cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Broadus Watson
Sittemmin hänen koeasetelmiaan, hänen kokeidensa eettisyyttä ja niiden johtopäätöksiä on vahvasti kyseenalaistettu. Esimerkiksi Watsonin klassisen ehdollistamisen kokeessa käytetyn, 11-kuukautisen "Pikku-Albertiksi" kutsutun pikkupojan identiteetti on jälkikäteen selvitetty suurella todennäköisyydellä. On osoitettu, että tällä lapsella oli jo pienenä neurologista kehitystä häirinneitä sairauksia (hydrokefalia ja aivokalvontulehdus). Nykyisin monessa suhteessa epäeettiisenä pidetyn kokeen johtopäätösten yleistettävyys on siksi puutteellista. On esitetty myös, että lapsen äiti on myös ollut alistetussa asemassa työnantajaansa edustaneeseen professori Watsoniin, ja ehkä siksi sairas lapsi on saatu Watsonin koehenkilöksi. Käyttäytymisen Watson näkee ärsyke-reaktio-kytkentänä. Hän toi amerikkalaiseen psykologiaan pavlovilaisen ehdollisen refleksin käsitteen. Ihmisen muuttamisessa ja ulkopäin ohjailtavuudessa Watson meni melko pitkälle: käyttäytymistä voitiin hänen mukaansa muuttaa ulkoisten ärsykkeiden avulla mielin määrin. Watsonin mukaan käyttäytyminen on aina opittua ja koostuu ympäristön ehdollistamista reflekseistä (S-R, stimulus-reflex) ilman tarvetta ”epätieteellisille” käsitteille kuten ajatukset, tunteet tai tietoisuus. Behaviorismi syrjäytti nopeasti vallalla olleen freudilaisen viettipsykologian.
Monacon Davis Cup -joukkue
Monacon Davis Cup -joukkue edustaa Monacoa Davis Cupissa. Se toimii Monacon tennisliiton alaisuudessa. Monaco osallistui ensimmäisen kerran Davis Cupiin vuonna 1929 ja osallistunut 70 vuonna. Sinä aikana Monaco on pelannut 135 maaottelua, voittanut 61 ja hävinnyt 74.
Pineville (Louisiana)
Pineville on kaupunki Louisianassa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Rapidesin piirikunnassa Alexandrian naapurina ja kuuluu sen metropolialueeseen. Kaupungin asukasluku on 13 829 (2000) ja pinta-ala 31,3 km².
Aiheesta muualla
31.33889°N, -92.4125°W
We’re Outta Here!
We're Outta Here! on yhdysvaltalaisen punk-yhtye Ramonesin marraskuussa 1997 julkaistu konserttialbumi. Albumi äänitettiin yhtyeen konsertissa Los Angelesissa, Kaliforniassa 6. elokuuta 1996. Konsertti oli Ramonesin 2 263. ja samalla viimeinen ennen yhtyeen hajoamista.
Jochen Rindt
Karl Jochen Rindt (18. huhtikuuta 1942 Mainz, Saksa – 5. syyskuuta 1970 Monza, Italia) oli saksalainen Itävaltaa edustanut kilpa-ajaja. Hän on Formula 1 -historian ainoa kuljettaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden kuolemansa jälkeen.
Rindt voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1965 Masten Gregoryn kanssa. Rindtin lisäksi vain Mike Hawthorn, Phil Hill, Graham Hill ja Fernando Alonso ovat voittaneet sekä F1-mestaruuden että Le Mansin 24 tunnin ajon.
Nuoruus
Jochen Rindt jäi orvoksi jo pikkulapsena, kun hänen molemmat vanhempansa kuolivat toisen maailmansodan pommituksissa Hampurissa vuonna 1943. Hänen Grazissa Itävallassa asuneet isovanhempansa adoptoivat hänet, ja Jochen muutti heidän luokseen.
Rindt osallistui kouluaikoinaan hiihtokilpailuihin, ja häneltä murtui kahdesti raaja. Hän päätti vaihtaa hiihdon moottoriajoneuvoilla kilpailemiseen. Aluksi hän ajeli mopolla ja myöhemmin motocross-pyörällä. Saatuaan ajokortin Rindt joutui ajotapansa vuoksi usein poliisin kanssa tekemisiin. Hänet erotettiin useasta yksityiskoulusta kapinallisen käytöksen takia. Rindt ryhtyi harrastamaan kilpa-autoilua ja kilpaili Formula Junior Cooper -sarjassa vuonna 1963. Rindtin nuoruuden esikuva oli saksalainen kilpa-autoilija Wolfgang von Trips, joka kuoli Monzan radalla vuonna 1961.
Ura
Jochen Rindt ponnahti kansainväliseen tietoisuuteen Britannian Formula 2 -sarjassa vuonna 1964, kun hän toisessa kilpailussaan voitti lyömättömänä pidetyn britin Graham Hillin. Jo sitä ennen hän oli ehtinyt kerätä voittoja useissa pikkuformuloiden luokissa.
Formula 1
Ajajan lahjoistaan huolimatta Rindt ehti kiertää F1-sarjaa vuodesta 1964 pitkään ennen kuin hän vihdoin sai kilpailukykyisen auton alleen kaudelle 1969 siirryttyään Lotus-talliin ; tosin hän oli jo Cooper-tallissa kaudella 1966 sijoittunut MM-sarjassa kolmanneksi. Ensimmäisellä Lotus-kaudellaan Rindt saavutti 22 pistettä ja kuljettajien sarjan neljännen tilan.
Kaudella 1970 Rindt ehti voittaa viidesti ja hankkia tavoittamattoman johdon MM-sarjassa ennen kuin hän kuoli Italian GP:n harjoituksissa sattuneen ulosajon seurauksena Monzassa.
Kuolema
Rindt kuoli kesken kauden 1970, kun hän ajoi ulos jarruakselin katkettua Monzan radalla Italian GP:n harjoituksissa. Onnettomuus sattui ennen radan viimeistä mutkaa, Parabolicaa. Kauden päätteeksi Rindtin suomalainen leski Nina Rindt (o.s. Lincoln) vastaanotti edesmenneen miehensä puolesta maailmanmestarin palkinnon.
Rindt haudattiin Grazin kaupunkiin.
Formula 1:n MM-sarjan kilpailujen tulokset
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi nopeinta kierrosta.
Punaisenlähteentori
thumb|250px|Punaisenlähteentori vuonna 2011. Punaisenlähteentori (, Punainen tori) on Viipurissa sijaitseva aukio. Se oli aikoinaan kaupungin suurin ja vilkkain tori, mutta nykyään sillä järjestetään tilaisuuksia vain erilaisten juhlapäivien yhteydessä. Torin pohjoislaidalla on vuonna 1957 pystytetty Leninin patsas, jonka on tehnyt kuvanveistäjä Shota Mikotadze.
Historia
thumb|250px|Leninin patsas takanaan Viipurin maalaiskunnan talo (1932). Punaisenlähteentori syntyi Repolan kaupunginosaan 1860-luvun jälkeen, kun sen pohjoisnurkkaan ulottunutta Salakkalahtea alettiin täyttämään. Nimensä se sai tulevan torialueen nurkassa sijainneesta yleisestä kaivosta, jota kutsuttiin Punaiseksi lähteeksi sen suojarakennelman punamultavärityksen vuoksi. Alueen läpi virtasi myös Pantsarlahden suunnasta tullut pieni puro. Ensimmäiset puurakennukset valmistuivat torin reunoille 1870-luvun lopulla ja nykyisen muotonsa se sai 1880-luvun asemakaavassa. Samalla myös ympäristössä sijainneet vanhat puurakennukset purettiin. Ensimmäinen kivirakennus oli Punaisenlähteentorin apteekki, joka valmistui Torkkelin- ja Vaasankatujen kulmaan vuonna 1887. Viipurin kirjasto toimi Punaisenlähteentorin varrella 1890-luvun puolivälistä aina uuden kirjastotalon vihkimiseen 1935 saakka.
