cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta
Vaalit
Pekka Tiainen toimi Elannon valtuustossa KTP:n listalta valittuna vuosina 1991–2003. Vuonna 1991 KTP sai edustajistoon kaksi paikkaa ja 1995 yhden. Vuonna 1999 KTP oli Kansalaisten Elanto – Kommunistit ja demokraatit -listalla (1 026 ääntä) ja vaaleissa 2003 puolue muodosti Työväenosuusliikkeen puolesta – KTP ja Sitoutumattomat -vaaliliiton (1 420 ääntä). Vaaleissa 1999 KTP:n lista muodosti vaalirenkaan SKP:n listan kanssa. Yhteistyö ei sujunut ongelmitta, sillä KTP syytti SKP:tä koulutustilaisuuteen liittyneestä ”harhautuksesta”, jonka katsottiin johtaneen KTP:n oman vaalitilaisuuden perumiseen. Vaaleissa 2008 puolue oli samalla listalla SKP:n kanssa. Vuonna 2012 listan nimi oli ”Kommunistit ja edistysmieliset, SKP ja KTP”. Vuonna 2016 KTP, SKP ja Kommunistien liitto osallistuivat vaaleihin ”Kommunistien ja edistysmielisen osuustoimintaväen vaaliliittona”.
Työväen osuusliikkeen puolesta-KTP -vaaliliitto osallistui vuonna 2004 Tradekan vaaleihin kuudessa vaalipiirissä. Listat keräsivät 2 179 ääntä ja 1,6 prosentin äänisuuden, mutta puolue ei saanut paikkoja edustajistoon.
Pekka Tiainen oli Vantaan kaupunginvaltuustossa vuosina 1985–1992. Vaaleissa 1984 hänet valittiin Kommunistien ja demokraattien yhteislistalta ja 1988 Demokraattisen Vaihtoehdon listalta. Kunnallisvaaleissa 2000 Tiainen jäi 15 äänen päähän Helsingin valtuustopaikasta. Puolue jätti Helsingin hallinto-oikeuteen valituksen, jossa vaadittiin vaalien uusimista ennakkoäänestyksessä ilmenneiden ongelmien vuoksi. KTP:n mukaan äänestyspaikkoina toimineita postitoimipaikkoja oli ennen vaaleja vähennetty pääasiassa pienituloisilta ”alueilta, joilla Helsinkiläisten Hyvinvoinnin Puolesta (KTP, SKP, VEV) vaaliliiton kannatus oli keskimääräistä korkeampi”. Pienituloisten asuma-alueet olivat siten ”joutuneet eriarvoiseen asemaan”, mikä oli ”heikentänyt pienituloisten ehdokkaiden valituksi tulemista”. Muina epäkohtina valituksessa mainittiin ”avoimissa läjissä” posteissa olleet kuoret ja äänestysliput sekä äänten hylkääminen huonosti suljettujen kuorten takia.
Vuonna 2000 KTP:n lista sai 2,2 prosenttia äänistä Kemianliiton liittovaaleissa. Tulos oikeutti yhteen edustajaan.
Puolue osallistui vuoden 2023 eduskuntavaaleihin valitisijayhdistyksillä Uudenmaan, Pirkanmaan ja Varsinais-Suomen vaalipiireissä. Uudelllamaalla valitsijayhdistys Tomi Mäkinen sai 75 ääntä, Pirkanmaalla valitsijayhdistys Petter Enkvist 26 ääntä ja Varsinais-Suomessa valitsijayhdistys Voitto Suominen 47 ääntä.
Marjo Loukkola
Marjo Loukkola (o.s. Multasuo, 9. tammikuuta 1977 Kempele – 1. tammikuuta 2014 Kempele ) oli suomalainen hiihtäjä. Loukkola edusti urallaan Vuokatti Ski Teamia ja hän hiihti 17 maailmancupin kilpailua, joista viidessä hän ylsi pisteille. Hänen paras mc-sijoituksensa oli 26. sija Oslon 30 kilometrin perinteisen kilpailussa vuonna 2003. Loukkola oli vielä marraskuussa 2013 voittamassa Vuokatti Ski Teamille Suomen cupin naisten viestikilpailua. Loukkolalla oli kaksi lasta. Loukkola kuoli 36-vuotiaana.
Sulo Kilpi
Sulo Taavetti Kilpi (13. helmikuuta 1886 Kustavi – 24. lokakuuta 1979 ) oli suomalainen kemisti. Hän oli Helsingin yliopiston professori 1938–1955 ja tutki reaktionopeuksia ja elektrolyyttiliuoksia.
Kilpi julkaisi oppikirjat Orgaaninen kemia ja Kvantitatiivisen analyysin oppikirja E. S. Tomulan kanssa (1939) ja Epäorgaaninen kemia (1949).
Hänen veljensä oli kirjailija Volter Kilpi.
Jagdpanzer IV
thumb|right|250px|Museoitu Jagdpanzer IV. Jagdpanzer IV (Sd.Kfz. 162) oli saksalainen panssarintorjuntavaunu, joka oli rakennettu Panzer IV:n alustalle. Vaunun kehitys aloitettiin panssarijoukkojen tarkastajan, kenraalieversti Heinz Guderianin toiveiden vastaisesti korvaamaan Sturmgeschütz III -rynnäkkötykki. Guderian protestoi mielestään turhaa resurssien jakamista pois Panzer IV -vaunun tuotannosta varsinkin, kun Sturmgeschütz III ja Sturmgeschütz IV olivat vielä enemmän kuin riittäviä rooliinsa.
Kehitys
Kuitenkin vuoden 1942 loppupuolella Wehrmachtin asetoimisto Waffenamt pyysi suunnitelmia uudesta panssarintorjuntavaunusta Panzer IV:ään perustuen aseistettuna samalla 75 mm tykillä kuin Panther. Pantherissa panssarivaunukanuunana käytettyä asetta kutsuttiin KwK 42:ksi ja Jagdpanzer IV:n panssarintorjuntatykkinä Pak 42:ksi. Toisin kuin aikaisemmissa panssarintorjuntavaunuissa kuten Marder-sarjassa, Jagdpanzer IV:ssä tykki oli sijoitettu suoraan päällysrakenteeseen, jotta vaunun profiili saatiin pidettyä mahdollisimman matalana. Jagdpanzer IV säilytti Panzer IV:n perusalustan, mutta alkuperäinen pystysuora etulevy korvatiin terävällä kulmalla varustetulla keulalla. Sisäisesti sijoittelua muutettiin uuden päällysrakenteen mukaiseksi siirtämällä polttoainesäiliöitä ja ammustelineitä. Koska vaunussa ei ollut tornia, voitiin poistaa Panzer IV:n tornin kääntökoneisto. Uudessa päällysrakenteessa oli kallistettu panssarointi, joka antoi huomattavasti paremman suojavaikutuksen kuin pystysuora panssarointi suhteessa panssaroinnin paksuuteen, ja se oli edessä 100 mm:n paksuinen. Panssarilevyt kiinnitettiin toisiinsa hitsaamalla. Pääaseistuksena oli 75 mm tykki, jonka alun perin piti olla PaK 42 L/70, mutta valmistuskapasiteetin puutteen takia prototyypeissä käytettiin vanhempia tykkimalleja (75 mm PaK 30 L/43) ja ensimmäisissä tuotantoversioissa (PaK 39 L/48). Nämä tykit olivat lyhytputkisempia ja heikkotehoisempia kuin PaK 42. Myöhemmissä malleissa huomattavasti pitkäputkisempi ja painavampi PaK 42 toi mukanaan sen, että Jagdpanzer IV oli varsin etupainoinen, erityisesti raskaan etupanssarin takia. Tämä heikensi sen liikkuvuutta ja aiheutti ongelmia operoinnissa vaikeassa maastossa, minkä takia miehistöt antoivan sillä nimen Guderian-Ente (”Guderianin ankka”). Painon aiheuttaman kummankin puolen kahden etummaisen alatelapyörän kumituksen nopean kulumisen vuoksi myöhemmissä valmistuserissä siirryttiin käyttämään näiden kahden telapyörän paikalla täysteräksisiä telapyöriä. Viimeinen prototyyppi esiteltiin joulukuussa 1943 ja valmistus aloitettiin tammikuussa 1944. PaK 39 L/48-tykillä aseistettua versiota valmistettiin marraskuuhun saakka. PaK 42 L/70-tykillä aseistettujen versioiden tuotanto alkoi elokuussa ja jatkui maalis-/huhtikuulle 1945 saakka. Tarkoituksena oli lopettaa Panzer IV -vaunun valmistus vuoden 1944 lopussa ja keskittyä pelkästään Jagdpanzer IV:ään, mutta tällaista muutosta tuotannossa ei kuitenkaan tapahtunut.
