cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hispano-Suiza HS 404
Tausta ja kehitys
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen käyttöön tulleissa Dewoitine D.501/510 ja MS.405 -hävittäjissä aseistukseen kuului Hispano HS.7 tai Hispano HS.9 -tykki, jotka olivat lisenssillä valmistettuja Oerlikon FFS -versioita. Sen tulinopeutta pidettiin riittämättömänä, ja sveitsiläinen Marc Birkigt suunnitteli HS.404:n. Aseen toimintaperiaate oli yhdistelmä kaasumäntä- ja rekyylitoimista asetta. Kaasumäntä ainoastaan irrotti sylinterilukon luistista rekyylimekanismin poistaessa hylsyn ja syöttäen uuden patruunan. Mekanismin etuna on keveys ja yksinkertaisuus yhdistettynä suureen tulinopeuteen. Alkuperäisessä aseessa sekä patruuna että rumpulipas olivat öljytyt, mutta Britanniassa kehitettiin öljytön versio. Tykin teho oli 15-20 % parempi kuin Oerlikonin, joka käytti samaa kaliiperia. Ammuksen lähtönopeus oli 880 m/sek.
Ase suunniteltiin alusta alkaen moottorin sylinteriryhmien väliin asennettavaksi. Asennus vaati kiinnityspisteet sekä aseen piipun suun lähelle että lukon viereen tämän kannattaessa samalla kiinteätä patruunarumpua. Lukon jousi oli kiinnitetty etumaiseen kiinnityspisteeseen ja itse aseeseen piipun ympärillä. Asennus oli samalla riitävän jäykkä rekyylitoimiselle jousimekanismille, joka toimiakseen tarvitsi 20–25 mm aseen liikkeen. Briatanniassa tykkiin kehitettiin rekyylin voimalla toimiva syöttömekanismi ja suujarru poistettiin.
HS.404, jota vastasi Hispano MK I, oli rumpusyöttöinen rummun kapasiteetin ollessa 60 ammusta, mikä riitti noin kuuden sekunnin tulitukseen. Tulinopeus oli n. 700 laukausta minuutissa. MK II oli vyösyöttöinen patruunamäärän vaihdellessa asennuksen mukaan. MK V oli lyhyt piippuinen, minkä asennusta parannettu niin, että ase mahtui kokonaisuudessaan siiven sisään. Piippua lyhentämällä ja poistamalla aseesta tarpeettomaksi osoittautunut uudelleenviritysmekanismi ase myös keveni. Saavutetut edut katsottiin paremmiksi kuin vähäinen ammuksen lähtönopeuden lasku.
Toisessa maailmansodassa versioita olivat MK I, pääversio MK II ja MK V, joka tuli käyttöön vasta sodan lopulla muun muassa Hawker Tempest V -hävittäjässä. Sen käyttö jatkui sodan jälkeisissä lentokonetyypeissä. HS.404:n edelleen kehitetty versio oli HS.820, josta tuli yritysfuusiossa Oerlikon KAD, jota on käytetään muun muassa kevyenä ilmatorjuntatykkinä. Aseen patruuna poikkesi 20 x 110 RB -patruunasta olemalla urakanta ts. laipan ja hylsyn halkaisija oli sama. RB hylsyn laippa on halkaisijaltaan pienempi kuin hylsy.
Käyttö
HS 404 oli Ranskan ilmavoimien pääase kiväärikaliiperisten konekiväärien ohella. Dewoitinen ja Morane-Saulnierin valmistamissa hävittäjissä se oli asennettuna moottorin sylinteriryhmien väliin ampuen potkurinavan läpi tykin putken kulkiessa alennusvaihteen läpi. Moottorin massa vaimensi rekyylin sekä patruunarummun tärinän. Asennustapa mahdollisti pitkän piipun ja siten suuren lähtönopeuden ja paransi tykin tarkkuutta. Bloch MB.150 - hävittäjässä tykit olivat siipiasennuksena. Lioré et Olivier LeO 45 - pommittajassa tykki oli taka-ampumossa moottoroidulla jalustalla. Loire-Nieuport LN.401/LN.411 -syöksypommittajassa ase oli kuten Dewoitine- ja Morane- hävittäjissä.
Britanniassa päätettiin, ettei raskasta konekivääriä kuten Berezin UB tai Browning M2 kehitetä, vaan siirrytään suoraan tykkiin. Palveluskäyttöön Hispano MK I tuli Westland Whirlwind - hävittäjässä. Supermarine Spitfiressä tykin asennus tuotti ongelmia. Asennus ohueen siipeen oli joustava, sjoitus kyljelleen aiheutti jumiutumisia G-voimista ja hylsyt juuttuivat helposti lukkoon kimpoillessaan siivessä, patruunansyöttö oli epäluotettava ja ammusmäärä pieni. Asennuksen ongelmat saatiin ratkaistua kevääseen 1941 mennessä versiossa Spitfire MK Vb. Hawker Hurricane II C:ssä tuli käyttöön vyösyöttöinen MK II, jonka asennus oli parempi parantaen luotettavuutta. Patruunarummun ongelmat oli Hawkerilla havaittu kokeiltaessa aluksi Oerlikon-tykin asennusta.
Kaksimoottorisissa de Havilland D.H.98 Mosquitossa ja Bristol Beaufighterissa ase oli toimintavarma tilavan ja jäykän asennuksen ansiosta, joka varmisti lukon toiminnan. Myöhemmissä Hawker Tempestissä, Fairey Fireflyssa ja sodan jälkeisessä Blackburn Firebrandissa riittävän jäykän asennuksen toteuttaminen tuotti edelleen vaikeuksia.
Asennustapansa sekä pituutensa ja painonsa vuoksi HS 404 soveltui huonosti pommittajien torneihin asennettavaksi etumaisen kiinnityspisteen ollessa vaikea toteuttaa. Asennusta kokeiltiin joulukuussa 1939 Boulton Paul Defiantissa. Avro Lancasterin torneissa tykkiä kokeiltiin vuodesta 1942, mutta ongelmia oli aseen toiminnassa, vyön syötössä ja tornin rakenteen lujuudessa. Tästä sekä aiemmasta päätöksestä olla kehittämättä raskasta konekivääriä seurasi tehottomien kiväärikaliiperisten aseiden käyttö RAF:n pommittajissa sodan loppuun saakka.
Yhdysvallat käytti tykkiä Lockheed P-38 Lightningissa, Bell P-39 Airacobrassa ja Northrop P-61 Black Widowissa. P-51 A Mustang MK I oli tykit, mutta tyyppiä käytti RAF.
Toimintaperiaatteensa ansiosta tykki toimi hyvin ilman muutoksia erilaisia ammuksia käytettäessä. Esimerkiksi Burmassa Hurricaneissa aseet ladattiin tehtävien mukaisesti eri sekoituksilla räjähtäviä, panssari-, sytytys- ja tavallisia umpikranaatteja.
Pascal Devoyon
Pascal Devoyon (s. 1953) on pianisti.