Torilla myivät tuotteitaan lähinnä maaseudulta tulleet kauppiaat. Elintarvikkeita lukuun ottamatta kaiken muun tavaran myynti oli sallittua. Punaisenlähteentorilla oli paljon rihkama- ja kangaskauppiaita sekä erilaisten tarve-esineiden myyjiä. Myös eläimiä, kuten porsaita ja lampaita, oli kaupan. Keväisin ja syksyisin torilla pidettiin suuret markkinat, jotka keräsivät väkeä ympäri Karjalan kannasta. Torin pohjoislaidassa sijaitsi vaakahuone, joka oli tarkoitus purkaa jo 1940. Lopulta se säilyi myös Neuvostoliiton aikana aina joulukuuhun 1957 saakka, jolloin rakennuksen tilalle pystytettiin Lenin-patsas.
Torin ympäristön rakennuksia
thumb|250px|Kauppias Moskvinin talo (1907). Punaisenlähteentori on etelälaidan Torkkelinpuistoa lukuun ottamatta kolmelta suunnalta rakennusten ympäröimä. Torin pohjoispuolella Severnaja ulitsan (ent. Pohjolankatu) varrella on arkkitehti Jalmari Lankisen suunnittelema Viipurin maalaiskunnan talo, joka valmistui vuonna 1932. Se oli alun perin Viipurin maalaiskunnan hallinto- ja virastotalo, jossa sijaitsivat muun muassa kunnanhallituksen kokoustilat, käräjien istuntosali sekä Viipurin maaseurakunnan kirkkoherranvirasto. Lisäksi rakennuksessa toimi vuokralla useita liikeyrityksiä, ravintola ja yksityinen sairaala. Torin itälaidalla on Brynolf Blomqvistin piirtämä niin sanottu Anniskeluyhtiön rakennus, joka valmistui 1890. Viipurin kirjasto toimi talossa vuodet 1898–1935 ja Viipurin siirryttyä Neuvostoliitolle, oli tiloissa vuonna 1949 avattu pioneerien kerhotalo. Myös Viipurin kaupunginteatteri on toiminut rakennuksessa lyhyen aikaa.
Vuonna 1888 valmistui Vaasan- ja Torkkelinkatujen (nyk. Prospekt Suvorova ja Prospekt Lenina) kulmaan arkkitehti Fredrik Thesleffin suunnittelema kolmekerroksinen uusrenessanssityylinen asuin- ja liikerakennus, joka on edelleen alkuperäisessä käytössään apteekkina. Muita merkittäviä rakennuksia Punaisenlähteentorilla ovat Paavo Uotilan suunnittelemat kauppias Moskvinin talo (1907) ja Viljelyksen talo (1928), Allan Schulmanin ja Emil Gustafssonin suunnittelema Arinan talo (1903) sekä Oiva Kallion asuin- ja liiketalo Punaisenlähteenkadun (nyk. Ulitsa Ushakova) varrella (1937). Kallion suunnittelemassa rakennuksessa toimi Neuvostoliiton aikana vuodesta 1947 lähtien kulttuurikeskus, jossa järjestettiin teatteri-, elokuva- ja musiikkiesityksiä sekä muun muassa erilaisia luentoja. Sen vieressä on Punaisenlähteentorin ainoa 2000-luvulla valmistunut moderni liikerakennus.
Yleisurheilu Euroopan kisoissa 2015
Euroopan kisojen 2015 yleisurheilu pidettiin Bakun olympiastadionilla 21. - 22. kesäkuuta 2015. Kyseessä oli samalla Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kolmannen lohkon kilpailut. Slovakia voitti kisat ennen Itävaltaa, joka sai puoli pistettä vähemmän.
ADD
ADD voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Hotel International
Hotel International on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Anthony Asquithin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa nähdään Elizabeth Taylor ja Richard Burton. Muissa osissa ovat muun muassa Louis Jourdan, Maggie Smith, Orson Welles, Rod Taylor, Elsa Martinelli ja Margaret Rutherford.
Juoni
Hotel International kertoo matkustajista, jotka majoitetaan läheiseen hotelliin sumun vallatessa Heathrow’n lentoaseman. Hotellissa jokainen heistä taistelee elämänsä kriisissä odottaen samalla pääsevänsä matkaan kohti New Yorkia.
Hotel International on toinen yhdestätoista elokuvasta, jotka Elizabeth Taylor ja Richard Burton tekivät yhdessä. Ensimmäinen on samana vuonna 1963 ilmestynyt Kleopatra.
Tuotanto
Elokuvan tuotti Anatole de Grunwald ja käsikirjoituksen oli laatinut Terence Rattigan. Musiikin elokuvaan sävelsi Miklós Rózsa.
Hotel Internationalin kuvaukset alkoivat tammikuussa 1963 ja kestivät maaliskuuhun asti. Elokuva kuvattiin nimellä International Affair Lontoossa ja Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevilla Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla 4 miljoonan dollarin budjetilla.
Julkaisu ja vastaanotto
Hotel International sai ensi-iltansa toukokuussa vuonna 1963 Isossa-Britanniassa. Suomessa elokuva julkaistiin 1. syyskuuta samana vuonna. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen 19. syyskuuta 1963. Elokuvan levittäjänä toimi tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayer.
Hotel International tuotti ilmestymisvuonnaan 7,5 miljoonaa dollaria. Vuoteen 1974 mennessä Hotel International oli tuottanut 14 miljoonaa dollaria.
Vaikka elokuva sai osakseen köyhää kritiikkistä palautetta, se menestyi erittäin hyvin taloudellisesti. Hotel Internationalin taloudellista menestystä auttoi kesällä 1963 ilmestynyt Elizabeth Taylorin ja Richard Burtonin ensimmäinen yhteistyö eeppinen elokuva Kleopatra, joka oli myös vuoden 1963 menestynein elokuva. Hotel International oli yksi kahdestatoista menestyneimmistä elokuvista Isossa-Britanniassa vuonna 1963.
Elokuva on julkaistu DVD:lle.
Torsten Peltomo
Torsten Peltomo, kirjailijanimi Lennart Åkerlund (1920–2005) oli suomalainen kirjailija.
Peltomon tunnetuin teos on salanimellä Lennart Åkerlund kirjoitettu dekkari Kuolema tulee aina yllättäen. Hän kirjoitti lisäksi muutamia näytelmiä omalla nimellään.
Peltomo oli Pomarkun yhteiskoulun rehtori 1958–1959.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Lennart Åkerlund:
HMS Valkyrian
Valmistus
Kokonaan puusta valmistettu alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 7. lokakuuta 1852. Alus otettiin palveluksen esikuntalaivana seuraavana vuonna.
Alus oli kolmimastoinen ja sen purjepinta-ala oli 489 neliömetriä. Sille asennettiin yksi Motala-höyrykone, jolle höyryä tuotti kaksi kattilaa. Höyrykone tuotti 140 hevosvoimaa yhteen akseliin ja alus saavutti 10 solmun huippunopeuden.
When Incubus Attacks Volume 1
When Incubus Attacks Volume 1 on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Incubusin EP, joka julkaistiin 22. elokuuta 2000. EP:n nimi on parodia FOXin televisio-ohjelmasta When Animals Attack!ista.
