cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teemu Rannikko
Kaksi kautta Himkissä
Kaudeksi 2007–2008 Rannikko siirtyi Venäjän superliigassa pelanneeseen Himkiin. Sopimus oli kahden vuoden pituinen ja Rannikko sopi Union Olimpijan kanssa sopimuksen purkamisesta. Himkin eurosarjanavaus tapahtui SLUC Nancya vastaan, jolloin Rannikko johdatti joukkueensa voittoon tehden samalla kolme pistettä. Venäjän liigassa ensimmäinen tappio tuli vasta marraskuussa, jolloin sarjaa vuodet hallinnut CSKA Moskova voitti joukkueen. Vuodenvaihteessa Rannikko kärsi kantapäävamman, joka piti hänet poissa pelikentiltä aina maaliskuuhun saakka, jolloin Rannikko pääsi lämmittelemään yhteen sarjapeliin. Kymmenen päivän totuttelun jälkeen huomattiin, että kantapää ei kestänyt harjoittelua ja Rannikko joutui olemaan loppukauden sivussa. Himkin tie loppui Eurocupissa, kun se hävisi Joventut Badalonalle pudotuspeleissä. Rannikko joutui seuraamaan sivusta kuinka Himki eteni aina Venäjän liigan finaaliin saakka, jossa sille tuli vastaan CSKA Moskova. Kaudella Euroliigan jo voittanut CSKA oli kuitenkin selvästi parempi otteluvoitoin 3–0.
Kausi 2008–2009 oli tilastojen valossa yksi Rannikon peliuran vaatimattomimmista. Himki hankki seuraan entisiä NBA-tähtiä, kuten Carlos Delfinon, Milt Palacion ja Jorge Garbajosan. Tämän seurauksena Rannikon peliaika väheni seurassa, minkä seurauksena hän pohti todennäköisesti lähtevänsä seurasta kauden päätyttyä. Lisäksi joulukuussa valmentaja Kęstutis Kemzūra sai potkut ja tilalle tuli Sergio Scariolo, joka peluutti Rannikkoa entistä vähemmän. Himki eteni Eurocupin loppuotteluun, jossa se hävisi BC Lietuvos Rytasille. Rannikko ei kuitenkaan pelannut ottelussa, vaan joutui seuraamaan ottelua penkiltä monien muiden loppukauden pelien tavoin. Venäjän sarjassa joukkue selviytyi taas finaaleihin, joissa vastaan tuli TsSKA Moskova. Himki hävisi loppuottelusarjan luvuin 3–1, eikä Rannikko päässyt kentälle koko loppuottelusarjan aikana.
Ura Espanjassa
Ennen Suomen maajoukkueen EM-jatkokarsintojen alkua Rannikko teki yksivuotisen sopimuksen espanjalaisen ACB:ssä pelanneen CB Granadan kanssa. Rannikko haki pelipaikkaa Italian, Ranskan sekä Kreikan liigoista, koska ei halunnut siirtyä pieniin sarjoihin. Ensimmäisen sarjapelin Rannikko aloitti vaihdosta Bilbao Basketia vastaan, mutta pelasi ottelussa silti 25 minuuttia. Pisteitä Rannikko heitti ainoastaan kaksi, mikä ei auttanut joukkuetta voittoon pelin päättyessä 63–74 -vierastappioon. Ensimmäisen voittonsa Espanjan liigassa Granada otti heti seuraavassa pelissä sarjanousija Meridiano Alicantea vastaan. 103–71 -kotivoittoon päättyneessä ottelussa Rannikko teki kolme pistettä, minkä lisäksi hän antoi neljä syöttöä. Alkukausi ei sujunut Rannikon mielestä parhaalla mahdollisella tavalla, sillä odotukset olivat henkilökohtaisesti korkealla. Hän pelasi joukkueessa perinteistä takamiehen roolia, jolloin heittomäärät jäivät myös pieniksi. Syyskauden parhaat pelit Rannikko pelasi CB Sevillaa ja Lagun Aroa vastaan tehden molemmissa otteluissa kahdeksan pistettä. Lagun Aroa vastaan Rannikko oli kentällä ainoastaan yhdeksän minuuttia, mutta heitti kaikki kolmen pisteen heittonsa sisään. Uuden vuoden Rannikko avasi uudella piste-ennätyksellään tehtyään kolmetoista pistettä tappioon päättyneessä ottelussa Unicaja Málagaa vastaan. Granadan tippuminen pois pudotuspeleistä varmistui kaksi kierrosta ennen päätöstä. Kauden viimeisessä ottelussa joukkue voitti vielä sarjasta pudonneen CB Murcian pistein 76–70 Rannikon tehdessä kuusi pistettä.
Paluu Italiaan
thumb|Rannikko kaudella 2010–2011. Heinäkuussa 2010 Rannikko siirtyi italialaiseen Cimberio Vareseen kaksivuotisella sopimuksella. Myös Granada oli tarjonnut Rannikolle uutta sopimusta, mutta lopulta hän valitsi Varesen. Varese aloitti kauden voitolla Pesarosta Rannikon tehtyä seitsemän pistettä. Varese kärsi ajoittain loukkaantumisista vuoden vaihteessa ja pelaajistoa jouduttiin vaihtamaan. Huhtikuussa 2011 Rannikko teki kauden piste-ennätyksensä ottelussa Angelico Biellaa vastaan. Hän teki ottelussa kahdeksantoista pistettä. Runkosarjan päätteeksi seura pääsi neljän vuoden tauon jälkeen pudotuspeleihin.
Takaisin Suomeen
Rannikko palasi kaksivuotisella sopimuksella Suomen Korisliigaan Joensuun Katajan joukkueeseen kaudeksi 2013-2014. Ensimmäisellä Rannikon-kaudellaan Kataja saavutti SM-hopeaa hävittyään loppuotteluissa Tampereen Pyrinnölle. Toinen kausi Katajassa oli Rannikolta erinomainen. Hän johdatti alempaan keskikastiin rankatun Katajan Suomen mestariksi. Jokainen playoffsarja eteni viidenteen otteluun ja finaaleissa kaatui Loimaan Bisons. Rannikko nousi Korisliigan playoff otteluissa kaikkien aikojen eniten koriinjohtaneita syöttöjä antaneeksi pelaajaksi. Maaliskuussa 2015 Rannikko teki Katajan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015–2016 Kataja osallistui Korisliigan lisäksi uuteen FIBA Europe Cupiin, jossa Rannikon 10,1 koriinjohtaneen syötön ottelukohtainen keskiarvo oli ainakin 25 vuoteen korkein Euroopan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Rannikko nimettiin Korisliigassa sarjan kuukauden pelaajaksi joulu-, tammi- ja helmikuussa, ja hän oli ensimmäinen kyseisen palkinnon kolme kertaa peräkkäin voittanut pelaaja. Maaliskuussa hän ylitti Korisliigan historian ensimmäisenä pelaajana 300 koriinjohtaneen syötön rajan yhden kauden aikana. Kauden 2016–2017 päätteeksi Kataja voitti Suomen-mestaruuden ja Rannikko valittiin toista kertaa urallaan finaaleiden parhaaksi pelaajaksi.
Maajoukkue
200px|thumb|Rannikko ja Koponen vuoden 2017 EM-kilpailuissa. Rannikko on kuulunut Suomen alle 16-vuotiaiden, 18-vuotiaiden, 20-vuotiaiden ja 22-vuotiaiden maajoukkueisiin. Ensimmäisen pelinsä miesten maajoukkueessa hän pelasi vuonna 1997 Latviaa vastaan. Hänen piste-ennätyksensä maajoukkueessa on 33 pistettä, joka syntyi vuonna 2003 Venäjää vastaan. Viime vuodet Rannikko on kuulunut maajoukkueen luottopelaajiin.