Devoyon opiskeli varhain Blanche Bascourret de Gueraldin johdolla. Hän valmistui vuonna 1971 ensipalkinnon saamisen kera Pariisin konservatoriosta, jossa hänen opettajanaan oli toiminut Lélia Gousseau. Vuonna 1972 hän sai esiintyvän taiteilijan diplominsa École Normale de Musique de Parisista. Devoyon tuli palkituksi muiden muassa Viotti-, Busoni- ja Leeds-kilpailuissa. Kansainväliseen maineeseen hän nousi vuonna 1978 Tšaikovski-kilpailussa saamansa hopeamitalin myötä. Devoyon on esiintynyt muiden muassa Lontoon filharmonikkojen, Orchestre de Parisin, Rotterdamin filharmonikkojen, Helsingin kaupunginorkesterin, Montrealin sinfoniaorkesterin ja NHK-sinfoniaorkesterin kanssa. Resitaaleja hän on pitänyt esimerkiksi Carnegie Hallissa, Concertgebouwissa, Philharmonie-salissa ja Queen Elizabeth Hallissa. Kamarimuusikkona hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet viulistit Dong-suk Kang ja Philippe Graffin sekä sellistit Steven Isserlis ja Tilmann Wick. Vaimonsa Rikako Muratan kanssa hän aloitti säännöllisen esiintymisen pianoduona vuonna 2006.
Devoyonin ohjelmistoon kuuluvat muiden muassa kaikki Ludwig van Beethovenin sonaatit, 1900-luvun teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Béla Bartókilta ja Olivier Messiaenilta sekä nykysäveltäjien musiikkia. Devoyonin levytysten joukossa on musiikkia Pjotr Tšaikovskilta, Edvard Griegiltä, Robert Schumannilta, Maurice Ravelilta, Franz Lisztiltä, César Franckilta, Gabriel Faurélta, Camille Saint-Saënsilta, Francis Poulencilta, Franz Schubertilta, Arthur Honeggerilta, Ernest Chaussonilta, Pierre de Brévilleltä, Joseph Canteloubelta, Johannes Brahmsilta, Messiaenilta, Paul Hindemithiltä ja Bohuslav Martinůlta.
Suk Hyun-jun
Suk Hyun-jun (s. 29. kesäkuuta 1991 Chungju) on eteläkorealainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut ranskalaista Stade de Reimsiä elokuusta 2018 lähtien.
Hän aloitti uransa Yongin FC:ssa. Lokakuussa 2009 hän teki puolentoista vuoden sopimuksen AFC Ajaxin kanssa. Kesäkuussa 2011 hän teki 2+1 vuoden sopimuksen FC Groningenin kanssa. Tammikuussa 2013 hän siirtyi CS Marítimoon. Heinäkuussa 2013 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Al-Ahli SC:n kanssa. Kesäkuussa 2014 hän teki neljän vuoden sopimuksen CD Nacionalin kanssa. Tammikuussa 2015 hän teki kolmen ja puolen vuoden sopimuksen Vitória FC:n kanssa. Tammikuussa 2016 hän teki neljän ja puolen vuoden sopimuksen FC Porton kanssa.
Hän teki debyyttinsä Etelä-Korean maajoukkueessa 7. syyskuuta 2010 Irania vastaan.
Roksolaanit
Roksolaanit olivat sarmaatteihin lukeutuva kansa, jonka uskotaan olevan läheisimmin sukua alaaneille. Varhaisimmissa lähteissä heidän mainitaan asuvan Donin ja Dneprin välisellä alueella. Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. he muuttivat kohti Tonavaa Bărăganin tasangolle nykyisen Romanian alueelle.
Ajanlaskun alun tienoilla vaikuttanut kreikkalainen historioitsija Strabon sanoo heidän asuvan vaunuissa, olleen siis nomadeja.
Noin vuonna 100 eaa. he hyökkäsivät skyyttalaisen sotapäällikkö Palakuksen tukena Krimille kuninkaansa Tasiuksen johdolla, mutta hyökkäyksen torjui Pontoksen kuningas Mithridates VI:n kenraali Diofantos.
Ensimmäisen vuosisadan jaa. puolivälissä roksolaanit hyökkäilivät Tonavan yli Rooman alueelle. Vuosina 68–69 Rooman kolmas legioona tuhosi 9 000 eräälle tällaiselle ryöstöretkelle osallistunutta runsaalla tavaramäärällä kuormitettua roksolaaniratsumiestä. Tacituksen mukaan "ruhtinaiden ja merkittävimpien henkilöiden" käyttämä haarniska oli niin painava, että "vihollisrynnäkössä kaatuneen sotilaan oli vaikeaa päästä taas jaloilleen". Kaksin käsin käytettävästä pitkästä kontos-peitsestä, sarmaattien pääasiallisesta lähitaisteluaseesta, ei juurikaan ollut hyötyä näissä oloissa. Roksolaanit saivat hyvityksen 92, kun he tuhosivat yhdessä daakialaisten kanssa Rooman XXI legioonan.
Anders Kramer
Anders Kramer (14. lokakuuta 1874 Turku – 13. maaliskuuta 1952) oli suomalainen teollisuusjohtaja. Kramer valmistui insinööriksi Helsingin Polyteknillisestä opistosta 1896 ja jatkoi opintojaan Saksassa. Tämän jälkeen hän työskenteli eri tehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Vuodesta 1906 hän työskenteli Suomen Teollisuudenharjoittajain Keskinäisen Paloapuyhdistyksen tarkastajana.
Roksolaanit
Keisari Trajanuksen Daakian valloituksen aikana roksolaanit asettuivat aluksi daakialaisten puolelle, missä he muodostivat valtaosan ratsuväestä, mutta heidät lyötiin ensimmäisellä sotaretkellä vuosina 101–102. Daakian valtakunnan täydelliseen tuhoon johtaneen Trajanuksen toisen sotaretken aikana 105–106 roksolaanit ilmeisesti pysyttelivät puolueettomina. Daakian provinssin liittäminen Rooman valtakuntaan toi Rooman vallan aivan roksolaanien naapuriin. Keisari Hadrianus vahvistutti ja rakennutti Tonavan varrella useita linnoituksia roksolaanien uhan torjumiseksi.
Anders Kramer
Karhula Oy oli perustettu 1888. Siihen kuului saha, lasitehdas, konepaja ja puuhiomo. Vuonna 1915 yhtiö myytiin A. Ahlström Osakeyhtiölle, joka antoi sen jatkaa erillisenä yhtiönä. Ahlströmiä kiinnostivat ensisijaisesti puunjalostus, mutta myös konepaja. Näillä aloilla Karhulasta tuli maan johtavia teollisuuslaitoksia, Kramerista tuli vuonna 1916 sen toimitusjohtaja, joka oli keskeisesti mukana toimialojen kehittämisessä. Hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1941. Ensimmäinen maailmansota toi konepajalle paljon tilauksia, mutta muuten sota vaikeutti teollisuuslaitosten toimintaa.
Roksolaanit
Myös myöhempi keisari Marcus Aurelius taisteli roksolaaneja vastaan Tonavan rantamilla. Vuonna 260 roksolaanit hyökkäsivät roomalaiseen Pannonian provinssiin. Pian tämän jälkeen roksolaaneja alettiin ottaa Rooman armeijan palvelukseen.
Muiden sarmaattiheimojen tapaan roksolaanit jäivät hunnien jalkoihin ja katosivat historiasta.
Anders Kramer
Karhula Oy:ssä aloitettiin 1920-luvulla laaja suunnittelu- ja saneerausohjelma, jonka tavoitteena oli jalostusasteen nostaminen. Erityisesti kehitettiin puunjalostuskoneiden ja paperiteollisuuden koneiden valmistamista. Karhulan saha lopetettiin 1923 osana Ahlströmin saneerausohjelmaa.
Yleismaailmallinen lamakausi 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa vaikutti myös Karhulan tehtaiden toimintaan. Samaan aikaan Ahlströmin johdossa tapahtui sukupolven vaihdos, joka näkyi Karhulassakin. Erityisesti kehitettiin kartonkiteollisuutta. Vanha Korkeakosken hiomo oli jo 1920-luvun puolivälissä muutettu kartonkitehtaaksi.
