cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuomo Suntola
Tunnustuksia ja palkintoja
Suntola on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen (1983–). Tekniikan Akatemia -säätiön jakaman ja Suomen valtion kustantaman Millennium-teknologiapalkinnon Suntola sai vuonna 2018.
Tigre (1747)
Tigre oli Espanjan laivaston vuonna 1747 vesille laskettu 74-tykkinen linjalaiva.
Valmistus
Alus laskettiin vesille vuonna 1747.
Palvelus
Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi 13. elokuuta 1762 aluksen, joka liitettiin kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Tiger. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1783.
Liskojen yö (elokuva)
Liskojen yö on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Richard Burton, Ava Gardner ja Deborah Kerr.
Juoni
Kun episkopaalinen pastori T. Lawrence Shannon (Richard Burton) erotetaan “epäilyttävien naissuhteiden” takia seurakunnastaan, hän matkustaa Meksikoon länsirannikolle merenrantakaupunkiin uuden työn perässä. Meksikossa hän päätyy ottamaan vastaan amerikkalaisturistien matkaoppaan työn. Meksikossa hän kamppailee saadakseen sotkuun menneen elämänsä takaisin raiteilleen.
Tuotanto
Alkuperäinen Liskojen yö -näytelmä sai ensi-iltansa Broadwaylla Royale Theatressa 28. joulukuuta vuonna 1961, jolloin näytelmän pääosissa olivat Patrick O’Neal, Bette Davis ja Margaret Leighton. Näytelmä jäi Tennessee Williamsin viimeiseksi menestysnäytelmäksi. Näytelmän viimeinen ja 316. esitys oli 29. syyskuuta vuonna 1962. Näytelmä sai kolme Tony-palkintoehdokkuutta, joista se voitti yhden.
Näytelmän pohjalta ohjaaja John Huston ja Anthony Veiller laativat elokuvan käsikirjoituksen. Alun perin James Garnerille oli tarjottu pastori Shannonin roolia, mutta hän oli hylännyt sen sanoen ”se oli vain liian tennesseewilliamsimainen minulle”.
Liskojen yön kuvaukset alkoivat 23. syyskuuta 1963. Elokuva kuvattiin Meksikon Jaliscon osavaltion Mismaloyassa ja Puerto Vallartassa noin kolmen miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan tuottajana oli Ray Stark ja tuotantoyhtiöinä Metro-Goldwyn-Mayer ja Seven Arts Productions. Elokuvan kuvaukset päättyivät 30. marraskuuta 1963. Melkein puolet kolmen miljoonan dollarin budjetista meni Burtonin, Gardnerin ja Kerrin palkkoihin. Burton sai palkaksi 750 000 dollaria, Gardner 400 000 dollaria ja Kerr 250 000 dollaria.
Elokuvan kuvaukset kiinnittivät myös huomiota. Elizabeth Taylorin esiintyminen kuvauspaikalla sekä hänen ja Burtonin välille kehittynyt skandaalimainen rakkaussuhde kiinnittivät lehdistön huomiota ympäri maailman.
Julkaisu ja vastaanotto
thumb|right|250px|Ava Gardner ja Richard Burton Liskojen yö sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. elokuuta vuonna 1964 New Yorkissa, ja elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa vastasi Metro-Goldwyn-Mayer. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 1. tammikuuta vuonna 1965 Rea-elokuvateatterissa. Suomessa elokuvaa levitti Filmipaja Oy.
Ilmestymisvuonnaan Liskojen yö tuotti maailmanlaajuisesti 12 miljoonaa dollaria, josta 4,5 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa. Elokuva pääsi vuoden 1964 10:n yleisöllisesti menestyneimpien elokuvien joukkoon. Elokuva oli yleisömenestyksen ohella sekä taloudellinen että kriittinen menestys. Myös näyttelijät saivat ylistysarvosteluja roolisuorituksistaan. Ava Gardner sai elokuvauransa parhaimmat arvostelut Liskojen yöstä. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 71 prosenttia on myönteistä perustuen neljääntoista arvosteluun.
MGM ja United Artists julkaisivat Liskojen yön VHS:lle 6. heinäkuuta vuonna 1994. Warner Bros. julkaisi elokuvan ensimmäistä kertaa DVD:lle 2. toukokuuta vuonna 2006.
Kälviän helluntaiseurakunta
Kälviän helluntaiseurakunta on Suomen Keski-Pohjanmaan Kokkolan Kälviällä toimiva helluntaiseurakunta, joka kuuluu Suomen Helluntaikirkkoon. Seurakunnan johtava pastori on Mikael Lappalainen. Aikaisemmin pastorina on toiminut Voitto Marjeta.
Historia
Kälviä oli ensimmäinen Keski-Pohjanmaan paikkakunta, jolle helluntaiherätys levisi. Se saapui vuonna 1918. Alkuvaiheiden keskeisiä henkilöitä olivat Akseli Puhakainen ja Evert Jäppinen. Liike levisi ensiksi Suonperän ja Ridan kyliin. Vuonna 1921 evankelista Lydia Korpi saapui Kälviälle. Tällöin Kälviällä koettiin voimakas herätys mikä johti myöhemmin siihen, että Kälviä tuli olemaan suhteellisesti Suomen helluntailaisin paikkakunta. Helluntaiherätyksen kokouksia pidettiin Suonperällä, Jokikylällä, Välikylällä ja Hillissä. Vuonna 1925 järjestettiin ensimmäiset kastejuhlat Klapurin järvellä.
Seurakunnan järjestäytyessä 1926 liittyi siihen noin 70 henkeä, mutta jäsenmäärä nousi melko pian yli sadan. Vuonna 1986 jäseniä oli noin 320, jolloin Kälviän kunnan asukkaista noin 10 prosenttia oli helluntailaisia.
Toiminta
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja varhaisnuorisotyö, diakoniatyö sekä lähetystyö. Lisäksi on nuorisotyötä ja erilaisia musiikkiryhmiä.
Seurakunnan johtajat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kälviän helluntaiseurakunnan johtajina ja saarnaajina:
Suomen säädöskokoelma
thumb|right|200px|Suomen säädöskokoelman kansi vuodelta 2011. Suomen säädöskokoelma on virallinen, nykyisin sähköisesti internetissä ilmestyvä julkaisusarja, jossa julkaistaan tärkeimmät säädökset. Ennen vuotta 2011 säädöskokoelma julkaistiin painettuna. Kun säädös on julkaistu, sen katsotaan tulleen kansalaisten tietoon ja samalla heitä velvoittavaksi. Säädöskokoelman ruotsinkielinen sisarteos on Finlands författningssamling. Oikeuskirjallisuudessa kokoelmasta käytetään lyhennettä SäädK tai SDK, ruotsinkielisessä tekstissä FFS tai FörfS. Lehden päätoimittaja on Jari Linhala.
Sisältö
Perustuslaissa säädetään että valtioneuvoston on presidentin allekirjoitettua lain viipymättä julkaistava laki Suomen säädöskokoelmassa. Laista tulee käydä ilmi, milloin se tulee voimaan, ellei siitä ilmene, että voimaantulon ajankohdasta säädetään asetuksella. Jos lakia ei ole julkaistu voimaantulopäivänä, se tulee voimaan vasta julkaisemispäivänä. Muutoinkin julkaiseminen on säädösten ja viranomaisten antamien oikeussääntöjen voimaantulon ehdoton edellytys.
