-luvut: jälleenrakennusajan suuret hankkeet
Sodan jälkeen Välikangas suunnitteli aluksi romanttisempaa suuntausta edustaneita rakennuksia kuten Helsingin Käpylän Park-hotellin osoitteessa Pohjolankatu 38 (1946, 1949).
Hänen myöhempiä hankkeitaan olivat muun muassa massiiviset sairaalahankkeet, joissa tiukat tilaohjelmat rajoittivat arkkitehtonisia tavoitteita. Näihin kuuluivat muun muassa Savonlinnan keskussairaala ja Kätilöopisto. Muita Välikankaan tämän aikakauden hankkeita olivat STS-pankin talo sekä Hyvinkään korkein asuinkerrostalo Kymppitalo.
Heinrich
Heinrich on saksalaisperäinen miehen nimi, joka esiintyy myös sukunimenä. Tunnettuja Heinrich-nimisiä ovat:
Cathleen Synge Morawetz
pienoiskuva|Cathleen Synge Morawetz Cathleen Synge Morawetz (5. toukokuuta 1923 – 8. elokuuta 2017 New York ) oli kanadalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut matemaatikko. Hän johti 1980-luvulla New Yorkin yliopiston Courant Institute of Mathematical Sciencesia.
Morawetz oli American Mathematical Societyn puheenjohtajana vuosina 1995–1996. Hän istui Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1990 ja sai Kansallisen tiedemitalin 1998. Hänet valittiin Noether Lectureriksi vuosina 1983 ja 1998.
Morawetz opiskeli Toronton yliopistossa, Massachusetts Institute of Technologyssa ja New Yorkin yliopistossa. Hänen isänsä oli irlantilainen tiedemies John Lighton Synge. Hänellä oli neljä lasta miehensä polymeerikemisti Herbert Morawetzin kanssa.
Marcellinus (biografi)
Marcellinus (n. 300–500-luku?) oli antiikin roomalainen kirjailija, joka kirjoitti historioitsija Thukydideen elämäkerran Thukydideen elämä. Hänestä itsestään ei tiedetä muutoin mitään.
Marcellinuksen ja hänen teoksensa ajoitusta ei tunneta kovin hyvin. Teoksessa olevien kirjallisten viittausten perusteella sitä ei ole kirjoitettu ainakaan ennen 100-lukua. Käytetyn terminologian perusteella ainakin tekstin nykyinen muoto on vasta 500-luvulta. ”Marcellinus” oli hyvin yleinen nimi myöhäisantiikin aikana, ja siitä voi päätellä vain vähän. Erään ehdotuksen mukaan kyseinen Marcellinus olisi sama kuin se Marcellinus, joka kokosi skolioita 100-luvulla eläneen Hermogenes Tarsoslaisen retoriikan alan teoksesta Oikeudellisista kysymyksistä (Peri tōn staseōn). Tällöin hän olisi elänyt 300- tai 400-luvulla.
Thukydideen elämä on mukana joissakin Thukydideen Peloponnesolaissodan antiikin aikaisissa kommentaareissa, ja se on myös painettu joihinkin teoksen laitoksiin. Elämäkerran otsikon mukaan se oli koottu Thukydideen teoksen skolioista. Tämän vuoksi se on sekalainen kokoelma aineistoa ja sisältää myös ristiriitaisuuksia. Teos vaikuttaa olleen tarkoitettu johdannoksi Peloponnesolaissotaan käytettäväksi retoriikkakouluissa. Koska kirjoittaja eli niin pitkään Thukydideen itsensä jälkeen, hänen elämäkertaansa tulee lukea kriittisesti.
Phetchabun (provinssi)
Phetchabun on yksi Thaimaan provinsseista. Sen naapuriprovinsseja ovat Loeo, Khon Kaen, Chaiyaphum, Lopburi, Nakhon Sawan, Phichit ja Phitsanulok. Provinssin pinta-ala on 12 668,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 913 600 asukasta (vuonna 2017).
Robert Crowley
Robert Trumbull Crowley (13. heinäkuuta 1924 – 8. lokakuuta 2000) oli CIA:n salaisista operaatioista vastannut johtaja.
