cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
In Aménasin panttivankikriisi
Osa työntekijöistä kaapattiin. Monet algerialaiset kuitenkin onnistuivat auttamaan ulkomaalaistyöntekijöitä piilottelemaan kaappauksen ajan. Osa uhreista onnistui pakenemaan turvaan ja hyökkäyksen päätyttyä muutama jäi kateisiin. 17. tammikuuta Algerian armeija sai tietoonsa, että militanttien tarkoituksena oli kaasukentän räjäyttäminen. Samana päivänä kaappaajat yrittivät siirtää panttivankeja asuintiloista kenttäalueelle, ja armeija kohdisti ensimmäisen iskunsa heidän käyttämiinsä kulkuneuvoihin. Kun helikoptereista tulitettiin vihollista, kaappauksen uhreja käytettiin ihmiskilpinä. Kaappaajat myös surmasivat panttivankeja ampumalla.
Illalla 17. tammikuuta päätettyään iskunsa hallituksen joukot vapauttivat asuintiloissa piilotelleet työntekijät. Työntekijöitä oli vielä tämän jälkeen panttivankeina, ja viimeiset iskunsa armeija teki 18. ja 19. tammikuuta. Kriisin aikana surmansa sai 38 kaappauksen uhria ja 29 militanttia. 700 algerialaista ja 100 ulkomaalaista selviytyi. Kansallisuuksista suurin kuolonuhrien määrä oli Japanilla (kymmenen). Lisäksi kuolleiden tai kadonneiden joukossa oli yksi algerialainen sekä ulkomaalaisia Yhdysvalloista, Isosta-Britanniasta, Ranskasta, Norjasta, Malesiasta, Filippiineiltä ja Romaniasta. Myös iskun toteuttamiseen osallistuneet edustivat lukuisia kansallisuuksia – Algeria, Tunisia, Kanada, Egypti, Niger, Mauritania ja Mali. Kolme hyökkääjää saatiin elävinä kiinni.
Tapahtumat liittyivät osaltaan Malin sisäisiin levottomuuksiin ja hyökkäyksen motiivina vaikuttivat länsimaiden tukemat iskut Pohjois-Malin kapinallisia vastaan. Algeriaa kritisoitiin vapautusoperaation toimeenpanosta, sillä sen toiminta oli suoraviivaista eikä ulkomaalaisten panttivankien maiden johtoa informoitu.
Kaakko
Kaakko on väli-ilmansuunta, joka on kompassissa idän ja etelän välissä ja 135 asteen kohdalla.
Idän ja kaakon välissä on itäkaakko sekä kaakon ja etelän välissä on eteläkaakko.
Yleensä englanninkielisessä kompassiruusussa ovat lisäksi idän ja itäkaakon välissä itäitäkaakko sekä itäkaakon ja kaakon välissä eteläitäkaakko.
Kaakon ja etelän välissä on eteläkaakko sekä englanninkielisessä kompassiruusussa itäeteläkaakko ja eteläeteläkaakko.
Sanan alkuperä
Sanaa on rinnastettu linnunnimiin kaakkuri ja kaakko (kuikka). Lintujen muuttoaikana tuulee usein etelästä tai kaakosta, josta useat linnutkin tulevat. Kaakko tarkoittaisi tämän tulkinnan mukaan lintujen suuntaa. Samantapainen tapaus voi olla latinassa, jossa ornis on lintu, ja ornithias on kaakkoinen kevättuuli.
Wexfordin piirikunta
Wexfordin piirikunta  on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 33 673 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Cadillacin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1840.
Maria de Molina (1868)
Maria de Molina oli Espanjan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu puurunkoinen potkurikorvetti.
Valmistus
Alus laskettiin vesille 1868.
Palvelus
Aluksen kohtalo ei ole tiedossa.
Olli Vahtera
Martti Olli Vahtera (5. syyskuuta 1926 Uusikaupunki – 11. tammikuuta 2014 Turku ) oli suomalainen Turussa ja Naantalissa vaikuttanut arkkitehti.
Vahtera kirjoitti ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1944, valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1953 ja suoritti Master of Science -tutkinnon Yhdysvalloissa M.I.T:ssä Cambridgessa 1955. Työurallaan Vahtera työskenteli arkkitehti Pekka Pitkäsen kanssa perustamassaan arkkitehtitoimistossa vuodesta 1954. Vuodesta 1966 lähtien Vahtera toimi Reino Lukanderin kanssa Arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran palveluksessa.
Glaubersuolaan perustuvan aurinkoenergiavaraston Vahtera patentoi ja julkaisi siitä vertailevan tutkimuksen 1981.
Vahtera Arkkitehdit -nimisen turkulaisen arkkitehtitoimiston historia pohjautuu kahteen yritykseen: Olli Vahtera Oy:hyn ja Vahtera Arkkitehti Ky:hyn, joka on entinen Arkkitehtitoimisto Lukander & Vahtera Ky. Historiassa on monia vaiheita ja nimiä, mutta arkkitehtitoimisto on eri vaiheissa suunnitellut Turkuun paljon lähiörakennuksia. Se on luonut kokonaan Hepokullan, Härkämäen ja Vienolan lähiöt sekä Jyrkkälän asuinkorttelit. Toimiston suunnittelemia yksittäisiä rakennuksia on runsaasti ympäri Turkua.
Nuri al-Sa’id
thumb|[[Faisal II ja Nuri al-Sa’id.]] Nuri al-Sa’id (, 1888 – 15. heinäkuuta 1958) oli irakilainen poliitikko Brittiläisen mandaatin ja monarkian aikana. Hän oli neljäntoista hallituksen pääministerinä 1930–1958.
Nuri al-Sa’id syntyi alemman keskiluokan sunniperheeseen Bagdadissa. Hänen isänsä oli virkamies. Hän opiskeli Konstantinopolissa Osmanien valtakunnan armeijauralle ja oli mukana 1912 Libyaan lähetetyissä joukossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänestä tuli arabinationalisti ja hän taisteli arabikapinallisten joukoissa Faisal ibn Husainin alaisuudessa osmaneja vastaan. Hän johti Damaskoksen vallanneita joukkoja 1918. Ranskalaisten karkotettua Suur-Syyrian kuninkaaksi nousseen Faisalin, Nuri seurasi tätä Irakiin, jossa hänestä tuli 1922 poliisin johtaja.
Faisalin liittolaisena hän pääsi myös 1924 armeijan varakomentajaksi ja varmisti poliisin ja armeijan uskollisuuden luotetuilla miehillään. Vuonna 1929 kuningas ehdotti häntä pääministeriksi, jota britit aluksi vastustivat.
Vuonna 1930 hän allekirjoitti itsenäisyyspyrkimysten nimissä anglo-irakilaisen sopimuksen, joka salli briteille rajoittamattoman läpikulkuoikeuden ja oikeuden sijoittaa joukkoja Irakiin. Nimellisesti se antoi irakilaisille valtaa sisäpolitiikassa ja johti nimelliseen itsenäisyyteen 1932 mandaatin päättyessä. Nuri al-Sa’id tuki koko uransa brittien läsnäoloa Irakissa. Kuninkaan ja Nurin välit heikkenivät pääministerin nimityskiistan ja sopimuksen solmimisen myötä, ja lokakuussa 1932 Faisal erotti Nurin. Faisalin kuoltua syyskuussa 1933 ja kuningas Ghazin astuttua valtaistuimelle britit taivuttelivat hänet ottamaan luottamansa Nuri al-Sa’idin ulkoministeriksi, jossa virassa hän toimi aina vuoden 1936 Bakr Sidqin kaappaukseen asti. Läheisten brittisuhteidensa ansiosta hän sai pitää asemansa valtion johdossa, mutta menetti viimeisetkin suosionrippeensä. Bakr Sidqin kaappauksen yhteydessä hän oli ainut brittien lähetystöstä turvaa hakenut poliitikko.
