cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristina Kristerintytär Vaasa
Kristina Kristerintytär Vaasa (ruotsiksi Kristina Kristiernsdotter Vasa) oli Krister Niilonpoika Vaasan tytär. Kristina avioitui vuonna 1413 Karl Steninpoika Bladin kanssa, joka kuoli pian tämän jälkeen. Vuonna 1416 Kristina avioitui uudestaan Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan kanssa. He saivat yhdessä neljä poikaa, joista tunnetuin on Uppsalan arkkipiispaksi noussut Jöns Pentinpoika. Kristina kuoli 1430-luvun alussa.
Montecristo
Montecristo on pieni italialainen saari Välimeressä Korsikan ja Manner-Italian puolivälissä, etelään Elbasta ja länteen Gigliosta. Saari on leveimmillään 4,08 kilometrin levyinen. Se kuuluu Toscanan saaristoon, ja tunnetaan varmaankin parhaiten Alexandre Dumas'n romaanin Monte-Criston kreivin tapahtumapaikkana. Saari ei kuitenkaan todellisuudessa vastaa romaanin kuvausta.
Saarella on asunut vain kaksi vakituista asukasta, jotka huolehtivat suojelualueesta. Sen lisäksi saarella oleskelee kahden viikon vuoroissa Corpo Forestale dello Staton metsänvartijoita mantereelta Follonican kaupungista.
Saaren historia
Saaren historia alkaa rautakaudella. Etruskit hakkasivat saaren tammimetsiä, koska mannermaalla tarvittiin polttoainetta raudan valmistuksessa. Kreikkalaiset antoivat saarelle sen vanhimman tunnetun nimen, Oglasa tai Ocrasia, saaren kallioiden okransävyn takia.
Roomalaiset tunsivat saaren nimellä Mons Jovis, ja pystyttivät alttarin Juppiterille saaren korkeimmalle vuorelle; alttarin jäänteitä on yhä nähtävissä. Rooman imperiumin aikana sinne avattiin joitain louhoksia, joista louhittiin graniittia luultavasti läheisten saarten Giglio, Elba ja Giannutri kylien rakentamiseen.
Neljännen vuosisadan puolenvälin tienoilla saaren luoliin muutti erakkoja, jotka pakenivat Genserikin johtamia vandaaleja; heistä tärkein oli Palermon piispa Mamilian. He kastoivat saaren nimelle "Mons Christi", mistä nykyään käytössä oleva nimi on johdettu.
Kuudennen vuosisadan alussa paavi Gregorius Suuri alisti erakot benediktiinien sääntökuntaan. Näihin aikoihin rakennettiin saarelle Pyhän Mamilianin luostari. Kirkon saamien lahjoitusten ansiosta sen rikkauksista tuli legendaarisia, ja luolaan, missä pyhimykseksi julistettu Mamilian oli asunut, tehtiin kappeli.
Vuonna 1216 munkit liittyivät kamaldoliittien sääntökuntaan. Luostarista tuli varakkaiden sukujen lahjoitusten takia erittäin rikas ja voimakas, mikä myös antoi aiheen legendalle saarelle kätketystä aarteesta. Saari kuului aluksi Pisan kaupunkivaltioon, sitten Piombinon. Vuonna 1553 Ottomaani-merirosvo Dragut, matkallaan kohti Elbaa, ryösti luostarin ja orjuutti sen munkit täten lopettaen luostarin toiminnan. Tämän jälkeen saaresta tuli asumaton.
1500-luvun puolivälissä siitä tuli yhdessä muun Toscanan saariston kanssa osa Espanjan vasallia Presidin valtiota. Kun Napoleonin johtama Ranskan keisarikunta sortui, saaresta tuli osa Toscanan suurherttuakuntaa.
Vuonna 1840 saaren omistajana oli Charles Cambiagi ja tehtiin ensimmäiset yritykset asuttaa saarta. Sitä yrittivät saksalaiset erakot Augustin Eulhardt ja Joseph Keim, jotka joutuivat hylkäämään yrityksen. Vuonna 1843 saapui uusia yrittäjiä aikeinaan viljellä maata saarella: nuori tirolilainen Adolph Franz Obermüller, ja muutaman kuukauden kuluttua ranskalainen Charles Legrand tyttöystävänsä kanssa. Vuonna 1843 yritti myös ranskalainen agrikulturellisti George Guiboud myöskin epäonnistuen. Vuonna 1846 jotkin genovalaiset tekivät samankaltaisen yrityksen. Vuonna 1849 aloittanut ranskalainen Jacques Abrial onnistui viljellä maata saarella kolmen vuoden ajan. Vuonna 1852 rikas englantilainen George Watson-Taylor, osti saaren ja muutti saaren luoteiskulmalla olevan Cala Maestran puutarhaksi, istuttaen sinne eukalyptusta ja monia eksoottisia kasveja, kuten jumaltenpuita, joka nyt vieraslajina on saaren vitsaus. Muutamat saarella olevat rakennukset, kuten Royal Villa, ajoittuvat tälle kaudelle. Vuonna 1860 jotkin Italiaan matkanneet Punapaitoihin liittyneet Englannissa asuneet pakolaiset haaksirikkoutuivat saarelle ja tekivät siellä tuhojaan. Välttääkseen saaren omistajan vahingonkorvausvaateet hallitus näki parhaimmaksi ostaa asumaton saari 3. kesäkuuta 1869 100,000 punnalla. Vuoden 1878 asuttamisyritysten jälkeen saarelle perustettiin vankila, joka oli osa Pianosan saaren vankilaa.
Vuonna 1889 Montecristo annettiin markiisi Carlo Ginorille, joka korjasi Villan ja muutti saaren metsästysmaaksi. Vuonna 1896 Victor Emmanuel III (silloin kruununprinssinä) meni saarelle kuherruskuukaudelleen nuorikkonsa kanssa ja vuoden 1899 jälkeen siitä tuli Victor Emmanuelin yksinomainen kuninkaallinen metsästysmaa. Toisen maailmansodan aikana saarella oli italialainen varuskunta.
Useiden vandalisointien ja spekulaatioiden jälkeen saaresta tuli kansallispuisto vuonna 1971. Saari on osa Parco Nazionale Arcipelago Toscano – kansallispuistoa.
Joulukuussa 2011 saarella jo roomalaisajalta peräisin olevien mustarottien kannan ilmoitettiin kasvaneen jo liian suureksi ja aiheuttavan vaaran saaren muulle eläimistölle. Saaren vaikeakulkuisuuden vuoksi sinne pudotettiin rotanmyrkky-pellettejä, vaikkakin tätä kritisoitiin myrkyn muulle eläimistölle aiheuttaman vaaran takia. Jumaltenpuut aiotaan myös hävittää saarelta.
From the Devil’s Chalice
From the Devil's Chalice on suomalaisen black metal -yhtyeen Behexenin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 kolmen 7" vinyylin boksisettinä, johon sisältyi yhtyeen logotarra sekä kangasmerkki. Albumi julkaistiin myös CD-muodossa vuonna 2009.
Kappaleet
CD 1
CD 2
Artur Fischer
Artur Fischer (31. joulukuuta 1919 Tumlingen – 27. tammikuuta 2016 ) oli tuottelias saksalainen keksijä. Hän rekisteröi ensimmäisen patenttinsa vuonna 1949 ja oli 2000-luvulle tultaessa patentoinut yli tuhat keksintöä. Hän kehitti rakennussarja Fischertechnikin.
Fischerille myönnettiin vuonna 1990 tekniikan alan arvostettu palkinto Werner-von-Siemens-Ring.
