cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operaatio Kesä-95
Serbikaupunki Glamoč kukistui 29. heinäkuuta, ja kroaatit olivat vallanneet myös Livnosta länteen olevia kyliä. Operaatio "Kesä-95" teki Bosnian puolelle kiilaa Bosnian serbialueiden ja Kninin Krajinan välille. Eräs serbien huoltotie katkesi, ja kroatian serbialueen Krajinan pääkaupunki Knin joutui saarroksiin kolmelta suunnalta. Kroaattien pioneerit rakensivat teitä Dinaarisille vuorille tulevien hyökkäyksien huoltoa varten. Kesä-95 hyökkäys raivasi osaltaan tietä suurelle Operaatio Myrskylle, joka luhisti Krajinan serbialueen.
Kelidonihappo
Kelidonihappo (C7H4O6) on heterosyklinen dikarboksyylihappo. Sitä esiintyy useissa kasvilajeissa.
Esiintyminen kasveissa ja biosynteesi
Kelidonihappoa esiintyy erityisesti keltamossa (Chelidonium majus), kielossa (Convallaria majalis) sekä useissa Dioscoreales-, Asparagales-, Melanthiales-, Liliales- ja Haemodorales-kasvilahkojen lajeissa.
Kasveissa kelidonihappo muodostaa komplekseja positiivisesti varautuneiden alkaloidien, kuten sanguinariinin kanssa. Tämän tarkoituksena on toimia vastaioneina vakuoleissa, jotka toimivat alkaloidien varastoina ja estää niiden kertyminen konsentraatiogradienttia vastaan. Eräissä kasveissa se toimii myös lehtien sulkeutumista aiheuttavana tekijänä.
Kelidonihapon biosynteesi on osittain epäselvä. Sen lähtöaineina on arveltu olevan fosfoenolipalorypälehappo ja 2-keto-3-deoksiarabinoheptulosonaatti-7-fosfaatti. Isotooppitutkimukset kuitenkin osoittivat, että todennäköisempi lähtöaine fosfoenolipalorypälehapon kanssa on jonkin pentoosin fosfaatti.
Asentohoito
Asentohoito voi tarkoittaa seuraavia:
Jamaica Innin rannikkorosvot
Jamaica Innin rannikkorosvot, myös nimellä Jamaica Innin rantarosvot, (Jamaica Inn) on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen merirosvoelokuva vuodelta 1939. Se oli Hitchcockin viimeinen elokuva Britanniassa ennen kuin hän siirtyi Yhdysvaltoihin. Elokuva muistetaan ennen kaikkea Maureen O'Haran ja Charles Laughtonin vaikuttavista roolisuorituksista. Monet kriitikot ovatkin todenneet, että Jamaica Innin rannikkorosvot on ensisijaisesti Laughton-elokuva – ei Hitchcock-elokuva.
Tarina
Vuoteen 1819 sijoittuvassa elokuvassa arvostettu sir Humphrey Pengallan on Cornwallin rannikolla toimivan rannikkorosvojoukkion salainen johtaja. Rosvot houkuttelevat laivoja karille väärillä majakkavaloilla ja sitten murhaavat matkustajat ja ryöstävät lastin. Nuori Mary saapuu setänsä ja tätinsä vieraaksi Jamaica Inn -majataloon. Mary huomaa pian majatalon olevan rannikkorosvojen päämaja. Hän pelastaa yhden miehen, joka yrittää paljastaa rannikkorosvot. Loppuhuipennuksessa sir Humphrey ja hänen liittolaisensa tapetaan.
Poikkeuksellisesti Hitchcockilla ei tässä elokuvassa ole cameoroolia.
Alkuteos ja käsikirjoitus
Hitchcock oli aloittanut Nainen katoaa -elokuvan kuvausten aikana sopimusneuvottelut David O. Selznickin kanssa. Selznick oli suunnitellut Hitchcockin ensimmäiseksi elokuvaksi Titanicia. Elokuva kuitenkin hyllytettiin elokuussa 1938, eikä Hitchcockia tarvittu Hollywoodissa ennen kuin vuoden 1939 loppupuolella. Hitchcockilla oli siis yhtäkkiä runsaasti aikaa käytettävissään Britanniassa, ja hän ryhtyi etsimään sopivaa materiaalia, josta hän voisi tehdä elokuvan.
Tässä vaiheessa Hitchcock oli jo sopinut Selznickin kanssa, että Daphne du Maurierin romaaniin perustuva Rebekka olisi Hitchcockin ensimmäinen Hollywood-elokuva. Erikoisen sattuman kautta hänelle tarjottiin elokuvattavaksi toista du Maurierin romaania Jamaica Inniä. Romaanin oikeudet oli ostanut Erich Pommerin ja Charles Laughtonin Mayflower Pictures. Hitchcock oli työskennellyt Pommerin kanssa Saksassa elokuvassa Die Prinzessin und der Geiger 1924. Hitchcockin mielestä romaanissa oli ainesta, ja hän allekirjoitti sopimuksen.
Käsikirjoituksen tiellä oli ennen muuta yksi suuri este: Charles Laughton, elokuvan tuottaja ja pääosan näyttelijä. Laughtonilla oli omia ajatuksia roolijaosta, ja siksi käsikirjoitusta oli muokattava lukemattomia kertoja, ennen kuin se olisi uuden roolituksen kannalta uskottava. Lisäksi tuottajat tajusivat äkkiä, että naisia himoitseva pappismies ei menisi yhdysvaltalaisen sensuurin läpi. Uuden muokkauskierroksen jälkeen papista tuli rauhantuomari. Lisäksi tässä vaiheessa Laughton huomasi, ettei hänellä ole tarpeeksi vuorosanoja. Laughton palkkasi J. B. Priestleyn kirjoittamaan hänelle lisää vuorosanoja. Hitchcock oli tästä kaikesta kaikkea muuta kuin tyytyväinen.
Thibron
Thibron tai Thimbron  voi viitata seuraaviin:
Jamaica Innin rannikkorosvot
Roolijako
Elokuvan naispääosaan Pommer ja Laughton olivat löytäneet nuoren ja tuntemattoman Maureen O'Haran. O'Hara oli tehnyt omasta mielestään epäonnistuneen koekuvauksen, jonka Pommer ja Laughton olivat nähneet ja palkanneet hänet elokuvaan My Irish Molly (1938). Jamaica Inn oli seuraava elokuva, ja se oli O'Haran ensimmäinen päärooli. Laughton palkkasi O'Haran myös seuraavaan elokuvaansa Notre Damen kellonsoittaja, joka kuvattiin vielä samana vuonna Hollywoodissa.
Vastaanotto
Alkuperäisromaanin kirjoittanut Daphne Du Maurier ei puolestaan pitänyt elokuvasta. Hänestä se oli niin surkea, että hän jopa harkitsi Rebekan elokuvausoikeuksien perumista.
Jamaica Innin rannikkorosvot ei ole Hitchcockin tuotannossa erityisen arvostetussa asemassa. Lähes kaikki elokuvaa käsittelevät artikkelit alkavat toteamuksella ”Hitchcockin viimeinen elokuva Englannissa”. Allmovien kriitikko toteaa, ettei Jamaica Inn ole aivan niin kurja, kuin monet kuvittelevat. Se tosin kärsii siitä, ettei Hitchcock saanut kuvata sitä haluamallaan tavalla, mutta siinä on kuitenkin muutamia Hitchcockille tyypillisiä piirteitä.
Klaus Sulzenbacher
Klaus Sulzenbacher (s. 3. helmikuuta 1965 Kitzbühel) on entinen itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän kilpaili vuosina 1983–1991 ja voitti urallaan 4 olympiamitalia ja kaksi mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän voitti myös yhdistetyn maailmancupin kokonaiskilpailun kahdesti ja yhteensä 14 maailmancupin osakilpailua.
