cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vesa Salo
Ura
Kaudeksi 1987–1988 Salo siirtyi Tampereen Ilvekseen. Kauden jälkeen hän jatkoi myös seuraavat neljä kautta Tampereella Tapparan riveissä. Salo voitti keväällä 1990 SM-pronssia, joka jäi hänen uransa ainoaksi SM-mitalikseen pitkästä 16 kauden urastaan huolimatta. Vuodet 1992–1994 Salo pelasi Kalevan Pallon riveissä. Hän oli molempina kausina joukkueen tehokkain puolustaja. Kaudella 1993–1994 Salo teki tehoilla 11+27=38 yhden kauden piste-ennätyksensä. Hän oli KalPan sisäisen pistepörssin kolmas Sami Kapasen ja Pekka Tirkkosen jälkeen. SM-liigan puolustajien pistepörssissä Salo oli toinen TPS:n Petteri Nummelinin kanssa. Kaudeksi 1994–1995 hän palasi Lukkoon.
Salo siirtyi kaudeksi 1995–1996 Ruotsiin ja Elitserien-joukkue HV71:een. Hän oli tehoilla 7+17=24 joukkueen tehokkain puolustaja. Kauden 1996–1997 Salo pelasi saksalaisessa EV Landshutissa, DEL:ssä. Hän palasi kaudeksi 1997–1998 SM-liigaan ja siirtyi Porin Ässiin. Salo teki siellä ensimmäisellä kaudellaan tehot 9+27=36, joilla hän sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi Ilveksen Allan Measuresin jälkeen. Salo edusti Ässiä kevääseen 2001 saakka. Hän pelasi sen jälkeen kauden 2001–2002 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa Tingsryds AIF:n joukkueessa ja lopetti uransa kevääseen 2002.
Kenneth Hansen
Svend Kenneth Hansen (s. 29. syyskuuta 1960 Götene, Ruotsi) on ruotsalainen uransa jo päättänyt autourheilija, joka kilpaili urallaan rallicrossissa. Hän on historian menestynein kuljettaja rallicrossin EM-sarjassa 14 mestaruudellaan.
Vesa Salo
Maajoukkue
Salo kuului nuorena ikäkausimaajoukkueiden vakionimiin. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1984 ja 1985. Salo voitti vuonna 1984 hopeaa ja vuoden 1985 turnauksessa hänet valittiin parhaaksi puolustajaksi.
Kenneth Hansen
Hansen debytoi rallicrossin EM-sarjassa vuonna 1987 ja voitti ensimmäisen mestaruutensa jo vuonna 1989. Viimeisen mestaruutensa Hansen saavutti vuonna 2008, eli hänen ensimmäisen ja viimeisen mestaruutensa välillä oli 19 vuotta. Hansen osallistui urallaan 249 EM-osakilpailuun, joista hän voitti 73. Hansen lopetti uransa 25 EM-sarjakauden jälkeen vuonna 2011. Mestaruuksien lisäksi Hansen saavutti myös kuusi EM-hopeaa ja kymmenen Ruotsin mestaruutta.
Vesa Salo
Maajoukkue
Vuonna 1983 Salo pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa voittaen hopeaa.
Kenneth Hansen
Hansen kilpaili EM-sarjassa omassa Hansen Motorsport -tallissaan. Hän toimii nykyisin tallin tallipäällikkönä. Hansenin pojat Timmy ja Kevin kilpailevat Hansen Motorsportissa.
Vesa Salo
Pelaajauran jälkeen
Salo on toiminut kaudesta 2009–2010 II-divisioonajoukkue HC Nokian päävalmentajana.
Ousmane Bangoura
pienoiskuva|Ousmane Bangoura vuonna 2005.Ousmane Bangoura (s. 1. joulukuuta 1979) on guinealainen jalkapalloilija.
Bangoura pelasi urallaan ranskalaisessa Chamois Niortais FC:ssä, belgialaisessa R. Charleroi SC:ssä ja kiinalaisessa Shenyang Gindessa. Hän on myös pelannut Guinean maajoukkueessa 37 maaottelua ja oli mukana joukkueessa Afrikan-mestaruuskisoissa 2006, joissa Guinea pääsi puolivälieriin asti.
Bangoura sokeutui toisesta silmästään 7. heinäkuuta 2006 pelatussa Kiinan Superliigan ottelussa vastustajan nappulan osuttua siihen. Silmä onnistuttiin pelastamaan, mutta sen näkökykyä ei.
Karjalainen
Karjalainen tarkoittaa seuraavia asioita:
Kansa ja heimo
Karjalaiset ovat Karjalan maakuntien itämerensuomalaisia asukkaita:
Sukunimi
Karjalainen on suomenkielinen sukunimi. Se on yleinen varsinkin Kainuussa. Tunnettuja nimenkantajia ovat (henkilöt ovat suomalaisia, jollei muuta ole mainittu):
Weaverin oireyhtymä
Weaverin oireyhtymä on vuonna 1974 kuvattu ylikasvuisuusoireyhtymä, jonka aiheuttajaa varmuudella ei tiedetä. Suurin osa potilaista on miespuolisia.
Weaver-syndromaatikot syntyvät huomattavasti ylipainoisina. Vastasyntynyt voi painaa 10 kg ja 14 kuukauden ikäinen lapsi jo 30 kg.
Maailmalla on ollut vuoteen 2004 mennessä kymmeniä todettuja Weaver-tapauksia.
C’est la vie (Khaledin kappale)
C’est la vie on algerialaisen rai-muusikon Khaledin kappale. Sen on tuottanut marokkolais-ruotsalainen tuottaja RedOne ja julkaissut Universal Records.
Natriumformiaatti
Natriumformiaatti on muurahaishapon natriumsuola, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteitä valkoisia jyväsiä tai kiteitä. Sen kemiallinen kaava on HCOONa. Natriumformiaatti hajoaa kuumennettaessa, jolloin syntyy muun muassa hiilimonoksidia ja vetyä, aiheuttaen näin palo- ja räjähdysvaaran. Natriumformiaatin moolimassa on 68,0 g/mol, sulamispiste 253 °C, suhteellinen tiheys 1,9 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 97 g/100 ml ja CAS-numero 141-53-7.
C’est la vie (Khaledin kappale)
Kappale on kaksikielinen; suurin osa sen sanoituksesta on algerianarabiaksi ja kertosäe ranskaksi. Kertosäkeessä toistetaan:
Natriumformiaatti
Natriumformiaatti on hygroskooppinen aine eli se on ilmasta kosteutta itseensä sitova ja pidättävä aine. Sitä käytetään kiteisenä aineena esimerkiksi lentokenttien kiitoteillä paksumman jään poistoon natriumasetaatin ja urean rinnalla. Muita käyttökohteita ovat käyttö säilöntäaineena, peittauksessa, parkituksessa ja teollisissa prosesseissa pelkistimenä.
C’est la vie (Khaledin kappale)
Kappaleen paras listasijoitus Ranskassa oli singlelistan neljäs sija.
Natriumformiaatti
Natriumformiaattia voidaan valmistaa imeyttämällä paineistetuissa olosuhteissa hiilimonoksidia kiinteään natriumhydroksidiin 160 °C:n lämpötilassa.
Natriumformiaattia muodostuu myös sivutuotteena valmistettaessa pentaerytritolia.
Salachlor on natriumformiaatin kaupallinen nimi.