Kappaleet EP:lle äänitettiin vuosien 1999 ja 2000 albumin Make Yourself maailmankiertueella, lisäksi kappale ”Crowded Elevator” nauhoitettiin Make Yourselfin äänityksien aikaan. ”Crowded Elevator” oli ennemmin julkaistu albumin Make Yourself Japanin versiossa ja Euroopan ”Pardon Me” singlellä.
Roberto Ferraris
Roberto Ferraris (s. 16. tammikuuta 1952 Napoli) on italialainen entinen ampuja. Hän sai vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa pronssia 25 metrin olympiapistoolissa pistemäärällä 595. Hän kilpaili 25 metrin olympiapistoolissa myös kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä (49. sija) ja kesäolympialaisissa 1980 Moskovassa (viides sija). Moskovan olympialaisissa Ferraris osallistui lisäksi 50 metrin pistoolikilpailuun jääden 24. sijalle.
When Incubus Attacks Volume 1
Yhdysvaltojen versio EP:stä oli rajoitettu 100 000 kopioon, mutta Kanadan versio on edelleen saatavilla.
Listasijoitukset
Albumi
NV Kiinteistösijoitus
NV Kiinteistösijoitus Oy on suomalainen kiinteistösijoitusrahastojen hallintaan erikoistunt yhtiö. Yhtiön hallinnoimista sijoitusrahastoista NV Property Fund I on perustettu maaliskuussa 2006.
NV Property Fund I
NV Property Fund I Ky on maaliskuussa 2006 perustettu kommandiittiyhtiö, jonka päätoimiala on kiinteistöjen vuokraus ja kauppa. NV Property Fund I on suljettu rahasto, jonka sijoittajina toimivat Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma, Nordea Henkivakuutus Suomi Oy ja Valtion eläkerahasto: NV Kiinteistösijoitus Oy toimii NV Property Fund I KY –rahaston vastuunalaisena yhtiömiehenä.
Eläkevakuutusyhtiö Varma, Nordea Henkivakuutus ja Kiinteistömanagement J.Juhola perustivat NV Property Fund I:n vuonna 2006. Sen tavoitekooksi asetettiin noin 1 miljardi euroa ja tavoitekooltaan rahasto oli suurin toistaiseksi perustetuista rahastoista. NV Property Fund I kerrottiin sijoittavan Suomessa kaikkiin muihin kiinteistöihin, paitsi asuinkiinteistöihin. Rahaston tuottovaatimukseksi asetettiin yli 10 % ja velkaantumisasteeksi 70 %. NV Property Fund I luokitellaan nk. value added -rahastoksi, jonka tuotot tulevat sekä vuokra- että pääomatuloina. Rahastossa on vain lain edellyttämät kolme sijoittajaa, joista Nordealla ja Varmalla on selkeästi suuremmat osuudet, kuin Kiinteistömanagement J. Juholalla.
NV Property Fund I:n toimitusjohtaja toimii Kari Louhenkilpi, joka on toiminut Nordea Henkivakuutus Suomen kiinteistöjohtajana. Yhtiötä hallinnoi NV Kiinteistösijoitus Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Pekka Korhonen ja hallituksen puheenjohtajana Risto Murto. NK Kiinteistösijoitus Oy hallinnoi NV Property Fund I Ky – nimistä rahastoa. NV Property Fund I Ky toimii helsinkiläisen Kiinteistömanagement J. Juhola Oy –kiinteistöjen isännöintiyrityksen postiosoitteessa, jonka toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana toimii Jarmo Juhola.
NV Property Fund on sijoittanut suomalaisiin kiinteistöihin 400 miljoonaa euroa. Yhtiö on ilmoittanut tavoitekookseen miljardi euroa. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2008 oli runsas 13 miljoonaa euroa.
NV Property Fund I Ky toimi kiinteistösijoittaja Docrates Oy:n kiinteistössä; Docrates Oy rakennutti Suomen ensimmäisen yksityisen syöpähoitojen tutkimus- ja palvelukeskuksen Helsinkiin syksyllä 2008. Finnair Facilities Management myi NV Property Fund I Ky:lle ja vuokrasi takaisin pitkillä vuokrasopimuksilla neljä Helsinki-Vantaan lentoaseman alueella sijaitsevaa strategista kiinteistöään syksyllä 2009 77 miljoonan euron kauppahinnalla. NV Property Fund I Ky osti ja vuokrasi edelleen takaisin Nokia Siemens Networkslle Oulun Ruskon 70 000 neliömetrin laajuisen tuotanto- ja tuotekehityskiinteistön joulukuussa 2009.
Hadrianus II
Hadrianus II (792–872) oli paavina 14. joulukuuta 867 – marras-joulukuulle 872. Hän oli arvostetun roomalaisperheen vesa, josta tuli paavi varsin kypsällä iällä. Ennen paaviksi tuloaan hän oli naimisissa, ja vaimo ja tytär olivat vielä elossa Hadrianuksen valinnan aikaan. He joutuivat kuitenkin Hadrianuksen vastustajan surmaamiksi.
Hadrianus osallistui edustajiensa välityksellä Konstantinopolin neljänteen kirkolliskokoukseen, jossa Konstantinopolin patriarkka Fotioksen tuomittiin nousseen laittomasti patriarkaksi.
Stefan Wyszyński
thumb|right|Stefan Wyszyński Stefan Wyszyński (3. elokuuta 1901 – 28. toukokuuta 1981) oli katolisen kirkon puolalainen pappi. Hän opiskeli Lublinin yliopistossa, sai lakitieteen tohtorin arvon ja vihittiin papiksi 1924. Hän toimi Lublinin piispana vuosina 1946–1948 ja sitten Varsovan ja Gnieznon arkkipiispana vuodesta 1948 kuolemaansa.
Wyszyńskistä tehtiin kardinaali vuonna 1953. Hän joutui kuitenkin erimielisyyksiin Puolan hallituksen kanssa ja istui vangittuna vuoteen 1956 saakka. Vapautuksensa jälkeenkin konfliktit jatkuivat. Wyszyńskin ansioksi luetaan se, että paavi Johannes XXIII:n suhtautuminen kommunismiin lieveni.
Wyszyńskiä seurasi Varsovan ja Gnieznon arkkipiispana Józef Glemp.
Lehtometsä
250px|thumb|Valkovuokkoja [[Radziejowicen lähellä Puolassa.]]
Lehto on metsätyyppi, jossa on multava maaperä sekä rehevä puu- ja pensaskerros. Kenttäkerroksessa on vähän varpuja, pikemminkin ruohovartisia kasveja. Lehtometsä on Suomen metsätyypeistä rehevin ja runsaslajisin sekä puuntuotoltaan suurin. Suomen metsämaan pinta-alasta lehtoja on vain 1 %. Lehdot ovat tyypillisiä lehtimetsävyöhykkeelle. Suomessa niitä esiintyy yleisimmin hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Tämän alueen pohjoispuolella boreaalisella vyöhykkeellä lehtoja on kalkkikivi- tai muiden emäksisten kivilajien alueella niin sanotuissa lehtokeskuksissa. Muita lehdoille suotuisia alueita ovat ravinteikkaat savimaat etenkin suurten vesistöjen varsilla, kallioseinämien juuret ja syvät purolaaksot. Lehtojen puuston ei tarvitse välttämättä olla lehtipuita, vaan tärkein ero kangasmaihin on maannoksena oleva multa ja maan ravinteisuus.
Lehtojen kenttä- ja pensaskerros
Lehtojen kenttäkerroksessa kukkivat keväällä kelta-, sini- ja valkovuokot, kevätesikko, käenrieskat, imikkä ja kiurunkannukset isoina mattoina, ennen puiden lehteen tuloa. Kevätkukkijoista valkovuokko on ylivoimaisesti runsain laji. Kevätlinnunherne on puolestaan eräs vaativimmista kevätkukkijoista, jota tavataan vain lehdoissa. Pensaskerroksessa tavallisia pensaita ovat terttuselja, euroopanpähkinäpensas, koiranheisi, tuomi ja vadelma.