Ahlström oli Karhulan lasitehtaan lisäksi ostanut Iittalan lasitehtaan 1917, mutta lasiteollisuus eli hiljaiseloa 1920-luvulla. Karhulan ja Riihimäen lasitehtaat ryhtyivät yhteistoimintaan ja määräsivät yhteistyön suunnan, johon pienemmät tehtaat joutuivat suostumaan. Kieltolain päättyminen 1932 vireytti lasiteollisuutta. Vuonna 1935 ruvettiin toteuttamaan uudistusta, jonka tavoitteena oli automatisoida Karhulan lasitehdas ja siirtää käsityötuotanto Iittalaan. Toteutus keskeytyi sodan ajaksi ja jatkui vasta 1940-luvun lopulla Kramerin ollessa jo eläkkeellä.
Kramer toimi vuonna 1907 perustetun Kulosaaren huvilakaupunkiyhtiön sivutoimisena isännöitsijänä ja toimitusjohtajana 1915–1929, jolloin rakennustoiminta oli laajimmillaan Kulosaaressa ja sen itäpuolella. Hänellä oli teknistä asiantuntemusta ja laajat yhteiskuntasuhteet, jotka edistivät huvilakaupungin rakentamista ja rahoitusta. Hän toimi myös pari vuotta Kulosaaren raitiotieyhtiön toimitusjohtajana. Hän ei kuitenkaan koskaan asunut Kulosaaressa.
Viranomainen
Viranomainen on julkisyhteisön, kuten kunnan, kirkon tai valtion, pysyvä toimielin, jolle on säädöksillä annettu toimivalta ja velvollisuus tiettyjen tehtävien hoitamiseen omalla toimialallaan. Viranomaisena voi olla yksi virkamies, tai useampia virkamiehiä, jolloin käytetään nimitystä virasto tai laitos. Etenkin monet valvontaviranomaiset ovat yksittäisviranomaisia (esimerkiksi tasa-arvovaltuutettu ja eduskunnan oikeusasiamies), vaikka heidänkin toimintansa perustuu valmisteluhenkilöstön toimintaan.
Suomen viranomaiset
Suomen viranomaisia ovat
Asiakirjojen julkisuus
Viranomaisten asiakirjat ovat julkisia, jollei viranomaisten toiminnan julkisuudesta annetussa laissa muuta säädetä. Salaisista asiakirjoista säädetään erikseen ns. julkisuuslain 24 §:ssä.
Viranomaistoiminta
Viranomaistoiminta tapahtuu yleensä virastoissa tai laitoksissa, vaikka nimityksillä ei ole itsenäistä oikeudellista merkitystä. Virastot (esimerkiksi ministeriöt) huolehtivat lähes yksinomaan kirjallisista hallintotehtävistä, kun taas laitokset tuottavat ja jakavat julkisia palveluja.
Lainsäädännössä määritellyt tehtävät ja toimivalta koskevat yleensä viranomaista tiettynä kokonaisuutena eivät niinkään yksittäistä virkamiestä. Viranomaiskokonaisuuden henkilökunnan tehtävät määritellään työjärjestyksessä tai määräyksessä. Viraston työjärjestyksen mukaisessa tehtävässä päätöksiä tekevä virkamies ei ole viranomainen, vaan hän käyttää viranomaiselle annettua päätösvaltaa.
Samaan hallinnonhaaraan kuuluvat viranomaiset ovat alisteisia toisiinsa nähden muodostaen virka-asteikon eli virkahierarkian. Ylempi viranomainen ei voi yleensä puuttua alemman toimintaan yksittäistapauksessa, ellei sillä ole siihen valtuutusta. Poikkeuksen tekevät keskitetyt hallinnonalat, kuten poliisi- ja sotilashallinto. Suomessa yhden hallinnonhaaran viranomainen ei voi antaa määräyksiä eikä muutenkaan puuttua toisen hallinnonhaaran viranomaisen toimintaan.
Viranomaisessa toimiva henkilö toimii virkavastuulla ja on siksi raskaammassa vastuussa teoistaan kuin tavallinen työntekijä. Viranomaisia sitovat erilaiset lait, muiden muassa syrjinnän kielto. Viranomaisten päätöksistä voi myös yleensä valittaa tai kannella, jos kokee joutuneensa rikkomuksen kohteeksi. Kantelun voi tehdä esimiehelle tai yleiselle laillisuusvalvojalle. Viranomaisen lopullisesta päätöksestä on mahdollista valittaa hallinto-oikeuteen, valtioneuvoston yleisistunnon päätöksestä voi valittaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Hallinnon sisäisestä määräyksestä ei saa valittaa. Usein ennen valituksen tekemistä on tehtävä oikaisuvaatimus viranomaiselle itselleen. Lopullisen päätöksen antaa viime kädessä korkein hallinto-oikeus.
Costas Mandylor
Costas Mandylor (oik. Constantinos "Costas" Theodosopoulos; s. 3. syyskuuta 1965 Melbourne) on australialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muasta vuoden 2007 elokuvasta Beowulf sekä komisario Mark Hoffmanin roolista Saw-elokuvasarjassa. Mandylor on myös esittänyt Kenny Lacosia televisiosarjassa Rooman sheriffi.
Roosa ja kymmenen muuta
Roosa ja kymmenen muuta on Mieskoneen studioalbumi vuodelta 1995.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Juha Mieskonen sekä sovittanut Mieskone, ellei toisin mainittu.
Peter Kasper (jääkiekkoilija)
Peter Kasper (s. 20. joulukuuta 1974 Klagenfurt) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän laukoi oikealta.
Seuraura
Yhdysvalloissa pelatun kauden jälkeen Kasper palasi Itävaltaan, tällä kertaa HC Innsbruckin joukkueeseen. Kaudella 2000–2001 hän teki 41 ottelussa 31 tehopistettä, joka jäi hänen parhaaksi kaudekseen pääsarjatasolla. Neljän Innsbruckissa pelaamansa kauden jälkeen Kasper siirtyi Vienna Capitalsiin, jossa hän voitti Itävallan mestaruuden kaudella 2004–2005. Kasper edusti Vienna Capitalsia yhteensä kaksi kautta, kunnes hän siirtyi EC Salzburgiin. Kasper voitti jälleen mestaruuden kaudella 2006–2007, joka jäi hänen viimeiseksi kaudekseen pääsarjatasolla.
Maajoukkueura
Kasper edusti Itävaltaa viisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1996, 1999, 2000, 2001 ja 2003. Hän pelasi urallaan yhteensä 31 MM-ottelua tehden yhden tehopisteen, joka oli maali Saksan MM-kilpailuissa 2001. Rangaistusminuutteja Kasperille kertyi MM-uran aikana yhteensä 18.
Kasper kuului Itävallan joukkueeseen Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002, joissa hän pelasi neljä ottelua teholukemalla −4 ilman tehopisteitä rai rangaistusminuutteja.
Torre Baró-Vallbonan metroasema
Torre Baró-Vallbona on Barcelonan metron linjan 11 asema Nou Barrisin alueella Barcelonan kaupungin pohjoisosassa. Se avattiin vuonna 2003 samaan aikaan linjan neljän muun aseman kanssa.
Asemalta on suora yhteys Torre Barón rautatieasemalle, joka on Renfen lähijunien käytössä.
Aiheesta muualla
thumb|left|Taidetta aseman sisääntuloaulan seinässä
Palsasirri
Palsasirri (Calidris melanotos) eli alaskansirri on pieni ruskeankirjava kahlaaja. Lajin nimesi ja kuvaili tieteelle Louis Jean Pierre Vieillot 1819.
