cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Melkor
Saavutukset
Melkor Morgothilla oli suuri rooli Ardan luonnissa: alussa hän taisteli valarien kanssa, vaikka hänen kaikki suunnitelmansa tuhoutuivatkin. Hänen Ulmon vesiin vapauttamansa äärimmäinen kylmyys loi jään ja lumen, hänen tulensa eivät polttaneet meriä, vaan loivat pilvet. Kuitenkin hän oli joskus myös voitokas: hän tuhosi Kaksi Valoa, ja muutti alkuperäisen Ardan symmetriaa.
Morgoth kehitti örkkien rodun kiduttamalla sieppaamiaan haltioita ja teki lohikäärmeet. Hän sai myös aikaan peikot silpomalla ja muuttamalla enttejä. Hänen pahuutensa pystyi vain tuhoamaan ja vääristämään, ei koskaan luomaan. Hän houkutteli monia maiariin kuuluneita henkiä palvelukseensa, tehden heistä tulihenkiä, jotka tulivat tunnetuksi nimellä Valaraukar tai balrog. Hän yllytti Noldorin kapinaan Valinoria vastaan, tuhosi Kaksi Puuta ja varasti Silmarilit. Tämä johti tuhoisaan Fëanorin Valaan, mikä hävitti kokonaisen Noldorin huoneen Keski-Maassa.
Ihmisten mieliin Melkor istutti katkeruuden ja kuolemanpelon, ja hän sai myös osan ihmisistä palvomaan itseään. Kuolema oli alun perin Erun lahja ihmisille, mutta Melkor heitti sen ylle varjon valheillaan ja loi täten ihmisten kuolemanpelon.
Koska Morgoth levitti tahtonsa ympäri Ardaa, sanotaan että koko Ardassa, Siunatun Valtakunnan ulkopuolella, on jotain pahaa sisällä – tämä on Morgoth-elementti. Ehkä pitkäkestoisin kaikista hänen saavutuksistaan oli Sauronin turmeleminen, joka oli alun perin vala Aulën maia. Sauronista oli tuleva Morgothin suurin palvelija ja lopulta mestarinsa tuhon jälkeen uusi Musta Ruhtinas, joka seurasi samaa pahuuden lähdettä ja jatkoi taistelua ihmisiä ja haltioita vastaan, minkä Morgoth oli aloittanut.
Nimet
Ainurin joukossa palvelijoiden ja vihollisten käyttämänä hänen nimensä oli Melkor, vanhassa muodossa Melkóre, mikä on itse asiassa quenyaa ja tarkoittaa ”hän joka nousee mahdista” (vaihtoehtoisesti ”mahdissa nouseva”). Hänen tavallista, valarin käyttämää nimeään ei tiedetä. Sindariksi hänen nimensä muoto on Belegur, jota ei koskaan käytetty paitsi muodossa Belegurth, tarkoittaen Suuri Kuolema. Vanhin tunnettu nimi on Yhteisestä Eldarin kielestä ja on Mbelekôro. Valinorin Pimentymisen jälkeen haltiat eivät enää koskaan käyttäneet hänen nimensä vanhaa muotoa, vaan nimeä Morgoth, Pimeä Vihollinen. Muut nimet, joita hänelle annettiin ovat Musta Ruhtinas, Suuri Vihollinen, Pohjoisen Musta Voima, Musta Vihollinen ja Pimeyden Ruhtinas. Hänen vanha nimensä oli Musta Metsästäjä, nimi legendoista ajalta, kun hän sieppasi haltioita ja muutti heitä örkeiksi ja yritti häpäistä Oromën. Ihmiset kutsuivat häntä nimellä Angbandin Musta Kuningas tai Musta Kuningas. Kääpiöiden hänestä käyttämä nimi on tuntematon, eivätkä hobitit luultavasti tienneet hänen olemassaolostaan.
Viitteet
Figuren in Tolkiens Welt
Arvot mekin ansaitsemme
'''Arvot mekin ansaitsemme. Kansakunta, demokratia ja tasa-arvo''' on Tiina Rosenbergin kirja vuodelta 2014.
Hawk Nelson Is My Friend
Hawk Nelson Is My Friend on kanadalaisen rockbändin Hawk Nelsonin kolmas kokopitkä albumi. Albumilla julkaistiin kolme singleä: Friend Like That, One Little Miracle ja You Have What I Need. Myös albumin kappale Let’s Dance julkaistiin omalla EP:llään kolmena eri versiona. Levyn singleistä ainoastaan Friend Like That:stä on tehty musiikkivideo.
Viinikellari
thumb|Viinikellari [[Jesus College (Oxford)|Jesus Collegessa, Oxfordissa]] Viinikellari on maan alle rakennettu tila, johon varastoidaan viiniä yleensä pulloissa tai tynnyreissä.
Kellarissa viini saa olla valolta ja lämpötilan vaihteluilta suojassa. Viinikellarin lämpötilaksi sopii 6–20 celsiusastetta ja ilmankosteudeksi 60–85 prosenttia. Ihanteellisena viinikellarin lämpötilana pidetään 13:a astetta. Liian lämpimässä tai liian kylmässä säilytyksessä viinissä tapahtuu makua huonontavia kemiallisia muutoksia. Liian kosteassa pullon korkki homehtuu, ja liian kuivassa korkki halkeilee ja viini haihtuu ilmaan. Jotta korkki ei kuivuisi, viini tulee säilyttää vaaka-asennossa, ellei sitä varastoida vain lyhyitä aikoja.
Kellarit ovat alun perin olleet viileämpiä kuin talojen maanpäälliset huoneet ja siksi soveltuneet niitä paremmin viinin pitkäaikaiseen varastointiin. Nykyisin keskuslämmityslaitteet ja lämminvesijohdot aiheuttavat usein sen, että kellariin täytyy asentaa ilmastointijärjestelmä viinin varastointia varten. Viini ei kestä tärinää, joten viinikellaria ei tule perustaa lähelle raskaasti liikennöityä tietä eikä tärisevien lämmityslaitteiden läheisyyteen.
Jos talossa ei ole mahdollisuutta viinikellariin, pieneen kellarikomeroon voi asentaa ilmastoidun kylmiön, tai asuntoon voi hankkia viinikaapin. Viinikellarissa voi olla myös sylkyallas viinin tarkistamista varten ennen tarjoilua.
Aiheesta muualla
Adega
Nicodème Anani Barrigah-Benissan
pienoiskuva Nicodème Anani Barrigah-Benissan (s. 19. toukokuuta 1963 Ouagadougou, Burkina Faso) on togolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lomén arkkihiippakuntaan 8. elokuuta 1987 ja nimitettiin Atakpamén hiippakunnan johtoon 9. tammikuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Kodwo Appiah Turkson, jota avustivat Philippe Fanoko Kossi Kpodzro ja Julien Mawule Kouto.
Val Ferret
thumb|right|250px|Val Ferret
Val Ferret käsittää kaksi laaksoa Mont Blancin massiivin pohjoisosien etelä- ja itäpuolella. Niistä toinen sijaitsee Italiassa ja toinen Sveitsissä. Valtioiden rajalla laaksoja erottavat Col Ferretin solat.
