cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meshuggah
Perustaminen ja Contradictions Collapse (1987–1994)
Myös nimellä Psykisk testbild tunnettua levyä painettiin vain tuhat kappaletta 12-tuumaisena vinyylilevynä ja sitä myytiin vain paikallisessa Garageland-liikkeessä. Musiikillisesti yhtyeen suurin vaikuttaja oli niihin aikoihin Metallica, jolla oli merkittävä vaikutus yhtyeen kappaleisiin. Albumin kappaleet ovat Meshuggahin myöhempään tuotantoon verrattuna paljon yksinkertaisempia, vaikka Meshuggahille ominaisia progressiivisia vaikutteita, kuten tahtilajien vaihdoksia sekä polyrytmejä, kappaleissa onkin.
Yhtyeen rumpali vaihtui ensimmäisen EP:n julkaisun jälkeen. Niclas Lundgren sai lähteä, ja tilalle otettiin örnsköldsvikiläinen Tomas Haake. Samoihin aikoihin yhtye solmi levytyssopimuksen saksalaisen metalliyhtyeiden julkaisuihin erikoistuneen levy-yhtiö Nuclear Blastin kanssa, jonka kautta julkaistiin yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi Contradictions Collapse. Vuonna 1991 ilmestynyt LP-vinyylilevy myi huonosti, koska levy-yhtiö ei edistänyt levyn myyntiä millään lailla. Sen jälkeen yhtyeen laulaja ja kitaristi Jens Kidman jättäytyi rytmikitaristin tehtävistä, koska halusi keskittyä laulamiseen. Rytmikitaristin tehtäviin otettiin Mårten Hagström, joka oli koulun kuudennella luokalla soittanut yhtyeen rumpalin Tomas Haaken kanssa samassa yhtyeessä. Uudella kokoonpanolla julkaistiin vuonna 1994 yhtyeen toinen EP-levy None.
thumb|right|220px|[[Mårten Hagström Melbournessa vuonna 2008.]] Puuseppänä toimineelta Fredrik Thordendalilta irtosi noihin aikoihin työonnettomuudessa pala sormenpäätä ja Tomas Haake vahingoitti kätensä hiomakoneonnettomuudessa. Niinpä yhtye ei toiminut muutamaan kuukauteen, mutta uuden albumin äänitykset aloitettiin pian Thordendalin ja Haaken parannuttua. Selfcaged-niminen EP nauhoitettiin huhti-toukokuussa 1994 Garagelandin studiolla Uumajassa, mutta onnettomuuksien takia sen julkaisu lykkääntyi seuraavaan vuoteen.
Destroy Erase Improve (1995–1997)
Alkuvuodesta 1995 Meshuggah lähti lyhyelle Euroopan-kiertueelle, jonka jälkeen yhtye palasi Ruotsiin Uppsalaan Soundfront-studiolle, jossa helmikuun aikana äänitettiin toinen täyspitkä albumi. Destroy Erase Improve julkaistiin 12. toukokuuta 1995. Albumin musiikki on Meshuggahille hyvin tyypillistä progressiivisine vaikutteineen, ja se sisältää muutamia yhtyeen suosituimpia kappaleita, kuten "Future Breed Machine" ja "Soul Burn". Albumi sai myös kriitikoilta hyvää palautetta.
Destroy Erase Improven jälkeen Meshuggah lähti uudelle kiertueelle amerikkalaisen metalliyhtye Machine Headin kanssa. Machine Headin kitaristi Robert Flynn loukkasi kiertueella kätensä, joten Meshuggahin Mårten Hagström korvasi Machine Headin esiintymisissä Flynniä. Myös Meshuggahia kohtasi suuri takaisku, kun basisti Peter Nordin sairastui ja hänet jouduttiin lennättämään takaisin Ruotsiin. Machine Headin basisti Adam Duce olisi puolestaan suostunut soittamaan Meshuggahin kanssa, mutta yhtye päätti jatkaa kvartettina. Osassa esiintymisistä Thordendal soitti bassoa kitaravahvistimensa kautta, ja osassa Hågström laski kitaraefektillä kitaransa vireen oktaavia alemmas.
Palattuaan kiertueelta Machine Headin kanssa Meshuggah lähti uudelle kiertueelle, tällä kertaa ruotsalaisen rapcore-yhtye Clawfingerin kanssa. Kiertue suuntautui Skandinaviaan ja Saksaan. Yhtye soitti kiertueen alkupuolella ilman basistia, koska Peter Nordin jätti yhtyeen. Meshuggahin kiertueen loppuajaksi otettiin myöhemmin soittamaan Charta 77 -yhtyeen basisti Gustaf Hielm. Vielä ennen Ruotsiin paluuta Meshuggah soitti kuukauden pituisen kiertueen Hypocrisyn kanssa.
thumb|left|230px|Dick Lövgren vuonna 2008 Yhtyeen kitaristi Fredrik Thordendal aloitti vuonna 1996 oman sooloprojektinsa nimellä Fredrik Thordendal's Special Defects. Thordendal nauhoitti yhtyeineen albumin Sol Niger Within, joka julkaistiin lopulta pitkien nauhoitussessioden jälkeen maaliskuussa 1997 Skandinaviassa ja huhtikuussa Japanissa. Vasta tämän jälkeen Meshuggah pääsi nauhoittamaan uutta albumia. Lopulta vuoden 1997 lopulla julkaistiin EP The True Human Design, joka sisältää aiemmin julkaisemattoman "Sane" -demokappaleen, kolme eri versiota kappaleesta "Future Breed Machine" ja kaksi bonuskappaletta. EP:n nimi keksittiin vasta jälkeenpäin, kansikuvan luomisen jälkeen. Basistin puuttumisen takia kitaristi Thordendal soitti myös albumin bassoraidat.
Chaosphere, Rare Trax ja Nothing (1998–2002)
Tammikuussa 1998 aiemminkin Meshuggahin kanssa kiertueilla soittanut Gustaf Hielm liittyi yhtyeeseen. Ensimmäinen julkaisu Hielmin kanssa oli saman vuoden joulukuussa julkaistu Chaosphere. Se saavutti suuren suosion niin fanien kuin kriitikoidenkin keskuudessa. Chaospheren kappaleet sisältävät paljon melkein yhtyeen tavaramerkiksikin muodostunutta polyrytmiikkaa. Rumpali Haaken kuullaan soittavan levyllä samaan aikaan monia epätavallisia polyrytmejä, kuten 4/4- ja 23/16-rytmit, ja siksi Meshuggahin musiikkityyliä jotkut alkoivat kutsumaan "matikkametalliksi". Chaospheren julkaisun jälkeen myös Yhdysvalloissa alettiin kiinnostua Meshuggahista, ja siksi jo peruttu Yhdysvaltain-kiertue korvattiin uudella kiertueella.
Vuoden 2000 alussa alkoi liikkua huhuja uuden levyn julkaisemista. Vuonna 2001 julkaistiin albumi Rare Trax, joka ei kuitenkaan sisältänyt uutta materiaalia, vaan harvinaisia Meshuggahin nauhoittamia kappaleita, muun muassa Meshuggah-EP:n kappaleet ja aiemmin julkaisemattomia demoversioita.
