cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sly 3: Konnien kunnia
Varkaan kunnia
Pelin päätteeksi nähdään vielä kertomus siitä, mitä Dimitri, Pandakunkku, Guru ja Murray päättivät tehdä jengin hajottua. Lisäksi Bentley ja Penelope rakentavat jengille holvin, ja alkavat rakentavat rakentaa aikakonetta. Lopputekstien jälkeen nähdään vielä lyhyt pätkä, jossa Bentley havaitsee radiokiikareillaan Slyn ja Carmelitan parvekkeella. Äkkinäisesti Sly kääntää päätään ja iskee silmäänsä Bentleylle.
Suomenkielinen versio
Sly 2:n ja Sly 3:n dubbaukset tuotti Oy PVP Voice Ab (Pauli Virta Productions).
HMS Endurance (A171, 1991)
HMS Endurance (viirinumero A171) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1991-2008 palveluksessa ollut 1A1-luokan jäänmurtaja.
Hankinta
Alus valmistui vuonna 1990 norjalaiselta Ulstein Hatlon telakalta Rieber Shippingille nimellä MV Polar Circle. Britannian kuninkaallinen laivasto vuokrasi 21. marraskuuta 1991 aluksen kahdeksaksi kuukaudeksi nimettynä HMS Polar Circleksi. Laivasto osti 9. lokakuuta 1992 aluksen ja nimesi sen HMS Enduranceksi. Aluksen tehtävänä oli tukea kesäisin Britannian Etelänavan tutkimusta sekä Falklandinsaarten hallintoa.
Palvelus
Endurance vieraili vuosina 1997 sekä 2002 Buenos Airesissa. Alus kuljetti kuningatar Elisabet II:ta ja hänen aviomiestään prinssi Philipiä Trafalgarin taistelun 200-vuotisjuhlallisuuksien laivastokatselmuksessa.
Tammikuussa 2006 peräsimessä ilmenneiden ongelmien vuoksi alus jouduttiin siirtämään Puerto Belgranoon telakalle, missä se oli kolme kuukautta töiden viivästyessä. Alus palasi huhtikuussa Lissabonin kautta Portsmouthiin, jossa se siirrettiin kuivatelakalle tarkastettavaksi.
Joulukuussa 2008 alus oli lähellä uppoamista saatuaan vuodon. Alus pysähtyi, kun se menetti konetehonsa konehuoneen täytyttyä vedellä. Chileläinen hinaaja hinasi aluksen Punta Arenasiin. Tutkimusten jälkeen aluksen korjaamisen todettiin olevan erittäin kallista. MV Target kuljetti aluksen Portsmouthiin, jonne ne saapuivat 8. huhtikuuta 2009.
Laivasto ilmoitti 22. maaliskuuta 2011 vuokraavansa kolmeksi vuodeksi MV Polarbjørnin, joka nimettäisiin HMS Protectoriksi. Tuona aikana tehtäisiin lopullinen päätös Endurancen kohtalosta.
Luxemburgin filharmoninen orkesteri
Luxemburgin filharmoninen orkesteri (entinen RTL-sinfoniaorkesteri) on vuonna 1933 perustettu Luxemburgissa toimiva orkesteri. Se oli alun perin yksityisesti johdettu radion orkesteri, mutta siirtyi valtion Henri Pensis -säätiön kautta johtamaksi vuonna 1996. Orkesterin pääkapellimestareina toimivat pitkään Henri Pensis, Louis de Froment ja Leopold Hager. Vuosina 1997–2000 musiikillisena johtajana oli David Shallon, ja syyskuussa 2002 pääkapellimestariksi ja musiikilliseksi johtajaksi tuli brittiläinen Bramwell Tovey. Hänen kaudellaan säännöllisesti vierailevana kapellimestarina toimi Emmanuel Krivine, jonka ilmoitettiin joulukuussa 2005 tulevan Toveyn seuraajaksi.
Loru sorbusten herrasta
Loru sorbusten herrasta (Bored of the Rings) on Henry N. Beardin ja Douglas C. Kenneyn kirjoittama ja englanniksi vuonna 1969 ilmestynyt parodia J. R. R. Tolkienin fantasiaromaanista Taru sormusten herrasta.
Parodia noudattelee alkuperäisen tarinan rakennetta, mukaan lukien prologi, runot ja laulut, sekä vääristää joitakin Tolkienin esittämiä vakavia asioita (kuten "Hän olisi voinut tappaa Kolkkaajan siihen paikkaan, mutta sääli pidätteli hänen kättään. On sääli, että panokseni loppuivat, hän ajatteli samalla, kun jatkoi matkaa tunnelia ylös...").
Tausta
Kirjoittajat Beard ja Kenney tekivät myös Harvard Lampoon -lehteä, joka kehittyi myöhemmin National Lampoon -brändiksi, ja kirjan myöhemmissä englanninkielisissä painoksissa Harvard Lampoon -nimeä käytettiin tekijöiden nimien paikalla.
Kirjan alkuperäinen nimi Bored of the Rings ("kyllästynyt sormuksiin") ivailee Tolkienin saamaa laajaa kulttisuosiota 1960-luvun Yhdysvalloissa.
Suomennos
Kirja ilmestyi Suomessa Pekka Markkulan suomentamana ja Soundi-lehden kustantamana vuonna 1983, mutta ei ilmestyessään saanut juurikaan huomiota. Ajan mittaan se kuitenkin saavutti kulttisuosion, jonka yhtenä syynä olivat kirjaan mieltyneet roolipeliharrastajat. Tämän suosion ilmentymiä oli Niilo Paasivirran roolipeliparodia nimeltään "Ala-Keski-Maa Roolipeli" eli "LMERP". Suurin osa kirjastokappaleista jouduttiin ajan myötä poistamaan kokoelmista kuluneisuuden vuoksi tai ne varastettiin, ja kirja harvinaistui.
2000-luvun alussa Peter Jacksonin Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogia nosti Tolkien-ilmiön jälleen pinnalle, ja myös uusien kirjajulkaisujen tilaus kasvoi. Niinpä Kustannusosakeyhtiö Nemo julkaisi Lorun sorbusten herrasta uutena suomenkielisenä laitoksena vuonna 2002.
Pekka Markkula uudisti suomennoksessaan alkuteoksen hippiliikkeeseen ja muuhun 1960-luvun nuorisokulttuuriin viittaavat vitsit ja nimenväännökset 1980-lukulaiseen punkin ja uuden aallon mukaiseen muotoon.
Suomennosnimessä mainittu Sorbus oli Altian tuottama halpa, pihlajanmarjalla maustettu väkevä viini.
Hahmot
Taru sormusten herrasta -kirjan nimistä tehtyjä väännöksiä (alkuperäinen vasemmalla) ovat muun muassa:
Paikat
Kirjassa esiintyy myös väännöksiä Keski-Maan paikannimistä (alkuperäinen vasemmalla) muun muassa:
Stefan Löfven
Kjell Stefan Löfven (oik. Löfvén, s. 21. heinäkuuta 1957 Tukholma) on Ruotsin entinen pääministeri, entinen sosiaalidemokraattien puheenjohtaja ja entinen ammattiyhdistysjohtaja. Löfven toimi pääministerinä vuosina 2014–2021.
Perhe, yksityiselämä ja koulutus
Stefan Löfven syntyi Tukholmassa, mutta tuli alle yksivuotiaana kasvattilapseksi Melanderin perheeseen Sollefteån kuntaan, kun hänen äitinsä ei pystynyt pitämään molempia lapsiaan. Löfven tapasi biologisen äitinsä Margaretan ja veljensä Ulfin ensimmäisen kerran 22-vuotiaana.
