cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Farmasian historia
Varhaiset korkeakulttuurit ja kehittyvä lääkevalmistusoppi
Kiinalainen lääkevalmistusoppi ja lääketiede on myös yhtä vanha kuin kiinalainen kulttuuri. Varhaisin kiinalainen farmaseuttista tietoa sisältävä lähde on myyttisen keisari Shennongin nimiin merkattu yrttikirja Pen King. Kirja korostaa etenkin ginsengjuuren merkitystä lääkinnässä. Muita tärkeitä kiinalaisessa lääketieteessä jo varhain käyttöön otettuja lääkeaineita tai -kasveja ovat ainakin oopiumi, rikki, elohopea, arsenikki, tähtianis ja raparperi.
Antiikin Kreikka ja läntisen lääketieteen synty
Myös kreikkalaisten harjoittama lääketiede piti parantamista aluksi uskonnollisena toimintana. Lääkintätaidon jumala Asklepios oli keskeisessä asemassa kreikkalaisessa parannustaidossa. Uskonnon harjoittamisesta itsenäisen hoidontarjoajan kuitenkin muodostivat jo varhain ns. pharmakopolit, jotka keräsivät kasvisrohdoksia ja levittivät niitä potilaiden käytettäviksi. Lääkkeenvalmistusoppi oli pitkälti peräisin Egyptistä, josta se saapui kreikkaan noin 1000-luvulla eaa.
Noin 500-luvulta eaa. alkaen kreikkalaiset alkoivat itse aktiivisesti tutkia lääkeaineita ja niiden vaikutusta. Kreikkalaisten uusi innovaatio oli uskonnollisesta mystiikasta luopuminen lääkehoidoissa ja lääkkeiden vaikutuksen järkiperäinen arviointi. Tunnetuin antiikin Kreikan lääkäri oli Hippokrates. Hippokrateen perustaman lääketieteen koulukunnan keskeinen ajatus oli humoraalioppi, jonka mukaan sairaudet liittyvät kehon neljän klassisen päänesteen eli veren, liman, keltaisen sapen ja mustan sapen epätasapainoon. Lääkeaineilla ja hoidoilla pyrittiin palauttamaan vioittunut tasapaino. Lääkkeitä Hippokrateen aloittamassa lääkintätraditiossa tunnettiin pari sataa.
Hellenismin aikana kreikkalainen lääketiede alkoi jakautua opillisesti toisistaan eroaviin koulukuntiin. Huomattavia koulukuntia olivat esimerkiksi dogmaattinen koulukunta, joka rakentui hippokraattisen lääketieteen oppien varaan ja jossa hoidolliset menetelmät perustuivat jälleen enemmän oppijärjestelmän uskolliselle noudattamiselle kuin järkiperäiselle päättelylle tai kokemustiedolle. Tälle vastakkainen koulukunta oli empiirinen koulukunta, jossa hippokraattisesta teoriasta irtauduttiin ja pyrittiin löytämään kussakin tilanteessa sopiva hoito kokemusperäisen tiedon ja erilaisten hoitokokeilujen avulla. Empiirisen koulukunnan kokeilemat lääkehoidot ja lääkevalmisteet olivat usein varsin monimutkaisia ja muutamat sen piirissä kehitetyt rohdossekoitukset kuten teriakki olivat satunnaisessa käytössä vielä 1800-luvulla. Kolmas koulukunnista oli metodinen koulukunta jonka hoidot perustuivat hierontaan ja ruokavalioihin, joilla pyrittiin vaikuttamaan kudosten huokoisuuteen. Lääkeaineiden käyttö metodisen koulukunnan piirissä oli muita koulukuntia vähäisempää.
Rooman valtakuntaan lääkevalmistustaito levisi kreikkalaisten lääkäreiden välittämänä, eikä kreikkalaisesta lääkintäopista irrallista roomalaista lääkehoitotraditiota juuri ole. Rooman historian aikana filosofit, lääkärit ja oppineet tarkastelivat lääkehoitoja lähinnä edellä kuvattujen helleenisten koulukuntien teorioiden kautta. Merkittävin Rooman valtakunnan aikana vaikuttaneista lääkäreistä oli Galenos, joka vaikutti huomattavasti häntä seuranneeseen lääketieteen teoriaan. Galenos kuitenkin tarkasteli teoksissaan lähinnä anatomiaa ja fysiologiaa, joten hänen vaikutuksensa farmasian alalla jäi vähäisemmäksi. Galenos myös piti tavoiteltavana sitä, että lääkäri valmistaisi käyttämänsä lääkkeet itse. Hän paheksui esimerkiksi farmakopolien ja muiden lääkäreistä riippumattomien toimijoiden asemaa lääkkeiden valmistuksessa ja jakelussa.
Keskiaika ja apteekkien synty
Keskiajan aikana Euroopassa lääketieteen ja lääkevalmistustaidon kehitys hidastui ja lääkintätaitoa harjoitettiin pitkälti antiikin lääkäreiden luomien oppien kautta. Kasvirohtoihin perustuvan lääkevalmistustaidon ylläpitoa ja kehittämistä tapahtui varhaiskeskiajan Euroopassa lähinnä luostarilaitoksen piirissä. Arabian merkitys farmasian kehittymiselle sen sijaan muodostui merkittäväksi.
Arabialainen lääkintätaito oli pitkälti peräisin antiikin Kreikasta. Bysantin valtakunnan kautta arabien tietoon välittyi esimerkiksi Galenoksen luoma oppijärjestelmä sekä antiikin Kreikan ja Egyptin klassista lääkkeenvalmistustaitoa. Tämän lisäksi arabialainen lääkeoppi sai kuitenkin vaikutteita myös Aasiasta. itäisiä vaikutteita olivat esimerkiksi kamferin, sennan ja raparperin käyttö.
Arabialaiset myös kehittivät lääkkeiden valmistustekniikoita. Lääkevalmistustaito oli antiikin aikana ollut lähinnä kasvisrohdosten sekoittamiseen liittyvä taito. Osana alkeamian kehitystä arabialaiset kuitenkin alkoivat soveltamaan luonteeltaan kemiallisia menetelmiä osaksi lääkevalmistustaitoa. Arabiassa myös kehitettiin uusia lääkemuotoja - esimerkiksi marmeladi jota voitiin käyttää myös lääkkeen annosteluun. Myös kulta- ja hopeapäällysteiset pillerit olivat arabialaisessa lääkintätaidossa uusi ilmiö, jota ei tunnettu vielä antiikin eurooppalaisessa lääkinnässä. Eurooppaan nämä arabialaiset vaikutteet levisivät aluksi etenkin nykyisen Espanjan, Sisilian ja Italian alueille. Lopulta esimerkiksi Venetsiassa alkoi noin 1200-luvulta alkaen esiintymään laajaakin lääke- ja kemikaalivalmistusta.
Apteekkilaitos ja apteekkarin ammatti lääkäristä erillisenä ammattina saapuivat Eurooppaan noin 1100-luvulla. Tuolloin esimerkiksi Ranskassa Arles'ssa määrättiin lailla lääkärin ja apteekkarin ammattien erillisyydestä. Vuonna 1240 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik II määräsi vastaavan lain, jonka tarkoituksena oli erottaa lääkehoidon määrääjän taloudelliset intressit lääkkeiden myynnistä. Samaan aikaan alettiin kehittämään lakeja ja sääntelyä apteekkien toiminnan valvomiseksi. Aluksi Fredrik II:n laki oli osoitettu lähinnä Sisilian alueelle, mutta vastaavat säännökset levisivät pian laajasti ympäri Eurooppaa ja myös keisarikunnan ulkopuolelle esimerkiksi Pohjoismaihin.