Sulzenbacher oli ensimmäinen kansainvälisellä tasolla menestynyt itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä ja hänen katsotaan raivanneen uraa Mario Stecherin ja Felix Gottwaldin menestykselle myöhemmin.
Hän on yksi Itävallan menestyneimmistä olympiaurheilijoista. Uransa lopettamisen jälkeen hän on työskennellyt fysioterapeuttina.
Fiorentino
Fiorentino on yksi San Marinon yhdeksästä kunnasta eli castellista. Fiorentinossa on yhteensä 2 120 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 6,57 neliökilometriä. Se sijaitsee maan eteläosassa ja rajautuu Chiesanuovan, Borgo Maggioren, Faetanon, Montegiardinon ja San Marinon kuntiin San Marinossa sekä Monte Grimanon ja Sassofeltrion kuntiin Italiassa.
Fiorentino kuului Malatesta-suvun alueisiin ja se liitettiin osaksi San Marinoa vuonna 1463. Sitä on kutsuttu myös nimellä "Terra dei Castelli" ja kunnan alueella on kolmen linnan rauniot. Kuntaan kuuluvat Capannen, Crocialen ja Pianaccin curaziat.
Elisha Baxter
Baxter syntyi Pohjois-Carolinassa, mutta asui Arkansasissa vuodesta 1852. Hänet valittiin Arkansas'n senaattiin jo vuonna 1854. Hän opiskeli lakia ja istui senaatissa vuoteen 1860 saakka.
Dancing at the Hop
Dancing at the Hop on Bobby Vintonin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 1961.
Elisha Baxter
Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua Baxter kieltäytyi taistelemasta Etelävaltioille. Hän pyrki pakoon Missouriin, mutta joutui pidätetyksi ja sai syytteen maanpetoksesta.
Rekonstruktion aikana Baxter saavutti menestystä lakialalla. Hän kieltäytyi kuvernööriehdokkuudesta vuonna 1874. Hän kuitenkin pyrki epäonnistuneesti Arkansas'n edustajainhuoneeseen vuonna 1878 ja kuoli vuosisadan lopussa Batesvillessä.
Robert Remak
thumb|Robert Remak.
Robert Remak (26. heinäkuuta 1815 – 29. elokuuta 1865) oli preussilainen embryologi, fysiologi ja neurologi. Remak sai lääkärin tutkintonsa vuonna 1838 Berliinin Humboldt-yliopistosta, missä hän opiskeli Johannes Müllerin oppilaana. Tutkinto käsitteli neurologiaa. Remak sai selville sen, että solun alkuperä on toinen, jakautunut solu. Kyseessä on siis solunjakautuminen. Saavutuksistaan huolimatta Remak sai täyden professiouden vasta hyvin vanhana, ja silloinkin häneltä kiellettiin täyden professoriuden tavallisimmat hyödyt. Syynä oli hänen juutalainen uskonsa.
Remakin poika Ernst Julius Remak oli myös neurologi, ja hänen pojanpoikansa, Robert Erich Remak taas oli matemaatikko, joka kuoli Auschwitzin keskitysleirillä vuonna 1942.
Reiichi Mikata
Reiichi Mikata (s. 14. tammikuuta 1967) on japanilainen entinen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili 1990-luvun alussa. Hän voitti olympiakultaa Japanin joukkueessa vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä. Hän voitti myös pronssia hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa niin ikään Japanin joukkueessa.
Skipper
Skipper on hahmo Barbie-nukketuotesarjassa. Hänet esitetään Barbien vanhimpana pikkusiskona. Skipper on teini-ikäinen ja haluaa olla samanlainen kuin Barbie. Hän tietää paljon tietokoneista ja surffaa koko ajan internetissä. Skipperin ulkonäkö on vaihdellut, mutta nykyisin hänellä on ruskeat hiukset, joissa on liila raita. Hahmo esiintyy myös elokuvissa, kuten Barbie: Täydellinen Joulu.
William Redfield
William Redfield (26. tammikuuta 1927 – 17. elokuuta 1976) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjoittaja, joka on näytellyt lukuisissa teatteri-, elokuva-, radio- ja televisiorooleissa. Hänen tunnetuin roolinsa on Hardingin rooli menestyselokuvassa Yksi lensi yli käenpesän. Redfieldillä diagnosoitiin leukemia elokuvan kuvausten aikana. Hän menehtyi sairauteensa alle vuosi elokuvan ilmestymisen jälkeen 49-vuotiaana.
Morsøn kunta
Morsø on Pohjois-Jyllannin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 alussa kunnassa oli 20 196 asukasta, ja sen pinta-ala oli 366,5 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Nykøbing Mors.
Augustus Hill Garland
250px|thumb|right|Augustus Hill Garland Augustus Hill Garland (11. kesäkuuta 1832 – 26. tammikuuta 1899) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko.
Garland toimi vuosina 1874–1877 Arkansas’n kuvernöörinä Elisha Baxterin seuraajana ja William Read Millerin edeltäjänä. Vuonna 1876 hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin ja hän toimi sen jäsenenä maaliskuusta 1877 alkaen. Hänet valittiin uudelle kaudella vuonna 1883, mutta hän erosi senaatista maaliskuussa 1885 Grover Clevelandin nimitettyä hänet Yhdysvaltain oikeusministeriksi. Garland toimi oikeusministerinä vuoteen 1889.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1860-luvulla Garland toimi Etelävaltioiden kongressin jäsenenä, ensin edustajainhuoneessa ja myöhemmin senaatissa.
Garland kuoli vuonna 1899 Washington DC:ssä, United States Capitolin sisällä.
Badr al-Kaddouri
Badr al-Kaddouri (myös Badr El Kaddouri,, s. 31. tammikuuta 1981 Casablanca, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Ukrainan valioliigassa Dynamo Kiovaa.
Seurajoukkueura
Al-Kaddouri aloitti uransa Wydad Casablancassa, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen Ukrainaan Dynamo Kiovaan vuonna 2002. Al-Kaddouri siirtyi 1. syyskuuta 2011 lainasopimuksella Skotlantiin Celticin riveihin. Lopulta helmikuussa 2012 al-Kaddouri palasi takaisin Dynamo Kiovaan.
Hugo Hamilton
thumb|right|150px|Hugo Hamilton Hugo Erik Gustaf Hamilton (21. elokuuta 1849 Husaby − 27. tammikuuta 1928 Karbenning) oli ruotsalainen kreivi ja poliitikko.
Hamilton opiskeli oikeustiedettä Uppsalassa. Opiskeluiden jälkeen hänestä tuli Ruotsin patenttiviraston, Patentbyrån ensimmäinen päällikkö. Vuonna 1895 viraston nimeksi muutettiin Patent- och registreringsverket. Samaan aikaan hän osallistui kunnalliseen ja poliittiseen elämään Tukholmassa, ensin liberaalina. Häntä jopa kutsuttiin "Punaiseksi kreiviksi" (Den röde greven). Hän oli myös toisen ja ensimmäisen kamarin jäsen. Vuosina 1900–1918 hän oli Gävleborgin läänin maaherrana. Kun Karl Staaffista tuli liberaalien johtaja, Hamilton erosi puolueesta. Ajan mukaan hänestä tuli konservatiivi. Arvid Lindmanin hallituksessa hän oli siviiliministeri 1907. Vuosina 1916–1928 hän oli ensimmäisen kamarin puhemies (talman).
Hänen poikaansa Adolf Hamiltonia kutsutaan usein Suomen tykistön perustajiksi.
