cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adrián López Álvarez
Seurajoukkueura
Kaudella 2010–2011 Adrián jatkoi niin ikään joukkueen avauskokoonpanossa. Copa del Reyn neljännesvälierien toisessa osaottelussa 5. tammikuuta 2011 Córdobaa vastaan hän teki tärkeän 1–1-tasoitusmaalin ottelun lisäajalla, joka vei lopulta otteluparin ratkaisun jatkoajalle. Siellä hän onnistui maalinteossa vielä kahdesti ja varmisti näin jatkopaikan Deportivolle yhteismaalein 3–1. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin suureen pettymykseen, sillä se ei onnistunut säilyttämään paikkaansa maan pääsarjassa ja putosi täten Segunda Divisióniin.
19. heinäkuuta 2011 hän siirtyi ilmaisella siirrolla Atlético Madridiin. Kun joukkue eteni Eurooppa-liigan finaaliin 2012 Adrián oli tärkeässä roolissa tehden yhteensä kaikissa otteluissa (ennen finaalia) 8 maalia ja 2 maalisyöttöä.
Maajoukkueura
Adrián teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 26. toukokuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän onnistui myös samaisessa ottelussa avaamaan maalitilinsä maajoukkueessa. Hän oli myös maansa olympiajoukkueessa Lontoossa kesällä 2012.
Janne Niskala
Janne Juhani Niskala (s. 22. syyskuuta 1981 Västerås, Ruotsi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän pelasi suurimman osan urastaan kasvattajaseurassaan Rauman Lukossa, jonka kapteenina Niskala toimi pelaajauransa kolmena viimeisenä kautenaan vuosina 2016–2019. Niskala pelasi myös Sveitsissä, Ruotsissa, Pohjois-Amerikassa ja KHL:ssä. Hän sai myös tililleen kuusi NHL-ottelua Tampa Bay Lightningissa kaudella 2008–2009.
Ura
Niskalan ura alkoi Rauman Lukossa. Ensimmäiset SM-liiga-ottelunsa kaudella 2000–2001. Hän oli kuitenkin joutunut hakemaan peliaikaa myös Mestiksen Jää-Kotkista ja Britannian pääsarjasta Manchester Stormista.
Tämän jälkeen Niskala vakiinnutti paikkansa Lukossa ja teki lopullisen läpimurtonsa kaudella 2003–2004, jolloin Lukon valmentajat Ismo Lehkonen ja Jukka Rautakorpi antoivat puolustajalle lisää peliaikaa. Hänet valittiin kauden aikana marraskuun kuukauden pelaajaksi ja voitti lopulta liigan puolustajien maalitilaston 21 osumallaan. Kesällä 2004 NHL-seura Nashville Predators varasi Niskalan pelaajaoikeudet. Kaudella 2004–2005 Niskala teki vain 21 pistettä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Sveitsin pääsarjassa pelanneeseen EV Zugiin.
Sveitsissä Niskala pelasi yhden kauden. Kaudeksi 2006–2007 Niskala vaihtoi Ruotsiin ja Färjestadiin. Ruotsissa hän pelasi unelmakauden. Niskala voitti puolustajien pistepörssin tehoilla 19+30. Samalla hän rikkoi myös Elitserienin puolustajien yhden kauden piste-ennätyksen.
Niskala siirtyi kaudeksi 2007–2008 Nashvillen organisaatioon, muttei päässyt pelaamaan otteluakaan NHL:ssä. Hän pelasi koko kauden AHL-seura Milwaukee Admiralsissa, jossa oli joukkueensa puolustajien paras pistemies 44 pisteellään. Kauden jälkeen Philadelphia Flyers hankki Niskalan pelaajaoikeudet vaihdossa Triston Grantiin ja varausvuoroon. Niskala ei ehtinyt olla Philadelphian mies kuin viikon. Tampa Bay Lightning hankki Niskalan oikeudet seuraavaksi Philadelphiasta vaihdossa yhteen varausvuoroon. Tampa Bayssa Niskala pääsi kauden alussa kokoonpanoon. Niskalan ensimmäinen NHL-maali syntyi hänen kolmannessa ottelussaan, 11. lokakuuta 2008 Carolina Hurricanesia vastaan. Hän putosi kuitenkin kuuden ottelun jälkeen kokoonpanon ulkopuolelle, eikä päässyt pelaamaan. Niskala ei tyytynyt rooliinsa ja lähti Tampasta kesken kauden. Hän teki kevääseen 2010 ulottuvan sopimuksen Ruotsin Elitserienin Frölundan kanssa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi KHL-liigaan Metallurg Magnitogorskiin. Seuraavaksi kaudeksi Niskala siirtyi saman liigan Atlant Mytištšiin, ja sieltä edelleen kesken kauden 2012–2013 Minskin Dynamoon.
Huhtikuussa 2019 Niskala ilmoitti lopettaneensa pelaajauransa.
Niskalan paita nostettiin Äijänsuon jäähallin kattoon 12. maaliskuuta 2022.
Maajoukkue
Niskala teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa Venäjän Baltika-turnauksessa vuonna 2001. Tämän jälkeen hän kuului pitkään maajoukkueen vakiokalustoon Euro Hockey Tourin turnauksissa, muttei mahtunut kuitenkaan MM-joukkueeseen. Niskala pääsi lopulta mukaan vuoden 2008 MM-kisoihin Kanadaan, kun useat luottopuolustajat kieltäytyivät loukkaantumisiin tai muihin henkilökohtaisiin syihin vedoten. Niskala voitti kilpailuista ensimmäisen arvokisamitalinsa, kun Suomi voitti pronssiottelussa Ruotsin.
Vuoden 2009 MM-turnauksessa Niskalan kisapassi leimattiin jatkosarjan alkaessa, ja siihen asti tilastointityötä tehnyt puolustaja pääsi kokoonpanoon.
Niskala pelasi Suomen joukkueessa Vancouverin olympialaisissa 2010, jossa Suomi voitti pronssia.
Niskala kuului myös vuoden 2011 maailmanmestaruusjoukkueeseen ja valittiin myös vuoden 2012 kotikisoihin, missä Leijonat saavuttivat neljännen sijan.
Aketo
Aketo (oik. Ryad Selmi,, s. 30. elokuuta 1980 Deuil-la-Barre, Ranska) on ranskalainen rap-artisti.
Elämäkerta
Selmi syntyi Deuil-la-Barressa noin 14 kilometrin päässä Pariisista, algerialaisille vanhemmille. Hän kiinnostui hip hop -musiikista 13-vuotiaana, mutta oli samaanaikaan kiinnostunut myös graffitista.
Taiteilijanimeltään Aketo liittyi myöhemmin Comité-yhtyeeseen, jonka hän jätti vuonna 1997. Samoihin aikoihin hän vieraili M Groupin Tu disais quoi? alumilla ja liittyi samana vuonna Personnalité Suspecte -yhtyeeseen. Aketo tapasi aiemmin Tunisianon ja Blackon, joiden kanssa hän perusti kyseisen yhtyeen. Samalla Aketo toi mukanaan DJ Boudjin, joka toimi skrätsääjänä. Myöhemmin yhtyeen nimi muutettiin Sniperiksi ja yhtyeen ensimmäinen albumi myi 200 000 kopiota.
Joulukuussa 2007 Aketo julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, jolla vieraili muita ranskalaisia räppäreitä, kuten Alkpote, Soprano, Salif, Seth Gueko ja Sefyu. Lokakuussa 2008 Aketoa kuultiin myös Raï'n'B Fever 3 levyllä vierailevana artistina.
