cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gastroskopia
Tutkimuksen kokeminen
Mahalaukun tähystystutkimus on epämiellyttävä toimenpide, jos se aiheuttaa yskimis- ja oksennusrefleksin. Tutkimus ei kuitenkaan ole kivulias, eikä näytteenotto mahan ja suolen limakalvolta yleensä tunnu. Herkemmät saattavat tuntea nipistyksiä ja seuraavana päivänä saattaa tuntua kipua ruokatorvessa ja kurkussa.
Agnese Allegrini
pienoiskuva|Agnese Allegrini Agnese Allegrini (s. 3. heinäkuuta 1982 Rooma) on italialainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla BC Milanoa.
Allegrini on osallistunut olympialaisiin kerran, Pekingissä 2008. Hän putosi tuolloin kaksinpelissä ensimmäisellä kierroksella hävittyään Ukrainan Larysa Hryhalle. Allegrini hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa myös saman vuoden EM-kilpailuissa, joissa islantilainen Ragna Ingolfsdottir päihitti hänet erin 2–1.
Allegrinin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on kaksinpelin 49. sija vuodelta 2011.
Ulvik
Ulvik on kunta Vestlandin läänissä Norjassa. Ulvikin kunta syntyi vuonna 1858, kun Granvinin kunnan nimi muutettiin Ulvikiksi. Myöhemmin, 1. toukokuuta 1891, Granvin ja Eidfjord erotettiin Ulvikin kunnasta omiksi kunnikseen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Ulvikin kunnassa oli 1 113 asukasta.
Ranskan avoin tennisturnaus 2018 – miesten kaksinpeli
Rafael Nadal oli turnauksen puolustava mestari ja voitti turnauksen tänä vuonna jo 11:nnen kerran. Hän voitti loppuottelussa Dominic Thiemin.
Hannan
Hannan on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Osakanlahden rannalla. Idässä se rajautuu Sennanin kaupunkiin, etelässä Wakayaman prefektuurin Wakayaman ja Iwaden kaupunkeihin ja lännessä Osakan prefektuurin Misakin maaseutukaupunkiin. Hannanin pinta-ala on 36,10 neliökilometriä ja siellä on 57 422 asukasta (vuonna 2014).
Hannania palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja ja Nankai-rautateiden Nankai-päälinja.
Auroransilta
Auroransillassa on kaksi teräksistä, toisessa päässä siltaa yhtyvää vaaleaksi maalattua kaarta, joiden jänneväli on 55 metriä ja jotka kohoavat noin 18,2 metrin korkeuteen Nordenskiöldinkadun pinnasta ja noin 11,9 metrin korkeuteen sillan ylittävän kevyen liikenteen väylän pinnasta. Sillan kokonaispituus on noin 165 metriä ja hyötyleveys 5 metriä.
Siltasuunnitelma perustuu suunnittelukilpailuun, jonka voitti WSP Finland Oy:n ehdotus Nordis. Sillan urakoi Lemminkäinen. Sen kustannusarvio on noin neljä miljoonaa euroa, joka sisältää siltaan liittyvät kevyen liikenteen väylät. Silta saa erikoisvalaistuksen.
Wolvercote Cemetery
thumb|350px|Oxonmoot 2008 -tapahtumaan osallistuneita [[J. R. R. Tolkienin tuotannon ihailijoita kerääntyneinä kunnioittamaan kirjailijan muistoa hänen haudalleen.]] Wolvercote Cemetery on vuonna 1889 perustettu hautausmaa Oxfordissa, Englannissa. Se sijaitsee Wolvercoten kaupunginosassa Banbury Roadin varressa, kaupungin pohjoislaidalla.
Vuosina 1999 ja 2001 Wolvercote Cemetery palkittiin ”vuoden hautausmaana” (Cemetery of the Year).
Aiheesta muualla
51.79131°N, -1.27321°W
São Tomé ja Príncipe kesäolympialaisissa 2016
São Tomé ja Príncipe osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kolme urheilijaa kahdessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi ratameloja Buly Triste.
HL Kuru
Höyrylaiva Kuru oli suomalainen sisävesilaiva, joka upposi Tampereen edustalla Näsijärvellä 7. syyskuuta 1929. Kurun uppoaminen on Suomen pahin sisävesillä tapahtunut vesiliikenneonnettomuus.
Alus
Kuru rakennettiin Tampereella Sommers af Hällström & Waldensin konepajalla vuonna 1915 liikennöimään Näsijärvellä. Ensimmäisen maailmansodan aikaan alus oli pakko-otettuna Satakunnan laivastossa, joka oli Keisarillisen Venäjän merivoimien joukko-osasto Näsijärvellä. Aluksen pituus oli 30,48 metriä, leveys 5,58 metriä, matkustajapaikkoja oli 214 ja siinä oli 355-hevosvoimainen höyrykone.
1920-luvulla linja-autoliikenne oli Kurun ja Länsi-Teiskon alueella vähäistä, minkä vuoksi laivalla liikkui runsaasti matkustajia ja rahtia. Matkustajien tilat olivat laivan välikannella. Kapteenin hytti, komentosilta ja ohjaushytti olivat yläkannen etuosassa, kun taas savupiipun takana oleva tila oli varattu pelastusveneille.
Laivan reitti alkoi Kurun kirkonkylästä aamuisin klo 6, pysähtymispaikkoina olivat Nygård, Tokonen, Kapee, Toikko, Röyniö, Rantala. Tampereelle laiva saapui kello 21:n paikkeilla. Maanantaisin, keskiviikkoisin ja lauantaisin laiva pysähtyi edellisten lisäksi Toltaan, tiistaina Ikoseen, torstaina Parkkuun ja perjantaina Leppälahdelle. Paluumatkalle Tampereelle laiva lähti kello 15.15.
Kuru oli vuosittain liikenteessä noin seitsemän kuukautta, toukokuun alusta joulukuun alkupuolelle. Talvikuukausien ajaksi Kuru vedettiin talvitelakalle. Kurun matka Tampereelta Kuruun kesti n. 10 tuntia.
Kurun uudistaminen
thumb|right|Kurun päällikkö Onni Saarinen. Jatkuvasti lisääntyvien matkustajamäärien vuoksi ahtaaksi käyneen laivan omistaja Höyrylaivaosuuskunta Kuru päätti 26.11.1922 pitämässään kokouksessa rakentaa yläkannelle matkustajatiloja sekä sisustaa laivan uudelleen. Osa laivan osakkaista kuitenkin vastusti päättäväisesti korjauksia, jonka vuoksi korjaukset päästiin aloittamaan vasta 1927.
Kurun remontin suorittivat A. Ahlström Oy:n Varkauden konepajan työntekijät Naistenlahden satamassa Tampereella. Työt aloitettiin tammikuussa 1927 purkamalla vanhat kansirakennelmat pois. Uusi välikansi rakennettiin 5-millisestä rihlapellistä, yläkansi puusta. Välikannen sivuseiniä pidennettiin edestä ja takaa kahdella metrillä. Neljä ensimmäisen luokan matkustajahyttiä rakennettiin yläkannelle savupiipun taakse. Koko yläkansi katettiin peltisellä aurinkokatoksella, jonka päälle laitettiin pelastusveneet. Laivan suuri höyrykattila uusittiin, samoin laivan sisustus, kaiteet ja putkistot.