Kun Nuri al-Sa’id palasi maapaosta Egyptistä elokuussa 1937. Hänet nimitettiin lähettilääksi Isoon-Britanniaan. Palattuaan Bagdadiin lokakuussa 1938 hän suostutteli eversti Salahuldin al-Sabbaghin kaappauksen pääministeri Jamil al-Midfa’in kukistamiseksi. 24. joulukuuta 1938 kaappauksessa Nuri al-Sa’id palasi pääministeriksi.
Kuningas Ghazi ärsytti brittejä nationalistisilla mielipiteillään oman radioasemansa kautta. Tammikuussa 1939 kuningas jatkoi tätä ja nimitti Rašid Ali al-Kailanin kuninkaallisen divaaninsa johtoon. Nuri väitti maaliskuussa 1939 paljastaneensa salajuonen murhata kuningas, mikä antoi mahdollisuuden puhdistaa ei-toivotut henkilöt upseeristosta. Kun kuningas Ghazi kuoli auto-onnettomuudessa 4. huhtikuuta 1939, Nurin osuutta asiaan epäiltiin ja häntä syytettiin suoraan kuninkaan hautajaisissa. Sijaishallitsijaksi nousi Abdulilah, koska Faisal II oli vielä alaikäinen.
Huhtikuussa 1941 saksalaismieliset tekivät kaappauksen ja Rašid Ali al-Kailani asetettiin pääministeriksi. Nuri pakeni brittien hallussa olleeseen Transjordaniaan ja sieltä Kairoon. Brittien miehittäessä Bagdadin lokakuussa Nuri palasi pääministeriksi, jossa asemassa hän oli kaksi ja puoli vuotta. Vuodesta 1943 valtionhoitaja Abdulilah alkoi kuitenkin toimia itsenäisemmin. Irak oli brittien miehittämä vuoteen 1947.
Yhteiskunta oli kuitenkin muuttumassa ja kaupungistuminen ja kasvava keskiluokka ja kasvava poliittinen valveutuneisuus johtivat muutoksiin. Irakin kommunistinen puolue alkoi saada kasvavaa vaikutusvaltaa. Marraskuussa 1946 öljytyöläisten lakko johti poliisin tekemään lakkoilijoiden verilöylyyn. Hätäratkaisuna Nuri otettiin jälleen pääministeriksi. Hän otti aluksi liberaalit ja kansallisdemokraatit mukaan päätöksentekoon, mutta palasi pian tavanomaisiin toimiinsa ja määräsi kommunistien pidätyksistä tammikuussa 1947. Nuri sekä valtionhoitaja Abdulilah pitivät brittiarmeijaa parhaimpana valtansa takeena. Tammikuussa 1948 Nuri matkusti Isoon-Britanniaan ja 15. tammikuuta solmittiin uusi anglo-irakilainen sopimus.
Sopimus johti suuriin levottomuuksiin Irakissa ja 20. tammikuuta poliisi tulitti mielenosoittajia. Nuri palasi maahan 26. tammikuuta ja aloitti vastatoimenpiteet kukistaen mielenosoitukset.
Vuosina 1954–1955 solmittiin Bagdadin sopimukset, joissa Irak liittyi poliittisesti ja sotilaallisesti länsileiriin ja lännen alueellisiin liittolaisiin, kuten Turkkiin. Samaan aikaan poliittista painostusta ja sensuuria tiukennettiin. Parantuneen taloudellisen tilanteen vuoksi reaktiot olivat lievemmät kuin vuonna 1948.
Tilanne paheni 1956 Najafin ja Nayyin mellakoiden myötä 1956, kun Israel, Britannia ja Ranska hyökkäsivät arabinationalismin lipunkantaja Egyptiin sen kansallistettua Suezin kanavan. Helmikuussa 1957 syntyi kansallisen yhtenäisyyden oppositiorintama kommunistien, kansallisdemokraattien ja baath-puolueen kesken. Upseeristossa perustettiin vapaiden upseerien korkein komitea.
Muiden elämä
Muiden elämä (Das Leben der Anderen) on saksalainen vuonna 2006 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Florian Henckel von Donnersmarck. Se kertoo valtiollisen turvallisuusviraston Stasin harjoittamasta tarkkailusta Itä-Saksassa. Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2007 ja useita muita palkintoja. Vuonna 2016 Muiden elämä äänestettiin BBC:n kyselyssä alkaneen vuosisadan 40 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Juoni
Kapteeni Gerd Wiesler on Stasin harmaa riviagentti, joka saa 1980-luvun puolivälissä tehtäväkseen salakuunnella ja varjostaa näytelmäkirjailija Georg Dreymania. Vihje tulee ministeri Hempfiltä, joka tapailee kirjailijan asuinkumppania, näyttelijä Christa-Maria Sielandia. Kun kirjailijan ystävä tappaa itsensä, tämä alkaa salaa työstää länsisaksalaiselle Der Spiegel -lehdelle laajaa artikkelia DDR:n vaietuista itsemurhista, Wiesler alkaa katsoa kirjailijan toimintaa sormiensa läpi, jättää kuulohavaintonsa raportoimatta ja pelastaa myös ilmiantajaksi pakotetun Sielandin pulasta. Yhtäkkiä vuonna 1989 koko salailuun ja urkintaan perustuva järjestelmä romahtaa, ja vapaus koittaa. Dreyman jäljittää Stasi-arkistosta tuntemattomaksi jääneen hyväntekijänsä Wieslerin ja kirjoittaa tästä kirjan.
Luode
Luode tarkoittaa seuraavia:
Gent–Wevelgem 2020
Gent–Wevelgem 2020 oli järjestyksessään 82. maantiepyöräilyn miesten Gent–Wevelgem-kilpailu. Se käytiin 232,5 kilometrin reitillä Ieperistä Wevelgemiin. Kilpailu oli alun perin tarkoitus järjestää 29. maaliskuuta, mutta koronaviruspandemian vuoksi se käytiin vasta 11. lokakuuta 2020. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Alberto Bettiol, Matteo Trentin ja Florian Sénéchal karkasivat yhdeksän ajajan kärkiryhmästä noin kaksi kilometriä ennen maalia. Mads Pedersen tavoitti heidät viimeisellä kilometrillä ja voitti loppukirin ennen Sénéchalia ja Trentiniä.
Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten kilpailu
Samana päivänä ajettiin myös seitsemäs naisten Gent–Wevelgem-kilpailu. Se käytiin 141,4 kilometrin matkalla, ja siinäkin Ieper oli lähtö- ja Wevelgem maalipaikkana. Kilpailu kuului naisten World Touriin.
Kemmelbergin nousussa, noin 35 kilometriä maalista, muodostui 11 ajajan kärkiryhmä. Useiden ratkaisuyrityksen jälkeen Lotte Kopecky avasi loppukirin, mutta Jolien D'Hoore ohitti hänet juuri ennen maalia. Lisa Brennauer sijoittui kolmanneksi.
