cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Vuoden 2006 Ranskan avoin tennisturnaus käytiin Pariisissa 28. toukokuuta - 11. kesäkuuta 2006. Molemmat hallitsevat mestarit, Rafael Nadal miehissä ja Justine Henin-Hardenne naisissa, uusivat mestaruutensa. Turnauksen historiassa ensimmäistä kertaa pelit aloitettiin sunnuntaina.
Cynthia Ann Parker
thumb|Cynthia Ann Parker leikkasi hiuksensa lyhyeksi palattuaan valkoisten pariin. Comanchien parissa se osoitti surua. Cynthia Ann Parker (1827 Illinois – 1870) oli viimeisen Comanche-päällikkö Quanah Parkerin äiti. Hän oli uudisasukkaiden Silas ja Lucy Parkerin tytär.
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Miesten kaksinpeli
Rafael Nadal (ESP) - Roger Federer (SUI), 1-6 6-1 6-4 7-6 (7/4)
Cynthia Ann Parker
Vuonna 1836 intiaanit hyökkäsivät Cynthian perheen kimppuun uudisasukkaiden uloimmassa tukikohdassa Fort Parkerissa ja kaappasivat muutamia ihmisiä, muun muassa 9-vuotiaan Cynthian, hänen 7-vuotiaan veljensä John Parkerin ja heidän 15-vuotiaan serkkunsa Rachel Plummerin. Rachel Plummer joutui orjaksi, mutta sekä Cynthia että John kasvoivat intiaaniperheessä. Molemmat viihtyivät uudessa ympäristössä ja unohtivat entisen elämänsä. Intiaaneille oli tyypillistä, että kaapattuja lapsia kohdeltiin aivan samoin kuin intiaanilapsia, mutta kaapattuja aikuisia kohdeltiin armottomasti.
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Naisten kaksinpeli
Justine Henin-Hardenne (BEL) - Svetlana Kuznetsova (RUS), 6-4, 6-4
Cynthia Ann Parker
thumb|Parkerin hautakivi Cynthia, joka kutsuttiin Naduah’ksi (”löydetty”), meni naimisiin päällikkö Peta Noconan (”vaeltaja”) kanssa ja sai kolme lasta. Quanah oli heidän vanhin poikansa. Valkoiset etsivät Cynthia Annia jatkuvasti, ja kauppiaat näkivät hänet 24 vankeusvuoden aikana kahdesti.
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Miesten nelinpeli
Jonas Björkman (SWE) / Maks Mirny (BLR) - Bob Bryan / Mike Bryan (USA), 6-7(5), 6-4, 7-5
Wankaranin kulttuuri
Wankaranin kulttuuri vallitsi Bolivian Andeilla noin 1500 eaa- 400 jaa. Kulttuurissa viljeltiin maata, hoidettiin alpakkaa, asuttiin kylissä ja käsiteltiin metallia. Wankaranin kulttuuri ei kehittynyt valtioksi asti. Tämä saattaa johtua siitä, että alue on kasvillisuudeltaan karua ylätasankoa.
Alue, asutuskuvio, kulttuuri, keramiikka
Wankarani sijaitsee altiplanolla, noin 3700 m korkeudessa Bolivian Andien kuivalla ylätasangolla Oruron departementissa. Alueen ilmasto on ankara, viileä ja kuiva. Niinpä alueen kasvillisuus on niukkaa. Itse nimikkopaikka Wankarani sijaitsee la Pazista etelään. Wankaranista ja muualta Poopójärven ympäristöstä on löydetty metrien korkuisia kumpuja, jotka ovat muodostuneet satojen vuosien asutuksen seurauksena. Tyypillisessä Wankarani-asutuksessa oli 15-500 taloa. Suurimmissa kylissä oli 4000 asukasta. Suurimmat keskukset yleensä alaltaan 1-2 ha. Monien suurten kylien ala 0,5-2.15 ha, niissä arviolta 20-75 taloa, 100-650 asukasta. Enemmistö kylistä ei ollut läheskään näin sija. Chuquiñan kylän lähellä oli yksi suurimmista Wankaranin kulttuurin keskuksista, ala 1.6 ha. Jotkut asutuksista olivat kumpuja. Asutuksen yleensä veden lähellä ja kumpujen välissä suojassa tuulelta. Ihmiset haudattiin talojen lattioiden alle. Wankaranin kulttuuri ei kehittänyt valtiota tai suurta päällikkökuntaa, vain pieniä päällikkökuntia. Aseita ei ole paljoa löydetty. Wankaranin talous perustui laaman ja alpakan pitoon, perunan, kvinoan ja qaniwan viljelyyn. Wankaranin keramiikka oli koristelematonta.
Historia
Wankarani liittyy niin sanottuun Andien kulttuurien muodostumisvaiheeseen 1500 eaa.–400 jaa. Wankarani oli Bolivian ensimmäisiä paikkoja, jossa syntyi kyläasutusta ja jossa käytettiin keramiikkaa. Wankaranin asukkaat olivat Andien ensimmäisiä metallintyöstäjiä, Kuparista on todisteita noin vuodelta 1200 eaa. . Monet Oruron Wankarani-keksukset ajoittuvat aikaan 1200-1000 cal. eaa.
Löytöpaikkoja
Monia keskuksia Titicacajärveä ja Poopojärveä yhdistävän Rio Desaguaderon lähellä.
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Naisten nelinpeli
Lisa Raymond (USA) / Samantha Stosur (AUS) - Daniela Hantuchová (SVK) / Ai Sugiyama (JPN) 6-3 6-2
Wankaranin kulttuuri
Löytöpaikkoja
Wankarani, Pusno, San Andrés, La Barca, Chuquiña, Kalla-Kollu Jallahuana, Pucara de Belen, Chillcani, Huayllamarca, Cajetina, Challa Alta.
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Sekanelinpeli
Katarina Srebotnik (SLO) / Nenad Zimonjić (SCG) - Jelena Lihovtseva (RUS) / Daniel Nestor (CAN), 6-3, 6-4
Wankaranin kulttuuri
Aikajako
La Joyan alueen asutuksen aikajako
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Poikien kaksinpeli
Martin Klizan (SVK) - Philip Bester (CAN), 6-3, 6-1
Wankaranin kulttuuri
Wankarani ja muut Andien kulttuurit
Wankarani oli Chiripan ja Chavinin kulttuurin aikalainen. Chavinista kulttuuri sai joitain vaikutteita. Laajeneva Tiwanakun kulttuuri syrjäytti Wankaranin perinteen.
Cynthia Ann Parker
Intiaanien ja valkoisten suhteet kiristyivät voimakkaasti 1850-luvulla. Vuonna 1860 Lawrence Sullivan ”Sul” Rossin sotilaat hyökkäsivät intiaanien kimppuun ja kaappasivat 33-vuotiaan Cynthian, josta oli tullut intiaani – hän ei enää osannut englantia eikä halunnut palata biologisen perheensä luo. Hän ei koskaan kotiutunut sukulaistensa luo ja yritti turhaan paeta monta kertaa.
Vuonna 1870 Cynthia Ann Parker kuoli 43-vuotiaana sukulaistensa kodissa. Hän ei koskaan saanut tietää poikiensa Quanahin ja Pecosin kohtaloa, mutta itki heitä usein ajatellen heidän saaneen surmansa Rossin tekemässä iskussa.
Cynthia Ann Parkerin kohtalo tuli tunnetuksi vuonna 1982 kun Lucia St. Clairin romaani Ride the Wind – The Story of Cynthia Ann Parker and The Last Days of the Comanche ilmestyi. Myös John Waynen tähdittämä elokuva The Seachers perustuu samaan tarinaan.