From the Devil’s Chalice
Kappaleet
CD 3
Patrick Miller
Patrick Miller (1730–1815) oli skotlantilainen pankkiiri ja Carron Company -nimisen rautaruukin osakkeenomistaja sekä innostunut ase- ja laivatekniikan kokeilija. Laivatekniikassa hänen kiinnostuksensa kohteena olivat myös kaksi- ja kolmirunkoiset huvialukset, joiden runkojen väliin oli asennettu kammella pyöritettävä siipiratas. Miller syntyi Dalswintonin kylässä hieman pohjoiseen Dumfriesistä.
Miller yritti herättää useiden Euroopan maiden laivastojen kiinnostusta erikoissota-alustaan kohtaan, mutta vain Ruotsin laivasto osoitti jotakin kiinnostusta. Fredrik af Chapman kutsui alusta englantilaiseksi ”merimöröksi”. Ruotsin kuningas Kustaa III lähetti Millerille kiitokseksi itse aluksesta ruotsalaisia lantun siemeniä hienossa nuuskarasiassa, joka nykyään löytyy Victoria ja Albert museosta Lontoossa.
Millerin lasten opettaja James Taylor ehdotti Millerille, että tämän veneissä voitaisiin kokeilla höyrykonetta. Nähtyään insinööri William Symingtonin tekemän esitteen keksimästään höyrykoneesta vaunussa, Miller pyysi Symingtonin rakentamaan kyseisen höyrykoneversion käyttömekanismeineen kaksirunkoiseen siipirattaalla varustettuun huvialukseen. Sitä kokeiltiin onnistuneesti Millerin talon lähellä Dalswinton Loch -järvellä 14. lokakuuta 1788. Seuraavana vuonna isompi höyrykone sovitettiin 10 metriä pitkään kaksirunkoiseen alukseen, jota kokeiltiin Forthin–Clyden kanavalla. Siipiratas repesi 2. joulukuuta testeittä, mutta alkuvaikeuksien jälkeen alus kulki 26. ja 27. joulukuuta 1789 jonkin matkaa kanaalissa yli 10 km/h nopeudella. Miller oli valittanut kehittämisen kustannuksista, eikä hän ollut tyytyväinen Symingtonin höyrykoneeseen ja lopetti projektin. Kymmenen vuotta myöhemmin lordi Dundas käynnisti Symingtonin työn uudelleen, mikä johti kuuluisaan Charlotte Dundas -nimiseen siipiratasalukseen.
Colm Feore
Colm Feore (s. 22. elokuuta 1958) on kanadalainen näyttelijä. Hän on Prix Iris- ja Screen Actors Guild -palkintojen voittaja ja Genie-palkinnon ehdokas. Hän esittää Sir Reginald Hargreevesia The Umbrella Academy -televisiosarjassa.
Nuoruus
Feore syntyi Bostonissa irlantilaisille vanhemmille, jotka asuivat Irlannissa useita vuosia hänen nuoruutensa aikana. Perhe muutti myöhemmin Windsoriin, missä Feore kasvoi.
Valmistuttuaan Ridley Collegesta St. Catharinesissa, hän osallistui Kanadan kansallisteatterikouluun Montrealissa.
Tamppi (lehti)
Tamppi on Tampereen yliopiston teekkarien kerran vuodessa, wappuna, julkaisema huumoripitoinen julkaisu. Tamppi on saatavilla ainakin Tampereella, mutta sitä on käyty myymässä jopa Tukholmassa. Lehden toimittaa Blebeijikerho.
Historia
Tampin edeltäjä oli vuoden 1970 vappuna ilmestynyt Tamppaani. Vuonna 1972 ilmestyi Gulliveri. Se ilmestyi joka toinen vuosi Äpyn kanssa aina vuoteen 1976 saakka. Ensimmäinen varsinainen Tamppi ilmestyi vuonna 1978, jonka jälkeen Tamppi on ilmestynyt jokaisena vappuna. Tamppi on Suomen useimmin ilmestynyt vappulehti ja se julkaistiin 36. kerran keväällä 2013.
Tampereen kaupunki antoi Tampin roolille opiskelijakulttuurissa tunnustuksen nimeämällä vuonna 2005 TTY:n läheisyydessä olevan lyhyet kadut Tamppikujaksi ja -raitiksi.
Ulkoasu
Tamppi on aina ollut pakattu vaihtelevanlaisiin pakkauksiin. Näistä mainittakoon Dynamiittipötkö 1989, Taskumatti 1991 ja Pulloposti 1997. Vuoden 2006 Tamppi pakattiin energiajuomatölkkiä muistuttavaan penaaliin ja itse lehti muistutti ulkomuodoltaan perinteistä sinikantista ruutuvihkoa. Tampin pakkaus pyritään tekemään vitsikkääksi, jotta se toimisi hyvänä myyntivälineenä. Lehden mukana pakkauksessa on tarroja ja muuta pikkutavaraa.
Adstringentti
Adstringentti eli astringentti on kemiallinen aine, jota käytettäessä elimistön kudokset supistuvat tai kuroutuvat (jumoavat). Sana "adstringentti" juontuu latinan kielen sanasta astringere ("liittää yhteen"). Tavallisimpia jumeita ovat galmeija ja amerikantaikapähkinä. Lääketieteessä jumoamista käytetään yleensä tooppisiin eli pienelle alueelle kohdistuviin hoitoihin.
Adstringaatioksi kutsutaan myös suuhun syntyvää kuivaa jumon tunnetta, jonka aiheuttavat tanniinit. Näitä esiintyy esimerkiksi oratuomen ja tuomen marjoissa sekä kakin hedelmissä. Tanniinit tuhoavat syljen proteiineja, mikä aiheuttaa "hiekkapaperimaisen" tunteen suussa. Monet nisäkkäät (myös ihminen) kokevat jumoavan maun yleensä epämiellyttävänä. Tämän takia ne välttävät adstringoivien hedelmien syömistä. Toisaalta linnut eivät kykene maistamaan adstringaatiota ja syövätkin mielellään tällaisiakin marjoja.
Adstringentteja esiintyy myös viineissä ja teessä. Joissakin viinilaaduissa, erityisesti rypäleistä valmistetuissa nuorissa punaviineissä, kuten Cabernet Sauvignon'ssa, pidetään pientä määrää adstringentteja asiaankuuluvana.
Adstringoivat lääkkeet aiheuttavat limakalvojen tooppisten kudosten supistumista. Niitä käytetään usein sisäisesti estämään veriseerumin tai liman erittymistä esimerkiksi kurkkukivun, verenvuotojen, ripulin tai mahahaavan yhteydessä. Ulkoisesti käytettävät jumelääkkeet koaguloivat vähäisessä määrin ihon proteiineja. Tämän takia ne kuivattavat, lujittavat ja suojaavat ihoa. Aknesta kärsiviä ohjataan usein käyttämään jumeita, jos iho on myös rasvoittuva. Yleisesti käytettyjä adstringentteja ovat aluna, kaurapuuro, siankärsämö, pimenttiöljy, hyvin kylmä vesi ja alkoholi. Monet jumevalmisteet sisältävät hopeanitraattia, sinkkioksidia, sinkkisulfaattia, alumiiniasetaatin vesiliuosta, bentsoiinitinktuuraa ja kasvisperäisiä aineita kuten parkkihappoa ja gallushappoa. Granaattiomenan punaiset, ruusumaiset kukat ovat hyvin kitkeriä. Lääketieteessä niitä on kuivattuina käytetty jumeeksi.
Myös joidenkin metallien suoloja ja happoja on käytetty adstringaatioon.