Crowleyn nimellä tunnetaan ns. Crowleyn lista, jonka hän olisi antanut Gregory Douglasille avattavaksi kuolemansa jälkeen. Crowleyn kuoltua syöpään vuonna 2000 Douglas julkaisi kirjan Regicide: The Official Assassination of John F. Kennedy, jonka mukaan Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn murhan taustalla olisi ollut salaliitto. Crowleyn pojan mukaan Crowley ei ikinä tavannut Douglasia, jota pitää harmittomana eksentrikkona.
Ohdakeperhonen
Ohdakeperhonen (Vanessa cardui) on täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö
Ohdakeperhonen on yläpuolelta huomiota herättävä perhonen. Sen siipien kärkiväli on noin 4–6 cm ja siipien taustaväri on oranssinkeltainen, jota koristavat mustat ja valkoiset täplät. Alapuolelta lajin siivet ovat vaaleanharmaan, vaaleanruskean ja punaisen kirjomat, takasiivissä on myös silmätäpliä. Lennossa laji näyttää kellertävältä.
Levinneisyys ja lentoaika
Ohdakeperhosta tavataan kaikilla mantereilla paitsi Etelä-Amerikassa, Australiassa ja Antarktiksella. Normaalisti Euroopassa tavatut perhoset ovat talvehtineet Pohjois-Afrikassa tai Lähi-idässä. Joskus harvemmin ilmavirrat voivat tuoda perhosia myös Keski-Aasiasta. Laji on kosmopoliitti vaeltaja, joka lentää pitkiäkin matkoja. Sitä tavataan ajoittain mm. Islannissa, jossa ei ole vakituisia päiväperhosia, sekä Huippuvuorilla.
Suomessa, kuten muuallakin Pohjois-Euroopassa, ohdakeperhosta tavataan ainoastaan joko ilmavirtojen tuomana vaeltajana tai kesäviipyjänä, jolloin loppukesän perhoset ovat tänne alkukesällä lentäneiden täällä kasvaneita jälkeläisiä. Perhosen yleisyys vaihtelee vuosittain erittäin paljon säistä ja pohjoiseen vaellukselle lähteneiden perhosten määrästä riippuen.
Ohdakeperhonen lentää kahdessa sukupolvessa, ensimmäinen keväällä toukokuusta kesäkuuhun ja toinen sukupolvi heinäkuun lopulta jopa lokakuulle. Laji voi esiintyä vaeltajana kesällä muinakin aikoina. Suomessa havaintoja on toukokuun alusta syyskuun lopulle, mutta tavallisimmin ohdakeperhosen tapaa heinä-elokuussa.
Elinympäristö ja elintavat
Ohdakeperhonen elää kulttuuriympäristöissä, pihapiireissä, puutarhoissa ja joutomailla, mutta vaelluksen aikana perhosia voi tavata käytännössä millaisesta ympäristöstä tahansa. Keväällä ensimmäisen sukupolven naaraat munivat munat, jotka kesän aikana kehittyvät toukiksi, koteloituvat ja kuoriutuvat syksyllä toisen sukupolven aikuisina.
Naaras munii munat ravintokasvin lehtien yläpinnoille yksitellen ja toukat kuoriutuvat jo 3–7 vuorokauden kuluttua. Toukat, jotka ovat arkoja kylmälle ja märkyydelle, elävät aluksi lehtien alapinnoilla, myöhemmin piilotellen silkkirihmalla yhteensidottujen lehtien välissä. Varttuneet toukat elävät kuitenkin vapaina kasvilla ja syövät huomattavia määriä lehtiainesta. Toukkakehitys kestää 3–5 viikkoa, minkä jälkeen toukka koteloituu yhteensidottujen lehtien väliin kasvin alaosaan, lähelle maanpintaa. Kotelovaihe kestää 2–3 viikkoa. Pohjoisimmat onnistuneet lisääntymiset on todettu Ruotsin Norrbottenista.
Laji ei kestä pohjoisen talvia, mutta täyttä varmuutta perhosten taipumuksesta lähteä syksyllä kohti etelää ei ole. Tapauksissa, joissa perhosen väitetään talvehtineen Etelä-Ruotsissa lienee kysymys tilanteesta, jossa hyvin varhain keväällä saapunut yksilö on hakeutunut rakennukseen suojaan.
Ravintokasvit
Ohdakeperhosen toukat ovat oligofageja ja syövät mm. nokkosta (Urtica) ja ohdakkeita (Cirsium). Aikuinen yksilö syö kukkien mettä, esimerkiksi pietaryrtin ja ohdakkeiden kukat vetävät niitä puoleensa. Ruokailupaikkana laji suosii vahvasti keltaisia kukkia. Ohdakeperhoset saattavat myös syödä puiden mahlaa tai mädänneiden hedelmien käynyttä mehua.
