cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Unta ja totta - Toisenlainen Toivo Kärki på annat vis
Albumin kappalevalikoima koostuu Toivo Kärjen sävellyksistä seuraavasti:
- Suomeksi aiemmin julkaistut tangot ruotsinkielisinä, alkuperäisin tekstein  (4 kpl)
- Ruotsinkielisiin runoihin sävelletyt kappaleet  (7 kpl)
- Karjalan Liiton vuoden 1981 kilpailuun sävelletyt kappaleet  (3 kpl)
- Sota-aikaiset kuorosävellykset  (2 kpl)
- Vuoden 1985 kantelesävellyskilpailuun tehdyt sävellykset  (1 kpl)
Kaikki kappaleet ovat ensilevytyksiä, ainakin kyseisessä muodossa. Esiintyjinä ovat soololaulajat Leena Suurpää, Petter Korkman, Elsa Korkman, Julia Korkman, Saara Lindahl, Petri Pöyhönen, Katja Hirvonen ja  Laura Mäkelä sekä erilaiset näistä muodostetut lauluryhmät, lisäksi Anu Itäpellon johtama kanteleryhmä. Säestäjinä toimivat Jukka Särkkä kitara, Sanna Salmenkallio viulu, Mauri Kuokkanen alttoviulu, Jan-Erik Mansikka piano ja Pirkka Isotalo basso. Albumin ulkoasun suunnitteli Seppo Kärki.
Projektin taustat
Vuonna 2008 Toivo Kärjen tyttärentytär Leena Suurpää kiinnostui vaarinsa julkaisemattomasta sävellystuotannosta. Hän otti yhteyttä enoonsa Kalervo Kärkeen, joka hallinnoi isänsä Toivo Kärjen jäämistöä, ja levyn idea alkoi hahmottua. Leenan miehen Petter Korkmanin toisena kielenä on ruotsi, ja siitä kehkeytyi ajatus ruotsinkielisestä materiaalista, jota jäämistössä olikin varsin paljon. Toivon suuri Karjala-rakkaus ilmeni jäämistössä olleesta runsaasta julkaisemattomasta Karjala-aineistosta, ja siitä saatiin albumin toinen kantava teema. Loppu koottiin sekalaisista eri syistä julkaisematta jääneistä kappaleista. Puoliammattimaisesti laulamista harjoittanut Leena koosti tuntemistaan laulajista ja muusikoista albumin tekoon osallistuneen ryhmän. Albumi valmistui keväällä 2009, ja sen merkeissä järjestettiin kaksi konserttia, Pitskun Kulttuurikirkossa 20.4.2009 ja G18-salissa 16.6.2009. Kummassakin esitettiin albumin kaikki kappaleet.
Albumin sisältö
1. Nu går jag sorgsen här (Siks oon mä suruinen 1944) (san. Joel Rundt, sov. Jukka Särkkä, es. 5-henkinen lauluryhmä)
2. Ota oppia sienistä (1983, san. Jorma Toiviainen, sov. Jan-Erik Mansikka, es. Elsa Korkman)
3. Unta ja totta (1980, san. Reino Helismaa 1943, sov. Jan-Erik Mansikka, es. Petter Korkman)
4. I folkviseton (1984, san. Nils Ferlin, sov. Jukka Särkkä, es. Julia Korkman)
5. Hjärtat  (1975, san. Benedict Zilliacus, sov. Jukka Särkkä, es. Leena Suurpää ja Julia Korkman)
6. Damernas tango  (Naisten tango 1947) (san. Joel Rundt, sov. Jan-Erik Mansikka, es. Petri Pöyhönen)
7. Gick jag allena (1952, san. Nils Ferlin, sov. Jukka Särkkä, es. Leena Suurpää ja Julia Korkman)
8. Miepäs laulal lapsev virren   (1981, san. Kristiina Galaktjonova, sov. Petter Korkman, es. lauluryhmä)
9. Oli ennein onnimanni (1981, san. Aleksi Seppänen, sov. Petter Korkman, es. lauluryhmä)
10. Onnen tyttö ensimmäini (1981, san. Oksenie Huovinen, sov. Petter Korkman, es. lauluryhmä)
11. Tag mig  (1988, san. Harriet Löwenhjelm, sov. Jukka Särkkä, es. Julia Korkman)
12. Men liljorna de växa upp om våren  (1984, san. Alexander Slotte, sov. Jukka Särkkä, es. Leena Suurpää ja Julia Korkman)
13. Min älskade  (1988, san. Ulla Pironi, sov. Jukka Särkkä, es. Leena Suurpää ja Julia Korkman)
14. Tervetuloa  (1985, san. Eeva Kilpi, sov. Jan-Erik Mansikka, es. Katja Hirvonen)
15. Sen lounaistuuli toi (1988, san. Matti Lepistö, sov. Jukka Särkkä, es. Laura Mäkelä)
16-20. Pieni sarja Mateli Kuivalattarelta kirjaanpantuja kansanrunoja  (1985, san. Mateli Kuivalatar, sov. Jan-Erik Mansikka, es. Elsa Korkman, Leena Suurpää, Saara Lindahl)
21. Varför ringer inte hon (Miksi puhelin ei soi 1965)  (san. Marita Lindquist, sov. Jan-Erik Mansikka – Sanna Salmenkallio, es. Petri Pöyhönen)
23. Istuin illalla tuvassa (1943, san. Aleksanteri Aava, sov. Jukka Särkkä, es. Leena Suurpää ja Julia Korkman)
24. En nattviol (1984, san. Olof Bergman, sov. Jukka Särkkä, es. Leena Suurpää ja Julia Korkman)
25. Liljan  (Liljankukka 1945) (san. Lars Huldén, sov. Jukka Särkkä, es. lauluryhmä)
26. Foxtrot 4  (1985, sov. Toivo Kärki, es. Kanteleryhmä)
Aiheesta muualla
Pirkko Kotirinta: Toivo Kärki sävelsi myös ruotsiksi ja kuoroille, Helsingin Sanomat 19.4.2009
Wilhelm Kvist: En annorlunda Toivo Kärki, Hufvudstadsbladet 23.4.2009
Juha Seitz: Levyarvostelu, Ilkka 4.9.2009
Lena von Bonsdorff: Kärki i folkviseton, Hufvudstadsbladet 14.10.2009
Saat miehen kyyneliin (albumi)
20 suosikkia – Saat miehen kyyneliin on suomalaisen pop-yhtye Jormasin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1996. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmasarjaa.
Monisto
thumb|220px|[[Pallo (geometria)|Pallon pinta on kaksiulotteinen monisto, koska se voidaan esittää kaksiulotteisilla kartoilla.]] Matematiikassa monisto on topologinen avaruus, joka näyttää lokaalisti euklidiselta avaruudelta \R^n. Esimerkiksi käyrät ovat yksiulotteisia eli 1-monistoja, pinnat kaksiulotteisia eli 2-monistoja. Yksinkertaisia esimerkkejä monistoista ovat \R^n, yksikköpallo S^n ja erinäiset sileät pinnat.