Ignacy Hryniewiecki
thumb|Ignacy Hryniewiecki Ignacy Hryniewiecki (1855 tai 1856 – 13. maaliskuuta 1881 Pietari) oli puolalainen vallankumouksellinen, joka murhasi Venäjän keisari Aleksanteri II:n.
Hryniewiecki syntyi puolalaiseen perheeseen Venäjän keisarikunnan Minskin kuvernementissa, nykyisen Valko-Venäjän alueella. Seudulla oli toteutettu venäläistämispolitiikkaa, joka kielsi muun muassa puolan kielen käytön kouluissa, sanomalehdissä ja toimistoissa. Hryniewieckin perhe oli aatelistaustainen ja heillä oli pieni kartano Babruiskissa.
Vuonna 1875 Hryniewiecki matkusti Pietariin, jossa hän opiskeli matematiikkaa paikallisessa tekniikan instituutissa. Pian Hryniewieckistä tuli Venäjän kansalainen, ja hän osallistui vallankumouksellisen Narodnaja voljan liikkeen kokouksiin. Moni liikkeen jäsen oli syntyjään muita kuin venäläisiä.
Narodnaja voljan terroristit yrittivät murhata keisari Aleksanteri II:n seitsemän kertaa, onnistumatta. 13. maaliskuuta 1881 Hryniewiecki heitti pommin keisaria kohti Nevski prospektilla, lähellä Talvipalatsia. Aleksanteri haavoittui ja kuoli neljän tunnin kuluttua. Hryniewiecki kuoli räjähdyksessä. Isku Aleksanteria vastaan oli ehkä ensimmäinen itsemurhaisku.
Narodnaja voljan muut jäsenet Nikolai Kibaltšitš, Sofja Perovskaja, Nikolai Rysakov, Timofei Mihailov ja Andrei Željabov tuomittiin kuolemaan, Gesja Gelfman karkotettiin Siperiaan.
Murhapaikalle Aleksanteri II:n seuraaja Aleksanteri III määräsi rakennettavaksi niin sanotun Verikirkon.
Allen Dulles
Allen Welsh Dulles (7. huhtikuuta, 1893 – 29. tammikuuta, 1969) oli Yhdysvaltain tiedustelupalvelun CIA:n johtaja vuosina 1953–1961. Koulutukseltaan hän oli lakimies. Hänen veljensä John Foster Dulles toimi Yhdysvaltojen ulkoministerinä.
Allen Dulles toimi toisen maailmansodan aikana Sveitsissä Valkoisen talon epävirallisena edustajana ja Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun OSS :n agenttina. Vuoden 1943 alussa hän aloitti salaiset neuvottelut saksalaisten SS-johtajien ja sotilastiedustelun edustajien kanssa tavoitteenaan Hitlerin syrjäyttäminen, erillisrauha, Saksan pelastaminen tuholta ja Neuvostoliiton vastaisen rintaman luominen. Dulles toivoi lopettavansa länsirintaman sodan salaisen diplomatian avulla. Hän ei kuitenkaan saavuttanut presidentti Franklin D. Rooseveltin tukea tavoitteilleen.
Dulles oli mukana toteuttamassa Iranin pääministerin Mohammed Mossadeqin syrjäyttämistä CIA:n vallankaappauksessa vuonna 1953. Presidentti John F. Kennedy erotti hänet tehtävästä mm. Sikojenlahti-operaation ja Fidel Castron salamurhahankkeiden epäonnistuttua.
Dulles toimi jäsenenä Warrenin komissiossa, joka tutki presidentti John F. Kennedyn salamurhaa.
Juhannus
thumb|[[Anders Zorn, Juhannustanssit, 1897.]] Juhannus on valon ja keskikesän juhla, jota vietetään kesäkuun lopussa kesäpäivänseisauksen tienoilla. Suomessa juhannus on yöttömän yön juhla, kun pohjoisen napapiirin pohjoispuolella aurinko ei laske lainkaan kesäpäivänseisauksena. Suomessa juhannus on myös virallinen liputuspäivä, jolloin liputetaan koko juhannusyön ajan.
Suomessa, Ruotsissa ja Baltian maissa juhannus on ollut alun perin muinaisuskontoon liittyvä juhla. Monet kristilliset kirkkokunnat viettävät juhannusta Johannes Kastajan syntymäpäivänä, mistä tulee nimi juhannus. Joissakin murteissa juhannusta kutsutaan mittumaariksi (ruots. midsommar, keskikesä).
Juhannuksen ajankohta
Juhannusta vietettiin alun perin vuoden valoisimpana päivänä eli kesäpäivänseisauksen aikaan, josta katolinen kirkko siirsi juhlan vieton kesäkuun 24. päivään eli vietettäväksi puolta vuotta ennen joulua. Se, että juhannuspäivän perinteinen paikka on 24. eikä 25. kesäkuuta, vaikka joulupäivä on 25. eikä 24. joulukuuta, johtuu roomalaisten päivänumerointitavasta, joka poikkesi nykyisestä. Loppukuun päivät numeroitiin lopusta alkuun päin, ja koska kesäkuussa on 30, mutta joulukuussa 31 päivää, sai päivämäärä, joka nykyisin merkitään 24. kesäkuuta, saman järjestysnumeron kuin päivä, joka nykyisin merkitään 25. joulukuuta.
Vuonna juhannusta vietetään lauantaina . kesäkuuta.
Juhannuspäivä 2020-luvulla:
Kirkollinen juhannus
Juhannusta vietettiin alun perin vuoden pisimpänä päivänä, mutta katolinen kirkko siirsi juhlapäivän 400-luvun alkupuolella kesäkuun 24. päivään. Sen ajankohta perustuu käsitykseen, että Johannes syntyi kuusi kuukautta ennen Jeesusta. Juhlan raamatullinen lähtökohta on Luuk. 1:26, 36. Pelastushistoriallisesti juhannus viittaa seuraavaan jouluun ja nimesi sen puoli vuotta ennen joulua syntyneen Johannes Kastajan syntymäpäiväksi. Juhlan nimeksi vakiintui ajan myötä juhannus, joka on Johannes-nimen vanha muoto. Samalla kirkko halusi antaa uuden, kristillisen merkityksen Euroopassa yleisesti vietetylle keskikesän juhlalle. Ruotsin kirkossa juhannuspäivän viettoaiheena on "Luomakunta", ja Johannes Kastajan muistoa vietetään juhannuspäivää seuraavana sunnuntaina.
Jaden Schwartz
Jaden Schwartz (s. 25. kesäkuuta 1992 Melfort, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL:ssä Seattle Krakenissa. St. Louis Blues varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2010. Schwartzin vahvuudet ovat kahden suunnan pelaamisessa, kiekkokontrollissa ja liikkuvuudessa. Hän pitää esikuvinaan mm. Joe Sakicia ja Pittsburg Penguinsin Sidney Crosbyä.
Juhannus
Suomalainen juhannus
Suomalaiseen juhannukseen kuuluvat kiinteästi esimerkiksi juhannussauna koivuvihtoineen, juhannuskokko ja juhannustanssit. Monet juhannuksen perinteistä juontavat juurensa vanhaan eurooppalaiseen valon ja hedelmällisyyden juhlaan kesäpäivänseisauksen aikana. Juhannukseen on vanhastaan liittynyt erilaisia uskomuksia ja taikoja, joilla on pyritty varmistamaan tuleva sato ja naimaonni.