Muunnokset
Pieniä muutoksia ja parannuksia tehtiin valmistuksen kuluessa kaikkiin malleihin, kuten myös parannuksia kenttäolosuhteissa, joista yleisin oli telakoneistoa suojaavien panssaroitujen helmalevyjen lisääminen. Alun perin Jagdpanzer IV/48:n tykissä oli suujarru. Tykki oli kuitenkin niin matalalla suhteessa maanpintaan, että ammuttaessa suujarrusta sivuille ohjautuva suupaine nosti varsinkin kuivassa maastossa sankan tomupilven. Tomupilvi saattoi paljastaa vaunun tuliaseman viholliselle ja vaikeutti tähystystä, ja näinpä taistelukentällä monet miehistöt poistivat suujarrut.
Taistelukäyttö
Jagdpanzer IV palveli panssari- ja SS-panssaridivisioonien panssarintorjuntayksiköissä. Taistelussa niitä käytettiin Normandiassa, Ardennien taistelussa ja itärintamalla. Ne olivat menestyksekkäitä panssarintorjuntavaunuina, mutta suoriutuivat kehnosti käytettäessä tankkien tai rynnäkkötykkien sijaisina, johon niitä ei ollut alun perin tarkoitettu. Kuitenkin sodan myöhemmissä vaiheissa niitä käytettiin yhä enenevissä määrin korvaamaan tankkeja, koska muitakaan panssareita ei ollut saatavilla.
Avalanche (sarjakuvahahmo)
Avalanche on Marvelin -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Chris Claremontin ja John Byrnen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1981 X-Men -sarjakuvalehden numerossa 141.
Historia
Avalanche on kreikkalainen maahanmuuttaja, jolla on kyky luoda maanjäristyksiä. Hän päätti salata kykyään huomatessaan kuinka Avalanchen kaltaisia mutantteja jahdattiin ja tapettiin. Myöhemmin Mystikko värväsi hänet toiseen Pahojen Mutanttien Veljeskuntaan. Hän esiintyi julkisesti ensimmäisen kerran kun Veljeskunta yritti murhata senaattori Robert Kellyn, kun tämä puhui mutanttien uhkasta ihmisille.
Voimat ja kyvyt
Avalanche on kyky luoda voimakkaita värinäaaltoja käsistään luoden tuhoisia vaikutuksia. Värinä saa elottoman esineen hajoamaan tai muuttumaan tomuksi. Suunnattuna suureen rakennukseen tai maahan värinä luo maanjäristyksen tai maanvyöryn kaltaisen vaikutuksen rajatulla alueella. Avalanchen ei tarvitse koskea kohdettaan vaikuttaakseen siihen vaan hän voi suunnata värinänsä pienen matkan päästä.
Rainer Erlund
Rainer Vilhelm Erlund (12. huhtikuuta 1940 Bromarv – 16. huhtikuuta 2000 Bromarv) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko. Hän työskenteli Hufvudstadsbladetissa, Västra Nylandissa ja Hangötidningenissä ennen siirtymistään vapaaksi toimittajaksi vuonna 1992. Erlund valittiin RKP:n kansanedustajaksi vuonna 1999.
Tuomio
Erlund nousi julkisuuteen, kun paljastui hänen ahdistelleen erästä hankolaista 15-vuotiasta tyttöä puhelimitse. Raaseporin käräjäoikeus hylkäsi syyskuussa 1999 alkuperäisen syytteen lapsen seksuaalisen hyväksikäytön yrityksestä ja tuomitsi Erlundin 45 päiväsakkoon kotirauhan rikkomisesta. Lisäksi Erlund määrättiin maksamaan tytölle vahingonkorvausta.
Tapauksen kaikki osapuolet valittivat Helsingin hovioikeuteen. Hovioikeus katsoi maaliskuussa 2000 Erlundin syyllistyneen lapsen seksuaalisen hyväksikäytön yritykseen ja korotti rangaistuksen 45 päiväksi ehdollista vankeutta sekä muutti vahingonkorvauksen määrän 73 000 markaksi. Erlundilla oli aikaisempi tuomio lapsen vapaudenriiston yrityksestä vuodelta 1983.
Erlundia painostettiin eroamaan eduskunnasta, mutta hän ei suostunut eroamaan. Hän kuitenkin erosi elokuussa 1999 ruotsalaisesta eduskuntaryhmästä ja muodosti oman eduskuntaryhmänsä, ryhmä Erlundin. Hänet erotettiin Hangon ruotsalaisen kansanpuolueen valtuustoryhmästä syyskuussa 1999.
Erlund hukkui 16. huhtikuuta 2000 veneilyonnettomuudessa ennen kuin tuomio ehti lainvoimaiseksi. Omaiset valittivat toukokuussa korkeimpaan oikeuteen siitä, että Erlundille Helsingin hovioikeudessa tuomitut 73 000 markan oikeudenkäyntikulut ja vahingonkorvaukset jäivät perikunnan maksettaviksi, mutta valituslupaa ei asiassa myönnetty. Valitus koski maksuperusteita, mutta myös kysymys syyllisyydestä otettiin esille. Koska korkein oikeus ei ottanut asiaa käsiteltäväkseen, hovioikeuden tuomio jäi syyksilukemisen ja vahingonkorvausten osalta pysyväksi. Erlundin hovioikeudessa saama rangaistus sen sijaan raukesi hänen kuolemaansa.
Heartbleed-haavoittuvuus
Haavoittuvia OpenSSL-kirjastoja käyttäneistä palveluista on vaihdettava salasanat, mutta vasta sen jälkeen, kun palvelun haavoittuvuus on korjattu. Mahdollisuus palvelinsertifikaatin salausavaimen vuotamiseen aiheuttaa verkkourkintariskin. Suomalaisten käyttämiä tälle haavoittuvuudelle altistuneita palveluja ovat Google, Facebook, Instagram, Pinterest, Tumblr, Yahoo, Amazon.com, Dropbox, GitHub, SoundCloud ja Wikipedia.