Luettelo televisiosarjan Simpsonit voittamista palkinnoista
Paras animaatiosarja
* Vuoden 1990 Emmy-gaalassa jakso ”Joulurauha” sai ehdokkuuden erillisenä sarjana, sillä se laskettiin teemajaksoksi eikä osaksi oikeaa sarjaa. Itse sarja kuitenkin voitti.
Jaakko Hautavainio
Jaakko Hautavainio on kuvitteellinen poliisi elokuva- ja kirjasarja Vareksessa. Hän on statukseltaan komisario ja on yksityisetsivä Jussi Vareksen hyvä ystävä. Elokuvissa häntä esittää Ilkka Heiskanen lukuun ottamatta elokuvaa V2 – Jäätynyt enkeli, jossa häntä esitti Jope Ruonansuu.
Anthony Carrigan
Anthony Carrigan (s. 2. tammikuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt esimerkiksi Tyler Daviesiä tv-sarjassa Unohdetut vuosina 2009–2010, sekä Victor Zsaszia 2014–2019 esitetyssä rikossarjassa Gotham.
Carrigan on lapsuudestaan asti kärsinyt alopeciasta, jonka seurauksena hänellä ei nykyään ole ollenkaan hiuksia, kulmakarvoja tai silmäripsiä. Sairautensa vuoksi hänet on usein roolitettu antagonistin rooliin.
Malvakierto
Malvakierto kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi viihtyy kallioisilla alueilla sekä rinteillä. Kasvi kukkii maaliskuun lopulta elokuun alkuun. Kukat ovat väriltään vaaleanpunaisia. Keskustat ovat tummemmat. Kasvin kukat muistuttavat karhunköynnösten kukkia.
Aiheesta muualla
thumb|250px|vasen|Piirros kasvista.
Frank Nitti
Francesco Raffaele Nitto, paremmin tunnettu nimellä Frank "The Enforcer" Nitti (27. tammikuuta 1886 – 19. maaliskuuta 1943) oli italialais-amerikkalainen gangsteri. Nitti oli yksi Al Caponen tärkeimmistä alaisista. Nitti oli vastuussa kaikista voimaa tai väkivaltaa vaativista operaatioista. Myöhemmin Nitti oli keulahahmona Caponen johtamassa Chicago Outfit -rikollisjärjestössä.
Varhainen elämä
Nitti syntyi 27. tammikuuta 1886 pienessä Angrin kylässä Salernon maakunnassa, Campaniassa, Italiassa. Hän oli Luigi ja Rosina (o.s. Fezza) Nitton toinen lapsi ja Al Caponen serkku. Hänen isänsä kuoli vuonna 1888, Frankin ollessa kaksivuotias, ja vuoden sisällä hänen äitinsä meni naimisiin Francesco Dolendon kanssa. Parille syntyi kaksi lasta, mutta kumpikaan ei selvinnyt ja Frank sekä hänen vanhempi sisarensa, Giovannina, jäivät ainoiksi lapsiksi.
Francesco Dolendo muutti Yhdysvaltoihin heinäkuussa 1890 ja Rosina, Giovannina ja Francesco seurasivat perässä kesäkuussa 1893. Perhe asettui 113 Navy Streetille, Brooklyniin, New Yorkiin. Al Caponen perhe asui lähellä ja Nitti oli hyvissä väleissä Caponen vanhempien veljien sekä heidän rikollisjenginsä Navy Street Boysin.
Francesco kävi julkista koulua ja teki erinäisiä töitä koulun jälkeen elättääkseen perhettä. Hän lopetti koulun 7. luokan jälkeen ja alkoi tehdä töitä täysipäiväisesti. Hän työskenteli keilanasettajana, tehdastyöläisenä ja parturina. Samoihin aikoihin Dolendon ja Nittin huonot välit saivat Nittin muuttamaan pois kotoa vain 14-vuotiaana. Rosina ja Dolento saivat muuton jälkeen kaksi lasta, Raphael (s. 1894) ja Gennaro (s. 1896). Hänen 15-vuotias sisarensa meni naimisiin 24-vuotiaan miehen kanssa, Nitti lopetti koulun 7. luokan jälkeen ja työskenteli keilanasettajana, tehdastyöläisenä ja parturina. Huononeva suhde Dolendoon sai Nittin lähtemään kotoa 14-vuotiaana, vuonna 1900, työskentelemään erilaisille paikallisille tehtaille. Noin vuonna 1910, Nittin ollessaan 24-vuotias, Nitti lähti Brooklynista.
Seuraavat vuodet hänen elämässään ovat heikosti dokumentoituja ja vain vähän voidaan varmistaa. Hän on saattanut työskennellä Williamsburgin naapurustossa, Brooklynissa noin vuonna 1911. Hänen uskotaan muuttaneen Chicagoon vuonna 1913, jossa hän työskenteli parturina. Chicagossa Nitti tutustui gangstereihin Alex Louis Greenbergiin ja Dean O'Banioniin.
Nittin tiedetään Texasissa edenneen "Johnny" Jack Nounesin johtamassa Galvestonin rikollisjärjestössä. Nittin kerrotaan varastaneen suuren summan rahaa Nounesilta ja mafioso Dutch Voightilta, minkä jälkeen hän pakeni Chicagoon. Chicagossa Nitti elvytti pian kontaktinsa Greenbergin ja O'Banionin kanssa, jonka jälkeen hän alkoi tehdä rikoksia. Nitti toimi koruvarkaana, viinan salakuljettajana sekä varastetun tavaran kätkijänä. Salakuljetus sai Nittin nimen Johnny "Papa Johnny" Torrion, ja Al Caponen tietoon.
Torrion seuraajan, Caponen, alaisuudessa Nittin maine kohosi. Nitti johti Caponen viinan salakuljetus- ja jakeluoperaatiota, tuoden viskiä Kanadasta ja jakaen sitä salakapakkaverkoston kautta. Nitti oli yksi Caponen ylimmistä luutnanteista, häneen luotettiin johtajantaitojensa ja bisnesälynsä johdosta. Capone piti Nittiä niin korkeassa arvossa, että joutuessaan vankilaan vuonna 1929, hän nimesi tämän mafiaa hänen tilallaan johtavan triumviraatin jäseneksi. Nitti oli operaatioiden johtaja ja Jake "Greasy Thumb" Guzik oli hallinnon johtaja, sekä Tony "Joe Batters" Accardo toimeenpanon johtaja. Lempinimestään ("The Enforcer"; 'pakottaja') huolimatta Nitti käytti mafiasotilaita ja muita väkivaltaisuuksiin sen sijaan, että olisi tehnyt niitä itse.
Chicago Outfit Nittin johtamana
Vuonna 1931 45-vuotias Frank Nitti ja 32-vuotias Al Capone tuomittiin veronkierrosta ja lähetettiin vankilaan. Nitti sai 18 kuukautta vankeutta, kun taas Capone joutui vankilaan 11 vuodeksi. Nitti ei ollut hankala vanki, mutta puolentoista vuoden vankeus oli hänelle vaikeaa suljetun tilan vuoksi. Kun Nitti vapautettiin vuonna 1932, tiedotusvälineet ylistivät häntä Caponen jengin uutena pomona.