Monistot ovat kenties yksinkertaisimpia ja parhaiten tunnettuja käsitteitä geometriassa ja topologiassa. Niiden lokaali topologia on triviaali, mikä tekee niiden tutkimisesta yksinkertaisempaa. Toisaalta niiden globaali geometria voi olla hyvinkin monimutkainen. Fysiikassa ja matematiikassa monet luonnolliset objektit, kuten symmetriaryhmät ja aika-avaruus, mallinetaan monistoilla. Differentiaaligeometriassa monistoon liitetään differentioituva struktuuri, ja niin sitä voidaan tutkia analyysin menetelmin.
Määritelmä
Riippuen siitä paljonko stuktuuria monistolta oletetaan, saadaan eri luokkia monistoista, joilla kullakin on oma teoriansa.
Topologinen monisto
Sanomme, että topologinen avaruus on topologinen n-monisto, jos
Lokaali homeomorfisuus avaruuden \R^n kanssa tarkoittaa sitä, että jokaisella n-moniston pisteellä on jokin ympäristö, joka on homeomorfinen avaruuden \R^n kanssa. Koska itse avaruus \R^n on homeomorfinen minkä tahansa avaruuden \R^n avoimen pallon kanssa, voidaan ehto 3. korvata yhtäpitävällä ehdolla: avaruus on lokaalisti homeomorfinen avaruuden \R^n avoimen pallon kanssa.
Toinen ekvivalentti tapa määritellä topologinen monisto juontaa Whiteheadilta ja Vebleniltä. Oletetaan että M on joukko. Määritellään joukon M topologisen moniston struktuuriksi laskennallinen joukko X:n alijoukkoja U_i, missä i \in \N, ja bijektiivisiä kuvauksia, jotka toteuttavat seuraavat kolme aksioomaa.
Sanomme, että funktiot f_i ovat koordinaatti­funktioita, ja että joukot U_i muodostavat kartaston. Kuvauksia sanomme koordinaattimuunnoksiksi. Kuvaukset f_i indusoivat M:lle topologian, joka on numeroituva Hausdorffin avaruus. Kokonaislukua n \in \N edellisessä määritelmässä kutsutaan moniston ulottuvuudeksi, ja se on yksinkertaisin topologinen invariantti monistolle.
Tämä määritelmä on kätevä, koska se yleistyy helposti moniin muihin struktuureihin. Keskeistä tässä on jatkuvien kuvausten kokoelma, missä  ovat avoimia. Jatkuvia kuvauksia voi yhdistää, jos niiden arvo- ja määrittelyjoukot ovat yhteensopivia. Näin saadaan n.k. semiryhmä. Ks. esimerkiksi. Valitettavasti koordinaattifunktiot ja kartastot eivät ole yksikäsitteisiä; samalle monistolle voi antaa eri kokoelman kordinaattifunktioita. Mutta jokainen kartasto indusoi topologian, ja jos kaksi kartastoa indusoi saman topologian, niin molemmat struktuurit ovat ekvivalentteja. Sanomme siis, että topologiset monistot ovat ekvivalentteja, jos ne ovat homeomorfisia topologisina avaruuksina.
Sileä ja differentioituva monisto
Sanomme, että M on sileä monisto, jos sille on valittu kartasto (U_i,f_i) (ks. yllä), joille oletamme, että
Sanomme, että monisto on luokassa C^k tai, jos koordinaattimuunnokset kuuluvat kyseiseen luokkaan funktioina. Ensimmäisessä tapauksessa voimme myös sanoa, että monisto on k-kertaa derivoituva.
Vaikka topologisille monistoille kartaston valinta ei aiheuttanut ongelmia, niin sileille ja differentioituville monistoille on asia toisin. Näin ollen, vaikkei niin usein eksplisiittisesti tehdä, on pidettävä mielessä että kullekin monistolle on valittu jokin kartasto. Määritelläksemme ekvivalentit sileät monistot tarvitsemme sileän kuvauksen käsitteen. Olkoon M,N sileitä monistoja, joille olemme valinneet kartastot (U_i,f_i) ja (V_j,g_j), vastaavasti. Määrittelemme, että jatkuva kuvaus h: M \to N on sileä (tai esim. C^k), jos
Vastaavasti määrittelemme C^k-kuvaukset ja kaikki muut vastaavat funktioluokat. Jos kuvaus h on bijektiivinen ja sen käänteiskuvaus h^{-1} on myös sileä, niin sanomme että monistot ovat diffeomorfisia (eli tietyssä mielessä ekvivalentteja).
Mielenkiintoinen kysymys on, että voiko samalla topologisella monistolla olla eri sileitä kartastoja, jotka eivät ole keskenään diffeomorfisia. Vastaus on kyllä, minkä osoitti matemaattisen yhteisön suureksi yllätykseksi. Milnor konstruoi sileän moniston, joka on homeomorfinen 7-ulotteisen pallon kanssa, mutta joka ei ole diffeomorfinen sen kanssa. Myöhemmin on löydetty suuri määrä muita esimerkkejä. Tällaista tulosta ei pystytty edes kuvittelemaan ennen täsmällistä moniston määritelmää. Maininnan arvoista on, että tätä ongelmaa ei esiinny yhdessä ja kahdessa ulottuvuudessa, jolloin topologiselle monistolle voi antaa vain yhden sileän struktuurin, diffeomorfismia vaille. Tämä on seurausta uniformisaatioteoreemasta.
Liejukotilo
Liejukotilo on peräisin Euroopan makeista vesistä, mutta se on levinnyt ihmisen mukana Pohjois-Amerikkaan. Se elää tyypillisesti seisovissa tai hitaasti virtaavissa vesissä. Se kestää hyvin erilaisia vesioloja.
Monisto
Riemannin pinta ja kompleksiset monistot
Kuten edellä, sanomme, että sileä monisto M on kompleksinen monisto, jos sen ulottuvuus on parillinen (n=2k) ja lisäksi kartastot toteuttavat seuraavat ehdot:
Liejukotilo
Liejukotilot lisääntyvät nopeasti. Ne voivat kutea 2-3 kertaa vuodessa ja tuottaa kerralla 150 munaa. Yksilö saavuttaa sukukypsyyden noin vuoden iässä ja elää 13-25 kuukautta.
Monisto
Riemannin pinta ja kompleksiset monistot
Kokonaislukua k=n/2 sanotaan moniston kompleksiseksi ulottuvuudeksi. Jos kompleksinen ulottuvuus on yksi, eli reaalinen ulottuvuus on kaksi, niin monistoa kutsutaan Riemannin pinnaksi.
Affiini varisto
Algebrallisessa geometriassa on samanlainen määritelmä kuin yllä, missä koordinaattimuunnokset ovat rationaalisia kuvauksia ja koordinaattijoukko \R^n korvataan jollakin varistolla V_k. Tällöin ei käytetä yllä esitetyn kaltaista topologiaa, vaan nk. Zariskin topologiaa.
.NET Messenger Service
.NET Messenger Service on Microsoftin kehittämä pikaviestintä- ja läsnäolonseurantajärjestelmä. Käyttäjätunnuksena toimivat Microsoft Passport Networkiin luodut sähköpostitunnukset.
Monisto
Sileän moniston struktuureita
Tässä osiossa tarkastelemme sileälle monistolle määriteltyjä struktuureita, joita tutkitaan syvällisemmin Riemannin geometriassa. Oletamme tässä aina, että M on sileä monisto jollain sileällä kartastolla. Tarvitsemme ensin tangenttiavaruuden käsitteen.