Meshuggah teki läpimurron, kun yhtye pääsi vuonna 2001 platinaa myyneen metalliyhtye Toolin kanssa kiertueelle. Yhtyeet esiintyivät yli sadalletuhannelle ihmiselle ympäri Yhdysvaltoja, mikä toi yhtyeelle paljon julkisuutta. Osittain tämän ansiosta 6. elokuuta 2002 julkaistua Nothing -albumia myytiin Pohjois-Amerikassa yhteensä noin 100 000 ja jo ensimmäisellä viikolla 6 500 kappaletta, millä se nousi 24. elokuuta Billboard 200 -listalla sijalle 165. Meshuggahista tuli näin ensimmäinen Nuclear Blast -levy-yhtiön yhtye, joka on päässyt kyseiselle listalle.
Catch Thirtythree ja obZen (2003–2009)
Meshuggahin seuraava julkaisu oli vuoden 2004 I. Vain yhden 21-minuuttisen kappaleen sisältävä EP tehtiin Mushroomheadin laulaja Jason Popsonin uudelle Fractured Transmitter -pienlevy-yhtiölle. I oli Fractured Transmitterin ensimmäinen julkaisu.
thumb|right|250px|[[Jens Kidman Prahassa vuonna 2008. Hän käyttää usein esiintyessään ilmettä, jossa katsoo ylös etteivät silmien iirikset näy.]] Meshuggah sai uuden basistin helmikuussa 2004, kun In Flamesissakin soittanut Dick Lövgren liittyi yhtyeeseen. Ensimmäinen Lövgrenin kanssa nauhoitettu albumi Catch Thirtythree ei ollut listoilla yhtä menestyksekäs kuin sitä edeltänyt albumi Nothing. Vaikka Catch Thirtythree myi ensimmäisellä viikolla viitisensataa enemmän kuin Nothing, se ei päässyt lopulta kuin sijalle 170 Billboard 200 -listalla. Albumin julkaisua seurasivat Euroopan- ja Yhdysvaltain-kiertueet.
Meshuggahin vuonna 2008 julkaistu albumi obZen on yhtyeen tähän mennessä kaupallisesti menestyksekkäin albumi. Albumia myytiin Yhdysvalloissa ensimmäisellä viikolla 11 400, ja yhteensä sitä on myyty pelkästään Yhdysvalloissa yli 50 000 kopiota. Näillä myyntiluvuilla albumi pääsi Billboard 200 -listalla korkeimmillaan sijalle 59, joka on Meshuggahin paras sijoitus kyseisellä listalla.
Alive ja Koloss (2010–)
Yhtyeen ensimmäinen DVD -julkaisu Alive julkaistiin 5. helmikuuta 2010 Euroopassa ja 9. helmikuuta Yhdysvalloissa. Alive käsittää 105-minuuttia kuvamateriaalia ja yli tunnin verran livemusiikkia julkaistuna CD+DVD -digipak-muodossa. Kaikki albumin livemateriaali on kuvattu yhtyeen vuosien 2008 ja 2009 välisiltä Yhdysvaltain-, Kanadan- ja Japanin-kiertueilta. Lisäksi albumi sisältää aiemmin julkaistun "Bleed" -kappaleen musiikkivideon ja videon tekoprosessia kuvaavan Making Of -videon. Alkuvuodesta 2010, tammi-maaliskuun välillä yhtye kiersi Alive -kiertuenimen alla Euroopan kautta Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Meshuggah ilmoitti 4. tammikuuta 2012 kauan odotetun uuden albumin olevan valmis. Yhtyeen kahdeksas täyspitkä, kymmenen kappaletta sisältävä, 54-minuuttinen Koloss -albumi julkaistaan Euroopassa 26. maaliskuuta 2012 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin. Albumin kansikuva ja kappalelista julkistettiin 17. tammikuuta. Rumpali Tomas Haaken mukaan albumi tulee aiempaan tapaan poikkeamaan aiemmasta tuotannosta musiikillisesti ja sanoo yhtyeen todella onnistuneen siinä, mihin albumilla pyrittiin. Guitar World-lehden vuoden 2011 haastattelussa kitaristi Fredrik Thordendalilta kysyttäessä yhtyeen uusista kappaleista, hän mainitsi, että myös kappaleiden kirjoittamisessa yhtye on koittanut aina edetä erilaiseen suuntaan. Thordendalin mukaan uusimpia kappaleita kirjoittaessa yhtyeen jäsenet ovat toimineet entistä vähemmän yhdessä, sekä pyrkineet parantamaan jo valmiita kappaleita entisestään. Tämän vuoksi hän ajattelee uusimman albumin olevan yhtyeen tähän mennessä paras.
Musiikkityyli
Meshuggahin musiikki on kehittynyt ajan mittaan paljon, ja siksi sitä on luonnehdittu monin eri musiikkityylein. Yhtyeen musiikkia yleisesti kuvaavana kattoterminä voidaan pitää avant-garde metal eli experimental metal -tyylilajia. Muita yleisesti käytettyjä Meshuggahin musiikkia kuvaavia tyylisuuntauksia ovat thrash metal tai sen alalaji post-thrash eli groove metal sekä death metal. Polyrytmisyydensä ja monimutkaisuudensa vuoksi yhtyeen musiikkia on jossain määrin kutsuttu myös progressiiviseksi metalliksi ja matematiikkametalliksi.
Meshuggahin musiikille ominaista on polyrytmiikka, nopeat tahti- ja sävellajien muutokset, synkooppirytmit ja vapaasti soitetut jazz -vaikutteiset kitarasoolot. Tämänlaista tyyliä edustavat yhtyeen albumeista eniten Destroy Erase Improve, Chaosphere ja obZen. Meshuggahin alkuaikojen musiikki oli paljon yksinkertaisempaa ja raskaampaa, ja Chaospheren ja obZenin välinen tuotanto kokeilevampaa, Meshuggahin muusta tuotannosta poikkeavaa.
thumb|left|183px|Fredrik Thordendal soittamassa 8-kielistä kitaraa vuonna 2008.
Soittimet
Yhtyeen soittimilla, pääasiassa kitaroilla, on suuri vaikutus yhtyeen musiikkiin. Kitaristit Fredrik Thordendal ja Mårten Hagström ovat Meshuggahin alkuajoista asti käyttäneet 7-kielisiä kitaroita. Thordendal hankki ensimmäisen Ibanezin 7-kielisen Universe-kitaransa jo 1990, ja sen jälkeen yhtye on käyttänyt pääasiassa 7-kielisiä kitaroita. Kun yhtye myöhemmin haki kappaleisiin tummempaa sointia, he ottivat yhteyttä ruotsalaisen Nevborn Guitars -yhtiön Fredrik Nevborniin, joka ehdotti 8-kielisten kitaroiden rakentamista. Meshuggahille valmistetut kitarat toivat yhtyeen kappaleisiin lisää mahdollisuuksia ja tummempaa sointia. Kitarat toimivat hyvin studio-oloissa mutta eivät esiintymisissä, koska ne eivät pitäneet hyvin virettä, joten Ibanez teetti kitaristeille uudet 8-kieliset kitarat. Ensimmäisiä Ibanezin 8-kielisiä kitaristi Hagström on kehunut parhaiksi, mitä heillä on ollut.
Koska kitaristeilla oli 8-kieliset kitarat, yhtyeen piti hankkia myös basso, jossa on lisäkieliä. Basisti Dick Lövgrenin 5- ja 6-kieliset bassot on tehnyt Warwick.
