cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Al-Fustat
Historia
Al-Fustatia alettiin jälleenrakentaa hävityksen jälkeen. Sen puolustamisen ongelma oli kuitenkin ratkaistava. Salah al-Din eli länsimaalaisittain Saladin alkoi rakennuttaa Kairon uutta puolustusmuuria, joka tällä kertaa laajennettiin käsittämään sisälleen myös vanha al-Fustatin alue. Saladinin linnoituksen rakennuttaminen alkoi vuonna 1176. Uusi rakennuttaminen keskittyi etenkin Niilin varrelle, kun taas entinen al-Fustat jäi taka-alalle. Amr ibn al-Asin moskeija oli merkittävä uskonnollisen oppineisuuden keskus aina vuotteen 1348, jolloin alueella levisi kulkutauti. Sittemmin Egyptiä hallinneet mamelukit rakennuttivat Kairon suuret souqit, joita sittemmät eurooppalaiset matkailijatkin usein kuvailivat. Al-Fustat jäi nimenä historian hämärään.
Hamaciré N’Douré
Hamaciré N’Douré (1918 Youwarou – 2000-luvun alussa ) oli malilainen juristi ja poliitikko.
Kaimar Saag
Ennen siirtymistään tanskalaiseen Silkeborgiin tammikuussa 2008 Saag pelasi SK Kirm Suure-Jaanissa, JK Viljandi Kodugaasassa ja FC Levadiassa. Kaudella 2007 hän oli Levadiasta lainassa JK Tallinna Kaleville. Hän on voittanut Levadiassa Viron cupin vuonna 2005.
Hamaciré N’Douré
N’Douré kävi Terrasson de Fougères -koulun Bamakossa ja työskenteli hallintovirkailijana. Hän valmistui juristiksi Pariisin yliopistosta vuonna 1947 ja muutti sen jälkeen asianajajaksi Norsunluurannikon Daloaan.
Kaimar Saag
Saag on kuulunut Viron maajoukkueeseen. Pelejä hän on maajoukkueurallaan pelannut 46. Maaottelumaaleja hän on tehnyt kolme, joista ensimmäisen Färsaaria vastaan EM-karsinnoissa 11. elokuuta 2010.
Hamaciré N’Douré
N’Douré oli kuulunut Sudanin edistyspuolueen vähemmistöryhmään, joka liittyi Sudanin liittoon vuonna 1947. Vuonna 1957 hänestä tuli Ranskan Sudanin ensimmäisen hallituksen teollisuus-, kauppa- ja liikenneministeri. Vuosina 1959–1964 N’Douré työskenteli Sudanin tasavallan ja Malin teollisuus- ja kauppaministerinä. Vuodesta 1964 lähtien hän vastasi ministerivaltuutettuna kehitysyhteistyöstä ja teknisestä avusta ja vuodesta 1966 toimi Malin EEC-edustajana. Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen N’Douré työskenteli väliaikaisen hallituksen ministerivaltuutettuna ja vuosina 1969–1970 oikeusministerinä.
Ministerinuransa jälkeen N’Douré työskenteli jälleen asianajajana. Hän palasi politiikkaan vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen ja oli mukana perustamassa uudelleen Sudanin liittoa. Tiéoulé Mamadou Konatén johtaman siiven erottua Sudanin liitosta N’Douré oli perustamassa uutta puoluetta Bloc pour la démocratie et l’intégration africaine ja toimi Konatén kuoltua sen johtajana.
Drawn Together
Drawn Together on Dave Jeserin ja Matt Silversteinin luoma amerikkalainen piirrossarja. Drawn Together on fiktiivinen realitysarja, jossa kahdeksan piirroshahmoa on muuttanut asumaan taloon samaan tyyliin kuin sarjoissa Real World ja Big Brother. Hahmot ovat karikatyyrisiä parodioita sekä erilaisista piirrostyylilajeista että perinteisistä tositelevisiosarjojen henkilötyypeistä. Sarjassa ivaillaan muutenkin tositelevisiogenren kustannuksella, muitakaan teemoja unohtamatta.
Jaksoluettelo
1. tuotantokausi (2004)
Jänisintiaanit
Jänisintiaanit elävät havumetsän ja tundran rajalla itäisen Kanadan subarktisen alueen pohjoisosassa napapiirin tienoilla Luoteisterritorioissa. Eurooppalaiset antoivat heille tämän nimen koska lumikenkäjänis oli kansalle merkittävin ruoan ja vaatteiden lähde.
Drawn Together
Jaksoluettelo
2. tuotantokausi (2005–2006)
Jänisintiaanit
Luoteessa ja idässä tundralla asuu eskimoita. Jänisintiaanien asuma-alue on Suurelta karhujärveltä länteen, pohjoiseen ja luoteeseen MacKenzie-joen laaksossa ja tästä itään. Viiden jänisintiaaniheimon asuma-alue Fort Normanin ja Suuren Karhujärven väliseudulla ulottuu Mackenzie-jokilaaksosta Yukonin territorion ja vuorten rajalta Nunavutin rajalle. Lännessä on Suuresta Karhujärvestä länteen ja luoteeseen on metsää, ja sen itäpuolella Suuresta karhujärvestä pohjoiseen tundran ja metsän siirtymävyöhyke, ja aivan seudun itäosissa tundraa. Jänisintiaanien asuinalueella elää sekä metsäkaribua että arktisempaa avomaan karibua. Suuressa osassa aluetta on jatkuva ikirouta.
Lähetyssaarnaajat saapuivat alueelle 1800-luvun puolivälin jälkeen.Tuolloin jänisintiaaneja oli ehkä 700-800. Jänisintiaanit metsästivät karibua, hirveä ja pienriistaa. He kalastivat ja keräsivät marjoja. Alueella eli paljon jäniksiä. Vaeltaen elävät jänisintiaanit näkivät monesti nälkää ennen eurooppalaisten tuloa. He saivat vaatteensa ja ravintonsa jäniksistä, joiden määrä vaihteli vuosittain 7-10 vuoden jaksoissa. Tämä ajoi intiaanit säännöllisesti toistuviin pahoihin nälänhätiin. .
Vuonna 1996 jänisintiaaneiksi oli rekisteröitynyt 1836 henkeä.
Magia (albumi)
Magia on Shakiran esikoisalbumi. Albumi menestyi kohtalaisesti Shakiran kotimaassa. Albumi julkaistiin vuonna 1991, kun Shakira oli 14-vuotias. Albumia tehtiin vain 1 200 kappaletta, joten se on todella harvinainen. Albumi on julkaistu ainoastaan LP:llä. Albumilta ilmestyivät singleinä kappaleet Magia, Esta Noche Voy Contigo ja Sueños.
Albumin myynti jäi alle tuhanteen kappaleeseen. Shakira on estänyt kahden ensimmäisen albuminsa uudelleen julkaisemisen johtuen niiden "kypsymättömyydestä".
Kappaleet
Kappaleet:
Brit Pettersen
Brit Pettersen Tofte (s. 29. marraskuuta 1961 Lillehammer) on norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja.
Pettersen nousi kansainvälisesti tunnetuksi vuonna 1980, jolloin hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 5 kilometrillä ja viestissä sekä saavutti olympiapronssia Lake Placidin kisojen viestissä. Viestihiihdon maailmanmestaruuden hän saavutti kaksi vuotta myöhemmin Oslon MM-kilpailuissa ja olympiakultaa Sarajevossa 1984. Henkilökohtaisilla matkoilla hän saavutti MM-hopeaa 20 kilometrillä Seefeldissä 1985 hävittyään Norjan neloisvoittoon päättyneessä kisassa 18,4 sekuntia vasta viime hetkellä kilpailuun valitulle ikätoverilleen Grete Ingeborg Nykkelmolle sekä yhden olympiapronssin ja kaksi MM-pronssia.