Exit (albumi)
Exit on grindcore-yhtye Rotten Soundin vuonna 2005 julkaistu neljäs albumi. Hieman albumin julkaisun jälkeen Rotten Soundin tunnetuin ja pitkäaikaisin rumpali Kai Hahto erosi yhtyeestä, koska halusi keskittyä perheeseensä ja Wintersuniin.
Tarhapetunia
Petunialajikkeet voidaan jakaa suurikukkaisiin ja pienikukkaisiin ryhmiin. Petunioiden värivalikoima kattaa lähes kaikki muut värisävyt paitsi keltaisen ja oranssin. Se kasvaa noin 20–30 cm korkeaksi. Petunia viihtyy parhaiten kuumassa auringonpaisteessa. Sade hakkaa kukat huonoiksi, varsinkin kerrannaiskukkaisilla lajikkeilla.
FK Homel
FK Homel tai FK Gomel on jalkapalloseura Homelin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1959. Homel pelaa vuonna 2018 Valko-Venäjän jalkapalloliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Se on voittanut Valko-Venäjän mestaruuden vuonna 2003. Valko-Venäjän Cupin se on voittanut vuosina 2002 ja 2011.
Plinius vanhempi
pienoiskuva|upright|Plinius vanhemman patsas [[Comon tuomiokirkossa.]] Gaius Plinius Secundus (23 jaa. – syksy 79), joka tunnetaan paremmin nimellä Plinius vanhempi, oli roomalainen sotilas, kirjailija, oppinut ja luonnontutkija. Hänen merkittävin ja ainoa säilynyt teoksensa on Naturalis historia. Hän on myös Vesuviuksen vuoden 79 purkauksen kuuluisin uhri. Purkauksesta on kirjoittanut hänen sisarenpoikansa Plinius nuorempi.
Elämä
Plinius vanhemman äiti oli roomalaisen senaattorin tytär. Jossakin vaiheessa ennen vuotta 35 hänen isänsä vei hänet Roomaan. Siellä häntä opetti hänen isänsä ystävä, jonka myötävaikutuksella Plinius kiinnostui kirjallisuudesta ja luonnontieteistä. Plinius mainitsee grammaatikot ja reetorit Remmius Palaemonin ja Arellius Fuscuksen ja hän saattoi olla heidän oppilaansa. Roomassa hän opiskeli kasvitiedettä. Senecan vaikutuksesta hän alkoi opiskella innokkaasti retoriikkaa ja filosofiaa ja harjoittaa lakia. Hän oli ratsuväessä Germaniassa vuonna 47. Senaattorisäätyisenä hän palveli upseerina. Tällöin hän kirjoitti tutkielman heittoaseiden käytöstä hevosen selässä.
pienoiskuva|vasen|upright=0.64|Plinius vanhempi sellaisena, kuin 1800-luvun taiteilija hänet kuvitteli. Aikalaiskuvia ei tiedetä säilyneen. Galliassa ja Espanjassa hän oppi jonkin verran kelttien kieltä. Palattuaan Germaniaan siellä saatujen sotilasvoittojen myötä hän näki unen, jossa häntä pyydettiin välittämään tapahtumat tuleville sukupolville. Plinius aloitti tämän jälkeen germaanisotien historian kirjoittamisen. Hän kävi Germaniassa vielä kolmannen kerran.
Neron valtakaudella Plinius pysyi pääosin Roomassa. Tänä aikana hän sai valmiiksi kaksikymmenosaisen germaanisotien historiansa. Kuulu Tacitus mainitsee tämän teoksen Annaaleissaan. Tacituksen teokset olivat kuitenkin niin vaikutusvaltaisia, että 400-luvulla Pliniuksen kirjaa oli jo hyvin vaikea löytää. Plinius käytti paljon aikaa retoriikasta ja grammatiikasta kirjoittamiseen. Yksityiskohtainen retoriikan käsikirja Studiosus ('opiskelija'; kolme kirjaa) ja kieliopin ongelmakohtia ruotiva Dubius sermo ('epävarmaa kieltä'; kahdeksan kirjaa) ovat molemmat joitakin fragmentteja lukuun ottamatta kadonneet.