Remontin jälkeen alkujaan kaksikerroksiseksi valmistettu Kuru oli uudistettu kolmikerroksiseksi. Alimmalla kannella eli ruumassa oli konehuone ja lastiruumat sekä kolmannen luokan matkustajien hytit. Välikannella oli suuri kolmannen luokan matkustajien tila, jossa oli myös laivan ravintola. Peräkannella oli kolme toisen luokan hyttiä. Yläkantta kiersi kävelysilta, jonka varrella oli runsaasti penkkejä. Ohjaamo ja ensimmäisen luokan hytit olivat yläkannella.
Remontin jälkeen laivan matkustajaluvuksi määrättiin 218 henkeä, ja liikenteeseen Kuru palasi toukokuussa 1928.
Kurun uppoaminen
Uppoamattomaksi mainostetun Kurun uppoaminen Tampereen edustalla Näsijärvellä 7. syyskuuta 1929 on Suomen pahin sisävesillä tapahtunut vesiliikenneonnettomuus. Onnettomuudessa kuoli lähes 140 ihmistä. Tunnetuin kuolonuhri oli kansanedustaja Iida Vihuri.
Kuru lähti Mustanlahden satamasta huolimatta siitä, että järveltä puhalsi voimakas tuuli, jonka voimakkuudeksi arvioitiin 8 boforia (17–20 m/s), puuskissa jopa hirmumyrskyn voimakkuuksia. Aluksen ehdittyä Siilinkarin luokse se joutui ristiaallokkoon, ja laivalta huomattiin kolme suurta hyökyaaltoa. Vesimassat vyöryivät laivaan, Kuru kääntyi sivutuuleen ja kaatui kyljelleen.
Paluu liikenteeseen
Sunnuntaina 22.9.1929 Kurun hylky nostettiin pohjasta ylös ja hinattiin lotjien avulla Lapinniemen rantaan, jossa se nostettiin pintaan. Kuru tuotiin vanhalle paikalleen Mustalahden satamaan 3.10.1929.
Näsijärven pohjasta nostettu alus teki ensimmäisen matkansa torstaina 14. lokakuuta 1929.
Liikennöinnin lopettaminen
Kurun runko on visuvedellä maalle nostettuna. Sen voi nähdä laivareitin varrella.
Olha H’arlan
thumb|right|230px|H’arlan vuonna 2013 Olha Hennadijivna H’arlan eli kansainvälisesti Olga Kharlan (, s. 4. syyskuuta 1990 Mykolajiv) on ukrainalainen säilämiekkailija ja olympiavoittaja. H’arlanin ensimmäiset olympialaiset olivat Pekingin olympialaiset 2008, jossa hän saavutti joukkuekilpailun kultaa. Yksilökilpailussa hän jäi Pekingissä toiselle kierrokselle. Lontoossa 2012 H’arlan saavutti yksilökilpailussa pronssia. Rio de Janeirossa hän voitti Ukrainan joukkueen kanssa säilän olympiahopeaa. Yksilökilpailussa hän uusi Lontoon olympiapronssinsa. H’arlanilla on myös neljä henkilökohtaista maailmanmestaruutta (2013, 2014, 2017 ja 2019) sekä kaksi joukkuemaailmanmestaruutta (2009 ja 2013). Hän ottelee oikealta puolelta.
Nooan arkki
335px|thumb|[[Edward Hicksin (1780–1849) näkemys Nooan arkista]] Nooan arkki on Raamatun Vanhan testamentin vedenpaisumuskertomuksessa esiintyvä suuri laiva, jossa eläimet ja ihmiset kertomuksen mukaan selvisivät koko maailman kattavasta tulvasta. Kertomus Nooasta löytyy ensimmäisestä Mooseksen kirjasta, luvuista 6–9.
Raamatun kertomuksen mukaan Jumala päätti tuhota ja siten puhdistaa ihmiskunnan, koska ihmisten pahuus oli kasvanut liian suureksi. Kuitenkin Nooa oli ollut Jumalalle kuuliainen, ja siksi Jumala määräsi hänet rakentamaan arkin. Arkin oli määrä pelastaa Nooa perheineen sekä eläimet. Raamatun mukaan jokaista eläintä tuli ottaa kaksi kappaletta, paitsi kaloja, sillä ne elävät vedessä eivätkä huku. Jahvisti-lähteen mukaan puhtaita eläimiä ja lintuja tuli seitsemän paria, ja muita eläimiä kaksi kappaletta.
Käsitykset tarinan historiallisuudesta
Tulvamyyttejä koskeva vertaileva tutkimus käynnistyi 1870-luvulla. Mooseksen kirjassa kerrottu Nooan arkki -tarina perustuu vanhempiin mesopotamialaisiin kertomuksiin. Nykykäsityksen mukaan sen varhaisimmat versiot ovat peräisin Vanhan Babylonian valtakunnan ajalta eli noin 4000 vuoden takaa.
Vuonna 1675 Athanasius Kircher yritti todistaa Raamatun kertomuksia kirjaimellisesti tosiksi. Hän esitti laskelmia, joiden mukaan arkki olisi voinut olla riittävän iso kuljettaakseen kaikki hänen tuntemansa eläinlajit. Vuoden 1875 painoksesta alkaen Encyclopedia Britannicassa ei esitetty enää arviota arkin koosta eikä arkkia pidetty historiallisena faktana.
Arkin koko, materiaali ja rakenne Mooseksen kirjassa
Arkin muotoa, sen merikelpoisuutta ja kantavuutta spekuloitiin etenkin renessanssiaikana. Kuvauksissa arkin mallina on käytetty usein oman ajan laivoja. Kircher kuvasi arkin kuitenkin laatikoksi. Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kerrotaan arkin olleen pituudeltaan 300, leveydeltään 50 ja korkeudeltaan 30 kyynärää. Kirjoittajien tarkoittamaa arkin kokoa ei voida laskea tarkasti, koska käytetty kyynärä ei ole tiedossa. Nooaa käskettiin myös tekemään arkkiin tsohar [= katto tai ikkuna].” Ei ole täysin selvää, mikä tsohar oli tai miten se oli rakennettu. Jotkut tutkijat arvelevat, että se liittyy valoon, joten he kääntävät sen vastineella ”valoaukko” (KR 1938) tai ”akkuna” (Väl, KR 1776). Toiset taas yhdistävät sanan tsohar myöhäisempään arabialaiseen juureen, joka merkitsee ’(käden)selkää’, ’(eläimen) selkää’ tai ’(laivan) kantta’, ts. maasta tai vedestä poispäin olevaa osaa, ja sen vuoksi he kääntävät sen vastineella ”katto” (KR 1992, AT, RS, JB). Nooaa käskettiin päättämään tämä tsohar ”kyynärän korkeudelle”. Kertomuksessa Jumala käskee rakentamaan arkin gofer-puusta. Kyseinen sana esiintyy Raamatussa vain kerran, eikä sen merkityksestä ole varmaa tietoa. Sanan on otaksuttu tarkoittavan muun muassa sypressiä. Suomalaisessa vuoden 1933/38 raamatunkäännöksessä materiaali oli 'honkapuu', vuoden 1992 käännöksessä sypressi.
Nooan arkin etsintä
Nooan arkkia on etsitty ja väitetty löydetyn eri paikoista. Arkin etsintä luetaan nykyään näennäisarkeologian alaan.
Końskien piirikunta
Końskien piirikunta on yksi Świętokrzyskin voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 79 858. Piirikunta on jaettu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Fałków, Gowarczów, Końskie, Radoszyce, Ruda Maleniecka, Słupia Konecka, Smyków sekä Stąporków ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; hallintokeskus Końskie, Radoszyce ja Stąporków.
