cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harry Potter -sarjan käsitteet
Räyhääjä
Räyhääjä (eng. Howler) on tulipunainen lumottu kirje, joka huutaa asiansa vastaanottajalle lähettäjän satakertaistetulla äänellä. Ilmaistuaan viestinsä Räyhääjä syttyy itsestään liekkeihin ja palaa jättäen jälkeensä vain tuhkaa. Tylypahkan oppilaat pitävät Räyhääjän saamista pahimpana asiana, mitä aamiaispöydässä voi tapahtua. Ensimmäisessä kirjassa Neville Longbottom oli saanut mummoltaan Räyhääjän, mutta hän ei avannut sitä, jolloin se räjähti. Toisessa kirjassa Ronald Weasley sai Räyhääjän äidiltään lennettyään Ford Anglialla kouluun. Kolmannessa kirjassa Neville sai uuden Räyhääjän isoäidiltään jätettyään Rohkelikkotornin salasanalistan Sirius Mustan saataville. Neljännessä kirjassa Taikaministeriö sai useita Räyhääjiä lukemattomilta velhoilta ja noidilta, jotka valittivat huispauksen maailmanmestaruuskisojen puutteellisista turvajärjestelyistä. Myöhemmin Hermione Granger sai Räyhääjiä lukuisilta Me Noidat -lehden lukijoilta, jotka toruivat häntä holtittomasta rakkauselämästä, vaikka kyseessä oli Rita Luodikon kirjoittama valheellinen artikkeli. Viidennessä kirjassa Albus Dumbledore lähetti Petunia Dursleylle Räyhääjän, joka käski Petuniaa pitämään Harry Potterin kotonaan.
Saivartelija
Saivartelija (eng. The Quibbler) on Luna Lovekivan isän Ksenofilius Lovekivan julkaisema velhoaikakauslehti, joka on surullisenkuuluisa omaperäisyydestään ja epäluotettavuudestaan. Lehdessä on usein artikkeleja mitä erikoisimmista aiheista, kuten taikaotuksista, joiden olemassaolo on vähintäänkin kyseenalainen. Vuonna 1996 Saivartelija kuitenkin julkaisi Rita Luodikon kirjoittaman haastattelun, jossa Harry Potter kertoi lordi Voldemortin paluusta. Kyseisestä numerosta tuli lehden historian myydyin numero ja samalla se vakuutti monet velhot ja noidat pimeyden lordin todella palanneen. Toisen velhosodan aikana Saivartelija julkaisi lukuisia juttuja, joissa se kertoi sodan todellisista tapahtumista, joista Voldemortin hallinnon painostama Päivän profeetta ei kirjoittanut. Lehti myös kannusti velhokansaa tukemaan Harry Potteria ja vastustamaan Voldemortia. Saivartelija saavuttikin suuren suosion Voldemortin vastustajien keskuudessa. Lopulta, vuoden 1998 keväällä, kuolonsyöjät kaappasivat Ksenofiliuksen tyttären, Lunan, kiristääkseen Ksenofiliusta muuttamaan lehden linjaa. Saivartelijan vaiheista sodan jälkeen ei ole varmuutta, mutta todennäköisesti se jatkoi taas eriskummallisten ja perusteettomien teorioidensa julkaisemista.
Suojelius-loitsu
150px|thumb|right|Harryn suojelius, uroshirvi. Suojelius on ainoa tunnettu loitsu, joka tehoaa ankeuttajia ja kalmolaskoksia vastaan. Loitsun toteuttaminen on vaikeaa, ja niinpä läheskään kaikki aikuiset velhot tai noidatkaan eivät pysty loitsimaan täysin kehittynyttä, aineellista suojeliusta. Suojelius koostuu loitsijan iloisimmista muistoista. Suojelius on muodoltaan hopeinen eläinhahmo, joka vaihtelee jokaisen suojeliuksen luojalla yksilöllisesti. Taitava velho tai noita kykenee lähettämään suojeliuksella myös viestejä. Tässä on tunnettuja suojeliuksia:
Suklaasammakko
Suklaasammakko (engl. Chocolate Frog) on velhomakeinen, jonka mukana tulee Kuuluisia noitia ja velhoja-kortti. Suklaasammakossa on taika, joka saa sen oikean sammakon tavoin loikkimaan. Harry Potter-peleissä on usein käytetty suklaasammakkoa palauttamaan menetetyn kunnon takaisin.
Surkki
Surkki on velhoperheeseen syntynyt velho tai noita, joka ei kykene taikomaan. Surkkeja ovat muun muassa Tylypahkan vahtimestari Argus Voro ja kissoista pitävä Dursleyn perheen naapuri, rouva Arabella Figg. Albus Dumbledoren pikkusisko Ariana josta kerrottiin Albus Dumbledoren elämäkerrassa (kirjoittanut Rita Luodiko) jossa väitettiin Arianaa surkiksi. Tämä ei kuitenkaan ollut totta. Surkit ovat, Ron Weasleyn mukaan, sangen harvinaisia. Surkit ovat jokseenkin hyljeksittyjä velhojen keskuudessa; erityisesti puhdasveriset eivät pidä heistä.
Taikaministeriö
Taikaministeriö (engl. Ministry of Magic) on velhomaailman poliittinen elin, joka päättää velhomaailman asioista. Lontoossa maan alla sijaitsevassa taikaministeriössä työskentelee muun muassa taikaministeri.
Thestral
Thestralit ovat hevosenkaltaisia, siivekkäitä ja lihaa syöviä taikaolentoja. Ne ovat noin kolme metriä pitkiä ja niiden iho on löysänä roikkuvaa mustaa nahkaa. Vain ihmiset, jotka ovat nähneet jonkun kuolevan, voivat nähdä thestralit. Tämän vuoksi jotkut uskovat niiden tuottavan huonoa onnea. Ne myös luokitellaan vaarallisten eläinten joukkoon. Kesytettynä ne ovat kuitenkin erittäin hyödyllisiä erinomaisen suuntavaistonsa vuoksi.
Tylypahkan kielletyssä metsässä elää Rubeus Hagridin kasvattama thestralpopulaatio. Sen jäseniä käytetään lukuvuoden alussa ja lopussa vetämään vaunuja, jotka kuljettavat oppilaat Tylyahon rautatieasemalta koululle ja takaisin. Koska useimmat oppilaat eivät ole nähneet kenenkään kuolevan, vaunut näyttävät kulkevan ilman vetäjää. Thestralit myös veivät Harryn, Lunan, Ginnyn, Nevillen, Hermionen ja Ronin Salaperäisyyksien osastolle.
Seitsemännessä kirjassa paljastuu, että Seljasauvan ytimenä on Thestralin häntäjouhi.
Tuliviski
Tuliviski on noitien ja velhojen oma laji viskiä. Se on hyvin voimakasmakuinen, mutta ilmeisen vähätehoinen juoma jästien viskeihin verrattuna.
