cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Peru
Alkuperäiskansat ennen eurooppalaisia
Moche-kulttuuri (200–1100) oli ensimmäisiä kaupunkikulttuureja, ja sen yhteiskunta oli jo hyvin järjestäytynyt ja se rakensi isoja rakennelmia. Nazca-kulttuuri kukoisti noin vuosina 300–800 rannikolla Limasta etelään. Se tunnetaan erityisesti suurista vain ilmasta nähtävistä Nazcan linjoista. Wari-kulttuuri oli puolestaan Perun ensimmäinen kaupunkiyhteiskunta, joka laajensi alueitaan sotilaallisesti. Ayacuchosta lähtenyt kulttuuri hallitsi Andeja Perusta Chileen ja Boliviaan asti. Wari-kulttuurin aikaa oli vuodet 600–1100. Viimeinen inkoja edeltänyt merkittävä kulttuuri oli Chimú, joka rakensi suuren kuninkaallisen Chan Chanin kaupungin.
Inkavaltakunta syntyi noin 1200 jaa. Se alkoi laajentua voimakkaasti 1400-luvulla, jolloin maan hallitsijoina olivat Pachacútec ja Túpac Inca Yupanqui. Laajeneminen oli erityisen nopeaa vuosien 1463–1493 välillä. Inkavaltakunta käsitti suurimmillaan melkein miljoonan neliökilometrin alueen Ecuadorin ja Kolumbian rajalta keskiseen Chileen. Inkayhteiskunta oli hierarkkinen, ja valtakunta rakensi yli 30 000 kilometrin pituisen tieverkoston ja taidokkaasti suunniteltuja kivirakennuksia.
Sääksjärven koulu (Mäntsälä)
Sääksjärven koulu on Mäntsälän kunnan kaakkoisosan Sääksjärvellä toimiva noin 80 oppilaan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Esikoulua käy lisäksi muutama oppilas. Koulun vanhempi rakennus on yli satavuotias.
Peru
Espanjalaisaika
Noin viisi vuotta ennen espanjalaisten tuloa inkavaltiota raastoi sisällissota, jonka osapuolia johtivat vallanperimyksestä kiistelevät veljekset. Sisällissota oli heikentänyt inkoja, kun konkistadori Francisco Pizarro saapui valtaamaan inkojen valtakunnan vuonna 1531. Espanjalaiset teloittivat vallanperimyssodan voittaneen inkahallitsija Atahualpan 1533. Pizarro perusti Liman 1535 ja tuhosi inkojen pääkaupungin Cuscon.
Perusta tuli Espanjan tärkein Etelä-Amerikan-siirtomaa sieltä löydettyjen malmivarojen ansiosta. Siellä oli myös hallinnollinen keskus audiencia, ja Perun kirkon johtaja oli Liman arkkipiispa. Peru joutui kuitenkin vaikeuksiin 1700-luvulla. Bourbonit olivat vuonna 1700 saaneet vallan Espanjassa, ja he alkoivat järjestää siirtomaita uudestaan. Uuden-Granadan varakuningaskunta luotiin Perun pohjoisista osista ja La Platan varakuningaskunta sen eteläisistä osista. Peru menetti La Plataan arvokkaan hopeakaivoksen, ja samalla satamia avattiin suoralle kaupankäynnille. Vuonna 1780 puolestaan inkakuninkaiden perilliseksi julistautunut Túpac Amaru II johti kapinaa espanjalaisia vastaan, mutta kapina kukistettiin.
Itsenäisyyden alku: sotia ja talouskriisejä
thumb|Antonio José de Sucre. Monet Espanjan siirtomaista Amerikassa itsenäistyivät 1800-luvun alussa. Perussa itsenäisyysajattelu syntyi hitaasti, sillä paikallinen aristokratia oli konservatiivinen, maassa asui paljon espanjalaisia ja Espanjan asevoimat olivat siellä voimakkaasti läsnä. Perun itsenäisyyden keskeisimmät henkilöt eivät olleetkaan perulaisia. Argentiinalainen José de San Martín julisti Perun itsenäiseksi 28. heinäkuuta 1821, ja itsenäisyyssota päättyi vuonna 1824 Ayacuchon taistelussa, mikä päätti Espanjan siirtomaanvallan.
Vuonna 1895 Perussa nousi valtaan niin sanottu aristokraattinen tasavalta, kun Nicolás de Piérola kaappasi vallan diktaattorimaiselta Andrés Avelino Cáceresilta. Aristokraattisen tasavallan kausi kesti vuoteen 1914, ja sen aikana Peru oli poliittisesti suhteellisen vakaa ja talouskasvu voimakasta. Samalla monet perinteiset haciendat ja pienet kaivosyhteisöt alkoivat muuttua nykyaikaisemmiksi maatiloiksi ja kaivoskaupungeiksi. Ensimmäinen maailmansota toi kuitenkin talousongelmia ja poliittista epävakautta.
Oikeistodiktaattorien kausi
Presidentti Augusto B. Leguía kannatti 1920 perustuslain lisäystä, joka tuki alkuperäisasukkaiden maaoikeuksia. Sen epäonnistuttua maassa vahvistui alkuperäisten asukkaiden indigenismo-liike. Vuonna 1924 perustettiin APRA, joka ajoi muun muassa intiaanien yhtenäisyyttä ja vastusti Yhdysvaltain imperialismia. Leguían vallasta syrjäyttäneen Sánchez Cerron johtaman kaappauksen jälkeen maata hallitsivat oikeistolaiset diktatuurit. Ecuadorin-Perun sodan jälkeen solmittiin 1942 Rion sopimus.
Peru palasi siviilivaltaan vuonna 1963, kun Fernando Belaúnde Terry valittiin presidentiksi. Armeija syrjäytti hänet kuitenkin vuonna 1968. Sotilashallinto epäonnistui uudistuksissaan pahoin ja myöntyi vuonna 1978 uuden perustuslain tekemiseen. Belaúnde valittiin vuonna 1980 uudestaan presidentiksi. Hän ja hänen seuraajansa Alan García joutuivat taistelemaan hyperinflaatiota, valtaisaa velkaa, yleislakkoja ja kahta sissiliikettä, Loistavaa polkua ja MRTA:ta vastaan. García pyrki siivoamaan vanhan kaartin poliisista ja armeijasta ja korjaamaan taloutta hinta- ja valuuttakontrollilla ja kansallistamalla kaksi pankkia, josta joutui luopumaan ankaran vastarinnan jälkeen. Inflaatio kiihtyi hillitsemättömästi: vuonna 1990 inflaatio oli yli 7 500 %. Niinpä Garcia hävisi vaalit ja pakeni maasta välttääkseen syytteet taloudellisista väärinkäytöksistä.
Paluu siviilihallintoon
Kesäkuussa 1990 presidentiksi valittiin politiikan ulkopuolinen japanilaisten maahanmuuttajien poika Alberto Fujimori. Fujimori aloitti laajat leikkaustoimet inflaation pysäyttämiseksi ja velan maksamiseksi. Kun presidentin vastainen oppositio oli enemmistönä parlamentissa, Fujimori järjesti huhtikuussa 1992 armeijan tuella kaappauksen, hajotti kongressin ja kirjoitti uuden perustuslain. Maolainen sissiliike Loistava polku kiihdytti hyökkäyksiään hallituksen toimien jälkeen. Sen johtaja Abimael Guzmán pidätettiin syyskuussa, mikä aluksi kiihdytti sissien hyökkäyksiä, mutta jo 1994 noin kuusituhatta sissiä antautui.