Vuonna 2007 Rannikko oli nostamassa Suomea Euroopan A-divisioonaan, jolloin hän oli joukkueen paras pistemies 16,7 pisteen keskiarvolla. Kantapäävamman takia Rannikko joutui olemaan poissa koko vuoden 2008, jolloin hän olisi ollut joukkueelleen arvokas lisä EM-kisojen karsintoihin. Loukkaantumisen aikana maajoukkueen takamiehenä toimi Petteri Koponen.
Rannikko oli mukana vuoden 2011 EM-kilpailuissa, joissa Suomi sijoittui yhdeksänneksi. Hän teki turnauksessa keskimäärin 6,0 pistettä ottelua kohden ja antoi 4,5 syöttöä ottelua kohden. Syöttökeskiarvollaan Rannikko sijoittui turnauksen syöttötilastossa neljnnelle sijalle. Hän edusti Suomea myös vuoden 2013 EM-kilpailuissa, joissa hän teki 6,3 pistettä ottelua kohden.
Rannikko edusti maataan vuoden 2014 MM-kilpailuissa, joissa hän teki 5,0 pistettä ja antoi 3,2 syöttöä ottelua kohden. Kesällä 2015 hän ei osallistunut maajoukkuetoimintaan toivuttuaan käsileikkauksestaan. Kesäkuussa 2017 Rannikko ilmoitti, ettei osallistuisi maajoukkueen toimintaan kesän aikana ja jättäytyisi pois saman vuoden arvokisoista. Päävalmentaja Dettmann sai kuitenkin ylipuhuttua hänet mukaan joukkueeseen, koska Petteri Koposen loukkaantumisesta parantuminen vaikutti haastavalta. Vuoden 2017 EM-kilpailut jäivät hänen viimeisiksi arvokisoiksi. Rannikko teki turnauksessa keskimäärin 4,2 pistettä ja antoi 2,2 syöttöä ottelua kohden.
Pelityyli
Yleensä takamiehenä pelaava Rannikko on Turun Sanomien Harri Koskisen mukaan erinomainen syöttelijä ja pallonkäsittelijä. NBA:n pelaajaprofiilin mukaan hän on nopea jaloistaan ja tekee paljon pisteitä myös korille ajoista. Samoista tilanteista hän pystyy myös antamaan hyviä syöttöjä joukkuekavereille. Rannikko on hyvä kolmen pisteen heittäjä, ja hän on voittanut uransa aikana muun muassa Adrianmeren liigan tähdistötapahtuman kolmen pisteen heittokisan. Rannikon itsensä mukaan hänen pelityylinsä on muuttunut hieman hänen siirryttyään Suomesta Eurooppaan. Suomessa hänen roolinsa keskittyi enemmän syöttelemiseen, mutta Euroopassa hänestä tehtiin enemmän heittäjä. Rannikko on tunnettu myös epäitsekkyydestään kentällä, mitä muun muassa Suomen maajoukkueen valmentaja Henrik Dettmann on korostanut sanomalla:
Tausta ja lapsuus
Rannikko syntyi 9. syyskuuta 1980 Turussa. Hänen isänsä Jari Rannikko oli myös koripalloilija ja lisäksi koripallovalmentaja, joten Rannikko seurasi isänsä jalanjälkiä ollessaan nuori. Nuorena Rannikko pelasi myös jalkapalloa Turun nappulaliigassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen lukiosta vuonna 2000. Heinäkuussa 2006 Rannikko vei vihille Ilona-kihlattunsa. Joulukuussa 2010 parille syntyi Lilja-tytär.
HMS Angler (1897)
HMS Angler oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Angler-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 23. tammikuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 21. joulukuuta 1896 telakkanumerolla 313. Alus laskettiin vesille 2. helmikuuta 1897 ja se valmistui heinäkuussa 1898.
Palvelus
HMS Angler palveli 1903-1913 Välimerellä, jonka jälkeen se palveli Britteinsaarilla. Alus myytiin 20. toukokuuta 1920 romutettavaksi Wardille Milford Haveniin.
Technologic
Technologic on ranskalaisen Daft Punkin kappale, joka on julkaistu yhtyeen vuoden 2005 albumilla Human After All. Videosta on tehty myös musiikkivideo, jossa pieni robotti laulaa.
We’ll Meet Again (elokuva)
We'll Meet Again on vuonna 1943 valmistunut musikaalielokuva. Elokuva on nimetty pääosaa esittävän laulaja Vera Lynnin laulun ”We'll Meet Again” mukaan. Elokuvan on ohjannut Philip Brandon.
Celebrity Reflection
Celebrity Reflection on viides ja toistaiseksi viimeinen Solstice-luokan risteilyalus. Alus luovutettiin omistajalleen Celebrity Cruisesille lokakuussa 2012. Aluksella on yksi kansi enemmän kuin muilla Solstice-luokan aluksilla, ja aluksella on ensimmäisen Aqua-luokan sviittejä. Celebrity Reflection on ainoa alus jolla on Reflection-luokan sviittejä. Alukselle mahtuu yli 3 000 matkustajaa, mikä on yli 150 enemmän kuin muilla Solstice-luokan aluksilla.
Risteilyt
Syksy 2012 – Neitsytristeily Amsterdamista Barcelonaan, ja useita risteilyjä Välimerellä Barcelonasta ja Venetsiasta.
Talvi 2012 – Risteilyjä Karibialla Miamista.
Kesä 2013 – Välimeren risteilyjä Roomasta.
Talvi 2013 – Risteilyjä Karibialla Miamista.
Montanolaisuus
Montanolaisuus eli uusi profetia, kuten aikalaiset liikettä kutsuivat, oli kristillinen askeettis-eskatologinen herätysliike, joka syntyi noin vuonna 160 Vähässä-Aasiassa. Uutta profetiaa on pidetty ensimmäisenä karismaattisena uudistusliikkeenä kirkossa, joka pyrki saamaan aikaan herätyksen nopeasti kasvavaan kirkollistumiseen. Uusi profetia korosti Pyhän Hengen yliluonnollista toimintaa, askeetista elämäntapaa ja profetian lahjaa. Liike vaati kristityiltä tiukkaa moraalista elämäntapaa.
Uuden profetian keskeisiä vaikuttajia olivat Montanus sekä Prisca ja Maximilla. Liikkeen arvovaltainen puolustaja oli kirkkoisä Tertullianus. Liike asettui vastustamaan monarkkista piispuutta, mikä johti liikkeen kannattajien kirkosta erottamiseen ja nimittämiseen harhaopiksi. Uuden profetian viimeiset seurakunnat toimivat vielä 500-luvulla.
Oppi
Uusi profetia syntyi huolesta kirkon lisääntyvälle laitostumiseen ja jäsenten moraaliseen velttouteen. Montanus puolusti Pyhän Hengen yliluonnollisen toiminnan tärkeyttä. Samalla hän vaati kristityiltä tiukkaa moraalista elämäntyyliä. Montanus puhui Kristuksen toisesta tulemisesta, ja jopa uskoi sen voivan tapahtua jo hänen elinaikanaan. Montanuksen mukaan kirkon virkaan pätevöittää hengellisen lahjan omistaminen, ei virkaan nimittäminen. Hän korosti erityisesti profetian lahjaa.
Uusi profetia liittyy läheisesti Johanneksen evankeliumiin ja Johanneksen ilmestykseen. Montanolaisuuden korostus Pyhästä hengestä puolustajana on peräisin ensimmäisestä ja Uuden Jerusalemin käsite jälkimmäisestä. Uusi profetia oli mitä ilmeisimmin ensimmäinen karismaattinen uudistusliike kirkossa, ja se pyrki saamaan aikaan herätyksen nopeasti kasvavaan kirkollistumiseen.
