cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markus Nordenstreng
Markus Nordenstreng on toiminut myös radiotoimittajana Radio Helsinki -kanavalla vuodesta 2001. Nordenstrengin kirjoittamia artikkeleita ovat julkaisseet mm. Helsingin Sanomat ja Image.
Markuksen vanhemmat ovat professori Kaarle Nordenstreng ja professori Ullamaija Kivikuru.
Diskografia
Markus Nordenstreng:
The Latebirds:
The Tunes:
Tuomo & Markus:
Pratt & Moody:
Juho Rajala
Juho Rajala (s. 6. elokuuta 1985) on suomalainen lentopallovalmentaja ja entinen lentopalloilija, pelipaikaltaan libero.
Rajala toimii lentopallon mestaruusliigan Vantaa Ducksin päävalmentajana kaudella 2019–2020. Tätä ennen hän toimi valmentajana naisten 1-sarjassa kolmen kauden ajan eri seuroissa.
Peliura
Rajala on Oulunsalosta kotoisin oleva liberopelaaja. Rajala edusti Oulunsalon Vasamaa koko junioriuransa ajan.
Kyysmänlahti
Kyysmänlahti on lahti varsinaisessa Saimaan itäosassa Etelä-Karjalan Ruokolahdella. Se on haarautuvan lahden eteläosa ja sen pohjoista haaraa kutsutaan Käkövedeksi.
Maantietoa
Kyysmänlahti on muodostunut pohjoisen Suur-Saimaan itäpuolelle ja se on jäänyt Luukkolansaaren ja Luukkosenniemen taakse suojaan yhdessä Käköveden kanssa. Käkövesi ja Kyysmänlahti muodostavat yhdessä haarautuvan lahden niin, että eteläinen haara alkaa Käköveden Lehmiselällä sijaitsevan Pukkisaaren takaa. Kyysmänlahden ensimmäinen selkä on Maaranganselkä, sitten tulee Kohtsalmi, joka aukeaa pääselälle. Pääselän itäosissa on kolme lahtea, josta Palpalahden ja Ahvenlahden takana on järvenselän pohjukka. Lahden pohjukka jää Tuliniemen ja Niininiemen välisen kapeikon taakse. Kyysmänlahden yhtenäisyyttä rikkovat Lehtisiensaari, Poikpuolinen ja Äitsaaret. Lehtisiensaari on saarista suurin, ja sen takana on Virtasienlahti, joka on oikeastaan salmi tai pieni järvenosa. Lahdessa on kartasta laskien 37 saarta, joista suuri osa on luotoja tai pikkusaaria. Erikoisin on Jäniskannansaari, joka on kuitenkin hiekkaisen kannaksen omaava niemi. Pohjukassa on vielä Kolkkasaari ja Pohjasaari.
Juho Rajala
Peliura
Miesten Lentopallon Mestaruusliigassa Rajala debytoi 1.10.2003 oululaisen Ettan riveissä Perungan Poikia vastaan. Ettassa Rajala pelasi 2003–2005. Seuraavat kaksi kautta 2005–2007 Rajala pelasi Raision Loimussa ennen siirtymistään vuonna 2007 Kempeleen Lentopalloon. Kahden Kempeleen kauden jälkeen ura jatkui seuran nimenvaihdon myötä Sun Volleyssa seuraavat kolme kautta tuoden tuplamestaruuden 2010.
Kyysmänlahti
Maantietoa
Kyysmänlahti on länsipäästään syvempi kuin itäpäästään. Lahden etelärannan suoraviivaisuus johtuu kalliomurroksesta, joka pohjalla kulkee syvännejakso. Se alkaa Maaranganselältä ja päättyy Järventauksen kylän kohdalle. Syvännejakson syvin kohta löytyy Kohtasalmesta, jossa on pienialainen yli 20-metrinen syvänne. Siellä sijaitsee 25 metriä tarkoittava karttamerkki. Maaranganselällä on 13 metriä syvää, suurten saarien pohjoispuolella yli 4 metriä ja lahden pohjukassa yli 2 metriä syvää.
Juho Rajala
Peliura
Raision Loimuun Rajala siirtyi takaisin kaudeksi 2012–2013. Hänet valittiin kauden ensimmäiseen kuukauden tähdistöön liberoksi syys-lokakuussa. Rajala jatkoi kaudella 2013–2014 Raision Loimun riveissä, Lentopallon Mestaruusliigassa, jonka jälkeen hän siirtyi Ettaan, jossa päätti peliuransa kauteen 2015–2016. Rajala valittiin myös Suomen miesten lentopallomaajoukkueeseen keväällä 2013.
Kyysmänlahti
Maantietoa
Lahden erikoisuus on eteläranta, joka muodostuu toisen Salpausselän päätemoreenista. Pohjukan eteläranta on Leppäniemenkangasta, Ahvenlahti Tervahaudankangasta ja Ämmäinniemenkangasta, ja Näsälahden länsipuoli Huuhankankaan pohjoisosia. Järven rannoilla on ollut kaksi kylää. Pohjoisrannalla sijaitsee Kekäleenmäki ja etelärannalla Venäjäjärven vieressä Järventaus. Kekäleenmäen väkiluku on pienentynyt ja neljästä maatalosta on jäljellä enää yksi aktiivinen maatila. Suurin osa kylän pelloista on metsitetty. Järventauksen viljelytoiminta on aktiivisempaa ja sielläkin on neljä maatilaa. Luukkosenniemen suunnalla sijaitsevassa Kietävälän kylässä on kolme maatilaa. Leppäniemenkankaalla sijaitseva Utulan kylä sijaitsee Haapaveden rannassa. Kylille pääsee pitkin yhdystietä 14865, joka haarautuu Rasilan ja Puumalan kirkonkylän yhdistävältä kantatieltä 62. Yhdystie seuraa toista Salpausselkää lahden eteläpuolelle. Tie haarautuu ennen Utulaa ja tien haara johtaa pohjoisrannoille ja Käkövedelle asti. Lakiakankaalla kulkee toinen yhdystie, koska vie suoraan koilliseen kantatielle Käyhkäälle.
Juho Rajala
Peliura
Lisäksi Rajala on edustanut aikuisten sarjatasoilla nuorten maajoukkuetta, kun hän opiskeli Kuortaneen valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Kuortaneella opiskellessaan Rajala edusti nuorten maajoukkuetta 1-sarjassa.
Kyysmänlahti
Historiaa
Vuonna 1928 julkaistussa Lappeenrannan taloudellisessa kartassa on Kekäleenmäen kylään merkitty kuusi toimivaa maatilaa, Kietävälään viisi ja Järventaukseen, jonka karttanimi on kartassa Junnikkala, neljä maatilaa. Näiden lisäksi oli eri puolilla yksinäisiä maatiloja, joiden peltoala oli edellisiä tiloja pienemmät.
Ennen kuljettiin Rasilaan nopeimmin veneellä tai talvisin reellä. Kekäleenmäelle tuli kärrypolun korvaava ja maantieksi luokiteltu väylä 1970-luvulla.
Aleksandr Rumjantsev
pienoiskuva|Aleksandr Rumjantsev (2002) Aleksandr Jurjevitš Rumjantsev (s. 26. heinäkuuta 1945 Kuška, Turkmenistanin sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen fyysikko ja diplomaatti, entinen Venäjän Suomen-suurlähettiläs.
Kyysmänlahti
Historiaa
Vuoden 1971 peruskartassa vapaa-ajan asuntojen määrä rannikolla on silmiin pistävän vähäinen, mutta niitä on ilmestynyt harvakseltaan vuoden 1987 karttaan. Peruskarttoja vertailemalla voi myös havaita kylien peltoalan vähenemisen samoin kuin, että soiden ojittaminen oli käynnistynyt 1960-luvun lopussa ja täydentynyt 1980-luvulla nykyisekseen.