Jaden Schwartz
Seuraura
Schwartzin kasvattajaseura on Melfort MHA. Hän pelasi Athol Murrayn yliopistossa Notre Damessa, joka sijaitsi Wilcoxissa Saskatchewanissa. Schwartz auttoi Notre Damen Kamloops International Bantam Ice Hockey Tournamentin voittoon vuosina 2006 ja 2007. Vuonna 2007 hän pelasi Notre Dame Houndsissa, jonka hän auttoi vuoden 2007 Mac's AAA Midgetin voittoon. Schwartz pelasi samassa turnauksessa vuonna 2008, ja nimettiin Saskatchewan Midget AAA Hockey Leaguen parhaaksi hyökkääjäksi kaudella 2007–2008. Hän voitti SMHL:n pistepörssin tehoilla 39+72=111 ja rikkoi Vincent Lecavalierin ja Brad Richardsin aikaisemmat ennätykset.
Schwartz pelasi juniorina kaudella 2008–2009 SJHL:n Notre Dame Houndsissa, jolloin hän oli sarjan pistepörssin viides ja maalipörssin kolmas tehoilla 34+42=76. Tulokkaiden pistepörssin voittanut Schwartz valittiin SJHL:n vuoden tulokkaaksi. Kaudeksi 2009–2010 Schwartz siirtyi USHL:n Tri-City Stormiin ja voitti sarjan pistepörssin tehoilla 33+50=83. Schwartz valittiin myös USHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja voitti parhaan hyökkääjän palkinnon. Hänestä tuli samalla nuorin pelaaja, joka on tehnyt vastaavan sitten kauden 1982–1983 ja teki suurimman pistemäärän sitten Thomas Vanekin kaudella 2001–2002. St. Louis Blues varasi Schwartz NHL:ään ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana kesällä 2010.
Kaudeksi 2010–2011 Schwartz siirtyi Coloradon yliopistoon, jonne siirtymisestä hän oli päättänyt jo tammikuussa 2008. Hänet valittiin kaudella WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen ja WCHA:n kolmanteen tähdistökentälliseen.
Maajoukkueura
Schwartz voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Schwartz oli Kanadan kapteeni 2012 Nuorten maailmanmestaruuskilpailussa ja voitti pronssia.
Muuta
Schwartzin veli Rylan Schwartz (s. 1990) pelaa myös jääkiekkoa Coloradon yliopistossa, samassa joukkueessa missä Jaden pelaa. Schwartzin sisko Mandi Schwartz (s. 1988–2011) pelasi jääkiekkoa Yale Bulldogsin naisten joukkueessa. Hänellä havaittiin akuutti myelooinen leukemia joulukuussa 2008. Vaikka Mandille yritettiin lyötää parannuskeinoa luuytimensiirron avulla, hän kuoli huhtikuussa 2011.
Juhannus
Suomalainen juhannus
Juhannus on Suomessa virallinen liputuspäivä, Suomen lipun päivä. Muista liputuspäivistä poiketen liputus alkaa jo juhannusaattona kello 18 ja jatkuu yön yli yhtäjaksoisesti juhannuspäivän iltaan kello 21 saakka. Juhannus on myös kirkollinen juhlapäivä.
Historia
thumb|[[Juhannuskokko|Juhannuskokon poltto on yksi juhannusperinteistä.]] Juhannusta vietettiin Suomessa alun perin Ukon juhlana sadon ja hedelmällisyyden varmistamiseksi. Etelä-Karjalassa juhannusta kutsuttiin Ukon juhlaksi vielä 1800-luvulla.
Juhannuksena tehtiin yleisesti taikoja, joilla pyrittiin varmistamaan tuleva sato ja naimaonni. Suomalaisiin juhannusperinteisiin kuului aiemmin myös suursiivous. Portaiden, ovien ja ikkunoiden pieliin oli tapana pystyttää juhannuskoivuja. Koivunoksista sidottiin lisäksi tuoreita vihtoja. Sisään taloon kannettiin kukkia ja tuoreita puunlehviä.
Vuoden pisimpiä päiviä juhannusviikolla on kutsuttu pesäpäiviksi, koska aurinko on silloin ”pesässä”, eli sen päivittäinen kierto käy korkeimmalla kohdallaan, ikään kuin maailmanpuun oksalla. Aurinko näyttää viipyvän pesässä joitakin päiviä, kunnes auringon liikerata alkaa taas laskea ja päivät jälleen lyhetä. Pesäpäivinä tapahtuva kosminen suunnanmuutos on koettu taianomaiseksi tilanteeksi, jolloin pahojen henkien ja kummitusten on uskottu nousevan esiin ja liikkuvan vapaina maan päällä. Juhannuspäivä oli suotuisa myös enteiden katsomiselle. Silloin katsottiin säitä, satovuotta ja karjaonnea.
Juhannussalko
thumb|[[Juhannussalko Ahvenanmaalla.]]
Ahvenanmaalla ja suomenruotsalaisella rannikkoalueella on pystytetty juhannussalkoja (midsommarstång eli majstång), joka koristellaan lehdin ja kukin. Salkojen on ajateltu kuuluneen skandinaaviseen pakanalliseen hedelmällisyysriittiin. On myös esitetty, että keskiajan Hansa-kauppiaat toivat salkoperinteen Pohjoismaihin, jolloin tapa olisi sukua Manner-Euroopassa vappuna pystytettäville saloille.
Juhannuskokko
Juhannuskokkojen polttaminen liittyy keskieurooppalaiseen tapaan polttaa tulia kevään juhlan yhteydessä. Suomessa juhannuskokkoja poltettiin maan itäisissä ja pohjoisissa osissa, mistä tapa levisi 1900-luvun aikana koko maahan. Aikaisemmin maan länsiosissa poltettiin ennen juhannusta helavalkeita ja pääsiäiskokkoja. Jälkimmäinen perinne elää edelleen Pohjanmaalla. Myös syksyllä mikkelin tai kekrin aikaan poltettiin kokkoja. Kokkojen on joskus selitetty liittyvän auringonpalvontaan, useimmin niiden on katsottu liittyvän satoisuuden sekä karjan ja ihmisten menestyksen tuottamiseen sekä pahan torjuntaan.
Taiat
Juhannuksena on tehty runsaasti erilaisia juhannustaikoja. Tunnetuimpia ovat erilaiset lemmentaiat. Taioilla pyrittiin takaamaan naimaonni, näkemään tuleva puoliso tai saamaan haluttu henkilö puolisoksi. Juhannustaioista monet tehtiin alasti. Naimaikäiset tytöt koettivat saada selville tulevan sulhasensa esimerkiksi kiertämällä kolmesti saunan ympäri ja kurkistamalla lakeisesta sisään tai katsomaan keskiyöllä alastomana lähteeseen. Juhannussaunassa valmistauduttiin houkuttelevammaksi kosinnan kohteeksi lukemalla loitsuja ja kylpemällä kukista tehdyllä Vastalla. Juhannuspäivä oli suotuisa enteiden katsomiselle. Silloin katsottiin säitä, satovuotta ja karjaonnea. Kaikenlaiset oudot tapahtumat olivat luonteenomaisia juhannusyölle. Aaveiden ajateltiin vaeltavan ja aarnivalkeiden palavan.
Koristeet
Suomalaisiin juhannusperinteisiin kuului aiemmin suursiivous. Juhannuskoristeet ovat olleet pääasiassa kukkia ja lehviä. Pihoille on tehty lehtimajoja ja huoneisiin ripoteltu haavan- ja pihlajanlehtiä. Portaiden, ovien ja ikkunoiden pieliin pystytettiin juhannuskoivuja. Koivunoksista myös sidottiin tuoreita vihtoja.
Pohjanmaalla on ollut käytössä juhannuskuusi, joka eroaa joulukuusesta siinä suhteessa, että kuusi karsittiin latvatupsuun asti. Kuusi sai seistä pihalla ainakin kekriin saakka syksyllä.
Muut perinteet
Juhannussaunassa käytiin jo päivällä, jotta illalla oltaisiin puhtaina valmiina vastaanottamassa yötöntä yötä. Juhannussauna saatettiin koristella juhannuskoivuin tai tuorein lehvin.
Juhannus on ollut Suomessa aiemmin vilkkainta avioliittoaikaa, mutta nykyisin juhannushäät ovat harvinaisempia. Talonpoikaiskulttuurissa häitä vietettiin tavallisesti satovuoden lopussa eli syksyllä. 1800-luvun alussa ajankohtana yleistyi kesäkuu, koska maataloustöissä oli tuolloin väliaika. Varsinaisesti kesähäät yleistyivät vasta 1900-luvulla.
Varsinkin 1950-luvulla Aavasaksalle saapui joka vuosi juhannuksena suuri joukko matkailijoita keskiyönauringon juhliin. Vanhoja juhannusperinteitä vaalitaan vuosittain etenkin Helsingin Seurasaaressa järjestettävissä perinteisissä juhannusjuhlissa.
Suomen lipun juhlapäivän ajankohtaa pohdittiin vuonna 1926. Kirjailija Maila Talvion ehdotus juhannuspäivästä voitti. Viralliseksi liputuspäiväksi juhannus tuli vuonna 1934.
Juhannuksen ajankohta
pienoiskuva|Kukkiva [[juhannusruusu.]] Juhannusta edeltävä perjantai on juhannusaatto. Se ei ole pyhäpäivä, mutta useimmilla työpaikoilla se on vakiintuneen käytännön mukaisesti vapaapäivä. Kaupat saivat silloin vuosina 2009–2015 voimassa olleen lain mukaan olla auki vain kello kahteentoista, ennen vuotta 2009 kolmeentoista asti päivällä.
Juhannuspäivää vietetään Suomessa ja Ruotsissa kesäkuun 20.–26. päivälle osuvana lauantaina. Aiemmin juhannusta vietettiin viikonpäivästä riippumatta 24. kesäkuuta, Suomessa vuoteen 1954 ja Ruotsissa vuoteen 1952 saakka. Esimerkiksi Norjassa, Virossa ja Latviassa juhannusta juhlitaan edelleen aina 24. kesäkuuta.
Nykyajan juhannustapoja
Nykyisinkin suomalaisiin juhannusperinteisiin kuuluvat juhannuskoivut ja -kukat, juhannussauna sekä ruotsinkielisillä alueilla lehvin ja kukin koristellut juhannussalot. Useiden suomalaisten tapana on viettää juhannus kesämökillä. Monet käyttävät juhannuksena runsaasti alkoholijuomia.
Perhe- ja paikallisyhteisöjuhlista ovat juhannusjuhlat laajentuneet jopa laajoiksi yleisötapahtumiksi kuten konserteiksi. Suomen vanhin juhannusfestivaali on Himos Festival. Yksi pisimpään järjestetyistä juhannusjuhlista on ollut Lentäjien juhannus Kauhavalla lentosotakouluksi muuttuneen ilmasotakoulun lentokentällä.
Kaupungeista maalle menoa juhannuksena on arvosteltu joukkotiedotusvälineissä 1970-luvun alkupuolelta saakka. Syitä kesäviikonlopuille tyypilliseen suureen kuolleisuuteen ovat juhannusliikenteen aiheuttamat liikenneonnettomuudet ja hukkumiset, joihin suurena syynä on alkoholin runsas käyttö. Esimerkiksi vuoden 2000 juhannuksena Suomessa kuoli liikenne- ja hukkumisonnettomuuksissa 25 ihmistä. On kuitenkin vuosia, jolloin juhannuksen viileästä säästä johtuen aiheutuu vähemmän hukkumisonnettomuuksia kuin tavallisena lämpimänä kesäviikonloppuna.
Juhannuksen sää
Juhannusta vietetään tyypillisesti kesäisessä säässä päivälämpötilan vaihdellessa +20 asteen molemmin puolin. Juhannussää on kuitenkin vuosittain vaihtelevaa.
Aiheesta muualla
Midsummer Midsommar Иван Купала
Esihistoria
thumb|Etelä-Englannissa sijaitseva [[Stonehenge on maailman tunnetuimpia esihistoriallisia rakennelmia.]] Esihistoria tarkoittaa ihmisen menneisyyden ajanjaksoa ennen kirjoitustaidon käyttöönottoa. Historiaksi nimitetään esihistorian jälkeistä aikaa, jota voidaan tutkia kirjallisista lähteistä. Yli 99 % ihmiskunnan olemassaolon ajasta on ollut esihistoriaa. Esihistoriaa tutkivista tieteistä merkittävin on arkeologia.
Jaottelu
Esihistoria jaetaan paleoliittiseen, neoliittiseen, pronssikauteen, kuparikauteen ja rautakauteen.
Lisäksi Euroopan esihistoria jäsennetään usein seuraavasti:
Esihistorian päättyminen
Esihistorian ajasta siirryttiin varhaishistorian aikaan ensimmäisenä Mesopotamiassa ja Egyptissä, joissa syntyivät maailman ensimmäiset korkeakulttuurit sekä kirjoitustaito.
Kiinassa vanhimmat kirjoitukset tunnetaan Shang-dynastian ajalta.
Mesoamerikassa kirjoitustaidon kehittivät olmeekit 700–500 eaa. Heitä seuranneet mayat joko kehittivät itse kirjoituksensa tai luultavammin omaksuivat sen sapoteekeilta tai olmeekeilta. Myös inkojen solmukirjoitus quipu on mahdollisesti kehittynyt ennen eurooppalaisten tuloa ja sisältänyt numerotiedon ohella tavuja, äänteitä ja kertomuksia.
Suomessa katsotaan historian alkavan 1100- ja 1200-lukujen mittaan.
Pépinin testi
Pépinin testi on lukuteoriassa tulos, jolla voidaan tarkastaa, onko annettu Fermat'n luku alkuluku. Sen mukaan on alkuluku jos ja vain jos.
”Them”
”Them” on King Diamondin kolmas albumi. Alkuperäinen albumi on äänitetty ja miksattu M.M.C.-studiossa Kööpenhaminassa Tanskassa vuonna 1988. Uudelleenmasteroitu versio vuodelta 1997 sisältää kolme lisäkappaletta.
Kappaleet
Vuoden 1988 CD-bonus
Vuoden 1997 uusintapainoksen bonuskappaleet
Power Girl
Power Girl, oikealta nimeltään Kara Zor-L tai Karen Starr on DC Comicsin kustantamissa sarjakuvissa esiintyvä supersankaritar, jonka loivat Gerry Conway, Ric Estrada ja Wally Wood. Hahmon ensiesiintyminen oli All Star Comics -sarjakuvalehden numerossa 58, vuonna 1976. Power Girl on DC-sarjakuvan rinnakkaisuniversumin Earth-Twon versio Terästytöstä. Hahmo pakeni Teräsmiehen tavoin tuhoutuneesta Kryptonista, mutta Power Girlin aluksella kesti kauemmin saapua maaplaneetalle. Hahmolla on samat supervoimat kuin Teräsmiehellä.
Sarjakuvissa
Kun Krypton-planeetan kohtalon selviää, Karan isä Zor-L lähettää vauvaiässä olleen tyttärensä kohti maaplaneettaa samaan aikaan, kun Jor-L lähetti Kal-L:n. Karan aluksella kesti kuitenkin kauemmin saapua maaplaneetalle, ja siksi Karan serkku Kal-El ehti viettää maaplaneetalla noin kymmenen vuotta. Toisin kuin Kal-L:n alus, Karan alus oli suunniteltu pitämään hänet staasissa koko matkan. Matkan aikana Kara kuitenkin kykeni viettämään aikaa aluksi tekoälyn luomassa virtuaalimaailmassa, jossa oli kopiot hänen vanhemmistaan sekä muista kryptonilaisista. Aluksen laskeuduttua maaplaneetalle Kara astui ulos noin 20-vuotiaan naisen ikäisenä.