Rynnäkkötykki
thumb|250px|[[Syyrialta sotasaaliina saatu Sturmgeschütz III Ausf. G esillä israelilaisessa museossa vuonna 2005. Huomaa edestä katsottuna vasemmalla tornin päällä oleva Rundum-Feuer-tyyppinen kk-jalusta, jolla asetta voidaan käyttää myös vaunun sisältä.]] thumb|250px|Neuvostoliittolainen ISU-152 rynnäkkötykki esillä Ukrainan [[toinen maailmansota|toisen maailmansodan historian kansallismuseossa Kiovassa.]] Rynnäkkötykki on panssaroitu, etupäässä jalkaväen tukitehtäviin tarkoitettu tela-alustainen suorasuuntaustykki, jossa ei yleensä ole kääntyvää tornia. Rynnäkkötykin pääaseena on suurikaliiperinen kanuuna tai haupitsi. Kääntyvän tornirakenteen puuttuminen mahdollistaa raskaamman aseistuksen käyttämisen sekä pienentää tuotantokustannuksia. Rynnäkkötykit ovat jääneet käytöstä pian toisen maailmansodan jälkeen, ja niiden tehtävät ovat siirtyneet taistelupanssarivaunuille, rynnäkköpanssareille ja muille panssarivaunuille.
Frank Nitti
Chicago Outfit Nittin johtamana
Vaikka Nitti johti nimellisesti jengiä Paul "The Waiter" Ricca alapomonaan, todellisuudessa Nitti oli vain keulahahmo. Rikoshistorioitsija Carl Sifakisin mukaan Nittin maine alamaailmassa oli sellainen, että oli "naurettavaa" olettaa, että Tony Accardon, Jake Guzikin, Murray "The Camel" Humphreysin tai Riccan kaltaiset ihmiset olisivat ottaneet häneltä käskyjä. Kaikesta päätellen Riccalla oli todellinen valta ainakin vuoteen 1932 mennessä. Hän oli selkeästi de facto (pomo) vuoteen 1939 mennessä, vaikka olikin teknisesti Nittin alapuolella. Kun Charles "Lucky" Luciano ja Meyer Lansky organisoivat National Crime Syndicate -rikollisjärjestön 1930-luvulla, he pitivät Nittiä mitämättömänä. Lansky ja Luciano pitivät Nitin sijaan Riccaa Chicago Outfitin pomona. Kun Nitti oli keulahahmona, Chicago Outfit laajensi toimintaansa prostituutiosta ja uhkapelistä muille alueille, kuten hallitsemaan ammattiliittoja. Tämä johti monien yritysten kiristykseen.
19. joulukuuta 1932 Chicagon poliisin ryhmä, jota johtivat komisariot Harry Lang ja Harry Miller, ratsasi Nittin toimiston huoneessa 554, osoitteessa 221 North LaSalle Street, Chicagossa. Lang ampui Nittiä kolmesti selkään sekä kaulaan. Sitten hän ampui itseään (pieni haava pehmytkudokseen), jotta ampuminen näyttäisi itsepuolustukselta, väittäen Nittin ampuneen häntä ensin. Myöhemmin oikeudessa hän väitti, että murhayrityksen oli henkilökohtaisesti tilannut vastavalittu Chicagon pormestari Anton Cermak, joka luultavasti halusi eliminoida Chicago Outfitin palveluksena hänelle vastaaville gangstereille. Nitti selvisi ampumisesta ja helmikuussa 1933 hänet vapautettiin syytteestä murhan yritykseen. Saman oikeudenkäynnin aikana Miller todisti, että Lang sai 15 000 dollaria Nittin tappamisesta. Toinen paikalla ollut virkapukuinen upseeri todisti, että Nittiä ammuttiin tämän ollessa aseeton. Kaksi kuukautta myöhemmin Cermakin ampui Giuseppe Zangara, calabrialainen maahanmuuttaja. Tuolla hetkellä Cermak oli puhumassa vastavalitun presidentti Franklin D. Rooseveltin kanssa. Useimmat historioitsijat uskovat, Zangaran omien sanojen ja huoneeseen jätetyn lapun tukemana, että tämä aikoi tappaa Rooseveltin, mutta ampui ohi ja tappoi Cermakin.
Rynnäkkötykki
Suunnittelu
Rynnäkkötykin idean esitti ensimmäisen kerran saksalainen eversti, myöhemmin marsalkka, Erich von Manstein (1887–1973) vuonna 1935 muistiossaan Wehrmachtin komentajalle. Manstein tarkasteli ensimmäisen maailmansodan saattopatterien toimintaa ja esitti jalkaväen tukemista panssaroiduin ja liikkuvin tykkilavetein. Manstein nimitti suunnitelmaansa rynnäkkötykistöksi. Mansteinin suunnitelman mukaan joka jalkaväkidivisioona olisi saanut kolme patteria käsittävän patteriston (Abteilung). Saksassa yksiköt kuuluivat kenttätykistöön. Uuden aseen nimitys oli pitkään vakiintumaton.
Frank Nitti
Yksityiselämä
Nitti avioitui ensimmäisen kerran 18. lokakuuta 1917 Chicagolaisen Rosa ”Rose” Levittin kanssa Dallasissa, Texasissa. Frank ja Rose Nitti erosivat vuonna 1928. Nitti meni pian sen jälkeen Frank naimisiin Anna Ronga Nittin kanssa, joka oli mafialääkärin tytär, sekä Nittien perheen naapuri 1920-luvulla. Pari adoptoi pojan, Joen.
Rynnäkkötykki
Suunnittelu
Manstein tarkensi esitystään seuraavana vuonna. Erityisesti hän korosti, ettei Saksan ulkopuolella ymmärretty panssarivaunujen ja rynnäkkötykkien eroja: vaikka ne muistuttavat suuresti toisiaan, niiden taktinen käyttö tuli erottaa täysin toisistaan. Siinä missä panssarijoukkojen tarkoitus oli pyrkiä läpimurtoon ja toimia itsenäisesti, rynnäkkötykistö puolestaan on jalkaväkidivisioonan apuase. Rynnäkkötykit taistelevat pienissä yksiköissä jalkaväen tukena.
Frank Nitti
Yksityiselämä
Nittin toinen vaimo, Anna Ronga Nitto kuoli 19. marraskuuta 1940, Mercy Hospital -sairaalassa, Chicagossa, täsmentämättömän sisäisen sairauden seurauksena. Nitti meni uudelleen naimisiin Annette ”Toni” Caravettan kanssa 14. toukokuuta 1942. Liitto päättyi Nittin kuolemaan alle vuotta myöhemmin.
Rynnäkkötykki
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset valmistivat runsaasti rynnäkkötykkejä jalkaväen tukivaunuiksi. Päätyyppi Sturmgeschütz III oli eniten valmistettu panssarivaunutyyppi Saksassa toisen maailmansodan aikana. Niitä valmistettiin sodan loppuun asti kaikkiaan 11 960 kappaletta. Sturmgeschützin pääase oli aluksi lyhytputkinen 75 mm:n kanuuna. Helmikuusta 1942 alettiin valmistaa pitempää 75 mm:n StuK 40 (L/48) -kanuunaa, josta tuli Sturmgeschütz III Ausf. G:n pääase. Kanuuna kääntyi sivusuunnassa vain 10 astetta, ja suurempaa sivusuuntausta varten piti telojen avulla kääntää koko vaunua. Saksalaiset myös muunsivat aseistukseltaan vanhentuneita ja sotasaalisvaunuja enemmän tai vähemmän onnistuneiksi rynnäkkötykeiksi.
Rynnäkkötykkejä ei vielä käytetty Saksan hyökätessä Puolaan niiden ollessa vasta kokeiluasteella. Ensimmäiset taistelut, joihin rynnäkkötykit osallistuivat, käytiin Hollannin, Belgian ja Luxemburgin operaation aikana.