Panzerkampfwagen III
Panzerkampfwagen III (lyh. PzKpfw III, Panzer III tai Pz III) eli Sonderkraftfahrzeug 141 on natsi-Saksassa 1930-luvulla kehitetty keskiraskas panssarivaunu, jota käytettiin laajasti toisessa maailmansodassa. Se kehitettiin taistelemaan panssarivaunuja vastaan jalkaväen tukemiseen suunnitellun Panzerkampfwagen IV:n ohella. Panzer III:n aseistus jäi nopeasti riittämättömäksi, jolloin uudelleen aseistettu Panzer IV vei sen roolin, vaikka aikaisemmin Panzer III:n pienikaliiperisempi mutta pidempiputkinen tykki oli ollut tehokkaampi panssarintorjunta-ase. Joitakin Panzer III:ia käytettiin myöhemmin toisarvoisiin tehtäviin, kuten jalkaväen tukemiseen.
Suunnittelu
11. tammikuuta 1934 armeijan aseosasto määräsi Heinz Guderianin doktriiniin pohjautuen suunniteltavaksi keskiraskaan (24 tonnin) vaunun, joka pystyisi 35 km/h:n huippunopeuteen. Se oli tarkoitettu panssaridivisioonien päävaunuksi ja pystymään tuhoamaan vihollisen panssarivaunut.
Daimler-Benz, Krupp, MAN ja Rheinmetall valmistivat prototyypit, joita testattiin vuosina 1936 ja 1937, jolloin Daimler-Benzin prototyyppi valittiin. Ensimmäinen Panzer III A valmistui toukokuussa 1937, ja yhteensä kymmenen vaunua valmistettiin samana vuonna. Mallit A–D olivat vielä prototyyppiasteella ja niissä on huomattavia eroja. Esimerkiksi D-mallissa on vielä kahdeksan alatelapyörää, kun kaikissa tuotantomalleissa niitä on kuusi. Näistä myös vain puolet aseistettiin. Vuosina 1937–1940 Kruppin valmistaman Panzerkampfwagen IV:n ja Daimler-Benzin Panzer III:n osia pyrittiin standardoimaan. Ensimmäinen malli, jota valmistettiin merkittävästi, oli E vuonna 1939. Panssarointi siinä oli vahvimmillaan 30 millimetriä.
Panzer III:n malleissa A:sta C:hen oli 230-hevosvoimainen, 12-sylinterinen Maybach HL 108 TR -moottori, joka antoi 32 km/h:n nopeuden. Myöhemmissä malleissa oli 320 hevosvoiman Maybach HL 120 TRM. Huippunopeus oli noin 40 km/h ja toimintamatka 150 kilometriä. Miehistöä oli viisi: johtaja, ampuja ja lataaja tornissa ja ajaja ja radisti rungossa. Radisti käytti myös rungon konekivääriä. Ensimmäisenä Saksan vaununa Panzer III varustettiin miehistön välisellä sisäpuhelimella, mikä osoittautui taistelussa tehokkaaksi järjestelmäksi.
Panzer III aseistettiin panssarintorjuntaa varten. Saksan panssarintorjuntatykki vuonna 1935 oli 37 millimetrin KwK36 L/45, joten ensimmäiset mallit aseistettiin sillä. Myöhemmissä malleissa oli vahvempi tornin kiinnitysrengas, joten mallit G–M aseistettiin 50 millimetrin KwK38 L/42 ja 50 millimetrin KwK39 L/60 -tykeillä. Lisäaseistukseksi vakiintui yksi 7,92 millimetrin konekivääri tykin suuntaisesti ja yksi rungossa.
Käyttö
thumb|left|180px|Panzer III Neuvostoliitossa kesällä 1943. Panzerkampfwagen III oli tarkoitettu Saksan joukkojen päätaistelupanssarivaunuksi. Sitä käytettiin Puolassa, Ranskassa, operaatio Barbarossassa ja Pohjois-Afrikassa. Panzer III:n mallia D käytettiin vielä Puolassa ja Ranskassa, mutta se vedettiin käytöstä, kun tarpeeksi uusia valmistui. Ranskan valtauksen aattona toukokuussa 1940 Saksan armeijassa oli 381 Panzer III -vaunua, joista kolmasosa menetettiin. Sodan alussa Panzer III -vaunut muodostivat pääosan panssaridivisioonien kalustosta. Tykin kaliiperia suurennettiin Panzer III F:n valmistuksen aikana, noin neljäsosa varustettiin jo tehokkaammalla 50 millimetrin tykillä ja muutkin aseistettiin uudelleen.
Kaksi vaunua myytiin Neuvostoliittoon Molotov–Ribbentrop-sopimuksen osana. Kokeissa se osoittautui huomattavasti heikommaksi kuin uusi dieselkäyttöinen T-34. Panssarointi ja aseistus olivat myös huonommat.
Operaatio Barbarossassa jopa 50 millimetrin tykki osoittautui täysin kykenemättömäksi läpäisemään Neuvostoliiton T-34:n panssaroinnin, joten koko Panzer III oli korvattava Panzer IV:n parannetulla mallilla, jossa oli suuren lähtönopeuden 75 millimetrin tykki. Paremman vaunumallin puutteessa tehottoman Panzer III:n tuotantoa jatkettiin vielä kuukausia. Vuoden 1943 loppuun asti Panzer III -vaunuja palveli vielä merkittäviä määriä kaikilla rintamilla. Sen jälkeen Panzer IV korvasi sen.
Mallin Ausf. N myötä Panzer III siirtyi tukitehtäviin. Ausf N aseistettiin lyhytputkisella 75 millimetrin KwK37 L/24 -tykillä – samalla, jota oli käytetty Panzer IV:n ensimmäisissä malleissa. Tätä mallia käytettiin jalkaväen tukeen StuG III -rynnäkkötykin sijaan, joka oli myös jouduttu siirtämään panssarintorjuntaan. Vaunut palvelivat Tiger-pataljoonissa ja panssarikrenatööridivisioonissa tukitehtävissä. Joitain vaunuja oli vielä käytössä Normandiassa ja Arnheimissa vuonna 1944. Itärintamalta ne katosivat vuoden 1943 kuluessa, mutta joitakin vaunuja selvisi sodan loppuun hiljaisemmilla rintamilla, kuten Norjassa ja Alankomaissa.
Panzer III -vaunuja myytiin liittolaisille: Unkarille, Romanialle, Bulgarialle ja Slovakialle. Kroatia sai muutaman vaunun ja Turkki tilasi 56 kappaletta, mutta kaikkia niitä ei voitu toimittaa. Sodan jälkeen Norjaan jäi 30 vaunua.
Muut Panzer III:een perustuneet vaunut
Neuvostoliitto sai suuren määrän Panzer III- ja StuG III -vaunuja sotasaaliiksi, ja niistä koottiin SU-76i -rynnäkkötykkejä korvaamalla torni ja tykki 76,2 millimetrin ZiS-5-tykillä.
Ranskan avoin tennisturnaus 2006
Tyttöjen kaksinpeli
Agnieszka Radwańska (POL) - Anastasija Pavljutšenkova (RUS), 6-4, 6-1
Poikien nelinpeli
Emiliano Massa (ARG) / Kei Nishikori (JPN) - Artur Chernov / Valery Rudnev (RUS), 2-6, 6-1, 6-2
Tyttöjen nelinpeli
Sharon Fichman (CAN) / Anastasija Pavljutšenkova (RUS) - Agnieszka Radwańska (POL) / Caroline Wozniacki (DEN), 6-7(4), 6-2, 6-1
Virta vierii, ranta pysyy...