Pellworm (kunta)
Pellworm on kunta Pohjois-Saksassa, Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Nordfrieslandin piirikunnassa. Kunta sijaitsee pääosin Pellwormin saarella, jonka lisäksi kuntaan kuuluvat Südfallin ja Süderoogin luodot. Pellworm muodostaa yhdessä Gröden, Hallig Hoogen ja Langeneßin kuntien kanssa Amt Pellwormin kuntainliiton.
Bard (Italia)
Bard [bar] on 140 asukkaan kunta ja kylä Italian luoteiskulman Aostanlaaksossa. Se sijaitsee 47 kilometriä alueen suurimman kaupungin Aostan kaakkoispuolella.
Aostanlaakson kapeimmassa kohdassa 381 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva Bard kuuluu Italian kauneimpien kylien järjestöön I Borghi più belli d’Italia. Kylässä on nelisenkymmentä taloa, ja kylästä johtaa serpentiinitie rinnettä ylös Bardin linnoitukseen.
Merle Oberon
Merle Oberon (oik. Estelle Merle O’Brien Thompson 19. helmikuuta 1911 Bombay, Intia – 23. marraskuuta 1979 Malibu, Kalifornia) oli intialais-englantilainen näyttelijä.
Ura
Oberon aloitti elokuvauransa 1930-luvulla esiintyen ensin nimellä Queenie Thompson – vasta hänen ensimmäinen aviomiehensä Alexander Korda sai hänet luopumaan tästä vuonna 1938. Hänen uransa kulta-aikaa olivat 1930- ja 1940-luvut, jolloin valmistui suurin osa hänen elokuvistaan. Oberonin kuuluisin rooli on epäilemättä naispääosa elokuvassa Humiseva harju (Wuthering Heights, 1939), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Laurence Olivier. Oberon on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä
Merle Oberon oli naimisissa neljä kertaa, ja hänellä oli kaksi adoptoitua lasta, Francesca ja Bruno Pagliai Jr. kolmannen aviomiehensä Bruno Pagliain kanssa. Hän kuoli halvaukseen 68-vuotiaana jättäen testamentissaan liki koko omaisuutensa jaettavaksi lastensa kesken, lukuun ottamatta miljoonaa dollaria, jotka hän lahjoitti Motion Picture Country Home & Hospitalille.
Green Parkin metroasema
Green Park on Lontoon metron Jubilee-, Piccadilly- ja Victoria-linjojen asema Green Parkin, Mayfairin ja St. Jamesin rajalla, Piccadillyn varrella. Jubilee-linjalla se sijaitsee Bond Streetin ja Westminsterin asemien välissä, Piccadilly-linjalla Hyde Park Cornerin ja Piccadilly Circusin asemien välissä ja Victoria-linjalla Oxford Circusin ja Victorian asemien välissä. Asemalle on sisäänkäynnit sekä Piccadillyn pohjois- että eteläpuolelta.
pienoiskuva|vasen|Jubilee-linjan länteen kulkevien junien asemalaituri. Alkuperäinen metroasema avattiin Dover Street -nimisenä 15. joulukuuta 1906 osana Great Northern, Piccadilly & Brompton Railwayn uutta linjaa (nykyinen Piccadilly-linja), joka ulottui aluksi Finsbury Parkista Hammersmithiin. Asema rakennettiin uudelleen vuoteen 1933 mennessä, jolloin sen nimeksi vaihdettiin Green Park viereisen puiston mukaan.
Vuonna 1969 lisättiin asemalaiturit uutta Victoria-linjaa varten, joka rakennettiin yhdistämään neljä Lontoon päärautatieasemaa toisiinsa. Asemalla otettiin käyttöön vielä kaksi muutakin laituria, kun Jubilee-linja avattiin matkustajille 1. toukokuuta 1979. Alun perin Jubilee-linja päättyi Green Parkin jälkeen Charing Crossin metroasemalle, mutta vuonna 1999 sen reitti muutettiin kulkemaan Green Parkista Westminsterin kautta Stratfordiin.
Vuoden 2012 kesäolympialaisia varten asema muutettiin esteettömäksi ja sen ulkoasua kohennettiin. Lisäksi sinne tehtiin Green Parkin puistosta uusi moderni sisäänkäynti, johon kuuluu maanpäällinen vihreä katos. Uuden sisäänkäynnin eteen siirrettiin Diana-suihkulähde puistosta ja katoksen alle tuli kuvanveistäjä John Mainen teos ”Sea Strata”.
Lounas (ilmansuunta)
thumb|200px|Lounas = SW Lounas on väli-ilmansuunta, joka on etelän ja lännen välissä ja kompassissa 225 asteen kohdalla.
Sanan alkuperä
Lounas tarkoittaa ilmansuunnan lisäksi vuorokaudenkiertoon kuuluvaa vakituista ateriaa, joka on päivällä. Myös ilmansuunnan nimenä lounas viittaa päivään. Suomen sana lounas on sukua viron kielen sanalle lõuna, joka tarkoittaa etelää, lounas-ateriaa sekä keskipäivää.
Kontiolahden koulu
Kontiolahden koulu on Kontiolahden kunnan kirkonkylän koulukeskuksessa toimiva suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Se on Kontiolahden ainoa yläkoulu, ja itäisen Suomen suurimpia yläkouluja.
Kontiolahden koulua käy noin 650 peruskoulun oppilasta. Henkilökuntaa on noin 80.
Kontiolahden lukio toimii yläkoulun kanssa samassa kiinteistössä.
Lakka (kasvi)
Muurain  eli lakka  eli hilla  eli suomuurain (Rubus chamaemorus) on vatukoiden sukuun kuuluva ruohovartinen kasvi. Nimeä käytetään myös kasvin tuottamasta heleän oranssista mehukkaasta marjasta. Kasvin nimitys vaihtelee alueittain niin, että lakasta puhutaan perinteisesti Itä-Suomessa ja hillasta Pohjois-Suomessa. Keskisuomalaisen Muuramen kunnan nimi tulee suomuuraimesta, ja kasvi näkyy myös Muuramen vaakunassa. Muita kasvista tai sen marjasta käytettyjä nimityksiä ovat esimerkiksi nevamarja, valokki ja lintti.
Tuntomerkit
thumb|vasen|upright|Kukkiva yksilö. Lakka on monivuotinen kasvi, jonka juurakon kärkisilmuista kasvaa keväällä 10–25 senttimetrin korkuisia karvojen ja lyhytperäisten nystyjen verhoamia varsia. Kussakin varressa on kahdesta neljään lehteä ja yksi kukka. Munuaismaiset ja kurttuiset lehdet ovat 5–7-liuskaiset. Liuskat ovat laidaltaan sahalaitaiset ja muodoltaan kolmiomaiset tai pyöreähköt. Lehtiruoti on pitkä. Suomessa kesäkuussa puhkeava kukka on valkoinen ja 2–3 senttimetrin kokoinen. Terälehdet, joita on tavallisesti 5–6, ovat muodoltaan vastapuikeat ja joskus lanttopäiset.
Heinä–elokuussa kypsyvä marja on puolipallon muotoon yhtyneistä hedelmyksistä muodostuva kerrannainen luumarja. Raakana se on kova, verholehtien peittämä ja valoon päin kääntyneeltä puolelta punainen, ja kypsyessään sen verholehdet avautuvat ja marjasta tulee kullankeltainen, pehmeä, mehevä ja aromaattinen. Suomessa kasvavista luonnonvaraisista hedelmistä ja marjoista siinä on tyrnin jälkeen toiseksi eniten C-vitamiinia. Lakan ja tyrnin elinolosuhteet edellyttävät kuitenkin aivan erilaisia piirteitä; tyrni viihtyy lakan sijaan soraharjuilla ja hiekkaisessa maastossa. Kukinnan onnistuminen on paljolti kiinni sääolosuhteista ja pölyttäjistä; kesäinen halla tai terälehdet irrottava rankkasade saattaa romahduttaa lakkasadon ja vaikuttaa vielä seuraavanakin vuonna heikentävästi kasvuun. Lakkasato vaihteleekin muita luonnonmarjoja enemmän.