Aasianvihervarpunen
Se elää Intian niemimaan pohjoisosissa, etenkin Himalajan keskikorkeuksilla ja lisäksi paikoin Kaakkois-Aasiassa: sitä esiintyy Afganistanissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa, Tiibetissä ja Vietnamissa. Sen luontaisia elinalueita ovat lauhkeat metsät ja pensasarot.
Rehaniya
Rehaniya on tšerkessien asuttama kylä Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 184.
Maantiede
thumb|vasen|Kylän moskeija. Rehaniya sijaitsee Israelin pohjoisosassa Ylä-Galileassa Almahin ylängöllä noin 8 kilometriä Safedin kaupungista pohjoiseen.
Historia
1800-luvulla joukoittain tšerkessejä pakeni Venäjän keisarikunnan valloittamalta Kaukasian alueelta Osmanien valtakuntaan. Rehaniyan kylä perustettiin vuonna 1873 ja vuonna 1880 sinne muutti joukko tšerkessejä. Kfar Kaman ohella Rehaniya on toinen kahdesta tšerkessikylästä nykyisen Israelin alueella. Rehaniyaan asettuneet tšerkessit kuuluivat abazojen heimoon. Kylän nimi on arabiaa ja tarkoittaa myrttiä.
Väestö
Rehaniyan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 184. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 947 ja vuonna 1969 415. Kylän asukkaat ovat tšerkessejä ja uskonnoltaan muslimeja.
Kylässä on esimerkiksi Kaukasuksen moskeijoiden malliin rakennettu moskeija, sekä tšerkessien kulttuurikeskus. Kylässä järjestetään vuosittain erilaisia juhlia.
Kuntoutus
Kuntoutus on toimintaa, jonka tavoitteena on parantaa kuntoutujan selviytymistä elämässä, työssä jaksamista tai siihen palaamista. Kuntoutus on parhaimmillaan erilaisten toimenpiteiden kokonaisuus, joka saattaa koostua esimerkiksi ohjauskeskusteluista, työkokeiluista tai -valmennuksesta, puheterapiasta, apuvälinepalveluista tai työolosuhteiden suunnittelusta.
Ammatillinen kuntoutus
Ammatillinen kuntoutus (työkykyä edistävä kuntoutus) merkitsee niitä toimenpiteitä, jotka auttavat kuntoutujaa saamaan tai säilyttämään itselleen soveltuvan työn, kohentavat hänen työkykyään ja -valmiuksiaan, ja lisäävät integraatiota työhön muilla tavoilla. Ammatillisen kuntoutuksen tavallisia toimenpiteitä ovat ammatillinen koulutus ja uudelleen- tai täydennyskoulutus, koulutuskokeilu, työkokeilu, työpaikkakokeilu ja työvalmennus.
Ammatillisen kuntoutuksen pääidea on palauttaa ihminen työelämään. On mahdollista saavuttaa toimintakyvyn puutteista huolimatta jopa täysi työkyky – mahdollisesti eri ammatissa kuin aiemmin. Toisaalta kuntoutuksella on saavutettu paljon, jos saadaan kuntoutuja osa-aika­eläkkeelle tai osa-aikaiseen työhön. Tulos on myös se, että todetaan, että henkilö ei kuulu työttömyyskortistoon vaan työkyvyttömyyseläkkeelle.
Ammatillisen kuntoutuksen maksajana ovat yleensä eläkelaitokset, mutta esimerkiksi liikennevakuutus on merkittävä maksaja. On myös mahdollista, että työvoimahallinto tai kunta osallistuvat kustannuksiin.
Ammatillista kuntoutusta toteutetaan usein ryhmäkuntoutuksena. Tunnettuja ovat ammatillisesti suuntautuva ennalta ehkäiseväksi tarkoitettu ASLAK sekä jo toimintakykyään menettäneille suuntautuva työkykyä ylläpitävä TYK.
Ammatillisen kuntoutuksen suurimpia haasteita on syrjäytymisen ehkäisy.
Toimintakykykuntoutus
Lääkinnällinen kuntoutus (toimintakykyä parantava kuntoutus) viittaa tavallisesti kuntoutuksen edellyttämiin lääketieteellisiin tutkimuksiin, joiden pohjalta yksilön fyysistä ja psyykkistä toimintakykyä kohentaviin toimenpiteisiin ryhdytään. Lääkinnälliseen kuntoutukseen luetaan kuntouttavien hoitotoimenpiteiden lisäksi neuvonta, kuntoutustarvetta ja -mahdollisuuksia selvittävä tutkimus, apuvälinehuolto, sopeutumisvalmennus- ja ohjaustoiminta sekä muut näihin rinnastettavat toimintamuodot.
Lääkinnällinen kuntoutus käyttää osin samoja menetelmiä kuin ammatillinenkin kuntoutus. Sen erityishaasteita ovat kuitenkin akuutit sairastumiset ja vammat, joiden hoidon jälkiseurauksena tarvitaan kuntoutusta. Ei ole harvinaista, että sinänsä vähäpätöinen leikkaus voi johtaa esimerkiksi vanhuksen laitostumiseen. Tällaisessa lääkinnällinen kuntoutus jo sairaalavaiheessa voi antaa uskoa selviytymiseen kotioloissa tai edes sairaalan ulkopuolella tuetussa asumisessa.
Kuntoutus on moniammatillista yhteistyötä, ja siinä tarvitaan usein lääkinnällistä otetta, esimerkiksi lääkärin panosta, samoin tarvitaan fysioterapiaa, toimintaterapiaa, psykoterapiaa sekä omaistahojen kanssa käytäviä neuvotteluita. Eri viranomaisilla kuten sosiaalityön osaajilla on sangen usein myös varsin ratkaiseva osuus kuntoutumisessa, ja heidän asenteestaan saattaa riippua koko muun tiimin onnistuminen.
Kasvatuksellinen kuntoutus
Kasvatuksellinen kuntoutus viittaa vammaisen tai vajaakuntoisen lapsen tai aikuisen kasvatukseen, koulutukseen ja niiden edellyttämiin erityisjärjestelyihin. Se on kasvatuksen ja opetuksen painotusta, jossa otetaan huomioon oppilaan yksilöllisen tuen tarve – yksilöllisyyden ja elämänhallinnan kehittäminen. Kasvatuksellinen kuntoutus yhdistää kasvatuksen, opetuksen, oppilashuollon ja kuntoutuksen.
Sosiaalinen kuntoutus
Sosiaalinen kuntoutus merkitsee muun muassa prosessia, jolla pyritään parantamaan sosiaalista toimintakykyä – kykyä selviytyä arkipäivän välttämättömistä toiminnoista, vuorovaikutussuhteista sekä oman toimintaympäristön rooleista. Tähän pyritään helpottamalla asumista, liikkumista ja yleistä osallistumista, huolehtimalla taloudellisesta turvallisuudesta ja tukemalla sosiaalisia verkostoja.
Kuntoutuksen perusteluja
Yhteiskunnan yleisiä etuja ovat taloudelliset hyödyt, työvoiman riittävyyden ja tuottavuuden turvaaminen, eläkekustannusten pitäminen kurissa, sekä hoito- ja huoltokustannusten väheneminen.
Yksilön hyvänä voidaan nähdä kuntoutuksen aikaansaamaa elämäntilanteen kohoamista, joka parhaimmillaan näkyy onnellisuutena, terveytenä, toimintakykynä ja hyvinvointina. Yksilön elämänhallinta paranee lisäten hänen vapauttaan ja itsemääräämisoikeuttaan, ja puolustaen oikeutta työhön, riittävään elintasoon ja sosiaaliseen turvallisuuteen.
Kuntoutusajan toimeentuloturva
Kuntoutusajan toimeentuloturva tarkoittaa kuntoutuksen ajaksi tai kuntoutukseen liittyville muille ajankohdille annettua taloudellista, palkkaa korvaavaa etuutta. Suomalaisessa kuntoutusjärjestelmässä on käytössä useita tapoja turvata kuntoutujien ja joissakin tapauksissa heidän omaistensa toimeentuloa riippuen asianomaisen järjestelmän yleisistä etuusperiaatteista. Yleisinä ehtoina kuntoutusajan toimeentuloturvalle ovat, että kuntoutuksen tavoitteena on työelämään tulo, sinne palaaminen tai siellä pysyminen ja kuntoutuja on estynyt tekemästä työtään kuntoutuksen takia. Kelan kuntoutuslaissa (566/2005) säädetään erityisestä kuntoutusrahasta, jota maksetaan pääsääntöisesti ammatillisessa kuntoutuksessa olevalle henkilölle. Työhallinnon ammatillisessa kuntoutuksessa toimeentulon turvaamiseksi maksetaan työttömyyspäivärahaa tai työmarkkinatukea. Vakuutuskuntoutuksessa maksetaan kuntoutusajalta täysimääräinen päiväraha tai tapaturmaeläke. Kuntoutustuki, joka on lainsäädännöllisesti katsoen määräaikainen työkyvyttömyyseläke toimii osaltaan kuntoutusajan toimeentuloturvana.
Long Lost Suitcase
Long Lost Suitcase on Tom Jonesin 41. albumi. Albumi on julkaistau 9. Lokakuuta 2015. Se on kolmas albumi trilogiasta johon kuuluu myös 2010 julkaisut Praise & Blame sekä Spirit in the Room. Kuin aiemmatkin albumit myös tämän on tuottanut Ethan Johns.
Arvostelu
{| class="wikitable" !Arvostelu !
Simpsoneiden lyhytfilmit
thumb|Maggie, Homer, Marge, Lisa ja Bart Simpson vuonna 1987.
Simpsoneiden lyhytfilmit ovat varhaisimpia, noin minuutin pituisia Simpsonin perheestä kertovia piirrosanimaatioita, joita esitettiin kevennyksinä televisiosarjan The Tracey Ullman Show kolmella ensimmäisellä tuotantokaudella vuosina 1987–1989. Sen jälkeen hahmot saivat oman televisiosarjansa, Simpsonit (The Simpsons).
Syntyhistoria
Sarjakuvapiirtäjä Matt Groening keksi ja luonnosteli hahmot odotusaulassa odottaessaan pääsyä tuottaja James L. Brooksin puheille. Simpsonin perheenjäsenet saivat nimensä Groeningin omien perheenjäsenien mukaan. Bartin nimi on tosin anagrammi sanasta ”brat”, kakara. Matt Groening kirjoitti jaksot ja laati storyboardit eli kuvakäsikirjoitukset. Perhe oli varsin karkeasti piirretty, sillä Groening lähetti raakaluonnokset sellaisinaan animaattoreille olettaen heidän siistivän niitä. Animaattorit kuitenkin vain jäljensivät Groeningin mallipiirrokset hahmoista. Lyhytfilmien animoinnin hoiti yhdysvaltalainen Klasky Csupo -studio. Värittäjänä toiminut Georgie Peluse päätti tehdä hahmoista ihonväriltään keltaisia.
Hahmojen ääninäyttelijät olivat samat kuin nykyisinkin: Dan Castellaneta (Homer), Julie Kavner (Marge), Nancy Cartwright (Bart) ja Yeardley Smith (Lisa). Castellaneta tosin esitti Homeria erilaisella äänellä kuin myöhemmin. Sivuhahmoista lyhytfilmeissä nähtiin vain isoisä ja Hassu-klovni, joita ääninäytteli Castellaneta. Lisan luonne oli aivan erilainen kuin myöhemmin, hän oli yhtä kauhukakara kuin Bartkin. Maggie osoittautui usein Simpsoneista älykkäimmäksi ja puhui joskus.
Lyhytfilmejä esitettiin kolmella The Tracey Ullman Show'n neljästä tuotantokaudesta. Neljännellä ja viimeisellä The Tracey Ullman Show'n kaudella Simpsoneilla oli jo oma puolen tunnin ohjelmapaikkansa.
New York Cosmos
New York Cosmos oli newyorkilainen jalkapalloseura, joka perustettiin 1971 ja joka lopetti toimintansa 1985. 14-vuotisen toimintansa aikana Cosmos kuitenkin menestyi: joukkue voitti viidesti NASL:n mestaruuden (1972, 1977, 1978, 1980 ja 1982). Joukkue tunnetaan Pelén viimeisenä seurana. Pelén numero 10 on jäädytetty pelinumero. Joukkueessa on pelannut myös monia muita legendaarisia pelaajia kuten Franz Beckenbauer.
Simpsoneiden lyhytfilmit
Lyhytfilmit myöhemmissä Simpsoneissa
Ensimmäinen lyhytfilmi ”Good Night” ja hieman lyhennetyt versiot neljästä muusta sisältyvät Simpsonien 7. tuotantokauden kokoelmajaksoon ”Menneitä muistellen”. Lisäksi lyhytfilmi ”Family Portrait” nähdään 18. kauden jakson ”Ulalla uutisista” alussa (400:nnen jakson kunniaksi) ja lyhennetty versio lyhytfilmistä ”The Aquarium” 29. kauden jakson ”Lisan blues” alussa. Niihin on viitattu myös muilla tavoin eräissä Simpsonien jaksoissa; esimerkiksi 26. kauden jaksossa ”Kauhujen talo, osa 25” Tracey Ullman Show’n vanhat Simpsonit palaavat kummittelemaan nykyisten Simpsonien kotiin.
Vain muutama näistä lyhytfilmeistä on julkaistu DVD:llä. ”Good Night” sisältyy Simpsonien 1. kauden DVD-julkaisuun. Groening on ilmoittanut, että kaikki lyhytfilmit tulevat saataville matkapuhelimille.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1975–1976 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. Karhulan Rateko lopetti lentopallotoimintansa ja sen tilalla pelasi Karhulan Veikot. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa sarjan päätöskierroksella Vammalassa 28. maaliskuuta, jolloin Kisa hävisi Pieksämäen Namikalle 0-3 (5-15,15-17,9-15). Kisan voitto olisi siirtänyt ratkaisun uusintaotteluun.
Miesten SM-sarja
Sarjaan nousi Rantaperkiön Isku. Lahden Kimmo säilyi sarjassa voitettuaan karsinnassa Helsingin Eliten 3-1 ja 3-0.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen
Meistriliiga (jääkiekko)
Meistriliiga (kaudella 2017–2018 Nordic Power Hokiliiga, kaudesta 2018–2019 Coolbet Hokiliiga ) on jääkiekon korkein sarjataso Virossa. Sarja on perustettu vuonna 1934.
Välillä siinä on pelannut kuusikin joukkuetta samalla kaudella, mutta kaudesta 2015–2016 kauteen 2019–2020 joukkueita oli vain neljä. Kaudella 2020–2021 joukkueita oli viisi. Joukkueiden vaihtuvuus on ollut suurta lähinnä taloudellisista syistä. Kaudella 2021–2022 joukkueita oli seitsemän, ja niistä yksi oli Latviasta. Kaudella 2022–2023 joukkueiden määrä on sama, mutta kaksi niistä on Latviasta.