Teräsvaari
Teräsvaari (kansainvälinen englanninkielinen nimi Iron Grandpa) on Janiv Oskárin ja Terhi Romon ohjaama, vuonna 2015 valmistunut dokumenttielokuva maailman vahvimmasta vaarista, voimanoston nelinkertaisesta maailmanmestarista Esko Ketolasta. Elokuvassa seurataan Ketolan valmistautumista Argentiinan maailmanmestaruuskilpailuihin. Hänen tavoitteenaan on murskata kaikki voimassa olevat maailmanennätykset ja tuoda Suomeen vielä yksi maailmanmestaruus. Tie kohti maailmanmestaruutta ei kuitenkaan suju ongelmitta. Vastoinkäymisistä huolimatta Ketola aikoo toteuttaa unelmansa viidennestä kullasta.
Arviot
Iltalehden kriitikko Juho Rissanen antoi elokuvalle kiitosta: "Riippumattomasti tuotetun Teräsvaari-elokuvan kaikki elementit kuvausta, leikkausta ja musiikkia myöten ovat huipputasoa."
Gillian Sheen
Gillian Mary Sheen (21. elokuuta 1928 Willesden – 5. heinäkuuta 2021 Auburn, New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen miekkailija ja olympiavoittaja.
Sheen voitti florettimiekkailun yksilökilpailun olympiakultaa Melbournessa 1956. Hän eteni kahdeksan parhaan loppusarjaan vasta voittamalla uusintaottelun. Loppusarjassa hän hävisi ensin Romanian Olga Orbanille mutta voitti sitten kaikki muut kuusi vastustajaansa ja pääsi uusimaan olympiavoitosta myös yhden ottelun hävinneen Orbanin kanssa. Uusintaottelussa Sheen voitti romanialaisen pistein 4–2. Sheen kilpaili olympiatasolla myös Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960. MM-kilpailuista hän voitti floretin joukkuekilpailun pronssia Monte Carlossa vuonna 1950. Sheen kuoli Yhdysvaltain Auburnissa 92-vuotiaana 5. heinäkuuta 2021.
Australian avoin tennisturnaus 1994
Australian avoin tennisturnaus 1994 pelattiin 17. – 30. tammikuuta 1994.
Miesten kaksinpeli
Pete Sampras – Todd Martin 7–6, 6–4, 6–4
Naisten kaksinpeli
Steffi Graf – Arantxa Sánchez Vicario 6–0, 6–2
Miesten nelinpeli
Jacco Eltingh / Paul Haarhuis –  Byron Black /  Jonathan Stark 6–7, 6–3, 6–4, 6–3
Naisten nelinpeli
Gigi Fernández / Nataša Zvereva –  Patty Fendick /  Meredith McGrath 6–3, 4–6, 6–4
The Dakota
The Dakota on Yhdysvaltain New Yorkin Manhattanin Central Park -puiston länsilaidalla sijaitseva asuinkerrostalo. Goottilaistyylisen vuonna 1884 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Henry J. Hardenbergh, joka on suunnitellut myös Plaza-hotellin New Yorkissa. The Dakotan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1880. Kerrostalo on New Yorkin tunnetuimpia rakennuksia ja siinä ovat asuneet mm. John Lennon ja Lauren Bacall. Myös Judy Garland ja Rudolf Nurejev ovat asuneet Dakotassa.
John Lennon murhattiin talon portilla joulukuussa vuonna 1980.
Taisto Kangasniemi
pienoiskuva|Taisto Kangasniemi (päällä) vuoden 1952 olympialaisissa. Taisto Ilmari Kangasniemi (2. huhtikuuta 1924 Kankaanpää – 31. lokakuuta 1997 Kangasala) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Taisto Kangasniemi osallistui neljiin olympialaisiin ja kilpaili siellä sekä vapaapainissa että kreikkalais-roomalaisessa painissa. Lontoon 1948 kisoissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa neljänneksi ja Helsingin 1952 kisoissa vapaapainin raskaassa sarjassa kuudenneksi. Melbournen 1956 kisoissa hän osallistui molempien painimuotojen kilpailuihin ja sai vapaapainissa pronssia. Vielä Tokion 1964 olympialaisissa hän oli 40-vuotiaana mukana, mutta ei enää menestynyt.
Seuratasolla Kangasniemi edusti muun muassa Kankaanpään Menoa sekä Tampereen Painiseuraa, jonka perustajajäsen ja kunniapuheenjohtaja hän oli. Tampereella on kilpailtu hänen muistopainejaan vuodesta 1999.
Rick Hall
thumb|Rick Hall Roe Erister ”Rick” Hall  (31. tammikuuta 1932 – 2. tammikuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen levytuottaja, lauluntekijä, musiikkikustantaja ja studiopäällikkö.
Ainoastaan parasta
Ainoastaan parasta (Nothing But the Best) on Clive Donnerin ohjaama brittiläinen musta komediaelokuva vuodelta 1964. Sen on käsikirjoittanut Rona Jaffen esikoisromaaniin Kaikki minun unelmani (The Best of Everything, 1958) pohjalta Frederic Raphael. Elokuvan pääosissa näyttelevät Alan Bates ja Denholm Elliott.
Juoni
Isossa kiinteistöfirmassa työskentelevä nuori Jimmy Brewster on päättänyt päästä huipulle ja ylempään yhteiskuntaluokkaan keinolla millä hyvänsä. Lisäksi hän on ihastunut pomonsa tyttäreen. Hän saa vanhan huijarin ja väärentäjän (Elliott) oppi-isäkseen, ja tämän suhteilla Jimmy tutustuu oikeisiin piireihin. Kun mentoria ei enää tarvita, hänet voi murhata ettei hän puhu sivu suunsa. Jimmy etenee yrityksen osakkaaksi ja johtajistoon ja saa vaimokseen johtajan tyttären.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Siida
Siida on Inarin kirkonkylässä sijaitseva museo- ja luontokeskus. Siidassa toimivat yhteistyössä Saamelaismuseo (Suomen saamelaisten kansallismuseo) sekä Metsähallituksen Ylä-Lapin luontokeskus. Museon johtajana on elokuusta 2023 alkaen toiminut Taina Pieski.
Sana siida on pohjoissaamea ja se tarkoittaa saamelaista lapinkylää tai porokylää.
Siidan näyttelyt
Siidan johdantonäyttely esittelee pohjoisen luonnon ja kulttuurin kehitysvaiheita aikajanana varhaisimmista jääkauden jälkeisistä arkeologisista löydöistä nykyhetkeen. Siidan päänäyttely kertoo saamelaisten historiasta ja kulttuurista sekä pohjoisimman Lapin luonnosta. Perusnäyttelyiden lisäksi Siidassa järjestetään vaihtuvia näyttelyitä, joissa esitellään saamelaista taidetta ja kulttuuria, muiden alkuperäiskansojen kulttuuria, luontokuvia ja pohjoisen luonnon ilmiöitä.
Siidan sisätiloissa olevien näyttelyiden lisäksi kokonaisuuteen kuuluu seitsemän hehtaarin laajuinen ulkomuseoalue. Ulkomuseoalueen kiertävän polun pituus on noin 800 m. Polun varrella on lähes 50 tutustumiskohdetta. Hirsirakennusten lisäksi museoalueella voi tutustua erilaisiin siirrettäviin kota- ja laavurakennelmiin ja turverakennuksiin, sekä erilaisiin säilytys- ja pyydysrakenteisiin. Oman mielenkiintoisen lisänsä kokonaisuuteen antaa museoalueen läpäisevän puron varrella sijaitseva kultakämppä. Ulkomuseon näyttelyhalli sisältää Saamelaismuseon veneet ja ahkiot sekä muut ajokalut.