Karan olemassaoloa ei paljastettu heti naisen saavuttua planeetalle. Hänen serkkunsa Clark Kent ja vaimonsa Lois Lane ottivat Karan huostaan luodakseen perhetunnelman sopeutuakseen uuteen maailmaan ja ihmisiin. Karalla oli kuitenkin jonkinlaisia ongelmia sopeutua kaupunkimaiseen elämään, mutta erään toimittajan Andrew Vinsonin avustuksella nainen otti serkkunsa tavoin salaisen henkilöllisyyden Karen Starr, tietokoneohjelmoija. Uuden henkilöllisyyden turvin hän ystävystyi Helena Waynen kanssa (Batmanin ja Kissanaisen tytär Earth-Two rinnakkaisuniversumissa). Sittemmin Kara toimi Power Girlin roolissaan ja auttoi muun muassa Oikeuden Yhteiskunta -ryhmän jäseniä Salamaa ja Villikissaa Pekingissä keinotekoisen tulivuoren purkautuessa. Sittemmin hän liittyi muiden nuorten sankareiden seuraan Robinin ja Star-Spangled Kidin perustaakseen Super Squadin.
Kun DC uudelleenkäynnisti jatkumonsa The New 52 sarjakuvissa vuonna 2011, Power Girl tuotiin uudelleen DC-universumiin ensimmäisenä Earth-2-terästyttönä, jossa hän käyttää muunnelmaa Kevin Maguiren suunnittelemasta perinteisestä Supergirl-asusta, jossa on punaiset hanskat ja vyö ja uusi S-kilpi, joka on identtinen uuden Earth 2 Teräsmiehen kanssa, ja siinä on viitta, joka kiinnittyy suoraan kilpeen. Jotkut hänen alkuperäisestä jatkuvuudestaan ​​kuitenkin säilyivät: Clark Kent ja Lois Lane adoptoivat hänet edelleen, he menivät naimisiin Earth 2:ssa ennen heidän kuolemaansa ja hän käyttää edelleen ohjelmistoyrittäjä Karen Starrin salaista identiteettiä. Jonkin ajan kuluttua hän päättää ottaa uuden identiteetin, koska hän on nyt loukussa valtavirran DC Earthissa. Tässä hän omaksuu Power Girl -identiteetin, jossa hänellä on yllään valkoinen yksiosainen body-asu, joka peittää hänen jalkansa, ja punainen viitta, joka kiinnittyy uuteen P-kilpisymboliin hänen vasemman rintansa yläpuolella. Supergirlissä (vol. 6) #19 hän palaa klassiseen asuunsa ja rinnassa olevaan aukkoon sen jälkeen, kun hänen silloinen pukunsa on vaurioitunut pahasti. Myöhemmin, palattuaan kotimaailmaansa, hän huomaa serkkunsa ja adoptioisänsä Teräsmiehen heränneen henkiin Darkseidin toimesta, mutta Teräsmies uhraa itsensä auttaakseen torjumaan Darkseidin hyökkäyksen Maahan. Power Girlin toisen kuoleman jälkeen ottoäiti Lois Lane, josta tuli myöhemmin Maa 2 universumin Red Tornado antaa hänelle S-muotoisen toivosymbolin Teräsmiehen rinnasta, josta tulee sitten osa Power Girlin asua.
Worlds Finest tarinassa Power Girl siirtyi yhdessä Helena Waynen kanssa Prime Earth universumiin tuntematonta alkuperää olevan moniulotteisen pyörteen kautta.
Superman/Batman: Public Enemies
150px|right|thumb|Power Girl elokuvassa [[Superman/Batman: Public Enemies.]] Varsinaisesti ensimmäisen esiintymisensä sarjakuvien ulkopuolella Power Girl teki animaatioelokuvassa Superman/Batman: Public Enemies vuonna 2009, jossa hahmon äänenä toimi Allison Mack.
DC Super Hero Girls
Power Girl esiintyi DC Super Hero Girls sarjan jaksossa "#PowerSurge", jossa Terästyttö hävittyään taistelun Livewirea vastaan ja lavastettua kuolemansa naamioi itsensä Power Girliksi Zatannan avulla väittäen muille olevansa Terästytön variaatio Maa 2 universumista, kunnes hän uusintaottelussa Livewirea vastaan kukisti tämän ja palasi takaisin Terästytön identiteettiinsä. Häntä ääninäytteli sarjassa Nicole Sullivan.
Lucky Luke – Daisy Town
Lucky Luke – Daisy Town (joskus myös Lucky Luke Daisy Townissa tai Lucky Luke ja Daltonin veljekset) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut Lucky Luke -sarjakuviin perustuva ranskalais-belgialainen animaatioelokuva.
Elokuvan tarina ilmestyi myöhemmin myös sarjakuvamuodossa Morrisin piirtämänä.
Suomen televisiossa elokuva on esitetty vuosina 1999 ja 2004. Se on myös julkaistu VHS-kasetilla.
Juoni
Lucky Luke saa töitä sheriffinä vasta rakennetussa Daisy Townissa, joka vilisee rosvoja. Hänen puhdistettuaan kaupungin pelureista, murhaajista sekä hevos- ja karjavarkaista saapuvat lännen pahimmat pankkirosvot, Daltonin veljekset, jotka ottavat yhteen Luken kanssa samalla kun ottavat selvää siitä, kuka oikeastaan on jengin johtaja.
Ääninäyttelijät
Alkuperäinen, ranskankielinen roolitus:
Englanninkielinen dubbaus:
Elokuvan alussa ja lopussa soivan tunnuslaulun I’m poor lonesome cowboy laulaa Pat Woods.
Seppo Kolehmainen (poliisi)
Seppo Juhani Kolehmainen (s. 28. helmikuuta 1960 Nurmes) on suomalainen poliisi ja Poliisihallituksen johtaja eli poliisiylijohtaja. Hänet nimitettiin virkaan 1. elokuuta 2015 alkaen Mikko Paateron jäätyä eläkkeelle.
Sergei Soin
Sergei Soin (s. 31. maaliskuuta 1982) on venäläinen jääkiekkoilija. Soin on hyökkääjä. Soin pelaa Moskovan Dynamon joukkueessa ja on pelannut Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa. Soin valittiin Venäjän jääkiekkomaajoukkueseen myös Sotšin talvikisoihin.
Seppo Kolehmainen (poliisi)
Kolehmainen valmistui poliisikokelaskurssilta vuonna 1982 ja suoritti poliisipäällystön virkatutkinnon vuonna 1995. Hänellä on myös kasvatustieteen maisterin (1990, Oulu), valtiotieteiden maisterin (2001, Turku) ja oikeustieteen lisensiaatin (2005, Turku) tutkinnot.
Kolehmaisen ura poliisina alkoi nuorempana konstaapelina Helsingin poliisilaitoksella vuonna 1982. Muiden kenttätehtävien lisäksi Kolehmainen työskenteli muun muassa moottoripyöräpoliisina ja Karhu-ryhmässä. Hänen ensimmäinen tehtävänsä poliisin ylijohdossa oli poliisin työsuojelupäällikkönä sisäministeriön poliisiosastolla, mihin hän siirtyi vuonna 1997 liikkuvan poliisin Pohjois-Suomen osaston päällikön tehtävästä. Vuosina 2006–2010 Kolehmainen toimi Poliisiammattikorkeakoulun rehtorina.