.NET Messenger Service
Virallisista pikaviestintäohjelmista .NET Messenger Serviceä käyttävät Windows Live Messenger, MSN Explorer ja Windows Messenger. Kolmannen osapuolen ohjelmista mm. Adium, Pidgin, Trillian, Miranda IM ja Mercury Messenger tukevat .NET Messenger Service tunnuksia.
Tour Gan
Tour Gan (tunnettiin aikaisemmin nimellä Tour Nobel) on pilvenpiirtäjä Ranskan pääkaupungin Pariisin lähellä. Se sijaitsee La Défensen alueella. Toimistokäytössä oleva rakennus rakennettiin vuosina 1972-1974, ja se yltää 187 metrin korkeuteen. Kerroksia pilvenpiirtäjässä on yhteensä 44. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Harrisson & Abramovitz sekä J. P. Bisseuil.
Monisto
Tangenttiavaruus
Olkoon p \in M mielivaltainen piste. On olemassa jokin kartta (U,f), jolle p \in U. Lokaalisti tälle pisteelle määrittelemme tangenttivektorit. Kun tarkastelemme koordinaatteja f, niin v_U(p) vastaa suuntavektoria v_U(p) jonka kanta on pisteessä f(p). Voimme myös ajatella sitä suoran f(p)+tv, missä v \in \R_+, nopeusvektorina. Ongelma tosin on, että monistoilla kaiken pitäisi olla määritelty invariantisti. Mitä siis, jos ottaisimme toiset koordinaatit (V,g) samalle pisteelle. Tällöin sanomme, että vektorit v_V(p) ja v_U(p) ovat ekvivalentteja, jos
.
Tässä oikeanpuoleinen derivaatta on funktion g\circ f derivaatta lineaarisena kuvauksena. Näin kullekin moniston pisteelle on yksi ja vain yksi tangenttiavaruus, jota merkitään T_pM, joka on isomorfinen \R^n:n kanssa. Edellisestä määritelmästä on mahdollista määritellä sileä tangenttimonisto, joka sisältää kaikki tangenttiavaruudet T_pM yhteen, ja sitä merkitään TM. Tangenttiavaruus on esimerkki vektorikimpusta. Moniston karttakuvaukset indusoivat karttakuvaukset seuraavasti. Olkoon kartasto monistolla M. Sitten määrittele
ja translaatiokuvaukset on annettu koordinaateissa kaavalla
Nyt jos määrittelemme topologisen avaruuden, missä samaistamme pisteet, jotka vastaavat toisiaan jollain translaatiokuvauksella. Tällöin inkluusiot ovat karttakuvauksia, ja lukija voi tarkistaa vektorikimpun aksioomat.
Riemannin monisto
Sileä monisto on Riemannin monisto, jos voimme määritellä sileän bilineaarisen positiivisesti definiitin tensorikentän, eli jokaisessa pisteessä on määritelty kuvaus
,
joka toteuttaa seuraavat ehdot.
Riemannin monistoille voidaan määritellä etäisyysfunktio, ja siten niistä tulee metrisiä avaruuksia. Jos pudotamme oletuksen, että metriikka g on positiivisesti definiitti saamme semi-definiitit riemannin monistot. Näistä tärkeimmät ovat Lorenzin monistoja, jotka mallintavat yleisen suhteellisuusteorian aika-avaruutta, ja siten koko universumia. Tällöin metriikkaan liittyvä kaarevuus kuvaa painovoimaa Einsteinin yhtälöitten kautta.
Symplektinen monisto
Symplektinen monisto on Riemannin monisto, jolle voidaan määritellä sileä kuvaus
,
joka toteuttaa seuraavat ehdot.
Tärkein esimerkki symplektisestä monistosta on mielivaltaisen sileän moniston tangenttiavaruus TM. Tämä on keskeisessä roolissa, kun ratkaistaan epälineaarisia ensimmäisen asteen osittaisdifferentiaaliyhtälöitä nk. karakteristika-menetelmällä. Symplektiset monistot ovat keskeisessä asemassa Hamiltonisessa mekaniikassa.
Melkein kompleksinen monisto
Melkein kompleksinen monisto on sileä monisto, jolle voidaan määritellä sileä kuvaus
,
joka toteuttaa seuraavat oletukset.
Jokainen kompleksinen monisto on melkein kompleksinen, mutta ei toisinpäin. Melkein kompleksit monistot ovat luonnollisia objekteja, jotka yleistävät kompleksista geometriaa. Lisäksi tensorin J avulla voidaan ilmaista analyyttiset ja anti-analyyttiset vektorikentät ja funktiot.
Oppi ja liitot
Oppi ja liitot, joka aikaisemmin tunnettiin yleisesti nimellä Opin ja liittojen kirja, on eräs mormonismin pyhistä kirjoituksista. Kirjasta on useita versioita, joita eri mormoniyhteisöt ovat julkaisseet. Kirja sisältää Jumalan Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon johtajilla antamia ilmoituksia, jotka koskevat kirkon rakennetta ja oppia, evankeliumin liittoja ja siunauksia sekä yksityishenkilöille annettuja kehotuksia, rohkaisun ja neuvon sekä varoituksen sanoja sekä tulevaisuutta.
Historia
Opin ja liittojen ensimmäisen versio julkaistiin vuonna 1835. Sitä ennen kirkossa oli käytetty vuonna 1833 julkaistua teosta nimeltä Käskyjen kirja (engl. Book of Commandments), joka sisälsi 65 kirkon alkuajan ilmoitusta, jotka profeetta Joseph Smith ja Oliver Cowdery kertoivat saaneensa jumalalta. Kiihtynyt väkijoukko kuitenkin tuhosi kirjapainon, jossa teosta painettiin, sekä painolaatat, ennen kuin montakaan versiota oli ehditty painaa. Käskyjen kirjasta säilyi kuitenkin koko joukko jo painettuja arkkeja, joista sidottiin myöhemmin muutama kappale Käskyjen kirjaa. Käskyjen kirjan alkuperäisversio on hyvin harvinainen, mutta teoksesta on otettu uusintapainoksia The Church of Christ (Temple Lot) -kirkossa, joka pitää Käskyjen kirjaa pyhänä kirjoituksena.
Syyskuun 24. päivänä 1835 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon yleiskonferenssi asetti toimituskomitean toimittamaan Käskyjen kirjasta uuden, ajantasaistetun version. Komiteaan kutsuttiin kirkon profeetta ja ilmestyksensaaja Joseph Smith, Oliver Cowdery, Sidney Rigdon sekä Frederick G. Williams. Komitea aloitti Käskyjen kirjan ilmoitusten muokkaus- ja uudistustyön. Se päätti jakaa kirjan kahteen osaan, "oppiin" ja "liittoihin". "Oppi"-osio sisälsi kuusi Luentoa uskosta (engl. Lectures on Faith), jotka oli pidetty kirkon alkuaikojen "Profeettojen koulussa". Nämä käsittelivät tärkeitä opillisia kysymyksiä, kuten Jumalan olemusta ja uskon sekä tekojen suhdetta. "Liitot"-osioon otettiin 103 ilmoitusta, jotka käsittelivät kirkon rakennetta ja sen oppeja. Ilmoitukset numeroitiin. Koska numero 66 annettiin vahingossa kahteen kertaan, sisälsi lopullinen versio vain 102 lukua.