Historia
Montanolaisuus syntyi hieman toisen vuosisadan puolivälin jälkeen Vähässä-Aasiassa. Ilmeisesti noin vuonna 160 Montanus esiintyi ekstaattisena profeettana Ardabaussa läntisessä Fryygiassa. Montanus sai seuraa kahdesta naisprofeetasta Priscasta ja Maximillasta, ja yhdessä he väittivät, että Pyhä Henki luvattuna puolustajana (Joh. 15:26) oli astunut alas julistamaan heidän kauttaan Jumalan viimeistä ja lopullista ilmoitusta. Sen mukaan Kristus oli pian tuleva julistamaan maanilmantuomion ja perustamaan uuden Jerusalemin. Uskovien tuli valmistautua Kristuksen tulemiseen luopumalla maailmasta ja elämällä pyhää elämää seksuaalisessa pidättyvyydessä, jatkuvassa katumuksessa ja paastossa sekä etsien vapaaehtoisesti marttyyriutta.
Montanus loi heti alussa liikkeelle tietynlaisen organisaation. Hän oli suorittanut keräyksiä kannattajiensa keskuudessaa voidakseen palkata lähetyssaarnaajia viemään uutta profetiaa koko kristikuntaan. Vähän-Aasian piispojen julistama pannatuomio aiheutti itsenäisen kirkon muodostumisen. Yksittäiset montanolaiset seurakunnat saivat piispat, vanhimmat ja diakonit. 300-luvulla montanolaista kirkkoa idässä johti patriarkka.
Liikkeen kannalta merkillepantavaa on, että Tertullianus liittyi liikkeseen. Tertullianus oli liikkeen voimakas ja arvovaltainen puolustaja. Hänelle uusi profetia merkitsi Jumalan pelastushistorian viimeistä vaihetta, sillä Pyhä Henki oli nyt tullut tekemään täydelliseksi pelastetun ihmiskunnan, samoin kuin se oli Raamatussa johdattanut sen täydelliseeen tietoon. 250-luvulla montanolaiset suljettiin seurakunnista lännessä, minkä jälkeen liike sammui nopeasti lännessä. Jotkin hajanaiset montanolaiset seurakunnat kykenivät pysymään hengissä seuraavina vuosisatoina mutta myöhemmin häviten.
300-luvulla organisaation ansiosta montanolaiset jatkoivat vahvana liikkeenä idässä, kunnes keisarin harhaoppien vastainen laki sattui heihinkin 300-luvun lopulla. Laki tehosti taistelua liikettä vastaan ja aiheutti sen, että 500-luvulla liike oli hävinnyt kokonaan.
Kannatus
Montalolaisuus sai paljon kannattajia. Liikkeen maailmankielteinen elämänasenne käsitettiin syystä uudelleen elpyneeksi varhaiskristilliseksi profetiaksi ja maailmanlopun odotukseksi. Liike levisi nopeasti Syyriaan ja Kreikkaan. 170-luvulla liike oli saapunut Etelä-Galliaan ja sieltä se tavoitti Rooman ja Pohjois-Afrikan. Liike sai melkoisesti kannattajia myös lännessä – jopa kirkon johtajista, heidän joukossaan Rooman piispa. Uutta profetiaan pidettiin ajan vaatimana herätysliikkeenä. 200-luvun alussa montanolaisuus saavutti lakipisteensä lännessä.
Vastustus
Montanolaisuuden julistus loi levottomuutta ja hajaannusta seurakunnissa, ja koska montanolaiset herätyssaarnaajat vaikuttivat monarkkisesta episkopaatista riippumattomina, heidän ja Vähän-Aasian piispojen välille syntyi pian ristiriitoja. Piispat näkivät auktoriteettinsa ja johtoasemansa kirkossa uhatuksi ja pyrkivät vastustamaan montanolaisuutta ennen kaikkea väittämällä, ettei sillä ollut oikeaa profeetallista henkeä. Samoihin aikoihin he kokoontuivat synodeihin, jotka sulkivat montanolaiset Vähän-Aasian kirkon yhteydestä.
Lännessä montanolaisuus kohtasi vastustusta piispojen taholta, jotka näkivät johtajan asemaansa uhattavan. Ristiriidat syvenivät, kun montanolaiset asettuivat vastustamaan piispoja kieltäen kuolemansyntien katumisen mahdollisuuden. Sen vuoksi heidät torjuttiin suoraan. 250-luvun jälkeen montanolaiset erotettiin seurakunnista kaikkialla. 300-luvulla harhaoppien vastainen laki iski montanolaisiin myös idässä, mikä tehosti taistelua heitä vastaan.
Harhaopiksi nimittäminen
Montanolaisuus nimittäminen harhaopiksi johtuu viime kädessä siitä, että se asettui vastustamaan monarkkista piispuutta, johon hengellinen arvovalta oli kasaantunut. Karismaattista profetiaa, palavaa maailmanlopun odotusta ja askeettista elämänasennetta ei millään muotoa tuomittu. Taistelu montanolaisuutta vastaan vahvisti vanhan kirkon piispuutta ja kehitti synodi-instituutiota, jossa piispat saattoivat yhteisesti neuvotella ja tehdä päätöksiä kirkon asioista.
Ranskan joukkotuhoaseet
Ydinkärkien määrässä mitattuna Ranska on maailman 4. suurin maa Yhdysvaltain, Venäjän ja Kiinan jälkeen. Vuonna 2023 Ranskalla arvioitiin olevan 290 ydinkärkeä.
Ydinaseohjelman historia
Ranska lienee aloittanut ydinpommiohjelmansa 1956. Ennen sotia Ranska johti ydinfysiikan tutkimusta, mutta jäi Yhdysvaltojen, Britannian ja Neuvostoliiton vanaveteen. Ensimmäinen ydinreaktori ZOE alkoi toimia 1948. Vuotta myöhemmin rakennettiin plutoniumin jälleenkäsittelylaitos ja vielä myöhemmin suurempi reaktori plutoniumin tuotantoon. Ranskan ydinrikastamo toimii Etelä-Ranskan alueella Pierrelattessa, jonka oikea nimi on Tricastinin ydinvoimalaitos. thumb|right|ASMP "stand off"- tyypin ydinohjuksen kaaviokuva.
Koska Ranska jäi muiden maiden atomikerhosta (Britannia, USA, NL) pois, se teki 1950-luvulla alan yhteistyötä Israelin kanssa. Ohjusten laukaisukokeita toteutettiin Biscarossen tukikohdasta, Biskajanlahden rannalta.
Ydinkokeet
Ranskan ensimmäinen ydinkoe, koodinimi Gerboise Bleue, tehtiin Algeriassa 13. helmikuuta 1960 40 kilometrin päässä Regganen sotilastukikohdasta Saharassa. Fissioituva aine oli plutonium. Pommi oli ensimmäiseksi räjähteeksi voimakas, 70 kT ja se oli AN-11-pommin (60 kT) pohja. Aseessa oli yhdestä pisteestä alkava imploosiojärjestelmä. Lisäksi AN-11 oli omamassaltaan, 1 500 kg, vain noin 1/3 Fat Manin vastaavasta. Nopeassa tahdissa, eli 5 vuoden kuluttua seurasi AN-22 (70 kT), jossa oli jarruvarjo. Siten AN-22 kyettiin toimittamaan kohteeseensa matalalta. Näiden pommien voima kertoi, että Ranska osasi alusta lähtien tehdä kehittyneitä tehokkaita ydinaseita. Mahdollisesti uusinta alan tekniikkaa on saatu Yhdysvaltain pommiohjelmassa olleilta tiedemiehiltä. Silti Ranska on testannut eri asetyyppejä ahkerasti. Ranska joutui poistamaan joitain taktisia lyhyen kantaman ohjusaseita, vuonna 1993 solmitun ydinsulkusopimuksen myötä: nämä olivat Hadés ja Pluton.
