cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gon säännöt
Dame
Alla on kaksi kaaviota, joissa toisessa kuvataan dame ja toisessa risteyskohta, joka näyttää damelta. Vasemmanpuoleisessa kaaviossa punaisella ympyrällä merkitty risteyskohta on dame. Se ei ole kummankaan pelaajan hallinnassa, eikä sen täyttäminen vaikuta pelin lopputulokseen. Oikeanpuoleisessa kaaviossa punaisella ympyrällä merkitty risteyskohta ei ole dame. Se ei ole kummankaan pelaajan hallittavissa, mutta siihen pelaaminen vaikuttaa pelin lopputulokseen. Jos valkea pelaa siihen, niin hän ansaitsee yhden pisteen valtaamalla itselleen yhden risteyskohdan laudan vasemmasta laidasta. Jos musta pelaa siihen, niin valkea menettää pisteen, koska hän joutuu pelaamaan laidassa olevaan risteyskohtaan, jotta voisi estää mustaa vangitsemasta yhtä valkoista kiveä laudan vasemmasta reunasta.
Seki
'''Sääntö: Tilanne on ”tasapeli”, jos kosketuksissa olevat mustan ja valkean ryhmät eivät ole eläviä eikä kumpikaan pelaaja pysty vangitsemaan toisen ryhmää. ''' Yllä kuvatussa kaaviossa on kuvattu mustan ja valkean kivien ryhmät, joilla kullakin on yksi vapaus ryhmänsä sisällä ja yksi yhteinen vapaus (merkitty punaisella ympyrällä). Kummallakin pelaajalla on tässä tilanteessa vain kaksi siirtovaihtoehtoa. Pelaajat voivat pelata kiven joko oman ryhmänsä sisällä olevaan vapauteen tai ryhmien yhteiseen vapauteen. Kumpikaan siirto ei ole taktisesti ajateltuna hyvä, sillä se antaisi toiselle pelaajalle tilaisuuden vangita kiven pelanneen pelaajan ryhmä, koska sillä olisi siirron jälkeen vain yksi vapaus. Tilanne on siis ”tasapeli”, koska mitään kannattavaa siirtoa ei ole tehtävissä. Tällaista tilannetta kutsutaan sekiksi. Useimmissa sääntökokoelmissa seki katsotaan alueelliseksi tasapeliksi, eikä siitä koidu kummallekaan pelaajalle hyötyä tai haittaa.
Kō
'''Sääntö: Kiven vangitseminen on laiton siirto, jos se luo koko laudalle saman pelitilanteen kuin sitä edeltänyt siirto. ''' Yllä kuvatuissa kaavioissa musta vangitsee yhden valkoisen kiven pelaamalla kiven valkoisten kivien keskelle. Valkoinen ei voi sääntöjen mukaan nyt vangita mustan kiveä, koska silloin pelilaudalla olisi jälleen sama tilanne kuin ennen mustan siirtoa. Jos valkea saisi vangita mustan pelaaman kiven, niin silloin mustakin pystyisi vangitsemaan vuorostaan valkoisen kiven ja kivien vangitseminen voisi jatkua loputtomiin eikä peli etenisi lainkaan. Kō-sääntö estää tällaisen ikuisen pattitilanteen ja turvaa pelin etenemisen. Valkoisen on pelattava jokin muu siirto, jonka jälkeen tilanne pelilaudalla muuttuu ja mustan kiven vangitseminen tulee taas valkoiselle mahdolliseksi. Joissakin sääntömuunnelmissa on olemassa erityinen ”super-kō”-sääntö, joka kieltää minkä tahansa aiemman tilanteen toistumisen laudalla.
Tasoitus
Yhtä vahvojen pelaajien välistä peliä on hieman tasoitettava, koska mustilla pelaava pelaaja olisi muutoin edullisemmassa asemassa valkeilla pelaavaan pelaajaan nähden, koska mustilla pelaava pelaaja aloittaa pelin. Tämän pienen edun takia valkoisen lopulliseen pistemäärään lisätään ylimääräisiä pisteitä pelin lopussa. Näitä ylimääräisiä pisteitä kutsutaan komiksi. Komin suuruus vaihtelee eri sääntömuunnelmissa.
Vahvan ja häntä heikomman pelaajan pelatessa komi ei ole riittävä keino pelaajien tasoeron kompensoimiseksi. Heikompi pelaaja pelaa mustilla ja hän saa pelaajien tasoeron suuruudesta riippuvan määrän tasoituskiviä. Tasoituskivet asetetaan tiettyihin risteyskohtiin laudalle kivien määrästä riippuen. Tasoituskivien määrä ja asemat vaihtelevat eri sääntömuunnelmissa.
Komi
Yhtä vahvojen pelaajien pelatessa mustan aloittajan etu kompensoidaan komilla eli ”tasoituspisteillä”. Komin suuruus vaihtelee jonkin verran eri sääntömuunnelmissa. Yleisimmät arvot ovat 5,5; 6,5 ja 7,5. Komi ei yleensä ole tasaluku, vaan siihen sisällytetään puolikas piste, jotta tasapelit voitaisiin välttää. Tasoituspeleissä heikommalle pelaajalle annetaan tasoituskivien lisäksi yleensä myös 0,5 pisteen komi, jotta tasapelit olisivat vältettävissä myös vahvemman ja heikomman pelaajan välisissä peleissä.
Komin suuruus voi muuttua ajan kuluessa. Jos gon ammattilaisten pelaamissa virallisissa turnauspeleissä musta voittaa selvästi valkoista useammin, niin komin arvoa nostetaan, jotta pelaajat voivat pelata tasaväkisesti riippumatta siitä pelaavatko he mustilla vai valkeilla kivillä.
Tasoituskivet
Eritasoisten pelaajien välisissä peleissä pelaajien tasoero kompensoidaan heikommalle pelaajalle annettavilla tasoituskivillä. Pelaajien tasoeroa mitataan hyvin tarkalla luokitusjärjestelmällä, joka koostuu erilaisista tasoluokista. Pelaajien välinen tasoero on suoraan verrannollinen tasoituskivien määrään. Esimerkiksi jos vahvempi pelaaja on luokitusjärjestelmässä viisi tasoa heikompaa pelaajaa ylempänä, niin heikompi pelaaja saa viisi tasoituskiveä. Tasoituskiviä voidaan antaa yleensä korkeintaan yhdeksän kappaletta. Pelin katsotaan olevan lähinnä opetuspeli, jos pelaajien tasoero oikeuttaisi heikomman pelaajan saamaan enemmän kuin yhdeksän tasoituskiveä.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kunnanjohtaja (itseänsä kaupungiksi kutsuvissa kunnissa kaupunginjohtaja) on virkamies, joka johtaa kuntaa, sen hallintoa ja taloutta sekä käyttää puhevaltaa kunnanhallituksen puolesta. Kunnanjohtaja toimii kunnanhallituksen alaisuudessa. Kunnanjohtajan valitsee kunnanvaltuusto joko määräajaksi tai toistaiseksi. Kunnanjohtajan erottamisesta päättää myös kunnanvaltuusto.
Gon säännöt
Tasoituskivet
Jos heikompi pelaaja on pelaajien luokitusjärjestelmässä yhden tason vahvemman alapuolella, saa hän vain oikeuden pelata mustilla. Tasoituskiven antaminen tässä tilanteessa soisi mustalle paremmat asemat valkoiseen verrattuna. Pienemmillä laudoilla pelattaessa tasoituskivien määrä ja sijoittelutavat vaihtelevat.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kunnanjohtajan tehtävät ja valinta on määritelty kuntalaissa (pykälässä 41). Kunnan niin halutessa johtajana voi olla myös pormestari, joka ei ole kuntaan virkasuhteessa, vaan luottamustoimessa.
