cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pelillistäminen
Digitaaliset oppimispelit
Valopeli on alakoulun liikuntatunneille tarkoitettu sovellus, joka on osa Aktiiviset oppimistilat -hanketta. Hanke toteutettiin vuosina 2012-2013, jolloin Valopeliä kehitettiin eri alojen asiantuntijoiden yhteistyönä. Se on liikuntapedagoginen sovellus, jossa määrällisen liikunnan edistämisen sijaan on keskitytty liikunnan laadullisten piirteiden kehittämiseen. Pelissä lasten tehtävänä on kerätä "taikavoimaa" erilaisten liikunnallisten suoritteiden avulla, joissa tähdätään useimmiten esimerkiksi tasapainon hallintaan ja keskittymiseen. Valopelissä monet tehtävät rakentuvat oppilaiden yhteistyön varaan. Valopeli yhdistää tanssipelien, kamppailulajien, voimistelun, luovan tanssin, teatteri-ilmaisun ja roolipelien piirteitä. Valopeliä on alettu tuotteistaa vuonna 2014.
Lautapelit
Omaa tietä etsimässä on lautapeliformaatti, joka on tarkoitettu oppilaanohjauksen tueksi kouluihin: sitä on käytetty 9-luokkalaisten oppilaanohjauksen lisäksi mm. pienryhmäopetuksessa, kymppiluokilla, maahanmuuttajaryhmien parissa ja oppilaiden vanhempien kanssa. Lautapelit leviävät kuitenkin digitaalisia pelejä hitaammin. Pelinteon pedagogisena taustana ovat olleet Bloomin taksonomia, Vygotskyn lähikehityksen vyöhyke sekä pelin avaamat mahdollisuudet tulevaisuuden taitojen kehittämiseen.
Planeetta Terra on lukiolaisille suunnattu lautapeli, jossa yhdistyy kaksi teemaa: kestävä kehitys sekä teknologia ja yhteiskunta. Pelissä on aineksia biologian, maantieteen ja historian oppisisällöistä.
Ohjelmointialustat
SmartFeet on uudenlainen pelillinen oppimisympäristö. Pelialusta on virtuaalinen ja sopii mobiililaitteille. Sillä voidaan integroida useita eri oppiaineita yhteen tai sitten käyttää yhden oppiaineen sisällä. Ensimmäisen pelin nimi oli Stadin Stara ja se käytiin 2012. Sen jälkeen peliä on kehitetty edelleen. Peleissä oppilaat tutkivat tosielämän ilmiöitä niiden autenttisessa kontekstissa. Onnistuneessa toteutuksessa pelaajat uppoutuvat peliin saavuttaen flow-tilan ja oppivat samalla. Pelikonseptia on kokeiltu eri puolilla Suomea kaikilla koulutusasteilla. Pelisessioiden jälkeen on käyty läpi, mitä pelissä on opittu ja kuinka se poikkeaa perinteisestä luokkahuoneopetuksesta. Smart City -peli on neljän helsinkiläislukion yhteisellä kurssilla luotu SmartFeet-sovellus. SmartFeet-sovellukset perustuvat joukkuepeliin, joten niiden voidaan arvioida kehittävän yhteistoiminnallisia taitoja.
Ympäristö
Ruotsalainen The Fun Theory -ryhmä on toteuttanut ”maailman syvimmän roskakorin”, jossa roskan heittäminen roskapönttöön saa aikaan pitkäkestoisen putoamisen äänen. Yhden päivän aikana tähän puistoon sijoitettuun roskapönttöön tuli kertyneeksi 72 kilogramman edestä roskia, mikä oli 41 kg enemmän kuin lähellä sijainneen tavallisen roskapöntön sisältö samalta päivältä.
Nissan Leaf -autoissa on valittavissa eco mode -sovellus, jossa ratin takana oleva monitori antaa ajon aikana palautetta ajon taloudellisuudesta. Autoilijoilla on myös mahdollisuus internetprofiiliin, jossa he voivat vertailla ajonsa ympäristöystävällisyyttä muiden autoilijoiden vastaavaan.
Terveys
Nike+-lenkkitossuihin on saatavilla sovellus, joka pitää kirjaa juoksun tapahtumista. Jälkeenpäin nämä tiedot voi syöttää tietokoneelle ja siirtää Niken ylläpitämälle sivustolle, joka tarjoaa mahdollisuuden sekä omien lenkkeilytietojen tarkasteluun sekä vuorovaikutukseen muiden Nike+-käyttäjien kanssa.
The Fun Theoryn ryhmä muutti erään tukholmalaisen metroaseman uloskäynnin portaat pianon koskettimiksi, joille astuminen myös tuotti erikorkuisia ääniä. Aivan portaiden vieressä oli liukuportaat, mutta 66 % kulkijoista valitsi pianoportaat liukuportaiden sijasta normaaliin päivään verrattuna.
Putrajayan ePrix 2014
Putrajayan ePrix 2014 eli 2014 Putrajaya ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 toinen kilpailu ja samalla kaikkien aikojen toinen Formula E -sarjan kilpailu. Kilpailu ajettiin 22. marraskuuta Putrajayan katuradalla Malesian Putrajayassa.
Kilpailu oli suunniteltu ajettavaksi jo 18. lokakuuta, mutta Malesian pääministerin Najib Razakin pyynnöstä kilpailun ajankohta siirrettiin marraskuun 22. päivään. Poiketen muista Formula E -osakilpailuista Malesian GP:n kilpailu ajettiin kaksi tuntia aikaisemmin, kello 14.00 alkaen paikallista aikaa. Syynä tähän oli odotettu sääennuste rankkasateesta.
Aika-ajoissa paalupaikalle ajoi Nicolas Prost, mutta hän kärsi 10 lähtöruudun rangaistuksen, jonka hän sai kolaroituaan edellisessä Kiinan GP:ssä yhdessä Nick Heidfeldin kanssa. Prost starttasi kilpailuun 11. ruudusta, mutta hän silti sai paalupaikan oikeuttamat kolme pistettä.
Kilpailun voittoon ajoi Virgin Racingin Sam Bird. Toiseksi sijoittui Audi Sport ABT:n Lucas di Grassi ja kolmanneksi E.dams-Renaultin Sébastien Buemi.
Aika-ajot
Huomioita:
Kilpailu
Huomioita:
Turun akatemia
thumb|Turun akatemian rakennus vuoden 1827 tulipalon jälkeen. Kuninkaallinen Turun Akatemia (,, nyk. Helsingin yliopisto) on Suomen ensimmäinen yliopisto, joka perustettiin Turkuun vuonna 1640. Suomen sodan jälkeen 1809 sen nimeksi tuli Keisarillinen Turun Akatemia. Yliopisto siirrettiin Turun palon jälkeen Helsinkiin vuonna 1827 ja sen nimi muutettiin Keisarilliseksi Aleksanterin-yliopistoksi. Suomen itsenäistyttyä yliopiston nimeksi vaihdettiin Helsingin yliopisto vuonna 1919. Turkuun perustettiin samoihin aikoihin kaksi uutta yliopistoa: vuonna 1918 ruotsinkielinen Åbo Akademi ja vuonna 1920 suomenkielinen Turun yliopisto.
Turun akatemiaa edelsivät Turun katedraalikoulu (noin 1276–1630) ja Turun kymnaasi (1630–1640). Lisäksi jo aiemmin keskiajalla oli suomalaisia kouluttautunut Uppsalassa sekä Pariisissa ja muissa ulkomaisissa yliopistoissa, mutta Turun Akatemia liitti Suomen osaksi eurooppalaista yliopistojärjestelmää ja mahdollisti korkeimman sivistyksen hankkimisen lähempänä kotia. Akatemian yhteyteen perustettiin myös Suomen ensimmäinen kirjapaino vuonna 1642.