Ulkonäkö ja koko
Palsasirri on muualta harmahtavan ruskeankirjava, mutta rinta on yksivärisen harmaa. Jalat ovat kellertävät.
Palsasirrin pituus on 19–24 cm, siipien kärkiväli 26–45 cm ja paino 31–126 g.
Levinneisyys
Palsasirri pesii tundra-alueiden palsasoilla Koillis-Aasiassa Taimyrin niemimaalta itään, Alaskan ja Kanadan pohjoisrannikoilla ja joillakin saarilla, sekä Hudsoninlahden länsirannalla. Maailman populaation koko on 25 000 – 100 000 yksilöä ja lajin kanta elinvoimainen. Se muuttaa todella pitkiä matkoja. Amerikkalaiset yksilöt ja osa aasialaista talvehtivat Etelä-Amerikassa, mutta jotkut Aasiassa pesivistä muuttavat talveksi Australiaan ja Uuteen Seelantiin. Muuttomatkoillaan linnut poikkeavat niin säännöllisesti Länsi-Euroopassa, ettei sitä pidetä erityisen harvinaisena Suomessakaan. Se on tavattu Suomessa lähes 80 kertaa vuoteen 2006 mennessä.
Elinympäristö
Arktisen tundran palsasuot, kuivat jäkälää ja sammalta kasvavat nummet ja saraniityt. Muuttomatkoilla ja talvehtimisalueilla laji viihtyy ruohostoisilla rannoilla ja avomailla, kuten pampalla.
Lisääntyminen
Palsasirri pesii maassa ja munii yleensä 4 munaa. Haudonta kestää 21–23 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 3 viikkoa vanhoina. Soidinmenoihin kuuluu koiraan rintakehän pullistelu.
Ravinto
Palsasirrin ravintoa ovat hyönteiset ja muut selkärangattomat.
What It Feels Like for a Girl
”What It Feels Like for a Girl” on yhdysvaltalaisen popartisti Madonnan kappale, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2001 singlenä hänen kahdeksannelta studioabumiltaan Music. Madonnan ja Guy Sigsworthin kirjoittama kappale kuvailee naisen paineita mukautua kohteliaisiin ja alistuviin sosiaalisiin normeihin. ”What It Feels Like for a Girl” sai useimmilta kriitikoilta positiivisia arvioita. Musiikillisesti kappaleen alkuperäinen albumiversio edustaa pop- ja trip hop -tyylilajeja. Madonnan entisen aviomiehen Guy Ritchien ohjaaman musiikkivideon yhteydessä käytetty remix sen sijaan on pikemminkin trance-sävytteinen.
”What It Feels Like for a Girl” menestyi kohtuullisesti virallisilla listoilla, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Itävallassa, Kanadassa, Tanskassa, Suomessa, Italiassa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Espanjassa kappale sijoittui parhaimmillaan listan ensimmäiseksi. Yhdysvalloissa single sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan 23. sijalle. Sen sijaan Billboard Hot Dance Club Songs -listalla kappale saavutti kärkisijan.
Stoner Witch
Stoner Witch on hardcore-yhtyeen Melvinsin vuonna 1994 julkaistu albumi, se oli yhtyeen toinen isolla merkillä (Atlantic Records) julkaistu albumi. Kappaleista "Queen" ja "Revolve" tehtiin musiikkivideo.
Accu
Accu on elektronista musiikkia soittava suomalainen yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1998 Heads & Bodies -yhtyeestä tunnetut serkukset Lasse ja Harri Väyrynen. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Jere Garcia. Alkuaikoina yhtye toimi lähinnä omassa Pentagon-studiossaan tehden satunnaisia lavakeikkoja. Nykyään yhtye keikkailee ympäri maailmaa. Yhtye on tunnettu energisestä lavaesiintymisestään.
Medestäjät (suku)
Medestäjät (Nectarinia) on medestäjien (Nectariniidae) heimoon kuuluva varpuslintusuku. Medestäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kuusi lajia. Joissain lähteissä, kuten ITIS, sukuun luetaan kuuluvaksi myös muita medestäjien heimon sukuja ja lajeja.
Andrea Scotti
pienoiskuva|Andrea Scotti Andrea Scotti (s. 27. elokuuta 1931 Napoli) on italialainen elokuvanäyttelijä.
Scotti valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta vuonna 1956. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Antonio Pietrangelin elokuvassa Lo scapolo (”Poikamies”, 1955). Myöhemmin Scotti esitti sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa peplumista spagettiwesterneihin ja rikosjännäreihin. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Andrew Scott.
Pauli Maso
Pauli Antero Maso (14. toukokuuta 1929 Vilppula – 5. elokuuta 2019 Vilppula) oli suomalainen kirjailija.
Maso kirjoitti kaksi romaania. Romaani Elokuun illassa punainen kuu kertoo elokuisen puintipäivän ja sitä seuraavan illan tapahtumista pienessä maalaiskylässä. Romaani Kaksi eteen ja lyhyt kuvaa puolestaan nuoren pojan kasvamista 1940-luvun sotavuosina kotirintaman hämäläisessä maalaiskylässä.
Nikolai Ozolin
Nikolai Giorgijevitš Ozolin (, 2. marraskuuta 1906 Goleniów – 25. kesäkuuta 2000) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija, joka voitti seiväshypyn EM-hopeaa vuonna 1946. Lisäksi Ozolin voitti seiväshypyn Moskovan spartakiadeissa vuonna 1928. Ozolinin ennätys oli 430, jonka hän hyppäsi vuonna 1939.
Urheilu-uransa jälkeen Ozolin toimi valmentajana ja vuosina 1954–1962 hän oli Neuvostoliiton urheiluvalmennuksen tutkimusinstituutin johtajana.
Jaarlien pako
Paenneet jaarlit olivat Tyronen jaarli Hugh O’Neill ja Tyrconnellin jaarli Rory O’Donnell. He nousivat saattojoukkojensa kanssa laivaan Lough Swillyn rannalla sijaitsevassa Rathmullanissa tarkoituksenaan purjehtia Espanjaan. Mukana aluksella oli kaikkiaan 99 henkilöä, joiden on arveltu kuuluneen Irlannin gaelilaiseen eliittiin, joskin pääosa oli todellisuudessa vain laivan miehistöä. Historioitsijat ovat kiistelleet paon motiiveista, mutta tyydyttävää selitystä ei ole löydetty. Myös tapahtuman kutsumista ”paoksi” on pidetty kyseenalaisena, joskin lähtö selvästi suoritettiin kiireessä, sillä O’Neill jätti jälkeen vanhimman poikansa ja O’Donnell raskaana olevan vaimonsa. O’Neill oli johtanut irlantilaisten kapinaa niin sanotussa yhdeksänvuotisessa sodassa Englantia vastaan 1594–1603. Sota oli päättynyt vuonna 1603 Mellifontin rauhaan, joka takasi hänen asemansa Irlannissa. Englannin käskynhaltijaksi Irlantiin lähetetty Sir Arthur Chichester ryhtyi kuitenkin toimimaan entisiä kapinallisia jaarleja vastaan ja uhkasi viedä heidän maitaan. Tämän seurauksena O’Neill ja O’Donnell olivat ilmeisesti sekaantuneet juonitteluun espanjalaisten kanssa englantilaisia vastaan. He pakenivat todennäköisesti saatuaan varoituksen, että salaliitto oli paljastunut ja heidän henkensä vaarassa.