Gon säännöt
Kello
Gon tempoa ja pelin kestoa voidaan säädellä käyttämällä erilaisia pelikelloja. Vapaammissa kotipeleissä niitä ei välttämättä käytetä lainkaan, mutta kerhoissa ja virallisissa turnauksissa (digitaalisia) kelloja käytetään yleisesti. Pelaajien ajankäytön ja pelien keston kontrolloimiseen on olemassa erilaisia aikajärjestelmiä. Yleisemmin käytettävät aikajärjestelmät ovat absoluuttinen aika, perinteinen byō-yomi ja kanadalainen byō-yomi.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kaupungeiksi kutsuttavien kuntien kunnanjohtajia kutsutaan yleensä kaupunginjohtajiksi. Suurissa kaupungeissa on virkamiehiä myös apulaiskaupunginjohtajan nimikkeellä. He voivat olla osastopäälliköitä tai useampaa osastoa koordinoivia kunnanjohtajan avustajia, joilla on kaupunginhallituksen asioihin kunnanjohtajan tapaan esittelyoikeus. Sen vuoksi myös apulaiskaupunginjohtajien esimies on kaupunginhallitus.
Helsingin kaupunginjohtajaa kutsutaan joskus nimellä ylipormestari, joka on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi eikä virkanimike. Helsinki siirtyi pormestarimalliin vuoden 2017 kuntavaalien myötä, ja tuolloin valittu uusi valtuusto valitsi Helsingille pormestarin.
Gon säännöt
Kello
Absoluuttista aikaa käytettäessä molemmilla pelaajilla on tietty määrä aikaa siirtojensa tekemiseen. Perinteisessä byō-yomissa pelaajilla on absoluuttisen ajan päättymisen jälkeen käytettävissään tietty määrä byō-yomi-jaksoja, joiden aikana pelaajan on tehtävä siirtonsa. Kanadalainen byō-yomi on perinteisen byō-yomin kehittyneempi muoto, missä pelaajan on pelattava tietty määrä kiviä yhden byō-yomi-jakson aikana.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kaupunginjohtaja ja kunnanjohtaja (samoin kuin pormestari) ovat myös arvonimiä, jotka myöntää tasavallan presidentti. Kaupunginjohtajan arvonimi kuuluu neljänteen ja kunnanjohtajan arvonimi kahdeksanteen ryhmään.
Gon säännöt
Absoluuttinen aika
Absoluuttinen aika on kaikkein yksinkertaisin tapa rajoittaa pelin kestoa ja/tai nostaa pelin tempoa. Molemmilla pelaajilla on tietty määrä aikaa, jonka puitteissa heidän on määrä pelata (esimerkiksi 60 minuuttia). Pelaajan aika kuluu vain hänen omalla vuorollaan. Jos pelaajan aika kuluu loppuun, on hän hävinnyt pelin. Absoluuttisen ajan määrä vaihtelee suurestikin pelipaikan mukaan. Kotipeleissä ja internetissä sen määrä on vapaasti valittavissa, mutta kerhoissa ja turnauksissa ajan määrä on usein ennalta määrätty.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kritiikki
Kesäkuussa 2008 tehdyn kansalaismielipide ja kunnat -tutkimuksen mukaan suomalaiset haluavat valita kunnanjohtajan suorilla vaaleilla. Kuntalaiset haluavat vaikuttaa myös valtuustojen ja hallitusten puheenjohtajien valintaan. Kansalaisten mukaan puolueiden tulisi myös ilmoittaa ehdokkaansa keskeisiin luottamustehtäviin vaaleissa. Kunnallisalan kehittämissäätiön asiamiehen Antti Mykkäsen mukaan kansalaiset ovat halunneet suoraa kaupunginjohtajan vaalia jo vuosia. Kansalaiset haluavat myös määräaikaisen kunnanjohtajan.
Gon säännöt
Perinteinen byō-yomi
Perinteinen byō-yomi on absoluuttista aikajärjestelmää hieman monimutkaisempi järjestelmä. Pelaajilla on absoluuttisen ajan lisäksi tietty määrä byō-yomi-jaksoja, joita käytetään kun pelaajan absoluuttinen aika on kulunut loppuun. Byō-yomi-jakso on erikseen määritelty lyhyt aika (esimerkiksi 30 sekuntia), jonka kuluessa pelaajan on määrä suorittaa yksi siirto. Pelaaja menettää yhden byō-yomi-jaksoistaan, jos hän ei tee siirtoaan sen aikana. Pelaajan vuoro ei pääty, vaan hänen seuraava byō-yomi-jaksonsa alkaa. Pelaajan vuoro päättyy, kun hän tekee siirtonsa ja osittain kulunut byō-yomi-jakso alkaa alusta hänen seuraavalla vuorollaan. Pelaaja häviää pelin jos hänen viimeinen byō-yomi-jaksonsa päättyy.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kritiikki
Euroopan neuvosto on suositellut EU:n jäsenmaille kunnanjohtoon pormestarimallia, jossa pormestari olisi valittava demokraattisesti suoralla kansanvaalilla. Kansalaisten valitsema pormestari on useissa maissa, esimerkiksi Saksassa, Itävallassa ja Ranskassa, sekä Yhdysvalloissa. Pormestari on kaupungin johtaja sekä kaupunginhallituksen ja valtuuston puheenjohtaja, New Yorkissa myös poliisijohtaja. Kuntajohtajia tutkineen Tampereen yliopiston professori Aimo Ryynäsen mukaan virkamiesjohtoinen Suomi on läntisessä Euroopassa ”kummajainen”.
Gon säännöt
Kanadalainen byō-yomi
Kanadalainen byō-yomi on yhtä lisäystä lukuun ottamatta samanlainen aikajärjestelmä kuin perinteinen byō-yomi. Kanadalaisessa byō-yomissa pelaajien on määrä pelata tietty määrä kiviä (esimerkiksi viisi kiveä) yhden byō-yomi-jaksonsa aikana. Pelivuoro vaihtuu yhden kiven pelaamisen jälkeen ja kuluvan byō-yomi-jakson aika pysähtyy. Ajan kuluminen jatkuu pelaajan seuraavalla vuorolla. Pelaaja häviää pelin jos hänen byō-yomi-jaksonsa loppuvat tai jos hän ei ehdi pelata kaikkia yhden jakson aikana pelattavaksi määriteltyjä kiviä kyseisen jakson aikana.
Kunnanjohtaja Suomessa
Kritiikki
Kuntalakia muutettiin vuonna 2006 siten, että laki mahdollistaa valtuuston valitseman pormestarin.
Tampereen valtuuston valitsema ensimmäinen pormestari Timo P. Nieminen aloitti vuoden 2007 alussa. Valtuusto valitsi pormestarin keskuudestaan. Tampereen kaupunki on tehnyt sisäasiainministerille aloitteen lakimuutoksesta, jossa kunta saisi päättää, valitaanko pormestari suoralla kansanäänestyksellä vai valtuustossa. Kaupunginvaltuusto valitsi Niemisen jälkeen Tampereen pormestariksi vuosiksi 2013–2016 Anna-Kaisa Ikosen.
