cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teresa Orlowski
Teresa Orlowski (s. 29. heinäkuuta 1953 Wrocław) on puolalaissyntyinen, Saksassa pornonäyttelijänä aloittanut pornotuottaja. Hän on VTO-tuotantoyhtiönsä lisäksi esiintynyt interaktiivisissa pornografiateoksissa Mopsparade ja Teresa O. The CD-ROM Edition.
Orlowskin perhe muutti Krakovaan hänen ollessaan vuoden vanha. Vuonna 1979 hän muutti Saksaan. Hän työskenteli siellä tarjoilijana ja lihan tarkastajana. Ensimmäistä kertaa hän esiintyi pornofilmissä 30 -vuotiaana Joey Silveran tähdittämässä elokuvassa Go For It.
Orlowski avioitui vuonna 1982 tuottaja Hans Moserin kanssa, liitto päätyi eroon vuonna 1989.
Oleksandr Volkov
Oleksandr Anаtolijovytš ”Saša” Volkov (,, s. 23. kesäkuuta 1964 Omsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen poliitikko ja koripalloilija. Koripallourallaan hän edusti maajoukkuetasolla Ukrainan lisäksi Neuvostoliittoa ja yhdistynyttä joukkuetta.
Urheilu-ura
Miesten maajoukkuetasolla Volkov edusti pitkään Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiakultaa Soulissa 1988, kaksi MM-hopeaa ja kolme EM-mitalia. Neuvostoliiton hajottua Volkov edusti vielä neljänneksi sijoittunutta yhdistynyttä joukkuetta Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja hetken Ukrainaa. Hän pelasi myös NBA:ssa Atlanta Hawksissa.
Volkov on Ukrainan koripalloliiton kunniapuheenjohtaja.
Poliittinen ura
Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa Volkov valittiin Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Meidän Ukrainamme -liittouman listan 44:ntenä ehdokkaana. Parlamentissa hän kuitenkin liittyi alueiden puolueesta, sosialistipuolueesta ja kommunistipuolueesta koostuvaan liittoumaan, ja seuraavan vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan alueiden puolueen listan 42:sena ehdokkaana. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa hänet valittiin parlamenttiin alueiden puolueen listan 64:ntenä ehdokkaana. Vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen hän kuitenkin erosi alueiden puolueen parlamenttiryhmästä. Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa hän pyrki Verh’ovna Radaan Vahva Ukraina -puolueen listan yhdeksäntenä ehdokkaana, muttei tullut valituksi.
Eero Routamo
Eero Rainer Routamo (31. tammikuuta 1934 Helsinki – 23. lokakuuta 2010 Helsinki ) oli suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston siviili- ja kauppaoikeuden dosentti 1968–1989 ja uudestaan vuodesta 1994. Vaasan kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden professori 1970–1981. Helsingin yliopiston siviilioikeuden (apulais)professori hän oli 1989–1994. Yliopistouransa välillä hän oli yrityselämän palveluksessa Kymmene Oy:n lakiasiain johtajana vuosina 1982–1987.
Routamon oikeustieteellinen kirjallinen tuotanto on laaja. Lisäksi hän julkaisi omakustanteena vitsikirjan Vanhat vitsit – ja uudet.
Kivennavan kirkonkylä
Kivennavan kirkonkylä koostui kolmesta välittömästi toisiinsa liittyvistä kylistä: Kirkonkylä, Tiilimaankylä ja Linnanmäenkylä. Seudun asutus oli vanhaa. Jo 1500-luvun alkupuolella oli Linnanmäellä pienehkö puulinnoitus Ruotsin rajalinna Novgorodin suuntaan. Vuonna 1939 kirkonkylässä oli taloja noin sata. Kirkkomäki oli kylän keskeisin kohta. Mäen päällä sijaitsi puusta rakennettu maalausten koristelema ristikirkko, joka lienee ollut kuudes samalle paikalle rakennettu kirkko.
Kirkonkylä oli Kivennavan hallinnollinen keskus. Pitäjäntupa sijaitsi Kirkonmäellä, pappila Linnanmäellä, jonka laidalla myös Kirkonkylän kansakoulu sijaitsi. Suurin osa kirkonkylä asukkaista sai elantonsa maata viljelemällä. Kivennavan Saha Oy oli tärkeä työpaikka.
Amaryllis (albumi)
Amaryllis on yhdysvaltalaisen Shinedownin vuonna 2012 julkaistu neljäs studioalbumi. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan Yhdysvaltain albumilistan sijalle 4. Yhdysvaltain rock-, alternative-, ja hard rock -listoilla albumi sijoittui ensimmäiselle sijalle. Albumin julkaisi Yhdysvalloissa Atlantic Records ja muualla Roadrunner Records.
Linda Helenius
Linda Helenius (5. heinäkuuta 1894 Pöytyä – 18. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja, lähetystyöntekijä ja kirjailija.
Helenius oli Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijänä Ambomaalla vuosina 1921–1952. Hän hoiti sairaala-asemaa Oukwanyaman alueella ensin Engelassa ja sitten Eenhanassa.
Palsamiköynnöskasvit
Palsamiköynnöskasvit (Schisandraceae, syn. Illiciaceae) on kolme sukua käsittävä siemenkasviheimo lahkossa Austrobaileyales. Kasvien levinneisyyskuva on disjunkti: yhtäältä ne kasvavat Sri Lankassa, Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa, toisaalta Kaakkois-Yhdysvalloissa, Itä-Meksikossa ja Isoilla Antilleilla.
Tuntomerkit
Palsamiköynnöskasvit ovat puuvartisia, joko liaaneja tai puumaisia. Niiden fytokemiallisiin yhdisteisiin kuuluvat eräät terpeenit, flavonolit ja tanniinit. Anatomisia piirteitä ovat putkisolujen eli trakeidien esiintyminen, tähdenmuotoiset vahvikesolut (astrosklereidit) ja limasolujen esiintyminen. Lehti on silmussa kääriytyneenä yläpintaa kohti. Heteitä on vähintään neljä, ja ponnet avautuvat joko sivullepäin tai kukan keskustan puolelta. Kukassa on emiön ulkopuolista solukkoa, jota pitkin siitepölyn siiteputki voi kasvaa sikiäintä kohti (ns. ekstragynoeekkinen kompitum). Kromosomiluku n = 13, 14.
Luokittelu
Palsamiköynnöskasvit kuuluvat Austrobaileyales-lahkossa samaan evoluutiopuun haaraan heimon Trimeniaceae kanssa, joka haara on rinnakkainen heimolle Austrobaileyaceae. Tässä kahden heimon kladissa kukat ovat pienempiä kuin Austrobaileyaceae-heimossa, enintään kolmen sentin levyisiä. Muita eroja on siitepölyssä, luottisolukossa ja siemenaiheen nukelluksen sekä siemenkuoren anatomiassa.
Tähtianikset (Illicium) erotettiin aiemmin omaksi heimokseen Illiciaceae. Se mukaan lukien on palsamiköynnöskasvien heimossa kolme sukua, joista palsamiköynnökset (Schisandra) ja keräliaanit (Kadsura) ovat toisilleen läheistä sukua, joten heimo jakaantuu kahteen ryhmään: kahden vm. suvun muodostamaan ja tähtianisten yksin muodostamaan.
Grästorp
Grästorp on samannimisen Grästorpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 969 asukasta.
Grästorp on aikaisemmin ollut kauppala vuosina 1900–1951.