Frank Nitti
Kuolema
Vuonna 1943 monet Chicago Outfitin ylimmät jäsenet olivat syytteessä Hollywoodin elokuvateollisuuden kiristämisestä. Syytteeseen asetettuihin lukeutuivat Nitti, Phil D'Andrea, Louis "Little New York" Campagna, Nick Circella, Charles "Cherry Nose" Gioe, Ralph Pierce, Ricca ja John "Handsome Johnny" Roselli. Chicago Outfitin syytettiin kiristävän rahaa osalta suurimmista elokuvastudioista, mukaan lukien Columbia Pictures, Metro-Goldwyn-Mayer, Paramount Pictures, RKO Pictures ja 20th Century Fox. Studiot olivat tehneet yhteistyötä välttyäkseen ongelmilta ammattiliikkeessä (mikä oli jo valmiiksi levoton mafian sekoittamana). Outfitin johtajien tapaamisessa Nittin kotona Ricca syytti Nittiä saaduista syytteistä. Ricca sanoi, että juoni oli ollut Nittin ja FBI-ilmiantajan, Willie Bioffin, Nittin olisi pitänyt mennä vankilaan. Ensimmäisen vankeuden johdosta Nitti oli klaustrofobikko, ja kammosi ajatusta toisesta tuomiosta. Huhuttiin myös, että hän kärsi parantumattomasta syövästä tuohon aikaan. Näiden tai mahdollisesti muiden syiden johdosta hän lopulta päätti riistää oman henkensä.
Päivää ennen hänen saapumistaan suuren valamiehistön eteen jutun käsittelyyn, Nitti söi aamiasta vaimonsa Tonin kanssa heidän kodissaan, Riversidessa, Illinois'ssa. Kun Toni lähti kirkkoon, Nitti sanoi menevänsä kävelylle vaimon ollessa kirkossa. Tonin lähdettyä Nitti alkoi juoda ankarasti. Nitti laittoi takkinsa taskuun ladatun aseen ja lähti kävelemään paikalliselle ratapihalle. Jarruvaunulla hitaasti liikkuneet työmiehet näkivät Nittin kävelevän junaraiteilla ja huusivat tälle varoittaen tätä vaarasta. Nitti käveli pois raiteilta horjuen aitaa kohti. Kaksi aseenlaukausta kajahti. Työmiehet luulivat Nittin ampuvan heitä kohti, sitten huomasivat tämän yrittävän ampua itseään päähän. Ensimmäinen Nittin epävakaalla kädellä ampuma laukaus meni hänen fedoransa läpi. Seuraava luoti paiskautui hänen oikeaan leukaperäänsä ja poistui hänen päälakensa kautta, ottaen mukaansa tupon hiuksia, ja jättäen sen törröttämään hatun laella olevasta reiästä. Viimeisin ja kuolettava luoti meni sisään Nittin oikean korvan takaa ja jäi jumiin hänen kallonsa yläosaan. Pohjoisen Riversiden poliisipäällikkö Allen Rose kiirehti paikalle ylikonstaapelin ja muutaman passipoliisin kanssa. He tunnistivat Nittin välittömästi. Dr. William McNalleyn, oikeuslääkärin toksikologin, tekemän ruumiinavauksen perustella Nittin veren alkoholipitoisuus oli 0.23. Seuraavana päivänä oikeuslääkärin tuomaristo päätti, että Nitti "teki itsemurhan ollessaan tilapäisesti mielenvikainen ja epätoivoisessa mielentilassa".
Rynnäkkötykki
Toinen maailmansota
Sodan lopulla 1945 rynnäkkötykkejä jouduttiin käyttämään panssarivaunujen tapaan taisteluun vihollisen panssareita vastaan. Kesän 1943 kuulalaakeritehtaiden pommitusten jälkeen rakennettiin erityisesti panssarintorjuntaan tarkoitettuja rynnäkkötykkejä kuten Jagdpanther, Jagdpanzer IV sekä raskas 70 tonnin Jagdtiger, jossa oli erittäin tehokas 128 mm:n PaK 44 L/55 -kanuuna ja sodan paksuin, 250 mm:n etupanssarointi tornissa.
Myös Neuvostoliitossa käytettiin sodan aikana rynnäkkötykkejä. Siellä niitä nimitettiin Samohodnaja ustanovkaksi (itseliikkuva lavetti). Yleisimmät mallit olivat SU-85, SU-100, SU-122, SU-152 ja ISU-152.
Frank Nitti
Kuolema
Frank Nitti kuoli 19. maaliskuuta 1943, 57 vuoden ikäisenä. Nitti on haudattu Mount Carmel Cemetery -hautausmaalle, Hillsideen, Illinois'hin. Spekulaatio itsemurhan tehneen hautaamisesta katoliselle hautausmaalle on jatkunut sinnikkäästi. Nittin hauta on löydettävissä vasemmalta Roosevelt Roadin pääsisäänkäynniltä katsoen, noin 15 metrin päässä aidasta. Se on nimikoitu "Nittolla". Portilta oikealla on perheen palsta, millä sijaitsee Al Caponen hauta, mikä on merkitty noin kaksimetrisellä valkoisella kivimonumentilla. Suoraan portilta eteenpäin on Dion O'Banionin ja Hymie Weissin haudat, molemmat North Side Gangin jäseniä ja Chicago Outfitin tappamia.
Rynnäkkötykki
Suomi
Sturmgeschütz III:t eli "Sturmit" olivat Suomessa jatkosodan lopussa Panssaridivisioonan Rynnäkkötykkipataljoonan kalustona. Suomalaiset tuhosivat näillä rynnäkkötykeillä kymmeniä vihollisen panssarivaunuja kesän 1944 ratkaisu­taisteluissa. Suomalaisten käyttö ei eronnut suurestikaan saksalaisesta käytöstä. Vaunuja käytettiin pääasiassa jääkärien välittömänä tulitukena, mutta myös puolustuksessa lähinnä panssarintorjuntaan. Suomella oli käytössään myös sotasaaliina saaduista BT-42-panssarivaunuista Suomessa muutettuja rynnäkkötykkejä, joissa oli pyörivä torni ja 114 mm:n haupitsi. Ne osoittautuivat kuitenkin varsin tehottomiksi sen aikaisessa sodankäynnissä.
Frank Nitti
Populaarikulttuurissa
Frank Nittiä on esitetty monituisia kertoja televisiossa ja elokuvissa: Jääkiekkomaalivahti Antero Niittymäki on käyttänyt Nittin kuvaa kypärässään heidän nimiensä samankaltaisuuden vuoksi.
Rynnäkkötykki
Suomi
Suomessa StuG III:t olivat koulutuskäytössä vielä muutama vuosi sodan jälkeenkin. Lopullisesti ne poistettiin käytöstä vasta 1960-luvulla. Tämänkin jälkeen niitä käytettiin kiinteinä tykkipesäkkeinä eri puolilla maata lentokenttien ja rannikkoväylien suojaamiseksi. 1980-luvulla ne poistettiin tästäkin tehtävästä.
William Read Miller
pienoiskuva|William Read MillerWilliam Read Miller (23. marraskuuta 1823 – 29. marraskuuta 1887) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Arkansas'n osavaltion kuvernöörinä vuosina 1877–1881.
Miller syntyi Batesvillessä, Arkansas'ssa, ja opiskeli lakia. Hänet on haudattu Mount Holly Cemeteryyn Little Rockiin.
Fredensborgin kunta
Fredensborg on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 40 866 asukasta, ja sen pinta-ala oli 112,1 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Kokkedal (osa Hørsholmia).
Karl Hildebrand
thumb|right|150px|Karl Hildebrand Karl Emil Hildebrand (24. syyskuuta 1870 Tukholma - 23. kesäkuuta 1952), oli ruotsalainen historioitsija, poliitikko, kirjailija ja kauppamies.