Końskien piirikunnan pinta-alasta arviolta 49,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Końskien piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 10,9 prosenttia. Luku on huomattavan korkea koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Końskien piirikunnassa arvioitiin olevan 79 858 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 84 528 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 60 614 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,8 prosenttia ja eläkeikäisten 24,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 587 lasta.
Linnaisten kartanon viheriä kamari
Linnaisten kartanon viheriä kamari (Gröna kammaren i Linnais gård) on Zachris Topeliuksen alun perin vuonna 1859 ilmestynyt romaani. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1881 kokoelmassa Talvi-iltain tarinoita suomentajana Aatto Suppanen. Ilmari Jäämaan suomennos julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1928.
Romaanin tarina sijoittuu 1830-luvuun suomalaiseen kartanoon. Nimensä se on saanut Mäntsälässä sijaitsevasta Linnaisten kartanosta, vaikka romaani ei suoranaisesti kyseiseen kartanoon liitykään. Lajityypiltaan teoksen katsotaan nykyään edustavan lähinnä fantasia- ja kauhukirjallisuutta. Romaanin pohjalta valmistui vuonna 1945 Valentin Vaalan ohjaama elokuva Linnaisten vihreä kamari, joka on yksi ensimmäisistä suomalaisista kauhuelokuvista.
HAL HJT-16 Kiran
thumb|350px|Kiran Intiassa vuonna 2007. HAL HJT-16 Kiran (valonsäde) on intialainen suihkuharjoituskone, jonka ensilento tehtiin 4. syyskuuta 1964. Se tuli Intian ilmavoimien ja laivaston käyttöön vuonna 1968 ja on edelleen käytössä. Koneita valmistettiin 190 kappaletta.
Suomen ratsuväki
Suomen ratsuväki oli Suomen puolustusvoimien puolustushaara vuosina 1918-1938. Ratsuväkeen kuuluneita yksiköitä ovat olleet mm. Hämeen ratsujääkäripataljoona ja Uudenmaan rakuunarykmentti.
HAL HJT-16 Kiran
Kiran korvataan HAL HJT-36 -koneella, joka on 2010-luvulla koelentovaiheessa. Intian ilmavoimat on ottanut 12 HJT-36-konetta käyttönsä.
KalPa Naiset
KalPa Naiset on kuopiolaisen urheiluseura Kalevan Pallon naisten jääkiekkojoukkue, joka pelaa korkeimmalla sarjatasolla Naisten Liigassa. Kotiottelut pelataan Olvi Areenalla ja Lippumäen jäähallissa. Joukkueen tunnusvärit ovat keltainen ja musta.
Nonoksinoli-9
Nonoksinoli-9 eli N-9 on spermisidi. Se siis tuhoaa siittiöitä ja tekee tämän liuottamalla siittiöiden solukalvoja toimimalla tensidinä. N-9 on yksi yleisimmin käytetyistä spermisideistä niitä sisältävien ehkäisyvälineiden geeli-, vaahto tai pinnoiteseoksissa.
Suomen ratsuväki
Vuoden 1918 ratsuväkiperinne alkoi jääkäriliikkeessä, kun sen piirissä perustettiin ratsujääkäreiden yksikkö. Jäger zu Pferde. Ratsuväkiperinnettä Suomessa ylläpitävät Ratsumieskilta RY ja Reserviratsastajat ry.
Östunan kirkko
Östunan kirkko on Ruotsissa Knivstan kunnan Östunassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu luultavasti 1400-luvun lopussa ja paikalla on todennäköisesti ollut kirkko jo sitäkin aikaisemmin. Kastemalja ja krusifiksi ovat peräisin 1200-luvulta.
Sakaristo rakennettiin kirkkoon 1300-luvulla tai 1400-luvun alkupuolella, asehuone puolestaan 1400-luvun jälkipuolella. Kirkko sisustettiin uudestaan suurimmaksi osaksi 1700-luvulla ja sitä restauroitiin 1895, mutta 1700-luvun luonnetta palautettiin vuoden 1938 restauroinnissa.
Nonoksinoli-9
Yksin käytettynä N-9 ei ehkäise raskaaksi tulemista tehokkaasti. N-9:n toistuva käyttö ehkäisyssä voi myös aiheuttaa sukuelinten ärsytystä ja lisätä esimerkiksi virtsatietulehduksen saannin riskiä. N-9:n toistuva käyttö voi sukuelinten ärsytyksen takia lisätä riskiä saada jokin sukupuolitauti, kuten HIV-infektio.
N-9 ei suojaa sukupuolitaudeilta, vaikka se voi siittiöiden lisäksi tuhota myös tauteja aiheuttavien mikrobien kalvoja. N-9 ei esimerkiksi suojaa HIV-infektiolta, tippurilta tai klamydialta.
Suomen ratsuväki
Itsenäistyneessä Suomessa Venäjän keisarikunnassa palvelleesta kenraaliluutnantti Mannerheim ylennettään ratsuväenkenraaliksi 1918. Toinen itsenäisen Suomen ratsuväenkenraali on ollut 1940 ylennetty Ernst Linder.
KalPa Naiset
KalPan vastuuvalmentajana toimi kaudella 2019–2020 Marjo Voutilainen, joka aloitti joukkuuen päävalmentajana kaudeslla 2016–2017.
Joukkueen kapteeniston kaudella 2019-2020 muodostavat puolustaja Emma Ritari, keskushyökkääjä Tanja Niskanen sekä puolustaja Eveliina Nurmi.
Ludwig Thoma
Thoma opiskeli ensin metsäalaa, sitten oikeustiedettä ja toimi 1894–1899 asianajajana. Hän meni Simplicissimus-lehden toimittajaksi ja myöhemmin hänestä tuli sen päätoimittaja. Thoma oli terävä ja häpeilemätön satiirikko, jollaista Saksassa ei ollut toista Heinrich Heinen kuoltua. Hänellä oli kaksi aihepiiriä, joita hän käsitteli, ja niistä toinen oli hänen kotiseutunsa Ylä-Baijerin kansa, toinen silloinen moderni seuraelämä. Kotiseudun kansankuvauksista otettiin monia painoksia. Myös Thoman satiiriset näytelmät olivat menestyksiä. Thoma julkaisi 1919 kokoelman Erinnerungen. Hän kirjoitti myös salanimillä, kuten Peter Schlemihl, Schmiernazi, Lorenz Angermayer, Adolf Stengel, Hans Mayrhofer‚ Peter Schlamminger, Maxl.
Robin Hodder
Robin Godfrey Hodder (1. lokakuuta 1937 Maryborough, Victoria – 19. maaliskuuta 2006 Ashburton, Victoria) oli australialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen miesten joukkueeseen.
Grünau im Almtal
Grünau im Almtal on Ylä-Itävallan osavaltiossa Itävallassa sijaitseva kunta. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 2 058 asukasta. Kunta kuuluu Salzkammergutin matkailualueeseen ja sen pinta-alasta 74,5 prosenttia on metsää. Grünau im Almtalin kokonaispinta-ala on 230 neliökilometriä, mikä tekee siitä Itävallan pinta-alaltaan suurimman kunnan.
Grünau im Almtalin naapurikuntia ovat Ebensee, Gmunden, Altaussee, Klaus, Hinterstoder, Grundlsee, Steinbach ja Scharnstein.
Miina
thumb|250px|[[Toinen maailmansota|Toisen maailmansodan aikainen panssarimiina.]] thumb|250px|Miinoista varoittava kyltti. thumb|250px|Neuvostoliittolainen [[MON-50 viuhkaräjähde.]] thumb|250px|Aukileikattu panssarimiina. thumb|250px|Sakaramiina. thumb|250px|Yhdysvaltalaiset joukot purkavat miinoitetta. Miina on maahan, maan pinnalle tai veteen asennettava räjähtävä taisteluväline, joka on tarkoitettu räjähtämään ihmisen tai ajoneuvon läsnäolosta, läheisyydestä tai kosketuksesta.