Myrskyisän sään vuoksi jaarlien laiva ei päässyt Espanjaan vaan rantautui Ranskan rannikolle. Ranska kieltäytyi luovuttamasta heitä Englantiin, mutta Englannin kanssa vuonna 1604 rauhan tehnyt Espanja ei myöskään ollut halukas ottamaan heitä vastaan. Jaarlit matkustivat tämän vuoksi Roomaan, jossa he asuivat loppuikänsä. O’Donnell kuoli siellä vuonna 1608 ja O’Neill vuonna 1616.
Tapahtuman 400-vuotismuistoa juhlittiin näkyvästi Irlannissa vuonna 2007.
Lalli (täsmennyssivu)
Lalli voi tarkoittaa seuraavia:
Styreeni
Styreeni (kemiallinen kaava C8H8 ja rakennekaava C6H5CH=CH2) on orgaaninen yhdiste, joka on aromaattinen hiilivety. Huoneenlämmössä ja -paineessa styreeni on nestemäistä. Styreeni on väritöntä, öljymäistä, terveydelle haitallista, herkästi syttyvää ja sitä esiintyy pienissä määrin eräissä kasveissa, mutta sitä tuotetaan lähinnä öljystä. Koska styreenimolekyyli sisältää kaksoissidoksellisen vinyyliryhmän, se voi polymerisoitua helposti. Aine voidaan stabiloida lisäämällä polymeraatioinhibiittorina esimerkiksi hydrokinonia. Styreeniä käytetään eräiden muovien valmistuksen monomeerinä, kuten polystyreenin, akrylonitriili-butadieeni-styreenin (ABS), styreenibutadieenikumin (SBR), styreenibutadieeni-lateksien ja tyydyttymättömien polyestereiden. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Styreenin moolimassa on 104,1 g/mol, sulamispiste –30,6 °C, kiehumispiste 145 °C, suhteellinen tiheys (20 °C) 0,91 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 31 °C c.c. ja itsesyttymislämpötila 490 °C. Styreeni on veteen niukkaliukoinen (300 mg/l, 20 °C:ssa), mutta liukenee useimpiin orgaanisiin liuottimiin. Ilmaan joutunut styreeni hajoaa hydroksyyliradikaalien ja otsonin vaikutuksesta puoliintumisajan ollessa noin neljä tuntia.
Styreenin muodostuminen
Styreeniä syntetisoidaan kuumentamalla etyylibentseeniä (C8H10 / C6H5-C2H5 ) höyryllä. Palautettavissa oleva reaktio on:
Styreenin terveyshaitat
Lasikuituveneiden valmistuksessa käytetään styreeniä, minkä vuoksi veneenrakentajilla on iso riski menettää työkykynsä pysyvästi aivosairauden vuoksi, johon liittyy myös oppimisvaikeuksia.
Lampiviklo
pienoiskuva|Lampiviklon munia. Lampiviklo (Tringa stagnatilis) on pieni kahlaaja. Lajin nimesi Johann Matthäus Bechstein 1803.
Ulkonäkö ja koko
Höyhenpuku on harmaanruskea kesällä, vaaleampi talvella, ja siinä on selässä vaalea raita, joka näkyy vain linnun lentäessä. Suomeen harhautuvat lampiviklot ovat usein vaihtopuvussa, eli niiden väritys on jotain kesä- ja talvipuvun väliltä. Jalat ovat keltaiset ja erittäin pitkät, nokka pitkä ja ohut. Lentävästä linnusta huomaa, miten jalat ulottuvat pitemmälle kuin pyrstö.
Euroopan vanhin rengastettu lampiviklo on ollut ranskalainen vähintään 7 vuoden 1 kuukauden ikäinen yksilö.
Koko
Pituus 20–26 cm, siipien kärkiväli 40–60 cm, paino noin 50–120 g.
Ääni
Soidinääni on ’tuiiu tuiiu’. Varoitusääni on terävä ’tsirp’, myös ’sviik’ pituudeltaan n. 1s, 8s välein.
Levinneisyys
Lampiviklo pesii lammissa ja kosteilla ruohoalueilla aroilla ja taigalla Itä-Euroopassa ja Aasiassa. Maailman populaation koko on 190 000–1,2 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Se muuttaa talveksi Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan ja Etelä-Aasiaan, varsinkin Intiaan. Jotkut yksilöt muuttavat Kaakkois-Aasiaan ja jopa Australiaan asti. Suosituimpia talvehtimisalueita ovat sisämaan kosteikot ja lammet. Muuttomatkoillaan linnut harhautuvat säännöllisesti läntiseen Eurooppaan – Suomessakin tehdään vuosittain kymmeniä havaintoja. Se on myös pesinyt Suomessa.
Lisääntyminen
Lampiviklot pesivät harvoissa yhteisöissä, joissa pesien väliä on kymmenkunta metriä. Pesä on maassa lähellä vettä. Munia on 4, ja molemmat emot hautovat niitä. Poikaset ovat pesäpakoisia. Molemmat vanhemmat osallistuvat poikasten ruokkimiseen. Sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto
Lintu kaivelee liejusta tai matalasta vedestä hyönteisiä ja muita pikkueläimiä. Koska ne ruokailevat talvehtimisalueillaan mm. riisipelloilla, niitä uhkaavat maataloudessa käytetyt hyönteismyrkyt.
Badlands (yhtye)
Badlands on vuosien 1988–1993 aikana toiminut yhdysvaltalainen hard rock-yhtye, jonka perustivat entinen Ozzy Osbourne-kitaristi Jake E. Lee ja lyhyen ajan myös Black Sabbathissa laulanut Ray Gillen. Yhtye julkaisi urallaan kolme studioalbumia, viimeisen hajoamisensa jälkeen vuonna 1998. Yhtyeen varsinaiset keulahahmot olivat kuitenkin Jake E. Lee ja alkuperäisrumpali Eric Singer, joka lähti yhtyeestä vuonna 1991.
Alkuajat ja debyyttilevy (1989–1990)
Badlandsin perustivat Jake E. Lee ja Ray Gillen vuonna 1988. Pian mukaan liittyivät myös basisti Greg Chaisson ja rumpali Eric Singer. Yhtye kirjoitteli jonkin aikaa omia kappaleita, ja solmi vuonna 1989 levytyssopimuksen Atlantic Recordsin kanssa. Yhtyeen ensimmäinen levy, Badlands julkaistiin kesäkuussa 1989 ja albumin tuotti Paul O'Neill. Esikoisalbumi myi kiitettävästi kultaa, ja sai myöhemmin Allmusic-sivustolta pisteet 4/5. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, Dreams In The Dark ja Winter Call. Kappaleista kuvattiin myös musiikkivideot, jotka nauttivat suuresta esitysajasta MTV:llä. Billboardin listoilla levy oli korkeimmillaan sijalla 57.
Voodoo Highway: Kakkosalbumi ja hajoaminen (1991–1993)
Singer lopetti Badlandsissa siirtyen pian Kissin rumpaliksi. Tilalle tuli Jeff Martin, joka lauloi aiemmin Racer X -nimisessä yhtyeessä. Yhtyeen uusi albumi, Voodoo Highway (1991) oli tyyliltään hieman löyhempi, joka johtui lähinnä siitä ettei Singer enää hoidellut rumpalin tehtäviä. Yhtyeen oli määrä julkaista kolmas studioalbumi, ja orkesteri lähti studioon Voodoo Tourin päätyttyä. Studiossa, juuri kun äänitykset oli saatu valmiiksi ja levyä alettiin viimeistellä, Gillen riitautui Leen kanssa, ja tämä johti siihen, että Gillen erotettiin yhtyeestä. Pian Gillenin lähdön jälkeen muu yhtye kuitenkin huomasi, ettei ollut kykenevä jatkamaan ilman vakituista laulajaa. Levy viimeisteltiin loppuun, mutta lopulta jätettiin julkaisematta. Yhtye oli päättänyt lopettaa uransa ja kertoi tästä MTV:n suorassa lähetyksessä, johon muun yhtyeen pyynnöistä huolimatta Ray Gillen ei saapunut. Gillen kuoli 1. joulukuuta 1993 AIDSiin.