Hän oli Hans Hildebrandin poika. Hänestä tuli filosofian tohtori Uppsalassa 1898, mutta aloitti tämän jälkeen lehtimiesuransa Stockholms Dagbladetissa. Hän myös toimi oikeistopoliitikkona toisessa ja ensimmäisessä kamarissa. Poliittisen uran jälkeen hän keskittyi liike-elämään. Hildebrand on myös kirjoittanut paljon kirjoja historiallisista ja poliittisista aiheista.
King
King voi tarkoittaa esimerkiksi:
Henkilöitä
King on kuningasta tarkoittava englannin kielen sana, joka esiintyy myös sukunimenä. Tunnettuja King-nimisiä henkilöitä ovat:
Montegiardino
Montegiardino on yksi San Marinon yhdeksästä kunnasta eli castellista. Montegiardinossa on yhteensä 793 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 3,31 neliökilometriä, joten se on San Marinon kunnista pienin. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa ja rajautuu Fiorentinon ja Faetanon kuntiin San Marinossa sekä Monte Grimanon ja Sassofeltrion kuntiin Italiassa.
Montegiardino kuului Malatesta-suvun alueisiin ja se liitettiin osaksi San Marinoa vuonna 1463. Kunnassa sijaitsee San Marinon yliopiston taloustieteen ja teknologian tiedekunta. Kuntaan kuuluu vain yksi curazia, Cerbaiola.
Kobolttioksidi
Valmistus ja käyttö
Kobolttioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla koboltin sekaoksidia noin 800 °C lämpötilaan. Tällöin syntyy kobolttioksidin lisäksi happikaasua.
Kobolttikarbonaattia kuumentamalla vapautuu hiilidioksidikaasua ja syntyy kiinteää kobolttioksidia. CoCO3 → CoO + CO2
Kobolttioksidia on myös mahdollista valmistaa kuumentamalla kobolttihydroksidia. Kobolttioksidi saostuu natriumhypokloriittia sisältävistä liuoksista.
Kobolttioksidia käytetään pieninä määrinä värjäämään lasia ja keramiikkaa siniseksi. . Kobolttioksidi värjää lasin hyvin vahvasti siniseksi ja sitä käytetään hyvin pieniä määriä. Suuret määrät yhdistettä värjää keramiikan tai lasin lähes mustaksi.
Valtakunnansuunnittelutoimisto
Valtakunnansuunnittelutoimisto oli vuosina 1956–1973 Suomessa toiminut toimisto, joka oli valtioneuvoston kanslian alainen. Se teki koko maata koskevaa aluepoliittista suunnittelua.
Kymenkäänteen kalliomaalaus
Kallio ja sen sijainti
Kymijoen vesiretin varrella Kettujärvessä on niemenkärki niin kutsutussa Kymenkäänteessä. Niemessä oleva rantakallio putoaa suoraan veteen ja sen etelään katsovassa osassa on punaväriä.
Kobolttioksidi
Valmistus ja käyttö
Kobolttioksidia voidaan käyttää valmistettaessa litium-ioniakuissa käytettävää litiumkobolttioksidia.
Kymenkäänteen kalliomaalaus
Maalaus
Kalliomaalauksesta ei erotu tunnistettavia kuvioita, mutta värin ja sijaintinsa perusteella se vaikuttaa aidon kalliomaalauksen jäänteeltä. Maalausalue on 68×51 senttimetrin kokoinen. Punavärin värisävyjen ja sen saturaation vaihtelut antavat olettaa, että maalauksessa olisi ollut kuvioita.
Valtakunnansuunnittelutoimisto
Toimistolla oli julkaisusarja Valtakunnansuunnittelutoimiston julkaisusarja, johon kuului kaksi sarjaa, A-sarja vuosina 1959–1970 ja B-sarja vuodesta 1964. A-sarja sisältää 24 julkaisua. Toimisto teki useita tutkimuksia sodanjälkeisten suurten ikäluokkien yhteiskunnalle aiheuttamista ongelmista ja esitti, mitkä tekijät vaikuttavat ongelman ratkaisuun, esimerkiksi julkaisun Nuorten koulunkäyntimahdollisuudet ja työmarkkinoille tulo vuosina 1955–1965 (Valtakunnansuunnittelutoimiston julkaisusarja A:12. Helsinki 1962).
Stefano Giovannoni
Stefano Giovannoni (s. 1954 La Spezia, Italia) on italialainen arkkitehti, teollinen muotoilija ja sisustussuunnittelija. Hän valmistui arkkitehdiksi Firenzessä 1978 ja työskentelee nykyisin Milanossa. Hän toimii Milanon Domus-akatemian rehtorina Università del Progetto in Reggio Emilia:ssa.
Yhteistyötä hän tekee mm. seuraavien yritysten kanssa: Magis, Seiko, Kankyo, Oras ja Siemens. Alessin muovitavaroista valtaosa on Giovannonin suunnittelemia, samoin kuin suomalaisille tuttu pisaranmuotoinen Bliw-nestesaippuapakkaus (2002).
Bloody Kisses
Bloody Kisses on Type O Negativen kolmas albumi ja ensimmäinen yhtyeen läpimurtolevy. Levyllä yhtyeen raaka ja vihainen soundi on hieman laantunut ja esimerkkejä siitä on tempon hidastuminen, melodiset ja tunteelliset kappaleet korvaten vihaiset ja aggressiiviset, Punkhenkiset mätöt. Albumi, tosin sisältää vielä muutaman kappaleen, joka muistuttaa yhtyeen vanhaa tuotantoa kuten "Kill All the White People" ja "We Hate Everyone". Molemmat kappaleet ovat vastalauseita bändin natsi -ja rasistikohulle. Albumi saattaa kuulostaa radioystävällisemmältä, mutta vaikka musiikki on "rauhoittunut" edeltäjiinsä nähden, on se myös avannut itseensä aivan uusia ulottuvuuksia raskaudessa ja melankoliassa. Tämä muovasi Type O Negativelle tyypilliset elementtinsä, jotka usein leikittelivät tuskallisen hitailla ja äärimmäisen raskailla Doom Metal-kappaleilla. (Esim Suspended in Dusk ja Bloody Kisses) Bloody Kissesillä pyrittiin siis yhdistämään ilmeisen radioystävällistä goottimetallia ja painostavan raskasointista Doom Metallia. Albumilla on kuivaa ja satiirista huumoria sanoituksissa ja kappale "Black No.1" on sekä parodia, että kunnianosoitus Goottistereotypioille. Peter Steele on maininnut pitävänsä Bloody Kissesiä ensimmäisenä "täysiverisenä" Type O-albumina.
Stefano Giovannoni
Stefano Giovannoni on saanut lukuisia arvokkaita huomionosoituksia :
HMS Gustaf V
HMS Gustaf V oli Ruotsin laivaston Sverige-luokan rannikkopanssarilaiva, joka palveli muun muassa toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Kockums Mekaniska Verkstadilta Malmöstä. Alus laskettiin vesille 31. tammikuuta 1918 ja valmistui 9. tammikuuta 1922.
Palvelus
Maailmansotien välillä Ruotsin laivasto vieraili ahkerasti Itämeren satamissa, ja rannikkopanssarilaivat olivat tietenkin merkittävä osa vierailuita. Gustaf V, HMS Drottning Victoria ja neljä miinanraivaaja vierailivat 5. heinäkuuta 1924 Tallinnassa, mistä ne jatkoivat Ruotsin rannikkolaivaston kanssa (yhteensä 36 alusta) Helsinkiin. Kesällä 1926 alus vieraili sotaharjoitusten yhteydessä HMS Sverigen kanssa Kööpenhaminassa.