Alkuvuodesta 2000 Fujimori pyrki kolmannelle kaudelle, vaikka perustuslaki kielsi sen. OAS:n ja opposition protesteista huolimatta hänen ilmoitettiin voittaneen, mutta hänen lähipiirinsä jäi kiinni lahjonnasta. Jatkuvien protestien vuoksi vaalit uusittiin huhtikuussa 2001. Fujimori erotti asevoimien komentajan ja kolme kenraalia estääkseen vallankaappauksen. Lopulta Valentín Paniagua nousi oppositiosta parlamentin puhemieheksi Fujimorin ollessa ulkomailla, josta käsin hän jätti eropyyntönsä. Tammikuussa 2001 virkaa tekeväksi presidentiksi noussut Paniagua perusti totuuskomission tutkimaan 4 000 ihmisen katoamista 1980- ja 1990-luvuilla. Fujimorin luottomies Vladimiro Montesinos tuomittiin lähes 25 vuodeksi vankilaan korruptiosta sekä vallan ja valtion varojen väärinkäytöstä.
Jatkuvasti vaihtuvat presidentit
Vuodesta 2017 alkaen Peru on ollut poliittisen kriisin kourissa. Vallasta taistelevat kolme puolueryhmittymää: vasemmistolainen Frente Amplio (laaja rintama), oikeistolais-fujimorilainen Fuerza Popular (kansan voima) ja keskustaoikeistolainen Peruanos Por el Kambio (perulaiset muutoksen puolesta). Kriisin seurauksena Humalan seuraajaksi vuonna 2016 valittu muutoksen puolesta -puolueen Pedro Pablo Kuczynski joutui eroamaan presidentin tehtävästä alle kahden vuoden presidenttikauden jälkeen ja hänet vangittiin korruptiosta syytettynä. Presidentiksi valittiin samaa puoluetta edustava Martin Vizcarra. Presidentti Vizcarra sulki maan kongressin 30. syyskuuta 2019 siellä paljastuneen korruptioskandaalin takia. Tästä syntyi perustuslaillinen kriisi, koska vastavetona kongressi erotti presidentti Vizcarran ja nimitti hänen tilalleen Mercedes Aráozin. Vizcarra määräsi uudet kongressivaalit pidettäväksi tammikuussa 2020.
Poliittinen epävakaus Perussa on jatkunut jo vuosia. Presidenttien suuri vaihtuvuus on sen yksi oire. Epävakaus on 2020-luvulla kärjistynyt: mielenosoituksissa ja mellakoissa on kuollut kymmeniä ihmisiä, monet heistä poliisin ja turvallisuusjoukkojen suhteettoman voimankäytön vuoksi. Jännitteet ulottuvat vuosisatojen taakse, sillä jako espanjalaistaustaisten valloittajien ja Andeilla asuvien alkuperäiskansojen välillä ovat edelleen näkyvissä. Köyhät ovat kyllästyneet luokkasyrjintään, rasismiin ja siihen, että valta, varat ja kehitys keskittyvät ylemmälle keskiluokalle ja erityisesti pääkaupunki Limaan. Poliittinen tilanne heittelehtii, koska köyhät toivovat muutosta vuoroin oikeistosta ja vuoroin vasemmistosta. Puoluejärjestelmäkin on heikko ja jakautunut pikkupuolueiksi. Hallitseva eliitti taas ajattelee, että mielenosoitusten järjestäjät ovat kaaosta hakevia terroristeja ja huumekauppiaita.
Politiikka
Perun perustuslaki on vuodelta 1993. Sitä on muutettu Perun historian aikana monia kertoja, ja nykyistäkin perustuslakiin on tehty useita lisäyksiä. Perustuslain mukaan presidentti valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan. Presidentti voidaan valita uudelleen, mutta peräkkäiset kaudet ovat kiellettyjä. Peru on presidentiaalinen tasavalta, ja presidentti on sekä valtionpäämies että hallituksen päämies. Presidentti valvoo myös hallitusta, ja häntä avustaa pääministeri. Vuoden 2021 vaaleissa presidentiksi valittiin Vapaa Peru -puolueen Pedro Castillo.
Perun parlamentissa on 130 jäsentä, jotka valitaan viideksi vuodeksi suhteellisella vaalitavalla. Puolueille on asetettu viiden prosentin vaalikynnys. Perun puoluekenttä on jopa latinalaisen Amerikan mittapuulla hajanainen. Perinteinen puoluejärjestelmä hajosi 1990-luvulla Alberto Fujimorin autoritaarisella kaudella, ja Perun järjestelmää on sittemmin kutsuttua ”demokratiaksi ilman puolueita”. Vuonna 2016 kongressiin valittiin kuusi puoluetta ja vuonna 2021 kymmenen. Samaan aikaan presidentinvaaleissa oli 18 ehdokasta 18 puolueesta. Hajanainen puoluekenttä on tehnyt vaikeaksi muodostaa tehokasta hallitusta, eivätkä puolueet pysty takaamaan tukea parlamentissa edistämilleen asioille.
Kansalaisvapauksien kehittyminen
Perun status kansalaisvapauksien mittarilla palautettiin vuonna 2022 takaisin "vapaan maan" statukselle, koska menestyksekkäät presidentinvaalit ja kongressivaalit vähensivät ainakin vähäksi aikaa niitä toimeenpanevien ja lakia säätävien elinten välisiä yhteenottoja, jotka ovat häirinneet hallintoa useita vuosia. Vuotta aikaisemmin Perun status oli pudotettu "osittain vapaaksi" presidentin ja kongressin välisten laajentuneiden, vuodesta 2017 saakka jatkuneiden yhteenottojen vuoksi. Ne olivat häirinneet hallintoa ja sen korruptionvastaista toimintaa, vahingoittaneet maan perustuslaillista järjestystä sekä aiheuttaneet epäsäännöllistä vallanperiytymistä, kun vain kolmen vuoden sisällä presidenttinä toimi neljä eri henkilöä.
Vuoden 2022 raportin mukaan Peru on perustanut demokraattiset poliittiset instituutiot ja käynyt läpi rauhalliset vallansiirrot. Kuitenkin monet korruptiotapaukset ovat heikentäneet julkista luottamusta hallitukseen. Katkerat jaot pahasti sirpaloituneessa poliittisessa eliitissä ovat toistuneesti aiheuttaneet poliittisia mullistuksia. Maan alkuperäisasukkaat kärsivät syrjinnästä ja riittämättömästä poliittisesta edustuksesta.
Hallinnollinen jako
Vuoteen 2002 asti Peru oli jaettu 24 departementtiin. Departementit olivat saman kuin alueet, Limaa ja Callaota lukuun ottamatta. Alueisiin siirryttäessä Lima erotettiin Liman departementista ja entisestä Provincia Constitucional Callaosta tuli alue.
Talous ja infrastruktuuri
Peru on Maailmanpankin mukaan ylemmän keskitulotason maa, ja maan talous on ollut 2000-luvulla voimakkaassa kasvussa. 2000-luvun ensimmäisen 15 vuoden aikana kasvu on ollut noin 5 prosenttia vuodessa. Nopeus oli yksi latinalaisen Amerikan kovimmista. Talouskasvu oli vuosien 2004–2012 aikana noin 6 prosenttia vuodessa, mutta vuoden 2015 taloudellisten ongelmien jälkeen kasvu on hidastunut. Koronapandemian takia bruttokansantuote romahti vuonna 2020 yli 11 prosenttia. Vuonna 2019 bruttokansantuote oli 228 miljardia dollaria ja 6 790 dollaria asukasta kohden.