Aleksandr Rumjantsev
Rumjantsevin erikoisala on kokeellinen kiinteän olomuodon fysiikka. Hän valmistui vuonna 1969 ja työskenteli pitkään Kurtšatovin atomienergiainstituutissa, jonka johtajaksi hän eteni 1994. Hänestä tuli Venäjän tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäsen vuonna 1997 ja akateemikko eli täysjäsen 2000. Vuosina 2001–2004 Rumjantsev oli Venäjän atomienergiaministeri ja sen jälkeen ministeriön tehtäviä jatkaneen Rosatomin johtaja 2004–2005.
Kyysmänlahti
Vesistösuhteita
Kyysmänlahti kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Suur-Saimaan alueella (04.1) Ala-Saimaan alueeseen (04.11), johon Ala-Saimaan lähialue (04.112) kuuluu. Salpausselän hiekka-alueella on vain yksi järvi Venäjänjärvi (145 ha), joka on Kyysmänlahti lähialueen suurin lähijärvi. Se laskee Vanhanrannanojaa myöten pääselän etelärantaan. Kyysmänlahden pohjukkaan laskee Pohjajoki, joka saa vetensä päätemoreenin pohjavedestä ja ojitettujen suoalueiden kuivatusvesistä. Soiden pohjoispuolella levittäytyy tasainen Lakiakangas, jonka luoteispuolella on runsaasti pikkujärviä. Järvet ovat muodostuneet Käköveden edessä olevalle mäkiselle niemimaalle, joka on kahdeksan kilometriä pitkä. Niemimaan järvistä noin puolet laskee Kyysmänlahteen. Maaranganselkään laskee Myllyjoki, joka on pieni puro. Sen valuma-alueella sijaitsevat Jokilampi (3 ha) ja Majalampi (9 ha). Kekäleenmäen itäpuolelle Koilahteen laskee Likolammen laskuoja. Likolammen lisäksi sen valuma-alueella on vain pieni Koiralampi. Atratjoki laskee Atratjoenlahteen. Joen valuma-alueella on Palpalampi (9 ha), Pyylampi, Mustalampi, Armijärvi (71 ha), Karhijärvi (44 ha) ja Veitsilampi. Samaan lahteen tulee myös Haukilammen (6 ha) laskuoja. Pienen Kaakkolammen laskuoja kuuluu suo-ojiin, joiden vesi joutuu lopulta Palpalahteen. Lahden pohjukkaan tulee pohjoisesta vielä pieni Säynätjoki. Sen valuma-alueelta löytyy Rokalampi (2 ha), Vääräjärvi (7 ha), Hauta-ahonlampi 3 (ha), Mutalampi (13 ha), Saarijärvi (11 ha), Tuomasahonlampi, Mustalampi, Haukilampi, Verkkojärvi ja Karhulampi (3 ha). Alueella on vielä Tokolaisenlampi ja Lekkerilampi, mutta niillä ei ole laskuojaa.
Aleksandr Rumjantsev
Venäjän täysvaltainen Suomen suurlähettiläs Rumjantsev oli 2006–2017. Nykyisin hän on diplomaattikunnan vanhin.
Bloods
thumb|Bloods-jengin käsimerkki. Bloods on yhdysvaltalainen katujengi, joka perustettiin Los Angelesissa 1970-luvun alussa.
Historia
Bloods syntyi usean losangelesilaisen mustan katujengin yhdistyttyä Crips-katujengiä vastaan. Crips oli yrittänyt aggressiivisesti sulauttaa pienemmät jengit itseensä tai alistaa ne. Bloodsin muodostaneista jengeistä suurimpia olivat Pirus, Brims ja Bishops. Vuonna 1971 Pirus oli vielä liittoutunut Cripsin kanssa, mutta pian jengit riitaantuivat. Vuonna 1972 Pirus liittoutui muiden paikallisten jengien kanssa Crips-jengiä vastaan; tästä liittoutumisesta muodostui Bloods-jengi.
Bloods laajeni 1970-luvulla pienten jengien liityttyä siihen oma-aloitteisesti saadakseen suojaa. 1980-luvulla Bloods aloitti jäsenten aktiivisen värväyksen. Bloodsit ovat perustaneet ryhmiä myös muihin kaupunkeihin, kuten New Yorkiin, ja Bloods-jengejä toimii myös ulkomailla, kuten Uudessa-Seelannissa ja Englannissa. Bloods ja Crips tekivät lyhytaikaisen tulitauon vuonna 1992 Los Angelesin mellakoiden jälkeen.
Rakenne ja toiminta
Bloods on pienten ja itsenäisten mutta keskenään liittoutuneiden katujengien löyhä verkosto. Bloodsit käyttävät toisista ryhmistään nimitystä hood, joka tarkoittaa kulmakuntaa. Jokainen hood jaetaan ”setteihin”, jotka hallitsevat omia kortteleitaan ja ottavat nimensä hallitsemastaan alueesta, kuten kadusta, puistosta tai kerrostalolähiöstä. Setit voidaan jakaa edelleen vanhempien ja nuorempien muodostamiin ryhmiin.
Bloodsin liittolaisia ovat People Nation, vihollisia taas Latin Kings, Folk Nation ja Sureños.
Tärkeä osa Bloodsien kulttuuria on vastakkainasettelu Cripsin kanssa. Bloodsit käyttävät usein Calvin Kleinin vaatteita, sillä niissä näkyvät nimikirjaimet ”CK” voidaan lukea ”Crips Killer”, ‘Cripsien tappaja’. He myös välttävät C-kirjaimen käyttöä. Bloodsit kävelevät ja tanssivat erityisellä Bloods-walk-tyylillä.
Bloodsilla ei ole kirjallista peruskirjaa eikä muodollisia normeja tai sääntöjä. Jäsenet oppivat säännöt muilta jäseniltä suullisesti. Eri Bloods-settien jäsenet voivat liittyä toisiin setteihin tai viettää muuten vain aikaa niiden seurassa.
Tunnettuja jäseniä
Tunnettuja Bloodseja ovat muun muassa levymoguli Suge Knight sekä rap-artistit Mack 10, Cardi B ja DJ Quik.
Music in Motion
Music in Motion on Amy Diamondin kolmas levy, joka julkaistiin Suomessa 28. marraskuuta 2007.
Andreas Hykade
thumb|Kuva Hykaden ohjaamasta ja käsikirjoittamasta animaatiosarjasta Tom und das Erdbeermarmeladebrot mit Honig. Andreas Hykade (s. 1968 Saksa) on animaatio-ohjaaja, joka on tehnyt useita palkittuja animaatiolyhytelokuvia. Hän on opiskellut animaatiota Baden-Württembergin elokuva-akatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1995.
St Winefride’s Haltin rautatieasema
St Winefride’s Haltin rautatieasema oli rautatieasema Holywellin kaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se oli ainoa väliasema Holywell Junctionista Holywell Towniin kulkeneella Holywellin radalla. Se oli toiminnassa vuosina 1912–1954.
Historia
Holywellin kaupungista satamaan kulki jo ennen aseman avaamista raitiotie. Vuonna 1867 avattiin rahtiliikenteelle Holywell Railway, joka kulki pääasiassa raitiotien reittiä. Monet Holywell Railwayn palvelemat yritykset menivät 1870-luvun loppuun mennessä konkurssiin, ja rautatien oli pakko lopettaa toimintansa. Kiskot nostettiin, mutta radan reitti jäi jäljelle.