Vaikka keskiajan lopulle tultaessa apteekkilaitos oli saavuttanut laajasti tunnustetun ja laeilla säädellyn aseman, ei itse farmasia tieteenalana ollut kehittynyt merkittävästi antiikin ajasta. Lääkeoppi olikin edelleen pitkälti peräisin antiikin eri koulukunnista arabialaisilla vaikutteilla lisättynä ja teoria lääkkeiden vaikutuksesta ja käytöstä perustui Galenoksen luomaan oppijärjestelmään.
Uusi aika
Keskiajan jälkeen usko antiikin opillisiin auktoriteetteihin alkoi heiketä. Merkittävä lääketieteen ja myös farmasian uudistaja oli 1500-luvulla vaikuttanut Paracelsus, joka hylkäsi Galenoksen luoman oppijärjestelmän, korvaten sen omalla teoriallaan. Paracelsuksen oppijärjestelmä ei ollut välttämättä Galenoksen vastaavaa paikkansapitävämpi, mutta hän raivasi tietä antiikin auktoreiden hylkäämiselle ja uuden tiedon omaksumiselle.
Paracelsuksen merkittävä lääkehoitoihin liittyvä teoria oli ns. signatura plantarum oppi. Tämän teorian mukaan kasvin käyttö lääkkeenä perustuu ensi sijassa sen ulkonäköön. Esimerkiksi keltatautia saatettiin hoitaa keltaisiin kasvinosiin perustuvalla rohdoksella.
Toisaalta tutkimusretkien myötä eurooppalaisten tietoon saapui lukuisia uusia lääkevalmisteita Amerikkojen mantereelta. Myös merenkulun helpotuttua ja uusien merireittien myötä Kauko-Idästä peräisin olevien lääkevalmisteiden saatavuus parani ja hinnat laskivat, kun niitä ei tarvinnut kuljettaa Silkkitietä pitkin maitse.
Moderni farmasia ja lääketeollisuuden kehittyminen
Farmasian kehitys jatkui läpi uuden ajan pitkälti kemian ja lääketieteen kehityksen tahdittamana. Teollinen lääkkeenvalmistus ja tieteellinen lääkekehitys käynnistyivät kuitenkin todella vasta toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Lääketeollisuuden nopea kasvu muutti radikaalisti apteekkien roolia. Aiemmin apteekit olivat pitkälti valmistaneet itse jakamansa lääkkeet, ja apteekkien keskeisin tehtävä oli juuri lääkkeiden valmistus. Teollisten lääkevalmisteiden yleistyminen siirsi kuitenkin tämän työtehtävän apteekeilta lääketehtaille. Nykyään apteekkien rooli liittyykin lääkevalmistuksen sijasta ennen kaikkea lääkkeiden jakeluun ja potilaiden neuvontaan lääkkeiden käytössä.
Suuret valssisuosikit 2
Suuret valssisuosikit 2 on Matin ja Tepon vuonna 1995 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Albumi on jatkoa vuoden 1990 platinaa myyneelle albumille Suuret valssisuosikit, ja vuonna 1998 Matti ja Teppo julkaisivat vielä albumin Suuret valssisuosikit 3.
Roope Noronen
Noronen on toiminut SAJL:n puheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen. Noronen on toiminut myös lajin Euroopan Liiton (EFAF) hallituksen varapuheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen ja hänet on valittu tehtävään vuoteen 2010 asti. Noronen valittiin vara-puheenjohtajaksi maailman liiton (IFAF) hallitukseen vuonna 2008. Aikaisemmin Noronen on toiminut Euroopan liiton edustajana hallituksessa vuosina 2006–2008. Noronen on toiminut myös eri komiteoiden puheenjohtajana sekä EFAF:ssä että IFAF:ssä ja toimi myös Japanissa kesällä 2007 järjestetyn MM-turnauksen johtotehtävissä turnauksen turnauskomiteassa. Keväällä 2009 Norosesta tuli ensimmäinen lajiliiton kultaisella ansiomerkillä palkittu. Amerikkalaisen jalkapallon nuorten ensimmäisessä MM-lopputurnauksessa kesällä 2009 Noronen toimi turnauspäällikkönä.
Noronen on toiminut liittotason tehtävien lisäksi Helsinki Roostersin puheenjohtajana vuosina 1998–2002. Omalla pelaajaurallaan Noronen pelasi Roostersin edustusjoukkueessa vuosina 1993–1996 saavuttaen kaksi SM-kultaa ja kaksi SM-pronssia.
Matti Retula
Retula oli ratsutilallinen ja maanviljelijä Tyrvännöstä. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen, mukana keisaria Hämeenlinnaan tervehtimään tulleessa lähetystössä 1863 ja talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä 1863–1864, missä hän edusti Janakkalan tuomiokuntaa. Valtiopäivillä Retula teki anomuksen majoitusvelvollisuuksien rasitusten tasaamisesta. Hän oli myös valitsijamies, toimitusvaliokunnan jäsen ja puhemiesneuvoston varajäsen.
William Flinders Petrie
William Matthew Flinders Petrie (3. kesäkuuta 1853 – 28. heinäkuuta 1942) oli englantilainen arkeologi ja egyptologi.
Hän tuli kuuluisaksi kehitettyään modernin arkeologian mallin. Hän myös kirjoitti yli sata kirjaa.
Flinders Petrie oli naimisissa arkeologi Hilda Petrien (1871–1957) kanssa. Pariskunta työskenteli yhdessä erilaisissa arkeologisissa hankkeissa Flindersin kuolemaan saakka.
Lapsuus ja opiskelu
Petrie syntyi 3. kesäkuuta 1853 Charltonissa, Englannissa. Hänen isänsä William oli ammatiltaan maanmittausinsinööri. Petrien isä opetti hänellä maanmittaustaitoja, joita hän tulisi käyttämään myöhemmin urallaan. Hänen äitinsä, Anne, oli varsin kiinnostunut fossiileista ja mineraaleista. Petrien ura alkoi muotoutua jo varhaisessa vaiheessa. Hän kiinnostui arkeologiasta ja erityisesti muinaisista mittayksiköistä.
Petrie oli kiinnostunut myös matematiikasta ja hän opiskelikin trigonometriaa ja geometriaa jo varsin varhaisella iällä. Hän mittasi ja kartoitti useita kirkkoja ja muinaisia muistomerkkejä, mm. Stonehengen, ympäri Isoa-Britanniaa. 13-vuotiaana hän sai käsiinsä Piazzi Smythin kirjan, Our Inheritance in the Great Pyramids, ja päätti että hänen oli matkustettava Egyptiin nähdäkseen pyramidit itse.
Työura
thumb|200px|Merenptahin steelan kirjoitusta (peilikuva), Six Temples at Thebes (1897). thumb|right|William Flinders Petrien hautakivi [[Jerusalemin protestanttisella hautausmaalla.]] Petrie aloitti työnsä Etelä-Englannissa maanmittausvirastossa. Hän alkoi kiinnostua Stonehengestä ja onnistui selvittämään mittayksikön, jota oli käytetty sen rakentamisessa. Vuonna 1880, ollessaan 24-vuotias, Petrie julkaisi ensimmäisen kirjansa (Stonehenge: Plans, Descriptions and Theories) ja siitä tuli Stonehengen tutkimuksissa käytetty pohjateos. Samana vuonna hän aloitti yli neljäkymmentä vuotta kestäneen Egyptin ja Lähi-idän tutkimuksensa.