Aiheesta muualla
, laakson Italian puoleinen osa , laakson Sveitsin puoleinen osa
Salsomaggiore Terme
Salsomaggiore Terme on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Nimensä mukaisesti Salsomaggiore Terme on kylpyläkaupunki. Se on ollut tunnettu suolaisesta vedestään jo roomalisten aikana. Varsinaisen alun kylpylätoiminta sai vuonna 1839, jolloin lääkäri Lorenzo Berzie keksi veden parantavan vaikutuksen. Jugendtyylinen kylpylärakennus on kaupungin keskipiste, jonka ympärille kaupunki on kasvanut.
Eetu Pellikka
Eetu Pellikka (s. 23. helmikuuta 2000) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa, jonka kanssa teki syyskuussa 2017 3+1-vuotisen pelaajasopimuksen. Ensimmäisen ottelunsa Veikkausliigassa Pellikka pelasi 14. kesäkuuta 2017 ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan. Eetu Pellikka on kolmannen polven jalkapalloilija, sillä myös hänen isoisänsä Ensio ja isänsä Anssi ovat olleet pääsarjatason jalkapalloilijoita. Lisäksi hänen setänsä Jussi pelasi KuPS:in riveissä liigatasolla.
Esko Pekkalainen
Esko Juhani Pekkalainen (6. maaliskuuta 1925 Viipuri – 9. kesäkuuta 1985) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa.
Pekkalainen pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa vuosina 1952–1960 ja 1961–1962. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 100 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 12 + 6 = 18 ja jäähymääränsä 30 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Yleislaina
Yleislaina on lainasana, joka on täysin mukautunut kohdekielen rakenteeseen niin äännerakenteeltaan kuin taivutukseltaankin. Yleislainoja ei välttämättä huomaa lainasanoiksi; esimerkiksi suomen sanat vasara ja sata (kantaindoiraanista) sekä hylly ja kinkku (ruotsista) ovat vanhoja lainasanoja. Myös monet etunimet ovat yleislainoja, samoin osa ulkomaisista paikannimistä (esim. Tukholma, Hampuri, Ranska, Riika).
Suomen yleislainoissa ei ole vierasperäisiä äänteitä b, g, f ja š; usein tähän joukkoon luetaan myös d. Sana radio on kuitenkin yleislaina. Yleislainoja suomen kielessä ovat myös appelsiini, kahvi, pankki ja tohtori. Nykyisin englannista lainattavat sanat ovat enimmäkseen sitaattilainoja, mutta varhaisimmat ovat mukautuneet yleislainoiksi; näitä ovat mm. pihvi, meikki ja pekoni.
Suurin osa uudemmista yleislainoista on alkujaan ollut erikoislainoja; vasta myöhemmin ne ovat mukautuneet suomen äännerakenteeseen. Esimerkiksi yleislaina vaneri on mukautunut aiemmasta erikoislainasta faneeri, sanan tilli varhaisempi erikoislainamuoto on dilli ja japanilaisperäisen sanan siitake (mon. siitakkeet) entinen kirjoitusasu on shiitake (mon. shiitaket). Myös ruotsalaisperäinen sana sohva (alun perin soffa) on mukautunut erikoislainasta yleislainaksi.
Daniel Carr
Ura
Carr pelasi neljän kauden ajan NCAA-joukkue Union Collegessa vuosina 2010–2014. Hän pelasi yliopistosarjassa yhteensä 160 ottelua, joissa teki 78 maalia ja 79 syöttöpistettä eli yhteensä 157 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 112 rangaistusminuuttia. Ensimmäisellä kaudellaan NCAA:ssa Carr pelasi 40 ottelua, joissa teki 20 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä. Hän voitti yliopistosarjan mestaruuden kahdesti vuosina 2011–2012 ja 2012–2013. Viimeisellä kaudellaan 2013–2014 Carr tuli valituksi ensimmäiseen tähdistöön.
Yliopistokauden päätyttyä huhtikuussa 2014 varaamattomaksi pelaajaksi jäänyt Carr teki kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Montreal Canadiensin kanssa. Syyskuisen harjoitusleirin jälkeen hänet lähetettiin AHL-farmiseura Hamilton Bulldogsiin. Carr pelasi ensimmäisen ammattilaiskautensa 2014–2015 kokonaan Bulldogsissa, jossa teki 76 ottelussa, 39 tehopistettä. Hän oli 24 osumallaan liigan eniten maaleja tehnyt tulokaspelaaja. Helmikuussa Carr valittiin kuukauden parhaaksi tulokkaaksi.
Kauden 2015–2016 aluksi Carr lähetettiin Canadiensin uuteen farmiseuraan St. John's IceCapsiin. Marraskuun lopulla hänet nostettiin ensimmäisen kerran NHL-kokoonpanoon. Hän iski ensimmäisen maalin ensimmäisen ottelunsa ensimmäisessä vaihdossa. 15. tammikuuta 2016 Carr lähetettiin takaisin AHL:ään, josta hänet nostettiin kuitenkin jo kuuden päivän päästä takaisin Canadiensiin.
Nytvan piiri
thumb|175px|Nytvan piiri Permin aluepiirin kartalla. Nytvan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 1 656 neliökilometriä. Asukkaita on 45 300 henkeä (vuonna 2009).
Nytvan piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Karagain ja Iljinskin, idässä Krasnokamskin ja Permin, etelässä Ohanskin sekä lännessä Otšorin ja Vereštšaginon piireihin. Hyötykaivannaisia ovat savi, turve, hiekka ja sora. Seudun läpi virtaa Kama-joki.
Piiriin kuuluu Nytvan kaupunki, Novoiljinskin ja Uralskin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä viisi maalaiskuntaa: Grigorjevskoje, Postanogi, Šerja, Tšaikovskaja ja Tšekmeni (keskuspaikka Nižnjaja Garevaja). Hallinnollinen keskus on Nytva. Asutuskeskuksia on yhteensä 118.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 91,7 % venäläisiä, 1,9 % komipermjakkeja ja 1,9 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 71,5 %.
Piirin kautta kulkevat Permin ja Bolšaja Sosnovan sekä Permin ja Ohanskin väliset asfaltoidut maantiet. Nytvaan on Tšaikovskajan asemalta haarautuvat sivurata. Suurimmat teollisuusyritykset ovat Permin vaneritehdas ja Nytvan metallitehdas. Maatalous on erikoistunut maidon, lihan ja kananmunien tuotantoon sekä viljan ja perunan viljelyyn. Lisäksi on elintarviketeollisuutta.
Piirissä toimii kolme ammattikoulua, kaksi lasten taide- ja musiikkikoulua, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja paikallis-TV. Paikallislehtenä ilmestyy Novyi den (”Uusi päivä”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Nytvan ja maalaiskylien ortodoksiset kirkot sekä Nytvan vanhat rakennukset.
Matti Aalto (jääkiekkoilija)
Matti Aalto (s. 17. marraskuuta 1933 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa.
Aalto pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa vuosina 1952–1956 ja 1957–1962. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 114 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 55 + 38 = 93 ja jäähymääränsä 30 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Michael Luckoff
Michael “Mickey” Luckoff on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka on toiminut sanfranciscolaisen KGO-radioaseman hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuodesta 1975 alkaen. Sen lisäksi hän on hoitanut samoja tehtäviä myös sanfranciscolaisella KSFO-asemalla vuodesta 1995 ja oaklandilaisella Radio Disneyn omistamalla KMKY-asemalla vuodesta 1998.
Michael Luckoff nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2008.