Erityisesti vanhemmissa teksteissä miinalla voidaan tarkoittaa myös muita voimakkaita, usein maan alle sijoitettuja sotilasräjähteitä tai pommeja.
Erilaiset miinat jaotellaan niiden kohteen mukaan jalkaväkimiinoihin, ajoneuvomiinoihin, panssarimiinoihin sekä merimiinoihin. Asentamistavan mukaan miinat voidaan jaotella maahan tai maan pinnalle asennattaviin miinoihin, sirotemiinoihin sekä merimiinoihin. Miinat voidaan jaotella myös niiden vaikutuksen mukaan esimerkiksi paine-, sirpalevaikutteisiin miinoihin. Erityyppiset miinat voidaan jaotella myös niiden laukaisumekanismin mukaan esimerkiksi ansalankalaukaistaviin, painolaukaistaviin, magneettilaukaistaviin tai tärinälaukaistaviin miinoihin.
Jalkaväkimiina
Jalkaväkimiinat, henkilömiinat, kuten polkumiinat ja lankamiinat, tappavat ja vammauttavat vihollisen taistelijoita sirpalevaikutuksella. Usein ihon rikkouduttua sirpaleiden vaikutuksesta joutuu haavasta verenkiertoon maa-ainesta ja muuta likaa aiheuttaen tulehduksen. Jalkaväkimiinat ovat rakenteeltaan yleensä yksinkertaisia, varmatoimisia ja edullisia valmistaa ja varastoida pitkiksi ajoiksi. Siksi puolustuksellisesti suuntautuneet, vähäisellä rahoituksella toimivat, yleensä suurta aluetta puolustavat asevelvollisuusarmeijat ovat käyttäneet niitä kaikkialla maailmassa. Ottawan sopimuksessa useimmat maat ovat kuitenkin sitoutuneet käytön lopettamiseen. Maille, jotka puolustautuvat ensisijaisesti laivastolla, ammattiarmeijalla ja rajallisella määrällä reserviläisiä, jalkaväkimiinoilla ei ole niin suurta merkitystä, vaikka muun muassa Yhdysvallat on niitä käyttänytkin.
Jalkaväkimiinojen käytön rajoittaminen
Jalkaväkimiinojen käyttöä on yritetty maailmanlaajuisesti kieltää, koska ne jäävät maastoon taistelujen jälkeen ja aiheuttavat vammoja sivullisille. Miinoitteet on kuitenkin mahdollista, joskin kallista, raivata. Raivaaminen on helpointa miinoitteissa joista on laadittu kartat (joista käytetään Suomen puolustusvoimissa nimeä ”sulutteen seloste”), joihin merkitään miinat yksittäisen miinan tarkkuudella.
Hyökkäyksellistä sotilasdoktriinia ylläpitävät suurvallat ovat kannattaneet jalkaväkimiinojen kieltämistä ja korvaamista itsetuhomekanismilla varustetuilla, huomattavasti kalliimmilla miinoilla. Ottawan sopimuksessa kiellettävillä polkumiinoilla suojataan tulevaisuudessakin panssarimiinat, joiden käyttöarvo vähenee ilman suojamiinoitusta raivaamisen helpotuttua. Panssarimiina voidaan suojata käsittelynestolaitteilla, eli kiinteällä tai miinan asentamisen yhteydessä liitettävällä purkamisen ja siirtämisen estävällä laitteella, joita suurvalloilla on, tai ansoituksella.
Osa ampumatarvikkeista, kuten rypälepommien tytärammukset, voidaan myös tarkoituksellisesti jättää räjähtämättömiksi, jolloin ne aiheuttavat samankaltaisen vaaran kuin sirotemiinat.
Humanitaarisesti miinojen käyttö taistelualueen ulkopuolella siviilien seassa, ilman kartoituksia ja mielivaltaisesti ei ole sodan sääntöjen mukaista, koska miinat aiheuttavat siviilitappioita konfliktin päättymisen jälkeenkin. Käytännössä kuitenkin useissa pitkään jatkuneissa sodissa näin on usein tehty. Esimerkiksi Kambodžassa miinanvastaisen kampanjan mukaan on sattunut 35 000 amputaatioon johtanutta miinaonnettomuutta taisteluiden päättymisestä lukien. Miinojen satunnainen kylväminen tekee miinasta myös terroriaseen siviiliväestöä vastaan ja usein esimerkiksi estää tehokkaan maanviljelyn peltoalueiden ollessa täynnä miinoja. Miinaongelmia on esimerkiksi Afganistanissa, Kolumbiassa, Nicaraguassa, Angolassa, Namibiassa, Ugandassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Somaliassa, Bangladeshissa, Laosissa, Vietnamissa, Sri Lankassa ja lukuisissa muissa konflikteja kokeneissa maissa.
Jalkaväkimiinojen kannattajien mielestä miina on oikein käytettynä ja kartoitettuna passiivinen puolustusase. Alueelle tunkeutuja joutuu ottamaan huomioon miinavaikutuksen hyökkäystä suunnitellessaan tai alueella toimiessaan, ja tätä kautta voi sanoa jopa kynnyksen hyökkäykseen nousevan. Miinat ovat yhtenä osatekijänä puolustajan kokonaistulenkäytössä.
Tähysmiina
Tähysmiinan laukaisee aina vihollista tähystävä sotilas. Tähysmiinat sallitaan Ottawan sopimuksessa. Räjäytyssignaali tähystysmiinalle voidaan välittää langattomasti tai langallisesti tai jopa sytytyslankaa käyttäen. Suomessa putkipanos, kylkipanos ja viuhkapanos voidaan luokitella tähysmiinoiksi, sillä vihollista tähystävä sotilas voi räjäyttää ne sytytysjärjestelmästä riippuen esimerkiksi laukaisulangasta vetämällä tai käyttämällä sytytyskojetta.
Sirotemiina
Sirotemiinat ovat tavallisiin miinoihin verrattuna korkeamman teknologian kaukolevitteisiä miinoja. Esimerkiksi Venäjän asevoimilla on käytössä lukuisia erilaisia jalkaväkeä ja ajoneuvoja vastaan suunnattuja sirotemiinoja. Sirotemiinoja voidaan levittää tykistöllä, raketinheittimillä, helikoptereilla ja lentokoneilla.
Sirotemiina on nopeammin levitettävänä paremmin hyökkääjälle sopiva ase kuin käsin maastoon asetettava miina. Levitettäessä sirotemiinat jäävät maanpinnalle, mutta pienikokoisina sekä muodoltaan että väriltään maastoon sulautuvina niitä ei ole helppo havaita. Sirotemiinojen sytyttimet voivat toimia useista erilaisista herätteistä, kuten tärinästä ja magneettisesta impulssista tai kosketuksesta miinaan tai laukaisulankaan. Sirotemiinoissa voi olla myös itsetuholaite ja toisaalta myös erilaisia raivauksenestotoimintoja.
Jalkaväkimiinojen käyttöä rajoittava Ottawan miinakieltosopimus koskee myös sirotemiinojen käyttöä, sillä sopimuksessa kielletään kaikki jalkaväkimiinan tavoin toimivat taisteluvälineet. Jopa sellaiset ajoneuvo- ja panssarimiinat, joiden käsittelynestolaite voi laueta kohteen tahattomasta toiminnasta, kuuluvat sopimuksessa kiellettäviin taisteluvälineisiin.