Laulu ja sanoitukset
thumb|right|230px|Jens Kidman laulamassa Meshuggahin ainoa nykyisessä kokoonpanossa esiintyvä perustajajäsen on laulaja Jens Kidman, joka on laulanut yhtyeessä sen perustamisesta asti. Kidman on käyttänyt laulussaan aina murinatekniikkaa, vain kerran poiketen tyylistään laulamalla puhtaalla äänellä None-EP:n "Ritual" -kappaleella. Kidman on muunnellut laulamistyyliään eri kappaleiden välillä hardcore-tyylisiä karjaisuja ja robottimaista death metal -murinalaulua sekoittaen. Yhtyeen kappaleilla "Sublevels" (Destroy Erase Improve), "The Exquisite Machinery of Torture" (Chaosphere), "Spasm" (Nothing) "Disenchantment", "Re-Inanimate", "Mind's Mirrors", "Shed", "Dehumanization" (Catch Thirtythree) sekä "Dancers to a Discordant System" (ObZen) kuullaan myös rumpali Tomas Haaken puhelaulua.
Meshuggahin kappaleiden sanoitukset ovat usein esoteerisiä, ja filosofisia. Sanoituksissa käytettyjä teemoja ovat mm. eksistentialismi Nothing-albumilla sekä koneiden ja organismien yhdistäminen ihmiskunnan evoluutiona Destroy Erase Improve -albumilla. Vaikka Meshuggah ei varsinaisesti kirjoita konseptialbumeita, on niiden sanoituksissa kuultavissa yhtenäisyyksiä albumeittain. Rumpali Tomas Haake, joka kirjoittaa suurimman osan kappaleiden teksteistä elokuvien ja kirjojen innoittamina, sanoo Catch Thirtythreen sanotuksien kuvaavan "elämän ja kuoleman paradokseja, negaatioita ja ristiriitoja" ja obZenin sanojen käsittelevän ihmisen synnynnäistä pahuutta. Albumin nimi obZen on muunneltu englannin kielen sanoista obscene ja Zen. Latinassa etuliite ob tarkoittaa jonkin vastaista; näin ollen obZen tarkoittaa "Zenin vastaista".
Saavutukset
Meshuggah on saanut paljon huomiota erikoisen metallimusiikkityylinsä ansiosta. Musiikkilehti Alternative Press on nimennyt Meshuggahin merkittävimmäksi metallimusiikkiyhtyeeksi. Myös arvostettu musiikkilehti Rolling Stone on nostanut yhtyeen kymmenen tärkeimmän metalliyhtyeen joukkoon. Yhtyeen jäseniä on kehuttu taidokkaiksi soittajiksi ja alan virtuooseiksi. Merkittävimmän henkilökohtaisen tunnustuksen on saanut rumpali Tomas Haake, joka valittiin vuonna 2008 arvostetun Modern Drummer -lehden lukijoiden palstalla parhaaksi rumpaliksi metallikategoriassa.
Yhtyeen albumeista Nothing, Catch Thirtythree ja obZen ovat olleet menestyksekkäimpiä. Ne kaikki ovat yltäneet Billboard 200 -listalle ja olleet ehdokkaina ruotsalaisen musiikkialan Grammis -palkinnon saajaksi.
Kokoonpano
thumb|right|260px|Tomas Haake [[Tukholmassa vuonna 2005.]]
Antivety
thumb|250px|Antivedyn ja vedyn rakenne Antivety on antimateriasta koostuva vetyä vastaava alkuaine. Antivety koostuu negatiivisesti varautuneesta antiprotonista ja sitä kiertävästä positiivisesti varautuneesta positronista. Antivedyllä on siten tavalliselle vedylle vastakkaiset sähkövaraukset ja kvanttiluvut.
Ensimmäisen kerran antivetyä luotiin mahdollisesti hiukkaskokeissa vuonna 1995, mutta niin lyhyeksi ajaksi, ettei siitä voitu tehdä tarkempaa tutkimusta. Vuonna 2011 CERNin hiukkaskiihdyttimessä antivetyä vangittiin noin 15 minuutin ajaksi. CERNin ALPHA-kokeessa antivedyn sähkövaraukseksi mitattiin nolla kahdeksan merkitsevän numeron tarkkuudella. Tulos vastaa odotuksia sillä tavallisen vedyn varaus on nolla.
Urho Nummelin
Urho Nummelin (14. lokakuuta 1928 Rymättylä – 15. elokuuta 2013 Säkylä) oli suomalainen kuulantyöntäjä 1950-luvulla.
Rymättylän Soihtua edustaessaan 1940-luvulla Nummelin voitti kuulantyönnön nuorten suomen mestaruuden. Turun Urheiluliittoa edustanut Nummelin saavutti Kalevan kisoissa pronssimitalin Kuopiossa 1955. Seuraavana vuonna hän työnsi oman ennätyksensä 16,14 ja esiintyi maaotteluissa Ranskaa, Ruotsia ja Saksan liittotasavaltaa vastaan.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1976–1977
Miesten SM-sarja
Sarjaan nousi Raision Loimu. Kuopion Sale säilyi sarjassa karsittuaan Helsingin Eliten kanssa. Ottelut päättyivät 3-1 ja 1-3. Sale säilyi eräpisteiden perusteella.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen
Chuck Peddle
Charles Ingerham "Chuck" Peddle (25. marraskuuta 1937 Bangor, Maine – 15. joulukuuta 2019 Santa Cruz, Kalifornia ) oli yhdysvaltalainen insinööri, joka on parhaiten tunnettu MOS 6502 -mikroprosessorin suunnittelusta.
MOS 6502 oli nopeampi, halvempi (kymmenesosa Motorola 6800:n ja Intel 8080:n hinnasta) ja valmistusprosessi tuotti kymmenkertaisesti toimivia mikropiirejä. MOS 6502 oli käytössä lukuisissa mikrotietokoneissa kuten Apple I, Apple II, BBC Micro, Commodore PET ja Commodore VIC-20.
Commodore osti MOS Technologyn vuonna 1976. Peddle siirtyi Commodorelle, jossa hän suunnitteli Commodore PET -tietokoneen.
Alena Neumjaržytskaja
Alena Neumjaržytskaja (, s. 27. heinäkuuta 1980) on valkovenäläinen pikajuoksija.
Neumjaržytskaja aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 2005, jolloin hän juoksi seitsemänneksi 60 metrillä sisäratojen EM-kisoissa sekä toiseksi Euroopan cupin ykkösliigassa sekä 100 metrin juoksussa ajalla 11,37 että 200 metrin juoksussa ajalla 23,26. Samana vuonna hän karsiutui Izmirin universiadeissa 200 metrin välierissä. Helsingin MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2006 Neumjaržytskaja voitti maansa sisäratojen mestaruudet 60 ja 200 metrillä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 7,23. Samana vuonna hän juoksi 200 metrillä Euroopan cupin ykkösliigassa toiseksi ajalla 22,99 ja karsiutui 100 metrin välierissä Göteborgin EM-kisoissa. Neumjaržytskaja oli samoissa kisoissa mukana myös Valko-Venäjän pikaviestijoukkueessa, joka voitti EM-pronssia.
Neumjaržytskaja voitti 2007 maansa sisäratojen mestaruudet 60 ja 200 metrillä. Hän juoksi samana vuonna Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 60 metrillä neljänneksi. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän karsiutui alkuerissä sekä 100 että 200 metrillä.