Laajuus ja esiintyminen
Nykyisin lehtoja on enää yksi prosentti Suomen metsistä. Noin 99 % prosenttia koko Suomen metsistä on kangasmetsää, joko kuivaa tai tuoretta. Lehtojen osuus metsistä kuitenkin kasvaa pohjois–eteläsuunnassa, ja alueellisesti tarkasteltuna Lapissa lehtojen osuus metsistä on vain noin 0,1 % metsistä, ja ne ovat useimmiten puronvarren pienialaisia saniaislehtoja tai kullerolehtoja. Pohjois-Pohjanmaalla ja Kainuussa lehtojen osuus on 0,5 % metsistä, ja siellä on jo monenlaisia lehtotyyppejä, muttei jalopuulehtoja. Etelä-Suomessa lehtojen osuus metsistä on yli 2,5 %, ja aivan etelärannikolla ja lounaissaaristossa hemiboreaalisella vyöhykkeellä jopa yli 8 % metsistä; mukana on myös jalopuulehtoja ja keväällä korean kevätaspektin kokevia lehtoja. Suomen eteläpuolella lehtojen osuus metsistä kasvaa rajusti mentäessä etelään, ja Virossa lehtojen osuus metsistä on 10–30 % – kuitenkin havupuuvaltaisia kangasmetsiä on Viron metsistä noin 70–90 %. Latviassa lehtojen osuus metsistä vaihtelee 30–50 % välillä ja Liettuassa ja Pohjois-Puolassa lehtoja on jo 60–95 % metsistä, kangasmetsien edustaessa vain pientä vähemmistöä. Keski-Euroopassa, esimerkiksi Ranskassa, Pohjois-Saksassa ja Isossa-Britanniassa lehtoja on yli 99 % metsistä, ja siellä ei kangasmetsiä kasva. Ihminen on maanviljelyn alusta asti raivannut hedelmällisiä lehtoja pelloiksi. Suomessa on ollut voimassa vuodesta 1989 lehtojensuojeluohjelma. Siinä on suojeltu 436 aluetta, joista suurin osa on Etelä-Suomessa.
Muualta maailmasta esimerkkejä lehtometsistä on Kaliforniassa jättiläispunapuiden lehdot ja Bialowiezan metsä Valko-Venäjällä ja Puolasa. Myös Ruotsissa on lehtomainen metsä Söderåsenin kansallispuistossa.
Jalopuulehdot
Harvinaisin lehtotyyppi Suomessa on jalopuulehto. Suomen jalopuulehdot ovat tarkoin tunnettuja ja suojeltuja alueita. Suurin osa Suomen jalopuulehdoista on hävitetty peltojen ja kaskeamisen tieltä jo aikoja sitten. Nykyään myös liiallinen havupuiden suosiminen metsätaloudessa on uhka jaloille lehtipuille. Suomen luonnonsuojelulain mukaan tulisi suojella sellaiset lehdot, joissa kasvaa 1,3 metrin korkeudelta vähintään 7 senttimetrin paksuisia luontaisesti syntyneitä jaloja lehtipuita yli 20 kappaletta hehtaarilla yhtenäisellä alueella. Jaloiksi lehtipuiksi lasketaan metsätammi, metsälehmus, lehtosaarni, metsävaahtera, vuorijalava ja kynäjalava. Poikkeuksena metsätammen paksuuden tulee olla vähintään 20 cm. Vastaavasti alueet, joilla kasvaa hehtaarilla vähintään 20 kpl yli 2 metriä korkeita tai leveitä euroopanpähkinäpensaita yhtenä tai useampana lähekkäisenä ryhmänä, tulisi suojella. Jalopuulehtoja tavataan muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta vain Etelä-Suomen rannikkoalueen niin sanotulla tammivyöhykkeellä. Usein nämä vaateliaat lehdot muodostuvat kalkkiperäiselle maaperälle. Tavallisimmat jalopuulehdot ovat metsälehmus- ja pähkinäpensaslehdot, jotka ovat Uudellamaalla ja Varsinais-Suomessa yleisiä, mutta harvinaisempia pohjoisempana. Suomen pohjoisin pähkinäpensasyksilö kasvaa Korpilahden Vaarulla, Pohjois-Päijänteellä. Vain hieman harvinaisempia, ainoastaan lounais- ja etelärannikolla tavattavia jalopuulehtoja ovat tammi- ja metsävaahteralehdot. Näistä tammilehdot ovat kaikkein huomiota herättävimpiä. Tammi- ja vaahteralehtoja on Etelä-Suomessa useita kymmeniä, esimerkiksi jo pelkästään Vantaan kaupungin alueella kasvaa kaksi tammistoa noin 10 km:n etäisyydellä toisistaan, tosin Helsingin kaupungin alueella ei kasva yhtäkään tammistoa. Lohjan seudulla on monia tammistoja, vaikka komeimmat tammilehdot sijaitsevatkin Turun seudulla, esimerkiksi Ruissalossa. Kaikkein harvinaisin lehtotyyppi on jalavalehto, joita on Suomessa yhteensä vain noin 25 kappaletta, yksi Hollolassa, kaksi Itä-Suomessa, useita Lounais-Suomessa, yksi muun muassa Rymättylässä. Kaksi vuorijalavalehtoa sijaitsee Korpilahdella, yksi Nokialla ja toinen Pirkkalassa, neljä Vanajaveden rannoilla, kolme Lohjanjärven rannoilla, yksi Karkkilassa, kaksi Pohjassa. Helsingissä yksi pieni vuorijalavalehto sijaitsee lähellä Pihlajamäkeä, ja luonnonmuistomerkiksikin rauhoitettu kynäjalavavanhus Haltialassa. Ahvenanmaalla on useita pienialaisia jalavalehtoja. Molemmat Suomessa kasvavat jalavalajit ovat rauhoitettuja. Jalavalehdoissa valtapuulaji on tavallisimmin vuorijalava, usein niiden seassa kasvaa myös metsälehmusta ja pähkinäpensasta. Kynäjalavavaltaisia lehtoja on Suomessa vain muutama, ja ne kasvavat usein samoilla paikoilla yhdessä vuorijalavien kanssa. Suurin osa jalavalehdoista painottuu Lounais-Suomeen. Eräs vuorijalavalehto löytyy kuitenkin myös esimerkiksi Korpilahdelta, Jyväskylän eteläpuolelta. Varsinaisia saarnilehtoja kasvaa vain lounaissaaristossa ja erityisesti Ahvenanmaalla, vaikka muutamia saarnilehtoja kasvaa myös Lounais-Suomen metsissä, sekä yksi vanha saarnilehto Asikkalassa, Kopsuon kalliolla.
Monte Carlo
Monte Carlo (,, monegassiksi Monte-Carlu) on yksi Monacon hallintoalueista. Monte Carlo tunnetaan kasinostaan, Formula 1 -kilpailustaan sekä Rallye Monte Carlo -rallikilpailusta sekä varakkaiden vierailijoiden ylellisestä elämästä huvijahdeilla ja muotiliikkeissä.
Lehtometsä
Jalopuulehdot
Keski-Euroopassa yleisimpiä jalopuulehtoja ovat pyökkimetsät. Hollannissa on lehtometsäinen kansallispuisto De Hoge Veluwessa. Pyökkimetsää on myös Tanskassa Mön-saarella ja Ruotsissa Gotlannissa ja Öölannissa.