Sergei Panov
Sergei Jurjevitš Pаnov (, s. 30. kesäkuuta 1970 Rjazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Tuomas (Seitsemän veljestä)
Tuomas (koko nimeltään Tuomas Juhaninpoika Jukola ) on Aleksis Kiven Seitsemän veljestä -romaanin kuvaamista Jukolan veljeksistä toiseksi vanhin. Hän on Aapon kaksoisveli.
Henkilökuva
Ulkoiselta olemukseltaan Tuomas on veljeksistä harteikkain. Lisäksi häntä luonnehditaan ruskeaihoiseksi ja hiuksiltaan hampunväriseksi, kuten veljiäänkin. Tuomaan asema veljeksistä fyysisesti voimakkaimpana on erityisen tärkeä, sillä hänen viiteryhmänsä korostaa raa'an lihasvoiman merkitystä. Tuomas on verraten vähäpuheinen ja hänen toimintansa on melko eleetöntä ja vakaata – niinpä hänestä kasvaa kelpo isäntämies. Väkivahvana miehenä hän voittaa veljesten väliset pienet painiottelut eivätkä Toukolan miehet pärjää hänelle tappeluissa. Tuomaan luonteessa on jyrkkyyttä ja ehdottomuutta. Tämä näkyy tapahtumissa Hiidenkivellä, kun Tuomas on valmis heittämään humalassa riehuneen Laurin härkien eteen: "Pois tieltä! Sinä olit tuomari, minä olen pyöveli ja lakimme täyttyköön. Alas kiveltä ilman armoa, mies!"
Tuomas ei rakenna yhtä hienoja kielikuvia kuin veljensä, vaan murahtelee sanottavansa lyhyesti. Hän on verraten mielikuvitukseton, vailla omia ideoita. Lukemaan Tuomas oppii veljeksistä viidentenä, ennen Timoa ja Juhania. Tuomaan auktoriteetti on vahva: kun hän alkaa puoltaa jotakin, muut veljekset seuraavat pian mukana. Tuomas on myös pitkävihainen, armollisuuden käsite on hänelle melko etäinen, sen sijaan oikeudenmukaisuus on hänelle ominaista. Tuomas on monen lukijan suosikki: mies joka keskittyy tekoihin ja jättää puhumisen vähemmälle.
Romaanin lopulla, kun veljekset Simeonia lukuun ottamatta avioiduttuaan jakavat Jukolan ja Impivaaran tilat, Tuomas saa Impivaaran toisen puoliskon, jota aletaan kutsua Yli-Impivaaraksi. Sen isäntä tunnetaan paitsi voimistaan, myös armeliaisuudestaan köyhiä kohtaan. Hänen puolisonsa on Härkämäen tytär. Kirjailija vertaa Tuomaan elämänkulkua rauhallisesti etenevään virtaan.
Dear Darlin’
Dear Darlin’ on englantilaisen Olly Mursin kappale hänen kolmannelta studioalbumiltaan, Right Place Right Time, joka julkaistiin vuonna 2012. Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 26. toukokuuta 2013.
Olly Mursin mukaan hän on tehnyt kappaleen Eminemin ”Stan”-kappaleen innoittamana.
Tuomas (Seitsemän veljestä)
Teatteri
2000-luvulla Tuomaan roolin ovat näytelleet muun muassa Tom Petäjä Lahden kaupunginteatterissa ja Aimo Räsänen Tampereen Työväen Teatterissa. Helsingin Kaupunginteatterin uustulkinnassa syksyllä 2012 Tuomaan roolin näytteli Priit Pius.
Turun kaupunginteatteriin veljekset palasivat vuonna 2017 Lauri Maijalan dramatisoimassa ja ohjaamassa tulkinnassa. Tuomaana nähtiin tuolloin Pyry Äikää. Ryhmäteatteri tulkitsi Seitsemän veljestä niin ikään 2017, ja suosio oli suuri. Tuomaan roolissa oli Tommi Rantamäki.
Elokuva ja televisio
Wilho Ilmarin filmatisoinnissa Seitsemän veljestä (1939) Tuomasta näyttelee Eino Kaipainen. Jouko Turkan televisiosarjassa Seitsemän veljestä (1989) Tuomaan roolissa on Jarmo Mäkinen.
Darin kieli
pienoiskuva|Darinkielinen tiedote koronaviruksen leviämisen estämiseksi. Darin kieli (dariksi دری, dari tai زبان دری, zaban-i dari, aikaisemmin myös farsi-yi kaboli tai kaboli ) on Afganistanissa puhuttu indoeurooppalaisten kielten indoiranilaisen haaran iranilaiseen ryhmään kuuluva kieli. Se on paštun ohella Afganistanin toinen virallinen kieli. Dari on hyvin lähellä tadžikkia ja persiaa. Kaikkia kolmea voidaankin pitää myös yhtenä samana kielimuotona. Nimitystä dari on alettu käyttämään virallisissa yhteyksissä erotuksena persiaan etenkin poliittisista syistä.
Afganistanin daria ei tule sekoittaa klassisen persialaisen kirjallisuuden kieleen, josta on käytetty nimityksiä farsi-yi dari (”hovipersia”) ja dari.
Levinneisyys ja puhujamäärä
Historiallisesti darin puhujat eivät ole erotelleet darin, tadžikin tai persian kielten puhujia toisistaan, vaan heistä kaikista on käytetty persian puhujia tarkoittavia termejä farsiwanit tai parsiwanit. Käytössä on myös useita paikallisia nimityksiä. Nykyinen ero darin ja tadžikin puhujien välillä Afganistanissa on lähinnä kulttuurillinen. Tadžikit ovat persiankielistä väestöä, joilla ei ole heimorakennetta. Heimokantaisten ryhmien kieleen viitataan vastaavasti useimmiten darina.
Äidinkielenään daria ja sen murteita puhuu noin neljä miljoonaa henkeä. Kieltä osaavat kuitenkin myös monet muut maan etniset ryhmät. Yhteensä puhujia lienee 8–10 miljoonaa. Ethnologue raportoi heitä olevan 8 990 200.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Historia ja murteet
Dari kuuluu iranilaisten kielten lounaisryhmään. Dari tarkoittaa suomeksi hovia ja nimeä on käytetty persian kirjakielestä varhaiselta keskiajalta lähtien. Sillä on yhteinen historia lähisukukieltensä persian ja tadžikin kanssa. Niiden eriytyminen alkoi 1700-luvulla tai eräiden arvioiden mukaan jo 1500-luvulla. Kehitykseen vaikuttivat erilaiset murretaustat ja kielikontaktit. Käytännössä edellä mainitut kielet ovat edelleen niin lähellä toisiaan, että niitä pidetään kielitieteessä usein yhtenä samana kielimuotona. Niillä on kuitenkin myös joitakin eroja. Dari poikkeaa lähisukukielistään erityisesti vokalisminsa, verbijärjestelmänsä ja sanastonsa puolesta. Lainasanoja on saatu varsinkin arabiasta ja paštusta, jotka ovat vaikuttaneet myös darin fonetiikkaan ja morfologiaan.
Kielessä on lukuisia alue- ja paikallismurteita, jotka jakautuvat kahteen murreryhmään. Heratin, Hazaradžatin, Logarin ja Gardizin murteet muistuttavat Iranin koillisosissa puhuttavia murteita. Badakhšanin, Pandžšerin, Kohistanin ja Kabulin murteet ovat lähellä tadžikin kieltä. Kabulin murteesta on kehittynyt eräänlainen yleiskieli.