Alkuvuodet ja neuvostomiehityksen aika
Sarjassa edelleen mukana olevista joukkueista perinteikkäin on Meistriliigan alkuvuosia hallinnut, vuonna 1976 perustettu Narva Kreenholm. Se oli alun perin vuonna 1953 perustetun Narva Paemurru Spordikoolin, eli Neuvostoliiton aikana perustetun urheilukoulun jääkiekkojaoston joukkue. Kreenholmin ykkösjoukkue pelasi Neuvostoliiton kolmossarjaa kauden 1991–1992 loppuun saakka, ja sen kakkosjoukkue osallistui Meistriliigaan sen ensimmäisellä kaudella. Sekä koulu että joukkue ovat edelleen toiminnassa.
Nykyään
Meistriliiga on käytännössä amatöörisarja, jossa vain noin puolenkymmentä parasta pelaajaa saa pelaamisesta palkkaa. Käytännössä he ovat ulkomaalaisvahvistuksia. Siksi parhaat pelaajat lähtevät usein jo nuorina pelaamaan Viron ulkopuolelle, ja se heijastuu vääjäämättä liigan tasoon. Katsojia otteluissa on muutamista kymmenistä muutamiin satoihin. Vaikka yleisömäärät ovat matalia verrattuna esimerkiksi Suomen Liigaan, paikalle saapuneet kannattajat ovat äänekkäitä, riehakkaita ja luovat tunnelmaa halleihin. Pelaajien ja katsojien vuorovaikutus onkin paikoin todella välitöntä.
Itsenäisyyden palauttamisen jälkeisenä 30 kauden aikana Viron mestaruuden on voittanut peräti 11 eri nimistä joukkuetta, mutta sponsorinimien ja muiden vastaavien muutosten takaa löytyy tosiasiallisesti kuusi eri seuraa.
Kaudella 2016–2017 mestaruuden voitti otteluvoitoin 1–3 Narva PSK, ja HC Viking jäi hopealle. Kaudella 2017–2018 mestaruuden voitti otteluvoitoin 3–1 HC Viking, ja Tartu Kalev Välk jäi hopealle. Pronssia sai HC Vipers voitettuaan pronssiottelussa Narva PSK:n maalein 5–6. Seuraavalla kaudella 2018–2019 puolestaan Tartu Välk 494 voitti mestaruuden, kun se kukisti Narva PSK:n otteluvoitoin 3–0. Kaudella 2019–2020 runkosarjan ja Viron mestaruuden voitti Tartu Välk 494. Pudotuspelejä ei pelattu koronaviruspandemian takia.
Kaudella 2020–2021 pudotuspelien ulkopuolelle jäi 16 ottelua käsittäneen runkosarjan jälkeen HC Vipers. Pudotuspelit alkoivat suoraan välieristä, joissa paras ensimmäisestä -järjestelmällä pelatuissa peleissä loppuotteluun selvisivät Välk 494 ja HC Panter. Paras kolmesta -järjestelmällä pelatussa loppuottelusarjassa Viron mestaruuden voitti Välk 494 otteluvoitoin 2–1. Kaudella 2021–2022 sarja vietti 90-vuotisjuhlakauttaan.
Suomalaispelaajia
Vuosina 2000–2021 Meistriliigassa on pelannut yhteensä 28 suomalaista. Menestynein heistä on Suomi-sarjassa tehokkaasti pelannut ja Oulun Kärpissä SM-liigaakin pelannut Jussi Nieminen. Nieminen pelasi Virossa yhteensä yhdeksän kautta eri joukkueissa, ja parhaalla kaudellaan hän teki 17 otteluun 27+35=62 pistettä.
Rantapuut
Rantapuut on Sigrid Schaumanin (1877-1979) toistaiseksi ajoittamaton öljytyö kankaalle, 40 × 27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995.
Rantapuut on maalattu todennäköisesti 1950-luvulla joko Italiaan tai Ranskan Rivieralle Mentoniin suuntautuneella matkalla. Korkean iän saavuttanut Sigrid Schauman oli tuolloin jo seitsemissäkymmenissä. Schaumanille tärkeää oli maalausaiheen aiheuttama aistimus, joka johti valon tutkimiseen ja väripigmenttien sekoittamisen välttelyyn jolloin värien kirkkaus lisääntyi.
Chaenomeles cathayensis
Chaenomeles cathayensis on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Kiinassa, Bhutanissa ja Burmassa. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä.
Ulkonäkö ja koko
Chaenomeles cathayensis on piikikäs kesävihanta pensas tai puu, joka kasvaa jopa 6 metrin korkuiseksi. Lehdet ovat teräviä, usein hammaslaitaisia, muodoltaan soikeasta peitsimäisiin. Erityisesti nuorien lehtien alapinnat ovat villakarvaisia. Vaaleanpunaiset tai valkoiset kellon muotoiset kukat ovat jopa 4 senttimetriä leveitä. Hedelmä on 6–7 senttimetriä leveä, tuoksuva, punakeltainen omenaa muistuttava pohjushedelmä.
Käyttö
Kasvia viljellään koristepuuna ja bonsaina.
John Selden Roane
pienoiskuva|220px|John Selden Roane John Selden Roane (8. tammikuuta 1817 – 8. huhtikuuta 1867) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko sekä Etelävaltioiden prikaatikenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Roane syntyi Tennesseessä. Hän siirtyi Arkansas’han vuonna 1837 ja opiskeli lakia. Hän oli Arkansas’n edustajainhuoneen jäsen vuosina 1842–1844 ja toimi osavaltion kuvernöörinä vuosina 1849–1852.
Roane kuoli Pine Bluffissa, Arkansas’ssa, ja hänet haudattiin Oaklawn Cemeteryyn Little Rockiin.
Gunilla Wolde
Wolden vanhemmat olivat kauppias Gabriel Brorsson ja toimittaja Gunnel Maria Brorsson.
Teemu-kirjoja
Teemu on reipas pikkupoika, joka puuhailee tavallisia asioita. Kirjoissa on selkeä kuvitus ja melko vähän tekstiä. Siksi kirjat sopivat luettavaksi jo 1–2-vuotiaille.
Marko Grujić
Marko Grujić (, s. 13. huhtikuuta 1996 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa FC Portoa. Pelipaikaltaan Grujić on keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Serbian A-maajoukkueessa vuodesta 2016.
Seurajoukkueura
Grujić on Belgradin Punaisen tähden kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serbian superliigassa kaudella 2012–2013, jolloin hän pelasi yhdessä ottelussa. Vuonna 2014 Grujić oli lainassa Serbian toiseksi korkeimman sarjatason FK Kolubarassa, jossa hän teki viidessä ottelussa kaksi maalia.
Tammikuussa 2016 Grujić siirtyi englantilaisseura Liverpooliin mutta pelasi vielä kauden 2015–2016 loppuun Punaisessa tähdessä. Liverpoolissa hän pelasi kahdeksan valioliigaottelua ja yhden Mestarien liigan ottelun kausina 2016–2018. Hän oli lainalla Englannin mestaruussarjan Cardiff Cityssä kevätkauden 2018 ja Saksan Bundesliigan Hertha Berlinissä kaudet 2018–2020. Hän pelasi Bundesliigassa 51 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, joista yhden kauden 2019–2020 ensimmäisessä, tasapeliin päättyneessä ottelussa hallitsevaa mestaria Bayern Müncheniä vastaan.