Jaloja lehtipuita kasvaa harvakseltaan muissakin lehtotyypeissä kuin varsinaisissa jalopuulehdoissa, usein yksittäin tai muutaman puun ryhminä. Tammea, pähkinäpensasta, metsälehmusta ja metsävaahteraa tapaa Etelä-Suomessa joskus jopa tuoreella kankaalla.
Monte Carlo
Kasino avattiin vuonna 1861, sen yhteyteen perustettiin oopperatalo 1878. Ensimmäinen autokilpailu ajettiin vuonna 1929. Vuonna 1967 kasino siirtyi ruhtinaskunnan omaisuudeksi. Pelituotot ovat vajaat viisi prosenttia Monacon bruttokansantuotteesta.
Lehtometsä
Lehtotyyppejä
Metsätyyppiluokituksessa lehtometsät jaetaan seuraaviin metsätyyppeihin, jotka luokitellaan kuuteen erilaiseen lehtotyyppiryhmään kosteusasteen ja ravinteisuuden mukaan. Etelä-Suomessa tavallisin lehtotyyppi on käenkaali-oravanmarjatyyppi, Oxalis-Maianthemum-tyyppi (OMaT), joka muistuttaa lehtomaisten kangasmetsien käenkaali-mustikkatyyppiä. Erona kuitenkin edelliseen on multamaannos ja edellistä rehevämpi kasvillisuus. Saniaistyypin lehtoja esiintyy koko maassa.
Soistuminen
Lehtojen ja lehtomaisten kankaiden soistuessa syntyy lehtokorpia.
Vienanmeri
thumb|250px|Kantalahden rantaa. thumb|250px|right|Satelliittikuvia Vienanmerestä 23. huhtikuuta 2000 (yllä) ja 3. toukokuuta 2001 (alla). thumb|250px|Vienanmeren kartta vuodelta 1635. Vienanmeri ( eli ’Valkoinen meri’,, ) on Venäjän luoteisosassa Pohjoisella jäämerellä Barentsinmeressä sijaitseva lahti, joka jää Kaninin niemimaan ja Kuolan niemimaan väliin sekä viimeksi mainitun taakse.
Vienanmeren määrittely
Vienanmeri on lahti, joka työntyy etelään Barentsinmerestä. Meri sijaitsee pituuspiirien 68°40'N ja 63°48'N ja leveyspiirien 32°00'E ja 44°30'E välissä. Napapiiri, joka sijaitsee 66,56°N leveyspiirillä, kulkee Vienankurkun kohdalta. Vienanmeren lahdensuu avautuu nopeasti leventyen Barentsinmerelle, joten Vienenmerelle ei löydy luonnollista rajakohtaa. Se määritellään esimerkiksi vuoden 1953 julkaisussa kansainvälisessä sopimuksessa Limits of Oceans and Seas. Vienanmeren ja Barentsinmeren rajaksi on sovittu Kaninin niemimaan kärjen ja Kuolan niemimaan Svjatoi Nos -niemen välinen linja (oheisessa kartassa suunnilleen Barentsinmeri-sanan kohdalla, Kuolan niemimaan pohjoisrannikolla pituuspiirillä 39°47'E).
Vienanmeren ja sen pohjan muodot
Vienanmeren pohjoisosaa kutsutaan Vorongaksi ja se on 100–170 kilometriä leveä salmi, joka muodostaa vaihettumisalueen Barentsinmeren kanssa. Vorongan keskisyvyys on 34 metriä ja suurin syvyys noin 80 metriä. Voronka kapenee muodostaen Vienankurkun, jonka keskisyvyys on 49 metriä (suurimmaksi syvyydeksi on myös mainittu 40 metriä ). Vienankurkku aukeaa varsinaiseksi Vienanmeren keskusaltaaksi eli ulapaksi. Jo Vorongan itärannassa sijaitsee merkittävä Mezeninlahti (Мезенская губа, Mezenskaja guba), jonka keskisyvyys on 13 metriä. Luoteisosassa sijaitsee luoteeseen työntyvä ja suppilomaisesti kapeneva Kantalahti. Se sijaitsee Kuolan niemimaan ja Karjalan rannikon väliin. Lahden keskisyvyys on siinä sijaitsevasta syvänteestä johtuen 109 metriä. Vienanmeren kaakkoispäässä sijaitsee Vienanlahti, johon laskee merialueen suurin joki Vienanjoki. Vienanlahden keskisyvyys on 49 metriä. Eteläisin lahti on Äänislahti, jonne laskevat Äänisjoki ja Uikujoki, ja jonka keskisyvyys on 16 metriä. Äänislahdella on merenpohjassa kukkulamaisia pohjanmuotoja, joista osa ylettyy merenpinnalle muodostaen saaria. Muodostumat ovat viime jääkauden loppuvaiheen jäänteitä.
Saaret
Vienanmeren suurimmat saaret ovat Äänislahden Solovetski, Suiunsaari eli Konostrov (Кондостов) ja Mäkisaari eli Mjagostrov (Мягостов), Mezeninlahden Moržovets, ja Kantalahdelta Olenia eli Olenij (Олений), Volei (Волей), Suursaari eli Velikij (Великий) sekä Vienanlahden Mudjugski (Мудьюгский).
Vienanmerellä sijaitsee Solovetskin luostarisaari, joka on suosittu matkailukohde. Saaret ovat kuuluisia myös niillä 1930-luvulla olleesta gulagista.
Hallintoalueet ja rannikot
Vienanmeren länsipuoli kuuluu Karjalan tasavaltaan, etelän ja idän puolella Arkangelin alueeseen ja pohjoisessa Kuolan niemimaalla Murmanskin alueeseen. Kuolan niemimaan etelärannikko kuuluu Turjan piirille ja itärannikko Lovozeron piirille. Kantalahden pohjukka kuuluu kokonaan Kantalahden piiriin ja etelärannikko Karjalan tasavallan Louhen piiriin. Karjalan rannikon eteläisin osa Kemin piiri ulottuu Äänislahden eteläosaan, josta alkaa itärannikon Arkangelin alue. Lahden pohjukassa sijaitsee Onegan piiri ja siitä kohti pohjoista vielä Primorjen piiri, Mezenin piiri ja Kaninin niemimaa Nenetsiaan.
Pohjoisrannikot ovat kallioisia ja jyrkkiä. Kaakkoisrannikot taas loivia ja matalia. Vienanmerta reunustaa lännessä Karjalan rannikko (tai Karjalanranta, Karelski bereg) ja siitä etelään Äänislahden lounaisrannalla Pomorien rannikko (Pomorjenranta, Pomorski bereg). Äänis- ja Vienanlahtien välissä on Äänisen niemimaa. Vienanlahden lounaisranta on Kesärannikko (Letni bereg) ja itäranta puolestaan Talvirannikko (Zimni bereg). Kuolan niemimaan itäosassa on Turjan rannikko (tai Turjanranta, Terski bereg) ja lännempänä Kantalahden pohjoispuolella Kantalahden rannikko (Kandalakšski bereg).
Kaarlo Kauppila
Kaarlo Vilhelm Kauppila oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kaarlo Erland Kauppila ja Hilma Johanna Hemilä.
Vienanmeri
Talouskäyttö
pienoiskuva|[[Vienanmeren–Itämeren kanava kulkee Laatokan ja Äänisen läpi.]] Vienanmeren tärkein satamakaupunki on Arkangeli. Pienempiä, mutta paikallisesti merkittäviä tärkeitä, satamia Vienenmerellä ovat Severodvinsk, Onega, Kantalahti sekä Mezen. Vienanmeri jäätyy talvella, mutta yhteyksiä pidetään auki jäänmurtajilla. Toinen keskisuuri satama on Vitinon öljysatama Kantalahden piirissä. Lisäksi Venäjä on laajentanut Belomorskin satamaa, jonka kapasiteetiksi on suunniteltu ensivaiheessa yhdeksän miljoonaa rahtitonnia vuodessa. Pääosan rahdista on suunniteltu olevan kivihiiltä.