Asema
Dari on paštun ohella Afganistanin toinen virallinen kieli. 1900-luvulla saakka se toimi maan pääasiallisena kirja- ja yleiskielenä. Paštu sai virallisen aseman vuonna 1936. Afganistanissa puhutusta persian kielestä alettiin käyttää nimitystä dari etenkin poliittisista syistä. Persiaa pidettiin Iranin vaikutusvallan takia uhkana persiankielisten ja etenkin šiialaisten ryhmien keskuudessa. Paštusta yritettiin ensin tehdä maan ainut virallinen kieli. Persian laaja käyttö ja merkitys sai maan hallituksen tekemään siitä Afganistanin toisen virallisen kielen vuonna 1964. Kieleen viitattiin kuitenkin historiallisella nimellä dari esimerkiksi perisalaistyylisen farsi-nimen sijaan.
Kirjakieli
Darin kirjakieli perustuu Kabulin murteeseen. Sen normit ovat toistaiseksi vielä vakiintumattomat. Tiedostusvälineiden kielenkäyttö on lähempänä puhekieltä, kun taas virallisissa yhteyksissä käytetään konservatiivisempaa tyyliä. Kirjaimisto on sama kuin persiassa (arabialainen kirjaimisto, jota on täydennetty neljällä lisämerkillä).
Darinkielisen kirjallisuuden juuret ovat 900–1400-lukujen klassisessa persialais-tadžikkilaisessa kirjallisessa perinteessä. Nykyaikainen kaunokirjallisuus syntyi 1900-luvun alussa. Proosatyylin perustajana pidetään nuorafgaanien ideologia Mahmud Tarzia. Monet kirjailijat kirjoittavat darin lisäksi myös paštuksi.
Oranssipäätangara
Oranssipäätangara (Thlypopsis sordida) on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys ja elinympäristö
Oranssipäätangaraa tavataan Venezuelasta Orinoco-joen laaksosta sekä Amazonin sademetsän alueelta Brasiliasta, Kolumbian eteläosista, Perusta, Boliviasta sekä paikoitellen Paraguaysta ja Pohjois-Argentiinasta. Linnun elinympäristöä ovat jokien ympäristöjen kasvillisuus ja valoisat metsät. Metsien keskiosissa lajia tavataan harvoin. Oranssipäätangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 000 metrin korkeudella meren pinnasta.
Jonatan Kopelev
Jonatan Kopelev (s. 1. lokakuuta 1991) on israelilainen uimari, 50 metrin selkäuinnin Euroopan-mestari.
Kopelev osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Istanbulin lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2009. Arvokisafinaaliin hän selviytyi ensimmäisen kerran Eindhovenin lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2010, jossa oli kahdeksas 50 ja 100 metrin selkäuinneissa. Hän voitti 50 metrin selkäuinnin pitkien ratojen Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 24,73. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän oli samassa lajissa kahdeksas.
Alycia Debnam-Carey
Alycia Jasmin Debnam-Carey (s. 20. heinäkuuta 1993 Sydney, Australia) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvista Myrskyn silmässä (2014) ja The Devil's Hand (2014) sekä Lexan roolistaan sarjassa Eloonjääneet.
Varhainen elämä
Debnam-Carey valmistui Newtown High School of the Performing Arts -taidekoulusta vuonna 2011. Viimeisenä vuotena hän sai HSC-testeistä todella hyvät tulokset. Debnam-Carey on lisäksi opiskellut lyömäsoittajaksi.
Näyttelijän ura
Debnam-Carey sai ensimmäisen näyttelijäroolinsa kahdeksanvuotiaana Rachel Wardin palkintoja voittaneessa lyhytelokuvassa Martha’s New Coat. Vuonna 2006 hän vieraili televisiosarjassa McLeodin tyttäret, ja vuonna 2008 hän esiintyi ensimmäisessä täyspitkässä elokuvassaan, Dream Lifessa.
Debnam-Carey matkusti Hollywoodiin 18-vuotiaana, jolloin hänestä tuli nuorin näyttelijä ABC1:n Next Stop Hollywood -dokumenttisarjassa. Vuonna 2014 hän esiintyi ensimmäisessä suuressa roolissa katastrofielokuvassa Myrskyn silmässä. Tuon jälkeen hän sai The CW -kanavan Eloonjääneet-sarjasta Lexan roolin. Debnam-Carey on saanut kaksi palkintoa roolistaan sarjassa.
Päivän Uutiset (Yhdysvallat)
Päivän Uutiset -nimellä on ilmestynyt kaksi amerikansuomalaista sanomalehteä.
Alycia Debnam-Carey
Näyttelijän ura
Joulukuussa 2014 ilmoitettiin Debnam-Careyn saaneen roolin Fear the Walking Dead -televisiosarjasta, joka on spin-off The Walking Deadistä.
Päivän Uutiset (Yhdysvallat)
Ino Ekmanin Michiganin Calumetissa vuonna 1891 julkaisema Päivän Uutiset oli seudun ensimmäinen suomenkielinen päivälehti. Sen lauantainumero kantoi nimeä Viikon Uutiset. Lehti lakkasi vuoden sisällä. Fred Karinen ja Kalle Haapakoski julkaisivat samannimistä lehteä muutamina numeroina Calumetissa vuonna 1898.
Alycia Debnam-Carey
Näyttelijän ura
Vuonna 2015 Debnam-Carey teki ensimmäisen keskusteluohjelmavierailun Jimmy Kimmel Live! -ohjelmassa. Saman vuoden lopulla kerrottiin Debnam-Carey saaneen pääroolin trilleristä Friend Request (aikaisemmin nimellä Unfriend).
J. A. Torvelainen
Jalmari Aleksanteri (Hjalmar Aleksander) Torvelainen (23. helmikuuta 1878 Viipuri – 8. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen asemapäällikkö ja muistelmakirjailija joka käytti nimimerkkiä J. A. T.
Torvelaisen vanhemmat olivat vaunumestari August Torvelainen ja Karolina Seppänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Viipurin reaalilyseosta.
Torvelainen meni valtion rautateiden palvelukseen 1901 tullen harjoittelijaksi Viipurin rautatieasemalle. Vuonna 1903 hänet nimitettiin sähköttäjäksi Taavetin rautatieasemalle ja 1907 2. luokan kirjuriksi Kaitjärven rautatieasemalle. Torvelainen toimi sittemmin muun muassa 2. luokan linjakirjurina 8. liikennejaksossa ja vt. asemapäällikkönä useilla rautatieasemilla. Hänet nimitettiin vuonna 1931 Perälän asemapäälliköksi.
Suomen sisällissodan aikana Torvelainen oli Karjalan kannaksella Ollilan rautatieasemalla 2. luokan kirjurina. Marraskuussa 1917 Torvelainen oli osallistunut virkamieslakkoon. Hän muisteli kirjassaan Kapinatalvena Kannaksella kohtaamistaan Heikki Kaljusen kanssa. Torvelainen joutui vangituksi 31. tammikuuta 1918 kieltäydyttyään noudattamasta Kaljusen määräystä ja hänet vietiin Terijoen rautatieasemalle Kaljusen kuulusteltavaksi. Hänet vietiin lopulta Viipurin lääninvankilaan vankeuteen vaikka Kaljunen olikin uhannut häntä kuulustelujen aikana useita kertoja ampumisella. Torvelainen joutui myös todistamaan Terijoella, kuinka Kaljunen ampui pakoon yrittäneen vangin ja samalla vahingossa yhden punakaartilaisen. Torvelainen vapautui yhdessä muiden lääninvankilan valkoisten vankien kanssa huhtikuun lopulla 1918.