Hyvinvointitappio
thumb|Tuottajan ylijäämä (PR) ja kuluttajan ylijäämä (KR) ennen hyvinvointitappiota. thumb|Hinnan nousemisesta (esimerkiksi arvonlisäverosta tai sen korottamisesta johtuva) hyvinvointitappio (ZL), joka voidaan jakaa tuottajan ja kuluttajan hyvinvointitappioihin. Aikaisemman kuvaajan ylijäämät (PR ja KR) ovat olennaisesti pienentyneet. Hyvinvointitappio, tehokkuustappio tai tehokkuusrasitus (engl. deadweight welfare loss) on kansantaloustieteen käsite, jolla tarkoitetaan epätäydellisten markkinoiden haittaa verrattuna täydelliseen kilpailuun. Hyvinvointitappio koostuu ns. tuottajien ylijäämän (voittojen) ja kuluttajien ylijäämän (hyödyn) pienenemisestä. Kuluttajien ylijäämällä tarkoitetaan sitä kuluttajien ostoksistaan saamaa hyötyä, joka ylittää ostosten hinnan.
Hyvinvointitappioon johtaa käyttäytymisen vääristymä, joka liittyy markkinan luonnollisen tilan tai lähtötilanteen muutokseen. Hyvinvointitappio on taloudellisen tehokkuuden menetystä, joka aiheutuu kun hyödykkeen tasapainoa ei saavuteta markkinalla eli toisin sanoen hyödykkeen tasapainohintaa ja tasapainomäärää ei saavuteta kysynnän ja tarjonnan leikkauspisteessä. Hyvinvointitappioita syntyy erityisesti veroista, tuista ja hintasääntelystä. Hyvinvointitappioita voi syntyä myös monopoleista.
Hyvinvointitappio on sitä suurempi mitä enemmän kysyntä ja tarjonta muuttuvat verrattuna tasapainotilaan. Suuren hintajouston hyödykkeiden aiheuttama hyvinvointitappio on suurempi kuin pienen hintajouston hyödykkeiden. Hyvinvointitappio voidaan jakaa tuottajan ja kuluttajan hyvinvointitappioihin.
Kokonaistaloudellisesti tehokas verojärjestelmä
Niin sanotuilla neutraaleilla veroilla tarkoitetaan veroja, joiden aiheuttamat hyvinvointitappiot ovat olemattomia tai hyvin pieniä. Ainoa täysin neutraali vero on könttäsummavero. Poliittisista syistä tällaista veroa ei kuitenkaan suosita. Ramseyn sääntö kannustaa asettamaan korkean veron välttämättömyyshyödykkeille kuten elintarvikkeille ja matalan veron ylellisyyshyödykkeille.
Arvonlisävero
Arvonlisävero aiheuttaa hyvinvointitappiota, sillä verotettujen hyödykkeiden tasapaino saavutetaan korkeammalla hinnalla ja pienemmällä määrällä verrattuna arvonlisäverottomaan hintaan. Verottamalla hyödykkeitä, joiden kysyntä on vain vähän joustavaa tai joustamatonta, verotus aiheuttaa pienemmän hyvinvointitappion. Tällaisia hyödykkeitä ovat esimerkiksi elintarvikkeet, joita kaikki tarvitsevat.
Autovero
Auton hankintahintaa nostava autovero aiheuttaa hyvinvointitappiota. Auton hintajousto on kohtalaisen suuri ja hyvinvointitappio on suurempi kuin pienemmän hintajouston hyödykkeissä.
Varainsiirtovero
Muuttamisen verottaminen varainsiirtoverolla aiheuttaa kansainvälisten tutkimusten mukaan merkittäviä hyvinvointitappioita. Hyvinvointitappiolla tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että ihmiset asuvat tarpeisiinsa nähden epäsopivissa asunnoissa, koska vero estää asunnon vaihtamista sopivaan. Tutkimuksin on todettu, että varainsiirtovero vähentää muuttoalttiutta.
Vähimmäispalkat
Hyvinvointitappioita liittyy myös vähimmäispalkkoihin.
Vuokrasääntely
Vuokrasääntely aiheuttaa hyvinvointitappioita.
Windsorin linna
thumb|Windsorin linnan sisäänkäynti Upper Wardin eteläiseen siipeen. Pyöreä keskustorni näkyy vasemmalla. Windsorin linna sijaitsee Windsorin kaupungissa Berkshiren kunnassa Britanniassa noin 32 kilometriä Lontoosta länteen. Se toimii nykyään yhtenä Britannian monarkin virka-asuntona. Linna on antanut nimensä nykyiselle Windsorin hallitsijasuvulle. Historiansa aikana linna on toiminut myös esimerkiksi puolustuslinnakkeena ja vankilana. Linnan pinta-ala on 5,2 hehtaaria.
Historia
thumb|Windsorin linnan nykyinen pohjapiirros. A: Päätorni (The Round Tower), B: The Upper Ward, The Quadrangle, C: Valtiollisia asuinhuoneistoja, D: Yksityisiä asuinhuoneistoja, E: Eteläinen siipi (South Wing), F: Lower Ward, G: Pyhän Yrjön kappeli (St George's Chapel), H: Horseshoe Cloister, K: King Henry VIII Gate, L: The Long Walk, M: Norman Gate, N: Pohjoisterassi (North Terrace), O: Edward III Tower, T: The Curfew Tower thumb|Windsorin linna ilmakuvassa.
Normannikuningas Vilhelm Valloittaja rakennutti Windsorin linnan alun perin puulinnoitukseksi vuosina 1070–1086. Se suojasi Lontoota lännestä lähestyviltä vihollisilta, mutta kätevä sijainti metsästysmaiden keskellä teki siitä myös oivallisen kuninkaallisten asuinpaikan.
Henrik I rakennutti linnaan asuintilat vuoteen 1110 mennessä. Hänen tyttärenpoikansa Henrik II muutti linnan palatsiksi 1100-luvun lopulla. Linnaan tuli kaksi erillistä kuninkaallista asuntoa, virallinen Lower Wardin alueelle ja yksityinen Upper Wardiin. Henrik II alkoi myös korvata linnan puuseiniä kivisillä. Alkuperäinen päätorni korvattiin uudella Round Tower -tornilla vuonna 1170. Seuraavien 60 vuoden aikana koko linnan ulkokehä uusittiin. Henrik III uusi monia rakennuksia Lower Wardissa ja lisäsi suuren kappelin ja katetun käytävän. Hän myös paranteli Upper Wardin asuintiloja ja viimeisteli Lower Wardin kivimuurit.
Edvard III muunsi linnan sotilaslinnoituksesta goottilaiseksi palatsiksi 1350-luvulta alkaen. Upper Wardiin rakennettiin porttirakennus torneineen. The Quadranglen pohjoisosaan sovitettiin erilliset huoneet kuninkaalle ja kuningattarelle. Työt jäivät kesken kuninkaan kuollessa vuonna 1377, ja ne saattoi loppuun Rikhard II.
Henrik VII rakennutti 1400-luvun lopulla linnaan kapean ampumaradan. Hänen seuraajansa Henrik VIII lisäsi Lower Wardiin portin ja Upper Wardiin puisen terassin, josta kuningas saattoi katsella metsästäjiä puistossa.
Elisabet I:n aikana linna oli monin paikoin remontin tarpeessa, joten sitä kunnostettiin 1570-luvulla. Elisabet rakennutti myös pitkän pylväskäytävän pohjoisterassia vastapäätä. Kaarle II uusi kuninkaalliset asuintilat barokkityylisiksi 1680-luvulla. Ne säilyivät muuttumattomina 1700-luvun loppuun, jolloin Yrjö III muutti useat The Quadranglen pohjoispuolen huoneet uusklassisiksi. Linnaan lisättiin myös musiikkihuone ja uusi ruokasali.