Taniksen kaivausten jälkeen hän työskenteli Niilin suistossa Naukratiksessa ja Daphnaessa. Löytämistään saviastioista ja ruukunsirpaleista hän pystyi päättelemään paikkojen olleen muinaisten kreikkalaisten kauppapaikkoja.
Vaikka Petriellä ei ollut varsinaista muodollista koulutusta, vaan hän oli täysin itseoppinut, hän sai useita kunniatohtorin arvoja. Vuonna 1892 hänestä tuli Lontoon University Collegen egyptologian professori, virka jota hän piti aina vuoteen 1933 asti. Hän perusti myös Egyptin tutkimuksen rahaston, josta tuli vuonna 1905 British School of Archeology.
Uransa aikana Petrie kirjoitti yli sata kirjaa ja lähes 900 lehtiartikkelia. Hänen merkittävimpiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1904 julkaistu Methods and Aims of Archeology.
Vuonna 1927 Petrie palasi Tel-Hasiin, Palestiinaan. Seuraavat kymmenen vuotta hän tutki kymmenen muinaisen kaupungin raunioita. Hän kuoli Jerusalemissa, 28. heinäkuuta 1942, ollessaan 89-vuotias.
Moderni arkeologia
Kokemuksiensa ja teorioidensa pohjalta Petrie onnistui kehittämään metodin, jolla hän pystyi sijoittamaan löytämänsä saviastiat kronologisesti Egyptin tai naapurivaltioiden historiaan. Petrie testasi metodiaan Tel-Hasissa, Jerusalemin eteläpuolella, Palestiinassa. Hän tutki aluetta kerros kerrokselta, eikä kaivamalla sattumanvaraisesti sieltä täältä kuten aikaisemmin oli tehty. Tarkan luokittelun ja näennäisesti merkityksettömien esineiden tutkiminen auttoi Petrietä muodostamaan kokonaisvaltaisen kuvan kaivausalueensa historiasta.
Petrien uudet menetelmät valoivat pohjan modernille arkeologiselle metodille. Menneisyyden huolettomat ja tietoa tuhoavat tavat hylättiin ja siirryttiin käyttämään modernia, tieteellistä arkeologiaa. Erityisesti hänen viimeisten elinvuosiensa aikana käyttämää tekniikkaa käytetään yhä arkeologisilla kaivauksilla.
Eduardo Paolozzi
pienoiskuva|Paolozzin pronssinen Newton-patsas.
Eduardo Luigi Paolozzi (7. maaliskuuta 1924 – 22. huhtikuuta 2005) oli brittiläinen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan muun muassa veistostöistä ja julkisista mosaiikeista. Hänen työtään on niin ikään Wings-yhtyeen albumin Red Rose Speedway (1973) levynkansi.
Paolozzi syntyi Skotlannissa italialaisille vanhemmille. Hän tuli valituksi Royal Academyyn vuonna 1979, ja hänet lyötiin ritariksi 1989.
Paolozzi kuului brittiläisen poptaiteen edelläkävijöihin. Hän joutui käyttämään viimeisinä vuosinaan pyörätuolia vuonna 2000 sattuneen sairauskohtauksen seurauksena.
Nacon
Nacon on ranskalainen videopelejä julkaiseva yritys.
Yritys on ostanut muun muassa Cyaniden, Eko Softwaren, Kylotonnin sekä Spidersin.
Nacon on kertonut keskittyvänsä AA-peleihin, jotka se määrittelee tuotteiksi, joiden budjetti on yhdestä 20 miljoonaan euroa ja ennakoitu myynti ja kolmen miljoonan kappaleen välillä.
Muş
Muş on kaupunki Turkissa ja Muşin maakunnan pääkaupunki. Kaupungissa on 67 927 asukasta (2000), joista suurin osa sunnalaisia kurdeja.
Kaupungin perusti Armenian kuningas Mushel I Mamikonian 500-luvulla ; se on luultavasti yksi armenialaisen kulttuurin varhaisimmista keskuksista. Kaupungissa oli ikivanhoja armenialaisia kirkkoja aina 1960-luvulle asti. Historiansa aikana Muş on kuulunut Urartun, Meedian, Persian, Armenian ja Bysantin valtakuntiin.
Robert Bodem
Robert Christian Bodem (s.1971) on yhdysvaltalainen Minnesotassa syntynyt kuvanveistäjä. Tällä hetkellä hän johtaa ja opettaa Florence Academy of Artin kuvanveisto-opinto-ohjelmaa. Hän työskentelee aina elävästä mallista.
Hän valmistui Bostonin Yliopistosta 1995 kuvanveisto-ohjelmasta, missä hän myös saavutti taiteiden maisterin tutkinnon 1998. Samana vuonna hän voitti Albert S. ja Ester B. Kahn palkinnon hänen figuratiivisella veistoksellaan. Opiskellessaan hän työskenteli kuvanveisto assistenttina Dimitri Hadzille. Vuodet 1995-1996 Bodem vietti kuvanveisto oppilaana Florence Academy of Artissa. 1998 hän palasi akatemiaan opettamaan kuvanveistotekniikoiden perusteita.
Lascars
Lascars on ranskalainen animaatiosarja, joka lähetettiin ensimmäisen kerran Canal+-kanavalla vuosina 2000 ja toinen tuotantokausi esitettiin vuonna 2008. Sarja tunnetaan myös amerikassa nimellä "Round da way". Sarjan on luonut Boris Dolivet. Se kesti kaksi tuotantokautta, ja jokainen jakso kesti noin minuutin. Sarja sisältää epäsuoraa seksiä ja päihteiden käyttöä, sekä myös mustaa huumoria.
Juoni
Sarja kertoo erilaisista kaupunkinuorista, joiden elämästä ei ongelmia eikä noloja tilanteita puutu. Sarjan jokaisessa jaksossa ovat aina eri henkilöt, eikä kukaan esiinny kahdesti sarjassa. Sarjassa esiintyy päihteiden ja alkoholin käyttöä ja joskus myös epäsuoraa seksiä. Sarja sisältää aikuisille suunnattua huumoria.
Vuoden 2009 elokuva
Sarjaan perustuva elokuva Lascars- le film (tunnetaan myös lisänimellä Pas de vacances pour vrais gars eli epävirallisesti käännettynä ei lomaa koville tyypeille ) sai Ranskan ensi-iltansa 15. kesäkuuta 2009. Elokuva on esitetty vain Ranskassa. Elokuvan ovat ohjanneet Emmanuel Klotz ja Albert Pereia-Lazaro. Elokuva sisältää mustaa huumoria, mutta myös päihteitä, rikollisuutta ja epäsuoraa seksiä.
Julien Kapek
Julien Kapek (s. 12. tammikuuta 1979) on ranskalainen kolmiloikkaaja.
Lascars
Vuoden 2009 elokuva
Elokuvassa esiintyy hahmoja, joista osa on esiintynyt myös alkuperäisessä sarjassa.