Kaarlo Kauppila
Opinnot
Kauppila kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Satakuntalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1912–1915.
Vienanmeri
Talouskäyttö
Vienanmerestä on kanavayhteys Itämereen Vienanmeren–Itämeren kanavan kautta, ja samoin Volgan vesistöön ja edelleen Kaspianmereen ja Mustaanmereen.
Kaarlo Kauppila
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania. Kauppila liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 26. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Kauppila siirrettiin 23. syyskuuta 1917 pataljoonan Pioneerikomppaniaan ja lähetettiin rautatienrakennuskursseille Libauhun.
Vienanmeri
Talouskäyttö
Vienanmeren kalastus on merkittävä elinkeino. Kalasaalis muodostuu keltanavagasta, vienanmeren sillistä, kuoresta, turskasta ja lohesta. Myös kalankasvatusta harjoitetaan. Merinisäkkäisen metsästys kohdistuu ainakin hylkeisiin ja maitovalaaseen.
Kaarlo Kauppila
Suomen sisällissota
Kauppila saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi komppanianvääpeliksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 1918 alkaen pataljoonan esikuntaan esikuntavääpeliksi. Kauppila otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa.
Vienanmeri
Ilmasto
Vienanmeri sijaitsee Fennoskandiassa ja saa osansa Atlantilta tulevista saderintamista. Siihen vaikuttaa myös läheiseltä Pohjoiselta Jäämereltä tulevat tuulet ja mannermaiset itäiset tuulet. Alueen tammikuun keskilämpötilat vaihtelevat -13°C – -8°C ja heinäkuun 8°C – 15°C. Talvella vallitsevat lounaistuulet ja kesällä koillistuulet. Alue on pilvinen suurimman osan vuotta ja merialueella esiintyy usein sumua. Myös sateet ovat yleisiä. Vuotuinen sademäärä on ollut eteläosissa Äänislahdella keskimäärin 529 millimetriä ja pohjoisosissa Kaninin niemimaalla 282 millimetriä.
Kaarlo Kauppila
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen Kauppila palveli edelleen 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2. Hän toimi 24. elokuuta 1918 alkaen 2. komppaniassa vääpelinä ja sittemmin joukkueenjohtajana. Hänet siirrettiin 2. huhtikuuta 1919 alkaen Keski-Suomen rykmenttiin, josta hän erosi 21. huhtikuuta 1920. Armeijaan hän astui uudelleen palvelukseen 4. toukokuuta 1921, jolloin hänet sijoitettiin Pioneeripataljoonaan, missä hän toimi adjutanttina ja nuorempana upseerina. Armeijasta hän erosi toistamiseen 15. marraskuuta 1922 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Ikaalisten suojeluskuntaan. Tehtävässä hän palveli 30. lokakuuta 1923 saakka. Hän toimi vielä toistamiseenkin pienen hetken Ikaalisten paikallispäällikkönä vuonna 1928 ja seuraava kosketus armeijan harmaisiin olikin sitten osallistuminen upseerien kertausharjoituksiin Niinisalossa vuonna 1939, joka enteili jo lähestyvää sotaa.
Talvi- ja jatkosota
Kauppila osallistui talvisotaan Ikaalisten suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväenkoulutuskeskus 7:ään, josta hänet vapautettiin palveluksesta lääkärin lausunnon perusteella. Hänet on haudattu Ikaalisiin.
Vienanmeri
Ilmasto
Keväisin, kesäisin ja syksyisin meren ylittävät matalapaineet, jotka tuovat purskeittain viisi astetta lämpimämpää ilmaa ja sateita. Korkeapaine selänteitäkin esiintyy, jolloin tuulet ovat kaakkoistuulia. Lämpötilat voivat silloin kohota lähes 20 asteeseen ja eteläisillä rannikoilla 30 asteeseen. Talvella korkeapaineen selänne toimii käänteisellä tavalla. Kaakkoistuulet tuova silloinkin mantereista ilmaa, joka on ehtinyt jäähtyä.
Vuorovesi
Vuoroveden korkeusvaihtelut ovat suurimpia Vorongassa ja Vienankurkussa ja niiden vaihtelut pienenevät eteläisissä- ja läntisissä lahdissa. Vuorovesi aiheuttaa kahdesti vuorokaudessa nousu- ja laskuveden. Nousuvesi tulee Vorongan ja Vienankurkun kautta ulapalle loivana aaltona, joka leviää kaikkiin suuntiin ja esimerkiksi heijastuu Kesärannikolta ja Karjalan rannikolta takaisin ulapalle. Vienankurkussa on havaittu vuorovesiaallon muodostavan rannoilta heijastuneiden aaltojen kanssa seisovia aaltoja. Suppilon muotoisessa Mezeninlahdessa saattaa vuorovesivaihtelu olla 7–10 metriä ja Äänislahdella vielä metrin verran. Lahtiin tulevat vuorovesiaallot muuttuvat kapeikoissa ja jokien alajuoksuilla vuoksiaalloiksi. Mezeninlahden suppilomainen muoto keskittää nousuvesiaallon joensuuhun, jossa se etenee jokea pitkin vastavirtaan usean metrin korkuisena vuoksiaaltona. Vuoroveden korkeus vaikuttaa maltillisenakin joessa useita kilometriä ylävirtaan päin. Vienanjoella vuorovesi nostaa vedenpintaa 120 kilometrin päässä joensuusta.
Merivirrat
Vienankurkussa vesi virtaa lähes jatkuvasti sisään tai ulos vuorovesien takia. Tulovirtaus käyttää yleensä länsirannikon ja lähtövirtaus itärannikon edustaa. Niissä lahdissa, jonne joki tuo paljon vettä, on vallitseva virtaussuunta ulos lahdesta. Päällysvedessä merivirrat muodostuvat yleensä vallitsevien tuulten ohjaamina, mutta coriolis-ilmiön vaikutuksesta rannikkovesien pääasialliseksi virtaussuunnaksi tulee vastapäiväinen pyörimisliike. Tämä virtaus voi myös käydä kääntymässä suurissa lahdissa, jolloin lahdensuun edustalle muodostuu myötäpäiväisiä pyörrevirtauksia. Esimerkiksi Solovetskin saaren ympärillä vallitsee myötäpäiväinen pyörrevirtaus johtuen Äänislahden läheisyydestä.
Merivirtojen virtaukset ovat suhteellisen hitaita. Vakionopeudet vaihtelevat 10–15 senttimetriä sekunnissa (cm/s), mutta ne kasvavat kapeikoissa ja niemen kärkien kohdilla 30–40 cm/s. Vuorovedet antavat virtauksille lisää vauhtia. Vienankurkussa saattaa virtaus kohota jopa 250 cm/s, Mezeninlahdella 250 cm/s, Kantalahdella 30–35 cm/s ja Äänislahdella 80–100 cm/s. Ulapan virtaukset ovat tasaisesti 10–15 cm/s.