Komitea sai työnsä päätökseen 17. helmikuuta 1835. Se ilmaisi lopputuloksen edustavan kirkon uskoa ja periaatteita. Teos esiteltiin kirkon yleiskonferenssille 17. elokuuta 1835. Vaikka suurin osa edustajista ei tuntenut teoksen tekstiä, he todistivat, että julkaisua varten kootut ilmoitukset olivat todet, koska Pyhä Henki oli asian heille ilmoittanut. Konferenssi hyväksyi teokseen kootut ilmoitukset yksimielisesti Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon opiksi ja liitoiksi sekä määräsi teoksen julkaistavaksi. Teos julkaistiin vielä samana vuonna nimellä Doctrine and Covenants of the Church of the Latter Day Saints: Carefully Selected from the Revelations of God ("Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon oppi ja liitot: valittu huolellisesti Jumalan ilmoituksista").
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon versio
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko laskee Opin ja liitot yhdeksi pyhistä kirjoituksista yhdessä Raamatun, Mormonin kirjan ja Kallisarvoisen helmen kanssa. Nykyisin käytössä olevassa versiossa on 138 lukua ja kaksi virallista julistusta. Nämä jakautuvat seuraavasti:
Vuoden 1844 versio lisäsi kahdeksan uutta ilmoitusta vuoden 1835 versioon. Nykyisessä versiossa nämä ovat numeroiltaan 103, 105, 112, 119, 124, 127, 128 ja 135. Vuoden 1876 versio lisäsi 26 ilmoitusta, joita ei ollut aikaisemmissa versioissa. Nykyään nämä ovat luvut 2, 13, 77, 85, 108-111, 113-118, 120-123. 125. 126. 129-132 ja 136. Lisäksi tämä versio järjesti luvut uudelleen summittaiseen aikajärjestykseen aikaisemman aiheenmukaisen järjestyksen sijasta ja jakoi ilmestykset jakeisiin.
Vuosien 1882 ja 1883 versiot sisälsivät kaksi profeetta John Taylorin saamaa ilmoitusta pappeuden järjestyksestä. Ne selkiinnyttivät pappeuden, varsinkin seitsenkymmenten, roolia, ja edellyttivät korkeiden pappeuden haltijoiden elävän moniavioisissa liitoissa, mikäli he halusivat säilyttää virkansa. Kirkon luovuttua moniavioisuuden harjoittamisesta vuonna 1890 nämä luvut poistettiin myöhemmistä painoksista.
Vuonna 1981 Oppiin ja liittoihin lisättiin luvut 137 ja 138. Edellinen oli profeetta Joseph Smithin 21. tammikuuta 1836 tuolloisen Kirtlandin temppelissä suoritetun endaumenttitoimituksen yhteydessä saama näky, jonka mukaan lapsena kuolleet pelastuvat kirkkauden korkeimpaan asteeseen, korotukseen. Jälkimmäinen luku on profeetta Joseph F. Smithin 3. lokakuuta 1918 saama näky Kristuksen käynnistä henkimaailmassa ja kuolleiden lunastuksesta. Nämä ovat viimeiset MAP-kirkon versioon lisätyt ilmoitukset.
Vuonna 1921 teoksesta poistettiin Luennot uskosta. Virallisesti selitettiin, etteivät ne koskaan olleet olleetkaan osa kanonista Oppi ja liitot -teosta eikä niiden teologia näin ollen sitonut kirkkoa.
Kristuksen yhteisön versio
Kristuksen yhteisö (engl. Community of Christ), joka aikaisemmin tunnettiin nimellä Reorganisoitu Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko, julkaisi ensimmäisen oman versionsa Opista ja liitoista vuonna 1864. Se perustui vuoden 1844 editioon. Vuonna 1878 yhteisön yleiskokous päätti, että kirkon profeetan Joseph Smith III:n saamat ilmoitukset olivat samanarvoisia Joseph Smithin saamien ilmoitusten kanssa ja että ne piti näin ollen liittää osaksi Oppia ja liittoja. Tämän jälkeen Kristuksen yhteisö on liittänyt johtajiensa saamat ilmoitukset osaksi Opin ja liittojen kirjaa, joka täten alati kasvaa.
Kristuksen yhteisön nykyään käyttämässä versiossa on 163 lukua, jotka jakautuvat seuraavasti:
Kristuksen yhteisö poisti luennot uskosta jo vuonna 1897. Vuoden 1970 yleiskokous totesi vuosien 1835 ja 1844 versioiden välillä teokseen liitetyn useita ilmoituksia ilman kirkon yleiskonferenssin hyväksyntää. Se poisti kirjasta luvut 107, 109, 110, 113 ja 123 ja liitti ne kirjaan eräänlaiseksi historialliseksi liitteeksi. Vuoden 1990 yleiskokous poisti tämän kokonaan. Lisäksi Kristuksen yhteisön käyttämässä versiossa ei ole MAP-kirkon version lukua 132., joka säätää moniavioisuuden. Sen sijaan siinä on vuoden 1844 version ilmoitus, jossa moniavioisuus tuomitaan syntinä.
Presidentti Veazeyn aikana lisätyistä kahdesta ilmoituksesta ensimmäinen käsittelee pyhien kirjoitusten asemaa, toinen taas kastetta ja siihen liittyviä kysymyksiä kirkon jäsenyydestä. Ilmoitus 163 toteaa, että pyhät kirjoitukset ovat ihmisten kirjoittamia ja siksi historiallisissa, luonnontieteellisissä ja vastaavissa kysymyksissä erehtyviä. Ilmoitus 164 toteaa, että myös muissa kirkkokunnissa toimitettu kaste on pätevä, joten muissa yhteisöissä kastetut voidaan ottaa Kristuksen yhteisön jäseniksi konfirmaatiossa. Ilmoitus toteaa myös, että kasteesta voidaan johtaa kirkon jäsenten tasavertaisuus. Heitä ei voida erotella tai asettaa eriarvoiseen asemaan esimerkiksi sukupuolen tai seksuaalisen suuntautumisen perusteella. Ilmoitus paransikin homoseksuaalien asemaa Kristuksen yhteisössä.
Nortoninlahti
Nortoninlahti on Beringinmeren lahti läntisessä Alaskassa Sewardin niemimaan eteläpuolella. Tämän Nortoninlanden koillisosan muodostaa Norton Bay -lahti. Nortoninlahti on 240 km pitkä ja 200 km leveä. Yukonjoki laskee Nortoninlahteen sen eteläpuolella. Lahden pohjoisrannalla sijaitsee Nomen kaupunki. Myös paikkakunnat Elim, Golovin ja Koyuk sijaitsevat sen välittömässä läheisyydessä.
Nortoninlahti on ollut jupikkien ja inupiattien asuinseutua vuosisatojen ajan. Se on näiden kahden kansan välinen raja. Inupiatit elävät lahden pohjoispuolella ja jupikit sen eteläpuolella.