Perun talous pohjautuu sen luonnonvaroihin. Vuoristossa on malmeja ja mineraaleja, ja Tyynenmeren rannikon kalavedet ovat hyvät. Talouteen kuitenkin vaikuttaa metallien heilahtelevat maailmanmarkkinat. Kaivos- ja valmistusteollisuuden osuus bruttokansantuotteesta 30,6 prosenttia ja työvoimasta 15 prosenttia. Peru on maailman suurimpia hopean, kullan ja kuparin tuottajia sekä merkittävä Sinkin ja lyijyn tuottaja. Tärkeimmät teollisuustuotannon haarat ovat puolestaan tekstiili-, kulutustavara- ja ruoanvalmistusteollisuus. Liman suurkaupunkialue on keskeisin teollisuuskeskittymä.
Perun pinta-alasta vain pieni osa soveltuu hyvin maataloudelle, sillä kuiva rannikko, vuoristoinen keskiosa ja vaikeakulkuinen sademetsäalue rajoittavat maataloutta. Maatalous on silti kilpailukykyinen, ja tuottaa 7 prosenttia bruttokansantuotteesta ja työllistää 27 prosenttia työvoimasta. Tärkeimmät maataloustuotteet ovat puuvilla, sokeriruoko, kahvi, vehnä, riisi, maissi, kvinoa ja ohra. Peru on myös maailman johtavia latva-artisokan, mangon, sitrushedelmien, avokadon ja viinirypäleiden tuottaja. Palvelualat käsittävät puolestaan 54,4 prosenttia bruttokansantuotteesta ja 57 prosenttia työvoimasta. Matkailu, finanssipalvelut ja telekommunikaatio ovat olleet 2000-luvulla eniten kehittyneitä aloja.
Peru kuuluu Maailman kauppajärjestöön, ja se on erittäin avoin kansainväliselle kaupalle. Maan tärkeimmät vientituotteet ovat kupari, kulta, öljy ja sinkki. Perun ulkomaankauppa perustuu avoimeen talouteen, ja se on tehnyt monia kauppasopimuksia. Vuonna 2019 lähes 95 prosenttia viennistä meni maahan, jonka kanssa Perulla on vapaakauppasopimus. Kiina ja Yhdysvallat ovat tärkeimmät kauppakumppanit, ja muita merkittäviä kumppaneita ovat Brasilia, Etelä-Korea, Meksiko, Ecuador, Japani ja Sveitsi.
Perun talouden 2000-luvun myönteisin kehityskulku on ollut köyhyysasteen pieneneminen. Köyhyysaste oli Perun tilastokeskuksen mukaan vuonna 2001 vielä 54,7 prosenttia, mutta vuonna 2019 enää 20,2 prosenttia. Trendi on ollut erityisen voimakasta maaseudulla, mutta toisaalta maaseudun köyhyysaste vuonna 2019 oli vielä silti 40,8 prosenttia. Äärimmäisessä köyhydessä vuonna 2021 eli 2,9 prosenttia perulaisista. Vuoristoalueiden maaseudulla äärimmäisen köyhyyden osuus oli 12,0 prosenttia.
Köyhyyden vähenemisestä huolimatta Perussa on edelleen suurta sosioekonomista epätasa-arvoa, mikä kohdistuu erityisesti Andien ja Amazonin altaan alkuperäisasukkaisiin. Gini-kerroin vuonna 2016 oli 43,8 ja sukupuolten välisen epätasa-arvon indeksi vuonna 2017 0,368. Tulojen epätasainen jakautuminen on Perussa siis edelleen suurta, vaikka tilanne on hieman parempi kuin esimerkiksi Brasiliassa tai Chilessä.
Liikenne
thumb|Rautatietä Andeilla. Perun liikennejärjestelmiä vaikeuttavat Andit ja Amazonin monisyinen jokiverkosto. Amazonian alueen jokiliikenne on alikehittynyt pitkien etäisyyksien ja matalan asukastiheyden takia. Tieverkoston tärkein tie on rannikon suuntaisesti kulkeva Pan-Amerikan valtatie. Toinen tärkeä tie on Limasta itään Andien ylittävä keskusvaltatie. Rautatieverkkoon kuuluu kaksi erillistä järjestelmää. Keskusrautatie kulkee Callaosta Cerro de Pascon tärkeälle kaivosalueelle. Pidempi eteläinen rautatie yhdistää Cuzcon ja Arequipan muun muassa Titicacajärven rannalla olevaan Punoon.
Liman Jorge Chávezin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Callaossa, ja sieltä on säännöllisiä yhteyksiä muualle Amerikkaan ja Eurooppaan. Lentoliikenne on merkittävä myös maan sisäisessä liikenteessä, ja osaan sademetsäalueista ei pääse helposti kuin lentokoneella. Keskeisin operaattori on LATAM Perú. Callao on Perun suurin satama, ja tärkein jokisatama on Iquitosissa Amazonin varrella.
Puhdas vesi
Perun vesi- ja sanitaatiotilanne on kohentunut 2000-luvulla varsinkin kaupungeissa. Vuonna 2000 75 %:lla perulaisista oli puhdasta juomavettä ja 56 %:lla perustason sanitaatiopalvelut, vuodesta 1990 veden saatavuus oli kasvanut 12:lla ja sanitaation kahdella prosenttiyksiköllä. Maaseudulla sanitaatio puuttuu vielä 70 %:lta väestöstä, kaupungeissa 31 %:lta.
Väestöjakauma
thumb|right|Urarina-[[šamanismi|šamaani vuonna 1988.]] Perussa asui vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 31 237 385 ihmistä. Väestönkasvu oli edellisen kymmenen vuoden aikana ollut keskimäärin 1 prosentti vuodessa. Perun väestö kasvoi nopeasti 1900-luvun aikana, ja 1970-luvulla kasvu oli erityisen voimakasta. Vuonna 1961 asukasluku oli ollut 10,4 miljoonaa, ja vuonna 1972 se oli 14,1 miljoonaa ja vuonna 1981 noin 17,8 miljoonaa. Väestönkasvu on 1970-luvun jälkeen hidastunut ehkäisyn yleistymisen ja kaupunkilaisten pienemmän perhekoon seurauksena.
Etnisesti Perun suurin ryhmä väestönlaskennan mukaan on niin sanotut mestitsit, joita on yli 60 prosenttia väestöstä. Ketšuoiden osuus on 22,3 prosenttia, eurooppalaisten 5,9 prosenttia, afroperulaisten 3,6 prosenttia ja aimaroiden 2,4 prosenttia. Ketšuat ja aimarat kuuluvat Andien alkuperäiskansoihin. Amazonin alueen alkuperäisasukkaisiin identifioi vuonna 2017 noin 210 000 ihmistä eli alle prosentti kaikista etnisyytensä ilmoittaneista.
Perun virallinen kieli on espanja, jota puhuu äidinkielenään 84,1 % väestöstä. Ketšualla, jota puhuu 13 % ja aimaralla on alueellisesti virallinen asema. Ketšua oli alkujaan inkojen käyttämä kieli, jonka inkavalloittajat levittivät koko valtakuntaansa. Aimaraa puhutaan etenkin Bolivian rajalla Titicacajärven ympäristössä. Kaikkiaan maassa puhutaan 94 kieltä tai murretta, joista monet suurimmista ovat ketšuan tai aimaran murteita.
Perun vuoden 2017 väestönlaskennassa 76,0 prosenttia oli katolisia, 14,1 prosenttia evankelikaalisia, 4,8 prosenttia muita ja 5,1 prosenttia uskonnottomia. Kymmenen vuotta aiemmin tehdyssä väestönlaskentaan verrattuna katolisten osuus oli pudonnut mutta muiden ryhmien kasvanut. Perinteisiä heimouskontoja harjoitetaan lähinnä etäisissä itäisissä viidakoissa, kun taas varsinkin Andien ylängöllä katoliseen uskontoon sekoittuu perinteisten uskontojen elementtejä.