Tällipaju
Tällipaju on Tylypahkan noitien ja velhojen koulun mailla sijaitseva taianomainen puu. Se istutettiin rehtori Albus Dumbledoren aloitteesta, kun nuori ihmissusi Remus Lupin aloitti opintonsa Tylypahkassa. Jotta koulussa voitiin opettaa ihmissutta, oli tehtävä joitakin erityisjärjestelyitä. Koulun maille rakennettiin Tylyahon kylän Rääkyvään röttelöön johtava salakäytävä, jonka kautta Lupin vietiin aina täydenkuun aikaan kauas muista ihmisistä. Tällipaju istutettiin salakäytävän suulle estämään muita oppilaita löytämästä ja käyttämästä sitä Lupinin riehuessa ihmissuden muodossa. Tällipaju saatiin jähmetettyä painamalla puun juuressa olevaa kyhmyä. James Potter, Sirius Musta ja Peter Piskuilan opettelivat salaa animaageiksi pitääkseen Lupinille seuraa tämän ihmissusi-iltoina ja Peter pystyi rotan hahmossa painamaan helposti kyhmyä Tällipajun jähmettämiseksi. Sirius oli kerran kertonut Kalkarokselle kuinka puu jähmetettiin ja Kalkaroksen kokeiltua sitä täydenkuun aikaan hän melkein joutui Lupinin tappamaksi Lupinin ollessa ihmissusihahmossaan, mutta James pelasti Kalkaroksen. Tällipaju oli kerran vahingoittanut Davey Gudgeon -nimistä oppilasta tämän mentyä liian lähelle Tällipajua, jolloin hän melkein menetti silmänsä, jonka jälkeen oppilaita kiellettiin menemästä Tällipajun lähelle.
Harryn toisena kouluvuonna hän ja Ron törmäsivät lentävällä Ford Anglialla Tällipajuun lennettyään Tylypahkaan, jolloin puu ruhjoi auton pahasti ja katkaisi Ronin taikasauvan, minkä jälkeen auto villiintyi ja karkasi Kiellettyyn metsään. Pomona Verso myöhemmin tohtoroi Tällipajua ja paransi puuhun tulleet vauriot Lockartin neuvottua häntä. Harryn kolmantena vuonna Harryn pudottua luudaltaan Ankeuttajien seurauksena hänen Nimbus 2000 luutansa lensi päin Tällipajua, joka hajotti luudan palasiksi. Myöhemmin Harry ja Hermione kulkivat Tällipajun alta tunnelia pitkin Rääkyvään röttelöön Siriuksen vietyä Animaagihahmossaan Ronin mukanaan. Myöhemmin Lupin ja Kalkaros seurasivat heitä. Myöhemmin Tylypahkan taistelun aikana Harry, Ron ja Hermione kulkivat samaa reittiä Tällipajun alta Rääkyvään röttelöön, missä Voldemortin käärme Nagini tappoi Kalkaroksen.
Valvojaoppilas
Valvojaoppilas (eng. prefect) oli nimitys Tylypahkan oppilaasta, jolla oli erityisiä oikeuksia ja velvollisuuksia, kuten käytävillä partioiminen, jälki-istunnon antaminen yms. Joka tuvasta aina valitaan viidennen vuoden oppilaista kaksi valvojaoppilasta, tyttö ja poika. Muun muassa Ronald Weasley, Hermione Granger, Ernie Macmillan, Hannah Abbott, Anthony Goldstein, Padma Patil, Draco Malfoy ja Pansy Parkinson ovat olleet valvojaoppilaita. Dumbledore kertoi myöhemmin Harrylle ettei valinnut häntä valvojaoppilaaksi, koska ajatteli että hänellä on jo nyt kylliksi velvollisuuksia harteillaan.
Veela
Veelat ovat naispuolisia ihmisen kaltaisia olentoja, jotka saavat laulullaan ja tanssillaan miespuoliset henkilöt "rakastumaan" itseensä. Veeloja esiintyy ensimmäisen kerran teoksessa Harry Potter ja liekehtivä pikari. Silloin veelat ovat Bulgarian huispausjoukkueen maskotteina huispauksen maailmanmestaruuskilpailuissa.
Veela voi pariutua myös ihmisen kanssa: muun muassa Fleur Delacourin toinen isoäiti oli veela ja oli luovuttanut yhden hiuksistaan lapsenlapsensa taikasauvan ytimeksi.
Velhomaailman Ihmeisiin Perehdyttävä tutkinto (V.I.P.:t)
Velhomaailman Ihmeisiin Perehdyttävä tutkinto on Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa viidentenä lukuvuonna suoritettava tutkinto. Se koostuu oppilaan valitsemissa kouluaineissa järjestettävistä kokeista. Opettajat määrittelevät aineilleen rajat, jotka oppilaiden tulee ylittää läpäistäkseen kokeen ja voidakseen opiskella kyseistä ainetta kuudentena lukuvuotena. Kuudennen ja seitsemännen lukuvuoden kursseja kutsutaan S.U.P.E.R.-kursseiksi (Se Uskomattoman Paha Erittäin Raskas).
Hyväksytyt arvosanat ovat Upea (U), Odotukset ylittävä (O), Kelvollinen (K) ja hylätyt ovat Surkea (S), Hirveä (H) ja Peikko (P).
Velhošakki
Velhošakki on šakkipeli, jota pelataan taiotuilla pelinappuloilla. Nappulat murskaavat pelin aikana toisiaan mutta muuttuvat ehjiksi seuraavaa peliä varten. Teoksessa Harry Potter ja viisasten kivi Harry Potter, Hermione Granger ja Ron Weasley joutuvat valtavan šakkilaudan pelinappuloiksi, jotka professori Minerva McGarmiwa oli loihtinut eläviksi. Ronin pelitaitojen ansiosta he voittavat pelin, vaikka joutuvatkin uhraamaan Ronin. Lopulta Ron kuitenkin selvisi tapauksesta ehjin nahoin.
Viholliskuvastin
Viholliskuvastin on peilin näköinen esine, jossa on sumeita hahmoja. Kun hahmot alkavat näkyä selvemmin, on kuvastimen käyttäjä vaarassa.
Vuotava noidankattila
Vuotava noidankattila on Lontoossa tavallisella kadulla kirjakaupan ja levykaupan välissä sijaitseva pieni ja siivoton pubi, jonka takahuoneen kautta pääsee Englannin velhomaailman omalle salaiselle kauppakadulle, Viistokujalle. Jästit eivät näe sitä.
Viitteet
Begriffe der Harry-Potter-Romane Univers de Harry Potter Glossario di Harry Potter הארי פוטר - מונחים Волшебство мира Гарри Поттера
Valtionuskonto
thumb|250px|Vahvoja valtionuskontoja eri maissa. {{legend|#0000FF|[[kristinusko}} {{legend|#158706|islam}} {{legend|#EBCF16|buddhalaisuus}}]]
Valtionuskonto on valtion virallinen, lainsäädännössä määritelty uskonto. Lisäksi valtiolla saattaa olla virallinen kirkkokunta eli valtionkirkko.
Valtionkirkko
Valtionkirkko on valtiosta hallinnollisesti ja taloudellisesti riippuvainen kirkkokunta.
Kansankirkko
Kansankirkoksi on kutsuttu valtakunnallista paikallisseurakuntien järjestelmää, johon kuuluu suuri osa kansasta. Kansankirkon jäsenet liitetään kirkkoon lapsena kasteen yhteydessä ja he maksavat kirkollisveroa. Käsitteen kansankirkko esitteli saksalainen teologi Friedrich Schleiermacher vuonna 1822/23. Käsitteellä kansankirkko haluttiin korostaa kirkon tehtävää kansan moraalisena ja uskonnollisena selkärankana ja korostaa kristillisiin arvoihin pohjautuvaa kulttuuria ja yhteiskuntaa. Käsite on suosittu saksalaisessa ja pohjoismaisessa protestanttisuudessa. Kansankirkon tavoitteena on ”kansan kristillistäminen”.
Kansallissosialismin aikaisessa Saksassa kansankirkon käsite sovellettiin kansallismielisiin poliittisiin tarkoituksiin. Esimerkiksi kristinuskoon kääntyneitä kastettuja juutalaisia ei hyväksytty kansankirkon jäseniksi. Teologi Miikka Ruokasen mukaan Etelä-Afrikan aparheidin aikainen kirkkokuntajako joka perustui rotuun tai Venäjän ortodoksisen kirkon tukea isovenäläiselle kansallismieliselle politiikalle voidaan pitää kansankirkkokäsitteen vääristyminä.