”Virta vierii, ranta pysyy...” on ensimmäinen Suomessa julkaistu suomalais-ugrilaisten kansojen kansanlauluja sisältävä laulukirja. Kirjassa on yhteensä 131 kansan- tai perinnelaulua kahdeltatoista suomensukuiselta kansalta, niiden nuotinnokset ja alkuperäissanat sekä suomennokset. Kirjassa mukana edustettuina ovat mansit, hantit, unkarilaiset, udmurtit, komit, marit, mordvalaiset, saamelaiset, virolaiset, suomalaiset ja karjalaiset yhteisenä osionaan, liiviläiset sekä inkeroiset. Kirjan alussa on Johanna Laakson kirjoittama esipuhe, joka sisältää lyhyen esittelyn suomalais-ugrilaisuudesta sekä kyseisistä kansoista. Kirjan Saatteeksi-osiossa eritellään kirjan toimitustyötä sekä kerrotaan, että kirja julkaistaan Jyväskylässä pidettävän kahdeksannen kansainvälisen suomalais-ugrilaisen kongressin kunniaksi.
Vasili Rotšev (vanhempi)
Vasili Pavlovitš Rotšev (, s. 22. joulukuuta 1951 Ižman piiri, Komin tasavalta, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihtäjä, viestin olympiavoittaja.
Rotšev saavutti pronssia 15 kilometrin matkalla Falunin MM-kilpailuissa 1974. Hän hävisi kultamitalin Norjan Magne Myrmolle vain 1,55 sekunnilla ja hopean DDR:n Gerhard Grimmerille 0,64 sekunnilla. Rotšev hiihti lisäksi kolmannen osuuden hopeaa voittaneessa Neuvostoliiton 4 x 10 kilometrin viestijoukkueessa sekä sijoittui viidenneksi 50 kilometrillä.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Rotšev saavutti hopeaa 30 kilometrin matkalla Nikolai Zimjatovin jälkeen. Rotšev hiihti lisäksi avausosuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Nikolai Bažukov, Jevgeni Beljajev ja Nikolai Zimjatov.
Vasili Pavlovitšin poika Vasili Vasiljevitš Rotšev kuului kilpaillessaan myös Venäjän huippuhiihtäjiin.
Sona
Sona on englantilaisen Kenneth Searightin vuonna 1935 julkaisema keinotekoinen kieli. Siinä on vaikutteita muun muassa englannin, arabian, turkin, kiinan ja japanin kielistä. Sonassa on 375 varsinaista sanaa, joita yhdistelemällä voi muodostaa uusia sanoja. Esimerkiksi ra tarkoittaa miestä ja ko lasta. Siitä muodostuu sana rako, joka tarkoittaa poikaa.
Fundamentalisti (näytelmä)
Fundamentalisti on Teatteri Jurkassa vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Juha Jokelan käsikirjoittama näytelmä. Näytelmä on dialogi kahden uskontoon eri lailla suhtautuvan ihmisen, Heidin ja Markuksen välillä. Heidi edustaa näytelmässä fundamentalistin hahmoa. Markus on liberaalimpi pappi, joka ajattelee, että Raamattua tulisi tulkita symbolisesti eikä kirjaimellisesti. Kirjaimellisen ja symbolisen Raamatun tulkinnan ristiriita tuodaan esiin eksegetiikan kautta.
Fundamentalistia on esitetty vuosina 2006–2010 yhdeksässä suomalaisessa ammattiteatterissa. Åbo Svenska Teater on esittänyt sitä ruotsiksi nimellä Fundamentalisten.
Petäjäskosken vesivoimalaitos
Voimalaitos
Voimalaitos oli ensimmäinen Kemijoki Oy:n rakennuttamista voimalaitoksista, joka valmistui vuosien 1953 ja 1957 välisenä aikana, työvoimaa rakennustöissä oli enimmillään noin 2 500 henkeä. Voimalaitoksen suunnittelusta vastasi Imatran Voima Oy, arkkitehtina toimi Kai Blomstedt ja rakennustyömaan päällikkönä diplomi-insinööri Hemmo Arponen.
Voimalaitoksen alueella on maapatoa 838 metriä, korkeimmillaan 23 metriä, sekä betonipatoa 230,5 metriä. Voimalaitoksen padossa on seitsemän tulva-aukkoa. Putouskorkeus on 20,5 metriä ja siinä on kolme pystyakselista koneistoa. Niissä on Kaplan-turbiinit, jotka tuottavat tehoa yhteensä 153 MW eli kukin 50,7 MW. Turbiinien juoksupyörän halkaisija on 6,2 metriä ja pyörimisnopeus 100 kierrosta minuutissa. Keskivesiolosuhteissa laitoksen vuotuinen energiantuotto on 638 GWh, kun rakennusvirtaama on 830 kuutiota vettä sekunnissa. Voimalaitoksen alakanava on 3,3 kilometriä pitkä.
Vuosina 2005-2011 suoritettujen tehonnostojen jälkeen voimalaitoksen suurin teho nousi 182 megawattiin ja vuosituotanto 687 gigawattituntiin. Petäjäskoski on sekä teholla että tuotannolla mitattuna Kemijoen suurin vesivoimalaitos.
Patoallas
Patojärven pinta-ala on 1 900 hehtaaria eli 19 km². Se on 18,8 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 46 kilometriä.
Järven vedenpinnan keskikorkeus on noin 62,5 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 62,14 metriä ja 62,64 metriä mpy.
Laitospalokunta
Voimalaitoksella oli oma laitospalokunta vuoteen 2016 asti. Sen toiminta jakaantui operatiiviseen palo- ja pelastustoimintaan, öljyntorjuntaan sekä ehkäisevään palosuojeluun. Operatiivisella toiminnalla tarkoitettiin pääasiassa palokunnan suorittamia hälytystehtäviä, kuten palonsammutus- ja pelastustehtäviä tai erilaisia torjuntatehtäviä. Voimalaitosympäristö on hankala mahdollisissa tulipalotilanteissa. Paikallistuntemuksella on sen vuoksi suuri merkitys. Lisäksi etäisyydet ja laitoksille kulkeminen vie oman aikansa, joten omat laitospalokunnat olivat aikanaan hyvin perusteltuja.
Voimalaitosalueella olevat hälytystehtävät liittyivät pääasiassa erilaisiin automaattisten hälytysten aiheuttamiin tarkastuksiin ja laitteiden ylikuumenemisesta johtuneisiin käryämisiin. Varsinaisista tulipaloista johtuvia hälytystilanteita oli varsin harvoin.
Luettelo Espanjan ympäriajon voittajista
Taulukossa Espanjan ympäriajon voittajat vuodesta 1935.
Vuodesta 2010 alkaen kokonaiskilpailun johtaja on pitänyt yllään punaista paitaa Jersey de rojo. Paidan väriä on vaihdettu useasti ja se oli esimerkiksi vuosina 1999–2009 kultainen Jersey de oro. Mäkikilpailun johtaja on vuodesta 2010 alkaen pitänyt yllään sinipilkkuista paitaa. Aiemmin parhaan mäkimiehen paita on ollut mm. oranssi ja vihreä. Pistekilpailun johtajan paita on ollut vihreä vuodesta 2010. Pistekilpailun johtajan paita oli pitkään sininen Jersey de azul, jossa oli kuviona keltaisia kaloja. Vuoteen 2018 asti jaettiin valkoinen yhdistelmäkilpailun johtajan paita Jersey de blanco. Paras mäkimies on palkittu alusta alkaen. Pistekilpailu tuli mukaan vuonna 1945 ja yhdistelmäkilpailu oli mukana vuosina 1987–1993 sekä vuosina 2002–2018.