Torvelainen osallistui Viron vapaussotaan 1919 ja oli aluksi pääesikunnassa esikuntakomendantin käytettävänä ja myöhemmin Pohjan Poikain rykmentissä intendentin apulaisena. Hän osallistui myös Aunuksen retkeen 1919 toimien pataljoonan kansliapäällikkönä. Vuonna 1918 Torvelainen oli jäsenenä komiteassa, joka tutki punaisten puolella sisällissotaan osallistuneita rautatieläisiä. Totvelainen toimi sanomalehtien kirjeenvaihtajana ja hän kirjoitti muistelmateoksen vaiheistaan sisällissodan aikana.
Torvelainen joutui 19. joulukuuta 1931 kyyditetyksi Teuvalla. Torvelaisen mukaan kyse oli yksityisestä kostotoimenpiteestä, jossa kyydityksen tekijät oli johdettu harhaan. Häntä uhkasi samaan aikaan myös virasta erottaminen koska hän oli heinäkuussa 1931 juopotellut Perälän asemalla asemamiesten kanssa. Lehtiuutisen siteeramien paikkakuntalaisten mukaan Torvelainen oli viettänyt Teuvalla juopottelevaa ja paheellista elämää, seurustellut paikkakunnan kommunistien kanssa ja ollut itsekin mielipiteiltään kommunisti. Teuvan kihlakunnanoikeus tuomitsi huhtikuussa 1932 Torvelaisen kahdesta eri juopuneena virkatoimessa esiintymisestä viralta pantavaksi ja korvaamaan valtiolle jutun todistajapalkkioita. Vaasan hovioikeus kumosi kuitenkin heinäkuussa 1932 kihlakunnanoikeuden päätöksen ja vapautti Torvelaisen korvausvastuusta koska syytettä ei ollut näytetty toteen luotettavilla todisteilla.
Teoksia
Nimimerkillä J. A. T.:
Inachóri
Inachóri tai Innachóri (Ινναχώρι; myös transl. Inahóri, Innahóri; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ιναχωρίου, Dimotikí Enótita Inachoríou) on yksi Kíssamoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 912 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|[[Chrysoskalítissan luostari.]] Inachórin kunnallisyksikkö sijaitsee Kreetan saaren länsirannikolla ja käsittää Kíssamoksen kunnan eteläosan. Sen tunnetuimmat nähtävyydet ovat Elafonísin saari ja ranta-alue sekä Chrysoskalítissan luostari. Inachóri oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kíssamoksen kuntaan yhdessä Mýthimnan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat
Inachórin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
Amerikan Uutiset (1893–1914)
Amerikan Uutiset oli vuosina 1893–1914 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Minnesotan Minneapolisissa perustettua viikkolehteä toimittivat Fred Karinen ja August Edwards, joiden joukkoon liittyi Kalle Haapakoski. Yhdistyksen julkaiseman lehden omistus siirtyi pian Kariselle, joka muutti sen jo vuonna 1893 Michiganin Calumetiin. Siellä Amerikan Uutisiin sulautui Hannes Helan vuonna 1890 perustama Kalevan Kaiku. Calumetin siihen aikaan laajalevikkisimmän lehden toimittajana jatkoi teräväkynäinen Haapakoski, joka vastusti etenkin Suomi-Opistoa ja raittiusseuroja.
Amerikan Uutiset on myös nykyään ilmestyvä lehti, joka perustettiin Minnesotan New York Millsissä vuonna 1932 nimellä Minnesotan Uutiset.
Bilibino
Bilibino on kaupunki Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kolyman vesistöön kuuluvien Karalvejem ja Bolšoi Kepervejem -jokien yhtymäkohdassa 653 kilometriä Anadyristä luoteeseen. Kaupunki on Bilibinon piirin keskus.
Asukasluvun kehitys
Oheinen taulukko kuvaa Bilibinon väkiluvun kehitystä vuosina 1959–2010 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan.
Bilibinosta on talvitie Kolymajoelle Zeljonyi Mysiin sekä Itä-Siperian meren rannalla sijaitsevaan Pevekin satamaan. Lentokenttä sijaitsee Kepervejemin kylässä, jonne johtaa 36 km pituinen ympärivuotinen maantie. Talous perustuu kultaa tuottavaan kaivosteollisuuteen. Lähistöllä on Bilibinon ydinvoimala, joka tuottaa lämpöä kaupungille ja noin 75 % alueen sähköstä.
Kaupungissa toimii kaksi lastentarhaa ja kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, vapaa-ajan ja kansantaiteen keskus, kirjastolaitos sekä kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Zolotaja Tšukotka (”Kultainen Tšukotka”).
Carl Wargh (vanhempi)
Carl (Calle) Anders Volter Wargh (sukunimi aik. Nyman; 21. maaliskuuta 1895 Vaasa – 10. maaliskuuta 1937) oli suomalainen taidemaalari.
Warghin vanhempansa olivat laivanvarustaja Anders Nyman ja Sofia o.s. Schoultz. Hän opiskeli Münchenin kuninkaallisessa taideakatemiassa vuosina 1913–1914 sekä André Lhoten johdolla Pariisissa vuonna 1920.
Wargh oli opettajana Vapaassa taidekoulussa 1930-luvulla yhdessä Erkki Kuloveden ja William Lönnbergin kanssa. Hän meni naimisiin taiteilija Meri Genetzin kanssa vuonna 1922.
Dimetyylifumaraatti
Dimetyylifumaraatti on fumaarihapon metyyliesteri. Sen kemiallinen kaava on C6H8O4, moolimassa 144,125 g/mol, sulamispiste 102-105 °C, kiehumispiste 192-193 °C, suhteellinen tiheys 1,37 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 624-49-7. Ainetta on käytetty kulutustavaroissa kuten kenkien, vaatteiden ja huonekalujen homeenestoaineena varastoinnin ja kuljetuksen aikana. Dimetyylifumaraattia on toisaalta käytetty Saksassa pitkään sisäisenä psoriasislääkkeenä, ja sen käyttö on viime vuosina yleistynyt muuallakin Euroopassa.
Dimetyylifumaraatin IUPAC:n antama nimi on dimetyyli-(E)-buteenidionaatti. Dimetyylimaleaatti (CAS 624-48-6) on dimetyylifumaraatin isomeerinen muoto.
Dimetyylifumaraatin markkinoille saattamisen ja markkinoilla saataville asettamisen kulutustavaroissa on kielletty Suomessa 16.4.2009 valtioneuvoston antamalla asetuksella. Aine on aiheuttanut kuluttajissa iho-oireita. Aineen kauppanimenä on Fumaderm.
David Poile
David Poile (s. 14. helmikuuta 1950 Toronto, Ontario, Kanada ) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen Nashville Predatorsin toimitusjohtaja.
Poile on toiminut GM:n virassa Nashvillessä vuodesta 1997 lähtien, ja on toistaiseksi seurahistorian ainoa GM. Vuosina 1982–1995 Poile toimi samassa virassa Washington Capitalsin organisaatiossa.