Gon säännöt
Sääntökokoelmia
Gon säännöistä on olemassa monia toisistaan poikkeavia kokoelmia, jotka voidaan jakaa karkeasti joko japanilaisiin tai kiinalaisiin sääntöihin perustuviksi kokoelmiksi. Tunnetuimpia kokoelmia ovat muun muassa japanilaiset säännöt, kiinalaiset säännöt ja AGA:n (Amerikan Go-liiton) käyttämät sääntömuunnelmat. Japanilaiset säännöt ovat kaikkein laajimmalle levinnyt sääntökokoelma. Japanilaisia sääntöjä käytetään Japanin ja Korean lisäksi lähes kaikkialla. Kiinalaisia sääntöjä käytetään lähinnä vain Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa. AGA:n säännöt puolestaan ovat käytössä yleensä vain Amerikassa. Monet maat ja go-liitot käyttävät myös omia sääntökokoelmiaan. Suomessa käytetään japanilaisia sääntöjä.
Suurimmat sääntökokoelmien väliset erot ovat pisteidenlaskentatavoissa. Japanilaisiin sääntöihin perustuvissa muunnelmissa käytetään japanilaista pisteidenlaskutapaa ja vastaavasti kiinalaisiin sääntöihin perustuvissa muunnelmissa kiinalaista laskentatapaa. Pienempiä eroja eri kokoelmien välillä on lähinnä erikoistilanteita koskevissa säännöissä, kuten ko-tilanteita, sekiä, damea tai itsemurhaa määrittelevissä säännöissä. Epävirallisissa kotipeleissä ja internetin go-palvelimilla pelaajat voivat vapaasti valita haluamansa sääntökokoelman, mutta kerhoissa ja erilaisissa turnauksissa käytetään yleensä vain tiettyä ja ennalta määrättyä sääntökokoelmaa.
Japanilaiset säännöt
Japanilaiset säännöt ovat laajimmalle levinnyt sääntökokoelma. Niitä käytetään Japanissa ja Koreassa sekä suurimmassa osassa gota pelaavista maista. Japanilaisissa säännöissä pelaajan pisteet lasketaan laskemalla yhteen pelaajan valtaamat tyhjät risteyskohdat ja vähentämällä niistä vankien lukumäärä. Sekin sisällä olevia leikkauspisteitä ei lasketa alueeksi, dameista ei saa pisteitä, tasoituskivet asetetaan ennalta määrättyihin paikkoihin, komi on 6,5 ja itsemurha on aina kielletty.
Kiinalaiset säännöt
Kiinalaiset säännöt ovat toinen tunnettu sääntökokoelma. Kiinalaisia sääntöjä käytetään pääasiassa Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa. Pisteet lasketaan laskemalla pelaajan valtaamat risteyskohdat ja hänen pelaamiensa kivien määrä. Vangituilla kivillä ei ole vaikutusta pistetilanteeseen. Sekissä pelaajat saavat pisteitä valtaamistaan risteyskohdista. Tasoituskivien asettelu on vapaamuotoista. Pisteenlaskentatavasta johtuen dameja ei ole. Komi on 7,5 ja itsemurha on aina kielletty.
AGA:n säännöt
Amerikassa käytetään Amerikan go-liiton laatimia sääntöjä. Ne ovat sikäli poikkeuksellisia, että pelaajat voivat käyttää sekä japanilaista että kiinalaista pisteenlaskentatapaa. Jotta pelin lopputulos olisi täysin sama riippumatta käytettävästä pisteidenlaskutavasta, pelaaja antaa aina passatessaan yhden kiven vangiksi vastustajalleen ja peli päätetään aina valkean passaukseen (muissa sääntömuunnelmissa on yhdentekevää missä järjestyksessä pelaajat passaavat pelin päättyessä). Sekissä pelaajat saavat pisteitä valtaamistaan risteyskohdista. Tasoituskivet asetellaan ennalta määrättyihin paikkoihin. Damet ovat neutraaleja. Komi on 7,5 ja itsemurha on aina kielletty. Ko-säännön lisäksi käytössä on niin sanottu super-ko-sääntö.
Fredrika Dorotea
thumb|Fredrika Dorotea ja kuningas [[Kustaa IV Aadolf, Jonas Forsslundin maalaus vuosilta 1797–1800.]] Fredrika Dorotea Vilhelmina (12. maaliskuuta 1781 Karlsruhe – 25. syyskuuta 1825 Lausanne, Sveitsi) oli Ruotsin kuningatar vuosina 1797–1809. Hän oli Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso ja Badenin rajakreivi Karl Ludwigin tytär.
Fredrika Doroteasta tuli Ruotsin kuningatar vuonna 1797 hänen avioiduttuaan kuningas Kustaa IV Aadolfin kanssa. Pari sai viisi lasta: Gustaf Gustavsson, Sofia Vilhelmina, Carl Gustav, Amalia Maria Charlotta ja Cecilia. Kuningattaren mukaan nimettiin kolme kuntaa Pohjois-Ruotsissa: Fredrika, Dorotea ja Vilhelmina.
Gon säännöt
Historia
Gon säännöt ovat pysyneet periaatteiltaan lähes muuttumattomina koko gon pitkän historian ajan. Pieniä muutoksia on kuitenkin tapahtunut. Gota pelattiin muinaisessa Kiinassa 17×17 -kokoisella laudalla gon ollessa vielä suhteellisen nuori peli, mutta 19×19 -kokoinen lauta vakiintui ajan myötä peruslaudaksi. Ensimmäisestä japanilaisesta gon sääntöjä käsittelevästä kirjasta tiedetään vain sen nimi Go Shiki. Sanotaan, että kirjan kirjoitti Tachibana Kanren -niminen munkki vuonna 913. Ensimmäinen japanilainen muistiin merkitty peli on päivätty vuodelle 1253. Tokugawa Ieyasu perusti erillisen valtion viraston valvomaan gon aseman ja sääntöjen kehitystä Japanissa 1600-luvun alkupuolella. Samoihin aikoihin luotiin myös vastaavanlainen virasto käsittelemään shogiin (japanilaiseen shakkiin) liittyviä asioita.
Fredrika Dorotea
Ruotsin hävittyä Suomen Venäjälle Suomen sodassa vuonna 1809 Kustaa IV Aadolf syöstiin vallasta ja perhe pakotettiin poistumaan maasta. Perhe asettui Fredrika Dorotean kotiseudulle Badeniin. Vuonna 1812 pari erosi.
Gon säännöt
Historia
Komi keksittiin 1930-luvulla kun huomattiin, että musta voittaa selvästi valkoista useammin. Aluksi komia pidettiin pikemminkin taakkana kuin oikeutettuna tasoituksena. Ajan kuluessa pelaajat kuitenkin omaksuivat komin pysyväksi osaksi gota. Ensimmäinen virallinen turnaus, jossa komia käytettiin oli Japanissa vuonna 1937 pelattu turnaus, jonka voittaja sai oikeuden pelata eläkkeelle siirtyvää mestaria vastaan. Komin arvo oli aluksi pieni, mutta se nousi ajan myötä nykyiselle tasolleen. Komin käyttöön otto muutti pelaajien välisiä voimasuhteita, koska valkoinen sai nyt korvauksen mustan aloittajan edusta. Tämän takia jotkin gon avausteorioista eli josekeista jäivät pois käytöstä. Josekin luonteeseen kuuluu antaa molemmille pelaajille strategisesti yhtä hyvät asemat laudalla eli pitää yllä strategista tasapainoa. Komin tuoma pelaajien välisen ”voimatasapainon” muutos laski siten joidenkin josekien suosiota, koska komi muutti niiden luonnetta niin, että niiden pelaaminen olisi toiselle pelaajalle kannattavampaa kuin toiselle.