HMS Audacious (S122)
HMS Audacious (viirinumero S122) on Britannian kuninkaallisen laivaston Astute-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin 21. toukokuuta 2007 BAE Systems Submarine Solutionsilta Barrow-in-Furnessista. , missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 2009.
Palvelus
Alus oli alkuvuodesta 2022 kuusi kuukautta Soudanlahdella Kreetalla tukemassa Naton operaatio Sea Guardiania.
Tupolev Tu-4
Tupolev Tu-4 on neuvostoliittolainen strateginen pommikone, jota käytettiin 1940-luvun lopulta 1960-luvun puoliväliin. Se perustui neljään Neuvostoliiton haltuun joutuneeseen Yhdysvaltain ilmavoimien B-29 Superfortress -koneeseen.
B-29-koneiden päätyminen Neuvostoliiton haltuun
Japanille Neuvostoliitto ei kuitenkaan julistanut sotaa ennen kuin vasta Tyynenmeren sodan loppuvaiheessa elokuussa 1945, joten virallisesti se oli puolueeton Yhdysvaltain ja Japanin välisessä sodassa. Sotatoimet Mantšuriassa Neuvostoliitto aloitti Japanin keisarikuntaa vastaan vasta 9. elokuuta 1945 siirrettyään suuren määrän joukkoja Saksan antauduttua Euroopasta Aasiaan.
Ensimmäinen B-29-5 BW -pommittaja, Ramp Tramp (numero 42-6256) laskeutui varakentälle Vladivostokiin 29. heinäkuuta 1944 palatessaan japanilaisia vastaan suoritetulta pommituslennoltaan Mantšuriasta.
Toinen B-29, "Cait Paomat II", gaelin kielellä" Pyhä Katariina" (numero 42-93829), putosi Habarovskin itäpuolelle 20. elokuuta 1944. Sen miehistö hyppäsi laskuvarjolla ja joutui internoiduksi Neuvostoliiton puolueettomuuspolitiikan mukaisesti.
Cathy Weseluck
Cathy Weseluck (s. 1970) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt äänirooleja animaatioihin 1990-luvulta lähtien. Parhaiten hänet tunnetaan dubbausrooleistaan animesarjoista Kidō senshi Gundam ja Hamtaro sekä anime-elokuvasta Project A-ko 2: Plot of the Daitokuji Financial Group. Dubbaamisen Weseluck aloitti vuonna 1993. Alkuperäisiä äänirooleja hän on tehnyt muun muassa animaatiosarjoihin Double Dragon, CatDog, X-Men: Evolution, Ricky Sprocket, Showbiz Boy, Storm Hawks ja RollBots.
Tupolev Tu-4
B-29-koneiden päätyminen Neuvostoliiton haltuun
Kolmas pommikone, General H.H. Arnold Special (numero 42-6365) vaurioitui pommituslennolla Omuran Kiušulla ja laskeutui Vladivostokiin 11. marraskuuta 1944. Senkin miehistö internoitiin.
Sama toistui Ding How:n kohdalla (numero 42-6358) 21. marraskuuta 1944. Miehistöjen siirto Teheraniin järjestettiin tammikuussa 1945, mutta ensimmäinen, kolmas ja neljäs kone jäivät kokonaisina, ja toinen kone hylkynä Tupolevin tutkittaviksi.
Tuotanto Neuvostoliitossa
Saksalainen lehti Die Kurier julkaisi 11. marraskuuta 1946 artikkelin, jonka mukaan Neuvostoliitto valmisti B-29-koneiden kopioita. Neuvostoliittolaisten sanottiin yrittäneen ostaa B-29:n pyöriä, renkaita ja jarruja. Heinäkuussa 1947 Tupolev Tu-4 -koekone lensi 5 100 kilometriä 6 000–8 000 kilon kuormalla 10 000 metrin korkeudessa 550 kilometrin tuntinopeudella.
Ilmailunäytöksessä 1947 Moskovassa nähtiin neljä B-29:ää, joista kolmen arveltiin olevan USAAF:lle kuuluvia, Neuvostoliittoon laskeutuneita koneita, ja neljäs vaikutti kuljetuskone Tupolev Tu-70:ltä. Myöhemmin on selvinnyt, että kone oli pommikoneen neuvostokopio, Tupolev Tu-4. Koneen moottorit (Švetsov AŠ-73TK) oli kehitetty Švetsov 25:stä, joka puolestaan oli lisenssiversio yhdysvaltalaisesta Wright R-1820-F3 Cyclonesta.
Muodostuneen uhan torjumiseksi Yhdysvallat paransi tutkaverkostoaan, ilmavalvontajoukkojaan ja tutkakoneitaan, loi Nike-ilmatorjuntaohjukset ja hankki suihkukäyttöisiä torjuntahävittäjiä.
Neuvostoliitossa vanhentuneet Tu-4-koneet siirrettiin kuljetuslaivueille korvaamaan Lisunov Li-2:ia ja Iljušin Il-4:ia. Tupolev Tu-4:n korvasi kuljetuskoneena Antonov An-12.
Lorik Cana
Cana syntyi Kosovossa, mutta muutti jo lapsena Sveitsiin. Sveitsissä hän päätti seurata isänsä jalanjälkiä jalkapalloilijaksi, ja aloitti jalkapallon Lausanne Sportsin juniorijoukkueessa. Vuonna 2000 hän siirtyi Ranskaan, Paris Saint-Germainin joukkueeseen, jossa hän voitti Ranskan cupin vuonna 2004. Vuonna 2005 hän siirtyi Olympique de Marseilleen. Cana ehti Marseillessa pelatessaan olla joukkueensa kapteeninakin. Viimeisellä kaudellaan Marseilleissa pelatessaan joukkue sijoittui toiseksi Ranskan Ligue 1:ssä Girondins de Bordeaux'n jälkeen.
24. heinäkuuta 2009 25-vuotias Cana siirtyi Englannin Valioliigan Sunderlandiin 5:n miljoonan punnan hinnalla. Canasta tuli Sunderlandin kolmas hankinta kesälle 2009. Hän teki joukkueen kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Aikaisemmin kesällä huhut olivat Canaa viemässä suurempiin seuroihin kuin Sunderland. Sunderlandin päävalmentaja Steve Bruce oli iloinen joukkueen onnistuttua hankkimaan korkealle arvostettu pelaaja.
3. heinäkuuta 2011 Cana siirtyi vaihtokaupassa Fernando Musleran kanssa Galatasaraysta Lazioon.
Albanian maajoukkueessa Cana debytoi vuonna 2003 ja kuului pitkään joukkueen runkopelaajiin. Yhteensä hän pelasi 90 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Cana valittiin kaudella 2003–2004 maansa parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Eriba-adad I
Eriba-adad I oli Assyrian kuningas, joka 1383–1357 eaa. solmi liiton Mitannin vasallin Alshen ja vihollisen Artataman hurrilaisvaltion kanssa. Kun heettiläiskuningas Shuppiluliuma oli kukistanut Mitannin, Eriba-adad] hyökkäsi Mitanniin, vei sieltä Assyriasta varastetut kulta-aarteet pois, ja lävistytti seipäillä vangiksi viedyt hurrilaisylimykset. Eriba-adad julistautui Enlilin kaskynhaltijaksi, ja otti tunnukseksi siihen aikaan yleistyvän siivekkään auringon, joka oli kuninkaan tuntomerkki. Hevonen oli tähän mennessä saapunut Assyriaankin ja näkyi ajan taiteessa.