Julien Kapek
Kapek oli seitsemäs Münchenin EM-kilpailuissa 2002 tuloksella 16,66 metriä, mutta karsiutui loppukilpailusta Pariisin MM-kilpailuissa 2003. Vuonna 2004 hän oli kahdeksas Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 16,50 metriä ja kymmenes Ateenan olympialaisissa tuloksella 16,81 metriä. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Kapek karsiutui, kuten kävi myös Osakan MM-kilpailuissa 2007. Hän oli dopingrikkomuksen takia vuoden kilpailukiellossa 4. toukokuuta 2010 – 3. toukokuuta 2011.
Lascars
Lascars-elokuva
Kaverukset Tony Merguez ja Jose Frelate ovat keränneet paljon rahaa päästäkseen lomalle Santa Ricoon. Asiat saavat uuden käänteen, kun he ostavat vahingossa väärät liput, eikä "vääriä" lippuja huolittu enää takaisin, joten Tony ja José joutuvat keräämään matkarahansa uudelleen. José hankkiutuu rakentamaan saunaa kuuluisalle lakimiehelle, jonka tyttäreen Clémenceen, hän rakastuu. Tony taas ryhtyy myymään tuhat kiloa kannabista ja ellei hän tuo viikossa siitä ansaittuja rahoja kivikovalle gangsterille Zoranille, seuraa hankaluuksia. Ongelmia aiheuttaa Tonyn poliisityttöystävä Manuella,joka aggressiivisuutensa takia pitää Tonya tossun alla. Josén rauhaa taas häiritsee yli-innokas videokuvaaja Momo. Elokuvassa nähdään myös kaksimielinen kaksikko Sammy ja Narbe, jotka ovat menossa Santa Ricoon seuraamaan kuuluisia aikuisviihde-elokuvien ohjaajia.
Julien Kapek
Kapekin ennätys on 17,38 metriä, jonka hän hyppäsi Tomblainessa 21. heinäkuuta 2006. Sisäradoilla hän on hypännyt 16,96 metriä Aubièressä 21. helmikuuta 2004. Pituus- ja korkeushypyssä hänen ennätyksensä ovat 752 ja 209 senttimetriä, jotka hän saavutti Los Angelesissa 17. ja 18. toukokuuta 2003.
Pride (vuoden 2014 elokuva)
Pride  on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Matthew Warchusin ohjaama komediallinen draamaelokuva, joka perustuu tositapahtumiin. Se kertoo HLBT-aktivisteista, jotka päättävät kerätä rahaa lakkoileville kaivostyöläisille vuonna 1984. Tämä ryhmä tuli tunnetuksi Lesbians and Gays Support the Miners -kampanjana.
Pride sai ensi-iltansa 67. Cannesin elokuvajuhlilla ja se voitti juhlien epävirallisen Queer Palm -palkinnon. Elokuva voitti myös useita muita palkintoja, mukaan lukien parhaan brittiläisen independent-elokuvan BIFA-palkinnon.
Vapauden peruskirja
thumb|ANC:n Vapauden peruskirjan 10-vuotisjuhliin julkaisema kirja, joka sisälsi [[Ruth Firstin esipuheen.]] Vapauden peruskirja on ANC:n, SAIC:n, Värillisten kansalliskongressin ja Etelä-Afrikan ammattijärjestöjen keskusliitton SACTU:n yhteinen asiakirja, jota  käsiteltiin 25. - 26. kesäkuuta 1955 suuressa kansankongressiksi kutsutussa kokouksessa pienessä Kliptownin kylässä lähellä Sowetoa. Kokoukseen osallistui yli 3 000 delegaattia. Vaikka poliisi hajotti kokouksen ennen kuin peruskirja ehdittiin kokonaisuudessaan hyväksyä, suurin osa sen pykälistä ehdittiin vahvistaa. Vapauden peruskirja edusti järjestöjen yhteistä visiota uudesta, demokraattisesta Etelä-Afrikasta.
Pride (vuoden 2014 elokuva)
Juoni
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Iso-Britanniaan ja vuosiin 1984-1985, jolloin Margaret Thatcherin johtaman hallituksen suunnitelma sulkea parisenkymmentä hiilikaivosta johti kaivostyöläisten ammattiliiton järjestämään lakkoon. Työläisten ahdingosta kuultuaan joukko karismaattisen Markin (Ben Schnetzer) johtamia lontoolaisia homoaktivisteja päättää perustaa tukiryhmän, jonka tarkoituksena on kerätä kaivosmiehille ja heidän perheilleen lahjoituksia, jotta heillä olisi varaa elättää itseään lakon aikana. Ongelmaksi muodostuu kuitenkin se, ettei kaivosmiesten ammattiliitto halua vastaanottaa Lesbians and Gays Support the Miners -ryhmän tarjoamaa apua. Lopulta aktivistit päättävät matkustaa itse pieneen walesilaiseen kaivoskaupunkiin ja lahjoittaa rahat lakkoileville kaivosmiehille henkilökohtaisesti.
Vastaanotto
Elokuva on saanut hyvin myönteisen vastaanoton sekä useita palkintoja ja palkintoehdokkuuksia. Kriitikoiden arvosanoja keräävä Metacritic on antanut elokuvalle 36 kriitikon arvion perusteella arvosanan 79/100 ja Rotten Tomatoes sivuston arvosana elokuvalle on 92%, joka perustuu 149 arvioon.
Vapauden peruskirja
Vapauden peruskirjan lähtökohtana oli, että Etelä-Afrikan tulisi olla roduton yhteiskunta, jossa millään kansanryhmällä ei olisi erityisoikeuksia tai -vapauksia. Kaikkia ihmisiä tulisi myös kohdella lain edessä tasavertaisesti ja maa tulisi jakaa niiden kesken, jotka viljelevät sitä. Vapauden peruskirjan mukaan kansan tulisi myös "saada osuus maan varallisuudesta", mikä usein, erityisesti Kansallispuolueen propagandassa, tulkittiin kaikkien maassa toimivien yritysten sosialisoimiseksi.
Lee Watkinson
Lee Watkinson (s. 18. lokakuuta 1966) on yhdysvaltalainen pokerinpelaaja. Hän on kotoisin Longbranchista, Washingtonin osavaltiosta.
Vuonna 2004 Watkinson sijoittui World Series of Pokerin $ 5,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa toiseksi Ted Lawsonin jälkeen ja $ 5,000 No-Limit Hold'em -turnauksessa neljänneksi. Seuraavana kesänä hän voitti WSOP-rannekkeen $ 10,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa. Sen voittosumma oli 655 746 dollaria. Ratkaisevassa kädessä Watkinsonilla oli A Q 6 5 Mike Guttmanin J J T 8 vastaan kun pöytään tuli 5 4 3 7 K. WSOP:n pääturnauksessa Watkinson oli rahasijoilla kahtena vuotena peräkkäin (2004 115. voittaen 15 000 dollaria ja 2005 45. voittaen 235 390 dollaria) ja vuoden 2007 WSOP:ssä hän selvisi pääturnauksen finaalipöytään, jossa oli kahdeksas ansaiten 585 699 dollaria. Marraskuussa 2005 Watkinson oli kolmas WSOP:n oheisturnauksessa (WSOP Tournament Circuit - Paris/Bally's Las Vegas).
World Poker Tourin kolmannella kaudella kesällä 2004 Watkinson sijoittui kahdessa peräkkäisessä turnauksessa toiseksi. Mirage Poker Showdownissa hän hävisi Eli Elezralle ja Legends of Pokerissa Doyle Brunsonille. Molemmista turnauksista Watkinson ansaitsi yli puoli miljoonaa dollaria.