Variantit
Gosta on olemassa monia vaihtoehtoisia pelaamisen muotoja, joita voidaan käyttää esimerkiksi vasta-alkajien opettamiseen tai vaikeustason nostamiseen kokeneiden pelaajien välisissä peleissä. Tunnettuja variantteja ovat muun muassa Atari-go, Yhden värin go , Sokko-go , Pari-go ja Moniväri-go.
Atari-gossa säännöt ovat muutoin samanlaiset kuin ”normaalissa” gossa, mutta pelin voittaa se pelaaja, joka ensimmäisenä vangitsee vastustajaltaan tietyn verran kiviä (yleensä yhden). Atari-gota käytetään yleensä silloin, kun vasta-alkajille opetetaan gon sääntöjä. Atari-gota on kritisoitu siitä, että se saa aloittelijat keskittymään liikaa kivien vangitsemiseen. Yhden värin gossa pelaajat pelaavat gota käyttäen saman värisiä kiviä. Kyseinen variantti on tarkoitettu kokeneille pelaajille, koska siinä pelaajan muisti ja hahmottamiskyky joutuvat kovalle koetukselle, sillä pelaajien on kyettävä erottamaan omat kivensä vastustajan kivistä. Todella kokeneet pelaajat voivat pelata sokko-gota, jossa toinen pelaaja tai jopa molemmat pelaajat pelaavat gota ilman lautaa ja kiviä. Tällöin pelaajien on kyettävä hahmottamaan koko peli mielessään.
Parigo on useammalle pelaajalle tarkoitettu muunnelma, jossa kaksi pelaajaa muodostavat keskenään joukkueen ja pelaavat yhdessä toista kahden pelaajan joukkuetta vastaan. Toinen joukkue pelaa mustilla ja toinen valkoisilla kivillä. Yksi joukkue pelaa vuorollaan yhden kiven laudalle. Joukkueessa olevat pelaajat vuorottelevat kiven pelaamista siten, että kumpikaan pelaajista ei pelaa kahta kiveä peräkkäin. Tämän variantin haasteena on yhteisen pelistrategien toteuttaminen joukkuetoverin kanssa. Moniväri-gossa gota pelaa samalla laudalla useampi kuin kaksi pelaajaa. Kukin pelaaja pelaa yhden kiven vuorollaan käyttäen tietyn värisiä kiviä.
Möttönen (Perho)
Möttönen on noin 300 asukkaan kylä Perhon kunnassa Keski-Pohjanmaalla, 6 kilometriä Perhon kirkonkylältä valtatietä 13 etelään. Möttönen on Keski-Pohjanmaan eteläisimpiä kyliä.
Kylän maisemalle tyypillistä ovat vuorottelevat metsät ja viljelysmaat. Oman leimansa kyläkuvalle antavat useat lammet ja Perhonjoki.
Tärkeimmät työllistäjät Möttösessä ovat maanviljely ja talotuotanto. Myös monipuolinen yritystoiminta työllistää kylällä. Kylältä käydään myös töissä lähipaikkakunnilla kuten Kyyjärvellä. Kylällä on oma ala-aste. Möttösessä sijaitsee Perhon Talouskauppa, Jet-Puu, Jetta-Talo  ja huoltoasema Seo.
Musiikkivuosi 1994
Musiikkivuosi 1994 käsittelee vuoden 1994 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Äänilevyjulkaisut
Kansainvälisten rock-kriitikoiden listauksissa vuoden 1994 parhaiksi albumeiksi nousivat Oasisin esikoisalbumi Definitely Maybe, Sueden toinen albumi Dog Man Star ja Blurin albumi Parklife. Paljon mainintoja keräsivät myös The Prodigyn albumi Music for the Jilted Generation, Nirvanan MTV Unplugged ja Beastie Boysin Ill Communication. Myös belgialaisen dEUS-yhtyeen debyyttialbumi Worst Case Scenario noteerattiin kansainvälisesti korkealle.
Suomalaiskriitikoiden kotimaisten albumien suosikeiksi nousivat CMX:n Aura, Miljoonasateen Käärmeenkantaja ja Eläkeläisten Humppakäräjät. Listoille sijoittuivat levyillään myös muun muassa Waltari, Absoluuttinen Nollapiste, Generators ja Kauko Röyhkä.
Vuoden erikoisimpiin crossover-menestyslevyihin kuului espanjalaisen Santo Domingo de Silosin luostarin munkkikuoron albumi Canto Gregoriano. Vuosina 1972–1982 tehdyistä äänityksistä koottu albumi nousi kansainväliseen suosioon ja herätti kiinnostusta gregoriaanisen kirkkolauluun. Albumia myytiin kaikkiaan yli neljä miljoonaa kappaletta, Suomessakin kultalevyyn oikeuttava määrä eli yli 20 000.
Vladimir Tkatšov (jääkiekkoilija, 1993)
Vladimir Aleksandrovitš Tkatšov (s. 5. lokakuuta 1993 Dnipropetrovsk, Ukraina) on venäläis-ukrainalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Traktor Tšeljabinskissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Seuraura
Tkatšov syntyi Ukrainassa, mutta kasvoi Venäjän Kazanissa, jossa hän pelasi pääosan juniorivuosistaan Ak Bars Kazanin organisaatiossa. Tkatšov aloitti Bars Kazanin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä kaudella 2009–2010. Ak Bars Kazan varasi hänet KHL:ään 41. pelaajana kesällä 2010. Vuotta myöhemmin OHL-joukkue Erie Otters varasi Tkatšovin 37. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa, mutta hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään.
Kaudella 2012–2013 Tkatšov pelasi MHL:n tähdistöottelussa. Hän debytoi kauden aikana myös Ak Barsin KHL-joukkueessa, jossa Tkatšov pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki KHL-debyyttinsä 15. lokakuuta 2012 HC Slovan Bratislavaa vastaan. Tkatšov pelasi ottelussa kuitenkin vain yhden vaihdon ja sai jääaikaa 49 sekuntia. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös seitsemän runkosarja- ja neljän playoff-ottelun verran VHL-joukkue Neftjanik Almetjevskissä tehden niissä neljä tehopistettä. Varsinaisella KHL:n tulokaskaudellaan 2013–2014 Tkatšov teki 52 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 1+8=9. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 1. lokakuuta 2013 Atlantia vastaan.
Tkatšov voitti kaudella 2015–2016 Ak Barsin pudotuspelien sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 5+4=9. Hänet valittiin neljännesvälierien päätteeksi KHL:n viikon hyökkääjäksi. Kaudella 2016–2017 Tkatšov oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Justin Azevedon jälkeen tehoilla 15+17=32. Pudotuspeleissä hän oli Ak Barsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+9=11. Tkatšov pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa.
Keväällä 2017 useampi NHL-seura osoitti kiinnostusta NHL-varaamatonsa Tkatšovia kohtaan. Hän teki kuitenkin toukokuussa kaksivuotisen jatkosopimuksen Ak Bars Kazanin kanssa. Sopimuksen taustalla oli muuan tavoite päästä Venäjän maajoukkueeseen Pyeongchangin olympiakisoihin, johon NHL-pelaajat saivat kielteisen päätöksen osallistua.
Maajoukkueura
Tkatšov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Hän pelasi Venäjän olympiakomitean joukkueessa Pekingin talviolympialaisissa 2022 ja voitti hopeaa. Yhteensä Tkatšov on pelannut 27 A-maaottelua tehopistein 5+9=14. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Tourin ensimmäisessä kaksoismaaottelussa 5. helmikuuta 2015 Karlovy Varyssa Tšekkiä vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Tkatšov teki Karjala-turnauksessa 3. marraskuuta 2016 Helsingin Hartwall Arenalla Suomea vastaan.
