cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robottiauto
Yhteiskäyttöautojen suosion kasvu ja autojen lukumäärä
Robottiautojen yleistymiseen liittyy yhteiskäyttöautojen suosion kasvu. Tämä liittyy siihen, että autot ovat 95 prosenttia ajasta pysäköityinä eivätkä ajossa. Autojen käyttöastetta on siis mahdollista nostaa tekemällä liikkuvuudesta palvelu. Toisaalta tämä tarkoittaa sitä, että uusia autoja ei enää myydä yhtä paljon ja autokanta pienenee. Autokannan pienentymisellä on puolestaan vaikutuksia liikennemääriin, sillä suuri osa kaupungin kaduilla ajavista kiertää kortteleita etsien pysäköintipaikkaa sekä pienentynyt pysäköintitarve mahdollistaa pysäköintialueiden muuttamisen esimerkiksi puistoiksi.
PriceWaterhouseCoopersin ennustuksen mukaan autojen lukumäärä Euroopassa tulee laskemaan noin 280 miljoonasta autosta 200 miljoonaan autoon vuonna 2030.
Tie 83 (Viro)
Kantatie 83 kulkee Virossa Hiidenmaan saarella. Se alkaa Pühalepan kylästä kantatieltä 80 ja kulkee saaren etelärannikkoa seuraillen Käinan pienkauppalan kautta Emmasten kylään kantatielle 84. Tien pituus on 31,2 kilometriä.
Kantatie 83 kulkee koko matkan Hiidenmaan kunnan alueella.
Løten
Løten on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Løtenin kunta (silloinen Løiten) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 7 479 asukasta.
Tie 84 (Viro)
Kantatie 84 kulkee Virossa Hiidenmaan saarella. Tie kulkee saaren länsirantaa Emmastesta kantatieltä 83 Luidjaan kantatielle 80. Tien pituus on 29,9 kilometriä.
Kantatie 84 kulkee koko matkan Hiidenmaan kunnan alueella.
Saint-Denis de la Réunionin katedraali
Saint-Denis de la Réunionin katedraali on katedraali Ranskan merentakaisen departementin Réunionin keskuskaupungissa Saint-Denis de la Réunionissa. Katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuoden 1829 marraskuussa, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1832. Kirkko on 45 m pitkä, 20 m leveä ja 22 m korkea.
Vuonna 1956 Henri Martin-Granel maalasi kirkkoon lasimaalaukset.
Sakeus Koivunen
Toiminta vankileirillä
Ruoveden Ritoniemessä syntyneen Koivusen vanhemmat olivat Matti Taavetinpoika Pesä (1832–1892) ja Riikka Matintytär Rajanen (1853–1905). Ennen sisällissotaa hän asui Murolessa ja työskenteli proomukapteenina Näsijärvellä.
Koivunen toimi Tampereen taistelun jälkeen perustetulla Kalevankankaan vankileirillä yhtenä järjestyspäällikkö Johannes Tammisen apulaisista. Hän oli Arthur Hermelinin ohella toinen vangeille määrättyjen ruoskimisrangaistusten toimeenpanijoista. Tutkija Aapo Roseliuksen mukaan Koivunen todennäköisesti myös teloitti useita vankeja. Muistitiedon mukaan hänen kerrotaan ampuneen esimerkiksi leipää vartijalta ostamaan tulleen vangin, ikkunasta kukistaneen pojan ja tämän pihalla seisseen isän sekä ruokaa vankina olevalle miehelleen tuomassa olleen naisen. Koivusen kerrotaan myös innokkaasti kerskailleen tekemisistään.
Kenneth Baker
pienoiskuva|Kenneth Baker Kenneth Wilfrid Baker, Baron Baker of Dorking, CH, PC, (s. 3. marraskuuta 1934) on brittiläinen konservatiivipoliitikko.
Sakeus Koivunen
Kuolema
Tampereella majaillut Koivunen katosi syksyllä 1918. Vuonna 1921 pidetyn Johannes Tammisen oikeudenkäynnin todistajanlausuntojen mukaan Koivunen oli ruoskinut vankeja vielä syyskuun puolivälissä. Hänen pahoin mädäntynyt ruumiinsa löydettiin heinäkuussa 1919 Kalevan kaupunginosasta Tampereen Hippoksen raviradan lähistöllä sijaitsevan ladon alta. Ruumiin vierellä oli sotilaskivääri, minkä vuoksi kalmoa luultiin aluksi Tampereen taistelun aikana haavoittuuneena kuolleeksi punakaartilaiseksi. Koivusen tiedettiin kuitenkin olevan kateissa ja lopulta hänen isäpuolensa tunnisti vainajan. Perimätiedon mukaan lapsia kiellettiin vielä 1950-luvulla menemästä ladon luokse, koska ”siellä oli tapahtunut kauheita”.
Tapaus ei milloinkaan selvinnyt, mutta yleisesti otaksuttiin Koivusen joutuneen punaisten kostomurhan uhriksi. Joidenkin väitteiden mukaan surmaajien kuitenkin epäiltiin olleen valkoisia, koska hän tiesi liikaa vankileirillä tapahtuneista rikkomuksista, eikä osannut pitää suutaan kiinni. Esimerkiksi Heikki Ylikangas mainitsee Tie Tampereelle -kirjassaan murhaajien ilmeisesti olleen valkoisten päällystöä. Oikeistolaiset sanomalehdet pitivät tapausta henkirikoksena, mutta työväenlehtien mukaan Koivusella oli riittävästi syitä myös itsemurhaan.
Kenneth Baker
Baker opiskeli Magdalen Collegessa Oxfordin yliopistossa ja työskenteli Royal Dutch Shellillä ennen tulemistaan valituksi parlamenttiin maaliskuussa 1968. Hän oli Margaret Thatcherin hallituksen informaatioteknologian ministeri vuodesta 1981, ympäristöministeri 1985–1986, koulutus- ja tiedeministeri 1986–1989 ja sisäministeri 1990–1992.
Opetusministerinä Bakerin merkittävin toimi oli vuoden 1988 Education Actin luoma brittiläinen "ylioppilaskirjoitusjärjestelmä", National Curriculum. Hän järjesti myös opettajien koulutuspäivät, joita on kutsuttu sen jälkeen nimellä "Baker days." Baker oli konservatiivipuolueen puhemies (Chairman) Thatcherin eron aikaan ja hänestä tuli John Majorin hallituksen sisäministeri. Hänen kauttaan sävyttivät vankilalevottomuudet ja tuolloin säädettiin Dangerous Dogs Act, jossa kiellettiin neljä vaarallista koirarotua.
Baker jätti parlamentin 1997 hän sai elinikäisen arvonimen Baron Baker of Dorking, in the County of Surrey ja siten ylähuoneen jäsenyyden.
Tie 85 (Viro)
Kantatie 85 kulkee Pohjois-Virossa valtatieltä 1 Loksan kaupunkiin. Tie alkaa Kuusalun kunnan Liiapeksin kylästä ja päättyy Loksan keskustaan. Tien pituus on 15,5 kilometriä.
Tien kulku
Kantatie 85 kulkee seuraavien maakuntien ja kuntien alueella:
1. FC Magdeburg
right|220px|thumb|[[Dirk Heyne torjuu Magdeburgin maalissa vierasottelussa Energie Cottbusia vastaan. Peli päättyy maalittomana.]] 1. FC Magdeburg on saksalainen jalkapalloseura Magdeburgista.