Peru on huomattavan kaupungistunut valtio, ja 1900-luvulta lähtien väestö on muuttanut kaupunkeihin. Perun asukkaista peräti 77,9 prosenttia asuu kaupungeissa ja vain 22,1 prosenttia maaseudulla. Monet kaupungit ovatkin kasvaneet suuriksi, mutta Lima on Perun ylivoimaisesti suurin asutuskeskus. Liman suurkaupunkialueella elää yli neljännes koko valtion asukkaista. Seuraaviksi suurimmat kaupungit ovat Arequipa ja Trujillo. Liman suurkaupunkialueella oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 9,56 miljoonaa asukasta. Arequipassa asukkaita oli 1,0 miljoonaa ja Trujillossa 0,92 miljoonaa.
Koulutus
Perussa ilmainen ja pakollinen koulutus 6–15-vuotiaille. Kaikkien lasten saaminen kouluun varsinkin kaupunkikeskusten ulkopuolella on kuitenkin ollut hankalaa. Julkisten koulujen tasoa pidetään yleisesti myös huonona. Luokkakoot ovat isot, tilat ovat puutteelliset, opettajat huonosti koulutettuja ja koulutuksen laatu heikkoa. Vuonna 2007 tehdyn tutkimuksen mukaan kolmasosa opettajista ei hallitse luetun ymmärtämistä eikä puolet opettajista selviä yksinkertaisista matemaattisista laskutehtävistä.
Peru on panostanut 2000-luvulla koulutuksen kehittämiseen, ja koulunkäynnin aloittaneiden osuus on tasaantunut 95 prosentin tuntumaan. Toisen asteen koulutuksen aloittajien osuus on kasvanut lievästi vuodesta 2008 vuoteen 2016, mutta korkeakoulutukseen menevien osuus varsin paljon. Vuonna 2007 yliopisto-opiskelijoita yksityisellä puolella oli 364 000, kun vuonna 2016 niitä oli yli 1,08 miljoonaa. Samaan aikaan maan PISA-tulokset ovat kehittyneet nopeammin kuin missään muussa latinalaisen Amerikan maassa, vaikka tulos on edelleen heikko.
Terveydenhuolto
Peru on kehittänyt 2000-luvulla huomattavasti terveydenhuoltojärjestelmäänsä, mutta lääkäri- ja hoitajapula sekä kunnollisten hoitopaikkojen puute vaikuttaa terveydenhuoltoon erityisesti Liman pääkaupunkiseudun ulkopuolella.
Perun terveydenhuollon kehittymisen ansiosta muun muassa lapsikuolleisuus laskenut huomattavasti. Alle 5-vuotiaiden kuolleisuus vuonna 2000 oli 38,6 kuolemaa tuhatta syntymää kohti, mutta vuonna 2015 kuolleisuus oli enää 16,6/1000. Neonataalikuolleisuus putosi samalla aikavälillä 15,5 kuolemasta 7,6 kuolemaan tuhatta synnytystä kohti.
Kulttuuri
250px|oikea|pienoiskuva|Machu Picchu. Kulttuurierot maan eri alueiden välillä ovat melko suuria ja voidaan jakaa kolmeen alueeseen: rannikkoon, vuoristoon ja sademetsäalueeseen. Länsirannikon pohjoisosa on kuivaa erämaata, mutta etelässä sitä halkovat jokilaaksot, jotka soveltuvat maanviljelyyn. Kolmannes perulaisista asuu Limassa ja koko rannikkoseudulla yhteensä kaksi kolmannesta. Andien vuoristo on vanhaa inkojen valtakuntaa, ja siellä asuu edelleen monia alkuperäiskansoja, joista jotkut sanovat olevansa inkojen suoria perillisiä. Andien takana sademetsäalueella on harjoitettu poliittisesti värittyneitä asuttamishankkeita. Alueen merkittävyys kasvoi, kun sieltä löydettiin öljyä. vasen|pienoiskuva|[[Ceviche.]] Rannikon ruokavalio painottuu kalaruokiin ja keittobanaaniin, kun taas Andeilla syödään perinteisesti lihaa, maissia ja perunaa. Keitot ja riisi ovat yleisiä kaikkialla. Ceviche eli sitruunaisessa maustekastikkeessa marinoitu kala on tunnettu perulainen ruoka. Paistettu marsu on juhlaruokaa, jota on syöty Andeilla ennen espanjalaisten tuloa.
Tunnettuja perulaisia kirjailijoita ovat muun muassa Mario Vargas Llosa, Ricardo Palma ja Ciro Alegría. oikea|thumb|Mario Vargas Llosa.
Liman taideakatemia on perustettu jo siirtomaa-aikana ja se kuuluu Etelä-Amerikan maineikkaimpiin. Nykytaiteilijoista tunnettuja ovat taidemaalari Fernando de Szyszlo ja kuvanveistäjä Joaquín Roca Rey.
Myös teatteritoiminta alkoi jo siirtomaa-aikana. Maassa toimii kansallisbaletti, sinfoniaorkesteri ja useita kansantanssiryhmiä. Kevyen musiikin puolelta tunnetaan laulajia kuten Lucho Barrios, Jesús Vasquez, Chabuca Granda ja Susana Baca.
Nähtävyydet
Machu Picchu on Perun merkittävin nähtävyys. Inkakaupungin raunio sijaitsee muutaman kymmenen kilometrin päässä Cuscosta, 2 500 metrin korkeudessa vuoren huipulla. Lähes pystysuorat seinämät putoavat kilometrin alaspäin. Machu Picchua on vaikea nähdä kauempaa. Juuri tämän takia espanjalaiset valloittajat, conquistadorit, eivät koskaan löytäneet linnoitusta.
Urheilu
Perun suosituimmat urheilulajit ovat jalkapallo ja härkätaistelu. Perun jalkapallomaajoukkueen paras saavutus on ollut Etelä-Amerikan mestaruus (Copa América), jonka se on saavuttanut vuosina 1939 ja 1975. Jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa Peru selviytyi puolivälieriin vuonna 1970. Joukkue oli Fifan rankingissa toukokuussa 2021 sijalla 27.
Muita suosittuja urheilulajeja ovat lentopallo, taekwondo, purjehdus ja tennis. Naisten lentopallomaajoukkue on erityisesti pärjännyt kansainvälissä turnauksissa. Se on voittanut muun muassa olympiahopeaa. Perun muut olympiamitalit ovat tulleet ammunnasta, ja maan ainoa olympiakultamitalisti on Edwin Vásquez.
Itkevä patsas
Itkevä patsas on uskonnollinen patsas, jonka väitetään jumalallisen voiman vaikutuksesta vuodattaneen kyyneliä, verta tai hikeä. Tarinoita tällaisista ilmiöistä on ollut liikkeellä 1500-luvulta saakka ympäri maailmaa katolisen ja ortodoksisen kirkon piirissä. Patsaiden lisäksi tunnetaan väitetysti kyyneliä vuodattaneita maalauksia. Vuoden 2005 arvion mukaan maailmassa tehdään vuosittain satoja tai tuhansia ilmoituksia itkevän patsaan kaltaisista ilmiöistä. Osalle ilmiöistä on tutkimusten jälkeen löydetty luonnollinen selitys tai ne on paljastettu huijauksiksi, mutta osaa ei ole pystytty selittämään. Toisaalta etenkin kolmannen maailman maissa tutkimuksia ei ole välttämättä tehty niin kattavasti, että mahdollisia luonnollisia selityksiä olisi saatu selville. pienoiskuva|Kuuluisa Japanissa sijaitseva [[Itkevä patsas (Akita)|itkevä patsas.|alt=Kultainen Neitsyt Marian patsas, joka katsoo eteenpäin ja seisoo kädet sivuilla, kämmenet katsojaa kohti.|vasen]] Itkevät patsaat saattavat saada hyvinkin paljon julkisuutta. Katolisen kirkon edustajat suhtautuvat niihin kuitenkin tavallisesti varauksella. 1980–1990-luvuilla itkevistä patsaista tehtiin aiempaa enemmän ilmoituksia. Eräs kuuluisa ilmiö tapahtui vuosien 1975–1981 välillä, kun Japanin Akitassa sijaitseva Neitsyt Marian patsas hikoili ja kyynelehti sekä verta että hikeä yli sadassa eri tilanteessa. Tutkimuksissa todettiin patsaan vuodattaman aineen olevan ihmisverta ja -hikeä. On myös tapauksia, joissa patsaiden on väitetty vuodattavan mirhaa tai öljyä. Joidenkin patsaiden tai niiden kyyneleiden uskotaan myös kykenevän parantamaan sairauksia.