Edinho (jalkapalloilija, 1970)
Edson Cholbi Nascimento, pelaajanimeltään Edinho (s. 27. elokuuta 1970 Santos) on brasilialainen jalkapalloilija ja legendaarisen Pelén poika. Hänen pelipaikkansa oli maalivahti. Nykyään Edinho on Santos FC:n maalivahtivalmentaja.
Historia
1990-luvulla Edinho oli kuusi vuotta vankilassa osallistuttuaan Santosissa katuajoihin, joissa aiheutti yhden ihmisen kuoleman.
Vienanmeren–Itämeren kanava
pysty=1.1|pienoiskuva|Kanava ja sen jatkoyhteys Itämereen. Vienanmeren–Itämeren kanava eli Vienanmeren kanava  on Vienanmeren ja Äänisen yhdistävä kanava Karjalan tasavallassa Venäjällä. Belomorskista lähtevä ja Poventsaan päättyvä kanava on 227 kilometriä pitkä, josta kaivettua kanavaa 48 kilometriä, padottua jokea 97 kilometriä ja säännösteltyä järveä 80 kilometriä. Sulkuja on 19. Kanava lyhentää vesitietä Vienanmereltä Pietariin noin 4 000 kilometriä verrattuna matkaan Pohjoisen jäämeren, Pohjanmeren ja Itämeren kautta. Vaikka kanava päättyy etelässä Ääniseen, vesireitti jatkuu järven kautta Syvärijokea myöten Laatokalle ja sieltä edelleen Nevajokea Itämerelle.
Kanava rakennettiin Gulag-vankileirien pakkotyövoimalla 20 kuukaudessa vuosina 1931–1933. Vuoteen 1961 sen virallisena nimenä oli Stalinin Vienanmeren-Itämeren kanava (lyhyemmin Stalinin kanava) Neuvostoliiton silloisen johtajan Josif Stalinin mukaan.
Suunnitelmat
Ajatuksen Vienanmeren ja Itämeren yhdistävästä kanavasta esittivät ensimmäisinä englantilaiset tutkimusmatkailijat 1560-luvulla. Myös Venäjän keisari Pietari Suuri pohti kanavan rakentamista 1700-luvun alussa, jotta Arkangelissa rakennetut sotalaivat voitaisiin siirtää Itämerelle, mutta tutkimusten osoitettua alueen maaperän olevan pääosin graniittia hän totesi hankkeen taloudellisesti mahdottomaksi. Ensimmäisen varsinaisen rakennussuunnitelman laati 1700-luvun lopulla Petroskoissa asunut englantilaissyntyinen tehtailija Adam Armstrong. Lisää suunnitelmia laadittiin pitkin 1800-lukua. Päätös kanavan rakentamisesta tehtiin lopulta politbyroossa vuonna 1929. Hanketta pidettiin sotilasstrategisesti tärkeänä, koska sen avulla Itämeren laivaston sota-alukset voisivat kulkea Murmanskin satamaan ja edelleen Atlantille sekä Koillisväylää pitkin Tyynellemerelle. Lisäksi raaka-aineiden kuljettaminen Jäämereltä, Siperiasta ja Kaukoidästä vesitse Venäjän sydänalueilla sijaitsevien teollisuuslaitosten luo helpottuisi. Uusi kanava kytkeytyisi samaan vesitieverkostoon Volgan–Itämeren vesitien, Laatokan kanavan sekä suunnitteilla olleiden Moskovan kanavan ja Volgan–Donin kanavan kanssa.
Kanavan rakentamisesta vastasi Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi OGPU, jolta aloite koko hankkeeseen viime kädessä tuli. Gulag-leirien vankimäärät kasvoivat räjähdysmäisesti 1920-luvun lopussa kollektivisoinnin alettua, ja varsinkin OGPU:n apulaispäällikkö Genrih Jagoda halusi osoittaa vankityövoiman hyödyllisyyden ja kustannustehokkuuden suurissa rakennushankkeissa, joilla samalla kehitettäisiin ja asutettaisiin etäisiä syrjäseutuja sekä ”uudelleenkoulutettaisiin” vankileireille tuomittuja yhteiskunnan ”neuvostovastaisia” aineksia hyödyllisellä työnteolla, mistä käytettiin nimitystä perekovka, ’uudelleentakominen’. Vienanmeren–Itämeren kanava oli siten OGPU:lle ja Jagodalle näytön paikka.
Rakentaminen
thumb|Kanavan rakennushallinnon entinen päämaja [[Karhumäki|Karhumäessä.]] Toukokuussa 1930 politbyroo päätti, että kanava tulisi rakentaa vuoteen 1933 mennessä. Toimeenpaneva keskuskomitea teki muodollisen päätöksen rakentamisesta helmikuussa 1931. Eräät neuvostojohdon jäsenet kuten Aleksei Rykov suhtautuivat hankkeeseen epäillen, sillä Neuvostoliiton valtiontalous oli tiukilla eikä kanavan tuottamasta taloudellisesta hyödystä ollut selvyyttä, mutta Stalin halusi kanavan ja ajoi päätöksen läpi. Rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 1931.
Laatokan ja Äänisen välinen eteläosa muodostui lähinnä Syvärin vesiväylän syventämisestä, ja sen rakentamisen tuli maksaa enintään 60 miljoonaa ruplaa. Kanavan rakennushankkeesta vastannutta erikoiskomiteaa johti alun perin liikenneasioiden kansankomissaari Jan Rudzutak, mutta jo ennen töiden alkua hänen tilalleen nimitettiin Jagoda, ja OGPU sai helmikuussa 1931 yksinään täyden vastuun eteläosan rakentamisesta. Marraskuussa 1931 myös Äänisen ja Vienanmeren välisen pääosan rakentaminen siirtyi kokonaan OGPU:lle ja liikenneasiain kansankomissariaatti syrjäytettiin. OGPU perusti kanavan rakennushanketta varten uuden vankileirihallinnon, Belbaltlagin, jonka päämaja sijoitettiin Karhumäkeen. Keväällä 1931 pääosa Solovetskin saarilla olleista Solovetskin vankileirin vangeista siirrettiin mantereelle rakennushankkeen käyttöön. Rakennustöitä johti marraskuusta 1931 alkaen aiemmin Solovetskissa toiminut Naftali Frenkel, jonka päätöksestä kanavaa alettiin rakentaa yhtä aikaa useasta kohdasta.
thumb|Rakennustöitä johtaneita [[OGPU-päälliköitä, oikealla Naftali Frenkel.]] Sekä kunnia- että säästösyistä hanke päätettiin toteuttaa kokonaan ilman ulkomaista asiantuntemusta tai työkoneita. Kustannusten alentamiseksi rakennusmateriaaleina käytetty puu, graniitti ja turve hankittiin työmaan läheltä. Sementtiä ja räjähdysaineita oli käytössä vain vähän, teräksen ja työkalut vangit joutuivat valmistamaan itse paikan päällä. Heidän oli rakennettava itse myös majoitustiloina toimivat parakit sekä keittiöt ja sairastuvat. Kanavan pituudesta 43 kilometriä oli louhittava kallioon, mikä tehtiin pääosin käsityönä.