Haavoittuvuuden löysivät samanaikaisesti oululaisen tietoturvayhtiö Codenomiconin tutkijat Riku, Antti ja Matti sekä Google Securityn tutkija Neel Mehta. Löytäjät myös tuotteistivat haavoittuvuuden luomalla sille nimen ja logon.
Tunnetuimmat verkkopalvelut korjasivat haavoittuvuuden melko pian, mutta vähemmän käytetyissä oli monia, jotka eivät tehneet korjausta. Tietoturvayritys Errata Security löysi alun perin 600 000 Hearthbleed-haavoittunutta palvelinta. Kuukausi myöhemmin haavoittuvuus oli 300 000 koneessa, eikä määrä enää jatkossa olennaisesti vähentynyt. Heartbleedin arveltiin häviävän vähitellen seuraavan vuosikymmenen aikana, sitä mukaa kun vanhoja palvelimia vaihdetaan uusiin.
Grigori Aleksandrov
Grigori Vasiljevitš Aleksandrov (, alun perin Grigori Vasiljevitš Mormonenko, ; 23. tammikuuta (J: 10. tammikuuta) 1903 Jekaterinburg – 16. joulukuuta 1983 Moskova) oli venäläinen elokuvaohjaaja, joka teki harvinaisen pitkän uran. Hän aloitti elokuvauransa työskentelemällä Sergei Eisensteinin kanssa vuosina 1921–1925; yhteistyö huipentui klassikkoon Panssarilaiva Potemkin vuonna 1925. Aleksandrovista tuli Stalinin suosikkiohjaaja. Aleksandrov teki elokuvia vielä yli 70-vuotiaana vuonna 1974.
Ilse Barends
Ilse Barends (16. toukokuuta 1921 – 28. tammikuuta 2007) oli chileläinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä, pituushypyssä, pika-aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän voitti Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kahdeksan henkilökohtaista mitalia, joista neljä on kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Lisäksi Barends sai kaksi hopeamitalia maansa pikaviestijoukkueen jäsenenä.
Barends rikkoi korkeushypyssä Etelä-Amerikan ennätyksen neljästi ja piti maansa ennätysta hallussaan aina vuoteen 1972 saakka.
Enrico Panzacchi
Enrico Panzacchi (1840–1904) oli italialainen kirjailija. Hän oli estetiikan ja taidehistorian professorina Bolognassa. Hän oli Giosuè Carduccin yhteistyökumppani ja neuvonantaja.
Panzacchi oli etevä lyyrikko, novellisti, kriitikko ja toimittaja. Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat Lyrica, romanze e canzone (1877), Racconti e liriche (18S2), I miei racconti (1889), Poesie (1894), Rime novelle (1898), L’arte nel secolo XIX (1901), Cor sincerum, nuove liriche (1902). Hän kokeili myös näytelmäkirjailijana mutta jäi vaille menestystä.
Neljäs internationaali
Neljäs internationaali oli venäläisbolševikki Lev Trotskin ja tämän kannattajien vuonna 1938 perustama kommunistien kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Neljäs internationaali koki olevansa kolmantena internationaalina tunnetun Kommunistisen internationaalin (Komintern) parhaiden perinteiden jatkaja. Nykyään Neljännen internationaalin aatteellista perintöä puolustavat lukuisat eri kansainväliset järjestöt.
Historia
left|thumb|Neljännen internationaalin tunnus Neljäs internationaali joutui vaikeaan kriisiin jo elokuussa 1939, kun Adolf Hitler ja Josef Stalin jakoivat Keski- ja Itä-Euroopan vaikutuspiireihinsä Molotov–Ribbentrop-sopimuksessa. Sopimuksen jälkeen Saksa pystyi vapaasti hyökkäämään Puolaan samalla kun Neuvostoliitto sai lisäaikaa valmistautuakseen sotaan Saksaa vastan. Trotskin ajatus, että Neuvostoliitto byrokraattisesta rappeutumisestaan huolimatta oli työväenvaltio, jota piti puolustaa sodassa kapitalistimaita vastaan, joutui vastatuuleen. Internationaalin merkittävin osasto, yhdysvaltalainen Sosialistinen työväenpuolue, hajosi Trotskia tukevaan enemmistöön ja Max Shachtmanin johtamaan suuntaukseen. Tästä sai alkunsa myöhemmin ”kolmantena leirinä” (Third Camp) tunnettu suuntaus, joka väitti hylkäävänsä sekä ensimmäisen (läntisen kapitalismin) leirin että ”sosialististen maiden” muodostaman toisen leirin puolustamisen.
Stalinin agentin toimeenpanema Trotskin murha elokuussa 1940 vei Neljänneltä internationaalilta keskushahmon. Kaikesta huolimatta trotskilaiset olivat aktiivisia niin natsien miehittämässä Euroopassa kuin muissakin maanosissa.
Trotski oli ennakoinut, että stalinistinen byrokratia ei kestäisi sotaa ja että sodan seurauksena Neuvostoliitossa tapahtuisi uusi poliittinen vallankumous, joka palauttaisi neuvostojen vallan tai sitten maa palaisi kapitalismiin. Mutta sodan jälkeen stalinismi levisi vahvana joko neuvostoarmeijan voimin (Itä-Eurooppa) tai vallankumouksin (Kiina jne).
Suhtautuminen uusiin yhteiskuntakokeiluihin jakoi jälleen Neljännen internationaalin kahteen pääsuuntaan, joista valtavirta (mm. Pierre Frankin, Ernest Mandelin ja Livio Maitanin johtama) jatkoi Neljännen Internationaalin nimellä. Pierre Lambertin ja Gerry Healyn johtama vähemmistö ryhmittyi Kansainväliseksi komiteaksi Neljännen internationaalin uudelleenrakentamiseksi (ICFI). Mandel ja kumppanit pitivät Trotskin lailla Neuvostoliittoa ”rappeutuneena työväenvaltiona”. Uusia stalinistien johtamia valtioita Mandel ja kumppanit kutsuivat ”epämuodostuneiksi työväenvaltioiksi”, aluksi tosin Josip Broz Titon Jugoslaviaa pelkästään ”työväenvaltioksi”, koska valtion poliittinen johto oli joutunut Stalinin epäsuosioon.
Neljäs internationaali kohtasi vielä yhden suuren jaon, mutta yhdisti rivinsä Euroopassa 1960-luvulla, jonka jälkeen on puhuttu järjestöstä nimeltä Neljäs internationaali (yhdistynyt sihteeristö) (USFI). USFI:lla on ollut osastoja kaikilla mantereilla. Yhdistynyt sihteeristö dominoi Manner-Euroopan trotskilaista liikehdintää. Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tällä suuntauksella on ollut monia varteenotettavia kilpailijoita. Suomessa USFI:n kannattajajärjestönä oli vuosina 1974-1979 Vallankumoukselliset kommunistit/Revolutionära kommunisterna (VK/RK).
Alkuaikojen Neljännestä internationaalista erotettiin Max Schachtmanin kannattajien lisäksi myös Tony Cliffin kannattajat. Viimeksi mainittujen muodostama merkittävä suuntaus varsinkin Euroopassa on International Socialist Tendency, jonka suurin puolue on brittiläinen Socialist Workers Party. Suomessa tätä suuntausta on edustanut Sosialistiliitto. Puolueen perustajiin kuulunut Tony Cliff oli 1940-luvun lopulla yksi niistä, joka väitti Neuvostoliiton olleen rappeutuneen työväenvaltion sijasta valtiokapitalistinen jo 1920-luvun lopulta alkaen. IS-suuntauksen lisäksi kaksi muuta merkittävää trotskilaissuuntausta ovat niin ikään brittiläislähtöinen Komitea työväeninternationaalin puolesta (CWI) ja aiemmin mainittu USFI, jossa ranskankielisillä on merkittävä asema.