Säädöskokoelmaan liittyy myös aakkosellinen asiahakemisto ja ajanluvunmukainen hakemisto. Vuoteen 1995 asti julkaistiin noin kymmenen vuoden välein edellisen kymmenvuotiskauden hakemistojen yhdistelmä. Nykyisin tiedonhaun apuna toimii sähköinen säädöskokoelma Finlex.
Historiaa
thumb|right|250px|[[Ensimmäinen sortokausi|Ensimmäisen sortokauden aikana asetuskokoelman vihot olivat kolmikielisiä, mutta muulloin kukin kieli julkaistiin omana sarjanaan.]] Säädösten julkaiseminen Suomen suuriruhtinaskunnassa alkoi vuonna 1808. Ne julkaistiin aluksi ruotsin kielellä; osa säädöksistä julkaistiin myös suomen- ja venäjänkielisinä käännöksinä, ja tämä osoitettiin ruotsinkielisessä säädöksessä huomautuksella: "Dito på Ryska och Finska språken." Joskus julkaistiin ainoastaan venäjänkielinen tai suomenkielinen käännös.
Vuosina 1808–1859 säädökset koottiin jälkikäteen kahdeksi erilliseksi ruotsinkieliseksi julkaisusarjaksi, joiden niteet ilmestyivät muutaman vuoden välein tai vuosittain:
Suomen asetuskokoelma perustettiin 28. marraskuuta 1859 annetulla julistuksella. Kun Asetuskokoelmaa alettiin julkaista vuonna 1860, säädökset julkistettiin kaikki siitä lähtien paitsi ruotsiksi myös suomeksi ja venäjäksi.
Suomenkielisen säädöskokoelman nimenä on ollut:
Ruotsinkielisen kokoelman nimeksi määrättiin 1859 Storfurstendömet Finlands Författnings-Samling ja venäjänkielisen nimeksi Сборникъ Постановленій Великаго княжества Финляндскаго.
Yleisesti tärkeissä asetuksissa (julistuksissa) oli merkintä "Julkiluettava saarnastuolista". Tällöin ne lähetettiin kuvernöörien (maaherrojen) kautta papeille, jotka lukivat ne kirkossa ääneen kansalle.
Vuonna 1918 Suomen asetuskokoelma ilmestyi sekä Helsingissä että Vaasassa. Helsingissä Suomen kansanvaltuuskunta julkaisi numerot 10–33 ja niin sanottu Vaasan senaatti julkaisi Vaasassa numerot 12–28. Molemmat käyttivät nimeä Suomen Asetuskokoelma, mutta samannumeroisilla asetuksilla oli täysin eri sisältö.
Sopimussarja
Suomen säädöskokoelman sopimussarjassa (lyhenne SopS) julkaistaan Suomea velvoittavat valtiosopimukset, niihin liittyvät asiakirjat ja Suomen niihin tekemät varaumat, selitykset ja ilmoitukset. Samoin julkaistaan sopimusten irtisanomista ja soveltamista koskevat päätökset. Lisäksi sopimussarjassa julkaistaan sopimusten voimaansaattamislait ja -asetukset sekä Suomen kansainvälisiä suhteita koskevat ilmoitukset.
Yleiseltä merkitykseltään vähäisistä sopimuksista voidaan sopimussarjassa julkaista vain ilmoitus, jossa kerrotaan viranomainen, jolta on saatavissa jäljennös valtiosopimuksesta.
Autonomian aikana ulkovaltojen kanssa tehdyt sopimukset julkaistiin muiden asetusten joukossa. Itsenäisen Suomen tekemät sopimukset julkaisi aluksi ulkoministeriö. Vuodesta 1933 lähtien ne on julkaistu Suomen asetuskokoelman sopimussarja-nimisenä erillisosana. Vuoden 1981 alussa kokoelman nimeksi tuli Suomen säädöskokoelman sopimussarja. Sopimuksilla on sopimussarjassa oma, säädöskokoelmasta erillään oleva juokseva numerointi. Sopimussarja on jakautunut kahtia: Vuodesta 1981 on julkaistu "Suomen säädöskokoelman sopimussarja: Ulkovaltain kanssa tehdyt sopimukset" ja vuodesta 1994 "Suomen säädöskokoelman sopimussarja: Euroopan talousalue".
Viittaaminen
Säädöksiin viitataan siten että ensin ilmoitetaan säädöksen nimi, sitten hyväksymispäivämäärä ja säädöskokoelman numero (esimerkiksi Suomen perustuslaki 11.6.1999/731). Jos säädöksen hyväksymisvuosi on eri kuin julkaisuvuosi, niin molemmat vuodet pitää ilmoittaa (Laki Libanonin kanssa tehdyn sijoitusten edistämistä ja keskinäistä suojaamista koskevan sopimuksen eräiden määräysten hyväksymisestä 13.11.1998/8 v. 2000).
Oikeudellisissa kirjoituksissa säädöksiin viitataan usein käyttämällä vakiintuneita lyhenteitä, joiden selitykset ilmoitetaan lyhenneluettelossa tai käytettäessä lyhennettä ensimmäisen kerran. Säädöksen osat eli lainkohdat yksilöidään ilmoittamalla lyhenne sekä luvun ja pykälän numero. RL 24:1 tarkoittaa rikoslain 24. luvun 1. pykälää.
Määräyskokoelmat
Kullakin ministeriöllä on määräyskokoelma, jossa ministeriö julkaisee ne säädökset, joita ei julkaista Suomen säädöskokoelmassa. Samoin muilla valtion viranomaisilla on oma määräyskokoelmansa viranomaisen antamien määräysten julkaisemista varten. Kokoelmissa voidaan julkaista myös yleisiä ohjeita, päätöksiä ja tiedonantoja.
Tikkurilan kirkko
Tikkurilan kirkko on Tikkurilan seurakunnan ja Vantaan ruotsinkielisen seurakunnan Vanda svenska församlingin kotikirkko. Siellä on myös Vantaan seurakuntien yhteisen seurakuntatyön palvelut ja hallinto. Tikkurilan seurakunnan toinen kirkko on Helsingin pitäjän kirkko eli Vantaan Pyhän Laurin kirkko.
Rakentaminen
Tikkurilan uuden kirkon suunnitteli arkkitehtitoimisto Oopeaa, pääsuunnittelijanaan Anssi Lassila. Rakentaminen alkoi alkuvuodesta 2019 ja pääurakoitsija on ollut Lujatalo. Kirkko vihittiin käyttöön 24. tammikuuta 2021. Kirkkosalissa on istuinpaikkoja 266 ihmiselle, laajennusosien kanssa 400 kuulijalle. Pinta-alaltaan kirkko on puolet edeltäjäänsä pienempi.
Uuden kirkon julkisivutaiteen on suunnitellut Partanen & Lamusuo. Julkisivutaide koostuu lasi- ja tiilitaiteesta. Myös kirkkosalissa on taiteilija-arkkitehtikaksikon kirkkotaidetta. Kirkkotekstiilit suunnitteli ja toteutti tekstiilitaiteilija Helena Vaari.
Kirkkosalissa on urkurakentamo Veikko Virtanen Oy:n rakentamat urut. Kirkon carillon eli tornikellopeli on kartionmuotoisista eri sävelkorkeuksille viritetyistä 31 kellosta koostuva soitin, jota soitetaan mekaanisella koskettimistolla ja pedaaleilla urkujen tavoin. Kellopelin suunnitteli Supavit Nummelin. Kelloista suurin on Tikkurilan vanhasta kirkosta, valettu Wienissä vuonna 1969 ja painaa 450 kilogrammaa.