Sukunimensä Löfven kirjoittaa ilman aksenttimerkkiä, vaikka virallisesti sukunimessä on é. Hän on yrittänyt muuttaa virallista kirjoitusasua, mutta Ruotsin väestörekisteri on hylännyt muutoshakemuksen.
Löfven meni naimisiin nykyisen puolisonsa Ullan kanssa marraskuussa 2003. Pari oli tavannut toisensa töiden kautta, ja tuolloin Ulla oli vielä naimisissa. Löfvenillä ei ole omia lapsia, mutta hänen puolisollaan on kaksi lasta aiemmasta liitosta.
Koulutukseltaan Löfven on hitsaaja.
Sosiaalidemokraattien puheenjohtajana
Löfvenin valinta perustui siihen, että hänen arvioitiin pystyvän yhdistämään oikeisto- ja vasemmistodemareihin jakautuneen puolueen. Hänellä ei ollut tuolloin aiempaa taustaa politiikassa, mutta hän on pystynyt uudistamaan IF Metallin. Häntä pidetään rauhallisena ja tasapainoisena hahmona. Ydinvoimaa, jopa lisärakentamista, voimakkaasti kannattanut Löfven on vaimentanut mielipiteitään siirryttyään puolueen puheenjohtajaksi.
Ensimmäinen hallitus 2014–2019
Vuoden 2014 valtiopäivävaalien jälkeen Löfven valittiin Ruotsin uudeksi pääministeriksi. Hänen johtamansa sosiaalidemokraattien ja ympäristöpuolueen muodostama vähemmistöhallitus astui virkaansa 3. lokakuuta 2014.
Löfvenin johtama hallitus hävisi budjettiäänestyksessä joulukuun 2014 alussa ruotsidemokraattien äänestettyä opposition porvaripuolueiden budjettiesityksen puolesta. Samana päivänä Löfven ilmoitti uusista vaaleista, jotka oli tarkoitus järjestää 22. maaliskuuta 2015. Muodollinen päätös uusista vaaleista oli tarkoitus tehdä 30. joulukuuta.
Uusintavaalien peruuntumisesta ilmoitettiin 27. joulukuuta Löfvenin punavihreän hallituksen ja opposition porvaripuolueiden päästyä sopuun budjetista. Sopimuksen mukaan hallituksen oli noudatettava opposition budjettia seuraavana vuonna, mutta siihen voitaisiin tehdä muutoksia keväällä. Porvariblokki lupasi olla vastustamatta hallituksen antamia esityksiä myöhemmin keväällä. Puolueiden tekemän ns. ”joulukuun sopimuksen” oli tarkoitus olla voimassa vuoteen 2022 saakka. Mielipidemittausten mukaan uudet vaalit eivät olisi muuttaneet poliittista tilannetta.
Vuoden 2018 valtiopäivävaalien jälkeen Löfvenin ensimmäinen hallitus jatkoi toimitusministeristönä (övergångsregering) pitkittyneiden hallitusneuvotteluiden vuoksi tammikuun 2019 loppupuolelle asti.
Toinen hallitus 2019–2021
Löfven valittiin jatkokaudelle pääministeriksi vasta tammikuussa 2019 ennätyspitkien, yli neljän kuukauden pituisten hallitusneuvottelujen jälkeen. Pitkittyneet hallitusneuvottelut olivat seurausta syyskuun valtiopäivävaalien tuloksesta, jossa perinteiset punavihreä blokki tai oikeistoallianssi eivät kumpikaan voineet muodostaa yksin ehdotonta enemmistöä. Lopulta Löfven muodosti hallituksensa edelleen ympäristöpuolueen kanssa mutta vasemmistopuolueen lisäksi myös oikeistoallianssiin kuuluneiden keskustan ja liberaalien tuella.
Löfvenin toinen hallitus kaatui opposition välikysymykseen 21. kesäkuuta 2021. Epäluottamusäänestyksen taustalla oli kiista Ruotsin tiukasti säänneltyjen vuokramarkkinoiden avaamista markkinaehtoiselle hinnoittelulle, mikä oli kynnyskysymys vasemmistopuolueen tuelle. Löfven ilmoitti erostaan 28. kesäkuuta 2021. Hän jatkoi toimitusministeristön pääministerinä siihen asti, kunnes uusi hallitus aloitti 9. heinäkuuta.
Kolmas hallitus 2021
Löfvenin II hallituksen kaaduttua puhemies Andreas Norlén nimitti Löfvenin uudelleen hallitustunnustelijaksi, ja 7. heinäkuuta 2021 valtiopäivät valitsi hänet uudeksi pääministeriksi. Sosiaalidemokraattien ja ympäristöpuolueen muodotsama Löfvenin III hallitus aloitti toimintansa 9. heinäkuuta ilman muutoksia ministerinimissä.
Halloween 4
Halloween 4 (Halloween 4: The Return of Michael Myers) on vuonna 1988 valmistunut Halloween-sarjan neljäs elokuva, jonka ohjauksesta vastasi Dwight H. Little. Elokuva ilmestyi kymmenen vuotta John Carpenterin ohjaaman Halloween – naamioiden yön jälkeen ja tarinallisesti se sijoittuu Halloween II – tappajan paluun jälkeen sivuttamalla Halloween III – pahuuden yön tapahtumat ja palauttaen kakkosessa viimeksi esiintyneen sarjamurhaajan Michael Myersin takaisin. Kyseessä on sarjan ensimmäinen osa, jonka tuotannossa Halloween-elokuvasarjan luoneet John Carpenter ja Debra Hill eivät olleet mukana.
Tarina
Siitä on kymmenen vuotta kun murhanhimoinen Michael Myers sai aikaan verisen teurastuksen Haddonfieldin pikkukaupungissa. Siitä lähtien hän on ollut lukkojen takana suljetussa hoitolassa. Uuden lain velvoittamana potilaat on siirrettävä avoimeen hoitolaan. Kun tohtori Loomis saa tästä tiedon, hän kiirehtii sairaalaan, mutta saapuu liian myöhään: Michael Myers on vapaa jälleen ja hän on jo matkalla Haddonfieldiin, ja tällä kertaa Michael Myersin kohteena on hänen sisarentyttärensä Jamie Lloyd.
Loomis ottaa välittömästi suunnakseen Haddonfieldin. Hän menee paikallisen sheriffin puheille ja käskee tätä julistamaan ulkonaliikkumiskiellon. Loomis ja sheriffi etsivät käsiinsä Jamien ja tämän siskopuolen Rachelin ja menevät turvaan sheriffin kotiin odottaen kansalliskaartin apua. Myöhemmin Loomis ja sheriffi päättävät lähteä etsimään Myersia, mutta Myers pääsee sisään rakennukseen ja aloittaa teurastuksen. Jamie pääsee pakoon ja törmää Loomisiin. He piiloutuvat koulurakennukseen, mutta Myers löytää heidät ja paiskaa Loomisin ulos ikkunasta. Michael tarraa Jamien jalkaan ja on juuri tappamassa tämän, kunnes Rachel tulee hätiin ja sumuttaa Michaelia vaahtosammuttimella. Paikalliset juopot tulevat hätiin ja vievät Jamien ja Rachelin pois kaupungista autollaan. Myers on kuitenkin koko ajan ollut auton alla piilossa ja hän tappaa miehet. Rachel painaa jarrun pohjaan ja Myers lentää auton katolta, jonka jälkeen Rachel ajaa tämän päälle. Samaan aikaan Loomis ja poliisit saapuvat paikalle. Michaelia ammutaan ja hän putoaa maassa olevaan kuoppaan, jonne hänen oletetaan kuolleen.