Kirkon ja valtion suhde Pohjoismaissa
Virallisesti Pohjoismaissa valtionkirkko on Tanskassa, Islannissa ja aikaisemmin virallisesti myös Ruotsissa vuoteen 2000, Suomessa vuoteen 1869 ja Norjassa vuoteen 2017. Suomessa evankelis-luterilainen kirkko ja ortodoksinen kirkko ovat Tilastokeskuksen mukaan valtionkirkkoja, vaikka Suomen evankelis-luterilainen kirkko kutsuukin itseään ja ortodoksista kirkkoa epävirallisesti kansankirkoksi. Kirkon ja valtion suhdetta voidaan kuitenkin luonnehtia valtiokirkolliseksi, koska valtion ja kirkon väliset liitokset ovat niin voimakkaita. Suomalaiset ihmisoikeusjuristit katsovat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon aseman olevan yksiselitteisesti valtiokirkollinen. Myös vähemmistökirkkojen mielestä Suomessa on valtionkirkko. Norjassa valtio ja kirkko erotettiin toisistaan vuoden 2013 alussa.
Mackenzie-Papineau-pataljoona
thumb|Mackenzie-Papineau-pataljoonan muistomerkki [[Ottawassa.]]
Mackenzie-Papineau-pataljoona (, lyh. Mac-Pap) oli Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella osallistunut kanadalaisista ja yhdysvaltalaisista vapaaehtoisista koottu joukkoyksikkö. Se oli osa Kansainvälisiin prikaateihin lukeutunutta XV kansainvälistä prikaatia.
Vapaaehtoiset
Espanjan sisällissodan sytyttyä heinäkuussa 1936 oli Kanadaan perustettu järjestö tukemaan tasavaltalaisia sekä värväämään vapaaehtoisia taistelijoita. Huhtikuussa 1937 maan hallitus kuitenkin sääti lain, joka kielsi Kanadan kansalaisten osallistuminen ulkomaisiin sotiin. Tämän jälkeen vapaaehtoisten värvääminen siirtyi Kanadan kommunistiselle puolueelle ja solidaarisuusjärjestö keskittyi vain lääkintähenkilökunnan kokoamiseen ja lähettämiseen Espanjaan. Kanadan viranomaiset kieltäytyivät myöntämästä passeja henkilöille, joiden epäiltiin olevan lähdössä sotaan ja niin vapaaehtoisten piti matkustaa väärällä henkilöllisyydellä. Värväytymistä haittasi myös vasemmistolaisiin piireihin soluttautuneet ratsupoliisit.
Yhdysvaltalaisista vapaaehtoisista poiketen kanadalaiset koostuivat lähes kokonaan työläisistä. Yhdysvaltalaisten joukossa sen sijaan oli runsaasti myös opiskelijoita sekä älymystön edustajia. Mackenzie-Papineau-pataljoona tunnettiin vahvana ja pätevänä taisteluosastona, koska värväyksen yhteydessä joukosta oli karsittu pois muun muassa kaikki seikkailijat ja jokaisella mukaan valitulla piti olla pitkä historia työväenliikkeessä. Näin ollen myös pataljoonan keski-ikä muodostui poikkeuksellisen korkeaksi, suurin osa sotilaista oli yli 30-vuotiaita.
Pataljoonan muodostaminen
Mackenzie-Papineau-pataljoona muodostettiin kesällä 1937 Albacetessä. Se nimettiin kahden vuonna 1837 brittiläistä siirtomaavaltaa vastaan sotineen quebecläisen kapinallisen, William Lyon Mackenzien ja Louis-Joseph Papineau`n mukaan. Kanadalaiset vapaaehtoiset taistelivat aluksi yhdysvaltalaisista koottujen kahden pataljoonan riveissä, kunnes heille perustettiin oma yksikkö. Kuitenkin myös Mackenzie-Papineau-pataljoonan sotilaista puolet oli yhdysvaltalaisia, kanadalaisia oli kaikkiaan noin 1 200. Yksikön riveissä oli myös paljon siirtolaistaustaisia taistelijoita. Suurimmat ryhmät olivat ukrainalaiset sekä kanadansuomalaiset, joita oli tiettävästi 73. Yhteensä kanadalaisia taisteli kaikissa yksiköissä 1 546, joista 721 kaatui.
Taistelut
Mackenzie-Papineau-pataljoona osallistui aluksi sotatoimiin Jaramassa ja Brunetessa. Vuonna 1938 pataljoona kävi kolme suurta taistelua, ensin tammi-helmikuussa Teruelin kaupungin lähistöllä ja sen jälkeen maalis-huhtikuussa Aragonian maakunnassa, jossa tasavaltalaisten joukot kärsivät merkittävän tappion. Viimeinen pataljoonan taisteluista oli suuri Ebrojoella käyty peräytymistaistelu heinä-syyskuun välillä, jolloin natsi-Saksan ja fasistisen Italian tukemat kansallismielisten joukot jyräsivät tasavaltalaiset ja pakottivat heidät vetäytymään.
Sodan jälkeen
Espanjassa taistelleet kanadalaiset vapaaehtoiset pääsivät palaamaan kotimaahansa tammikuussa 1939. Vaikka taistelijaksi värväytyminen oli ollut laitonta, heitä ei rangaistu. Useita Mackenzie-Papineau-pataljoonan veteraaneja joutui kuitenkin poliisikuulusteluihin. Osaa heistä ei myöhemmin toisen maailmansodan aikana kelpuutettu Kanadan armeijan taistelujoukkoihin "poliittisesti epäluotettavina".
Kanadalaisten vapaaehtoisten valtakunnallinen muistomerkki sijaitsee maan pääkaupungissa Ottawassa. Vuonna 2001 paljastetun monumentin lisäksi Mackenzie-Papineau-pataljoonalla on muistomerkki Victorian kaupungissa. Ottawan monumenttiin on kaiverrettu kaikkien 1 546 tasavaltalaisten joukoissa taistelleen kanadalaisen nimet.
Viimeinen elossa ollut Mackenzie-Papineau-pataljoonan veteraani oli kanadansuomalainen Jules Päiviö, joka kuoli 97-vuotiaana syyskuussa 2013. Tunnetuin Espanjan sisällissodassa mukana ollut kanadalainen oli lääkintäjoukoissa palvellut kirurgi Norman Bethune. Hän kehitti sodan aikana useita parannuksia kenttäsairaaloihin, joista merkittävin oli kenttäoloihin tarkoitettu verensiirtoyksikkö.
Imperial Continental Gas Association
Imperial Continental Gas Association oli vuonna 1824 perustettu englantilainen yhtiö, joka rakensi kaasulaitoksia ja toimitti kaupunkikaasua useassa mannereurooppalaisessa kaupungissa. Yhtiön kaasulaitokset toimivat mm. Antwerpenissä, Brysselissä, Berlinissä, Wienissä. ja Hannoverissa. Yhtiön perusti Congreve-raketin keksijä, kenraalimajuri Sir William Congreve, rahoittajiin kuului myös Moses Montefiore, jonka avioliiton kautta syntynyt sukulaisuussuhde Rothschildeihin oli tuonut merkittävää varallisuutta. Yhtiön johtajiin kuului myös John Frederic Daniell, joka kierteli Euroopan kaupunkeja markkinoimassa kaasuvalaistusta.