Siidan ympäristö on arkeologisesti mielenkiintoinen. Inarijärven rannalla Juutuajoen suulla olevassa saamelaismuseon kohteessa on ollut asutusta jo kivikaudella ja varhaisella metallikaudella, 6000–2000 vuotta sitten. Ulkomuseoalueen kaivauksissa on tavattu pyyntiväestön elämästä kertovia jäännöksiä ja esineitä, kodanpohjia ja niihin liittyviä tulisijoja sekä erilaisia työkaluja ja keramiikkaa ja palanutta luuta. Alue on muinaismuistolain nojalla rauhoitettu.
Siida avattiin 1. huhtikuuta 1998. Uudisrakennuksen suunnitteli professori Juhani Pallasmaa.
Muita palveluita Siidassa
Saamelaismuseo vastaa museokokoelmiin ja saamelaisiin liittyviin tiedonhakuihin suoraan ja osana verkossa toimivaa Lapponica-tietopalvelutiimiä. Luontokeskuksen asiakaspalvelupisteessä on Pohjois-Lapin retkeilyneuvontapalvelu ja  Inarin matkailuinfo. Siidan 2. kerroksessa on kahvila-ravintola.
Saamelaismuseon historiaa
Inarin saamelaismuseo perustettiin vuonna 1959. Samana vuonna aloitettiin museoon sopivien rakennusten kartoittaminen ja museokokoelmien kerääminen. Museon perusti Samii Litto – Saamelaisten yhdistys ry. Ensimmäiset rakennukset siirrettiin ulkomuseoalueelle vuonna 1960. Museo avattiin yleisölle kesäksi 1963. Vuodesta 1959 vuoteen 1997 saakka Inarin saamelaismuseo toimi paikallismuseona ja ulkomuseona, ja se oli avoinna ainoastaan kesäisin. Inarin saamelaismuseosta tuli jo 1960- ja 1970-luvuilla yksi Lapin suosituimmista matkailukohteista.
Vuodesta 1986 lähtien saamelaismuseon toiminnasta on vastannut Sámi Museum – Saamelaismuseosäätiö. Näyttelytoiminnan lisäksi säätiö edistää saamelaisten kansalliskulttuuria tukemalla tieteellistä tutkimustyötä ja sen tulosten levittämistä ja toimimalla yhteistyössä muiden maiden saamelaismuseoiden kanssa. Säätiön omistamat kokoelmat käsittävät ulkomuseon rakennuksineen, esinekokoelman, valokuvakokoelman, taidekokoelman, arkiston ja käsikirjaston. Saamelaismuseo sai vuonna 1999 valtakunnallisen erikoismuseon statuksen ja vuonna 2020 uuden museolain myötä museo nimitettiin valtakunnalliseksi vastuumuseoksi.
Saamelaismuseo tuotti vuonna 2007 yhteistyössä Johtti Sápmelaččat -yhdistyksen ja Metsähallituksen Tunturi-Lapin luontokeskuksen kanssa Länsi-Lapin porosaamelaisesta kulttuurista kertovan näyttelyn Enontekiön Hettaan. Vuodesta 2008 lähtien Saamelaismuseo on hoitanut Inarin Sevettijärvellä sijaitsevaa Kolttien perinnetaloa. Vuodesta 2012 lähtien saamelaismuseolla on ollut näyttelytoimintaa myös Tiede- ja taidetalo Ailigaksessa Utsjoella.
Radio Taiwan International
Radio Taiwan International (, lyh. RTI) on Kiinan tasavallan, eli Taiwanin, valtion omistama yleisradioyhtiö, jonka toiminta painottuu ulkomaille. Toimituksen päämaja sijaitsee Taipeissa.
Historia
RTI perustettiin alun perin vuonna 1928, kun toiminta alkoi Kiinan tasavallan silloisessa pääkaupungissa, Nanjingissa 1. elokuuta. Toiminta oli alusta asti suunnattu Kiinan ulkopuolelle ja alkuvuosien tavoitteena oli tarjota uusi kanava poliittisesti epävakaana aikana. Tasavallan vetäydyttyä Taiwanin saarelle, radioyhtiö muutti nimensä Vapaan Kiinan ääneksi ja pyrki vaikuttamaan mannerkiinalaisten mielipiteisiin.
Nykymuodossaan RTI perustettiin vuonna 1996, jolloin siitä tehtiin ulkomaanpalvelu, jonka tehtävänä oli tuottaa uutis- ja ajankohtaissisältöä Taiwanista ulkomaalaiselle yleisölle. Lisäksi radiotoimintaa suunnataan Taiwaninsalmen yli Manner-Kiinaan. Samassa yhteydessä, kahden vuoden siirtymäajalla, RTI yhdistyi Kiinan yleisradioyhtiön ulkomaantoimituksen kanssa.
Koreankielinen palvelu oli alun perin käytössä vuosina 1961–2005, mutta se lakkautettiin säästösyistä. Palvelu otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2018. Tavoitteena oli syventää Taiwanin ja Etelä-Korean välistä yhteistyötä ja kulttuurivaihtoa.
Merkittävä kielivalikoiman laajentaminen tapahtui vuonna 2005, kun yhtiö pyrki tuottamaan sisältöä Taiwanissa oleskeleville vierastyöläisille ja ulkomaalaisille pysyvän oleskeluluvan haltijoille. Tällaisia ihmisiä arvioitiin tuolloin olevan 500 000, joista suurin yksittäinen ryhmä olivat thaimaalaiset.
Nykyään
Suorana tulevien radio-ohjelmien ja uutispalveluidensa lisäksi RTI:llä on myös podcasteja, jotka käsittelevät uutisia, ajankohtaisia aiheita ja taiwanilaista kulttuuria. Yhtiön 90-vuotisjuhlissa ilmoitettiin, että se alkaa panostamaan ohjelmassaan yhä enemmän ympäristötietoisuuteen, jotta YK:n kestävän kehityksen tavoitteet saataisiin saavutetuiksi. Yhtiö itse kertoi kiinnittävänsä huomiota sähkön kulutuksen vähentämiseen ja energiatehokkaampaan laitteistoon.
Yhtiön toteutetun kyselyn mukaan RTI tavoittaa 2,27 miljoonaa kuuntelijaa vuodessa ja yleisöstä 66 % oli 30–60 -vuotiaita.
Yhtiön puheenjohtajana toimii Lu Ping ja toimitusjohtajana Shao Li-chung.
Pähkähullu parodiashow
Pähkähullu parodiashow on BBC:n tuottama brittiläinen sketsisarja, jossa imitoidaan britannialaisia julkisuuden henkilöitä. Sarjan pääesiintyjät ovat koomikot Jon Culshaw ja Debra Stephenson. Ohjelmaa esitetään Britanniassa BBC One -kanavalla ja Suomessa Subilla.
Ohjelmassa parodian kohteena ovat olleet muun muassa Ricky Gervais, Gordon Brown, Simon Cowell, Dannii ja Kylie Minogue sekä Life on Mars -draamasarjan hahmo Gene Hunt.