Toisin kuin useimmat muut vatukoiden suvun lajit, lakka on kaksikotinen, ja tarvitsee siten hede- sekä emiyksilön lisääntyäkseen. Linnut ja muut eläimet levittävät ulosteidensa mukana siemeniä syömistään marjoista, ja lisäksi lakka leviää tehokkaasti juurakkonsa avulla.
Elinympäristö ja levinneisyys
thumb|Hilla kukkii [[Hanhilampi (Sanginkylä)|Hanhilammella Utajärvellä.]] Lakka on yksi tyypillisimmistä suokasveista. Sitä esiintyy rämeillä, nevoilla, korvissa, kalliosoistumissa ja nummilla. Se muodostaa usein laajoja ja runsaita kasvustoja, ja monilla suoalueilla se on vallitseva kasvilaji. Usein puhutaankin varsin oikeutetusti lakkasoista, joissa lakan kukat ja marjat erottuvat maastossa silmiinpistävänä mattona. Lakan kasvualustan vaatimuksena on kosteus ja happamuus (pH 3,5–5,0). Ojitetulla suolla lakat lakkaavat vähitellen tuottamasta kukkia ja katoavat lopulta kokonaan. Myöskään suolaista maaperää ne eivät kestä. Lakka pystyy talvehtimaan alle −40 celsiusasteen lämpötilassa, minkä ansiosta se on yksi pohjoisimmaksi levinneistä kukkakasveista. Lakan pahin tuholainen on hillanälvikäs (Galerucella sagittariae) eli hillakuoriainen, jonka toukat ja aikuiset syövät kasvin lehtiä.
Lakka on levinnyt lähes koko pohjoiselle pallonpuoliskolle likimain 55 ja 78 leveysasteen välille. Hajaesiintymiä on etelämpänäkin. Levinneisyysalue kattaa Fennoskandian, Britteinsaaret, Baltian maat, Venäjän taiga- ja tundravyöhykkeen aina Karjalasta Tyynenmeren rannikolle, Kanadan sen koillisosia lukuun ottamatta sekä Alaskan. Lakkaa esiintyy suotuisilla kasvupaikoilla myös Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Eteläisiä hajaesiintymiä on Euroopassa Tanskassa sekä Weserin ja Elben jokilaaksoissa Saksassa jääkauden jäänteenä. Yhdysvalloissa lakkaa esiintyy Minnesotan, Mainen ja New Hampshiren osavaltioissa sekä pieni populaatio Long Islandissa New Yorkissa.
Suomessa lakan levinneisyys on laaja ja hajanainen, mutta sitä löytyy etenkin soisilta alueilta kuten Suomenselän ja Maanselän vedenjakajaseuduilta ja Vaara-Suomesta. Suomen perinteiseksi lakkapitäjäksi on nimitetty Ranuan kunta Peräpohjolassa, missä järjestetään elokuisin kuuluisat Hillamarkkinat.
Käyttö
Tuoreena käyttämisen ohella lakasta valmistetaan muun muassa hilloa, mehua, likööriä, marmeladia ja erilaisia leivonnaisia. Suomessa lakkaa syödään perinteisesti leipäjuuston kanssa, Norjassa kermavaahdon ja sokerin kanssa tai kakussa sekä Ruotsissa jäätelön kera. Kanadassa lakkaa käytetään erään erikoisoluen maustamiseen. Lakasta valmistetaan Suomessa lakkalikööriä, ja maaliskuusta 2016 sillä on maustettu myös vodkaa. Kanadan Newfoundlandissa eräs viininvalmistaja on tehnyt marjasta marjaviiniä ja -likööriä. Lakan lehtiä voidaan käyttää yrttiteessä.
Lakka on yksi arvokkaimmista luonnonmarjoista Suomessa. Sadon vaihtelevuuden takia marjojen kysyntä ylittää toisinaan saatavuuden erityisesti Norjassa, jonne viedään Suomesta vuosittain 200–300 tonnia lakkaa. Tilannetta hankaloittaa myös se, että lakkaa saadaan edelleen lähes yksinomaan vain luonnollisilta kasvupaikoiltaan, jotka ovat usein vaikeakulkuisia, etäällä asutuksesta ja täynnä verta imeviä hyönteisiä, kuten hyttysiä ja paarmoja. 1990-luvulla on alettu kehittää viljeltäviä lajikkeita Northernberries-projektin myötä, johon on osallistunut Norjan hallitus yhdessä Suomen, Ruotsin ja Skotlannin vastaavien tahojen kanssa. Yksi viljelyn hyödyistä olisi se, että lakka menestyy siellä, missä muut viljelykasvit eivät enää kasva. Toistaiseksi lakan viljely on kuitenkin osoittautunut enemmän tai vähemmän vaikeaksi ja kannattamattomaksi.
Harri Nykänen
Harri Kalervo Nykänen (20. kesäkuuta 1953 Helsinki – 21. maaliskuuta 2023 Helsinki ) oli suomalainen rikoskirjailija. Hän työskenteli rikostoimittajana Helsingin Sanomissa aina kesään 2001 saakka, jolloin hän ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Toimittajana
Nykänen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Itä-Helsingissä Roihuvuoressa ja Laajasalossa ja oli vanhempiensa kuudesta lapsesta ainoa, joka ei käynyt lukiota. Omien sanojensa mukaan Nykänen tuli toimittajaksi pystymetsästä, ”suoraan raksamontun pohjalta”.
Työskennellessään Helsingin Sanomissa Nykänen tuli tunnetuksi itsepäisenä tutkivana journalistina, joka asioi usein lähimpien esimiestensä ohi suoraan Sanoma Oy:n pääomistajan ja hallituksen puheenjohtajan Aatos Erkon kanssa. Näin tapahtui, kun Nykäsen esimiehet yrittivät estää kiusallisten tai arkaluonteisten asioiden, kuten ”hyvä veli” -verkostojen esilletulon. Esimerkiksi poliisijohdon korruptioskandaalin paljastaneesta artikkelistaan Nykänen sai vuonna 1995 tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon. Toisen Lumilapio-palkintonsa Nykänen sai vuonna 2002 yhdessä toimittaja Vellamo Vehkakosken kanssa työpaikka-ahdistelua käsitelleestä juttukokonaisuudesta.
Vuonna 1992 Nykänen kirjoitti Helsingin Sanomissa julkaistun entisen oikeuskanslerin Kai Kortteen haastattelun, jonka Nykänen ja pitkälle edennyttä syöpää sairastanut Korte olivat sopineet julkaistavaksi vasta Kortteen kuoltua. Haastattelussa Korte ruoti muun muassa 1980-luvun niin kutsuttua rötösherrajahtia ja siitä seurannutta välirikkoaan presidentti Mauno Koiviston kanssa. Korte kritisoi erityisesti Koiviston puuttumista suurten poliittistaustaisten talousrikosvyyhtien, kuten Noppa-jutun tutkintaan. Koivisto ei kommentoinut haastattelua julkisesti, mutta lähetti sen julkaisun jälkeen Helsingin Sanomien toimitukselle kiukkuisen ”myllykirjeen”, jonka hän kuitenkin määräsi pian hävitettäväksi. Nykänen ei noudattanut presidentin määräystä, vaan päin vastoin toimitti presidentin kirjeestä kopion muun muassa tuntemalleen Yleisradion toimittajalle ja julkaisi kirjeen myöhemmin muistelmateoksessaan.