Z30
Z30 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 23. huhtikuuta 1938 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1940. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 8. joulukuuta ja valmistui 15. marraskuuta 1941.
Palvelus
Liittoutuneet ottivat aluksen valvontaansa 6. toukokuuta 1945 Norjassa. Alus siirrettiin Britannian hallintaan ja sitä käytettiin maalilaivana. Alus romutettiin 1949.
Petter Schaefer
Petter l. Pietari Schaefer (Schäfer, n. 1660 – 1729) oli suomalainen pietistijohtaja, jonka profetiat herättivät 1700-luvun alkuvuosina suurta kiinnostusta Suomessa, Ruotsissa ja ulkomailla. Hän julisti Pietari Suuren ilmestyvän Nebukadnessarin kaltaisena taivaallisena kostajana ja tuhovan katumukseen taipumattoman papiston.
Perhetausta
Petter Schaefer syntyi varakkaaseen turkulaiseen kauppiassukuun. Isä Abraham Henrik Schaefer oli valtaporvari ja tämän vaimo Elin Thorwöste kuului myös kaupungin kauppiaseliittiin. Asemansa turvin hän sai hyvän kasvatuksen ja saattoi kouluttautua 1677 ylioppilaaksi ja 1688 maisteriksi. Hän oli saanut uskonnollisen herätyksen jo opintojensa alkuvaiheessa, mutta tutustuttuaan Laurentius Ulstadiukseen ja tämän kirkon radikaaliin uudistamiseen tähdänneeseen liikehdintään Schaeferin käsitykset radikalisoituivat ja hänestä tuli pian koko pietistiliikkeen johtohahmo. Hän puolusti raivokkaasti oppi-isänsä käsityksiä ortodoksiaa vastaan ja mm. perui maisterintutkintonsa, jota sanoi vain kunnianhimosta ja vastoin omaatuntoansa tavoitelleensa.
Pako ulkomaille
Konsistori tutki pietismin levinneisyyttä Suomessa, ja silloin Schaefer esitti lausuntonsa, jolloin konsistori puolestaan julisti Schaeferin eksyneen puhtaasta luterilaisesta opista. Kun asia eteni hovioikeuteen, Schaefer anoi armoa, mutta päätöstä odottamatta pakeni 1694 ulkomaille ja harhaili Venäjällä, Saksassa, Hollannissa, Englannissa ja Pohjois-Amerikassa asti. Matkoillaan hän tapasi Philipp Jakob Spenerin, pietistien kansainvälisen johtohahmon.
Tammikuussa 1700 Schäfer ajautui uskonnolliseen kriisiin. Ankara paasto uhkasi viedä häneltä hengen, ja kriisin seurauksena kypsyi päätös palata takaisin Turkuun ”todistamaan totuudesta”. Myös Turussa tehty armonanomus vaivasi hänen mieltään, sillä anomus ei ollut vilpitön. Päinvastoin hän syytti kirkkoa entistä jyrkemmin sanoin. Turkuun palattuaan Schaefer rettelöi aikansa, ja 1707 hän haastoi hovioikeuden jäsenet kuulemaan hänen ”omantunnonjuttuaan”.
Oikeudenkäynti Turussa
Oikeudenkäynnissä Schaefer uudisti entistä kiihkeämmin syytökset vääräoppista luterilaista kirkkoa vastaan ja julisti tuomiota ja perikatoa koko Suomelle sekä tuhatvuotisen valtakunnan läheisyyttä. Hovioikeus langetti Petter Schäferille 3.4.1709 kuolemantuomion, mutta kuninkaallinen majesteetti armahti hänet ja määräsi elinkautiseen vankeuteen Turun linnaan. Venäläisten hyökättyä 1713 Suomeen Schaefer siirrettiin vankeuteen Gävlen linnaan Ruotsin puolelle.
Vankeusaika
Petter Schaefer kuoli vankeudessa Geflessä 1729. 22-vuotisen vankeutensa aikana hän sai kuitenkin ottaa vastaan tuttaviansa ja olla laajassa kirjeenvaihdossa hengenheimolaistensa kanssa niin koti- kuin ulkomailla ja harjoittaa laajaa kirjallista toimintaa. Hänen kirjoituksensa, joista valtaosa on säilynyt, sisälsivät tuomionjulistuksia ja lopun ajan ennustuksia, herjakirjoituksia sekä pietismille tyypillisiä itsetutkiskeluita. Tunnetuin Schäferin pilkkakirjoituksista lienee hänen kirjoittamansa piispa Johannes Gezelius nuoremman ivallinen ”ruumissaarna” (1718). Hänen laajaan koti- ja ulkomaiseen ystäväpiiriinsä kuului satoja henkilöitä korkeista karoliiniupseereista ja näiden puolisoista pappeihin ja porvaristoon asti.
Turun linnassa vierailleet ystävät toivat Petter Schäferille paitsi elintarvikkeita myös kiellettyä kirjallisuutta, kuten Anton Römelingin, Jakob Böhmen, Johan Konrad Dippelin ja August Hermann Francken teoksia. Schaeferin vankeusaikanaan pitämä päiväkirja antaa seikkaperäisen kuvan sekä hänen järkähtämättömyydestään että kiusauksistaan ja inhimillisistä heikkouksistaan.
Avioliitto
Petter Schaefer vihki itse 1712 vaimokseen turkulaisen porvarissuvun tyttären Anna Wargentinin. Päiväkirjassaan hän kertoo, että ”Yhdistin Itzeni Annan cans Pyhän Awiokäskyyn, Jumalan Sanala ja Rucouxella ja tulimme Awioparixi.” Annan veli oli Joachim Wilhelminpoika Wargentin ja vanhemmat oikeusneuvosmies, valtaporvari Wilhelm Wargentin ja Magdalena Wittfoot.
Claude Le Roy
Claude Le Roy (s. 6. helmikuuta 1948) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Maaliskuusta 2016 lähtien hän on toiminut Togon maajoukkueen päävalmentajana.
Le Roy on tehnyt pitkän uran valmentajana erityisesti Afrikassa. Hän on valmentanut yhdeksään eri maajoukkuetta. Suurin saavutus on Afrikan mestaruus Kamerunin valmentajana vuonna 1988.
Ura
Le Roy on tehnyt pitkän valmennusuran eritoten maajoukkuevalmentajana Afrikassa ja Aasiassa. Syyskuussa 2006 hän siirtyi Ghanan jalkapallomaajoukkueen peräsimeen ja johdatti maan FIFA Rankingissa aina sijalle 14, mikä on maan jalkapallohistorian paras saavutus. Menestyksestä huolimatta Le Roy jätti Ghahan toukokuussa 2008. Hänen seuraajakseen nimettiin serbialainen Milovan Rajevac.
Heinäkuussa 2008 Le Roysta tuli Omanin maajoukkuevalmentaja. Le Roy sai potkut Omanista tammikuussa 2011. Syynä olivat kehnot suoritukset marraskuussa pelatussa Gulf Cupissa ja jääminen ulos Aasian mestaruuskisoista.
Maaliskuussa 2011 Le Roysta tuli Syyrian maajoukkueen uusi päävalmentaja. Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo toukokuussa Syyrian turvallisuustilanteen muututtua radikaalisti.