Alus nykyaikaistettiin 1927–1930, jolloin sen etummainen masto lyhennettiin ja muutettiin kolmijalkaiseksi. Samalla mastoon asennettiin tulenjohtokeskus ja mahdollisesti erilaisia sensoreita. Aluksen ilmastointia parannettiin, ja etummainen torpedohuone muutettiin tykistön käyttöön. Alukselle rakennettiin myös uusi tiloja, kuten rannikkolaivastonkomentajan ja ilmatorjunnanjohtokeskukset.
Keväällä 1930 alus oli Drottning Victorian sekä hävittäjien HMS Ehrensköldin ja HMS Nordenskjöldin kanssa laivastovierailulla Swinemündessa, jonne osasto saapui 9. huhtikuuta. Alus teki 1933 purjehduksen, jonka aikana se vieraili seuraavissa satamissa: Alus oli huollettavana 1936–1938, jolloin kuusi aluksen kattiloista vaihdettiin kahteen öljykäyttöiseen. Samalla osa hiilivarastoista muutettiin öljytankeiksi ja loput majoitustiloiksi. Aluksen ammusvarastot muutettiin yhteensopiviksi uusien ammustyyppien kanssa, ja etummainen 150 millimetrin kaksiputkinen tykkitorni vaihdettiin neljään Boforsin 40 millimetrin m/36 -ilmatorjuntatykeillä. Lisäksi taaempi masto poistettiin, ja 90 cm etsintävalo korvattiin 110 cm valolla.
Karlskronassa pidetyissä ilmatorjuntaharjoituksissa 9. maaliskuuta 1939 aluksen mastoihin törmäsi lentokone, jonka miehistön jäsenistä kaksi sai surmansa.
Toinen maailmansota
Gustaf V oli toisen maailmansodan alussa rannikkolaivaston lippulaivana. Harjoituksessa Gotlannin länsipuolella 17. heinäkuuta 1940 aluksen kattilahuoneessa räjähti, jolloin kahdeksan merisotilasta sai surmansa välittömästi ja kaksi muuta myöhemmin. Onnettomuuden jälkeen rannikkolaivaston komentaja esikuntineen siirtyi Sverigelle. Alus siirrettiin Tukholmassa telakalle, jossa se viipyi kuukauden ennen paluutaan palvelukseen.
Sodan jälkeen
Alus siirrettiin reserviin 1. huhtikuuta 1957, minkä jälkeen se makasi ankkuroituna Karlskronassa. Kaksi aluksen 152 millimetrin tykkiä siirrettiin Kalixlinjalle Pohjois-Ruotsiin, jossa ne sijoitettiin osaksi linnoitustykistöä. Alus myytiin 1970 romutettavaksi Göteborgiin.
Postitie Hämeessä
Postitie Hämeessä on Werner Holmbergin maalaus vuodelta 1860.
Ihannekuvamaisessa maalauksessa postikärryt ajavat metsän läpi mutkaisella tiellä. Teos on tehty Düsseldorfissa, jossa pohjolan kesytön luonto oli tuolloin suosittua. Tapana oli myös kuvata maisemia yksityiskohtaisesti sekä romanttiseen tapaan tunteisiin vedoten. Luonnokset tehtiin maastossa, mutta varsinainen maalaus ateljeessa. Ulkoilmamaalaukseen viittaa Postitien valonkäyttö.
Postitie Hämeessä hankittiin ensin Helsingin yliopiston piirustussaliin kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen, mutta se siirrettiin Ateneumiin vuonna 1905.
Vastaanotto
Postitie Hämeessä on ollut suosittu viittauskohde taiteessa. Muun muassa Marko Lampisuo on tehnyt maalausta kommentoivia grafiikan töitä.
Jean-Claude Arifon
Jean-Claude "Kiki" Arifon (16. marraskuuta 1926 Marseille, Bouches-du-Rhône, Ranska – 8. heinäkuuta 2005) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu.
Kiki Arifon karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Lontoon 1948 olympialaisissa ajalla 52,3 s. Pariisissa 9. syyskuuta 1948 hän juoksi Euroopan ennätyksen 51,6 s. Vuonna 1947 hän oli parantanut jo Ranskan ennätystä ensin aikaan 52,3 s ja viikkoa myöhemmin aikaan 52,1 s. Vuonna 1948 hän voitti uransa ainoan Ranskan mestaruuden. Hänen juoksu-uransa päättyi, kun hän jäi kiinni kilpatovereilta varastamisesta.
Arifonin ennätysaika 51,6 s säilyi Ranskan ennätyksenä yli kahdeksan vuotta. Seuratasolla hän edusti Stade Marseille UC:tä. Hän on pituudeltaan 185-senttinen ja painoi aktiivivuosinaan 75 kiloa.
Edom
pienoiskuva|upright|Muinaisen Edomin alue. Edom oli myöhäisrautakautinen valtakunta nykyisen Etelä-Israelin ja Lounais-Jordanian alueella. Se oli Juudan alaisuudessa noin vuoteen 850 eaa., jolloin se itsenäistyi. Vuosina 800–650 se oli Assyrian alaisuudessa. 6. vuosisadalla eaa. se oli hetken aikaa Babylonian provinssi. Sen jälkeen siitä tuli osa Persian valtakuntaa.
Edom tarkoittaa punaista. Nimi tulee todennäköisesti Aravanlaakson itäpuolisista punaisista hiekkakivivuorista.
Edomilaisten pääjumala oli ”Quaus”, mikä tarkoittaa kaarta ja viittaa mahdollisesti sateenkaareen. Quaus oli sään jumala, joka sai myöhemmin myös sotaisia ominaisuuksia. Mahdollisesti Quausin ylivoimaisen aseman takia, ja koska Vanhassa testamentissa sateenkaari on Jumalan ja ihmisen liiton merkki, edomilaisia pidetään joissain paikoissa Raamatussa Jahven seuraajina.
Edomilaiset sulautuivat 300-luvulla arabialaisiin nabatealaisiin.
Edomilaiset ja Raamattu
Raamatun mukaan edomilaiset polveutuvat Iisakin pojasta Esausta. Esaun veli oli Jaakob, josta taas polveutuivat israelilaiset. Raamattu kertoo tarinan, jossa Jaakob viekkaudella saa sokealta isältään esikoisen oikeuden. Iisakin tajutessa, miten Jaakob on huijannut häntä, hän sanoo Esaulle:
Tarinaa on muun muassa pidetty vertauksena siitä, miten ovela Israel onnistui syrjäyttämään ja alistamaan vanhemman Edomin valtakunnan, mutta myöhemmin Edom kuitenkin vapautui Israelin vallasta.
Valitusvirsissä Uusin maa sijoitetaan Edomin alueelle.
Edomilaiset ja Talmud
Talmudissa nimi "Edom" tarkoittaa Rooman valtakuntaa. Juutalaisen myytin mukaan Romulus ja Remus olivat Esaun jälkeläisiä, ja Rooman syntymyytti - kaksoset, jotka joutuvat riitaan - muistuttaa suuresti Esaun ja Jaakobin tarinaa. Varhaiskeskiajalla kasaarit käyttivät nimeä "Edom" Bysantin keisarikunnasta.
Frederikssundin kunta
Frederikssund on pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 45 327 asukasta, ja sen pinta-ala oli 248,5 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Frederikssund.
Hans Hildebrand
thumb|Hans Hildebrand Hans Olof Hildebrand Hildebrand (5. huhtikuuta 1842 Tukholma – 2. helmikuuta 1913) oli ruotsalainen historioitsija ja arkeologi.