Toimittajana Harri Nykänen sai aikaan Matti Ahteen erottamisen Veikkaus Oy:n toimitusjohtajan tehtävistä esittämällä vuonna 2001 Neloskanavan Palaneen käry -ohjelman haastattelussa paljastuksen, jonka mukaan hänen artikkeliinsa kirjoittama seksuaalista ahdistelua harjoittava toimitusjohtaja oli Matti Ahde. Tapauksen tultua julki Nykänen irtisanoutui tai hänet painostettiin irtisanoutumaan Helsingin Sanomista. Nykäsen mukaan tämä johtui siitä, että päätoimittaja Janne Virkkunen oli kieltänyt häntä julkistamasta Matti Ahteen nimeä aihetta käsittelevässä artikkelissaan. Nykäsen paljastuksen jälkeen ahdisteluväitteitä ryhtyi tutkimaan entinen eduskunnan apulaisoikeusasiamies Pirkko K. Koskinen, jonka tekemän selvityksen nojalla Veikkauksen hallitus katsoi, ettei Matti Ahteella ollut enää edellytyksiä jatkaa toimitusjohtajana.
Vuonna 2005 Nykästä kuultiin todistajana hänen entistä kollegaansa Aarno Laitista vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä. Laitinen oli Iltalehdessä julkaistussa kirjoituksessaan väittänyt erään verotarkastajan vuotaneen Nykäselle salassa pidettäviä tietoja Patentti- ja rekisterihallitukseen kohdistuneesta poliisitutkinnasta. Nykänen osoitti Laitisen syytökset perättömiksi, minkä vuoksi Laitinen tuomittiin kunnianloukkauksesta sakkoihin ja yhteisvastuullisesti Iltalehden julkaisijan Alma Median kanssa korvauksiin asianomistajalle. Jo tätä ennen Laitinen oli saanut huomautuksen Julkisen sanan neuvostolta.
Viime vuosinaan Harri Nykänen osallistui haastatteluihin kertoen rikostoimittajan urastaan esimerkiksi Radio Dein Ex-Criminals -ohjelmassa, jotka jäivät hänen viimeisiksi haastatteluikseen. Hän kertasi ohjelmassa rikostoimittajan uraansa, ja toimittaja Ali Niemelä kertoi Seurakuntalainen-lehden haastattelussa Nykäsen tulleen uskoon uskonnollisen ilmestyksen johdosta ja etsineen sielunhoitoa.
Kirjailijana
Kirjoissaan Nykänen kuvasi Helsingin alamaailmaa, sen toimintatapoja ja pelisääntöjä rikollisen silmin. Hänen päähenkilönsä olivat yleensä pikkurikollisia, pelureita ja ilmiantajia ja muita pieneläjiä, jotka toimivat lain rajamailla. Nykänen tunsi rikostoimittajan työnsä vuoksi aiheensa. Suosituimmaksi Nykäsen kirjoista nousivat 1990-luvulla ilmestyneet kolme Raid-kirjaa, joista tehtiin 12-osainen televisiosarja sekä vuonna 2003 valmistunut elokuva.
Nykänen omisti yhdessä Jouni Tervon kanssa Pulitzer Oy -kustannusyhtiön. Yhtiössä Nykänen toimitti Barrikadi-sarjaa. Kustannusyhtiö Docendo osti yhtiön vuonna 2018. Nykänen oli osuuskuntamuotoisen kustantamo Crime Timen perustajajäsen.
Muut teokset
Käsikirjoituksia televisioon ja radioteatteriin vuodesta 1987 lähtien. Asiantuntijana keväällä 2013 Jim-televisiokanavalla esitetyssä Rekonstruktio-televisiosarjassa.
Mikko Pukkinen
Mikko Pukkinen (s. 27. marraskuuta 1954 Isokyrö) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, juristi ja yrittäjä. Pukkinen on toiminut urallaan yrittäjänä ja asianajajana, Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) toimitusjohtajana (2010–2012), Turun ja Seinäjoen kaupunginjohtajana sekä useissa kansainvälisissä ja kansallisissa luottamustoimissa.
Pukkisen johtamistyyliä on luonnehdittu määrätietoiseksi, mutta sitä on myös kritisoitu.
Ura
Pukkinen on koulutukseltaan juristi ja on toiminut asianajajana. Pukkinen oli Seinäjoen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1997–1999 ja toimi Seinäjoen kaupunginjohtajana vuosina 1999–2005. Vuosina 2006–2010 hän työskenteli Turun kaupunginjohtajana.
Pukkinen valittiin EK:n johtoon vuonna 2010. Hän siirtyi tehtävään Turun kaupunginjohtajan paikalta. Pukkisen valintaa pidettiin yllätyksenä, mutta aikaisempien rekrytointien valossa vähemmän niin, kirjoitti Kainuun Sanomat. Pääkirjoituksen mukaan Elinkeinoelämän keskusliitto on tyypillisesti valinnut johtajansa talouselämän ulkopuolelta, kuten politiikan, ministeriöiden ja median palveluksesta. EK:n johdossa Pukkinen sai työnantajaliitoilta arvostelua tulopoliittisesta raamisopimuksesta. Marraskuussa 2012 hänet irtisanottiin EK:n toimitusjohtajan tehtävästä. Pukkinen kommentoi irtisanomistaan lyhyesti, "Joskus vaihdetaan pelitaktiikkaa, joskus valmentajaa". Vuonna 2014 Pukkinen toimi hallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkusen nimittämänä metropoliselvityksen vetäjänä. Syksyllä 2014 hän haki Kevan johtoon.
Pukkinen oli Suomen Kuntaliiton hallituksen varapuheenjohtaja 2001–2009 ja United Cities and Local Governments (UCLG) hallituksen jäsen 2004–2007, World Council jäsen 2007–2009 sekä Council of European Municipalities and Regions (CEMR) hallituksen jäsen 2001–2009 ja varapuheenjohtaja 2007–2009. Vuonna 2009 hän haki Kuntaliiton toimitusjohtajaksi. Hän on ollut Kuntarahoitus Oyj:n hallituksen jäsen vuosina 2007–2011 ja neuvonantaja elokuusta 2013. Vuonna 2011 Turun yliopiston kauppakorkeakoulu vihki Pukkisen kunniatohtoriksi.
Yksityiselämä
Pukkisen isä Unto Pukkinen oli Ilkka-lehden toimitusjohtaja.
Pukkinen on naimisissa Elina Pukkisen kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Pukkinen on sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Hän harrastaa golfia ja metsästystä. Pukkinen on osallistunut aktiivisesti muun muassa Etelä-Pohjanmaan Golf Ry:n ja Ruuhikosken golfkentän perustamiseen.
Kultarannikko (alue)
pienoiskuva|Kartta vuodelta 1725, johon on merkitty Kultarannikon (Gold Coast) alue. Kultarannikko on kultarikas alue, joka sijaitsee nykyisen Ghanan alueella, maaöljyä ja maakaasua täynnä olevan Guineanlahden rannalla Länsi-Afrikassa.