Suolaisuus
Vienanmeren suolapitoisuus on alempi kuin valtamerissä keskimäärin. Sen suurien jokien tuomat makeanveden virtaamat aiheuttavat sen päällysveteen seuduittain vaihtelevia suolapitoisuuksia. Vorongassa suolapitoisuus on keskimäärin 34,0–34,5 promillea (‰), Vienankurkussa 30,5 ‰, ulapalla ja monissa lahdissa 24–26 ‰ (tai vähemmänkin). Vienanmeren ulosvirtaus on tulovirtauksen suuruinen eli 215 kuutiokilometriä (km³) vuodessa. Vuorovesi aiheuttaa kuitenkin Vorongassa edestakaisia virtauksia, joiden suuruus on vuositasolla 2 200 km³ ulos ja 2 000 km³ sisään. Vorongan pohja muodostaa vedenalaisen kynnyksen, joka haittaa suolaisen veden pääsyä Vienanmereen, mutta vuoroveden toiminta ylläpitää Vienanmeren suolaisuutta. Vuoroveden toiminta vaihtaa vuosittain noin kaksi kolmasosaa merialtaan vedestä.
Meren syvänteiden pohjalla sijaitsee noin 50 metrin syvyydestä alkaen kylmä ja suolainen vesimassa. Se ei ole meromiktinen ja pysyvä, vaan sen vesimassa vaihtuu hitaasti Barentsinmereltä tulevien suola- ja kylmäpulssien tahdissa. Tämän halokliinin yläpuolella vesi on hieman lämpimämpää ja vähemmän suolaista. Pintavesi on jäättömään aikaan vähiten suolaista. Jokien purkaessa vetensä mereen, jää makea vesi pinnalle ja virtaa lahdista ulapalle, missä tuuli sekoittaa sen suolaisen päällysveden kanssa. Tämä alusveden ja päällysveden rakenne on vuosikierrossa pysyvä rakenne, jonka yksityiskohtainen rakenne vaihtelee vuodenaikojen ja jääpeitteen mukaan vain hieman.
Veden lämpötilat
Meriveden pintalämpötilat kesäkuussa ovat 7–8 °C pohjoisessa Vorongassa ja Vienankurkussa, missä vedet sekoittuvat Barentsinmereltä tulevien vesien kanssa. Matalissa lahdissa pintavesi lämpenee kesällä nopeasti. Esimerkiksi Kantalahdessa on elokuussa keskimäärin 14–15 °C, kun se on ulapalla 12–13 °C. Talven jääpeitteen alla on lämpötila ulapalla -1,3 – -1,7 °C ja -0,5 – -0,7 °C lahdissa. Erilaiset lämpötilat johtuvat erilaisista suolapitoisuuksista. Talvella ylin 30–45 metrin vesikerros on kylmin ja jonka alla on lämmin vesikerros noin 75–100 metriin asti. Se sisältää kesän lämpökauden jäännöslämpöä. Alin vesikerros on 130-metristä pohjaan asti noin -1,4 °C. Keväällä vesi lämpenee hieman 20 metriin asti, kun tämän kerroksen alla on vedellä negatiivisia lämpötiloja. Kesällä lämpiävän vesikerroksen paksuudeksi tulee 30–40 metriä. Tämän kerroksen alla lämpötila laskee syvyyden kasvaessa ja vesi saavuttaa negatiivisen lämpötilan 130 metrin syvyydessä. Kun syksyllä päällysvesi jäähtyy 20 metrin syvyyteen asti, jää sen alapuolelle hieman lämpimämpää vettä. Se jäähtyy hiljalleen talven aikana. Vienankurkussa ja Vorongassa ei lämpötilakerroksia esiinny.
Jääolosuhteet
Vienanmeri alkaa jäätyä loka-marraskuussa ja jäät sulavat touko-kesäkuussa. Koko meri jäätyy, mutta sen jääpeite ei muodostu paksuksi eikä kaiken kattavaksi. Ominaista on myös jään poistuminen Vorongan kautta Barentsinmerelle, jolloin jääkenttään jää avovesipaikkoja eli polinjoja. Lisäksi tuuli liikuttelee ohutta jääkenttää hajottaen sitä ahtojääksi. Polinjat jäätyvät pian uudelleen ohuella uudella jäällä. Kova jääkansi muodostuu aluksi lahtiin ja rannikolle, jossa se muodostaa yleensä koko talven pysyvän jääpeitteen. Avomerellä jääkansi voi liikkua, rakoilla ja muodostaa ahtojäätä. Sen paksuus on yleensä 35–40 cm, mutta kylminä talvina vahvuudeksi voi tulla 135 cm tai jopa 150 cm. Sulaminen alkaa aikaisintaan maaliskuun lopulla niissä lahdissa, jonne virtaa suuri joki. Jäänlähtö vaihtelee vuosittain suuresti. Täysin jäätön aika voi alkaa toukokuun loppuun mennessä, mutta joskus se viipyy kesäkuun puoliväliin asti.
Biologiaa
Vienanmeressä viihtyvät sekä kylmien että lämpimien vesistöjen lajit. Merenpohjan eläimistö muodostuu noin 720 lajista, kalalajeja on noin 60 ja merinisäkkäitä esiintyy vakituisesti viisi lajia. Kesäaikaan Vienanmerelle tulevat valkeat maitovalaat.
Calabria
Calabria (calabrian kielellä Calàbbria) on hallinnollinen alue Etelä-Italiassa. Catanzaro on toiminut sen pääkaupunkina vuodesta 1970, mutta alueparlamentti sijaitsee edelleen entisessä pääkaupungissa Reggio di Calabriassa.
Vienanmeri
Geologiaa
pienoiskuva|Jäätikön levinneisyys. Vienanmeren altaaseen on kerääntynyt sulamisvesiä moneen otteeseen Veiksel-jääkauden aikana. Viime jääkauden huippukohdan aikana noin 25 000–20 000 vuotta sitten Fennoskandian mannerjäätikkö oli laajimmillaan ja se peitti Vienanmeren kokonaan. Ruotsin ja Suomen yllä oli jäätikön paksuus noin kolmekilometrinen ja sieltä virtasi jäätä eri suuntiin. Yksi jäätikkövirta suuntasi kohti Kuusamoa ja jatkoi sieltä Vienanmeren altaaseen. Sitä kutsutaan esimerkiksi Vienanmeren virtauskielekkeeksi. Se jakautui ohuemman jäätikön alueella eri suuntiin virtaaviksi pienemmiksi jäätikkökielekkeiksi. Yksi niistä oli Vienankurkun virtauskieleke, joka kiersi Kuolan niemimaata Barentsinmerlle. Toinen kieleke jatkoi Kantalahdella suoraan eteenpäin ja tunkeutui Vienanjoen laaksoon. Kolmannen suunta oli Äänislahdelta Äänisen taakse Valdaille. Kun ilmasto alkoi lauhtua, jakautui mannerjäätikkö kahteen osaan. Fennoskandian mannerjäätikkö peitti koko Fennoskandian ja Vienanmeren alueen. Edellä kuvatut kielekkeet ohenivat ja muodostivat jäätikkövirtoja, jotka koversivat maastoon jäätikön muotoiset laaksot. Vienankurkun kieleke oli tällainen jäätikkövirta. Kun sulavan mannerjäätikön perääntyvä reuna saavutti Vienanmeren altaan, alkoi sen eteen muodostua jääjärvi. Viime jääkauden loppuvaiheessa sijaitsi mannerjäätikön koillispuolella toiseksi suurin jääjärvi, Vienanmeren jääjärvi. Se alkoi muodostua 15 000 vuotta sitten, kun jäätikön kallioperään muodostama painauma paljastui ja täyttyi sulamisvedestä. Perääntyvän jäätikön reuna eteni länttä kohden ylittäen Vienanmeren 12 500–11 200 vuotta sitten ja silloin sen eteen muodostui yhä suuremmaksi kasvava jääjärvi. Esimerkiksi Belomorskin alueella sijaitsevasta Rukajärven reunamuodostuman rinteiltä tunnetaan jääjärven aallokon huuhtomaa rantakivikkoa 175 metriä mpy. Korkeanveden aika loppui noin 12 050 vuotta sitten, kun pohjoisessa sijainnut jäätikköpato murtui tai maakannas ylittyi, jolloin jääjärvi alkoi tyhjentyä Barentisnmereen. Suolaista vettä ei Vienan jääjärveen vielä tullut, sillä valtamerien vedenpinta oli jääkaudella jopa 120 metriä nykyistä alempana. Jäätiköiden sulaminen kuitenkin nosti meriveden pinnan ja lopulta suolavettä alkoi virrata Vienanmeren altaaseen. Vienankurkun merenpohja sijaitsee nykyään maankohoamisen takia noin 40 metrin syvyydessä, mutta silloin se sijaitsi vielä noin 60 metrin syvyydessä. Merivesi virtasi Vienanmereen väljästi arvioiden noin 12 000–11 000 vuotta sitten. Tämä ajankohta määrittää myös Vienanmeren merivaiheen iän. Jäätiköiden toiminnan seurauksena alueella esiintyy paljon dumliineja, joita voidaan havaita myös Vienanmeren matalissa lahdissa. Perääntyvän jäätikön jäljiltä rannikoiden harjujaksoja jatkuu myös merenpohjassa.