Vaasapori (suku)
pienoiskuva|Vaasapori-suvun vaakuna Vaasaporin eli Vasaborgin suku oli ruotsalainen aatelissuku, joka oli kuninkaalliseksi nousseen Vaasa-suvun avioton sivuhaara. Kuningatar Kristiina korotti aviottoman velipuolensa kreiviksi, ja tämä pääsi vuonna 1647 kirjoittautumaan Ruotsin ritarihuoneeseen sen kuudentena kreivillisenä sukuna. Hänen kreivikunnakseen tuli 1646 suomalainen Vakka-Suomessa sijaitseva Uusikaupunki ja sitä ympäröivät alueet. Läänitykseksi tulivat Uusikaupunki ja sen lisäksi yli 700 taloa eli yhteensä 586 manttaalia, jonka johdosta kaupunkia toisinaan kutsuttiinkin Vaasaporiksi tai Vaasaporin Uudeksikaupungiksi.
Ritarihuoneeseen kirjoittautumisen yhteydessä vahvistettu Vaasaporien vaakuna on Vaasain sukuvaakuna (lyhde) lisättynä bastardisyntyä osoittavalla poikkipalkilla.
Suku sammui mieslinjalta kreivi Yrjö Maurin kuollessa 1754, ja naislinjaltakin keivitär Henrietta Polyxenan kuollessa 1777.
Suvun kantaisä ja ensimmäinen kreivi oli kuningas Kustaa II Aadolfin avioton lapsi, Kustaa Kustaanpoika (24.4.1616–25.10.1653), jonka kuninkaalle synnytti hollantilaissyntyinen Margareta Slots. Aviottomana ja alhaissyntyisen äidin poikana hänellä ei ollut mitään mahdollisuuksia nousta hallitsijaksi.
Hänestä kerrotaan, että isän kaaduttua Lützenissa, 16-vuotias Kustaa Kustaanpoika kiiruhti Weissenfeldiin jossa ruumisarkkua pidettiin, ja isänsä ruumiin ääressä hänen sanotaan purskahtahtaneen itkuun ja huudahtaneen: "Nyt on aika minun myös ryhtyä mieheksi maailmassa".
Vuonna 1637 holhoojahallitus aateloi hänet ja myönsi Vibyholmin kuninkaankartanon hänelle tulonlähteeksi.
Vuoden 1649 jälkeen hän siirtyi Saksaan, jossa hän kuoli Wilshausissa, sisarensa vallastaluopumista edeltävänä vuonna. Hänen ruumiinsa kuljetettiin Ruotsiin, jossa se on haudattuna Tukholman Riddarholm-kirkkoon. Hänen vaimonsa oli Anna Sofia, Wied-Runkelin kreivillisestä suvusta Saksasta. Heidän eloonjääneet lapsensa olivat Vaasaporin Kristiina (1644–1689) ja Vaasaporin kreivi Kustaa Aadolf (1653–1732).
Vaasaporin kreivitär Kristiina (1644–1689), Kustaa Kustaanpojan tytär meni naimisiin Lindebergin vapaaherran Wolmar Wrangelin (1641–1675) kanssa. Tämä kenraaliluutnanttina johti Ruotsin joukkoja Fehrbellinin taistelussa 1675, joka päättyi ruotsalaisten häviöön.
Kustaa Aadolf, Wasaburgin toinen kreivi, Kustaa Kustaanpojan poika ja pääperillinen, oli everstiluutnanttina ja oli merkittävä maanomistaja Pohjois-Saksassa. Hän nai Angelica Katariinan, Leiningen-Westerburgin kreivillisestä suvusta Saksasta. Heidän eloonjääneitä lapsiaan olivat Yrjö Mauri (1678–1754), Anton Aadolf (1689–1748), sekä Henrietta Polyxena (1696–1777). Yksikään heidän lapsistaan ei mennyt naimisiin, eikä jättänyt (ainakaan tiedossa olevia) jälkeläisiä.
Georg Mauritz, Wasaburgin kolmas ja viimeinen kreivi, kuoli 14.1.1754 naimattomana ja olematta koskaan missään virassa. Hänen kuollessaan sammui Vasaborgin suku, samoin kuin koko Vaasa-suku miehenpuolelta. Hänen perillisensä oli hänen ainut jäljelle jäänyt sisarensa, naimaton Henrietta Polyxena.
Henrietta Polyxena, Wasaburgin kreivitär, syntyi 1696 ja kuoli 1777 Hundlosenin tiluksillaan Oldenburgissa, hän oli naimaton ja hänen kuollessaan sammui lopullisesti Vasaborgin suku sekä myös viimeinenkin haara alkuperäistä Vaasa-sukua. Tosin, siihen mennessä, kuninkaallisten Vaasojen naislinjalta polveutuva jälkeläinen, kuningas Kustaa III (hallitsi 1771–1791) oli ottanut Vaasa-sukunimen itsensä ja perheensä käyttöön, sillä perusteella että juuri he alkuperäisten Vaasojen jälkeläisistä olivat nousseet näiden valtaistuimelle Ruotsissa.
Lähteet
Oma maa, niteet II ja VI.
Latvian koripallomaajoukkue
Historia
Latvia on voittanut Euroopan mestaruuden kerran historiansa aikana. Tämä tapahtui vuonna 1935 Sveitsissä pidetyissä kaikkien aikojen ensimmäisissä koripallon EM-kilpailuissa. Kisojen loppuottelussa joukkue voitti Espanjan luvuin 24-18.
Latvian joukkue on pelannut vain kerran olympialaisissa, Berliinissä 1936, jolloin koripallo oli ensimmäisen kerran olympiaohjelmassa virallisena lajina. Latvian sijoittui kisoissa kahdeksanneksitoista, kun joukkueita oli mukana yhteensä 21.
Vuoden 1939 EM-kisoissa Latvia voitti hopeaa. Tällä kertaa Liettua vei mestaruuden. Latvia voitti kisoissa Suomen pistein 108–7, mikä oli kisojen toiseksi suurin voitto.
Anthony DiNozzo
Anthony "Tony" DiNozzo, Jr. on fiktiivinen henkilö ja yksi keskeisimmistä protagonisteista rikosdraamasarjassa NCIS Rikostutkijat. Hahmoa esittää Michael Weatherly.
Juri Heinämäki
Juri Heinämäki (s. 5. kesäkuuta 1987) on suomalainen koripallovalmentaja.
Anthony DiNozzo
Taustaa
Tony on lähtöisin varakkaasta amerikanitalialaisesta perheestä, ja hän on viettänyt nuoruutensa Long Islandilla, New Yorkissa. Hän on perheensä ainoa lapsi, mutta hänet on poistettu perheensä perintölistalta. Anthonyn äiti, jonka etunimi ei ole tiedossa, menehtyi hänen ollessaan kahdeksanvuotias. Tonyn isä, Anthony DiNozzo Sr., on Yhdysvaltain sisällissodan historialliseen elävöittämiseen osallistunut liikemies. Vanhemmat matkustelivat paljon ympäri maailmaa ja Tony on viettänyt lapsuuttaan asumalla hotelleissa.
Juri Heinämäki
Elämä ja ura
Kesäkuussa 2015 julkistettiin Heinämäen siirtyminen Tampereen Pyrinnön tyttöjuniorien päävalmentajaksi ja seuran naisten edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Heinämäen johdolla Pyrinnön naiskoripalloon muodostettiin miesten kaltainen pelaajapolku aina pääsarjatasolle asti. Heinämäki on suorittanut HKVT-valmentajatutkinnon. Hän toimi kauden aikana myös Pyrinnön M1DA:ssa pelanneen reservijoukkueen apuvalmentajana.