Paukkupatruuna
thumb|Käsiaseen paukkupatruunoita thumb|[[Naulapyssyssä käytettäviä patruunoita]] thumb|[[7,62×51 mm NATO -paukkupatruuna]] thumb|250px|Sysäyksenvahvistimella varustettuja, muoviluotisilla paukkupatruunoilla ladattuja ruotsalaisia KSP 58 (FN MAG) konekiväärejä. thumb|250px|Näyttelijäjoukko ampuu tykillä paukkupatruunan. Paukkupatruuna on luotiaseessa käytettävä patruuna, joka tuottaa vain äänen, mutta josta ei yleensä lähde ihmistä vahingoittavaa luotia.
Paukkupatruunoita käytetään muun muassa:
Rakenne
Asevoimien, poliisin tai muun viranomaisen harjoituksissa käytetään hajoavalla puu- tai muoviluodilla varustettuja patruunoita. Ammuttaessa puu- tai muoviluotisia paukkupatruunoita rynnäkkökiväärillä tai muulla automaattiaseella aseen piipussa käytetään sysäyksenvahvistinta, joka hajottaa luodin sekä varmistaa aseen toiminnan kannalta riittävän korkean kaasunpaineen. Tämä mahdollistaa itselataavan aseen latausmekanismin toimivuuden. Sysäyksenvahvistajan sijaan voidaan käyttää paukkupatruunapiippua kuten Suomi-KP:ssa tai elokuvissa käytettävissä ampuma-aseissa.
Taktinen sotilas- ja poliisikäyttö
Paukkupatruunoita voidaan käyttää myös taistelutehtävissä harhauttamistarkoituksessa tai ihmishenkien säästämiseksi. Esimerkiksi saksalaiset erikoisjoukot vapauttivat vuonna 1977 Mogadishuun kaapatun Lufthansan lentokoneen kaikki 86 matkustajaa taktiikalla, jossa paukkupatruunoilla oli merkittävä osa: joukot asettivat operaation alussa kaksi sotilasta matkustamon osastojen väliin kilveksi tulittamaan paukkupatruunoilla kaappareita. Näin sekä terroristit että matkustajat saatiin suojautumaan vahingoittumattomina ja vapaan tulenkäytön vuoksi tehokkaammin kuin tavallisia ammuksia käyttäen. Kaikki kaapparit, kolme palestiinalaisterroristia, saivat myöhemmin operaation aikana surmansa.
Onnettomuuksia
Näyttelijät käyttävät usein aitoja mutta paukkupatruunoilla ladattuja aseita. Nämä ovat aiheuttaneet joitain kuolemantapauksia, kuten:
Aiheesta muualla
Patroon (munitie)
Kino Sheryl
Kino Sheryl oli Helsingissä vuosina 2015–2019 sijainnut elokuvateatteri. Toimintansa Arabianrannassa Taideteollisen korkeakoulun 300-paikkaisessa elokuvasalissa aloittanut Sheryl oli niin kutsuttu korttelikino. Teatteria ylläpitäneen yhtiön omisti Aalto ARTSin opiskelijajärjestö TOKYO ry. Ohjelmistoon kuului isojen tuotantojen lisäksi klassikoita, koko perheen elokuvia ja arthouse-elokuvia sekä arkisin että viikonloppuisin. Elokuvateatterihankkeen tarkoitus oli viihdyttämisen lisäksi kehittää elokuva-alan koulutusta.
Teatterilla oli käytössään sekä filmi- että digitaaliprojektorit. Ensimmäisenä elokuvana Sampo-salissa Arabianrannassa esitettiin Kauas pilvet karkaavat 21. helmikuuta 2015. Muutamaa päivää myöhemmin teatterissa vieraili kunniavieraana ruotsalainen elokuvaohjaaja Roy Andersson, jonka elokuva Kyyhkynen oksalla istui, olevaista pohtien esitettiin Sherylissä ennakkonäytöksenä.
Sheryl sijaitsi ensin muutaman vuoden Arabianrannassa, kunnes toiminta jouduttiin lopettamaan kesällä 2017. Aalto-yliopiston toiminnot siirtyivät Espoon Otaniemeen, eikä Kino Sherylin vuokrasopimusta Hämeentiellä voitu jatkaa. Uudet 120 istumapaikan tilat teatteritoiminnalle löytyivät Sörnäisistä, mihin Sheryl pääsi muuttamaan marraskuussa 2018. Uusi esityspaikka sijaitsi vanhan Elannon korttelissa kulttuurikeskus Caisan yhteydessä Kaikukadulla. Sörnäisissä Kino Sheryl ehti lopulta toimia noin puoli vuotta ennen lopettamistaan kesäkuussa 2019. TOKYO ry on kertonut tutkivansa mahdollisuuksia toiminnan käynnistämiseen uudelleen toisessa sijainnissa.
Molemmissa esityspaikoissa oli käytössä yksi sali. Elokuvateatteri työllisti päätoimisesti yhden työntekijän ja osa-aikaisesti kolme muuta. Elokuvateatteri keräsi kehuja muun muassa matalista hinnoistaan ja siitä, että mainoksia esitettiin vähän. Ohjelmistoa myös kohdistettiin paikalliselle yleisölle, ja valikoimassa vastattiin yleisön toiveisiin.
Sherylin mukaan esitystoiminta Sörnäisissä ei ollut taloudellisesti tarpeeksi kannattavaa. Vuoteen 2019 mennessä elokuvateattereita oli ilmestynyt Helsinkiin lisää, ja kilpailua oli kiristänyt muun muassa virolainen Cinamon-ketju, joka oli avannut teatterit Rediin ja Triplaan. Keskustaan avattiin alkuvuodesta 2019 uusi teatteri, Kino Regina, ja Sherylin ja Reginan lisäksi taide-elokuvia esitti samaan aikaan myös Orion.
Wilhelm von Schwerin
Wilhelm Johan Ludvig von Schwerin (2. joulukuuta 1792 Erstavik, Nacka, Ruotsi – 27. syyskuuta 1808 Kalajoki) oli ruotsalainen kreivi ja sotilas, joka kuoli Suomen sodassa aliluutnantin arvoisena ollessaan vain 15-vuotias. Ensin Ruotsissa sankariksi kohotettu von Schwerin on tullut tunnetuksi varsinkin Suomen kansallisrunoilija J. L. Runebergin runoteoksesta Vänrikki Stoolin tarinat.
Tausta ja lapsuus
Von Schwerinin vanha aatelissuku on lähtöisin Pommerista Saksasta ja liitettiin Ruotsin aateliin 1700-luvun alussa. Wilhelm von Schwerinin isoisä, everstimarsalkka Jacob Philip von Schwerin korotettiin vuonna 1766 kreiviksi. Wilhelm von Schwerinin isä oli Ruotsille tuolloin kuuluneessa Stralsundissa syntynyt kreivi Fredrik Bogislaus von Schwerin (1764–1832), joka ryhtyi nuorena papiksi ja toimi Ruotsissa Salan kirkkoherrana. Wilhelmin äiti Lovisa Charlotta af Petersens oli tukholmalaisen hovikanslistin tytär ja Erstavikin kartanon perijätär. Perheeseen syntyi kaikkiaan yhdeksän lasta, ja kuudesta pojasta Wilhelm oli kolmas.