Ystävänsä keisari Vespasianuksen kaudella hän oli prokuraattorina Gallia Narbonensiksessa vuonna 70 ja Hispania Tarraconensiksessa vuonna 73. Hispaniassa hän oppi maataloutta ja kaivostoimintaa. Hän vieraili myös Gallia Belgicassa ja Africassa. Palattuaan Italiaan hän otti vastaan viran Vespasianukselta. Hänen päivärutiininsa koostui näihin aikoihin aamuvarhaisella tehdystä klienttikäynnistä Vespasianuksen luokse, päivittäisestä virkatehtävien hoidosta ja iltaisesta kirjoittamisesta. Näihin aikoihin hän sai valmiiksi kolmekymmentä yksi kirjaa käsittäneen historiateoksensa, jota Tacitus lainaa ja jonka Suetonius ja Plutarkhos mainitsevat. Myös hänen pitkään suunniteltu mammuttiteoksensa Naturalis historia oli jo hyvin pitkällä. Se valmistui lopulta vuonna 77.
Vesuvius
Pian hän sai Vespasianukselta nimityksen Misenumin laivaston prefektiksi. Syksyllä 79 Napolinlahdella sijaitseva tulivuori Vesuvius purkautui tuhoten Pompejin ja Herculaneumin kaupungit. Plinius nuoremman silminnäkijäkuvauksen mukaan purkaus olisi alkanut 24. elokuuta, mutta uudempien arkeologisten todisteiden perusteella todennäköisempi ajankohta on ollut lokakuun lopulla. Kokeneena luonnontutkijana Plinius vanhemman kiinnostus heräsi välittömästi hänen nähtyään purkauksen. Hän päätti tutkia ilmiötä tarkemmin. Toisaalta hän halusi pelastaa purkauksen armoille joutuneita ihmisiä. Hän lähti laivastoineen Stabiaehen, jonka arvioi olevan tarpeeksi kaukana purkauksesta. Hän ei kuitenkaan osannut varautua purkauksen myrkyllisiin kaasuihin. Ne kulkeutuivat hänen keuhkoihinsa ja hän tukehtui. Näin Pliniuksesta tuli purkauksen kuuluisin uhri.
Plinius nuorempi oli enonsa kanssa Misenumissa. Hän kertoi tarinan tämän kuolemasta kirjeessään Tacitukselle. Samalla hän tuli kirjoittaneeksi ainoan säilyneen silminnäkijäkuvauksen purkauksesta.
Plinius nuorempi on myös kertonut, että hänen enonsa luki, tutki ja opiskeli alituiseen. Taukoja hän piti vain kylpyjen ajan, kaiken muun liikenevän ajan hän käytti opiskeluun.
Teokset
Plinius kirjoitti kymmeniä kirjoja, joista tunnetuin oli tietokirja Naturalis historia. Se oli maailman ensimmäinen luonnonhistoria. Se sisälsi paljon sen ajan tietoa muun muassa eläimistä, kasveista ja maantieteistä. Lisäksi kirjassa oli lukemattomia satuja, myyttejä ja kummallisia tarinoita.
Veijo Vannesluoma
Veijo Erkki Vannesluoma (s. 29. heinäkuuta 1958 Helsinki) on entinen suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti koko aktiiviuransa Töysän Vetoa valmentajanaan Erkki Vannesluoma. Hän on toiminut liikunnanopettajana Kuortaneen Urheiluopistolla vuodesta 1982 ja Seinäjoen Maila-Jussien pesäpallon edustusjoukkueen fysiikkavalmentajana 2001–2004, 2005–2008 ja 2009-2012. Seinäjoen Maila-Jussien ja Nurmon Jymyn seurafuusiossa syksyllä 2012 syntyi JymyJussit, jonka Superpesisjoukkueen fysiikkavalmentajana Vannesluoma toimi 2012-13.