Anthony DiNozzo
Taustaa
Pienenä Tony joutui kantamaan ulostesankoa sisällissodan elävöittämistapahtuman yhteydessä, minkä takia hän vihaa kaikkea sisällissotaan liittyvää. Huolimatta huonoista väleistä isänsä kanssa, Tonylla on samoja piirteitä kuin hänellä: molemmat ovat kovia flirttailijoita, pukeutuvat laadukkaasti ja lainaavat usein tunnettujen elokuvien vuorosanoja tai viittaavat niihin puhuessaan.
Agustinus Agus
Agustinus Agus (s. 22. lokakuuta 1949 Lintang) on indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin Sintangin hiippakunnan johtoon 29. lokakuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. helmikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Julius Riyadi Darmaatmadja, jota avustivat Renzo Fratini ja Hieronymus Herculanus Bumbun.
Noituutta
Noituutta, videolevityksessä myös: Kuolleet ja haudatut (Dead & Buried) on vuonna 1981 valmistunut ohjaaja Gary Shermanin ohjaama tieteis- ja kauhuelokuva.
Juoni
James Farentino näyttelee Dan Gillisiä, Potter's Buff -nimisen pikkukaupungin sheriffiä. Kaupunkiin vierailemaan saapunut valokuvaaja joutuu kaupunkilaisjoukon pahoinpitelemäksi ja hänet sytytetään palamaan. Uhri selviää kuitenkin koettelemuksesta ja päätyy paikalliseen sairaalaan hoidettavaksi, mutta joutuu murhatuksi aivan sherifiin ja hoitavan lääkärin silmien alla.
Muitakin kaupunkiin vierailemaan tulleita henkilöitä joutuu vastaavien hyökkäysten kohteeksi. Sheriffi apunaan paikallinen hautausurakoitsija ja kuolinsyytutkija William G. Dobbs (Jack Albertson) alkavat kuumeisesti selvittää näiden hyökkäysten taustoja. Uhreja tulee lisää päivittäin. Lisäksi käy ilmi, että murhatyöt tekevät tahot valokuvaavat uhrinsa kuoleman hetkellä.
Sheriffi Gillis törmää partioautollaan henkilöön erään joukkohyökkäyksen jälkitilanteessa. Auton eturitilään irronnut päälleajon uhrin käsi hyökkääkin sheriffin kimppuun ja pakenee paikalta! Gillis vie päälleajon uhrin ruumiinosia Dobbsin tutkittavaksi ja pian paljastuu, että osat ovat peräisin ihmisestä, jonka on täytynyt olla kuolleena jo useita kuukausia.
Elokuvan kliimaksissa paljastetaan, että Dobbs on onnistunut kehittämään salaisen tekniikan kuolleiden henkiin herättämiseksi ja että kaikki pikkukaupungin asukkaat ovat itse asiassa käveleviä vainajia ja vieläpä Dobbsin täydellisessä hallinnassa. Dobbs pitää itseään makaaberina taiteilijana, joka käyttää kehittämäänsä kuolleiden joukkoa murhatakseen lisää ihmisiä saadakseen nämä osaksi kuolleiden ryhmäänsä. Kauhukseen Gillis ymmärtää itsekin olevansa vain yksi Dobbsin uhreista.
Kohtelu Suomessa
Elokuva määrättiin esityskieltoon (ikäraja KK) Suomessa 1981 Valtion elokuvatarkastamon yksimielisellä päätöksellä. Varsin paljon (noin yhdeksän minuuttia) lyhennetty versio hyväksyttiin Valtion elokuvatarkastamossa videolevitykseen vuonna 1991 ikärajalla 16 ja nimellä Kuolleet ja haudatut.
Juri Heinämäki
Elämä ja ura
Kaudeksi 2016–2017 Heinämäki sai tehtäväalueekseen Pyrinnön junioripelaajien siirtymävaiheen aikuisten sarjoihin, mihin kuului muun muassa urheiluakatemian aamuharjoitusvalmennus ja A-poikajoukkueen valmennusryhmässä toimiminen. Hän toimi myös seuran miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana ja sen reservijoukkueen päävalmentajana.
Pyrinnön naisten edustusjoukkue nousi kaudeksi 2020–2021 pääsarjaan. Joukkue ei voittanut otteluakaan vuodenvaihteeseen mennessä, jolloin Heinämäki siirrettiin pois päävalmentajan paikalta. Hän jatkoi Pyrinnön tyttöpuolen päävalmentajana ja pelaajapolun kehittäjänä.
Bulmer Hobson
pienoiskuva|Bulmer Hobson noin vuonna 1916. Bulmer Hobson (14. tammikuuta 1883 – 8. elokuuta 1969) oli irlantilainen vallankumouksellinen nationalisti ja eräs Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan (IRB) johtajista vuoden 1916 pääsiäiskapinaa edeltäneinä vuosina. Maltillista suuntausta lähentynyt Hobson syrjäytettiin IRB:n johdosta, ja hän vastusti kapinaan ryhtymistä.
Hobson syrjäytettiin kokonaan pääsiäiskapinan suunnittelusta. Pääsiäistorstaina 1916 hän varoitti Irlannin vapaaehtoisjoukkojen komentajaa Eoin MacNeillia arvellessaan kapinan olevan suunnitteilla. Jotta Hobson ei pilaisi kapinasuunnitelmaa, IRB:n sotilasneuvosto vangitsi hänet välittömästi ja vapautti hänet vasta pääsiäismaanantaina, kapinan jo alettua. Hän ei liittynyt tukemaan kapinaa. Myöhemmin Hobson toimi Irlannin vapaavaltion postimerkkiviraston johtajana.
Lehtori (kirkollinen virka)
Lehtori (seurakuntalehtori) on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa pappisvirasta erillinen alkujaan vain naispuolisen teologin virka. Virka perustettiin vuoden 1963 kirkolliskokouksessa.
Alkujaan lehtori tarkoitti pappia, joka luki jumalanpalveluksessa raamatunkohdan (latinan kielessä lectio = lukukappale, lector = lukija).
Lehtorin viran perustamisen taustalla oli naisteologien määrän voimakas kasvu toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina. Naisten työskentelymahdollisuuksia kirkon piirissä haluttiin laajentaa, mutta kirkolliskokousten enemmistö vastusti varsinaisen pappisviran avaamista naisille. Vuoden 1953 kirkolliskokous ehdotti erityisviran luomisesta teologian tutkinnon suorittaneille naisille. Tämä kuitenkin onnistui vasta 1963, jolloin lehtorin virka perustettiin.
Lehtorin virka on opetus- ja sielunhoitotyöhön keskittynyt maallikkovirka. Maallikkona lehtori ei voi toimittaa jumalanpalveluksia tai kirkon pyhiä toimituksia. Viran oikeuksia lisättiin kuitenkin vuonna 1978 siten, että lehtori voi saarnata kirkkoherran luvalla jumalanpalveluksessa, avustaa ehtoollisella ja toimittaa konfirmaation. Sen lisäksi lehtori voi jakaa ns. sairaanehtoollisen.