Holywell Junctionin asemalta kaupungin keskustaan pääsi aluksi höyryrekalla. Vuonna 1905 London & North Western Railway alkoi tarjota liityntäyhteyttä linja-autolla. Suosio oli niin suurta, että yhtiö alkoi harkita rautatien rakentamista vanhan Holywell Railwayn reitille. Suunnitelmissa kävi jopa sähköistetyn raitiotien rakentaminen, mutta lopulta päädyttiin tavalliseen rautatien sivuhaaraan. Holywellin rata avattiin 1. heinäkuuta 1912.
Radan varrelle avattiin yksi väliasema, St Winefride’s Halt. Tarinan mukaan Pyhä Winefride kärsi aseman paikan lähellä marttyyrikuoleman 600-luvulla, jolloin kuolinpaikalle oli puhjennut lähde, St Winefride’s Well. Lähteen vedellä väitettiin olevan parantavia vaikutuksia, ja sinne rakennetusta pyhäköstä oli tullut suosittu vierailukohde. Lähteelle menevien turistien lisäksi St Winefride’s Halt palveli läheisten tehtaiden työntekijöitä.
Asema sijaitsi laakson jyrkällä itärinteellä. Siellä oli raiteiden länsipuolella yksi puinen laituri, jonne kuljettiin polkua Greenfield Streetiltä. Polulta pääsi laiturin pohjoispäähän ja kävelysillalle, joka ylitti radan ja johti Strand Walkille. Laiturilla ei ollut odotustilaa tai katosta, ainoastaan nimikyltti ja kaasuvalo. Aseman länsipuolella oli sivuraide paikallisten yritysten tarpeisiin.
Reitti Holywell Townista Holywell Junctioniin osoittautui hyvin suosituksi. Jo heinäkuuhun 1922 mennessä radalla kulki arkisin 18 junaa kumpaankin suuntaan, ja 17 junaa lauantaisin. Sunnuntaisin radalla ei alusta lähtien ollut liikennettä. Kesällä 1947 junia kulki arkisin 15 kumpaankin suuntaan ja lauantaisin 20 suuntaansa. Erityisen paljon käyttäjiä St Winefride’s Haltilla oli kesäisin, kun turisteja tuli käymään St Winefride’s Wellillä.
1. tammikuuta 1948 St Winefride’s Halt liitettiin British Railwaysin alaisuuteen. Aluksi vilkas liikenne linjalla jatkui, mutta vuonna 1954 British Railways ilmoitti aikeestaan sullkea Holywellin rata. Linjan viimeisessä kesäaikataulussa vuonna 1954 St Winefride’s Haltin asemalla pysähtyi vain yksi juna kumpaankin suuntaan päivässä, molemmat ennen aamukahdeksaa. Viimeiset matkustajajunat kulkivat linjalla 4. syyskuuta 1954. St Winefride’s Halt suljettiin virallisesti 6. syyskuuta ja purettiin kokonaan. Liikenne läheisen sementtitehtaan käytössä olleella sivuraiteella jatkui 11. elokuuta 1957 asti.
Gesico
Gesico on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 846 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 25,62 neliökilometriä. Se sijaitsee 300 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Ketjukaruselli
thumb|300px|Saksalainen ketjukaruselli
Ketjukaruselli on huvipuistolaite, joka koostuu pyörivään runkoon kiinnitetyistä, ketjujen varassa roikkuvista istuimista. Tavallisesti tuolit ovat yhden hengen istuttavia. Karusellin pyöriessä keskipakoisvoima "työntää" matkustajia poispäin karusellin rungosta, jolloin istuimet ovat runkoon nähden kallellaan.
Vuonna 1972 Saksassa kehitettiin uusi ketjukarusellityyppi, Wellenflug. Siinä karusellin rungon pyörivä yläosa kallistuu lisäksi puolelta toiselle, mikä tekee matkustajien liikeradasta aaltomaisen. Vuonna 2003 itävaltalainen Funtime-yritys kehitti Star Flyer -ketjukarusellin, joka pyörimisen lisäksi nousee monen kymmenen metrin korkeuteen. Tällainen karuselli on esimerkiksi Kööpenhaminan Tivolin Himmelskibet, joka nousee 80 metrin korkeuteen.
Suomessa tällaisia laitteita ovat Särkänniemen Keinukaruselli, Tykkimäen Kouvola-karuselli ja Star Flyer, Linnanmäen Ketjukaruselli, PowerParkin Fiesta Mexicana ja La paloma, Wasalandian Wave Swinger, Tivoli Sariolan Ketjukaruselli ja Minikeinu, Tivoli Seiterän Ketjukaruselli ja Suomen Tivolin Ketjukaruselli ja Pellekaruselli.
Kilpikalat
Kilpikalat (Osteostraci) on esihistoriallinen sukupuuttoon kuollut leuattomien kalojen luokka, joka on osa panssarillisten alkukalojen ryhmää (Ostracodermi). Varhaisimmat löydöt kilpikaloista on tehty yläordovikautisista kerrostumista ja ne hävisivät ennen devonikauden loppua, joten ne olivat olemassa vähemmän kuin 100 miljoonan vuoden ajan.
Ulkonäkö
Pituudeltaan kilpikalat olivat 15–60 cm pitkiä, eivät erityisen hyviä uimareita ja luultavimmin ne viettivät siten suurimman osan ajastaan pohjalla. Ihossa niillä oli kiinni luulevyjä. Kilpikalojen silmät olivat pään yläosassa ja lähellä toisiaan. Silmien välissä niillä oli käpylisäke ja ainoa sierainaukko. Kilpikalojen pieni ja leuaton suu sijaitsi ruumiin alapinnalla yhdessä kidusaukkojen kanssa. Poikkileikkaukseltaan kilpikalojen ruumis oli lähes kolmiomainen.
Kulttuurituottaja
Vuoden 2014 alussa voimaan tulleiden toimilupien mukaisesti kulttuurituottajan koulutusta tarjoavat Yrkeshögskolan Arcada, Humanistinen ammattikorkeakoulu (Jyväskylä, Kauniainen, Turku), Metropolia sekä Seinäjoen ammattikorkeakoulu.
Thoas (Lemnoksen kuningas)
Thoas oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen ja Ariadnen poika ja Lemnoksen kuningas. Hän oli Hypsipylen isä ja Stafyloksen, Oinopionin ja Peparethoksen veli.
Kulttuurituottaja
Kulttuurituottajat toimivat erilaisissa suunnittelu-, tuotanto-, asiantuntija-, markkinointi- ja ohjaustehtävissä muun muassa järjestöissä, kulttuurialan yrityksissä sekä kuntien ja valtion kulttuurihallinnossa. Koulutus antaa myös valmiudet kulttuurialan itsenäisenä yrittäjänä toimimiseen ja managerointiin.
Thoas (Lemnoksen kuningas)
Thoas toimi sotapäällikkönä Rhadamanthyksen armeijassa, ja hän sai palkkioksi palveluksistaan Lemnoksen saaren. Hän perusti saarelle Lemnoksen kaupungin, jonka kuninkaaksi hän ryhtyi.
Kulttuurituottaja
Kulttuurituotannossa on mahdollista suorittaa myös ylempi ammattikorkeatutkinto, jonka laajuus on 60 opintopistettä ja kesto yksi vuosi. HUMAK ja Metropolia ovat yhteistyössä järjestäneet ylempää koulutusta vuodesta 2009 alkaen.