Vuonna 1796 kuningas nimitti James Wyattin muuntamaan linnan ulko-osiltaan goottilaiseksi palatsiksi. Yrjö IV korotutti pyöreää tornia, lisäsi uusia torneja ja päällysti ulkoseinät tiilikerroksella. Upper Wardiin lisättiin 168-metrinen galleria, Grand Corridor. Valtiolliset asuinhuoneistot saivat uuden sisäänkäynnin ja portaikon, ja kaksi suurta tilaa lisättiin, Waterloo Chamber ja laajennettu St. George’s Hall. Uudet empiretyyliset huonekalut toimitti Morel & Seddon. Kuningas muutti uusittuun linnaan vuonna 1828.
Yrjö IV:n jälkeen ei linnaa ole enää merkittävästi muutettu. Kuningatar Viktoria lisäsi yksityisen kappelin ja uusi suuren portaikon.
Vuonna 1992 linnassa syttyi tulipalo, joka vaurioitti etenkin St. George’s Hall -salia. Linnan korjaustyöt veivät viisi vuotta.
Linna nykyisin
thumb|Upper Wardin linnanpihaa. thumb|Lower Wardin linnanpihaa. thumb|Grand Corridor. Maalaus vuodelta 1846. Windsorin linna on maailman suurin asuttu linna. Linna oli kuningatar Elisabet II:n virallinen virka-asunto pääsiäisen yli ulottuvan kuukauden ajan. Kuningatar asui siellä myös viikon joka vuoden kesäkuussa, jolloin hän osallistui Ascotin laukkakilpailuun. Lisäksi kuningatar vietti linnassa useimmat vapaat viikonloppunsa. Pysyviä asukkaita ovat konnetaabeli, kuvernööri, Windsorin ritarit perheineen sekä vartiopataljoona.
Linnassa on kirjasto sekä arvokas taidekokoelma, johon kuuluu muun muassa Rembrandtin, Rubensin ja Van Dyckin maalauksia sekä Michelangelon, Dürerin ja Leonardon piirroksia.
Pyhän Yrjön kappeliin on haudattu useita kuninkaita ja kuningattaria, ja useimmat Yrjö III:n (k. 1820) jälkeisistä. Kappeliin on haudattu Yrjö III:n jälkeisistä monarkeista Yrjö IV, Vilhelm IV, Edvard VII, Yrjö V, Yrjö VI ja Elisabet II.
Linnan mailla sijaitsevan Frogmore Housen mausoleumiin on haudattu kuningatar Viktoria ja hänen prinssipuolisonsa Albert. Frogmore Housen alueelle on haudattu myös Windsorin herttua (ent. kuningas Edvard VIII) ja hänen puolisonsa Wallis Simpson.
Windsorin linna on luokiteltu Grade I -luokan suojelukohteeksi.
Fukosidoosi
Fukosidoosi on sairaus, joka aiheuttaa varhain lapsuudessa alkavan aivojen ja keskushermoston rappeutumisen. Vuonna 2003 maailmalla oli alle sata todettua tapausta. Oireyhtymän yleisyydeksi arvioidaan 1:200 000 lapsesta.
Fukosidoosi periytyy peittyvästi todennäköisesti ensimmäisen kromosomin kautta. Sairaus kuvattiin vuonna 1969. Se on tavallista yleisempi eteläisessä Italiassa.
Fukosidoosi voidaan jakaa kahteen sairaustyyppiin. Fukosidoosi I alkaa puolen vuoden iässä. Oireet ovat rajut. Aivojen ja keskushermoston etenevän rappeutumisen lisäksi taudinkuvaan kuuluu hepatomegaliaa, splenomegaliaa, epileptisyyttä, epämuodostumia luustossa ja esimerkiksi sappirakon vaurioituminen.
Fukosidoosi II on oireiltaan ykköstyyppiä hieman lievempi ja puhkeaa yleensä ennen viidettä ikävuotta. Erityisiä piirteitä kakkostyypissä ovat ihon sarveistuminen ja syylät. Fukosidoosin voidaan katsoa olevan myös oirekirjo, jolloin sitä ei jaotella sairaustyyppeihin.
Fukosidootikot ovat useimmiten henkiseltä kehitykseltään taantuneita. Heillä esiintyy myös motorisia ongelmia ja infektiosairauksia. Elinajanodote on heikentynyt: vuonna 1991 tehdyn tutkimuksen mukaan 64 % vammaisista saavuttaa yli kymmenen vuoden iän. Lievissä tapauksissa potilaat ovat eläneet jopa 40-vuotiaiksi.
Fukosidoosiin ei tunneta parannuskeinoa. Hoito keskittyy olemassa olevien oireiden lievittämiseen.
Lenininpuisto (Viipuri)
Lenininpuisto (, Park Lenina, ent. Torkkelinpuisto) on Viipurin keskustassa sijaitseva puisto. Vladimir Leninin mukaan nimetty puisto tunnetaan Suomessa paremmin vanhalla nimellään Torkkelinpuisto, joka viittaa Viipurin linnan perustajaan Torkkeli Knuutinpoikaan.
Noin 700 metriä pitkä ja yli 200 metriä leveä puisto ulottuu Viipurin kauppatorilta aina Punaisenlähteentorille saakka. Puistossa sijaitsee muun muassa useita tunnettuja veistoksia, Pietari–Paavalin kirkko sekä Alvar Aallon suunnittelema Viipurin kaupunginkirjasto.
Torkkelinpuiston historiaa
Vuonna 1860 Viipurissa alettiin purkamaan keskiaikaista kaupunginmuuria sekä 1570-luvun jälkipuoliskolla rakennettua Sarvilinnoitusta ja uusi puisto oli merkittynä vuotta myöhemmin laaditussa uudessa asemakaavassa. Vuonna 1862 puistoa alettiin rakentamaan Sarvilinnoituksen entisen muurin linjaa seuraten. Puistoon istutettiin yli 200 puuta, joukossa oli muun muassa valkosalavia, lehtikuusia sekä Suomessa harvinaisia amurinkorkkipuita. Sen pohjoispuolelle valmistui vuonna 1871 samansuuntaisesti Torkkelinkatu, josta tuli Linnoituksen kaupunginosan uusi leveä valtakatu yhdessä puisto eteläpuolella kulkevan Katariinankadun (myöh. Linnankatu) kanssa.
Uusi puisto tunnettiin aluksi nimillä Esplanadin puisto tai Kaupunginpuisto, Torkkelinpuisto-nimitys otettiin käyttöön vasta Suomen itsenäistymisen jälkeen. Alun perin vain sadan metrin levyinen puisto on myöhemmin laajentunut niin, että nykyään se käsittää myös Pietari–Paavalin kirkon puiston ja sen edustalla olleen Paraatikentän, 1700–1800-luvuilta peräisin olevan Keskuskasarmin alueen sekä talvisodassa tuhoutuneen Viipurin tuomiokirkon puiston. Lenininpuiston keskelle jää yksi rakennettu kortteli, jossa sijaitsee muun muassa postitalo.
Rakennuksia ja veistoksia
Säilyneistä rakennuksista Pietari–Paavalin kirkon ohella tunnetuin on Lenininpuiston itäpäässä sijaitseva kaupunginkirjasto, joka valmistui 1935. Pitkään huonossa kunnossa ollut kirjastorakennus kunnostettiin perusteellisesti 2000-luvulla ja avattiin alkuperäisessä asussaan vuonna 2013. Vuonna 1893 rakennettu tuomiokirkko tuhoutui talvisodan pommituksissa.