Turun akatemian perustaminen
pienoiskuva|Pietari Brahe, Turun Akatemian perustaja ja ensimmäinen kansleri. Kuninkaallisen Turun Akatemian perusti tuolloin 13-vuotiaan kuningatar Kristiinan holhoojahallitus Suomen kenraalikuvernöörin Pietari Brahen ja Turun piispan Isaacus Rothoviuksen tuella. Suurvaltakaudella koulutukseen ja sivistykseen alettiin kiinnittää Ruotsissa aiempaa enemmän huomiota. Yliopisto valtakunnan itäosaan oli tarpeellinen turvaamaan osaava henkilöstö ja kelvollisten pappien saannin. Oli jalostettava uusi ahkera, toimiinsa paneutuva ihminen joka eläisi jumalanpelossa.
Turun Akatemia oli Ruotsin suurvallan hallitsemien alueiden kolmas yliopisto. Pohjoismaiden vanhinta Uppsalan yliopistoa kehitettiin ja kruunu perusti uudet yliopistot Turun ohella Tarttoon vuonna 1632 ja Lundiin vuonna 1666.
Turussa yliopisto perustettiin käytännössä muuttamalla Turun kymnaasi yliopistoksi ja nimittämällä useimmat sen opettajat professoreiksi. Yliopiston tilat saatiin kymnaasin kaksikerroksisesta kivitalosta Tuomiokirkon kehämuurista. Torsten Ståhlhandsken leski lahjoitti akatemialle kirjakokoelman, joka oli tuotu sotasaaliina Tanskasta. Uuden yliopiston avajaiset pidettiin 15. heinäkuuta 1640.
Ensimmäisiksi professoreiksi Turun akatemiaan valittiin
Suurvaltakausi (1640–1718)
Turun Akatemian toimintaa leimasivat 1600-luvulla luterilainen puhdasoppisuus ja Ruotsin asema eurooppalaisena suurvaltana. Latinaa käytettiin tieteellisten julkaisujen kielenä. Turun Akatemiassa oli neljä tiedekuntaa: filosofinen, teologinen, oikeustieteellinen ja lääketieteellinen. Kruunun näkökulmasta akatemian tehtävänä oli ennen kaikkea uusien pappien, lääkärien, virkamiesten ja upseerien kouluttaminen valtion palvelukseen.
Taistelu La Plata -joen suulla
Ennen taistelua
Admiral Graf Spee lähti jo puolitoista viikkoa ennen sodan alkua (21. elokuuta 1939) Wilhelmshavenista kohti Etelä-Atlanttia. Se sai 27. syyskuuta käskyn ryhtyä toimiin Liittoutuneiden kauppamerenkulkua vastaan, mutta suoria yhteenottoja Liittoutuneiden laivaston kanssa tuli välttää. Admiral Graf Spee kävi 77 päivää kestäneellä sotaristeilyllään Intian valtamerellä asti upottaen yhdeksän kauppa-alusta, joiden kantavuus oli yhteensä 50 000 tonnia ja kaappasi lisäksi kaksi alusta. Aluksen kommodori Hans Langsdorff päätti lähteä 24. marraskuuta paluumatkalle Wilhelmshaveniin.
Taistelu
Taistelu alkoi kello 6.18 Admiral Graf Speen törmätessä brittiläisiin sotalaivoihin viimeisellä tuhoamisretkellään ennen paluutaan Saksaan. Taistelussa Admiral Graf Spee moukaroi HMS Exeterin lähes toimintakyvyttömäksi, joten HMS Exeter irtautui taistelusta kello 7.15. HMS Ajax ja HMNZS Achilles jatkoivat taistelua koettaen päästä lähemmäs Admiral Graf Speetä, jotta niiden tykit olisivat tehonnet paremmin. HMS Ajax ja HMNZS Achilles irtautuivat taistelusta kello 7.40 kun puolet HMS Ajaxin tykeistä oli toimintakyvyttömiä ja se oli käyttänyt kolme neljäsosaa ammuksistaan.
Turun akatemia
Suurvaltakausi (1640–1718)
Turun Akatemiassa oli ensimmäisenä toimintavuonna 44 ylioppilasta, joista 8 oli syntyperäisiä suomalaisia. Seuraavana vuonna ylioppilaiden lukumäärä kasvoi kolmeen sataan.
Taistelu La Plata -joen suulla
Loppunäytös
Admiral Graf Spee purjehti taistelun jälkeen Montevideoon, sillä laivan kapteeni Hans Langsdorff oli vakuuttunut, ettei Admiral Graf Spee selviäisi talvisesta matkasta Saksaan ilman korjauksia. Uruguayn viranomaiset antoivat Admiral Graf Speen viipyä Montevideossa ainoastaan kolme vuorokautta. Tämä aika ei ollut riittävä laivan tarvitsemiin korjauksiin.
Turun akatemia
Suurvaltakausi (1640–1718)
Opetus- ja tutkimustyön lähtökohtina olivat suurvaltakaudella eurooppalainen humanismi ja skolastissävytteinen luterilainen teologia. Teologian professorit osallistuivat myös ajan uskontopoliittiseen keskusteluun, minkä ohella akatemiassa tutkittiin myös Suomen muinaishistoriaa ja suomen kieltä.
Akatemian ensimmäinen väitöskirja oli professori Wexioniuksen laatima Discursus politicus de prudentia, joka tarkastettiin 18. joulukuuta 1641. Siitä tuli myös ensimmäinen Suomessa painettu kirja, kun väitöskirjojen painaminen aloitettiin Turussa seuraavana vuonna. Promootioperinne rantautui Suomeen Uppsalasta, ja ensimmäinen promootio järjestettiin Turun akatemian aikana 4. toukokuuta 1643. Silloin promovoitiin 10 filosofian maisteria mukana muun muassa Abraham Kollanius. Siitä lähtien promootioperinne on jatkunut katkeamattomana Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa ja Helsingin yliopistossa sekä myöhemmin Suomen muissakin yliopistoissa koko yliopistohistorian ajan.
Kelly-Hopkinsvillen tapaus
Tapauksen kulku
Ensimmäinen olento havaittiin noin tuntia myöhemmin. Asukkaat huomasivat talon koiran haukkuvan raivokkaasti. Aluksi olento näyttäytyi outona hohteena mutta hahmottui "pikkumieheksi" joka lähestyi hitaasti kädet ylhäällä takaovelle menneitä kahta miestä. He ampuivat olentoa joka kierähti ja katosi pimeyteen. Samankaltainen olento näyttäytyi ikkunassa, ja jälleen sitä kohti ammuttiin. Miehet päättivät mennä ulos, ja havaitsivat olennon talon katolla. Toinen olento nähtiin puussa ja molempia ammuttiin. Puussa oleva olento leijaili alas. Olentoihin osui kolmasti mutta osumilla ei ollut näkyvää vaikutusta. Taylor Sutton kertoi 22. kaliiperisen luodin kimmonneen pois. Osuman ääntä kuvailtiin "peltiämpäriin ampumiseksi" Lopulta ampuminen todettiin hyödyttömäksi.