Yhdysvaltain maajoukkueen managerina Poile on toiminut kaksissa MM-kilpailuissa sekä vuoden 2014 talviolympialaisissa. Lisäksi hän on ollut apulaismanagerina kolmissa MM-kilpailuissa ja vuoden 2010 talviolympialaisissa.
Peliura
Omalla peliurallaan Poile pelasi kolme ottelua AHL-farmiliigan Rochester Americansissa. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä.
Muuta
Poilen isä, Bud Poile, oli entinen jääkiekkoilija, valmentaja ja GM. Hänet valittiin vuonna 1990 Hall of Fameen. Lisäksi hänen setänsä Don Poile pelasi 1950-luvulla 66 NHL-ottelua Detroit Red Wingsissä.
Poile voitti vuonna 2001 Lester Patrick Trophyn merkittävästä jääkiekon hyväksi tehdystä työstä. Hänen isänsä oli voittanut kyseisen palkinnon 12 vuotta aiemmin.
Alois von Aehrenthal
thumb|Alois Lexa von Aehrenthal vuonna 1910. Alois Leopold Johann Baptist Lexa von Aehrenthal (27. syyskuuta 1854 Hrubá Skála, Böömi – 17. helmikuuta 1912 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1906–1912. Hänen johdollaan Itävalta-Unkari liitti lokakuussa 1908 Bosnia-Hertsegovinan itseensä, mistä oli seurauksena kansainvälisiä suhteita koetellut Bosnian kriisi.
Von Aehrenthal oli lähtöisin Lexa-nimisestä varakkaasta maanomistajasuvusta, joka oli aateloitu vuonna 1790. Hän aloitti diplomaattiuransa 1877 attaseana Itävalta-Unkarin Pariisin-lähetystössä ja toimi vuosina 1888–1895 lähetystöneuvoksena Pietarissa, 1895–1899 lähettiläänä Bukarestissa, 1899–1900 ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä sekä 1900–1906 suurlähettiläänä Pietarissa. Von Aehrenthal nimitettiin lokakuussa 1906 uudeksi ulkoministeriksi kreivi Agenor Gołuchowskin seuraajana. Hän omaksui pian edeltäjäänsä selvästi aggressiivisemman ulkopoliittisen linjan, joka suuntautui varsinkin Venäjää vastaan.
Ottomaanien valtakunnassa heinäkuussa 1908 tapahtuneen nuorturkkilaisten vallankumouksen jälkeen von Aehrenthal päätti liittää vuodesta 1878 Itävalta-Unkarin miehittämän Bosnia-Hertsegovinan kokonaan kaksoismonarkiaan, ennen kuin turkkilaiset saisivat sen hallintaansa. Syyskuussa 1908 hän teki Buchlaussa Venäjän ulkoministeri Aleksandr Izvolskin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Venäjä ei vastustaisi Bosnian liittämistä Itävalta-Unkariin, jos Itävalta-Unkari vastaavasti tukisi Turkin salmien avaamista Venäjän sota-alusten käyttöön. Venäjän yllätykseksi Itävalta-Unkari toteutti Bosnian liittämisen vain kolme viikkoa myöhemmin. Tämä herätti tuohtumusta varsinkin Serbiassa, minkä lisäksi Izvolski katsoi von Aehrenthalin huijanneen häntä neuvotteluissa ja sota Venäjän kanssa näytti uhkaavan. Ilman liittolaistensa tukea jäänyt Venäjä kuitenkin perääntyi kiistassa ja tunnusti lopulta 1909 Bosnian kuulumisen Itävalta-Unkarille, minkä myötä kriisi päättyi.
Von Aehrenthal vastusti vuonna 1911 Itävallassa esitettyjä ideoita ehkäissodan aloittamisesta Venäjää tai Italiaa vastaan. Hän pyrki päinvastoin parantamaan Itävalta-Unkarin suhteita Italiaan ja tuki Italian valloituspyrkimyksiä Libyassa, vaikka vaatikin italialaisia pidättäytymään sotatoimista Adrianmerellä. Tämä aiheutti konfliktin hänen ja armeijan esikuntapäällikkö Franz Conrad von Hötzendorfin välillä, sillä Conrad von Hötzendorf vaati Itävalta-Unkaria ryhtymänä ennaltaehkäisevään sotaan Italiaa vastaan. Kumpikin osapuoli erotettiin lopulta tehtävistään, Conrad von Hötzendorf marraskuussa 1911 ja von Aehrenthal alkuvuonna 1912. Hän oli tuolloin jo kuolinvuoteellaan leukemian vuoksi.
Vårgårda
Vårgårda on samannimisen Vårgårdan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 133 asukasta.
Aéroplanes Hanriot et Cie.
pienoiskuva|[[René Hanriot|René ja Marcel Hanriot vuonna 1911.]] pienoiskuva|Hanriot'n lentokoneiden runkojen valmistusta Béthenyssa vuonna 1909.
Aéroplanes Hanriot et Cie., lyhyemmin pelkkä Hanriot oli ranskalainen lentokonevalmistaja, jonka juuret juontuvat ilmailun alkuaikoihin. Ilmailun pioneeri René Hanriot perusti vuonna 1910 lentokoneiden valmistusta varten yrityksen nimeltä La société des monoplans Hanriot. Yrityksen mentyä konkurssiin, sen tilalle perustettiin vuonna 1912 Société de Construction de Machines pour la Navigation Aérienne (CMNA) -niminen yritys, josta ensimmäisen maailmansodan aikana tuli edelleen Aéroplanes Hanriot et Cie. Suuren sodan aikana yhtiö valmisti Hanriot-Dupont (HD.) hävittäjiä ja tiedustelukoneita. Sodan jälkeen yhtiö kävi vielä läpi yhden fuusion ja itsenäistymisen, kunnes se vuonna 1936 fuusioitiin Avions Farman -yhtiön kanssa ja niistä muodostettiin Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Centre (SNCAC).
Historiansa aikana yhtiö toimi Reimsin lähellä Béthenyssa, Pariisin Boulogne-Billancourtissa, Carrières-sur-Seinessa ja Bourgesissa.
Historia
pienoiskuva|Hanriot'n ensimmäinen malli vuodelta 1909. pienoiskuva|Hanriot D.I. 1912 pienoiskuva|Hanriot HD.1 1919 pienoiskuva|Hanriot HD.15 1922-1923
René Hanriot'n elämään kuuluivat olennaisena osana moottorit ja vauhti. Hän rakensi moottoriveneitä ja kilpaili niillä, lisäksi hän ajoi kilpaa Darracqin valmistamilla autoilla. Hänen ensimmäinen lentokoneensa valmistui vuonna 1907, mutta lentoon se nousi vasta loppuvuodesta 1909. Hanriot'n kone muistutti suunnittelultaan Blériot XI -konetta; se oli yksitasoinen ja runkorakenteena oli vaijerein tuettu puinen kehikko. Tämä rakenne kuitenkin hylättiin uudenlaisen mallin tieltä. Hanriot uuden konemallin ensiesittely tapahtui tammikuussa 1910 Brysselissä pidetyssä Salon d'Automobiles, d'Aeronautique, du Cycles et dus Sports -näyttelyssä. Uuden konemallin runko oli venemäisen solakka, puusta valmistettu monokokki. Koneen voimanlähteenä toimi joko 20 hv:n Darracq- tai 40 hv:n Grégoire Gyp -moottori. Mallia valmistettiin kourallinen. Yhdessä Darracq-kilpakollega Louis Wagnerin kanssa Hanriot perusti Reimsin lähelle Béthenyyn lentokoulun. Hanriot'n lentokoneiden valmistus tapahtui samaisessa kylässä. Tavanomaisesta poiketen, Hanriot testasi koneiden uusia ominaisuuksia lentävän mallikoneen avulla. Sen voimanlähteenä käytettiin pientä Dutheil et Chalmers -moottoria.