Vuodesta 1971 lukien, on Ranska omannut SLBM-ohjuksia. Tyyppinimitys on ranskaksi MSBS (Mer-Sol-Balistique-Strategique). Ensimmäinen tyyppi oli M1 ja viimeisin M51. M4- ja M45- versioiden käyttöönotosta ei ole niistäkään kulunut kovin pitkää aikaa. Osa M4- ja M45 -tyyppien ohjuksista lienee ollut käytössä vielä 2010-luvun lopulle tultaessa. Ranskan uskotaan omaavan yli 300 kappaletta ydinaseita 2010-luvun lopulla. Nämä koostuvat 4 eri ydinsukellusveneen monikärkiohjuksista ja ASMP-ohjuksista, joilla on lyhyt kantama. ASMP:t laukaistaan lentokoneista ja niitä on 84 kpl. ASMP -tyypin N4G -ohjuksia (ASN4G) kuitenkin kehitetään, ja tällä kehitystyöllä pyritään saavuttamaan suurempi iskuvalmius.
Nykyinen ydinasedoktriini
Ranska ei ole allekirjoittanut ydinaseita kieltävää sopimusta.
Päätöksen ydinaseen mahdollisesta laukaisemisesta tekee yksin Ranskan presidentti. Ydinasetta voidaan käyttää, mikäli maan itsenäisyys tai alueellinen koskemattomuus ovat uhattuna. Mikäli parlamentti kokee presidentin olevan sopimaton toimittamaan virkaansa, se voi pyytää maan korkeinta oikeutta estämään presidenttiä käyttämästä ydinasetta.
Maan lain mukaan vähintään yhden ydinsukellusveneen tulee partioida Atlantin valtamerellä. Ranskan ydinasedoktriinia on de Gaullen ajoilta ohjannut kansallinen suvereniteetti, eli maan ei tule olla riippuvainen muiden ydinasevaltioiden tuomasta suojasta.
Ydinaseohjelman itsenäisyydestä kielii myös se, ettei Ranska ole halukas auttamaan uusia maita kehittämään ydinaseita. Ranskan liittolaiset voivat osallistua sotaharjoituksiin, joissa ydinaseet ovat mukana, mutta tällöin liittolaisten odotetaan lähinnä vain avustavan Ranskan asevoimia.
Lokakuussa 2022 presidentti Émmanuel Macron sanoi, ettei Ranska vastaisi ydinaseella, mikäli Venäjä tekisi iskun omilla ydinaseillaan Ukrainaan. Macron sai osakseen kritiikkiä, sillä Ranskan johdolla ei ole ollut tapana kommentoida mahdollisia skenaarioita, joissa se käyttäisi ydinasetta.
Sound Pack (Klamydia)
Sound Pack (KRÅCD-116) on Klamydia-yhtyeen vuonna 2010 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää valikoituja kappaleita yhtyeen tuotannosta vuosilta 1989–2009 sekä 4. heinäkuuta 2008 tallennetun esiintymisen Rovaniemen Simerockista DVD-muotoisena. Albumi on osa Supersounds Musicin julkaisemaa samannimistä kokoelmalevysarjaa.
Petter Parviainen
Petter Juhonpoika Parviainen (2. huhtikuuta 1824 – 12. lokakuuta 1892) oli suomalainen Joensuussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuusmies.
Parviaisella oli Joensuussa oma kauppahuone ja hän harjoitti muun muassa viljakauppaa. Parviainen oli myös merkittävä laivanvarustaja. Parviaiselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1887.
Parviainen perusti yhdessä toisen joensuulaisen kauppiaan Gustaf Cederbergin (1823–1875) kanssa Penttilän sahan 1871, ja vuonna 1876 he perustivat Karsikon sahan. Parviainen myi osuutensa näistä yrityksistä jo 1879. Parviainen omisti myös vuodesta 1885 Joensuussa Haukipuron oluttehtaan.
Parviainen rakensi tilalle uuden samannimisen laivan Nurmes–Joensuu–Pietari-reitille, mutta se haaksirikkoutui Koiviston salmeen jo ensimmäisellä matkallaan 1884. Parviainen osti sitten 1885 Savosta Iisalmi-laivan, joka sai uuden nimen Kalevala sekä 1890 Leppävirran Höyrylaiva Oy:ltä Yrjö-Koskinen-nimisen laivan, jonka uudeksi nimeksi tuli Sampo.
Parviaisen kuoltua 1892 hänen perillisensä jatkoivat kauppahuoneen toimintaa Oy Petter Parviainen & Co-nimisen yhtiön nimissä.
Uudenkaupungin vanha kirkko
Uudenkaupungin vanha kirkko (ruots. Nystads gamla kyrka) on Uudessakaupungissa sijaitseva kirkko, joka on rakennettu vuosina 1623–1629. Se on muodoltaan pitkäkirkko, siinä oli alun perin muutama pieni ikkuna, maalattia eikä välikattoa.
Kirkkoa on varusteltu vähitellen, vuonna 1643 suurennettiin ikkunoita ja tehtiin välikatto. Hankintoihin kuului kaksi kirkonkelloa. Kirkossa olleille haudoille vaadittiin kalkkikivilaattoja tasaisen lattian saamiseksi. Kirkon toisesta päädystä tuli vuonna 1713 venäläisten viljavarasto, toista päätä käytettiin kirkkona. Uusi kolmiosainen välikatto rakennettiin vuonna 1735 ja sisustusta yhtenäistettiin ja kohennettiin. Kirkkoon hankittiin kyntteliköt ja se maalattiin sisältä.
Sakasti on rakennettu 1752 ja kellotapuli 1775. Kellotapulia käytettiin palontähystystornina vuoteen 1935 asti, ja sodan aikana sieltä käsin tehtiin ilmavalvontaa.
Koska kirkko ei ole koskaan palanut ja arvoesineetkin olivat kaupungin porvarien ja papiston mukana Ruotsissa Suuren Pohjan sodan aikana, kirkon esineistö on poikkeuksellisen hyvin säilynyttä, suurin osa on 1600-luvulta. Myös kirkko on hyvin säilynyt 1600-luvun kirkoksi, jossa on 1700-luvun puusisustus. thumb|left|200px|Sankarihaudat Kun Uudenkaupungin uusi kirkko valmistui 1863, vanhasta vaille käyttöä jääneestä kirkosta tehtiin museo, ensin sakaristosta vuonna 1895 ja koko kirkosta 1904. Museo siirrettiin kirkosta pois omaan rakennukseen 1968, jonka jälkeen vanha kirkko restauroitiin vuosina 1970–1976. Kirkko vihittiin uudelleen käyttöön 1976, vihkijänä oli uusikaupunkilaissyntyinen silloinen arkkipiispa Martti Simojoki. Vanhassa kirkossa toimitetaan kaikki kesäjan kirkolliset toimitukset. Kirkon vierellä on vanha hautausmaa, jolla oleva sankarihautausmaan muistomerkki on kuvanveistäjä Jussi Vikaisen pronssiveistos vuodelta 1952. Muutoin hautausmaalle ei ole haudattu vuoden 1848 jälkeen.