Sirotemiinoja ovat:
Sirpalemiina
Panssarimiina
Painemiina
Nykyisissä prototyypeissä on käytössä kymmenien kilojen edestä isoja rautakuulia, pyöreitä tai kulmikkaita, erinäisten räjähteiden päällä. Nämä mallit ovat yleensä asetettuna maahan noin 45 asteen kulmassa tai kokonaan ylöspäin osoittaen. Yksittäinen miina on luotettava 100 metriin ja sen tehoalue on 0,4 neliökilometriä. Miina voi olla valmiustilassa jopa 90 päivää. Miinaan voi laittaa erilaisia tunnistimia, jonka avulla se räjähtää, esimerkiksi akustisia tai radiotutkalla varustettuina, myös helikopterin tunnistusprosessori on mahdollista lisätä.
Boyacá
thumb|Departementti Kolumbian kartalla. Boyacá on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Tunja, pinta-ala 23 189 km² ja asukasluku vuonna 2009 oli noin 1,3 miljoonaa.
thumb|Tyypillistä ylänköalueen maisemaa. Alueen kaivoksista saadaan hopeaa, kaoliinia ja smaragdeja.
Levan Mosešvili
Levan Mosešvili (,, 23. toukokuuta 1940 Tbilisi, Georgian SNT – 5. maaliskuuta 2020 Tbilisi, Georgia) oli pelaajaurallaan Neuvostoliittoa edustanut georgialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja koripallovalmentaja.
Mosešvili voitti BC Dinamo Tbilisissä FIBA Euroliigan mestaruuden vuonna 1962. Hän edusti myös Neuvostoliiton miesten maajoukkuetta jossa saavutti olympiahopeaa Tokiossa 1964. Pelaajauransa jälkeen Mosešvili toimi valmentajana. Hän valmensi pitkään Dinamo Tbilisiä ja toimi myös Georgian miesten maajoukkueen päävalmentajana. Mosešvili kuoli Tbilisissä 79-vuotiaana 5. maaliskuuta 2020.
The Hard Corps
The Hard Corps on vuonna 2006 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sheldon Lettich, joka myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä George Saundersin kanssa. Pääosissa näyttelivät Jean-Claude Van Damme, Vivica A. Fox ja Razaaq Adoti. Van Damme vastasi myös taistelukohtausten koreografiasta.
Juoni
Phillippe Sauvage on entinen sotaveteraani, joka taisteli viimeiset kolme vuotta Afganistanissa ja Irakissa. Hänet palkataan entisen nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestarin Wayne Barclayn henkivartijaksi, josta on tullut nykyisin liikemies. Barclay tarvitsee perheineen suojelusta rap-musiikkimogulilta, jonka Barclay passitti vuosia sitten vankilaan. Räppäri on juuri kärsinyt tuomionsa ja astuu vapauteen hakemaan kostoa. Sauvage kokoaa yhteen joukon nuoria taistelijoita ja entisiä sotilaita, jotka muodostavat ryhmän nimeltä The Hard Corps. Tilanne menee kuitenkin tukalaksi, kun Barclay alkaa epäillä siskonsa rakastuneen henkivartijaansa Sauvageen, jonka hän epäilee olevan lisäksi henkisesti sekaisin sodan jäljiltä.
Suomessa
Suomessa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle 5. joulukuuta 2006.
Pekka Lind
Pekka Toivo Taavetti Lind (s. 7. heinäkuuta 1943 Vaasa) on suomalainen lakimies ja entinen asianajaja. Lind erosi Suomen Asianajajaliitosta keväällä 2009. Muussa tapauksessa hänet olisi erotettu liitosta. Erottamisen syynä olisivat olleet konkurssipesien hoitamisen toistuneet laiminlyönnit. Lind oli jättänyt tilittämättä velkojille ja velallisille hoidossaan olleita konkurssipesien varoja useiden vuosien ajan.
Kehittyvien maakuntien Suomi
Pekka Lind on ollut Kehittyvien maakuntien Suomi ry:n (KMS) puheenjohtaja yhdistyksen perustamisesta alkaen. Yhdistys nousi julkisuuteen vaalirahoitusskandaalissa vuonna 2008. Pääministeri Matti Vanhasen pyynnöistä huolimatta Lind ei suostunut selventämään yhdistyksen toimintatapoja tai syntyhistoriaa kesäkuussa 2008.
Lind on myös Nova Groupin toimitusjohtaja Arto Merisalon juristi.
Saudi-Arabia kesäolympialaisissa 2016
Saudi-Arabia osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti 11 urheilijaa viidessä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi judoka Sulaiman Hamad.
Judoka Joud Fahmyn ympärille syntyi kohu, kun hänen väitettiin luovuttaneen alkukierroksen ottelunsa, jotta hän olisi välttynyt kilpailemasta israelilaista vastaan seuraavalla kierroksella. Saudi-Arabian delegaation mukaan Fahmy luovutti ottelun loukkaannuttuaan harjoitellessaan.
Panssari-ilmatorjuntapatteri
Panssari-ilmatorjuntapatteri (PSITPTRI) on Helsingin Ilmatorjuntarykmentin alainen perusyksikkö Panssariprikaatissa Parolassa. Joukkoyksikkö kouluttaa ilmatorjunnan taistelijoita mekanisoidun taisteluosaston ja pääkaupunkiseudun ilmatorjuntajoukkoihin.
Panssari-ilmatorjuntapatterin tärkein koulutuskalusto on 35 ITK 88-ilmatorjuntakanuuna, 23 ITK 95-ilmatorjuntakanuuna sekä SFM97-tulenjohtolaite. Kevyen ilmatorjuntakanuunan 23 Itk 61:n eli "Sergein" koulutus aloitettiin uudelleen tammikuussa 2017, vaikka se oli aikaisemmin vuonna 2009 poistettu koulutuskäytöstä. Yksikön aikaisempaa koulutuskalustoa on esimerkiksi Ilmatorjuntapanssarivaunu 90 Marksman.
Breathe Fire to the Sun
Breathe Fire to the Sun on suomalaisen Brymirin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Tyylilaji
Albumin musiikki on enimmäkseen melodista death metalia, jossa on piirteitä pakanametallista, power metalista ja black metalista, mutta sitä on sanottu myös folk metaliksi.
Mandalin kirkko
Mandalin kirkko on Norjassa Mandalin kaupungissa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko on otettu käyttöön vuonna 1819, mutta sen vihkiminen tapahtui vasta vuonna 1821. Vanha kirkko paloi vuonna 1810, kun kaupunki paloi.
Kirkko on rakennettu osittain puusta ja osittain tiilistä. Sen on suunnitellut arkkitehti Jørgen Gerhard Løser. Tyyliltään rakennus on empire-klassismia.
Republic F-105 Thunderchief
pienoiskuva|Kaksi USAF:n F-105 Thunderchief-konetta [[Japanin ilmatilassa. Taustalla on Fuji-vuori. Etualalla oleva kone on kaksipaikkainen F-105F.]] Republic F-105 Thunderchief on yhdysvaltalainen Republic Aviationin suunnittelema ja valmistama hävittäjäpommittaja. Kone otettiin käyttöön Vietnamin sotaan mennessä, jossa sitä myös käytettiin. Kone suunniteltiin alun perin jokasään rynnäkkökoneeksi, joka kykenee ilmataistelutoimintaan. Lempinimillä "Thud" ja "Chief" tunnettu Republic F-105 Thunderchief kuului yhdysvaltalaisten Century Series -hävittäjäsarjaan. Sen suunnittelivat Alexander Seversky ja Alexander Kartveli.