Lehtorin viran hoitamisen edellytyksenä on, että henkilö saa lehtorin oikeudet. Oikeuksien kelpoisuusehtona on teologian maisterin tutkinto. Oikeuksia haetaan hiippakunnan tuomiokapitulilta ja se vastaa menettelyltään pappisvihkimyksen anomista. Tarkasti ottaen lehtoriksi kutsutaan vain henkilöä, joka lehtorin oikeuksien lisäksi myös hoitaa seurakunnassa lehtorin virkaa. Vaikka lehtorin virka on maallikkovirka, kirkon hallinnossa lehtorit rinnastetaan monin tavoin pappeihin. Lehtoreilla on pappien ohella äänioikeus lääninrovastin, tuomiokapitulin pappisasessorin ja piispan vaalissa.
Nykyään miehestäkin voi tulla seurakuntalehtori.
Håkan Stormbom
Håkan Stormbom (17. joulukuuta 1928 Turku – 11. elokuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1944–1964 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta viidessä maaottelussa.
Stormbom edusti SM-sarjaurallaan Åbo IFK:ta vuosina 1944–1946 ja 1947–1948, Turun Pallokerhoa vuosina 1948–1950 sekä Turun Palloseuraa vuosina 1952–1960 ja yhden ottelun verran kaudella 1963–1964. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 115 ottelua. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Koromo
Koromo on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Bongosso sijaitsee 60 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 9 400 ja keskuskylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).
Jessica Wik
pienoiskuva|Jessica Samuelsson Jessica Wik (o.s. Samuelsson, s. 30. tammikuuta 1992) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on kesäkuun 2021 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 61 maaottelua.
Koromo
Koromon kunta rajoittuu etelässä Koutialan piirin Kounianan, lounaassa Songo-Doubacorén, luoteessa Niantagan sekä koillisessa Ségoun alueen Sanin piirin Tourakolomban ja Moribalan kuntiin.
Jessica Wik
Wik pääsi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2010 vaihtopelaajana kentälle yhdessä ottelussa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Ruotsin naisten maajoukkueessa marraskuussa 2011 ja pelasi neljä ottelua vuoden 2013 EM-kisoissa, joissa Ruotsi selviytyi välieriin saakka, sekä kolme ottelua vuoden 2017 EM-kisoissa, joissa Ruotsi hävisi puolivälierissä. Vuoden 2015 MM-kisoissa hän pelasi kolmessa Ruotsin neljästä ottelusta.
Wik edustaa kotimaassaan Rosengårdia. Hänen kasvattajaseuransa on Åby IF, ja vuodet 2007–2010 hän pelasi Smedby AIS:ssä sekä vuodet 2010–2013 ja 2014–2017 Linköpings FC:ssä. Kaudella 2013–2014 hän pelasi australialaisessa Melbourne Victoryssa ja kaudet 2017–2019 englantilaisessa Arsenalissa.
Koromo
Kuntaan kuuluu viisi kylää.
Laiterla
Laiterla on kylä Etelä-Halikossa, Varsinais-Suomessa. Kyläalue koostuu Kokkilantien ja Kaninkolantien väliin jäävistä muutamasta mäestä, joille kylän muutamat asuintalot on rakennettu.
Laiterlaa rajaavat Kaninkola, Suppala ja Immala. Kylän korkein kohta on Suppalan rajalla oleva Salonmäki. Laiterlan eteläosassa mäkien välissä on pieni alue niittyä ja viljelysmaata. Pienen kyläalueen ainoa kunnallispalvelu on kirjastoauton pysäkki.
Laiterla sijaitsee Purilanjokilaaksossa, missä on Halikonjokilaakson lisäksi Halikon vanhimmat kylät. Laiterlan perustamisajankohtaa ei tiedetä, mutta 1300-luvulla se oli jo olemassa. Laiterlassa on alkujaan ollut kaksi kantatilaa, joista toinen on hävinnyt 1700-luvun lopun isojakoon menneessä. Laiterlan päätilalla on lähteiden mukaan ollut vain yksi torppa. Torpparilain myötä kylään syntyi kaksi uutta tilaa ja myöhemmin uusia pientiloja lohkottiin siirtoväelle. Myöhempää asutusta kylään ei ole syntynyt.
Knights of Darkness
Knights of Darkness on suomalaisen speed metal -yhtye Rangerin EP-levy, joka julkaistiin 6. syyskuuta 2013. Albumista julkaistiin rajoitettu 1000:n kappaleen painos.'
Vuoden 1850 kompromissi
Sisältö
Kompromissin viiden lakiehdotuksen sisältö lyhyesti:
Jussi Korhonen (jääkäri)
Julius Juho (Jussi) Korhonen oli suomalainen jääkärivääpeli ja Viron armeijan vänrikki. Hän oli monen sodan veteraani ja heimosoturi.
Perhetausta
Hänen vanhempansa olivat mekaanikko Vilho Korhonen ja Anna Gustava Ala-aho. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Matilda Lehkosen kanssa, joka kuoli vuonna 1929.
Opinnot
Korhonen kävi kansakoulun ja kauppakoulua.
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania Korhonen työskenteli kirjaltajana Torniossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 13. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet komennettiin 29. syyskuuta 1917 Suomalaisen sotilaskäsikirjan painatustyöhön Berliiniin. Takaisin komppaniaansa hän palasi hieman ennen pataljoonan kotiuttamista helmikuun alussa vuonna 1918.
Suomen sisällissota
Korhonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanian vääpeliksi ja joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Korhonen siirrettiin sisällissodan jälkeen suoritetussa armeijan uudelleenjärjestelyssä Kaartin jääkäripataljoonaan, missä hän toimi vääpelinä 4. komppaniassa. Armeijasta hän erosi ja astui Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 28. lokakuuta 1918 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Ruoveden suojeluskuntaan.
Viron armeijan leivistä hän erosi 31. maaliskuuta 1919 ja matkusti Suomeen ja liittyi heimosotaan Aunukseen lähteviin joukkoihin keväällä 1919. Hän otti osaa Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hän osallistui Aunuksen kaupungin ympäristössä käytyihin taisteluihin.
Sotaretkeltään palattuaan hän toimi 1. heinäkuuta 1919 lähtien paikallispäällikkönä Anttolan suojeluskunnassa, mistä hän muutti 1. elokuuta 1920 Alavudelle ja toimi siellä 15. toukokuuta 1922 alkaen paikallispäällikkönä Alavuden suojeluskunnassa. Korhonen erosi Alavuden suojeluskunnasta ja astui takaisin armeijan palvelukseen 1. tammikuuta 1923 ja hänet sijoitettiin vääpeliksi Viipurin rykmentin 5. komppaniaan, missä hän toimi 12. toukokuuta 1923 lähtien rykmentin esikuntavääpelinä. Armeijasta hän erosi uudemman kerran 31. joulukuuta 1923 ja työskenteli sen jälkeen konelatojana eri kirjapainoissa muun muassa vuosina 1933 - 37 Uudessa Suomessa.
Talvi- ja jatkosota
Korhonen osallistui talvisotaan joukkueenjohtajana Jalkaväkirykmentti 16:ssa ja otti osaa taisteluihin Tolvajärvellä ja Aittojoella. Jatkosodan puhjettua hänet määrättiin joukkueenjohtajaksi Jalkaväkirykmentti 26:een. Jatkosodassa hän osallistui Kavantsaaren taisteluun, missä hän haavoittui 23. elokuuta 1941.