Vuonna 1824 yhtiö tarjoutui rakentamaan kaasulaitoksen Tukholmaan. Vuonna 1825 yhtiö osti yksinoikeuden valaista Pariisia – myyjänä oli Lontoon Pall Mall -kadulle vuonna 1807 ensimmäisen kaasuvalaistuksen asentanut kaasuvalaistuksen kehittäjältä Frederick Albert Winsorilta Yhtiön 1827 Rotterdamiin avaama laitos oli ensimmäinen, joka tuotti kaupunkikaasua kivihiilestä. Berliinissä yhtiön konsessio eli monopoli jatkui vuoteen 1847 saakka. Wienissä yhtiön yksinoikeus päättyi 31 lokakuuta 1899. Vuosisadan vaihteessa yhtiöllä oli lähes 8000 työntekijää ja kaasulaitokset kymmenessä suuressa ja 29 pienemmässä kaupungissa. Kotimaassaan Englannissa yhtiö ei koskaan harjoittanut liiketoimintaa.
Yhtiö oli yksi sadasta alkuperäisestä osakkesta vuonna 1984 aloitetussa FTSE 100 indeksissä. Vuonna 1986 Barclayn veljesten hallitsema Gulf Resources and Chemical Corporation teki 1,07 miljardin dollarin ostotarjouksen yhtiöstä. Valtausyritys ei onnistunut, mutta johti lopulta yhtiön pilkkomiseen osiin.
Yhtiön vuonna 1929 perustettu tytäryhtiö, Distrigas, toimii edelleen Belgiassa. Samoin, yhtiön vuonna 1935 perustettu tytäryhtiö, Calor, myy edelleen nestekaasua Britanniassa.
Yhtiön asiakirjat vuosilta 1824-1976 on talletettu Guildhall Library-kirjastoon Lontoossa.
Maakaasun korvattua hiilikaasun kaupunkien kaasuverkoissa, ovat monet yhtiön omistamat tai rakennuttamat kaasuntuotantolaitokset jääneet tarpeettomiksi. Amsterdamissa Westergasfabriek on muutettu puistoksi. Wienin maamerkit, asuintaloiksi muutetut kaasukellot eivät ole Continental Gasin rakentamia, vaan kaupungin kiireellä pystyttämiä, kaasunjakelun siirryttyä yhtiöltä kunnalliselle kaasulaitokselle.
Sikyon
Sikyon (, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Peloponnesoksen niemimaan koillisosassa Kreikassa. Se sijaitsi Korintin ja Akhaian välissä, noin 26 kilometriä Korintista länteen.
Sikyon oli yksi Peloponnesoksen vanhimpia ja merkittävimpiä kaupunkeja. Sitä hallitsivat useat tyrannit, kunnes siitä tuli demokratia 200-luvulla eaa. Kaupunki tunnettiin ennen kaikkea taidemaalareistaan ja kuvanveistäjistään. Sikyonin arkeologinen alue sijaitsee Sikyónan kunnassa noin kilometrin länteen nykyisestä Sikyónan (myös Vasilikó) kylästä.
Maantiede
Sikyon sijaitsi alun perin Korintinlahden rannalla lähellä kaupungin satamaa, joka oli nykyisen Kiáton kaupungin paikalla. Myöhemmin kaupunki sijaitsi kauempana merestä, noin neljä kilometriä sisämaahan päin kukkulalla, jonka toisella puolella virtasi Asopos-joki ja toisella puolella Helisson-joki. Sikyonin kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Sikyonia. Sen alue oli suhteellisen pieni ja käsitti lähinnä Asopos-joen laakson ja kaupungin edustalla olleen hedelmällisen tasangon, joka tunnettiin nimellä Asopia. Sikyonian erotti itäpuolella sijainneesta Korinthiasta Nemea-joki ja länsipuolisesta Akhaiaan kuuluneen Pellenen alueesta Sythas-joki. Sikyonian eteläpuolella sijaitsivat Fleiuksen ja Kleonain alueet. Myöhemmässä vaiheessa Sikyoniaan kuului myös Gonussan (myös Gonoessa, Donussa) alue.
Varhaishistoria ja mytologia
Sikyonin kaupunki on ollut olemassa viimeistään mykeneläisellä kaudella. Sen alkuperäiseksi nimeksi sanottiin antiikin aikana Aigialeia tai Aigialoi. Kaupunki tunnettiin myös nimillä Mekone ja Telkhinia. Nimi Aigialeia oli peräisin Aigialeuksesta, joka oli myyteissä argoslaisen Inakhoksen poika. Nimen Sikyon puolestaan katsottiin tulleen samannimisestä ateenalaisesta, joka oli Metionin tai heeros Marathonin poika. Myytit saattavat kertoa kaupungin asukkaiden sekä argoslaisesta että joonialaisesta alkuperästä.
Kreikkalaisessa mytologiassa Sikyon oli myös paikka, jossa Prometheus perusti kreikkalaisen uskonnon kulttitoimitukset ja petti Zeusta.
pienoiskuva|vasen|Sikyonin lyömä stateeri, n. 431–400 eaa. pienoiskuva|vasen|Kentaureja ja eläimiä sikyonlaisessa lattiamosaiikissa, 300-luku eaa. [[Sikyonin arkeologinen museo.]]
Euroopan parlamentin valiokunnat
pienoiskuva|Komissaariehdokas [[Adina Vălean valiokuntien kuulemisessa Brysselissä marraskuussa 2019.]] Euroopan parlamentin valiokunnat valmistelevat lainsäädöntöasioita parlamentin täysistuntoon. Valiokunnat ovat erikoistuneet tiettyihin vastuualueisiin, ja kussakin niistä istuu 25–81 varsinaista jäsentä sekä yhtä monta varajäsentä poliittisten ryhmien voimasuhteita vastaavassa kokoonpanossa.
Valiokunnan toimintaa johtaa puheenjohtaja sekä enintään neljä varapuheenjohtajaa, jotka valiokunnan jäsenet valitsevat keskuudestaan. Euroopan komission antamat lainsäädäntöehdotukset lähetään käsittelyyn asiasta vastaavaan valiokuntaan, ja yksi valiokunnan jäsenistä nimetään kyseisen ehdotuksen esittelijäksi eli raportööriksi, joka on päävastuussa lainsäädäntöehdotusta koskevan mietinnön valmistelusta.
Sikyon
Arkaainen ja klassinen kausi
Doorialaisvalloitusten jälkeen Sikyon oli Argoksen vallan alla. Ensimmäisessä messenialaissodassa kaupunki taisteli messenialaisten, arkadialaisten ja argoslaisten puolella. Sikyon itsenäistyi Argoksen vallasta 600-luvulla eaa. Tämän jälkeen suuren osan arkaaista kautta, noin vuosina 676/656–556 eaa., Sikyonia hallitsivat Orthagoridai-suvun tyrannit. Nämä olivat ei-doorilaista sukujuurta, ja kaupungin alkuperäinen väestö tuki näitä doorilaisia vastaan. Ensimmäiseksi tyranniksi mainitaan Orthagoras tai Andreas, toiseksi tämän poika Myron ja kolmanneksi Aristonymos.
Euroopan parlamentin valiokunnat
Tarvittaessa parlamentti voi perustaa myös alivaliokuntia, tutkintavaliokuntia ja väliaikaisia erityisvaliokuntia. Valiokunnat kokoontuvat pääsääntöisesti Brysselissä ja niiden istunnot ovat yleisölle avoimia.