Kapteeni James Cook tutki lahtea syyskuussa vuonna 1778. Hän nimitti sen Sir Fletcher Nortonin mukaan, joka oli tuolloinen Britannian parlamentin alahuoneen puhemies.
Chamleunesouk Ao Oudomphonh
Chamleunesouk Ao Oudomphonh (s. 24. syyskuuta 1978) on laosilainen pikajuoksija.
Ao Oudomphonh edusti maataan 2004 Ateenan kesäolympialaisissa sadan metrin juoksussa, mutta jäi omassa alkuerässään seitsemänneksi ajalla 11,30 jättäen taakseen vain Afganistanin Masound Azizin, eikä päässyt jatkoon. Ao Oudomphonh toimi samoissa olympialaisissa maansa lipunkantajana.
Karin
Karin on naisen etunimi, lähinnä pohjois­maissa sekä saksan- ja hollannin­kielisissä maissa esiintyvä lyhentymä nimestä Katariina. Ruotsin kielessä nimestä esiintyy myös c:llä kirjoitettu muunnos Carin.
Suomessa nimi Karin on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 9 037 henkilölle. Karinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Katariinan päivänä 25. marraskuuta.
Aleksandrów Kujawski
Aleksandrów Kujawski on kaupunki ja oma kuntansa Aleksandrówin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 12 102. Aleksandrów Kujawski on sekä piirikuntansa että viereisen Aleksandrów Kujawskin maalaiskunnan hallintokeskus.
Historia
Varhaisimmat jäljet asutuksesta nykyisen Aleksandrów Kujawskin alueella ovat neoliittiselta kaudelta noin vuodelta 5000 eaa.
Kaupungin alue kuului 1800-luvulla Venäjän Puolaan. Vuonna 1860 rakennetun ja 1862 käyttöönotetun Varsovan-Bydgoszczin-rautatien rakentamisen ja perustamisen ansiosta kaupunki, jonka nimi oli aluksi Trojanów, syntyi rautatieaseman viereen. Se toimi myös Preussin-rajan raja-asemana. Kaupungin asukasluku nousi 1860-luvun ensimmäisellä puoliskolla kahteen tuhanteen.
Ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista kaupungin, jonka nimi oli tuolloin Aleksandrów, väkiluku oli noin 9 000. Se sai kaupunkioikeudet 9. marraskuuta 1916 ja 4. helmikuuta 1919 sen nimi vaihdettiin Aleksandrów Kujawskiksi. Vuonna 1932 kaupungista tuli Nieszawan piirikunnan hallintokeskus. Sen väkiluku oli noin 9 600 vuonna 1939.
Sijainti ja maantiede
Aleksandrów Kujawski rajoittuu Aleksandrów Kujawskin ja Wielka Nieszawkan kuntiin. Kaupungin pinta-alasta noin 31 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 25 prosenttia metsää. Se sijaitsee luonnonmaantieteellisesti Inowrocławin tasangon ja Toruńin laakson rajalla.
Väestö
Vuoden 2019 lopussa Aleksandrów Kujawskin väestöstä 52,4 prosenttia oli naispuolisia ja 47,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat väestöstä 16,9 prosenttia, työikäiset 59,9 prosenttia ja eläkeikäiset 23,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Vuonna 2019 kaupungin syntyvyys oli 9,22 lasta 1 000 asukasta kohden ja luonnollinen väestönkasvu –2,55 henkeä 1 000 asukasta kohden.
Eduskunnan kirjasto
Eduskunnan kirjasto on eduskunnassa toimiva kaikille avoin eduskuntatiedon, oikeudellisen tiedon ja yhteiskuntatiedon erikoiskirjasto. Se hankkii kokoelmaansa eduskuntatyössä tarvittavaa kirjallisuutta ja muuta aineistoa sekä välittää tietoa eduskunnasta ja sen päätöksistä, laeista, oikeudesta ja yhteiskunnasta. Kirjasto on perustettu vuonna 1872, ja se on ollut kaikille avoin vuodesta 1913.
Kokoelmat
Kirjaston kokoelmiin kuuluu noin 530 000 nidettä ja lehtiä kirjastoon tulee noin 550. Aineisto on haettavissa Selma-kokoelmatietokannasta sekä Finnasta. Suurin osa aineistosta on lainattavaa. Kirjaston aineistoa voi pyytää kaukolainaksi omaan lähikirjastoonsa. Kirjasto on muun muassa Euroopan unionin, Euroopan neuvoston ja YK:n tallekirjasto. Kirjastosta löytyy esimerkiksi muiden maiden parlamenttiasiakirjoja, säädöskokoelmia, lakikirjoja ja tuomioistuinten ratkaisukokoelmia.
Kirjaston verkkosivuille on koottu kirjaston tietoasiantuntijoiden valitsemia luotettavia eduskuntatiedon, oikeudellisen tiedon ja yhteiskuntatiedon verkkolähteitä Suomesta ja maailmalta. Verkkosivuilla on muun muassa Kotimaisen oikeuskirjallisuuden haku, johon on koottu tietoa Suomea koskevista, Suomessa julkaistuista tai suomalaisten kirjoittamista oikeustieteellisistä kirjoista ja artikkeleista vuodesta 1982 lähtien.
Kirjaston tiloissa järjestetään säännöllisesti avoimia asiakaskoulutuksia kirjaston edustamilta tiedonaloilta, luentoja ja näyttelyitä.
Kirjaston yhteydessä toimivaan Eduskunnan arkistoon on talletettu eduskunnan alkuperäisasiakirjat säätyvaltiopäivistä lähtien.
Kirjaston johtajat
Kirjaston johtajina ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Kirjaston hallitus
Kirjaston hallituksessa 31.12.2021 asti toimineet;
Biriforit
Biriforit ovat gurilaista kieltä puhuva kansa Ghanan pohjoisosassa, Burkina Fason eteläosassa ja Norsunluurannikolla. Heitä on yli 200 000 henkeä.
Biriforien pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Ha harjoittavat perinteistä uskontoa ja ovat läheistä sukua lobeille.
Sharon (nimi)
Sharon on naisen etunimi, jota käytetään varsinkin englanninkielisissä maissa. Nimi on heprealaisperäinen: se pohjautuu Israelissa sijaitsevan Saaronin tasangon nimeen (hepr. HaSharon, engl. Sharon Plain). Samaa perua on myös hedelmännimi sharon.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Sharon on vuoteen 2021 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 230 naisella.
Fröjdböle
Fröjdböle on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön lounaisosassa.
Fröjdböle sijaitsee Norrlångvikenin merenlahden etelärannalla. Lahteen laskeva Fröjdbölebäcken toimii kylän luonnollisena itärajana. Etelässä kylä rajoittuu Mattkärrin ja Brokärrin kyliin ja lännessä Skogsböleen. Fröjdbölebäckenin varrella on tasaista peltomaata muun kyläalueen ollessa kallioista metsämaata. Metsäalueella on vanhoja veden täyttämiä maasälpälouhoksia. Fröjbölen asutus on harvaa ja se sijoittuu kylän läpi kulkevan Lövbölentien varrelle. Kylän pohjoisosassa meren rannalla on Sibelcon maasälpätehdas.