Etymologia
Kultarannikko-nimen aikaisimmat tunnetut maininnat viittaavat kirjaimellisesti alueen rannikkoon eivätkä juurikaan sen sisäosiin. Vasta 1800-luvulla Kultarannikoksi alettiin kutsua varsinaisen rannikon lisäksi myös laajempaa aluetta.
Siirtomaa-aikainen Kultarannikko
Kultarannikko oli seuraavien valtioiden siirtomaana:
Historia
pienoiskuva|Kultarannikon postimerkki 1930-luvulta, jossa on Britannian silloinen kuningas [[Yrjö VI.]] Kultarannikko tuli ensin Portugalin siirtomaaksi vuonna 1482, jolloin aluetta kutsuttiin Portugalin Kultarannikoksi. Vuonna 1642 samainen alue tuli osaksi Alankomaiden Kultarannikkoa, joka oli ollut Alankomaiden siirtomaana vuodesta 1598. Alankomaalaiset pysyivät alueella vuoteen 1871, kunnes Brittiläinen Kultarannikko otti haltuunsa heidän siirtokuntansa.
Oli myös Brandenburgin Kultarannikko, joka perustettiin siirtomaana alueelle vuonna 1682. Tästä alueesta tuli myöhemmin Preussin Kultarannikko, joka myytiin vuonna 1721 Alankomaille. Myös Ruotsilla oli asutuksia Kultarannikolla; Ruotsin Kultarannikko perustettiin vuonna 1650, mutta Tanska-Norja otti sen haltuunsa vuonna 1663 ja liitti sen osaksi Tanskan Kultarannikkoa. Tanskalaiset olivat olleet Kultarannikolla vuodesta 1658. Vuonna 1850 kaikista näistä siirtokunnista tuli osa Brittiläistä Kultarannikkoa.
Matt Besler
Matthew Scott Besler (s. 11. helmikuuta 1987 Overland Park, Kansas) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa korkeimmalla sarjatasolla Major League Soccerissa pelaavaa Sporting Kansas Citya. Besler on toiminut joukkueen kapteenina vuodesta 2014 lähtien.
Besler on myös edustanut Yhdysvaltojen maajoukkuetta pelaten siinä vasemman puolen keskuspuolustajana.
Yliopisto
Besler pelasi neljän vuoden ajan Blue Valley West High Schoolin joukkueessa kotikaupungissaan Overland Parkissa. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 124 ottelua, joissa teki 40 maalia sekä antoi 44 maalisyöttöä. Hän oli myös KCFC Alliancen joukkueen jäsen.
Besler aloitti uransa yliopistojalkapallon parissa, kun hän siirtyi vuonna 2005 Notre Damen yliopiston joukkueen Fighting Irishin riveihin. Hän pelasi joukkueessa yliopistouransa aikana 90 ottelua tehden niissä viisi maalia.
Ammattilaisura
Besler varattiin MLS:n vuoden 2009 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella kahdeksantena pelaajana Kansas City Wizardsiin. Hän debytoi ammattilaistasolla 28. maaliskuuta 2009, jolloin hänet vaihdettiin kentälle 87. minuutilla 2-1 -tappioon päättyneessä ottelussa Colorado Rapidsia vastaan. Besler teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisena 26. maaliskuuta 2011 3-2 -tappiossa Chicago Firea vastaan.
10. heinäkuuta 2011 Besler valittiin tekstiviestiäänestyksellä pelaamaan MLS:n tähdistöotteluun. Vuonna 2012 Besler nimettiin vuoden parhaaksi puolustajaksi.
12. joulukuuta 2012 Besler solmi Sporting Kansas Cityn kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen ohittaen Queens Park Rangersin, Southampton FC:n sekä Birmingham City FC:n tekemät sopimustarjoukset.
Besler äänestettiin vuoden 2013 tähdistöön.
Amarillo (Texas)
Siitä käytetään myös nimityksiä Maailman heliumpääkaupunki heliumin suurtuotannon vuoksi, Teksasin Keltaruusu koska nimi tarkoittaa espanjaksi keltaista sekä Rotor City, USA V-22 Osprey-hybridilentokoneiden valmistuspaikan mukaan. Kaupungissa sijaitsee myös yksi Yhdysvaltojen suurimmista lihanjalostusalueista. Siellä toimii myös Pantex, joka on Amerikan ainoa toimija ydinaseiden valmistus- ja purkutoiminnassa. Nähtävyyksiä ovat muun muassa Cadillac Ranch sekä Big Texan Steak Ranch.
Matt Besler
Maajoukkueura
Besler debytoi Yhdysvaltojen maajoukkueessa 29. tammikuuta 2013 ystävyysottelussa Kanadan joukkuetta vastaan. Päävalmentaja Jurgen Klinsmann oli jo aiemmin kutsunut Beslerin joukkueen mukaan 23. elokuuta 2012 Meksikoa vastaan pelattua ottelua varten, mutta hän ei päässyt ottelussa kentälle.
Amarillo (Texas)
Historiaa
vasen|pienoiskuva|Amarillo maaliskuussa 1943. J. T. Berry loi kaupungin perustukset vuonna 1887, ja valitsi paikan sen mukaan, että sai riittävästi vettä Fort Worthin-Denverin rautatien käyttöön. Jo samana vuonna piirikunnan hallinto siirtyi kaupunkiin. Paikalle muodostuneen siirtokunnan nimi oli aluksi Oneida, mutta nimi muuttui Amarilloksi luultavasti läheisten Amarillo-nimisen järven ja puron mukaan. Seudun maaperä on keltaista, samoin monet villikasvien kukat. Vuonna 1888 "Amarillon isä" -nimityksen saanut Henry B. Sanborn yhdessä liikekumppaninsa Joseph F. Gliddenin kanssa ryhtyi ostamaan maata itään alkuperäisestä Berryn alueesta, joka kärsi enemmän sateista ja myrskyistä, ja asukkaat ryhtyivät siirtymään mieluummin Sanborrnin alueelle. Kaupungista tuli nopeasti merkittävä karjakaupan keskus. Maakaasun löytäminen 1918 ja öljy kolme vuotta myöhemmin sai suuret öljy-yhtiöt kiinnostumaan alueesta.
Matt Besler
Maajoukkueura
26. maaliskuuta 2013 Besler debytoi maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa, joissa Yhdysvallat pelasi maalittoman tasapelin Meksikoa vastaan. 2. kesäkuuta Saksaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa Besler pääsi Yhdysvaltojen aloittavaan kokoonpanoon. Ottelu päättyi Saksan 4-3 -voittoon. Besler oli aloittamassa myös voittoon päättyneissä maailmanmestaruuskilpailujen karsintaotteluissa Jamaicaa, Panamaa sekä Hondurasia vastaan.
Besler valittiin Yhdysvaltojen 23-miehiseen joukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän oli aloittavassa kokoonpanossa kaikissa kolmessa lohkovaiheen ottelussa sekä pudotuspelien neljännesvälieräottelussa. Vahvan turnauksen jälkeen eurooppalaiset seurat SC Freiburg, Fulham FC ja Sunderland AFC osoittivat kiinnostusta tehdä sopimuksen Beslerin kanssa. Hän kuitenkin päätti hylätä tarjoukset ja pysyä Kansas Cityssä.
Amarillo (Texas)
Väestö
Kaupungin asukkaista 82,15 prosenttia on valkoisia, 6,60 prosenttia afroamerikkalaisia, 4,27 prosenttia aasialaisia ja 0,59 prosenttia intiaaneja. 7,90 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 34,2 vuotta.