Sikyon
Arkaainen ja klassinen kausi
Sikyonin tyranneista tunnetuin on neljäs, Kleisthenes, jonka kausi oli kaupungin suurinta kukoistuskautta. Tämä vihasi Argosta ja pyrki halventamaan doorilaisia monin tavoin. Kleistheneen aikanaan Sikyon osallistui ensimmäiseen pyhään sotaan Delfoin puolella. Kaupungin asukkaat rakennuttivat Delfoihin Sikyonilaisten aarrekammion, samoin Olympiaan toisen samannimisen rakennuksen. Kleistheneen tytär Agariste nai ateenalaisen Megakleen, jonka poika oli Ateenan demokratian kehittäjä Kleisthenes.
Pian tyranni Kleistheneen kuoleman noin vuonna 560 eaa. jälkeen, noin vuonna 556 eaa., doorilainen väestö ilmeisesti kukisti tyrannit Spartan avustuksella. Tämän jälkeen kaupunki oli osa Spartan johtamaa peloponnesolaisliittoa. Persialaissotiin kaupunki osallistui lähettämällä 15 laivaa Salamiin taisteluun ja hopliittisotilasta Plataiain taisteluun. Ateenalaiset tuhosivat Sikyonin vuosina 456 eaa. ja 454 eaa. Vuosina 445 eaa. ja 424 eaa. sikyonilaiset tukivat Megaran kapinaa Ateenaa vastaan. Peloponnesolaissodassa kaupunki oli edelleen Spartan puolella. Noin vuonna 417 eaa. Sikyonissa vaikuttaa tapahtuneen demokraattinen vallankumousyritys. Spartalaiset tukahduttivat sen ja nostivat valtaan oligarkkisen hallinnon.
Euroopan parlamentin valiokunnat
Valiokunnissa kokemus Euroopan parlamentista on tärkeää. Suurten uudistusten käsittely saattaa kestää useita parlamenttikausia, jolloin auttaa, että valiokunnan jäsen tuntee hankkeen historian.
Pysyvät valiokunnat
Tammikuussa 2023 Euroopan parlamentin pysyvät valiokunnat olivat seuraavat.
Sikyon
Arkaainen ja klassinen kausi
Korintin sodassa Sikyon toimi Spartan tukikohtana sen vihollisia vastaan. Se tuki Spartaa myös sodassa Thebaa vastaan vuonna 371 eaa. Tuona vuonna käydyn Leuktran taistelun jälkeen, noin vuonna 369/368 eaa., Theba valtasi Sikyonin Epameinondaan johdolla ja teki kaupungista tukikohtansa Peloponnesoksella. Samassa yhteydessä Eufron onnistui ensin vaihtamaan kaupungin hallintomuodon demokratiaksi ja sitten tekemään itsestään tyrannin. Makedonialaisvallan aikana tyranneiksi mainitaan puolestaan Aristratos ja Epikhares.
Hellenistinen ja roomalainen kausi
Lamian sodassa Sikyon liittyi taisteluun Makedoniaa vastaan. Vuoden 314 eaa. jälkeen kaupunki oli jonkin aikaa Kassandroksen ja Ptolemaioksen ja vuodesta 303 eaa. Demetrios Poliorketeen vallassa. Viimeksi mainittu siirrätti kaupungin uuteen, helpommin puolustettavaan paikkaan. Uutta kaupunkia kutsuttiin jonkin aikaa myös nimellä Demetrias. Demetrioksen jälkeen kaupunkia hallitsivat taas tyrannit, nyt Kleon, Euthydemos ja Timokleides. Lopulta vallan saivat demokraatit, jotka nostivat johtoon Kleiniaan. Hänet murhattiin, ja vallassa olivat seuraaviksi tyranneina Abantidas, Paseas ja Nikokles.
pienoiskuva|Sikyonin raunioita. Vuonna 251 eaa. tyrannit kukisti Kleiniaan poika Aratos. Tämän johdolla kaupunki liittyi Akhaian liittoon roomalaisen kauden alkuun vuoteen 146 eaa. saakka. Aratos toimi koko liiton johtajana, ja Sikyon oli yksi sen keskeisimmistä jäsenistä. Liiton seurauksena spartalaiset tuhosivat kaupungin Kleomeneen johdolla vuonna 233 eaa. ja aitolialaiset vuonna 221 eaa. Vuonna 146 eaa., Rooman tuhottua Korintin, Sikyon sai haltuunsa Isthmian kisojen järjestämisen. Kaupunki alkoi kuitenkin taantua jo ennen Korintin jälleenrakentamista, ja Korintin uusi nousu vauhditti taantumista. Sikyon tuhoutui maanjäristyksessä 100-luvulla jaa. Kaupunki oli raunioina ja pääosin hylätty, kun Pausanias vieraili siellä noin vuonna 150 jaa.
Myöhempi historia ja kaivaukset
Tuhoista huolimatta Sikyon säilyi jossakin muodossa olemassa. 500-luvulla jaa. se tunnettiin nimellä Nea Sikyon (”Uusi Sikyon”), kun taas satamaan viitattiin nimellä Palaia Sikyon (”Vanha Sikyon”). Bysanttilaisella keskiajalla kaupunkiin viitattiin nimellä Hellas, ilmeisesti erotuksena seudun muusta väestöstä, joka oli tuolloin jo slaavilaista. Uudella ajalla kaupungin lähelle syntynyt kylä tunnettiin nimellä Vasilikó. Nykyisin se on ottanut antiikin ajan kaupungista nimen Sikyóna.
Sikyonin arkeologiset kaivaukset aloitti American School of Classical Studies at Athens eli Yhdysvaltain arkeologinen koulu 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa. Niitä on jatkanut Ateenan arkeologinen seura 1920–1950-luvuilla ja uudelleen 1980-luvulla. Kaivaukset ovat keskittyneet agoran alueelle ja ympärille. Laajemman alueen kartoituksia on jatkettu 1990- ja 2000-luvuilla.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|Sikyonin agoran temppelin rauniot. pienoiskuva|Sikyonin teatterin rauniot. pienoiskuva|Sikyonin gymnasionin raunioita.
Vanhalla, lähellä merentantaa sijainneella Sikyonilla oli akropolis, jolla sijaitsi Athenelle omistettu temppeli. Akropolis ja satama oli linnoitettu yhdessä. Noin vuodesta 303 eaa. lähtien, Demetrios Poliorketeen siirrettyä kaupungin, varsinainen Sikyon sijaitsi kuitenkin kauempana merestä, noin neljä kilometriä sisämaahan päin, missä myös nykyinen arkeologinen alue sijaitsee. Kaupunki oli nyt rakennettu uuden akropolis-kukkulansa kahdelle tasanteelle. Ylimmällä tasolla oli varsinainen akropolis ja alemmalla tasolla agora julkisine rakennuksineen. Kaupunki oli rakennettu ruutuasemakaavaan ja ympäröity muurilla.
Akropolis ja teatterin alue
Akropoliilla oli Tykhe Akraian ja Dioskuurien pyhäköt. Akropoliin pohjois- ja koillisrinteessä sijaitsivat stadion sekä suurikokoinen teatteri, joka oli rakennettu 200-luvun eaa. alkupuolella. Sen lähellä oli todennäköisesti Dionysokselle omistettu temppeli.
Gymnasion
Teatterin kaakkoispuolella sijaitsi 200-luvulla eaa. rakennettu gymnasion, joka koostui kahteen tasoon rakennetuista pylväikköpihoista. Alemman tason pylväät edustivat joonialaista tyyliä ja ylemmän tason pylväät doorilaista tyyliä. Gymnasionin lähellä sijaitsi nymfeille omistettu pyhäkkö.