Sopivan tilaisuuden tultua talon asukkaat ryntäsivät autolleen ja pakenivat hakemaan poliiseja. Se oli turhaa, sillä poliisit eivät nähneet yhtään olentoa. Poliisit panivat merkille Suttonien pelkotilan ja myös sen, että Suttonit eivät olleet alkoholin vaikutuksen alaisena. Tutkijat etsivät johtolankoja, mutta ainoat merkit kahakasta olivat laukausten jäljet. Poliisit palasivat seuraavana päivänä tekemään tarkempia tutkimuksia. Tällöin varmistui, ettei alkoholia ollut nautittu.
He löysivät ladon takana olevalta niityltä halkaisijaltaan 15. metrin palaneen kehän, jolle ei löytynyt selitystä. He eivät voineet toisaalta varmistaa aluksen laskeutumista.
Eräs paikalle hälytetyistä poliiseista kuvaili erikoisia "meteoreja" jotka tulivat Suttonin maatilan suunnalta. Hän ja mukana ollut vaimo kertoivat kahden niistä menneen auton ylitse pitäen kovaa, suhisevaa ääntä.
Haastatteluja
Olentoja kuvailtiin 1,2 metriä korkeiksi humanoideiksi. Olentojen pään kerrottiin olleen suhteettoman suuri niiden heiveröiseen vartaloon verrattuna. Niiden silmät olivat myös kookkaat. Olennot lähestyivät aina talon pimeimmältä puolelta, joten silmät saattoivat olla hyvin herkät. Suttonit kuvailivat vaatetusta "nikkelipäällysteiseksi". Pitkät ja kapeat käsivarret ulottuivat melkein maahan, kun olento seisoi suorassa.
Tapauksen tultua laajemmin tunnetuksi Suttonit saivat osakseen pahansuopaa julkisuutta ja he kieltäytyivät yhteistyöstä tutkijoiden kanssa. Isabel Davis kävi onnistuneesti tilalla vuotta myöhemmin ja hänen haastattelunsa vastasivat Ledwithin saamia tietoja. Davis painotti Suttonien halua pitää kiinni kertomuksestaan vaikka se olisi ollut "vastoin tervettä itsesuojeluvaistoa." Heillä ei myöskään ollut televisiota, radiota tai kirjallisuutta eikä siten todennäköisesti tietoa vastaavista havainnoista.
Mahdollinen selitys
Muun muassa ranskalainen ufologi Renaud Leclet ja paranormaalien ilmiöiden skeptinen tutkija Joe Nickell ovat esittäneet, että kyseessä saattoi olla amerikanhuuhkaja-pariskunta. Amerikanhuuhkajat ovat suuria lintuja ja puolustavat usein pesiään aggressiivisesti. Alueella tapahtui tuohon aikaan tähdenlentoja, ja suuri meteori saattaisi selittää kirkkaan valon taivaalla.
Turun akatemia
Suurvaltakausi (1640–1718)
Suurvaltakaudella akatemiassa vaikuttaneista oppineista mainittakoon ennen kaikkea Daniel Juslenius (1676–1752). Hän aloitti opintonsa Turussa 1691, ja 1713 hänet nimitettiin itämaisten kielten professoriksi. Daniel Jusleniusta voidaan pitää suurvaltakauden gööttiläisen ja myös fennofiilisen aatesuuntauksen edustajana. Jusleniuksen teoksista on tunnetuin Aboa vetus et nova (1700), jossa hän käsittelee Suomen kansan muinaisia vaiheita ja Turun kaupunkia.
Vapauden aika (1719–1772)
Luonnontutkijoista mainittakoon Carl von Linnén oppilas Pehr Kalm (1716–1779), joka toimi Turun Akatemian luonnonhistorian ja taloustieteen professorina. Hän perusti akatemiaan Suomen oloissa ainutlaatuisen kasvitieteellisen puutarhan. Kalmin tunnetuin teos on hänen Pohjois-Amerikkaan suuntautuneesta tutkimusmatkastaan kirjoittama matkakuvaus En resa till Norra Amerika. Kalmin ohella akatemiassa vaikuttaneista luonnontutkijoista on mainittava lisäksi lääketieteen professori ja rehtori Johan Leche (1704–1764).
Kemian professori Pehr Adrian Gadd (1727–1797) aloitti suomalaisen kemian opetuksen aikakauden Turun Akatemiassa vuonna 1761.
Kustavilainen aika ja Ruotsin vallan loppu (1772–1809)
pienoiskuva|Akatemiatalo. pienoiskuva|Turun akatemian alkuaikojen rakennuksista on kuvaus [[Tauno Torpon suunnittelemassa pronssisessa muistolaatassa, jonka Turkuseura paljasti Tuomiokirkon eteläsivulle vuonna 1962. Reliefissä on kuvattu kaksikerroksinen kirkon muurirakennus, entinen Turun lukion talo, jossa Turun akatemia toimi 1640–1801. ]]
Kustavilaisella ajalla Turun Akatemian toimintaan vaikutti edelleen luonnontieteiden kehitys. Tässä vaiheessa Ruotsissa alkoi saada aiempaa enemmän sijaa myös Englannista ja Ranskasta levinnyt valistus. Turun Akatemian kansainväliset yhteydet lisääntyivät ja akatemia eli kustavilaisella ajalla kukoistuskauttaan.
Tunnetuin Turussa 1700-luvulla vaikuttaneista tiedemiehistä oli monipuolinen humanisti, kielentutkija ja historioitsija Henrik Gabriel Porthan (1739–1804), joka toimi Turun akatemian kirjastonhoitajana ja kaunopuheisuuden professorina. Hänen merkityksensä Suomen historiantutkimuksen synnylle ja suomalaisen kulttuurin tutkimukselle on ollut huomattava. Porthanin johdolla perustettiin Turussa Aurora-seura, jonka puitteissa julkaistiin Suomen ensimmäistä sanomalehteä Tidningar utgifne af ett sällskap i Åbo. Hän aloitti lisäksi suomalaisen kansanrunouden harrastuksen. Porthanin ohella Turun akatemiassa vaikuttivat kustavilaisella ajalla huomattava oikeustieteilijä, oikeustieteen professori Matthias Calonius (1738–1817) ja kemisti Johan Gadolin (1760–1852).
Turun akatemia toimi pitkään useissa Tuomiokirkon ympäristössä sijainneissa rakennuksissa, kunnes Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin hallituskaudella vuonna 1802 aloitettiin Akatemiatalon rakennustyöt arkkitehti Carl Christoffer Gjörwellin laatimien suunnitelmien mukaan. Rakennustöiden johtamisesta vastasi italialaissyntyinen Charles Bassi. Vuonna 1815 valmistunut rakennus edustaa yleiseurooppalaista uusklassistista empiretyyliä, joka levisi 1700-luvun lopulla myös Ruotsiin ja Suomeen. Akatemiantalon rakentaminen oli huomattava hanke koko valtakunnan mittakaavassa ja se kuvasti osaltaan Turun Akatemian merkitystä. Nykyisin Vanhana Akatemiantalona tunnettu rakennus lukeutuu Suomen arvokkaimpien kulttuurihistoriallisten muistomerkkien joukkoon ja Turussa toimivat yliopistot käyttävät sitä edelleen akateemisiin juhlamenoihin.
Ruotsiin ja myös Turkuun levisi 1700-luvun lopulla erityisesti Saksassa voimakkaasti vaikuttanut romantiikka. Tämän seurauksena 1800-luvun alussa Turun akatemian piirissä syntyi poliittis-kirjallinen liike Turun romantiikka, jossa romantiikkaan yhdistyi Porthanin aateperintö. Liike tähtäsi suomalaisen kansallistunnon herättämiseen ja se keskittyi Adolf Ivar Arwidssonin ympärille. Liikkeen toiminta kuitenkin vaikeutui myöhemmin venäläisten karkotettua Arwidssonin Ruotsiin. Seuraavan sukupolven, johon kuuluivat mm. Lönnrot, Snellman, Topelius ja Runeberg, toiminta tapahtuikin jo pääasiallisesti Helsingissä.