Ennen poliisiylijohtajaksi nimittämistään Kolehmainen toimi Poliisihallituksessa poliisijohtajan virassa poliisitoimintayksikön päällikkönä. Poliisiylijohtajaksi hänet valittiin yhdeksän hakijan joukosta. Nimitysprosessin aikana Kolehmaista kuvailtiin ”kehittämisorientoituneeksi ja vuorovaikutteiseksi muutosjohtajaksi”.
Kolehmainen on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
Dhi Qar
Dhi Qar tai Thi Qar (Thi-Qar) on Irakin eteläosassa sijaitseva kuvernoraatti (maakunta). Se kattaa 12 900 neliökilometriä eli 3,0 prosenttia Irakin pinta-alasta. Ennen vuotta 1976 alue tunnettiin Muntafiqin kuvernoraattina.
Maakunnan väkiluku oli vuoden 1997 väestönlaskennassa 1 184 796. Vuonna 2013 asukkaita arvioitiin olevan 1 742 852 (5,5 % Irakin väestöstä). Väestöstä 62,9 prosenttia asui kaupungeissa ja 37,1 prosenttia maaseudulla.
Kuvernoraatti jakautuu viiteen piirikuntaan:
Kuvernoraatin pääkaupunki on Nasiriyya (‏الناصري, Nasiriya, Nassriya, an-Nasiriyya, an-Nāṣiriya). Se sijaitsee Eufratjoen rannalla, linnuntietä noin 305 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista eteläkaakkoon.
Daniella Monet
Daniella Monet Zuvic (s. 1. maaliskuuta 1989 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Monet aloitti televisioesiintymisen 8-vuotiaana, keväällä 1997. Hänet tunnetaan Teinitytön kasvatusopas -sarjasta, jossa hän näytteli Missy-nimistä tyttöä 2003–2004. Vuodesta 2010 hän on esiintynyt televisiosarjassa Victorious, jossa hän näyttelee Trina Vegaa.
Eddie
Suomessa nimi Eddie on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä hieman yli 300 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Eddien nimipäivä on ollut suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. maaliskuuta joka on myös Edvardin nimipäivä.
Dhi Qar
Kuvernoraatti on eräs Irakin vähiten kehittyneimpiä alueita. Talouselämä pohjautuu paljonti maatalouteen, kuten taatelin, puutarhatuotteiden ja viljan viljelyyn, vesikasvatukseen sekä karjatalouteen. Seudun soiden laajamittainen kuivaus 1980-luvulla muutti suuresti maataloustuotantoa ja elinoloja, mutta kalankasvatus ja riisinviljely ruokkii yhä osan väestöstä. Vuonna 2011 maakunnan asukkaista 37,8 % oli kansallisen köyhyysrajan alapuolella eli tuli toimeen alle 2,5 dollarilla päivässä. Köyhyys keskittyi erityisesti maakunnan pohjoisosiin.
<gallery widths=210px heights=140px>
Haltiamaan kuninkaantytär
Haltiamaan kuninkaantytär (The King of Elfland's Daughter) on Lordi Dunsanyn fantasiaromaani vuodelta 1924. Romaanin julkaisi suomeksi Vaskikirjat vuonna 2007. Kirja oli Tähtifantasia-palkinnon ehdokkaana.
Juoni
Erlin laakson asukkaat haluavat hallitsijan jolla on taikavoimia. Erlin vanha lordi lähettää poikansa Alvericin Haltiamaahan voittamaan puolisokseen prinsessa Lirazelin. Alveric palaa Lirazelin kanssa, ja heille syntyy poika, Orion. Haltiakuninkaan tytär ei kuitenkaan voi sopeutua ihmisten maailmaan. Haltiamaan kuningas ei myöskään hyväksy, että hänen tyttärestään tulee kuolevainen.
Aiheesta muualla
thumb|left|150px|Suomennoksen kansikuva.
Carbonated Games
right|Carbonated Gamesin logo
Carbonated Games oli Microsoft Game Studiosin omistama pelitalo. Se toimi Joshua Howardin johtamana vuodesta 2004 maaliskuuhun 2008. Olemassaolonsa aikana pelitalo kehitti pelejä muun muassa Xbox Live Arcadeen, Windows Live Messengeriin, MSN Gamesiin ja Microsoft Surfacelle.
Penzan kuvernementti
Kuvernementti rajoittui Nižni Novgorodin, Simbirskin, Saratovin ja Tambovin kuvernementteihin. Nykyään alue käsittää noin Penzan oblastin ja Mordvan tasavallan.
Alue oli jaettu vuonna 1897 väestönlaskennan aikaan kymmeneen kihlakuntaan eli ujestiin:
Vuonna 1897 kuvernementin väkiluku oli 1 470 474. Tästä venäjänkielisten osuus oli 83,0 % väestöstä. Merkittäviä kielivähemmistäjä edustivat mordvalaiset (12,8 %) ja tataarit (4,0 %).
Taihō
Valmistus
Alus tilattiin Kawasakin telakalta Kōbesta, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1943 ja valmistui 7. maaliskuuta 1944.
Muista keisarillisen Japanin laivaston lentotukialuksista poiketen alus oli varustettu 75 millimetrin panssarikannella. Kaikissa muissa japanilaisissa tukialuksissa lentokansi oli painosyistä puinen. Kansi oli tarkoitettu kestämään 454 kilogramman pommin (1 000 paunan) suora osuma. Muu laivan panssarointi painoi kaikkiaan 8 940 tonnia.
John Heaton
John Rutherford ”Jack” Heaton (8. syyskuuta 1908 New Haven, Connecticut – 10. syyskuuta 1976 Pariisi, Ranska) oli yhdysvaltalainen skeleton- ja rattikelkkailija sekä olympiamitalisti.
Taihō
Valmistus
Miehistöä aluksella oli 1 751 henkeä. Huippunopeus oli 33,3 solmua ja toimintamatka 8 000 meripeninkulmaa 18 solmun nopeudella. Alus oli 260,60 metriä pitkä ja sen leveys oli 30 metriä. Aluksen syväys oli 9,6 metriä. Uppouma oli 37 866 tonnia. Aluksen aseistuksena oli 12 kappaletta 100 millimetrin ja 71 kappaletta 25 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Lentokonetilat olivat kaksikerroksiset ja 150 metriä pitkät.
John Heaton
Heaton menestyi kelkkailukilpailuissa etenkin 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alkuvuosina. Skeletonkelkkailussa hän voitti kaksi olympiahopeaa. Ensimmäisellä kerralla mitali tuli Sankt Moritzissa 1928, jolloin Johnin veli Jennison voitti olympiakultaa. Toisen kerran hopeaa tuli Sankt Moritzissa 1948, jossa Heaton toimi Yhdysvaltain lipunkantajana. Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 Heaton oli mukana rattikelkkailun kahden miehen kelkkojen kisassa, josta hän voitti Robert Mintonin parina olympiapronssia.
Heaton muutti myöhemmin Ranskaan, jossa hän kuoli vuonna 1976.
Taihō
Palvelus
Taihō upotettiin 19.-20. kesäkuuta 1944 Filippiinienmeren taistelussa. Alukseen osui ainakin kaksi pommia ennen uppoamista. Aluksen upotti lopulta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Albacore (komentajakapteeni Blanchard). Eräs japanilainen lentäjä oli havainnut lähestyvän torpedon yrittäen syöksyä sen päälle, muttei onnistunut estämään osumaa. Taihō upposi kaasuuntuneen polttoaineen räjähtäessä sen rungon sisällä.