Thoas (Lemnoksen kuningas)
Thoas sai vaimonsa Myrinan kanssa tyttären, Hypsipylen. Kun Lemnoksen saaren naiset surmasivat myöhemmin kaikki saaren miehet, Hypsipyle säästi isänsä. Yhden kertomuksen mukaan Hypsipyle kätki isänsä, mutta muut naiset löysivät ja surmasivat tämän ja myivät Hypsipylen Lykurgokselle orjaksi. Toisessa versoissa Hypsipylen jätti isänsä ajelehtimaan merelle arkussa, jonka kalastajat löysivät ja toivat rantaan. Täällä hän nai nymfi Oinoen ja sai tämän kanssa pojan, Sikinoksen. Kolmannessa versiossa Thoas pakeni veljensä Oinopionin luo Khioksen saarelle. Neljännessä Hypsipyle lähettää isänsä laivalla Tauriiseen, mutta tämän tultua ilmi Hypsipyle joutuu pakenemaan muilta naisilta. Hän kuitenkin jää merirosvojen vangiksi, jotka myyvät hänet Thebaan orjaksi Lykokselle.
Thoaksella oli isältään saadut kaksi suurta hopeista maljaa, jotka Hefaistos oli takonut. Hänen kuolemansa jälkeen ne siirtyivät hänen tyttärelleen.
Neuvosto-Savo BBS
Neuvosto-Savo BBS (myöhemmin Euro-Savo BBS) oli 1990-luvun alkupuolella ja puolivälissä Iisalmessa, Ylä-Savossa vaikuttanut purkki eli BBS-järjestelmä. BBS toimi Ylä-Savon ammattioppilaitoksen tiloissa ja keräsi vuosien mittaan mainetta, joka ylsi laajemmallekin suomalaisessa BBS-maailmassa.
Man With No Name
Man With No Name (joskus lyhennettynä MWNN tai M.W.N.N.), oikealta nimeltään Martin Freeland, on englantilainen goa trance/psytrance -tuottaja. Hän aloitti musiikinteon 1980-luvulla lähinnä teknon parissa, mutta siirtyi vähitellen enemmän psykedeelisen trancen suuntaan.
Tollonjoki
thumb|280px|Vanha kyly (saunarakennus) Hukkalantermällä Tollonjoella 2007 thumb|280px|Talo Tollonjoen rannalla 2007
Tollonjoki ( tai Толлорека, Tolloreka) on Vuokkiniemen kylähallinnon alueeseen kuuluva kylä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Tollonjoki on linnuntietä noin seitsemän kilometriä Vuokkiniemen kirkonkylästä etelään sijaitseva kylä. Varsinaiseen Tollonjoen kylään on luettu kuuluvaksi Ortjontermä, Tollontermä, Kusmasentermä ja Hukkalantermä, jota vastapäätä oli asuttu Suari kohdassa, jossa Tollonjoki levittäytyy Ypänkijärveksi. Kylän keskus oli Tollontermä, missä sijaitsivat mm. koulu, yhteiset aitat ja hautausmaa.
Muita alueita, jotka usein on luettu kuuluvan Tollonjokeen ovat Lokinantermä, Virrantermä, Nekkalantermä ja Ontrosentermä Vuokkiniemen ja Tollontermän välillä sekä kyläkeskuksesta etelään sijaitsevat Kaurosentermä ja viimeinen Tollonjokeen lukeutuva kylänosa Livojärvi.
Kylän historiaa
Tollonjoen nimen synnystä on olemassa legenda, joka karjalan kielellä on seuraava: ''Kaksi miestä kävelöy, vassakkah tullah. Siitä toini kysyy: "A mihipä olet mänössä?" - "Tänne mie mänen tollotan".
Tollonjoki oli asuttu kylä lähes koko jatkosodan ajan. Sodan loppupuolella kylän väestö muutti asumaan Vuokkiniemen kylään lisääntyneen partisaanivaaran vuoksi. Sodan jälkeen kylä asutettiin jälleen. Tollonjoen kylä autioitui lopullisesti 1960-luvulla, kun neuvostohallinto julisti sen monien muiden kylien tapaan perspektiivittömäksi. Sen jälkeen kylän peltoja on hyödynnetty lähinnä heinänteossa.
Nykyisin Tollonjoella on joitakin kesäasuntoja, kalanviljelylaitos ja nähtävyytenä Kostamus–Vuokkiniemi-tien varrella kylän hautausmaa eli vienankarjalaksi kalmismua. Hautausmaa on perinteiseen vienankarjalaiseen tapaan luonnontilassa, sillä vanhan uskomuksen mukaan hautausmaalla ei saanut katkaista risuakaan, eikä niitä sen vuoksi hoidettu.
Runonlaulajia
Tollonjoen tunnettuja runonlaulajia ja kansanperinteen osaajia karelianismin alkuajoilta lähtien on useita. Yksi ensimmäisistä oli Tollon Kauro eli Tenesseini Kauro (Kauro Denisoff). Muita ovat olleet mm. Anni Bogdanov (o.s. Remsujev), Onuhrie Rettijev ja Tenesseini Anni (Denisov) sekä Iro Remsu (1879–1971) ja Mari Remsu (1893–1978). Remsun serkukset Iro ja Mari on haudattu Boråsiin, Ruotsiin, jonne jatkosodan jälkeen siirtyi useita vienankarjalaisia pakolaisia punaisen Valpon ja palautusten pelossa.
Dragon Quest XI
Dragon Quest XI: Echoes of an Elusive Age on Armor Projectin ja Square Enixin kehittämä roolipeli, joka on julkaistu vuonna PlayStation 4:lle ja Nintendo 3DS:lle.
Peli on julkaistu Nintendo Switchille nimellä Dragon Quest XI S: Echoes of an Elusive Age - Definitive Edition 27. syyskuuta 2019. Pelissä on mahdollisuus pelata retrotyylisellä niin sanotulla 16-bittisellä grafiikalla. Versio julkaistiin PlayStation 4:lle, Xbox Onelle ja Windowsille 4. joulukuuta 2020 ja sisältää vaihtoehtoisen 2D-grafiikkatilan, valokuvamoodin sekä uuden orkestraalisen ääniraidan.
Myynti
Peli on myynyt Japanissa loppuviikkoon ajoittuneen julkaisunsa jälkeen kahdessa päivässä yhteensä yli kaksi miljoona kappaletta eri alustoille.
Square Enixin mukaan peli on myynyt yli 5,5 miljoonaa kappaletta joulukuuhun 2019 mennessä.
Vastaanotto
Peli on saanut täydet 40/40 pistettä Famitsū-lehdeltä.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Lommoltunturi
pienoiskuva|Lommoltunturi Majavaojantieltä nähtynä Lommoltunturi on Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon kuuluva tunturi. Tunturi sijaitsee Muoniossa, Pallasjärven lounaispuolella Pallastunturin vieressä. Tunturin laki kohoaa 574 metriin mpy. Lommoltunturin erityispiirteenä on erittäin jyrkkä itärinne. Tunturilla on kaksi lakea, Ylilaki ja Alalaki, joiden välissä on länsipuolella kuru. Lommoltunturin jatkona etelään on Lommolvaaran matala harjanne (500 m mpy).
Ferenc Gyurcsány
Ferenc Gyurcsány (s. 4. kesäkuuta 1961 Pápa) on unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä syyskuusta 2004 huhtikuuhun 2009. Hän edusti pääministeriaikanaan sosialistipuoluetta (Magyar Szocialista Párt), mutta perusti vuonna 2011 uuden puolueen nimeltä Demokraattinen koalitio (Demokratikus Koalíció).
Gyurcsány suoritti alemman korkeakoulututkinnon Janus Pannonius -yliopistossa Pécsissa ja ylemmän taloustieteessä 1990. Politiikkaan hän lähti kommunistien nuorisojärjestössä KISZ:ssa ja nousi 1988 yliopisto-opiskelijoiden keskuskomitean johtoon. Gyurcsányilla on neljä lasta kahdesta avioliitosta: Péter (1988), Bálint (1990), Anna (1996) ja Tamás (1997) Hän on naimisissa Klára Dobrewin kanssa, joka on opettaja Budapestin yliopistossa.
Vuonna 1990 Gyurcsány aloitti liiketoimet CREDITUM Pénzügyi Tanácsadóssa, EUROCORP International Finance Rt. Hungaryssa ja ALTUS Ltd:ssa. Hän on Unkarin 50. rikkain henkilö.
Gyurcsány palasi politiikkaan 2002 pääministeri Péter Medgyessyn strategisena neuvonantajana. Toukokuusta 2003 syyskuuhun 2004 Gyurcsány oli urheilun ja nuorisotyön ministerinä. Hänen kaudellaan Unkari kärsi vuoden 2004 Ateenan olympialaisissa kohua aiheuttaneen dopingskandaalin.
Gyurcsányista tuli Győr-Moson-Sopronin sosialistipuolueen puheenjohtaja tammikuussa 2004. Kesällä hän ajautui ristiriitaan pääministerin kanssa ja erosi hallituksesta. Viikkoa myöhemmin Medgyessy erosi hallituskoalition hajotessa ja MSZP äänesti Gyurcsányin uudeksi pääministeriksi, jonka myös koalitiokumppani SZDSZ hyväksyi. Vuonna 2006 sosialistipuolue voitti toisen kauden ja sai 210 paikkaa parlamentin 386:sta.
Gyurcsány kovisteli Slovakiaa maassa lisääntyneen etnisen väkivallan vuoksi.
17. syyskuuta 2006 tuli ilmi toukokuussa nauhoitettu ääninauha sosialistiedustajien yksityisestä tapaamisesta, jossa Gyurcsány sanoi valehdelleensa voittaakseen vaalit, eikä hän osannut nimetä yhtään hallituksen tekemistä, josta olisi ollut ylpeä. Pääministeri käytti äänitteellä alatyylistä kieltä ja arvosteli oman hallituksensa toimia voimakkaasti. Äänitteen julkaisun seurauksena tuhannet kerääntyivät parlamentin edustalle vaatimaan hallituksen eroa. Tilanne johti edelleen mellakointiin, jonka yhteydessä televisiotalo vallattiin. Joidenkin arvioiden mukaan ääninauha olisi vuodettu julkisuuteen pääministerin suostumuksella, sillä pääministeri julkaisi nauhan sisällön tekstinä blogissaan.
Syksyllä 2008 alkanut finanssikriisi iski pahasti Unkariin, joka sai IMF:lta ja muilta 25 miljardia US$ lainaa. Gyurcsány ilmoitti 21. maaliskuuta 2009 puoluekokouksessa eroavansa hallituksensa heikon suosion vuoksi ja pitäessään itseään esteenä enemmille talous- ja sosiaalisille uudistuksille.
Blind Stare
Diskografia
EP:t
Gesturi
Gesturi on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 252 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 46,83 neliökilometriä. Se sijaitsee 315 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Venäjän federaation rekisteröidyt puolueet
Venäjän federaation rekisteröidyt puolueet ovat puolueita, jotka on merkitty Venäjän federaation oikeusministeriön ylläpitämään puoluerekisteriin. Rekisterimerkintä tuottaa kullekin puolueelle oikeuden osallistua Venäjän federaation valtakunnanduuman ja liittoneuvoston vaaleihin yhdistyneenä ehdokasluettelona.
Rekisteröidyt puolueet ovat:
Hämäläis-Osakunnan Laulajat
Hämäläis-Osakunnan Laulajat, HOL, on vuonna 1929 perustettu Suomen vanhin akateeminen sekakuoro. Kuoro esittää musiikkia laidasta laitaan ottaen vaikutteita eri aikakausista ja tyylilajeista. Kuorossa on noin 45 laulajaa, joista suurin osa on Helsingin yliopiston opiskelijoita. HOL on musiikillinen koti myös monelle ulkomaalaiselle opiskelijalle. Viime vuosina HOL on kantaesittänyt ahkerasti nimikkosäveltäjiensä Alex Freemanin ja Matthew Whittallin sekakuoroteoksia. Kuoro esiintyy säännöllisesti niin Helsingissä, Hämeessä kuin ulkomaillakin. Syksystä 2000 lähtien kuoroa on johtanut Esko Kallio.
80-vuotisjuhlavuonnaan 2009 HOL julkaisi kuudennen äänilevynsä "Lehdellä - Among the Leaves", joka koostuu pääosin tuoreen kuoromusiikin ensiäänityksistä. Säveltäjinä levyllä ovat Jarmo Parviainen (1928–1994), Juho Miettinen (s. 1978), Alex Freeman (s. 1972) ja Matthew Whittall (s. 1975). "Lehdellä" valittiin Vuoden kuorolevyksi 2009 ja oli ehdolla Emma-palkinnon saajaksi sarjassa Klassinen albumi.
HOL:n tuorein äänilevy on toteutettu yhteistyössä Helsingin kaupunginmuseon kanssa. "Ajan aallot – sekakuoromusiikkia romantiikan ajan Helsingistä" sisältää unohtunutta varhaista suomalaista sekakuoromusiikkia Fredrik Paciuksen lauluista 1840-luvulta Oskar Merikannon kuoroteoksiin 1900-luvun alkuvuosilta.
Vuoden 2009 Tampereen Sävel -kuorokatselmuksessa Hämäläis-Osakunnan Laulajat sai korkeimman mahdollisen arvostelun eli kolme kultaleimaa.
Sotakirjeenvaihtaja
thumb|Saksalainen rintamakirjeenvaihtaja Virossa elokuussa 1941 thumb|Kuressaaressa 21.9.1941 kaatunut rintamakuvaaja.
Sotakirjeenvaihtaja on journalisti, joka tekee työtään sotaa käyvissä valtioissa sekä niiden sotatoimialueilla. Sotakirjeenvaihtaja välittää sodankäyntiä koskevia uutisia artikkelein, filmein ja valokuvin. Sitä pidetään journalistiammattikunnan vaarallisimpana ammattina.
Jotkut sodasta kertovat henkilöt eivät ole toimittajia, vaan tiedottajia jonkin sodan osapuolen palveluksessa, usein tiedotuskomppanian. Heitä ei välttämättä kutsuta sotakirjeenvaihtajiksi, vaan rintamakirjeenvaihtajiksi, koska asemansa vuoksi he pääsevät ja joutuvat olemaan myös etulinjassa. Nimitys kirjeenvaihtaja liittyy aikaan, jolloin tieto välittyi pääasiassa kirjeinä ja erittäin vähäisessä määrin Krimin sodasta alkaen sähköttämällä. Myöhemmin ammattikuntaa on kutsuttu sotareporttereiksi, jolloin nimitys ei enää viittaa tiedonsiirtotapaan tai siirrettävään tiedon muotoon vaan voi käsittää piirroksien lisäksi myös valokuvia ja elokuvavälähdyksiä, myöhemmin videopätkiä.
Sotakirjeenvaihtajan paikalliset olot tuntevaa apulaista kutsutaan toimittajaslangissa fikseriksi.
Kaikki konfliktit eivät saa tasa-arvoista huomiota. Yleensä länsimaissa käydyt ja länsimaiden käymät sodat ovat arvokkaampia maailmanlaajuisina uutisaiheina, kuin esimerkiksi kehitysmaiden keskinäiset konfliktit.