Kamvoúnia
Kamvoúnia on vuori Thessalian ja Makedonian rajalla pohjoisessa Kreikassa. Sen korkeus on metriä.
Vuosi sijaitsee osin Lárisan alueyksikössä Thessalian alueella ja osin Kozánin alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella muodostaen näiden välisen rajan. Osa vuoresta on myös Länsi-Makedonian Grevenán alueyksikön puolella. Kamvoúnian länsipuolella sijaitsee Ólympos-vuori.
Sérvia-Velventóksen kunnan osa Kamvoúnian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä vuoresta.
Hank Shermann
pienoiskuva|Hank Shermann vuonna 1980. Hank Shermann (oik. Rene Krolmark) on tanskalainen metallikitaristi. Soittamisen hän aloitti vuonna 1977 pääasiassa Michael Schenkerin, Uli Rothin ja varhaisen Judas Priestin innoittamana. Kitaransoiton ohella Shermann harrastaa valokuvausta.
Shermann aloitteli uraansa punkkia soittaneessa Bratsissa 1978, johon liittyivät myös kitaristi Michael Denner ja Black Rosen laulaja King Diamond. Yhtye hajosi, mutta jäsenet palasivat myöhemmin yhteen perustaakseen Mercyful Faten.
Mercyful Fatessa Shermannilla oli vahva ote, sillä hän sävelsi suurimman osan yhtyeen kappaleista, yleensä kitaristitoverinsa Dennerin kanssa. Muun muassa kappaleet "Evil", "Curse of the Pharaos" ja "Desecration of Souls" (aiemmin "On a Night of Full Moon"), joita pidetään Mercyful Fate -klassikkoina, ovat sävellyksinä Shermannin käsialaa, sanoitusten ollessa King Diamondin työsarkana.
Mercyful Faten hajottua 1984 Shermannin ja King Diamondin erimielisyyksiin kitaristi perusti uuden yhteen Faten, jonka avulla hän pyrki kaupallisempaan suuntaukseen Mercyful Faten imagosta. Myöhemmin hän jatkoi kitaristina yhtyeissä Zoser Mez, Gutrix, Virus 7 ja Force Of Evil, joista viimeksi mainittu on hänen nykyinen päähankkeensa uudelleen yhdistyneen Mercyful Faten ohella.
Heikki Haapavaara
Heikki Jussi Tapio Haapavaara (26. maaliskuuta 1956 Kajaani – 27. elokuuta 2019 Singapore ) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän työskenteli muun muassa Kainuun Sanomissa, Ilta-Sanomissa sekä Kauppalehdessä. Hänelle myönnettiin Tietokirjallisuuden edistämispalkinto vuonna 2017. Haapavaara oli ensimmäinen länsimainen toimittaja, joka haastatteli Vladimir Putinia.
Haapavaaran puoliso oli toimittaja Anna-Stina Nykänen.
Haapavaara kuoli sairauskohtaukseen lentokoneessa palatessaan kaukomatkalta.
Amanda Jansson
Amanda Jansson (s. 1990) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on kotoisin Skärplingestä Uplannista. Valmistuttuaan gävleläisestä lukiosta teatterilinjalta hän jatkoi näyttelijänopintojaan kansanopistossa ja Luulajan teatterikorkeakoulussa. Hän on näytellyt teatterissa sekä useissa ruotsalaissarjoissa, kuten Aika on meidän, Midnight Sun ja Martin Beck. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi Ohuella langalla -sarjasta, jossa hän esitti yhtä päärooleista, Sara-nimistä poliisia.
Gretha Smit
Smit voitti olympiahopeaa 5 000 metrillä vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä. Hänen aikansa oli maailmanennätys, mutta samassa kilpailussa Claudia Pechstein teki uuden maailmanennätyksen. Ennen kautta 2002 Smit ei useisiin vuosiin ollut kilpaillut pikaluistelussa ja oli aloittanut harjoittelun vasta vuoden 2001 lopussa.
Aiemmin Smit oli harrastanut maratonluistelua ja hän voitti luonnonjäällä kilpailtavan maratonluistelun Alankomaiden mestaruuden vuosina 1995, 1998, 2000 ja 2001, ja tekojäällä vuosina 1999, 2000 ja 2001.
Lisa Niemi
thumb|200px|[[Patrick Swayze ja Lisa Niemi Oscar-gaalassa 1989.]] Lisa Anne Haapaniemi (s. 26. toukokuuta 1956 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija.
Hänen vanhempansa ovat amerikansuomalaiset Edmond Melvin Haapaniemi ja Edna Karin Hyttinen, ja hän oli kuudesta lapsesta ainoa tyttö.
Niemi oli naimisissa näyttelijä ja tanssija Patrick Swayzen kanssa 12. kesäkuuta 1975 lähtien, kunnes jäi leskeksi Swayzen kuoltua 14. syyskuuta 2009. Swayzellä ja Niemellä ei ollut lapsia.
Eilo Eriksson
Eilo Arvi Kalevi Eriksson (31. tammikuuta 1921 Valkeakoski – 22. lokakuuta 1986 Vaasa) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Vaasan ensimmäisenä kaupunginjohtajana vuosina 1979–1984.
1-sylinterinen moottori
pienoiskuva|1-sylinterinen moottoripyörän moottori 1-sylinterinen moottori koostuu vain yhdestä sylinteristä. Kyseessä on yksinkertaisin rakenne, joka on mahdollinen otto- ja dieselmoottorille. Autoissa yksisylinteriset moottorit ovat nykyään jo historiaa, mutta esimerkiksi mopoissa ja ruohonleikkureissa ne ovat hyvin yleisiä. Autoilun alkuaikoina lähes kaikki moottorit olivat yksisylinterisiä, mikä teki moottoreista helposti huollettavia ja halpoja valmistaa. Ongelmana oli isot sylinterit ja epätasainen käynti.
Eilo Eriksson
Eriksson valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja tie- ja vesirakennustekniikan opintosuunnalta 1983. Uransa alussa hän työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiössä ja Verner Jaatisen insinööritoimistossa. Vuonna 1954 hän aloitti Forssan kaupungininsinöörinä, kunnes siirtyi vuonna 1957 Kokkolan apulaiskaupunginjohtajana. Vuosina 1963–1967 Eriksson toimi Kaupunkiliiton toimistoinsinöörinä.
1-sylinterinen moottori
Edut ja haitat
Verrattuna monisylinterisiin, yksisylinterisellä moottorilla on monia etuja. Se on pääasiassa yksinkertainen ja taloudellinen rakenne. Monisylinterisissä moottoreissa joudutaan usein käyttämään tasapainoakseleita tai painoja värinöiden poistamiseksi. Suurin miinus 1-sylinteriselle on sillä oleva suhteellisen pieni tehopainosuhde.