Kirkkorakennuksessa on kirkkosalin sekä kerho- ja työtilojen lisäksi muun muassa kahvila ja perheille avoin oleskelu- ja leikkitila Pienten paikka. Kirkko on osa korttelia, johon rakentuu lisäksi myös opiskelija-, vuokra- ja omistusasuntoja sekä liiketiloja.
Alan Rudolph
Alan Rudolph (s. 18. joulukuuta 1943 Los Angeles, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -⁠käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Ota minut (1984), Kuumaveriset (1985) ja Amerikkalaisia Pariisissa (1988).
Rudolph työskenteli 1970-luvulla Robert Altmanin apulaisohjaajana. Rudolph on mieltynyt pienen budjetin elokuviin, joissa käsitellään omalaatuisia ihmissuhdeverkostoja. Hän on ohjannut 20 pitkää elokuvaa, viimeisen 2000-luvun alussa. Useimpiin hän on tehnyt myös käsikirjoituksen itse.
Hän oli kutsuvieraana Sodankylän elokuvajuhlilla vuonna 2012.
Rudolphin isä Oscar Rudolph (1911–1991) aloitti uransa elokuvan parissa lapsinäyttelijänä mykkäelokuvissa. Myöhemmin hänestä tuli tunnettu televisio-ohjaaja.
Kh
Kh tarkoittaa seuraavia:
Vanhatanskankanakoira
Vanhatanskankanakoira (Gammel Dansk Hønsehund) on tanskalainen koirarotu.
Ulkonäkö
thumb|right|Vanhatanskankanakoira maailmanvoittaja-näyttelyssä Puolassa. thumb|right|Vanhatanskankanakoiran pää. Vanhatanskankanakoira on keskikokoinen, vahvarakenteinen ja suorakaiteen muotoinen. Urokset ovat selvästi narttuja rotevampia ja voimakkaampia. Pää on leveä ja lyhyt, kallo selvästi kaareva, otsapenger ei korostunut. Silmät ovat keskokoiset ja mieluiten tummanruskeat. Korvat ovat riippuvat, leveät ja hieman pyöreäkärkiset. Kuononselkä on leveä, kirsu väriltään maksanruskea, jonka sävy vaihtelee vaaleasta tummaan. Purenta on leikkaava. Kaulassa esiintyy löysää kaulanahkaa, joka ei kuitenkaan saa olla liioiteltu. Rintakehä on syvä ja leveä (varsinkin uroksilla). Häntä on keskipitkä ja asennoltaan riippuva. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys on valkoinen ruskein merkein, jossa ruskea voi esiintyä joko laikkuina tai pilkutuksena/täplityksenä. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 54–60 cm (mieluiten yli 56 cm) ja narttujen 50–56 cm (mieluiten yli 52 cm) välillä. Urokset painavat noin 30–35 kg ja nartut 26–31 kg.
Kaunissaari (Sipoo)
Kaunissaari on noin 2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä saari Suomenlahdella Sipoossa, noin 22 kilometriä itään Helsingistä. Nykyään saari on Helsingin kaupungin omistama suosittu ulkoilu- ja loma-alue. Saaressa on kallioisia ja kivikkoisia rantoja sekä hietikkoa. Alueella on monipuolinen eläin- ja kasvikunta ja hyvät kalastusvedet. Kaunissaaren ulkoilupuisto on perustettu vuonna 1959. Alueen pinta-ala on 100 ha, ja vesialue noin 790 ha.
Vanhatanskankanakoira
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on rauhallinen, rohkea, määrätietoinen ja tasapainoinen. Narttuja kuvaillaan uroksia oikukkaammiksi ja vilkkaammiksi.
Alkuperä
thumb|right|Vanhatanskankanakoira vuodelta 1915. Morten Bak aloitti rodun jalostamisen Glenstrupissa noin vuonna 1710 risteyttämällä paikallisten maatilojen ajokoiria ja mustalaisten koiria keskenään. Ensiksi mainitut olivat todennäköisesti muinaisen hubertuksenajokoiran ja viimeksi mainitut espanjalaisten seisojien jälkeläisiä. Tuloksena oli metsästyskoira, jota kutsuttiin alun alkaen mm. nimellä bakhund. Maanviljelijät puolestaan käyttivät siitä nimitystä vihikoira viitaten hubertuksenajokoiran (nykyisen vihikoiran kantarotu) perimään.
Kaunissaari (Sipoo)
Palvelut
Telttailu saaressa on sallittu yli 100 metrin päässä kiinteistöistä, mutta ei ollenkaan Saunaniemessä. Kaunissaaressa on 5 keittokatosta, joiden yhteydessä on vesipiste ja käymälä. Avotulen teko on muualla kielletty. Saaressa onkiminen on aina sallittua. Muuhun kalastukseen tarvitaan kalastuslupa.
Kaunissaaressa on kaksi hoidettua rantaa. Kaunissaaren uimarannan ja lauttasataman lähellä on kioski, jossa myydään monenlaista pientä. Kesäisin saaressa käy Kauppalaiva Christina. Kaunissaaressa sijaitsee myös yksinhuoltajaperheiden lomatalo, jossa he voivat yöpyä ja olla vapaasti. Saaressa on myös useiden helsinkiläisten venekerhojen mökkejä. Saaren eteläisellä puolella sijaitsee kesäisin pieni saaren "vakituisten asukkaiden" asuttama telttayhdyskunta.
Hydromorfoni
Hydromorfoni (nimenä myös dihydromorfinoni) on puolisynteettinen morfiinijohdannainen, jota tavallisimmin käytetään hydromorfonihydrokloridina (C17H19NO3 - HCl, CAS 71-68-1). Se on tarkoitettu pitkäaikaisen kovan kivun ja kivuliaan kuivan yskän hoitoon. Se ei sovellu akuutin kivun hoitoon. Muiden opioidien tapaan sekin on μ-opioidireseptorin agonisti vaikuttaen samaan tapaan teholtaan, sen ollessa noin kymmenkertainen morfiiniin verrattuna. Morfiinista poiketen hydromorfoni on hyvin rasvaliukoinen. Suomessa sitä myydään tuotemerkillä ”Palladon” ja englantia puhuvassa maailmassa tuotemerkillä "Dilaudid".
Hydromorfoni syntetisoitiin Saksassa 1924.
Yhdysvalloissa hydromorfonia on 2010-luvulla käytetty teloituksissa myrkkyruiskeen yhtenä ainesosana yhdessä midatsolaamin kanssa ainakin Ohiossa ja Arizonassa.
SMS V79
SMS V79 oli Saksan keisarikunnan laivaston V25-luokan torpedovene, joka tilattiin ensimmäisen maailmansodan aikana. Sodan loputtua alus luovutettiin sotakorvauksena Ranskalle.
Valmistus
Alus tilattiin Hampurista AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 18. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1916 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 11. heinäkuuta.
Palvelus
Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Reichsmarinessa, kunnes se luovutettiin Ranskalle 14. kesäkuuta 1920 Cherbourgissa. Alus liitettiin Ranskan merivoimiin nimellä Pierre Durand.Alus poistettiin palveluksesta 15. helmikuuta 1933 ja se romutettiin.
Samaire Armstrong
Samaire Rhys Armstrong (s. 31. lokakuuta 1980 Tokio, Japani) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa The O.C. ja Dirty Sexy Money.