Grujić pelasi kaudet 2020–2022 lainalla portugalilaisseura Portossa. Hän pelasi noina kausina Portugalin liigassa 44 ottelua, joissa hän teki kolme maalia, Mestarien liigassa 14 ottelua ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua. Kesällä 2022 hän siirtyi Porton omistukseen.
Maajoukkueura
Grujić on edustanut Serbiaa käytännössä kaikilla nuorten maajoukkuetasoilla. Vuonna 2015 hän oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pelaten viidessä ottelussa Serbian voittaessa kultaa.
Serbian A-maajoukkueessa Grujić pelasi ensimmäiset kolme otteluaan touko-kesäkuussa 2016. Hän palasi maajoukkueeseen marraskuussa 2017. Hän kuului Serbian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2018 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Seuraavan kerran hän pelasi maajoukkueessa marraskuussa 2020. MM-kilpailuissa 2022 hän pääsi vaihdosta kentälle toisessa alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan. Hän on pelannut vuoden 2022 loppuun mennessä 19 A-maaottelua.
Saavutukset
Seurajoukkueissa
Maajoukkueissa
Tuck (sarjakuvahahmo)
Historia
Tuck on keinotekoinen ihminen, joka luotiin Leijonamieleksi kutsutulla planeetalla. Tuck luotiin laittomasti, ja hänen luojansa myi hänet valtuuksien pelossa bordelliin. Tuck onnistui kuitenkin pakenemaan ja liittyi lopulta Terminaattorin ja tämän lainsuojattomien joukkoon. Terminaattorin seurassa Tuck osallistui tämän matkoille läpi ajan ja ulottuvuuksien.
Ibrahim el-Bahri
Ibrahim el-Bahri (myös Brahim El Bahri,, s. 26. maaliskuuta 1986 Rabat, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa Marokon pääsarjassa FUS de Rabatissa.
Ura
El-Bahri aloitti uransa kotimaassaan Marokossa FAR Rabatin joukkueessa, jossa hän voitti muun muassa kaksi liigamestaruutta ennen siirtymistään Ranskaan Le Mansin riveihin. Ura Ranskassa on toistaiseksi alkanut heikosti, sillä el-Bahri on pelannut vain kolme ottelua.
Kesällä 2011 el-Bahri palasi takaisin Marokkoon FUS de Rabatin riveihin.
Maajoukkue
El Bahri pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. kesäkuuta 2008 Mauritaniaa vastaan. Yhteensä hän on edustanut Marokkoa 2 ottelun verran.
La Violencia
La Violencia (”väkivalta”) oli Kolumbian konservatiivipuolueen ja Kolumbian liberaalipuolueen kannattajien välinen sisällissota Kolumbiassa vuosina 1948–1957. Kolumbian puolueiden konservatiivien ja liberaalien välit olivat aina olleet huonot, ja he olivat sotineet monta kertaa keskenään 1800-luvulla. Kun suosittu presidentiksi pyrkinyt liberaalipoliitikko Jorge Gaitán murhattiin 1949, liberaalit aloittivat väkivaltaisen mellakoinnin ja pyrkivät kaatamaan konservatiivihallituksen. Rajussa mellakassa paloi melkein koko Bogotán keskusta, ja jopa 5 000 kuoli. Tuhoisa mellakka laajeni pian sisällissodaksi.
Sotaa käytiin eniten tiheästi asutulla maaseudulla ja siihen liittyi maariitoja. Liberaalien ja kommunistien sissit taistelivat keskenään ja varsinkin konservatiivihallituksen armeijaa vastaan. Vastauksena liberaalien sissiryhmille Kolumbian presidentiksi vuonna 1950 valittu kovan linjan konservatiivi Laureano Gómez perusti kuolemanpartioita. Monesti väkivaltaan liittyi ryöstelyä ja toisen omaisuuden anastaminen saattoi usein ollakin tappamisen motiivi. Miljoonat pakenivat maaseudun väkivaltaa pakoon suurkaupunkeihin, jotka olivat yleensä rauhallisempia.
Vuonna 1953 vallan kaappasi kenraali Gustavo Rojas Pinilla, joka sai sodan joksikin aikaa rauhoittumaan armahduspolitiikallaan. Koska Rojas yritti asettua yksinvaltiaaksi Argentiinan Juan Perónin tapaan, liberaalit ja konservatiivit kaatoivat Rojasin muun muassa yleislakolla. Yli 200 000 ihmisen kuoleman aiheuttanut erittäin väkivaltainen sota päättyi vuonna 1958, vaikka jäljelle jäikin kommunistisissiryhmiä ja maantierosvoja. Niinpä La Violencia asettui vuoteen 1966 mennessä vielä 2000-luvulla jatkuneeseen kommunistisissien ja hallituksen käymäksi sisällissodaksi.
Edeltävää kehitystä
Kolumbian konservatiivien ja liberaalien välinen vastakkainasettelu on ollut voimakas. Molempiin puolueisiin kuului sekä köyhiä, keskituloisia että rikkaita. Puolueiden välistä jännitettä lisäsi se, etteivät ne olleet sopineet vallanjaosta. Oppositioon joutuneessa puolueessa herätti katkeruutta se, että kumpi puolueista olikaan vallassa nimitti yleensä aluevirkamiehet mielensä mukaan.
Gaitán, Gomez ja Ospina
1920-luvulla maassa nousi ensi kertaa myös aseellinen sosialistinen kapinointi ja lakkoilu. Samoihin aikoihin konservatiivien uudistukset tyrehtyivät heikkoon taloustilanteeseen. Vuonna 1930 lama iski Kolumbiaan ja kaupunkityöläisten, maatyöläisten ja maaseudun pienviljelijöiden olot huononivat, mikä lisäsi yhteiskunnan jännitettä. Maatyöläisten tekemät suurtilojen valtaukset yleistyivät. Moni suurtila oli laajentunut lain vastaisesti, kun niihin oli liitetty maata valtiolta tai intiaaneilta. Suurtilojen valtaukset kohdistuivatkin pian laittomiksi tiedettyihin tilojen osiin. Vuonna 1934 valtaan noussut liberaali Alfonso López Pumarejon hallitus päätti, että suurtiloille jäivät laittomat maat, mutta toisaalta jo vallattuja maita ei palautettu niille.
Kolumbiassa vallassa vuosina 1930–1946 olleet liberaalit onnistuivat saamaan yleisen äänioikeuden miehille ja myös pitkään kesannolla olleen maan luovutuksen valtiolle. Vaikka liberaalien uudistukset jäivät puolitiehen, ne olivat silti niin suuria, että ärsyttivät konservatiiveja. Liberaalit muun muassa laajensivat äänioikeutettujen määrää, minkä konservatiivit saattoivat ajatella suosivan liberaaleja.
Viimeiset liberaalipresidentit pyrkivät hillitsemään uudistuksia konservatiivien pelossa. Vuonna 1942 valittu liberaalipresidentti Lopez Pumarejo riitaantui pahoin äärikonservatiivi Laureano Gómezin kanssa ulko- ja sisäpolitiikasta. Gómez teki muutamia henkilökohtaisia hyökkäyksiä Lópezia ja tämän perhettä kohtaan, ja hänet vangittiinkin tämän takia joksikin aikaa vuonna 1944. Tämä laukaisi mielenosoituksia ja katutaisteluja Bogotássa, ja heinäkuussa 1944 muutamat Etelä-Kolumbian Paston kaupungista kotoisin olevat upseerit yrittivät kaappausta. He vangitsivat ministeritkin, mutta vapauttivat vangit, kun armeijan johtoporras kieltäytyi tukemasta vallankaappajia. Kannatuksena menettänyt presidentti López erosi, ja presidentiksi nousi vähäksi aikaa liberaali Alberto Lleras Camargo. Camargo koetti yhdistää molemmat puolueet kansalliseksi rintamaksi, mutta Jorge Eliécer Gaitán hyökkäsi ajatusta vastaan.