Fred Baden
thumb|right|Fred Baden Frederick Herman Baden vanhempi, joka tunnettiin nimellä Fred Baden (4. toukokuuta 1934 – 17. joulukuuta 2009), oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi louisianalaisen Pinevillen kaupungin kaupunginvaltuutettuna vuosina 1966–1970 ja pormestarina 1970–1998. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan putkimies.
Geitan alue
Alueen pinta-ala on 20 054 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 739 530 asukasta. Alueen pääkaupunki on Geita. Geitan alue perustettiin vuonna 2012 Shinyangan alueen, Mwanzan alueen ja Kageran alueen osista. Alue jakaantuu viiteen piirikuntaan.
Vienanmeri
Asutus ja hallinto
Vienanmeren ympäristö on suomensukuisten kansojen vanhaa asuinaluetta. Lännessä, Karjalan tasavallassa on karjalaisasutusta ja pohjoisessa Kuolan niemimaalla kiltinän- ja turjansaamelaisia. Alueelle on ajansaatossa muuttanut venäläisväestöä, johon he ovat osittain sekoittuneet. Meren ympäristössä on myös venäjän murretta puhuvan pomoriväestön vanha asuma-alue.
Novgorodilaiset tunsivat Vienanmeren viimeistään 1000-luvulla. Merialueen kalaisuus ja ympäristön metrien turkiseläimet houkuttelivat hyödyntämään sitä kaupallisesti. Rannikolle perustettiin kauppa-asemia ja kaupunkeja. Vanhin niistä on Kholmogory. Vienanmerellä sijaitsi 1400–1700-luvuilla venäläisten kauppalaivojen lähtösatamia Länsi-Euroopan kaupalle. Kun 1700-luvulla Pietarin asema vahvistui, heikkenivät Vienanmeren satamien näkymät. 1900-luvulla Murmanskin satama vähensi entisestään Vienanmeren merkitystä jäättömällä satamallaan. Toisaalta samalla merkitystä kasvatti kanavan rakentaminen Itämereltä Vienanmerelle.
Tutkimushistoriaa
Ensimmäiset hydrologiset tiedot Vienanmerestä ovat niinkin aikaisia kuin 1500-luvun puolivälistä. Venäläinen tiedemies M. R. Reinecke suoritti vuosina 1827–1832 alueelta sarjan mittauksia ja toimitti niiden jälkeen Vienanmeren atlaksen ja kirjoitti siitä hydrografisen kuvauksen. Säännölliset säähavainnot alkoivat vuonna 1840 ja 1900-luvun alusta hydrologiset havainnot. 1800-luvun puolivälistä alkaen järjestettiin alueelle tutkimusretkiä, joissa Vienanmerta luodattiin ja sen biodiversiteettiä havainnoitiin. Syvännejaksoa tutkittiin erikseen vuosina 1891–1902. Tutkimusasemat jatkoivat toimintaansa myös Neuvostoliiton aikana laajentaen asemien toimenkuvaa.
Émile Allais
Allais voitti kolme kultamitalia vuoden 1937 maailmanmestaruuskilpailuissa ja vielä seuraavana vuonna yhden kullan lisää alppiyhdistetyssä. Olympialaisissa 1936 Allais saavutti pronssia alppiyhdistetyssä.
Allais kuoli Sallanches'ssa 17. lokakuuta 2012, satavuotiaana.
Calabria
Alue on tunnettu kirkkaista uimavesistään, maataloustuotteistaan (oliivit, sitruunat, juustot ja viinit) sekä värikkäästä historiastaan, jonka oleellisena osana on ollut 1800-luvulta alkaen rikollisjärjestö ’Ndrangheta. Keskellä Calabriaa on Aspromonten vuoristo, jossa on kansallispuisto (Parco nazionale dell’Aspromonte).
Nykyinen Calabria käsittää Italian ”saappaankärjen”. Antiikin Calabrian maakunta sen sijaan käsitti Italian ”saappaankoron” eli osan nykyisestä Apulian alueesta. Merkityksen muutos tapahtui keskiajalla. Rooman valtakunnan aikana Calabria oli osa Regio III Lucania et Bruttiin aluetta (ei siis nimestään huolimatta Regio II Apulia et Calabrian aluetta) ja myöhemmin Lucania et Bruttiin provinssia.
Talous
Calabria on Italian köyhintä aluetta: bruttokansantuote asukasta kohden on maan alhaisin, 60 prosenttia maan keskimääräisestä (16 800 euroa v. 2016).
Aiheesta muualla
250px|left|thumb|Rantaa Tropessa. 250px|left|thumb|[[Aspromonten vuoristo sijaitsee keskellä Calabriaa.]]
2. elokuuta
2. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 214. päivä (215. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 151 päivää.
Päivä on romanien holokaustin, porajmosin, muistopäivä.
Planckin vakio
Planckin vakio on erityisesti kvanttimekaniikassa esiintyvä luonnonvakio, joka yhdistää taajuuden ja energian yksiköt toisiinsa. Vuonna 2019 käyttöön otetun SI-yksiköiden määritelmän mukaan kilogramma määritellään sekunnin ja metrin avulla kiinnittämällä Planckin vakion tarkaksi arvoksi Usein käytetään myös redusoitua Planckin vakiota joka eroaa Planckin vakiosta kertoimella 2π, ja yhdistää kulmataajuuden ja energian yksiköt toisiinsa.
Määritelmä
Vakio on nimetty Max Planckin mukaan. Hän oletti vuonna 1900, että sähkömagneettinen säteily syntyy tietyn suuruisina kvantteina, joiden energia on suoraan verrannollinen säteilyn taajuuteen. Tämän ilmaisee lauseke missä E on kvantin eli fotonin energia, h Planckin vakio ja f säteilyn taajuus.
Project Gotham Racing 3
Project Gotham Racing 3 (lyhyesti PGR3) on Bizarre Creationsin kehittämä ja Microsoftin julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu Xbox 360 -konsolille vuonna konsolin julkaisun yhteydessä.
Planckin vakio
Redusoitu Planckin vakio
Usein on kätevämpää käyttää vakion h sijasta redusoitua Planckin vakiota Vakiota \hbar kutsutaan toisinaan myös Diracin vakioksi Paul Diracin mukaan. Puhekielessä yleisiä ilmauksia ovat myös h-viiva ja englannin kielestä lainattu h-bar [hoobaar]. Redusoitua Planckin vakiota käytettäessä fotonin energia voidaan esittää muodossa:
missä \omega on säteilyn kulmataajuus eli taajuus kerrottuna 2 \pi:llä.