Agora
Agora eli kauppapaikka sijaitsi gymnasionin kaakkoispuolella. Sen länsilaidalla oli arkaaisella kaudella rakennettu temppeli, jonka oletetaan olleen omistettu joko Apollonille tai Artemiille; kummankin temppelin tiedetään olleen kaupungissa. Kristillisellä kaudella rakennus muutettiin kirkoksi. Temppelin vieressä oli Attalos I:n patsas. Agoran etelälaidalla sijaitsivat joonialaista tyyliä edustanut buleuterion, joka rakennettiin 200-luvulla eaa. ja muutettiin roomalaisella kaudella kylpyläksi; sekä pitkä doorilaista tyyliä edustanut stoa oli pylväshalli, jossa oli 21 liikehuoneistoa. Agoran pohjoispuolella sijaitsi toinen roomalainen kylpylä 100- tai 200-luvulta jaa.
Kaupungissa tiedetään olleen myös Afroditelle, Asklepiokselle, Demeterille ja Herakleelle omistetut pyhäköt, Kleistheneen stoa, Lamian stoa (myös Maalattu stoa), sekä Aratos Sikyonilaisen hauta. Näiden sijaintipaikkaa ei kuitenkaan tiedetä.
Esinelöydöt
Anuta
thumb|240px|Anuta on osa Salomonsaariin kuuluvaa Santa Cruzin saaristoa.
Anuta on saari Temotun provinssissa, Salomonsaarilla. Se sijaitsee noin viidensadan kilometrin päässä Nendon saarelta. Saaren pinta-ala on vain 37 hehtaaria. Anutan korkein kohta on 65 metriä merenpinnan yläpuolella. Saarella on alle 250 asukasta, joista valtaosa on polynesialaisia. Asukkaat puhuvat polynesialaisiin kieliin kuuluvaa anutaa.
Saaren asukkaat käännytettiin kristinuskoon 1916, kun anglikaaniset lähetyssaarnaajat saapuivat saarelle rahtilaivan mukana. Saaren asukasyhteisö on esimerkki siitä, miten ihminen voi onnistua elämään tasapainoisessa suhteessa luonnon kanssa. Päinvastainen esimerkki on Pääsiäissaari, jossa ihminen kulutti luonnonvarat ja yhteisö tuhoutui.
Tärkein elinkeino on kalastus, jota täydentää omatarvemaanviljely. Tuliperäisen saaren maaperässä kasvaa maniokkia, taaroa ja banaaneita, sokeriruokoa, papaijoita, kookoksia, maustekurkumaa ja leipäpuun hedelmiä. Syrjäisen saaren ekosysteemi on hyvin herkkä luonnonmullistuksille ja ulkopuolisille vaikutteille. Syrjäisyys on kuitenkin auttanut saaren luontoa ja kulttuuria säilyttämään ominaispiirteensä.
Odisha
Odisha, vuoteen 2011 asti Orissa, on osavaltio Intian itäosassa. Sen pinta-ala on 155 707 km² ja asukasluku on 36 707 000 (2001). Odishan pääkaupunki on Bhubaneswar.
Britit perustivat Orissan provinssin 1. huhtikuuta 1936. Intian itsenäistymisen jälkeen vuonna 1947 provinssiin liitettiin uusia alueita ja osavaltio perustettiin vuonna 1950. .
Nimi
Sekä Intian että Odishan kansallislauluissa alueeseen viitataan sanalla Utkala. Tällä on perinteisesti vain viitattu Odishan itäisiin osiin. Vuonna 2018 Odishan työministeri Susanta Singh ehdotti paikallisen osavaltion kansallislaulun (Bande Utkala Janani) sanoituksen muuttamista Utkalasta Odishaan. .
Intian parlamentin ylähuone Rajya Sabha hyväksyi maaliskuussa 2011 lain, jolla osavaltion aikaisempi nimi, Orissa, muutettiin nykyiseen muotoonsa.
Maantiede
Odishan maasto voidaan jakaa neljään osaan: rannikkoseutu, itäiset kukkulat, itäinen ylänköalue ja keskiosan jokilaaksot. Osavaltiossa on kuusi suurta jokea, joista pisimmät ovat 857 km pitkä Mahanadi ja 799 km pitkä Brahmani. Vaikka osavaltiolla on liki 450 km rantaviivaa, sillä ei ole suuria satamia. Odishassa on paljon luonnontilaisia osia, ja siellä on tiikerin suojelualueita.
Luonnonsuojelualueita Odishassa ovat mm. Nandankananin, Badraman ja Kotgadin villieläinten suojelualueet, joista Nandankananissa on useampi (vuoden 2016 tietojen mukaan 10) valkoinen tiikeri. Bhitarkanikan kansallispuisto on Odishan tärkeimpiä luonnonsuojelualueita. .
Trooppiset hirmumyrskyt pääsevät Odishan rannikolle esteettä Bengalinlahdelta. Orissan sykloni 1999 aiheutti valtavia tuhoja, 14 vuotta myöhemmin trooppinen sykloni Phailinilta suojauduttiin laajoilla evakuoinneilla.
Talous
Odishassa on paljon mineraalivaroja: hiiltä, rautaa, bauksiittia ja kromia. Silti siellä on paljon köyhyyttä ja sosiaalisia ongelmia. Vuosina 1993–1994 tulotaso asukasta kohti oli Intian osavaltioista toiseksi alhaisin Biharin jälkeen.
Osavaltion pinta-alasta noin kolmannes on maatalouden käytössä. Tärkeimpiä viljelyskasveja ovat riisi (joka yksinään kattaa 75% kaikesta viljelyalasta), palkokasvit, vehnä, maissi, durra, sokeriruoko ja kookospähkinä.
Palvelualoista tärkeimpiä aloja ovat mm. rahoitus- ja hotelliala.
Ollywood, eli orijankielinen elokuvateollisuus, on arvoltaan noin 200 miljoonaa rupiaa (vuonna 2018) ja elokuvia tuotetaan vuosittain 20–25.
Kulttuuri ja väestö
Purissa toimiva Jagannathin temppeli tarjoilee keskimäärin 20 000 (pyhiinvaellusten aikana jopa 50 000) ateriaa 600–700 vapaaehtoisen kokin voimin. Ruoka valmistetaan saviruukuissa ja avotulella. Se on myös maailman suurin ulkoilmaruokapaikka. .
Odisha-päivää (orijaksi ଉତ୍କଳ ଦିବସ, eng. Odisha Day) vietetään vuosittain huhtikuun 1. päivänä osavaltiota edeltäneen Orissan provinssin perustamisen kunniaksi.
Väestöstä 82,7 % ilmoitti vuoden 2011 väestönlaskennassa äidinkielekseen orijan, joka osavaltion virallinen kieli. Muita yleisesti puhuttuja kieliä ovat hindi ja santali. .
Hallinto ja politiikka
Odisha on jaettu 30 hallinnolliseen yksikköön eli piirikuntaan. Piirikunnat jaetaan kolmen alaryhmään maantieteellisen sijainnin mukaan: Pohjois-, Keski- ja Etelä-Odisha. Korkeimman oikeuslaitoksen (eng. Orissa High Court) alaisuudessa toimii 30 piirikunnittain toimivaa oikeusistuinta ja pääpaikka toimii Cuttackissa.
Osavaltion parlamentti on yksikamarinen ja siinä on 147 jäsentä.
Pääministerinä (eng. Chief Minister) toimii Naveen Patnaik, joka on toiminut virassa vuodesta 2000 lähtien. Patnaikin edustama ja perustama Biju Janata Dal on Odishan suurin puolue.
Vuodesta 2018 asti osavaltion kuvernöörinä on toiminut haryanalainen Ganeshi Lal (BJP), joka nousi virkaan puolueensa komitean jäsenen tehtävistä.