Vuoden 1910 aikana Hanriot pilotteineen olivat säännöllisiä vierailijoita Ranskan ja Englannin ilmailutapahtumissa. Hanriot'n 15-vuotiaasta Marcel-pojasta tuli nuorin lentolupakirjan haltija ja hän liittyi mukaan isänsä kilpapilottien tiimiin. René Hanriot itse jätti kilpalentämisen sikseen ja keskittyi lentokoneiden suunnitteluun ja valmistukseen.
Hanriot'n vuonna 1911 sotilaskäyttöön suunnittelema kaksipaikkainen malli ei läpäissyt Ranskan asevoimien testejä, pääasiassa koska mallin matala runko jätti lentäjän ja tähystäjän vaille minkäänlaista suojaa. Malli oli suunnittelultaan vanhentunut, eikä sillä ollut käytännössä mitään mahdollisuuksia ajanmukaisia Nieuport-, Morane-Saulnier- ja Deperdussin -koneita vastaan. Aiemmin Nieuportin pääinsinöörinä toiminut Alfred Pagny suunnitteli Hanriot'n vuoden 1912 mallin ja samankaltaisuus Nieuportin kanssa on selkeästi havaittavissa. Koneesta ei kuitenkaan saatu tilauksia Ranskan asevoimien vuoden 1912 kilpailussa ja se kävi kaupaksi muutenkin huonosti. Yritys joutui konkurssiin ja René Hanriot myi sen toiselle suunnittelijalleen, Louis Alfred Ponnier'lle, joka jatkoi sen toimintaa nimellä Société de Construction de Machines pour la Navigation Aérienne (CMNA). Yrityksen johtoon nimettiin insinööri Pagny. Vuonna 1913, nyt 18-vuotias Marcel Hanriot, sai kutsun asepalvelukseen.
Ponnierin tehdas jatkoi yksitasoisen kilpakoneen kehittämistä. Näistä yksi, Ponnier D.III, saavutti toisen sijan vuoden 1913 Gordon Bennett Trophy -kilpailussa.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Marcel Hanriot, joka oli edelleen asepalveluksessa, toimi pommikonelentäjänä. Saksan armeijan etenemisen seurauksena CMNA/Ponnier-tehtaat Reimsissä jäivät rintamalinjan taakse. Tämän johdosta René Hanriot perusti uuden tehtaan Pariisin Levallois'han, nimellä Aéroplanes Hanriot et Cie. Yhtiö aloitti toimintansa lentokoneiden komponenttien alihankkijana, mutta laajensi pian toimintaansa lentokoneiden lisenssivalmistukseen. Merkittävimmät valmistetut mallit olivat Sopwith 1 A.2 ja Salmson 2 A.2. Marcel Hanriot, joka oli haavoittunut vakavasti yöpommituslennolla, vapautettiin asepalveluksesta vuonna 1915. Kuntouduttuaan hän liittyi isänsä tehtaan henkilöstöön. Samoihin aikoihin yhtiöön palkattiin nuori insinööri Emile Dupont Vuonna 1916 aloitettiin Dupontin suunnitteleman HD.1-mallin valmistus. Vaikka se joutuikin Ranskan ilmavoimissa tehokkaamman SPAD VII:n syrjäyttämäksi, niitä toimitettiin Belgian ja Italian ilmavoimille. Kasvaneen kysynnän vuoksi yhtiö perusti uuden tehtaan Pariisin Boulogne-Billancourtiin. Lisäksi yhtiö myi HD.1-koneen valmistuslisenssin italialaiselle Macchi-yhtiölle. Hanriot'n Boulogne-Billancourtin tehtaalla valmistettiin 5000 lentokonetta ja se työllisti 2000 henkilöä.
René Hanriot kuoli marraskuun 7. päivänä vuonna 1925. Hänen perillisensä, Marcel ja tämän kaksi lankoa, uskoivat tehtaiden operatiiviset asiat ammattijohtaja Outhenin Chalandren hoidettavaksi. Vuonna 1930 Hanriot'sta tuli osa Lorraine-Dietrich -yhtiötä, nimellä Lorraine-Hanriot. Fuusio kesti kolme vuotta, kunnes vuonna 1933 kaksi yhtiötä erkaantuivat toisistaan ja Marcel astui perheyhtiön johtoon. Hänen komennossaan yhtiö lähti kunnianhimoiseen hankkeeseen, metallirunkoisen raskaan hävittäjän kehitystyöhön. Tämän hankkeen pohjalta valmistui raskaan kaukohävittäjä H.220:n prototyyppi. Yhtiön menestystuotteiksi nousivat kuitenkin yhteys- ja koulukone H.180/H.182 sekä kaksimoottorinen H.232 koulukone.
Vuonna 1936 Hanriot liitettiin Ranskan ilmailuministeri Pierre Cot'n käynnistämään ilmailuteollisuuden kansallistamisohjelmaan. Hanriot fuusioitiin Farman-yhtiöön ja vuonna 1937 niistä muodostettiin Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Centre -yhtiö. Toisin kuin Maurice Farman, joka protestina kansallistamiselle lähti yhtiöstä, Marcel Hanriot jatkoi yhtenä sen johtajista.
Kapilbastun piirikunta
Kapilbastun piirikunta rajautuu etelässä ja lännessä Intian Uttar Pradeshin osavaltioon. Nepalin naapuripiirikuntia ovat Dang Deukhuri ja Argakhachi pohjoisessa sekä Rupandehi idässä.
Vuonna 2011 Kapilbastun piirikunnan väkiluku oli 571 936 (481 976 as. vuonna 2001). Piirikunta on Nepalin väkirikkaimpia. Piirikunnan pinta-ala on 1 738 neliökilometriä ja väestötiheys 329 as./km2. Hallinnollinen keskus on Kapilbastun kaupunki (myös muodossa Kapilvastu tai Kapilavastu; 30 428 as. 2011), jonka keskustaajama tunnetaan myös nimellä Taulihawa. Touko- ja joulukuussa 2014 piirikuntaan muodostettiin uusia kaupunkeja: Krishannagar, Shivaraj ja Buddhabatika.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä osaksi Nepalin Läntistä alankovyöhykettä, Teraita. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 86,8 % voidaan luokitella alempaan trooppiseen, 12,0 % ylempään trooppiseen ja 1,2 % subtrooppiseen kasvillisuusvyöhykkeeseen. <gallery widths=170px heights=125px>
Rattaat pyörimään
Rattaat pyörimään on raumalaislähtöisten hip hop -tuottajien Jake the Breakin ja Flamin 11. lokakuuta 2010 julkaisema tuottajalevy. Sen julkaisi Karma Musiikki.
Taustaa
Albumilta on julkaistu kolme näytekappaletta: Juno – "Uuden ajan lumisotaa", Stepa – "Koko päivän joka päivä" ja TK, Tuomo, Elastinen, Timo Pieni Huijaus ja Solonen – "Helpompaa hulluna". Kappale "Kuinka korkeelle" julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Singlellä vierailee Joniveli.