Hänestä tuli filosofian tohtori Uppsalassa 1866, ja tämän jälkeen hän teki pitkän uran Ruotsin instituutioissa. Oscar Monteliuksen sivulla hän laati uudenaikaisen arkeologisen tutkimusputken Ruotsiin. Hän kritisoi kirjallisten lähteiden käyttöä muinaistutkimuksessa ja oli sitä mieltä, että vain esinelöydöillä pystyttiin todistamaan muinaisia asioita. Hän tuli Ruotsin riksantikvarieksi isänsä Bror Emil Hildebrandin jälkeen 1879.
Turun linnan katoliset kappelit
thumb|300px|Nunnakappeli. Pylväs ei enää kanna 1950-luvun alussa rekonstruoitua tähtiholvia. Turun linnassa on aktiivikäytössä olevan luterilaisen Linnan kirkon lisäksi kaksi historiallista katolisena aikana 1400-luvulla valmistunutta kirkkotilaa: Nunnakappeli ja Sturen kirkko.
Nunnakappeli
Nykyään Nunnakappelina tunnettu tila on rakennettu 1300- ja 1400-lukujen vaihteessa. Sen katon holvia pidetään ensimmäisenä Suomeen rakennettuna tähtiholvina, holvauksen oletetaan valmistuneen 1400-luvun alussa. Turun linnan historiaa tutkineen C.J. Cardbergin mukaan huone tehtiin suoraan kappeliksi, Turun maakuntamuseon pitkäaikainen johtaja Knut Drake katsoo sen toimineen aluksi juhlatilana. Vuonna 1885 ilmestyneessä julkaisussa tilaan viitataan ”entisenä munkkikirkkona”.
Huoneen nykyinen nimi viittaa kuitenkin Katariina Jagellonicaan, Juhana-herttuan puolalaissyntyiseen puolisoon. Hän saapui synnyinmaastaan Turun linnaan jouluaatoksi 1562 ja lähti sieltä seuraavan vuoden loppukesällä, kun Juhana oli vangittu ja kuljetettu Ruotsiin. Katariina Jagellonica oli Puolan kuninkaan tytär, uskonnoltaan katolinen ja toi mukanaan loisteliaat myötäjäisensä sekä oman hoviväkensä, johon kuului myös omat katoliset papit. Nunnakappeli toimi ilmeisesti Katariinan rukouspaikkana. Katariina tarvitsi erityisluvan uskontonsa harjoittamiseen, koska uskonpuhdistus oli alkanut Ruotsissa jo 35 vuotta aikaisemmin.
Victoria Stilwell
Victoria Stilwell on tunnettu brittiläinen koirienkouluttaja ja yleisimmin tunnettu televisio-ohjelmasta Isännän ja koiran käytöskoulu sekä koirakirjoistaan. Hän on voittanut vuoden 2009 parhaan koirankouluttajan palkinnon. Stilwell on myös koirankouluttajien yhdistyksen jäsen.
Turun linnan katoliset kappelit
Nunnakappeli
Nunnakappeli on linnan niin kutsuttussa keskiaikakerroksessa ja on rekonstrutoitu keskiaikaiseen asuun, kuten sen lähellä sijaitseva keskiaikainen kuninkaansalikin. Yksi linnassa riehunut tulipalo sattui 1360-luvulla, kun Albrekt Mecklenburgilaisen joukot olivat piirittäneet linnaa kahdeksan kuukauden ajan ja onnistuivat lopuksi saamaan sen tuleen. Tulipalossa sortuivat muun muassa keskiaikaisen kuninkaansalin holvit, jotka rakennettiin uudelleen 1400-luvulla. Nunnakappelin tähtiholvi purettiin 1790-luvulla. Linnan rappeutumisen aikana myös puiset välipohjat lahosivat ja lopulta ne purettiin. Tuhon viimeisteli jatkosodan pommitus 1941, jolloin koko päälinna paloi kivimuureja lukuun ottaamatta. Turun linnan korjaus alkoi sodan jälkeen 1946. Nunnakappelin holvi rekonstruoitiin talvella 1951–1952. Työ onnistui hyvin, holvi näyttää keskiaikaiselta slammatulta tiiliholvilta. Nunnakappelin keskilattian pilari ei enää kanna holveja, jotka on ripustettu yläpuolisista rakenteista. Nunnakappelin holvien onnistuneen rekonstruoinnin takia myös keskiaikaisen kuninkaansalin holvit uusittiin. Sielläkään 1950-luvulla tehty holvisto ei toimi kuten alkuperäiset keskiaikaiset tiilirakenteet. Heikkojen ulkoseinien varaan ei voitu tukea uusia holveja, joten salin pilareita vahvistettiin tekemällä niiden sisälle kerrosten läpi kallioon asti ulottuvat teräsbetonipilarit, joiden varassa holvisto on.
Victoria Stilwell
Ura
Victoria Stilwell aloitti koirienkouluttajauransa vuonna 1990. Hänellä on oma yritys, johon hän on palkannut koirienkouluttajia mm. Yhdysvaltoihin, Italiaan, Kreikkaan ja Englantiin. Hän on aktiivinen koirienkouluttaja esimerkiksi hänen omassa ohjelmassaan Isännän ja koiran käytöskoulu. Hän auttaa erilaisia lemmikkiyhdistyksiä.
Turun linnan katoliset kappelit
Sturen kirkko
thumb|250px|Sturen kirkko. Alttariseinän oikeassa laidassa on kirkon [[piscina.]] thumb|250px|Seinissä näkyy jäänteet kirkossa olleista risti- ja tynnyriholveista. Sturen kirkon rakennuttaja oli Ruotsin valtionhoitaja Sten Sture vanhempi ja rakentamisaika 1480-luvulla. Kappelissa oli ristiholvattu katto. Tulipalossa vuonna 1614 ristiholvi tuhoutui, sen tilalle rakennettiin tynnyriholvi, joka sai väistyä 1700-luvun lopussa. Tiiliholvirakenteiden jäänteet on jätetty näkyviin sotien jälkeisessä restauroinnissa ja Sturen kirkossa on nykyään tasainen katto.
Reformaation myötä Sturen kirkosta tuli luterilainen kirkko. Kirkon seiniin on maalattu muun muassa linnan historiaan liittyvien Sture- ja Tott-sukujen vaakunat. Tilassa on muun muassa Nauvon kirkosta peräisin oleva Pyhää Birgittaa esittävä puuveistos.
Sturen kirkossa järjestetään toisinaan katolisen kirkon jumalanpalveluksia. Muun muassa Pyhän Birgitan 700-vuotissyntymäpäivän kunniaksi siellä vietettiin pyhää messua heinäkuussa 2003. Ajatus messusta ja sen viettopaikasta oli lähtöisin Turun birgittalaisluostarin oblaateilta eli maallikkojäseniltä. Myös Turun keskiaikaisten markkinoiden aikaan vietettävään Turun Linnan keskiaikatapahtumaan on kuulunut katolinen pyhä messu 2000-luvulla. Messun järjestää turkulainen Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin seurakunta ja sitä on vietetty ainakin vuosina 2009, 2012 , 2013 ja 2014
Sturen kirkko on tapahtumapaikkana Albert Edelfeltin kuuluisassa öljymaalauksessa Kaarle-herttua herjaa Klaus Flemingin ruumista.
Sylvain Guillaume
pienoiskuva|Sylvain Guillaume vuonna 2018.
Sylvain Guillaume (s. 6. heinäkuuta 1968 Champagnole) on entinen ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän voitti olympiahopeaa 15 km matkalla vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä ja pronssia 4x5 km joukkuekilpailussa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa. Lisäksi hän voitti pronssia 15 km matkalla vuoden 1995 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Thunder Bayssä.