Historia
Nykyaikaisten sotakirjeenvaihtajien esi-isänä pidetään hollantilaista 1600-luvulla elänyttä Willem van de Veldeä, joka palkattiin tekemään piirustuksia merisotaharjoituksista laivastoaan kehittävää Hollannin amiraliteettia varten. Van de Velden käyttöön annettiin pieni yksimastoinen purjevene, jonka kannelta hän seurasi manööverejä. Pelkkien harjoitusten seuraaminen ja tallentaminen ei riittänyt, sillä van de Velde osallistui tarkkailijana myös hollantilaisten ja brittiläisten laivastojen käymään neljän päivän taisteluun. Van de Velde teki tapahtumasta paikan päällä useita nopeita, mutta tarkkoja luonnoksia. Luonnoksista hän teki myöhemmin suurempia maalauksia, joita on arvostettu myös niiden yksityiskohtaisen tietoarvon vuoksi. Van de Velden samanniminen poika, Willem van de Velde nuorempi seurasi isänsä jalanjälkiä merimaalarina matkustaen usein laivasto-osastojen mukana.
Sanoma- ja viikkolehtien kehitys ja yleistyminen edisti ammattikunnan kasvua. Yksi varhaisimmista sotakirjeenvaihtajista oli Henry Crabb Robinson, joka kirjoitti Napoleonin sodista Lontoossa ilmestyvään The Times -lehteen. Yhdysvaltain ensimmäisenä sotakirjeenvaihtajana pidetään Isaiah Thomasia, joka raportoi Yhdysvaltain vapaussodan alkutapahtumista itse painamassaan ja julkaisemassaan sanomalehdessä Massachusetts Spy.
Katso myös
thumb|Liittoutuneiden naissotakirjeenvaihtajia Ranskassa 1944.
Joaquim de Almeida
pienoiskuva|Joaquim de Almeida vuonna 2011Joaquim de Almeida (s. 15. maaliskuuta 1957 Lissabon) on portugalilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa portugalin-, englannin-, espanjan- ja ranskankielisissä elokuvissa ja televisiosarjassa 24.
Eidsvoll
Eidsvoll on Norjan kunta. Se sijaitsee Vikenin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Eidsvoll. Alueella harjoitetaan maataloutta ja metsäteollisuutta. Kunnasta käydään myös töissä pääkaupunki Oslossa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Eidsvollin kunnassa oli 22 142 asukasta.
left|thumb|300px|Eidsvollia. Keväällä 1814 paikkakunnalla oli Eidsvollin kansalliskokous, jossa luotiin Norjan perustuslaki.
Vuosisatamme kronikka
Vuosisatamme kronikka on Gummeruksen vuonna 1987 julkaisema tietokirja 1900-luvun merkittävimmistä uutistapahtumista. Yli 1 200-sivuinen A4-kokoinen kirja kattaa vuodet 1900–1986 kuukausi kuukaudelta. Viimeisenä artikkelina on tasavallan presidentti Urho Kekkosen kuolema.
Propagandaelokuva
Propagandaelokuva on elokuva, usein dokumentti, joka on tehty propagandan levittämistä varten; sen tarkoituksena on vakuuttaa katsoja esimerkiksi tietystä poliittisesta näkemyksestä. Propagandaa ei esitetä pelkästään ei-fiktiivisissä elokuvissa, vaan esimerkiksi monet 1940-luvun yhdysvaltalaiset sotaelokuvat pyrkivät luomaan yksimielisen kuvan ”vihollisesta”.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen neuvostohallinto tuki venäläistä elokuvateollisuutta, tarkoituksenaan tuottaa propagandaelokuvia. Venäläisen elokuvan kehitys 1920-luvulla muun muassa elokuvantekijöiden Dziga Vertovin ja Sergei Eisensteinin ansiosta edesauttoi elokuvien käyttämistä propagandan levittämisen välineenä. Eisensteinin elokuvia, erityisesti Panssarilaiva Potemkinia pidetään yleisesti elokuvan mestariteoksina, joskin ne ihannoivat Eisensteinin kommunistisia arvoja.
1930- ja 1940-lukuja, jolloin totalitaarisia hallintoja nousi ja toinen maailmansota alkoi, kutsutaan ”Propagandan kulta-ajaksi”. Tänä aikana Leni Riefenstahl, natsi-Saksalle työskennellyt elokuvantekijä loi ehkä kaikkien aikojen suurimman propagandaelokuvan Tahdon riemuvoitto. Elokuva kuvasi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puoluekokousta Nürnbergissä vuonna 1934. Vaikka elokuvan aihe onkin kiistanalainen, sitä pidetään edelleen yhtenä kaikkien aikojen voimakkaimmista elokuvista.
Domingos Sequeira
Domingos António de Sequeira (10. maaliskuuta 1768, Lissabon Portugali – 8. maaliskuuta 1837, Rooma) oli portugalilainen taidemaalari. Hän aloitti opintonsa Lissabonissa mutta muutti pian Roomaan Antonio Cavalluccin oppilaaksi.
Sequeira työskenteli muun muassa Pariisissa ja vietti elämänsä viimeiset vuodet Roomassa. Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi Camõesin kuolema (1825) ja Ouriquen ihme (1793). Lissabonin vanhan taiteen kansallismuseossa on kokoelma hänen töitään. frame|left|Domingos Sequeira: Ouriquen ihme ([[1793) Maalaus esittää portugalilaisten maureja vastaan käymää Oriquen taistelua.]]
Barbados
Barbados on Atlantin ja Karibianmeren välissä sijaitseva saarivaltio. Se kuuluu Pieniin Antilleihin ja sijaitsee 434,5 kilometriä Venezuelan rannikolta koilliseen.
Barbadoksen lähimmät naapurimaat ovat Saint Lucia ja Saint Vincent ja Grenadiinit. Maa kuuluu Kansainyhteisöön ja on esimerkiksi Maailmanpankin määritelmien mukaan kehitysmaa. Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelma luokittelee maan inhimillisen kehityksen indeksin korkeaksi (0,878).
Barbados on pinta-alaltaan maailman 14. pienin ja väkiluvultaan 23. pienin itsenäinen valtio. Se oli aiemmin perustuslaillinen monarkia, jonka nimellinen hallitsija oli Yhdistyneen kuningaskunnan valtionpäämies. Barbadoksesta tuli tasavalta 30. marraskuuta 2021. Ensimmäinen presidentti on Sandra Mason. Barbados on Karibian yhteisön jäsenmaa.
Pinnanmuodot ja vesistöt
Barbados sijaitsee hieman sivussa muista Karibianmeren saarista. Barbados on kolmiomaisen mallinen saari, joka on pisimmillään luoteis–kaakkoissuunnassa 32 kilometriä pitkä ja leveimmillään itä–länsisuunnassa 25 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 431 neliökilometriä.
Barbados on suhteellisen tasainen saari. Sisämaassa sijaitsee maan korkein kohta Mount Hillaby, joka kohoaa 340 metrin korkeuteen. Siitä länteen maa laskeutuu terasseissa merenpinnan tasolle. Saaren itäosien rinteet ovat puolestaan huomattavasti jyrkemmät ja mäkisemmät. Etelän suuntaan mentäessä Mount Hillaby laskeutuu jyrkästi St. Georgesin laaksoon. Sen ja etelärannan välissä on vielä 120 metriin kohoava Christ Churchin harjanne. Saarella ei ole merkittäviä jokia tai järviä, ja sadevesi suodattuu nopeasti korallisen kalkkikiven läpi maanalaisiin virtoihin.
Ilmasto ja kasvillisuus
Ilmasto on trooppinen. Sadetta saadaan ympäri vuoden, mutta aktiivisin sadekausi kestää heinäkuulta marraskuulle. Kuivallakaudella saarella puhaltaa säännöllisesti koilliset pasaatituulet. Barbados kärsii kuitenkin yllättävän vähän trooppisista myrskyistä. Hurrikaani vaikuttaa Barbadoksella keskimäärin 3,66 vuoden välein. Suoraan myrsky osuu saarelle vain kerran 19,86 vuodessa.