Ruynes-en-Margeride
Ruynes-en-Margeride on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Saint-Flourin kaupungista kaakkoon.
Kunnan rajalla on Garabitin viadukti, joka on vuosina 1880-1884 rakennettu rautatiesilta. Se ylittää Truyèrejoen, ja sillan toinen pää sijaitsee joen toisella puolella olevalla Val d'Arcomien kunnassa. 564 metriä pitkä silta otettiin käyttöön vuonna 1888, ja sen suunnittelija oli Gustave Eiffel.
I’m with You (albumi)
I’m With You on Red Hot Chili Peppersin kymmenes studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 29. elokuuta, se sisältää 14 kappaletta ja sen tuottajana toimi Rick Rubin, joka on tuottanut myös yhtyeen edelliset viisi albumia. Albumi on yhtyeen ensimmäinen viiteen vuoteen, edellinen julkaistiin vuonna 2006. Albumi on myös yhtyeen ensimmäinen uuden kitaristin Josh Klinghofferin kanssa. Klinghoffer liittyi yhtyeeseen vuonna 2010, John Fruscianten lähdettyä yhtyeestä vuonna 2009.
Albumilta on julkaistu toistaiseksi kaksi singleä, ”The Adventures of Rain Dance Maggie” ja ”Monarchy of Roses”. Kappaleet ”Look Around” ja ”Did I Let You Know” tullaan julkaisemaan singleinä vuonna 2012, mutta ”Did I Let You Know” julkaistaan vain Brasiliassa.
Tausta
Lopetettuaan Stadium Arcadium -kiertueensa vuonna 2007 yhtye päätti jäädä vuoden kestävälle tauolle, joka lopulta kesti yli kaksi vuotta. Tauon aikana yhtyeen basisti Flea opiskeli vuoden ajan musiikinteoriaa Etelä-Kalifornian yliopistossa. Yhtyeen kitaristi John Frusciante julkaisi kymmenennen sooloalbuminsa nimeltä The Empyrean. Yhtyeen rumpali Chad Smith perusti tauon aikana superyhtyeen nimeltä Chickenfoot, joka julkaisi albumin ja teki kiertueen Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Smith kertoi Billboard-lehdelle tauon olleen hänelle miellyttävä. Lisäksi hän perusteli taukoa: ”Ketään ei voi pakottaa soittamaan, silloin kun ei halua, tai ei ole valmis soittamaan – ei meidän yhtyeessämme.”
Vuonna 2009 Frusciante ilmoitti lähtevänsä yhtyeestä, jotta voisi keskittyä paremmin soolotuotantoonsa. Fruscianten korvaajaksi yhtyeeseen tuli yhtyeen läheinen ystävä ja soittokaveri Josh Klinghoffer, joka esiintyi ensimmäistä kertaa yhtyeen kanssa 29. tammikuuta 2010, Neil Youngille omistetussa konsertissa, jossa yhtye esitti Neil Youngin kappaleen ”A Man Needs A Maid”.
Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis kertoi tauon olleen paikallaan. Hänen mukaansa yhtye työskenteli pitkään Stadium Arcadiumin kanssa, mikä oli uuvuttavaa, kuten albumeiden Californication ja By The Way teko. Myöhemmin Kiedis kertoi Spin-lehdelle, että Fruscianten lähtö yhtyeestä muutti sen jäsenten välistä kemiaa. ”Hän (Frusciante) oli jotain ainutlaatuista, joka muodosti soundimme.” Hän kertoi myös, että on jännittävää, että yhtyeessä on nyt uusi muusikko. Vaikka Fleakin kehui Klinghofferia siitä, että tämä ei ole täysin samanlainen kuin Frusciante, hän myönsi halunneensa lähteä yhtyeestä Fruscianten jätettyä sen. Hän päätti kuitenkin jäädä, huomattuaan rakastavansa yhtyettä ja etenkin Kiedisiä syvästi. ”Mietin, että jos John lähtisi yhtyeestä, en silloin itsekään haluaisi jatkaa siinä. Mutta kun hän oli lähtenyt, tunsin jonkin muuttuvan itsessäni, jolloin tunsin syvää rakkautta yhtyettä ja etenkin Anthonya kohtaan”, Flea kertoi.
Levyn teko
Albumi levytettiin samassa studiossa, kuin vuoden 1999 menestysalbumi Californication. Yhtye alkoi kappaleiden tekemisen Klinghofferin kanssa 12. lokakuuta 2009, jolloin sai alkunsa kappaleet ”Brendan’s Death Song”, joka kertoo yhtyeen läheisestä ystävästä Brendan Mullenista ja osa kappaleesta ”Annie Wants a Baby”. Flea kertoi Stereogumille tehdyssä haastattelussa, että yhtye kirjoitti noin 60 kappaletta, yhdeksän kuukautta ennen studioon astumista Rick Rubinin kanssa. Tuottaja Rubin kertoi, että yhtye oli tuottelias levytysten aikaan. Yhtyeellä oli kasassa tarpeeksi kappaleita, joten se olisi voinut julkaista toisen, Stadium Arcadiumin kaltaisen, kaksilevyisen albumin. Vaikka yhtyeen oli vaikea olla jakamatta kaikkea materiaalia, heidän mielestä kappaleita oli kuitenkin liikaa ja he päättivät, että albumille tulisi 12 kappaletta, mutta koska yhtyeen jäsenet eivät pystyneet päättämään, mitkä 12 kappaletta he ottavat albumille, he päättivät, että albumille tuleekin 14 kappaletta. Rubin kertoi myös, että yhtyeen yhteistyö Josh Klinghofferin kanssa sujuu hyvin: ”Josh on fantastinen. Hän soitti monta vuotta yhdessä John Fruscianten kanssa ja hän on ollut kiertueella yhtyeen kanssa.” Rubin kertoi myös, että Fruscianten ja Klinghofferin soittotyylit eivät eroa paljon toisistaan.
Anthony Kiedis kertoi Spin-lehdelle, että osa albumin kappaleista mietittiin ja suunniteltiin eri tavalla, kuin ennen. Kiedis kertoi myös, että Flean musiikinteorian tiedoilla, yhtye pystyi kirjoittamaan kappaleita tarkemmin. Flean mukaan albumin kappaleet kirjoitettiin ensin sopimaan pianolle, jonka jälkeen ne sovitettiin kitaralle ja bassolle. Ennen yhtye kirjoitti kappaleet suoraan kitaralle ja bassolle. Flea kertoi myös Spin-lehdelle, että ”elämä ja kuolema ovat (albumin) pääteemoja”.
Albumia on inspiroinut afrikkalainen musiikki. Ennen albumin levytystä Josh ja Flea matkustivat Etiopiassa, mikä toi vaikutteita myös albumille. ”Se oli musikaalinen matka. Ulkoilimme joka päivä. Se oli kuin kesäleiri… sitten Flea eksyi ja eksyksissä ollessaan hän kävi läpi monenlaisia tunteita, jotka ovat heijastuneet albumille”, Klinghoffer kuvaili matkaa The Sun -lehdelle. Flea kertoi myös The Sun -lehdelle matkasta: ”Eksyin kaupungissa nimeltä Harar. Se oli todella ihmeellinen kokemus, joka todella muutti kaiken. Kun palasin kotiin, kerroin tarinan Anthonylle (Kiedis) ja hän kirjoitti siitä kappaleen.”