Tammikuussa 2008 Watkinson voitti Aussie Millions -tapahtuman 3 000 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 180 600 Australian dollaria.
CardPlayer-lehti nimesi hänet vuoden pelaajaksi vuonna 2004 Maaliskuussa 2009 Watkinsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,9 miljoonaa dollaria.
Watkinson on perustanut tyttöystävänsä Timmi DeRosan kanssa Cortland Brandenberg Foundationin, joka auttaa Hollywoodin filmiteollisuuden ja lääketeollisuuden hylkäämiä simpansseja. Watkinson edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Sylvia Ruuska
Sylvia Eliina Ruuska (4. heinäkuuta 1942 Berkeley, Kalifornia – 7. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen uinnin olympiamitalisti.
Sylvia Ruuskan isä Weikko Ruuska oli suomalaissyntyinen.
Shishapangma
Shishapangma (8 027 m) on maailman 14. korkein vuori ja matalin yli 8 000 metriä korkeista vuorista. Shishapangma sijaitsee Himalajan vuoristossa Tiibetissä. Vuorta kutsutaan myös nimillä Gosainthan, Xixabangma tai Xixabangma Feng.
Shishapangma kiivettiin viimeisenä maailman yli 8 000 metriä korkeista huipuista, sillä ulkomaalaisten pääsy Tiibetin alueelle oli pitkään rajoitettua. Shishapangmalle kiipesi ensimmäisenä 2. toukokuuta 1964 Hsu Chingin kymmenmiehinen kiinalaisretkikunta.
Nimi
Vuoren tiibetiläinen nimi muodostuu sanoista pangma (ruohotasanko tai keto) ja shisha tai chisa (harja tai vuorijono). Vuori on siten "huippu ruohikkotasangon yllä". Vuoren nepalilais-intialainen nimi Gosainthan on kirjaimellisesti käännettynä "Pyhä paikka".
Maantiede
Shishapangma on ainoa maailman yli 8 000 metriä korkeista vuorista, joka sijaitsee kokonaan Kiinan alueella. Shishapangma on Jugal Himal -vuorijonon korkein huippu. Koska huippu sijaitsee Himalajan vuoriston pohjoisella kuivalla puolella kaukana Nepalin matalammista alueista sen profiili ei ole yhtä dramaattinen kuin muilla Himalajan korkeimmilla huipuilla. Shishapangman alueella on korkeimman huipun lisäksi myös toinen, 8 008 metrin korkeuteen yltävä huippu.
Kiipeilyn historiaa
Ensimmäisenä Shishapangmalle kiipesi pohjoista reittiä 2.5.1964 kiinalainen retkikunta, jota johti Xǔ Jìng. Huipulle kiipesivät myös Zhāng Jùnyán, Wang Fuzhou, Wū Zōngyuè, Chén Sān, Soinam Dorjê, Chéng Tiānliàng, Migmar Zhaxi, Dorjê ja Yún Dēng.
Keskustelu vuoren todellisesta huipusta
Osa nousuista Shishapangmalle on kiistanalaisia. Useat kiipeilijöistä ovat pysähtyneet vuoren matalammalle keskushuipulle todellisen, 14 metriä korkeamman huipun sijasta. Esimerkiksi Veikka Gustafssonin monivuotinen kiipeilykumppani Ed Viesturs kiipesi Shishapangmalle Gustafssonin kanssa uudestaan vuonna 2001 saavuttaakseen vuoren todellisen huipun.
Miklós Barcza
Miklós Barcza (7. tammikuuta 1908 Budapest – 11. heinäkuuta 1948 Budapest) oli unkarilainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Unkarin pääsarjassa 17 kautta edustaen BKE Budapestia ja BBTE Budapestia. Hän pelasi Unkarin maajoukkueessa Sankt Moritzin olympiaturnauksessa 1928 ja Garmisch-Partenkirchenin olympiaturnauksessa 1936. MM-kilpailuissa hän edusti Unkaria vuosina 1930 Ranskassa, Itävallassa ja Saksassa, 1934 Italiassa, 1935 Sveitsissä, 1937 Isossa-Britanniassa, 1938 Tšekkoslovakiassa ja 1939 Sveitsissä.
Il Postino – Posteljooni
Il Postino – Posteljooni (Il Postino) on Michael Radfordin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1994. Radford oli myös yksi elokuvan viidestä käsikirjoittajasta. Antonio Skármetan romaaniin perustuva fiktiivinen tarina runoilija Pablo Nerudasta ja tälle kirjeitä tuovasta postimiehestä nousi kansainväliseksi suosikiksi ja voitti alkuperäismusiikistaan Oscarin. Se oli ehdolla neljässä muussakin kategoriassa.
Steve Jones
thumb|Steve Jones Stephen Phillip Jones (s. 3. syyskuuta 1955 Lontoo) on englantilainen rock-kitaristi ja laulaja, joka on tullut tunnetuksi ennen kaikkea Sex Pistolsin kitaristina.
Il Postino – Posteljooni
Elokuvan tarinassa keski-ikäinen postimies (pian kuvausten jälkeen sydäninfarktiin kuollut Massimo Troisi ) oppii arvostamaan runoutta Pablo Nerudan (Philippe Noiret) avulla ja käyttää keinoa hyväkseen valloittaakseen kauniin Beatricen (Maria Grazia Cucinotta) sydämen.
Vastaanotto ja myöhemmät arviot
Posteljoonin säveltäjä Luis Bacalov voitti parhaan musiikin Oscarin. Elokuva oli lisäksi ehdolla parhaan elokuvan, parhaan ohjauksen, parhaan miespääosan (Massimo Troisi postuumisti) ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen sarjoissa. Bafta-palkintogaalassa Posteljooni palkittiin parhaana vieraskielisenä elokuvana ja alkuperäismusiikistaan.
Steve Jones
Lapsuus ja nuoruus
Jones ei tullut toimeen isäpuolensa kanssa ja alkoi ajautua vaikeuksiin jo nuorella iällä. Vuonna 1972 häntä pidettiin tarkkailussa, ja hän oli joutua holhoukseen. Teini-ikäisenä Jones joutui usein hankaluuksiin poliisin kanssa. Hän oli kleptomaani ja joutui pidätetyksi useita kertoja erilaisista rikoksista, kuten auto-, myymälä- ja murtovarkauksista. Jonesin kertomuksen mukaan hänen vanhempansa varastelivat kaupoista, ja hän joutui kasvamaan sen parissa. Teinivuosinaan Jones tuomittiin rikoksista 14 kertaa. Hän vietti vuoden tutkintavankeudessa, missä hänellä omien sanojensa mukaan oli paljon parempi olla kuin kotona. Jonesin mukaan Sex Pistols pelasti hänet lopullisesti rikolliselta elämältä ja ehkä jopa vankilalta.
Il Postino – Posteljooni
Vastaanotto ja myöhemmät arviot
The New York Timesin kriitikot valitsivat Posteljoonin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiempi elokuvasovitus
Nerudan postinkantaja (1983) on aiempi chileläinen elokuvasovitus samasta romaanista. Sen ohjasi kirjailija Antonio Skármeta itse.