Forrest J. Ackerman
thumb|right|Forrest J. Ackerman. Forrest James Ackerman (24. marraskuuta 1916 Los Angeles – 4. joulukuuta 2008 Los Angeles) oli Yhdysvaltain vanhimpia ja kuuluisimpia science fiction -harrastajia.
Ackerman tunnettiin lempinimellä "Mr Science Fiction", ja hän tuli kuuluisaksi tieteis- ja kauhuelokuvien tekoon liittyvien muistoesineiden keräilijänä. Hänen kokoelmansa oli liki jatkuvasti harrastajille avoinna, ja hän itse esitteli sitä kernaasti. Hän myös toimitti itse Famous Monsters of Filmland -nimistä lehteä.
Suurena B-luokan roskaelokuvien ystävänä Ackerman teki cameoroolin peräti 210 elokuvassa.
Ferdinand Schrey
pienoiskuva|Ferdinand Schrey vuonna 1920. Johann Ferdinand Schrey (19. heinäkuuta 1850 Elberfeld – 2. lokakuuta 1938 Berliini) oli saksalainen liikemies ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Elämä ja ura
Ferdinand Schrey syntyi vuonna 1850 Elberfeldissä (nykyisin Wuppertal). Hän meni oppipojaksi pankkiin ja opiskeltuaan samalla kieliä, toimi myöhemmin englannin ja ranskan kielten kirjeenvaihtajana. Schrey osallistui Ranskan–Preussin sotaan 1870–1871, ja toimi sen jälkeen erilaisissa kaupallisissa tehtävissä. Vuonna 1881 hänestä tuli nappitehtaan osakas ja seuraavana vuonna yksinomistaja. Myöhemmin hän perusti kirjoituskoneliikkeen ja sai yksinoikeuden amerikkalaisten Hammond-kirjoituskoneiden myyntiin Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä.
Pikakirjoitus
Schreyn järjestelmä saavutti suosiota, ja siitä tuli kolmanneksi suosituin saksalainen järjestelmä Gabelsbergerin ja Stolzen jälkeen. Stolzen ja Schreyn järjestelmien pohjalta laadittiin sittemmin yhdistelmäjärjestelmä Stolze–Schrey, joka hyväksyttiin käyttöön vuonna 1897.
Alankomaitten vanhakatolinen kirkko
Alankomaitten vanhakatolinen kirkko on roomalaiskatolisesta Utrechtin hiippakunnasta 1700-luvulla jansenistiseen suuntaukseen liittyen alkunsa saanut kirkkokunta Alankomaissa. 1800-luvulla Alankomaiden vanhakatolisen kirkon ympärille on muodostunut Utrechtin unionin vanhakatolinen kirkkoyhteisö. Se on täydessä kirkollisessa yhteydessä anglikaanisen kirkkoyhteisön kanssa.
Perinteisesti Alankomaitten vanhakatolinen kirkko on ollut Saksan ja Sveitsin vanhakatolisia hiippakuntia vanhoillisempi. Kirkko on kuitenkin nykyisin teologisesti varsin liberaali; se on vihkinyt naisia papeiksi vuodesta 1998. Sen arkkipiispa on vuodesta 2000 ollut Joris Vercammen.
Ókatolikus Oud-katholieke Kerk
Wargöns Bruk
300px|thumb|1930-luvun ilmakuva paperitehtaasta Vargönin rannalta. Wargöns Bruk eli Wargonin paperitehdas oli ruotsalaiseen Holmen Paper -konserniin kuulunut paperitehdas Vänersborgissa Götajoen rannalla Länsi-Ruotsissa. 13.8.2008 Holmen Paper ilmoitti sulkevansa tehtaan vuoden 2008 joulukuussa ja tehdas suljettiin 16.12.2008. Tuotantoa ei siirretty toisille tehtaille, vaan tehtaan valmistamat tuotteet poistuivat kokonaan Holmen paperin valikoimista. Tehtaalla oli 340 työntekijää.
Tehtaan historia alkaa vuodesta 1874. 1900-luvun alussa tehdas oli eräs Pohjois-Euroopan suurimmista metsäteollisuusyrityksistä. Holmen hankki Wargönin tehtaat vuonna 1969. 1970-luvulla tehtaan vanhimmat neljä paperikonetta suljettiin ja paperikone 5 uudistettiin.
1970-luvun alussa Wärtsilä toimitti Wargön tehtaaseen paperinpäällystyskoneen.
Karl Fredrik Rotkirch
Karl Fredrik Rotkirch oli vapaaherra ja Vaasan hovioikeuden presidentti.
Suvi Tuuli Kataja
Suvi Tuuli Kataja (s. 13. joulukuuta 1987) on suomalainen palkittu käsikirjoittaja, ohjaaja ja äänisuunnittelija.
Naisen kosto
Naisen kosto on Suvi Tuuli Katajan ja Elli Salon luoma, suurta huomiota saanut podcast. Naisen kosto on faktaa ja fiktiota sekoittava audiosarja, joka käsittelee kostojen kautta naisille tyypillistä passiivisaggressiivista tapaa toimia. Suvi Tuuli Kataja on ohjannut ja käsikirjoittanut sarjan.
Karl Fredrik Rotkirch
Ruotsin vallan aikana
Karl Fredrik Rotkirch opiskeli Uppsalassa ja palveli vuodesta 1793 alkaen kuninkaan kansliassa. Hän seurasi kuningas Kustaa IV Aadolfia tämän Suomen matkalla 1802. Rotkirch erosi virastaan vuonna 1803, jolloin hänelle myönnettiin ensimmäisen toimitussihteerin arvo.
Suvi Tuuli Kataja
Naisen kosto
Podcastin käsikirjoitusta varten Yle keräsi kuulijoiden kostofantasioita.
"Naisen kosto -podcastissa fiktiivinen päähenkilö Saila päättää hylätä kuuliaisuuden ja kiltteyden. Alkaa vaiherikas tarina täynnä populaarikulttuurista ja kirjallisuudesta tuttuja kostoja. Suvi Tuuli Katajan käsikirjoittama ja ohjaama sarja yhdistelee fiktiivistä komediaa ja faktapohjaista asiantuntijanäkemystä koston syistä, ilmentymistä ja seurauksista. Naisen koston Saila on roolissa kuultavan Pirjo Heikkilän mukaan huono kostaja. Hän on arka ja kiltti ja tekee virheitä. Mutta Saila oppii ja alkaa tasoittaa tilejä. Naisen aggressiivisuus on jonkinasteinen tabu. Aiheen ympärillä on vähintäänkin hiljaisuutta. Podcastin vakioasiantuntija, psykoanalyytikko Elina Reenkola on kuvannut, että 1990-luvun tutkimuksissa naisen viha sivuutettiin täysin. Yksi syy naisen vihan sivuuttamisen on naisihanne. Hoivaan ei kuulu viha. On tärkeä puhua naisen kaikista puolista. Kosto on se, jolla epäoikeudenmukaisuudet kompensoidaan ja vääryydet korjataan, sanoo Suvi Tuuli Kataja. Kosto ei kuitenkaan ole vain tuhoava voima. Erityisesti kostofantasialla on suuri merkitys. Aggressiota ei voi ottaa haltuun tuntematta niitä, ja kostofantasia ehkäisee varsinaista väkivaltaa. Kosto voi olla itselle voimaa antava, siinä on rakentava ja eteenpäin vievä draivi"
Karl Fredrik Rotkirch
Ruotsin vallan aikana
Eronsa jälkeen Rotkirch palasi Suomeen ja viljeli omistamaansa Pyhtään Storbyn tilaa.
Suvi Tuuli Kataja
Shortdox 2019
Suvi Tuuli Katajan ohjelma "Kun nukut, minä valvon" voitti vuoden 2019 pohjoismaisen Shortdox-kilpailun ensimmäisen palkinnon, sekä yleisön suosikki -palkinnon. Kun nukut, minä valvon koostuu Suvi Tuuli Katajan äänitteistä joita hän on äänittänyt keittiössään unettomina öinä.
Radio Sodoma
Suvi Tuuli Kataja on äänisuunnitellut Antti Holman kirjoittaman Radio Sodoma -podcastin kaksi tuotantokautta.
Karl Fredrik Rotkirch
Venäjän vallan aikana
Suomen sota alkoi, kun venäläiset joukot ylittivät valtionrajana toimineen Kymijoen 21. helmikuuta 1808. Samana päivänä Karl Fredrik Rotkirch ja vapaaherra Robert Wilhelm de Geer tulivat tapaamaan venäläisiä rajan lähellä sijaitsevaan Loviisaan. Venäläisten joukkojen ylipäällikkö Friedrich Wilhelm von Buxhoevden piti Rotkirchiä ja de Geeriä valtuutettuina, ja kutsui heidät Porvooseen keskustelemaan ”tärkeässä asiassa”. Tästä tapaamisesta ei ole muuta tietoa ja Rotkirch ja de Geer vakuuttivat kahta viikkoa myöhemmin, että he olivat tavanneet von Buxhoevdenin Loviisassa vain, koska olivat halunneet taata kartanoidensa turvallisuuden, ja että valan antamisesta keisarille ei ollut keskusteltu. Mihail Kutuzov kirjoitti Pietarissa 24. helmikuuta 1808, että suomalaiset olisivat lähettäneet lähetyskunnan, jonka kautta he pyysivät päästä keisarin alaisuuteen. Tutkijat Robert Castrén ja Matti Klinge ovat tulkinneet, että Kutuzov tarkoitti juuri Rotkirchiä ja de Geeriä. Kutuzovin muistiinpanon perusteella Klinge toteaa, että Rotkirchin, de Geerin ja von Buxhoevdenin tapaamiselle annettiin Pietarissa painoa. Tapaaminen unohdettiin pian, mutta Klinge on arvellut, että se osaltaan vaikutti siihen, että Aleksanteri I päätti liittää Suomen Venäjään.
Karl Fredrik Rotkirch toimi Kymenkartanon läänin aateliston edustajana Suomen lähetyskunnassa 1808–1809   ja osallistui Porvoon valtiopäiville 1809. Kesällä 1809 hänelle myönnettiin Pyhän Annan ritarikunnan ensimmäisen luokan risti. Rotkirch toimi hallituskonseljin jäsenenä ja kirkollistoimituskunnan päällikkönä 1809–1812. Tästä virasta Rotkirch erosi vuonna 1812 ja muutti viljelemään Porvoon pitäjässä sijainnutta perintötilaansa Stensbölen kartanoa. Vuonna 1817 Rotkirch nimitettiin Vaasan hovioikeuden presidentiksi. Hänelle myönnettiin vapaaherran arvo 1830.
Suvi Tuuli Kataja
Audiokäsikirjoittaminen
Suvi Tuuli Kataja on kirjoittanut sekä luennoinut audiokäsikirjoittamisesta muun muassa Yleisradiossa, Taideyliopistossa, Aalto-yliopistossa sekä AV-alan seminaarissa Resonanssissa.
Karl Fredrik Rotkirch
Venäjän vallan aikana
Rotkirchille tarjottiin maaherranvirkaa, mutta hän kieltäytyi sairaalloisuuteen vedoten. Klinge on tulkinnut, että viran tarjoaminen Rotkirchille osoittaa, että hän oli Suomessa alkaneen Venäjän-vallan tukipylväitä.
Ruostekuiri
Ruostekuiri (Limosa fedoa) on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Alaskan, Kanadan Albertan ja Manitoban sekä Yhdysvaltojen Montanan ja läntisen Minnesotan. Sen talvehtimisalueet ovat Yhdysvaltain rannikoilla, Keski-Amerikassa ja paikoin Etelä-Amerikan länsirannikolla. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Hudsoninlahdelta 1758.
Livo
Livo on kylä Pudasjärven kaupungissa. Kylä sijaitsee noin 30 kilometriä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta pohjoiseen Iijokeen laskevan Livojoen alajuoksulla.
Alueella sijaitsee muun muassa kyläyhdistyksen omistama koulurakennus, josta löytyy kyläläisille yhteisiä palveluja, kuten kyläkauppa, kirjasto, suoramyynti, kirpputori, kudonta- ja puutyöluokat, tietotupa, sauna ja asuntovaunupaikkoja. Kylän palvelut ovat vapaasti niin kyläläisten, mökkiläisten kuin kylällä vierailevienkin käytössä. Kyläyhdistyksen tavoitteena on parantaa yleisesti elämisen ja asumisen mahdollisuuksia kylällä.
Livo on valittu vuosina 2003 ja 2013 Pohjois-Pohjanmaan vuoden kyläksi. Tunnustusta saatiin palveluiden ja toiminnan järjestämisestä syrjään ihmisvirtojen valtaväylistä.
Ensimmäiset dokumentoidut asukkaat ovat asuneet Livolla jo vuonna 1576. Puhakka, Illikainen, Juutinen ja Nissi olivat Livonkylän verotalot 1600-luvulla. Nämä paikat ovat asumisen paikkoja tänäkin päivänä.
Livolla toimi kansakoulu, sittemmin peruskoulu vuosina 1917–1992. Nykyisin kylän lapset käyvät koulussa Kurenalla. Livon koulun pitkäaikainen opettaja Aimo Karvonen täytti 80 vuotta kesäkuussa 2008, jonka päivän juhlistamiseksi kyläläiset nimesivät koulun aukion Aimon aukioksi.
Okaruusu
Okaruusu (Rosa sherardii, syn. Rosa tomentosa subsp. sherardii ) on eurooppalainen ruusulaji. Suomessa se on harvinainen ja luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi. Ahvenanmaalla laji on rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko
Okaruusu on tavallisesti lyhyitä juurivesoja muodostava, pystyhkö, tiheähaarainen pensas. Oksat ovat pitkiä ja kaarevia. Se kasvaa 1–3 metriä korkeaksi. Varret ovat usein tyvestä polvekkeisia. Vankanpuoleiset ja pitkät piikit ovat suoria tai hieman käyriä. Nuorissa varsissa piikit ovat usein tiheässä. Lehtien korvakkeet ovat kapeakärkisiä, tavallisesti ulospäin käyriä. Lehdet ovat harmaanvihreitä kerrannaislehtiä. Teräväkärkiset lehdykät ovat soikeita, suippoja, tavallisesti toissahaisia ja pehmeäkarvaisia. Lehdet tuoksuvat hartsille. Punainen kukka on yksittäinen tai 2–6-kukkaisena huiskilona. Kukkaperä on 1–3 cm pitkä ja nystykarvainen. Verholehdet ovat liuskaisia. Okaruusu kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kiulukat ovat 1,2–2 cm pitkiä, hieman pitkänomaisia ja joskus nystykarvaisia. Kiulukat kypsyvät syyskuussa, mutta säilyvät pitkään kovina.
Okaruusu on hyvin muunteleva ja ilmeisesti risteymäsyntyinen. Suomessa kasvavista ruusulajeista okaruusu muistuttaa iharuusua (R. mollis). Iharuusun korvakkeet ovat kuitenkin pienempiä ja lehdykät tylppäkärkisiä.
Levinneisyys
Okaruusu kasvaa ainoastaan Euroopassa. Sitä tavataan Skandinavian eteläosissa, Britteinsaarilla sekä paikoitellen Keski- ja Itä-Euroopassa lähinnä vuoristoseuduilla. Suomessa okaruusua tavataan useilla paikoilla Ahvenanmaalla sekä muutamassa paikassa Varsinais-Suomen rannikolla. Osa lajin tunnetuista esiintymistä saattaa olla risteymiä tai viljelysperäisiä karkulaisia.
Elinympäristö
Okaruusu on kalkinsuosija. Suomessa se kasvaa lehtoniityillä, laidunmailla, lehdoissa ja tienvierillä. Lajia uhkaa lähinnä kasvupaikkojen metsittyminen ja rakentaminen.
Aiheesta muualla
Filz-Rose
Jarmo Ratia
Jarmo Uolevi Ratia (s. 24. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen virkamies, joka toimi Maanmittauslaitoksen pääjohtajana.
Jarmo Ratia syntyi yli-insinööri Yrjö Risto Ratian ja filosofian maisteri Aino Irja Lahden perheeseen. Hänen puolisonsa 1968–2001 oli lehtori Annikki Ojasti. Ratia tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968, varatuomarin arvon hän sai vuonna 1978. Ratia toimi Maanmittaushallituksen esittelijänä 1968–1970 ja pääjohtajana 1991–1993 sekä Maanmittauslaitoksen pääjohtajana vuodesta 1994. Hän oli tehtävästä virkavapaalla 1999–2000. Vesihallituksen esittelijä Ratia oli 1970–1972, ylijohtaja 1983–1991 ja va. pääjohtaja 1990–1991. Maa- ja metsätalousministeriössä hän toimi hallitussihteerinä 1973–1974, toimistopäällikkönä 1974–1983 ja kansliapäällikkönä 1999–2000. Ratia oli korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos vuonna 1984. Hän on sotilasarvoltaan reservin kapteeni ja kunniarajajääkäri vuodelta 2006. Pääjohtajan tehtävästä Ratia jäi eläkkeelle kesällä 2012. Hänen seuraajakseen nimitettiin Arvo Kokkonen.
Pesäjärvi (Kuhmoinen)
Pesäjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Ruolahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,5 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä ja rannat ovat metsämaata. Järven luoteispuolelta kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,3 metriä mpy. Siihen johtaa yksi oja. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä, kulkee pienen Hepolammin kautta ja laskee Vähään Kärppäjärveen 1,5 kilometrin päässä. Laskuojan pudotus on 15,2 metriä.
Vesa Korjus
Vesa Korjus (s. 13. elokuuta 1981) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edustaa nykyään Kuortaneen Kuntoa edustettuaan vuoteen 2007 saakka Virtain Urheilijoita. Häntä valmentaa Matti Niemi.
Korjus sijoittui ensimmäisessä aikuisten maaottelussaan Helsingissä 2008 kolmanneksi 110 metrin aitajuoksussa. Kalevan kisoissa hän on saanut hopeaa Tampereella 2008 ajalla 14,17 s. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on sijoittunut 60 metrin aitajuoksussa toiseksi Tampereella 2006 ajalla 8,04 ja kolmanneksi Joensuussa 2008 ajalla 8,03. Nuorten SM-kilpailuissa hän sai mitaleja myös seiväshypyssä ja kymmenottelussa.
James F. Clements
James Franklin Clements (31. lokakuuta 1927 New York – 9. kesäkuuta 2005 Oceanside, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sotilas, lintutieteilijä, liikemies ja diplomaatti.
Clements eli pääosan lapsuudestaan Graham School Orphanage -nimisessä orpokodissa Hastings-on-Hudsonissa New Yorkissa. 15-vuotiaana hän liittyi Yhdysvaltain kauppalaivastoon ja saatuaan tarpeeksi ikää Yhdysvaltain laivastoon, jossa hän palveli lentotukialuksella Filippiinienmerellä.
Vuonna 1975 Clements väitteli filosofian tohtoriksi Alliant International Universitystä Kaliforniassa. Hänen väitöksestään sukeutui lopulta ensimmäinen painos teoksesta Birds of the World. A Check List (2000). Cornellin yliopisto julkaisi teoksen kuudennen painoksen 2007, esipuheen siihen kirjoitti Jared Diamond. Muun muassa Lynx Edicionsin kustantamassa Handbook of the Birds of the World teossarjassa käytetään Clementsin luomaa lintujen luokittelua.
Clements luopui osakkuudestaan painotalossa 1988 ja perusti Ibis Publishing Companyn. Yhtiö kustansi useita luontokirjoja sekä myös Clementsin ja Noam Shanyn A Field Guide to the Birds of Peru ja Clementsin A Field Guide to the Birds of the Yap Island. Vuonna 2005 hänen kunniakseen nimettiin uusi sääskikerttulaji Polioptila clementsi.
Vuonna 1989 Malawin presidentti, tohtori Kamuzu Bonda, nimitti Clementsin Kalifornian kunniakonsuliksi.
Jordanka Donkova
Jordanka Donkova (s. 28. syyskuuta 1961 Sofia) on bulgarialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja.
Jordanka Donkova paransi neljästi 100 metrin aitajuoksun maailmanennätystä. 17. elokuuta 1986 Kölnissä hän rikkoi puolalaisen Grażyna Rabsztynin nimissä kuusi vuotta olleen maailmanennätyksen 12,36 kahdesti; juoksemalla ensin 12,35 ja myöhemmin samana päivänä 12,29. Kolme viikkoa myöhemmin hän juoksi Ljubljanassa ajan 12,26. Toinen bulgarialainen, Ginka Zagortševa, vei ennätyksen nimiinsä elokuussa 1987 ajalla 12,25. Donkova alitti hänen aikansa neljällä sekunnin sadasosalla Stara Zagorassa 20. elokuuta 1988. Kendra Harrison rikkoi Donkovan ennätyksen heinäkuussa 2016 juostuaan ajan 12,20.
Jordanka Donkova saavutti jo Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1982 hopeamitalin 100 metrin aitajuoksusta, ja Stuttgartin EM-kisoissa 1986 hän voitti lajin Euroopan mestaruuden sekä lisäksi hopeaa Bulgarian naisten 4 × 100 metrin viestijuoksun joukkueessa. Vielä Euroopan-mestaruuskisoissa 1994 hän sai pronssimitalin päälajistaan. Hänen kaikkein menestyksekkäin kilpailukuukautensa kesti elokuun puolivälistä syyskuun puoliväliin 1986: kaksi maailmanennätystä Kölnin Grand Prix -kisassa 17. elokuuta ja kolmas ME Ljubljanassa 7. syyskuuta. Stuttgartin EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 29. elokuuta ja kaksi päivää myöhemmin hopeaa Bulgarian viestijoukkueessa. Niinpä kolme maailmanennätystä ja EM-kilpailuiden kulta- ja hopeamitali tulivat alle kuukauden aikana.
Soulin kesäolympialaisissa 1988 Jordanka Donkova voitti 100 metrin aitajuoksun kultamitalin, ennen hopealle ja pronssille sijoittuneita Itä-Saksan Gloria Siebertiä ja Länsi-Saksan Claudia Zaczkiewicziä. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hän jäi puolustavana olympiavoittajana pronssille, kreikkalaisen Paraskevi Patoulidoun ja yhdysvaltalaisen LaVonna Martinin viedessä kirkkaammat mitalit.
Wimbledonin tennisturnaus 2012
Vuoden 2012 Wimbledonin tennisturnaus pelattiin 25. kesäkuuta – 8. heinäkuuta 2012 Wimbledonissa, Lontoossa.
Naisten kaksinpelin puolustava mestari oli Petra Kvitová ja miesten kaksinpelin Novak Đoković. Naisten mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Serena Williams, joka ylsi saavutukseen viidennen kerran urallaan. Finaalissa hän kukisti puolalaisen Agnieszka Radwańskan. Yhdessä sisarensa Venusin kanssa Williams voitti myös naisten nelinpelin mestaruuden.
Miesten turnauksen voitti Sveitsin Roger Federer, joka kohtasi loppuottelussa britannialaisen Andy Murrayn. Kyseessä oli Federerin seitsemäs mestaruus Wimbledonin kaksinpelissä.
Poisjäännit
Turnauksesta jäivät naisten puolella pois Ranskan avoimissa puolivälieriin päässyt Kaia Kanepi jalkavamman vuoksi sekä Andrea Petkovic nilkkavamman vuoksi. Miehistä turnaukseen ei osallistunut Gaël Monfils polvivamman vuoksi.
Tapahtumia
Turnauksen suurin yllätys nähtiin miesten toisella kierroksella, kun Wimbledonin kaksinkertainen mestari Rafael Nadal hävisi maailmanlistan sijalla 100. olleelle Lukáš Rosolille viiden erän kamppailussa. Rosol ei ollut aiemmin päässyt edes Wimbledonin pääsarjaan. Edellisen kerran Nadal oli pudonnut jatkosta Grand Slam -turnauksessa näin aikaisessa vaiheessa vuonna 2005. Kolmannella kierroksella Roger Federerille oli käydä samalla tavalla, kun Julien Benneteau voitti kaksi ensimmäistä erää häntä vastaan. Turnauksen kolmannella kierroksella nähtiin Wimbledonin kaikkien aikojen toiseksi pisin ottelu, jossa Marin Čilić voitti Sam Querreyn viidessä tunnissa ja 31 minuutissa luvuin 7–6(6), 6–4, 6–7(2), 6–7(3), 17–15. Viimeinen erä kesti yli kaksi tuntia.
Naisten puolella kolmannella kierroksella Jaroslava Švedova kukisti Sara Erranin ottelussa, jonka ensimmäisessä erässä Švedova voitti kaikki pallot. Tämä oli ensimmäinen kerta Grand Slam -turnausten historiassa, kun pelaaja on kyennyt ”kultaiseen erään” ( eli pelaamaan erän häviämättä vastustajalle ainoatakaan palloa.
Vähä Kärppäjärvi
Vähä Kärppäjärvi eli Vähä-Kärppäjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Lättilän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven pohjoisrannalla on vuokrakämppä ja järven länsipuolelta kulkee autotie.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,1 metriä mpy. Sen eteläpäähän laskee Hepolammi, johon puolestaan laskee Pesäjärvi. Vähä Kärppäjärvi laskee sen pohjoispäästä lähtevää Haukiojaa pitkin Ison Kärppäjärven Hauinlahteen. Laskuojan pituus on kaksi kilometriä ja pudotus 22,6 metriä.
Historiaa
Vuoden 1966 peruskartassa järven nimi oli asussa Vähä-Kärppäjärvi. Tuolloin järven pohjoisrannan kämpälle tuli metsätie pohjoisesta. Vuoteen 1986 mennessä järven länsipuolelta oli rakennettu isompi tie.
Dominantti
Dominantti tarkoittaa sävelasteikon eli skaalan V asteen säveltä eli huippusäveltä tai sille perustuvaa sointua. Dominanttia vastaa duurisävellajissa solmisaatiotavu so eli sol ja mollissa mi. Intervalli toonikan ja dominantin välillä on puhdas kvintti. Sointua, johon kuuluu toonika ja kvintti (~puhdas kvintti), kutsutaan kitaransoitossa voimasoinnuksi. Käänteisenä toonikan ja dominantin väli on puhdas kvartti eli dominantin sävellajissa toonika siis vastaa subdominanttia.
Dominanttisointu on sointu, jonka pohjasävelenä on sävellajin dominantti. Yksinkertaisimmassa muodossaan se on kolmisointu. Usein siihen lisätään neljäs sävel, pohjasävelen septimi, jolloin saadaan dominanttiseptimisointu. Esimerkiksi C-duurin dominanttisävel on G, dominanttikolmisointu G-H-D ja dominanttiseptimisointu G-H-D-F.
Dominanttikolmi- tai -septimisointu purkautuu tavallisesti I asteen sointuun eli toonikasointuun.
Lapin rovastikunta
Lapin rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Oulun hiippakuntaan kuuluva rovastikunta. Siihen kuuluvat Enontekiön, Inarin, Kittilän, Kolarin, Muonion, Sodankylän ja Utsjoen luterilaiset seurakunnat.
Lääninrovastina on kirkkoherra Hanna Kuusela Sodankylän seurakunnasta.
Never Forget You (Zara Larssonin ja MNEKin kappale)
”Never Forget You” oli kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Larssonin kotimaassa Ruotsissa sekä kymmenen parhaan joukkoon kahdeksassa muussa valtiossa kuten Belgiassa, Isossa-Britanniassa, Suomessa ja Tanskassa. Lisäksi se oli sekä Larssonin että MNEKin ensimmäinen kappale joka pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalle, jolla se sijoittui parhaimmillaan sijalle 13. Kappale on myynyt vähintään platinaa seitsemässätoista eri valtiossa.
Tranøy
Tranøy on Norjan kunta Tromssan läänissä, Senjan saaren eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Torsken ja Berg sekä idässä Lenvik. Vuonojen takana sijaitsevat idässä Dyrøy, etelässä Ibestad sekä lounaassa Bjarkøy.
Kunnan hallintokeskus sijaitsee Vangsvikin kylässä, Solbergfjordenin vuonon varrella kunnan itäosassa. Kunnassa ei ole taajamia. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 514 asukasta.
Russellin–Einsteinin manifesti
Russellin–Einsteinin manifesti on Lontoossa 9. heinäkuuta 1955 julkaistu julistus, jossa maailman johtajia varoitettiin ydinaseiden vaaroista ja kehotettiin ratkaisemaan kiistat rauhanomaisesti. Bertrand Russell pani julistuksen kiertämään, ja sen allekirjoitti yksitoista tieteilijää. Tunnetuin allekirjoittaja on Albert Einstein, joka kuitenkin kuoli ennen julistuksen esittämistä. Muutama päivä julistuksen esittämisen jälkeen filantrooppi Cyrus S. Eaton ehdotti kokousta, joka pidettäisiin Nova Scotiassa sijaitsevassa Pugwashin kylässä, joka on Eatonin synnyinpaikka. Siitä sai nimensä Pugwash-liike, joka on ydinaseita vastustava eri alojen tieteilijöiden järjestö.
Pyhäjärvi (Kuhmoinen)
Pyhäjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Närvän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Sirppipääskykahlaaja
Sirppipääskykahlaaja (Stiltia isabella) on australialainen rantalintu ja sukunsa ainoa laji. Sen elinympäristö käsittää mantereen itä- ja pohjoisosien kuivat seudut. Sateisina kausina se siirtyy etelämmäs kuivemmille seuduille. Se talvehtii Australian pohjoisosissa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Indonesiassa. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot 1816.
Pyhäjärvi (Kuhmoinen)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järven ympäristö on kallioista ja koillispuoliset Anttilankalliot nousevat 30 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja rannat ovat metsämaata. Järvellä on muutama vapaa-ajan asunto.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,1 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja laskee 1,3 kilometrin päässä Tervajärveen, joka puolestaan laskee Päijänteeseen. Pyhäjärven ja Tervajärven välinen pudotus on 21,3 metriä ja Pyhäjärven ja Päijänteen välinen pudotus 30,8 metriä.
Historiaa
Vuosien 1966 ja 1986 peruskartoissa järvi oli autio.
Fritz Langin filmografia
Fritz Lang ohjasi ja käsikirjoitti pitkän uransa aikana yli 50 elokuvaa. Lisäksi hän näytteli yhdessä elokuvassa. Seuraaviin luetteloihin on merkitty Langin kaikki elokuvat.
Kulkkila
Kulkkila on kylä Kokemäellä Satakunnassa entisen Kauvatsan kunnan alueella. Se sijaitsee Sääksjärven etelärannalla Kauvatsanjoen alkukohdan länsipuolella. Kulkkila on läheisessä yhteydessä sen itäpuolella sijaitsevien Sääkskosken ja Plättilänmaan kylien kanssa.
Kulkkilassa toimi oma koulu vuosina 1913–1982. Koulutalo sekä 1800-luvulta peräisin oleva, hyvin säilynyt Vähtärin taloryhmä ovat Kulkkilan kylän näkyvimmät maamerkit.
Alueella tuotetaan nykyisin paljon mansikkaa, jonka viljelyyn kyläläisiä alkoi innostaa Kulkkilan koulun ensimmäinen opettaja K. V. Koskilahti. Sääksjärven rannoilla on monia kesämökkejä.
Historiaa
Kulkkilasta on tehty yksittäisiä kivikautisia esinelöytöjä, mutta ne eivät välttämättä todista alueen olleen silloin asuttu. 1500-luvulta lähtien kylä tunnetaan maanviljelyn, karjanpidon, kalastuksen ja metsästyksen harjoittamispaikkana. Lisää viljelyalaa raivattiin kaskeamalla. 1800-luvulla kylä tunnettiin vuohistaan ja kutunjuustostaan.
1700-luvun alkupuolelle asti Kulkkilan kylä kuului Suur-Huittisten pitäjään.
Kalle Löytänä
Kaarle (Kalle) Löytänä (12. kesäkuuta 1887 Teisko – 4. marraskuuta 1952) oli suomalainen taidemaalari.
Löytänän vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Löytänä ja Vilhelmiina Lörpys. Hän kävi kansakoulun ja alkoi sitten harjoittaa taideopintoja aluksi Akseli Gallen-Kallelan ja Carl Bengtsin johdolla 1903. Löytänä kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1904–1906 ja hän opiskeli Kööpenhaminassa ja Pariisissa Académie Colarossissa 1907 sekä Tukholmassa 1909. Löytänän töitä oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä Helsingissä 1908.
Löytänä maalasi asetelmia, henkilökuvia ja hämäläisiä maisemia. Hän toimi piirustuksenopettajana eri oppikouluissa ja oli myös taidearvostelijana.
Kalle Löytänä oli naimisissa laulajatar Sirkka Susanna Saurion kanssa.
Tab
thumb|180px|Tab-tölkki. Tab on The Coca-Cola Companyn valmistama virvoitusjuoma. Tuotteen valmistus aloitettiin vuonna 1963. . Tuotetta ei ole saatavilla Suomessa.
Ruusutangara
Ruusutangara (Rhodinocichla rosea) on varpuslintulaji. Aikaisemmin se luettiin kuuluvaksi tangaroiden heimoon, mutta on sittemmin erotettu omaan ruusutangaroiden heimoonsa. Lajin taksonomia on vielä osin epäselvä. Ruusutangaraa tavataan Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan ruusutangara on noin 20 cm pitkä. Ruusutangarakoiraan selkä ja siivet ovat harmahtavan mustat. Vatsa, kurkku ja otsa ovat punaiset. Lisäksi koiraalla on valkoinen silmäkulmajuova. Myös alavatsassa on hieman valkoista. Ruusutangaranaaras on tummanharmaa ja vatsa ja kurkku ovat ruskehtavan oranssit. Nokka on pitkähkö.
Faye Marsay
Faye Marsay (s. 30. joulukuuta 1986) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa Valkoinen kuningatar ja Game of Thrones.
Varhainen elämä
Marsay opiskeli näyttelemistä Bristol Old Vic -teatterikoulussa.
Óscar Soria
Oscar Soria (28. joulukuuta 1917 La Paz – 14. maaliskuuta 1988 ) oli bolivialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän nousi maineeseen vuodesta 1954 alkaen käsikirjoittajana. Hän perusti vuonna 1959 Jorge Sanjinesin kanssa Ukamau-elokuvaryhmän, joka teki seuraavan kahdenkymmenen vuoden aikana Bolivian merkittävimmät elokuvat. Vuonna 1962 Sorian ja Sanjinesin elokuva Revolucion oli ensimmäinen, joka sai palkintoja ulkomailla.
Pitkiä elokuvia
(Sorian käsikirjoitus, Sanjinesin ohjaus)
Resident Evil 6
Resident Evil 6 on Capcomin kehittämä Resident Evil -pelisarjaan kuuluva kolmannen persoonan ammunta- ja toimintaseikkailupeli. Capcom julkaisi pelin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle lokakuussa 2012 sekä Microsoft Windowsille marraskuussa. Syksyllä 2016 peli julkaistiin myös PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle, ja 29. lokakuuta 2019 peli sai myös Nintendo Switch -version.
Pelin demo julkaistiin 18. syyskuuta 2012.
Valetangarat
Valetangarat (Mitrospingidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon lajit on luettu kuuluviksi tangaroihin, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella on sittemmin erotettu tähän heimoon. Valetangarojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 4 lajia.
Valetangaroita tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta. Niiden elinympäristöä ovat metsät ja ravintoa hedelmät ja selkärangattomat eläimet. Väritys vaihtelee vihreästä mustan ja valkoisen kirjavaan.
Varmistaminen (kiipeily)
thumb|Varmistaja seuraa kiipeilijää. Varmistaminen on kiipeilyssä toimintaa, jolla varaudutaan kiipeilijän putoamiseen ja tämän tapahtuessa putoamisen hallitsemista. Varmistettaessa kiipeilijä pukeutuu valjaisiin, joihin sidotaan köysi, joka ohjataan kulkemaan varmistuspisteisiin kiinnitettyjen sulkurenkaiden kautta varmistusvälineeseen, joka normaalisti päästää köyden kulkemaan mutta varmistettavan pudotessa lukitsee sen. Tyypillisesti varmistusvälinettä käyttää varmistaja. Varmistuspisteet, joiden kautta köysi kulkee, voivat olla kiipeilyseinään tai kallioon kiinteästi asetettuja tai kallionkoloihin tai jäähän väliaikaisesti kiinnitettyjä.
Varusteet
Kaikki varmistusvarusteet ovat kiipeilykäyttöön erikseen valmistettuja ja kansainvälisen kiipeilyliitto UIAA:n hyväksymiä. Putoamisen oletetaan aiheuttavan 20 kN voiman (vastaa kahden tonnin painoa).
Valjaat
thumb|Alavaljaat: Vyö, kaksi reisilenkkiä ja ne yhdistävä oranssi varmistuslenkki Valjaita on kahta perusmallia. Kokovaljaat kiertävät reisistä hartioille ja niissä on kiinnityslenkki tai kaksi yhteen sidottavaa lenkkiä rinnan kohdalla. Kokovaljaita pidetään turvallisimpina ja lapsille ei suositellakaan muuta.
Alavaljaat muodostuvat leveästä vyöstä ja kummankin reiden ympärille tulevista reisilenkeistä, jotka yhdistyvät vyön etuosassa varmistuslenkkiin. Alavaljaat ovat yleisemmät kiipeilyssä ja niitä pidetään mukavampina, mutta ne eivät automaattisesti pidä ihmistä pystyasennossa. Alavaljaiden kanssa voidaan käyttää rinnan kiertäviä ylävaljaita.
Molemmissa valjastyypeissa periaattena on putoavan kiipeilijän painon kohdistuminen reisiin. Aiemmin käytetty leveä vyö oli vaaraksi sisäelimille.
Varmistuslenkin lisäksi valjaissa on usein varustelenkkejä, jotka eivät kestä putoamisen aiheuttavia voimia.
Scharnhorst-luokka (taisteluristeilijä)
thumb|250px|Gneisenau (kuvassa) ja Scharnhorst olivat Scharnhorst-luokan taistelulaivat Scharnhorst-luokka oli Saksan laivaston hyvin panssaroituja uudella tekniikalla valmistettuja taisteluristeilijöitä, jotka palvelivat toisessa maailmansodassa.
Varmistaminen (kiipeily)
Varmistusväline
thumb|Varmistusvälineitä Varmistajan käyttämä varmistusvälinen sallii köyden kulkevan normaalisti läpi, jolloin varmistaja voi pitää köyden sopivan kireänä suhteessa kiipeilijään. Useimmissa kiipeilyn lajeissa kiipeilijä ei saa ottaa tukea köydestä, joten köyden on oltava jonkin verran löysä. Kiipeilijän pudotessa varmistaja pitää kiinni köyden toisesta päästä ja varmistusväline luo köyteen riittävästi kitkaa, jotta se ei kulje varmistusvälineestä läpi. Tällöin putoamisen voima kohdistuu varmistuspisteiden (jotka ottavat osan voimasta kitkana) kautta varmistajaan, joka toimii vastapainona ja pysäyttää putoamisen. Tarvittaessa varmistaja voidaan kiinnittää paikoilleen nauhalenkeillä tai köydellä.
Yleinen varmistusväline on lyhyt alumiininen putki, jonka kautta köysi kiertää varmistajan varmistuslenkissä olevan sulkurenkaan ja takaisin. Putki ei ole aivan suora, vaan on muotoiltu tuottamaan sopiva määrä kitkaa, hallitsemaan lämpökuormitus, pitämään köysi oikeassa asennossa jne. Tällaisen laitteen toiminta edellyttää että varmistaja vetää köyttä toiseen suuntaan varmistettavasta ja näin saadaan riittävä kitka putoamisen pysäyttämiseksi. On myös olemassa puoliautomaattisia varmistusvälineitä, jotka päästävät köyden kulkemaan hitaasti, mutta tarttuvat kiinni nopeuden kasvaessa. Petzl Grigri on tunnetuin tämäntyyppinen väline. Varmistamiseen tarvittavan kitkan voi saada aikaiseksi myös solmulla tai, voimien ollessa pienempiä, kiertämällä köyden varmistajan selän takaa.
Scharnhorst-luokka (taisteluristeilijä)
Admiral Graf Speen rakentamisen jälkeen päätettiin jatkaa panssarilaivojen rakentamista, mutta ottaen huomioon uusista Ranskan laivaston aluksista saadut kokemukset, kuten Dunkerque-luokan tehottomuus. Kolmas ja neljäs alus, jotka aluksi tunnettiin ainoastaan nimillä Panzerschiffe D ja Panzerschiffe E tulivat olemaan vanhentuneiden esidreadnoughtien Elsass ja Hessen korvaajia ottaen samalla huomioon Versaillesin rauhansopimuksen rajoitukset.
Varmistaminen (kiipeily)
Varmistaminen kalliolla
thumb|Kiiloja ja yksi kamu sulkurenkaassa
Alaköysikiipeilyssä on kiipeilijän edetessään kiinnitettävä köysi varmistuspisteisiin. Urheilukiipeilyssä nämä ovat yleensä kallioon porattuja ja epoksoituja porahakoja. Perinteisessä kiipeilyssä kalliota ei ole muokattu, vaan kiipeilijä kuljettaa mukanaan erimuotoisia kiiloja, jotka hän sijoittaa ja kiilaa kallionhalkeamiin. Nykyään pyritään "puhtaaseen kiipeilyyn", kalliota mahdollisimman vähän kuluttavaan varmistamiseen. Kallionhalkeamaan vasaroitavien vasarahakojen käyttö on siten harvinaisempaa.
Scharnhorst-luokka (taisteluristeilijä)
Joka tapauksessa vuosina 1932 ja 1933 suunnitelmat muotoutuivat. Suunnittelun pohjaksi otettiin amiraali Erich Raederin halu saada 15 000–18 000 tonnin alus, joka olisi aseistettu kolmella kolmiputkisella 11 tuuman tykkitornilla, mitkä hän oli itse asiassa ehdottanut jo Deutschland-luokan vaatimuksiksi. Suunnittelun toisena lähtökohtana oli Ranskan laivaston alukset ja niiden arvojen ylittäminen. Tällöin uusien alusten tuli kestää 13 tuuman tykin osuma, jolloin suojavahvuus oli vähintään 320 millimetriä. Lisäksi alusten tuli kestää ilmapommitus.
Reichsmarine tilasi 25. tammikuuta 1934 merivoimien telakalta Wilhelmshavenista panssarilaiva Hessenin korvaavan aluksen. Alukset laskettiin vesille 3. lokakuuta 1936 sekä 8. joulukuuta samana vuonna. Ensimmäinen oli tällä välin nimetty Scharnhorstiksi ja toinen Gneisenauksi.
Varmistaminen (kiipeily)
Varmistaminen kalliolla
Puhtaan kiipeilyn varmistukseen käytettävät välineet ovat hyvin monimuotoisia. Kiilojen alkuhistoria on muttereissa, joista brittikiipeilijät porasivat kierteet pois ja sitoivat köydenpätkiin. Moderni kiila on vaijerilenkin suuntaan suippeneva monitahokas, joka sovitetaan kallionhalkeamassa olevan kapeikon yläpuolelle. Vaijerilenkin suuntaan kohdistuva veto kiilaa kiilan paikoilleen.
Kiila ei pysty toimimaan suoraseinäisessä halkeamassa ja tällaisia varten on kehitetty kamu, jossa on muutama, yleensä neljä, epäkeskoa jousitettua lehteä varressa. Kun kamu työnnetään halkeamaan lehdet avautuvat seiniä vasten ja varresta vedettäessä kampeavat ulospäin, pysyen paikoillaan. Poistamista varten lehdet voidaan vetää kasaan. Nimitys ”kamu” viittaa sekä kampeamisominaisuuteen että tuotenimeen, englanniksi kamut tunnetaan yleisnimellä ”cam” ja ensimmäinen tuote oli nimeltään ”Friend”. Koska kamuissa on liikkuvia osia, niitä on käsiteltävä muita välineitä huolellisemmin ja ne tarvitsevat puhdistusta ja voitelua.
Hexat muistuttavat ulkoasultaan isoja muttereita, mutta eivät ole säännöllisiä kuusikulmioita. Hexat ovat kiiloja isompia ja hyödyntävät sekä kiilaominaisuutta että kampeamista.
Nämä ovat Suomen kallioilla yleisimmät, alan tuotekehitys on voimakasta ja luovaa ja paikallisten olosuhteiden sanelemaa. Lisäksi voidaan käyttää luonnonvarmistuksia, nauhalenkkiä puun tai sopivan kiven ympärillä.
Köyttä ei kiinnitetä suoraan kiilaan tai porahakaan, vaan väliin tulee jatko, joka muodostuu kahdesta sulkurenkaasta ja noin 15 senttimetrin nauhalenkistä. Toinen sulkurengas tulee kiilan tai porahaan lenkkiin ja toisesta kulkee köysi läpi. Näin köysi saa enemmän vapautta ja köyden voima ei kohdistu yhtä suoraan itse kiilaan, jonka köyden liike saattaisi irrottaa.
Alaköysikiipeilyssä ensimmäisenä kiipeävä sijoittaa varmistukset ja perässä tuleva purkaa ne. Tähän työhön on olemassa erityinen koukku, jolla pystyy työntämään, vetämään ja vääntämään kiinni juuttunutta esinettä kallionhalkeamasta.
Varmistaminen jäällä
thumb|Jääruuveja
Jääkiipeilyssä varmistaminen tapahtuu kuten kalliokiipeilyssäkin, mutta kiilojen sijaan käytetään jääruuveja, 10–20 cm pitkiä teräksestä tai titaanista tehtyjä 1–2 cm halkaisijaltaan olevia ruuviputkia, joissa on kierre ulkopinnassa ja hammastus jäähän tulevassa päässä. Ruuvi ruuvataan jäähän ja siihen kiinnitetään jatko ja köysi.
Lähteet
Asekuracja (wspinaczka)
Jalo Kilpinen
Kilpinen-nimellä kilpaillut Schildt saavutti vuonna 1917 Tampereen Pyynikillä seiväshypyn SM-hopeaa edustaen Suomen Lyseoiden Urheilijoiden Jyväskylän osastoa ja hypättyään 340. Mestaruuden voitti Jussi Ruoho samalla tuloksella. Uusinnassa kumpikin ylitti 345, ja tulos jäi Kilpisen parhaaksi.
Kilpinen-nimi oli Schildtin sukuperinne, sillä isoisä Wolmar Schildt oli käyttänyt lehtikirjoituksissaan samaa sukunimeä (Wolmari Kilpinen).
Sean Dyche
Sean Dyche (s. 28. kesäkuuta 1971 Kettering) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Tammikuusta 2023 lähtien hän on toiminut Evertonin päävalmentajana.
Ura valmentajana
Dychestä tuli vanhan seuransa Watford FC:n valmentaja kesäkuussa 2011. Hän valmensi seuran toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Englannin mestaruussarjassa sijalle 11 kaudella 2011–2012, mutta sai lähteä kauden jälkeen omistajan vaihduttua.
Lokakuussa 2012 Dyche siirtyi Mestaruussarjan Burnley FC:n valmentajaksi. Kaudella 2013–2014 hänet valittiin kolmesti kuukauden valmentajaksi, syyskuussa 2013, lokakuussa 2013 ja huhtikuussa 2014. Kausi päättyi Burnleyn toiseen sijaan ja nousuun Valioliigaan. Burnley putosi Valioliigasta kauden 2014–2015 päätteeksi. Sean Dychen johdolla Burnley kuitenkin voitti liigamestaruuden kaudella 2015-2016, ja palasi takaisin valioliigaan pelattuaan kaksi kautta mestaruussarjassa. Kaudella 2017-2018 valioliigassa Burnley sijoittui Dychen johdolla seitsemänneksi ja sai osallistumisoikeuden eurooppa-liigan alkukarsintakierroksille. Burnley ei edennyt eurooppa-liigan lohkovaiheeseen vaan hävisi kaksiosaisen alkukarsintafinaalin olympiacosia vastaan yhteismaalein 2-4.
Tammikuun lopussa 2023 Dyche teki 2,5 vuoden sopimuksen Valioliigassa putoamiskamppailuun juuttuneen Evertonin kanssa.
Lysotsyymi
thumb|Lysotsyymikide|alt= pienoiskuva|[[Metyleenisininen|Metyleenisinisellä värjättyjä lysotsyymikiteitä.]] Lysotsyymi on muun muassa kyynelnesteessä, syljessä, hiessä sekä nenän että suolen limakalvoissa esiintyvä entsyymi, joka pystyy hajottamaan prokaryoottien solukalvossa olevia polysakkarideja (peptidoglykaani ja kitodekstriini). Lysotsyymiä tutkittiin aikanaan sen antiseptisten ominaisuuksien vuoksi, mutta spesifiset antibiootit korvasivat sen tässä suhteessa. Lysotsyymin bakteereja tuhoava vaikutus erityisesti grampositiivisiin bakteereihin perustuu bakteerin soluseinämän peptidoglykaanikerroksen sidosten pilkkomiseen, jonka seurauksena bakteerisolun osmoottinen tasapaino häiriintyy ja se siten mahdollistaa myös muiden entsyymien tunkeutumisen tuhoamaan bakteerin. Gramnegatiivisiin bakteereihin lysotsyymi tehoaa heikosti, sillä entsyymi ei pysty läpäisemään lipopolysakkaridikerrosta, joka peittää näiden bakteerien ulkokalvoa. Lysotsyymiä erittyy esimerkiksi silmän pääkyynelrauhasesta että lisäkyynelrauhasista. Lysotsyymin pitoisuus terveen ihmisen kyynelnesteessä on lähes 2 mg/ml eli 20–40 % kyynelnesteen proteiinien kokonaismäärästä.
Lysotsyymin entsyyminumero on EC 3.2.1.17 ja CAS-numero 9001-63-2 sekä elintarvikkeissa käytettäessä aineen E-koodi on E 1105. Lysotsyymiä voidaan valmistaa kananmunanvalkuaisista ja sitä voidaan käyttää kypsytettyihin juustoihin ja eräisiin alkoholijuomiin. Lysotsyymillä ei ole elintarvikkeissa määritelty hyväksyttävää päivittäistä enimmäissaantia (ADI).
Da Da Dam
”Da Da Dam” on Paradise Oskarin kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Hän sävelsi ja sanoitti kappaleen itse ja sovitti sen yhdessä Leri Leskisen kanssa. Kappale kertoo tarinan pienestä koulupojasta, joka haluaa pelastaa maailman ilmastonmuutokselta. ”Da Da Dam” on myös Paradise Oskarin 4. toukokuuta 2011 julkaistulla debyyttialbumilla Sunday Songs.