Vannesluoma voitti seiväshypyn Suomen mestaruuden Porissa 3. heinäkuuta 1983 tuloksella 540. Saman vuoden Helsingin MM-kisoissa Vannesluoma oli paras suomalainen, 14. tuloksella 540. Voittaja Sergei Bubka ylitti 570. Ennätyksensä 555 Vannesluoma hyppäsi Lappeenrannassa 10. heinäkuuta 1983. Tulos uupui silloisesta maailmanennätyksestä 26 senttiä (581, Vladimir Poljakov). Aikuisten maaotteluedustuksia Vannesluomalla on vajaat kymmenen. Hän ylitti ensimmäisenä alle 20-vuotiaana suomalaisena seiväshypyssä 500 Ylivieskassa 17. heinäkuuta 1977 ollessaan vasta 18-vuotias. Aiemman ennätyksen, 495, haltija oli sittemmin formulapiireissä uraa luonut Erkki Mustakari. Kaikkiaan Vannesluoma paransi nuorten Suomen ennätyksiä neljästi ja teki myös uuden Pohjoismaiden ennätyksen 526 Raahessa 19. elokuuta 1978. Entisen ennätyksen, 525, omisti ruotsalainen Kjell Isaksson, joka vuonna 1972 teki miesten maailmanennätyksen 555.
Vannesluoma sai 26.2.2010 tunnustukseksi Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun hyväksi tekemästään työstä opetusministeriön myöntämän Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitalin kultaisin ristein.
Kalle Ervasti
Kalle Henrik Ervasti (s. 7. maaliskuuta 2003 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa.
Seuraura
Ervasti on Kiekko-Laserin kasvatti. Hän siirtyi jo 13-vuotiaana Helsingin IFK:hon kaudeksi 2016–2017. Kaudeksi 2018–2019 Ervasti siirtyi Yhdysvaltoihin South Florida Academyyn, jota jonka U16-joukkuetta valmensi entinen suomalainen NHL-pelaaja Olli Jokinen. Hän oli tehoilla 6+55=61 joukkueen paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2019–2020 Ervasti palasi Suomeen ja siirtyi Rauman Lukon organisaatioon. Hän oli seuran B-nuorten paras syöttäjä ja tehokkain puolustaja tehoilla 7+29=36, joilla Ervasti sijoittui koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain JYPin Niko Liiri. Kaudella 2020–2021 hän voitti Lukon U20-joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +16. Toisessa välieräottelussa 3. huhtikuuta 2021 vieraissa Tapparaa vastaan Ervasti ratkaisi Lukolle finaalipaikan, kun hän teki joukkueen 2–3-voittomaalin ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 70.26. Lukko eteni U20 SM-sarjan finaaliin ensimmäistä kertaa historiassa ja joukkue oli saavuttanut A-nuorten mestaruuden tai hopeaa edellisen kerran jopa 63 vuotta aiemmin mestaruudellaan vuonna 1958. Ervasti voitti kauden päätteeksi lopulta U20 SM-sarjan mestaruuden.
Kaudeksi 2021–2022 Ervasti teki Lukon kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kautensa seuran U20-joukkueessa. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +10, kuten myös pudotuspeleissä lukemalla +8. Ervasti oli pudotuspeleissä myös tehoilla 2+7=9 Lukon paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Niklas Ylitalon jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-sarjan mestaruuden. Ervasti debytoi miesten pääsarjatasolla Mestarien liigan alkulohkon päätöskierroksella 13. lokakuuta 2021 vieraissa walesilaista Cardiff Devilsia vastaan, jolloin jo jatkopaikkansa varmistanut Lukko peluutti useita U20-joukkueensa pelaajia. Hänet merkittiin heti joukkueen ykköspuolustajapariin Matthew Abtin viereen. Ervasti sai ottelussa jääaikaa 16.57 minuuttia. Hän sai myös syöttöpisteen Harri Kainulaisen tekemään ylivoimamaaliin ja Ervasti keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn sukeltamisesta / rikkeen tehostamisesta. Ensimmäisen SM-liigaottelunsa hän sai tililleen 1. joulukuuta 2021 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan, kun Lukosta oli eri syistä sivussa neljä runkopuolustajaa. Ervasti merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa Ervasti sai kolmannessa ottelussaan 4. joulukuuta 2021 Helsingin IFK:ta vastaan. Hänet merkittiin Lukon seitsemänneksi puolustajaksi. Ervasti sai peliaikaa 49 sekuntia. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Ervasti murtautui kaudella 2022–2023 Lukon SM-liigajoukkueeseen, jossa hän pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 44 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6 ja kuusi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Ervasti teki liigauransa avausmaalin 21. lokakuuta 2022 vieraissa paikallisvastustaja Porin Ässiä vastaan. Huhtikuussa 2023 hän teki Lukon kanssa 1+2-vuotisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Ervasti pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2023. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021. Yhteensä Ervasti on pelannut 21 nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Sorella Englund
Englund opiskeli balettitanssijaksi Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa ja sai kiinnityksen Suomen Kansallisbalettiin 1964. Hän siirtyi vuonna 1966 Tanskan kuninkaalliseen balettiin, jossa hän nousi soolotanssijaksi vuonna 1970 ja karaktääritanssijaksi 1993. Tanssiuran jälkeen hän on toiminut opettajana ja koreografina. Sen lisäksi, että Englund työskentelee Kööpenhaminassa, hän on vieraillut säännöllisesti Torontossa Canada's National Ballet Schoolissa sekä Bostonin baletissa.