Föri
thumb|Föri on yksi Turun nähtävyyksistä. Kuva toukokuulta 2005. thumb|Föri saapumassa Aurajoen länsirantaan joulukuussa 2016. thumb|Förin kolmekielinen kyltti. pienoiskuva|Förin äänimaisemaa 22.8.2018.
Föri on Turussa Aurajoen poikki kulkeva lossi, joka on rakennettu vuonna 1903. Förille mahtuu 75 matkustajaa, ja se kulkee ilman aikataulua Tervahovinkadun ja Wechterinkujan välillä, noin puoli kilometriä Martinsillalta joen suulle päin, millä osuudella Aurajoen yli ei ole yhtään siltaa. Nykyinen föri tunnettiin aiemmin myös nimellä alinen föri, erotuksena yliselle förille, joka oli toiminnassa nykyisen Myllysillan kohdalla vuoteen 1940 saakka. Föri ylittää Aurajoen noin puolessatoista minuutissa. Polkupyörän kuljettaminen on sallittu.
Föri on Suomen ainoa kunnallinen jokilautta. Nimi föri on väännös ruotsin kielen sanasta färja tai englannin kielen sanasta ferry.
Historia
Nykyisin liikennöivä föri rakennettiin Ab Vulcanin konepajalla vuonna 1903 Barkerin tehtaiden työntekijöiden matkatarpeisiin. Silloin siinä oli höyrykone, ja lautta kulki puuta polttamalla. Vuonna 1955 föriin asennettiin dieselmoottori, ja vanha höyrykone savupiippuineen poistettiin. Vuonna 2008 Turun kaupunki ulkoisti förin toiminnan West Coast Seaservices -nimiselle yritykselle. Kovina talvina föri ei liikennöi, jos jään paksuus on yli 30 senttimetriä, vaan sen tilalle rakennetaan jääsilta. Keväällä Förin kulkureitti joudutaan usein avaamaan jäänmurtajalla. Förin paikalle on välillä suunniteltu siltaa, mutta se on saavuttanut turkulaisten yleisen rakkauden ja siitä on tullut yksi Turun nähtävyyksistä, joten se on päätetty säilyttää.
Vuosina 1856–1940 Turussa liikennöi Aurajoen poikki toinenkin lautta, nykyisen Myllysillan kohdalla, niin sanottu ylinen föri eli onkaföri. Aluksi se oli soutuvene, mutta 1880-luvun lopussa se vaihtui yksityiseen höyrylauttaan. Samoihin aikoihin Ylinen höyrylaivasatama siirtyi Auransillan kupeesta förin tietämille. Ylinen föri oli alkujaan maksullinen, mutta sen omistajan tehtyä konkurssin föri siirtyi kaupungin omistukseen vuonna 1907 ja ylityksestä tuli ilmainen. Ylinen föri poistettiin käytöstä vuonna 1940, kun läheinen Martinsilta valmistui. Jatkosodan pommituksissa käytöstä jo poistettu ylinen föri upposi Aurajokeen. Se nostettiin ja romutettiin.
Tillandsiat
Tillandsiat eli eliaksenkukat (Tillandsia) on ananaskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu noin 640 lajia. Huonekasvina käytettyjä lajeja kutsutaan myös ilmakasveiksi. Tillandsiat kasvavat pääasiassa Amerikan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Useimmat lajit ovat päällyskasveja, ja ne kasvavat etenkin puiden rungoilla ja oksilla. Ne saavat kaiken tarvitsemansa ilmasta käsin sateen ja erilaisen putoavan orgaanisen aineksen muodossa, ja niiden juurten ainoa tehtävä on kiinnittää kasvi alustaansa. Linné nimesi tillandsiat suomalaisen lääkärin ja kasvitieteilijän Elias Tillandzin (aiemmin Tillander, 1640–1693) mukaan.
Eliaksentillandsia (T. cyanea) on suosittu viherkasvi. Muitakin tillandsioita kasvatetaan toisinaan huonekasveina, jolloin ne kiinnitetään sopivalle alustalle (ei kuitenkaan multaan) ja kastellaan sumuttamalla mieluiten sadevedellä. Veteen lisätään kasvukaudella kahden viikon välein hieman lannoitetta, jolloin kasvi saattaa alkaa kukkiakin.
Lajeja
Tillandsioiden sukuun kuuluvia lajeja on noin 640.
Varsikirpat
Varsikirpat (Chaetocnema) on lehtikuoriaisten (Chrysomelidae) heimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 450 lajia. Varsikirppojen eri lajien koko vaihtelee 1,1–3,25 mm välillä. Varsikirppojen eri lajien tunnistaminen on vaikeaa ja yleensä mahdotonta valokuvista. Tunnistamiseen vaaditaan usein tarkkaa urospuolisen lajin sukupuolielimien tutkimista.
Nigerian liittovaltio
Hallinto
Nigerian ollessa liittovaltiona Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki Elisabet II toimi maan kuningattarena ja täten myös maan valtionpäämiehenä. Valtionpäämiestä Nigeriassa edusti Nigerian kenraalikuvernööri. Nigerian liittovaltion olemassaolon aikana kaksi kenraalikuvernööriä edusti kuningatar Elisabetia:
Abubakar Tafawa Balewa toimi maan pääministerinä ja täten myös maan hallituksen päämiehenä.
Camembert Electrique
Camembert Electrique on progressiivisen rock-yhtye Gongin toinen albumi.
Kappaleet
Kaikki kappaleet Daevid Allen, ellei toisin mainita.
Kainiitit
Kainiitit eli kainilaiset olivat gnostilainen ja antinomianistinen lahko, joka kunnioitti Kainia demiurgi Jahven, Vanhan testamentin Jumalan, ensimmäisenä uhrina. Monet gnostilaiset ryhmät pitivät Jahvea pahana luojajumalana, joka oli eri jumaluus kuin korkein Jumala.
Kainin lisäksi kainilaiset kunnioittivat myös muita Raamatun "antisankareita", kuten Eesauta, Korahia, Sodoman ja Gomorran asukkaita sekä Juudas Iskariotia.
Kainilaisuus oli melko pieni liike. Tertullianus ja Irenaeus mainitsevat, että heitä oli olemassa Rooman valtakunnan itäosissa toisella vuosisadalla. Yksi kainilaisten apokryfisiä tekstejä oli Juudaksen evankeliumi.
Malmivaara
Malmivaara, alun perin Malmberg on pohjalainen pappissuku, jossa on ollut useita herännäisen herätysliikkeen vaikuttajia, piispoja ja kokoomuslaisia poliitikkoja. Suomessa on myös muita Malmivaara-ja Malmberg-nimisiä sukuja, joista savolainen Malmberg-suku on myös tunnettu ja tutkittu.
American Virgin (vuoden 2009 elokuva)
American Virgin (aiemmin Virgin on Bourbon Street) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Clare Kilner, käsikirjoittanut Jeff Seeman ja jonka pääosia näyttelevät Rob Schneider ja Fábio Souza.
Malmivaara
Pohjalaisen Malmberg-suvun kantaisä on salpietarinkeittäjäksi sanottu Paul Christian Malmberg (1725–1761), joka oli tiettävästi kotoisin Ruotsin Skaraborgin läänin Malman pitäjän Bergan talosta. Hän muutti ensin Vaasaan ja sitten Isoonkyröön. Hänen kuoltuaan hänen leskensä meni uudelleen naimisiin Isonkyrön nimismiehen Anders Hellmanin kanssa ja osti Iso-Kaukosen tilan Ylistarosta. Paul Malmbergin poika oli jahtivouti Gustaf Malmberg (1757–1809), jonka pojanpoika Nils Gustaf Malmberg oli tunnettu herännäisjohtaja. Suuri osa suvun Malmivaara-nimisistä on hänen toisesta avioliitosta syntyneen poikansa, vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa nimensä suomentaneen rovasti Wilhelmi Malmivaaran jälkeläisiä. Malmivaaroja on kuitenkin myös Nils Gustaf Malmbergin ensimmäisestä avioliitosta syntyneen pojan, leipurimestari Frans Malmbergin jälkeläisissä. Nils Gustaf Malmbergin tyttärenpoikia taas on runsaasti muun muassa af Enehjelm ja Theslöf-suvuissa.