Puiston merkittävimpiä veistoksia ovat Jussi Mäntysen teos Hirvi (1928) sekä Emil Wikströmin veistämä Mikael Agricolan muistomerkki, joka alun perin paljastettiin tuomiokirkon edustalla vuonna 1908, mutta katosi talvisodan aikana 1940. Patsaasta pystytettiin uusi valos vuonna 2009. Lisäksi puistossa on Yrjö Liipolan Metsän poika vuodelta 1931.
Lenininpuistossa on myös kolme suihkulähdettä, joista yhdessä oli kuvanveistäjä Georges Winterin patsas Imatran tyttö (1926). Muun muassa "Torkkelin Tilta" -lempinimellä tunnettu alastonveistos on kuitenkin kadonnut. Pietari-Paavalin kirkon edustalle rakennettiin 1960-luvulla suihkulähde, johon nykyään kuuluu yksi jatkosodassa tuhoutuneen Viipurin rautatieaseman sisäänkäynnin yläpuolella olleista, kuvanveistäjä Eva Gyldénin graniittisista karhuveistoksista.
Henry Massey Rector
Henry Massey Rector (1. toukokuuta 1816 – 12. elokuuta 1899) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas'n osavaltion kahdeksantena kuvernöörinä vuosina 1860–1862.
Rector syntyi lähellä Louisvilleä, Kentuckyssä, ja muutti Arkansas'han vuonna 1835. Hän opiskeli lakia ja istui Arkansas'n senaatissa vuosina 1848–1850. Hän oli vuosina 1855–1859 Arkansas'n edustajainhuoneen jäsen ennen nousemistaan kuvernööriksi.
Rector kuoli Little Rockissa. Arkansas'ssa sijaitsee hänen mukaansa nimetty Rectorin kaupunki.
Harris Flanagin
pienoiskuva|Harris Flanagin Harris Flanagin (3. marraskuuta 1817 Roadstown, New Jersey – 23. syyskuuta 1874) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies, joka toimi Arkansas'n yhdeksäntenä kuvernöörinä vuodesta 1862 vuoteen 1864 tai 1865.
Flanagin palveli Yhdysvaltain sisällissodassa Konfederaation armeijassa kohoten sodan aikana everstiksi. Flanagin aloitti kuvernöörinä kesken sodan marraskuussa 1862. Sisällissodan kääntyessä Konfederaation tappioksi Flanagin joutui vetäytymään Unionin joukkojen valloittamasta Arkansas'n pääkaupungista Little Rockista syyskuussa 19863. Osavaltionhallinto asettui uudelleen Washingtonin kaupunkiin, josta käsin Flanagin hallitsi Arkansas'n Konfederaation hallussa yhä ollutta aluetta aina toukokuuhun 1865 saakka.
Arkansas'n hallinnon siirryttyä Washingtoniin Unionin hallitsemalle alueelle uudeksi kuvernööriksi valittiin huhtikuussa 1864 Isaac Murphy.
Kuvernöörikautensa jälkeen Flanagin vaikutti lakialalla Arkadelphiassa ennen kuolemaansa vuonna 1874. Hänet on haudattu Arkadelphian Rose Hill Cemeteryyn.
Coast to Coast (täsmennyssivu)
Coast to Coast voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Lənkəranin piirikunta
thumb|250px|Lənkəranin piiri Azerbaidžanin kartalla. Lənkəranin piirikunta on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1539 neliökilometriä. Asukkaita on 207 600 henkeä (vuonna 2010).
Piirin keskus on Lənkəranin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulu itse piiriin vaan on hallinnollisesti erillinen yksikkönsä. Muita huomattavampia paikkakuntia ovat Limanin kaupunki sekä Aşağı Nüvədin, Balıqçılarin, Gərmətükin, Haftoniin, Hirkanin, İsti sun, Nərimanabadin ja Şirinsun taajamat. Kuntia on yhteensä 65 ja kyliä 84. Kaupunkiväestön osuus on 40,1 % (vuonna 2010). Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 73,5 % on azereja ja 26,3 % tališeja.
Asukkaista 86,0 % on azereja ja 13,6 % tališeja (vuonna 1999).
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, vihannesten, hedelmien ja teen viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on elintarviketeollisuutta. Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen maantie ja rautatie.
Paikallislehtinä ilmestyvät Lənkəran ja Aşkarlıq.
Commandos: Behind Enemy Lines
Commandos: Behind Enemy Lines on Pyro Studiosin kehittämä ja Eidos Interactiven vuonna 1998 julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli on Commandos-pelisarjan ensimmäinen osa. Pelille on myöhemmin ilmestynyt useampikin jatko-osa, joissa noudatetaan samanlaista ohjausta ja taktista toimintaa.
Yleistä
Pelissä ohjataan liittoutuneiden kommandojoukkoa, johon kuuluu kuusi eri osa-alueiden tuntevaa sotilasta. Tehtävissä on osattava hyödyntää annettujen kommandojen taitoja sen läpäisemiseksi, koska pelkällä ampumisella ei pärjää. Ja jos tulitaistelusta onnistuu selviämään hengissä, hälytys aktivoituu silti ja kentälle ilmestyy saksalaisten konepistoolein aseistettuja partioita. Tehtävät koostuvat erilaisista tavoitteista aina asiakirjojen varastamisesta sabotointeihin saakka ja käyttäen hyväksi toisen maailmansodan teemaa. Pelaaja voi käyttää apuna maastosta löytyviä tarvikkeita, kuten esimerkiksi ajoneuvoja. Erilaisia tehtäviä on yhteensä 26 ja jokaisen voi läpäistä usealla eri tavalla. Tehtävät sijoittuvat Pohjois-Afrikkaan ja Eurooppaan.
Butcher (Vihreä baretti)
Kommandoryhmän johtaja, Vihreä baretti, esiintyy lähes kaikissa tehtävissä ja lienee myös hyödyllisin kommandoista. Hänen kykynsä houkutella vihollisia outoa ääntä pitävän kauko-ohjattavan vekottimen luokse, puukottaa nämä ja piilottaa ruumiit turvalliseen paikkaan on korvaamaton tehtävissä joissa on paljon vihollisvartijoita.
Duke (Tarkka-ampuja)
Tarkka-ampujaa tarvitaan lähinnä vain epäedullisissa paikoissa olevien tai uhkaavien vihollisten ampumiseen. Tarkkuuskivääri ei aiheuta ääntä, mutta muut viholliset saattavat havaita toverinsa ruumiin ja soittaa hälytyksen. Yksikseen Tarkka-ampuja ei pärjää, koska hänellä ei ole mitään aseistusta surmata äänettömästi lähellä olevat viholliset.
Fins (Sukeltaja)
Sukeltaja on erittäin hyödyllinen tehtävissä, joissa on jokia tai muita vesialueita. Hän voi sukeltaa vedessä vihollisen huomaamatta ja surmata sitten rannoilla olevat vartijat harppuunallaan tai puukollaan. Hän tarvitsee kuitenkin Vihreän baretin tai Vakoojan kantamaan ruumiit piiloon. Kumiveneellä hän voi kuljettaa itsensä lisäksi kahta muuta kommandoa, mutta viholliset voivat havaita veneen ja avata tulen.