Tausta
Armstrong syntyi Tokiossa skotlantilaiselle isälle (Hunter Armstrong) ja italialaiselle äidille (Sylvia Sepielli). He asuivat Japanissa useita vuosia, mutta muuttivat myöhemmin Havaijille ja Arizonaan, Yhdysvaltoihin. Armstrong opiskeli Arizonan yliopistossa vuoden ajan, mutta lopetti opiskelun muuttaessaan Los Angelesiin halutessaan näyttelijäksi.
Ura
Samaire Armstrong on myös suunnitellut oman vaatemalliston nimeltä NARU. Hänen mallistonsa vaatteita on ollut esillä muun muassa Voguessa ja Ellessä.
SPV
SPV voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Sinipunaluri
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 31 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen ja purppuransininen. Nokka on oranssinpunainen, iiris punainen ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Esiintyminen
Sinipunaluri esiintyy Indonesian itäosan Pohjois-Sulawesin Talaudin saarella. Aikaisemmin sitä tavattiin myös Sangihen ja Nenusan saarilla. Orvokkilurin esiintymisalue on pieni ja rajallinen ja sen kanta on erittäin uhanalainen. Laji oli ennen yleinen mutta nykyisin maailman populaation koko on enää 5 000–10 000 yksilöä. Kanta on pienentynyt voimakkaasti kaupallisen lemmikkieläinpyynnin ja metsien hakkuiden seurauksena.
Keeper of the Seven Keys: The Legacy
Keeper of the Seven Keys: The Legacy on Helloweenin loka–marraskuun vaihteessa 2005 julkaisema tupla-albumi. Se on teemaltaan ja tyyliltään jatkoa yhtyeen 1980-luvun vaikutusvaltaisille menestysalbumeille Keeper of the Seven Keys Part I ja Keeper of the Seven Keys Part II. Mrs. God -kappaleesta nousi suuri hitti, ja se onkin ollut yhtyeen vakiokappaleita keikoilla.
Sinipunaluri
Elinympäristö
Sinipunalurit elävät metsissä. Parvet yöpyvät usein pääsaaren edustan pienillä saarilla. Parvet ruokailevat etenkin kukkivissa kookospalmumetsiköissä.
Lisääntyminen
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Laji pesii korkealla sijaitsevissa puunkoloissa, tavallisesti touko-kesäkuussa. Munia sanotaan olevan 1 tai 2.
Ravinto
Sinipunalurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä sekä kookospalmujen kukkien mettä.
Omaniani
Omaniani on Georgian kansalliseepokseen, Šota Rustavelin Pantterintaljaiseen kirjoitettu lisäosa. 1500-luvulta alkaen Pantterintaljaiseen kirjoitettiin useita lisäyksiä ja pastisseja, joista Omaniani kuuluu laajimpien joukkoon. Sen kirjoittajaksi on nimetty neljä ehdokasta, joista Kaikhosro Tšoloqašvili on todennäköisin vaihtoehto. Tällöin teos olisi kirjoitettu 1610-luvulla.
Omanianissa Rustavelin eepoksen päähenkilöiden Tarielin ja Nestan Daredžanin poika Omain lähtee vanhempiensa kaltaisille seikkailuille. Teos noudattaa samankaltaista kaavaa kuin Pantterintaljainen.
A1-talli Portugali
A1-talli Portugali on portugalilainen talli, joka kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa kausilla 2005–2006–2008–2009.
Litomyšl
Litomyšl on 10 143 (2009) asukkaan kaupunki Tšekissä. Se kehittyi 1200-luvulla vanhemman linnoitetun siirtokunnan paikalle tärkeän Böömiä ja Määriä yhdistävän tien varteen.
Litomyšlin huomattavin maamerkki on renessanssityylinen linna, joka ajoittuu vuosille 1568–1581. Linna-alueen talot eivät ole merkittäviä pelkästään arkkitehtuuriltaan, vaan siellä on myös syntynyt kuuluisa tšekkiläinen säveltäjä Bedřich Smetana. Kaupungin pitkänomaisella aukiolla, joka on yksi Tšekin suurimmista, sijaitsevat goottilainen kaupungintalo ja useita renessanssi- ja barokkirakennuksia.
Kaupungin kulttuuriperinteet vaikuttavat aina maan rajojen ulkopuolelle asti. Linnan kauniit sisätilat, etenkin barokkinen linnateatteri, linnanpuiston amfiteatteri ja Smetanan talo tarjoavat monipuolisen valikoiman konsertteja ja teatteriesityksiä ympäri vuoden. Vuonna 1994 linna toimi useiden Keski-Euroopan presidenttien kokoontumispaikkana. Linna lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1999.
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|Litomyšlin linna
Kaine (sarjakuvahahmo)
Kaine on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo, Hämähäkkimiehen vastustaja ja tämän "epäonnistunut" klooni. Kainen ensiesiintyminen oli Web of Spider-Man sarjakuvalehden numerossa 119, mutta tosiasiassa tämän oli luonut yhtenä ensimmäisistä kloonikokeinaan professori Miles Warren (Sakaali) kronologisesti vuosia aikaisemmin. Hahmon loivat Terry Kavanagh ja Steven Butler.
Sarjakuva
Kaine oli ensimmäinen Shakaalin kloonikokeista, joka ei välittömästi degeneroitunut raa'aksi geneettiseksi jätteeksi. Jonkin ajan jälkeen hidas geneettinen rappio kuitenkin tuli ilmiselväksi. Shakaali suuttui uudelle epäonnistumiselle ja suunnitteli tappavansa luomuksensa, pakottaen hyljeksityn kloonin pakoon. Klooni alkoi kutsua itseään Kaineksi ja otti myöhemmin käyttöön puvun joka hidasti hänen rappiotaan ja piilotti hänen ihonsa, mutta tuotti seitin kaltaiset arvet, jotka peittävät hänen kehoaan. Vaikka hänen DNA:nsa rapistui, Kaine kasvoi pidemmäksi ja vahvemmaksi kuin alkuperäinen Hämähäkkimies.
Kainen viha kasvoi hänen voimiensa kanssa. Eniten hän vihasi Ben Reillyä, jota hän, kuten Shakaalikin, uskoi alkuperäiseksi Hämähäkkimieheksi. Uskoen Peterin olevan onnistunut klooni, Kaine otti tehtäväkseen auttaa häntä. Tämä johti hänet myöhemmin tappamaan Synkän Metsästäjän ja Tohtori Mustekalan (Otto Octavius).