Kehitys ja tuotanto
Republic Aviation käynnisti vuonna 1951 yhtiön sisäisen Advanced Project 63 Fighter Bomber Experimental (AP-63FBX) -hankkeen, jonka tavoitteena oli 1,5 Machin nopeuteen kykenevän ydinaseilla varustetun hävittäjäpommittajan kehittäminen. Yhdysvaltain ilmavoimat teki virallisen esityksen koneen kehittämisestä seuraavan vuoden huhtikuussa, mikä johti kuukautta myöhemmin myös suulliseen jatkolupaan Republicin jo aloitetulle hankkeelle. Syyskuussa allekirjoitettiin virallinen sopimus, joka käsitti 199 koneyksilön valmistuksen. Koneiden tuli olla operatiivisessa käytössä vuoteen 1955 mennessä.
Yhdysvaltain ilmavoimien joulukuussa 1954 julkistamat koneelle asetetut yleiset vaatimukset GOR-49 asettivat koneen kehittämiselle kolme uutta vaatimusta, jotka olivat ilmatankkauskyky, uuden kehittyneemmän taistelunhallintajärjestelmän käyttöönotto ja suurempi suorituskyky kuin alkuperäisellä koneella. Suorituskykyvaatimus tuli ennen kaikkea Allison J71 -moottorin vaihtumisesta edelleen kehitteillä olleeseen Pratt & Whitney J75 -moottoriin.
YF-105A
Suunnitelma muovautui tammikuussa 1954 lähemmäs F-105:n lopullista toteutusta. Koneen keula terävöityi ja sivuvakaimia siirrettiin edemmäs ja samalla koneen rungon alalaitaan. Siipien nuolikulma säilyi 45 asteessa neljänneksi pituuden jälkeen, mutta siipien kärkiväliä pienennettiin 16,65 metristä 15,88 metriin. Koneen pituutta kasvatettiin 15,94 metristä 18,90 metriin. Moottorina säilyi Allison J71-A-7, mutta siihen liitettiin säädettävä suihkusuutin lisäämään työntövoimaa jälkipoltolla 64,49 kilonewtonista 68,93 kilonewtoniin. Suurin asekuorma määritettiin 2 722 kilogrammaan ja kiinnityspisteitä lisättiin. Kiinteät konekiväärit korvattiin yhdellä 20 millimetrin General Electric T-171D -kanuunalla, jossa oli kuusi pyörivää putkea ja jonka suurin tulinopeus oli 6 000 laukausta minuutissa. Ammusrummussa oli 1 028 kranaattia.
pienoiskuva|Ensimmäinen valmistunut YF-105A-prototyyppi Uudistettu kone sai mallinimen F-105A ja esittelyyn valmistettu malli tarkastettiin ja hyväksyttiin lokakuussa 1953. MA-8-tulenjohtojärjestelmään kuuluivat etäisyydenmittaustutka AN/APG-31, K-19-tähtäin, pommitus- ja lentoaikatietokone ja T-145-erikoispommienlaukaisujärjestelmä. Koneen taistelupaino kasvoi 12 941 kilogrammaan ja suurin lentoonlähtöpaino yhdellä taktisella ydinaseella kuormattuna 18 710 kg. Koneen huippunopeudeksi arvioitiin 1 417 km/h 10 668 metrin korkeudessa varustettuna yhdellä taktisella ydinaseella ja ulkoisilla lisätankeilla. Koneen toimintasäteeksi arvioitiin sisäisin polttoainetankein 1 543 km, mutta koneessa oli ilmatankkausmahdollisuus mahdollistaen lähes rajattoman toimintasäteen.
F-105B
pienoiskuva|Esisarjan F-105B-1-RE (koneyksilö 54-0102) Toukokuun puolivälissä 1956 kolmas prototyyppi saapui Edwardsin lentotukikohtaan. Kone oli ensimmäinen F-105B -kone 54-0100, joka poikkesi merkittävästi YF-105A:sta. Koneessa oli voimanlähteenä uusi YJ75-P-3-moottori, ja sen ilmanottoaukot ja runko oli uudelleenmuotoiltu. Runko muotoiltiin Richard T. Whitcombin esittelemään Coca-Cola -pullon muotoon, jossa rungossa oli selkeä vyötärö, ja National Advisory Committee for Aeronauticsin (NACA, josta tuli myöhemmin NASA) valmistamaan muotoon. Antonio Ferri suunnitteli moottoreiden ilmanoton uudelleen. Suunnitelmaan kuului Bendix-tietokoneohjauksen liittäminen ilmanoton ohjausjärjestelmään, jollin ilmanottoa voitiin säätää tehontarpeen mukaan kaikissa nopeuksissa. Ilmanottoon ja rungon muotoiluun tehdyillä muudoksilla mahdollistettiin kaksinkertaisen äänennopeuden ylittäminen.
Kasvanut lentonopeus sai aikaan pystysuorissa ohjainpinnoissa pyörteen, jonka korjaamiseksi pyrstöä korotettiin ja pyöristettiin. Taaksepäin tähystämisen mahdollistaneet takaikkunat poistettiin. Kone oli ensimmäinen F-105-malli, jossa oli perässä nelilehväinen ilmajarru. Laskussa voitiin kuitenkin käyttää vain sivuilla olevia, koska alas suunnattu olisi osunut maahan ja ylälehvä olisi estänyt jarruvarjon käytön.
pienoiskuva|Republic F-105B-6-RE F-105B esiteltiin 28. heinäkuuta 1957 yleisölle Andrewsin lentotukikohdassa avoimien ovien päivänä, jolloin järjestettiin ilmailunäytös Yhdysvaltain sotilasilmailun 50-vuotispäivän kunniaksi. Ensimmäinen varsinainen tuotantosarjan kone 54-0111 valmistui toukokuun puolivälissä 1958, ja ilmavoimat vastaanotti yksilön 27. toukokuuta. Kone sai tunnuksen F-105B-6 ollen sarjansa ainoa kappale. Se luovutettiin elokuussa Eglinin lentotukikohdan koelaitokselle, joka luovutti koneen edelleen 335. taktiselle hävittäjälaivueelle koelentoihin operatiivista valmiutta varten. Tuotantoaikataulua viivyttivät jälleen kerran GOR-49-vaatimukset, joiden täyttämiseksi koneeseen jouduttiin tekemään muutoksia. Ensimmäinen tyyppiä käyttänyt hävittäjälaivue saavutti valmiuden vasta seuraavana kesänä. Nelilaivueisen 4. lennoston kolmen laivueen olisi pitänyt olla kalustettu F-105B:llä kevääseen 1960 mennessä. Alkuvuodesta kuitenkin kaikki valmistuneet 56 F-105B:t asetettiin lentokieltoon muun muassa varaosien puutteen vuoksi. Lennoston viimeisenä varustettu 333. hävittäjälaivue sai koneensa vasta vuonna 1961, kun ensimmäiset F-105D:t astuivat palvelukseen.
pienoiskuva|[[446. taktinen hävittäjälaivueen F-105B-20-RE Kellyn lentotukikohdassa Texasissa helmikuussa 1973.]] Kuusi viimeistä F-105B-20-konetta varustettiin J75-P-19W-moottoreilla, jotka tuottivat jälkipoltolla 108,95 kilonewtonin työntövoiman. B-mallin koneita tuotettiin kaikkiaan 75 kappaletta esisarjan koneet mukaan lukien. Koneilla varustettiin neljä laivuetta, joista kolme kuului 4. lennostoon ja neljäs Nellisin lentotukikohtaan sijoitettuun 4520. koulutuslennostoon. Kansasiin McConnelin lentotukikohtaan sijoitettu 23. taktinen hävittäjälennosto varustettiin F-105D-koneilla vuonna 1965 lennettyään monilla aiemmin 4. lennoston laivueissa palvelleilla F-105B-koneilla. Ainoa muu F-105B-kalustoa lentänyt osasto oli taitolentoryhmä Thunderbirds.