Arviot kanavan rakennustöihin osallistuneiden vankien määrästä ovat vaihdelleet 100 000:n ja 500 000:n välillä. Keväältä 1932 olevan raportin mukaan työvoimaa oli tuolloin 100 000 henkeä, minkä arveltiin nousevan kesällä 125 000:een. Erään aikalaislähteen mukaan hankkeeseen käytettiin 20 kuukautta kestäneiden rakennustöiden aikana 90 miljoonaa henkilötyöpäivää, mikä vastasi keskimäärin 143 000 työntekijää kerralla. Vangit pakotettiin työskentelemään todella ankarasti ja useimmat joutuivat tekemään maarakennustöitä joko paljain käsin tai alkeellisilla työkaluilla, mikä johti suureen kuolleisuuteen. Moni kuoli myös nälkään, koska työmaalle ei Jagodan pyynnöistä huolimatta toimitettu tarpeeksi ruokaa. Historiantutkija Anne Applebaumin arvio kuolleitten lukumäärästä on 25 000. Tutkija Nick Baronin arvion mukaan rakennustöihin osallistui kaikkiaan noin 175 000 vankia, joista kuoli 25 000.
thumb|left|Vangit työssään kanavatyömaalla. Niin sanotun Teollisuuspuolueen oikeudenkäynnin seurauksena Neuvostoliitossa vangittiin paljon insinöörejä ja teknisiä asiantuntijoita, joista monet määrättiin työskentelemään kanavahankkeessa. Joitain henkilöitä vangittiin ilmeisesti puhtaasti siinä tarkoituksessa, että heidän asiantuntimuksestaan arveltiin olevan hyötyä rakennustöissä. Insinöörit joutuivat turvautumaan suunnittelutyössä uhkarohkeisiinkin ratkaisuihin, sillä esimerkiksi suuria patoja jouduttiin rakentamaan kivestä, puusta ja turpeesta.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan kanavan eteläosan tuli olla riittävän syvä 5,5 metrin syväyksen aluksille. Suunnittelukomitean sotilasedustajien vaatimuksesta tätä kasvatettiin 8,5 metriin, mutta Jagodan vaatimuksesta politbyroo palautti suunnitelman alkuperäiseen syvyyteen ennen rakennustöiden alkua. OGPU ja Jagoda halusivat varmistaa kanavan valmistumisen tiukan aikataulun ja kustannusarvion puitteissa, joten siitä päätettiin tehdä vielä matalampi. Ensin kanavaan katsottiin riittävän 3,6 metrin syväys ja keväällä 1932 enää pelkkä 1,8 metrin syväys, mikä olisi tehnyt siitä käyttökelvottoman sotalaivoille ja pääosalle muustakin laivaliikenteestä. Lopulta toteutunut syväys oli 3,65 metriä.
Suomalainen kommunistipoliitikko Arvo Tuominen kertoo muistelmakirjassaan Kremlin kellot vierailustaan kanavan rakennustyömaalla Neuvosto-Karjalan puoluejohtajan Kustaa Rovion kanssa kesällä 1933. Kanava oli tällöin saatu jo siihen kuntoon, että ensimmäinen laiva saattoi ajaa sen läpi. Tuominen ja Rovio tapasivat työmaalla amerikansuomalaisia vankeja, joista eräs sanoi heille: ”Tietäisittepä, kuinka tämä komeus on syntynyt!” Työmaalla olleet vangit oli jaettu kolmeen ryhmään, joista jokainen sai erilaista ruokaa samasta työstä. Parhaassa asemassa olivat rikosvangit, huonoimmassa kulakit ja muu ”yhteiskuntaa vastustava aines”. Vankityöläisiä kannustettiin kilpailemaan keskenään. Tuotantonormit ylittäneille iskurityöläisille annettiin suurempia ruoka-annoksia ja heidän vankeusaikaansa lyhennettiin.
thumb|[[Kliment Vorošilov, Josif Stalin ja Sergei Kirov tutustumassa kanavaan vuonna 1933.]] Kanava valmistui suunnitellussa aikataulussa ja kaavailtua pienemmillä kustannuksilla. Se saatiin valmiiksi 20. kesäkuuta 1933. Stalin tarkasti kanavan purjehtimalla sen läpi heinäkuun puolivälissä Sergei Kirovin ja Kliment Vorošilovin kanssa, ja se avattiin virallisesti 2. elokuuta. Stalin oli pettynyt kanavan kapeuteen ja mataluuteen. Politbyroo kaavaili sen syventämistä tai syvemmän kanavan rakentamista sen rinnalle. Kanavan rakennustöitä varten perustettu vankileirikompleksi muutettiin Vienanmeren–Itämeren kombinaatiksi (BBK), joka jatkoi Karjalan vankityövoiman hallinnointia OGPU:n alaisuudessa. Kirjailija Maksim Gorkin johtama ryhmä laati kanavan rakennustöitä kuvaavan propagandateoksen, joka ilmestyi vuonna 1934.
Myöhemmät vaiheet
thumb|Kanavan tuhottuja sulkuja Poventsassa 9. joulukuuta 1941. Kanavan hallinto siirrettiin maaliskuussa 1939 Vienanmeren–Itämeren kombinaatilta vesiliikenneasiain kansankomissariaatille. Itse kombinaatti lakkautettiin pian jatkosodan puhkeamisen jälkeen vuonna 1941. Jo muutamaa päivää ennen Suomen virallista liittymistä sotaan saksalaiset kuljettivat 22.–23. kesäkuuta 1941 välisenä yönä kahdella Heinkel He 115 -lentokoneella suomalaisen osasto Marttinan 16 siviiliasuista kaukopartiosissiä räjäyttämään kanavan sulkuja, mikä kuitenkin epäonnistui partion paljastuttua ennenaikaisesti. Suomen armeijan miehitettyä Poventsan jatkosodan hyökkäysvaiheen lopussa joulukuussa 1941 puna-armeija räjäytti kanavan sulut, jolloin kymmenien metrien korkuinen vesivalli peitti suuren osan kaupungista ja aiheutti suomalaisille joukoille suurta vahinkoa. Suomalaiset miehittivät kanavan eteläpään länsirantaa Poventsasta Voljärvelle kesäkuuhun 1944 asti eikä kanavaa voitu siksi korjata. Se kunnostettiin sodan jälkeen ja otettiin uudelleen käyttöön heinäkuussa 1946.
Neuvostoliitossa käynnistetyn destalinisaation seurauksena nimestä Stalinin kanava luovuttiin vuonna 1961. Neuvostoliiton laivastoon hankittiin aikanaan huomattavasti suurempia aluksia ja sukellusveneitä kuin 1930-luvulla, jolloin kanavan mataluudesta tuli entistä suurempi haitta. Kanavaa levennettiin ja syvennettiin useaan kertaan 1960–1970-luvuilla, minkä jälkeen se on ollut riittävän syvä 4 metrin syväyksen aluksille ja myös sotalaivat ovat voineet käyttää sitä.
Kalle Wallin
Kalle Wallin on suomalainen elokuvanäyttelijä ja lentäjä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Timo Koivusalon Pekko Aikamiespoika -elokuvien päähahmon Pekon velipuoli Kalle vuosina 1994–1997.
Tom Fitzgerald
Thomas James Fitzgerald (s. 28. elokuuta 1968) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi 17 kauden ajan NHL:ssä ja AHL:ssä. Nykyään hän toimii Pittsburgh Penguinsin apulaistoimitusjohtajana. Hän oli Pittsburghin apuvalmentaja joukkueen voittaessa Stanley Cupin vuonna 2009.