Kaine seurasi Beniä ympäri maailman, toimien välillä hintavana salamurhaajan. Salt Lake Cityssä Kaine tappoi etsivä Louise Kennedyn saatuaan tietää tämän toimivan yhdessä paikallisen mafian kanssa. Etsivä Jack Raven jäljitti myöhemmin hänen sormenjälkensä takaisin alkuperäiseen Peter Parkeriin New Yorkissa. Kun Peterin oikeudenkäynti oli menossa (jossa hänen paikkansa oli ottanut Ben Reilly), samaan aikaan Judas Traveller oli selvittänyt Hämähäkkimiehen kanssa mystisen portaalin salaisuuksia ja vienyt Hämähäkkimiehen oikeudenkäyntiin Ravencroftin kellariin. Tuomarina toimi Judas Traveller, syyttäjänä Carnage, puolustuspuheessa John Jameson, tri Kafka ja Kaine sekä valamiehistön jäseninä Kameleontti, Shriek ja muita Ravencroftin potilaita. Kaine hyökkäsi Travellerin kimppuun luullen tätä Juonijan mieheksi mutta Kainen merkki ei jättänyt häneen jälkeäkään ja Traveller todisti olevansa mahtavampi kuin Kaine. Carnage kutsui ensimmäisen todistajansa eli itsensä ja sanoi että ilman Hämähäkkimiestä hän olisi tavallinen kansalainen, mutta Kaine tiesi että Kasady oli murhaaja ilman Carnageakin ja hyökkäsi tämän kimppuun. Traveller kuitenkin lopetti taistelun lyhyeen. Carnage painosti seuraavaksi Malcolm Brigadea myöntämään, että oli ollut kateellinen Peter Parkerille. Carnage riisui Hämähäkkimiehen naamion ja kaikki saivat tietää tämän oikean henkilöllisyyden Ravencroftissa. Viimein Traveller pani kokeeksi tuomion täytäntöön, jolloin paljastui Kainen pakkomielteinen pyrkimys suojella Peteriä. Traveller sulki kaikki rikolliset selleihin ja päätti toistaiseksi leikkinsä. Kun Hämähäkkimies vei puolikuntoisen (matkalla vielä Stunnerin ruhjoman) Kainen väkipakolla oikeussaliin, suostui tämä tunnustamaan oman syyllisyytensä, mutta vasta kun Peter uhkasi paljastaa henkilöllisyytensä tuomarin edessä. Kaiken päätteeksi Kaine olisi vielä tappanut Reillyn ilman Hämähäkkimiehen väliintuloa. Kainea oltiin viemässä vankilaan, kun hän pakeni omille teilleen - eikä tämä ollut viimeinen kerta. Kun Ben ”paljastui” oikeaksi Hämähäkkimieheksi, Kaine pakeni poliisin hoteista mutta kuoli Hämitsarin, Hämähäkkimiehen muotoa muuttavan kloonin käsissä. Shakaali laittoi Kainen ruumiin regeneraatiokammioon, jossa se heräsi hiukan myöhemmin.
Yrittäen yhä murskata Reillyn hengen, Kaine käytti Elizabeth Tyneä (joka asui salanimellä Janine Godbe ammuttuaan väkivaltaisen isänsä), Benin elämän rakkautta siitä lähtien, kun he tapasivat Salt Lake Cityssä. Kun Ben otti Hämähäkkimiehen roolin, Kaine houkutteli Janinen takaisin New Yorkiin ja yritti tappaa sekä itsensä että heidät. Heidän rakkautensa kuitenkin sai Kainen luovuttamaan ja sekä hän että Janine antautuivat poliisille. Myöhemmin Kaine karkasi vankilasta ja nähtiin viimeksi Kreikassa. Kaine kuoli numerossa 2.12, Sasha Kravinoffin tapettua hänet palauttaakseen Kravenin takaisin henkiin.
Kyvyt
Puutteellisena kloonina Kainen biologinen rakenne rappeutuu. Sivuvaikutuksena hänen hämähäkkivoimansa ovat kuitenkin kasvaneet eri tasolle kuin Parkerin. Kaine on huomattavasti Parkeria voimakkaampi, ja hänen tarttumiskykynsä on niin vahva, että hän pystyy repimään rakennuksia perustuksiltaan (ja kaatamaan niitä huono-onnisten vihollistensa niskaan). Hämähäkkimiehen ennakoiva vaisto puolestaan ilmenee Kainella ennaltatietämiskohtauksina; hän saattaa äkisti saada välähdyksiä todennäköisestä (vaan ei ehdottomasta) tulevaisuudesta. Lisäksi hänellä on selittämätön voima, "Kainen merkki" jolla hän voi kädellään polttaa ihmisen ihoon tietyn muotoisen arven.
Kainen puvun on sanottu hidastavan degeneraatiota. Hän on myös ollut Shakaalin geenikäsittelyssä, mikä on mahdollisesti pysäyttänyt rappeutumisprosessin. Paettuaan viimeksi poliisin hoivista hänet on nähty ainakin Kreikassa.
Tsotsi
Tsotsi on vuonna 2005 valmistunut eteläafrikkalainen elokuva, joka kertoo nuoren pikkurikollisen, Tsotsin (Chweneyagae) tarinan kuuden päivän ajalta Johannesburgin väkivaltaisissa ghetoissa. Elokuva perustuu Athol Fugardin samannimiseen romaaniin. Elokuvassa käytetään runsaasti paikallista kwaito-musiikkia, jota esittää elokuvassa pääasiassa kuuluisa eteläafrikkalainen kwaito-artisti, Zola.
Elokuva voitti monia kansainvälisiä palkintoja, mukaan luettuna parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin.
Juoni
thumb|290px| Ote elokuvasta. Elokuvan päähenkilö Tsotsia (David Madondo) esittää näyttelijä Presley Chweneyagae. Tsotsi (Chweneyagae) on pienen rikollisjoukon johtaja, pikkugangsteri, joka ansaitsee elantonsa ryöstämällä ihmisiä ympäri Johannesburgia. Jo pienenä lapsena hän pakeni väkivaltaista isäänsä ja sairasta äitiään Soweton slummeihin, jossa hän asui muiden kohtalotovereidensa kanssa pitäen betoniputkia kotinaan. Lapsuuden traumat palaavat Tsotsin mieleen aika ajoin ja paetakseen niitä hän turvautuu väkivaltaan.
Eräänä iltana Tsotsi päätyy ryöstämään Johannesburgin rikkaalta alueelta auton, jonka sisältä hän yllättäen löytää pienen vauvan. Tsotsin julma ja väkivaltainen kuori alkaa pikkuhiljaa rapista kun hän päättääkin ottaa vauvan ja pitää tästä huolta. Elokuva päättyy kohtaukseen, jossa Tsotsi poliisien piirittämänä lopulta palauttaa vauvan äidilleen, joka halvaantui vyötäröstä alaspäin auton ryöstön yhteydessä. Lopulta Tsotsi antautuu poliiseille.
Akropolis-ralli 2007
pienoiskuva|[[Sébastien Loeb Akropolis-rallissa 2007.]] Akropolis-ralli 2007 oli MM-kauden 2007 kahdeksas ralli ja se ajettiin 31. toukokuuta – 3. kesäkuuta Kreikassa, Ateenan ympäristössä. Ralli oli soraralli ja siinä ajettiin 21 erikoiskoetta. Rallin kokonaispituus oli 1 572,33 kilometriä. Erikoiskokeiden yhteispituus oli 334,44 kilometriä ja siirtymäosuuksien pituus 1 237,89 kilometriä.
Rallin alkuperäisessä ohjelmassa oli 23 erikoiskoetta, mutta kaksi erikoiskoetta jouduttiin perumaan, koska Holargosin kaupungissa protestoitiin rallin ympäristövaikutuksista.
Rob Van Dam
Van Dam aloitti ammattilaisuransa vuonna 1990. Vuonna 1992 Van Dam liittyi World Championship Wrestling -painipromootioon mutta jätti sen 1994 vaatimattoman menestyksen takia. ECW:hen hän siirtyi vuonna 1996 ja voitti avausottelussaan Axl Rottenin. WWE:hen Van Dam siirtyi vuonna 2001. Vuonna 2006 hän voitti sekä ECW- että WWE-mestaruudet mutta menetti mestaruusvyöt, kun poliisi oli pysäyttänyt hänet huumeiden hallussapidosta.
Rob Van Dam on näytellyt monessa elokuvassa kuten Wrong side of town - elokuvassa.
Filmografia
220px|right|Rob Van Dam tuulettelemassa.
Valmentajat
Baher Salem, Jonatan Girgis ja Ultimate Warrior
Pont-audemerinspanieli
Pont-audemerinspanieli (Épagneul de Pont-Audemer) on ranskalainen koirarotu.