Käytössä ollut F-105B-kalusto siirrettiin reservilaivueisiin huhtikuusta 1964 alkaen. Ensimmäisenä koneet vastaanotti New Jerseyn lentävän kansalliskaartin 141. taktinen hävittäjälaivue, joka käytti koneita aina vuoteen 1981 saakka. Muita kaluston vastaanottajia olivat saman kansalliskaartin 119. taktinen hävittäjälaivue ja ilmavoimien reservin Utahiin Hillin lentotukikohtaan sijoitettu 446. taktinen hävittäjälaivue, jossa kalustoa käytettiin myös vuoteen 1981.
RF-105B
Tehtaan tyyppinimen AP-71 saanut tiedusteluversio määriteltiin elokuussa 1955. Kone suunniteltiin F-105B-mallin pohjalta, ja siitä haluttiin päivätiedustelukykyinen. Vuoden 1957 budjetista siirrettiin sivuun kaksi kuukautta ennen F-105B:n ensilentoa kymmenen miljoonaa dollaria, millä oli tarkoitus rahoittaa 65:n F-105B- ja 17:n RF-105B-koneen hankinta. Kameroilla varustettuja koneita valmistui kuitenkin lopulta ainoastaan kolme: koneyksilöt 54-0105, 54-0108 ja 54-0112. Koneissa oli kaikkiaan viisi kameraa, joille tehtiin tilaa poistamalla T171E-3 Vulcan -tykki ja E-34-etäisyydenmittaustutka. Pommikuiluun oli asennettu 1 287 litran lisäpolttoainesäiliö. Koneiden omasuojana oli vain kaksi rungon sivuun ilmanottoaukkojen alle asennettua 20 mm M39A1 -tykkiä. Tiedustelukonehanke lopetettiin heinäkuussa 1956, kun kaikki koneet oli rakennettu, mutta kameroita ei asennettu. Koneet siirrettiin JF-105B prototyypeiksi.
F-105C
Tilauksen lisäpöytäkirjan mukaan Republicin piti valmistaa viisi kaksipaikkaista F-105C-konetta. Koneissa piti olla sama runko kuin F-105B:ssä, mutta niihin piti asentaa lentäjän taakse paikka toiselle lentäjälle. Tila toiselle ohjaamolle saataisiin poistamalla rungon polttoainesäiliö. Ilmavoimat peruutti hankkeen vuonna 1957, kun koneesta oli tehty ensimmäinen malli.
F-105D
pienoiskuva|F-105D Thunderchief täydellä pommikuormalla: 16 kpl 340 kg:n pommeja, kaikki koneen ulkopuolisissa ripustimissa. Jo F-105B:n kehityksen alkuvaiheessa Republic ja ilmavoimat aloittivat seuraavan version kehittämisen. Koneen suunnitelmat olivat niin lupaavia, että ilmavoimat teki suullisen lupauksen 14 lennoston varustamisesta F-105D:llä, eli yhteensä 1 400 koneen tilauksesta. Määrä kuitenkin noin puolittui F-4 Phantom II -koneiden valmistuessa.
pienoiskuva|F-105D:n NASARR-tutkajärjestelmä. Päivitetty GOR-49-1 poikkesi edeltäneistä vaatimuksista luoden kolme eroa konemallien välillä. Uudessa koneessa piti olla kehittyneempi tulenjohtojärjestelmä, voimakkaampi moottori ja täysin uusittu ohjaamon instrumentointi. Nämä vaatimukset edellyttivät kuitenkin suuren joukon pienempiä muutoksia kaikkialle koneeseen. Koneeseen asennettiin täysin uusi tulenjohtojärjestelmä AN/ASG-19 Thunderstick, jota voitiin käyttää pommituksiin joko päivänvalolla tai rajoitetussa näkyvyydessä. Järjestelmä tuki myös sekä ilmasta-ilmaan että ilmasta-maahan ammuntaa, ja mahdollisti viimeisimpien perinteisten aseiden ja taktisten ydinaseiden käytön. Uusi tutkajärjestelmä NASAAR R-14A mahdollisti sekä maastonseurannan että karttalennon. Järjestelmään kuului APN-131 doppler-tutka ja X-kaistan radioseuranta. Koneen eturunko jouduttiin uudelleensuunnittelemaan, sillä R-14A-tutkajärjestelmän etäisyydenmittaukseen käytetty antenni oli aiempaan tutkalaitteistoon verrattuna huomattavasti suurempi. Eturungon uudelleensuunnittelu kasvatti koneen pituutta 38,1 senttimetriä. Aiemmin vasemman siiven kärjessä ollut pitot-putki siirrettiin myös koneen keulaan.
F-105D:n voimanlähteeksi tuli jo F-105B-20-sarjassa testattu J75-P-19W-moottori, joka tuotti jälkipoltolla ja vesisuihkutuksella 117,85 kN:n tehon. Lisääntynyt teho vaati lisää syöttöilmaa, minkä seurauksena koneen ilmanotto piti suunnitella uudelleen.
Virallisesti viimeisen lennon F-105:llä teki 25. helmikuuta 1984 466. taktisen hävittäjälaivueen F-105D, joka laskeutui Hillin lentotukikohtaan.
F105E
F-105E oli aiemman F-105C-mallin tapaan ilmavoimien toivoma kaksipaikkainen harjoituskone, mutta perustui jatkokehitettyyn F-105D-malliin, jossa ohjaamon takana rungossa sijainnut polttoainesäiliö korvattiin toisella ohjaamolla. Ohjaamojen suojana oli yhtenäinen kuomu. Ainoastaan kahdeksan koneen rungon etuosa oli 45-prosenttisesti valmiina, kun projekti keskeytettiin 18. maaliskuuta 1959. Ilmavoimat halusi tehtaan keskittyvän F-105D-koneen kehitykseen aikataulun kuromiseksi ja kustannusten laskemiseksi.
Tuotantosarjat
Koneita valmistettiin kaikkiaan 833 tilatuista 926 koneesta, jotka kaikki valmistuivat Republicin Farmingdalen tehtaalla New Yorkissa. Pääosa valmistetuista koneista oli versiota F-105D ja F-105F. Valmistuneet koneet tyypeittäin:
Käyttö
pienoiskuva|F-105D [[Takhlin lentotukikohta|Takhlin lentotukikohdassa Thaimaassa vuonna 1966.]] Koneella saavutettiin Vietnamin sodassa monia ilmataisteluvoittoja: kaikkiaan 28 kpl MiG-17:n ja MiG-21:n pudotusta. Eräs menestynyt "Thud-pudottaja" oli kolme ilmataisteluvoittoa saavuttanut kapteeni Rip Blaisdell.
F-105 kärsi ilmeisestä kömpelyydestä. Arviolta noin puolet valmistetuista tämän tyypin sotilaslentokoneista tuhoutui Vietnamin sodassa. Suurin osa näistä tuhoutui ilmatorjunnan tulessa. Kone oli lisäksi heikommin suojattu kuin esimerkiksi Yhdysvaltain laivaston käyttämä hävittäjäpommittaja F-4 Phantom. F-4:ään nähden F-105 saavutti myös huomattavasti pienemmän lakikorkeuden (14 800 m). Tämä mainittu konetyyppi myös valtaosin syrjäytti mm. Wild Weasel -toiminnassa F-105-tyypin.