Keisarillinen Turun Akatemia (1808–1827)
Venäjän hyökättyä Suomeen 1808 syttyi Suomen sota, minkä päättäneessä Ruotsin ja Venäjän välisessä Haminan rauhassa vuonna 1809 keisari Aleksanteri I päätti Suomen liittämisestä Venäjään autonomisena Suuriruhtinaskuntana. Tähän päättyi samalla Kuninkaallisen Turun Akatemian aika, sillä yliopiston nimi muutettiin Keisarilliseksi Turun Akatemiaksi. Yliopisto toimi Venäjän keisarin alaisuudessa, ja sen toimintaa laajennettiin. Turkuun rakennettiin esimerkiksi tähtitorni akatemian käyttöön saksalaisen arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaan.
Suomen itsenäistyttyä yliopiston nimeksi tuli Helsingin yliopisto. Nykyään Helsingin yliopistossa on 11 tiedekuntaa ja opiskelijoita lähes 40 000.
Myöhempi yliopistokoulutus Turussa
Turussa ei annettu yliopistollista opetusta vuosina 1828–1917, mutta Suomen itsenäistyttyä syntyi Turkuun ruotsinkielinen ja suomenkielinen yliopisto jatkamaan yliopistokaupungin perinteitä. Åbo Akademi perustettiin kansalaiskeräyksen turvin vuonna 1918 varmistamaan, että ruotsinkielinen ylin opetus Suomessa säilyisi, vaikka Helsingin yliopisto olisi suomalaistettu. Turun yliopiston perustivat puolestaan suomenmieliset maailman ensimmäiseksi täysin suomenkieliseksi yliopistoksi 1920, niin ikään kansalaiskeräyksen turvin.
Taistelu La Plata -joen suulla
Loppunäytös
Merellä odotti aluksi vain kevyet risteilijät HMS Ajax ja HMNZS Achilles. Niiden avuksi paikalle tuli raskas risteilijä 'HMS Cumberland'. Lisäksi britit olivat levittäneet varman tiedon taistelulaiva HMS Renownin ja lentotukialus HMS Ark Royalin tulosta Montevideon ulkopuolelle. Tilanteen vaikuttaessa toivottomalta Langsdorff päätti upottaa laivansa, vaikka hänen olisi ollut mahdollista purjehtia Argentiinan pääkaupunkiin Buenos Airesiin.
Lupa Admiral Graf Speen upottamiselle saatiin Saksasta 16. joulukuuta, sillä haluttiin välttää modernin sotalaivan joutuminen brittien käsiin. Admiral Graf Spee räjäytettiin sataman suulla 17. joulukuuta. Langsdorff teki itsemurhan 20. joulukuuta keisarillisen Saksan lippuun kääriytyneenä.
Rowan Blanchard
Rowan Blanchard (s. 14. lokakuuta 2001 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Riley Matthewsin roolista Disney Channelin sarjassa Isojen tyttöjen leikit.
Yksityiselämä
Rowanin vanhemmat, Elizabeth ja Mark Blanchard-Boulbol ovat ammatiltaan joogaohjaajia. Hän sai etunimensä Anne Ricen The Witching Hour -novellin pohjalta. Blanchardilla on kaksi nuorempaa sisarusta, Carmen ja Shane. Hänen sukujuurensa ovat Lähi-idästä, Englannista, Tanskasta ja Ruotsista. Blanchard on pescovegetaristi.
Blanchard on kertonut Twitter-sivullaan, että vaikka hän on aiemmin ”vain pitänyt pojista”, hän on nyt ”avoin pitämään kaikista sukupuolista”, eikä näin määrittele seksuaalista suuntautumistaan.
Näyttelijänä
Blanchard aloitti näyttelemisen viisivuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli romanttisessa komediassa Varasuunnitelma vuonna 2010. Seuraavaksi hän sai roolin Disney Juniorin lastensarjasta Dance-A-Lot Robot.
Vuonna 2011 Blanchard esiintyi elokuvissa Little in Common ja Spy Kids 4: Kaiken maailman aika. Seuraavan suuren roolin hän sai vuonna 2014 Disney Channelin sarjasta Isojen tyttöjen leikit, joka on jatkoa 1990-luvun suositulle Isojen poikien leikit -sarjalle. Siinä Blanchard näyttelee pääroolissa Cory ja Topanga Matthewsin tytärtä.
Kuopion helluntaiseurakunta
Kuopion helluntaiseurakunta (tunnetaan myös nimellä Eelim) on Kuopiossa sijaitseva, helluntaiherätykseen kuuluva seurakunta. Seurakuntaan kuuluu nykyisin hieman vajaat 900 jäsentä. Kuopion helluntaiseurakunta on Suomen Helluntaikirkkoon kuuluva itsenäinen paikallisseurakunta.
Tausta
thumb|upright|Ensimmäinen seurakuntarakennus. Vuorikadun ja Suokadun seutu. Kuopion helluntaiseurakunnan toiminnan katsotaan alkaneen vuonna 1912. Ensimmäisiä helluntailaisuuden edelläkävijöitä Kuopiossa oli Pekka Brofeldt. Hänen isänsä oli iisalmelainen rovasti Theodor Brofeldt. Veljensä kirjailija Juhani Ahon kanssa Pekka Brofeldt oli tullut tunnetuksi radikaalina sanomalehtimiehenä, joka lopulta karkotettiin Suomesta vuonna 1903. Poliittisesti aktiivinen ja yhteiskunnallisesti valveutunut Pekka Brofeldt koki Tukholmassa ollessaan voimakkaan hengellisen herätyksen.
Palattuaan vuonna 1905 karkotuksesta aikaisemmin poliittisesti aktiivisesta Pekka Brofeldtista oli tullut asialleen omistautunut saarnamies ja hengellisen sanoman julistaja, joka alussa palveli Suomen Lähetysseuran työyhteydessä. Brofeldtista tuli joulukuussa 1905 perustetun Kotimaa-lehden päätoimittaja. Kotimaassa toimiessaan Brofeldt julkaisi maltillisia uutisia muun muassa Norjaan ja Ruotsiin rantautuneesta uudesta hengellisestä virtauksesta, helluntailaisuudesta. Brofeldt erosi Kotimaa-lehden palveluksesta 1910 linjaerimielisyyksien takia ja palasi juurilleen Kuopioon. Vuoden 1913 alusta Brofeldt alkoi toimittaa uutta kirkkokunnista riippumatonta kristillistä lehteä nimeltä Toivon Tähti. Herätyskristillinen Toivon Tähti kertoi myös Suomessa virinneestä helluntaiherätyksestä, sen toiminnasta ja tilaisuuksista.
Pekka Brofeldt oli järjestämässä Kuopioon norjalaisen helluntaipioneerin Thomas B. Barrattin kokouksia syksyllä 1911 ja 1912.
Barrattin lyhyt vierailu Kuopiossa sai varsin pian jatkoa. Heinäkuussa 1912 Toivon Tähdessä ilmoitettiin, että 18. elokuuta alkavat Kuopiossa helluntaijuhlat. Helluntaijuhlat kestivätkin sitten kokonaisen kuukauden ja niiden aikana kastettiin kymmeniä uskovia Väinölänniemen uimarannassa. Tässä yhteydessä myös Pekka Brofeldt kastettiin yhdessä puolisonsa ja tyttärensä kanssa. Kuopiossa pidettiin vuonna 1923 viikon kestävät Suomen helluntaijuhlat.
Seurakunnan perustaminen
Pienen uskovien ryhmän paimeneksi Kuopioon kutsuttiin vuonna 1926 nuori sananjulistaja William Uotinen. Uotinen oli vasta päässyt asepalveluksesta. Nuoresta iästään huolimatta hän oli ollut mukana perustamassa helluntaiseurakuntaa kotipaikkakunnalleen Karhulaan.
Kuopion helluntaiseurakunta järjestäytyi paikallisseurakunnaksi 18. tammikuuta 1927. Perustamiskokouksessaan seurakunta valitsi saarnaajakseen William Uotisen. Seurakuntaan liittyi tuolloin 17 jäsentä. Alusta pienen seurakunnan voimakas toiminta ennakoi jäsenmäärän voimakasta kasvua. Jo varsin pian kävi selväksi, että seurakunta tarvitsi omat tilat kokoontumistaan varten. Tämä päämäärä mielessään Kuopion helluntaiseurakunnan jäsenet perustivat rekisteröidyn yhdistyksen kiinteistöhanketta ja taloudenhoitoa varten. Rukoushuoneyhdistys Elim ry perustettiin 3.5.1928.
Kymmenen vuotta myöhemmin William Uotisen muuttaessa perheineen pois Kuopiosta seurakuntaan kuului jo noin 700 jäsentä.
Seurakunnan 90-vuotisjuhlaa vietettiin toukokuussa 2017.
Toiminta nykyisin
Kuopion helluntaiseurakunnan johtavana pastorina on vuoden 2014 alusta alkaen toiminut Heimo Enbuska. Vuoden 2019 alusta nuorisotyöstä vastaavana pastorina on toiminut Jarno Omar.
Seurakunta pitää jumalanpalveluksia sunnuntaisin. Joka kuukauden ensimmäinen sunnuntai on koko seurakunnan ehtoollisjuhla. Kuopion helluntaiseurakunnassa on käytännössä ehtoollisvieraanvaraisuus. Sen mukaan myös ne Jeesuksen Kristukseen uskovat kristityt, jotka eivät kuulu seurakuntaan, voivat osallistua ehtoolliselle.
Lapsille tarkoitettuja toimintamuotoja ovat:
Perheiden ja avioliittojen tukemiseksi seurakunta järjestää aviopareille avioliittoiltapäiviä.
Toimitilat
Nykyinen vuonna 1986 valmistunut Eelim-temppeli (Vuorikatu 29) on seurakunnan kolmas rukoushuone nykyisellä paikallaan. Kirkkosalissa on istumapaikat noin 800 hengelle. Alakerrassa on noin 250 hengen juhlasali.
Kuopion helluntaiseurakunnan leirikeskus sijaitsee Ranta-Toivalassa, noin 20 minuutin ajomatkan päässä Kuopiosta.
Lars Olsson
Lars Olsson (s. 13. lokakuuta 1932 Bograngen, Torsbyn kunta) on ruotsalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alkupuolella.
Lars Olsson tai paremmin tunnettu lempinimellä ”Finnskoga-Lasse” kotiseutunsa mukaan oli ennen kaikkea lyhyempien matkojen eli 15 kilometrin kilpahiihtäjä. Hän oli mukana Ruotsin olympiajoukkueessa Squaw Valleyssä 1960. Hän ei päässyt 15 kilometrille, joka aiheutti siihen aikaan keskustelua ruotsalaislehdistössä. Hänet valittiin sitten 4 × 10 kilometrin viestin avausosuudelle, jolla hän toi Ruotsin joukkueen ykkösenä vaihtoon. Ruotsin joukkue jäi kuitenkin mitalisijojen ulkopuolelle neljänneksi tässä viestissä. Seuraavissa hiihdon arvokisoissa eli Zakopanen vuoden 1962 MM-hiihdoissa tuli sitten menestystä, kun Ruotsin joukkue otti kultaa. Finnskoga-Lasse hiihti siinä myös avausosuuden. Hän hiihti myös 15 kilometriä ja sijoittui siinä kahdeksanneksi. Vuoden 1964 Innsbruckin talviolympialaisissa Seefeldin laduilla hän oli 15 kilometrillä 16:s eikä päässyt enää hiihtämään viestiä, jonka Ruotsi silloin myös voitti. Olssonin korvasi silloin vielä varsin kokematon Karl-Åke Asph.
Arno Breker
thumb|250px|Kesäkuussa 1940 Saksan valloittamassa Pariisissa. Vasemmalta Albert Speer, Adolf Hitler ja Arno Breker. thumb|200px|Arno Breker (vasemmalla) veistämässä [[Albert Speerin muotokuvaa.]] thumb|200px|Adolf Hitlerin myöntämä professorin kunniakirja Arno Brekerille.
Arno Breker (19. heinäkuuta 1900 Wuppertal – 13. helmikuuta 1991 Düsseldorf) oli saksalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan suosiostaan natsi-Saksan aikana ja siitä, että hänen taiteensa vetosi vahvoihin vallanpitäjiin myös toisen maailmansodan jälkeen.
Breker syntyi Eberfeldissä Pohjois-Saksassa ja opiskeli kuvanveistoa Düsseldorfin taideakatemiassa. Vuonna 1927 hän muutti Pariisiin, missä hän tutustui moniin merkittäviin taidemaailman vaikuttajiin. Vuosina 1932–1933 Breker oleskeli Roomassa Preussin kulttuuriministeriön hänelle myöntämän apurahan turvin ja palasi Saksaan vuonna 1934 taiteilija Max Liebermannin neuvosta. Breker voitti hopeamitalin vuoden 1936 olympialaisten kuvanveistokilpailussa.
Toiminta natsi-Saksassa
Arno Breker tunnetaan ennen muuta yhtenä natsien ”hovitaiteilijoista”. Hän liittyi natsipuolueeseen vuonna 1937. Varsinkin Adolf Hitler piti Brekerin aikaansaannoksista, ja natsit työllistivät häntä runsaasti vuosina 1933–1942 tilaamalla veistoksia muun muassa Berliinin olympialaisiin ja julkisiin rakennuksiin.
Breker osallistui natsi-Saksan kulttuurihallintoon Valtakunnan kuvataidekamarin varapuheenjohtajana ja kulttuurisenaattorina. Hän myös veisti muotokuvat suurimmista natsijohtajista. Breker esiintyy Adolf Hitlerin ja Albert Speerin rinnalla useissa valokuvissa, jotka otettiin Pariisissa kesäkuussa 1940.
Brekerin veistotyyli on uusklassista ja sellaisena yhteensopivaa natsien arkkitehtonisten ihanteiden kanssa. Tietyt yksityiskohdat hänen töissään, kuten esimerkiksi tummien ja vaaleiden sävyjen vahvat kontrastit sekä hahmojen lihasten melodramaattinen jännittyneisyys ovat tuoneet tutkijoiden mieleen 1500-luvun italialaisen manierismin.
Kun Arno Brekerin veistokset olivat olleet esillä Pariisin maailmannäyttelyssä Saksan paviljongissa 1937, Josif Stalin lähetti agenttinsa Brekerin luokse pyytäen häntä tekemään töitä Neuvostoliitossa. Breker kieltäytyi. Kun Stalin pyysi toistamiseen hävinneen maan luultavasti vaikeissa sodanjälkeisissä olosuhteissa työskennellyttä kuvanveistäjää Neuvostoliittoon vuonna 1946, Breker kieltäytyi jälleen ja sanoi: ”yksi diktatuuri riittää minulle”.
Sodanjälkeinen ura
Breker toimi Hitlerin nimittämänä kuvataiteen professorina Berliinissä toisen maailmansodan loppuun saakka. Vaikka hänen työnsä eivät sodan tuhoista sanottavammin kärsineet, tuhosivat liittoutuneet niistä suurimman osan miehitysaikana. Vuonna 1948 Breker tuomittiin sakkoihin toiminnastaan natsien ”myötäjuoksijana”.
Hän jatkoi työskentelemistä tuttuun uusklassiseen tyyliinsä veistäen huomattavan paljon muotokuvia vahvoista johtajista. Kuuluisiin malleihin lukeutuvat Konrad Adenauer, Ludwig Erhard ja Anwar Sadat. Breker veisti myös muun muassa ystävänsä Jean Cocteaun rintakuvan. Veistäjä sai yhä enemmän tilaustöitä saksalaisilta yrityksiltä 1950-luvulta alkaen.
Breker onnistui häivyttämään läheiset suhteensa natsihallintoon, ja hänen maineensa palautui vähitellen. Hänen nimeään kantava museo avattiin Nörvenichin linnaan vuonna 1985.
Kesällä 2006 hänen näyttelynsä avaaminen Schwerinissä, Saksassa herätti protesteja ja keskustelua siitä, pitäisikö natsitaidetta esittää.
Dayton T. Brown
Dayton T. Brown oli lentokonesuunnittelija Brewster Aeronautical Corporation -yhtiössä. Myöhemmin vuonna 1950 Brown perusti Dayton T. Brown, Inc. -insinööritoimiston. Insinööritoimistoa johtaa nykyisin hänen poikansa Dayton T. Brown Jr.
South West Pennsylvania Magic
South West Pennsylvania Magic eli SWPA Magic on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Rostraver Townshipista Pennsylvaniasta. Se pelaa FHL-liigaa.
Emissio
Emissio merkitsee seuraavia asioita:
Katso myös
Emissioon liittyy myös seuraava:
One More Day (Eldrinen kappale)
One More Day on georgialaisen Eldrine-yhtyeen kappale, jolla se edusti Georgiaa vuoden 2011 euroviisuissa. Kappale sijoittui yhdeksänneksi ja sai täydet 12 pistettä Liettualta, Ukrainalta ja Valko-Venäjältä. Vielä Georgian karsinnoissa Eldrinen solistina toimi Tako Vadachkoria, mutta kansainvälisiin euroviisuihin solistiksi vaihdettiin Sopho Toroshelidze.
Lords of Twilight
Lords of Twilight on Thy Serpentin vuonna 1997 julkaisema mini-cd, joka sisältää uudelleennauhoitettuja demokappaleita ja pari uudempaa kappaletta.
Pietarin valtionyliopisto
thumb|250px|right|Kahdentoista ministerikollegion rakennus Vasilinsaarella on yliopiston päärakennus, jossa sijaitsevat yliopiston johto, kirjasto ja biologian ja maaperätieteen sekä geologian tiedekunnat. thumb|250px|Pietarhovin kampus.
Pietarin valtionyliopisto on venäläinen julkinen yliopisto Pietarissa ja yksi Venäjän vanhimmista yliopistoista. Yliopiston kampuksista toinen on kaupungin keskustassa Vasilinsaarella ja toinen keskustan ulkopuolella Pietarhovissa.
Yliopistossa on 20 tiedekuntaa ja niissä 32 000 opiskelijaa joista 4 000 jatko-opiskelijoita. Opetushenkilökuntaa on 6 000 henkeä, heistä tuhat on professoreita.
Pietarin valtionyliopisto arvioidaan yleisesti Venäjän toiseksi parhaaksi yliopistoksi Moskovan valtionyliopiston jälkeen niin kansallisissa kuin kansainvälisissä yliopistorankingeissa. Shanghain yliopistovertailussa vuonna 2016 Pietarin valtionyliopiston sijaluku oli välillä 301–400 maailman 500 huippuyliopiston listalla.
Historia
Pietari Suuri perusti vuonna 1724 Pietarin akatemian, josta kehittyi Venäjän tiedeakatemia. Pietarin yliopisto katsoo olevansa Pietarin akatemian perinteen jatkaja ja siten maan vanhin yliopisto. Opetus ei kuitenkaan ole ollut yhtäjaksoista. Vuonna 1803 akatemia määritteli, ettei sen tehtäviin kuulunut koulutus vaan ainoastaan tutkimus. Pietarin kaupungissa ei siten kuuteentoista vuoteen saanut korkeakouluopetusta, mutta opettajaseminaari toimi edelleen. Vuonna 1819 keisari Aleksanteri I järjesti opettajaseminaarin ympärille kolmitiedekuntaisen yliopiston, johon kuului oikeustieteellinen tiedekunta, matematiikan ja fysiikan tiedekunta sekä historian ja kielitieteen tiedekunta.
Euroopan hullun vuoden 1848 jälkeen Venäjän senaatti päätti, että kansanvalistusministerin tulee nimittää yliopiston rehtori. Vuonna 1887 joukko opiskelijoita pidätettiin Aleksanteri III:n murhayrityksestä. Vuonna 1924 yliopisto nimettiin uudelleen Leningradin valtionyliopistoksi, ja toisen kerran vuonna 1948 Andrei Ždanovin mukaan sen nimitti Neuvostoliiton ministerineuvosto. 1991 yliopisto nimitettiin jälleen Pietarin valtionyliopistoksi.
Tiedekunnat
Luonnontieteet:
Insinööri-ekonomisti
Insinööri-ekonomisti oli neuvostoliittolainen talouspainotteinen insinöörintutkinto, jonka tarkoituksena oli antaa teollisuustaloudellinen pätevyys teollisen tuotannon laskenta- ja suunnittelutehtäviin.
Pietarin valtionyliopisto
Kuuluisia entisiä opiskelijoita
Kahdeksan Pietarin yliopistosta valmistunutta tiedemiestä on saanut Nobelin palkinnon, vaikka kukaan heistä ei tehnyt palkintoon johtanutta tutkimusta tässä yliopistossa eikä työskennellyt siellä palkinnon saadessaan: Ivan Pavlov (lääketiede 1904), Ilja Metšnikov (lääketiede 1908), Nikolai Semjonov (kemia 1956), Lev Landau (fysiikka 1962), Aleksandr Prohorov (fysiikka 1964), Wassily Leontief (taloustiede 1973), Leonid Kantorovitš (taloustiede 1975) ja Joseph Brodsky (kirjallisuus 1987).
Rehtorit
Pietarin keisarillinen yliopisto
Leningradin valtionyliopisto
Perhoskämmekät
Perhoskämmekät (Phalaenopsis) on kämmekkäkasvien suku, johon kuuluu noin 60 kaakkoisaasialaista trooppista lajia. Suvun lajeista on tehty lukuisia risteymiä, joista on tullut suosituimpia orkideoita huonekasvatuksessa. Sana Phalaenopsis tulee kreikasta, jossa se koostuu sanoista phalaina (yöperhonen) ja opsis (kaltainen). Eräiden lajien kukinnot nimittäin muistuttavat lennossa olevaa yöperhosta.
Kuvaus
Perhoskämmeköitä esiintyy luonnossa Himalajan etelärinteiltä Polillon ja Palawanin saarille Filippiineillä sekä Pohjois-Australiaan. Niiden elinympäristöstä ja ekologiasta tiedetään yhä verrattain vähän, sillä kenttätutkimusta ei ole juuri tehty viime vuosikymmeninä.
Useimmat perhoskämmekät kasvavat päällyskasveina latvuskerroksen alapuolella puiden varsilla ja toisinaan kivillä, jossa ne eivät juuri saa suoraa auringonvaloa. Niitä esiintyy niin trooppisissa alankosademetsissä kuin kuivan ja viileän kauden monsuunimetsissä.
Perhoskämmekät kasvattavat yksittäisen varren, jonka kärjestä kasvaa vastakkaisia, soikeita ja meheviä lehtiä sitä mukaa, kun alimmat lehdet lakastuvat. Kukkavarsi ilmestyy lehtihangasta; kukat ovat useimmilla lajeilla suurehkoja ja värikkäitä. Yhden kukinnon kuihduttua samasta kukkavarresta voi kasvaa uusia kukintoja tai toisinaan keikejä, pieniä varsitaimia. Etenkin risteymät saattavat kukkia yhtäjaksoisesti jopa vuoden ajan. Eräät perhoskämmekät, kuten P. violacea, muuttavat kukkansa pölytyksen jälkeen vihreiksi ja meheviksi, jolloin ne pystyvät yhteyttämään.
thumb|vasen|Phalaenopsis-risteymiä kasvihuoneessa.
Kasvatus
Huonekasveina suosituimpia perhoskämmeköitä ovat risteymät, jotka on saatu pääosin lajeista P. amabilis, P. schilleriana ja P. stuartiana. Risteymät viihtyvät huoneoloissa huomattavasti paremmin kuin luonnonlajit. Perhoskämmekät viihtyvät valoisalla itä- tai länsi-ikkunalla, jossa ne ovat suojassa paahtavalta auringolta. Lämpötilan on oltava yli 18 astetta ympäri vuoden. Ilmankosteus on pidettävä mahdollisimman suurena, joskaan risteymät eivät yhtä helposti kärsi kuivasta ilmasta.
Perhoskämmeköiden juuret ovat yhteyttäviä, joten ruukuksi sopii parhaiten läpinäkyvä muoviruukku. Kasvualustaksi sopii männynkaarnan palaset. Kasvualusta tulee pitää tasaisen kosteana, mutta kasvi ei kestä jatkuvaa märkyyttä eikä kasvualusta saa myöskään täysin kuivua. Talvella riittää kastelu kerran viikossa mahdollisimman puhtaalla vedellä, kesällä kastelu kahdesti viikossa voi olla tarpeen.
Vanhahegeliläisyys
Vanhahegeliläiset eli oikeistohegeliläiset olivat saksalaisen filosofin G. W. F. Hegelin seuraajia, jotka kehittivät hänen ajatteluaan poliittisesti ja uskonnollisesti konservatiiviseen suuntaan. Vanhahegeliläiset asetetaan usein nuorhegeliläisiä eli vasemmistohegeliläisiä vastaan. Nuorhegeliläiset tulkitsivat Hegelin filosofian niin, että sen saattoi katsoa tukevan uudistusvaatimuksia politiikassa ja uskonnossa.
Hegeliläisen oikeiston idealismi
Hegelin historisismin mukaan sekä aatteita että kansakuntia voitiin ymmärtää vain ymmärtämällä niiden historia. Hegel oli koko elämänsä oikeaoppinen Preussin luterilaisen kirkon jäsen. Hän kiinnitti paljon huomiota Absoluuttiin, joka oli hänen nimityksensä olemassaolon perustalle, jota hänen filosofiansa hyödynsi oikeuttamaan uskon Jumalaan.
Oikeusfilosofiassaan Hegel kirjoitti:
Khmerien valtakunta
Khmerien valtakunnan merkittävimmät kulttuurijäänteet ovat hallitsijoiden rakentamat lukuisat temppelit. Hallitsijat rakennuttivat omia temppelikokonaisuuksia, ja osa hallitsijoista uusia pääkaupunkeja. Tunnetuin khmerien valtakunnan temppeli on Angkor Wat. Rakennustaitoa tarvitsi myös laaja keinokastelujärjestelmä. Khmerien yhteiskunta oli jakautunut selvästi kahteen luokkaan, eliittiin ja tavalliseen kansaan. Jumalkuningas oli jumalien edustaja maanpäällä, ja suurin osa tavallisesta kansasta eli orjuudessa.
Vanhahegeliläisyys
Hegeliläisen oikeiston idealismi
Hegeliläinen oikeisto laajensi Hegelin valtiojohtoista eli statistista käsitystä, pitäen sitä vakiintuneen poliittisen järjestelmän ja oikeaoppisen uskonnon hyväksyntänä. Hegelin historisismin saattoi katsoa hyväksyvän nykyaikaisten instituutioiden välttämättömyyden: kansakunta oli ideaali, joka oli olemassa hegeliläisessä idealismissa sen kansan yläpuolella ja ympärillä, josta se koostui. Poliittisten muutosten vaatiminen oli hyökkäys tätä ideaalia tai kansallisvaltiota vastaan. Vanhahegeliläiset uskoivat, että kehittyneet eurooppalaiset yhteiskunnat, sellaisina kuin ne olivat olemassa 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla, olivat kaiken yhteiskunnallisen kehityksen huippu, siihenastisen historiallisen dialektisen prosessin tuote. Suurin osa vanhahegeliläisistä ylisti Preussin valtiota itseään. Sillä oli laaja julkinen hallinto ja hyvät yliopistot, ja se oli teollistunut ja sen työllisyysaste oli hyvä. Näin se näyttäytyi kehityksen huippuna ja Zeitgeistin korkeimpana ilmentymänä.
Khmerien valtakunta
Synty
Chenla, Khmerien valtakunnan edeltäjä, oli todennäköisesti ollut jaavalaisen Sailendran vasallivaltio ennen Jayavarman II:n hallituskautta (n. 770–834). Joidenkin historioitsijoiden mukaan Jayavarman olisi oleskellut Sailendrassa joko vapaaehtoisesti tai sotavankina ennen paluutaan Chenlaan. Jayavarman II yhdisti Kambodžan alueen ja perusti khmerien valtakunnan noin 802. Vuotta on myös perinteisesti pidetty Jayavarmanin hallituskauden alkuna, mutta uudemman tutkimuksen mukaan hänen hallituskautensa alkoi jo noin vuonna 770. Uuden valtakunnan pääkaupungiksi Jayavarman perusti Hariharalayan, joka säilyi khmerien pääkaupunkina 800-luvulla.
Vanhahegeliläisyys
Hegeliläisen oikeiston idealismi
Monilla hegeliläisen oikeiston jäsenillä oli huomattava ura yliopistoissa tai kirkossa. Koulukuntana vanhahegeliläisyys liittyi läheisesti Berliinin yliopistoon, ja monilla sen jäsenillä oli filosofian tai teologian oppituoli yliopistossa. Vanhahegeliläisyys on jäänyt paljossa nuorhegeliläisyyden, jota edustivat muun muassa Bruno Bauer ja Karl Marx, varjoon. Se jätti jälkensä ennen kaikkea teologiaan, jossa vanhahegeliläisten pyrkimyksillä ei ollut aiottua vaikutusta tukea ajatusta uskon välttämättömyydestä historian tuotteena; sen sijaan he olivat kehittämässä raamattukritiikkiä, joka osoitti kunkin aikakauden vaikutuksen kristinuskon kehitykseen.
Khmerien valtakunta
Angkorin kausi
Indravarman I (hallitsi n. 877–889) onnistui laajentamaan valtakuntaa sotimatta, ja kuningaskunta käsittikin nykyistä Kambodžaa suuremman alueen. Indravarmanin kauden tärkeimpiä rakennushankkeita olivat Preah Kon ja Bakongin temppelit. Lisäksi hän kehitti keinokastelujärjestelmää. Hänen jälkeensä hallitsijaksi nousi hänen poikansa Yasovarman I (hallitsi n. 889/890–n. 910/912). Yasovarman joutui taistelemaan vallasta veljensä kanssa. Oletettavasti pääkaupunki Hariharalaya tuhoutui pahoin taisteluissa, ja siksi Yasovarman rakensi uudeksi pääkaupungiksi Yasodharapuran, joka oli valtakunnan ensimmäinen pääkaupunki Angkorissa. Se oli linnoitettu kaupunki, jonka sivut olivat neljän kilometrin pituiset. Kaupungin keskuksena oli Phnom Bakhengin temppeli. Yasovarman rakennutti pääkaupunkiinsa myös suuren tekoaltaan, niin sanotun itäisen barayn.
Vanhahegeliläisyys
Vanhahegeliläisiä
Filosofeja, jotka voidaan lukea vanhahegeliläisiin, olivat mm.:
Khmerien valtakunta
Angkorin kausi
thumb|[[Angkorissa Bayonin temppelissä oleva kaiverrus, jossa kuvataan khmerien armeijaa matkalla sotaan Champan kuningaskuntaa vastaan, joka sijaitsi nykyisen Vietnamin eteläosissa.]]
Vempele
thumb|200px|Vempeleellä tiirikoitavissa olevan Abloy Classic -lukon avaimia. Vempele on Abloy-lukkojen auki saamiseksi käytettävä väline, kansankielellä tiirikka. Vempeleellä voi avata vanhanmallisen Abloy Classic -lukon, jossa ei vielä ollut vapaasti pyörivää ensimmäistä haittaa. Vempeleen käyttö vaatii kuitenkin taitoa, joten Abloy-lukon saa auki yleensä vain tiirikoinnin harrastaja, ammattirikollinen tai lukkoseppä.
Vempeleen kehittäjänä ja käyttäjänä on pidetty Reijo Luotolaista, pitkäaikaista vankia. Murtovälineitä tutkineen suojelupoliisin ylietsivän mukaan hän oli kuitenkin vain vempeleen käyttäjä. Ensimmäinen vempeleeseen liittyvä tuomio on vuodelta 1973 ja sen tekijänä oli toinen henkilö.
Hurskas kurjuus
Hurskas kurjuus on Frans Emil Sillanpään vuonna 1919 kirjoittama romaani, jonka aiheena on vuonna 1918 käyty Suomen sisällissota.
Romaani kertoo Juha Toivolan, yksinkertaisen mutta hyväntahtoisen köyhän torpparin elämäntarinan. Koko elämänsä nöyrästi raatanut Toivola päätyy sisällissodan aikana punakaartiin ja sodan jälkeen valkoiset teloittavat hänet, vaikka hän ei ole todellisuudessa tehnyt mitään pahaa.
Kirjaa ei uskallettu julkaista heti sodan jälkimainingeissa, vaan se julkaistiin vasta vuoden 1919 helmikuussa. Hurskas kurjuus sai sisällissodan molemmilta osapuolilta kritiikkiä. Valkoiset oli toisaalta kuvattu raaoiksi tappajiksi, toisaalta punaisten mielestä päähenkilö Jussi Toivola halvensi hölmöllä olemuksellaan koko työväenliikettä.
Kuinka paljon sua rakastinkaan – Harvinaisuuksia 1978–2008
Kuinka paljon sua rakastinkaan – Harvinaisuuksia 1978–2008 on SIG-yhtyeen vuonna 2019 julkaisema kokoelma-albumi. Levyllä on klassisten SIG-kappaleitten erilaisia versioita ja joitain vain singlenä julkaistuja sekä julkaisemattomia kappaleita.
Hurskas kurjuus
F. E. Sillanpään vuonna 1923 ilmestyneen pienoisromaanin Hiltu ja Ragnar toinen päähenkilö Hiltu on Hurskaan kurjuuden päähenkilön Juha Toivolan tytär, joka päätyy palvelijaksi erääseen huvilaan Tampereen Pispalaan. Hiltun ja Ragnarin tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1906.
Vanhahegeliläisyys
Vanhahegeliläisiä
Muita ajattelijoita ja historioitsijoita, jotka voidaan lukea vanhahegeliläisiin, tietyin varauksin:
Khmerien valtakunta
Angkorin kausi
Yasovarmanin hallituskautta seurasi vuosikymmeniä kestänyt poliittinen hajaannus. Jayavarman IV (hallitsi 928–n. 941) rakensi uuden pääkaupungin Koh Keriin. Rajendravarman II (hallitsi 944 – n. 968) yhdisti valtakunnan ja siirsi pääkaupungin takaisiin Yasodharapuraan. Rajendravarman II:n aikana valtakunta laajeni lännessä nykyisen Myanmarin rajoille, ja idässä hän valloitti alueita Champalta. Valloitusten myötä khmerien valtakunta vahvistui ja vaurastui. Samalla valta keskittyi yhä enemmän Angkoriin. Rajendravarmanin merkittävimpiä rakennusprojekteja olivat Pre Rupin ja Itä-Mebonin temppelit.
Suryavarman II
Suryavarman II:ta (hallitsi 1113–1150) pidetään yhtenä merkittävimmistä khmerien hallitsijoista. Hän nousi ilmeisesti valtaan tapettuaan edellisen kuninkaan Dharanindravarman I:n. Suryavarman II solmi nopeasti ystävyyssuhteen Kiinaan. Hän aloitti laajat sotatoimet niin idässä kuin lännessäkin ja laajensi valtakunnan entistä suuremmaksi. Idässä Suryavarman II soti Đại Việtiä ja Champaa vastaan. Champan alueella khmerit onnistuivat valloittamaan Vijayan alueen (nykyisessä Bình Địnhin maakunnassa). Lännessä khmerien vallan alle jäi Keski-Thaimaan kuningaskuntia. Kiinalaisen Song Shi -kronikan (1100-luku) mukaan khmerien valtakunta rajoittui pohjoisessa Champaan, idässä mereen, lännessä Paganin kuningaskuntaan ja etelässä Grahin kuningaskuntaan. Suryavarman II:n kuolinaikaa ei tiedetä tarkalleen, mutta viimeinen piirtokirjoitus hänestä on vuodelta 1145. On kuitenkin hyvin todennäköistä, että hän hallitsi vielä Champan sotaretken aikana 1145–1150.
Suryavarman II:n aikana Shivan palvonta oli väistynyt ja Vishnun palvonta oli tullut sen tilalle. Suryavarman II rakennutti monia temppeleitä, joista kuuluisin on Angkor Wat. Historioitsija George Cœdès piti Angkor Watia khmerien taiteen mestariteoksena.
Jayavarman VII
right|thumb|150px|Kartta Kambodžasta Jayavarman VII:n aikana. Suryavarman II:n kuolemaa seurasi levottomuuksia, ja sen jälkeen monet vallatut alueet halusivat irtaantua khmerien hallinnasta. Kiinan hovissa kävi jo 1155 lähettiläitä thaimaalaisesta Lavon kuningaskunnasta. Vuodelta 1167 on myös löytynyt piirtokirjoitus, joka kertoo itsenäisestä kuninkaasta Nakhon Sawanin alueella. Champa oli puolestaan solminut rauhan Đại Việtin kanssa 1170 ja aloitti sodan khmerejä vastaan. Hyökkäys maitse ei onnistunut mutta vesiteitse heidän onnistui valloittaa ja tuhota Angkor 1177.