Vanha kirkko sijaitsee Uudenkaupungin puutalokorttelialueella, jonka Museovirasto on määritellyt yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Metamorphosis (Papa Roachin albumi)
Metamorphosis on yhdysvaltalaisen rockyhtye Papa Roachin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 2009. Se on ensimmäinen albumi, jossa Tony Palermo on rummuissa Dace Bucknerin jälkeen.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 8.
Steve Gaines
Steven Earl Gaines (14. syyskuuta 1949 – 20. lokakuuta 1977) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi Lynyrd Skynyrdin kitaristina ja lauluntekijänä.
Gaines syntyi Oklahomassa. Hän aloitti kitaransoiton nähtyään teini-ikäisenä The Beatlesin esiintymisen. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli The Ravens. Lynyrd Skynyrdin jäsen hänestä tuli 1976.
Gaines joutui lokakuussa 1977 lento-onnettomuuteen, jossa hänen lisäkseen kuolivat yhtyetoverit Ronnie Van Zant ja Cassie Gaines, manageri Dean Kilpatrick sekä pilotit Walter McCleary ja William Gray. Vain hieman aiemmin oli julkaistu albumi Street Survivors.
MCA Records julkaisi vuonna 1988 postuumisti Gainesin sooloalbumin One in the Sun.
Horácio Coelho Cristino
Horácio Coelho Cristino (s. 8. kesäkuuta 1941) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1965 ja nimitettiin Lissabonin patriarkaatin vihkipiispaksi sekä Drusilianan titulaaripiispaksi 20. elokuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ribeiro, jota avustivat Alberto Cosme do Amaral ja Américo Henriques.
Nokia 5200
Nokia 5200 on Nokian valmistama matkapuhelin, jossa on liukuläppä ja musiikkisoitin.
Makeinen
thumb|240px|Makeisia. Makeiset eli karkit ovat syötäviä elintarvikkeita, joiden keskeinen ainesosa on sokeri tai muu makeutusaine. Makeisia ei syödä ravinnoksi, vaan lähinnä makeuden tuottaman mielihyvän vuoksi. Makeisten muita aineksia voivat olla esimerkiksi maito, hunaja, rasvat, tärkkelys, kaakao, hedelmät, pähkinät, manteli, liivate, lakritsi, arabikumi ja eräät hapot. Makeisissa käytetään yleensä runsaasti lisäaineita kuten väriaineita ja luontaisen kaltaisia aromeja. Makeisia myydään sekä valmiiksi pakattuina että irtomakeisina.
Makeislaadut
thumb|240px|Pantterit ovat suosittuja [[Fazerin makeisia.]] Makeiset voidaan jakaa ryhmiin niiden ominaisten tuotantoprosessien mukaisesti:
Valmistusaineet
thumb|Makeishylly.
Makeisvalmistajat Suomessa
Suomessa on muutamia isoja makeisvalmistajia sekä useita pieniä paikallisia valmistajia, jotka keskittyvät yhteen tai muutamaan tuotteeseen. Suomen ja samalla Pohjoismaiden suurin makeisvalmistaja oli ruotsalais–suomalainen Cloetta Fazer, joka kuului Fazer-konserniin. Cloetan ja Fazerin tiet erosivat vuonna 2009. Fazerin menestystuotteita ovat Fazerin Sininen, Dumle, Ässä-makeiset, Pantterit, Geisha, Omar ja Pihlaja. Myös norjalaisomisteinen Panda valmistaa makeisia Suomessa. Se tuottaa erilaisia lakritsi- ja suklaamakeisia. Pandan tuotemerkkejä ovat Panda Lakritsi, Pepe, LakuMix ja Juhlapöydän konvehdit.
Ruotsalaisomisteinen Cloetta Suomi on kolmas Suomessa makeisia valmistava yritys. Pääosa sen tuotteista valmistetaan ulkomailla; Suomessa tehdään ainoastaan valumakeisia eli lähinnä hedelmäkarkkeja. Cloettan kansainvälisiä tuotemerkkejä ovat muun muassa Jenkki (purukumi), Mynthon (kurkkupastilli), Lauantaipussi, TV-karkkipussit ja Tupla.
Makeisten valmistus kotona
1900-luvun loppupuolelle saakka makeisia valmistettiin yleisesti myös kotioloissa. Valmistus tapahtuu yleisimmin karamellisoimalla sokeria ja käyttämällä muina aineksina vettä, kermaa ja siirappia sekä elintarvikevärejä ja mausteita kuten mantelia, kaakaojauhetta, etikkaa, vaniljaa, inkivääriä, mallas mehustetta ja marjamehuja. Valmis seos muotoillaan makeisiksi joko käsin tai kaadetaan uunipellille tai muulle tasaiselle, voidellulle alustalle ja leikataan annospaloiksi ennen kuin se ehtii kovettua.
Aiheesta muualla
Suomessa toimivien makeisvalmistajien kotisivuja: Suklaasta:
Eigil Ramsfjell
Eigil Ramsfjell (s. 17. maaliskuuta 1955 Oslo) on norjalainen entinen curlingpelaaja ja olympiamitalisti.
Ramsfjell osallistui arvokisoihin ensimmäistä kertaa 1976, ja voitti MM-kisoissa yhteensä yhdeksän mitalia, joista kolme kultaisia. Hän sai myös EM-kilpailuissa yhdeksän mitalia, yhden kultaisen, neljä hopeista ja neljä pronssista. Ramsfjell voitti vuonna 1988 olympialaisissa kultaa, kun curling oli näytöslajina, ja sai pronssia Naganon kisoissa 1998, 42-vuotiaana. Uransa jälkeen hän toimi myös valmentajana, ja luotsasi Norjan kahdeksanneksi sijoittunutta naisten joukkuetta vuoden 2001 MM-kilpailuissa.
Myös Eigilin pikkuveli Bent Ånund on curlingin olympiamitalisti.
Sven Leijonmarck
Sven Leijonmarck, alk. Agricola, Åkerman ja Åkermarck (1649–1728), oli suomalainen valtiomies. Hän oli Turun hovioikeuden varapresidentti 1702–1721. Hän kannatti innokkaasti reduktiota. Kun Kaarle XII oli Turkissa, Leijonmarck liittyi salaiseen puolueeseen, joka vaati kuninkaan vallan supistamista. Hän osallistui vuoden 1734 lain valmisteluun.
Hänet aateloitiin 1686, jolloin hän otti nimen Leijonmarck. Hänen isänsä oli Uskelan kirkkoherra Christianus Christierni Agricola (k. 1669).
Aasiankääpiösorsa
Aasiankääpiösorsa (Nettapus coromandelianus) on pieni aasialainen sorsalaji, joka pesii Pakistanissa, Intiassa, Bangladeshissa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Aasiankääpiösorsia arvioidaan Wetlands International-järjestön mukaan olevan maailmassa kaikkiaan 130 000 – 1 100 000 yksilöä. Lajin populaation kehitys on vaihtelevaa. Osa pesäkunnista on erittäin vakiintuneita, mutta esimerkiksi Kiinan alueella pesivistä aasiankääpiösorsista on vaikeaa kerätä täsmällisiä tietoja suuren vaihtelun vuoksi.
Otto Stern
Otto Stern (17. helmikuuta 1888 – 17. elokuuta 1969) oli saksalainen Nobel-palkittu fyysikko. Hän opiskeli Breslaun yliopistossa fysikaalista kemiaa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1912. Sternin ensimmäiset tutkimukset koskivat teoreettista fysiikkaa, mutta vuodesta 1919 hänen mielenkiintonsa kohdistui enemmän kokeelliseen fysiikkaan. Vuonna 1922 hän suoritti yhdessä Walther Gerlachin kanssa kuuluisan Sternin–Gerlachin kokeen, jossa aineen kvanttimekaaniset ominaisuudet tulivat esille osoittaen, että yksittäisillä hiukkasilla, kuten elektroneilla, on spin.