Vuoden 1946 vallansiirto aiheutti väkivaltaisuuksia erityisesti maaseudulla. La Violencian katsotaan yleensä alkaneen vuonna 1948, mutta väkivalta alkoi jo vuonna 1946. Gaitánin johtamat liberaalit vetäytyivät Ospinan koalitiohallituksesta. Maaseudulla monet paikalliset riidat puettiin poliittiseen asuun, kun konservatiivit hakivat ”hyvitystä” liberaalikauden menetyksistään. Liberaalit kostivat väkivallanteot, ja kierre oli valmis. Väkivaltaa oli myös konservatiivihallitusta tukevan armeijan ja maatyöläisten välillä. Vuonna 1947 Gaitán pyysi presidenttiä lopettamaan väkivallan ja vaati ihmisarvon kunnioitusta. Pääkaupunki pysyi rauhallisena huhtikuuhun 1948 asti. Vuoden 1948 alussa esiintyi kommunistityöläisten lakkoja ja kapinallisten hyökkäyksiä infrastruktuuria vastaan.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1996
right|80px|Pyöräily
La Violencia
Gaitánin murha, El Bogotazo
Mielenterveysongelmainen nuori mies Juan Roa Sierra ampui Gaitánin 9. huhtikuuta 1949 toimistonsa ovelle. Gaitánin puoluetta tukeva radioasema Últimas Noticias väitti Perezin konservatiivihallituksen murhauttaneen Gaitánin. Radio kehotti Gaitánin populistiliberaaleja hyökkäämään avoimesti hallitusta vastaan kaikin käsiinsä saatavin asein. Ensimmäisessä lähetyksessä kehotettiin myös murtautumaan tavarataloihin aseiden hankkimiseksi ja toisessa lähetyksessä luettiin polttopullon teko-ohje. Väkijoukko hakkasi ja puukotti muodottomaksi massaksi käsiinsä saamansa Gaitánin murhaajan.
Pyöräily kesäolympialaisissa 1996
Vuoden 1996 kesäolympialaisten pyöräily järjestettiin 21. heinäkuuta – 5. elokuuta 1992 Georgiassa, Yhdysvalloissa. Maantiepyöräily järjestettiin Atlantassa, ratapyöräily Stone Mountainilla, Georgiassa ja maastopyöräily Georgia International Horse Parkissa, Conyersissä. Tämä oli 23. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 477 osanottajaa 68 eri maasta. Tapahtumia oli 14.
La Violencia
Gaitánin murha, El Bogotazo
Muun muassa kiviä, tiiliä ja polttopulloja heittelevät raivostuneet mellakoitsijat polttivat lähes kaikki Bogotán keskustan julkiset rakennukset. He murtautuivat sisään presidentin palatsiin ja polttivat monia kirkkoja. Liberaalien yritykset hillitä vihastuneita kannattajiaan oli turha. Mellakoitsijoiden joukossa oli paljon poliiseja, ja osa poliiseista toimi passiivisesti. Alkuiltapäivästä alkanut riehunta rauhoittui vasta illalla ja yöllä armeijan väliintulon, mellakoijien juopumuksen ja väsymyksen takia. Armeija tappoi muun muassa tavarataloissa varastelevia mellakoitsijoita. Mellakassa kuoli ehkä 3 000–5 000. Tieto Gaitánin murhasta oli sillä välin levinnyt moniin muihin kaupunkeihin.
Maan johto ja panamerikkalainen kongressi pelastuivat mellakalta. Väkivalta pääkaupungissa jatkui kahdeksan päivää. OAS:n perustamiskokouksessa mukana ollut amerikkalainen George Marshall kauhistui mellakkaa, jossa uskoi kommunistien olevan mukana. Mellakan on väitetty vaikuttaneen Marshallin asennoitumiseen kommunisteja kohtaan.
La Violencia
El Bogotazo laukaisi verisen konfliktin, joka tunnetaan nimellä La Violencia, ”väkivalta”. Liberaalit ja konservatiivit yrittivät molemmat hyötyä mellakasta: konservatiivit yrittivät murskata työväenluokkaan tukeutuvan opposition ja liberaalit käynnistää vallankumouksen. Liberaalit pelkäsivät heihin kohdistuvaa joukkomurhaa ja kommunistien tavoin perustivat maaseudulle itsepuolustuskeskuksia. Kommunistit toimivat väkivaltaisesti Bogotán seudulla ja hyökkäsivät muun muassa infrastruktuuria vastaan huhtikuussa. Sodassa oli monia muita ulottuvuuksia kuin liberaalien ja konservatiivien riidat. Esimerkiksi katolisten kannattajat vainosivat protestantteja. He samaistivat protestantit liberaaleihin, vaikka kaikki liberaalit eivät protestanttejakaan hyväksyneet. Katoliset papit yllyttivät kirkkonsa jäseniä hyökkäämään protestanttien kimppuun, mitä tehtiinkin. Luterilaisten lapsia erotettiin maaseudulla koulusta, piiskattiin ja rangaistiin, mikä ajoi luterilaisia kaupunkeihin ja vuorille.
Vapautetut vangit liittyivät maaseudun taisteluryhmiin muodostaen aseistettujen sissipartioiden, cuadrillasien ytimen. Cuadrillalla oli valvonnassaan melko pieni alue, joka saattoi käsittää vain pari tilaa.
Vuonna 1949 Ospina kielsi ensin julkiset kokoontumiset, sitten erotti liberaalit kuvernöörit ja lopulta marraskuussa 1949 sulki armeijan voimin kongressin.
Gomez ja kuolemanpartiot
Väkivalta näytti hiipuvan nopeasti, mutta kiihtyi uudestaan vaalivuonna 1949. Näihin aikoihin kommunistit alkoivat järjestäytyä sissiryhmiksi maaseudulla. Liberaalit voittivat vuoden 1949 parlamenttivaalit molemmissa kamareissa.
Konservatiivit värväsivät maaseuduilla tuhansia maanviljelijöitä erikoispoliiseiksi tappamaan ja kiduttamaan vastustajiaan. Liberaaleja peloteltiin, eivätkä he uskaltaneetkaan asettaa ehdokastaan, jolloin jyrkkä konservatiivi Laureano Gómez voitti vaalit. Gomez oli Francon ihailija ja siksi hänen vastustajansa pitivät häntä fasistina. Kolumbian talous oli sodan kestäessä nousussa. Yhdysvalloissa vainottiin samaan aikaan kommunisteja, mikä näkyi Kolumbiassakin. Gómez piti liberaaleja kommunistien tukijoina.
Gómez hallitsi poikkeusvaltuuksin, jotka olivat peräisin edellisen konservatiivipresidentti Ospinan ajalta. Gómezin tapa hallita maata vieraannutti monet konservatiivitkin. Hän kielsi työväestöltä lakot, kongressi valittiin ilman oppositiota, lehdistöä sensuroitiin, hallitus ohjaili tuomareita ja väkijoukot hyökkäilivät protestanttisiin kirkkoihin. Konservatiivit tekivät kuitenkin myönnytyksiä ja lupasivat maareformin, jota eivät kuitenkaan toteuttaneet. Maatyöläiset hyökkäsivät suurtiloille. Suurmaanomistajine vastaus tähän olivat kuolemanpartiot, jotka valtasivat maatyöläisten pienet pellot, jotka liitettiin suurtiloihin. Monet pienmaanomistajat myivät maansa ja lähtivät kaupunkeihin slummeihin. Monet saattoivat rikastua maanvaltauksista.