Rhamnus
Rhamnus voi viitata seuraaviin:
Kytheran historia
thumb|400px|Kytheran nykyinen pääkaupunki [[Chóra (Kythera)|Chóra. Vasemmalla Chóran linnoitus.]] Kytheran historia käsittää Välimerellä sijaitsevan Kytheran saaren historian kivikaudelta, minolaiselle ajalle, osaksi Rooman valtakuntaa, Bysanttia, Venetsiaa, Osmanien valtakuntaa ja lopulta Kreikkaa.
Kivikaudelta osaksi Rooman valtakuntaa
Ensimmäiset asukkaat saapuivat Kytheralle luultavasti 4000-luvun eaa. lopulla eli neoliittiselta kaudella. Saaren eteläosan Kálamoksen kylästä, Ágia Sofían luolasta, on löydetty muutamia keraamisia maljakoita tältä ajalta. Ennen näitä löytöjä saaren uskottiin tulleen asutetuksi vasta neljännellä vuosituhannella eaa., sillä kaakkoisrannikolla sijaitsevan Palaiópolin ympäristöstä ja itärannikon Diakóftin kylän Choustín luolasta oli tehty tälle ajalle ajoitettuja löytöjä. Minolaiset saapuivat saarelle kolmannen vuosituhannen eaa. lopulla ottaen alueen hallintaansa. Saarten kylien lukumäärä kasvoi suuresti kolmannella vuosituhannella eaa.. Minolaiset perustivat Palaiópoliin merikaupankeskuksen ja käyttivät saaren strategista sijaintia taistelussaan Egeanmeren merirosvoja vastaan. Saaren koillisosan Vounóssa eli Ágios Geórgioksessa on ollut arkeologisten löytöjen perusteella minolaisten pyhäkkö, jota on käytetty uskonnollisiin menoihin, ”majakkana” merenkulkijoita varten sekä havaintoasemana. Kytheran minolainen asutus väistyi mykeneläisten tieltä 1400-luvun eaa. lopulla. Samoihin aikoihin myös Kreetan saaren minolaiset kaupunkivaltiot tuhoutuivat. Toisen lähteen mukaan Kytheran minolaisasutus olisi hävinnyt vasta 1200-luvulla eaa. Saaren mykeneläisasutus hävisi 1100-luvulla eaa.. Tämän jälkeen, vuosisadan lopun tienoilla doorilaiset asuttivat Kytheran. Tällöin saari oli Argoksen kaupunkivaltion alaisuudessa. Foinikialaisten saapumisen ajankohta on toisen lähteen mukaan yhä arvoitus, kun taas toinen kertoo foinikialaisten asuttaneen Kytheraa vuosina 900–800 eaa. Antiikin kreikkalaisen historioitsijan Herodotoksen mukaan foinikialaiset rakensivat saarelle pyhäkön jumalatar Afroditelle.
Keskiaika
Kytherasta tuli osa Itä-Roomaa eli Bysantin valtakuntaa, kun Rooman valtakunta jaettiin itä- ja länsiosaan vuonna 395. Palaiópolin alue oli arkeologisten kaivausten perusteella asutettuna, ja se toimi satamana aina 500-luvulle saakka. Arabimerirosvoja rantautui etelämpänä sijaitsevalle Kreetalle vuonna 673. Merirosvot hyökkäsivät Kytheralle tuhoten Skándian kaupungin linnoituksineen ja satamineen. Merirosvot saivat koko Kreetan haltuunsa 820-luvulla, ja tekivät läheisille alueille, kuten Kytheralle, ryöstöretkiään. Merirosvouksen vuoksi saaren asukkaat eivät asuneet Kytheran rannikolla. Bysanttilainen sotapäällikkö Nikeforos Fokas sai Kreetan jälleen hallintaansa merirosvoilta vuonna 961. Kytheran väkiluku kasvoi 900-luvulla ja samalla vuosisadalla saarelle rakennettiin lukuisia kirkkoja, esimerkiksi Agíos Dimitríos saaren eteläosan Poúrkoon ja Agíos Andréas Livádiin, joka niin ikään sijaitsee etelässä.
Neljännen ristiretken (1201–1204) päätteeksi Venetsian tasavalta liitti Kytheran lähialueineen valtakuntaansa. Venetsia antoi Kytheran Marco Venierin perheen hallittavaksi vuonna 1207, jonka jälkeen saari sekä Länsi-Kreeta oli perheen hallussa useiden vuosien ajan. Samaan aikaan saarella siirryttiin feodaaliseen järjestelmään. Venetsian valtakaudella saari tunnettiin nimellä Cerigo. Bysantti hallitsi Kytheraa vuodet 1275–1308. Tänä aikana saarella valtaa piti Peloponnesoksen Monemvasiasta kotoisin ollut Pavlos Notarás. Venierin perhe häädettiin saarelta, mutta se palasi vuonna 1308 ja otti vallan takaisin. Venierien tarkoituksena oli asuttaa Kythera uusilla perheillä. Vuonna 1316 Peloponnesoksen Mánin niemimaalta saapuikin useita uusia perheitä Kytheralle. Saaren Bysantin-aikainen pääkaupunki Agíos Dimitríos, joka nykyisin tunnetaan nimellä Palaióchora, taantui. Chóraan eli saaren nykyiseen pääkaupunkiin puolestaan asettui yläluokkaa. Notarákset poistuivat sittemmin saarelta. Kytheralla asui 1500-luvulla arviolta 4 000 ihmistä. Saarelle rakennettiin hyökkäysten torjumiseksi kolme linnoitusta: Chóra eli nykyinen pääkaupunki, Agíos Dimitríos eli nykyinen Palaióchora sekä Káto Chóra Mylopótamoksessa.
Elias Mastokangas
Elias Mastokangas (s. 1. helmikuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa.
Kytheran historia
Varhainen uusi aika
Heinäkuussa 1807 solmitussa Venäjän ja Ranskan välisessä Tilsitin sopimuksessa Kythera palautui takaisin Ranskan alaisuuteen yhdessä muiden Jooniansaarten kanssa. Jo vuonna 1809 Kythera joutui Britannian hallintaan. Kythera päätyi osaksi toisessa Pariisin rauhassa marraskuussa 1815 muodostettua Jooniansaarten yhdysvallat -nimistä valtiota, joka oli Britannian protektoraatti. Britit rakennuttivat saarelaisten työvoimalla Kytheralle useita rakennuksia.
Kreikan vapaussodasta nykyaikaan
Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1821 Peloponnesokselta saapui paljon pakolaisia Kytheralle. Sen sijaan monet saarelaiset lähtivät Peloponnesokselle auttamaan vapaustaistelussa. Vapaussota päättyi vuonna 1829, jonka seurauksena Kreikka irtautui osmanien valtakunnasta. Tämän jälkeen kytheralaisia alkoi muuttaa työn perässä itsenäiseen Kreikkaan, Smyrnaan sekä Kreetalle. Lopulta 21. toukokuuta 1864 Kythera yhdessä muiden Jooniansaarten kanssa liitettiin Kreikkaan.