Stern palkittiin vuonna 1943 Nobelin fysiikanpalkinnolla molekyylisädemenetelmästä, johon Sternin–Gerlachin koe perustui, ja protonin magneettisen momentin määrittämisestä.
Illuusio
thumb|300px|Optinen illuusio. Kuvassa neliöt A ja B ovat samanvärisiä, mutta katsoja mieltää helposti neliön B neliötä A selvästi vaaleammaksi.
Illuusio eli havaintoharha on hahmotusvirhe joka syntyy, kun aistiärsykkeen osat vääristävät kokonaisuuden. Illuusioksi kutsutaan myös taideteoksen, esityksen tai muun vastaavan synnyttämää todellisuusvaikutelmaa.
Havaintoharha on väärin tulkittu aistimus, siinä on siis todellinen ulkoinen aistiärsyke, joka tulkitaan väärin. Hallusinaatiossa eli aistiharhassa harhan sen sijaan tuottaa keskushermosto, eikä ulkoista aistiärsykettä ole. Illuusion kaltainen tila taas on ilmailufysiologiassa hallusinaatioksi kutsuttu harha-aistimus.
Jokainen aisti voidaan erehdyttää havaintoharhalla, tunnetuimpia ovat näköön liittyvät harhat. Osa havaintoharhoista on henkilökohtaisia. Joku voi kokea ne eri tavalla kuin toinen, jotkut taas eivät ollenkaan.
Trompe l’œil
Trompe l’œil on maalaustaiteen keino, jolla pyritään harhauttamaan katsojaa illuusion keinoin. Ranskankielinen termi merkitsee suomeksi silmää harhauttavaa.
HMS Ariel (1897)
HMS Ariel oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1898 valmistunut Angler-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 23. tammikuuta 1895 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 23. huhtikuuta 1896 telakkanumerolla 314. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1897 ja se valmistui lokakuussa 1898.
Palvelus
HMS Ariel siirrettiin 1901 Välimerelle. Alus tuhoutui 19. huhtikuuta 1907 testattaessa Maltan puolustuslaitteita. Pimeänä yönä alus ajoi Ricasolin aarronmurtajan kiviin. HMS Bruizer pelasti tuhoon tuomitun aluksen miehistön.
Antoni Pacyfik Dydycz
pienoiskuva|Antoni Pacyfik Dydycz OFMCap Antoni Pacyfik Dydycz (s. 24. elokuuta 1938) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki kapusiinien papiksi Czesław Falkowski 29. kesäkuuta 1963, ja hänet nimitettiin Drohiczynin hiippakunnan johtoon 20. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Kowalczyk, jota avustivat Stanisław Szymecki ja Francesco Gioia.
Juho Peltomaa
Juho ”Jufo” Peltomaa (s. 1971 Hyvinkää) on suomalainen rapmusiikkia esittävä laulaja. Peltomaa on mukana Raptori-yhtyeessä, jossa hän esiintyy taiteilijanimellä JuFo III. Hän on vaikuttanut myös yhtyeessä Allekirjoittanut.
Jufo Peltomaa on elokuvantekijä Hannu Peltomaan poika.
Robin Bergman
Robin Bergman (s. 12. heinäkuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 tanskalaiseen Frederikshavn White Hawksiin. Laitahyökkääjän vahvuuksia ovat hyvä peliäly ja laukaus.
Olus
Olus ( tai Olous;, Oloúnta) eli Olulis ( tai Oloulis) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee lähellä nykyistä Eloúntan kylää, noin seitsemän kilometriä pohjoiseen Ágios Nikólaoksen kaupungista.
Robin Bergman
Ura
Bergman on Hammarby IF:n kasvatti. Hän oli kaudella 2004–2005 J18 Elitin piste- ja maalipörssin toinen tehoilla 28+19=47 edellään vain Bergmanin joukkuetoveri Calle Ridderwall. Bergman siirtyi kaudeksi 2006–2007 Pohjois-Amerikkaan ja USHL:ään 18-vuotiaana. Hän teki Cedar Rapids Roughridersin riveissä tehot 26+17=43, joilla Bergman oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä Jacob Cepisin jälkeen. Hän pelasi kauden aikana myös USHL:n tähdistöottelussa.
Olus
Eloúntan alue on ollut asuttu jo minolaisena aikana. Oluksen kaupunkivaltio syntyi antiikin aikana. Sen mainitsee ensimmäisen kerran Homeros. Kaupungin nimi on esihelleeninen ja voi palautua minolaisaikaiseen nimistöön. Kaupunki sijaitsi Kalydónin eli Kolokýthan niemen muuhun Kreetaan yhdistävän, nykyisin Póros-nimellä tunnetun kannaksen kohdalla. Kaupungissa arvioidaan olleen noin 30 000 asukasta. Arkeologisiin löydöksiin kuuluu muun muassa Artemis Britomartiksen pyhäkkö ja satama. Kaupungissa palvottiin myös muun muassa Apollonia ja Zeus Tallaiosta. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa rahaa ja olleen vihollisuuksissa läheisen Laton kaupungin kanssa.
Robin Bergman
Ura
Kauden 2007–2008 Bergman aloitti Notre Damen yliopistojoukkueessa, mutta hän palasi kesken kauden Cedar Rapidsiin, jossa Bergman pelasi vielä seuraavankin kauden 2008–2009 toimien Roughridersin kapteenina. Heinäkuussa 2009 hän teki try-out -sopimuksen Mestis-joukkue Vaasan Sportin kanssa. Bergman sai neljän harjoitusottelun jälkeen loppukauden 2009–2010 kattavan sopimuksen elokuussa 2010. Hän teki Mestiksen runkosarjassa tehot 20+8=28, joilla Bergman oli Sportin kolmanneksi paras maalintekijä, neljänneksi paras pistemies sekä sarjan maalipörssin kahdeksas Jokipoikien Tobias Salmelaisen ja LeKin Antti Höllin kanssa.
Olus
Kaupunki kukoisti vielä roomalaisella ja bysanttilaisella ajalla. Viimeksi mainitulla ajalla kaupungissa oli kaksi basilikakirkkoa, joista toinen oli piispanistuin. Kaupunki hylättiin arabien hyökkäysten seurauksena 600-luvulla ja se upposi mereen joko maanvyörymän tai maanjäristyksen seurauksena noin vuonna 780. Osa siitä on edelleen nähtävissä meren pohjassa. Kaupunki on antanut nimensä Eloúntalle hieman muuttuneessa muodossa.
Hans Arp
Hans Arp eli Jean Arp (16. syyskuuta 1886 Strassburg, Saksa – 7. kesäkuuta 1966 Basel, Sveitsi) oli saksalais-ranskalainen kuvanveistäjä, taidemaalari, runoilija ja abstrakti taiteilija, joka käytti muun muassa revittyä ja liisteröityä paperia.
Robin Bergman
Ura
Toukokuussa 2010 Bergman teki try-out -sopimuksen TPS:n kanssa. Syyskuun alussa sitä jatkettiin syyskuun loppuun kestäväksi. Bergman pelasi kauden 2010–2011 avausottelussa TPS:n ykkösketjussa Mario Valery-Trabuccon ja Sami Venäläisen rinnalla. Hän sai kevääseen 2011 ulottuvan jatkosopimuksen lokakuussa 2010.
Hans Arp
Arpin äiti oli ranskalainen, Marie-Joséphine Koeberle, isä saksalainen, Jürgen Wilhelm Arp, kotoisin Wendtorfista Schleswig-Holsteinista. Arp syntyi Ranskan-Preussin sodan jälkeen, jolloin Ranskan palautettua alueen Saksalle sen nimi oli Elsass-Lothringen. Kun alue jälleen ensimmäisen maailmansodan päättyessä siirtyi Ranskalle, asukkaiden oli muutettava nimensä ranskalaisiksi ja Arpista tuli Jean.
Valmistuttuaan Strasbourgin École des Arts et Métiersista Arp lähti 1904 Pariisiin, jossa hän julkaisi ensimmäiset runonsa. Vuosina 1905–1907 hän opiskeli Saksassa weimarilaisessa taidekoulussa Ludwig Hoffmannin ateljeessa, mutta palasi 1908 Pariisiin, jossa hän aloitti opinnot Académie Julianissa. Hän muutti 1915 Sveitsiin maan puolueettomuuden vuoksi. Myöhemmin Arp kertoi tarinaa siitä, kuinka hän vältti kutsunnat. Hän kirjoitti Saksan lähetystöstä saamiinsa kutsuntapapereihin ensimmäiseen tyhjään väliin päivämäärän. Sitten hän lisäsi päivämäärän joka toiseen väliin, veti viivan niiden alle ja laski ne yhteen. Sitten hän riisuutui ja ojensi paperit. Hänen käskettiin mennä kotiin.
Robin Bergman
Ura
Bergman teki tanskalaisen Aalborgin kanssa koesopimuksen ennen kauden 2011–2012 alkua. Syyskuussa hän sai vuoden sopimuksen. Bergman pelasi kauden Aalborgissa ja siirtyi sen jälkeen toiseen tanskalaisseuraan, Frederikshavn White Hawksiin.
Hans Arp
Arp liittyi 1912 Blaue Reiter -taiteilijaryhmään ja perusti vuonna 1916 Hugo Ballin kanssa Zürichiin dadaistisen ryhmän Dada Zürich. Käyttäen nimeä Hans Arp hän perusti 1920 Max Ernstin ja aktivisti Alfred Grünwaldin kanssa Kölniin dadaryhmän Dada Köln. Hänen maalauksiaan oli kuitenkin 1924 esillä surrealismin ensimmäisessä näyttelyssä Galerie Pierressä Pariisissa.
Arp muutti 1926 Ranskaan, jossa hän pääasiallisesti asui. Hän irrottautui 1931 surrealismista perustaakseen Abstraction-Créationin ja työskenteli Pariisissa toimineen Abstraction-Création-ryhmän kanssa sekä kirjoitti artikkeleita aikakauskirjaan Transition. Koko 1930-luvun ja elämänsä loppuun asti hän kirjoitti ja julkaisi esseitä ja runoja. Vuonna 1942 hän pakeni kotoaan Meudonista saksalaisten miehityksen alta ja asui Zürichissä sodan päättymiseen saakka. Hän kirjoitti ranskaksi ja saksaksi.
Arpin teosten retrospektiivinen näyttely oli 1958 Museum of Modern Artissa New Yorkissa ja sen jälkeen Musée National d'Art Modernessa Pariisissa 1962. Strasbourgin Musée d'art moderne et contemporainissa on useita hänen maalauksiaan ja veistoksiaan.
Arpin ensimmäinen vaimo, taiteilija Sophie Taeuber-Arp, kuoli Zürichissä 13.1.1943. Vuonna 1959 hän avioitui taiteenkerääjä Marguerite Hagenbachin kanssa.
(Kun Arp puhui saksaa, hän käytti itsestään nimeä "Hans", ranskaa puhuessaan "Jean". Moni luulee, että hän oli alkujaan Hans ja muutti myöhemmin nimensä Jeaniksi, mutta se ei pidä paikkaansa.)
Arpin nimeä kantava Arp Museum Bahnhof Rolandseck avattiin syyskuussa 2007. Museossa on Hans Arpin teosten ohella Sophie Taeuber-Arpin tuotantoa.
Suomennettuja runoja
Pekka Suhosen suomentamia Arpin runoja on Suhosen kokoelmassa Palava omaisuus (Otava 1968)
Torsten Gustaf Aminoff
Torsten Gustaf Aminoff (1. marraskuuta 1838 Nilsiä – 18. elokuuta 1881 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, lehtori ja filosofian tohtori.
Aminoffin vanhemmat olivat maanmittari Karl Henrik Aminoff ja Maria Elisabet Collan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1857 ja erosi armeijasta Sofian jalkaväkirykmentin aliluutnanttina 1861. Aminoff valmistui sitten Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1866, filosofian maisteriksi ja opettajakandidaatiksi 1869 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1873.
Aminoff toimi poliittisten tieteiden lehtorina Haminan kadettikoulussa vuodesta 1870 alkaen. Hän teki tutkimusmatkan Vermlannin suomalaisten keskuuteen vuonna 1871 ja Venäjälle udmurttien keskuuteen vuonna 1878.
Aminoff oli naimisissa vuodesta 1869 serkkunsa Elisabet Johanna Maria Aminoffin kanssa. Hänen poikansa oli everstiluutnantti Torsten Aminoff.
Afrikankukaali
Afrikankukaali (Centropus senegalensis) on eräs käkilaji.
Ulkonäkö ja koko
Afrikankukaali on 35–41 senttimetriä pitkä. Sen pää, nokka ja pitkä pyrstö ovat mustat, selkä tummanruskea, siivet punaruskeat ja alapuoli kellanvalkoinen.
Josef Rixner
Josef Rixner (1902–1973) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Rixner on säveltänyt tangoja, muun muassa "Tango Poesie" vuonna 1937. Muita sävellyksiä ovat tango "Blauer Himmel" (suom. "Sinitaivas"), "Die nächtliche Gitarren" (suom. "Yön kitarat" ja "Öiset kitarat") ja "Malaga".
Olkiluodon Vierailukeskus
Olkiluodon Vierailukeskus on Eurajoen Olkiluodossa sijaitseva näyttelykeskus, jossa esitellään ydinvoiman tuotantoa sekä läheisen Olkiluodon ydinvoimalaitoksen toimintaa. Teollisuuden Voiman omistaman Vierailukeskuksen perusnäyttely on nimeltään "Sähköä uraanista", ja sen on toteuttanut Tiedekeskus Heureka. Näyttely kertoo ydinvoimalaitoksen toimintaperiaatteesta sekä ydinpolttoaineen kiertokulusta aina uraanin louhinnasta käytetyn polttoaineen loppusijoitukseen. Vierailukeskuksen yhteydessä on myös luontopolku, jossa esitellään saaren luontoa sekä alueella tehtäviä ympäristötutkimuksia.
Vuonna 2006 toimintansa aloittanut Vierailukeskus sijaitsee meren rannalla, varsinaisen ydinvoimalaitosalueen ulkopuolella. Se korvasi vanhan vierailukeskuksen, joka jäi Olkiluoto 3 -voimalan rakennustyömaan ympäröimäksi. Arkkitehti Aki Alangon suunnittelemassa rakennuksessa on näyttelytilojen lisäksi muun muassa kahvio, kokoustiloja sekä 123-paikkainen auditorio. Vierailukeskus kuuluu Rauman seudun suosituimpiin matkailukohteisiin. Vuosittain siellä vierailee noin 20 000 kävijää, joista suuri osa on luokkaretkeläisiä ja erilaisia ryhmämatkailijoita.
Valitsin rakkauden
Valitsin rakkauden on vuonna 1949 ensi-iltansa saanut Curtis Bernhardtin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Glenn Ford, Charles Coburn ja Gloria DeHaven. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä.