Liberaalien sissit hyökkäsivät hallitusta ja paikallisia konservatiiveja vastaan. Hallituksen salaa tukemat kuolemanpartiot pyrkivät tuhoamaan sissejä ja sissit toisiaan. Monilla seuduilla väkivalta liittyi maariitoihin, joissa liberaalit ja konservatiivit riitelivät maasta. Nuoret violentosit murhasivat vain ryöstämisen vuoksi ja levittivät väkivaltaa huomattavasti. Katoliset konservatiivit puhuivat heitä vastaan suunnatusta juutalaisten ja vapaamuurarien salaliitosta, ja katoliset hyökkäsivät protestantteja vastaan. Liberaalinen työläisten ja suurtilallisten yhteinen vallankumousarmeija hajosi, kun vallankumousarmeija alkoi kerätä karjaa ja hevosia verona käyttöönsä. Nyt monet liberaalien suurtilalliset kääntyivätkin liberaalien sissejä vastaan.
Murhat ja kidutukset
Vuoteen 1957 kestäneessä sisällissodassa kuoli 250 000–300 000. Sotaan liittyi muun muassa kidutusta ja elävien ja kuolleiden ihmisten silpomista. Väkivalta kohdistui miesten lisäksi myös naisiin ja lapsiin.
Sekä liberaalit että konservatiivit tappoivat vastustajiaan julmasti. Väkivaltaan syyllistyivät tyypillisesti kohtuullisen hyvin menestyvät pientilalliset. Monesti väkivallan käyttäjä pyrki ajamaan jollain tavoin omaa etuaan, kuten vallatakseen toisen maata, anastaakseen omaisuutta, kukistaakseen niskuroijan tai uhkaavan vihollisen. Näin väkivalta johtui usein yksittäisistä ihmisistä, ei puolueista, uskonnosta tai valtiosta. Konservatiivihallinto salli väkivallan, koska se auttoi sitä tuhoamaan kommunismia Liberaalien sissijoukona cuadrillan johdossa oli tyypillisesti hyvin nuori violento, joka tappoi henkilökohtaisesti vastustajansa yleensä melko julmasti. Tappamista käytettiin myös liberaalien sisäisessä kurinpidossa.
Presidentiksi nousseen Gómezin aikana väkivalta levisi koko maahan ja hallituksen tukijat alkoivat kiduttaa vastustajiaan. Ensin kidutti yksin poliisi, sitten mukaan tuli armeija ja vielä myöhemmin tavallinen kansa. Surmattavalle saatettiin näyttää ennen kidutuskuolemaa omaisten ja ystävien silvotut ruumiit. Sadistisesta kidutuksesta tuli huvi ja ryöstämisestä keino hankkia omaisuutta. Väkivaltaan liittyi monesti seksuaalisia ja nekrofiilisia piirteitä ja myös lapset kiduttivat. Erityisen tunnetuksi surmaamistavaksi tuli ”kolumbialainen solmio”, jossa kieli vedettiin ulos auki viilletystä kurkusta. Libereaalien kuolleita ruumiita häväistiin ja silvottiin. Liberaalien kannattajiksi ajateltuja saatettiin sulkea joukoittain taloon ja polttaa elävältä. Katoliset papit kiihottivat kansaa ristiretkelle liberaaleja, evankelisia ja luterilaisia vastaan.
Väkivaltaa oli lähinnä maaseudulla, vaikka kaupungeissa ajoittain mellakoitiinkin. Eniten surmattiin ihmisiä Andeilla ja llanoksella eli tasangoilla. Nämä alueet olivat maatalousvaltaisen Kolumbian vaureuden ydinaluetta.
Vastoin yleistä luuloa maaseudun väkivalta ei ollut pahinta köyhillä alueilla vaan melko vaurailla. Vaikka vuoden 1948 väkivalta levisi miltei koko Kolumbiaan, melko pian se jäi Andeille Toliman, Caldasn, Vallen ja Cundinamarcan provinssien osiin. Vientituotteiden tuotantoalueilla esiintyi pahaa väkivaltaa. Esimerkiksi Tolima oli Kolumbian kahvintuotannon keskus ja Antioquia tekstiilintuotannon ja teollisuuden keskus.
Rojas
Gómez sai marraskuussa 1951 sydänkohtauksen, ja maata johti seuraavien parin vuoden ajan käytännössä Roberto Urdaneta Arbeláez, joka seurasi kuitenkin Gómezin linjaa. Maltilliset konservatiivit ottivat tukensa pois Gomezilta, koska näkivät tämän rajoittavan demokratiaa. Gómez hyökkäsi heitäkin vastaan. Maltillisilla konservatiiveilla oli hyvät välit maan armeijaan, ja Gómez epäilikin häntä vastaan suunnattuja juonia. Niinpä Gómez yritti erottaa kenraali Gustavo Rojas Pinillan, mutta Urdaneta ei suostunut tähän. Kun Gomez yritti palata toimistoonsa kesäkuussa 1953, Rojas kappasi vallan. Sekä konservatiivit että liberaalit tukivat kaappausta, jolloin pahin väkivalta laantui pariksi vuodeksi. Rojas tarjosi rauhaa sisseille, joita kutsuttiin pilkkanimellä bandoleros. Kommunistisisseillä oli hallussaan vuoden 1953 tienoilla kokonaisia maakuntia ja tuhansia miehiä aseissa. Rojas antoi armahduksen kaikille väkivaltaisille ryhmille.
Kun suuri osa sissijohtajista oli antautunut, jäljelle jäi vain radikaaliliberaalien ja kommunistien ryhmiä. Ne asemiesten ryhmät, jotka eivät antautuneet, käyttivät olojen rauhoittumista valmistautuakseen sodan alkamiseen uudelleen. Rojas pysyi neutraalina ja koetti pysäyttää taistelut maaseudulla erottamalla taistelevat osapuolet toisistaan. Armeija hyökkäsi täydellä teholla ja pyrki hävittämään loput sissit. Se ei onnistunut, ja sota näytti jatkuvan loputtomiin. Rojasin hallitsessa maata kaupunkien talous sujui, kun maaseudulla taisteltiin. Rojas rakennutti muun muassa lentokenttiä, halpatavarataloja ja maahan ilmestyi hänen kaudellaan televisio ja halvat radiovastaanottimet. Slummeihin alettiin vetää sähköjä ja vesijohtoja.
Sodan lähetessä loppuaan ilmestyi entistä näkymämpiä aseistettuja ryhmiä, jotka esiintyivät poliittisina sisseinä ja vaativat veroa tai suojelurahaa. Nämä olivat kuitenkin yleensä poliittisia sissiryhmiä pienempiä ja elinkelvottomampia, koska niillä ei ollut niitä huoltavia tukijoita. Toisaalta niitä oli pienen koon takia vaikeampi paikallistaa soluttamalla.
Maaseudun väkivalta alkoi nousta uudestaan vuoden 1953 lopussa. Sota jatkui muun muassa sen takia, että tavallinen maaseudun kansa halusi yhä tappaa ja ryöstää vastustajiaan. Hallitus ei halunnut reformeja, vaan luotti painostukseen sensuroiden sekä liberaalien että konservatiivien lehtiä. Hallituksen joukot vangitsivat ja tappoivat siviilejä pienestäkin syystä.