Ulkonäkö
Kallo on pyöreä, otsapenger loiva, mutta erottuva. Silmät ovat melko pienet, joko pähkinänruskeat tai tumman meripihkan väriset. Korvat ovat pitkät, sileät ja keskipaksut. Kuono on pitkä ja keskiosasta kaareva, kirsu teräväkärkinen ja ruskea. Kaula on hieman kaareva. Rintakehä on leveä ja syvä, selkä joko hieman kaareva tai suora. Raajat ovat melko lyhyet. Häntä on melko suora ja tyvestä paksu; luonnollisesti keskipitkä ja hieman kaartunut. Ranskassa se on perinteisesti typistetty 1/3:aan alkuperäisestä pituudestaan.
Alkuperä
thumb|right|Pont-audemerinspanieli vuodelta 1915, tuolloin nimellä "pont-audemerinsetteri". Rotu on kotoisin Normandian Pont-Audemerista.
Árpád
Unkarilaiset ennen muuttoliikettä
Árpádista kertovat aikalaislähteet poikkeavat jonkin verran toisistaan. Länsieurooppalaisissa aikalaislähteissä Árpádia ei mainita nimeltä ollenkaan. Sen sijaan hänet mainitaan myöhempien unkarilaisten kronikoitsijoiden teoksissa ja aikalaislähteissä Bysantin valtakunnasta. 800-lukuun mennessä alkuperäisiltä kotiseuduiltaan Uralin seuduilta useiden vuosisatojen aikana muuttaneet unkarilaiset asuttivat Eteköz-nimistä aluetta Dneprin tai Donin, sekä alisen Tonavan välillä. Varhaisten muslimitaustaisten lähteiden perusteella unkarilaisia heimoja johti kaksi kuningasta, arvonimiltään kende tai künde ja vähäisempää valtaa käyttänyt gyula. Esimerkiksi kasaareilla oli vastaava järjestelmä. Kuninkuuden kahtiajaosta ei kuitenkaan puhuta sittemmissä unkarilaisissa lähteissä.
Árpád unkarilaisissa lähteissä ja unkarilaisten muuttoliike
thumb|vasen|Árpád yksityiskohdassa [[Árpád Fesztyn maalauksesta 1890-luvulta.]] 1200-luvun paikkeilla kirjoitetun tuntemattoman kirjoittajan unkarilaisen kronikan mukaan Árpádin isä Álmos polveutui hunnien kuningas Attilasta. Kronikoitsijan mukaan unkarilaisilla ei alun perin ollut yhtä kuningasta, vaan unkarilaisten seitsemää heimoa johtivat omat päällikkönsä. Hieman ennen unkarilaisten muuttoliikettä heimojen päälliköt valitsivat Álmosin johtajakseen suorittamalla pakanallisen verivalan. Chronicon Pictum mainitsee hieman epämääräisesti, että Álmos ei voinut muuttaa Karpaattien altaalle, vaan hän kuoli Transilvaniassa. Kuolema saattaa viitata kenden rituaalimurhaan. Kaikki eri unkarilaiset lähteet esittävät sittemmin Árpádin unkarilaisten johtajana näiden muuttaessa Karpaattien altaalle. Bysantin valtakunnan keisari Leo VI solmi unkarilaisten kanssa vuonna 894 liiton bulgaareja vastaan ja ilmeisesti tähän sotaan liittyen unkarilaiset valtasivat Transilvanian ja Tiszan laakson. Unkarilaisten sotiessa muualla Eteköz joutui petšenegien hyökkäyksen kohteeksi, mikä puolestaan käynnisti Árpádin johtaman muuttoliikkeen Karpaattien solien läpi Karpaattien altaaseen vuosina 895–896. Alueella ei ollut unkarilaisten saapuessa pysyviä valtiomuodostelmia, vaan hajanaista slaavi- ja avaariasutusta. Alueelle siirtyneitä unkarilaisia oli eri arvioiden mukaan 250 000–500 000. Unkarissa muuttoliikkeeseen viitataan termillä honfoglalás, eli kotimaan haltuunotto. Termin rauhanomaisuudesta huolimatta valloitukseen lienee liittynyt aseellisia yhteenottoja paikallisia vastaan, mutta valloituksen luonteesta kertovia lähteitä on vain vähän. Unkarilaisissa lähteissä tapahtumat kuvataan sarjana loistavia voittoja paikallisia hallitsijoita vastaan, mutta myöhemmillä kronikoitsijoilla on tuskin ollut todenmukaista käsitystä tilanteesta. Unkarilaisten lähteiden mukaan Árpád kuoli vuonna 907 ja hänet haudattiin nykyisen Budapestin kaupungin alueelle. Árpádin seuraajana mainitaan hänen poikansa Zoltan. Todellisuudessa Árpádin lähimpien seuraajien nimistä ei ole varmuutta ja unkarilaisten ruhtinaan valta heikkeni merkittävästi Árpádin kuoleman jälkeen. Árpádista polveutuvien Unkarin hallitsijoiden asema vakiintui Gézan valtakaudella vuosina 972–997 ja Árpádien hallitsijasuku hallitsi Unkarin kuningaskuntaa sittemmin aina vuoteen 1301 saakka.
Árpád muissa lähteissä
thumb|Árpádin patsas [[Ráckevessa.]] Bysantin valtakunnan keisari Konstantinos VII Porfyrogennetos kertoi teoksessaan Árpádista unkarilaisista lähteistä jonkin verran poikkeavan tarinan. Konstantinos kirjoitti 900-luvulla hänen hovissaan vierailleiden unkarilaisten tarinoiden perusteella. Näihin vieraisiin lukeutui myös Árpádin pojanpoika nimeltä Tormás. Konstantinoksen kuuleman tarinan mukaan Árpád valittiin kuninkaaksi jonkin aikaa ennen muuttoliikettä hänen isänsä Álmosin sijaan, koska tätä pidettiin suuremmassa arvossa. Ruhtinaaksi kohottamiseen liittyi Konstantinoksen tarinan mukaan kilvelle nosto "kasaarien tapaan". Saman lähteen mukaan Árpád oli saanut viisi poikaa, joista kukaan ei enää vuonna 950 ollut elossa, mutta heidän kauttaan Árpádilla oli viisi pojanpoikaa. Länsieurooppalaisissa lähteissä mainitaan "unkarilaisten kuningas" Cussal, jonka baijerilaiset surmasivat vuonna 902 tai 904. Esimerkiksi paljon myöhemmin kirjoittanut Johannes Aventinus mainitsee Cusala-nimisen henkilön unkarilaisten muuttoaallon johtajana. Mahdollisesti sama henkilö mainitaan nimellä Curzan myös unkarilaisessa perinteessä, tosin vain yhtenä unkarilaisten heimojen seitsemästä johtajasta. Joidenkin tutkijoiden mukaan Curzan oli unkarilaisten kende, kun taas Árpád oli gyula.
David Jackson (koripalloilija)
David Jackson (s. 20. elokuuta 1988 Redondo Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelaa ominaisimmillaan joko pienenä laitahyökkääjänä tai isona laitahyökkääjänä. Yhdysvaltalaisessa Pennsylvanian osavaltionyliopistossa neljä kautta pelannut Jackson on pelannut ammattilaisena Suomessa, Portugalissa ja Islannissa.
Pelaajaura
Jackson pelasi vuosina 2007–2011 neljä kautta Pennsylvanian osavaltionyliopistossa, joka pelasi laadukkaassa Big 10 -konferenssissa. Jacksonin tehtävä oli usein puolustaa vastustajan parhaita pelaajia. Hän pelasi viimeisellä yliopistokaudellaan joukkueen avausviisikossa tehden 9,9 pistettä ja ottaen 4,5 levypalloa ottelua kohden.
Kaudeksi 2011–2012 Jackson siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan: hän pelasi Portugalin pääsarjaa Barreirense Basketissa 12,0 pisteen ja 5,3 levypallon keskiarvoilla. Seuraavaksi kaudeksi Jackson siirtyi Islantiin Thor Thorlin joukkueeseen, jossa hän oli Islannin pääsarjan kuudenneksi paras pistemies. Jackson otti Islannissa 8,5 levypalloa ottelua kohden ja onnistui kolmen pisteen heitoissaan 49,1 prosentin tarkkuudella. Kauden 2013–2014 Jackson oli pelaamatta, ja kesällä 2014 hän pelasi Pittsburghin kaupunkisarjassa. Jacksonin agentti halusi Pyrinnön päävalmentaja Pieti Poikolan mukaan tämän pääsevän hyvämaineiseen ja laadukkaasti harjoittelevaan organisaatioon, ja syyskuussa 2014 Jackson teki vuoden pelaajasopimuksen suomalaisen Tampereen Pyrinnön kanssa. Jackson pelasi pääasiassa Pyrinnön reservijoukkueessa mutta myös seuran edustusjoukkueessa Baltian liigassa.
Yksityiselämä
Jacksonilla on yksi velipuoli, pitkään NBA:ssa pelannut Amir Johnson, ja neljä siskoa. Hänen isänsä Ray Mosby pelasi koripalloa yliopistossa, ja äiti Andrea Jackson pelasi lentopalloa ja kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen, joka boikotoi Moskovan olympiakisoja vuonna 1980.
Aleksanteri-mosaiikki
Aleksanteri-mosaiikki on Pompeijista Italiasta löydetty Makedonian kuningas Aleksanteri Suurta ja Persian kuningas Dareios III:ta taistelukohtauksessa esittävä suurikokoinen mosaiikki. Mosaiikki löydettiin Vesuviuksen purkauksen alle vuonna 79 jaa. jääneen aristokraatin talon raunioista vuonna 1831. Aleksanteri-mosaiikki on yksi tunnetuimmista Aleksanteria esittävistä roomalaisajan taideteoksista. Nykyisin sitä säilytetään Napolin kansallismuseolla.
Mosaiikin aihe
thumb|vasen|Aleksanteri Suuri mosaiikin yksityiskohdassa. thumb|vasen|Dareios III. Lattiamosaiikin koko on noin 2,7 x 5,1 metriä. Mosaiikki on peräisin 100-luvulta eaa. ja se on todennäköisesti kopio 300-luvulla eaa. tehdystä seinämaalauksesta. Mosaiikin tekoon käytetty tekniikka on nimeltään opus vermiculatum, jossa mosaiikin tekijä käyttää hyvin pieniä paloja (tessera). Mosaiikin tekijä voi näin kuvata hyvin tarkasti valaistusta tai värin muuttumista ja esittää esimerkiksi kasvojen tai haarniskojen yksityiskohtia.
Mosaiikin aihe on Aleksanteri Suuren ja Dareios III:n kohtaaminen joko Issoksen tai Gaugamelan taistelussa. Molemmat hallitsijat johtivat omia joukkojaan molemmissa taisteluissa, jotka päättyivät Aleksanterin voittoon. Mosaiikissa Aleksanteri ja Dareios on kuvattu taistelukohtauksessa. Antiikin historioitsijat ovat kuvailleet Aleksanterin tavoitelleen eeppistä kaksintaistelua Dareioksen kanssa. Mosaiikin kohtauksessa Aleksanteri taistelee ilman kypärää johtaen makedonialaista ratsuväkeä surmaten persialaisen ylimyksen keihäällään. Persialainen ylimys uhraa itsensä suojellen hallitsijaansa omalla ruumiillaan, kun taas hänen vieressään oleva persialainen sotyilas tarjoaa hallitsijalle omaa hevostaan. Dareios esitetään puolestaan pelokkaana vetäytymiskäskyä vaununajajalleen antaen. Taistelutantereella on rikkoutuneita aseita ja persialaiset sotilaat on kuvattu epätoivoisin ilmein. Sodan kauhuja ilmentää kuolevien persialasiten ja heidän ratsujensa tuska.
Mosaiikin historia
Mosaiikki löydettiin kaivauksissa vuonna 1831 ja se on yksi tunnetuimmista roomalaisajan Aleksanteria esittävistä teoksita. Nykyisin se on esillä Napolin kansallismuseolla.
Plácido Domingo
pienoiskuva|upright|Placido Domingo 2014 Plácido Domingo (s. 21. tammikuuta 1941 Madrid, Espanja) on espanjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Hän aloitti uransa baritonina, mutta teki aktiiviuransa tenorina. Hän on eläkkeelle jäätyään jälleen esiintynyt baritonirooleissa. Domingo on laulanut muun muassa ranskan-, saksan- ja italiankielisiä oopperoita. Hän on opiskellut orkesterinjohtoa ja työskennellyt kapellimestarina.
Domingo syntyi Madridissa, mutta muutti lapsena perheensä kanssaMeksikoon, jossa hän alkoi opiskella pianonsoittoa ja orkesterinjohtamista. Perheellä oli zarzuelateatteri. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa oopperalaulajana vuonna 1959 Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto, ja 1961 hän sai laulaa pääroolin Verdin oopperassa La Traviata. Yksi Domingon tunnetuimmista rooleista on Verdin Otellon nimirooli. Domingo toimi vuodesta 1996 Washingtonin oopperan johtajana eikä tehnyt enää vuonna 2011 sopimusta uudelle kaudelle.
Domingo esiintyi yhteiskonserteissa Luciano Pavarottin ja José Carreraksen kanssa Kolme tenoria -nimellä 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa. Domingo palkittiin 20. helmikuuta 2009 ruotsalaisella miljoonan dollarin arvoisella Birgit Nilsson -palkinnolla. Domingo on myöhemmällä urallaan toiminut myös kapellimestarina.
Domingolta poistettiin vuonna 2010 paksusuolen syöpä.
Montañés (1794)
Montañés oli Espanjan laivaston vuonna 1794 vesille laskettu 74-tykkinen Montañés-luokan kaksikantinen linjalaiva.
Valmistus
José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus perustui San Ildefonso -luokasta saatuihin kokemuksiin, mutta Retamosa lisäsi alusten kelluvuutta. Alus tilattiin Ferrolista ja siihen käytetyt varat luovutti Cantabrian väesto. Alus laskettiin vesille toukokuussa 1794 ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna. Aluksen kuparoitu pohja mahdollisti suuremman nopeuden kuin muilla aikakauden aluksilla alusken saavuttaessa myötätuuleen jopa 14 solmun ja vastatuulen kahdeksan solmun nopeuden.
Palvelus
Alus taisteli vuonna 1795 Ranskan laivaston kahdeksan linjalaivan ja kahden fregatin osastoa vastaan San Feliu de Guíxolin lahdella. Alus kykeni vetäytymään suuremman nopeutensa turvin rannikkopattereiden suojaan pakottaen ranskalaiset irtautumaan taistelusta.
Kesäkuussa 1805 aluksen päälliköksi tuli Francisco Alcedo ja alus liitettiin Alcalá Galdianon osastoon suojaamaan Cádizia mahdolliselta Britannian kuninkaallisen laivaston hyökkäykseltä. Trafalgarin taistelussa alus kuului Gravinan laivueen toiseen divisioonaan. Alcedo ja hänen sijaisensa Antonio Castaños saivat surmansa, jolloin aluksen päällikkyys siirtyi luutnantti Joaquin Gutiérrez de Rubalcavalle. Kaikkiaan aluksella sai surmansa 20 ja haavoittui 29 miehistönjäsentä. Alus valtasi takaisin Santa Anan ja Neptunon palaten Cádiziin yöllä 21. lokakuuta.
Alus osallistui 14. heinäkuuta 1808 päällikkönään José Quevedo Cádizissa Rosityn laivueen valtaukseen. Alus teki matkoja Kanarialle, Baleaareille ja Havannaan ennen kuin se tuhoutui myrskyssä 10. maaliskuuta 1810.
Maksapaise
Maksapaise (abscessus hepatis) on maksassa sijaitseva märkäpesäke. Arviolta 8–15 ihmistä 100 000:sta saa joskus elämässään maksapaiseen. Maksapaise johtaa joskus kuolemaan, mutta se voidaan hoitaa muun muassa leikkauksella. Maksapaiseen syitä ei juuri tunneta, mutta diabeetikoilla on muita suurempi riski saada sellainen. Sairauden oireita ovat kuume, kipu ja joskus painon väheneminen.
Sieppomonarkit
Sieppomonarkit (Stenostiridae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon taksonominen asema on osittain epäselvä. DNA-tutkimusten perusteella siihen on liitetty lajeja, jotka ovat aikaisemmin kuuluneet sieppojen, kerttujen, monarkkien, ja viuhkojen (viuhkamonarkkien) heimoihin. Sieppomonarkkilajeja tavataan Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta ja Kaakkois-Aaiasta. Useat heimon lajeista ovat värikkäitä ja ne elävät pensaikoissa ja metsissä. Niiden ravintoa ovat hyönteiset.
BirdLifen luokituksen mukaan sieppomonarkkeihin kuuluu 4 sukua ja 9 lajia.
Janne Lehtinen (muusikko)
Janne Lehtinen (s. 9. lokakuuta 1974) on suomalainen muusikko ja laulaja. Hänet tunnetaan mm. Mummypowder-orkesterin säveltäjä-kitaristi-laulajana, Treeball-yhtyeen rumpalina ja Astrid Swanin taustayhtyeen basistina.
Janne Lehtinen on vieraillut kosketinsoittajana Apulanta-yhtyeen levyllä Plastik ja laulajana Hypnomen-yhtyeen levyllä Crystal Skies sekä soittanut koskettimia The Duplo! -yhtyeessä.
Hepatomegalia
pienoiskuva|Tietokonetomografiakuva laajenneesta maksasta.|alt= Hepatomegalia tarkoittaa maksan suurenemista. Sen yleisin aiheuttaja on rasvamaksa. Rasvamaksassa maksaan kertyy rasvaa ja sen paino voi nousta normaalista 1–1,4 kilogrammasta jopa 4–6 kilogrammaan. Rasvamaksan yleisimmät syyt ovat alkoholi, ylipaino ja diabetes.
Hepatosplenomegaliasta kärsivällä myös perna on epätavallisen suuri.
Ville Repo
Ville Olavi Repo (5. elokuuta 1929 Sortavala – 20. huhtikuuta 2000 Espoo) oli suomalainen kustannusjohtaja, kirjailija ja kääntäjä. Yleisradion entinen pääjohtaja Eino S. Repo oli hänen vanhempi veljensä. Ville Repo oli naimisissa vuodesta 1954 kasvatustieteen maisteri Emmi Inkeri Wariksen kanssa, jonka isä oli professori Heikki Waris.
Revon vanhemmat olivat metsäkasööri, konttorinjohtaja, lehden toimittaja, maallikkosaarnaaja Vihtori Repo (Wiktor Repolainen, 1878–1929) ja Hilja Iina Krank (1886–1973). Hän pääsi ylioppilaaksi 1947 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1953. Repo teki opintomatkat Yhdysvaltoihin 1948–1949 ja 1954–1955.
Ville Repo toimi Gummeruksen kirjallisena johtajana 1957–1963 ja Weilin+Göösin kirjallisena johtajana sekä kirjankustannustoiminnan johtajana 1963–1987.
Ville Repo tunnetaan osallistumisestaan 1960-luvun alun kirjasotiin sekä tulevan menestyskirjailijan Kalle Päätalon löytäjänä. Päätalon ensimmäinen romaanikäsikirjoitus oli ehtinyt kiertää kaikki suuret suomalaiset kustantajat ennen kuin se saapui 1957 Gummerukselle. Repo huomasi Päätalon kertojanlahjat käsikirjoituksen puutteista huolimatta. Repo ja Päätalo muokkasivat tämän jälkeen käsikirjoitusta ja se ilmestyi kirjana syksyllä 1958 nimellä Ihmisiä telineillä. Kirja oli välitön menestys, ja siitä alkoi Päätalon yli 40 vuotta kestänyt yhteistyö Gummeruksen kanssa.
Toukokuussa 1962 Gummeruksen kustantama ja Pentti Saarikosken kääntämä Henry Millerin romaani Kravun kääntöpiiri määrättiin takavarikoitavaksi sen saatua epäsiveellisten julkaisujen valvontalautakunnan kielteisen lausunnon. Gummeruksen toimitusjohtaja Mauno Salojärvi tuomittiin 3. heinäkuuta 1962 Jyväskylän raastuvanoikeudessa epäsiveellisten julkaisujen levittämisestä annetun lain 1 pykälän 1 momentin nojalla sakkoihin ja Kravun kääntöpiirin jäljellä ollut painos takavarikoitiin hävitettäväksi. Oikeudessa läsnä ollut Pentti Saarikoski puhkesi tämän tuomion kuultuaan kättentaputuksiin ja sai sakot oikeuden häpäisystä. Teos julkaistiin vuonna 1970 uudelleen ilman ongelmia yhteiskunnallisten asenteiden muututtua. Vuonna 1997 kirjasta ilmestyi 7. painos, jossa on mukana liitteenä Pentti Saarikosken ja Ville Revon välistä kirjeenvaihtoa kirjasodan ajalta.
Ville Repo oli tunnettu amerikkalaisen runouden asiantuntijana. Hän toimi myös kääntäjänä ja suomensi muun muassa yhteistyössä Kersti Juvan kanssa A. A. Milnen Nalle Puh -kirjoja.
Rodez
Rodez on kunta ja kaupunki Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Rodez on Aveyronin departementin pääkaupunki. Siellä on arviolta 23 741 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 11,18 neliökilometriä. Keltit perustivat kaupungin 400-luvulla eaa.
Rodezia palvelee kansainvälinen lentoasema Aéroport international de Rodez. Lentoasema sijaitsee Rodezin lähettyvillä Salles-la-Sourcen kunnassa.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Rodezin katedraali (Cathédrale Notre-Dame de Rodez)
Alberto Alvarado Morín
Jesús Alberto Alvarado Morín (s. 4. lokakuuta 1988, Múzquiz, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Veikkausliigan FC Hakassa. Morín on pelannut Suomessa myös FF Jaron ja AC Oulun riveissä sekä Moldovan liigassa Zaria Bălțissa.
Seurajoukkueet
Alvarado Morín pelasi kotimaassaan Meksikossa kolmannella sarjatasolla Real Saltillo ja Potros UAEM:n riveissä kausina 2008–2015.