Fröjdböle on 1500-luvulta peräisin oleva rälssisäteri, historialliselta nimeltään Böle. Säteristä on muodostettu yksinäistila eli yhden talon kylä. Vielä 1900-luvun alussa kylässä ei ollut kantatilan lisäksi kuin neljä epäitsenäistä tilaa. 1920-luvulla kylään syntyi kolme pientilaa ja kylän etelänurkkaan lähelle Brokärrin kyläkeskusta perustettiin kansakoulu. Kylässä alkoi ennen sotia maasälpän louhiminen ja Lohjan kalkkitehdas perusti kylään maasälpätehtaan vuonna 1966. Samoihin aikoihin Fröjdbölen kansakoulu on lakkautettu. Kansakoulurakennus paloi vuonna 2014.
Douglas Coupland
thumb|250px|Douglas Coupland lukee Eleanor Rigbyä (2005) Douglas Coupland (s. 30. joulukuuta 1961) on kanadalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten esikoiskirjastaan Tuntematon sukupolvi (Generation X: Tales for an Accelerated Culture ), joka levitti käsitteen x-sukupolvi laajempaan tietoisuuteen.
Couplandin teoksissa toistuvia teemoja ovat ongelmallinen suhde ikääntymiseen ja aikuistumiseen, ironia sekä intohimoinen kiinnostus kuluttamiseen ja massaviihteeseen. Eräs toistuva teema Couplandin teoksissa on maailmanloppu eri muodoissaan.
Tour Areva
48.8925°N, 2.24167°W
Tour Areva on Ranskan pääkaupungin Pariisin lähellä La Défensessä sijaitseva pilvenpiirtäjä. Toimistokäytössä oleva rakennus rakennettiin vuosina 1972–1974, ja se yltää 184 metrin korkeuteen. Kerroksia siinä on yhteensä 44. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Roger Saubot ja François Jullien. Pilvenpiirtäjä on täysin musta: Se on päällystetty tummalla graniitilla ja tummennetuilla ikkunoilla.
Hurmio (elokuva)
Hurmio (Tšekkoslovakiassa Extase, Itävallassa Ekstase ja Symphonie der Liebe) on tšekkoslovakialainen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1933. Elokuvan on ohjannut Gustav Machatý ja pääosia näyttelevät Hedy Lamarr ja Zvonimir Rogoz.
Juoni
Eräänä päivänä Eva lähtee ratsastusretkelle ja pysähtyy uimaan. Vaatteet hän jättää hevosen selkään. Hevonen kuitenkin lähtee harhailemaan ja Eva yrittää ottaa sitä kiinni. Nuori mies nimeltä Adam saa hevosen lopulta kiinni ja Eva piiloutuu pensaaseen häveten alastomuuttaan. Adam löytää kuitenkin naisen ja antaa vaatteet takaisin. Kun Eva yrittää lähteä, hän satuttaa jalkansa ja lopulta suostuu ottamaan Adamin avun vastaan.
Illalla Eva ei kuitenkaan saa Adamia pois mielestään ja lähtee miehen asumukselle. Empimisten jälkeen he viettävät yön yhdessä. Eva unohtaa helmikaulakorunsa miehen luo seuraavana aamuna.
Evan palatessa kotiin hän löytää sieltä entisen aviomiehensä Emilin, joka on odottanut Evaa koko yön. Emil yrittää taivutella Evaa, mutta nainen sanoo kaiken olevan ohitse. Emil lähtee ja tapaa sattumalta Adamin. Adam pyytää kyytiä kaupunkiin ja matkalla hän näyttää Emilille Evan kaulakorua. Samana iltana Emil istuu yksin hotellihuoneessa ja ampuu itsensä. Adam ja Eva ovat samassa hotellissa tanssimassa, eikä Eva kerro suhteestaan Emiliin Adamille.
Fjodor Orlov
thumb|Fjodor Grigorjevitš Orlov, [[Carl Ludwig Johann Christineck 1768]] Kreivi Fjodor Grigorjevitš Orlov (ven. Фёдор Григорьевич Орлов); (19. helmikuuta [ J: 8. helmikuuta] 1741, Ljutkino, Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. toukokuuta [ J: 17. toukokuuta] 1796, Moskova, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kenraali.
Hurmio (elokuva)
Juoni
Nuoripari suunnittelee junamatkaa Berliiniin. Odotellessa Adam nukahtaa, ja Eva astuu väärään junaan.
Fjodor Orlov
Suku
Hänen vanhempansa olivat Novgorodin kuvernööri Grigori Ivanovitš Orlov (1685–1746) ja Lukeria Ivanovna Zinovieva. Hän oli toiseksi nuorin Orlovin viidestä veljeksestä. Muut veljekset olivat Ivan Grigorjevitš Orlov (1733–1791), Grigori Grigorjevitš Orlov, Aleksei Grigorjevitš Orlov ja Vladimir Grigorjevitš Orlov (1743–1831).
Sotilasura
Hän kunnostautui ensimmäisen kerran seitsenvuotisessa sodassa. Hän osallistui veljiensä mukana palatsivallankaappaukseen Pietari III:ta vastaan ja nimitettiin senaatin prokuraattoriksi.
Ensimmäisen Turkin sodan (1768–1774) aikana hän palveli amiraali Grigori Spiridovin alaisuudessa eskadroonan komentajana ja oli yksi ensimmäisistä turkkilaisten linjan läpi murtautuneista Çeşmen (Tšesme) meritaistelussa. Hydran taistelussa hän ajoi joukkoineen pakoon 18 turkkilaista laivaa. Orlovin ystävä eurooppalainen seikkailija, kreivi Saint-Germain auttoi tätä ja tämän joukkoja Turkissa tuomalla heille venäläistä teetä, tai kuten he kutsuivat sitä "Acqua Benedetta", joka auttoi venäläisiä joukkoja taistelemaan maan ilmastoa vastaan.
Vuoden 1770 24.–26. kesäkuuta saadun voiton johdosta pystytettiin Katariina II:n käskystä Tsarskoje Seloon 25 metriä korkea, Aunuksen marmorista tehty muistomerkki.
Vuonna 1775 kreivi Fjodor Orlov jäi pois aktiivipalveluksesta ja asettui asumaan lähelle Moskovaa. Hän ei milloinkaan mennyt virallisesti naimisiin, mutta sai kahdesta eri liitosta kuusi lasta, jotka Katariina laillisti ja aateloi vuonna 1796. Yksi heistä oli ruhtinas, kenraali Aleksei Fjodorovitš Orlov ja toinen kenraali Mihail Fjodorovitš Orlov.
Perhe
Ensimmäinen avovaimo oli Jelisaveta Mihailovna Gusjatnikova Popova (1757-1791), hattu- ja pellavatehtaan omistajan, Moskovan juomaviljelijöiden yrityksen pääjohtaja Mihail Petrovitš Gusjatnikov (1707-1776) tytär. Hän oli ensimmäisessä avioliiitossa Katariina II: n kamaripalvelija Aleksei Semjonovitš Popovin (1728-1780) kanssa. Jäätyään leskeksi hän solmi suhteen Fjodor Orlovin kanssa. Hän kuoli neljännen lapsensa Jelisavetan synnytyksen seurauksiin ja hänet haudattiin Donskoin luostarin hautausmaalle.
Toinen avovaimo oli Tatjana Fjodorovna Okulova Jaroslavova, os. Glinskaja (1761-1846) oli peräisin Smolenskin ylhäisaatelistosta ja ruhtinasperheen jälkeläisiä, hän valmistui aatelisneitojen Smolnan instituutista vuonna 1779. Hän oli A. M. Jaroslavovin leski, joka oli ollut Fjodor Orlovin sotilastoveri. Hänet haudattiin Bolšeohtenskojen hautausmaalle Pietariin. vasen|pienoiskuva|253x253px|Kenraali Fjodor Orlov, [[Dmitri Levitski n. 1785]] Fjodor Grigorjevitš Orlovin lapset (joita kutsuttiin häveliäisyyssyistä "oppilaiksi"):
Aleksei, Grigori, Mihail ja Jelisaveta ovat Jelisaveta Mihailovna Gusjatnikovan lapsia; Fjodor ja Anna ovat Tatjana Fjodorovna Jaroslavovan lapsia. Keisarinna Katariina II:n asetuksella 27. huhtikuuta 1796 heille kaikille myönnettiin aatelisoikeudet, Orlovien sukunimi ja vaakuna. Kuolinvuoteellaan Fjodor Orlov kehotti lapsiaan: "Eläkää yhdessä, niin kuin asuimme yhdessä veljieni kanssa, silloin itse Potemkin ei erottanut meitä toisistamme." Hän kuoli 55-vuotiaana ja hänet haudattiin Otradan kartanoon Orlovin suvun hautaholviin.
Zen ja moottoripyörän kunnossapito
Zen ja moottoripyörän kunnossapito (koko nimeltään Zen ja moottoripyörän kunnossapito: tutkimusmatka arvojen maailmaan) on Robert M. Pirsigin vuonna 1974 ilmestynyt matkakertomuksen muotoon kirjoitettu teos laadun filosofiasta ja sen etsinnästä.
Juoni
Kirjassa on neljä päähenkilöä, kertojaminä, hänen 11-vuotias poikansa Chris sekä heidän ystäväpariskuntansa John ja Sylvia Sutherland, jotka yhdessä muodostavat kaksi moottoripyöräkuntaa.
Moottoripyörän kunnossapito on teoksessa toistuva teema, joka ilmenee esimerkiksi konkreettisina moottoripyörän huoltotoimenpiteinä ja moottoripyörän tarkastelussa käsitejärjestelmänä sekä henkilöiden erilaisten teknologiasuhteiden vertauskuvana.
Vahvimpia teoksen jännitteistä syntyy kertojaminän nykytilanteen ja hänen menneisyytensä välille. Kertojalla on vähitellen kertyneitä muistikuvia ja muita "todisteita" siitä, että hän on aiemmin ollut merkittävä ajattelija, jonka intensiivinen ajatustyö katkeaa normista poikkeavaan käytökseen, diagnoosiin mielisairaudesta ja sähköhoitoihin. Tämä jännite vaikuttaa suuresti myös kertojaminän ja Chrisin väliseen suhteeseen, sillä kirjassa nimenomaan Chris yhdistää kertojaminän historian kaksi osaa, joiden välisenä rajana on mielisairaala ja muistuma suljetusta lasiovesta.
Magus
Magus on vuosina 1989–2001 ilmestynyt suomalainen roolipelaamisen harrastelehti. Sitä ilmestyi neljä numeroa vuodessa 50 numeron verran. Lehti sisälsi muun muassa ideoita ja seikkailuja roolipelaajille sekä kertoi ja arvosteli roolipelialan uusia tuotteita. Maguksessa ilmestyi Petri Hiltusen Praedor-sarjakuvia.
Maguksen läpileikkaus kuvaa hyvin roolipelaamisen kehittymistä Suomessa pienen porukan pöytäpeleistä larppaamisen käsittäväksi valtavirtaharrastukseksi. Magusta julkaisi roolipelien maahantuoja ja suomentaja Ace pelit Oy. Päätoimittajina toimivat Mika Laaksonen ja Jyrki Tudeer.
Roman Zobnin
pienoiskuva|250px|Roman Zobnin vuonna 2018 Roman Sergejevitš Zobnin (, s. 11. helmikuuta 1994 Irkutsk) on venäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Spartak Moskovaa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Zobnin on pelannut useissa Venäjän nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Venäjän A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Kazakstania vastaan. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Hän on kesäkuun 8. päivään 2021 mennessä pelannut 35 A-maaottelua, joissa 29 kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei ole maaotteluissaan tehnyt.
Asila
Asila on kylä entisen Angelniemen kunnan alueella Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kokkilantien varrella, ja sitä rajaavat Ketola, Valttila, Kanamäki ja Kokkila. Kapeasta luode–kaakko-suuntaisesta kiilamaisesta kyläalueesta valtaosa on mäkistä metsämaisemaa.
Asilan asutus on keskittynyt Kokkilantien varteen. Mitään selvää yhtenäistä kyläaluetta Asila ei kuitenkaan muodosta. Kylän alueella on useita korkeita metsäisiä ja kallioisia mäkiä, kuten Härkämäki. Mäkien väliset alueet ovat joko peltoina tai niittyinä. Kylän eteläosan läpi virtaa Halikonlahteen laskeva Kuohanoja.
Asila on myöhäisempi uudisasutuskylä, sillä se kuului ruotsalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylässä on aina ollut vain yksi kantatila, josta on maininta 1560-luvulta. Tämän vuoksi kylässä vuonna 1783 toteutettu isojako ei muuttanut kylän rakennetta millään tavalla. Asilaan ilmestyi toinen tila vasta vuonna 1903, jolloin Rantaniityn torppa itsenäistyi. Ennen sotia itsenäistyivät myös Härmälä ja Kärri. Siirtoväelle lohkottiin Asilasta kolme maatilaa.
Epione
pienoiskuva|[[400 eaa.|400 eaa. Epione seisoo puolisonsa Asklepioksen vieressä. Epione oikealla. Ateena, Kreikka.]] Epione oli kreikkalaisessa mytologiassa kivunlievityksen jumalatar. Hän on Asklepioksen puoliso sekä Panakeian, Makhaonin ja Podaleirioksen äiti.
Epione on myös mittarisuvun nimi.
Erato
thumb|180px|Erato (Simon Vouet)
Erato (, "ihana, rakastettava") oli kreikkalaisessa mytologiassa lyyrisen runouden, hymnien ja lemmenlaulun muusa eli runotar. Hänet kuvattiin lyyran kanssa. Hän oli dryadi ja Arkaan puoliso. Hänellä oli Arkaan kanssa pojat Azan, Afeidas ja Erato.
Mikko Hietaharju
Mikko Johannes Hietaharju (s. 17. huhtikuuta 1950 Ähtäri) on suomalainen valokuvaaja ja kouluttaja, joka on julkaissut useita teoksia.
Jumalan morsian
Jumalan morsian on suomalainen fantasiaelokuva vuodelta 2003. Sen käsikirjoitti Anastasia Lapsui, joka myös ohjasi sen yhdessä Markku Lehmuskallion kanssa. Elokuvan päähenkilöä Sjardaa näyttelevät hänen elämänsä eri vaiheissa Angelina Serotetto, Jana Hudi ja Ljubov Lapsui. Elokuva kuvattiin Jamalin niemimaalla Venäjällä.