Tekniset tiedot
pienoiskuva|F-105D -mallin kolmitahopiirros, jossa myös muiden mallien sivuprofiilit pienoiskuva|Republic F-105 Thunderchief pienoiskuva|Ohjaamo
Lahde:
Jarmo Lilius
Jarmo Lilius (s. 19. tammikuuta 1957 Lempäälä) on suomalainen pääsarjatason jääkiekkoilija.
Pelaajaura
Tampereen Ilveksen kasvatti Jarmo Lilius oli jo nuorena lahjakas hyökkääjä, joka voitti nuorten Suomen mestaruudet A-, B- ja C-ikäluokissa. Ensimmäisen aikuisten pääsarjaottelunsa hän pelasi 16-vuotiaana. Liliuksen kahdella ensimmäisellä SM-sarjakaudella Ilves voitti pronssia. Kaudella 1975–1976 Lilius saavutti alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kanssa EM-pronssia, mutta siihen hänen mitalisaavutuksensa jäivät. Seuraavina kausina Lilius pelasi Ilveksen riveissä tehokkaasti. Kaudella 1977–1978 hän oli seuransa paras pistemies ja SM-liigan pistepörssissäkin kolmas jättäen taakseen muun muassa Martti Jarkon ja Juhani Tammisen. Kaudeksi 1978–1979 Lilius lähti Ruotsin Elitserienin AIK:hon mutta ei menestynyt. Seuraavaksi kaudeksi Lilius palasi Ilvekseen ja oli jälleen joukkueensa paras pistemies kahtena peräkkäisenä kautena.
Taitavan mutta huolettoman taiteilijan puutteellinen urheilija-asenne ei ollut valmentaja Raimo Määttäsen mieleen ja heidän sukset menivät lopullisesti ristiin jo syksyllä 1981. Pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle joutunut Lilius pyysi siirtoa ja hän jatkoikin kauden loppuun Rauman Lukossa, jossa hän pääsi samaan ketjuun vanhan pelikaverinsa Jarmo Huhtalan kanssa. Lukko jäi runkosarjassa viimeiseksi ja joutuikin karsimaan sarjapaikastaan FoPS:ia vastaan. Raumalaiset voittivat ottelusarjan puhtaasti 3–0 ja Lilius keräsi tehot 0+7. Vaikka Lukko säilyttikin sarjapaikkansa, Lilius pelasi seuraavalla kaudella I-divisioonassa, kun hän siirtyi KalPaan. Kuopiossa Lilius pelasi vain kolmasosan kauden peleistä ja päätti lupaavasti alkaneen pelaajauransa jo 26-vuotiaana. Pelaajauran jälkeen Lilius on valmentanut Ilveksen juniorijoukkueita.
Maret Ani
Maret Ani (s. 31. tammikuuta 1982 Tallinna) on virolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 63 toukokuussa 2006 ja nelinpelissä sijalle 39 huhtikuussa 2004. Australian avoimissa 2004 hän pääsi parinsa Libuše Prusován kanssa välieriin. Fed Cupissa hän on edustanut Viroa 46 maaottelussa 1998–2011. Hän on eniten maaotteluita Fed Cupissa pelannut virolainen.
Johan Wrede
Johan Otto Wilhelm Wrede af Elimä (s. 18. lokakuuta 1935 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori. Wrede toimi professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1969–1995. Sitä ennen hän oli ollut ruotsalaisen kirjallisuuden dosentti ja vt. professori.
Wrede on ansioitunut myös J. L. Runebergin tutkijana. Hän käynnisti 1990-luvulla suomenruotsalaisen kirjallisuuden historiankirjoitushankkeen.
Wrede on ensimmäinen suomenkieliseen osakuntaan inspehtoriksi valittu ruotsinkielinen professori. Luovuttuaan virastaan hänet kutsuttiin Kymenlaakson Osakunnan kunniainspehtoriksi.
Johan Wrede on Wrede af Elimä -aatelissuvun edustaja ja Gerda Wrede-Paisscheffin veljenpoika. Wrede oli vuosina 1960–2005 avioliitossa psykoanalyytikko Gunnel Cavonius-Wreden (1938–2019) kanssa. He saivat kolme lasta. Taloustieteilijä Markus Jäntti on Johan Wreden vävy.
Tyrantti
Tyrantti on suomalainen, suomenkielistä metallimusiikkia soittava yhtye pääkaupunkiseudulta. Tyrantti perustettiin Espoossa kesällä 2016 vanhojen opiskelukaverien Nahka-Samin, Henkan ja Paha-Tapion kesken.
Kempeleen junaturma
Kempeleen junaturma tapahtui 5. toukokuuta 1977 Pohjanmaan radalla Oulun ja Kempeleen kunnanrajalla. Onnettomuudessa kuoli kaksi henkilöä ja 68 loukkaantui.
Tyrantti
Ensimmäisen keikkansa yhtye soitti Helsingissä 15. kesäkuuta 2017. Tyrantti on julkaissut toistaiseksi kaksi albumia Playground Music Finlandin kautta. Ilmestyessään 2019 ensimmäinen albumi Tyrantti nousi Suomen virallisen listan sijalle kuusi. Tyrantin toinen albumi Orjaplaneetta debytoi vuonna 2021 sijalla neljä.
Sennan
Sennan on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Osakanlahden rannikolla Wakayaman prefektuurin rajalla; asutus on keskittynyt Osakanlahden rannan alangolle kaupungin pohjoisosaan, kun taas eteläosassa kohoavat Izumivuoret. Kaupunkiin kuuluu noin kolmasosa tekosaarelle rakennetusta Kansain kansainvälisestä lentoasemasta. Sennanissa on 63 125 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 48,98 neliökilometriä.
Tyrantti
Vuonna 2018 yhtye julkaisi oman oluen, Kobran, yhdessä tuusulalaisen pienpanimo CoolHead Brewingin kanssa. Seuraavana vuonna julkaistiin vielä toinen olut, Kobra 2.
Kempeleen junaturma
Pohjoiseen matkalla ollut pikajuna P61 (veturina Dr12 nro 2240) törmäsi etelään matkalla olleeseen malmijunaan T6052 (veturina Dr12 2230) Kempeleen ja Oulun liikennepaikkojen välillä, kuntien rajalla sijaitsevassa rataosuuden ainoassa kaarteessa, niin sanotussa Kuivalanmutkassa.
Sennan
Paikkakunta kehittyi historiallisesti Kumano-kaidō-tien varren postiasemana (shukuba) ja kuului Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kishiwadan daimiokuntaan. Jo silloin se tunnettiin tekstiileistään, ja sinne syntyi Meiji-kaudelta lähtien tekstiiliteollisuutta, jonka merkitys on kuitenkin myöhemmin vähentynyt. Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 nykyisen kaupungin alue jakautui seitsemään kuntaan. Kaupunkioikeudet kuntaliitosten kautta muodostunut Sennan sai vuonna 1970. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja ja Nankai-rautateiden Nankai-päälinja.
Kempeleen junaturma
Menehtyneet olivat pikajunan matkustajia. Molempien junien veturimiehistöt pelastuivat. Malmijunan veturinkuljettajat hyppäsivät pois veturista, ja pikajunan veturinkuljettajat pelastuivat suojautumalla veturin konetilan huoltotunneliin.
Onnettomuuden jälkeen molemmat veturit romutettiin.