Barbadoksen luonnonvaraiset eläimet ja kasvit ovat suurelta osin joutuneet väistymään sokeriviljelmien tieltä, ja vain 19 prosenttia alkuperäismetsästä on jäljellä. Vuonna 1985 perustettiin kuitenkin luonnonsuojelualue, jonka 1,6 hehtaarin mahonkimetsässä elää vihermarakatteja ja hiilikilpikonnia (Chelonoidis carbonaria). Saarella tavataan myös kahdeksan lepakkolajia sekä jäniksiä, kolme liskolajia, viheltäviä sammakoita ja rupikonnia. Merinahkakilpikonna ja karettikilpikonna ovat löytäneet saarelta suojapaikan. Jotkut merikilpikonnat ovat niin kesyjä, että ihmiset uivat niiden joukossa. Barbadoksella on tavattu yli sata lintulajia, mutta vain parikymmentä pesii siellä, muut ovat muuttolintuja.
Historia
Barbadoksen esihistoriasta tiedetään hyvin vähän. Sinne tuli arkeologisten todisteiden perusteella noin vuonna 1600 eaa. Etelä-Amerikasta varhaisia asukkaita, jotka kuitenkin hävisivät myöhemmin. Saarella asui todennäköisesti vuosina 500–1500 arawakeja ja karibeja.
1500-luvun alussa sinne tuli espanjalaisia, mutta syrjäinen ja asumaton saari jäi 1500-luvun puoliväliin mennessä eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden kiinnostuksen ulkopuolelle. Barbados julistettiin vuonna 1625 Englannin kruunun omaisuudeksi. Ensimmäiset uudisasukkaat olivat pienviljelijöitä, mutta pian saari jaettiin suurille plantaasinomistajille, jotka kasvattivat sokeriruokoa Afrikasta tuodun orjatyövoiman avulla. Saari oli keskeytymättä Britannian kontrollissa, mutta sillä oli vuodesta 1639 oma itsehallinnollinen edustuslaitoksensa.
Orjuus lakkautettiin 1834, mutta paikallista politiikkaa hallitsivat englantilaisperäiset maanomistajat ja kauppiaat aina 1940-luvulle asti. Afrikkalaisperäisen väestön poliittisia oikeuksia ajamaan perustettiin 1937 Barbadoksen työväenpuolue (BLP), joka nousi 1950-luvulla yleisen äänioikeuden käyttöönoton jälkeen saaren valtapuolueeksi. Sen perustaja Grantley Adams toimi myöhemmin Länsi-Intian federaation pääministerinä. Barbados kuului federaatioon 1958–1962. Federaation hajottua Barbados palasi aluksi asemaansa itsehallinnollisena siirtomaana, mutta itsenäistyi 30. marraskuuta 1966 jääden osaksi Kansainyhteisöä.
Barbados on ollut itsenäistymisensä jälkeen englanninkielisen Karibian vakaimpia valtioita. Demokraattinen työväenpuolue (DLP) oli vallassa itsenäistymisestä vuoteen 1976. Sen jälkeen se ja Barbadoksen työväenpuolue ovat käytännössä vuorotelleet hallitusvallassa.
Vuosina 2000–2002 Barbados oli OECD:n mustalla listalla yhteistyöhaluttomana veroparatiisina. Taloudelliset syyt johtivat rajariitoihin 2000-luvulla: vuonna 2004 oli kiistaa Trinidad ja Tobagon kanssa kalastusalueen rajasta ja vuonna 2008 Venezuelan kanssa merenalaisten öljyvarojen hyödyntämisestä.
Barbadoksen pääministeriksi vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen noussut DLP:n David Thompson kuoli lokakuussa 2010 haimasyöpään 48-vuotiaana.
Barbadoksen pääministerinä oli Thompsonin jälkeen vuodesta 2010 lähtien Demokraattisen työväenpuolueen DLP:n seuraava johtaja Freundel Stuart. Tyytymättömyys maan taloudelliseen tilanteeseen johti kuitenkin siihen, että toukokuun 2018 parlamenttivaaleissa Barbadoksen työväenpuolue BLP sai maan historian suurimman vaalivoiton ja palasi vuosikymmenen jälkeen valtaan. Aiemmassa parlamentissa DLP:llä oli niukka enemmistö 16-14, mutta vuoden 2018 vaaleissa BLP sai kaikki parlamentin 30 paikkaa ja BLP:n johtajasta Mia Mottleysta tuli Barbadoksen ensimmäinen naispääministeri.
Siirtymä tasavallaksi
Barbadoksen hallitus ilmoitti syyskuussa 2020 suunnitelmistaan luopua Yhdistyneen kuningaskunnan monarkista maan muodollisena valtionpäämiehenä maan 55-vuotispäivään mennessä. Maa oli Mauritiuksen vuonna 1992 tapahtuneen tasavallaksi julistautumisen jälkeen ensimmäinen entinen brittiläinen siirtomaa, josta tuli tasavalta. Karibialla tasavalloiksi ovat julistautuneet aiemmin Guyana (1970), Trinidad ja Tobago (1976) ja Dominica (1978), minkä lisäksi myös Jamaikan useat hallitukset ovat maininneet harkitsevansa samaa. Brittihovin lausunnon mukaan kyseessä on Barbadoksen kansan ja hallituksen oma asia, eikä ilmoitus tullut yllätyksenä.
Politiikka
Barbados on parlamentaarinen tasavalta, joka kuuluu brittiläiseen Kansainyhteisöön. Parlamentti on kaksikamarinen, sen edustajainhuoneen 30 jäsentä valitaan suoralla kansanvaalilla yhden edustajan vaalipiireistä. Kenraalikuvernööri saa nimittää senaatin 21 jäsentä, mutta valitsee osan heistä pääministerin ja oppositiojohtajan esityksestä.
Barbadoksella pääpuolueet ovat Barbadoksen työväenpuolue (BLP) ja Demokraattinen työväenpuolue (DLP). Vuoden 2013 vaaleissa Freundel Stuartin johtama DLP sai 16 paikkaa ja BLP 14 paikkaa. Muut puolueet ja sitoutumattomat ehdokkaat saivat vain 0,5 prosenttia kaikista äänistä.
Barbadoksen parlamenttivaaleissa vuonna 2018 Barbadoksen työväenpuolue (BLP) sai kaikki parlamentin 30 paikkaa Barbadoksen historian suurimmassa vaalivoitossa ja BLP:n johtaja Mia Mottley nousi Barbadoksen pääministeriksi.
Aluejako
Barbados jakautuu 11 kuntaan ja pääkaupunkiin Bridgetowniin. Kunnat ovat Christ Church, Saint Andrew, Saint George, Saint James, Saint John, Saint Joseph, Saint Lucy, Saint Michael, Saint Peter, Saint Philip ja Saint Thomas. Ne jaetaan edelleen 30 vaalipiiriin, joissa on ministeriön valitsema valtuusto. Aluevaaleja Barbadoksella ei ole.
Talous
Barbadoksen talous on poikkeuksellisen vahva maaksi, joka on luokiteltu kehitysmaaksi. Saarivaltion talous pohjautui 1980-luvulle saakka lähes yksinomaan sokeriteollisuuteen. Sen jälkeen talous on monipuolistunut, kun turismi ja offshore-pankkitoiminta sekä kevytteollisuus ovat kehittyneet. Barbados on kuitenkin pienenä avoimen talouden maana huomattavan haavoittuvainen sen kauppakumppaneista. Maailmanlaajuisen taantuman takia maan bruttokansantuote laski vuonna 2009 noin 4,1 prosenttia, ja sen jälkeen se nousi useamman vuoden ajan hyvin hitaasti. Vuonna 2016 talouskasvu oli 1,6 prosenttia.