Peter Michael Chenaparampil
Peter Michael Chenaparampil (8. joulukuuta 1929 – 18. huhtikuuta 2013) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Alleppeyn hiippakuntaan 1. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 19. marraskuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. syyskuuta 1983. Pääkonsekraattorina toimi Michael Arattukulam, jota avustivat Joseph Gabriel Fernandez ja Cornelius Elanjikal.
Chenaparampilista tuli 28. huhtikuuta 1984 Alleppeyn piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 9. joulukuuta 2001.
Shin Megami Tensei: Digital Devil Saga
Shin Megami Tensei: Digital Devil Saga (Japanissa Digital Devil Saga: Avatar Tuner (Digital Devil Saga アバタール・チューナー Dejitaru Debiru Sāga Abatāru Chūnā)) on vuonna 2004 PlayStation 2:lle julkaistu roolipeli. Se on yksi Megami Tensei -pelisarjan alasarjan Shin Megami Tensei spin-off -peleistä. Sille julkaistiin vuonna 2005 jatko-osa, Shin Megami Tensei: Digital Devil Saga 2.
Pelaaminen
Digital Devil Sagassa demonien kutsumisen sijaan, hahmot muuttavat itse itsensä demoneiksi, jotka edustavat heidän atmaniaan. Jokaisen demonin taidot jakautuvat neljään tyyppiin: fyysinen (Physic), taika (Magic), suojaus (Shield) ja automaattinen (Auto). Uusien kykyjen saamiseksi on ostettava Macca-nimisellä valuutalla mantroja ja niiden masteroimiseksi kerättä Atma-pisteitä (AP).
Taikahyökkäykset jakautuvat samankaltaisiin tyyppeihin kuin muissakin Megami Tensei -peleissä ja tietyt niistä saavat uhrin tiettyn tilaan kuten "tainnutetuksi" tai "jäätyneeksi".
Juoni
Tarina sijoittuu post-apokalyptisessa tulevaisuudessa sijaitsevaan paikkaan nimeltä Kaatopaikka (Junkyard). Ihmiset elävät jälleensyntymisen syklejä ja muistavat kaiken entisistä elämistään. Kaatopaikan hallinnasta taistelee kuusi heimoa nimeltä Embryon, Etujoukko (Vanguard, Japanissa Assignments), Maribel, Kiinteät (Solids), Eläimelliset (Brutes, Japanissa Brutish) ja Sudet (Wolves, Japanissa Hounds).
Eräänä päivänä Embryonin johtaja, Serph, luutnantteineen taistelee Etujoukkoa vastaan. Yhtäkkiä he löytävät oudon kapselin ja saavat omat atma-merkkinsä, joiden seurauksena he kukistavat Etujoukon jäsenet. He vievät sisällä olleen tytön nimeltä Sera mukanaan tukikohtaansa. Tunkeutuessaan Etujoukon päämajaan mies nimeltä Harley väittää Embryonin jäsenten "nielleen" Etujoukon muut jäsenet.
Salaperäinen olento "Angel" kutsuu heimojen johtajat Karma-temppeliin ja käskee heimoja käyttämään uusia voimiaan tuhoamaan muut heimot ja selviytyvä heimo pääsisi nirvanaan Seran ohella, jolla on kyky tyynnyttää demonien tuntema "nälkä". Embryon liittoutuu Maribelin kanssa ja hyökkää Kiinteiden kaupunkiin. Mutta Kiinteiden johtaja, Mick, saa Maribelin johtajan, Jinanan, menettämään demoninsa hallinnan ja kokemaan "tunteellisen kuoleman". Sera joutuu heidän vangeikseen ja kuten vanhassa tarinassa kahdesta prinssistä Serph ja Heat päätyvät taistelemaan toisiaan vastaan. Sera saadaan pelastettua ja Mick tapetaan.
Seuraavat Embryon aikoo heikentää Eläimellistn heimon voimia. Sitten Varin Omega, joka kutsuu itseään "eversti Beckiksi" väittää tietävänsä Angelin salaisuuden ja aikoo lähteä Kaatopaikalta. Angel kuitenkin estää sen. Eläimelliset tuhoavat Sudet ja Maribelin pettänyt Bat tapetaan. Eläimelliset ovat viimeinen heimo, joka Embryonin on tuhottava.
Koettuaan muistoja edellisistä ajoista he saapuvat Eläimellisten tukikohtaan. Varin kukistetaan, mutta väittää Embryonin jäsenten kuolleen "nirvanssa" ja Seran olevan paholainen. Kun Sera pyrkii ottamaan hallintaansa Karma-temppelin, Angel ottaa ihmishahmon ja uhkaa laukaista tietokoneviruksen, ellei Sera palaa takaisin. Embryon kuitenkin vapautuu hänen otteestaan ja tuhoaa Angelin. Kaatopaikka paljastuu virtuaalimaailmaksi ja nirvana "todelliseksi maailmaksi".
GP3-kausi 2015
GP3-kausi 2015 oli GP3-sarjan kuudes kausi. Marussia Manor Racingin vetäytymisen myötä kauteen osallistui vähintään 24 autoa. Kausi oli samalla viimeinen GP3/13-auton rungolla. Seuraavalla kaudella siirryttiin uusiin GP3/16-autoihin.
Stephen Athipozhiyil
Stephen Athipozhiyil (s. 18. toukokuuta 1944) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Alleppeyn hiippakuntaan 5. lokakuuta 1969 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 16. marraskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Peter Michael Chenaparampil, jota avustivat Maria Callist Soosa Pakiam ja John Thattumkal.
GP3-kausi 2015
Sarjan mestaruuden voitti ranskalainen Esteban Ocon, toiseksi tuli italialainen Luca Ghiotto ja kolmanneksi saksalainen Marvin Kirchhöfer.
HMS Polaris (J447)
HMS Polaris (viirinumerot J447 ja M447) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
GP3-kausi 2015
Kuljettajamuutokset
Uudet kuljettajat
Stephen Athipozhiyil
Athipozhiyilista tuli 9. joulukuuta 2001 Alleppeyn piispa.
GP3-kausi 2015
Kuljettajamuutokset
Paluun tehneet kuljettajat
HMS Polaris (J447)
Valmistus
Alus tilattiin Kanadasta Port Arthur Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 15. toukokuuta 1944. Se laskettiin vesille 3. joulukuuta ja valmistui 29. lokakuuta 1945.
Pakkasveri
Pakkasveri on vuonna 2006 ensi-iltaan tullut ruotsalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi Anders Banke. Elokuvan pääosissa esiintyvät Petra Nielsen, Carl-Åke Eriksson ja Grete Havnesköld.
GP3-kausi 2015
Kuljettajamuutokset
Tallia vaihtaneet kuljettajat
HMS Polaris (J447)
Palvelus
Alus romutettiin vuonna 1956 Briton Ferryssä.
Pakkasveri
Tarina
Lääkäri nimeltä Annika muuttaa tyttärensä Sagan kanssa pikkukaupunkiin Pohjois-Ruotsiin. 17-vuotias Saga ei ole aluksi lainkaan ilahtunut muutosta, mutta hän alkaa kuitenkin saada koulukavereita. Lääkäriäiti on iloinen päästessään suuren esikuvansa oppiin sairaalassa, mutta pian selviää, että pikkukaupungissa ei kaikki ole hyvin. Vampyyritarina on tehty kieli poskessa. Sitä on kuvattu myös Wallanderista tutusta kaupungissa Ystadissa.
GP3-kausi 2015
Kuljettajamuutokset
Poistuneet kuljettajat