Syyskuun alussa Le Roysta tuli Kongon demokraattisen tasavallan maajoukkueen päävalmentaja. Le Royn johdolla Kongon DT selvisi Afrikan mestaruuskisoihin 2013 yhdeksän vuoden tauon jälkeen, mutta putosi turnauksesta jo lohkovaiheessa. Joukkue ei kuitenkaan selvinnyt MM-kisoihin 2014 ja Le Roy sai kesäkuussa 2013 potkut.
Tammikuun alussa 2014 Le Roy aloitti Kongon tasavallan jalkapallomaajoukkueen uutena päävalmentajana. Le Royn johdolla Kongo eteni MM2018-karsintojen kolmannelle ja ratkaisevalle karsintakierrokselle saakka. Menestyksestä huolimatta hän erosi yllättäen tehtävästään marraskuussa 2015.
Maaliskuussa 2016 Le Roy aloitti kolmivuotisella sopimuksella Togon maajoukkueen päävalmentajana.
George Alexander Ballard
George Alexander Ballard (7. maaliskuuta 1862 – 16. syyskuuta 1948) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali ja historioitsija.
George Alexander syntyi 7. maaliskuuta 1862 Intiassa Bombayssa Malabar Hillissä kenraali John Archibald Ballardin ja hänen vaimonsa Joannan, jonka isä oli Robert Scott-Moncrieff, vanhimpana poikana. Hän liittyi kuninkaalliseen laivastoon aliluutnanttina ja hänet ylennettiin luutnantiksi 15. maaliskuuta 1884. Helmikuussa 1902 hänet määrättiin puoleksi vuodeksi Amiraliteettiin.
Hänet ylennettiin 27. elokuuta 1914 kontra-amiraaliksi ja hän sai syyskuussa 1916 komennuksen Maltan telakan pääintendentiksi. Hän jäi eläkkeelle vara-amiraalina vuonna 1921 ja hänet ylennettiin 1924 amiraaliksi.
1930-luvulla hän julkaisi sarjan teknisiä artikkeleita Victoriaanisen ajan sotalaivoista Mariner's Mirrorissa, mitkä koottiin hänen kuolemansa jälkeen teokseksi The Black Battlefleet.
Jaakko Häkli
Jaakko Häkli (6. lokakuuta 1848 Kurkijoki – 28. toukokuuta 1902 Bad Nauheim ) oli suomalainen liikemies, joka tunnettiin myös suomalaisuusmiehenä sekä yhteiskunnallisen tasa-arvon puolestapuhujana. Hän toimi pitkään talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajana ja oli lisäksi innokas taiteiden sekä kansansivistystyön tukija, vaikka onkin myöhemmin jäänyt Suomen merkittävimpiin mesenaatteihin kuuluvan liikekumppaninsa Juho Lallukan varjoon.
Varhaiset vuodet ja ura liikemiehenä
Vuonna 1891 Häkli lopetti toimintansa valtiopäiväedustajana ja perusti Viipuriin suomalaisen tukkuliikkeen Häkli, Lallukka ja Kumpp. yhdessä Lallukan ja Vilhelm Paischeffin kanssa. Ala oli tuolloin Viipurissa lähinnä venäläis-, saksalais- ja ruotsalaistaustaisten kauppiaiden hallussa, mutta miehet saivat yrityksensä tueksi kaupungin suomenkielisiä pankkimiehiä. Torkkelinkadulla toimintansa aloittanut liike saavutti nopeasti asiakkaiden suosion, yhtenä vetovoimatekijänä oli suomenkielinen palvelu, jota ei aikaisemmin Viipurin kaupoissa juurikaan ollut. Häkli, Lallukka & Kumpp. kehittyi lopulta suuryritykseksi ja toimi esikuvana myös myöhemmin toimintansa aloittaneille suomalaisille kauppiaille. Paischeffin kuoltua vuonna 1899 Lallukka ja Häkli jatkoivat yritystä kaksin, kunnes se Häklin kuoleman jälkeen 1902 siirtyi kokonaan Juho Lallukan haltuun.
Mesenaatti ja valtiopäivämies
Valtiopäiville Häkli osallistui talonpoikaissäädyssä neljä kertaa, 1882, 1885, 1888 ja 1891. Ensimmäisellä kerralla hän edusti Kurkijoen ja sitten Käkisalmen tuomiokuntaa. Häkli tunnettiin aikaansa nähden erittäin uudistusmielisistä puheenvuoroista, eivätkä monet hänen aloitteensa saaneet kannatusta edes muiden säädyn edustajien keskuudessa. Talonpoikaissääty oli vuoden 1882 valtiopäivillä vielä melko yhtenäinen, mutta seuraavilla Häkli liittyi Jonas Castrénin johtamaan nuorsuomalaiseen ryhmään. Suomalaisuusaatteen lisäksi hänelle olivat tärkeitä kansansivistys sekä tasa-arvo. Vuoden 1885 valtiopäivillä Häkli ajoi naisten oikeutta avioeroon tietyissä tilanteissa, mutta talonpoikaissäädyssä voiton vei ikivanha avioliiton purkamattomuuden periaate. Seuraavilla valtiopäivillä 1888 oli asialistalla naisten oikeus hallita avioliitossa omaisuuttaan, jota hän myös kannatti. Samoilla säätyvaltiopäivillä Häkli teki anomuksen valtion varojen myöntämisestä lainakirjastojen perustamiseen eri puolille maata, mutta se hylättiin, kun talonpoikaissäädyn edustajat pitivät kirjastoja turhina maaseudun vähäisen lukuharrastuksen vuoksi. Lisäksi Häkli ajoi innokkaasti muun muassa suomenkielisen oppikoulun sekä kauppakoulun perustamista Viipuriin.
Häkli kuului myös Viipurissa vuonna 1890 perustetun Teollisuuden- ja liikkeenharjoittajain Seura Pamauksen johtokuntaan. Yhdistyksen tehtävänä oli muun muassa edistää suomenkielistä yritystoimintaa sekä tukea suomalaisuutta valtiopäivillä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen hän oli vuodesta 1877 lähtien. Pamaus-seuran historiikin kirjoittaneen O. J. Brummerin mukaan Häklin läheisiin ystäviin kuului suomalaisuusmiesten lisäksi myös radikaali sosialisti Matti Kurikka.
Muuta
Jaakko Häkli avioitui vuonna 1877 Lopista kotoisin olleen Alina Sofie Långin (s. 1853) kanssa. Pariskunnalle syntyi myöhemmin yksi tytär. Häkli kuoli Saksan Hessenissä sijaitsevassa Bad Nauheimin kylpyläkaupungissa 53-vuotiaana ja hänet haudattiin Viipuriin Sorvalin hautausmaalle. Kuvanveistäjä Eemil Halosen veistämä hautamuistomerkki löydettiin jatkosodasta lähtien hylättynä olleelta hautausmaalta vuonna 2007 ja pystytettiin uudelleen Häklin hautapaikalle.
Helsingin Mellunkylässa on hänen mukaansa vuonna 1954 nimetty Häklinkuja, jonka läheisyydessä kulkee myös Lallukantie.
Kaislavene
Kaislavene on Mieskoneen studioalbumi vuodelta 2000.
Zatelliitti
pienoiskuva|Zatelliitin yrityksiä vuonna 2008. Zatelliitti on Kempeleen keskustaajamassa sijaitseva vielä osittain rakenteilla oleva yritysalue. Alue sijaitsee valtatie 4:n ja Kauppakeskus Zeppelinin läheisyydessä.