Käyttö
Jotkin varhaiset autot kuten Cadillac 1906 malli K ja vuoden 1907 L- ja M-mallit käyttivät 1-sylinteristä moottoria. Eurooppalaisista autoista voidaan mainita vuosina 1955–1962 valmistettu pieni BMW Isetta.
Moottorityyppi on ollut suosittu myös venekäytössä. Nykyään yleisin kohde on 50 cm3 kaksitahtimoottori monissa moottoripyörissä ja mopoissa.
Eilo Eriksson
Vaasan kaupungin palveluksessa Eilo Eriksson aloitti vuonna 1967 teknisenä kaupunginjohtajana ja toimi sitten vuodesta 1979 ensimmäisenä kaupunginjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1984.
Eriksson oli jäsenenä muun muassa Vaasan kauppakamarin ja Suomen Satamaliiton hallituksessa. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.
Fritiof Billquist
Erik Fritiof Billquist (5. toukokuuta 1901 Malmö – 21. huhtikuuta 1972 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Mittavan teatteri- ja elokuvauran tehnyt Billquist muistetaan etenkin korpraali Revärin roolistaan.
Ura
Fritiof Billquistin vanhemmat olivat Karl Billquist ja Hanna Svensson. Billquist opiskeli teatteritaidetta Tukholmassa ja Berliinissä 1920-luvun alkupuoliskolla. Hän teki muutamia rooleja ajan saksalaisissa elokuvissa. Palattuaan Ruotsiin hän näytteli Helsingborgin kaupunginteatterissa 1924–1929, minkä jälkeen ura jatkui Tukholmassa. Billquist näytteli muun muassa sikäläisissä Blancheteaternissa, Oscarsteaternissa ja Vasateaternissa.
Billquistin elokuvaura alkoi 1931 Gustaf Edgrenin draamaelokuvassa Trötte Teodor. Sen jälkeen hänellä oli lähes vuosittain vähintään yksi elokuvarooli. Uraputki päättyi 1959. Seuraavan vuosikymmenen lopussa Billquist näytteli vielä yhdessä elokuvassa.
Billquistin tunnetuimmaksi valkokangasrooliksi muodostui korpraali Revär 91:an Karlsson -sarjan elokuvissa. Hänen taiteellinen monipuolisuutensa jäi jossain määrin suositun Revär-roolin varjoon.
Jussi Markkanen
Pelaajaura
Ennen NHL:ään siirtymistään vuonna 2001, Markkanen pelasi SM-liigaa Tapparassa (vuosina 1995–1996 ja 2000–2001) ja SaiPassa (1996–2000). Markkanen on nykyisin yksi SaiPan liigajoukkueen omistajista ja omisti vuonna 2018 organisaatiosta 19,06 %. Hän on toiminut myös seuran toimitusjohtajana vuoden 2018 toukokuusta lähtien.
Markkanen pelasi suurimman osan NHL-urastaan Edmonton Oilersin joukkueessa. Kauden 2003–2004 hän aloitti New York Rangersissa, mutta palasi jo saman kauden lopulla Edmontoniin. NHL:n työsulun 2004–2005 aikana Markkanen edusti Venäjän Superliigassa Lada Toljattin joukkuetta, jossa hän saavutti 31 voittoa, 9 tasapeliä sekä 9 tappiota. Työsulun päätyttyä Markkanen palasi jälleen Edmontoniin, jossa hän pääsi kauden päätteeksi pelaamaan Stanley Cupin finaaleita Carolina Hurricanesia vastaan Oilersin ykkösmaalivahdin, Dwayne Rolosonin loukkaannuttua. Hän keräsi laajalti arvostusta hyvien otteidensa ansiosta ja pelasi muun muassa yhden nollapelin, mutta Oilers joutui lopulta taipumaan Hurricanesin edessä ja Stanley Cup matkasi Carolinaan.
Kaudelle 2007–2008 Markkanen päätti palata Suomeen ja liittyi Jokereiden vahvuuteen. Seura tiedotti 30. heinäkuuta 2007 pidetyssä lehdistötilaisuudessa Markkasen liittymisestä joukkueeseen. Markkanen ilmoitti toukokuussa 2008 siirtyvänsä TsSKA Moskovan joukkueeseen kaksivuotisella sopimuksella. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi Sveitsin liigan EV Zugiin.
Toukokuussa 2013 julkistettiin Markkasen palaavan neljän Zugissa pelatun kauden jälkeen kaksivuotisella sopimuksella SaiPaan. Hän oli pelannut SaiPassa edellisen kerran keväällä 2000.
Huhtikuussa 2016 Markkanen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Helmikuussa 2017 Markkanen siirtyi loppukauden mittaiselle lainalle sveitsiläiseen EV Zugiin. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi sopimuksensa mukaisesti SaiPaan.
Suomen maajoukkuetta Markkanen edusti Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 sekä maailmanmestaruuskisoissa 2002 ja 2004.
Urheilu-uran jälkeen
Markkanen toimi vuosina 2018-2023 SaiPan toimitusjohtajana. Toukokuu 2023 alussa hän siirtyi seuran urheilujohtajaksi, aiemmin urheilujohtajan tehtävää hoitaneen Jani Valkeapään vastaavasti aloittaessa seuran toimitusjohtajana. Toukokuun lopulla 2023 uutisoitiin Markkasen aloittavan Liigan urheilujohtajana vuoden 2023 elokuussa.
Markkanen omistaa SaiPasta 19,06%.
Yksityiselämä
Syyskuun 22. päivänä 2008 Markkasen nelivuotias poika kuoli pudottuaan Markkasten kerrostaloasunnon ikkunasta alas Moskovassa. Markkanen on naimisissa Sanna Markkasen kanssa ja heillä oli kolme lasta, joista keskimmäinen kuoli. Maaliskuussa 2020 aviopari jätti erohakemuksen Etelä-Karjalan käräjäoikeuteen.
Hirsijärvi
Hirsijärvi (paikallisesti myös Hirsjärvi ) on järvi Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöalueen keskiosan reuna-alueella Salon kaupungissa entisten Kiskon, Kiikalan ja Muurlan kuntien alueella.
Historiaa
pienoiskuva|Vuosina 1870–1907 laaditun senaatin kartaston karttalehti esittää Hirsijärveä ilman eteläisintä osaa. Järven ulkomuoto ei pinnanlaskemisesta ole juurikaan muuttunut. Sen sijaan tässä kartassa esitetyt useat eri lahtien pohjukoissa olleet kosteikot on nykyään kuivattu ja otettu viljelyskäyttöön. Toijan kylä sijaitsi aikaisemmin Kaunistonkosken kohdalla, johon perustettiin 1700-luvulla saha. Sahasta on vielä jäljellä vanhoja patoaltaita. Sahan perusti kauppias Wittfoot vuonna 1744, ja se oli seudun mahtavin. Siinä oli kahdet raamit ja 20 terää, ja se oli pantu verolle 800 toltin tuotannosta. thumb|left|Hirsijärvi kesällä 2017. Järvenpintaa on laskettu 1920-luvulla, jolloin muutamista matalimmista lahdista saatiin lisää peltoa.
Merkittävimpiä rakennuksia Hirsijärven pohjoispuoliskon rannalla on Bergvikin kartano, joka on Aapeli Saarisalon vaimon perintötila. Nykyään siinä toimii Vapaan Evankeliumisäätiön ylläpitämä toimintakeskus. Toinen näkyvä rakennus on V. J. Sukselaisen rakennuttama Koivukankare-niminen huvila järven eteläosassa. Sieltä näkyy etelään pari kilometriä järven selkää ja eteläpohjukassa olevat Pakosaaret.