Johan Kvarnström
Johan Birger Matias Kvarnström (s. 27. maaliskuuta 1986 Tammisaari ) on suomalainen päätoimittaja. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri, valmistunut Åbo Akademista. Hänet valittiin kansanedustajaksi (SDP) vuonna 2019.
Kvarnström toimii eduskunnan liikenne- ja viestintävaliokunnan sekä ympäristövaliokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimii sivistysvaliokunnan varajäsenä. Hän on Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan varajäsen.
Kvarnström on toiminut Raaseporin kuntapolitiikassa kaupunginvaltuutettuna ja on sivistyslautakunnan varapuheenjohtaja ja kaavoituslautakunnan jäsen. Rap-musiikkia hän on tehnyt nimellä Qruu. Hän on ollut Arbetarbladetin päätoimittaja maaliskuusta 2017.
Kvarnström on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Etninen konflikti
Useat teoriat etnisistä konflikteista ovat peräisin eri tieteenaloilta ja saaneet alkunsa muun muassa modernisaation aikana.
Vladimir Osetškin
Vladimir Valerjevitš Osetškin (s. 14. kesäkuuta 1981) on Ranskassa asuva venäläinen aktivisti. Hän ylläpitää Gulagu.net-sivustoa, jonka kertoo perustaneensa 2011. Osetškin pakeni 2015 Venäjältä Ranskaan.
Gulagu.net on julkaisee raportteja väärinkäytöksistä Venäjän tutkintavankiloissa, vankiloissa ja muissa rangaistuslaitoksissa.
Osetškinin siirtyi ulkomaille 2015 kun häntä syytettiin petoksista. Osetškin ja muut olivat myyneet vangien omaisille vakuutuksia moskovalaisen vakuutusyhtiön kautta. Kaiken kaikkiaan asianomaisia on 19 ja petoksilla saatu 1,5 miljoonan ruplan tulot. Osetškinistä annettiin pidätysmääräys vuonna 2020.
Osetškin on sittemmin ollut laajasti esillä länsimediassa. CNN:n haastattelussa Osetškin kertoo että on hakenut turvapaikkaa Ranskasta ja lasertähtäimellä varustautunut palkkamurhaaja on jahdannut häntä ja hänen perhettään syyskuussa 2022 perheen maatessa lattialla suojassa poliisien tuloon asti. Ylen versiossa tapahtuneesta salamurhaaja erehtyi ampumaan huoneeseen tullutta poliisia. Euronewsin versiossa taas Osetškin kertoo nähneensä punaisen pisteen seinällä ja kuulleensa lähistöltä laukauksia. Ranskan viranomaisten kerrotaan tutkivan Osetškinia kohtaan tehtyjä uhkauksia, muttei uskovan salamurhateoriaan.
Osetškinillä on myös ollut yhteyksiä Norjaan loikanneeseen palkkasotilasyhtiö Wagnerin taistelijaksi itseään nimittävään Andrei Medvedeviin ja hän on julkaissut tämän viestejä.
Natural Selection
Natural Selection on modifikaatio Half-Life -videopelille, joka on yhdistelmä ensimmäisen persoonan ammuntapeliä ja strategiapeliä. Pelin on alun perin kehittänyt Charlie Cleveland. Nykyisin peliä ylläpitää hänen perustamansa yhtiö Unknown Worlds Entertainment. Natural Selectionin ensimmäinen versio julkaistiin vuoden 2002 lopulla, ja on tällä hetkellä versiossa 3.2.
Emmanuel Krivine
Emmanuel Krivine (s. 1947 Grenoble) on ranskalainen kapellimestari. Hän sai vuonna 2005 nimityksen Luxemburgin filharmonisen orkesterin musiikilliseksi johtajaksi Bramwell Toveyn tilalle. Ennen tätä nimitystä Krivine oli jo johtanut Luxemburgin filharmonista orkesteria vierailevana kapellimestarina 23 kertaa.
Krivine kouluttautui aluksi viulistiksi ja teki ammattimaisen debyyttinsä solistina teini-iässään. Tavattuaan kapellimestari Karl Böhmin hän siirsi uransa painopisteen kohti orkesterinjohtoa. Vuosina 1976–83 hän oli pysyvä vieraileva kapellimestari Orchestre Philharmonique de Radio Francessa, ja hän oli Orchestre National de Lyonin musiikillinen johtaja vuosina 1987–2000. Hän on myös johtanut vierailijana Lontoon sinfoniaorkesteria, Bostonin sinfoniaorkesteria, Concertgebouw-orkesteria ja Los Angelesin filharmonikkoja. Hän perusti La Chambre Philharmoniquen.
Louis van Gaal
Hän on valmentanut yli 30 vuotta kestäneellä urallaan muun muassa Ajaxia, Barcelonaa, AZ Alkmaaria, Bayern Müncheniä, Alankomaiden maajoukkuetta sekä Manchester Unitedia.
Ura
Pelaajaurallaan van Gaal pelasi FC Antwerpenissä, Stormvogels Telstarissa, Sparta Rotterdamissa ja AZ Alkmaarissa.
Vuonna 1986 hän aloitti valmennusuransa AZ Alkmaarin apulaisvalmentajana. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi AFC Ajaxiin Leo Beenhakkerin apulaiseksi. Kun Beenhakker lähti seurasta vuonna 1991 nousi van Gaal päävalmentajaksi. Hänen valmentajakaudellaan vuosina 1991–1997 Ajax saavutti huomattavaa menestystä: se voitti kolme kertaa Alankomaiden mestaruuden (1994–1996), cup-mestaruuden 1993 ja Alankomaiden supercupin 1993 ja 1995. Kansainvälisillä kentillä Ajax voitti UEFA Cupin vuonna 1992 ja Mestarien liigan vuonna 1995. Myöhemmin vuonna 1995 Ajax voitti vielä brasilialaisen Grêmion Toyota Cupissa. Vuonna 1996 Ajax sijoittui Mestarien liigassa toiseksi.
Vuonna 1997 van Gaal siirtyi FC Barcelonan peräsimeen ja johdatti katalonialaisseurat kahteen liigamestaruuteen. Huolimatta menestyksestä hän joutui suuren kritiikin kohteeksi, lähti seurasta kolmen kauden jälkeen ja ryhtyi valmentamaan Alankomaiden maajoukkuetta. Van Gaalin alaisuudessa maajoukkue ei selviytynyt 2002 MM-kisoihin ja hänet korvattiin Dick Advocaatilla.
Maajoukkueflopin jälkeen van Gaal palasi vielä FC Barcelonaan, mutta tällä kertaa pesti kesti vain puolen vuoden ajan. Vuonna 2004 hän palasi Ajaxiin urheilutoimenjohdollisiin tehtäviin, mutta erosi vuoden kuluttua.
Vuonna 2005 hän siirtyi valmentamaan AZ Alkmaaria. Van Gaalin johdolla Alkmaar nousi Alankomaiden jalkapallon huipulle. Kaudella 2006–2007 joukkue taisteli mestaruudesta PSV Eindhovenin ja AFC Ajaxin kanssa johtaen sarjaa tasapistein ennen viimeistä kierrosta. Alkmaar hävisi kuitenkin viimeisellä kierroksella Excelsior Rotterdamille 3–2 ja jäi lopulta kolmanneksi.
Van Gaal valittiin 2007 vuoden valmentajaksi Hollannissa. Rinus Michelsin nimeä kantavaa palkintoa tavoittelivat van Gaalin lisäksi Ronald Koeman (PSV), Henk ten Cate (Ajax) ja Fred Rutten (Twente).
Kausi 2007–2008 sujui AZ:lta huomattavasti edelliskautta heikommin ja joukkue sijoittui Eredivisiessä vasta sijalle 11. Maaliskuussa uutisoitiin, että van Gaal jättää tehtävänsä kauden päätteeksi. Loppujen lopuksi useiden AZ-pelaajien vaateet van Gaalin jatkosta seurassa saivat veteraanivalmentajan pyörtämään päätöksensä eroamisesta. Näin ollen van Gaal jatkoi AZ:n päävalmentajana.
Jatko Alkmaarissa kannatti ja kausi 2008–2009 toi nuorelle joukkueelle jättipotin. Perfektionistina tunnettu van Gaal piiskasi nuoren ryhmänsä loistavaan vireeseen ja kausi päättyi lopulta seurahistorian toiseen mestaruuteen. Mestaruus ratkesi jo ennen päätöskierroksia, kun ero FC Twenteen ja AFC Ajaxiin kasvoi riittävän suureksi. Van Gaal on joukkueen keskuudessa tunnettu erittäin vaativana valmentajana, eikä hänen asemaansa mestaruuden takuumiehenä vähätellä.
Alkmaarissa saavutettu menestys nosti van Gaalin nimen jälleen eurooppalaisseurojen tietoisuuteen. Toukokuun alussa 2009 van Gaal yhdistettiin vahvasti FC Bayern Müncheniin. AZ Alkmaarin seurajohtaja Dirk Scheringa kuitenkin kiisti van Gaalin siirtymisen Bayerniin. Van Gaalilla oli AZ:n kanssa sopimus kauden 2009–2010 loppuun, ja Scheringan mukaan sitä on kunnioitettava. Bayernin lisäksi van Gaal yhdistettiin Belgian maajoukkueeseen.
Lopulta huhumylly sai päätöksensä 13.5., kun Bayern München kertoi van Gaalin olevan seuran uusi päävalmentaja. Ura Bayernissa alkoi hieman takkuillen, mutta syksyn mittaan van Gaalin pelitapa on alkanut istua entistä enemmän runsaasti muutoksia kokeneeseen Bayerniin ja jatkopaikka Mestarien liigassa komealla 1–4 voitolla Juventuksesta oli osoitus tästä.
Joulukuussa 2009 van Gaal valittiin Alankomaiden vuoden valmentajaksi toistamiseen kahden vuoden sisällä.
Kevään 2010 vanhetessa van Gaalin luotsaama Bayern paransi otteitaan kaikilla rintamilla. Se voitti Bundesliigan mestaruuden ja varmisti Saksan tuplamestaruuden voitettuaan SV Werder Bremenin Saksan cupin finaalissa 4–0. Pudotettuaan ranskalaisen Olympique Lyonnais'n Mestarien liigan välierissä yhteismaalein 4–0, oli van Gaalilla mahdollisuudet voittaa Mestarien liiga toisessa seurassa. Tähän temppuun ovat aiemmin kyenneet vain Ottmar Hitzfeld ja Euroopan Cupin aikana Ernst Happel. Finaalissa FC Internazionale Milanon José Mourinho taisteli myös toisesta Mestareiden liigan voitostaan. Internazionale oli lopulta vahvempi maalein 2–0 ja van Gaalin unelma uransa toisesta Mestarien liigan voitosta hautautui. Elokuussa 2010 van Gaal valittiin ensimmäisenä ulkomaalaisena vuoden valmentajaksi Saksassa.
Kaudella 2010–2011 Bayern ei onnistunut taistelemaan Bundesliigan mestaruudesta Borussia Dortmundin karattua jo syyskaudella. Cupissa taival katkesi maaliskuussa välierätappioon Schalkelle ja samoihin aikoihin liigassa kärsitty tappio Hannoverille asetti jo van Gaalin paikan kyseenalaiseksi. Pian näiden otteluiden jälkeen hän ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen. Syyksi van Gaal ilmoitti erimielisyydet seuran asemasta. Seurajohdon kärsivällisyys ei kuitenkaan riittänyt kauden loppuun asti. Bayernin pudottua Mestarien liigan neljännesvälierissä FC Internazionale Milanolle ja Bundesliigassa neljänneksi, sai van Gaal potkut huhtikuussa 2011. Viimeiseksi otteluksi jäi 1–1 tasapeliin päättynyt Baijerin paikallistaisto 1. FC Nürnbergiä vastaan.
Marraskuussa 2011 AFC Ajax uutisoi, että van Gaal palaa seuran palvelukseen. Hän aloittaa heinäkuussa 2012 Ajaxin urheilutoimenjohtajana. Joulukuussa 2011 van Gaal ilmoitti haluavansa viettää enemmän aikaa perheensä kanssa, joten hänen paluunsa Ajaxiin ei toteutunut.
Lopulta van Gaal solmi kaksivuotisen sopimuksen KNVB:n kanssa Alankomaiden maajoukkuevalmentajan tehtävästä. Van Gaalin johdolla Alankomaat selvisi karsintalohkonsa voittajana MM-kisoihin 2014. Lopputurnaus sujui nuorelta joukkueelta erinomaisesti ja avausottelun 5–1-voitto Espanjasta siivitti Alankomaat lopulta mitalipeleihin saakka. Van Gaalin suojatit taipuivat välierissä rangaistuspotkukilpailussa Argentiinalle, mutta päättivät turnauksen pronssiottelussa voittoon kisaisäntä Brasiliasta 3–0.
Toukokuussa 2014 Manchester United ilmoitti tehneensä van Gaalin kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Van Gaalin debyyttikausi ManUssa sujui hieman kangerrellen ja kritiikkiä valmentajaa kohtaan kuului sekä faneilta että entisiltä seuratoimijoilta. Lopulta ManUn kausi Valioliigassa päättyi neljänteen sijaan. Kesällä 2015 van Gaal on saanut kritiikkiä myös pelaajiltaan, kun Víctor Valdésin reservijoukkuekomennuksesta suivaantuneet espanjalaispelaajat arvostelivat van Gaalia. Kohu kariutti myös Pedron suunnitellun siirron ManUn.
Van Gaal ilmoitti lopettavansa valmentajauransa tammikuussa 2017 oltuaan työttömänä toukokuusta 2016 lähtien. Maaliskuussa 2019 van Gaal vahvisti eläköitymisensä ja ilmoitti tv-haastattelussa, ettei ole kiinnostunut myöskään teknisen johtajan tai tv-asiantuntijan tehtävistä.
Elokuussa 2021 van Gaal pyörsi lopettamispäätöksensä ja hänestä tuli kolmannen kerran Alankomaiden maajoukkueen päävalmentaja. Van Gaalin johdolla Alankomaat eteni MM-kisojen 2022 puolivälieriin, joissa putosi Argentiinalle rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Van Gaalin kolmas pesti maajoukkuevalmentajana päättyi Argentiina-otteluun.
Yksityiselämä
Van Gaal on naimisissa toista kertaa. Hän meni naimisiin nuoruuden rakkautensa Fernanda Obbesin kanssa 21-vuotiaana. Heillä on kaksi tytärtä. Avioliitto päättyi Fernandan kuoltua syöpään vuonna 1994. Van Gaal tapasi toisen vaimonsa Truusin pian Fernandan kuoleman jälkeen. Kauan yhdessä asunut pari avioitui vuonna 2008.
Huhtikuussa 2022 van Gaal ilmoitti sairastavansa eturauhassyöpää. Hän ei kertonut aiemmin sairaudestaan maajoukkueen pelaajille, koska hänen omien sanojensa mukaan "se olisi voinut vaikuttaa heidän suorituksiinsa MM-karsinnoissa".
Albatross Island
Albatross Island on Hunter Islandin saariryhmään kuuluva 18 hehtaarin kokoinen saari ja luonnonsuojelualue Bassinsalmella Luoteis-Tasmanian ja King Islandin välissä Australiassa. Tasmanian alkuperäisväestön kielen mukainen nimi on Tangatema.
Saari on yhdessä Black Pyramid Rock -saaren kanssa tärkeää lintualuetta, joka on kuuluisa 5 000 isoalbatrossiparin pesintäalueesta. Alueella pesivien isoalbatrossien määrä kattaa noin 40 prosenttia maailman kaikista isoalbatrosseista.
Eläimistö
Isoalbatrossien lisäksi pesiviin meri- ja rantalintuihin kuuluu sinipingviini, lyhytpyrstöliitäjä, pikkuprioni, keisarilokki, hopealokki ja sysimeriharakka. Siellä pesii yleensä vuosittain yksi valkomerikotkapari. Saarella vierailee säännöllisesti afrikanmerikarhuja ja uudenseelanninmerikarjuja. Matelijoista saarelta löytyy mm. metalliskinkki (Carinascincus metallicus) ja tasmanianpuuskinkki (Carinascincus pretiosus).
Ålands Centralandelslag
Ålands Centralandelslag, ÅCA on vuonna 1921 Jomalassa perustettu ahvenanmaalainen osuuskunta ahvenanmaalaisille osuusmeijereille. Kaikki Ahvenanamaan meijerit fuusioituivat yhdeksi osuusmeijeriksi vuonna 1967. Osuusmeijerin toimii nimellä Ålands centralandelslag ja sen toimipaikka sijaitsee yhä Jomalan kunnassa. Vuodesta 1951 osuuskunta on myös harjoittanut leipomotoimintaa. Leipomo fuusioitui vuonna 1993 leipomoyritys Ämnäs hembagerin kanssa ja sai tuolloin nimen Ålandsbagaren. Vuonna 2006 yrityksessä työskenteli 52 henkilöä.
Nargaroth
pienoiskuva|Nargarothin esitys Phoenix clubilla [[Pietari (kaupunki)|Pietarissa.]]
Nargaroth on saksalainen black metal -yhtye. Rene "Kanwulf" Wagner soittaa tai on soittanut myös useissa muissa yhtyeissä, mm. Torrentissa. Yhtyeessä on vuosien varrella soittanut jäseniä yhtyeistä kuten Judas Iscariot, Maniac Butcher ja Moonblood.
Aleksandrovsk
Aleksandrovsk on:
Petriikka
Petriikka on suomenkielinen naisen etunimi. Se liittyy läheisesti nimeen Petri.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on syyskuuhun 2021 mennessä tilastoitu noin 33 Petriikka-nimistä henkilöä, joista alle 5 on miehiä ja loput naisia. Heistä suurin osa on syntynyt vuosina 1960–2009.
Iris Murdoch
Jean Iris Murdoch (15. heinäkuuta 1919 – 8. helmikuuta 1999) oli irlantilaissyntyinen Englannissa työskennellyt kirjailija ja filosofi. Murdochin romaaneissa voimakas henkilökuvaus ja monimutkaiset juonikuviot yhdistyvät eettiseen tai seksuaaliseen tematiikkaan.
Murdoch opiskeli filosofiaa Oxfordin yliopistossa. Hän kirjoitti yli 25 romaania, kirjallisuusesseitä ja näytelmiä. Vuonna 1978 Murdochille myönnettiin arvostettu Booker-kirjallisuuspalkinto teoksesta The Sea, the Sea. Sen suomennos ilmestyi vuonna 1981 nimellä Meri, meri.
The Sons of Odin
The Sons of Odin on Manowarin toinen EP-julkaisu. Se ilmestyi 2006, sisältäen kaksi live versiota aikaisemmin ainoastaan Hell on Earth IV DVD:n mukana tulleen singlen kappaleista ja kolme aivan uutta kappaletta. Kaikki kappaleet julkaistiin myöhemmin Gods of War levyllä. Tosin Odin kappale oli levyllä aivan erilainen. EP:stä on kaksi eri versiota. Toinen on nimeltään Immortal Edition ja tavallisen version lisäksi sisältää bonus DVD:n. Immortal Editionin kansi on punainen ja eroaa kanneltaankin tavallisen version sinisestä kannesta.
Eric McCormack
Eric James McCormack (s. 18. huhtikuuta 1963 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, muusikko, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän syntyi Torontossa ja aloitti uransa esiintymällä koulunäytelmissä Stephen Leacock Collegiate Institute -lukiossa. Hän opiskeli Ryerson Universityssa, mutta jätti yliopiston vuonna 1985 aloittaakseen työt Stratfordin Shakespeare-festivaaleilla, jossa hän esiintyi viiden vuoden ajan lukuisissa näytelmissä.
1990-luvun loppupuolella McCormack asui Los Angelesissa ja näytteli sivurooleissa. Hänen ensimmäinen roolinsa kokoillan elokuvassa oli vuoden 1992 science fiction -teos The Lost World. Hän esiintyi myös useissa televisiosarjoissa, kuten Top Cops, Street Justice, Lovesome Dove: The Series, Townies ja Ally McBeal. Hän nousi myöhemmin maailmanlaajuiseen kuuluisuuteen näyteltyään Will Trumania yhdysvaltalaisessa tilannekomediasarjassa Will & Grace, jonka esittäminen aloitettiin syyskuussa 1998. Hän sai roolityöstään Emmy-palkinnon parhaan komediasarjanäyttelijän kategoriassa vuonna 2001.
Televisioroolien lisäksi hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 2001 näytelmässä The Music Man ja näytteli vuoden 2005 elokuvassa The Sisters. Sen jälkeen kun Will & Grace päättyi vuonna 2006, McCormack näytteli pääosaa Some Girl(s)-näytelmässa New Yorkissa. Hän esiintyi myös televisiominisarjassa The Andromeda Strain vuonna 2008 ja palasi televisioon vuonna 2009 TNT-kanavan draamaan Trust Me, jonka esittäminen kuitenkin lopetettiin yhden tuotantokauden jälkeen. Vuonna 2009 McCormack näytteli myös elokuvassa Alien Trespass.
Lapsuus ja nuoruus
McCormack syntyi Torontossa Ontarion osavaltiossa Kanadassa. Hänen äitinsä Doris oli kotiäiti ja isänsä Keith McCormack öljy-yhtiön talousanalyytikko. Hän on vanhin kolmesta sisaruksesta. McCormackin esi-isiin kuului cherokeeita ja skotteja. Hän kertoo olleensa nuorena ujo ja epäurheilullinen. McCormack kävi Stephen Leacock Collegiate Institute -lukiota Ontarion Scarborough'ssa. Hän osallistui siellä teatteriin, esiintyi näytelmissä Godspell ja Pippin ja päätti ryhtyä näyttelijäksi. McCormack muistaa, että Godspell-näytelmän jälkeen hänen halunsa ryhtyä näyttelijäksi voimistui: "...Muistan [näytelmän] ensimmäisen esityksen jälkeen ... että tiesin minne sovin. Se oli näyttelijäurani alku. Se muutti minua siten, että kaikki muut vaihtoehdot katosivat. Tiesin tarkalleen, mitä aioin tehdä. Olen sillä tavalla onnekas. Hän myöntää, ettei hän koskaan tuntenut olevansa "cool" nuorena. "Olin jokseenkin ulkopuolinen, mutta löysin teatterin jo varhain, ja se auttoi minua kestämään." Myöhemmin hän siirtyi Scarborough'n Sir John A. Macdonald Collegiate Instituteen, jossa hän opiskeli samaan aikaan David Furnishin kanssa. Hän valmistui vuonna 1982.
McCormack pääsi opiskelemaan Ryerson Universityn teatterikouluun Torontossa, jossa hän halusi parantaa edelleen näyttelijäntaitojaan. Hän lähti Ryersonista vuonna 1985, useita kuukausia ennen valmistumistaan, ottaakseen vastaan paikan Stratfordin Shakespeare-festivaaleilla Ontarion Stratfordissa, jossa hän esiintyi viiden kauden ajan. "Se oli kaikki mitä halusin, olla klassinen näyttelijä koko loppuelämäni, mutta parin viimeisen vuoden aikana siellä aloin ymmärtää, ettei se ollutkaan minua varten. Ehkei minun tarvinnutkaan esittää Hamletiani ennen kuolemaani, ehkä maailma saattaisikin itse asiassa olla ihan OK paikka ilman Hamletiani." McCormack esiintyi näytelmissä Juhannusyön uni, Kuningas Henrik V, Murha katedraalissa ja Kolme sisarta. Myöhemmin hän näytteli Manitoba Theatre Centressä näytelmässä Burn This ja Toronton Royal Alexandra Theatressa näytelmässä Biloxi Blues.
Varhaiset työt
McCormack esiintyi Kanadan televisiossa ensimmäistä kertaa vuoden 1986 elokuvassa The Boys from Syracuse. Hän muutti Los Angelesiin Kaliforniaan ja teki televisiodebyyttinsä Yhdysvalloissa vuonna 1991 CBS-kanavan rikossarjan Top Cops jaksossa. Hän näytteli vuonna 1992 elokuvassa The Lost World, joka perustui Arthur Conan Doylen romaaniin Kadonnut maailma, ja esiintyi myös elokuvan jatko-osassa Return to the Lost World, joka sai myös ensi-iltansa vuonna 1992. Seuraavana vuonna hän sai vakioroolin etsivänä rikosdraamasta Street Justice. Vuonna 1993 hän näytteli lisäksi televisioelokuvassa Double, Double, Toil and Trouble esittäen Mary-Kate ja Ashley Olsenin isää.
McCormack esiintyi Colonel Francis Clay Mosbyn roolissa Lonesome Dove: The Series (1994) ja Lonesome Dove: The Outlaw Years (1995) -lännensarjojen 42 jaksossa. Hänen mielestään se oli "fantastinen rooli". The Guardian -lehden haastattelussa vuonna 2003 McCormack myönsi, että hän oli koe-esiintynyt "kaksi tai kolme kertaa" Ross Gellerin roolia varten; Frendit-tilannekomediasarjan rooli annettiin lopulta David Schwimmerille. McCormack valittiin vuoden 1997 televisioelokuvaan Borrowed Hearts näyttelemään itsekästä liikemiestä, joka oppii rakastamaan, ja HBO-kanavan elokuvaan Exception to the Rule näytelemään vaimoaan pettävää aviomiestä.
Nousu kuuluisuuteen
McCormack sai läpimurtoroolinsa vuonna 1998, kun hänet valittiin esittämään Will Truman -nimistä lakimiestä NBC-yhtiön tilannekomediasarjaan Will & Grace, joka kertoo homomiehestä (Will) ja hänen juutalaisesta parhaasta ystävästään (Grace). McCormack kertoi, että hän oli vakuuttunut olevansa oikea näyttelijä rooliin. "Koe-esiintymisen lopussa Max [Mutchnik, toinen sarjan luojista ja vastaava tuottaja] sanoi 'Tuo oli täydellistä. Tiedoksesi, että sinun ei tarvitse koskaan olla enemmän homo kuin äsken.'" McCormack selitti, että kun hän luki käsikirjoituksen ensimmäisen kerran "huomasin välittömästi, että se kertoi minusta. Siis, seksuaalista suuntautumista lukuun ottamatta, Will muistutti minua todella paljon. Hän on hyvä isäntä, hän on suhteellisen hauska ja hänellä on mahtavia ystäviä ja hän on hyvä ystävä heille ... homous ei vain ollut mitenkään iso juttu." Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin 21. syyskuuta 1998 ja sitä katsoi Yhdysvalloissa lähes 8,6 miljoonaa henkeä. Will and Grace keräsi nopeasti uskollisen yleisön ja sarja ja McCormack saivat hyviä arvosteluita. San Francisco Chroniclen John Carman huomautti, että McCormack ja Messing työskentelivät "mukavasti" yhdessä. The Seattle Timesin Kay Mcfadden ylisti myös McCormackia, Messingiä ja sivunäyttelijöitä "erittäin hauskoiksi". McCormack sai työstään kolme Emmy-ehdokkuutta  ja voitti yhden Emmyn parhaasta miespääosasta komediasarjassa vuonna 2001. Lisäksi hän sai viisi Golden Globe -ehdokkuutta.
Vuonna 1998 McCormack näytteli myös Stephen Herekin komediaelokuvassa Pyhä myyntitykki. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja se sai huonot arvostelut. Seuraavana vuonna hän esiintyi komediaelokuvassa Free Enterprise (1999), joka kertoi kahdesta elokuvantekijästä (McCormack ja Rafer Weigel), joiden pakkomielteenä oli näyttelijä William Shatner ja Star Trek. Los Angeles Timesin elokuvakriitikko Kevin Thomas kirjoitti, että McCormack ja Weigel "tekevät molemmat vahvan vaikutuksen". Vuonna 2000 McCormack näytteli ABC-kanavan televisioelokuvassa The Audrey Hepburn Story esittäen näyttelijä Mel Ferreriä.
Vuoden 2001 Broadway-teatterikaudella McCormack esitti lyhyen aikaa professori Harold Hilliä (Craig Bierkon sijaisena) The Music Man -näytelmän uudessa versiossa, jonka Susan Stroman ohjasi Neil Simon Theatrelle. Elokuussa 2002 hän esiintyi jälleen Harold Hillin roolissa, mutta vain yhden illan ajan, kun hän esitti muiden näyttelijöiden kanssa uusia versioita näytelmän kappaleista osana Hollywood Bowlin kesäkonserttisarjaa. McCormack toimi Saturday Night Live -sketsisarjan 28. tuotantokauden neljännen jakson isäntänä 2. marraskuuta 2002. Vuonna 2004 hän näytteli toistuvassa roolissa Ray Summersia Showtime-kanavan komediadraamassa Dead Like Me. Seuraavana vuonna McCormack näytteli pääosaa elokuvassa The Sisters, joka perustui Anton Tšehovin näytelmään Kolme sisarta. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2005 Tribecan elokuvajuhlilla.
Will & Gracen jälkeen
thumb|McCormack vuonna 2006. Will & Gracen loputtua McCormack esiintyi New Yorkissa yhdessä Fran Drescherin, Judy Reyesin, Brooke Smithin ja Maura Tierneyn kanssa Neil LaButen ohjaamassa Off Broadway -näytelmässä Some Girl(s), jota esitettiin Lucille Lortel Theatressa. Hän näytteli kirjailijaa, joka on valmis vakiintumaan ja menemään naimisiin, mutta päättää vierailla ennen sitä neljän entisen tyttöystävänsä luona. McCormack sai kriittisiä arvosteluita. New York Timesiin kirjoittanut Ben Brantley totesi: "Ajattelematonta, naisia halveksivaa heteroseksuaalia esittävä McCormack ei ole juurikaan erilainen kuin huomaavaista, naisia palvovaa homoseksuaalia esittänyt McCormack. Kuten Will & Gracessa, hän painottaa joka toista lausetta saadakseen aikaan mahdollisimman koomisen vaikutelman ja höystää repliikkejään kurtistamalla kulmakarvojaan." Brantley kuitenkin huomautti, että McCormackin tulkinta hahmosta oli "varmasti sujuvampi esitys" kuin David Schwimmerin versio vuonna 2005. Entertainment Weeklyn Melissa Rose Bernardo kirjoitti, että McCormackin ja Maura Tierneyn välillä oli "uskomatonta kemiaa".
Samana vuonna McCormack tuotti Lifetime-yhtiölle komedian Lovespring International, joka kertoo kuudesta kalifornialaisen "Beverly Hillsin eliittiin" kuuluvan Lovespring International -seuranhakutoimiston työntekijästä. Sarjan saamat arvostelut olivat ambivalentteja; The Boston Globen Matthew Gilbert kirjoitti, että Lovespring International oli "eläväinen pikku kaapeliyritelmä, jossa on yliampuvia hahmoja, huonoa makua, saatiiria ja poliittista epäkorrektiutta." Sarjan kuvaukset lopetettiin vuoden aikana.
Vuonna 2008 McCormack näytteli A&E-kanavan televisiominisarjassa The Andromeda Strain, joka oli uusi versio Michael Crichtonin romaaniin perustuvasta, vuonna 1971 valmistuneesta samannimisestä elokuvasta. Hän esitti minisarjassa televisiotoimittaja Jack Nashia, joka kamppailee kokaiiniriippuvuuden kanssa. The Andromeda Strain sai sekalaisia arvosteluja, eikä McCormackin esiintymistä otettu hyvin vastaan. Boston Globen Joanna Weiss kirjoitti, että "Erick McCormackin läsnäolo urheana televisiotoimittajana vaikuttaa erityisen asiaankuulumattomalta (kaikella kunnioituksella urheita toimittajia kohtaan)." USA Todayn Robert Bianco totesi: "Pääosanäyttelijöihin lukeutuu ... kamppailevaa, kokaiiniriippuvaista journalistia esittävä Eric McCormack -raukka, joka viettää elokuvan jälkimmäisen puoliskon leikkimällä Ramboa autiomaassa. Sanotaan nyt vain, että McCormack tekee parhaansa sillä, mitä hänelle on annettu." 5. syyskuuta 2008 McCormack vieraili televisiosarja Monkin seitsemännellä kaudella ja sadannessa jaksossa esittäen television rikosdokumenttisarjan imelää juontajaa.
thumb|left|McCormack [[San Diego Comic-Con International|San Diegon Comic-Conissa vuonna 2009.]] Tammikuussa 2009 McCormack palasi televisioon näytelläkseen TNT-kanavan draamassa Trust Me yhdessä Tom Cavanagh’n kanssa. Sarja kertoi fiktiivisestä mainostoimistosta, ja McCormack näytteli siinä Mason McGuirea, yhtiön vastaylennettyä taiteellista johtajaa, joka kamppailee parhaan ystävänsä (Cavanagh) arvaamattoman käytöksen kanssa. McCormack paljasti USA Weekend -lehdelle antamassaan haastattelussa, ettei hän pelännyt joutuvansa lokeroiduksi tietyntyyppisiin rooleihin. Hän päätti näytellä sarjassa, koska se oli "loistavasti kirjoitettu". Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin 26. tammikuuta 2009 ja sitä katsoi lähes 3,4 miljoonaa henkeä. Trust Me sai erittäin positiivisia arvosteluita: San Francisco Chroniclen Tim Goodman kirjoitti, että "... sarja on yllättävän vahva." Los Angeles Timesin Mary McNamara totesi, että McCormack ja Cavanagh "saavat pidettyä roolihahmonsa tarkasti rajattuina mutta hillittyinä. He ovat toistensa vastakohtia, mutteivät kuitenkaan [The Odd Couple -televisiosarjan] Felixin ja Oscarin tuhkan tahraamalla, pesuainepulloa heiluttavalla tavalla". Sarja kuitenkin lopetettiin yhden tuotantokauden jälkeen huonojen katsojalukujen vuoksi.
McCormack näytteli pääosaa science-fiction-elokuvassa Alien Trespass (2009). Hän esitti tohtori Ted Lewisiä, jonka kehon valtaa avaruusolio Urp tehtyään pakkolaskun Maahan. McCormack kertoi, että hänen ensimmäinen ajatuksensa oli tehdä hahmosta vieraan kuuloinen ja saada Ted Lewis kuulostamaan Spockilta. Elokuva sai huonoja arvosteluja eikä se menestynyt taloudellisesti. Toukokuussa 2009 hän esitti "El Galloa" Reprise Theatre Companyn tuottamassa 1960-luvun musikaalin The Fantasticks uudessa versiossa UCLA:n Freud Playhouse -teatterissa. Hänellä oli myös sivurooli Richard Loncrainen komediaelokuvassa Tule omakseni, joka sai ensi-iltansa elokuussa 2009.
Charlie Heaton
Charlie Heaton (s. 6. helmikuuta 1994 Bridlington, Yorkshire) on englantilainen näyttelijä. Hän teki läpimurtonsa näytellessään Jonathan Byersiä jännitystieteissarjassa Stranger Things. Hänellä on poika entisen tyttöystävänsä Akiko Matsuuran kanssa. Poika on syntynyt vuonna 2014. He tutustuivat soittaessaan yhdessä bändissä nimeltä Comanechi. Nykyään hän on parisuhteessa näyttelijä Natalia Dyerin kanssa.
Eric McCormack
Yksityiselämä
McCormack on ollut naimisissa Janet Leigh Holdenin kanssa, jonka hän tapasi sarjan Lonesome Dove kuvauksissa, elokuusta 1997 lähtien. Heillä on heinäkuussa 2002 syntynyt poika. McCormackista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1999 ja hänellä on Kanadan ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus.
Civilization IV: Beyond the Sword
Civilization IV: Beyond the Sword on strategiapeli Civilization IV:lle 20. heinäkuuta 2007 julkaistu toinen virallinen lisälevy. Se lisää peliin kymmenen uutta sivilisaatiota johtajineen ja erikoisuuksineen. Mukana tulee myös uusia yksiköitä ja rakennuksia vanhoillekin kansakunnille. Erityisesti pelin myöhempiä aikakausia on pyritty uudistamaan. Uusiin kansoihin kuuluvat muun muassa Babylonia, Portugali ja Alankomaat. Beyond the Sword- lisäosa sisältää myös edellisen lisäosan (Warlords) kaikki uudistukset, lukuun ottamatta skenaarioita.
Posti-Heikki
Heikki Niilonpoika Unga (1819–1898) oli ruotsinmaalainen saamelainen lestadiolaisvaikuttaja, Laestadiuksen katekeetta. Hän vaikutti Karesuandossa ja sen ympäristössä.
Posti-Heikki oli lestadiolaisuuden saamelaisvaiheen maallikkopuhuja, ei varsinainen saarnaaja, vaan kiertelevä "puhuttelija", joka joskus varsin hyökkääväänkin sävyyn kyseli ihmisiltä heidän hengellisestä tilastaan ja koetti saattaa heitä synnintuntoon ja johdattaa heidät herätykseen. Tästä kiertelystä hän sai lempinimensä: hän oli kuin postimies, jolla oli sanoma vietävänään. Hengellisessä ankaruudessaan Posti-Heikki hyökkäsi myös perinteistä saamelaista vaatepartta, saamenpukua vastaan mm. leikaten pois liian pitkiksi katsomansa nelikolkkalakin – "sarvipirun" – tupsut.
Posti-Heikin kuolemasta on jäänyt elämään lestadiolaislegenda "yksinäisen miehen lähdöstä": Heikki oli yötä vasten menossa hiihtäen Lannavaaran suureen talvikokoukseen, kun hänen toinen suksensa irtosi ja liukui kovaa hankea pitkin jälkeä jättämättä kadoksiin. Vanhus kierteli aikansa etsien suksea, mutta havaittuaan tilanteensa toivottomaksi paneutui lopulta hankeen nukkumaan kädet ristissä rinnalla ja raamattu päänalusenaan – siitä hänet seuraavana päivänä löydettiin paleltuneena. Tähän "yksinäisen miehen lähtöön" viittasi vielä presidentti Urho Kekkosen siunauspuheen pitäjä, joskin mahdollisesti tietämättä vertauksen taustaa.
CICAT2025-tutkimushanke
CICAT2025 on Suomen Akatemian yhteydessä toimivan strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittama tutkimushanke. Tutkimushankkeessa pyritään vauhdittamaan siirtymistä lineaaritaloudesta kestävämpään kiertotalouteen. Keskeistä hankkeessa on tiivis yhteistyö ja keskustelu korkeakoulujen sekä yritysten, viranomaisten ja yhteisöjen välillä. Mukana on mm. ministeriöitä, liittoja ja kaupunkeja sekä vahva kansainvälinen kumppaniverkosto.
Hankkeessa ovat mukana Tampereen yliopisto, Itä-Suomen yliopisto, Jyväskylän yliopisto ja Turun yliopisto sekä Tampereen ammattikorkeakoulu ja Turun ammattikorkeakoulu. Hankkeen monitieteisessä konsortiossa yhdistyy osaaminen teknologiasta, liiketoiminnasta, politiikasta, taiteesta, lingvistiikasta, lainsäädännöstä ja sidosryhmävuorovaikutuksesta.
Katalyytit
Hankkeessa tutkitaan katalyyttejä, jotka edistävät kiertotalouden siirtymistä innovaatioekosysteemeistä liiketalousekosysteemeihin. Tutkitut katalyytit liittyvät teknologiaan, liiketoimintamalleihin, organisoitumiseen ja johtamiseen, sääntelyyn, kestävyyssuunnitteluun, kieleen ja visuaalisuuteen. Tuloksena luomme laaja-alaisen käsityksen siitä, miten eri katalyytit toimivat yhdessä kiertotalouden edistämiseksi. Hankkeessa on määritelty katalyytti-käsite.
Katalyytti on positiivinen muutosvoima, joka vauhdittaa siirtymistä kestävään kiertotalouteen. Katalyyttien tutkiminen auttaa ymmärtämään, miten systeeminen muutos tapahtuu usean tekijän yhteisvaikutuksesta. Katalyytit vaikuttavat konkreettisesti kiertotalouden toimintoihin, vuorovaikutuksiin ja takaisinkytkentöihin systeemin sisällä. Katalyytit luovat ja ylläpitävät suotuisia olosuhteita kiertotalouden edistymiselle. Usean katalyytin ryhmät voivat luoda muutosareenoita, jotka vauhdittavat siirtymistä kiertotalouteen.
Kiertotalousekosysteemi
Hankkeessa tutkitaan kiertotalousekosysteemejä. Tuloksina on luotu rakenteellisen kartan kiertotalouden liiketoimintaekosysteemeistä sekä luokittelun kiertotalouden toimijoista ja muutosagenteista. Hankkeessa on määritelty kiertotalousekosysteemi-käsite. Kiertotalousekosysteemi on monen toimijan muodostama verkostomainen kokonaisuus, jossa vuorovaikutuksessa olevilla toimijoilla on toisiaan täydentäviä rooleja. Kiertotalousekosysteemin toimijat voivat olla yrityksiä, kaupunkeja, ministeriöitä, yliopistoja, yleishyödyllisiä organisaatioita ja kansalais-kuluttajia. Yksittäinen toimija voi kuulua useaan ekosysteemiin eikä toimijan aina tarvitse edes tiedostaa olevansa osa ekosysteemiä.
Ekosysteemi syntyy yhteisen tavoitteen ympärille. Kiertotaloudessa tavoite voi olla esimerkiksi resurssikierron aikaansaaminen, kiertotalousosaamisen kehittäminen tai kiertotalousliiketoiminnan toteuttaminen. Kiertotalousekosysteemeissä voidaan nähdä piirteitä muista ekosysteemityyppeistä, esimerkiksi innovaatio-, liiketoiminta- tai alustaekosysteemeistä.
Kestävä kiertotalous
Hanke keskittyy kiertotalouden transitioon ja katalyytteihin kaupungeissa erityisesti politiikkamuutoksen näkökulmasta. Hankkeessa tutkitaan kaupunkien strategioita, kestävyysohjelmia ja kaupunkikehityshankkeita, joiden avulla kiertotalous tulee osaksi kaupunkikehitystä. Tuloksena esitämme, miten erilaiset kestävyyspolut rakentuvat ja tukevat kiertotalouden transitiota. Hankkeessa on myös määritelty kestävä kiertotalous -käsite.
Kestävä kiertotalous tarkoittaa luonnonvarojen käytön vähentämistä, materiaali-, energia- ja ravinnekiertojen sulkemista sekä sitä, että tuotteiden, materiaalien ja resurssien arvo säilyy taloudessa mahdollisimman kauan. Kestävässä kiertotaloudessa toimintaa tarkastellaan yritysten, kaupunkien ja muiden organisaatioiden sekä kansalaisten toiminnassa ja sen edistäminen vaatii laajaa yhteistyötä yhteiskunnan eri tasoilla. Kestävää kiertotaloutta edistettäessä tulee arvioida ja ottaa huomioon toiminnan taloudelliset, sosiaaliset ja ekologiset vaikutukset eri sidosryhmien näkökulmasta sekä suhteessa globaaleihin kestävyysrajoihin nyt ja tulevaisuudessa.
Viaplay Group
Viaplay Group on ruotsalainen mediakonserni, jonka pääkonttori sijaitsee Tukholmassa.
NENT Group omistaa suoratoistopalvelut Viaplay ja Viafree sekä kaupallisia televisio- ja radiokanavia, maksu-tv-kanavia ja yli 30 tuotantoyhtiötä.
Historia
Maaliskuussa 2018 ruotsalainen mediakonserni Modern Times Group (MTG) alkoi jakautua kahdeksi eri yritykseksi purkamalla silloiset Nordic Entertainment ja MTG Studios -liiketoimintasegmentit sekä Splay Networks ja yhdistämällä ne uudeksi yhtiöksi. Tämä aloitettiin sen jälkeen, kun australialainen pääomasijoittaja Macquarie Group osti tanskalaisen teleoperaattorin TDC A/S:n, joka oli ehdottanut omaisuuden ostamista kuukautta aikaisemmin. MTG:n varatoimitusjohtaja ja Nordic Entertainmentin toimitusjohtaja Anders Jensen nimitettiin NENT-konsernin puheenjohtajaksi.
Analyyttinen
Analyyttinen on laatusana, joka kuvaa erittelevästi, kohdetta osiinsa jaotellen toimivaa henkilöä tai järjestelmää. Merkitys juontuu antiikin kreikasta, missä sana analysis (ἀνάλυσις) koostuu osista ana- "ylös tai läpi" ja lysis "irrottaminen".
Analyyttistä käytetään tarkentavana määreenä seuraavissa: