cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrei Vyšinski
Myöhempi ura
Sisällissodan aikana hän liittyi puna-armeijaan ja bolševikkipuolueeseen 1920. Hän työskenteli asianajajana Odessassa 1914–1918. Vyšinskistä tuli oikeustieteen professori Moskovan yliopistoon ja yliopiston rehtori 1925. Hän toimi syyttäjänä useissa oikeudenkäynneissä Stalinin vastustajia vastaan. Vuosina 1935–1939 hän oli Neuvostoliiton valtiosyyttäjä ja siten avainhenkilö Stalinin puhdistuksissa. Hän oli Neuvostoliiton varapäämies 1939–1944, Molotovin varamiehenä ulkoasiain kansankomissaarina vuodesta 1940 (myöhemmin ulkoministeri) ja ulkoministerinä Stalinin viimeisinä vuosina 1949–1953. Neuvostoliiton miehitettyä Latvian kesäkuussa 1940 Vyšinski johti maan liittämisen Neuvostoliittoon.
Neuvostoliiton perustamisen jälkeen 1922 oikeustiede keskittyi selvittämään lain ja sosialismin välistä suhdetta. Vyšinski näki kansainvälisen oikeuden "porvarillisena". Jevgeni Korovin mukaan sosialistinen kansainvälinen oikeus tulisi korvaamaan vanhan kapitalistisen kansainvälisen oikeuden. Vasta Stalinin kuoleman jälkeen tunnustettiin jälleen kansainväliset periaatteet, joita valtioiden on noudatettava.
Vyšinski muotoili lainkäytön teoreettiset perusteet teoksessaan Teoria juridisista todisteista (Теория судебных доказательств), josta hän sai Stalin-palkinnon 1947. Vyšinskin mukaan rikoslaki on luokkataistelun väline. Toinen hänen teoriansa kulmakivi oli, että syyllisyys oli ehdoton sen jälkeen kun tunnustus oli tehty, riippumatta toimenpiteistä joita oli tehty sen saamiseksi. Vyšinski toimi pääsyyttäjänä useissa 1930-luvun näytösoikeudenkäynneissä, muun muassa niin sanotuissa Moskovan oikeudenkäynneissä.
Hruštšovin aikana hänet alennettiin Neuvostoliiton edustajaksi YK:hon 1953–1954.
Kun Neuvostoliiton Helsingin suurlähettiläs Grigori Savonenkov pyysi vuonna 1949 Vyšinskiltä lupaa protestoida Hella Wuolijoen Yleisradiosta erottamista vastaan, totesi Vyšinski Savonenkoville että "se olisi puuttumista Suomen sisäisiin asioihin".
Jelgava
Nimen Jelgava uskotaan tulevan liivin kielen sanasta jelgab, joka tarkoittaa matalaa paikkaa.
Girl from the North Country
”Girl from the North Country” on Bob Dylanin vuonna 1963 säveltämä kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran hänen The Freewheelin' Bob Dylan -albumillaan vuonna 1963. Kappale perustuu vanhaan englantilaiseen kansanlauluun nimeltä ”Scarborough Fair”. Dylan lainasi tästä balladista omaan kappaleeseensa melodian sekä kaksi säettä:
Jelgava
Historia
Ensimmäinen kirjallinen maininta paikasta on peräisin vuodelta 1265, mutta kaupunki perustettiin virallisesti vasta vuonna 1573.
Girl from the North Country
”Remember me to one who lives there She once was a true love of mine.”
Jelgava
Historia
Jelgavasta tuli Kuurinmaan ja Semgallian yhdistyneen herttuakunnan pääkaupunki vuonna 1578. 1596 Kuurinmaan herttuakunta jaettiin kahteen hallinnolliseen alueeseen, ja Jelgavasta tuli herttua Friedrich Kettlerin asuinpaikka. Jelgavasta tuli uudelleen yhdistyneen herttuakunnan pääkaupunki vuonna 1617.
Girl from the North Country
Kappale kertoo todennäköisesti Dylanin kouluaikaisesta tyttöystävästä, Echo Helstromista. Dylan (silloin vielä nimeltään Robert Zimmerman) ja Helstrom tapasivat vuonna 1957 Hibbingissä, Minnesotassa. Noin vuoden yhdessäolon jälkeen he kuitenkin erosivat ja myöhemmin Dylan kirjoitti Helstromista laulun.
Vuonna 1969 Dylan teki kappaleesta uuden ja täysin erilaisen version, joka julkaistiin Nashville Skyline -albumilla. Kappaleessa oli mukana Dylanin kanssa ystävystynyt Johnny Cash. Vuoden 1963 versiossa Dylan soitti kappaleen yksin kitaransa ja huuliharppunsa kanssa, mutta vuoden 1969 versiossa myös Johnny Cash soitti kitaraa.
Jelgava
Historia
Toiseksi viimeinen Kuurinmaan herttua Ernst Johann von Biron kehitti Jelgavan kulttuurielämää merkittävästi. Hän avasi kaupungin ensimmäisen julkisen kirjaston. Biron perusti 1775 Academia Petrinan. Herttua kehitti myös kaupungin teatterielämää.
Jelgavan merkittävämpiä nähtävyyksiä on barokkityylinen Jelgavan palatsi (1738–1740, 1762–1772). Palatsin rakennutti arkkitehti Francesco Bartolomeo Rastrelli. Sen rakentaminen alkoi 1738 Liivinmaan ritarikunnan linnan paikalle. Palatsi oli aiemmin Kuurinmaan herttuan talviasunto. Ranskan vallankumousta paennut kuningas Ludvig XVIII asettui asumaan Jelgavan palatsiin vuosiksi 1798–1807. Nykyään palatsissa toimii maatalouskorkeakoulu ja museo. Jelgava tuhoutui pahoin toisessa maailmansodassa.
Caribbean Cup 2014
Caribbean Cup 2014 oli järjestyksessään 18. Caribbean Cupin turnaus. Lopputurnaus pelattiin 11. - 18. marraskuuta 2014 Jamaikalla. Ottelupaikkana toimi kaikissa otteluissa Montego Bay Sports Complex, joka sijaitsee Montego Bayn kaupungissa. Isäntämaa Jamaika voitti loppuottelussa Trinidad ja Tobagon rangaistuspotkukilpailussa. Haiti voitti pronssiottelussa Kuuban.
Lohko 1
Kaikki ottelut pelattiin Blakes Estate Stadiumilla, Montserratissa.
Lohko 3
Kaikki ottelut pelattiin Martiniquella.
Lohko 4
Kaikki ottelut pelattiin Puerto Ricolla.
Lohko 6
Kaikki ottelut pelattiin Saint Kitts ja Nevisillä.
Lohko 7
Kaikki ottelut pelattiin Trinidad ja Tobagolla.
Lohko 8
Kaikki ottelut pelattiin Haitilla.
Faron Pharmaceuticals
Faron Pharmaceuticals Oy on suomalainen kliinisen vaiheen lääkekehitysyhtiö, joka kehittää lääkekandidaatteja äkilliseen hengitysvaikeusoireyhtymään ARDS:ään sekä syövän immunoterapiaan.
Faron Pharmaceuticals listautui Lontoon pörssin AIM-markkinapaikalle vuonna 2015. Yhtiö rinnakkaislistautui Helsingin pörssin First North -markkinapaikalle joulukuussa 2019. Faronin toimitusjohtajan Markku Jalkasen mukaan rinnakkaislistautumisen tavoitteena oli parantaa yhtiön näkyvyyttä ja mahdollistaa kaupankäynti pohjoismaisille sijoittajille.
Faron sai positiivisia tuloksia syöpälääke Clevegenin turvallisuutta ja tehoa mittaavassa MATINS-tutkimuksessa lokakuussa 2019. Vuonna 2020 tutkimuksia jatketaan suolistosyövän sekä muiden syöpätyyppien osalta. Toimitusjohtaja Markku Jalkasen mukaan ensimmäisiä myyntilupia voidaan mahdollisesti päästä hakemaan vuosien 2022–2023 aikana. Huhtikuussa 2020 Faron keräsi osakeannilla 14 miljoonaa euroa, joilla se aikoo laajentaa Glevegenin tutkimusta koskemaan useita vaikeahoitoisia syöpätyyppejä, kuten suolisto-, munasarja-, maksa- ja haimasyöpiä.
Yhdysvaltojen lääkeviranomainen FDA hyväksyi Faron Pharmaceuticalsin tehohoitolääke Traumakinen tutkimussuunnitelman maaliskuussa 2020. Faasi III -tutkimuksissa selvitetään lääkkeen tehoa äkillisen hengitysvajausoireyhtymän ARDS:n hoidossa. Traumakine otettiin alkuvuonna 2020 mukaan globaaliin Remap-Cap-tutkimusprojektiin, jossa etsitään tehokasta hoitokeinoa keuhkokuumeeseen ja sen aiheuttamien vakavien oireiden hoitoon. Lisäksi Faron Pharmaceuticals pääsi mukaan WHO:n vetämään Solidarity-lääketutkimukseen huhtikuussa 2020, tutkimuksessa etsitään potentiaalisia COVID-19-hoitoja. Faron lahjoitti tutkimusvaiheessa olevaa, suonensisäisesti annosteltavaa beeta-1a-interferonia WHO:n 2 000 tutkimuspotilaalle. Traumakine-hoito perustuu beeta-1a-interferonin suonensisäiselle käytölle.
Toukokuussa 2020 kansallinen tutkimus- ja innovaatiohanke Cancer IO sai Business Finlandin yksilöllistetyn terveyden ohjelmasta 10 miljoonan euron rahoituksen, josta 800 000 euron rahoituksen sai Faron Pharmaceuticals ja kesäkuussa 2020 Faron sai 2,1 miljoonaa euroa matalakorkoista lainaa Business Finlandilta Traumakine-lääkkeen valmistusta varten.
Ferrari 458 Italia
Ferrari 458 Italia on Frankfurtin autonäyttelyssä vuonna 2009 esitelty keskimoottorinen ja kaksipaikkainen superauto. Se korvasi Ferrari F430:n. Auton muotoilusta on vastannut edellisten mallien tapaan Pininfarina. Kevyestä alumiinista valmistettu kori on muotoiltu siten, että 200 km/h vauhdissa auto tuottaa 140 kg downforcea. Uutta on esim. eturitilässä olevat pienet taipuvat siivet, jotka lisäävät downforcea ja vauhdin lisääntyessä pienentävät ilmanvastusta. Auton paino (1 380 kg) on jaettu suhteessa 42/58, mikä takaa oivallisen ajodynamiikan. Michael Schumacher on ollut mukana suunnittelemassa auton sisustaa entistä paremmaksi kuljettajan näkökulmasta. Suunnittelun tuloksena on syntynyt mm. täysin uusi ohjauspyörä.
Mallissa on käytetään Californiasta tuttua 7-portaista kaksoiskytkin vaihteistoa sekä twin wishbone jousitusta. Ohjausjärjestelmää on päivitetty ja jarrut pysäyttävät auton sadasta nollaan 32,5 metrissä.
Vuonna 2015 esitelty Ferrari 488 korvasi 458 Italian.
Mountain Meadowsin verilöyly
Mountain Meadowsin verilöyly oli 7.–11. syyskuuta 1857 tapahtunut joukkomurha, jossa mormonien miliisin joukot hyökkäsivät Arkansasista Kaliforniaan matkalla ollutta siirtolaisten karavaania vastaan. Tapahtumat käynnistyivät hyökkäyksenä, josta kehkeytyi lopulta neljä päivää kestänyt piiritys, joka loppui, kun mormonit teloittivat jäljelle jääneet antautuneet siirtolaiset. Lähes kaikki siirtolaiset tapettiin – vain 17 alle 8-vuotiasta lasta jätettiin henkiin. Ruumiit jäivät paikoilleen kahden vuoden ajaksi, ja hengissä säilyneet lapset annettiin paikallisten mormoniperheiden kasvatettavaksi. Tapahtuma innoitti vuonna 2007 ilmestyneen elokuvan September Dawn.
Historioitsijat pitävät tapahtumia Utahin sodan aiheuttaman sotahysterian syynä sekä joidenkin mormonivaikuttajien, kuten Brigham Youngin syynä.
Tapahtumat
Hyökkääjien tarkoituksena oli naamioida hyökkäys intiaanien toteuttamaksi, minkä takia osa heistä oli pukeutunut intiaaneiksi ja mukana oli myös paiute-intiaaneja. Isaak Haightin ja John D. Leen johtamina miliisit hyökkäsivät paikoilleen asettunutta karavaanikulkuetta vastaan, mutta hyökkäys pysähtyi siirtolaisten puolustukseen. Taistelu muuttui piiritykseksi, jonka aikana siirtolaiset saivat selville, että hyökkäyksen takana olivat mormonit eivätkä intiaanit. Tästä syystä miliisin komentaja William H. Dame määräsi kaikki siirtolaiset tapettaviksi. John D. Lee tuli kertomaan siirtolaisille, että hän oli neuvotellut aselevon intiaanien kanssa ja että siirtolaiset voisivat poistua alueelta turvallisesti. Mormonit johdattivat siirtolaiset pois heidän linnoitetuilta asemiltaan, minkä jälkeen nämä ammuttiin.
Seuraukset
Vuonna 1859 aloitettiin liittovaltion tutkimukset asiasta. Tätä ennen tutkimuksia olivat tehneet lähinnä yksityishenkilöt. Yhdysvaltain sisällissota katkaisi tutkimukset vuosiksi 1861–1871. Vuonna 1874 tapahtumista tuomittiin yhdeksän henkilöä salaliitosta ja joukkomurhasta. Päätekijänä tuomittiin John D. Lee, joka teloitettiin ampumalla verilöylyn tapahtumapaikalla 3. maaliskuuta 1877.
Markku Tunkkari
Markku Juhani Tunkkari (1. kesäkuuta 1935 Veteli – 17. syyskuuta 2017 Kokkola) oli suomalainen muusikko ja monitaituri, joka nimitettiin mestaripelimanniksi Kaustisen kansanmusiikkifestivaaleilla vuonna 2001. Hän toimi myös säveltäjänä ja Elämäni sävelet -sävellyskirja julkaistiin vuonna 1999. Joitakin Tunkkarin tunnettuja sävellyksiä ovat muun muassa Länneltä tuulee, Kartanon katrilli, Syksyn kukka, Tusinapolkka ja Vinttipolkka. Useimmat sävellyksistään hän sävelsi vuonna 1981 Kokkolan työväenopistolla perustetulle yhtyeelleen Talkoopelimanneille ja vuonna 1983 perustetuille Karpaloille, jonka kanssa Talkoopelimannit teki vuosia yhteistyötä. Ohjelmiston runkoa olivat kansanlaulut ja hengellinen musiikki. Säveltämisen ohella Markku Tunkkari soitti viulua ja haitaria.
Georg Alholm
Georg Edvard Alholm (ent. Ahlholm, 6. lokakuuta 1891 Helsinki – 31. heinäkuuta 1959) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti.
Alholm lähti Max Hanemannin suostuttelemana Saksaan jääkärioppiin Jääkäripataljoona 27:ään Lockstedtin leirille. Sinne hän aloittikin matkansa alkuvuodesta 1916.
Helsingistä aloitettu matka vei Lapuan kautta, jossa hän tapasi itsensä Vihtori Kosolan. Lapualla hänet pidätettiin ja kuljetettiin Helsinkiin Katajanokan tutkintavankilaan ja edelleen Pietariin Špalernajan vankilaan. Špalernajasta hän vapautui muiden kalterijääkärien tavoin Venäjän vallankumouksen myötä 12. maaliskuuta 1917. Sen jälkeen hän katosi maan alle seuraamaan tilanteen kehittymistä. Syyskuussa 1917 hän päätti lähteä kohti Saksaa todettuaan menon Helsingissä olevan vaarallista.
Jääkäripataljoona 27:n Lockstedtin leirille hän saapui 13. marraskuuta 1917, muutama päivä tulonsa jälkeen hänet siirrettiin muutaman kaverinsa kanssa Libauhun tykistökoulutukseen. Suomeen (Vaasaan) palasi Alholm jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Vaasasta hän joutui Pietarsaaren tykistökouluun yhdessä muiden tykkimiesten kanssa.
Sisällissodassa Ahlholm otti osaa tykinjohtajana ja myöhemmin patterinvääpelinä jääkäritykistön 2. patterissa ja myöhemmin jääkäritykistöprikaatin 4. patterissa Pitkäjärven, Oriveden, Kangasalan ja Lempäälän taisteluihin sekä Tampereen, Viipurin ja Haminan valtauksiin.
Sodan jälkeen hän kirjautui Suomen tykistökouluun ja koulusta valmistuttuaan palveli Hämeen kenttätykistörykmentti N:o 1:ssä nuorempana upseerina saksalaisen tykistöntarkastajan adjutanttina. Hänet siirrettiin kenttätykistörykmentti 3:een 25. marraskuuta 1918 toimien ensin adjutanttina ja sen jälkeen nuorempana upseerina ja lopulta 12. heinäkuuta 1923 alkaen patterin päällikkönä. 30. tammikuuta 1934 hänet määrättiin rykmentin aliupseerikoulun johtajaksi. Hän toimi Huoltokoulun johtajana ja kertausharjoitusosaston päällikkönä 15. kesäkuuta 1935 – 20. kesäkuuta 1936. Sotilaskoulutukseen hän osallistui Harjoituseskadroonan ratsastuskursseille 1919, tykistöupseerin täydennyskursseille 1920, taistelukoulun komppaniapäällikkökursseille 1928.
Luottamustehtävissä hän toimi kenttätykistörykmentti 3:n kunnianeuvoston jäsenenä vuosina 1931–1932 ja 3. divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä 1937.
Georg Alholmin poika oli suurlähettiläs Björn-Olof Alholm.
Ultimate Victory
Ultimate Victory on Chamillionairen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. syyskuuta 2007. Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti 325,000 kappaletta.
Raunchy Ropey
20 suosikkia – Raunchy Ropey on vuonna 1997 julkaistu Delta Rhythm Boysien kokoelmalevy.
Elokuun kansannousu
Elokuun kansannousu oli epäonnistunut kansannousu neuvostohallintoa vastaan Georgian SNT:ssä elokuun lopusta syyskuun alkuun vuonna 1924.
Kansannousun tarkoituksena oli palauttaa Georgian itsenäisyys Neuvostoliitosta. Sitä johti Georgian itsenäisyyden komitea, ryhmä neuvostovastaisia poliittisia järjestöjä Georgian menševikkipuolueen ajamana. Se oli kolmivuotisen bolševikkihallinnon vastaisen kamppailun huipentuma. Bolševikit olivat ottaneet vallan käsiinsä sen jälkeen, kun Neuvosto-Venäjän puna-armeija oli hyökännyt Georgian demokraattiseen tasavaltaan vuoden 1921 alussa. Puna-armeija ja Tšeka kukistivat kansannousun, mitä seurasi aalto sortotoimia, joissa useita tuhansia georgialaisia tapettiin. Elokuun kansannoususta tuli yksi viimeisistä varhaista neuvostohallitusta vastaan suunnatuista kapinoista, ja sen epäonnistuminen merkitsi kommunistisen hallinnon lopullista perustamista Georgiaan.
Syyt
Georgia julistettiin neuvostotasavallaksi 25. helmikuuta 1921, kun puna-armeija otti haltuunsa Georgian pääkaupungin Tbilisin ja pakotti maan menševikkihallituksen maanpakoon.
Georgialaisten uskollisuutta uudelle hallinnolle oli kuitenkin vaikea saada. Ensimmäisen kolmen hallintovuotensa aikana bolševikit onnistuivat värväämään puolueeseensa alle 10 000 jäsentä, kun taas menševikit olivat huomattavasti suositumpia. Heidän järjestöissään oli yli 60 000 jäsentä. Vuosien 1918–1921 itsenäisyydellä oli ratkaiseva rooli Georgian kansallisessa heräämisessä, vaikka se jäikin lyhytaikaiseksi, ja menševikit saivat sen kuluessa taakseen kansan laajamittaisen tuen. Pakkoliitos Neuvostoliittoon ja katkeruus sitä seuranneista rajojen uudelleenjärjestelyistä, joissa Georgia menetti tuntuvia osia aiemmista alueistaan Turkille, Azerbaidžanin SNT:lle, Armenian SNT:lle ja Venäjälle, lisäsivät uusien vallanpitäjien epäsuosiota. Uudella Georgian Revkomin (vallankumouskomitean) johtamalla bolševikkihallinnolla olikin niin vähän tukea georgialaisten keskuudessa, että se joutui kansannousun ja sisällissodan uhkaamaksi. Bolševikeilla oli vain rajoitetut siteet Georgian talonpoikaisvestöön, joka vastusti ankarasti kollektivisointia, ja oli tyytymätön maapulaan ja muihin talousvaikeuksiin. Tilannetta pahensivat edelleen nälänhätä monilla Georgian alueilla ja kesän 1921 koleraepidemia, joka vaati tuhansia uhreja. Puute ruoasta ja lääkäripalvelujen toimimattomuus johtivat korkeaan kuolleisuuteen. Uhrien joukossa oli muun muassa Georgian patriarkka Leonide. Georgian politisoitunut työväenluokka, joka kärsi vaikeista talousongelmista, vastusti myös uutta hallintoa, kuten kansallinen älymystö ja aatelisto, jotka olivat vannoneet uskollisuuttaan menševikkihallinnolle. Viivästynyt siirtyminen Revkomin hallinnosta neuvostojärjestelmään, työläisten järjestöjen ja ammattiyhdistysten alistaminen bolševikkien puoluekomiteoille ja Moskovan keskushallintoa suosiva politiikka loivat tyytymättömyyttä jopa kommunisteihin kaikkein myötämielisimmin suhtautuvan Tbilisin monietnisen työläisväestön keskuuteen.
Julkinen tyytymättömyys Georgian yhteiskunnassa heijastui epäsuorasti myös bolševikkien katkeraan, sisäiseen valtataisteluun, jossa kiisteltiin tavasta saada aikaan sosiaalinen ja poliittinen muutos Georgiassa. Kovan linjan edustajat, joita johtivat Venäjän kommunistisen puolueen Transkaukasian alueellisen komitean (Zaikkraikom) pää Sergo Ordžonikidze ja Venäjän SFNT:n kansallisuuksien kansankomissari Josif Stalin, aloittivat sarjan Georgian itsehallinnon viimeisten rippeiden tuhoamiseen tähtääviä toimia. Heitä vastusti ryhmä georgialaisia bolševikkeja, joita johtivat Pilip Makharadze ja Budu Mdivani ja joita heidän vasustajansa kutsuivat "kansallisiksi deviationisteiksi". He halusivat edistää suvaitsevaisuutta menševikkioppositiota kohtaan, maltillista suhtautumista maareformiin, ja ennen kaikkea he vaativat suurempaa autonomiaa Moskovalta ja vastustivat jääräpäisesti Stalinin hanketta, joka olisi yhdistänyt kolme Transkaukasian tasavaltaa taloudellisesti ja poliittisesti. Kriisi tunnettiin "Georgian tapauksena", se kesti vuoden 1922 ajan ja päättyi kovan linjan edustajien voittoon. Sen tuloksena Georgia pakotettiin yhdistymään Armenan ja Azerbaidžanin neuvostotasavaltojen kanssa Transkaukasian SFNT:ksi, mikä merkitsi vakavaa iskua georgialaisten kansallisylpeydelle. "Kansallisten deviationistien" hävittyä bolševikkien politiikka muuttui aggressiivisemmaksi: kaikkea oppositiota vastaan kohdistettiin rankkoja sortotoimia, ja edelleen laillisten puolueiden täytyi ilmoittaa hajottamisestaan ja julistaa virallista uskollisuuttaan neuvostoviranomaisille huhtikuun 1922 ja lokakuun 1923 välillä. Puolueet, jotka jatkoivat toimintaansa, vetäytyivät maanalaisiksi järjestöiksi. Georgian ortodoksista kirkkoa sorrettiin myös: yli 1 500 luostaria ja kirkkoa suljettiin tai tuhottiin ja useita kirkon työtekijöitä vangittiin, heidän joukossaan katolikos-patriarkka Ambrosi, joka pidätettiin ja tuotiin oikeuden eteen. Hän oli lähettänyt vuoden 1922 Genovan konferenssille protestikirjeen, jossa hän kuvaili Georgian oloja puna-armeijan invaasion jälkeen, ja pyysi "apua sivistyneeltä maailmalta".
Valmistelu
thumb|[[Kakutsa Tšoloqašvili, yksi neuvostovastaisen sissiliikkeen johtajista, on Georgiassa kansallissankari.]] Puna-armeijan hyökkäyksen aikana osa voitetuista georgialaisista joukoista vetäytyi vuorille ja järjestäytyi pieniksi partisaaniryhmiksi. Vuosina 1921–1922 useissa Georgian osissa puhkesi sissisota. Toukokuussa 1921 Luoteis-Georgian Svanetian alueen vuoristoilaiset nousivat kapinaan Mosestro Dadeškelianin, Nestor Gardapkhadzen ja Bidzina Pirvelin johtamina. Kuuden kuukauden vastarinnan jälkeen kapina kukistettiin, ja sen johtajat tapettiin. Vuoden 1922 alussa kapina neuvostohallintoa vastaan puhkesi Khevsuretissa, toisella vuoristo-alueella Koillis-Georgiassa. Neuvostojoukot onnistuivat estämään kapinan leviämisen käyttäen ilmavoimia, mutta eivät saaneet sitä täysin kukistettua. Eversti Kakutsa Tšoloqašvili, joka oli johtanut kapinaa, onnistui pakenemaan viereiseen Tšetšeniaan, josta hän hyökkäsi Georgiaan useita kertoja estäen bolševikkeja saamasta jalansijaa Itä-Georgian vuorilla. Paikallinen miliisipäällikkö Levan Razikašvili pidätettiin ja myöhemmin ammuttiin, sillä hän oli suhtautunut kapinaan myönteisesti.
Kapinat olivat kuitenkin paikallisia ja spontaaneita, eivätkä ne houkutelleet suuria joukkoja. Vuosina 1922–1923 yhteensä 57 aktiivisesta sissijoukosta 33 hajosi tai antautui neuvostoviranomaisille. Neuvostovastaisen opposition vaikea tilanne pakotti kaikki suuret maanalaiset puolueet tekemään lähempää yhteistyötä toistensa kanssa. Neuvottelut etenivät kuitenkin hitaasti, eivätkä menševikit päässeet sopuun bolševikkien vastasesta rintamasta pääasiallisten kilpailijoidensa – kansallisdemokraattien ja joidenkin muiden poliittisten ryhmien – kanssa ennen kuin vasta vuoden 1922 puolivälissä. Pian oppositiopuolueet yhdistyivät maanalaiseksi liikkeeksi, joka tunnettiin nimellä Itsenäisen Georgian komitea eli "Damkom" (lyhenne sanoista Damoukideblobis komiteti, Itsenäisyyskomitea). Georgian maanpakolaishallituksen rahoittama Damkom aloitti yleisen kansannousun valmistelut. Järjestö perusti "sotilaallisen keskuksen" ja nimitti kaikkien kapinallisjoukkojen komentajaksi kenraali Spiridon Tšavtšavadzen. Useat aiemman menševikkihallituksen jäsenet palasivat laittomasti Georgiaan maanpaosta, esimerkiksi entinen maatalousministeri Noe Khomeriki ja entinen kansalliskaartin komentaja Valiko Džugheli. Euroopan georgialaisten emigranttien rohkaisemina kapinan järjestäjillä oli yhä enemmän odotuksia ulkomaisesta avusta kuin länsivalloilla aikomuksia. He toivoivat myös, että Georgian kapina innostaisi muitakin kaukasialaisia kansoja tarttumaan aseisiin, mutta salaiset neuvottelut armenialais- ja azerinationalistien kanssa päättyivät tuloksettomina, ja niitä lupaavammatkin neuvottelut islamilaisen tšetšeenijohtaja Ali Mitajevin kanssa täytyi keskeyttää Pohjois-Kaukasuksen massapidätysten ja sortotoimien vuoksi. Neuvostoliiton salaisen poliisin Tšekan georgialainen haara, jossa äskettäin nimitetty apulaispäällikkö Lavrenti Berija oli johtavassa asemassa, onnistui soluttautumaan järjestöön ja aloitti massapidätykset. Huomattava menševikkiaktivisti Davit Sagirašvili pidätettiin ja karkotettiin Saksaan lokakuussa 1922 yhteensä 62 muun menševikin kanssa. Helmikuussa 1923 Georgian oppositio kärsi toisen suuren menetyksen, kun 15 sotilaallisen keskuksen jäsentä pidätettiin. Heidän joukossaan olivat vastarintaliikkeen tärkeimmät johtajat, kenraalit Kote Apkhazi, Aleksander Andronikašvili ja Vardan Tsulukidze; heidät teloitettiin 19. toukokuuta 1923. Maaliskuussa 1923 Tšeka löysi maanalaisen menševikkien painon ja pidätti useita opposition edustajia. Menševikkijohtajat Noe Khomeriki, Benia Tškhikvišvili ja Valiko Džugheli joutuivat myös Tšekan käsiin vuorotellen 9. marraskuuta 1923, 25. heinäkuuta 1924 ja 6. elokuuta 1924.
Näissä olosuhteissa jotkut georgialaiset epäilivät, voisiko kansannousu laikaan onnistua. Vangittu kapinallisjohtaja Džugheli yllytti Tšekan virkailijoita sallimaan hänen ilmoittaa tovereilleen, että heidän suunnitelmansa olivat paljastuneet ja neuvoa heitä hylkäämään kapinansa, mutta Tšeka kieltäytyi. Džughelin viesti kuitenkin tavoitti kapinalliset, mutta he epäilivät sitä Tšekan provokaatioksi ja jatkoivat kapinasuunnitelmiaan.
On useita viitteitä siitä, että neuvostotiedustelu olisi jollakin tasolla ollut mukana provosoimassa kapinaa. Tšeka, jolla oli salaisia agentteja paikallisissa sosialistipiireissä, oli hyvin tietoinen salaliitosta ja yleisestä tyytymättömyyestä bolševikkihallintoon. Stalinin ja Ordžonikidzen ohjaamina Berija ja hänen esimiehensä Kvantaliani itse asiassa rohkaisivat kapinaa, jotta he saisivat verukkeen eliminoida koko oppositio ja kostaa henkilökohtaiset kaunansa entisille kilpailijoilleen Georgiassa.
Kansannousu ja vastareaktio
Kansannousun menestys jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Vaikka se eteni pidemmälle kuin Tšeka oli odottanut, neuvostoviranomaisten vastareaktio oli nopea. Stalin häivytti kaikki epäilykset Georgian levottomuuksien merkityksistä Moskovassa yhdellä sanalla: "Kronstadt", jolla hän viittasi Kronstadtin kapinaan, laajaan mutta epäonnistuneeseen neuvostomerimiesten kapinaan vuonna 1921. Puna-armeijan lisäjoukkoja Semjon Pugatševin komennuksessa lähetettiin paikalle nopeasti, ja Georgian rannikko saarrettiin, jotta georgialaiset emigranttiryhmät eivät pääsisi maahan. Puna-armeijan ja Tšekan joukot hyökkäsivät ensimmäisiin kapinallisiin kaupunkeihin Länsi-Georgiassa – Tšiaturaan, Senakiin ja Abašaan – jo 29. elokuuta, ja onnistuivat karkottamaan kapinalliset metsiin ja vuorille 30. elokuuta mennessä. Puna-armeijan joukot käyttivät tykistöä ja ilmavoimia taistellessaan sissejä vastaan, mutta sissit onnistuivat edelleen vastustamaan puna-armeijaa erityisesti Gurian alueella. Guria oli useiden georgialaisten menševikkijohtajien kotipaikka ja sen vuoksi äärimmäisen epälojaali bolševikkeja kohtaan. Tbilisi, Batumi ja jotkut suuremmat kaupungit, joissa bolševikeilla oli enemmän valtaa, pysyivät hiljaisina, kuten myös Abhasia ja suurin osa etnisien vähemmistöjen asuttamista alueista.
Kapinallisten lännessä kokeman takaiskun jälkeen kansannousun keskus siirtyi Itä-Georgiaan, jossa 29. elokuuta suuri kapinallisjoukko eversti Tšoloqašvilin komennuksessa hyökkäsi puna-armeijan parakkeja vastaan Manglisissa Tbilisin luoteispuolella. Neuvostojoukot olivat linnoittaneet raskaasti kaikki pääkaupunkia ympäröivät strategiset asemat, ja ajoivat kapinalliset takaisin. Vahvistusjoukkoja ei saapunut, ja Tšoloqašvilin joukot jäivät eristyksiin. Niiden oli pakko vetäytyä itään Kakhetin alueelle. 3. syyskuuta Tšoloqašvili yritti epätoivoisesti viimeisen kerran kääntää kansannousun suunnan vallaten Dušetin kaupungin yllätyshyökkäyksessä. Hän ei kuitenkaan onnistunut torjumaan puna-armeijan vastaiskua, ja vetäytyi vuorille. Kapinan kukistamista seurasi laajamittainen punaterrori, "ennennäkemätön edes vallankumouksen traagisimmissa kohdissa", ranskalaisen kirjailijan Boris Souvarinen sanoin. Hajanainen sissivastarinta jatkui usean viikon ajan, mutta syyskuun puoliväliin mennessä suurin osa tärkeimmistä kapinallisryhmistä oli tuhottu.
4. syyskuuta Tšeka löysi kapinallisten päätukikohdan Šiomghvimen luostarista Mtskhetan kaupungin läheltä, ja pidätti prinssi Andronikašvilin, Damkomin puhemiehen, ja hänen toverinsa Džavakhišvilin, Iškhnelin, Džinorian ja Botšorišvilin. Samana päivänä Berija tapasi pidätetyt opposition edustajat Tbilisissä, ja ehdotti julistuksen antamista, jossa partisaaneja olisi kehotetty laskemaan aseensa. Komitean jäsenet, sidottuina ja odottaen omaa kuolemaansa, hyväksyivät ehdotuksen sillä ehdolla, että massateloitukset keskeytettäisiin välittömästi. Berija suostui, ja kapinalliset allekirjoittivat julistuksen saadakseen verenvuodatuksen loppumaan.
Sarjassa ratsioita puna-armeija ja Tšeka surmasivat tuhansia siviilejä, tappaen kokonaisia perheitä mukaan lukien naisia ja lapsia. Vankiloissa tehtiin massateloituksia, joissa ihmisiä tapettiin ilman oikeudenkäyntiä, mukaan lukien niitä, jotka olivat olleet vankilassa jo kapinan aikana. Satoja pidätettyjä ammuttiin suoraan tavaravaunuihin, niin että kuolleiden ruumiit saataisiin poistettua nopeammin uudessa ja tehokkaassa Tšekan upseeri Talakhadzen keksinnössä.
Puhdistusten ja kansannousun uhrien tarkkaa määrää ei tiedetä. Arviolta noin 3 000 henkeä kuoli taisteluissa. Kansannousun aikana tai välittömästi sen jälkeen teloitettujen määrä nousi 7 000–10 000 henkeen tai suuremmaksi. Viimeisimpien Kommunismin mustan kirjan lukujen mukaan 12 578 henkeä tapettiin 29. elokuuta – 5. syyskuuta 1942. Noin 20 000 henkeä karkotettiin Siperiaan ja Keski-Aasian aavikoille.
Kansannousun jälkeen
Raportit sortotoimien laajuudesta johtivat vastalauseisiin ulkomaisten sosialistien keskuudessa. Toisen internationaalin johtajat lähettivät Kansainliitolle päätöslauselman, jossa tuomittiin neuvostohallitus, mutta se ei johtanut merkittäviin tuloksiin. Clara Zetkin, merkittävä saksalainen sosiaalidemokraatti, yritti taistella negatiivista julkisuutta vastaan, vieraili Tbilisissä ja kirjoitti lehtisen, jossa hän väitti vain 320 ihmisen tulleen ammutuksi. Tästä huolimatta julkinen tuohtumus johti epämiellyttäviin seurauksiin Moskovan keskushallitukselle, mikä sai politbyroon asettamaan Ordžonikidzen johtaman erikoiskomission tutkimaan kansannousun syitä ja Tšekan toimia sen kukistamisessa. Lokakuussa 1924 komission raportin julkaisun jälkeen joitakin Georgian Tšekan jäseniä puhdistettiin "epäluotettavina elementteinä", oletettavasti julmuuksien syntipukkeina. Ordžonikidze myönsi itse ennen keskuskomitean tapaamista Moskovassa lokakuussa 1924, että "ehkä menimme hieman liian pitkälle, mutta emme voineet sille mitään".
7. lokakuuta 1924 Georgian neuvostohallinto (Sovnarkom, "Kansankomissaarien neuvosto") julisti armahduksen kaikille kapinaan osallistuneille, jotka antautuisivat vapaaehtoisesti. Vuoden 1925 maaliskuun alussa Neuvostoliiton presidentti Mihail Kalinin saapui Georgiaan ja pyysi armahdusta kansannousuun osallistuneille sekä uskonnollisten vainojen pysäyttämistä. Niinpä Tšekan ote Georgiasta höltyi suhteellisesti (esimerkiksi katolikos-patriarkka Ambrosi ja patriarkaalisen neuvoston jäsenet vapautettiin), sotilaalliset toimet rauhoittuivat ja tilanne maassa palasi normaaliksi. Georgia oli kuitenkin kärsinyt šokin, josta se ei koskaan toipunut täydellisesti. Kansannoususta tuli viimeinen aseellinen yritys kaataa bolševikkihallinto ja saada Georgian itsenäisyys takaisin. Georgian yhteiskunnan aktiivisin itsenäisyyttä kannattava osa, aatelisto, upseeristo ja älymystö käytännössä tuhottiin, mikä tukahdutti kaiken vakavan vastarinnan neuvostohallintoa vastaan useaksi vuosikymmeneksi. Vain muutama selviytynyt, kuten Tšoloqašvili, Laškarašvili ja jotkut heidän kumppaneistaan onnistuivat pakenemaan ulkomaille. Georgialainen emigrantti Irakly Tsereteli piti tapahtumia katastrofaalisina sekä sosiaalidemokratian että Georgian tulevaisuudelle.
Kansannousua käytettiin myös verukkeena häiritä Tbilisin yliopistoa, jonka bolševikit näkivät georgialaisen nationalismin suojana. Huolimatta siitä, että useat johtavat akateemikot, jotka suhtautuivat sympaattisesti tai jopa osallistuivat neuvostovastaiseen liikkeeseen, lopulta etäännyttivät itsensä aseellisen kapinan ideasta ja jopa tuomitsivat sen erityisessä lausunnossa, yliopisto puhdistettiin epäluotettavista henkilöistä ja asetettiin kommunistisen puolueen täydelliseen valvontaan. Huomattavia muutoksia tehtiin sen rakenteeseen, opetussuunnitelmiin sekä henkilökuntaan, ja esimerkiksi huomattava historioitsija ja yliopiston rehtori Ivane Džavakhišvili erotettiin.
Toisaalta Georgian tapahtumat osoittivat, että talonpojille täytyi antaa suurempia myönnytyksiä. Stalin julisti elokuun kansannousun syntyneen tyytymättömyydestä talonpoikien keskuudessa, ja vaati puoluetta lepyttämään heitä. Hän myönsi, että "mitä Georgiassa tapahtui voi tapahtua koko Venäjälle, ellemme muuta täydellisesti asennettamme talonpoikaisväestöä kohtaan", ja asetti vastuun alempien virkamiesten tekemille virheille. Vjatšeslav Molotov, politbyroon vaikutusvaltainen jäsen, julisti osaltaan: "Georgia antaa hämmästyttävän esimerkin välirikosta puolueen ja maan talonpoikaisväestön välillä." Tuloksena Georgian kommunistinen puolue päätti toistaiseksi käyttää rauhanomaista suostuttelua aseellisen pakottamisen sijaan laajentaakseen vaikutusvaltaansa talonpoikiin, ja rajoittaa pakkokollektivisointiyrityksiä. Radikaalin maareformin laajentaminen ja talonpojille annettu suhteellinen vapaus vähensivät heidän vihamielisyyttään uutta hallintoa kohtaan. Vaikka viimeiset Georgian poliittisen ja taloudellisen itsenäisyyden piirteet, joita sekä menševikit että "kansalliskommunistit" olivat yrittäneet säilyttää, oli eliminoitu, neuvostovallan voittoa seurasi Georgiassa maltillinen taloudellinen kasvu, joka toi maahan vuorostaan suhteellista vakautta. Toinen merkittävä tekijä, joka vähensi vastustusta bolševikkeja kohtaan erityisesti älymystössä, oli neuvostohallinnon 1920-luvulla harjoittama "nativisaatiopolitiikka"; Georgian taidetta, kieltä ja tutkimusta edistettiin, lukutaidon leviämistä rahoitettiin ja etnisten georgialaisten roolia hallinnossa ja kulttuuri-instituutioissa kasvatettiin.
Arviot
Neuvostoliiton aikana elokuun kansannousu pysyi tabuna eikä sitä mainittu käytännössä ollenkaan. Käyttäen valtaansa koulutuksessa ja tiedotusvälineissä Neuvostoliiton propagandakoneisto tuomitsi Georgian kapinan "veriseksi menševikkien ja muiden taantumuksellisten voimien aloittamaksi seikkailuksi, johon he onnistuivat sotkemaan pienen ja alikoulutetun osan väestöstä". Itsenäisyysliikkeen uuden aallon noustessa Georgiassa 1980-luvun lopulla vuoden 1924 neuvostovastaiset taistelijat, erityisesti johtava partisaaniupseeri Kakutsa Tšoloqašvili, nousivat georgialaisen patriotismin ja kansallisen vastarinnan symboleiksi. 1920-luvun vainojen uhrien "rehabilitaatio" lain silmissä alkoi Mihail Gorbatšovin Glasnost-politiikan ("julkisuus") aikana ja saatettiin päätökseensä 25. toukokuuta 1992 asetuksella, jonka antoi Georgian tasavallan valtioneuvosto puhemiehenään Eduard Ševardnadze. Neuvostomiehityksen museon avaamisen yhteydessä Tbilisissä toukokuussa 2006 Georgian sisäministeriö vapautti lisää arkistoja julkisiksi. Ministeriö on vasta viime aikoina alkanut julkaista vuoden 1924 puhdistusten uhrien nimiä ja muuta materiaalia neuvostokauden salaisista arkistoista.
Astro (yhtye)
Astro (hangul: 아스트로, tyylitellysti ASTRO) on eteläkorealainen poikabändi, jonka perusti vuonna 2016 Fantagio.
Ryhmä teki debyyttinsä vuonna 2016, ja sen alkuperäinen kokoonpano koostui kuudesta jäsenestä: MJ, Jinjin, Cha Eunwoo, Moonbin, Rocky ja Yoon Sanha. Tämänhetkisessä kokoonpanossa jäseniä on neljä, sillä Rocky jätti Astron 28. helmikuuta 2023 ja Moonbin menehtyi 19. huhtikuuta 2023.
Ennen debyyttiä
Elokuussa 2015 ilmoitettiin, että levy-yhtiö Fantagio suunnitteli uuden poikabändin perustamista nimellä Astro. Bändi koostuisi kuudesta jäsenestä, jotka tulisivat käyttämään taiteilijanimiä MJ, Jinjin, Cha Eunwoo, Moonbin, Rocky ja Yoon Sanha. He aloittivat toimintansa myöhemmin samana kuukautena helmikuulle suunniteltua debyyttiä varten.
He herättivät huomiota jo ennen debyyttiään esiintymällä draamasarjassa To Be Continued. Sarja oli ryhmän debyyttiprojekti ja sarjaan osallistui myös muita artisteja ja näyttelijöitä Fantagiosta. Tammikuussa 2016 he esiintyivät myös reality-ohjelmassa ''ASTRO, OK! Ready.'' Ohjelman näytti televisioyhtiö MBC Music. Tammikuussa ilmoitettiin ryhmän debyyttipäiväksi 23. helmikuuta 2016.
Debyytti
oikea|pienoiskuva|283x283px|Näyttelijä Kim Sae-ron näytteli To Be Continued sarjassa ja musiikkivideossa "Cat's Eye" 13. helmikuuta 2016 julkaistiin ensimmäinen teaservideo ryhmän debyytistä ja 16. helmikuuta julkaistiin kooste tulevan Spring Up -albumin kappaleista. Ensimmäinen teaservideo debyyttisinglen musiikkivideosta julkaistiin 18. helmikuuta. ja 23. helmikuuta julkaistiin koko ”Hide & Seek” -singlen musiikkivideo, sekä Spring Up -albumi. Albumi sisältää yhteensä viisi kappaletta.
Julkaisut debyytin jälkeen
Debyytin jälkeen Astro on julkaissut kymmenen mini-, single- ja erikoisalbumia, Summer Vibes, Autumn Story, Winter Dream, Dream Part.01, Dream Part.02, Rise Up, Venus, Blue Flame, Gateway ja Switch On sekä kolme täyspitkää albumia All Light, All Yours ja Drive to the Starry Road. Ryhmän viimeisin julkaisu, kolmas studioalbumi Drive to the Starry Road, julkaistiin 16. toukokuuta 2022.
Subunitit ja kokoonpanon muutokset
Tähän mennessä Astro on myös debytoinut kaksi subunitia, jotka olivat nimeltään Moonbin & Sanha ja Jinjin & Rocky. Moonbin & Sanha ovat julkaisseet kolme minialbumia nimeltään In-Out, Refuge ja Incense, ja Jinjin & Rocky ovat julkaisseet yhden minialbumin nimeltään Restore. Kumpikaan subunit ei ole enää toiminnassa, koska Rocky jätti Fantagion ja Astron helmikuussa 2023 ja Moonbin menehtyi huhtikuussa 2023.
Montego Bay
Montego Bay on Jamaikalla sijaitseva kaupunki. Se on Saint Jamesin kunnan pääkaupunki. Se on pinta-alaltaan Jamaikan toiseksi ja asukasluvultaan neljänneksi suurin kaupunki. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 110 000. Kaupunki on suosittu turistikohde. Kaupungin läheisyydessä on Sangsterin kansainvälinen lentoasema.
Integraaliyhtälö
Integraaliyhtälö on yhtälö, jossa esiintyy integraalin sisällä tuntematon funktio. Integraaliyhtälöt ovat läheistä sukua differentiaaliyhtälöille, ja usein tutkittava ongelma voidaan ilmaista molemmilla tavoilla. Tällaisesta vaihtoehtoisesta muotoilusta yleisin esimerkki ovat Maxwellin yhtälöt.
Integraaliyhtälöiden yksinkertaisin perustyyppi on ensimmäisen lajin Fredholmin yhtälö
Tässä \phi(t) on tuntematon funktio ja K(x,t) integraalin ydin (vrt. integraalimuunnokset). Fredholmin yhtälön tunnuspiirre on, että molemmat integrointirajat ovat vakioita. Jos tuntematon funktio esiintyy myös integraalin ulkopuolella, kyseessä on toisen lajin Fredholmin yhtälö
Tässä esiintyvä kerroin \lambda vastaa yhtälön ominaisarvoa.
ja toista lajia
Analogisesti differentiaaliyhtälöiden kanssa puhutaan homogeenisesta yhtälöstä, jos f(x) = 0. Muutoin yhtälö on epähomogeeninen.
Jos yhtälössä esiintyy myös tuntemattoman funktion derivaattoja, kyseessä on integrodifferentiaaliyhtälö. Näitä tulee vastaan joissakin fysiikan sovelluksissa, esimerkiksi säteilynkuljetuksen teoriassa.
Kriketin SM-sarja 2009
Kriketin SM-sarja 2009 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa, SM50 ja SM40 -sarjat. Sarjat on nimetty ottelun maksimisyöttövuorojen (overs) mukaan. Helsinki CC voitti Suomen mestaruuden ja Vaasa CC voitti SM40 -sarjan nousten kaudelle 2010 SM50 -sarjaan.
SM 40
Ottelutuloksissa lihavoitu on aloittanut sisällä, alempi lukupari ilmoittaa palot. Enemmän juoksuja tehnyt on ottelun voittaja (voitto = 8 sarjapistettä), juoksujen mennessä tasan, kyseessä on tasapeli (4 pistettä). NR = ei tulosta (4 pistettä molemmille). wet = märkä kenttä. Espoo 11 Stars'ilta vähennetty 4 pistettä rangaistuksena (penalty).
Emiliano Mercado del Toro
Emiliano Mercado del Toro (21. elokuuta 1891 Puerto Rico – 24. tammikuuta 2007 Isabela, Puerto Rico) oli Puerto Ricosta kotoisin oleva maailman vanhin tunnettu henkilö runsaan kuukauden ajan.
Mercado del Toro oli maailman kolmanneksi vanhin mies. Maailman vanhin elossa oleva henkilö hänestä tuli Elizabeth Boldenin kuoltua 11. joulukuuta 2006. Mercado del Toro oli ensimmäisen maailmansodan veteraani ja samalla myös vanhimmaksi elänyt sotaveteraani, vaikkakaan hän ei vielä ollut ehtinyt osallistua taisteluihin, kun sota päättyi 11. marraskuuta 1918.
Mercado del Toro kuoli kotonaan Puerto Ricossa 115-vuotiaana lyhyen sairauden jälkeen. Hänen kuolemansa jälkeen maailman vanhimman tunnetun henkilön tittelin sai yhdysvaltalainen Emma Tillman (1892–2007).
Hoboken
Hoboken on kaupunki New Jerseyssä Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Hudsonin piirikunnassa New Yorkin Manhattanin keskiosasta länteen Hudsonjoen länsirannalla. Hobokenissa on 40 557 asukasta (2008). Se on pinta-alaltaan 5,1 neliökilometriä ja siitä maa-alaa on 3,3 neliökilometriä.
Hoboken kuuluu New Yorkin metropolialueeseen. Kaupungissa pelattiin aikoinaan Yhdysvaltain ensimmäinen baseball-ottelu, ja kaupungissa on Stevens Institute of Technology, joka on Yhdysvaltain vanhimpia teknillisiä yliopistoja.
Historia
Delawaret leireilivät nykyisen Hobokenin alueella, mutta siellä ei ollut vakituista asutusta, kun eurooppalaiset ostivat alueen. Michael Reyniersz Pauw osti delawareilta nykyisen Hobokenin ja Jersey Cityn alueen 1630.
Myöhemmin kaupungin alue siirtyi William Bayardin haltuun. Hän oli lojalisti, tory. Yhdysvaltain vapaussodan aikana patriootit sytyttivät Bayardin maatilan tuleen 1780. Sodan jälkeen Bayardin maaomaisuus takavarikoitiin ja myytiin 90 000 dollarilla John Stevensille, joka oli taistellut sodassa patrioottien puolella. Stevens suunnitteli Hobokenin muuttamista newyorkilaisten virkistysalueeksi. Stevens käynnisti Yhdysvaltain ensimmäisen säännöllisen höyrylauttapalvelun Hobokenista Manhattanille 1811. Hobokenissa pelattiin kesäkuussa 1846 Yhdysvaltain ensimmäinen baseball-ottelu. New York Nine voitti Knickerbockersin ottelussa 23–1.
Hobokenia rakennettiin vilkkaasti 1800-luvulla. Rakennuttajana oli Stevensin vuonna 1838 perustama Hoboken Land & Improvement Company. Hobokenin kunta (township) muodostettiin North Bergenistä 1849, ja kaupunginoikeudet se sai 28. maaliskuuta 1855.
Hoboken muuttui 1800- ja 1900-lukujen taitteessa teollisuuskaupungiksi, kun Stevensin suvun hallinnoima Hoboken Land & Improvement Company alkoi myydä maata teollisuusyrityksille. Noin 250 yritystä hankki toimitiloja Hobokenista 1900-luvun alussa ennen ensimmäistä maailmansotaa. Teollisuusalan työpaikkojen määrä kolminkertaistui vuosien 1889–1909 aikana.
Morrigán
Morrigán (”Aavekuningatar”) on Irlannin kelttien sodan, taistelun ja hedelmällisyyden jumalatar. Hän kuuluu sodan jumalattarien ryhmään, jonka muut jäsenet ovat Nemhain, Badbh ja Macha. Nämä kaikki esiintyvät sekä yksittäisen että kolminaisen jumalan hahmossa, ja kaikkia yhdistää sotaisuus ja seksuaalinen voima.
Morrigán on muodonmuuttaja, joka usein saattaa muuttua korpiksi tai varikseksi. Taisteluun lentävä hurjistunut Morrigán muistuttaa jonkin verran Skandinavian mytologian valkyrioita. Hän on myös ennustaja, joka varoittaa sankareita tai jumalia tulevista uhkista ja neuvoo heitä.
Morrigán kuuluu Tuatha Dé Danann -jumalten heimoon, ja hän auttaa loitsuillaan kansaansa lyömään firbolgit ja myöhemmin fomorit.
Channing Tatum
Nuoruus
Channing Tatum syntyi Cullmanissa, Alabamassa. Hänen perheensä muutti Mississippiin Tatumin ollessa kuusivuotias, mutta hän kuitenkin vieraili Alabamassa vuosittain äitinsä perheen luona. Tatum kasvoi lähellä Mississippijokea.
Tatum harrasti nuorena paljon urheilua. Hän pelasi amerikkalaista jalkapalloa, tavallista jalkapalloa sekä harrasti yleisurheilua ja taistelulajeja. Tatum vietti suurimman osan teini-iästään Tampassa, Floridassa, jossa hän kävi Gaither High Schoolia ennen opiskeluaan Tampa Catholic High Schoolissa. Tatum valmistui vuonna 1998 ja hänet äänestettiin koulunsa urheilullisimmaksi. Myöhemmin Tatum sai jalkapallostipendin Glenville State Collegeen Glenvilleen, Virginiaan, mutta ei jaksanut keskittyä jalkapalloon. Tatum palasi kotiinsa ja alkoi työskennellä satunnaisissa työpaikoissa ennen muuttoaan Miamiin, jossa mallien etsijä löysi hänet.
Varhaiset työt
Tatum palkattiin tanssijaksi Ricky Martinin ”She Bangs” -musiikkivideolle koe-esiintymisen jälkeen Orlandossa, Floridassa; hänelle maksettiin työstä 400 dollaria. Tatum työskenteli mallina muun muassa Emporio Armanilla, Nauticalla, Dolce & Gabbanalla ja Abercrombie & Fitchillä. Pian hän kuitenkin muutti suuntauksensa televisiomainoksiin, mainostaen muun muassa Mountain Dew’ta ja Pepsiä. Tatum työskenteli myös silloin tällöin mallina mainosten ohella esiintyen muun muassa Vogue-lehdessä. Lokakuussa 2001 Tatum äänestettiin listalle ”50 kaikkein kauneinta kasvoa”.
Tatum on sanonut malliuran auttaneen häntä elämässään: ”Se on tehnyt minun ja perheeni elämän paljon helpommaksi, koska en ole ikinä tiennyt mitä haluan tehdä ja nyt heidän ei tarvitse enää huolehtia siitä. Olen voinut tutkia elämää ja olen saanut tietää, että rakastan taidetta, kirjoittamista, näyttelemistä ja kaikkea mitä tajuan. Ja minulle on annettu mahdollisuus lähteä pois ja nähdä maailmaa ja nähdä kaikkea. Kaikki eivät saa sitä mahdollisuutta”.
Näyttelijänä
Vuonna 2004 Tatum aloitti näyttelijän uransa esiintyen yhdessä C.S.I. Miamin jaksossa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa Pelimies Carter, jossa hän näytteli Jason Lyleä, nokkelaa koripalloilijaa. Hänen vastanäyttelijänsä oli Samuel L. Jackson. Samana vuonna Tatum sai roolin motocross-elokuvassa Supercross ja elokuvassa Havoc. Vaikka Tatum on sanonut rakastavansa työtään mallina, hän otti taukoa mallimaailmasta keskittyäkseen näyttelemiseen.
Tatumin piti näytellä Gambiittia elokuvassa X-Men: Viimeinen kohtaaminen, mutta hahmo poistettiin kokonaan elokuvasta eikä hän saanutkaan roolia. Elokuvan tuottaja, Lauren Shuler Donner, kuitenkin kysyi Tatumia toiseen tuottamaansa elokuvaan ja niin hänet palkattiin komediaan She’s the Man, jossa hän näyttelee Duke Orsinoa.
Samana vuonna Tatum pääsi suuremman yleisön tietoisuuteen tanssiaiheisessa romanttisessa elokuvassa Step Up, jossa hän näytteli hiphop-tanssijaa vastanäyttelijänään Jenna Dewan. Myöhemmin samana vuonna Tatum näytteli elokuvassa Queens – kovat korttelit yhdessä Robert Downey Jr:n ja Shia LaBeoufin kanssa.
Vuonna 2008 Tatum näytteli Kimberly Peircen elokuvassa Stop-Loss, joka kertoo sotilaista, jotka ovat palaamassa kotiin Irakin sodasta, ja Stuart Townsendin elokuvassa Battle in Seattle.
Tatum ja Dito Montiel, jotka työskentelivät yhdessä elokuvassa Queens – kovat korttelit näyttelivät yhdessä myös elokuvassa Fighting. Tatum näytteli elokuvassa Shawn MacArthuria. Vuonna 2015 Channing Tatum näytteli Magic Miken jatko-osassa Magic Mike XXL. Lisäksi Tatum tunnetaan rooleistaan muun muassa toimintakomediassa 21 Jump Street (2012) ja sen jatko-osassa 22 Jump Street (2014), psykologisessa trillerissä Side Effects (2013) ja toimintaelokuvassa White House Down (2013).
Yksityiselämä
thumb|Channing Tatum vaimonsa [[Jenna Dewanin rinnalla Tribecan elokuvajuhlilla 2010.]] Vuonna 2005 Tatum tapasi Jenna Dewanin Step Upin kuvauksissa. Pari alkoi seurustella pian kuvausten loputtua ja kihlautui syyskuussa 2008 Mauilla, Havaijilla. Pari avioitui kesällä 2009 ja heidän esikoistyttärensä syntyi Lontoossa vuonna 2013. He ilmoittivat eroavansa huhtikuussa 2018.
Mandala
thumb|Tiibetinbuddhalainen thangka-mandala thumb|right|Kupariin taottu hindulainen mandala thumb|Hiekasta tehty mandala Mandala (मण्डल, sanskritia: ’ympyrä’, ’kiekkomainen esine’) on hindulaisuudessa ja tantrisessa buddhalaisuudessa eli Vajrayana-buddhalaisuudessa symbolinen kuvio, jota käytetään pyhissä rituaaleissa ja meditoimisen apuvälineenä. Mandaloita käytetään myös jainalaisuudessa. Tiibetinbuddhalaisuudessa ja joissain muissakin perinteissä mandaloiden asema on niin merkittävä, että niitä voidaan käyttää jopa kokonaisten temppelien pohjapiirustuksena.
Tekeminen
Mandala voidaan maalata paperille tai kankaalle, se voidaan piirtää maahan valkoisilla ja värillisillä riisijauhoviivoilla, tai se voidaan tehdä pronssista tai kivestä. Mandalat voivat perustua useisiin erilaisiin geometrisiin muotoihin, jotka käyttävät erilaisista symboleista kummunneita kuvioita. Mandaloiden luomisessa käytetyt menetelmät ovat hyvin tarkkoja ja yhdistetty rituaaleihin kuten pyhien kaavojen veisaamiseen.
Merkitys
Mandala voidaan määritellä kahdella tavalla: ulkoisesti maailmankaikkeuden skemaattisena, visuaalisena representaationa, ja sisäisesti useiden aasialaisten psykofyysisten uskonnonharjoitusten kuten meditoinnin oppaana.
Mandala edustaa pohjimmiltaan maailmankaikkeutta. Se on pyhitetty alue, joka toimii jumalten astiana ja universaalien voimien keruupisteenä. Kun ihminen eli mikrokosmos menee henkisesti mandalan sisään ja siirtyy kohti sen keskustaa, hänet johdatetaan analogisesti kosmisen hajoamisen ja takaisinyhdentymisen prosessien läpi.