Elias Mastokangas
Ensimmäisen kerran hän esiintyi Veikkausliigassa FC Interin joukkueessa 19. elokuuta 2017 ottelussa PS Kemiä vastaan. Mastokangas teki elokuussa 2018 kolmivuotisen jatkosopimuksen Interin kanssa mutta pelasi Interin ohella myös lainalla kasvattajaseuransa Kaarinan Poikien riveissä. Hän palasi lainasopimukseltaan takaisin Interiin syyskuussa 2018 ja pelasi loppukauden Interin kakkosjoukkueen mukana. Kaudella 2019 Mastokangas pelasi Veikkausliigassa kymmenen ottelua ja teki maalin heinäkuussa voittoisassa kotiottelussa FC Honkaa vastaan. Kaudella 2020 hän pelasi 19 ottelua ja teki heinäkuussa joukkueensa liigakauden ensimmäisen maalin Rovaniemen Palloseuraa vastaan sekä elokuun lopulla maalin FC Lahtea vastaan.
Kytheran historia
Kreikan vapaussodasta nykyaikaan
Vuonna 1916 noin kreetalaisen 200 sotilaan joukko miehitti Kytheran. He olivat Elefthérios Venizéloksen johtaman, Pohjois-Kreikan Thessalonikista käsin toimivan kuninkaan vastaisen ”Kansallisen puolustuksen liikkeen” asialla. Kythera asettui ”Kansallinen puolustuksen liikkeen” puolelle kuningasta vastaan. Kythera myös päätyi 17. helmikuuta 1917 vaatimaan autonomista hallintoa saarelle. Ensimmäinen maailmansota oli parhaillaan käynnissä ja Venizélos tuki Ranskaa, Venäjää ja Britanniaa, kun taas kuningas tuki Saksaa. Tämän vuoksi ”Kytheran autonominen hallinto” julisti sodan Saksaa vastaan.
Toisen maailmansodan aikana, 10. toukokuuta 1941 saksalaiset ja italialaiset miehittivät Kytheran. Saarelaiset tekivät peloponnesoslaisten kapinoitsijoiden avustamana vastarintaa Kytheralla ja heikensivät saaren saksalaishallintoa. 4. syyskuuta 1944 vastarintataistelijat karkottivat viimeiset saksalaiset saarelta ja Kythera vapautui Kreikan ensimmäinen alueena akselivaltojen hallinnasta. Kymmenen päivän kuluttua tästä eli 14. syyskuuta liittoutuneiden laiva saapui saarelle, Kapsáliin. Sodan päätyttyä nuoria kytheralaisia muutti suurin joukoin Ateenaan, Yhdysvaltoihin ja Australiaan paremman elämän perässä. Tämä siirtolaisuus päättyi 1970-luvun loppupuolella. Kythera alkoi "kaupungistua" 1950-luvulta lähtien eli ihmiset muuttivat suurempiin keskuksiin ja maaseutu alkoi autioitua. Saaren matkailuelinkeino alkoi kehittyä 1990-luvun alkupuolella. Samalla vuosikymmenellä myös saaren 13 kaupunkikuntaa yhdistettiin yhdeksi Kytheran kunnaksi. Vuoden 2011 alussa Antikytheran saaren käsittänyt samanniminen kaupunkikunta liitettiin osaksi Kytheran kuntaa.
Belgia kesäolympialaisissa 1936
Belgia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 121 urheilijan joukkueella. Maa saavutti näissä olympialaisissa kaksi mitalia, molemmat pronssisia. Toinen mitaleista tuli pyöräilystä ja toinen vesipallosta. Kisojen mitalitilastossa Belgia sijoittui 29. sijalle.
Elias Mastokangas
Kaudeksi 2021 Mastokangas siirtyi lainasopimuksella IFK Mariehamniin. Heinäkuussa 2022 hän siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Hakan riveihin.
Beren
Beren on J. R. R. Tolkienin kirjoittamassa Silmarillionissa yksi ensimmäisen ajan ihmisten suurista sankareista. Hän rakastuu haltianeito Lúthieniin ja saa Thingolilta tehtäväkseen hakea silmarilin Morgothin rautakruunusta.
Tarina
Beren oli Barahirin ja Emeldirin poika. Hän oli ihminen Bëorin Huoneesta, Dorthonionista, ja suurin sankari ja seikkailija Ensimmäisellä Ajalla. Nuori Beren eli isänsä ja kymmenen uskollisen seuraajan kanssa Dorthonionin ylämailla, ja he osoittivat suurta urheutta suurta vihollista Morgothia, Angbandin Mustaa Kuningasta, vastaan. Dorthonionin Lainsuojattomien tuhon jälkeen Sauron ja Draugluin pakottivat Berenin pois synnyinmaastaan. Tämä matkusti Doriathiin, missä hän tapasi ja rakastui haltianeito Lúthieniin, Sindarin prinsessaan ja Thingolin ja Melianin tyttäreen.
Thingol ei kuitenkaan antanut Lúthienin kättä Berenille. Hän laittoi avioliiton ehdoksi sen, että Beren toisi takaisin yhden varastetun Silmarilin Morgothin Rautakruunusta. Tehtävä vaikutti mahdottomalta, mutta Beren ja Lúthien aloittivat tehtävän Nargothrondin Finrodin ja suuren koiran, Huanin avustuksella, joista kumpikin kuoli suojellessaan Bereniä. He selviytyivät monesta vaarasta, jopa Sauronista, Morgothin voimakkaimmasta luutnantista, ja saivat Morgothin rautakruunusta yhden Silmarilin. Mutta kun he olivat pakenemassa Angbandista, suuri susi Carcharoth, jonka Morgoth itse oli kasvattanut, heräsi. Beren piteli Silmarilia, toivoen että niiden hohto saisi pedon luovuttamaan, mutta hän erehtyi. Carcharoth puraisi hänen kätensä poikki ja nielaisi sen ja myös Silmarilin, ja niin Beren sai nimen Erchamion, yksikäsi. Lúthienin ja Berenin pelastivat Manwën kotkat. Beren jatkoi Carcharothin jahtaamista, lopulta peto lyötiin ja Silmaril eheytyi; tehtävä onnistui, mutta Beren oli kuolettavasti loukkaantunut.
Lúthienin rakkaus Bereniä kohtaan oli niin suuri, että hän kuoli suruunsa. Hänen sielunsa meni Mandosin Huoneeseen, missä hän hurmasi Mandoksen täyttämään toiveensa. Molemmat, hän ja Beren herätettiin henkiin, mutta kumpikin joutuisi kokemaan ihmisten kuoleman ja heidän henkensä menisivät tuntemattomaan pois Ardasta. Silti Beren ja Lúthien elivät jälleen, ja menivät Tol Galeniin, keskelle Adurant-jokea Ossiriandin saarelle. Siellä he asuivat erossa muista kuolevaisista. Beren liittyi Ensimmäisen Ajan tapahtumiin vain yhden kerran, kun hän hyökkäsi kääpiöryhmän kimppuun, jotka olivat tuhonneet Doriathin ja varastaneet Nauglamírin ja Silmarilin sen kanssa. Lúthien synnytti Berenille pojan, Diorin, Thingolin perijän. Berenin miekan nimi oli Dagmor.
Figuren in Tolkiens Welt
Waltteri Immonen -palkinto
Waltteri Immonen -palkinto on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan sille Mestiksen pelaajalle, joka on osoittanut esimerkillisintä urheiluhenkeä ja käytöstä kauden Mestis-otteluissa sekä huipputason osaamista joukkueensa riveissä. Palkinto on myönnetty kaudesta 1987–1988 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli Reipas Lahden Paul Högbacka. Syksyllä 2010 palkinto nimettiin Waltteri Immosen mukaan.