Keväällä 2010 Englund vieraili Suomen Kansallisoopperassa noita Madgen roolissa La Sylphide -baletissa. Hurjan Madge-noidan luonnerooli on hänelle tärkeä sen vuoksi, että hän palasi Madgen roolissa tanssiin ensi kerran sen jälkeen kun hän oli 33-vuotiaana saanut sydäninfarktin.
Englund palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1976. Vuonna 1996 hän sai Tanskan näyttelijäliiton 100 000 kruunun palkinnon ensimmäisenä tanssijana.
Englundin isä on säveltäjä Einar Englund ja sisar laulaja Irina Milan.
Balttilainen muinaisusko
Balttilainen muinaisusko tarkoittaa muinaisessa Latviassa, Liettuassa ja Itä-Preussissa asuneiden balttilaisia kieliä puhuneiden heimojen kristinuskoa edeltäviä uskontoja. Tunnetuimpia balttilaisia jumalia on ehkä ukkosenjumala Perkūnas (slaavilaisten muinaisuskossa Perun). Kristinusko levisi Baltiaan vasta 1100-luvulta lähtien, ja sen omaksuminen jäi usein pinnalliseksi. Tästä syystä balttilaiseen muinaisuskoon liittyvät tavat ja uskomukset säilyivät pitkään.
Balttilaisessa muinaisukossa on monia yhtäläisyyksiä skandinaavien ja suomalaisten muinaisiin uskomuksiin. Esimerkiksi ukkosenjumala on mies, ja hänellä on vasara, jolla hallitsee taivasta ja iskee salamoita.
Pezonísi
Pezonísi on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Eteläisessa Euboianlahdessa Euboian saaren etelärannikon ja Erétrian kaupungin edustalla. Saaren pinta-ala on 0,066 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pezonísi kuuluu Erétrian kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Pezonísin saari sijaitsee Erétrian satamalahden itälaidalla. Saari on yhdistetty kaupunkiin pengertiellä. Tästä se on saanut jalankulkuun viittaavan nimensäkin. Pezonísi oli 1960-luvulla koko Kreikassa tunnettu virkistyskohde, ja sai nimityksen ”Unien saari” (Νησί των Ονείρων, Nisí ton Oneíron). Sittemmin se on ollut rappiolla.
Kaikki peliin
Kaikki peliin on Matin ja Tepon vuonna 1994 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Antti Hyyrynen
Veli Antti ”Hyrde” Hyyrynen (s. 18. kesäkuuta 1980 Piippola) on suomalainen metallimuusikko ja musiikkivideo-ohjaaja. Hänet tunnetaan lemiläisen metalliyhtye Stam1nan laulaja-kitaristina ja perustajajäsenenä.
Tausta
Hyyrynen on viidestä veljeksestä nuorin. Hän asui elämänsä kolme ensimmäistä vuotta Pohjois-Pohjanmaan Piippolassa, josta perhe sitten muutti Etelä-Karjalan Lemille. Hänen isällään kunnaneläinlääkäri Pekka Hyyrysellä on musiikkitaustaa kuorolaulajana, kanttorina ja pianistina. Vanhin veli Jussi Hyyrynen on tullut tunnetuksi YUP:n kitaristina, ja tämän soittoharrastuksen myötä lapsuudenkodissa oli muun muassa rummut ja kitaroita. Kotisairaanhoitajana työskennellyt äiti oli puolestaan kuvataiteellisesti lahjakas. Äiti kuvasi perhettään kaitafilmille, mutta varsinaisen kipinän kuvaamiseen ja ohjaamiseen Hyyrynen sai isoveljiensä ja heidän kavereidensa kuvaamista sota- ja salapoliisielokuvista.