Von Schwerin vietti lapsuutensa Erstavikin kartanossa ja kirjoittautui 13-vuotiaana syyskuussa 1806 vuotta vanhemman veljensä Filip Bogislauksen kanssa Karlbergin sotilasakatemiaan eli Ruotsin kuninkaalliseen sota-akatemiaan. Ruotsin jouduttua ahtaalle Suomen sodassa kuningas Kustaa IV Aadolf antoi kesäkuussa 1808 upseeripulan helpottamiseksi määräyksen, jolla parhaiten menestyneet sota-akatemian oppilaat julistettiin heti tutkintonsa suorittaneiksi. Näin von Schwerinistä tuli 11. heinäkuuta vain 15-vuotiaana Svean tykistörykmentin aliluutnantti ja kaksitykkisen patterin päällikkö. Kenraalimajuri Eberhard von Vegesackin komentamaan armeijakuntaan kuulunutta yksikköä oltiin tuolloin juuri lähettämässä Suomeen täydennysjoukoiksi.
Suomen sodassa
Von Schwerinin patteri nousi maihin Kristiinankaupungissa elokuun 1808 lopussa, mutta ei päässyt osallistumaan vielä seuraavana päivänä Lapväärtin luona käytyyn yhteenottoon, jossa venäläiset perääntyivät. Patteri sijoitettiin sen jälkeen everstiluutnantti Thure Drufvan joukkojen tueksi turvaamaan etuasemaa Metsälän kylään kahden peninkulman päässä Lapväärtistä. Venäläisten palattua von Schwerin sai tulikasteensa 6. syyskuuta Metsälässä käydyssä taistelussa ja herätti huomiota rohkeudellaan, vaikka ruotsalaiset joutuivatkin vetäytymään. Everstiluutnantti Drufva kirjoitti taistelusta virallisessa lausunnossaan, että von Schwerin oli ”neuvokas ja kylmä”.
pienoiskuva|upright=1.2|left|Von Schwerin tykkeineen taistelussa, [[Carl Staaffin kuvitusta Vänrikki Stoolin tarinoihin vuodelta 1884.]] Ratkaisevassa Oravaisten taistelussa 14. syyskuuta 1808 Wilhelm von Schwerinin patteri oli aluksi jälkijoukoissa estämässä eversti Jakov Kulnevin kasakoita ylittämästä pientä siltaa, kun von Schwerin sai luodista osuman jalkaansa. Hän kieltäytyi kuitenkin jättämästä asemaansa ja vihollisen apujoukkojen saapuessa onnistui vielä rynnäköllä pelastamaan patterinsa saartorenkaasta omien puolelle. Teon merkitystä on vaikea arvioida, mutta pidättelemällä venäläisiä von Schwerinin patteri joka tapauksessa antoi taistelussa kärsineille ja ilman ammuksia jääneille ruotsalaisten etujoukoille mahdollisuuden perääntyä pääasemaan. Myöhemmin samana päivänä hän haavoittui ruotsalaisten vastahyökkäystä seuranneessa taistelussa uudelleen ja joutui vihdoin jättämään taistelukentän. Ruotsalaisten linjojen murtuessa hän onnistui vain vaivoin pelastautumaan joutumasta vangiksi.
Von Schwerin kuljetettiin ensin Kokkolaan Kaarlelan pappilan sivurakennukseen, jossa hän kirjoitti 17. syyskuuta vanhemmilleen kuuluisan velvollisuudentuntoaan painottaneen kirjeensä. Kirjeessä hän keskittyi kuvailemaan sotatapahtumia ilmeisesti tajuamatta pian kuolevansa. Seuratessaan vetäytyvää Ruotsin armeijaa von Schwerin näytti välillä jo toipuvan haavoistaan, mutta sai 20. syyskuuta Kalajoella haavakuumeen, ja hänet jouduttiin jättämään jälkeen. Hän kuoli Kalajoella Matturaisen talossa viikkoa myöhemmin oltuaan sodassa tasan kuukauden. Viimeiset kahdeksan päivää hän oli kovassa kuumeessa, ja hänen vierellään valvoi loppuun saakka kenraali J. F. Aminoffin adjutantti, luutnantti von Kothen, joka myös hautasi hänet Kalajoen kirkkomaalle.
Myytinrakennus runoissa, kirjallisuudessa ja maalauksissa
thumb|[[Wilhelm von Schwerinin kuolema (Edelfelt)|Wilhelm von Schwerinin kuolema, Albert Edelfeltin maalaus vuodelta 1900.]] Von Schwerinin tarinaa ryhdyttiin romantisoimaan pian hänen kuolemansa jälkeen. Ruotsin nöyryyttävään tappioon päättyneestä Suomen sodasta haluttiin löytää edes jotain sankarillista ja urhoollinen 15-vuotias sankarivainaja sopi tähän tarkoitukseen. Ruotsin hovia lähellä ollut taidemaalari Fredric Westin teki jo syksyllä 1808 maalauksen, joka esitti von Schweriniä jättämässä hyvästejä veljelleen. Veli Filip von Schwerin teetti taulusta myöhemmin myyntiin litografioita, jotka levisivät laajalle. Myös isä Fredrik Bogislaus von Schwerin osallistui poikansa sankarimyytin rakentamiseen. Wilhelm von Schwerinin viimeisen kirjeen vanhemmilleen julkaisi ensi kerran Ernst Moritz Arndt jo 1809 saksankielisessä propagandalehdessä Der nordische Kontrolleur. Historioitsija ja runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti 1813 von Schwerinistä ihannoivan runon. Myös ruotsalaiset Lorenzo Hammarskiöld ja Per Atterbom kirjoittivat runoja von Schwerinistä. Sotahistorioitsija Gustaf Montgomery kuvasi von Schweriniä hyvin ylevästi kirjoittamassaan Suomen sodan historiassa. Hän oli itsekin tavannut tämän rintamalla sodan aikana. Montgomeryn teos toimi sitten Suomessa J. L. Runebergin keskeisenä vaikuttimena tämän suunnitellessa Vänrikki Stoolin tarinoita.
Runeberg liitti Vänrikki Stoolin tarinoiden vuonna 1860 ilmestyneeseen toiseen osaan von Schwerinistä kertoneen runon Wilhelm von Schwerin, joka paalutti nuoren aliluutnantin maineen myös Suomessa. Mahdollisesti skandinavistisia herätteitä saanut Runeberg halusi runoteoksensa ensimmäisestä osasta poiketen korostaa nyt myös ruotsalaisten sankaruutta Suomen sodassa. Runebergin lähteenä oli todennäköisesti Illustrerad Tidning -nimisessä ruotsalaislehdessä maaliskuussa 1859 julkaistu kopio von Schwerinin viimeisestä kirjeestä. Kirjeen taistelukuvausten uskottavuutta on joiltain osin myöhemmin epäilty, mutta Runebergia tämä ei häirinnyt – hänen runonsa noudattelee pääosin kirjeen kuvausta tapahtumista. Lisäksi runossa annetaan harhaanjohtavasti ymmärtää von Schwerinin kaatuneen Oravaisten taistelussa, vaikka hän todellisuudessa kuolikin vasta kaksi viikkoa sen jälkeen, ja sanotaan von Vegesackin sekä kenraali Adlercreutzin olleen läsnä hänen paariensa ääressä. Yhtä kaikki Geijerin runo unohtui pian, mutta Runebergin ansiosta von Schwerinin muisto jäi elämään.