Barbadoksella ei juurikaan ole pienten maaöljy- ja maakaasuvarantojen lisäksi muita luonnonvaroja. Caricom-maat ovat perinteisesti olleet Barbadoksen tärkeimpiä kauppakumppaneita, mutta Yhdysvallat ohitti ne vuonna 2016. Yhdysvaltojen jälkeen tärkeimmät vientikohteet olivat Trinidad ja Tobago ja Guyana. Tuonnista suurin osa vuonna 2016 tuli Yhdysvalloista, Trinidadista ja Tobagosta ja Kiinasta.
Barbadoksen energiankulutuksesta 95% katetaan fossiilisten polttoaineiden tuonnilla, kotimaiset fossiiliset, biomassa ja aurinkoenergia kattavat yhteensä vain viisi prosenttia. Uusiutuvien energialähteiden käyttöönoton vauhdittamiseksi maa otti vuonna 2019 mittavan lainan Inter-American Development Bankilta.
Barbadoksella on hyvä tieverkko, ja Bridgetownissa on syvänmeren satama. Grantley Adamsin kansainvälinen lentoasema sijaitsee saaren kaakkoisnurkassa, ja se on itäisen Karibian suurin lentoasema.
Väestö
Vuoden 2016 lopussa Barbadoksen väkiluku oli arvion mukaan 275 400 asukasta. Maan väestönkasvu oli vielä 1900-luvun puolivälissä hyvin korkea, mikä aiheutti ongelmia liikakansoituksen takia. Sen jälkeen kasvu on hidastunut perhesuunnitteluohjelman ja maastamuuton ansiosta. 2010-luvulla väestönkasvu on painunut negatiiviseksi: vuosina 2015 ja 2016 se oli −0,2 prosenttia.
Yli 95 prosenttia Barbadoksen väestöstä on afrikkalaisperäisiä tai mulatteja. Maassa asuu jonkin verran myös eurooppalais- ja aasialaisperäistä väestöä. Barbadoksella puhutaan englantia, mutta asukkaiden länsiafrikkalainen alkuperä kuuluu paikallisessa korostuksessa.
Barbadoksen valtauskonto on kristinusko. Englantilaisten uudisasukkaiden perintö näkyy erityisesti anglikaanien määrässä. Vuonna 2010 niiden osuus oli 23,9 prosenttia koko väestöstä. Adventisteja oli 5,9 ja metodisteja 4,2 prosenttia.
Maan HIV-tilanne on huonompi kuin Karibialla keskimäärin. Vuonna 2009 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 1,4 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 2 100 henkeä, kun Karibian keskiarvo on yksi prosentti. Osuus oli lähes kolminkertaistunut vuodesta 2001. Antiretroviraalilääkitystä sai noin 800 henkeä. thumb|300px|Barbadoksen rantaa
Kulttuuri
Barbadoksen kansallisruokaa on coocoo, maissijauhoista ja okrasta tehty kermainen muhennos, jota syödään paistettujen lentokalojen kanssa. Mount Gayn tislaamo on tuottanut rommia vuodesta 1703. Saarelta on kotoisin myös rommiin ja kookosaromiin perustuva Malibu-likööri.
Musiikki
Barbadosilainen musiikki on monipuolista. Saarella kehittyi 1960-luvun lopussa myös oma musiikkityylinsä, spouge, joka on ottanut paljon vaikutteita reggaesta. Barbadoksen tunnetuin muusikko on R&B- ja popmuusikko Rihanna, joka Barbadoksen julistauduttua tasavallaksi 2021 nimettiin maan viralliseksi kansallissankariksi. Saarella vietetään jopa ”Rihannan päivää” artistin syntymäpäivänä. Muita tunnettuja muusikoita ovat Shontelle ja Livvi Franc. Haastattelussa Rihanna kertoo siitä, kuinka läheinen ja rakas paikka kotimaa Barbados on hänelle. Barbadoksen hallitus on nimennyt Rihannan saaren "kulttuurisuurlähettilääksi" ja hän on epäilemättä maailman tunnetuin barbadoslainen.
Urheilu
Olympialaisiin Barbados on osallistunut vuodesta 1968. Toistaiseksi ainoa mitali on juoksija Obadele Thompsonin pronssimitali miesten 100 metriltä vuonna 2000.
Dark Roots of Earth
Dark Roots of Earth on thrash metal -yhtye Testamentin musiikkialbumi, joka julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Nuclear Blast Records.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 12. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan neljännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä seitsemän viikkoa.
Enebakk
Enebakk on Norjan kunta. Se sijaitsee Vikenin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Kirkebygda. Kunnan korkein kohta, Vardåsen, kohoaa 374 metrin korkeudelle merenpinnasta. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Enebakkin kunnassa oli 10 560 asukasta.
Media
Paikallislehti Enebakk Avis ilmestyy torstaisin.
Moninon ilmailumuseo
300px|thumb|Tupolev Tu-26 (Backfire) Venäjän federaation ilmavoimien keskusmuseo sijaitsee Moninossa, minkä vuoksi se tunnetaan myös nimellä Moninon ilmailumuseo. Sen kokoelmat sisältävät neuvostoliittolaisia ja venäläisiä sotilaslentokoneita.
Museo sijaitsee 40 km:n päässä Moskovasta entisellä Moninon lentokentällä, joka oli toiminnassa vuosina 1932-1956. Museo perustettiin vuonna 1958 ja avattiin vuonna 1960. Pitkään näyttely ei ollut julkinen ainakaan ulkomaalaisille. Siellä oli esillä mm. eri suunnittelutoimistojen (OKB) salaisia prototyyppejä. Vuonna 2001 se tuli täysin julkiseksi. Venäjän lentokoneteollisuus tukee museon toimintaa.
Museossa on esillä venäläisen ilmailun kehityskaari. Kokoelmissa on noin 150 lentokonetta ja helikopteria.
Museon välittömässä läheisyydessä on Venäjän Ilmavoimien sotilasakatemia J. A. Gagarin.
Ulkomaalaisilta vierailijoilta vaaditaan etukäteen ilmoittautuminen (passitiedot).
Studio Killers
Studio Killers on elektronista musiikkia soittava virtuaaliyhtye, jonka kokoonpanoon kuuluvat Chubby Cherry, Goldie Foxx ja Dyna Mink. Yhtyeen jäsenten oikeita nimiä ei ole kerrottu, mutta yhtye on englantilais-tanskalais-suomalainen. Yhtyeen laulajaksi on arveltu Teemu Brunilaa. Yhtye on perustettu Lontoossa.
Ura
Studio Killersin ensimmäinen single oli nimeltään ”Ode To The Bouncer”. Single sijoittui Tanskan singlelistalla parhaimmillaan sijalle 15 ja Suomen singlelistalla sijalle 13. Yhdysvaltalainen Spin-lehti valitsi singlen vuonna 2011 kesän 20 parhaimman kappaleen joukkoon. Yhtyeen toinen single on nimeltään ”Eros and Apollo”. Tammikuussa 2013 yhtye julkaisi ”All Men Are Pigs” -kappaleen. Toukokuussa yhtye julkaisi ”Jenny” -nimisen kappaleen, joka on yhtyeen esikoisalbumin kolmas single. Yhtyeen esikoisalbumi Studio Killers julkaistiin 14. kesäkuuta 2013. Se nousi Yhdysvaltojen iTunes -albumilistan 36. sijalle ja Yhdysvaltojen ja Kanadan iTunesin dance-albumilistan ensimmäiseksi