Alueella toimivia yrityksiä ovat muun muassa Lehto Group ja Hankkija. Zatelliitin alueelle suunniteltiin aikaisemmin uutta Prisma-kauppaketjun myymälää, joka olisi siirtynyt Kauppakeskus Zeppelinin tiloista, mutta Osuuskauppa Arina luopui myöhemmin hankkeesta.
Helmikuussa 2023 ilmoitettiin, että Suomen vanhin kiertävä huvipuisto Suomen Tivoli sijoitetaan Oulun seudulla kesällä 2023 Zatelliitin yritysalueelle, ja suunnitelmissa on, että tivoli pysähtyisi kiertueellaan Kempeleessä tulevinakin vuosina. Tulevaisuudessa tivoioalue siirtyisi vielä rakenteilla olevalle Zeniitin matkailualueelle. Aikaisempina vuosina Suomen Tivoli Oulun seudulla olleessaan toimi useimpina vuosina Hietasaaressa.
Koodi (albumi)
Koodi on suomalaisen popartistin Robinin esikoisalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2012. Albumilla on kymmenen kappaletta, joista avaussinglenä julkaistiin 16. tammikuuta "Frontside Ollie". Albumi myi päivässä triplaplatinaa, eli 60 000 kappaletta. Huhtikuuhun 2012 mennessä albumi on myynyt yli 80 000 kappaletta. , eli nelinkertaista platinaa. Sittemmin albumi on ylittänyt jo 100 000:n myydyn albumin rajan. Levy ei kuitenkaan ole päässyt Suomen viralliselle albumilistalle hintansa takia. Sitä on myyty huokeammalla hinnalla, jonka johdosta se meni suoraan ilmestyttyään Mid price -listalle.
Albumista julkaistiin 30. toukokuuta 2012 uusi Deluxe-versio, joka sisältää Koodi-albumin kappaleiden lisäksi yhteensä yhdeksän remixiä albumin kappaleista "Frontside Ollie", "Faija skitsoo", "Räjäytät mun pään" ja "Ei tarvii esittää".
Albumia on luonnehdittu pop/rock-henkiseksi. Äänitykset valmistuivat loppuvuodesta 2011.
Sydämentykytys
Sydämentykytyksellä eli palpitaatiolla tarkoitetaan sydämen epätavallisen nopean, voimakkaan tai epäsäännöllisen sykinnän aiheuttamaa tuntemusta. Sydämentykytyksen aiheuttaja voi olla ylirasittuminen, liikunta, nestehukka, adrenaliini, alkoholi tai muu päihde, kofeiini, lääke, jokin tauti (kuten kilpirauhasen liikatoiminta) tai paniikkihäiriö.
Roope Reini
Roope Reini (s. 29. toukokuuta 1999 Raisio) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Seuraura
Reini on Turun Palloseuran kasvatti. Kaudella 2013–2014 hän jakoi C-nuorten SM-karsinnoissa yhdeksällä syöttöpisteellään joukkueensa sisäisen syöttöpörssin voiton Juho Topi-Hulmin kanssa. Kaudella 2016–2017 Reini toimi TPS:n B-nuorten kapteenina. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Elias Ketosen jälkeen tehoilla 15+22=37, joilla Reini voitti koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin sekä sijoittui koko sarjan pistepörssissä kymmenenneksi. Hänet palkittiin kauden päätteeksi B-nuorten SM-sarjan parhaana puolustajana Pekka Marjamäki -palkinnolla sekä valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Toukokuussa 2017 Reini teki vuoden mittaisen juniorisopimuksen TPS:n SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2017–2018 kuitenkin kokonaan seuran A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies Reini oli tehoilla 13+24=37. Hän sijoittui koko A-nuorten SM-liigan alku- ja runkosarjan yhteenlasketussa puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain HIFK:n Niko Seppälä.
Tigerair
pienoiskuva|Tiger Airwaysin Airbus A320-200. Kuva vuodelta 2009. Tiger Airways Singapore Ptd Ltd (toimi nimellä Tigerair) oli Singaporessa kotipaikkaansa pitänyt halpalentoyhtiö, jonka kohteet olivat keskittyneet Kaakkois-Aasiaan ja Australiaan. Lennot lähtivät Singaporesta Thaimaahan, Kiinaan, Indonesiaan, Vietnamiin, Macaoon, Intiaan ja Australiaan. CAPA valitsi Tigerairin parhaaksi halpalentoyhtiöksi vuosina 2006 ja 2010. Yhtiö perustettiin joulukuussa 2003, ja se aloitti lipunmyynnin syyskuussa 2004. Vuonna 2006 Tigerairilla matkusti 1,2 miljoonaa ihmistä. Matkustajamäärä oli vuoteen 2005 verrattuna kasvanut 75 prosenttia.
Roope Reini
Seuraura
Huhtikuussa 2018 Reini teki kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorissa, joita Reini edusti myös Junior Club World Cupissa. Hän voitti tehoilla 3+2=5 turnauksen puolustajien piste- ja maalipörssin sekä jakoi puolustajien pistepörssin voiton joukkuetoverinsa Jesper Henrikssonin kanssa. Reini debytoi myös miesten peleissä, kun hän pelasi yli puolet kaudestaan Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan vahvuudessa tehden 34 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9. Reini debytoi joukkueessa lokakuussa 2018.
Tigerair
Tigerairista tuli Singapore Airlinesin (SIA) tytäryhtiö lokakuussa 2014, kun SIA kasvatti omistusosuuttaan yhtiössä 40 prosentista 55 prosenttiin. Toukokuussa 2016 SIA perusti Budget Aviation Holdings -nimisen holdingyhtiön, jonka alaisuuteen siirtyivät SIA:n omistamat halpalentoyhtiöt Tigerair ja Scoot. Tigerair yhdistettiin Scootiin 25. heinäkuuta 2017.
Roope Reini
Seuraura
Kaudeksi 2019–2020 Reini nimettiin Kiekko-Vantaan Mestis-joukkueen vahvuuteen, jossa hän pelasi suurimman osan kaudestaan. Reini debytoi kauden aikana myös Jokereiden KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Reini teki KHL-debyyttinsä 4. joulukuuta 2019 vieraissa Barys Nur-Sultania vastaan. Hänelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Teemu Eronen oli sivussa henkilökohtaisen syyn vuoksi, minkä lisäksi myös Oliver Lauridsen oli loukkaantuneena. Reini merkittiin Jokereiden kolmospuolustajapariin Tommi Kivistön viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.19 minuuttia ja Reinille merkittiin teholukema +1.
Kaudeksi 2020–2021 Reini siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Imatran Ketterän riveihin. Hän teki pelipaikastaan huolimatta yli piste per peli -tahdilla 30 runkosarjaottelussa tehot 6+25=31 ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 1+9=10. Reini sijoittui koko runkosarjan syöttöpörssissä toiseksi edellään vain KeuPa HT:n Jesper Larinmaa. Hän voitti myös puolustajien pistepörssin sekä jakoi koko sarjan pistepörssin seitsemännen sijan Kiekko-Vantaan Erkka Seppälän ja Hokin Tuomas Komulaisen kanssa. Reini voitti myös koko pudotuspelien syöttöpörssin ja hän jakoi puolustajien tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Einari Luhangan kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Reini palkittiin sarjan parhaana puolustajana Jari Lippojoki -palkinnolla ja hänet valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Joulukuussa 2010 Ketterän lainasi Reinin alustavasti 3-4 viikon mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon, hän pelasi lopulta yhdeksän ottelua tehden yhden syöttöpisteen.