Fireman (Räjähde-ekspertti)
Räjähde-eksperttiä tarvitaan pääasiassa tehtävissä, joissa on tavoitteena tuhota jokin vihollisen rakennus. Tämän lisäksi hänellä on useita hyödyllisiä apuvälineitä, kuten ansa, jota vihollinen ei näe, mutta kuolee astuessaan siihen, tai kranaatit, joilla voi tehokkaasti, tosin äänekkäästi, eliminoida vihollisen partioita tai ajoneuvoja.
Tread (Kuljettaja)
Kuljettaja on hyödyllinen monessa asiassa, kuten muita kommandoja kuljetettaessa ajoneuvoilla. Hän voi myös antaa tulitukea tankillaan ja parantaa haavoittuneita kommandoja. Konepistooli on äänekäs ja siinä on vain 20 ammusta, mutta sen kanssa on joitain mahdollisuuksia useita vihollisia vastaan. Sama pätee pitkälti konekivääripesäkkeisiin, joskin Kuljettaja on tällöin avoimesti näkyvillä ja ammuksia ja tulivoimaa riittää konepistoolia enemmän.
Frenchy (Vakooja)
Vakoojan kyky pukea itselleen vihollisunivormu on erittäin hyödyllinen ja hän lieneekin tärkein kommando Vihreän baretin jälkeen. Valepuku antaa monia mahdollisuuksia: hän voi keskustella partioille tai yksittäisille vihollisille, jolloin tämä katsoo Vakoojaa niin kauan kuin pelaaja haluaa jatkaa ”keskustelua”, jolloin toinen kommando voi surmata vihollisen puukolla. Vakooja pystyy myös toimimaan yksikseen vihollisalueella, surmaten vartijat myrkkyruiskeella ja kantamalla ne sitten muiden vihollisten näkymättömille. Valepuvussa oleva vakooja voi myös mennä muiden kommandojen miehittämän ajoneuvon kyytiin, jolloin viholliset lopettavat ajoneuvon tulittamisen, vaikka sen miehistö olisi juuri ampunut heitä. Natsiupseerin valepuvun voi löytää ainoastaan pyykkinarulta.
Gregor McRae
McRae on liittoutuneiden pilotti, joka teki pakkolaskun Pohjois-Afrikkaan ja joutui saksalaisten vangiksi. Kommandot vapauttivat hänet tehtävässä 10.
Kenraali Helmut Schleper
Schleper on Waffen-SS:n kenraali, jolla oli lista Saksan vastarintaliikkeen jäsenistä ja aikoi viedä tämän listan Berliiniin tehtävässä 15. Kommandot surmasivat hänet ennen tätä.
Vastaanotto
Pelit -lehti antoi pelille arvosanan 87/100 arvostelussaan.
Joutsen
Joutsen voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Holstebron kunta
Holstebro on Keski-Jyllannin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 58 662 asukasta, ja sen pinta-ala oli 793,0 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Holstebro.
Rooma – avoin kaupunki
Rooma – avoin kaupunki (Roma città aperta) on Roberto Rossellinin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1945. Elokuvaa on pidetty ensimmäisenä neorealistisena elokuvana. Pääosia näyttelevät Aldo Fabrizi, Anna Magnani ja Marcello Pagliero. Tapahtumapaikkana on Rooma saksalaismiehityksen aikana vuonna 1944. Elokuva on saanut elokuvajuhlilla useita palkintoja.
Juoni
Saksalaiset sotilaat marssivat halki nälän koetteleman Rooman. Gestapon jahtaama insinööri Giorgio Manfredi pakenee pitkin kattoja. Työläisnainen, nuori leskiäiti Pina johtaa naisryhmää, joka valtaa leipomoita ja kauppoja saadakseen ruokaa kerrostalonsa asukkaille. Pappi Don Pietro Pellegrini auttaa vastarintaliikettä välittämällä viestejä ja rahaa. Don Pietron on määrä toimittaa seuraavana päivänä Pinan vihkiminen Francesco-nimisen miehen kanssa, joka myös kuuluu vastarintaliikkeeseen ja jonka asunnossa Giorgio tilapäisesti piileskelee.
Pinan poika Marcello ja tämän ystävät harjoittavat salaa omaa vastarintatoimintaa ja tekevät illalla pommiattentaatin. Aamulla italialaisten fasistien avustamat saksalaiset sotilaat ratsaavat koko kerrostalon. Don Pietro ehtii kätkeä poikien pommit, ja Giorgio livahtaa pakoon, mutta Francesco vangitaan. Pina ammutaan kadulle, kun hän juoksee vangitsijoiden perään, ja Don Pietro ottaa orvoksi jääneen Marcellon hoiviinsa. Vastarintaliikkeen miehet kuitenkin vapauttavat Francescon, joka viettää yön Giorgion kanssa Giorgion entisen tyttöystävän Marinan luona. Siellä yöpyy myös kotoa pois muuttanut Pinan sisar Lauretta, joka työskentelee samassa revyyteatterissa kuin Marina.
Marina on katkera, koska Giorgio ei enää rakasta häntä. Kuunneltuaan salaa Giorgion ja Francescon keskustelua Marina ilmiantaa heidät tuttavalleen Ingridille, joka on Gestapon päällikön apulainen. Palkkioksi ilmiannosta Marina saa Ingridiltä turkin ja valheellisen lupauksen, ettei Giorgiota vahingoiteta. Kaupungin Gestapo-päällikkö Bergmann vangitsee Giorgion, Don Pietron ja näiden seurassa olleen saksalaisen sotilaskarkurin heidän ollessaan matkalla turvaan kaupungin ulkopuolella sijaitsevaan luostariin. Jäljempänä kulkenut Francesco pääsee pakoon.
Gestapon päämajassa Giorgiota kuulustellaan väkivaltaisesti, ja Don Pietro joutuu katsomaan. Kidutusta pelkäävä sotilaskarkuri hirttäytyy sellissään. Bergmann paljastaa, että Giorgio on todellisuudessa kommunistipuolueeseen kuuluva merkittävä vastarintaliikkeen johtaja Luigi Ferraris. Bergmann pyrkii murtamaan Don Pietron sanomalla että hän on ollut tietämättään ateistien liittolainen, ja vastaavasti Giorgion muistuttamalla, että monarkistien ja kommunistien yhteistyö vastarintaliikkeessä on valheellista. Kumpikaan ei kuitenkaan puhu. Giorgio kuolee kidutuspenkkiin, ja huoneeseen ohjattu Marina pyörtyy nähdessään hänet kuolleena. Ingrid ottaa takaisin Marinalle antamansa turkin, ”seuraavaa kertaa varten”. Don Pietro teloitetaan seuraavana päivänä Marcellon ystävineen seuratessa teloitusta verkkoaidan takaa.
Tuotanto
Rossellini, Federico Fellini ja Sergio Amidei aloittivat elokuvan käsikirjoituksen teon elokuussa 1944, kaksi kuukautta sen jälkeen kun liittoutuneet onnistuivat karkottamaan saksalaiset Roomasta. Käsikirjoitusta he tekivät sodan tuhojen keskellä. Kuvaukset alkoivat tammikuussa 1945. Elokuva kuvattiin Rooman kaduilla ja oikeissa rakennuksissa sekä taiteellisista että taloudellisista syistä. Rahaa oli käytettävissä vähän ja elokuvan tekeminen oli vaarallista. Rossellini luotti melodraaman perinteisiin tehokeinoihin, kuten elokuvan keskeisten hahmojen tunnistamiseen ja hyvien ja pahojen erottamiseen. Elokuvan tärkeimmistä tapahtumapaikoista rakennettiin neljä sisälavastetta.