Kulttuurissa
Neil Sedaka on yhdessä Howard Greenfieldin kanssa tehnyt laulun ”(Is This the Way to) Amarillo”. Kappaleen on levyttänyt ensin Tony Christie ja sittemmin myös Neil Sedaka. Kappaleen piti alun perin kertoa matkasta Pensacolaan, mutta Amarillo kuulosti paremmalta. Pertti Reposen suomennoksen laulusta ovat levyttäneet Danny, Johnny ja Kari Tapio.
Matt Besler
Maajoukkueura
Besler on pelannut 47 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin vuosina 2013–2017.
Saavutukset
Maajoukkue
Seurajoukkue
Henkilökohtaiset saavutukset
Thesan
pienoiskuva|Thesan kuvattuna etruskilaiseen peiliin. Thesan on etruskien aamunkoiton jumalatar. Kreikkalaisten lähteiden mukaan häntä pidettiin myös synnytyksen jumalattarena. Thesan on lisäksi ennustamisen ja rakkauden jumalatar. Etruskien peilien selkämyksissä on usein jumalattaren kuva, jossa hänet kuvataan siivekkäänä olentona. Etruskit rinnastivat Thesanin kreikkalaisten aamunkoiton jumalattareen Eosiin.
Länsi
thumb|Monien muiden muassa [[Muinainen Egypti|muinaiset egyptiläiset uskoivat, että kuolleet menevät Auringon kulkusuuntaan länteen, parempaan maahan. Suomalaisenkin sanonnan mukaan Aurinko laskee mailleen.]] Länsi on yksi neljästä pääilmansuunnasta. Se on etelän ja pohjoisen välissä. Kompassissa se on 270 asteen kohdalla. Taivaankappaleet näyttävät vuorokauden kuluessa nousevan idästä ja laskevan länteen.
Antiikin Kreikassa tunnettu maailma loppui lännessä Gibraltarinsalmeen Herakleen pylväisiin. Filosofi Platon kertoi dialogeissaan Timaios ja Kritias legendan salmesta länteen sijainneesta, luonnonmullistuksissa uponneesta Atlantiksen saaresta.
Mahayana-buddhalaisuudessa paratiisimainen Puhdas maa sijaitsee lännessä. Monessa mytologiassa kuolleiden onnellinen maa on lännessä.
Maantieteellisiä ja historiallisia käyttöyhteyksiä
Muiden ilmansuuntanimien tavoin lännellä voidaan tarkoittaa myös tiettyä aluetta maapallolla. Usein sillä tarkoitetaan länsimaita tai länsimaista kulttuuria, jonka piiriin yleensä luetaan Eurooppa, Venäjää toisinaan lukuun ottamatta, sekä eurooppalaisperäisen väestön asuttamat alueet Amerikassa ja Australiassa.
Kylmän sodan aikana lännellä tarkoitettiin poliittisissa yhteyksissä Nato-maita. Laajemmassa mielessä länteen luettiin usein kuuluviksi myös Euroopan puolueettomat ei-sosialistiset maat.
Läntisellä pallonpuoliskolla tarkoitetaan varsinaisesti nollameridiaanin länsipuolella olevaa osaa maapallosta. Täten siihen kuuluu myös läntisin osa Eurooppaa ja Afrikkaa, mutta käytännössä nimityksellä tarkoitetaan usein nimenomaan Pohjois- ja Etelä-Amerikkaa. Yhdysvaltojen historiassa Lännestä puhuttaessa tarkoitetaan maan länsiosia, varsinkin Mississipin länsipuolisia alueita, jotka vielä 1800-luvulla olivat hyvin harvaan asuttuja. Tähän liittyy erityisesti myös käsite Villi länsi. Nykyään termillä Keskilänsi tarkoitetaan suunnilleen Mississipin ja Kalliovuorten välistä aluetta.
Eri yhteyksissä voidaan lännellä tarkoittaa muunkin maan tai alueen länsiosaa.
Sanan alkuperä
Suomen kielen sanan länsi alkuperä on hyvin epävarma. Suomessa on paikoin sanottu illan tullessa, että päivä länttää. Länsi voisi erään tulkinnan mukaan tarkoittaa suuntaa, johon aurinko päivän jälkeen läntätään (litistetään, mätetään). Läntistynyt tarkoittaa samaa kuin litistynyt. Muitakin mahdollisia etymologioita on esitetty, muun muassa sukulaisuus sanaan lenseä ’leuto, lempeä’ tai sanaan lansi ’alava maa’.
Aleksi Mäntykivi
Aleksi Mäntykivi (s. 22. huhtikuuta 1994 ) on suomalainen ammattivapaaottelija, joka ottelee brittiläisessä Cage Warriors -ammattivapaaotteluorganisaatiossa.
Ammattivapaaottelu-ura
Mäntykivi aloitti ammattivapaaottelu-uransa vuonna 2012 kevytsarjalaisena.
Ammattiuran alku
Ammattilaisdebyyttinsä hän teki 1. syyskuuta 2012 Carelia Fight 8 -tapahtumassa helsinkiläistä Jani Salmea vastaa. Mäntykivi voitti ottelun hajaäänin.
Uransa toisessa ammatilaisottelussa Mäntykivi kohtasi ranskalaisen Pierre Berillonin, Shooto Chicago Collision 10 -tapahtumassa. Berillon haki toistuvasti käsilukkoa, onnistuen tässä ottelun toisessa erässä neljännellä yrittämällä. Mäntykivi taputti ajassa 2:53 ja kärsi ammattiuransa ensimmäisen tappion.
Kolmannessa ammattilaisottelussaan 27. huhtikuuta 2013 Lappeenranta Fight Night 8 -tapahtumassa Mäntykivi päihitti venäläisen Vladimir Nikitinin takakuristuksella toisessa erässä.
11. toukokuuta 2013 Mäntykivi otteli Vantaan Energia Areenalla suomalaisen Cage MMA Finland -ammattivapaaotteluorganisaation tapahtumassa. Cage 22 -tapahtumassa Mäntykivi kohtasi turkulaisen Kennet Mattsonnin. Ottelu päättyi ensimmäisessä erässä. Mäntykivi sai lyötyä kovia iskuja ja tyrmäys oli lähellä. Ottelu kulkeutui kuitenkin mattoon, jossa Mattsonn haki lopetuksen triangelikuristuksella.
Mäntykivi otteli 7. syyskuuta 2013 Carelia Fight 9 -tapahtumassa ruotsalaista Ali Amezianea vastaa. Mäntykivi voitti ottelun kaikin tuomariäänin.
19. lokakuuta 2013. Mäntykivi koki uransa kolmannen tappion. Venäläinen Anton Telepnev otti Mäntykivestä lopetuksen käsilukolla Lappeenranta Fight Night 9 -tapahtumassa.
Vuodet 2014 ja 2015 Mäntykivi otteli voitokkaasti Lappeenranta Fight Night ja Carelia Fight -promoottoreiden tapahtumissa. Viidestä voitetusta ottelusta vain yksi kesti pistetuomioon asti.
Nousu eurooppalaisen vapaaottelun huipulle
Maaliskuussa 2016 Mäntykivi matkusti Tšetšenian Groznyiin WFCA 16: Grand Prix Akhmat 2016 -turnaukseen. 12. maaliskuuta Mäntykivi kohtasi venäläisen Zurab "Predator" Betergaraevin. Ottelu päättyi tuomaripisteillä hajaäänituomioon venäläisen hyväksi.