Pelaajaura
Fitzgerald pelasi collegekiekkoa Providence Collegessa, josta hänet varattiin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana New York Islandersiin vuoden 1986 varaustilaisuudessa. Hänen ammattilaisuransa alkoi vuonna 1988 Islandersin farmijoukkue Springfield Indiansissa, jossa hän voitti vuonna 1990 Calder Cupin.
Fitzgerald pelasi viisi kautta Islandersissa. 2. toukokuuta 1993 hänestä tuli NHL:n historian ensimmäinen pelaaja, joka onnistui tekemään kaksi alivoimamaalia saman jäähyn aikana tai edes samassa ottelussa. Hänet varattiin Florida Panthersiin ensimmäisenä vuoden 1993 laajennusvarauksessa. Vaikka Fitzgerald oli puolustava hyökkääjä, hän oli yksi Floridan eniten maaleja tehneistä pelaajista joukkueen vuoden 1996 Stanley Cup -jahdissa. Samoissa pudotuspeleissä hän teki ratkaisevan maalin itäisen konferenssin finaaleiden seitsemännessä ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan.
Fitzgerald kaupattiin vuonna 1998 Colorado Avalancheen ennen kuin hänet valittiin toisen kerran laajennuvarauksessa Nashville Predatorsiin. Fitzgerald nimettiin Nashvillen ensimmäiseksi kapteeniksi ja hän pysyi joukkueessa neljän kauden ajan. Tämän jälkeen hän on pelannut Chicago Blackhawksissa ja Toronto Maple Leafsissa. Torontossa Fitzgerald ja hänen joukkuetoverinsa Gary Roberts saavuttivat molemmat tuhannen ottelun merkkipaalun samana päivänä 13. tammikuuta 2004.
Kesällä 2004 Fitzgerald siirtyi vapaana agenttina Boston Bruinsiin, jossa pelasi heinäkuuhun 2006 asti. Tällöin Boston jätti uusimatta Fitzgeraldin sopimuksen ja syyskuussa hän ilmoitti lopettavansa NHL-pelaajauransa 17 pelatun kauden jälkeen.
Heinäkuussa 2020 Fitzgeraldista tuli New Jersey Devilsin vakituinen toimitusjohtaja.
Musiikkivuosi 1967
Musiikkivuosi 1967 käsittelee vuoden 1967 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Anne Niilola
Anne Marjukka Niilola (s. 9. heinäkuuta 1963 Kuusankoski) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuusankosken lukiosta vuonna 1982. Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta hän valmistui näyttelijäksi vuonna 1991. Parhaiten hänet tunnetaan Maalaiskomedia-televisiosarjan Virpi Hakkaraisen roolista.
Niilola on vieraillut Vaasan kaupunginteatterissa, Porin Teatterissa, teatteri Raivoisissa Ruusuissa, Pyynikin kesäteatterissa ja Tampereen työväen teatterissa. Hän on kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on näytellyt useassa televisiosarjassa ja opettanut improvisaatiota.
Japaninlehtikuusi
Japaninlehtikuusi (Larix kaempferi) on lehtikuusiin kuuluva puulaji. Sen luontainen esiintymisalue on Japanissa Honshūn saaren vuoristoissa. Suomessa lajia voidaan käyttää koristepuuna. Metsätalouskäyttöön se ei kunnolla sovellu pienen kokonsa ja huonon teknisen laadun vuoksi. thumb|left|250px|Japaninlehtikuusen käpy.
Markus Linna
Markus Linna (s. 10. lokakuuta 1963 Karstula) on suomalainen pesäpalloilija. Linna edusti pääsarjaurallaan Jyväskylän Kiriä, Vimpelin Vetoa ja Haminan Palloilijoita. Linna saavutti urallaan yhden SM-pronssin kaudella 1986. Linna pelasi urallaan yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 1995. Hän pelasi ulkokentällä siepparina. Linna pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 328 runkosarjaottelua. Näissä hän löi yhdeksän kunnaria ja 77 tavallista juoksua, toi 199 juoksua ja keräsi 1 254 kärkilyöntiä. Linna pelasi urallaan 22 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi viisi tavallista juoksua, toi kuusi juoksua ja keräsi 74 kärkilyöntiä. Linna pelasi urallaan 57 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, toi 34 juoksua ja keräsi 203 kärkilyöntiä.
Fotogrammetria
Fotogrammetria on tekniikka, joka käyttää valokuvia kohteiden kolmiulotteiseen mittaukseen.
Fotogrammetriaa käytetään kartoitukseen ja aihe kuuluu maanmittausoppiin. Tunnetuin fotogrammetrisista sovelluksista on ilmakuvaus, jota käytetään monien kartoitusten pääasiallisena tietolähteenä. Kohteena olevasta alueesta otetaan riittävästi ilmakuvia, jotta jokainen maastonkohta on löydettävissä vähintään kahdelta eri kuvalta. Kun kuvien suhteet toisiinsa ja maastoon on selvitetty, voidaan kohteen sijainti määrittää kuvista kolmiulotteisesti. Ilmakuvia käytetään erilaisten karttojen tekemiseen, maaston topografiseen kartoitukseen ja maastomallimittauksiin vaikkapa tiensuunnittelua varten.
Berkhamstedin linna
Berkhamstedin linna on normanniaikainen kivilinna, jonka huomattavin säilynyt osa on muuri. Edvard III ja Edvard Musta prinssi käyttivät linnaa säännöllisesti, mutta siitä tuli ajan myötä epämukava ja tarpeeton. Se hylättiin lopullisesti vuonna 1495 ja siitä otettuja kiviä käytettiin Berkhamstedin palatsin ja talojen rakentamiseen kaupunkiin.
Monopsoni
Monopsoni (kreikan μόνος (monos) "yksin" + ὀψωνία (opsōnia) "osto") on taloustieteellinen tilanne, jossa markkinoilla on vain yksi tietyn tuotteen tai palvelun ostaja. Monopsonissa ostajalla on markkinavoimaa, koska se voi vaikuttaa hintaan muuttamalla markkinoilta ostamaansa määrää. Tällöin tuottajan saama hinta voi olla pienempi kuin kilpailullisen markkinan hinta. Monopsoni lukeutuu markkinahäiriöihin.
Monopsonin eräs edellytys on se, että tuottajien tarjoamat tuotteet ovat keskenään niin samankaltaisia, ettei tuottajilla ole mainittavaa mahdollisuutta kilpailla muiden tuottajien samankaltaisten tuotteiden kanssa muilla keinoin kuin hinnalla. Terveydenhoito on esitetty esimerkkinä "luonnollisesta" monopsonista, samoin kuin peruskouluopetus.
Berkhamstedin linna
Historia
Linnan rakennutti luultavasti Cornwallin jaarli, jonka hallussa se oli Domesday bookin kirjoittamisaikaan. Hänen poikansa William kapinoi Henrik I:ä vastaan, joka takavarikoi linnan. Myöhemmin linnaa käytti Thomas Becket.
Monopsoni
Monopsoneja muistuttavia työmarkkinatilanteita voi esiintyä Suomessa pienissä kunnissa, jotka ovat riippuvaisia esimerkiksi yksittäisestä paperi- tai sellutehtaasta. Suomessa tällaisilla paikkakunnilla esiintyy harvemmin työmarkkinamonopsonille yleistä ilmiötä eli matalaa palkkatasoa, johtuen työntekijöiden yleisesti korkeasta järjestäytymisasteesta. Muita monopsonille tyypillisiä lieveilmiöitä, kuten puuttumista (työ)markkinoiden ulkopuoliseen toimintaan, esimerkiksi kunnallispolitiikkaan, saattaa kuitenkin esiintyä.
Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä (sd) on Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajien muodostama yhteistyöelin eduskunnassa. Eduskuntaryhmä on toiminut ensimmäisistä valtiopäivistä 1907 lähtien.
Vuoden 2023 eduskuntavaalien jälkeen ryhmään kuuluu 43 kansanedustajaa.
Kansanedustajat
Kaikki eduskuntaryhmään vuodesta 1907 lähtien kuuluneet kansanedustajat on lueteltu artikkelissa Luettelo kansanedustajista.
Hruštšovin kenkä
thumb|220px|[[Nikita Hruštšov YK:n yleiskokouksessa (1960).]]
Hruštšovin kenkä on laajalle levinnyt tarina siitä, kuinka NKP:n pääsihteeri Nikita Hruštšov otti YK:n XV yleiskokouksessa 12. lokakuuta 1960 kengän jalastaan ja paukutti sillä pöytää.
Tilanteen kehkeytyminen
Kyseisenä päivänä keskusteltiin Unkarin kysymyksestä, ja Hruštšov yritti löytää ongelmaan ratkaisun jos jollakin tavalla yhdessä muiden neuvostodelegaation jäsenten kanssa. Hruštšovin aikalaisten, Anastas Mikojanin ja kokouksessa paikalla olleen henkilökohtaisen tulkin, lausuntojen mukaan asia meni seuraavasti: Hruštšovilla ei ollut suinkaan kenkiä, vaan avonaiset sandaalintapaiset tohvelit. Erään puheenvuoron aikana Hruštšov otti tohvelin jalastaan ja alkoi tarkastella ja pudistella sitä tarkoituksellisen pitkään. Hän nosti kengän päänsä korkeudelle ja lisäksi tömäytti sitä kevyesti pöytään muutaman kerran aivan kuin yrittäen hätistää sisälle mukamas joutuneen kiven. Tällä Hruštšov ilmaisi mielipiteensä puheenvuoron mielenkiinnottomuudesta. Samaisessa istunnossa Hruštšov nimitti filippiiniläistä puhujaa "amerikkalaisen imperialismin hännystelijäksi ja pokkuroijaksi", mikä aiheutti tulkeille vaikean tilanteen.
Kertomus kengän putoamisesta
Hruštšovin poika Sergei, joka oli läsnä samassa YK:n istunnossa, on kertonut, että Hruštšovin kenkä irtosi väkijoukossa, ja sen toi hänelle turvamies. Hän naputteli pöytää sen merkiksi, että oli eri mieltä puheen suhteen, minkä jälkeen otti kengän mukaan naputteluun. Sergei Hruštšovin mukaan valokuva hänen isästään ja kengästä on myöhempi valokuvamanipulaatio.
Kenkä pöydällä
Life-aikakauslehden taannoisen valokuvaajan John Loengardin mukaan Hruštšov ei oikeastaan lyönyt pöytään kengällään, mutta otti jalkineen jalastaan ja laski sen pöydälle selvänä aikomuksenaan käyttää tohvelia nuijana, sillä hän mimikoi kengänlyöntiä kädellään joillekin lähellä istuville Yhdistyneen arabitasavallan edustajille.
Toinen kenkävälikohtaus
Hruštšov kertoo muistelmissaan toisesta kenkävälikohtauksesta, jonka hän järjesti puhuessaan Francon hallintoa vastaan värikkäin sanankääntein kuitenkaan mainitsematta el Caudilloa nimeltä. Espanjan edustaja vastasi haasteeseen, minkä jälkeen sosialististen maiden jäsenet aloittivat äänekkään rummutuksen jaloillaan. Hruštšov päätti lisätä vettä myllyyn ottamalla kengän ja paukuttamalla sillä pöytään itäblokin vastalauseen tehostamiseksi. Kyseinen kohta kiistetään kirjan sivuhuomautuksissa vääränä muistikuvana.
Virtuaalituunaus
Visuaalista simulointia (sisustusta, arkkitehtuuria, näyttelyitä jne.) on aina käytetty ja sama pätee autojen rakenteluunkin. Näin voidaan havainnollistaa muutoksen mukana tulevat erot. Virtuaalituunaus on autoista ja kuvankäsittelystä kiinnostuneiden harrastus. Virtuaalinen muokkaus antaa ideoita sekä mahdollisuuden ideoiden vertailuun aidon auton rakentamisessa.
Cartoonaus
Cartoonaus on virtuaalituunauksen "alakategoria", jossa valokuvasta yritetään saada mahdollisimman sarjakuvamainen. Tyylejä on erilaisia, jotkut harrastajat tekevät aidompaa jälkeä lisäämällä yksityiskohtia ja monia eri sävyjä silti säilyttäen kuvan sarjakuvamaisena, jotkut taas tekevät yksinkertaisia muutaman sävyn kuvia.
Julian Stryjkowski
Julian Stryjkowski (1905 Stryj, nyk. Ukraina – 1996 ) oli puolalainen kirjailija, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän työskenteli kriitikkona, opettajana, toimittajana ja toimi vuosina 1949–1951 Roomassa Puolan tietotoimiston kirjeenvaihtajana.
Stryjkowskin teosten aiheena on Puolan juutalaisten kohtalo ennen toista maailmansotaa ja sen jälkeen.
Tiina Eskola
Tiina Eskola (oik. Maarit Kristina Eskola-Delikouras, s. 16. syyskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija, käsikirjoittaja, kustannustoimittaja ja kääntäjä. Koulutukseltaan Eskola on filosofian maisteri. Eskola on kirjoittanut ja suomentanut lasten- ja nuortenkirjoja. Ohjaaja ja kirjailija Aleksi Delikouras on Tiina Eskolan poika. He ovat kirjoittaneet yhdessä FatalNinja-kirjasarjan.
Burger Ranch
pienoiskuva|Burger Ranch -ravintola. Burger Ranch on portugalilainen pikaruokaketju. Sillä oli vuoden 2005 lopussa 22 ravintolaa eri puolilla Portugalia. Niistä kaksikymmentä sijaitsi Manner-Portugalissa ja kaksi muuta Madeiralla ja Azoreilla.
Cap-Haïtien
Cap-Haïtien eli Le Cap on kaupunki Haitin pohjoisrannikolla 130 kilometriä Port-au-Princestä pohjoiseen. Vuoden 2009 arvion mukaan siellä asui 155 505 asukasta. Kaupunki on perustettu 1670. Koska se sijaitsee lähellä Karibianmeren rantoja, kaupunki on perinteinen Haitin yläluokan lomakohde. Yksi sen lempinimistä on "Haitin golfaajien pääkaupunki".
Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990
Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990 on Juha Vainion tuotannosta koostettu 10:n CD-levyn boxi. Kokoelmassa on 245 Vainion laulamaa laulua vuosilta 1963–1990 sekä 120-sivuinen kirja, joka sisältää Peter von Baghin laatiman esseen Vainion urasta, yhteistyötovereiden haastatteluja, kappalekuvaukset, tekijätiedot, alkuperäiskansilla kuvitetun diskografian sekä yli 200 valokuvaa. Kokoelma sisältää varsinaisten levytysten lisäksi miltei kaikki Juha Vainion mainos-, onnittelu- ja pornolaulut. Se julkaistiin 21. toukokuuta 2008. Kokoelmasta julkaistiin myös 48 kappaleen tiivistelmä, Legendan laulut – 48 mestariteosta.
Boksi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 39 viikkoa.
Kappaleet
CD2: 1967–1971
CD4: 1974–1976
CD5: 1977–1979
CD6: 1979–1983