Rojas suosi muutamia suurliikemiehiä, mikä ärsytti toisia liikemiehiä. Rojas myös kannatti perinteistä suurmaataloutta teollisuuden ja kaupan kustannuksella. Rojas aikoi myös ottaa tiedotusvälineet valvontaansa ja perustaa oman puolueen. Kaiken lisäksi hän halusi itselleen työläisten ääniä näitä suosivalla politiikalla. Niinpä porvarilliset liberaalit ja konservatiivit liittoutuivat keskenään Rojasia vastaan. Häntä syytettiin myös valtion varojen kavalluksesta.
Koltajärvi
Koltajärvi on nelisen kilometriä pitkä järvi Pohjois-Norjassa Omasvuonon kunnassa. Järven pinnankorkeus on 489 metriä merenpinnasta.
La Violencia
Sodan loppu
Pian Rojas sanoi armeijan nimittäneen hänet vielä neljäksi vuodeksi presidentiksi. Tällöin kirkko, porvarit, älymystö ja myös mukaan otetut työläiset julistivat maahan yleislakon ja painostivat Rojasin eroamaan. Rojasin asetoverit suosittivat hänelle maanpakoa, ja Rojas pakenikin maasta. Maata hallitsi väliaikaisesti vielä viiden kenraalin juntta, joka ajoi siirtymistä siviilihallintoon. Liberaalit ja konservatiivit jakoivat vallan, ja esimerkiksi valtion virkoihin pantiin yhtä paljon liberaaleja ja konservatiiveja. Sovittiin liberaali- ja konservatiivipresidentin vuorottelusta seuraavat neljä kautta vuoteen 1974. Valtaan nousi liberaalipresidentti Lleras Camargo. Sota päättyi vuonna 1958, mutta aseelliset yhteenotot jatkuivat. Niinpä La Violencian lopettamisvuodeksi mainitaan eri lähteissä vuosia väliltä 1958–1966. Maaseudulla liberaalien ja konservatiivien sodan rippeetkin heikkenivät pois muutamassa vuodessa, ja jäljelle jäi vain maantierosvoja ja muutamia kommunistiryhmiä. Sota oli edistänyt rikollisuuden kasvua. Armeija kukisti sissit ja rosvojoukot, koska onnistui ajamaan ne pois vuoristosta itäisille tasangoille.
Koltajärvi
Länsipäästä lähtee lasku-uoma kohti Singalanjokea, joka laskee Isoonvuonoon. Suomen Matkailijayhdistyksen matkareittikuvauksessa mainitaan myös vähäisempi lasku-uoma kaakkoon Kuokkimajärveen (nyk. maastokartassa Kuohkimajärvi) ja edelleen Kilpisjärveen. Lasku-uoma Kilpisjärveen mainitaan myös Tietosanakirjassa nimellä Rajajoki (Radjejohka). Nykyisessäkin Suomen vesistöaluejaossa Koltajärvi on merkitty jakautumaan Tornionjoen vesistön ja Singalanjoen vesistön valuma-alueiden kesken.
La Violencia
Sodan loppu
Armeija tappoi viimeiset La Violenciaan liittyvät bandolerojen johtajat. Jacinto Cruz Usma, eli Sangrenegra ("Mustaveri") kuoli huhtikuussa 1964 ja Efraín Gonzáles kesäkuussa 1965. Mutta toisaalta kommunistississiryhmä MOEC nousi 1959 ja sissiliike FARC alkoi toimia vuonna 1964. Kuuban vallankumous innoitti kommunistisissejä Kolumbiassakin. Näin La Violencia liukui myöhemmäksi Kolumbian sisällissodaksi. Helmikuussa 1966 uudessa sissisodassa kuoli nuori kommunistisissien riveihin kesäkuussa 1965 liittynyt pappi Camillo Torres, josta tuli vallankumouksellisille sankari.
Koltajärvi
Pienellä tekosaarella Koltajärven itäpäässä sijaitsee Suomen, Ruotsin ja Norjan yhteinen Kolmen valtakunnan rajapyykki. Koltajärvi ulottuu siis myös Suomen ja Ruotsin puolelle joitain kymmeniä metrejä.
Dover Athletic FC
Dover Athletic Football Club on jalkapalloseura Doverin kaupungista Kentin kreivikunnasta. Seura perustettiin 1983 Dover FC:n hajotessa. Seuran parhaat saavutukset ovat Southern Leaguen mestaruudet 1990 ja 1993 sekä Isthmian Leaguen voitto 2009. Joukkue pelaa Kansallisliigassa, viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Historia
Dover United FC perustettiin 1920, mutta se lakkautettiin 1933. Dover United FC pelasi paikallisissa sarjoissa. Dover Unitedin jälkeen perustettiin Dover FC 1934. Dover FC aloitti Kentin sisäisessä liigassa. 1967 Dover nousi Valioliigaan ja pelasi siellä aina vuoteen 1978. Täältä se putosi Southern Divisioniin. 1983 Dover FC lakkautettiin velkaongelmien vuoksi ja sen tilalle perustettiin Dover Athletic FC.
Dover Athletic saavutti ensimmäisen Southern Leaguen mestaruuden 1990, mutta ei voinut nousta Englannin konferenssiin, sillä seura ei saanut korjattua kenttäänsä määräaikaan mennessä. Toisen mestaruutensa Dover Athletic voitti 1993, jonka jälkeen seura nousi Englannin konferenssiin, jossa seura pelasi yhdeksän seuraavaa kautta. Elokuussa 1993 seura maksoi sen historiansa suurimman summan pelaajasta, 50 000 £, David Leworthysta. Summa oli samalla suurin The Football Leaguen ulkopuolella maksettu summa. 2002 seura putosi Southern Leagueen, josta se putosi 2004 Isthmian Leagueen. Tämän jälkeen seuran johtoporras vaihdettiin, ja seura maksoi kerääntyneet velkansa. Isthmian Leaguen Division One South seura voitti 2008 ja Premier Divisionin 2009. Premier Divisionin mestaruuden jälkeen seura nousi Conference Southiin, jossa sijoittui toiseksi 2010.
Kaudella 2010–11 seura on edennyt sen historiansa pisimmälle FA Cupissa, sillä se pääsi kolmannelle kierrokselle, jossa se kohtasi Huddersfield Townin tammikuussa 2011.
Pelaajat
Tilanne 26. joulukuuta 2010
Heikki Eränen
Heikki Kustaa Eränen (31. maaliskuuta 1928 Hämeenkyrö – 14. toukokuuta 2013 Ikaalinen) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kymmenottelu. Työurallaan hän oli kansalaisopiston rehtori.
Dover Athletic FC
Pelaajat
Seuran historian merkittäviä pelaajia ovat mm. Mark Harrop, Jason Bartlett, John Husk, Barry Little, Timmy Dixon, Iain O'Connel ja Russel Milton.
Stadion
Dover Athletic pelaa kotiottelunsa Crabble Athletic Groundilla, jonka kapasiteetti on 6 500, joista tuhat on istumapaikkoja. Joukkue sai stadionin käyttöön 1897, mutta jakoi sen rugby- ja krikettijoukkueiden kanssa ennen vuotta 1951. 1961 stadion sai uudet valot ja 1990 stadionin kolme katsomoa uudistettiin. Uusi perhekatsomo valmistui 1994.