Taiteilija Helene Schjerfbeck ikuisti 1886 von Schwerinin kuoleman maalaukseensa Wilhelm von Schwerinin kuolema, joka on sijoitettu Turun taidemuseoon. Albert Edelfelt teki aiheesta Vänrikki Stoolin tarinoiden kuvituksensa yhteydessä maalauksen, josta on ainakin kaksi eri versiota: vuonna 1893 paperille tehty guassi Wilhelm von Schwerin ja vuodelta 1900 oleva originaalimaalaus Wilhelm von Schwerinin kuolema; molemmat kuuluvat nykyisin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Alfa Romeo 8C Competizione
Alfa Romeo 8C Competizione on Alfa Romeon vuosina 2007–2010 valmistama urheiluauto, joka lainaa nimensä 1930-luvun 8C-mallilta. Auto esiteltiin konseptina Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2003 ja varsinainen tuotantoversio Pariisissa 2006. Kangaskattoinen avomalli 8C Spider esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2008. vasen|pienoiskuva|Alfa Romeo 8C Spider 8C:n moottorina on 4,7-litrainen V8, jonka teho on 450 hevosvoimaa. Voima välitetään takapyörille kuusiportaisella sekventaalivaihteistolla, jossa on sekä manuaalinen että automaattinen vaihtotoiminto.
Metyylijasmonaatti
Metyylijasmonaatti (C13H20O3) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on jasmonihapon ja metanolin esteri. Yhdisteellä on merkittävä rooli kasvihormonina kasvinsyöjiä vastaan. Metyylijasmonaattia käytetään hajusteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, biologinen rooli ja käyttö
Huoneenlämpötilassa metyylijasmonaatti on väritöntä tai kellertävää nestettä. Sillä on miellyttävä kukkaismainen tuoksu. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Metyylijasmonaatti on optisesti aktiivinen yhdiste.
Ensimmäisen kerran metyylijasmonaattia eristettiin aitojasmiinin (Jasminum grandiflorum) kukista 1960-luvulla. Tämän jälkeen sitä on eristetty monista muistakin kasveista. Kasvit muodostavat yhdistettä lähtien linoleenihaposta. Linoleenihaposta muodostuu syklisoitumisien ja hapettumisien seurauksena jasmonihappoa, jolle siirretään metyyliryhmä S-adenosyylimetioniinilta ja tuotteena muodostuu metyylijasmonaattia. Metyylijasmonaatti kiihdyttää kasvin hedelmien kypsymistä ja lehtien putoamista syksyllä. Sitä erittyy myös silloin kuin kasvi vahingoittuu, esimerkiksi kasvinsyöjien syödessä lehtiä. Metyylijasmonaatti laukaisee kasvinsyöjiä vastaan suunnattuja puolustusmekanismeja, esimerkiksi eräiden proteinaasien tuotantoa. Metyylijasmonaatti toimii myös viestimolekyylinä kasvien välillä. Yhden kasvin vapauttaessa suuria määriä metyylijasmonaattia sitä haihtuu ympäristöön ja muutkin lähistöllä olevat kasvit alkavat tuottaa kasvinsyöjiltä suojaavia yhdisteitä.
Metyylijasmonaattia käytetään ainesosana hajusteissa tuomaan niihin jasmiinin tuoksua. Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Manisteen piirikunta
Manisteen piirikunta on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 25 032 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Manisteen kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Visbyn keskiaikaviikko
thumb|250px|Munkbollen - keskiaikaista jalkapalloa [[Visbyn kehämuurin ulkopuolella.]]
Visbyn keskiaikaviikko on vuosittainen keskiaikatapahtuma, joka järjestetään viikolla 32 Gotlannissa ja siellä ensisijaisesti Visbyssä. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1984. Keskiaikaviikon teemana oli monena vuonna Valdemar Atterdagin hyökkäys Visbyyn vuonna 1361, mutta nykyisin teema vaihtelee vuosittain. Tapahtuman aikana järjestetään muun muassa keskiaikaiset markkinat ja turnajaiset sekä keskiaikaisissa vaatteissa Munkbollen ja liveroolipeli-piknik.
Proteiinisynteesi
Proteiinisynteesi on biologinen prosessi, jolla solu valmistaa amino­hapoista proteiineja. Sen perustana on geenin emäsjärjestys, joka transkription ja translaation sekä mahdollisen lisämuokkauksen kautta tuottaa toimivan proteiinin. Solujen proteiinisynteesi tapahtuu ribosomien avulla.
Transkriptio
Transkriptio tarkoittaa lähetti-RNA-molekyylin valmistamista solun tumassa. Entsyymi nimeltä RNA-polymeraasi avaa DNA-ketjun kaksoiskierteen halutun geenin kohdalta ja aloittaa matkan DNA-juostetta pitkin. Edetessään RNA-polymeraasi syntetisoi yksijuosteisen lähetti-RNA-molekyylin käyttäen muottinaan DNA:ta.
Valmista lähetti-RNA:ta muokataan ennen seuraavaa vaihetta, translaatiota. Sen päihin lisätään nukleotidisekvenssit, jotka suojaavat sitä solun RNA:ta hajottavilta mekanismeilta. Myös eukaryoottisoluille ominainen lähetti-RNA:n silmukointi tapahtuu tässä vaiheessa.
Translaatio
Translaatiossa lähetti-RNA:n nukleotidien järjestys käännetään geneettisen koodin mukaisesti polypeptidiketjun aminohappojärjestykseksi. Tätä varten lähetti-RNA kuljetetaan solulimassa sijaitsevan ribosomin luo. Jos tuotettava proteiini on kalvoproteiini, solun sisäisen kalvojärjestelmän osa tai solusta ulos eritettävä proteiini kuten hormoni, ribosomi kiinnittyy solulimakalvostoon tai tumakotelon ulkoseinään. Muuten proteiinisynteesi jatkuu vapaana solulimassa olevassa ribosomissa.
Ribosomin pinnalla siirtäjä-RNA-molekyylien paikalle kuljettamat aminohapot liitetään toisiinsa peptidisidoksilla pitkäksi ketjuksi, jonka järjestyksen määrää lähetti-RNA:n emäsjärjestys. Tämä perustuu kolmen peräkkäisen emäksen ryhmiin, tripletteihin eli kodoneihin, joita kutakin vastaa tietty aminohappo. Proteiinisynteesin aloituskohtaa merkitsee oma kodoni, joka koodaa myös metioniini-aminohapon liittämistä ketjuun. Ribosomi lopettaa polypeptidiketjun muodostamisen kohdattuaan yhden kolmesta lopetuskodonista.
Translaation jälkeen
Translaation jälkeen proteiini ei yleensä ole vielä sellaisenaan toimintakelpoinen. Polypeptidiketju on alkanut jo translaation aikana kiertyä proteiinin toiminnan kannalta ratkaisevaan sekundaari- ja tertiaarirakenteeseen. Toiset proteiinit, ns. kaitsijaproteiinit, voivat auttaa tässä.
Muita mahdollisia muutoksia valmistuvaan proteiiniin ovat esimerkiksi rikkisiltojen muodostuminen ketjun aminohappojen välille, hiilihydraatti-, lipidi- tai fosfaattiosien liittäminen, muutaman aminohapon poisto tai jopa ketjun entsymaattinen katkaisu (kuten insuliini-hormonin muodostuksessa).
Proteiinin jatkokäsittely jatkuu vielä solulimakalvostossa ja Golgin laitteessa. Proteiini saavuttaa lopullisen muotonsa. Ja mikäli solu ei tarvitse sitä itse, solu pakkaa sen kalvorakkulaan ja antaa sen eksosytoosin kautta toisille soluille.
Bakteerien proteiinisynteesissä mukana olevia molekyylejä
Bakteerien proteiinisynteesin käynnistymiseen tarvitaan ribosomi sekä F-metyylin siirtäjä-RNA, Mg2+ -ioneja sekä proteiinitekijät F1, F2 ja F3. Lähetti-RNA liittyy 30S-alayksikköön. Tarvitaan myös GTP:tä, ja F2 on GTP-aasi. Proteiinisynteesin etenemiseen tarvitaan sekä Tu että Ts, jotka vastaavat eukaryoottien transferaasi I:t. S-alayksikössä on peptidyylitransferaasi, joka synnyttää peptidisidoksen. G-faktori irrottaa siirtäjä-RNA:n, kun peptidisidos on syntynyt. Siinä on vapaita tioliryhmiä, sen molekyylipaino on 80 000 ja se vastaa eukaryoottien transfereeasi II:ta.
Alexander Löhr
thumb|150px|Alexander Löhr (1939) Alexander Löhr (20. toukokuuta 1885 – 26. helmikuuta 1947) oli Itävallan ilmavoimien komentaja natsi-Saksan ja Itävallan yhdistymiseen (Anschluss) 1938 saakka. Myöhemmin hän oli Luftwaffen komentajana Balkanilla toisen maailmansodan aikana. Hänen korkein arvonsa oli ilmavoimien kenraalieversti (Generaloberst der Flieger).
Dampierre-en-Yvelines
Dampierre-en-Yvelines on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 47 km Pariisista lounaaseen.
Alexander Löhr
Löhr syntyi Turnu-Severinissä Romaniassa vuonna 1885. Löhr palveli ensimmäisessä maailmansodassa Itävalta-Unkarin armeijassa 85. jalkaväkirykmentissä pioneeripataljoonan joukkueenjohtajana. Vuonna 1921 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuosien 1923–1934 välillä hän palveli muun muassa eri esikuntatehtävissä ja Itävallan ilmailuministeriössä.
Dampierre-en-Yvelines
pienoiskuva|vasen|Château de Dampierre Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulta peräisin oleva barokkilinna Château de Dampierre. Linnan on suunnitellut arkkitehti Jules Hardouin-Mansart ja puutarhan Ludvig XIV:n maisema-arkkitehti André Le Nôtre. Puisto avattiin yleisölle keväällä 2019. Linnassa on kuvattu useita elokuvia, kuten Sofia Coppolan ohjaama Marie Antoinette.
Alexander Löhr
Vuonna 1938 hänet oli ylennetty kenraaliluutnantiksi. Hän oli Saksan 4. ilmalaivaston komentaja itärintamalla toukokuusta 1939 kesäkuuhun 1942. 4. Ilmalaivasto pommitti Varsovaa syyskuussa 1939. Huhtikuussa 1941 hänen alaisuudessaan olevat Luftwaffen lentoyksiköt tuhosivat Belgradin. Löhr komensi myös Saksan 12. armeijaa heinäkuusta joulukuuhun 1942.
Tammikuusta elokuuhun 1943 hän oli armeijaryhmä E:n komentajana itärintaman eteläosassa. Löhr vangittiin Jugoslaviassa toukokuussa 1945. Hänet tuomittiin jugoslavialaisten siviilien joukkomurhista kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 26. päivänä helmikuuta 1947. thumb|Alexander Löhr (vasemmalla) keskustelemassa [[Wolfram von Richthofenin kanssa itärintamalla 1942.]]
Paul Verschuren
Paul Michael Verschuren (26. maaliskuuta 1925 Breda, Alankomaat – 19. helmikuuta 2000 Helsinki) oli katolinen pappi ja piispa. Hän oli lakitieteen tohtori Rooman Paavillisesta gregoriaanisesta yliopistosta. Hän muutti Suomeen apulaispiispaksi ja toimi Helsingin katolisen hiippakunnan piispana vuosina 1967–1998. pienoiskuva|Paul Verschurenin vaakuna Helsingin piispana. Verschuren vihittiin papiksi vuonna 1950. Vuonna 1964 hänet vihittiin Aquae Sirensesin titulaaripiispaksi, jotta hän voisi apulaispiispana valmistautua seuraamaan aikanaan Gulielmus Cobbenia Helsingin piispana. Virkaanasettamisen toimitti Cobben itse, ja Verschuren aloitti tehtävänsä Helsingin piispana 1967. Nopeasti maan molemmat kielet oppinut Verschuren saavutti Suomessa näkyvän aseman keskustelevana intellektuellina ja oli Pohjoismaiden piispainkokouksen keskeinen vaikuttaja koko piispainkautensa. Hän jäi sairauseläkkeelle syyskuussa 1998 ja kuoli pitkäaikaiseen sairauteen helmikuussa 2000 Helsingissä. Hänet on haudattu Turun katoliselle hautausmaalle.
Samsung Galaxy S21
Samsung Galaxy S21 on Samsungin 14. tammikuuta 2021 julkistama älypuhelin. Samalla julkistettiin suuremmat Samsung Galaxy S21+- ja Samsung Galaxy S21 Ultra -versiot. Puhelinten ennakkotilaus alkoi julkistuspäivänä, ja niiden toimitukset alkoivat 29. tammikuuta 2021. Samsung Galaxy S21 FE julkistettiin 3. tammikuuta 2022. Sen ennakkotilaus alkoi samana päivänä, ja toimitukset alkoivat 11. tammikuuta 2022.
Samsung Galaxy S21:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,2 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 256 gigatavua ja keskusmuistia on kahdeksan gigatavua. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 12 megapikseliä, telekameran 64 megapikseliä ja ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä. Telekamerassa on kolminkertainen hybridizoom. Etukameran tarkkuus on 10 megapikseliä. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja 4 000 milliampeeritunnin akku, joka tukee 25 watin pikalatausta ja 15 watin langatonta latausta. Puhelin on veden- ja pölynkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Käyttöjärjestelmänä on Android 11 ja käyttöliittymänä One UI 3.1.
HMS Anson (S123)
Valmistus
Puolustusministeriön tiedottaja Bob Ainsworth ilmoitti 26. maaliskuuta 2010 Puolustusministeriön allekirjoittaneen 300 miljoonan punnan tilauksen viidennestä (HMS Anson) ja kuudennesta (HMS Agamemnon) Astute-luokan sukellusveneestä BAE Submarine Solutionsin Barrow-in-Furnessissa sijaitsevan telakan kanssa. Köli laskettiin 13. lokakuuta 2011. Se on otettiin palvelukseen 31. elokuuta 2022.
Aluksen nimi HMS Anson virallistettiin 15. syyskuuta 2011 Puolustusministeriön ilmoituksella. Nimi on kunnianosoitus amiraali George Ansonille (1697-1762), joka tuli tunnetuksi maailmanympäripurjehduksestaan sekä seitsenvuotisen sodan ajan laivaston johtamisesta.
Caisses Desjardins
pienoiskuva|Desjardins-osuuspankkiryhmän Caisse du Complexe Desjardins -osuuspankin konttori Kanadan Montrealissa, pankkiryhmän mukaan nimetyssä Complexe Desjardins - rakennuskompleksissa. Caisses Desjardins (usein muodossa Desjardins) on suuri, vuonna 1900 perustettu kanadalainen osuustoiminnallinen finanssiryhmä, jonka päämaja sijaitsee Lévisin kaupungissa Kanadan Quebecin provinssissa.
Tällä Kanadan suurimmalla osuuspankkiryhmällä on yli seitsemän miljoonaa omistaja-asiakasta. Pankkiryhmän henkilökuntaan kuului vuoden 2016 lopussa yli 47 600 henkeä. Pankkiryhmä toimii erityisesti Quebecin alueella ja on mukana vahvasti myös Ontariossa. Pankkiryhmä on ainoa alansa toimija noin 400 kaupungissa tai kylässä. Sen toimipisteistä 307 sijaitsi vuoden 2016 lopussa pienillä, enintään 2 000 asukkaan kylissä. Kaikkiaan pankkiryhmään kuului 313 osuuspankkia ja 1 080 palvelupistettä sekä noin 2 100 pankkiautomaattia Quebecissa tai Ontariossa.