Historia
1. FC Magdeburg perustettiin vuonna 1965, jolloin SC Magdeburg perusti jalkapallolle oman seuran. Vuotta aiemmin SC Magdeburg oli voittanut FDGB-Pokalin, jonka se voitti uudestaan myös seuraavana vuonna. Seuran valmentajan, Heinz Krügelin, johdolla seura voitti Cup-voittajien cupin vuonna 1974, jolloin se kaatoi loppuottelussa AC Milanin. Vuosikymmenen aikana seura onnistui myös voittamaan kolme kertaa Itä-Saksan mestaruuden. Tämän jälkeen seura ei saavuttanut enää suurta menestystä vaan kotimaan sarjoja hallitsi maan johdon avustuksella Berliner FC Dynamo. Saksojen yhdistymisen jälkeen seura pelasi pitkään lähinnä Fußball-Oberliga Nordostissa ja Regionalligassa. Kaudet 2015–2018 se pelasi kolmannella sarjatasolla ja pelasi kaudella 2018–2019 jo 2. Bundesliigassa, josta se putosi jäätyään 31 pisteellä viimeistä edelliseksi pitäen takanaan vain MSV Duisburgin.
Aiheesta muualla
left|400px|thumb|Fanien valitsema kaikkien aikojen unelma-yksitoista-joukkue
Integrum
Integrum on Venäjällä ja muissa IVY-maissa julkaistuun, erityisesti Venäjää käsittelevään aineistoon keskittynyt venäläinen tiedonhakuportaali. Sen välityksellä on pääsy yli 500 miljoonaan Venäjää koskevaan dokumenttiin, jotka on alkujaan julkaistu yli 7 000 eri tietolähteessä.
Suomalaisista yliopistoista voi Integrumiin päästä Nelli-portaalin välityksellä. Integrumin profi-palvelu on tarkoitettu ei-kaupalliseen tutkimus-, opetus- ja opiskelukäyttöön. Palvelun käyttöliittymän kieli valitaan sisäänkirjautumisen yhteydessä; palvelu on käytettävissä sekä venäjäksi että englanniksi. Vaikka pääosa aineistosta on venäjäksi, aineistoa on myös englannin kielellä. Palveluun on kytketty oma konekääntäjä.
Inergrumin kautta voi löytää esimerkiksi yli 2 100 alueellista venäläistä sanomalehteä sekä yli 750 venäläistä aikakauslehteä. Usean lehden (kuten Argumenty i fakty, Izvestija, Kommersant, Literaturnaja gazeta, The Moscow Times) saatavuus alkaa 1990-luvun alkupuolelta ja ulottuu nykypäivään. Saatavilla on myös runsaasti venäläistä kirjallisuutta, vaikkei tekijänoikeussyistä uudempaa tuotantoa olekaan aineistossa. Palvelusta löytyy myös tilastoja, lakitekstejä, tietosanakirjoja, sanakirjoja, valtion virastojen tiedotteita ja uutistoimistojen aineistoa. Joiltain osin aineisto jatkuu vuoteen 1925, mutta Venäjän valtiolliset sopimustekstit löytyvät vuodesta 1815. Integrumin avaussivulta löytyy myös esimerkiksi venäjän kielen 10 000 sanan frekvenssisanasto, päivän lehdistössä eniten mainitut 100 henkilöä ja venäjänkielinen Kuka kukin on.
Pyroll
Pyroll Pakkaukset on suomalainen pakkausvalmistaja, joka valmistaa paperi-, kartonki-, muovi- ja alumiinipakkauksia. Konserniin kuuluu yhdeksän tehdasta Suomessa ja se työllistää noin 300 henkilöä. Liikevaihto on noin 70 miljoonaa euroa.
Historia
Pyrollin historia alkaa vuodesta 1973, jolloin Reino Uusitalo perusti Pyhtäälle Pyhtään Paperi Oy:n, joka alkoi arkittaa kaupan kääreitä. Sisaryritys Ypäjän Paperi Oy perustettiin 1976. Pyhtään Paperi nimettiin Pyroll Oy:ksi 1982 ja Ypäjän Paperi Ypap Oy:ksi 1987. Tukkuliiketoiminta alkoi Helsingin Pahvitukku Oy:n ostolla 1988. Sen nimi muutettiin Pyrollpap Oy:ksi 1991. Pyhtäällä sijaitseva entinen Stockforsin puuhiomon teollisuusalue ostettiin 1997. 1990-luvun puolivälissä Ypap erotettiin Pyrollista omaksi konsernikseen. Ypap-konserni siirtyi kuitenkin uudelleen osaksi Pyroll-konsernia vuonna 2011.
Pyroll Pakkaukset siirtyi MB Rahastot Oy:n omistukseen vuonna 2021 ja on keskittynyt kotimaisten pakkausten valmistukseen suomalaiselle teollisuudelle.
Sanitys Dawn / Fuck...I’m Dead
Sanitys Dawn/Fuck...I'm Dead on saksalaisen grindcoreyhtye Sanitys Dawnin ja australialaisen death-grind -yhtye Fuck...I'm Deadin split -albumi vuodelta 2001. Albumi julkaistiin Fuck...I'm Deadin kitaristi Dave Hillin No Escape Records -levy-yhtiön kautta. Albumia painettiin vain 1 100 kappaletta; 100 valkosta ja 1 000 mustaa vinyylilevyä.
Fuck...I'm Deadin kappaleet ovat vuotta aiemmin julkaistulta yhtyeen nimeä kantavalta demolta ja Sanitys Dawnin "Blinddarm" -kappale vuodelta 1999.
Kappaleet
Fuck...I'm Dead
Sanitys Dawn
Iso-Hingan
thumb|Yalu-joki Hingganvuorien kupeessa Iso-Hingan tai Iso Hinganvuoristo on vuoristo Sisä-Mongoliassa, Kiinassa. Vuoristo on pohjois-eteläsuunnassa noin 1 200 kilometriä pitkä. Se erottaa toisistaan Mongolian ylängön ja Mantsurian ylängön. Vuoristo on tuliperäinen, ja tyypillisesti 1 200–1 300 metriä korkea. Korkein huippu Termo kohoaa hiukan yli kahteen kilometriin.
Ison-Hinganin rinteitä peittää tiheä metsä. Tyypillisiä puulajeja ovat lehtikuusi, mänty, kuusi, koivu, tammi ja Populus davidiana.
Tie 86 (Viro)
Kantatie 86 kulkee Saarenmaan saarella Virossa. Tie alkaa Kuressaaren keskustasta valtatieltä 10 ja päättyy Pangan kylään Saarenmaan pohjoisrannikolle. Tien pituus on 36,8 kilometriä.
Kantatie 86 kulkee koko matkan Saarenmaan kunnan alueella.
Punssi
Punssi on arrakilla maustettu makeahko likööri. Punssi levisi Ruotsiin ja Suomeen 1700-luvun alkupuolella, kun maahan alettiin tuoda Jaavasta arrakkia eli palmun mehusta, yrteistä, riisistä ja melassista käyttämällä ja tislaamalla valmistettua alkoholijuomaa. Punssi valmistettiin sekoittamalla arrakkia, vettä, sokeria ja sitruunamehua, myöhemmin juomaan alettiin lisätä myös paloviinaa.
Martti Valkonen
Martti Valkonen (s. 1940 Ylistaro) on suomalainen valtiotieteen maisteri, toimittaja ja tietokirjailija.
Punssi
Alun perin punssi nautittiin aina kuumana. 1800-luvun puolivälissä punssia alettiin valmistaa teollisesti, jolloin sen tarjoaminen kylmänä kahvin kera yleistyi. Vielä nykyisin myös kylmä punssi tarjoillaan usein lasikupeista. Kuumaa tai kylmää punssia tavataan etenkin Ruotsissa juoda hernekeiton kanssa, mutta myös Suomessa punssin kulutushuippu osuu laskiaiseen, jolloin hernekeittoa nautitaan runsaasti.