American Virgin (vuoden 2009 elokuva)
Juoni
Priscilla on opiskelijatyttö, joka on liittynyt pidättyväisyysryhmään, joka kieltää seksin ennen avioliittoa. Hän epähuomiossa juo itsensä humalaan ja "Chicks Go Crazy" (parodia Girls Gone Wildista) kuvaa hänet yläosattomana. Näin hänen yöllinen irstailunsa on tallennettu videolle, ja hänen täytyy ystäviensä kanssa matkustaa ympäri maata saadakseen tuon videon itselleen.
Camaxtli
Camaxtli, joka tunnetaan myös nimellä Mixcoatl-Camaxtli-Xocotl, oli metsästyksen, sodan, kohtalon ja tulen (jonka hän keksi) jumala asteekkien ja mayojen mytologioissa. Hän oli yksi neljästä luojajumalasta, jotka loivat Maan. Chichimeekit pitivät häntä heimojumaluutenaan. Hän johti ihmisuhrit ja taisteluissa kuolleet soturit itäiselle taivaalle, jossa heistä tuli tähtiä.
Camaxtli
Ahmed Saad Osman
Ahmed Saad Osman (s. 7. elokuuta 1979 Bengasi, Libya) on libyalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Osman edustaa Tunisian pääsarjassa Club Africainia.
Maajoukkueura
Osman on pelannut Libyan maajoukkueessa vuodesta 2001 lähtien. Hän oli mukana vuosien 2006 ja 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa. Jälkimmäisissä kisoissa Osman teki turnauksessa kaksi maalia Sambiaa vastaan.
Colette Maze
Colette Maze (s. 16. kesäkuuta 1914) on ranskalainen pianisti.
Norman Bethune
Norman Bethune (4. maaliskuuta 1890 Gravenhurst, Kanada – 12. marraskuuta 1939 Hebei, Kiina) oli kanadalainen kirurgi ja lääkintäupseeri. Hänet tunnetaan erityisesti työstään sotilaslääketieteen alalla ja siihen kehittämistään parannuksista. Bethunea pidetään yhtenä kaikkien aikojen suurimmista kanadalaisista.
Colette Maze
Maze aloitti lapsena pianotunneilla käymisen ja pääsi 15-vuotiaana École normale de musique de Parisiin. Häntä opettivat Alfred Cortot ja Nadia Boulanger. Maze muutti 18-vuotiaana Pariisissa sijaitsevaan asuntoonsa, jossa on asunut siitä lähtien. Hän on työskennellyt musiikinopettajana. Maze julkaisi ensimmäisen albuminsa 84-vuotiaana. 103-vuotiaana hän levytti albumin suosikkisäveltäjänsä Claude Debussyn teoksista. Kertomansa mukaan Maze on yhä yli satavuotiaana harjoitellut neljästä viiteen tuntia päivittäin asunnossaan Pariisissa. Hänestä on tullut näkyvä henkilö sosiaalisessa mediassa, jossa hän on saanut sata vuotta täytettyään laajan seurannan. Häntä ovat haastatelleet sellaiset viestimet kuin Le Figaro, Agence France-Presse ja France Culture.
Maze ilmoitti vuonna 2023 uuden albumin julkaisusta nimellä 108 ans de piano. Se on hänen seitsemäs albuminsa. Siihen kuuluu tulkintoja pianoteoksista George Gershwiniltä, Astor Piazzollalta, Robert Schumannilta ja Claude Debussylta. Maze on vanhin levyttänyt pianisti.
Norman Bethune
Varhainen elämä ja yhteiskunnallinen herääminen
Ontarion Gravenhurstissä syntynyt Bethune valmistui Toronton yliopistosta ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Kanadan armeijan lääkintäjoukoissa Ranskassa sekä myöhemmin Iso-Britannian Kuninkaallisessa laivastossa kirurgina. Sodan jälkeen Bethune työskenteli eri sairaaloissa Englannissa, Skotlannissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä lääkärinä että opettajana. Hänen lääkärintyössään näkemä sosiaalinen eriarvoisuus sai pappissukuun syntyneen Bethunen kiinnostumaan vasemmistolaisuudesta 1930-luvun alun lamavuosina. Vuonna 1935 hän matkusti Neuvostoliittoon tutustumaan maan terveydenhuoltojärjestelmään. Palattuaan kotimaahansa Bethune liittyi Kanadan kommunistiseen puolueeseen.
Espanjan ja Kiinan sisällissodat
Espanjan sisällissodan sytyttyä heinäkuussa 1936 Bethune matkusti Espanjaan ja tarjosi palveluksiaan diktaattori Francoa vastaan taisteleville tasavaltalaisille. Hän kehitti sodan aikana muun muassa siirrettävän kenttäolosuhteisiin tarkoitetun verensiirtolaitteiston. Tammikuussa 1938 Bethune lähti Espanjasta ja liittyi Kiinan sisällissodassa taistelleisiin Maon johtamiin kommunistien joukkoihin. Kiinassa hän kehitti erityisesti kenttäkirurgiaa sekä koulutti lääkintähenkilökuntaa. Sisällissodan lisäksi Bethune osallistui kirurgina toiseen Kiinan-Japanin sotaan. Marraskuussa 1939 hän viilsi leikkauksen yhteydessä haavan sormeensa ja kuoli myöhemmin verenmyrkytykseen 49-vuotiaana.
Muistaminen
Norman Bethune on haudattu Shijiazhuangin kaupunkiin vallankumouksen marttyreille tarkoitetulle hautausmaalle. Hänen viereensä on haudattu myös kaksi muuta ulkomaalaista, skottilainen lähetyssaarnaja ja olympiamitalisti Eric Liddell sekä intialainen lääkäri Dwarkanath Kotnis. Bethune nauttii vielä tänäkin päivänä Kiinassa suurta arvostusta. Hän on yksi harvoista ulkomaalaisista, jolle maassa on pystytetty patsaita. Bethunen mukaan on Kiinassa nimetty myös useita lääketieteen oppilaitoksia. Hänellä on lisäksi muistomerkki Espanjan Malagassa sekä useita patsaita kotimaassaan Kanadassa.
Vuonna 1972 Kanadan hallitus nimesi hänet "Persons of National Historic Significance" -luetteloon, joka sisältää kansallisesti merkittäviä kanadalaisia. Kanadan yleisradioyhtiön järjestämässä The Greatest Canadian (Suurin kanadalainen) -äänestyksessä Bethune sijoittui vuonna 2004 sijalle 26. Hänestä on tehty useita televisiosarjoja sekä Kanadassa että Kiinassa. Vuonna 2006 valmistui 20-osainen Dr. Norman Bethune, joka oli kaikkien aikojen kallein kiinalainen televisiosarja. Bethune – sankarin synty -niminen elokuva tuli ensi-iltaan vuonna 1990. Siinä Bethunea esitti Donald Sutherland ja elokuvan naispääosassa nähtiin Helen Mirren.
Streetfighter
pienoiskuva|250px|[[Ducati Streetfighter kuvattuna vuonna 2009.]]