Järven tila
Hirsijärvi on rehevä järvi, joka saa suuren osan ravinnekuormituksestaan ympäröiviltä peltoalueilta. Kasvillisuus järven rannoilla on runsasta ja satunnaiset leväkukinnot voivat kesäisin laskea järven virkistyskäyttöarvoa. Kokonaisfosfori- ja kokonaistyppipitoisuudet ovat suuria, ja vesi on sameaa ja jokseenkin humuspitoista. Järven syvännepaikat kärsivät happikadosta etenkin loppukesästä, jolloin pohjasedimentistä vapautuu fosforia yläpuoliseen vesimassaan lisäten rehevöitymiskierrettä.
Linnusto
Hirsijärvi ei ole varsinaisesti lintujärvi, mutta siellä pesii vakituisesti silkkiuikkuja, taveja, heinäsorsia, telkkiä ja kanadanhanhia. Joka kesä nähdään harmaahaikaroita, ja joinakin vuosina niitä on siellä pesinytkin. Järvellä käy vakituisesti kalasääski sekä silloin tällöin useita harvinaisempia lintuvieraita, kuten kuikka. Kahlaajista esiintyvät rantasipi, taivaanvuohi ja lehtokurppa. Järven vakituisiin asukkaisiin kuuluvat tietenkin myös lukuisat lokit ja tiirat. Etelä-pohjoissuunnassa kulkeva pitkä järvi houkuttelee muuttoaikoina vesilintuja seuraamaan järven reittiä.
Kalastusmahdollisuudet
Kalastuksen kannalta merkittävin kala on kuha. Haukia ja ahvenia sekä erilaisia särkikaloja on runsaasti. Kalakannan lajisto on laajuudeltaan merkittävä, on kiiskeä, simppua, sorvaa, pasuria ja monia muita. Rapukanta kuoli 1960-luvun alussa rapuruttoon eikä ole sen jälkeen enää palannut. Vaelluskalat eivät kykene vaeltamaan Hirsijärveen johtuen Mommolanjoen padoista. Kalateitä ei ole rakennettu.
Säännöstely
Hirsijärvi on säännöstelty: Kaunistonkosken pato sijaitsee 800 metrin päässä järven luusuasta. Hirsijärvi ja sen laskujoki Mommolanjoki eivät kuulu erityisen suojeluohjelman piiriin, mutta koko vesistö on suojeltu koskiensuojelulailla.
Dario Argento
Dario Argento (s. 7. syyskuuta 1940 Rooma, Italia) on italialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Parhaiten hänet tunnetaan kauhuelokuvista ja gialloista.
Argenton ura alkoi vuonna 1970 Kuoleman lintu -elokuvan myötä. Tunnetuimmat teoksensa hän on tehnyt 1970-luvulla, kuten Verenpunainen kauhu (1975) ja Suspiria – tappavat huokaukset (1977).
Argenton kultakauteen lasketaan usein kuuluvan kuusi elokuvaa: Profondo Rosso (1975), Suspiria (1977), Inferno 80 (1980), Pelkoa ei voi paeta (1982), Phenomena (1985) ja Opera (1987).
Itse ”jännityksen mestari” Alfred Hitchcock antoi nuorelle ohjaajakyvylle tunnustusta kommentoimalla Argenton Verenpunainen kauhu -elokuvaa sanoin: ”Tämä nuori italialaiskaveri alkaa huolestuttaa minua.” Vuonna 2005 Argento ohjasi Hitchcockin teoksista kertovan televisioelokuvan.
Argenton elokuva Neljä kärpästä harmaalla sametilla (1971) kiellettiin Suomessa kokonaan, koska maahantuoja ei suostunut lyhentämään sen useita murhakohtauksia. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa vasta vuonna 2023, joskin se oli julkaistu DVD-tallenteena vuonna 2011.
Tikapuuhermosto
thumb|250px|[[kastemato|Kastemadolla on sydämen sijaan tikapuuhermosto.]] Tikapuuhermosto on alkeellinen hermosto ja sitä tavataan yksinomaan vain selkärangattomilla eläimillä, kuten madoilla ja eri niveljalkais-ryhmillä. Yleensä tikapuuhermoston omaavilla eläimillä ei ole aivoja tai ei kovin kehittyneitä sellaisia. Hermosolmukkeet eli gangliot ovat yleensä eläinten aivojen korvike.
John Alldis
John Trevor Alldis (10. elokuuta 1929 Ilford – 20. joulukuuta 2010) oli brittiläinen kuoronjohtaja ja kapellimestari. Hän tuli tunnetuksi muun muassa toiminnastaan itsensä mukaan nimetyn kuoron johdossa.
Varhaiset vaiheet
Alldis opiskeli Felstedin koulussa, Essexissä, ja pääsi kansalaispalveluksen jälkeen kuorostipendillä Cambridgen yliopiston King's Collegeen, jossa häntä opetti Boris Ord. Alldis itse opetti vuosikymmenen ajan Guildford Schoolissa ja toimi musiikkijohtajana Pyhän Kolminaisuuden kirkossa, Kensingtonissa, kunnes perusti kuoronsa eräiden johtavien nykysäveltäjien tuella.
Oma kuoro
Yleiseen tietoisuuteen 16-jäseninen John Alldis -kuoro tuli vuonna 1962 Alexander Goehrin A Little Cantata of Proverbs -teoksen kantaesityksellä. Nykyteoksia esitettiin myös yhdessä vanhan ohjelmiston rinnalla; toukokuun 1962 konsertissa Holy Trinity Churchissa esityksen ohjelmaan kuului Giovanni Pierluigi da Palestrinan musiikkia ja Malcolm Williamsonin Symphony for Voices -teos viiteen James McAuleyn runoon. Vuonna 1967 seurasi Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla Igor Stravinskyn Requiem Canticlesin kantaesitys, jota varten kuoro harjoitteli Alldisin johdolla. Esityksen kuitenkin johti Pierre Boulez. Vuonna 1981 Alldisin kuoro kantaesitti Harrison Birtwistlen madrigaalin On the Sheer Threshold of the Night Bathin musiikkifestivaalilla.
Alldis teki kuoroineen yhteistyötä myös klassisen musiikin ulkopuolella Pink Floydin ja Duke Ellingtonin kanssa: Pink Floyd tarvitsi kuoroa Atom Heart Mother -albumia varten vuonna 1970, ja lokakuussa 1973 Westminster Abbeyssa kuoro osallistui Ellingtonin viimeisen levytyksen, Sacred Concertin tekemiseen.
Muu toiminta
Alldis johti Guildhall School of Musicin kuoroa 1960-luvun puolestavälistä vuoteen 1979. Lontoon sinfoniaorkesteri kääntyi Alldisin puoleen vuonna 1966, ja tämä perusti orkesterin yhteyteen pysyvän kuoron. Alldis myös laati pantomiimimusiikkia ja johti orkesteria muun muassa vierailijana Manchesterin Halléssa.
Vuonna 1979 Alldis siirtyi Lontoon filharmonisen kuoron johtoon Frederic Jacksonin seuraajaksi. Vuosina 1971–1977 Alldis johti Tanskan radion kuoroa, vuosina 1978–1987 Kansasissa American Choral Symposiumia, vuosina 1989–1990 Israelissa Cameran Singersiä ja vuosina 1985–1998 Alankomaiden kamarikuoroa. Ranskassa Alldis perusti Groupe vocal de Francen, jonka johtajana toimi vuosina 1979–1983. Hän pääsi tekemään yhteistyötä muiden muassa Olivier Messiaenin ja Pierre Boulez'n kanssa.
1990-luvulla Alldis työskenteli Japanissa ja Kiinassa, joista jälkimmäisessä hän johti yhden maan ensimmäisistä Messias-oratorion esityksistä. Wimbledonin sinfoniaorkesteria Alldis johti vuodesta 1971, kunnes sai aivoverenkiertohäiriön vuonna 2004.