Martti Valkonen
Valkonen toimi Uusi Suomi -lehden kotimaan-, talous- ja ulkomaanosastojen toimittajana ja pääkirjoitustoimittajana 1962–1982 ja hän oli tänä aikana ulkomaankirjeenvaihtajana Kreikassa 1964–1965, Neuvostoliitossa 1969–1973 ja Iso-Britanniassa 1976–1980. Tämän jälkeen Valkonen oli Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittajana 1982–1991 ja lehden kirjeenvaihtajana Moskovassa 1991–1995 sekä lehden sunnuntaiosaston toimittajana 1996–1998. Valkonen irtisanottiin lojaliteettisyistä hänen julkaistuaan kirjan Suomettaminen jatkuu yhä, jossa hän arvosteli voimakkaasti työnantajansa toimintaa.
Punssi
Kaikkiaan punssin suosio on rajoittunut varsin tarkoin Pohjoismaiden alueelle.
Kesäkapina
Elokuva kertoo valokuvamallina työskentelevästä Susannasta, joka haluaisi edetä elämässään ja nauttia siitä. Hän on kuitenkin suhteessa väkivaltaisen markkinointipäällikön kanssa. Susanna ja hänen veljensä Veli nousevat kapinaan kulutusfasismia vastaan ja kiertelevät ympäri Suomea.
Arviot
Aikalaiskritiikeissä nähtiin elokuvan ajankohtaisuus ja puitiin elokuvaa erityisesti yhteiskunnallisesta näkökulmasta. Näkökulman arvoa sinänsä ei kiistetä, ja useimmat pitävät elokuvaa siltäkin kannalta ansiokkaana. Kriittisimmän arvion esittää Hufvudstadsbladetissa kirjoittanut Greta Brotherus, jonka mielestä elokuva ei kykene tuomaan esiin sanomaansa vaan sisältää hajanaisia katkelmia, joista ei synny yhteiskuntakritiikkiä.
Televisioesityksen yhteydessä kirjoittaneen kriitikon mielestä kollaasimaisen elokuvan keskushenkilö on valokuvamalli Susanna (Titta Karakorpi), mutta kiinnostavimpana hahmona hän pitää tämän loikoilevaa, "kulutusfasistista yhteiskuntaa" vihaava veljeä, jonka nimi on Veli (Hannu Oravisto). Elokuva heijastaa kriitikon mukaan 1960-luvun lopun intomielistä ajankuvaa.
Veikko Hirvimäki
Veikko Mikael Hirvimäki (s. 8. tammikuuta 1941 Petäjävesi) on suomalainen taiteilija. Nykyisin hän asuu Ballaiguesissa Sveitsissä. Kesäisin hän asuu synnyinkunnassaan Petäjävedellä.
Veikko Hirvimäki tunnetaan kansallisista monumentaalikokoisista veistoksistaan, kuten Mika Waltarin muistomerkistä Kuningasajatus Helsingissä ravintola Eliten edessä. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä vuonna 1960.
Taiteellinen tuotanto
Hirvimäen teosten lähtökohtana on usein luonto. Hirvimäki aloitti taidemaalarina mutta suuntautui sittemmin kuvanveistoon. Hirvimäki käyttää teoksissaan eri materiaaleja, kuten kiveä, myöhemmässä tuotannossaan myös puuta. Hirvimäelle oli varsinkin 1980-luvulla tyypillistä horisontaaliset veistokset, joissa useammasta kappaleesta koostuva tilateosmainen veistos lepää laattamaisella jalustalla, kuten Mika Waltarin muistomerkissä ja Päivö Oksalan muistomerkissä Jyväskylässä.
Mika Waltarin monumentista syntyi vilkas julkinen keskustelu vuonna 1985, ja Hirvimäen suunnitelma sai paljon kritiikkiä. Kiistaa herätti se, ettei teos ollut esittävä. Sitä pidettiin myös vaikeana ja Waltarin tuotantoa halventavana. Tapauksen jälkeen Hirvimäki vetäytyi Sveitsiin. Paljon suurikokoisia julkisia veistoksia tehnyt Hirvimäki alkoi samalla siirtyä pienoisveistoksiin ja materiaalissa kivestä puuhun. Puusta on syntynyt muun muassa monista pienistä puunpaloista koottuja susiveistoksia ja pieniä rituaaliesineenomaisia puuveistoksia, jotka usein on ripustettu sarjoiksi.
Kumpulan siirtolapuutarha
thumb|right|Siirtolapuutarha ilmasta Kumpulan siirtolapuutarha on Helsingin toiseksi vanhin siirtolapuutarha. Se perustettiin vuonna 1927. Siirtolapuutarha sijaitsee Kumpulan pientaloalueen ja Käpylän Kisakylän välissä. Alue on kulttuurihistoriallisesti arvokas.
Siirtolapuutarha on avoin yleisölle kesäkautena (1.5.–15.9.) Portit suljetaan iltaisin kello 21. Itse palstat ovat jäsenten yksityisaluetta. Palstoja on 268 keskikoon ollessa noin 295 m². Mökkien maksimikoko on 26 m². Kaikessa rakentamisessa tulee noudattaa kaupungin ja yhdistyksen vahvistamia ohjeita.
60.20806°N, 24.95111°W
Aluetta hallinnoi ja hoitaa Kumpulan Siirtolapuutarhayhdistys r.y. Yhdistys vuokraa palstat jäsenilleen. Vain Helsingissä kirjoilla oleva voi vuokrata palstan. Vuokraaja voi siirtää vuokrasopimuksen edelleen. Palstoista maksetaan vuosittain maanvuokra Helsingin kaupungille sekä kulutus-, alueen hoito- ja jäsenmaksuja yhdistykselle.
Yhdistys järjestää vuosittain sekä sisäisiä että yleisölle avoimia tapahtumia, joista perinteinen juhannusjuhla on näkyvin. Yksi alkuperäismökeistä on yhdistyksen omistamana museona.
Lady Helmsman
Lady Helmsman on ruotsalaisen Håkan Södergrenin vuonna 1976 suunnittelema seuraavana vuonna julkaistun Senorita Helmsmanin isompi versio. Venettä valmistettiin Ruotsissa noin 185 kappaletta, joista 60 myytiin suoraan ulkomaille.
Veneessä on nukkumapaikat kuudelle henkilölle: kaksi pistopunkissa kajuutan sisäänkäynnin molemmilla puolilla, kaksi kajuutan keskellä sohvilla ja kaksi keulassa. Kajuutan sisäänkäynnin oikealla puolella on navigointipöytä ja vasemmalla puolella keittokomero hellalla ja lavuaareilla. WC löytyy kajuutan ja keulahytin välistä. WC:n ovet sulkevat keulahyttiin johtavan käytävän molemmista päistä. Kajuutan keskellä on avattava puupöytä.
Runko on valmistettu lasikuidusta. Veneessä on vakiovarusteena sisämoottori. Lady Helmsmanille ei ole Suomessa lajiliittoa tai luokkakilpailuja, joten kilpailumiehistön kokoa ei ole määrätty. Sen sijaan veneellä kilpaillaan yleensä LYS-tasoituksilla kilpailuissa, joihin osallistuu erityyppisiä yksirunkoisia purjeveneitä. Retkeilykäytössä makuupaikkoja on kuudelle henkilölle.
Purjeet ja takila
Lady Helmsmanissa on normaalisti osatakila. Mastossa on yksi pari saalinkeja ja barduunat. Fokalle on itsejalustava kisko. Isopurjeelle on levanki, joka on kajuutan ja istumatilan välissä. Vakiovarusteena myötätuulipurjeena on spinaakkeri.
Kyproksen edustajainhuone
pienoiskuva|268px|Vuoden 2016 edustajainhuoneen vaalien suurimmat puolueet alueittain. Edustajainhuone on Kyproksen tasavallan parlamentti eli ylin lakia säätävä elin. Sen jäsenet valitaan viisivuotisille kausille.
Kyproksen edustajainhuone perustettiin maan itsenäistyttyä vuonna 1960, ja ensimmäiset vaalit järjestettiin 31. heinäkuuta 1960. Edustajien määrä oli alun perin 50. Vuodesta 1985 edustajia on ollut 80. Edustajanpaikoista 56 on varattu kyproksenkreikkalaisille ja 24  kyproksenturkkilaisille. Vuodesta 1974 lähtien turkkilaisten paikat ovat olleet täyttämättä.
The Isle of Pingo Pongo
The Isle of Pingo Pongo (Pingo Pongon saari) on Merrie Melodies -piirroselokuva, joka julkaistiin vuonna 1938 ja jonka ohjasi Tex Avery.
Juoni
Lyhytelokuva seuraa risteilyaluksen matkaa New Yorkista saarelle, joka oletettavasti sijaitsee Etelämerellä. Alus purjehtii Vapaudenpatsaan ohi, joka toimii liikennepoliisina, "Kanarian saarten" ja "Sandwichsaarten" ohi.
Kulturbund
pienoiskuva|216x216px|Kulturbundin logo Kulttuuriliitto (saks. Kulturbund, lyh. KB) oli Saksan demokraattisessa tasavallassa toiminut kulttuurijärjestö. Järjestö perustettiin kesäkuussa 1946 Neuvostoliiton miehityshallinnon käskystä nimellä Kulturbund zur demokratischen Erneuerung Deutschlands ("Kulttuuriliitto Saksan demokraattiseksi uudistamiseksi"). Alun alkaen kulttuuriliitto oli ilmeisesti tarkoitettu myös läntisillä miehitysvyöhykkeillä toimivaksi, puoluerajat ylittäväksi kulttuurijärjestöksi, jonka tarkoituksena oli tukea miehitetyn Saksan kulttuurielämän elvyttämistä ja ohjata sitä "demokraattiseen" ja "antifasistiseen" suuntaan. Käytännössä Kulttuuriliitto toimi kuitenkin vain DDR:n alueella. Jo vuonna 1947 järjestön jäsenyys sidottiin tiukemmin Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen alaisuuteen. Puolueen jäseniä oli mukana Kulttuuriliiton kaikilla tasoilla, ja se huolehti Kulttuuriliiton poliittisista linjauksista. Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana toimi DDR:n kansallislaulun sanoittaja ja maan myöhempi kulttuuriministeri Johannes R. Becher.
The Isle of Pingo Pongo
Juoni
Animaatio pyörii jazzin ja primitivismin teemojen ympärillä, ja se tapahtuu syrjäisellä saarella. Keskeinen hahmo on varhainen versio Elmeristä, joka  tunnetaan Älyniekkana, ja suurin osa elokuvasta koostuu matkakertomus-tyyppisestä kerronnasta ja blackout-piloista, joissa monessa on mukana Älyniekka. Pingopongolaiset ovat enimmäkseen pitkiä, mustaihoisia, ja heillä on isot jalat ja huulet. Kuten muut ajan piirroselokuvat, alkuasukkaat muistuttavat eläimiä ja heijastavat ajan stereotypioita. Alkuasukkaat soittavat ensin rumpuja, ja innostuvat sitten jazziin, jota kuvataan "primitiiviseksi villiksi rytmiksi", joka johtaa siihen, että yleisö yhdistää viidakon villi-ihmiset viidakon moderniin jazz-musiikkin.
Kulturbund
Verrattuna muihin DDR:ssä toimineisiin kansalaisjärjestöihin Kulttuuriliiton toiminta oli kuitenkin suhteellisen vapaata politiikasta. Sen jäsenille taattiin edes jossain määrin "taiteellista vapautta", eikä jäsenistön sitoutuminen liiton poliittisiin tavoitteisiin ollut kovin suurta. Suurin osa jäsenistöstä mielsi Kulttuuriliiton ensi sijassa yhteistoimintaelimeksi ja edunvalvojaksi, ei niinkään poliittiseksi toimintafoorumiksi.
The Isle of Pingo Pongo
Juoni
Elokuvassa on pilakohtaus, jossa Älyniekka sanoo, "Joko nyt pomo?", mutta kertoja sanoo "Ei vielä." Kun aurinko ei lopulta laskekaan, kun hän sanoo "kun aurinko laskee hitaasti länteen", Älyniekka ilmestyy ja sanoo, "Joko nyt, Pomo?" Pomo sanoo, että "Joo, nyt!" Munapää ampuu aurinkoon ja saa sen laskemaan länteen ja elokuva päättyy.
Kulturbund
Kulttuuriliitto oli mukana Kansallisessa rintamassa, ja se lähetti 22 edustajaa DDR:n parlamenttiin, Kansankamariin.thumb|250px|Kulturbundin kokous vuonna 1948.Vuonna 1985 Kulttuuriliitossa oli 260 000 jäsentä. Suurin osa heistä oli kulttuurista kiinnostuneita kansalaisia, harrastelijakirjoittajia, keräilijöitä ja paikallishistorian tutkijoita. Toisaalta mukana oli myös DDR:n kulttuurielämän eliitti. Esimerkiksi muistomerkkien suojelu ja paikallishistorian tallentaminen oli organisoitu Kulttuuriliiton kautta. 1980-luvun alussa Kulttuuriliiton toimintapiirit itsenäistyivät. Näin syntyivät Kulttuuriliiton esperantoyhdistys, kotiseutuyhdistys, valokuvausyhdistys ja kulttuuriympäristöyhdistys.
Saksojen yhdistymisen jälkeen Kulttuuriliitto jatkoi toimintaansa yhdistyspohjalta (Kulturbund e.V.).
Victoria Tower
Victoria Tower voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Maailmanrauha
Maailmanrauha on vapauden, rauhan ja onnellisuuden aate kaikkien kansakuntien ja/tai ihmisten välillä. Maailmanrauha on utopistinen ajatus planeetanlaajuisesta väkivallattomuuden tilasta, jossa kansakunnat tekevät tietoisesti yhteistyötä joko vapaaehtoisesti tai sotaa estävän järjestelmän alaisina. Vaikka termiä maailmanrauha käytetään joskus kaikenlaisten vihollisuuksien lopettamisesta yksittäisten ihmisten välillä, maailmanrauha yleensä viittaa maailmanlaajuisten ja alueellisten sotien lopettamiseen sekä tulevien konfliktien ratkaisemiseen väkivallattomin keinoin.
Mahdollisuus
Maailmanrauha on teoriassa mahdollista saavuttaa, mutta jotkut uskovat ihmisluonnon luontaisesti hylkivän sitä. Tämä uskomus juontuu käsityksestä, että ihmiset ovat luontaisesti väkivaltaisia tai että joissakin tilanteissa järkiperäiset toimivat valitsevat väkivaltaisen toimintatavan. Toisaalta joidenkin muiden näkemysten mukaan sotiminen ei ole synnynnäinen osa ihmisyyttä, ja harhauskomus ihmisten luontaisesta väkivaltaisuudesta estää maailmanrauhan saavuttamisen.
Vatsassahautojat
Vatsassahautojat (Rheobatrachus) on australianhammaskonnien (Myobatrachidae) heimoon kuuluva sammakkoeläinten suku, johon kuuluu kaksi sukupuuttoon kuollutta lajia. Suku on saanut nimensä siitä, että molemmat lajit hautoivat poikasensa vatsassaan. Vatsassahautojia tavattiin vain pienellä alueella Itä-Australian sademetsissä.
Lajeista ensimmäinen löydettiin vuonna 1973. Vuonna 1979 sammakon tulevaisuuden uskottiin olevan turvattu suurten poikasmäärien takia, mutta jo myöhemmin samana vuonna täysikasvuiset yksilöt olivat kadonneet eikä yhtään yksilöä löydetty. Viimeinen tunnettu vatsassahautoja kuoli laboratoriossa vuonna 1983.
Vatsassa haudonta
Vatsassahautojíen elinkierrossa oli niille ainutlaatuinen, erikoinen koukero, jossa jälkeläiset kehittyivät aikuisen vatsassa. Naaras nieli joko hedelmöittyneet munat tai nuijapäät, mutta sitä ei saada koskaan enää tietää. Munien tai toukkien sisältämät kemialliset aineet ilmeisesti lopettivat naaraan mahahappojen tuotannon. Kantaessaan poikasia naaras paastosi. Vatsa muuttui hautomoksi, kunnes poikaset "syntyivät" suun kautta. Tämän jälkeen naaraan ruoansulatus palasi normaaliksi. Sammakoiden kykyä lopettaa ja aloittaa mahahappojen tuotanto olisi voitu ehkä hyödyntää lääketieteessä mahahaavojen hoidossa, mutta tämä tilaisuus menetettiin sammakoiden myötä.
Lajit
Vatsassahautojiin kuului kaksi lajia, vatsassahautojakonna Rheobatrachus silus ja pohjoinen vatsassahautojakonna Rheobatrachus vitellinus.
Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin (vuoden 1940 elokuva)
Juoni
Maalaiskomediassa kaverukset proviisori Himanen sekä luutnantti Paavo Kehkonen viettävät kesälomaa eräällä saarella. Kun he ovat veneilemässä, he huomaavat miehen heiluttavan erään saaren rannassa. Mies on viimeistä lomapäiväänsä viettävä asemapäällikkö, jolla on kiire päästä kaupunkiin aamuun mennessä. Himanen ja Kehkonen lupaavat viedä asemapäällikön kaupunkiin, mutta veneen moottorin hajoaa ja paikalliset asukkaat luulevat jokaista heistä vuorollaan vankikarkuriksi. Kaiken lisäksi miehet menettävät vaatteensa ja joutuvat juoksentelemaan lähes tai kokonaan alastomana pitkin metsiä. Himanen eksyy maalaistalon pihakoivuun, mutta nimismies tytär Allia auttaa hänet pois, kun hän esiintyy naisena hämärässä. Himanen rakastuu Alliin talossa viettämänsä yön aikana, vaikka tyttö luulee häntä edelleen naiseksi.
Douglas Hurd
thumb|Douglas Hurd Douglas Richard Hurd (s. 8. maaliskuuta 1930) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko sekä kirjailija. Hän oli Margaret Thatcherin ja John Majorin hallituksissa Pohjois-Irlannin asioiden ministerinä 1984–1985, sisäministerinä 1985–1989 ja ulkoministerinä 1989–1995 ennen eläkkeelle jäämistään 1995.
Elämäkerta
Hurd on kotoisin Marlboroughista Wiltshirestä. Hänen isänsä paroni Anthony Hurd ja isoisänsä Sir Percy Hurd olivat molemmat parlamentin jäseniä. Hurd opiskeli Eton Collegessa ja Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa ja liittyi 1952 ulkoministeriön palvelukseen palvellen diplomaattina Kiinassa, Yhdysvalloissa ja Italiassa. Vuonna 1966 hän liittyi konservatiiviseen puolueeseen ja Edward Heathin sihteeriksi. Hänet valittiin parlamenttiin 1974, jossa oli vuoteen 1997 asti.
Hurd nimitettiin ulkoministeriöön vuoden 1979 konservatiivien vaalivoiton jälkeen. Vuoden 1983 vaalien jälkeen Thatcher siirsi hänet sisäministeriöön, jossa hän valmisteli vuoden 1985 Anglo-irlantilaista sopimusta. Hurd siirrettiin Thatcherin kauden lopulla hänelle uskollisena jälleen ulkoministeriöön ulkoministeriksi korvaamaan John Majoria, josta tuli Nigel Lawsonin eron jälkeen valtiovarainministeri. Hän tuki Thatcheriä haastaja Michael Heseltinea vastaan, mutta Thatcherin jäätyä puoluejohtajakilvasta syrjään Hurd liittyi siihen jääden kuitenkin kolmanneksi Majorin voittaessa. Hän jäi Majorin hallituksen ulkoministeriksi.
Jugoslavian sotien aikana Hurd oli eurooppalaisia vahvimmin bosniakkien avustamista vastaan, Yhdysvaltain Bill Clintonin linjaa vastaan. Pian eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän matkusti brittiläisen NatWest-pankin tehtävissä tapaamaan Slobodan Miloševićia.
Hurd oli osallisena myös skandaalissa, joka koski Malesiaan lähelle Thaimaan rajaa brittiläisillä avustusvaroilla rakennettavaa Pergaun patohanketta. Samaan aikaan Malesia osti miljardilla punnalla brittiläisiä aseita. Marraskuussa 1994 korkein oikeus tuomitsi Hurdin myöntäneen laittomasti 234 miljoonaa puntaa avustuksia hankkeeseen, joka ei ollut taloudelliseksi tai humanitaariseksi hyödyksi Malesian kansalle. Hurd jätti hallituksen 1995 ja parlamentin 1997.
Vuonna 1997 Hurd sai arvonimen Baron Hurd of Westwell, of Westwell in the County of Oxfordshire, ja siten ylähuoneen jäsenyyden. Myöhemmin Hurd on toiminut muun muassa vuoden 1998 Booker-palkintolautakunnassa ja Canterburyn arkkipiispan roolia selvittävässä Hurdin komiteassa.
Hurd on kirjoittanut useita poliittisia trillereitä: The Arrow War (1967), Scotch on the Rocks (1971), Truth Game (1972), Vote To Kill (1975), An End To Promises (1979), Palace of Enchantments (1985 Stephen Lamportin kanssa), The Shape of Ice (1998), Truth Game (1999) ja Image in the Water (2001). Hän on laatimassa myös 1800-luvun pääministerin Sir Robert Peelin elämäkertaa.
Ruostehaukkapöllö
Ruostehaukkapöllö (Ninox ios) on haukkapöllöjen sukuun kuuluva lintulaji, joka on kotoperäinen Sulawesiin saarella Indonesiassa.
Fred Onyancha
Fred Onyancha (s. 25. joulukuuta 1969 Nyamira, Kenia) on kenialainen entinen juoksija, jonka paras saavutus on pronssimitali Atlantan kesäolympialaisissa 1996 800 metrin matkalla. Hän teki kyseisessä kilpailussa oman ennätyksensä 1.42,79.
Ruostehaukkapöllö
Ruostehaukkapöllön kuvasi vuonna 1999 uutena lajina yhdysvaltalainen ornitologi Pamela C. Rasmussen yhden näytteen perusteella, jonka tiedot Frank Rozendaal oli koonnut 1985 Bogani Nani Wartabonen kansallispuistosta Minahassan niemimaalta Pohjois-Sulawesilta. Sen jälkeen laji on havaittu myös Lore Lindun kansallispuistossa Keski-Sulawesilla, mikä laajentaa huomattavasti sen tunnettua esiintymisaluetta.
Tunnetut neljä merkintää lajista osoittavat, että se on aktiivinen yöaikaan ja sen elinpiiriä ovat metsät keskimäärin 1 120–1 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Muutoin sen elintavoista tiedetään hyvin vähän. Australiankehrääjiä muistuttavat morfologiset piirteet viittaavat Rasmussenin mukaan, että laji voi olla hyönteissyöjä ja saalistaa lentäviä hyönteisiä.
Bogusław Mamiński
Bogusław Mamiński (s. 18. joulukuuta 1955 Kamień Pomorski) on entinen puolalainen kestävyysjuoksija.
Mamiński voitti 3 000 metrin estejuoksussa hopeaa 1983 MM-kisoissa ja 1982 EM-kisoissa. Hän osallistui myös olympialaisiin 1980 ja 1988, joissa hänen paras sijoituksensa on seitsemäs. Vuoden 1984 olympialaiset jäivät Mamińskiltä väliin itäblokin maiden boikotin vuoksi, mutta hän voitti esteet Ystävyyden kisoissa.
Mamińskin ennätys 3 000 metrin esteissä on vuonna 1984 juostu 8.09,18.
Jørgensen
Jørgensen on tanskalainen ja norjalainen sukunimi, joka merkitsee Jørgenin poikaa. Ruotsissa ja Suomessa nimi esiintyy muodossa Jörgensen Nimi on tai on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Krag-Jørgensen on Norjassa 1800-luvun lopulla kehitetty pulttilukkokivääri.
Flatlands (nykytaideprojekti)
pienoiskuva|Flatlands-teosten tekijät Helsingin musiikkitalolla. Flatlands-nykytaideprojekti on Jani Ruscican teos, jonka Lönnströmin taidemuseo valitsi vuoden 2016 nykytaiteen projektiksi. Teoksessa tuotetaan instrumentit kolmesta historiallisissa kuvissa tai animaatioissa esitetyistä fiktiivisestä soittimesta. Soittimet olivat Lasisoitin, Bambusoitin ja Valmisesinesoitin. Ne rakennettiin Suomessa ja Tšekissä vuosina 2017–2018. Näitä uniikkeja soittimia käytetään musiikin esittämiseen konserteissa. Teoksen ensiesitys on 2.–3. kesäkuuta 2018 Riga International Biennal of Contemporary Artissa Riiassa. Suomen ensiesitys on Rauma Festivossa 9. elokuuta 2018 ja 16. elokuuta Helsingin Musiikkitalossa.
Taidemuseo on rahoittanut vuosina 2017–2018 toteutettavaa teosta 100 000 eurolla.
Projektin taustaa
pienoiskuva|Abbottin Tasomaa-teoksen kuvitusta. Ruscica soitti nuoruudessa pitkään oboeta ja suunnitteli muusikonuraa. Jatkuva tutkintojen suorittaminen ja muut rajoittaviksi kokemansa alan kaavamaisuudet saivat hänet luopumaan muusikon urasta ja siirtymään kuvataiteiden pariin. Ruscica opiskeli tuolloin taidelukiossa ja vaihtoi musiikista kuvataiteen puolelle. Lisäksi hänellä oli tarve tulkinnan sijaan tehdä kaikki itse alusta alkaen, muttei kuitenkaan ollut kiinnostunut säveltäjänurasta. Siirryttyään kuvataiteeseen hänen kiinnostuksensa musiikkia kohtaan on säilynyt. Ruscica toteutti vuonna 2016 nykytaiteen museo Kiasmaan näyttelyn Conversation in Pieces, johon rakennettiin muun muassa kookas puhallinsoitin. Oli vaikeaa löytää muusikko, joka onnistui soittamaan sitä.
Teos on saanut nimensä englantilaisen matemaatikko Edwin Abbott Abbottin vuonna 1884 julkaiseman yhteiskuntasatiiriin Tasomaa: moniulotteinen romanssi (Flatland: A Romance of Many Dimensions) mukaan. Romaani tutkii erilaisten geometristen ulottuvuuksien kautta viktoriaanista yhteiskuntaa ja se rinnastuu etäisesti tämän teoksen erilaisten ilmaisun elementtien väliseen vuorovaikutukseen.
Balkanin turkkilaisten kielet
Turkkia puhutaan Balkanilla varsinkin Euroopan-puoleisessa Turkissa, mutta myös Bulgariassa, Romaniassa, entisessä Jugoslaviassa sekä mahdollisesti myös Kreikassa. Turkin kielen murteet jakautuvat läntiseen ja itäiseen ryhmään. Länsi-Bulgariassa ja Pohjois-Makedoniassa puhutut länsimurteet ovat säilyttäneet eräitä vanhakantaisia turkin kielen piirteitä. Bulgariassa puhutut itämurteet ovat lähellä Euroopan-puoleisen Turkin murteita. Pohjois-Makedoniassa Štipin lähellä asuvien jörykkien kieli poikkeaa jonkin verran ympäröivistä turkin kielen murteista.
Jose Ahonen
Jose Ahonen (s. 1978) on suomalainen taikuri ja mentalisti. Jose Ahonen innostui taikuudesta ja alkoi opetella sitä verrattain myöhään, vasta parikymppisenä. Ammattitaikurina ja -mentalistina hän on toiminut noin vuodesta 2006–2007. Hänen esikuviaan ovat muun muassa taikurit Derren Brown, Penn & Teller sekä David Blaine.
Balkanin turkkilaisten kielet
Koillis-Bulgariassa Varnan lähistöllä puhutut gagauzimurteet poikkeavat huomattavasti Moldovassa ja Ukrainassa asuvien gagauzien kielestä. Ympäröivät turkin kielen murteet ovat vaikuttaneet voimakkaasti seudulle 1800-luvun alussa jääneen pienen gagauziryhmän kieleen. Erään paikallisen murteen on kuitenkin todettu olevan hyvin lähellä Moldavian Vulcăneştin gagauzimurretta.
Jose Ahonen
Ahonen valittiin City-lehden Tampereen äänestyksessä vuoden 2009 Kaupungin Parhaaksi Taikuriksi. Hän on julkaissut kirjat "Ajattele kuin mentalisti" sekä "Huijauksen anatomia" (yhdessä Pete Poskiparran kanssa).
Balkanin turkkilaisten kielet
Krimintataaria puhutaan Balkanilla koillis-Bulgariassa ja Romanian itäosassa. Tataarit ovat muuttaneet seudulle 1800-luvun puolivälissä. Heidän kielensä jakautuu kolmeen murteeseen: Krimin niemimaan etelärannikolla puhuttuun tatiin, krimintataarin keskimurteeseen sekä nogaihin, joka perustuu krimintataarin pohjoiseen eli aromurteeseen. Krimintataari on sulautumassa turkin murteisiin, joihin bulgarian kieli puolestaan on vaikuttanut voimakkaasti.
Flatlands (nykytaideprojekti)
Puusoitin tai bambusoitin
Bambusoitin esiintyy Warner Brothersin vuonna 1938 valmistuneessa Merrie Melodies -animaatioelokuvassa The Isle of Pingo Pongo. Siinä pianon kaltainen soitin esitetään bambusta valmistettuna alkuperäiskansojen soittimena. Elokuva on ollut esityskiellossa vuodesta 1968 saakka.
Jose Ahonen
Taikuutta koirille
Suurelle yleisölle hän tuli tutuksi viraalivideosta Taikuutta koirille – Magic for dogs , joka saavutti lyhyessä ajassa yli 13 miljoonaa katselukertaa YouTubessa. Videolla hän ojentaa koirille herkkupalaa, joka yllättäen katoaa juuri ennen kuin koira saa sen. Videota esitettiin maailmalla monissa suosituissa televisio-ohjelmissa, kuten NBC:n Today Show’ssa, kanadalaisen CTV News -kanavan Kevin Newman Live -ohjelmassa, Good Morning America -aamuohjelmassa sekä USA Todayn ZoomIN’ssa. Videosta on tehnyt jutun myös muun muassa Yahoo News, Huffington Post sekä Time.
Balkanin turkkilaisten kielet
Balkanin turkkilaisten kielten puhujamääristä ei ole luotettavia tietoja. Turkin kielen puhujia arvioidaan olevan Balkanin maissa useita kymmeniä tuhansia. Vuonna 1956 Romaniassa oli 14 300 turkkilaista, heistä valtaosa Dobrudžassa. Gagauzin ja krimintataarin puhujia on vähemmän kuin turkkilaisia. 1950-luvun lopulla Bulgariassa arvioitiin olleen noin 30 000 gagauzia, mutta he ovat kielellisesti sulautumassa turkkilaisiin. Vuonna 1956 Romaniassa, lähinnä Dobrudžassa, asui 21 000 tataaria. Bulgariassa tataarit asuvat laajemmalla alueella, joten heitä on arveltu olevan siellä enemmän.
Jose Ahonen
Huijarit
Ahonen oli mukana Radio SuomiPopin Huijarit-sarjassa, jossa hän ja mentalistit Johannes Malkamäki ja Tommi Lahti tekivät huijauksia piilokameratyylisesti.
Ratsutila Kuutamolaukka
Ratsutila Kuutamolaukka (alkuteos: Premiers galops) on Françoise Le Gloahecin kirjoittama lastenkirja. Asiantuntijana on toiminut Karine Lefranc, kirjan on kuvittanut Pierre Couronne ja suomentanut Anna Heroja.
Flatlands (nykytaideprojekti)
Puusoitin tai bambusoitin
Tšekkiläinen puuseppä Jan Kolář on bambusoitinta rakentaessaan hyödyntänyt Lontoosta ostettua 1960-luvulla valmistettua klavikordia. Soittimen ensiesityksessa Rauma Festivossa sitä soittaa Matias Häkkinen.
Ratsutila Kuutamolaukka
Juoni
Kuutamolaukan ratsutilalla Lassi opettelee ratsastamaan ja hoitamaan Jesse-ponia. Myös Lassin sisko Lilli ja tämän ystävä Pipsa käyvät tallilla tervehtimässä lempihevosiaan Vihtoria ja Ladya ja osallistuvat tallin töihin. Tarinoiden lisäksi kirjassa on tietoa hevosten elintavoista, ravinnosta, lisääntymisestä ja muista hevosiin liittyvistä asioista. Keskeiset hevosiin liittyvät sanat on selitetty jokaisen tarinan yhteydessä olevassa sanastossa.
Flatlands (nykytaideprojekti)
Lasisoitin
Lasisoitin esiintyi Andrei Hržanovskin neuvostoaikaisessa animaatiossa Steklyannaya garmonika (1968) vastavoimana ilmaisunvapautta rajoittaville rakenteille, byrokratialle ja korruptiolle. Animaatio kuvaa byrokratian murskaavaa vaikutusta yksilöön, ja soitin näyttäytyy vastavoimana ilmaisunvapautta rajoittaville rakenteille, byrokratialle ja korruptiolle. Animaatiossa soitin tuhoutuu kirjaimellisesti byrokratian murskatessa sen. Se oli ensimmäinen Neuvostoliitossa esityskieltoon asetettu animaatio.
Soittimen mallinsi ja rakensi teollinen muotoilija Matti Kähönen. Se muodostuu 12 lasiputken pillistöstä ja pleksilasista valmistetusta kaikupohjasta. Soitinta soittaa Flatlands-teoksen ensiesutyksessä saksofonisti Linda Fredriksson. Fredriksson on kehittänyt soittotekniikan soittimelle.
Valmisesinesoitin
Valmisesinesoitin on kuvattu Vuonna 1907 Die Muskete -lehdessä julkaistussa pilapiirustuksessa, joka kuvaa säveltäjä Gustav Mahleria kokeellisen 6. sinfoniansa ensi-illan kynnyksellä. Sinfoniassaan Mahler rikkoi vakiintuneita käytänteitä ja musiikillisia rakenteita. Ruscica on kertonut keräilevänsä monimerkityksisiä kuvia. Flatlands-nykytaideprojektin lähtökohtina toimineet kuvat osoittavat hänen mukaansa pilkkaa tai väheksyntää edistystä ja avoimuutta kohtaan.
Valmisesinesoitinta soittaa teoksen ensiesityksessä elektronisen musiikin tekijä Sara Milazzo.
Pohjoissaamelaiset
Historia
Kanssakäynti Ruotsin, Norjan ja Venäjän kanssa alkoi 1500-luvulla, kun kyseiset maat alkoivat kilpailla oikeudesta verottaa saamelaisia. Pohjoissaamelaiset joutuivat valtaosin Ruotsin ja Norjan vaikutuspiiriin, Venäjän vallan alle joutuneiden saamelaisten kulttuuri kehittyi omaan suuntaansa johtuen paljolti eri uskonnosta. Poronhoito yleistyi pohjoissaamelaisten keskuudessa 1400–1600-luvuilla. 1600-luvulla alkoi myös saamelaisten käännyttäminen kristinuskoon.
1300-luvulla Norjan pohjoisrannikoilla raivosi rutto, joka iski pahiten rannikolla asuviin norjalaisyhteisöihin. Monet saamelaiset muuttivat ruton vuoksi tyhjentyneille alueille ja pohjoissaamelaiset jakaantuivat kahteen ryhmään, merisaamelaisiin ja vuorisaamelaisiin. Merisaamelaiset saivat elantonsa norjalaisten tapaan merestä kun taas vuorisaamelaiset jatkoivat perinteistä elämäntyyliään eläen poroista ja metsästyksellä. Vuorisaamelaisten määrä väheni sitä mukaa kun valtioiden rajat Lapissa tiukkenivat, pahimmillaan porojenhoitajan piti maksaa veroja kolmeen eri valtioon siirtäessään porojaan kesä- ja talvilaidunmaiden välillä.
1800-luvulla Norja aloitti voimakkaat norjalaistamistoimet saamelaisia ja kveenejä vastaan. Norjan kielen ja kulttuurin vaikutus levisi voimakkaasti saamelaisalueille. Ruotsin ja Suomen puolella kehitys ei ollut yhtä nopeaa. 1850-luvulla lestadiolaisuus alkoi levitä pohjoissaamelaisten keskuuteen. Henkinen herääminen ja huonontuneet mahdollisuudet harjoittaa poronhoitoa johtivat Koutokeinon kapinaan 1853. Tapahtuma kiihdytti norjalaistamistoimia, mutta aallonharjansa ne saavuttivat 1900–1940-luvuilla. Toisen maailmansodan jälkeen tilanne rauhoittui jonkin verran.
Nykyaika
1979 kiista Altaan rakennettavasta vesivoimalasta nosti esiin saamelaisten oikeudet. 1986 otettiin käyttöön Sámi soga lávlla, kansallislaulu, ja 1989 otettiin käyttöön saamelaisten lippu. 2005 Norjassa tuli käyttöön laki joka antoi saamelaisparlamentille ja paikallishalinnolle valtion maat Finnmarkin läänissä. Maat käsittävät yhteensä 96 % läänin pinta-alasta.
Kulttuuri
Saamelaiskulttuurissa pohjoissaamelainen kulttuuri on hallitsevaa johtuen pohjoissaamelaisten suuresta määrästä. Pohjoissaamelaisen kulttuurin keskuksena voidaan pitää Koutokeinoa. Pohjoissaameksi ilmestyy nykyään yksi sanomalehti, Ávvir, joka syntyi, kun pohjoissaamenkieliset Min Áigi ja Áššu yhdistyivät. Koutokeinossa on pohjoissaamelainen teatteri Beaivváš Sámi Teáhter. Pohjoissaamelaisten joikuperinne on saamelaisryhmistä parhaiten säilynyt. Pohjoissaamelaista koulutusta on kaikissa kolmessa pohjoissaamelaisten asuttamassa maassa.
Anna Alminova
Anna Alminova (s. 17. tammikuuta 1985 Kirov) on venäläinen keskimatkojen juoksija, joka on erikoistunut 1 500 metrille.
Alminova voitti hopeaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004, oli kahdeksas Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005 ja yhdestoista Pekingin olympialaisissa 2008.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui alun perin seitsemänneksi, mutta hänet hylättiin myöhemmin kun hän antoi pseudoefedriiniä sisältäneen dopingnäytteen. Aineen hän oli saanut flunssaan käyttämästään käsikauppalääkkeestä. Hän sai kolmen kuukauden kilpailukiellon ajalle 9.4.2010–8.7.2010. Vuonna 2014 Alminova sai biologisen dopingpassin perusteella 30 kuukauden kilpailukiellon ajalle 16.12.2011–15.5.2014. Kaikki hänen 16. helmikuuta 2009 jälkeen tehdyt tulokset hylättiin. Hylättyihin tuloksiin sisältyi muun muassa vuoden 2009 Torinon sisäratojen EM-kilpailuiden voitto 1 500 metrillä ja kuudes sija 3 000 metrillä sekä kuudes sija 1 500 metrillä Barcelonan EM-kilpailuissa 2010.
Alminova edustaa Moskovan Dynamoa ja häntä valmentaa Gennadi Suvorov. Hän on naimisissa seiväshyppääjä Viktor Tšistjakovin kanssa.
The Master (vuoden 1989 elokuva)
The Master on vuonna 1989 julkaistu hongkongilainen toiminta/taisteluelokuva. Elokuvan pääosia esittävät mm Jet Li, Yuen Wah, Crystal Kwok, Jerry Trimble, Rueben Gonzáles, Guy Fadollone, Derek Annunciation, Michael Burke, Camille Carrigan, Wayne Post ja George Cheung. Elokuvan on ohjannut Tsui Hark.
Nord-Odal
Nord-Odal on kunta Innlandetin läänissä Norjassa. Nord Odalin kunta (silloinen Nordre Odalen) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nord-Odalin kunnassa oli 5 190 asukasta.
Kirsti Löytty
thumb|268px|right| Taivaassa palmut kasvaa. Kirsti Löytyn Namibia-aiheinen taulu. Kirsti Helena Löytty (o.s. Saarimäki, 7. helmikuuta 1929 Pohjois-Pirkkala – 16. elokuuta 2021 Tampere ) oli suomalainen julistustyöntekijä, kirjailija ja kuvataiteilija. Hän kirjoitti kirjoja, jotka käsittelevät lähetystyötä, sukututkimusta ja hengellisiä teemoja. Kirsti Saarimäki syntyi Tampereen Hyhkyssä rakennusmestari Väinö Saarimäen ja opettaja, talonomistaja Aliina Saarimäen, s. Poussa, perheeseen. Kirsti avioitui vuonna 1953 Seppo Löytyn kanssa. Perheeseen syntyi viisi poikaa: Jaakko 1955, Heikki 1957, Sakari 1959, Mikko 1961 ja Olli 1966.
Koulutus
Kirsti Löytty valmistui ylioppilaaksi Tampereen tyttölyseosta vuonna 1949, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa teologian kandidaatiksi vuonna 1954. Löytty opiskeli pedagogiikkaa vuonna 1963.
Sivu- ja luottamustoimet
Mikkelin tuomiokirkkoseurakunnan lähetyssihteerinä Löytty toimi 1975–1977, Suomen Lähetysseuran johtokunnan jäsenenä 1976–1985, Suomen Nuorten Naisten Kristillisten Yhdistysten Liiton hallituksen jäsenenä 1976–1983, Mikkelin tuomiorovastikunnan lähetyssihteerinä 1977–1982 sekä Tampereen Pyynikin seurakuntaneuvoston jäsenenä 1995–1999. Suomen Lähetysseuran Paulinumin pappisseminaarin opettajana Namibiassa hän oli 2002.
W.F.O.
W.F.O. on thrash metal -yhtye Overkillin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 15. heinäkuuta 1994.
USS New York City
USS New York City (runkonumero SSN-696) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1973. Se laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1977 ja liitettiin laivastoon 3. maaliskuuta 1979.
Palvelus
Alus poistettiin käytöstä 30. huhtikuuta 1997.
Eetu Heikkinen
Eetu Heikkinen (s. 8. heinäkuuta 1988 Suomussalmi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Puolan Polska Hokej Ligan GKS Katowicessa.
Seuraura
Heikkinen on Suomussalmen Palloseuran kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Kajaanin Hokissa, josta Porin Ässien tuolloinen toimitusjohtaja Juhani Tamminen toi Heikkisen, Joonas Kemppaisen ja Vesa Jyrkän seuran junioreihin kaudeksi 2004–2005. Heikkinen nousi Ässien SM-liigarinkiin seuraavalla kaudella 2005–2006, jolloin hän pelasi SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. 17-vuotias Heikkinen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhden Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Ässien A-nuorissa. Huhtikuussa 2006 Heikkinen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kausi 2006–2007 oli Heikkiselle varsinainen tulokaskausi SM-liigassa, joka toi hänelle 39 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Heikkinen teki liigauransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maalinsa 30. marraskuuta 2006 vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Mestis-otteluita alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa hänelle kertyi neljä, joissa Heikkinen teki yhden maalin. Kaudella 2007–2008 hänen odotettiin päässeen urallaan eteenpäin, mutta Heikkisen ura otti kuitenkin takapakkia varsinkin loukkaantumisen jälkeen. Hän teki kauden aikana SM-liigassa 41 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Heikkinen pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa neljä Mestis-ottelua ja vahvisti kevätkaudella myös Ässien A-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2008–2009 Heikkinen siirtyi Mestis-joukkue Vaasan Sportiin. Hän muodosti varsin vankan puolustajaparin Antti Uiton kanssa. Heikkisen ensimmäinen Mestis-kausi toi 42 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13 ja 11 playoff-ottelussa tehot 1+1=2 sekä hyvän teholukeman +13. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden ja teki toukokuussa 2009 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sportin kanssa. Kaudella 2009–2010 Heikkinen otti hieman taka-askelia melko varovaisella pelaamisellaan, mutta hänen teholukemansa +23 oli kuitenkin joukkueen parhaimpia. Huhtikuussa 2010 Heikkinen teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sportin kanssa.
Heikkinen nousi kaudella 2010–2011 Sportin kapteenistoon. Hän voitti Mestiksen-mestaruuden sekä keväällä 2011 että 2012. Heikkinen valittiin jälkimmäisen kauden 2011–2012 päätteeksi Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen. Joulukuussa 2012 hän joutui yli kuukaudeksi sivuun jouduttuaan HCK:n Tony Sandbergin taklaamaksi. Tilanteessa Sandberg tönäisi Heikkistä poikittaisella mailalla selkään laidan lähettyvillä niin, että Heikkinen lensi laitaan ja mursi peukalonsa. Sandberg sai tilanteesta kahden minuutin jäähyn ja sittemmin neljän ottelun pelikiellon. Tammikuun 2013 lopulla Heikkinen loukkaantui kuitenkin uudelleen murrettuaan ranteensa. Hänen kautensa päättyi ja Sport hankki siirtotakarajalla Tero Konttisen Heikkisen tilalle. Heikkinen oli Sportin tehokkain puolustaja ja sijoittui Mestiksen puolustajien pistepörssissä kolmanneksi LeKin Jesse Jyrkkiön kanssa. Hänen teholukemansa +14 oli Sportin paras.