Valitsin rakkauden perustuu Maxence van der Meerschin romaaniin Bodies and Souls, jonka pohjalta Theodore Reeves laati käsikirjoituksen. Valitsin rakkauden kuvattiin New Yorkissa. Elokuva sai ensi-iltansa 29. syyskuuta vuonna 1949 Yhdysvalloissa. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 1. kesäkuuta vuonna 1951. Valitsin rakkauden julkaistiin DVD:lle 24. heinäkuuta vuonna 2012.
Felix Baumgartner
Felix Baumgartner (s. 20. huhtikuuta 1969 Salzburg) on itävaltalainen laskuvarjo- ja BASE-hyppääjä. Hänellä on hallussaan useita BASE- ja laskuvarjohyppyjen maailmanennätyksiä.
Baumgartner saavutti uransa ensimmäisen maailmanennätyksen vuonna 1999, kun hän hyppäsi tuolloin maailman korkeimmasta rakennuksesta Petronas-torneista Kuala Lumpurissa Malesiassa. Tornit ovat 452 metriä korkeat. Vuonna 2007 hän hyppäsi uuden ennätyskorkean BASE-hypyn silloin maailman korkeimmasta rakennuksesta, 509-metrisestä Taiwanin Taipei 101:stä. Vuonna 2003 hän ylitti hiilikuitusiivellä Englannin kanaalin. Baumgartnerilla on myös maailmanennätys matalimmasta BASE-hypystä maailmassa. Hän hyppäsi 29 metrin korkeudesta Rio de Janeiron Kristus-patsaan kädestä.
14. lokakuuta 2012 hän hyppäsi 38 969 metrin korkeudesta stratosfääristä kaikkien aikojen korkeimmalta suoritetun vapaapudotuksen Red Bull Stratos -hyppyprojektissa. Hän saavutti myös miehitettyjen ilmapallojen korkeusennätyksen. Edellinen ennätyshyppy 31 kilometristä oli yhdysvaltalaisen Joseph Kittingerin nimissä vuodelta 1960. Kittingerin nimiin jäi pisin vapaapudotuksen ennätys 4 minuuttia 36 sekuntia, kun Baumgartnerin vapaapudotus kesti 4 minuuttia 20 sekuntia. Felix Baumgartner rikkoi myös ensimmäisenä ihmisenä äänivallin ilman mitään konetta, vapaan pudotuksen nopeuden ollessa suurimmillaan 1 357,6 km/h, joka on 1,25 kertaa äänen nopeus.
Baumgartner harrastaa myös kilpa-autoilua ja osallistui vuonna 2014 Nürburgringin 24 tunnin ajoon Audilla.
thumb|left|Felix Baumgartner yllään puku, jolla hän ylitti Englannin kanaalin vuonna 2003.
Porfyyri
thumb|200px|Punaisesta porfyyristä tehty kastemalja
Porfyyri on silikaattikivilaji, joka on muodostunut osittain laavan jähmettymisestä maanpinnan lähellä tai sen alla, osittain vulkaanisen tuhkan kerrostumisesta ja "kivettymisestä". Porfyyrin happamuus vaihtelee. Sen värikin on siksi vaihteleva, useimmiten mustasta harmaaseen, mutta sitä esiintyy myös punaisena, punaruskeana ja ruskehtavan violettina. Porfyyri on hieno kivilaji, jota käytetään monissa koriste-esineissä. Sitä käytetään myös asfaltin kestävyyttä parantavana aineena.
Luonteenomaista tälle kivilajille ovat hienorakenteiseen tai tiheään maamassaan sirottautuneet kiteet, jotka ovat yleensä kvartsia ja maasälpää. Myös muita mineraaleja esiintyy, kuten esimerkiksi mustaa kiillebiotiittiä. Nämä ovat kiteytyneet pitkän ajan kuluessa syvällä maan alla, kun vulkaaninen aines on liikkunut ylöspäin.
Maalivahti (jääkiekko)
Maalivahti on yksi jääkiekon pelipaikoista. Maalivahti yrittää pääasiassa estää maalien syntymistä omaan päätyyn. Maalivahti saa koskea kiekkoon miten tahansa ja hänen tavoitteenaan on suojata maalia.
Varusteet
Jääkiekkomaalivahdin varustus poikkeaa kenttäpelaajan varusteista siten, että toisessa kädessään maalivahdilla on levyhansikas eli niin sanottu kilpi ja toisessa räpylä, jolla pyritään saamaan kiekko kiinni; maila on kilpikädessä. Polvisuojat, ”patjat”, ovat torjuntatehon lisäämiseksi leveät. Lisäksi jääkiekkomaalivahti käyttää rintapanssaria, jossa on myös olkapääsuojat, alapäänsuojaa, kaulasuojaa ja kypärää, jossa on maski. Kaikilla maalivahdin varusteilla on parempi suojaavuus kuin kenttäpelaajien vastaavilla. Maila on malliltaan kenttäpelaajan mailaa leveämpi. Sitä käytetään sekä torjumiseen että pelin avaamiseen. Lisäksi maalivahdin luistimet ja housut eroavat kenttäpelaajien vastaavista. Maalivahdin luistimet ovat leveämmät ja matalammat; lisäksi niiden terät ovat pidemmät kuin kenttäpelaajilla. Myös maalivahdin housut ovat leveämmät kuin kenttäpelaajien. Jääkiekossa maalivahdin peliasu on, toisin kuin esimerkiksi jalka- tai käsipallossa, saman värinen kuin kenttäpelaajilla.
Maalivahtien pelityylejä
Perhostyylissä seisotaan asennossa, josta on nopea pudottautua polvilleen. Perhostyylissä pyritään peittämään matalalle suuntautuvat laukaukset patjoilla sekä muu osa maalista käsillä ja vartalolla. Koska perhostyylin käyttäjät pyrkivät tekemään torjunnat sijoittumalla hyvin, itse torjunta tehdään usein passiivisesti, antaen kiekon osua suojavarusteisiin. Tarpeen vaatiessa laukaus peitetään kilpeä tai räpylää käyttäen. Tekniikasta johtuen perhostyylillä pelaavat maalivahdit joutuvat aika ajoin turvautumaan koviin venytyksiin.
Kari Toivonen
Kari Toivonen (28. heinäkuuta 1942 Helsinki – 28. syyskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja uutisankkuri. Hän työskenteli Yleisradiossa vuosina 1966–2005.
Nuoruus ja koulutus
Jatkosodan aikana syntynyt Toivonen oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hänen isänsä työskenteli varastomiehenä ja äitinsä kukkakauppiaana. Toivonen varttui Helsingin Töölössä. Vuonna 1951 hän pääsi näyttelemään sivuosaan Kipparikvartetti-elokuvaan kujeilevan poikajoukon jäsentä.
Suoritettuaan ylioppilastutkinnon Kari Toivonen siirtyi Helsingin yliopistoon opiskelemaan valtiotieteitä. Hän rahoitti opintojaan työskentelemällä Helsingin poliisilaitoksella ajokorttirekisterin hoitajana.
Ura
Kari Toivonen päätyi vuonna 1966 töihin Yleisradioon lapsuudenystävänsä kautta. Televisiossa tekstittäjänä toiminut ystävä oli saanut opiskelupaikan Yhdysvalloista, ja uutisten päällikkö oli kysynyt häneltä, tunsiko hän ketään, joka pystyisi jatkossa työskentelemään tehtävässä. Ystävä oli tämän jälkeen kysynyt Toivoselta, pystyisikö hän tulemaan tekstittäjäksi Yleisradioon. Toivonen sai paikan vaikkei osannut edes kirjoittaa kirjoituskoneella.