Adli Mansur
Adli Mansur (myös Adly Mansour,, s. 23. joulukuuta 1945 Kairo, Egypti) on egyptiläinen poliitikko. Hän toimi Egyptin väliaikaisena presidenttinä. Hän vannoi virkavalansa 4. heinäkuuta 2013 armeijan syrjäytettyä edellisen presidentin. Armeija ilmoitti valitsevansa Mansurin presidentiksi 3. heinäkuuta 2013. Mansur on myös perustuslakituomioistuimen puheenjohtaja väistyvän presidentin nimitettyä hänet virkaansa 1. heinäkuuta 2013, kaksi päivää ennen presidentiksi nimittämistä. Mansur oli ollut varapuheenjohtaja sitä ennen jo vuodesta 1992.
Mansur on valmistunut Kairon yliopistosta oikeustieteilijäksi vuonna 1967 ja hän myös opiskellut elitistiseksi luonnehditussa ranskalaisessa Kansallisessa hallintokoulussa (ENA).
Mansuria on luonnehdittu matalan profiilin teknokraatiksi, jota kunnioitetaan mutta josta ei ole paljoakaan tietoja perustietojen lisäksi.
Hänen seuraajakseen tuli vuonna 2014 Abdel Fattah al-Sisi.
Lauri Haataja
Lauri Haataja (21. elokuuta 1947 Tavastkenkä, Pyhäntä – 4. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen historioitsija, tietokirjailija ja valtiotieteen lisensiaatti.
Haataja valmistui ylioppilaaksi Oulun lyseosta ja opiskeli poliittista historiaa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui valtiotieteen lisensiaatiksi vuonna 1981.
Haataja toimi Helsingin yliopistossa assistenttina ja tutkijana vuosina 1971–1993 ja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikkona yli 20 vuoden ajan. Vuosina 1996–2004 hän oli Riihimäellä sijaitsevan Suomen Metsästysmuseon johtaja.
Urallaan Haataja kirjoitti useita Suomen 1900-luvun poliittiseen ja sotahistoriaan liittyviä teoksia. Vuonna 1991 Haatajan ja Martti Lintusen teos Karjala-nostalgia oli Tieto-Finlandia-palkintoehdokkaana.
Elias Sehlstedt
Elias Sehlstedt, kirjailijanimi -dt, (8. joulukuuta 1808 Härnösand, Ruotsi – 22. kesäkuuta 1874 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija. Hänen isänsä toimi Härnösandissa kauppiaana. Sehlstedt kävi synnyinkaupungissa kimnaasin ja aloitti opinnot Uppsalassa 1829. Aikomus opiskella oikeustiedettä keskeytyi kuitenkin varojen puutteessa. Hän hankki muutaman vuoden ajan elantonsa kotiopettajantoimella, meni 1836 tullilaitoksen palvelukseen, oli vuodesta 1842 tulliselvittäjänä Memissä, 1847 "matkatarkastajana" Hornstullissa ja 1852 tullitarkastajana Sandhamnissa. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1869. Jo edellisenä vuonna Sehlstedt oli asettunut asumaan Tukholmaan Djurgårdenille. 1. toukokuuta 1875 paljastettiin hänen haudallaan Nya kyrkogårdenilla vapaaehtoisten rahoituksella hankittu muistomerkki, jossa on Frithiof Kjellbergin muotoilema pronssinen medaljonkimuotokuva.
Jo opiskeluaikana Sehlstedt kirjoitteli ahkerasti runoja. Hän sai 1832 nimimerkillä "-dt" joitakin runoja lehtiin, ja samana vuonna hän julkaisi Tukholmassa pienen runovihkon Norrlandsblommor af -dt. Sen jälkeen hän julkaisi useita runokokoelmia, ennen kuin 1861 ilmestyi ensimmäinen osa kokoelmasta Samlade sånger och visor, gammalt och nytt. Sitä seurasi neljä muuta, joista kolme ilmestyi hänen elinaikanaan 1862, 1867 ja 1871 ja 1876 viimeinen, johon sisältyy Arvid Ahnfeltin kirjoittama runoilijan elämäkerta. Carl Snoilsky julkaisi 1892 Sehlstedtin Sånger och visor i urval.
Sehlstedt oli jo heti runoilijanuransa alussa hyvin suosittu, ja säveltäjät halusivat kilpaa säveltää hänen laulujaan. Nuorten opiskelijoiden lauluja "Den moderne kriganen" ja "Norrrlänningens hemlängtan" laulettiin pian kaikkialla Ruotsissa, samoin myöhempiä lauluja. Sehlstedtin laulut olivat pääasiassa humoristisia. Niiden sävy oli lempeän humoristista, tosin satiiriakin niissä on, mutta Sehlstedtin satiiri on ystävällistä, ei kitkerää, ja usein päällimmäisenä sävynä on idylli. Erityisen osan Sehlstedtin tuotantoa muodostavat hänen proosansa ja runomuotoiset humoristiset kuvaukset matkoista eri puolille Ruotsia. Kuvauksia ilmestyi ensin Svea folk-kalenderissa, ja yleisö otti ne laulujen tavoin myönteisesti vastaan.
Vince Neil
Vince Neil (oik. Vincent Neil Wharton, s. 8. helmikuuta 1961 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Neil tunnetaan parhaiten urastaan rockyhtye Mötley Crüen laulajana. Hän liittyi yhtyeeseen pian sen perustamisen jälkeen vuonna 1981 ja lauloi yhtyeessä alun perin vuoteen 1992 saakka, jolloin hän aloitti uran sooloartistina. Neil palasi yhtyeeseen vuonna 1996. Hän on kirjoittanut Mötley Crüen jäsenistä vähiten kappaleita yhtyeelle: keskeisimpiä Neilin kirjoittamista Mötley Crüe -kappaleista ovat esimerkiksi singleinäkin julkaistut ”Wild Side” ja ”Same Ol’ Situation (S.O.S.)”.
Ennen uraansa Mötley Crüen laulajana Neil toimi covereita soittaneen Rock Candy -yhtyeen laulajana. Hän oli ystävystynyt Mötley Crüen rumpali Tommy Leen kanssa lukiossa, ja vuonna 1981 Mötley Crüen yhdessä basisti Nikki Sixxin kanssa perustanut Lee pyysi Neilin yhtyeen laulajaksi. Alun perin Neil kieltäytyi tarjouksesta mutta päätti liittyä yhtyeeseen Rock Candyn hajoamisen myötä. Kun Neil aloitti vuonna 1992 soolouransa, hän julkaisi 1990-luvun aikana kaksi albumia. Hänen kolmas ja toistaiseksi tuorein studioalbuminsa sooloartistina on vuoden 2010 Tattoos & Tequila.
Mötley Crüen noustessa menestykseen 1980-luvulla Neil keräsi huomiota myös laillisista vaikeuksistaan ja ongelmistaan esimerkiksi alkoholin kanssa. Vuonna 1984 hän ajoi juopuneena auto-onnettomuuden, jossa Hanoi Rocksin rumpali Nicholas ”Razzle” Dingley sai surmansa. Esimerkiksi rattijuopumuksiin ja pahoinpitelyihin keskittyneet oikeusjutut ovat varjostaneet Neilin uraa myös myöhempinä vuosina.