Steve Jones
Ura kitaristina
Jones tunnetaan ennen kaikkea Sex Pistolsin kitaristina. Hän myöntää matkineensa kitaransoittotyylinsä New York Dollsien Johnny Thundersilta. Sex Pistolsin lopetettua Jones perusti rumpali Paul Cookin kanssa hard rock -tyylisen The Professionalsin. Amerikan kiertueen aikana 1981 yhtye joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, jonka jälkeen yhtye lopetettiin.
Jones on esiintynyt myös Thin Lizzyn, Joan Jettin, Iggy Popin, Andy Taylorin ja Neurotic Outsidersin kanssa. 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa hän toimi soolouralla. Jonesin kappale "Mercy" oli Miami Vicen jaksossa "Stone's War" ja myös Miami Vice 2:n soundtrack-albumilla. Jones osallistui Sex Pistolsin reunion-maailmankiertueeseen ja asuu nykyisin Kaliforniassa Los Angelesissa.
Albanian koripallomaajoukkue
Albanian koripallomaajoukkue edustaa Albaniaa koripallon arvokisoissa.
Historia
Maa on päässyt historiansa aikana kaksi kertaa koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Vuonna 1947 Albania osallistui ensimmäistä kertaa Tšekkoslovakiassa pidettyihin EM-kisoihin. Samassa lohkossa olivat myös Egypti, Belgia ja Italia. Maa hävisi selvin lukemin kaikille lohkon muille joukkueille, jolloin se joutui kisojen alempaan jatkosarjaan. Siinä joukkue hävisi selvästi Romanialle ja Itävallalle, jolloin Albania joutui sijoituspeliin Jugoslaviaa vastaan. Sen maa hävisi selvin 90–13 luvuin, jolloin Albania sijoittui turnauksen viimeiseksi.
Toistaiseksi viimeisen kerran Albania on ollut EM-kisoissa mukana vuonna 1957. Tällöin maa sijoittui alkulohkonsa viimeiseksi hävittyään kaikki pelit. Jatkolohkossa maa jatkoi huonoa arvokisakulkuaan häviämällä kaikki ottelut. Tämä tarkoitti myös jälleen sijoittumista turnauksen viimeiseksi eli kuudenneksitoista.
Luettelo televisiosarjan American Horror Story jaksoista
right|300px American Horror Story on yhdysvaltalainen Ryan Murphyn ja Brad Falchukin luoma kauhusarja.
Deanna Durbin
thumb|Deanna Durbin vuonna 1945. Edna Mae ”Deanna” Durbin (4. joulukuuta 1921 Winnipeg, Kanada – 17. huhtikuuta 2013 Neauphle-le-Château, Ranska ) oli kanadalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa James ja Ada olivat maahanmuuttajia Lancashirestä, Englannista. Heillä oli myös toinen lapsi, tytär Edith, josta tuli opettaja.
Durbinin tunnettuja elokuvia ovat muiden muassa Se alkoi Eevasta (1941), Tuli ja tuhka (1944) ja En antaudu (1945). Hän eli 1950-luvun alusta alkaen enimmäkseen poissa julkisuudesta. Muiden muassa Anne Frank ja Winston Churchill nimesivät Durbinin suosikkifilmitähdekseen.
Durbinilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli naimisissa kolmeen otteeseen; kolmas avioliitto alkoi vuonna 1950 ja päättyi vasta puolison kuolemaan 1. maaliskuuta 1999. Deanna asui ennen kuolemaansa Sveitsissä. Hän kuoli 91-vuotiaana huhtikuussa 2013.
Freddie Gibbs
Gibbs lähti CTE Worldista vuoden 2013 alussa, jonka jälkeen hän perusti oman ESGN-levy-yhtiönsä ja julkaisi studioalbumin ESGN. Sitemmin hän on julkaissut neljä sooloalbumia sekä neljä yhteisalbumia, kaksi tuottaja Madlibin kanssa: Piñata (2014) ja Bandana (2019) sekä kaksi tuottaja The Alchemistin kanssa: Fetti (mukana myös rap-artisti Currensy, 2018) ja Alfredo (2020), joista viimeksi mainittu oli myös ehdolla parhaan rap-albumin Grammy-palkintoon vuoden 2021 gaalassa.
Virtuous Pedophiles
Virtuous Pedophiles (VirPed) on verkkoyhteisö, joka on suunnattu lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä pidättäytyville pedofiileille. Sen ovat perustaneet miehet, jotka ovat kertoneet kärsivänsä pedofiliasta, mutta olevansa sitoutuneita olemaan toteuttamatta pedofiilisia halujaan. Yhteisön perustamisen tarkoituksena on ollut osaltaan yleisen tietoisuuden kasvattaminen niistä pedofiileista, jotka eivät syyllisty lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön.
Viranomaiset ja terapeutit ovat yleensä tarjonneet apua lähinnä niille, jotka ovat jo syyllistyneet seksuaalirikokseen; Virtuous Pedophiles on pyrkinyt laajentamaan pedofiileille tarjottavaa apua koskemaan myös niitä, jotka eivät ole syyllistyneet seksuaalirikokseen. Se aloitti kesäkuussa 2012 toimintansa ensimmäisellä nettisivullaan, joka korvattiin uudella nettisivulla heinäkuussa 2017. Vaikka suuri enemmistö Virtuous Pedophilesin jäsenistä on kertonut pidättäytyneensä aina seksuaalisesta kontaktista alaikäiseen, on eräillä jäsenillä taustallaan syytöksiä rikoksesta. Jäsenistössä on ollut henkilöitä, jotka ovat kertomansa mukaan yleisesti ottaen välttäneet tekemisissä olemista lasten kanssa, mutta joukossa on esiintynyt jopa lasten parissa työskentelyä.
Colomba Fofana
Colomba Fofana (s. 11. huhtikuuta 1977 Courbevoie) on ranskalainen kolmiloikkaaja.
Fofana karsiutui loppukilpailusta Budapestin EM-kilpailuissa 1998, mutta voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1999 tuloksella 16,57 metriä. Vuoden 2000 Gentin sisäratojen EM-kilpailuissa ja Sydneyn olympialaisissa hän karsiutui, kuten kävi myös Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa 2006, Pekingin olympialaisissa 2008 ja Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010.
Hilda Nyström
Hilda Margareta Lovisa Nyström (20. heinäkuuta 1838 Hämeenlinna – 1896 jälkeen) oli suomalainen maanviljelijä.
Nyströmin vanhemmat olivat kauppias Carl Henrik Nyström ja Christina Lovisa Sirelius. Vanhemmat ostivat 1843 Lempäälästä kamarineuvos Johan Henrik Nordenswanin (1801-1862) omistaman Lastusten kartanon ja 1857 Urjalasta vänrikki Bengt Gabriel Rangellin omistaman Matkun eli Kreivilän kartanon. Suomen Naisyhdistyksen teoksen Biograafisia tietoja Suomen naisista eri työaloilla (1896) mukaan nimenomaan Nyström hoiti maataloutta ja Kreivilän tilaa jo isänsä eläessä ja hänellä oli "erinomainen taipumus maanviljelykseen". Kartanon 1860-1862 rakennetussa päärakennuksessa oli 15 huonetta ja viimeksi mainittuna vuonna sen pihapiiriin rakennettiin suuri kivinavetta. Carl Henrik Nyströmin kuoltua 1878 Kreivilä oli lesken nimissä vuoteen 1883 asti, jolloin sen osti teollisuuspatruuna Axel Wilhelm Wahren. Nyström hankki puolestaan haltuunsa velaksi Pantalan rusthollin, kunnosti sen ja myi edelleen 19 000 markan voitolla. Tämän jälkeen hän raivasi peltoja ja harjoitti maataloutta yli kymmenen vuoden ajan Hattulassa, mutta palasi sitten takaisin maanviljelijäksi Urjalaan, Mäkelän rustholliin.
Naamiopunavarpunen
Naamiopunavarpunen (Procarduelis nipalensis) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Naamiopunavarpusta tavataan Nepalista Myanmarin pohjoisosiin ja Kiinan keskiosiin ulottuvalla alueella. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hysteric Blue
Hysteric Blue oli japanilainen rockyhtye. Se perustettiin Osakassa vuonna 1997, ja se koostui kolmesta jäsenestä. Mayumi Takeda oli laulaja, Takuya Kusunose rumpali ja Naoki Akamatsu kitaristi. Uransa aikana he julkaisivat 14 singleä, viisi studioalbumia sekä yhden kokoelma-albumin. Heidät tunnetaan erityisesti kappaleestaan ”Grow Up”, jota käytettiin tunnuskappaleena Gakkō no Kaidan-animesarjassa. Yhtye hajosi vuonna 2004 kun Naoki Akamatsu tuomittiin 14 vuoden vankeuteen yhdeksästä raiskauksesta. Tämän jälkeen Mayumi ja Takuya perustivat uuden yhtyeen nimeltä The Screaming Frogs.
Karen Rolton
thumb|Karen Rolton Karen Louise Rolton (s. 21. marraskuuta 1974 Adelaide) on australialainen kriketinpelaaja. Hän teki Test-debyyttinsä vuonna 1995 ja pääsi Australian naisten maajoukkueen kapteenin asemaan Belinda Clarkin seuraajana helmikuussa 2006. Hän oli vuodesta 1997 ollut varakapteenina.
Rolton palkittiin Allan Border -mitalien jakotilaisuudessa vuoden kansainvälisen naiskriketinpelaajan palkinnolla vuosina 2002, 2003, 2005 ja 2006.
Kriketin ulkopuolella Rolton on varsinaiselta ammatiltaan postityöntekijä.
Pak Doo-Ik
Pak Doo-Ik (박두익 朴斗翼 s. 17. maaliskuuta 1942 Pjongjang, Pohjois-Korea) on entinen pohjoiskorealainen jalkapalloilija. Hänet muistetaan parhaiten siitä, että hän teki kuuluisan voittomaalin Italiaa vastaan vuoden 1966 kisoissa. Voiton jälkeen hänet palkattiin Pohjois-Korean armeijaan. Italialaisen urbaanilegendan mukaan Doo-Ik olisi ollut hammaslääkäri. Jalkapallouransa jälkeen hän on ollut töissä kuntosalilla.
Otto Huttunen
Otto Huttunen (s. 7. toukokuuta 1991 Iisalmi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Huttunen pelasi kauteen 2012–2013 asti hyökkääjänä. Hän laukoo oikealta.
Between Fire and Ice
Between Fire and Ice on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin seitsemäs soololevy ja Organ Fusion Bandin ensimmäinen levy. Organ Fusion Band soitti myös useita keikkoja levyn kokoonpanolla sekä kitaristi Pekka Nylundin kanssa, ennen levyn valmistumista nimellä Jang Vans. "Fraktaali symmetria" on omistettu basisti "Joe" Veronalle.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Gustavson.
Kokoonpano
+
Otto Huttunen
Seuraura
Kauden 2013–2014 päätteeksi Huttunen voitti IPK:ssa II-divisioonan Savo-Karjalan aluemestaruuden ja oli nostamassa joukkuetta takaisin Suomi-sarjaan. Kaudella 2015–2016 hän nousi IPK:n varakapteeniksi. Huttunen voitti tehoilla 13+23=36 koko Suomi-sarjan puolustajien piste- ja maalipörssin. Hän jakoi pelipaikastaan huolimatta myös sarjan pudotuspelien maalipörssin voiton neljällä osumallaan JHT:n Matti Kivisillan kanssa. Huttunen voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan mestaruuden, jonka myötä IPK nostettiin Mestikseen. Huhtikuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Huttunen nimettiin kaudeksi 2016–2017 IPK:n kapteeniksi. Hän ehti pelata vain 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3, kunnes Huttusen kausi päättyi leikkaushoitoa vaatineeseen olkapäävammaan jo lokakuussa 2016. Lisäksi hän kärsi alkukauden polvivammasta, joka vaati myös leikkaushoitoa. Huttunen jatkoi IPK:n kapteenina myös kaksi seuraavaa kautta. Ensimmäisellä täydellä Mestis-kaudellaan 2017–2018 hän teki 40 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13 ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Kaudella 2018–2019 Huttunen oli tehoilla 6+27=33 IPK:n paras syöttäjä, neljänneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Hän jakoi koko Mestiksen puolustajien syöttöpörssin voiton LeKin Matias Haarasen kanssa ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi hänen jälkeensä. Huttunen valittiin Mestiksen helmikuun 2019 kuukauden pelaajaksi ja kuukauden kentälliseen. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kesällä 2019 Huttunen harjoitteli IPK:n yhteistyöseuran, KalPan SM-liigajoukkueen mukana. Hän pelasi siellä myös muutamia harjoitusotteluita, kunnes elokuun lopulla Huttunen teki KalPan kanssa 1+1-vuotisen ja marraskuun maaottelutaukoon asti kestävän try-out -sopimuksen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2019–2020 avauskierroksella 13. syyskuuta 2019 Mikkelin Jukureita vastaan. Huttunen merkittiin KalPan kolmospuolustajapariin Lasse Lappalaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 15.21 minuuttia. Marraskuussa Huttunen sai koejaksonsa päätteeksi jatkosopimuksen. Hän teki liigauransa avausmaalin 20. joulukuuta 2019 ylivoimalla Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Huttusen osuma jäi KalPan 5–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Saku Kekäläinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan Huttunen teki ensimmäisen SM-liigakautensa aikana 45 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10. Hänen neljästä maalistaan kolme syntyi ylivoimalla. Maaliskuussa 2020 KalPa käytti Huttusen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Alkukaudella 2020–2021 Huttunen pelasi KalPassa 22 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Helmikuussa 2021 seura lainasi hänet takaisin IPK:n Mestis-joukkueeseen. SM-liigan siirtotakarajalla maaliskuussa Huttusen vahvistettiin pelaavan siellä kauden loppuun. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Heinäkuussa 2021 Huttunen teki vuoden mittaisen sopimuksen Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettanissa pelaavan Tranås AIF:n kanssa. Hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin jo elokuussa kesken harjoituskauden ilmenneen olkapäävamman vuoksi. Huttunen ei pelannut vamman takia koko kaudella 2021–2022.
Kaudeksi 2022–2023 Huttunen palasi vuoden mittaisella sopimuksella IPK:hon. Hänet nimettiin takaisin joukkueen kapteeniksi.
Muuta
Huttusen isä Pekka on entinen alempien sarjojen jääkiekkopuolustaja. IPK on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 5. Pekka toimii nykyään seuran Mestis-joukkueen huoltopäällikkönä.
Otto Huttunen on työskennellyt siviilissä mm. panimotyöntekijänä Olvilla.
Spektinomysiini
Spektinomysiini (C14H24N2O7) on aminosyklitoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina erityisesti tippuria vastaan. Spektinomysiini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa spektinomysiini on valkoista amorfista ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja alkoholeihin, mutta huonosti asetoniin ja hiilivetyihin. Spektinomysiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on -20. Spektinomysiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomin 30S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Yhdiste on aktiivinen eräitä streptokokkeja ja stafylokokkeja vastaan. Spektinomysiini tehoaa myös gramnegatiivisiin bakteereihin kuten enterobakteereihin ja erityisesti Neisseria-suvun lajeihin. Spektinomysiiniä käytetään ihmisillä lähinnä tippuria vastaan muille antibiooteille vastustuskykyisten kantojen ja penisilliineille allergisten potilaiden hoidossa. Uudemmat antibiootit ovat osittain syrjäyttäneet sen käytön ja resistenttejä kantoja on havaittu. Lääkeaine annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Eläinlääketieteessä spektinomysiiniä käytetään lihakarjan antibioottina esimerkiksi kolibakteeri- ja Pasteurella-infektioissa.
Haittavaikutukset
Tyypillimmät spektinomysiinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat pääkipu, oksentelu, ripuli ja pistoskohdan ärsytys. Harvinaisina voi esiintyä huimausta ja ihottumaa.
Valmistus
Spektinomysiini eristettiin ensimmäisen kerran Streptomyces spectabilis -aktinobakteerista vuonna 1960. Yhdisteen valmistus tapahtuu bioteknisesti kyseisen bakteerin avulla. Streptomyces spectabilis syntetisoi spektinomysiiniä glukoosista.
Maija Kolsi-Mäkelä
Aira Mailis (Maija) Salama Kolsi-Mäkelä, o.s. Kolsi (4. kesäkuuta 1911 Lahti – 16. joulukuuta 1982 Lahti ) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja taiteellinen johtaja Helmi Vuorelman perustamassa taidekutomossa.
Janet Schmalfeldt
Janet Schmalfeldt on yhdysvaltalainen pianisti ja musiikintutkija. Hän on tutkinut erityisesti musiikin muotorakenteita ja musiikilliseen muotoon liittyviä filosofisia kysymyksiä. Janet Schmalfeldt työskentelee tällä hetkellä emeritaprofessorina Tuftsin yliopistossa.
Janet Schmalfeldtin kirjalle In the Process of Becoming: Analytic and Philosophical Perspectives on Form in Early Nineteenth-Century Music (2011) myönnettiin vuonna 2012 sekä Society for Music Theory -yhdistyksen Wallace Berry Award -palkinto että The American Society of Composers, Authors & Publishers -yhdistyksen ASCAP Deems Taylor Award -palkinto.
Einar Ilmoni
thumb|Einar Ilmoni, omakuva vuodelta 1910. Einar Ilmoni (29. kesäkuuta 1880 Lappeenranta – 4. maaliskuuta 1946 Kangasala) oli suomalainen taidemaalari.
Varhaiset vaiheet
Einar Ilmonin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Axel Hjalmar Ilmoni ja Fanny Vilhelmina Hannikainen. Myös hänen vanhempansa olivat taiteellisesti lahjakkaita.
Ura
thumb|Einar Ilmoni: Enkeli kuollut lapsi sylissään (1900–1910). Valmistuttuaan Ilmonilla ei ollut varaa jäädä Helsinkiin tai lähteä opintomatkalle ulkomaille, joten hän asettui vanhempiensa uuteen kotiin Kangasalle. Ilmoni eli niukkaa elämää ja kieltäytyi tilaustöistä, jos ei nähnyt niissä sisältöä. Valmiita töitäänkin hän myi vastahakoisesti. Kaukana isojen kaupunkien taidepiireistä hän ei myöskään ollut juuri apurahojen jakajien suosiossa. Vuonna 1924 Ilmoni sai kuitenkin Alfred Kordelinin säätiön stipendin opintomatkalle Italiaan.
Ilmonin töissä nähdään syvää uskonnollisuutta ja rauhaa. Ilmoni oli taitava piirtäjä, ja käytti uransa alussa töissään niukasti värejä, minkä vuoksi hänen värinkäsittelyään pidettiin "aneemisena, hiutuvana ja verettömänä". Hänen pääaiheitaan olivat muotokuvat ja kompositiot lapsista ja naisista, maisemat ja luonnon yksityiskohdat sekä uskonnolliset aiheet kuten enkelit. Ilmonin teoksia sävytti sisäinen symbolismi ja unenomaisuus. Gösta Stenman luonnehti Ilmonia "Suomen maalaustaiteen Kierkegaardiksi".
Jo Ilmonin eläessä hänen töitään oli esillä ympäri Eurooppaa. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti vuonna 1917.
Ulrika Pasch
thumb|250px|Ulrica Pasch, Omakuva, noin 1770. Ulrika Fredrika Pasch (10. heinäkuuta 1735 Tukholma – 2. huhtikuuta 1796) oli ruotsalainen taidemaalari, taiteilija Lorens Pasch vanhemman tytär, taiteilija Lorens Pasch nuoremman sisar ja taiteilija Johan Paschin veljentytär. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena Kuninkaalliseen taideakatemiaan sen perustamisvuonna 1773.
Einar Ilmoni
Terveysongelmat ja kuolema
Vakava allergia esti Ilmonia työskentelemästä kesäaikaan, ja mielenterveysongelmat veivät hänet useampaan otteeseen hermoparantolaan. Ilmoni kärsi masennuksesta ja hermoromahduksesta, minkä vuoksi hän vietti muutaman kuukauden jakson Tallbackan sairaalassa. Suurin tuki erakoituneelle Ilmonille oli hänen sisarensa Aino.
Ulrika Pasch
Vaikka sanotaan Paschin olleen vaatimaton ihminen, joka ei koskaan tuonut esiin omaa työtä, hän on yksi harvoista ammattimaisista naistaiteilijoista Pohjoismaissa ennen 1800-lukua. Useista hakemuksista huolimatta Ruotsin valtiopäivät ei myöntänyt hänelle eläkettä.
Einar Ilmoni
Terveysongelmat ja kuolema
Vuonna 1946 Ilmoni kuoli 66-vuotiaana erakoituneena ja naimattomana ja hänet haudattiin Kangasalan vanhalle hautausmaalle, jonne pystytettiin vuonna 1950 muistomerkki.
Ulrika Pasch
Elämän vaiheet
Pasch kuului suureen taiteilijasukuun. Hänen isoisänsä, isänsä ja veljensä olivat myös taidemaalareita. Äiti, Anna Helena Beckman, oli porvari ja valtiopäivämies Olof Beckmanin tytär. Äidin suvussa oli myös taidekäsityöläisiä, kuten hopeaseppiä.
Paschin äidin kuoltua 1756 perheen lapset hajaantuivat useaksi vuodeksi. Veli Lorentz lähti ulkomaille kartuttamaan taideopintojaan. Ulrika Pasch muutti enonsa luo, johti enon taloutta ja maalasi. Tulot olivat perheelle tärkeitä, koska Pariisissa lanseerattu pastellimaalaus oli vähentänyt isän toimeksiantoja. Pasch elätti isäänsä ja sisartaan kymmenen vuotta, kunnes hänen veljensä palasi Ruotsiin vuonna 1766. Sisarukset, mukaan lukien sisar Hedvig Lovisa, asuivat loppuelämänsä yhdessä. Hedvig Lovisa hoiti talouden, kun sisarukset työskentelivät taidemaalareina.