Jääkärin morsian (vuoden 1938 elokuva)
Jääkärin morsian on Risto Orkon ohjaama suomalainen elokuva. Vuonna 1938 valmistuneen elokuvan pääosissa ovat Tuulikki Paananen ja ensimmäisessä elokuvaroolissaan Kullervo Kalske. Elokuvassa esiintyy myös aiemmassa, vuoden 1931 versiossa Marttia näytellyt Tauno Palo. Nyt Palo on jääkäri Kalvan roolissa, johon oli alun perin kaavailtu Gunnar Hiilloskorpea. Teatterikiireiden vuoksi Hiilloskorpi jättäytyi suunniteltua pienempään rooliin, mutta esiintyy silti Kalpana joissakin elokuvan ulkokohtauksissa.
Jääkärin morsian heijastelee myös toista maailmansotaa edeltänyttä antisemitismiä. Kohtauksessa eräs suomalaissankari potkaisee juutalaisvastaisesta propagandasta tutun stereotyypin ulkonäön omaavaa vakoilija Merovitshia takapuoleen huutaen samalla ”Jutku perkele!”.
Jääkärin morsian oli Suomi-Filmin tuottoisin elokuva vuonna 1938.
Juoni
Saksan 27. kuninkaallinen jääkäripataljoona on syksyllä 1916 palaamassa rautateitse rintamalta ja saapuu Tuckumiin (nykyisin Latvian Tukums) Riian länsipuolelle. Yksi palaajista, jääkärikorpraali Martti Kari, ihastuu suojelijansa paroni Lichtensteinin seurassa matkustavaan liiviläiseen tanssijattareen Sabinaan. Toinen jääkäri Mikko estää paronin pääsyn sotilasjunaan, mistä kiivastunut paroni alkaa sättiä jääkäreitä. Suuttunut Martti lyö Lichtensteinia ja saa kahden viikon arestin.
Libaussa paroni vie Sabinan rakastajattarensa Sonja Strandin luo tämän ravintolaan Kultaiseen ankkuriin. Vaikka Sonja on selvästi mustasukkainen, hän tarjoaa Sabinalle töitä tanssijana. Martti kärsii yhä arestiaan kasarmin putkassa, kun muut jääkärit lähtevät Kultaiseen ankkuriin iltaloman viettoon. Siellä Sabina tanssii, Mikko vokottelee tarjoilijatarta ja antaa löylytyksen paronia tapaamaan tulleelle juutalaiselle Isakille. Mikko epäilee Isakia vakoilijaksi. Jääkäri Kalpa, joka on aiemmin muistellut jääkäriaktivismin alkuaikoja Suomessa, vie Sabinan tapaamaan putkassa olevaa Marttia.
Vaikka ravintola on piiritetty, paroni onnistuu livahtamaan taloon kellarin ovesta. Sisällä paroni käy Sonjan kimppuun, kun tämä on kirjoittamassa ilmiantokirjettä. Martti ryntää apuun vakoilutodisteet taskussaan. Tappelussa paroni haavoittaa vahingossa Sonjaa kuolettavasti. Franckin saapuessa tilannetta selvitellään, ja paroni pääsee vapaaksi vieritettyään syyt Martin niskoille. Martti pääsee pälkähästä, kun ilmiantokirje luetaan imupaperista peilin avulla. Paroni saa Sabinan mukaansa valehtelemalla tämän isän sairastuneen vakavasti. Epäluuloinen Sabina ottaa mukaansa pistoolin. Paroni ja Sabina pakenevat kaupungista ratsain paronin maatalolle, missä odottaa lentokone. Martti lähtee takaa-ajoon, mutta perillä hänet vangitaan kellariin. Paroni asentaa helvetinkoneen räjähtämään kymmenen minuutin päästä, mutta kun paroni pidätetään, Martti vapautetaan ja hän tekee pommin vaarattomaksi.
Elokuvan Jääkärin uni -nimellä tunnetussa loppukohtauksessa sadat ratsumiehet hyökkäävät hurjassa rynnäkössä tulta, savua ja räjähdyksiä kiehuvan taistelukentän läpi sapelit heiluen, samalla kun Jääkärimarssi soi ja Jääkäripataljoonan lippu liehuu kaiken yllä varjokuvana.
Sensuuri
Ulkopolitiikka vaikutti Moskovan välirauhan jälkeen valtion elokuvatarkastamon toimintaan. Neuvostoliiton painostus kulttuurin alueella vaikutti ensin teatterin kautta. Neuvostoliiton Helsingin lähetystö puuttui nootilla 5. joulukuuta 1948 kahteen teatterinäytelmään, joista toinen oli ”vihamielinen ja revanshihenkinen” Jääkärin morsian, jonka tekstiä oli sensuroitu etukäteen. Nootti kehotti Suomen hallitusta ehkäisemään sekä pahaa tarkoittavat että Neuvostoliiton ja Suomen suhteita vahingoittavat esiintymiset. Ulkoministeri Carl Enckell vastasi noottiin 22. joulukuuta ja ilmoitti teattereiden poistaneen näytelmät ohjelmistosta.
Työkansan Sanomat nosti esiin 17. joulukuuta 1948 esille myös Jääkärin morsian -elokuvan, joka oli lehden mielestä neuvostovastainen. Pravda huomioi tämän ja otsikoi lehdessään kaksi päivää myöhemmin Suomen jatkavan neuvostovastaisten elokuvien esitystä. Pravdan julkaisun jälkeen ulkoministeriö kehotti opetusministeriötä kiinnittämään huomiota elokuviinkin. Opetusministeri Reino Oittinen määräsi 20. joulukuuta 1948 elokuvatarkastamon kieltämään elokuvan, ja tarkastamo kielsi sen 9. tammikuuta 1949.
Elokuvatarkastamon mielestä elokuvassa ei vuoden 1955 jälkeen ollut erityistä kiellettävää. Näytelmää esitettiin ympäri Suomea siistittynä versiona. Elokuva pysyi kiellettynä, vaikka Risto Orko yhtiöineen esittikin sen vapauttamisen puolesta sekä suullisia että kirjallisia vetoomuksia. Kiellon perustelu oli siirtynyt vuonna 1955 elokuvatarkastamolta ulkoministeriölle, jonka mukaan elokuvan vapauttamisen myötä tarkastamo joutuisi tarkastamaan uudelleen hankalampia kieltotapauksia, mistä seuraisi kielteistä julkisuutta. Perusteluja elokuvan kieltämisen syistä ei annettu julkisuuteen. Vuonna 1964 ulkoministeriö vältti uudelleentarkastuksen ilmoittamalla, että sotaa edeltävien aikojen elokuvien vapauttaminen voisi tuoda Suomen kannalta epäedullisia ulkopoliittisia johtopäätöksiä paitsi Suomessa myös ulkomailla. Ulkoministeriön mielestä tällaisten elokuvien salliminen voitaisiin tulkita vanhentuneiden ulkopoliittisten asenteiden herättämiseksi uudelleen.
Jääkärin morsian esitettiin 1960-luvulla julkisesti vain kahdesti, ja elokuvatarkastamo vapautti elokuvan vasta elokuussa 1986. Elokuva sai uusintaensi-illan Helsingissä helmikuussa 1987, ja televisiossa se esitettiin ensi kerran 1989.
Pallo
Pallo tarkoittaa seuraavia asioita:
Yli-Iin kirkko
Yli-Iin kirkko on Yli-Iin seurakunnan vuonna 1932 valmistunut kirkkorakennus. Yli-Iin seurakunta on perustettu vuonna 1917. Aiemmin seurakunnan kylät Pirttitörmä (Jakkukylä), Tannila ja Karjalankylä olivat kuuluneet Iin jo keskiajalla perustettuun emäseurakuntaan. Ensimmäinen oma kirkko oli läheisestä maalaistalosta vuokrattu pirtti, Niemelän pirttikirkko, joka oli käytössä vuosina 1923–32. Niemelän talo on edelleen olemassa, mutta talon päädyssä sijainnut pirttiosa on purettu. Paikalle on pystytetty muistomerkki.