Palkinnot ja kunnianosoitukset
Alldis sai kuorotyöstään Grammy-ehdokkuudet vuonna 1974 Adrian Boultin ja vuonna 1978 Georg Soltin kanssa. Vuonna 1994 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n ritari.
Sälskärin majakka
Sälskär on majakka Ahvenanmaan pohjoisosassa Hammarlandin kunnan alueella. Axel Hampus Dalströmin suunnittelema majakka on rakennettu Sälskärin saarelle vuonna 1868. Vuonna 1949 Sälskärin majakka automatisoitiin. Sälskärissä oli kerrallaan 2 majakanvartijaa sekä majakkamestari, joka ei pääasiassa osallistunut majakanvartijan töihin, mutta valvoi sitä. Majakanvartioilla oli oma yhteinen talo ja majakkamestari asui omassa isommassa talossaan. Rakennukset purettiin automatisoinnin jälkeen. Saarella on nykyisinkin tosin 2 rakennusta, joiden väitetään olevan peräisin 1700-luvulta. Majakkamestareina toimivat:
Majakkasaarelle järjestetään kesäisin retkiä, joilla kerrotaan Sälskärin majakan historiasta. Lisäksi Sälskärin vieressä on saari, Norra Sälskär, jossa pesii nykyisin ruokkeja. Majakanvartija Conrad Hägerin poika, Bengt Häger, opastaa retkiä ja on julkaissut vuonna 2004 majakan historiasta kertovan kirjan. Saari on nykyisin hieman metsittynyt ja sen keskellä on lampi. Rakennuksista on jäljellä kiviperustukset, sillä vain laudat purettiin. Myöskään saaren entinen satama ei ole enää jäljellä, mutta alempana kallioilla on liuska, johon laiva kiinnittyy. Majakkaa ovat myös tukeneet vaijerit, koska syysmyrsky vaurioitti majakkaa 1897.
Maaseinä
pienoiskuva|Maaseinä, josta on juuri poistettu muotti. Maaseinä on rakennelmien perustusten, seinien, lattioiden, aitojen jne. rakentamista puristetusta maa-aineksesta. Se voi koostua esimerkiksi mullasta, kalkista tai sorasta. Maaseinä rakennetaan tekemällä ensin muotti, joka täytetään tiiviisti puristetulla maa-aineksella.
Laskeuma
Laskeuma voi tarkoittaa erilaisia asioita:
Benito Guerra
Benito Iván Guerra Latapí (s. 25. maaliskuuta 1985) on meksikolainen ralliautoilija.
Guerra debytoi WRC-sarjassa vuonna 2006 Meksikon rallissa, jossa hän sijoittui sijalle 26. Vuosina 2007-2009 Guerra ajoi yksittäisiä kilpailuja WRC-sarjassa parhaana tuloksena 13. sija Portugalin rallista. Vuonna 2009 Guerra voitti Spanish Production tittelin ja Spanish Gravel tittelin vuonna 2010.
Vuonna 2011 Guerra sai ensimmäiset MM-pisteet sijoittumalla yhdeksänneksi Australian rallissa, hän sai kaksi pistettä.
Haven
Haven tai havens voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo Kuhmon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Kuhmon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kuhmon kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Hanni Wenzel
Hanni Wenzel syntyi Saksan Straubingissa, Baijerin osavaltiossa mutta muutti vuoden ikäisenä perheensä mukana Liechtensteiniin. Vuonna 1974 hän voitti Sankt Moritzissa pujottelun maailmanmestaruuden, mitä seurasivat lukuisat voitot olympialaisissa ja MM-kilpailuissa. Vuonna 1985 hän lopetti aktiiviuransa ja nai itävaltalaisen hiihtäjän Harti Weiratherin, jonka kanssa hänellä on yritysneuvontatoimisto Liechtensteinin Plankenissa. Heillä on tytär Tina Weirather, joka on myös alppihiihtäjä.
Myös Hanni Wenzelin veli Andreas Wenzel ja sisar Petra Wenzel olivat menestyksekkäitä alppihiihtäjiä.
Nuukin tuomiokirkko
Nuukin tuomiokirkko on kirkko Nuukin kaupungissa Grönlannissa. Nuukin tuomiokirkko rakennettiin vuosien 1848–1849 aikana. Kirkon lähellä on kukkula, jolla sijaitsee lähetyssaarnaaja Hans Egeden patsas.
Proteasomi
Valkuaisen hajotuslaite eli proteasomi on yksi solun proteiinikomplekseista, joka pilkkoo muualta kuin solukalvosta tulleita solun valkuaisaineita. Solukalvosta ja solun ulkopuolelta tulleita valkuaisaineita pilkkoo lysosomi. Valkuaisen hajotuslaite tunnistaa pilkottavat valkuaisaineet siitä, että niihin on kiinnittynyt ubikitiini-niminen valkuaisaine.
Frou Frou
Frou Frou on englantilainen elektronista musiikkia soittava duo, joka koostuu Imogen Heapista ja Guy Sigsworthista. He molemmat kirjoittavat kappaleita, tuottavat sekä soittavat instrumentteja yhtyeen kappaleilla, mutta Heap toimii myös laulajana.
David Zucker
pienoiskuva|David Zucker David Zucker (16. lokakuuta 1947, Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja.
Frou Frou
Frou Frou julkaisi ainoan albuminsa Details vuonna 2002. Tämän jälkeen Heap ja Sigsworth ovat keskittyneet soolouriinsa ja muihin projekteihin, mutta pitävät mahdollisena myös tulevaa yhteistyötä.
David Zucker
Yhdessä veljensä Jerry Zuckerin ja Jim Abrahamsin kanssa Zucker ryhtyi työstämään vuonna 1980 elokuvaa Airplane!, jonka kolmikko ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti yhdessä. Yhteistyötä jatkui aina 1990-luvulle saakka, jolloin jokainen lähti soolouralle.
Frou Frou
Aiheesta muualla
Imogen Heap
David Zucker
David Zucker tunnetaan erityisesti elokuvien Mies ja alaston ase (osat I ja II), Pomon tytär, Scary Movie 3, Scary Movie 4 ja Scary Movie 5 ohjaajana.
Fredrik August I
Fredrik August I (saks. Friedrich August I, syntymänimeltään Fredrik (Friedrich) Augustus Joseph Maria Anton Johann Nepomuk Aloys Xavier, 23. joulukuuta 1750 – 5. toukokuuta 1827) oli Saksin kuningas. Hänen vanhempansa olivat Saksin vaaliruhtinas Fredrik Kristian ja Baijerin prinsessa Maria Antonia Walpurgis.
Fredrik August I oli ensin Saksin vaaliruhtinas nimellä Fredrik August III vuodesta 1763. Hän liittyi Napoleonin puolelle, kun tämä oli voittanut Preussin vuonna 1806. Tästä kiitollisena Napoleon antoi hänelle kuninkaan arvonimen. Vuodesta 1806 hän oli Saksin kuningas nimellä Fredrik August I. Osoittaakseen kiitollisuutta Napoleonille hän yhtyi tämän johtamaan saksalaisten valtioiden Reinin liittoon, ja seuraavana vuonna Fredrik August I sai Napoleonilta hallittavakseen Varsovan suurherttuakunnan. Leipzigin taistelussa Fredrik August I:n joukot siirtyivät kuitenkin Napoleonin vastustajien puolelle, kun taas kuningas itse joutui näiden vangiksi. Vuonna 1815 päättyneen Wienin kongressin päätöksen mukaan Fredrik August I:n oli luovutettava Preussille suuria alueita.