Espoossa 1. lokakuuta 2016 järjestetyssä EuroFC 1 -tapahtumassa Mäntykivi kohtasi aikaisemmin voittamattoman tanskalaisen Søren "The True Viking" Bakin ja tyrmäsi tämän ensimmäisessä erässä, aiheuttaen vuosien katkeruuden tanskalaiset puolelta. Vielä 12. elokuuta 2019 antamassaa haastattelussa MMAViking -sivustolle Bak ilmaisi halunsa "kostaa" toistaiseksi uransa ainoan tappion Mäntykivelle.
EuroFC 2 -tapahtumassa Prahassa Mäntykiven oli tarkoitus kohdata espanjalainen UFC-veteraani Enrique "Wasabi" Martin. Urheilutapahtuma kuitenkin ensin siirrettiin myöhemmäksi ja lopulta peruuntui, tapahtuma järjestäjän hakeuduttua konkurssiin.
Mäntykiven oli tarkoitus kohdata englantilainen Martin Stapleton Liverpoolissa, brittiläisen Cage Warriors - ammattivapaaotteluorganisaation Cage Warriors 82 -tapahtumassa. Ottelu peruuntui Stapletonin käsivamman vuoski.
28. huhtikuuta 2018 Mäntykiven oli tarkoitus kohdata englantilainen Jack Grant brittiläisen Cage Warriors -ammattivapaaotteluorganisaation, Cage Warriors 93 -tapahtumassa Ruotsin Göteborgissa. Ottelu siirtyi Mäntykiven varvasmurtuman vuoksi ja toteutui lopulta 1. syyskuuta 2018 Cage Warriors 96 -tapahtumassa. Mäntykivi koki tappion teknisellä tyrmäyksellä kehä tuomari Marc Goddardin keskeytettyä ottelun ensimmäisessä erässä.
27. huhtikuuta 2019 Mäntykiven oli jälleen tarkoitus kohdata Sergei Andreev Cage MMA Finlandin otteluillassa. Ottelu ei kuitenkaan toteutunut ja Andreevia korvaamaan pestattiin brasilialainen Carlos Diogo. Brasilialainen kuitenkin vaihtui toiseen ja Cage 47 -otteluillassa suomalainen kohtasi lopulta voittamattoman Kaynan Kruschewskyn. Brasilialainen ei pysynyt voittamattomana, kun Mäntykivi tyrmäsi tämän ensimmäisessä erässä.
12. lokakuuta 2019 Mäntykivi otteli Cage Warriors 108 -tapahtumassa. Toisessa näyttäytymisessään brittiläisorganisaation leivissä suomalainen kohtasi lyömättömän walesilais -ottelijan Mason "The Dragon" Jonesin. Tiukan ensimmäisen erän jälkeen walesilainen hallitsi ottelua matossa ja keräsi voiton täysin tuomariäänin.
11. joulukuuta 2020 Mäntykivi tiedotti Ylilyönti-podcastin Twitch-kanavalla allekirjoittaneensa sopimuksen brittiläisen Cage Warriors -ammattivapaaotteluorganisaation kanssa. Sopimus sisältää 5 ottelua 18 kuukauden aikana ja UFC-option. Hän myös ilmoitti nostavansa painoluokkaa.
Asshole
Asshole on KISS-basisti Gene Simmonsin 8. kesäkuuta 2004 julkaisema sooloalbumi.
Teidenpäivännouto
Teidenpäivännouto (Helianthemum juliae) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (Helianthemum) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on endeeminen laji Teneriffan saaren vuorenrinteillä ja samalla yksi Kanariansaarten seitsemästä endeemisestä päivännoutolajista. Teidenpäivännouto on äärimmäisen uhanalainen laji ja sitä on maailmanlaajuisesti jäljellä 868 yksilöä. Lajista tunnetaan vain kolme populaatiota, jotka kaikki kasvavat Kanariansaarilla Teiden kalderassa.
Se on noin 30 cm korkeaksi kasvava varpumainen kasvi, jossa on 5–40 kukkia muodostavaa vartta. Kukat ovat keltaisia. Kasvi alkaa kukkia kolmannesta tai neljännestä elinvuodestaan alkaen. Kasvin elinkierto on keskimäärin 14 vuotta. Yhdestä hedelmästä muodostuu keskimäärin 45 siementä.
Saraburi
Saraburi on kaupunki Thaimaassa, Pa Sak -joen rannalla, noin 100 kilometriä maan pääkaupungista Bangkokista pohjoiskoilliseen. Saraburi on Saraburin provinssin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 67 000, mikä tekee siitä Saraburin provinssin suurimman.
Jukka Aalto
Jukka Matti Aalto (s. 1947) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Oulun yliopiston rakennetekniikan professori 1988 alkaen ja myöhemmin Aalto-yliopiston professori vuoteen 2012. Hän tutki rakenteiden mekaniikkaa.
Angolan escudo
thumb thumb|Angolalainen 2,5 escudon seteli vuodelta 1921. Angolan escudo oli Angolan rahayksikkö ennen kwanzan käyttöön ottoa vuonna 1977. Se jakautui sataan centavoon.
Angolassa käytettiin 1900-luvun alussa Portugalin siirtomaapankin Banco Nacional Ultramarinon paikallisesti liikkeelle laskemia reisejä ja vuoden 1914 alusta lähtien escudoja. Niiden arvo oli sama kuin emämaan valuutan, eivätkä ne olleet virallisesti erillisiä rahayksikköjä.
Ensimmäinen oma valuutta, siirtomaan hallituksen ja Banco de Angolan liikkelle laskema angolar otettiin käyttöön vuonna 1928. Se vastasi yhtä Portugalin ja 1,25 Angolan escudoa. Angolar korvattiin vuoden 1959 alussa uudella Angolan escudolla suhteessa yksi yhteen.
Angolan escudo irrotettiin Portugalin escudosta ja sidottiin Yhdysvaltain dollariin maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1976. Banco de Angola kansallistettiin ja sen nimeksi tuli Banco Nacional de Angola.
Escudot vaihdettiin kwanzaan suhteessa yksi yhteen vuonna 1977. Yksityishenkilöt saattoivat vaihtaa vain 200 000 ja yritykset 1,5 miljoonan escudon summan. Ulkomailla olleet escudot julistettiin arvottomiksi.
Maameren tarinat
Tausta
thumb|200px|Le Guin vuonna 2004 Maameren maailma esiintyi ensimmäisen kerran Ursula K. Le Guinin novellissa "The Word of Unbinding" vuodelta 1964, mutta sen teki kuuluisaksi neljä vuotta myöhemmin 1968 alkuperäiskielellä julkaistu romaani Maameren velho. Se oli alun perin trilogiaksi tarkoitetun Maameren tarinoiden ensimmäinen osa. Kaksi vuotta myöhemmin 1971 julkaistiin sarjan toinen osa Atuanin holvihaudat, ja kolmas osa Kaukaisin ranta seurasi vuonna 1972. Neljättä osaa saatiin odottaa lähes kaksikymmentä vuotta; Tehanu: Maameren tarinoiden päätösosa julkaistiin vuonna 1990. Viimeinen osa Toinen tuuli julkaistiin vuonna 2001. Le Guin on romaanien lisäksi kirjoittanut useita Maamerelle sijoittuvia novelleja, jotka on koottu vuoden 2001 teokseen Kertomuksia Maamereltä ja vuoden 1975 teokseen Pimeälipas ja muita kertomuksia. Suomeksi Maameri-kirjoja on käännetty 1970-luvun loppupuolelta alkaen. Kaikki osat on kääntänyt Kristiina Rikman.