Yli-Iin nykyisen kirkon suunnitteli arkkitehti Yrjö Sadeniemi. Suunnilleen samoilla piirustuksilla on rakennettu myös Pelkosenniemen ja luovutetun alueen Suojärven luterilaiset kirkot. Yli-Iin päätytornilla varustettu puukirkko edustaa uusklassista tyyliä. thumb|left|250px|Yli-Iin kirkon interiööri. Ristiinnaulittua Kristusta esittävä alttaritaulu on oululaisen taiteilijan Aukusti Koiviston maalaama, ja se muodostaa triptyykin keskuksen. Samaan kokonaisuuteen kuuluvat molemmissa alttari-ikkunoissa taiteilija Veijo Murokkeen valmistamat lasimaalaukset Lupaus (luominen) ja Kaipaus (Psalmi 42), joiden raamatulliset aiheet on sijoitettu yli-iiläiseen maisemaan.
Nykyiset 12-äänikertaiset kuoriin sijoitetut urut ovat sotkamolaisen Tuomen urkutehtaan vuonna 1984 rakentamat.
Vuosina 1999–2002 kirkossa tehtiin perusteellinen ulko- ja sisäremontti. Kirkon lähellä on sankarihautausmaa, jossa on 109 yli-iiläiselle sodissa kaatuneelle muistomerkki. Yli-iiläinen pastori Eino Kuusela jäi sotavangiksi jatkosodan alussa Kiestingissä. Hänen muistokseen paljastettiin läheisessä seurakuntatalossa vuoden 2002 itsenäisyyspäivänä kuvanveistäjä Niilo Rikulan valmistama rintareliefi. Seurakuntatalossa on myös sankarivainajien yhteinen muistotaulu. Yli-Iin Hökänrannalla syntyneen seppä Jaakko Högmanin syntymäpaikalle on pystytetty muistokivi laattoineen. Kirkon lähellä päätien varrella sijaitsee kirkonkylän hautausmaa. Jakkukylässä ja Tannilassa on omat sivuhautausmaat.
Nettoveroaste
Nettoveroaste on kansantalouden tunnusluku, joka mittaa verojen ja pakollisten maksujen osuutta bruttokansantuotteesta tulonsiirtojen jälkeen. Nettoveroaste saadaan, kun bruttoveroasteesta vähennetään julkisyhteisöjen kotitalouksille ja yrityksille maksamien tukipalkkioiden sekä tulon- ja pääomansiirtojen osuus. Nettoveroasteesta ei kuitenkaan vähennetä vapaaehtoisia rahamääräisiä sosiaalietuuksia.
Nettoveroasteeseen vaikuttavat tulonsiirrot sekä se, tuotetaanko sosiaali- ja terveyspalvelut julkisella vai yksityisellä puolella.
Vuonna 2015 nettoveroaste oli Suomessa 17,6 %. Nettoveroaste pieneni Suomessa 1990-luvun lamavuosina tuntuvasti, kun tulonsiirrot paisuivat.
Auguste Escoffier
Auguste Escoffier (kokonimeltään Georges-Auguste Escoffier) (28. lokakuuta 1846 Villeneuve-Loubet, Ranska – 12. helmikuuta 1935 Monte Carlo, Monaco) oli arvostettu keittokirjailija ja ranskalaisen keittiön uudistaja. Escoffier’ta nimitetään edelleenkin ”kokkien kuninkaaksi ja kuninkaiden kokiksi” ja häntä voidaan pitää nykyaikaisen gastronomian merkittävimpänä kehittäjänä. Hän kehitti uusia ruokalajeja, tarjoilutapoja ja säilöntämenetelmiä sekä kirjoitti monia alan perusteoksia. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1920 Lontoon Ritz Carlton -hotellin keittiömestarina saatuaan muun muassa vuonna 1921 ansioistaan kokkina Ranskan kunnialegioonan ristin (Croix de la Legion d'Honneur).
Elämäkerta
Ravintolatyössään Escoffier yksinkertaisti ruokalajeja ja kastikkeita sekä suosi paikallisten kausittaisten raaka-aineiden käyttöä. Hänen ansiokseen voitaneen laskea perinteisen ranskalaisen tarjoilutavan (service à la française) syrjäyttämisen käytännöllisemmällä tarjoilutavalla. Ensiksimainitussa ateriaan saattoi kuulua jopa toista sataa pientä ruokalajia, jotka kaikki tarjoiltiin pöytään samanaikaisesti. Escoffier’n tavassa uusi ruokalaji tuotiin pöytään vasta, kun asiakas oli lopettanut edellisen. Hän myös osallistui teoksen L’Art Culinairen julkaisuun.
César Ritz kutsui 1884 Escoffier’n työskentelemään talvisin Monte Carlon Grand Hoteliin, Monacoon ja kesäisin Luzernin, Sveitsiin, Grand Nationaliin pääkokiksi. Näissä hotelleissa työskennellessään hän kehitti useita ruokalajeja, joista osa on nimetty hänen mukaansa. Toisaalta Escoffier nimesi ruokalajeja myös itse kuuluisien henkilöiden mukaan. Eräs tällainen on oopperalaulaja Nellie Melban mukaan nimetty Pêche Melba. Vuonna 1885 hän julkaisi teoksen Le Traité sur l’Art de Travaille les Fleurs en Cire. Hän alkoi myös kerätä reseptejä kokeilleen ja päätarjoilijoilleen.
Vuonna 1890 César Ritz sai hoidettavakseen teatterimagnaatti Richard D’Oyly Carten omistaman Savoy Hotelin Lontoossa ja kutsui Escoffier’n sinne kehittämään hotellin ravintolaa. Hotellin ja sen ravintolan asiakaskunnassa oli monia nimekkäitä henkilöitä kuten Walesin prinssi ja Orleansin ruhtinas. Escoffer’sta ja Savoy Hotelista tuli maailmankuuluja. 1900-luvun puolella Escoffier kirjoitti useita teoksia, joita yhä pidetään nykyaikaisen ranskalaisen keittiön perusteoksina, kuten Le guide culinaire (1903), Le Carnet d’Epicure (1911) ja Le Livre des Menus (1912). Vuonna 1920 Escoffier jäi eläkkeelle ja siirtyi perheensä taloon Monte Carloon, Monacoon. Eläkkeellä hän julkaisi vielä teokset Le Riz (1927), La Morue (1929) ja Ma Cuisine (1934).
Ilpo Laine
Ilpo Ensio Laine (s. 8. lokakuuta 1942 Helsinki) on suomalainen matemaatikko. Hän toimi Itä-Suomen yliopiston ja sitä edeltäneen Joensuun yliopiston matematiikan professorina vuodesta 1974 lähtien (nyttemmin emeritus).
Laine tuli ylioppilaaksi Nokian yhteiskoulusta 1961. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, lisensiaatiksi 1968 ja tohtoriksi 1971. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1970) oli otsikoitu Quasirational Mappings on Parabolic Riemann Surfaces. Väitöskirjatyön ohjaaja oli professori Lauri Myrberg. Laine on ollut Helsingin yliopiston matematiikan dosentti vuodesta 1974.
Työurallaan Laine työskenteli Wärtsilän teknisen oppilaitoksen lehtorina (1967–1968), Joensuun korkeakoulun matematiikan virkaatekevänä apulaisprofessorina (1969–1971) ja matematiikan apulaisprofessorina (1972–1974). Hän oli vieraileva postdoc-tutkija Romanian Tiedeakatemiassa (1972), ja professuurin Joensuusta saatuaan Alexander von Humboldt -säätiön dosenttina Erlangenin yliopistossa (1975–1976) sekä vieraileva professori Erlangenin yliopistossa (1989).
Laineen oma tutkimustyö on keskittynyt erityisesti kompleksianalyysiin ja differentiaaliyhtälöihin. Yliopisto-opettajana hän ohjannut 26 väitellyttä tohtoriopiskelijaa vuoteen 2013 mennessä. Tähän joukkoon lukeutuvat muun muassa apulaisprofessori Janne Heittokangas ja professori Risto Korhonen.
Professorintyönsä ohella Laineella on ollut useita huomattavia luottamustehtäviä. Hän on toiminut Joensuun korkeakoulun vararehtorina 1972–1974 ja valtuuston puheenjohtajana 1981–1983, Joensuun yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaanina 1984 sekä 1993-2000 ja yliopiston I vararehtorina 1984–1987. Hän on myös johtanut esimerkiksi matematiikan opetuksen kansallista komiteaa puheenjohtajana 1979–1992.
Kiitoksena merkittävästä työstään Laineelle on myönnetty muun muassa Joensuun yliopiston tunnustuspalkinto (1987). Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Laine on ollut vuodesta 1986. Laineelle on myönnetty myös Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkki ja sotilasansiomitali.
Niemimaan armeija
Niemimaan armeija, lempinimeltään Magruderin armeija , oli Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodassa. Armeija tuli tunnetuksi erityisesti voitokkaasta Big Bethelin taistelusta. Se perustettiin 26. toukokuuta 1861 ja lakkautettiin 26. huhtikuuta 1862, jolloin armeija liitettiin Pohjois-Virginian armeijaan.
Lilli
Lilli on suomalainen ja saksalainen naisen nimi. Saksassa se on syntynyt muunnoksena nimestä Lili, joka on Elisabet-nimen lyhentymä, mutta on voitu yhdistää myös saksan kielen liljaa tarkoittavaan sanaan lily. Suomessa Lilli sen sijaan on käsitetty Lilja-nimen muunnelmaksi. Lilli on myös monen Liisan ja Liljan lempinimi.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Lilli-nimen on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 3 506 naista ja ainakin yksi mies.
Hmelnytskyi
Hmelnytskyi on kaupunki Ukrainassa Etelä-Bugin varrella noin 340 km Kiovasta. Se on Hmelnytskyin alueen pääkaupunki. Asukasluku on 264 988 (2013).
Historia
Asutuksen tarkkaa syntyaikaa ei tunneta, mutta paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran 21. helmikuuta 1431. Tuolloin Puolan kuningas Vladislav II Jagello päiväsi aatelissuvulle antamansa omistuskirjeen kahdesta Hmelnytskyin alueen kylästä («… super villis Holissin et Ploskir at wcze super fluvio Boh iacentu in terra Podoliensi et districtum Latichoviensi sitas»). Kylä mainitaan myös vuonna 1493 kirjallisissa lähteissä nimellä Ploskirov. Se kuului puolalaiselle herttualle, mutta siirtyi Puolan jaoissa Venäjän keisarikunnalle, jolloin se vuonna 1793 nimettiin Proskuroviksi.
Venäjän ja Ukrainan 300-vuotisen yhteiselon liennyttävänä eleenä vuonna 1954 tämä länsiukrainalainen kaupunki sai nykyisen nimensä hetmanni Bohdan H’melnytskyin mukaan.
Bentsodiatsepiinit
pienoiskuva|Erilaisia bentsodiatsepiineja|alt= Bentsodiatsepiinit ovat bentseeni- ja diatsepiinirenkaiden fuusion sisältäviä kemiallisia yhdisteitä, tarkemmin ottaen bentseenidiatsoniumsuoloja, joita käytetään lääkeaineina ja joilla on väärinkäyttöpotentiaalia. Rakenteellisesti useimmat lääkeryhmän aineista ovat 1,4-bentsodiatsepiini -nimisen yhdisteen johdannaisia.
Ensimmäinen bentsodiatsepiini klooridiatsepoksidi tuli markkinoille 1960. Se korvasi herkemmin yliannostukseen johtavien, sivuvaikutuksiltaan rajumpien ja enemmän riippuvuutta aiheuttavien barbituraattien käyttöä lääkkeenä.
Käyttöaiheet
Bentsodiatsepiineillä on neljä pääasiallista hoitovaikutusta. Ne vaikuttavat rauhoittavasti eli anksiolyyttisesti lievittäen esiintymisjännitystä, paniikkia ja ahdistuneisuutta. Lisäksi ne nopeuttavat nukahtamista ja rentouttavat poikkijuovaisia lihaksia, estävät kouristuksia ja turruttavat tuntoaistia, minkä vuoksi niitä käytetään myös unettomuuden, epilepsian, jännityspäänsäryn ja kroonisen kivun hoitoon.
Bentsodiatsepiineja käytetään myös vaikeiden depressio- ja maniaoireiden hoitokeinona. Lisäksi niillä hoidetaan vaikeita alkoholin vieroitusoireita, ja niitä käytetään monien toimenpiteiden esilääkityksenä.
Yleistä
Bentsodiatsepiineja käytetään oireenmukaiseen hoitoon, mikä tarkoittaa sitä, että ne lievittävät oireita, mutta eivät poista oireiden aiheuttajaa. Bentsodiatsepiinit ovat lyhytaikaisesti käytettynä usein tehokkaita, nopeavaikutteisia ja suhteellisen edullisia Bentsodiatsepiinivalmisteiden pitkäaikaiskäyttöä ei kuitenkaan suositella, koska siihen liittyy riippuvuus- ja toleranssisriski sekä myös riski saada joissakin tapauksissa merkittäviä haittavaikutuksia. Bentsodiatsepiinit menettävät tehoaan esimerkiksi pitkittyneen unettomuuden hoidossa siten, että ne auttavat potilaita nukahtamaan vain keskimäärin 17 minuuttia plaseboa nopeammin.
Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valviran ohjeiden mukaan bentsodiatsepiinia ja niiden johdannaisia sisältäviä lääkeaineita saa määrätä enintään 12 viikon ajaksi, mikä vastaa kahden kuukauden hoitojaksoa, joka sisältää myös lääkkeen asteittaisen vieroitusvaiheen. Vaikka Valviran ohjeiden mukaan bentsodiatsepiineja ei nykyisen hoitokäytännön mukaan suositella käytettäväksi pitkäaikaisesti ja/tai suuria määriä, tällainen käyttö voi kuitenkin joissakin tapauksissa olla lääketieteellisesti perusteltua. Joillakin potilailla vaikeat ahdistuneisuusoireet jatkuvat vuosikausia, ja he tarvitsevat fyysisen riippuvuuden kehittymisestä huolimatta pitkäaikaista ja säännöllistä lääkehoitoa. Kaikilla potilailla bentsodiatsepiineja ei ole mahdollista korvata riippuvuutta aiheuttamattomilla lääkkeillä.
Vieroitusvaiheen aikana lääkitystä vähennetään asteittain, jotta vieroitusoireet jäisivät mahdollisimman pieniksi.
Bentsodiatsepiinien päivittäiskäyttäjien määrän arvioidaan olevan 4 prosenttia Suomen väestöstä. Suurin osa bentsodiatsepiinien käyttäjistä on pitkäaikaiskäyttäjiä, joiden lääkitys on jatkunut vuodesta toiseen. Eniten käyttäjinä on yli 75-vuotiaita naisia. Jopa 43 prosenttia laitoshoidossa olevista vanhuksista käyttää uni- ja rauhoittavia lääkkeitä.
Yli 190 000 suomalaista käytti vuonna 2010 ahdistuslääkkeitä, merkittävässä määrin neuroleptejä bentsodiatsepiinien ohella, ja nukahtamis- tai unilääkkeiden käyttäjiä oli 170 000.
Bentsodiatsepiineilla on yleisesti ottaen varsin vähän kiusallisia haittavaikutuksia muihin psyykenlääkkeisiin verrattuna.
Monet muut sedatiivit, kuten alkoholi, amitriptyliini ja melatoniini, voimistavat bentsodiatsepiinien rauhoittavaa, väsyttävää ja nukuttavaa vaikutusta. Myös neuroleptit voimistavat bentsodiatsepiinien sedatiivista vaikutusta. Alkoholin ja bentsodiatsepiinien yhteiskäyttö voi johtaa myös lisääntyneeseen riskiin saada muistin ja älyllisen suorituskyvyn häiriöitä, jotka saattavat ehkä jäädä pysyviksi.
Tupakointi voi vähentää bentsodiatsepiinien tehoa, koska tupakansavun PAH-yhdisteet (tupakan palamisessa syntyvät kaasut, polysykliset aromaattiset hiilivedyt) kiihdyttävät CYP1A2-entsyymivälitteisesti joidenkin bentsodiatsepiinien - kuten diatsepaamin - metaboliaa ja nopeuttaa bentsodiatsepiinien poistumista elimistöstä.
Historia
1940-luvun puolivälissä Frank Berger ilmoitti havainneensa mefenesiinillä olevan rauhoittavia ominaisuuksia ilman nukuttavaa vaikutusta. Vaikutuksen kesto oli kuitenkin lyhyt ja vaikutus vähäinen. Mefesiinihavainnon innoittamana Berger kehitteli kollegansa kanssa Carter-Wallace-lääkeyhtiössä meprobamaatin (tuotenimi Miltown). Lääkkeestä tuli myyntimenestys, vaikkei tutkimuksissa voitu osoittaa lääkkeen vaikuttavan millään tavoin.
Miltownin myyntimenestys houkutteli lääkeyhtiö Hoffmann-La Rochen kehittelemään kopion lääkkeestä. Tehtävän saanut itävaltalainen tutkija Leo Sternbach huomasi vahingoissa atsovärien aiheuttavan toivotun vaikutuksen. Aluksi hän keskeytti työnsä yhdisteen Ro-5-0690 kanssa, mutta hän löysi uudelleen yhdisteen vuonna 1957, kun hänen apulaisensa oli siivoamassa laboratoriota. Vaikka aluksi hänen työnantajansa suhtautui kielteisesti jatkotutkimuksiin, Sternbach teki jatkotutkimusta, joka paljasti yhdisteen olevan erittäin tehokas rauhoittava lääke.
Tämä johti klooridiatsepoksidin keksimiseen vahingoissa 1950-luvun puolivälissä, joka oli ensimmäinen tunnettu bentsodiatsepiini. Hoffmann-La Roche toi sen myyntiin 1960. Se korvasi vaarallisten ja enemmän riippuvuutta aiheuttavien barbituraattien käyttöä lääkkeenä. Bentsodiatsepiinit ovat turvallisempia kuin sivuvaikutuksiltaan rajummat ja herkemmin yliannostukseen johtavat barbituraatit.
Geneerinen kemiallinen nimi klooridiatsepoksidille on methaminodiatsepoksidi. Sitä myytiin kauppanimellä Librium (Suomessa myös Risolid), joka oli johdettu englannin kielen equilibrium-sanan viimeisestä osasta. Vuonna 1959 yli 2 000 psykiatria määräsi ja yli 20 000 potilasta käytti lääkettä. Se kuvattiin sanoilla "kemiallisesti ja kliinisesti muista rauhoittavista lääkkeistä poikkeavat psyykkisesti energisoivat tai muutoin psykoterapeuttiset lääkkeet nyt saatavilla."
Testien aikana huomattiin klooridiatsepoksidin aiheuttavan lihasten rentoutumista ja rauhoittavaa vaikutusta laboratorioeläimillä, kuten hiirillä, rotilla, kissoilla ja koirilla. Pelko ja aggressio lähtivät huomattavasti pienemmillä annoksilla kuin valmisteilla jotka aiheuttavat hypnoosin. Klooridiatsepoksidi on samantapainen fenobarbitaalin kanssa antiepileptisissä vaikutuksissaan. Kuitenkin siinä ei ole barbituraattien hypnoottista vaikutusta.
Eläinkokeita tehtiin Bostonin eläintarhassa ja San Diegon eläintarhassa. 42 akuutista ja kroonisesta alkoholismista sekä lukuisista psykooseista ja neurooseista kärsinyttä sairaalapotilasta hoidettiin myös klooridiatsepoksidilla. Pääosalla potilaista tuskaisuus, jännittyneisyys ja motorinen levottomuus vähentyivät tehokkaasti. Positiivisimmat tulokset saatiin alkoholistipotilailla. Raportoitiin, että mahahaavat ja ihotaudit, joihin liittyi emotionaalisia tekijöitä, vähentyivät klooridiatsepoksidilla.
Klooridiatsepoksidi mahdollisti emotionaalisten häiriöiden hoitamisen ilman henkisen tarkkanäköisyyden tai valppauden menettämistä. Se auttoi henkilöitä, joilla oli pakko-oireita kuten yhtä potilasta, joka tunsi pakolliseksi laskea sälekaihtimien säleet astuessaan huoneeseen.
Lääkäri Carl F. Essig piti puheen joulukuussa 1963 lääkkeiden väärinkäyttöseminaarissa Yhdysvalloissa. Hän nimesi meprobamaatin, glutetimidin, etinamaatin, etklorvynolin, metyprylonin ja klooridiatsepoksidin lääkkeiksi, joiden käyttökelpoisuutta ei voida kiistää. Kuitenkin Essig nimesi nämä uudemmat tuotteet riippuvuuslääkkeiksi', kuten barbituraatit, joiden tottumusriski oli laajemmin tunnettu. Hän mainitsi 90-päiväisen tutkimuksen klooridiatsepoksidilla, jossa todettiin, että auto-onnettomuudet 68 käyttäjän joukossa olivat kymmenkertaiset normaaliin nähden. Osallistujien päivittäiset annokset olivat 5 mg:stä 100 milligrammaan.
Klooridiatsepoksidia seurasi diatsepaami vuonna 1963, joka tunnetaan myös Valium-tuotenimellä. Vuonna 1963 sallittiin diatsepaamin (Valium, Diapam) käytön aloittaminen. Diatsepaami oli yksinkertaistettu versio klooridiatsepoksidista, joka tarkoitettiin pääasiassa ahdistuksen hoitoon. Lääkettä mainostettiin Yhdysvalloissa ratkaisuksi jokapäiväiseen arjen jännitykseen. Uniongelmia hoidettiin vuonna 1965 kehitetyllä nitratsepaamilla (Insomin), vuonna 1969 kehitetyllä tematsepaamilla (Tenox, Normison) ja vuonna 1973 kehitetyllä fluratsepaamilla.
Vuoteen 1977 mennessä bentsodiatsepiineistä oli tullut maailman eniten määrätty reseptilääke.
Suomalaisten bentsodiatsepiinien käyttö on lisääntynyt jatkuvasti 1980-luvun puolivälistä lähtien, kun muissa Pohjoismaissa myyntiluvut ovat pysyneet tasaisina tai pienentyneet. Vuonna 2008 suomalaisista 3% käytti bentsodiatsepiineja päivittäin. 2021 päivittäisten käyttäjien määrä oli puolittunut.
Bentsodiatsepiinit pysyvät todennäköisesti vielä pitkään markkinoilla, koska yhtä tehokkaiden ahdistuslääkkeiden kehittäminen on hidasta.
Vaikutusmekanismi
pienoiskuva|Skemaattinen diagrammi (α1)2(β2)2(γ2) GABAA reseptorikompleksista, jossa näkyy viisi proteiini-aliyksikköä jotka muodostavat reseptorin, kloridikanava keskellä reseptoria, kaksi GABA sitoutumiskohtaa α1 ja β2 rajapinnoilla ja allosteerinen bentsodiatsepiini (BZD) sitoutumiskohta α1 ja γ2 rajapinnalla.
Bentsodiatsepiinien ja bentsodiatsepiinijohdannaisten vaikutukset perustuvat niiden keskushermostoa lamaavaan ominaisuuteen. Bentsodiatsepiinit sitoutuvat keskushermoston GABAA-reseptoreissa omiin erityisalueisiinsa, bentsodiatsepiinireseptoreihin voimistaen gamma-aminovoihapon eli GABA:n toimintaa reseptoreissa. Gamma-aminovoihappo on aivojen hermosolujen toimintaa jarruttava välittäjäaine. Bentsodiatsepiinit aiheuttavat siten hermoratojen toiminnan epäspesifistä eli yleistynyttä hidastumista.
Bentsodiatsepiinit vaikuttavat siten yhdessä GABA:n eli gamma-aminovoihapon kanssa GABAA-reseptorikomplekseissa, kun bentsodiatsepiinit menevät BZD-reseptoreihin ("BZD site"), että kloridi-ionikanavat ("Cl- pore channels") avautuvat ja sulkeutuvat nopeammin: silloin kloridi-ioneja virtaa soluihin jolloin solukalvon jännite pienenee, jolloin hermoimpulssin kulku estyy. Vaikutuksena on muun muassa, että näköaistimukset vaikuttavat "rauhallisemmilta" ja ympäristö vaikuttaa rauhallisemmalta, ja kipuaisti turtuu. Vaikutus on turruttava, rauhoittava ja lamaava, kuten alkoholillakin. Kaiken kaikkiaan bentsodiatsepiinien vaikutus elimistössä on lamaava. Bentsodiatsepiinit vähentävät kouristelua. Merkitse lähteet
Negatiivisen kloridi-ionin (anionin, joka on saanut ylimääräisen elektronin yksinkertaistetun atomimallinsa "ulkokuorelleen") pääsy kloridi-ionikanavaan "ylilataa" hermosolun tehden sen vähemmän alttiiksi muiden välittäjäaineiden mahdollisille ärsykkeille, ja ns. hermoimpulssi vähemmän todennäköisesti tulee hermosoluun koska hermosolu on "ylilatautunut" eli "hyperpolarisoitunut". Tämä vaikuttaa siihen, että joidenkin välittäjäaineiden tuotanto saattaa vähentyä: esim. dopamiini, noradrenaliini, serotoniini, yms.
GABA päästää kloridi-ioneja hermosolun sisälle ja tekee siitä näin stabiilimman ärsykkeitä kohtaan. Bentsodiatsepiinivastaanottajilla (BZD-reseptoreilla) on eri alatyyppejä, joilla on hieman erilainen vaikutus: alpha1 vastaa rauhoittavasta vaikutuksesta, alpha2 vastaa ahdistuksen lievittämisestä ja alpha1, alpha2 ja alpha5-bentsodiatsepiinireseptorityypit yhdessä vastaavat kouristuksia estävistä ja lievittävistä vaikutuksista.
Bentsodiatsepiinien vaikutukset riippuvat annoksen suuruudesta eli siitä, kuinka monta prosenttia bentsodiatsepiinireseptoreista on täynnä. Ensin tulevat anksiolyyttiset eli ahdistusta vähentävät, sitten sedatiiviset eli rauhoittavat ja hypnoottiset eli uneen vaivuttavat ja unta edistävät vaikutukset. Viimeisenä vaikutuksena tulee anestesia, jolla tarkoitetaan nukutustilaa, jossa kivuntunto on vähentynyt, lihakset ovat rennot ja potilas on tajuton.
Bentsodiatsepiinien keskushermostoa lamaava vaikutus muistuttaa läheisesti alkoholin GABA-reseptoreihin kohdistuvaa vaikutusta. Bentsodiatsepiinit sekä alkoholi lisäävät molemmat gamma-aminovoihapon vaikutusta aivoissa, josta seuraa ahdistuksen lieventyminen. Bentsodiatsepiinit vaikuttavat käskemällä osan keskushermostoa lopettaa toiminta lääkkeen vaikutuksen ajaksi, jolloin ihminen rauhoittuu tai muuttuu uniseksi taikka kipu vaimenee kokonaan tai osittain.
Bentsodiatsepiineilla on lisäksi myös muskariinireseptoreita salpaava antikolinerginen vaikutus, mikä johtaa parasympaattisista hermopäätteistä vapautuvan asetyylikoliinin vaikutusten vähenemiseen
Paamit (kuten diatsepaami) ovat pitkävaikutteisempia kuin laamit (kuten alpratsolaami), jotka taas ovat lyhytvaikutteisia. Eri bentsodiatsepiinit vaikuttavat hieman eri tavalla ja ne on kehitetty eri tarkoituksiin. Bentsodiatsepiinien perusrunkoa on esimerkiksi paniikkihäiriön hoitoon käytettävässä alpratsolaamissa muokattu siten, että ahdistusta poistavaa vaikutusta on lisätty ja unettavuutta vähennetty.
Päihdekäyttö
Alun perin lääkinnällisiin tarkoituksiin kehitetyt bentsodiatsepiiniyhdisteet luokitellaan Suomessa paitsi lääkkeiksi myös huumausaineiksi. PKV-lääkkeistä (pääasiallisesti keskushermostoon vaikuttava) bentsodiatsepiinit ja opioidit aiheuttavat suurimman riskin lääkeriippuvuuteen. Vuonna 2007 arviolta 2–3 prosenttia PKV-lääkkeitä käyttävistä potilaista väärinkäyttivät kyseisiä lääkevalmisteita. Kuitenkin kaikista myytävistä PKV-lääkevalmisteista 13 prosenttia päätyi tälle ryhmälle.
Bentsodiatsepiinien päihdekäyttö on usein ns. sekakäyttöä, jolloin niitä käytetään yhdessä alkoholin, opioidien tai toisen bentsodiatsepiinin kanssa. Yhdysvaltain hallituksen alaisen National Institute on Drug Abuse -viraston mukaan yleisin bentsodiatsepiinien sekakäytön muoto on kahden tai useamman samaan lääkeaineryhmään kuuluvan lääkkeen käyttäminen yhtäaikaisesti. päihtymistarkoituksella
Alkoholi ja bentsodiatsepiinit vahvistavat toistensa vaikutusta ja voivat olla hengenvaarallinen yhdistelmä keskushermostoa lamaavan vaikutuksensa takia. Bentsodiatsepiinin ja alkoholin yhteiskäyttö voi johtaa hengityslamaan, joka voi johtaa kuolemaan. Bentsodiatsepiineja päätyy myös katukauppaan niiden väärinkäyttöpotentiaalin takia. Väärinkäytön ehkäisemiseksi potilaalle saa määrätä ensimmäisellä vastaanottokäynnillä väärinkäyttöön soveltuvia lääkkeitä vain, jos lääkäri toteaa lääkityksen välttämättömäksi.
Haittavaikutukset ja terveysriskit
Bentsodiatsepiinien väärinkäyttö vaikuttaisi lisäävän jonkin verran alttiutta väkivaltaisuuteen ja jopa henkirikoksiin.