Lothringen (suku)
Lothringen on eurooppalainen hallitsijasuku, joka hallitsi Lothringenin herttuakuntaa vuosina 1473–1738. Se yhdistyi 1700-luvulla Habsburgin keisarisukuun, ja sitä myöhemmät Habsburgit ovat olleet Habsburg-Lothringen-sukua, joka on todellisuudessa Lothringenin suvun haara. Lothringenit taas ovat alkujaan keskiaikaisen Châtenois-suvun haara.
Châtenois’n suku (tunnettu myös Elsass- tai Metz-sukuna) hallitsi Lothringenin herttuakuntaa vuosina 1048–1431, ja sen sivuhaarat vuodesta 1070 lisäksi läheistä Vaudémontin kreivikuntaa. Lothringenin herttuan Kaarle II:n kuoltua vuonna 1431 ilman poikaa kruunu periytyi hänen tyttärelleen Isabellalle ja tämän puolisolle René I Anjoulaiselle. René I naitti tyttärensä Jolanden Vaudémontin kreivi Antonin pojalle Ferrylle. Kun René I:n suku sammui mieslinjalta vuonna 1473, Lothringenin herttuakunta periytyi Jolanden ja Ferryn pojalle René II:lle, josta tuli Lothringenin suvun kantaisä. Ranskan politiikassa uskonsotien aikana vaikuttanut Guise-suku oli Lothringenin suvun haara, joka sai alkunsa, kun René II:n nuorempi poika Claude vuonna 1527 sai Guisen herttuan arvon. Guisen suvun päälinja sammui mieslinjalta vuonna 1675. Sivuhaara Elbeuf sammui vuonna 1825.
Lothringenin herttuasta Frans III Stefanista tuli Habsburgien perillinen hänen naituaan Maria Teresian, joka oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeisen Habsburg-sukuisen keisarin Kaarle VI:n tytär, sillä Kaarle VI oli vuoden 1713 pragmaattisella sanktiolla määrännyt valtakuntansa periytymään naislinjan kautta. Frans Stefan nostettiin ensin vuonna 1737 Toscanan suurherttuaksi, sillä kyseinen valtaistuin oli jäänyt tyhjäksi Medicin suvun sammuttua. Puolan perimyssodan päättäneessä Wienin rauhassa vuonna 1738 Lothringenin herttuakunta luovutettiin Puolan valtaistuimelta syrjäytetylle Stanisław Leszczyńskille. Kaarle VI:n kuolemasta seuranneen Itävallan perimyssodan jälkeen Frans Stefan valittiin keisariksi nimellä Frans I. Maria Teresia jäi viimeiseksi aidoksi Habsburgiksi, ja hänen jälkeensä suku jatkui Frans I:stä polveutuneena Habsburg-Lothringenin sukuna. Suku hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuoteen 1806, Toscanan suurherttuakuntaa vuoteen 1860 ja Itävalta-Unkarin keisarikuntaa vuoteen 1918.
Susanna Batazzi
Susanna Batazzi (s. 29. elokuuta 1957 Chiaravalle, Anconan maakunta) on italialainen entinen miekkailija. Hän oli vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa mukana sijoittumassa viidenneksi naisten floretin joukkuekilpailussa.
Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa Batazzi jäi floretin yksilökilpailussa 27. sijalle. Lisäksi hän osallistui sen joukkuekilpailuun ja sijoittui taas joukkueineen viidenneksi.
Turun ruotsalainen teatteri
thumb|250px|Torinlaidan teatteritalon ovat suunnitelleet [[Pehr Johan Gylich ja Carl Ludvig Engel.]] Turun ruotsalainen teatteri (, ÅST) on Turussa Kauppatorin laidalla sijaitseva Suomen vanhin teatteri. Teatterin ohjelmisto esitetään ruotsiksi, suuremmissa tuotannoissa on tekstitys suomeksi.
Teatterin johtajana on elokuusta 2016 toiminut Jukka Aaltonen.
Teatterin ohjelmisto
Turun ruotsalaisen teatterin ensimmäinen näytelmä, B. J. Marsollierin Gubben i Bergsbyggden, esitettiin 21. tammikuuta 1839. Teatterin toiminta on ollut katkeamatonta myös sota-aikana.
Teatteri tunnetaan erityisesti musikaaleista, kuten Urinetown, La cage aux folles, Annie Get Your Gun, I Love You You’re Perfect, Now Change, The Rocky Horror Show, Hello, Dolly! ja Cabaret. Kaikki näytelmät esitetään ruotsiksi, mutta useista näytelmistä on tehty suomenkielinen juoniselostus.
Teatterirakennus
Teatterin puurakenteinen rakennus tuhoutui Turun palossa 1827. Nykyisen uusklassismia edustavan vuonna 1839 valmistuneen teatterirakennuksen suunnitteli arkkitehti Pehr Johan Gylich ja julkisivun Carl Ludvig Engel. Saliin tuli 550 istumapaikkaa ja salonkiin kaksi riviä aitioita. Teatterissa ei ollut alkuun riittävää lämmitystä, sisäpuolen lämpötila oli talvisin lähes yhtä kylmä kuin ulkonakin. Avajaisvuonna teatterissa järjestettiin 42 teatterinäytäntöä ja 11 konserttia. Suosion jatkuminen mahdollisti uusien tulisijojen rakentamisen.
Kolmisalista, eurooppalaiseen tyyliin kultaelementein, samettiverhoilla ja punaisella plyysillä sisustettua teatterirakennusta on kunnostettu useaan kertaan, muun muassa Hansakorttelin rakentamisen yhteydessä. Vuoden 2005 aikana toteutettiin massiivinen ja kallis paalutusurakka rakennuksen vajoamisen pysäyttämiseksi.
Helmikuussa 2021 rakennuksessa tapahtui laajahko vesivahinko, kun neljännen kerroksen haljenneesta vesijohdosta valui vettä talon läpi kellariin asti.
Rakennuksen omistaa Stiftelsen för Åbo Akademi.
Teatterin johtajat
Åbo Svenska Teaterin johtajina ovat toimineet
Die Bestie in Menschengestalt
Die Bestie in Menschengestalt on Die Ärzten viides studioalbumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 1993. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi sitten yhtyeen vuoden 1988 hajoamisen. Albumilla soittaa ensimmäistä kertaa yhtyeen nykyinen basisti Rodrigo González.
Albumin kappaleista Schrei nach Liebe, Mach die Augen zu, Friedenspanzer ja Quark julkaistiin singleinä.
Leijonanmetsästys
Leijonanmetsästys on vuonna 1907 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Viggo Larsenin ohjaama lyhytelokuva oli yksi Nordisk Films Kompagnin ensimmäisistä kansainvälisistä menestyksistä.
Juoni
Kaksi metsästäjää ja heidän alkuasukaspalvelijansa jahtaavat suurristaa viidakossa. He näkevät seeproja, strutsin ja virtahevon sekä pyydystävät pienen apinan. Miehet leiriytyvät, mutta vuohen tappanut leijona herättää heidät. Toinen leijona tappaa metsästäjien hevosen. Miehet ampuvat leijonat, nylkevät niiden nahat ja panevat tupakaksi.
Tuotanto ja vastaanotto
Nordisk Films Kompagnin omistaja Ole Olsen oli ostanut Leijonanmetsästystä varten Hampurin Hagenbeckin eläintarhasta kaksi leijonaa, jotka ammuttiin pienellä Elleoren saarella Roskildenvuonossa. Eläinsuojelujärjestö yritti estää elokuvan tekemisen ja oikeusministeri Peter Adler Alberti kielsi leijonien tappamisen, mutta Olsen toteutti suunnitelmansa ja levitti elokuvan ulkomaille Ruotsista käsin. Olsen menetti elokuvateatterilupansa ja Leijonanmetsästys sai ensi-iltansa Tanskassa vasta marraskuussa 1908, kun Olsenin eläinrääkkäyssyyte ja elokuvan esityskielto oli kumottu.
Leijonanmetsästys oli Nordiskin kansainvälinen läpimurto ja yhtiön suurimpia myyntimenestyksiä. Elokuvan suosio perustui paljolti sen aiheuttamaan skandaaliin, mutta sen ansioiksi on mainittu myös kehittynyt kerrontatekniikka ristiinleikkauksineen ja lähikuvineen.
Suomessa Olsenin leijonajahdista kerrottiin tuoreeltaan elokuussa 1907 ja elokuvaa esitettiin Helsingissä neljänä kopiona syyskuun lopulla. Sen suomenkielisiä nimiä olivat Jalopeuranmetsästys Roskildessa, Jalopeurajahti Roskilden luona, Leijonajahti, Jalopeuran ajo Roskildessa ja Jalopeurametsästystä Afrikassa, esitettynä Köpenhaminassa. Hufvudstadsbladetin mukaan kyseessä oli ”päivän puhutuin ja kirjoitetuin elokuva” ja Åbo Underrättelser laski sen tuoneen Olsenille yli 48 500 markkaa puhdasta voittoa. Elokuvan aiheuttamaa skandaalia ja oikeusministeri Albertin muista syistä johtunutta eroa seurattiin Suomen lehdistössä vielä myöhemminkin.
Leijonanmetsästys on nähtävissä Tanskan elokuvainstituutin sivustolla.
Gentoo Linux
Gentoo Linux on edistyneille harrastajille suunnattu GNU/Linux-käyttöjärjestelmän jakelupaketti. Gentoon paketinhallintajärjestelmä on nimeltään Portage. Gentoo eroaa monista Linux-jakeluista siinä, että sen ohjelmat asennetaan kääntämällä ja optimoimalla ne suoraan lähdekoodista vaikkakin binääripakettejakin on saatavilla.
Muokattavuus
Gentoon hyviin puoliin kuuluu sen joustavasta pakettienhallinnasta seuraava järjestelmän muokattavuus ja säädettävyys. Gentoon epävirallisena tunnuslauseena onkin Gentoo is all about choice, Gentoossa on kyse valinnan mahdollisuudesta. Paketinhallinta tukee kääntäjäoptioiden eli CFLAGien sekä linkittäjäoptioiden eli LDFLAG:ien asettamista globaalisti ja pakettikohtaisesti. Tästä syystä Gentoo onkin saanut suosiota virittelijöiden keskuudessa.
Merkittävämpiin kuuluvana säätövarana on ns. USE-flagit. Näillä optioilla valitaan asennettavista paketeista ominaisuuksia käyttöön tai jätetään niitä pois. USE-flageja voi asettaa niin globaalisti kuin pakettikohtaisestikin. Esimerkiksi USE-flagilla xvid otetaan käyttöön tuki XviD-videokoodekille. Vastaavasti lipulla -xvid määrätään paketinhallinta jättämään kyseinen tuki pois.
Säädettävyydellä on haittapuolensa kuten ohjelmien kääntämisessä kuluvan aika myös nykytietokoneilla: suurten ohjelmistojen kuten OpenOffice.orgin kääntäminen voi viedä pitkään, mutta suurimmille ohjelmistoille on olemassa myös valmiiksi käännettyjä binääripaketteja.
Julkaisumalli
Gentoon jakelumalli perustuu lähdekoodipaketteihin, jotka käännetään kohdekoneella eikä jakelun infrastruktuurissa. Malli lisää muokattavuuden mahdollisuuksia.
Gentoo käyttää jatkuvan julkaisun mallia, jossa on jatkuvia päivityksiä itsenäisiin ohjelmapaketteihin useita kertoja päivässä. Aiemmin oli puolivuosittaisia tilannekuvia paketinhallintajärjestelmästä. Julkaisustrategia muuttui automaattisesti tehtäviin viikoittaisiin käännöksiin virallisten julkaisujen sijaan.
Versiohistoria
20. joulukuuta 2008 lähtien on Gentoon peilipalvelimilla jaettu edellä mainittujen julkaisujen lisäksi myös viikoittaisia automaattisesti tehtyjä julkaisuja minimaalisesta asennuslevystä sekä asennuksessa tarvittavasta niin sanotusta stage3-paketista. Julkaisut on tehty tuoreimpien vakaaksi merkittyjen pakettien mukaan. Niiden hyödyntäminen asennuksessa vähentää versioiden merkitystä entisestään.
Gentoo Linuxiin perustuvat jakeluversiot
Yksi melko suurehko Gentoohon perustuva jakelu on italialainen Sabayon Linux, jossa on useita eri työpöytäohjelmistoja perusratkaisuna toimivan KDE:n lisäksi.
Funtoo Linux on Gentoon kehittäjän Daniel Robbinsin myöhemmin Gentoohon perustuva Linux-jakeluversio.
SystemRescueCD ei sinänsä ole oma jakeluversionsa vaan Live CD, jonka pääasiallinen tarkoitus on järjestelmän korjaaminen tai tietojen palauttaminen esimerkiksi levyrikon, viruksen tai muun ongelman sattuessa. Levyllä on tuki niin Linuxin kuin Windowsin huoltotoimille.
Jeremiah Clarke
Jeremiah Clarke (1674 – 16. heinäkuuta 1707) oli englantilainen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten kosketinsoitinkappaleestaan Trumpet Voluntarysta.
Clarke syntyi luultavasti Lontoossa. Hän oli John Blowin oppilas. Clarkesta tuli myöhemmin urkuri Chapel Royalissa. Hän teki itsemurhan vuonna 1707.
Kutt Calhoun
thumb|Kutt Calhoun Kutt Calhoun (oik. Melvin Calhoun Jr., Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko.
==Albumit ==
East of the Sun, West of the Moon
East of the Sun, West of the Moon on A-han neljäs albumi, joka julkaistiin 27. lokakuuta 1990.
Siikalatvan kunnanvaltuusto
Siikalatvan kunnanvaltuusto on Siikalatvan kunnan ylin päättävä elin, johon kuuluu 27 jäsentä. Kunnanvaltuuston puheenjohtajana toimii Pilvi Härmä.
Big Scoob
Big Scoob (Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on amerikkalainen rap-muusikko. Hän on ryhmän 57th Street Rogue Dog Villians entinen jäsen.
Teleportaatio
Teleportaatio eli kaukosiirto on menetelmä, jossa siirretään ainetta paikasta toiseen pitkiäkin matkoja. Aihe esiintyy etenkin tieteiskirjallisuudessa. Sanan teleportaatio keksi Charles Fort vuonna 1931 kirjaansa Lo!, mutta teleportaation ideaa oli käytetty jo aikaisemmin. Teleportaation olennaisin idea on se, että energia, materia tai vuorovaikutus siirtyy aika-avaruuden paikasta A paikkaan B kulkematta fyysiseen avaruuden läpi, vaan ilmestymällä.
Teleportti
Teleportaatio voidaan tehdä teleportilla eli kaukosiirtimellä. Tieteiskirjallisuudessa kaukosiirtimiä on kolmea perustyyppiä:
Esimerkkejä populaarikulttuurista
Elokuvassa Kärpänen (The Fly, 1986), tiedemies rakentaa teleportaatio-laitetta, aluksi hän epäonnistuu mutta onnistuu myöhemmin siirtämään itsensä (ja samassa kopissa olleen kärpäsen) laitteesta toiseen. Yhdessä animaatiosarjan Simpsonit jaksossa mukaillaan samaa ideaa: Bart Simpson ja kärpänen menevät teleporttiin ja yhdistyvät sen siirrosta toiseen paikkaan. Lopuksi Bart ja kärpänen menevät taas teleporttiin ja eroavat jälleen kahdeksi.
Sarjakuvissa esimerkiksi Ryhmä-X:n hahmo Painajainen pystyy kaukosiirtymään. Animessa Dragon Ball Z, Goku osaa taidon eng: "Instant Transmission". Siinä Goku voi siirtyä paikasta toiseen laittamalla kaksi sormea otsalleensa ja ajattelemalla henkilöä, jonka luokse haluaa siirtyä. Harry Potter -kirjoissa taas käytetään porttiavainta, jonka avulla velhot voivat siirtyä hetkessä ennalta määrättyyn paikkaan. Lisäksi velhot voivat ilmiintyä ilmiintymisloitsulla. Sitä kuvataan mustalla tai valkoisella savulla (riippuen onko loihtija hyvä vai paha velho), jota jästit eivät näe. Aku Ankka -sarjakuvalehden Pelle Pelottoman telesiirtokokeilut ovat monille tuttuja.
Descent II -pelissä pelaajan alukseen, Pyro-GX:än, lisätään kaukosiirrin, jolloin päästään lähes mihin tahansa paikkaan avaruudessa. Half Life -pelisarjassa tehdään teleporttikokeita ja teleportataan toisiin paikkoihin ja ulottuvuuksiin. Crash Bandicoot -peleissä teleportit ovat pallomaisia ja vievät ajassa ja paikassa eri paikkaan, mutta Crash löytää alkupisteeseen johtavan teleportin, tai salaisia teleportteja aina yhdestä maasta/paikasta/tasosta riippuen. Portal-tietokonepeli perustuu kokonaan pulmien ratkontaan eräänlaisella portaalinluontilaitteella.
Teleportaatio tieteessä
Kvanttiteleportaatiossa on onnistuttu kaukosiirtämään kvanttitiloja atomista toiseen. Australialainen tutkimusryhmä onnistui siirtämään lasersäteen paikasta toiseen Kanariansaarilla.
Gustaf Hällström
thumb|Gustaf Hällström, [[Johan Erik Lindhin maalaamaksi oletettu muotokuva noin vuodelta 1830.]]
Gustaf Gabriel Hällström (25. marraskuuta 1775 Ilmajoki – 2. kesäkuuta 1844 Helsinki) oli suomalainen luonnontieteilijä, yliopistomies ja pappi. Hän tutki ja opetti matematiikkaa, meteorologiaa ja fysiikkaa, ja toimi fysiikan professorina Turun akatemiassa ja yliopiston muutettua Helsinkiin Keisarillisessa Aleksanterin Yliopistossa kaikkiaan 43 vuoden ajan, 1801–1844. Hällström toimi myös kolme kautta Akatemian rehtorina sekä yliopiston rehtorina 1829–1832.
Elämäkerta
Hällström kävi Vaasan triviaalikoulua vuosina 1788–1791 ja valmistui ylioppilaaksi Turun akatemiasta vuonna 1792. Hänen akateeminen uransa eteni nopeasti ja vuonna 1795 hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja tohtoriksi. Vuonna 1796 Hällströmistä tuli Turun akatemian fysiikan dosentti ja vuonna 1799 kirjaston amanuenssi. Hänet nimitettiin 25-vuotiaana fysiikan professoriksi 19. toukokuuta 1801. Hällström vihittiin papiksi vuonna 1804.
Uransa aikana Hällström kirjoitti yhteensä 57 matematiikan ja fysiikan alaan kuuluvaa tutkielmaa, joista monet käännettiin ja julkaistiin myös kansainvälisesti. Hän edisti myös tähtitieteen tutkimusta, ja luonnosteli ensimmäisen tähtitornin piirrokset.
Hällström oli Suomen Tiedeseuran perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja vuonna 1838. Helsingin yliopiston Kumpulan kampuksella on Hällströmin mukaan nimetty katu. Hällströmin muotokuva on nähtävillä kampuksen Physicum-rakennuksessa sijaitsevan Fysiikan laitoksen kokoushuoneessa.
Asteroidi 2640 Hällström, joka löydettiin 1941, on saanut nimensä G.G. Hällströmin mukaan.
G.G. Hällströmin isoisä oli Petter Hällström. G.G. Hällströmin pojat aateloitiin 1830 nimellä af Hällström (suomalainen aatelissuku 190) isänsä meriittien vuoksi; papin aateloimista pidettiin sopimattomana. Yksi pojista oli tilanomistaja, valtiopäivämies Gustaf Alfred af Hällström (1827–1899).
Tappa
Tappa (ټپه) eli landey on erityisesti Afganistanin pataanien paštunkielistä runoutta, joka muodostuu säeparista. Ensimmäisessä säkeessä on yhdeksän tavua, toisessa kolmetoista. Monet runot ovat peräisin tuhansien vuosien takaa ja ilmentävät siten pataanien historiaa.
NBA:n työsulku 1998–1999
Koko 1990-luvun ajan sarjan pelaajien palkat olivat nousseet kiihtyvään tahtiin. Omistajien mielestä palkat olivat riistäytyneet käsistä, jonka vuoksi moni seura teki tappiota. Kun sopua palkkaukseen ei löytynyt, julistivat seuraomistajat pelaajille työsulun. Neljä kuukautta kestäneen työsulun jälkeen kausi päästiin aloittamaan helmikuussa 1999.
Tausta
Ennen kauden 1998–1999 työsulkua NBA:ssa ei ollut koettu vastaavanlaisia työsulkuja. Kesällä 1995 oli ensimmäinen työsulku, joka kesti kolme kuukautta ja vuonna 1996 tapahtunut työsulku kesti vain muutamia tunteja. Liigaan asetettiin palkkakatto vuonna 1983, jolloin myös sovittiin, että 53% seuran koripallosta syntyvistä tuloista menee pelaajille. Vuonna 1994 pelaajayhdistyksen johtoon nousi Charles Grantham, joka halusi päästä eroon muun muassa palkkakatosta. Seuraavana vuonna NBA teki kuusivuotisen työehtosopimuksen, jolla pyrittiin suojelemaan pelaajien työrauhaa.
Kaudella 1997–1998 seurojen koripallosta syntyvistä tuloista 57% meni pelaajille, jonka takia seurojen omistajat käyttivät sopimuksessa olevaa pykälää hyväkseen. Pykälän hyväksikäyttöä edesauttoi NBA-seurojen huono taloudellinen tilanne, sillä melkein puolet sarjan joukkueista teki tappiota. Maaliskuussa 1998 seurajohtajat kokoontuivat, ja äänin 27–2 seuraomistajat päättivätt avata uudelleen neuvottelut pelaajien työehtosopimuksesta. Huuhtikuussa osapuolet aloittivat keskustelun sopimuksesta, mutta yhdeksän neuvottelukerran jälkeen sopua ei saatu aikaan.
Palkkakattoa voitiin kiertää seuroissa ns. Larry Bird-poikkeuksen nojalla. Tämä säännös tehtiin vuonna 1988, kun Boston teki Birdin kanssa uuden sopimuksen, joka ylitti palkkakaton. Vuonna 1995 tehtiin sopimus, jossa NBA-pelaajan kolmelle ensimmäiselle pelivuodelle asetettiin kattopalkka, mutta tämän jälkeen pelaajasta tulisi vapaa pelaaja. Tällä hidastettiin ensimmäisten pelivuosien palkkakehistystä, mutta kolmen vuoden jälkeen pelaajan palkka moninkertaistui. Tämän johdosta pelaajat kilpailuttivat itseään kolmen pelivuoden jälkeen, jolloin heidän palkkansa myös moninkertaistui.
Tapahtumat
Kesäkuun lopulla osapuolet pitivät neuvottelut, mutta yhteisymmärrystä ei saatu aikaiseksi. 1. heinäkuuta 1998 alkoi omistajien pelaajille julistama työsulku. Omistajat halusivat vähentää pelaajien osuuden seurojen koripallon liittyvistä tuloista 50%:iin. Myös liiga korosti, että parhaiten palkatuimpien pelaajien palkkaa tulisi vähentää. Sopimusneuvotteluita jatkettiin elokuussa 1998. Tällöin neuvottelut katkesivat kuitenkin, kun seuraomistajat tekivät ulosmarssin. Kuukausi tämän jälkeen NBA keskeytti Miami Heatin ja Maccabi Tel Avivin välille suunnitellun harjoitusottelun. Tämä oli ensimmäinen kerta liigan historiassa, kun liiga joutui perumaan ottelun työkiistan vuoksi. Syyskuun loppupuolella NBA perui seurojen harjoitusottelut ja lokakuun alussa loputkin ottelut peruutettiin. Lopulta kauden kahden ensimmäisen viikot jouduttiin perumaan, eikä sopua näyttänyt löytyvän.
Vaikutukset
Työsulku vaikutti Yhdysvaltain koripallomaajoukkueeseen, sillä vuoden 1998 MM-kilpailuihin maa lähetti tuntemattomamman joukkueen, jossa ei ollut kovapalkkaisia NBA-tähtiä.
27. helmikuuta
27. helmikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 58. päivä. Vuodesta on jäljellä 307 päivää (karkausvuonna 308).
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 26. helmikuuta, 28. helmikuuta
Adobe Encore
Adobe Encore (ennen Adobe Encore DVD) on Adobe Systemsin kehittämä DVD-levyjen kirjoitusohjelma, joka on suunnattu ammattimaisille videotuottajille. Ohjelmisto mahdollistaa video- ja audioresurssien käytön nykymuodossaan tuotannon aikana ja niiden transkoodauksen MPEG-2- ja Dolby Digital -muotoon tuotannon päätyttyä. DVD-valikkoja voidaan luoda ja muokata Adobe Photoshopissa käyttämällä tasoteknologiaa. Adobe Encore ei tue kirjoittamista blu-ray -levyille AVCHD 2.0 -tallennusformaatissa.
Redutti
thumb|Museona toimiva Ballestrasin redutti Palavas-les-Flotsissa Etelä-Ranskassa. Redutti on pieni linnake, linnoitus tai varustus, joka pystyy puolustautumaan ja ampumaan kaikkiin suuntiin. Se on tavallisimmin nelikulmainen, mutta voi olla myös viisi- tai kuusikulmainen. Reduteissa oli yleensä tykistö- ja jalkaväkiaseistus sekä erilaisia miehistön suojalaitteita. Redutti muodostui usein korkean mäen huippua kiertävästä kehävallista. Se voi olla suuremman linnoituksen tukivarustus tai itsenäinen tukikohta esimerkiksi jonkin liikenneväylän varrella.
Suomessa sijaitsevia redutteja ovat muun muassa Ruotsulan redutti, Jaalan redutti, Redutti Kotka sekä Keltin redutti. Myös Liikkalan linnakkeeseen ja Kärnäkosken linnoitukseen kuuluu redutti.
Redytti puolestaan on turvapaikka, joka alun perin oli varuskunnan viimeinen pakopaikka. Myöhemmin sellaisiksi ryhdyttiin kutsumaan myös joko suljetun linnoituksen sisäpuolista varustusta tai linnoitettua ydintä.
Suomen vapaakristillinen neuvosto
Suomen vapaakristillinen neuvosto (SVKN ry) on Suomessa toimivien vapaiden kristillisten suuntien yhteistyöelin. Neuvoston tarkoituksena on edistää jäsenyhteisöjen toimintaa ja yhteisymmärrystä sekä toimia niiden edunvalvojana. Se osallistuu myös aktiivisesti keskusteluun muiden kristillisten kirkkojen ja yhdyskuntien kanssa.
Suomen vapaakristillinen neuvosto pyrkii edistämään seurakuntien laadun parantamiseen tähtäävää Seurakunnan luontaisen kehityksen (SLK) ideaa. SLK-prosessiin mukaan lähteneistä seurakunnista 85 % on kokenut myös määrällistä kasvua.
Poimuajo
thumb|180px|Poimuajossa alus sijaitsee normaaliavaruuden kuplassa. Poimuajo on Star Trekin ja joidenkin muidenkin tieteiselokuvien ja -sarjojen avaruusalusten erittäin nopeaa liikkumista, joka usein ylittää valonnopeuden.
Poimuajossa kyse on tavallaan kaukosiirtymisestä, maailmankaikkeuden poimuttuvan rakenteen hyväksikäytöstä, kahden toisensa kohtaavan avaruuden poimun läpi menemisestä. Näin (valta)osaa matkasta ei tarvitse taittaa lainkaan. Poimuajo ilmeisesti koostuu useasta peräkkäisestä poimusiirtymisestä, sillä se kuitenkin vie aikaa.
Uusi sukupolvi
Vaikka poimunopeusasteikon määritelmä on Star Trekissä vaihdellut, yleisimmän määritelmän mukaan poimu 10 vastaa ääretöntä nopeutta. Tämän takia tulee huomioida, että esimerkiksi alkuperäisen sarjan poimukerroin kolme ei vastaa Star Trek: Uuden sukupolven poimukerroin kolmea. Sarjan tekijät ymmärsivät, että poimuajo on kehittynyt sarjojen esittämien ajanjaksojen välisenä aikana, joten poimunopeuksien määritelmät päivitettiin vastaamaan uudempia tekniikoita. Poimu 1 vastaa valonnopeutta eli 1 079 252 849 km/h. Enterprise-D (NCC-1701-D) kykenee hetkellisesti poimunopeuteen 9,8 ja huippunopeuteen poimu 9 pitkillä matkoilla yleisesti käytettynä.
Jaksossa Where No One Has Gone Before Enterprise joutuu "Matkaajan" saattamana 2 700 000 valovuoden päähän sen hetkisestä sijainnistaan. Jaksossa mainittiin, että heillä olisi kulunut takaisin kulkemiseen nopeimmillaankin 300 vuotta galaksin M33 laidalta Enterprisen omalla voimanlähteellä. Näin ollen Enterprise kykenee vuorokaudessa 24,65 valovuoden matkoihin ja tunnissa yhden valovuoden matkoihin. Mainittakoon, että Enterprisella on samaisessa jaksossa "Matkaajan" vuoksi päädytty 1 miljardin valovuoden päähän maasta, jolloin heidän kotimatkansa ilman "Matkaajaa" olisi kestänyt 111 111 vuotta.
Voyager
Star Trek: Voyagerin ensimmäisessä tuplajaksossa Caretaker alus päätyi 70 000 valovuoden päähän. Kapteeni Janewayn mukaan heillä kestäisi nopeimmillaankin poimu 9,975:llä 75 vuotta päästä takaisin. Tällöin he matkaisivat vuorokaudessa 2,555 valovuotta.
Niin ikään Star Trek Voyagerin toisen tuotantokauden 1. jaksossa The 37´s kerrotaan aluksen kykenevän 9,9 poimunopeudella liikkumaan 4 miljardia mailia sekunnissa eli 6,437376000 miljardia km/s. Tällöin aluksen nopeus olisi noin 21 473 -kertainen valonnopeus. Tämä tarkoittaa, että poimu 9,9 mukaan laskettuna alus kykenisi 70 000 valovuoden matkaan 5,246 vuodessa ja päivämatka olisi tällöin noin 36,5 valovuotta.
Teoriaa poimuajosta
Teoriassa yleinen suhteellisuusteoria sallii poimuajon mahdollisuuden.
Kaikki kappaleet aiheuttavat ympärilleen poikkeaman aika-avaruudessa. Käytännössä tämä on havaittavissa mustien aukkojen ympärillä. Poimuajossa aluksen ympärille luodaan "kupla", joka vääristää aika-avaruutta ja siten alus voi kulkea näennäisesti valoa nopeammin. Tähän vaadittaisiin kuitenkin suunnaton määrä energiaa. Lisäksi omassa "kuplassaan" kulkeva alus noudattaisi omaa aikaansa. Muu maailmankaikkeus noudattaisi kuitenkin normaalia aikaa, joten edestakaista tähtienvälistä liikennettä tämä teoria ei mahdollista.
Jere Karjalainen
Jere Kristian Karjalainen (s. 23. toukokuuta 1992 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Augsburger Pantherissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Karjalainen laukoo oikealta.
Seuraura
Karjalainen on Helsingin Jääkiekkoklubin kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Helsinki Red Wingsissa, jonka B2-nuorten kapteenistoon Karjalainen kuului kaudella 2008–2009. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Jokereihin. Kaudella 2010–2011 Karjalainen oli seuran A-nuorten paras maalintekijä kevään 2011 pudotuspeleissä kuudella osumallaan. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan kaksi Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kaudella 2011–2012 Karjalainen, kevään 2012 pudotuspeleissä hän jakoi viidellä osumallaan Jokereiden A-nuorten sisäisen maalipörssin voiton Markus Hännikäisen ja Oskari Mannisen kanssa. Karjalainen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Toukokuussa 2012 Karjalainen teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Jokereiden kanssa. Hän pelasi kaudella 2012–2013 kaksi ensimmäistä SM-liigaotteluaan. Karjalainen teki liigadebyyttinsä 18. syyskuuta 2012 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hänelle avautui paikka Jokereiden kokoonpanosta Ben Eavesin loukkaantumisen myötä. Karjalainen merkittiin heti joukkueen ykkösketjuun Ilari Filppulan ja Steve Mosesin viereen. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa, jossa tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 14+5=19 ja viidessä karsintasarjan ottelussa tehot 2+4=6. Karjalainen jakoi runkosarjassa joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Artem Iossafovin kanssa ja karsintasarjassa sisäisen pistepörssin voiton Saku Salmisen kanssa. Huhtikuussa 2013 hän teki Jokereiden kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2013–2014 Karjalainen pelasi Jokereissa neljä runkosarja- ja yhden European Trophy -ottelun. Hän teki liigauransa avausmaalin 12. marraskuuta 2013 Espoo Bluesia vastaan. Karjalainen pelasi suurimman osan kaudestaan lainalla Kiekko-Vantaassa kuuluen myös joukkueen kapteenistoon, kunnes hän siirtyi tammikuun 2014 lopulla loppukaudeksi Hämeenlinnan Pallokerhon riveihin, kun vaihtokaupassa Jokereiden suuntaan siirtyi maalivahti Timo Niemi. Karjalainen teki SM-liigassa kauden aikana yhteensä 19 runkosarjaottelussa tehot 2+4=6 sekä kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2.
Kaudeksi 2014–2015 Karjalainen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tapparaan. Hänen ensimmäinen kokonainen SM-liigakautensa toi 55 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7 sekä 20 playoff-ottelussa yhden maalin. Karjalainen voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 2015–2016 hän oli tehoilla 18+16=34 Tapparan toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Karjalaisen kevään 2016 pudotuspeleissä tekemistä viidestä maalista kaksi jäi voittomaaliksi, joista toinen ratkaisi Tapparalle 23. huhtikuuta 2016 pelatussa viidennessä finaaliottelussa 1–2-vierasvoiton Helsingin IFK:ta vastaan. Läpiajosta syntynyt voittomaali sai aikaan kohun, sillä Tapparalla oli samaan aikaan jäällä kuusi kenttäpelaajaa. Otteluvalvoja perusteli ottelun jälkeen vaihtoaitioon poistumassa olleen Tuukka Mäntylän saaneen kontaktin tuomariin, jolloin Mäntylä kaatui ja pääsi vaihtoaitioon myöhässä. Tapparan Suomenmestaruus lopulta ratkesi seuraavassa ottelussa. Toukokuussa 2016 Karjalainen teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Karjalainen voitti kauden 2016–2017 päätteeksi toisen peräkkäisen Suomenmestaruutensa. Kaudella 2017–2018 hän oli Tapparan paras maalintekijä 18 osumallaan. 1. joulukuuta 2017 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan Karjalainen onnistui tekemään SM-liigauransa ensimmäisen hattutempun. Hänen toinen osumansa jäi Tapparan 2–5-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Juhani Salo valitsi Karjalaisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Joulukuussa 2017 Karjalainen teki Tapparan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Syyskuussa 2018 hän loukkaantui CHL-ottelussa ja oli sivussa koko SM-liigan alkukauden 2018–2019, kunnes Karjalainen palasi kaukaloihin helmikuussa 2019. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudella 2019–2020 Karjalainen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 24+25=49, joilla hän oli Tapparan paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Kristian Kuuselan jälkeen. Karjalainen jakoi koko SM-liigan maalipörssin viidennen sijan Kärppien Jesse Puljujärven kanssa ja pistepörssin kymmenennen sijan HPK:n Cody Kunykin kanssa. 29. helmikuuta 2020 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan Karjalainen teki kauden 17. ylivoimamaalinsa, jolla hän sivusi SM-liigan kaikkien aikojen yhden kauden ylivoimamaaliennätystä, joka oli Tomáš Chlubnan (2001–2002), Mika Pyörälän (2006–2007) ja Malte Strömwallin (2018–2019) hallussa.
Karjalainen siirtyi kaudeksi 2020–2021 Karjalainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura HK Sotšiin. Kaudeksi 2021–2022 hän siirtyi jatkamaan KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella latvialaisseura Dinamo Riikaan.