Aiemmin on oletettu, että kuvauksen tuloksena syntynyt filmi on koottu useasta osasta, niin että elokuvasta tuli ikään kuin dokumentti tai uutisfilmi. Mutta kun Cineteca Nazionale entisti kopion 1995, ilmeni että ”alkuperäinen negatiivi koostui kolmesta eri filmityypistä: ulkokohtauksissa on ollut käytössä Ferrania C6 ja sisäkuvauksissa filmeinä herkempi Agfa Super Pan ja Agfa Ultra Rapid”. Aiemmin selittämättömät muutokset kuvan kirkkaudessa ja yhtenäisyydessä selitetään nyt huonolla kehityksellä (kehitysajan vaihtelu, riittämätön liikuttaminen kehitysnesteessä ja riittämätön kiinnite). Toinen selitys vaihtelevalle laadulle on se, että elokuvan tekijät ostivat filmimateriaalin mustasta pörssistä.
Vastaanotto
Elokuvaa on hyvin varhaisesta vaiheesta lähtien pidetty neorealistisen elokuvan malliesimerkkinä, jopa siinä määrin, että sen yhdessä elokuvien Paisa – vapauden tuli ja Saksa vuonna nolla kanssa muodostamaa kolmikkoa sanotaan Rossellinin ”neorealistiseksi trilogiaksi”. Robert Burgoyne on sanonut, että se on ”erinomainen esimerkki André Bazinin määrittelemästä [neorealistisesta] elokuvanteosta.” Myöhemmän tutkimuksen mukaan tämä elokuva ei oikeastaan ole niinkään neorealistinen vaan pikemminkin melodramaattinen. Kriitikot ovat olleet erimielisiä siitä, todistaako suunniteltu katolisen Pinan ja kommunisti Francescon avioliitto todella historiallisessa vastarinnassa tapahtuneesta kommunistien ja katolisten yhteistyöstä.
The New York Timesin elokuvakriitikko Bosley Crowtherin kritiikki vuonna 1946 oli hyvin myönteinen, ja hän kirjoitti: ”Elokuvasta saa kokonaisvaikutelman, että siinä on todellisen kokemuksen tunnetta, joka tulee niin näyttelemisestä kuin käsikirjoituksesta ja ohjauksestakin. Aldo Fabrizi pappina tekee erinomaista näyttelijäntyötä, joka tuo hyvin vaativaan rooliin arvokkuutta ja humaaniutta. Marcello Pagliero on myös loistava vastarintajohtajana, ja Anna Magnani tuo vaatimattomuutta ja aitoutta naiseen, joka tapetaan. Muutkin näyttelijät ovat varauksettoman hyviä lukuun ottamatta Harry Feistia saksalaisen komentajan osassa. Hänen hienostunut arroganssinsa on hiukan liian raakaa, mutta se lienee ymmärrettävää.”
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Rooma – avoin kaupunki oli mukana heistä seitsemäntoista listalla.
Esitykset
Elokuvan ensi-ilta oli Italiassa 27. syyskuuta 1945, kun sodan tuhot Roomassa olivat yhä nähtävillä. Yhdysvalloissa 25. helmikuuta 1946 New Yorkissa esitetystä ensi-illan versiosta oli sensuroitu 15 minuuttia. Federico Fellini kertoo elokuvan matkan Italiasta Yhdysvaltoihin omaelämäkerrallisessa esseessään ”Sweet Beginnings”. Roomaan komennettu yhdysvaltalainen sotamies Rod Geiger tapasi Rossellinin ja Fellinin näiden kuvatessa elokuvaa. Fellinin esseen mukaan Geiger oli ”’puolijuopunut’ sotilas, joka törmäsi (kirjaimellisesti ja kuvaannollisesti) elokuvan kuvauspaikkaan. [Hän] esitteli itsensä muka amerikkalaiseksi tuottajaksi, vaikka ’ei ollut kukaan eikä hänellä ollut penniäkään’”. Geiger päätyi silti Yhdysvaltoihin elokuvan kelat matkatavaroissaan ja onnistui saamaan elokuvan teattereihin.
Geiger nosti kunnianloukkausoikeusjutun Fellinin kuvauksesta siitä, mikä oli Geigerin osuus asiassa. Elokuvan esittämistä ei sallittu monissa maissa. Esimerkiksi Länsi-Saksassa se oli kielletty vuosina 1951–1960. Argentiinassa se vedettiin 1947 pois esityksestä nimettömän virkamiehen määräyksestä syytä selittämättä.
Eila Rimmi
Eila Marjatta Rimmi (s. 18. tammikuuta 1938 Tampere) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Vasemmistoliiton kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä (nykyinen Pirkanmaan vaalipiiri) kaksi kautta, vuosina 1991–1999.
Ennen kansanedustajaksi valintaansa Rimmi työskenteli vuodesta 1957 leipurin ammatissa. Vuodesta 1972 alkaen hän on toiminut myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuodet 1990–1991 hän oli kaupunginvaltuuston toinen varapuheenjohtaja. Rimmi on toiminut myös Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön (SAK) valtuuston jäsenenä vuodet 1966–1991 ja sen varapuheenjohtajana vuodet 1981–1991 sekä vuodet 1961–1989 Suomen Elintarviketyöläisten Liiton (SEL ry) liittotoimikunnan jäsenenä.
Eduskunnassa ollessaan Rimmi toimi ensimmäisellä edustajakaudellaan puolustusvaliokunnan ja työasianvaliokunnan jäsenenä, toisella kaudellaan puolestaan vuodet 1995–1996 maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsenenä, vuodet 1996–1999 ympäristövaliokunnan jäsenenä sekä työasiainvaliokunnan varajäsenenä. Eduskuntauran, toiminnan kaupunginvaltuustossa ja ammattiyhdistystoiminnan lisäksi Rimmi toimi myös presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988.
Rimmi on ollut vuodesta 1963 naimisissa Reino Rimmin kanssa. Hänellä on yksi lapsi, vuonna 1958 syntynyt poika Ari.
Liceun metroasema
Liceu on Barcelonan metron linjan 3 asema. Se sijaitsee La Rambla -kävelykadun alla kuuluisan Gran Teatre del Liceu -oopperatalon lähellä. Se avattiin nimellä Liceo vuonna 1925 Barcelonan ensimmäisen metrolinjan laajennuksen yhteydessä. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1982. Vuonna 2008 asema remontoitiin perusteellisesti ja se sai samalla linjan 3 vaaleanvihreää tunnusväriä mukailevan sisustuksen.
Asemalla on kaksi sisäänkäyntiä, joilta kummaltakin on tilanpuutteen vuoksi pääsy vain yhdelle laiturille. Näin ollen matkustajan täytyy valita oikea sisäänkäynti jo ennen asemalle menemistä. thumb|left|Linjan 3 vaaleanvihreää tunnusväriä mukailevia koristeita asemalla
Orlen Lietuva
thumb|right|230px|Mažeikiain öljynjalostamoa Liettuan luoteisosissa thumb|right|230px| Orlen Lietuvan huoltoasemaa Orlen Lietuva (aikaisemmin Mažeikių Nafta) on liettualainen energiayhtiö. Yhtiöllä on Mažeikiain kaupungin lähellä Baltian maiden ainoa öljynjalostamo ja huoltoasemia Liettuassa. Yhtiö on osa puolalaista PKN Orlen -konsernia.