Albumin työnimenä oli Dr Johnny Skinz’s Disproportionately Rambunctious Polar Express Machine-Head. Kun albumille piti antaa varsinainen nimi, aluksi yhtye ajatteli nimetä albumin jonkun sen kappaleen mukaan. Kun Kiedis kertoi tämän tuottaja Rubinille, hän ei pitänyt ideasta, koska ”se saisi meidät vaikuttamaan siltä, että meillä ei olisi tarpeeksi ideoita”. Niinpä Kiedis alkoi miettiä sopivia vaihtoehtoja albumin nimeksi. Lopulta jokainen idea kuulosti huonolta, ”koska ne eivät pystyneet saavuttamaan albumin henkeä”. Lopulta yhtyeen kitaristi Josh Klinghoffer antoi Kiedikselle paperilapun, jossa lukee ”I’m With You”. Aluksi ehdotus aiheutti hämmennystä, mutta lopulta siitä tuli albumin nimi. Klinghoffer kertoi idean tulleen kuin tyhjästä, mutta se vaikutti täydelliseltä.
Kun Flealta kysyttiin, käyttikö yhtye huumeita albumin teon aikana, hän vastasi: ”Vedimme happoa jokaisena nauhoituspäivänä, me kaikki neljä”. Samassa haastattelussa Flea kertoi kuunnellensa levyn teon aikaan ”avantgardistista elektromusiikkia”, Rolling Stonesia ja Johann Sebastian Bachia.
Albumin kuvituksesta ja kansitaiteesta vastaa englantilainen taiteilija Damien Hirst.
Julkaisu
Albumin julkaisupäivä oli Yhdysvalloissa 29. elokuuta. Muualla albumi julkaistaan aikaisemmin. Saksassa, Irlannissa ja Alankomaissa se julkaistiin 26. elokuuta. Albumi julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 29. elokuuta. Suomessa albumi julkaistiin 26. elokuuta.
Albumin ensimmäinen single ”The Adventures of Rain Dance Maggie” julkaistiin 18. heinäkuuta. Single soitettiin maailmanlaajuisesti ensimmäistä kertaa radiossa 13. elokuuta, BBC:n Radio 1:ssä. Single on sittemmin saavuttanut neljä kärkisijaa, Billboardin Alternative Songs ja Rock Songs -listoilla, sekä Kanadan Alternative- ja Active Rock -listoilla. Alternative Songs -listan ykkössijalla yhtye sivuaa ennätystään listaykkösten määrissä listalla. Singlen myötä yhtyeellä on 12 listaykköstä kyseisellä listalla, mikä on enemmän kuin millään muulla yhtyeellä.
Albumin toinen single ”Monarchy of Roses” julkaistiin 14. marraskuuta 2011.
Julkaistuaan albumi saavutti suurta suosiota. Se sijoittui ensimmäisellä viikollaan listaykköseksi 17 maassa, kuten Suomessa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja listakakkoseksi kuudessa maassa. Vaikka albumista tuli nopeasti suosittu, ei se saavuttanut edellisen albumin, Stadium Arcadiumin, myyntilukuja ensimmäisellä viikollaan. Stadium Arcadium myi ensimmäisellä viikollaan 442 000 kappaletta, kun taas tämä albumi myi 229 00 kappaletta. Suomessa albumi myi kultaa toisena päivänään. Lisäksi se nousi listaykköseksi 16 maassa, iTunes Album Chart -listalla.
Albumin arvostelut
Rock Sound -lehden journalisti Amy Bangsin mukaan yhtye on kehittänyt itselleen uraauurtavan soundin, jota se on muokannut albumilla, jonka kokeellisuudesta ”Monarchy of Roses” on hyvä esimerkki. Bangs kertoo, että ”Ethiopian” ja ”Look Aroundin” kaltaiset kappaleet edustavat yhtyeen perinteisempää funk-soundia. Kaiken kaikkeaan I’m With You edustaa sekä yhtyeen perinteistä että uutta muotoa. Arvosanaksi hän antaa albumille seitsemän tähteä kymmenestä.
Rumba-lehden Anton Vanha-Majamaan mukaan albumi on ”yhtyeen luonnottoman kehityskulun kulminaatio”. Hän vertasi yhtyettä U2:een ja The Rolling Stonesiin kirjoittamalla: ”Hikisistä funkkaajista kypsyi ryhmä mielikuvituksettomia setiä, jotka tyytyvät möyhimään omassa kliseesopassaan.” Flean ”iisisti funkkaavia bassokuvioita” hän kuvaa albumin mielenkiintoisimmaksi osaksi. Albumin ”harvinaiseksi huippukohdaksi” Vanha-Majamaa nimeää kappaleen ”Even You Brutus?”
Uncut-lehden journalisti John Lewis oli ensimmäinen, joka kirjoitti albumista arvostelun. Arvostelu löytyy lehden syyskuun numerosta vuonna 2011. Hänen mukaan ”albumilla on selvä, Fruscianten (John) kokoinen reikä, joka saa meidät ajattelemaan, mitä ominaisuuksia hän toi yhtyeeseen, siihen liittyessään. (…) Klinghofferilta puuttuu sama piikikäs kekseliäisyys, joka Frusciantella oli.” Lewisin mukaan kappaleet ”Ethiopia”, ”Look Around” ja ”Factory of Faith” kuulostavat ”Red Hot Chili Peppers -parodialta”. Lisäksi hän kuvasi kappaleen ”The Adventures of Rain Dance Maggie” kitarasooloa ”amatöörimäiseksi”. ”Silti, huonon materiaalin keskellä on kourallinen hyviä kappaleita, kuten ’Even You Brutus’, ’Happines Loves Company’ ja ’Police Station’”. Loppuarvosanaksi Lewis antoi albumille kolme tähteä viidestä.
Kiertue
Kiertue on yhtyeen ensimmäinen neljään vuoteen. Se alkaa virallisesti 11. syyskuuta 2011, mutta tätä ennen yhtye pitää lämmittelyesityksiä Yhdysvalloissa ja Aasiassa. Kiertueen on suunniteltu loppuvan vuonna 2013. Ensimmäiset esitykset olivat yksityis-esityksiä, 27. heinäkuuta Big Surissa ja 29. heinäkuuta Nevada Cityssä. Kummallakin kerralla yhtye soitti ensimmäistä kertaa sen uusinta materiaalia. Elokuussa yhtye esiintyi Aasiassa, ennen albumin julkaisua. Aasian kiertueen aikana The Mars Volta esiintyi yhtyeen kanssa. 30. elokuuta yhtye esiintyi Kölnissä. Konsertti lähetettiin satelliittien kautta elokuvateattereihin maailmanlaajuisesti. Varsinainen kiertue alkoi 11. syyskuuta Kolumbiasta. Etelä-Amerikan jälkeen kiertue jatkui lokakuun alusta joulukuun puoleenväliin saakka Euroopassa. Kiertue jatkuu vuonna 2012, jolloin yhtye esiintyi Yhdysvalloissa, Australiassa ja uudestaan Euroopassa. Yhtye poikkesi myös Suomessa 1. elokuuta 2012 ja esiintyi loppuunmyydyllä Ratinan Stadionilla.
Janne Leino
Janne Henrik Leino (s. 1969 Harjavalta) on apteekkari ja iskelmälaulaja, -sanoittaja ja säveltäjä. Hän on toiminut Charlies-orkesterin laulusolistina vuosina 2004–2010. Nykyään Janne Leino on soolouralla.