Juoni
Tundralla elävä iäkäs nenetsinainen Sjarda kertoo elämäntarinansa sokealle Ilse-pikkutytölle. Shamaanin ennustuksen vuoksi Sjardasta tuli Num-jumalan morsian, eikä hän siksi voinut mennä naimisiin yhdenkään ihmismiehen kanssa tai hankkia lapsia.
Vastaanotto
Jumalan morsian sai ensiesityksensä suomalais-ugrilaisilla filmifestivaaleilla Helsingin yliopistossa 27. syyskuuta 2003. Sen teatteriensi-ilta oli Suomessa 5. maaliskuuta 2004. Elokuva sai Suomen teattereissa 1 103 katsojaa.
Jumalan morsian voitti pääpalkinnon Montréalissa järjestetyillä alkuperäiskansojen taidefestivaaleilla vuonna 2006.
Sensorinen deprivaatio
thumb|right|Aistieristys tapahtuu usein kelluntatankissa. Sensorinen deprivaatio eli aistieristys merkitsee aistiärsykkeiden poistamista tai minimoimista. Henkilö on pimeässä ja äänettömässä tilassa, jossa hän kokee mahdollisimman vähän myös haju- ja tuntoärsykkeitä.
Aistieristystä on käytetty varsinkin psykologisissa kokeissa. Myös psykologian ulkopuolella sitä on voitu hyödyntää esimerkiksi meditaatiossa, rentoutumisessa tai vaihtoehtolääketieteellisenä hoitomuotona, mutta myös kidutuksena.
Pitkään jatkuneena sensorinen deprivaatio voi tuottaa koehenkilölle muuttuneen tajunnantilan, johon kuuluu hallusinointia.
Sensorinen deprivointi voidaan toteuttaa sille erikseen suunnitellussa kelluntatankissa. Tankin lämmin vesi on niin suolapitoista, että henkilö kelluu siinä.
Vaikutukset
Pitkäkestoisen aistieristyksen alussa ihminen usein nukahtaa ja saattaa nukkua 10–20 tuntia. Heräämisen jälkeen olotila on usein aluksi rento ja miellyttävä. Koska systemaattinen ajattelu on eristyksessä vaikeaa, henkilön mieli ryhtyy usein vaeltelemaan arkisten tapahtumien ympärillä. Tuntikausien valveillaolon jälkeen henkilöt ovat alkaneet kärsiä ärsykkeiden puutteesta, jota he ovat saattaneet lievittää esimerkiksi liikuttelemalla raajojaan tai hieromalla sormiaan yhteen. Moni on kuvannut tällaista olotilaa epämiellyttäväksi, ja se on tehnyt vaikeaksi eristyksen jatkamisen kahden tai kolmen päivän jälkeen.
Hallusinaatiot ovat alkaneet tutkimuksesta riippuen keskimäärin 33–72 tunnin jälkeen aistieristyksen alkamisesta. Ne alkavat yksinkertaisina kuten pimeän tyhjän tilan edessä avautuvana verhona tai tunnelina usvan läpi. Näitä ovat seuranneet ääreisnäössä näkyvät välähdykset, vilkkuvat valot ja epäselvä värinä. Sen jälkeen aistieristetyt henkilöt ovat kertoneet alkaneensa nähdä valopisteitä, viivoja, ympyröitä, kolmioita, neliöitä tai verkkoja. Usein kuvioiden sisältä on säteillyt valoa. Kuviot ovat asettuneet riveihin ja sarakkeisiin, joskus mosaiikkimaisiin muodostelmiin. Lopulta nämä geometriset kuviot ovat alkaneet näyttää ikkunoilta ja muilta tunnistettavilta esineiltä ja eläviltä hahmoilta. Noin 10–30 tuntia yksinkertaisten hallusinaatioiden jälkeen henkilöt ovat alkaneet nähdä monimutkaisia maisemia, kuten kirkkoja, jokia ja pilvenpiirtäjiä. Näyissä esiintyvät ihmis- ja eläinhahmot saattavat toimia eri tavoilla. Näyt pysyvät vakaina silmänliikkeidenkin aikana, joten henkilö pystyy katsomaan niitä eri puolilta. Hallusinaatiot jatkavat muuttumistaan yhä monimutkaisemmiksi aistieristyksen jatkuessa pidempään, ja niihin alkaa kuulua myös kuulohallusinaatioita kuten keskustelua, musiikkia tai luonnon ääniä. Lopulta hallusinaatiot muuttuvat niin voimakkaiksi, että henkilö alkaa uskoa niiden todellisuuteen ja pyrkii vuorovaikuttamaan niiden kanssa.
Aistieristyksessä olleet henkilöt ovat usein kertoneet kokeneensa jonkun läsnäolon eristystilassa, vaikka kukaan ei todellisuudessa siellä käynytkään. Moni henkilö on kokenut oman kehonkuvansa vääristyneen, esimerkiksi jalkojensa olevan kilometrien päässä, tai kehonsa kahdentuvan.
Hallusinaatiot koetaan aluksi usein mielenkiintoisina, mutta jatkuessaan ja voimistuessaan ne aiheuttavat ahdistusta ja vaikeuttavat nukahtamista. Aistieristyksen kestäminen koetilanteessa vaihtelee yksilöllisesti: jotkut haluavat pois jo tunnin kuluttua, mutta toiset kestävät päiväkausia. Vesitankkiin upottamista ei kokeissa ole kestetty 10 tuntia pidempään. Keskeyttämisen syyksi on usein kerrottu ahdistuksen tunne, joskus päänsärky tai selkäsärky. Aistieristyksen jälkivaikutuksiksi on kerrottu pahoinvointia ja näköhäiriöitä, jotka ovat kestäneet enimmillään 24 tuntia.
Hallusinaatioita on todettu syntyvän enemmän silloin, kun silmiin tulee jonkin verran valoa verrattuna täydelliseen pimeyteen.
Donald Hebbin tutkimuksissa havaittiin, että aistieristys heikentää ihmisen kognitiivisia kykyjä ja tekee hänestä alttiiman uskomusten muuttamiselle. Eristyksen jälkeen koehenkilöt ovat uskoneet aiempaa enemmän yliluonnollisiin ilmiöihin ja saattaneet jopa pelätä kummituksia jonkin aikaa.
Njurba
Njurba on kaupunki  Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä, 846 km tasavallan pääkaupungista Jakutskista länteen. Njurba sijaitsee Viljuin keskijuoksulla. Se on Njurban piirin hallinnollinen keskus.
Njurbassa on lentokenttä ja jokisatama. Kaupungin kautta kulkee maantie tasavallan pääkaupungista Jakutskista Mirnyihin.
Kaupungissa on geologinen tutkimusasema, öljyvarasto ja teollisuuskombinaatti. ALROSA-yhtiön timanttituotannolla on keskeinen osa kaupungin taloudessa. Kaupungin palvelutarjontaan kuuluvat kulttuuritalo, klubi, kansojen ystävyyden museo, urheilukenttä, peruskoulun ala-, keski- ja yläasteen koulut, musiikki- ja urheilukoulut ja terveyskeskus.
Väestö
Asukasluvun kehitys: