cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuukautissieni
Terveysvaikutukset
Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA:n mukaan 1980-luvulla testattiin laboratorio-olosuhteissa kuukautissuojina markkinoituja sieniä. Testitulokset osoittivat että sienet sisälsivät hiekkaa, roskia, bakteereja, hiivasieniä ja hometta. Yhdestä näytteestä löytyi stafylokokkia. Staphylococcus aureus on bakteeri, joka liitetään toksiseen šokkioireyhtymään (TSS), joka on myös tamponien käyttöön liittyvä riski, vaarallinen myrkytystila. Ainakin yksi TSS-tapaus oli voitu yhdistää sienen käyttöön kuukautissuojana, toinen tapaus oli myös mahdollisesti sienen käytön aiheuttama. Koska sienet ovat merieliöitä, niiden elinympäristöstä johtuen niihin hyvin luonnollisesti menee muun muassa hiekkaa.
Sienen käyttö kuukautissuojana sisältää myös muita riskejä kuin siinä oleva hiekka ja muu emättimeen kuulumaton aines. Sienestä saattaa irrota kappale, joka jää vaginaan ja kerää bakteereita ja häiritsee emättimen luonnollista pH-tasapainoa. Luonteeltaan niin merisieni kuin synteettinenkin sieni ovat huokoisia ja sisältävät runsaasti ilmataskuja. Hapen läsnäolo liittyy myös TSS:n syntymiseen. Sieni saattaa aiheuttaa hankaumia emättimen seinämiin, kun sen asettaa paikoilleen ja poistaa. Lisäksi sienen lukemattomia onkaloita voi olla hyvin hankala saada puhtaiksi. Esimerkiksi keittiösienien on todettu sisältävän runsaasti bakteereita, eikä edes keittämisestä ollut hyötyä sienen puhdistamisessa. Päinvastoin, keittäminen saattoi jopa pahentaa asiaa.
Valkolehtimittari
Valkolehtimittari (Scopula ornata) on Suomessa erittäinen harvinainen, valkoinen mittariperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Siipien pohjaväri on puhtaan valkoinen. Tyvipoikkiviiru ja sisempi poikkiviiru erottuvat etusiivissä himmeinä ja vaalean ruskehtavina ja jälkimmäinen näkyy myös takasiivissä. Ulompi poikkiviiru on musta, melko mutkitteleva ja erottuu molemmissa siipipareissa. Ulomman poikkiviirun ulkopuolella on harmaata tai aavistuksen sinertävää, laikuittaista varjostumaa, joka erottuu himmeänä muualla paitsi poikkiviirun kahden mutkan kohdalla, joissa varjostuma erottuu selvästi ruskeana. Siipiväli 21–24 mm.
Samannäköinen laji on lähinnä vain sinilehtimittari (Scopula decorata).
Elinympäristö ja elintavat
Lajin elinympäristöjä ovat kuivat, hiekkaiset alueet, kedot, rinneniityt sekä arot. Ruotsissa se viihtyy vain lämpimimmillä ja aurinkoisimmilla biotoopeilla, joiden maaperä on hiekkaista ja mineraalipitoista. Perhoset lentävät sekä päivällä että yöllä ja tulevat valolle. Ne myös lähtevät häirittyinä helposti lentoon. Toukat ovat aktiivisia pääasiassa öisin ja keskenkasvuinen toukka on talvehtiva vaihe. Täysikasvuisena toukka koteloituu maanpinnalle kasvinosien sekaan kehräämäänsä kotelokoppaan.
Ruotsissa lajin esiintymät ovat vähentyneet 1990-luvun loppupuolella jyrkästi ja se on nykyisin luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat erilaiset matalat kasvit, erityisesti ajuruohot (Thymus) ja meiramit (Origanum).
Ikkunaremontti
Ikkunaremontti on remontti, jossa uusitaan rakennuksen ikkunat joko osittain tai kokonaan. Yleensä ikkunat joudutaan korjaamaan tai vaihtamaan 30–45 vuoden välein. Korjaustapoja on monenlaisia, mutta yleensä ikkunat vaihdetaan kokonaan uusiin. Tällöin tyypillisesti saadaan parempi lämmöneristävyys, äänieristys ja kestävämpi karmin ulkopinta, koska uusien ikkunoiden karmien ulkopinta on lähes poikkeuksetta alumiinia eikä puuta kuten ennen. Alumiini kestää luonnon rasitusta huomattavasti paremmin kuin puu ja vaatii huoltoa harvemmin.
Hyvin hoidettuna ja huollettuna ikkunoiden tekninen käyttöikä saattaa olla jopa 75 vuotta, mutta jos niitä ei hoideta, saattaa ikkunaremontti tulla eteen jo 15 vuoden kohdalla. On myös merkitsevää, mihin ilmansuuntaan ikkuna on.
Ikkunaremontti vaikuttaa usein koko rakennuksen toimintaan, sillä varsinkin painovoimaisen ilmanvaihdon rakennuksissa korvausilma tulee ikkunoiden raoista. Esimerkiksi Suomessa on tyypillistä, että taloon on rakennettu koneellinen poistoilma-ilmastointi, mutta ei koneellista tuloilma-ilmastointia. Tällöin korvaavan ilman on tultava sisään sieltä mistä se on mahdollista eli ikkunoista. Tämä on tyypillistä varsinkin 1970-luvun taloissa. Kovalla pakkasella tällaisen järjestelmän huomaa yleensä ikkunoiden lähellä tuntuvasta vedosta. Jos ikkunat vaihdetaan, mutta lämmitystä tai ilmanvaihtoa ei remontin yhteydessä oteta huomioon, tuloksena on yleensä ongelmia.
Uusien ikkunoiden mitoitus on hyvin tärkeä vaihe remontissa. Jos uudet ikkunat mitoitetaan väärin, remontti luultavasti epäonnistuu ja uusien ikkunoiden kanssa tulee ongelmia.
Ikkunaremontin kustannukset
Omakotitalouksissa ikkunaremontin hinnaksi tulee keskimäärin 800–1800 per aukko riippuen ikkunoiden koosta, mallista, varusteista ja asennettavasta määrästä, jos ikkunat vaihdetaan kokonaan uusiin ja työ ostetaan ns. "avaimet käteen" -periaatteella. Tyypillisen ikkunaremontin kokonaiskustannuksista varsinaisten ikkunoiden osuus on noin puolet. Noin neljännes koostuu asennuksesta sekä välttämättömistä tarvikkeista kuten pelleistä, puulistoista, kiinnitysmateriaaleista, eristeistä ja smyygeistä eli ikkunan ulkopuolella käytettävistä sovitelaudoista.
Usein ikkunaremontin yhteydessä vaihdetaan myös ulko-ovet, jolloin niiden osuus kustannuksista on noin kuudennes. Viimeinen kuudesosa kustannuksista muodostuu rahdista, vanhojen ikkunoiden kierrätyksestä sekä lisävarusteista kuten tuloilmaventtiileistä ja kaihtimiista.
Yksittäisen ikkunan hintaan vaikuttaa eniten ikkunan lämmönläpäisykerroin eli U-arvo sekä ikkunan välikarmien määrä. Asennuskustannuksiin vaikuttaa merkittävästi talon tyyppi ja rakenne, sillä monikerroksisissa rakennuksissa ikkunoita ei voida asentaa maasta käsin, vaan apuna tarvitaan rakennustelineitä tai nosturia.
Työvaiheet taloyhtiössä
Ikkunaremontti alkaa hankesuunnittelulla, johon taloyhtiöissä yleensä palkataan riippumaton rakennusalan asiantuntija. Hän tekee suunnitelman ikkunaremontista, joka sitten hyväksytään tai hylätään taloyhtiön yhtiökokouksessa. Jos yhtiökokous kannattaa remonttia, käynnistetään tarjouskilpailu, johon pyydetään mahdollisimman samanlaisia tarjouksia eri ikkunatoimittajilta (yleensä 3–6 eri toimittajaa).
Kun toimittaja on valittu, remontti etenee asunto kerrallaan ja yleensä taloyhtiö maksaa remontista urakoitsijalle sitä mukaa kun työ etenee eikä siis koko summaa kerrallaan. Yhden asunnon ikkunat vaihdetaan yleensä yhden päivän aikana ja seuraavana päivänä työ viimeistellään listoittamalla ikkunat sisäpuolelta ja pellittämällä ikkunat ulkopuolelta. Työ voidaan tehdä myös talvella, kunhan pakkasta ei ole 15 astetta enempää.
Työvaiheet ovat tyypillisesti seuraavat:
Jan D. Oker-Blom
Jan Oker-Blom on taustaltaan RKP:läinen. Hän oli Helsingin kaupunginhallituksen jäsen 2007–2012 ja kaupunginvaltuuston jäsen 2001–2017. Hänet valittiin syksyllä 2017 Loviisan kaupunginjohtajaksi.
Työura
Jan Oker-Blom seurasi Olavi Kalevaa Loviisan kaupunginjohtajana syksyllä 2017.
Oker-Blomin päätoimi on aikaisemmin ollut rahoitusalalla. Hän työskenteli vuosina 2007–2012 yritysrahoituspäällikkönä Aktia Pankki Oyj:ssä ja vuodesta 2012 vuoteen 2017 enkeliverkosto Finnish Business Angels Networkin ensimmäisenä toimitusjohtajana. Suomen enkelijärjestö FIBAN kasvoi lyhyessä ajassa yhdeksi maailman suurimmaksi ja teki osuutensa Suomen nousussa maailmanluokan startup-maaksi. FIBAN sai Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinnon vuonna 2017. Oker-Blom on FIBANin kunniajäsen.
Poliittinen ura
Oker-Blom valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran 29-vuotiaana 2004 kunnallisvaaleissa 787 henkilökohtaisella äänellä. Vuodesta 2007 oli hän kolme kahden vuoden kautta RKP:n (ainoa) edustaja Helsingin kaupunginhallituksessa. Vuoden 2008 kuntavaaleissa hän sai 1132 ääntä ja uusi paikkansa. Oker-Blom oli ehdolla myös kuntavaaleissa 2012, mutta jäi 724 äänellä varasijalle. Yhtenä merkittävänä tekijänä tappioon arvioitiin olevan voimakas ja kriittinen keskustelu Guggenheim-museosta, joiden kannattajiin Oker-Blom kuuli. Hän nousi kuitenkin valtuuston varsinaiseksi jäseneksi Nils Torvaldsin siirryttyä Euroopan parlamenttiin toukokuussa 2014. Vaalit 2017 toivat niin ikään varasijan, mutta kausi jäi lyhyeksi kun Oker-Blom siirtyi johtamaan Loviisan kaupunkia.
Koulutus
Valtiotieteiden maisteri (Helsingin yliopisto 2003).
Master of Business Administration, MBA (Aalto 2007).
Hallituksen jäsenyyksiä ja luottamustehtäviä
Kymenlaakson Sähkö Oy:n hallituksen puheenjohtaja sekä Uniq Works Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Aiempia elinkeinoelämän luottamustoimia ovat HOK-Elannon hallintoneuvoston ja Oy R. Nordströmin & Co Ab:n, PakuOvelle.com Oy:n, Priceff Oy:n, Helsingin Satama Oy:n, Unicafé Oy:n sekä ASAN Security Technologies Ltd:n hallituksen jäsenyydet.
Yhtiömaailman ja politiikan ohella on Oker-Blomilla ollut luottamustoimia kuten Svenska social- och kommunalhögskolanin, Helsingin yliopiston Alumnien, Kansallisoopperan ja Atlantti-Seuran hallituksen jäsen.
Oker-Blom toimi 2002–2007 RKP:n varapuheenjohtajana.
HYY:n edustajisto 1997–1998 ja HYY:n hallitus 1998. Nylands Nationin kuraattori 2005–2008.
Perhe
Jan D. Oker-Blom on professori Pauline ja DE Kenneth Oker-Blomin poika. Hän oli naimisissa KTM Nina Oker-Blomin kanssa 2006–2017. Heillä on yksi tytär.
Pianistin sivunkääntäjä
Pianistin sivunkääntäjä on ranskalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 1. joulukuuta 2006.
The Hills Have Eyes 2
The Hills Have Eyes 2 on vuonna 2007 julkaistu kauhuelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2006 elokuvalle The Hills Have Eyes, joka on uudelleenfilmatisointi Wes Cravenin vuoden 1977 elokuvasta Yön silmät. Elokuva kertoo sotilasjoukosta, joka vie tarvikkeita Sektori 16 -nimiselle sotilastukikohdalle, jossa on ennen suoritettu ydinkokeita. Joukko joutuu mutanttiyhteisön hyökkäysten kohteeksi autiomaan kallioilla.
Jalankulkijaystävällisyys
Jalankulkijaystävällisyys on käsite, joka tarkoittaa kaupunkiympäristön soveltuvuutta kävellen liikkumiseen. Jalankulkijaystävällisen kaupungista tekevät ensi sijassa lyhyiden etäisyyksien kaupunkirakenne, kävelykadut, jalkakäytävät, suojatiet ja levähdyspenkit, mutta myös esimerkiksi katuvarsien silmää miellyttävä arkkitehtuuri ja melua vähentävät teiden matalat nopeusrajoitukset. Jalankulkijaystävällisyys on tärkeä osa ympäristöystävällistä kaupunkisuunnittelua, koska käveleminen on hyvin ympäristöystävällinen tapa liikkua.
Euroopan vanhojen kaupunkien keskustat ovat pääsääntöisesti jalankulkijaystävällisiä, koska keskiaikaiset kaupunginosat on rakennettu hyvin tiiviisti ja aikakaudella jolloin käveleminen oli yleinen tapa liikkua kaupungeissa. Joukkoliikenne on helpohkoa lisätä jalankulkijaystävälliseen kaupunkiin, minkä vuoksi joukkoliikenne on suosittua Euroopassa vaikka ihmisillä olisi varaa omaan autoon. Sen sijaan esimerkiksi Yhdysvalloissa kaupungit eivät ole kovin käveltäviä, koska ne on rakennettu ilmavasti ja yksityisautoilun aikakaudella. Esimerkiksi jalkakäytäviä ei ole läheskään kaikkialla Yhdysvaltain kaupunkialueilla, ja joukkoliikenneverkko on kehno yksityisautoilun ja sitä tukevan pitkien etäisyyksien kaupunkirakenteen vuoksi.
Jalankulkijaystävällisyys saattaa olla hyväksi katuvarsien kaupoille, katukahviloille ja ravintoloiden terasseille sekä turismin kannalta nähtävyyksien helpon ja omaehtoisen kiertämisen vuoksi. Lisäksi kävellen liikkuminen on hyötyliikuntaa.
Bidur
Bidur  on kaupunki Nepalin Keskisen  kehitysalueen Bagmatin vyöhykkeellä, Trishulijoen itäpuoleisella rannalla. Bidur sijaitsee linnuntietä Kathmandusta 27 kilometriä luoteeseen. thumb|270px|Bidurin kaupungin (sinertävä alue) sijainti Nuwakotin piirikunnan kartalla. Vuonna 2011 Bidurin väkiluku oli 26 750, mikä koostui 6 270 perhekunnasta. Kaupunki on runsaan 277 000 asukkaan Nuwakotin piirikunnan hallinnollinen keskus.
Asutukseltaan hajanaisen kaupungin pinta-ala on 33,5 neliökilometriä.
Aknepop
Aknepop on Eppu Normaali -yhtyeen ensimmäinen, 8. toukokuuta 1978 julkaistu albumi. Levyn tuottivat Timo Huovinen ja Epe Helenius. Se äänitettiin Microvox-studiolla Lahdessa 13.–15. maaliskuuta 1978. Albumin tunnetuin kappale on ”Poliisi pamputtaa taas”, mutta sillä on muitakin myöhemmin klassikon asemaan nousseita lauluja, kuten ”Sotilaallinen tyhjiö”.
Julkaisuvuotenaan albumia myytiin noin 2 000 kappaletta. Joulukuuhun 2006 mennessä sitä oli myyty 31 347 kappaletta. Kultalevy Aknepopista myönnettiin vuonna 1994.
Työstö
Albumi äänitettiin kolmessa päivässä 13.–15. maaliskuuta Microvox-studiolla, Lahdessa. Päivistä yksi käytettiin miksaamiseen.
Äänityksiin osallistunut seurue majoittui hotelli Mustaan Kissaan. Epe Heleniuksen mukaan Mikko Saarela ja kitaristi Juha Torvinen olivat hotellissa harrastetun alkoholinkäytön vuoksi viimeisenä äänityspäivänä niin voimakkaassa krapulassa, etteivät enää kyenneet työntekoon.
Kun Eppu Normaalin jäsenet sai kuultavakseen ensimmäisen koelevyn, he pettyivät kuulemaansa huomattuaan albumin kaivertajan leikanneen ylempiä bassoja pois ja vähentäneen muillakin tavoilla bassoja. Kaivertaja sanoi yhtyeelle huomanneensa albumin ”jytisevän” voimakkaasti, jolloin hän päätti leikata bassot pois. Eppu Normaalin jäsenet eivät pitäneet kuulemastaan ja vaativat hänet tekemään uuden kaiverruksen, sillä albumin pitikin ”jytistä”. Uudesta kaiverruksesta huolimatta yhtyeen jäsenet olivat hyvin pettyneitä Aknepopin soundeihin. Aknepopin soundimaailmassa on olennaista kellaritilojen aiheuttama ns. kumina, jota Eppu Normaalin jäsenet eivät osanneet odottaa. He pitivät itseään paljon paremman kuuloisena yhtyeenä keikoillaan kuin Aknepopilla.
Musiikki
Eppu Normaalin kitaristin Pantse Syrjän mukaan Aknepopin ja yhtyeen muiden alkupään albumien sanoitusten kannanotot liittyvät pääasiassa kulttuuripolitiikkaan. Punkmusiikille tyypillisempi kapitalismin kritisointi ja näkemys työläisten riistämisestä on vähäisempää.
Mikko Saarela uskoo Aknepopin olleen Pantse Syrjälle sopiva lauluntekokoulu. Saarelan mielestä Syrjä kypsyi yllättävän nopeasti ja ryhtyi tekemään hyviä kappaleita, vaikkei ottanutkaan punkmusiikkia yhtä vakavasti kuin hän, laulusolisti Martti Syrjä tai Juha Torvinen. Epe Helenius on muistellut, että Aknepopissa ei ajateltu kokonaisuutta, vaan albumi koostuu yksittäisistä kappaleista.
Tietoa kappaleista
”James Dean (taas)” käsittelee Mikko Saarelan kyllästymistä Suosikki-nuortenlehden voimakkaasti lanseeraamaan 1950-lukuun. Osansa pilkasta saa myös Teddy & The Tigers -rockabilly-yhtyeen manageri Kari Heimonen. Kappale ei kuitenkaan käsittele niin sanottuja diinareita, sillä laulua kirjoittaessa kyseistä nuorisokulttuurin muotoa ei vielä ollut.
”Kekkonen rock” on puolitoistaminuuttinen cover Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen samannimisestä kappaleesta.
”Poliisi pamputtaa” mollaa poliisin työskentelyä. Kappale oli olemassa jo Eppu Normaalia edeltäneen Aku Syrjä bandin aikoihin, mutta hitaampana versiona.
Albumin kuuluisin kappale on ”Poliisi pamputtaa taas”, jonka albumiversio on erilainen kuin singleversio. Esimerkiksi Pantse Syrjän soittama kitarasoolo on Aknepopilla erilainen. Epe Heleniuksen mukaan tämä johtuu hänen ja Syrjän näkemyseroista. Helenius oli ilmoittanut Syrjälle, että ”sää soitat ja mää tuotan”, mistä Syrjä loukkaantui ja siksi järjestelmällisesti kieltäytyi soittamasta sooloa Heleniuksen haluamalla tavalla.
Albumin kulttuuripoliittisista kannanotoista selkein on Mikko Saarelan sanoittama ”Rääväsuita ei haluta Suomeen”, joka käsittelee negatiiviseen sävyyn brittiläisen Sex Pistols -punkyhtyeen Suomen-vierailun kieltämisen taustoja ja seurauksia. Saarelan mielestä kappale onnistui demoversiolla paremmin kuin itse albumilla.
”Sotilaallinen tyhjiö” on myöhemmin noussut yhtyeen klassikoihin luettavaksi. Sen sanoitus käsittelee sitä, kuinka sotilaallisen tyhjiön ”tiedetään sijaitsevan kapiaisten pääluussa”. Kappaleessa on kuitenkin myös leikillisiä sävyjä, eikä sitä ollut tarkoitettu loukkaavaksi tai totiseksi. Pantse Syrjän mukaan laulun teema perustui punkin henkeen, jossa ”pitää haukkua kaikki”.
”Kaljaa nuorille” perustuu yhteen riffiin.
”Kuka ön Pertti Ström” on täytekappaleeksi luettu esitys, jossa yhtye itse toteaa kyseessä olevan ”ihan tyhmä levy, joka täytyy ottaa kevyesti”. Mikko Saarelan mukaan kyseessä on tyypillinen esimerkki siitä, että kappaleet loppuivat kesken. Saarelan mielestä ”Kuka ön Pertti Ström” edustaa tyypillistä Pantse Syrjän tuolloin tekemää ”biisiharjoitelmaa”. Pertti Ström oli Epe Heleniuksen käyttämä nimimerkki, jolla hän kirjoitti Soundi-lehteen.
Albumin viimeinen raita on ”Näin on”, jossa Martti Syrjä tokaisee kyseisen lauseen. ”Näin on” on merkitty hänen säveltämäkseen, sanoittamakseen ja sovittamakseen.
Kansikuva
Aknepopin kansikuvassa Eppu Normaalin jäsenet ovat paidatta. Kuvan otti toimittaja Seppo Pietikäinen, joka tavoitteli jonkinlaista ”epä-punk”-tunnelmaa ja puhtauden symboliikkaa. Hämyisen tunnelman luomiseksi hän otti kuvan tyttöystävänsä sukkahousujen lävitse.
Myynti ja julkaisut
Aknepop julkaistiin 8. toukokuuta 1978. Samana päivänä järjestettiin julkistamistilaisuus Helsingin Tavastia-klubilla, jossa yhtye myös esiintyi. Albumi nousi myyntilistoilla sijalle 16 ja keräsi yhteensä kahdeksan listaviikkoa. Julkaisuvuotenaan albumia myytiin noin 2 000 kappaletta. Epe Helenius omien sanojensa mukaan ylimitoitti odotukset ja painatti kansia 10 000 kappaletta. Kyseinen painos loppui varastosta lopulta vuonna 1986. Kultalevy Aknepopista myönnettiin vuonna 1994.
Svart Records julkaisi vuonna 2018 Aknepopista vinyyliformaatissa 40-vuotisjuhlapainoksen. Sen mukana tuli paksu vihko, jossa on tietoa albumista ja ennenjulkaisematonta kuvamateriaalia. Painos julkaistiin tavallisen mustan vinyylin lisäksi myös värivinyyliversiona.
Arviot
Eppu Normaalin fanit ottivat albumin hyvin vastaan, mutta kriitikot eivät olleet vakuuttuneita levyn hyvyydestä. Soundin Waldemar Walleniuksen mukaan Aknepop ei täysin onnistunut ”omassa yrityksessään tuoda toisenlaista ilmettä kotomaamme kuvaan”. Wallenius totesi arvostelussaan Eppu Normaalin toimivan esimerkkinä siitä, millaisesta musiikista jotkut nykynuoret pitävät. Hän kuvasi Aknepopin musiikkia ”hurahuhhahheijaa-hengeksi sävytettynä pikku pistelyllä ja hulluuden havainnoinnilla”. Walleniuksen arvostelu herätti yhtyeen sisällä pientä närkästystä.
Satakunnan Kansan Harri Aalto kirjoitti, että ”Eppu Normaalissa kyllä kytee kapinahenki, mutta purkaussuunnat ovat toistaiseksi ylimalkaisia, yksilöimättömiä”. Aallon mukaan ei voida kieltää kappaleiden ”Sotilaallinen tyhjiö”, ”Suomi ryömii” tai ”Kekkonen rock” ideaa, mutta toteutus ei tee oikeutta ”herkullisille lähtökohdille”.
Uusi Laulu -lehdessä Markku Salo sanoi, että Eppu Normaalin riena on paikoin riemukasta. Albumin musiikista hän kirjoitti, että ”tuloksena voi olla vähän kuivaa hakkaamista, mutta myös tosi tehokkaita riffejä, iskeviä kertosäkeitä”. Salon mukaan esityksistä paistaa läpi nopea levytysprosessi, ja ”jotkut kappaleet menevät rennosti putkeen, jotkut eivät”. Salon mielestä parempaankin olisi pystytty ilman että idea olisi kärsinyt.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Eppu Normaali, ellei toisin mainita
Single
Albumin kappaleista julkaistiin singlenä ”Poliisi pamputtaa taas” / ”Elviksen kuolema” (21. helmikuuta 1978, PIS 002), joka oli Poko Rekordsin kaikkien aikojen toinen single. Kappaleen singleversio eroaa hiukan albumiversiosta.
Borodjanka
Borodjanka on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella, 55 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta länsiluoteeseen. Borodjanka sijaitsee Teterivjoen sivuhaaran Zdvyžjoen varrella. Borodjanka on osa Butšan piiriä. Vuoden 2021 alussa Borodjankan taajamassa arvioitiin asuvan 13 044 henkeä.
Venäjän sotatoimien (2022) seurauksia
Venäjä pommitti Borodjankassa siviilikohteita maaliskuun alussa 2022, tuhoiten useita asuintaloja osana 24. helmikuuta 2022 aloittamaansa hyökkäyssotaa. Ilmaiskujen jälkeen venäläisten maajoukkojen ajoneuvot yrittivät ajaa taajaman läpi, mutta Ukrainan armeija tuhosi ne. Jopa noin sadan ihmisen pelättiin hautautuneen romahtaneiden rakennusten alle.
Huhtikuun 4. päivänä alussa, kun tiedotusvälineissä oli edellispäivästä lähtien levinnyt uutiskuvia ja keskustelua siviilien kohtelusta Kiovan alueen Butšassa, Ukrainan syyttäjälaitosta johtava valtionsyyttäjä Iryna Venediktova esitti arvion, että siviiliuhrien tilanne olisi Borodjankassa pahempi kuin Butšassa, Irpinissä tai Vorzelissä. Hän arvioi, että Borodjankan tilanne nousee esille ja tietoiseen keskusteluun lähitulevaisuudessa. Kun Venediktova tutustui kaupungin tuhoihin toimittajien kanssa 7. huhtikuuta, jo 26 siviilin ruumiit oli löydetty kahden romahtaneen kerrostalon alta. Venediktovan mukaan kaupungissa romahtaneiden talojen osuus oli korkein Kiovan seudulla, ja tulituksessa kuolleiden siviiliuhrien kokonaismäärä oli tässä vaiheessa vielä epäselvä.
Karhulan Urheilijat
right|110px Karhulan Urheilijat on vuonna 1933 perustettu kotkalainen urheiluseura, joka keskittyy pääasiassa urheilukouluun ja yleisurheiluun.
Seuralla on ollut aktiivista nuorisotoimintaa 1990-luvun alusta lähtien, ja seuran toiminnassa on mukana vuosittain noin 300 lasta ja nuorta eri puolilla Kotkaa. Seuraa ovat edustaneet muun muassa pikajuoksijat Janne Haapasalo ja Kari Niemi, pituushyppääjä Ari Väänänen ja kolmiloikkaaja Sohvi Seppälä.
Salzgitter (yritys)
Salzgitter on saksalainen metalliteollisuusalan yritys ja yksi Euroopan suurimmista teräksen tuottajista. Yhtiö perustettiin vuonna 1858 Hannoverin seudulla tuottamaan takkirautaa Hannoverin ja Magdeburgin väliseltä alueelta löydetystä malmiesiintymästä. Yhtiöstä tuli valtio-omisteinen toisen maailmansodan jälkeen ja se yksityistettiin vuonna 1998. Joulukuussa 2008 yhtiön osake otettiin osaksi DAX-indeksiä. thumb|left|180px|Salzgitterin terästehdas [[Salzgitterissä.]]
Doris
Doris voi tarkoittaa seuraavia:
UAZ
thumb|UAZ Patriot UAZ (УАЗ,, "Uljanovskin autotehdas") on entinen venäläinen autonvalmistaja, joka valmistaa maastoautoja. Sittemmin UAZ-automerkin valmistus on siirtynyt Moskovan pörssissä noteeratulle Sollers-yhtiölle.
Mallit
UAZ:n ja sen edeltäjän GAZ-jeeppien kutsumanimi on alusta lähtien ollut "kozjol", pässi.
Saksaa pakoon
thumb|275px|UAZ 452
Yhtymä päätettiin perustaa heinäkuussa 1941 Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941, koska Neuvostoliiton varusteluasiain valtionkomitea päätti evakuoida Moskovasta suuria yrityksiä. ZISin (Завод имени Сталина; ЗИС) eli Stalinin (auto)tehtaan kokoonpano päätettiin siirtää Uljanovskiin yhdessä Moskovan autotehtaan osan kanssa koneineen Neuvostoliiton hallituksen päätöksellä lokakuussa 1941. Tehdas alkoi ensimmäisenä tuotteenaan vuoden 1942 alussa valmistaa ilmatorjuntatykkien ammuksia.
Ammuksista kuorma-autoihin
Toukokuuhun 1942 mennessä tehdas oli tuottanut viisi ensimmäistä ZIS-5 -kuorma-autoa. Heinäkuussa 1942 tuotannon taso saavutti 20–30 autoa vuorokaudessa. ZISin osasto 4:stä tuli ZIS-5:n päätuottaja Neuvostoliitossa. Syksyllä aloitettiin pienten L3/2 (Л3/2)- moottoreiden tuotanto ja vuoden loppuun mennessä työntekijämäärä oli noussut 4 000:een.
Studebakerin tyyppinen sotakuorma-auto
Toukokuuhun 1943 mennessä ZISin osasto numero 4 oli tuottanut ensimmäiset kappaleet diesel-käyttöisiä 3,5 tonnin UlZIS-253 (УльЗИС-253)-kuorma-autoja, mitkä muistuttivat Studebakerin valmistamia 2,5 tonnin 6 x 6 -vetäviä Yellow Truck Co.:n ensimmäisenä valmistamia kuorma-autoja.
Päätös varsinaisen tehtaan rakentamisesta
22. kesäkuuta 1943 Neuvostoliiton varustelukomitea päätti perustaa Uljanovskiin 200 hehtaarin alueelle autotehtaan. Vuoden 1944 lopulla ZIS-5:n tuotanto siirrettiin Miassiin Uralille. UAzin tuli valmistautua tuottamaan GAZ-AA (ГАЗ-АА) -malleja, mistä ensimmäinen valmistui 26. lokakuuta 1947. 13. maaliskuuta 1949 valmistui ensimmäinen 10-tonninen kuorma-auto, UAZ-300 (УАЗ-300).
Oma mallisto – 1950-luvun maastoautot
Ensimmäinen maastoauto, GAZ-69, valmistui 1954. Se oli tehtaalle perustetun I. A. Davidovin johtaman oman suunnittelutoimiston tuotantoon sovittamana. 1955 malliin tuotettiin perävaunu sekä myös GAZ-69A -malli. UAZ sai valmistettavakseen GAZilla valmistettuja malleja sekä toimialaministeriön käskyn erikoistua keveisiin kuorma- ja linja-autoihin. Autojen vienti alkaa 1956 ja kolme vuotta myöhemmin niitä viedään 22 maahan.
Pakettiauto ja uusi maastoauto
thumb|right|UAZ 469 1961 valmistui ensimmäinen pakettiauto, kuuluisaksi tullut pakettiauto UAZ-451 (УАЗ-451) ja sen avolavaversio UAZ-451D (УАЗ-451Д).
1965:een mennessä on valmistettu neljännesmiljoona maastoautoa GAZ-69. Se korvattiin niin ikään kuuluisaksi tulleella UAZ-469:llä.
1971 päätettiin korvata jäljellä oleva GAZ-69- ja GAZ-69A-tuotanto UAZ-469- ja UAZ-469B-tuotannolla.
Amfibiomaastoauto
1960-luvun mallien tuotanto jatkuu edelleen suurina sarjoina. 1983 kehitetään uusi amfibiomaastoauto Jaguar, mikä kulkee vedessä miltei 10 km/h -nopeudella.
Yksityistäminen ja maastoauton uudistus
1992 muodostetaan avoimen tyypin osakeyhtiö AOOT Uljanovskij Avtomobilnyj Zavod.
1993 esiteltiin UAZ-469:stä parannettu malli UAZ-31514 (УАЗ-31514), missä on mm. metallinen katto, säädettävät istuinten selkänojat, taloudellisempi moottori ja uudenmalliset ovien lukot.
Uusi malli
5. elokuuta 1997 tuotetaan piensarjatuotantona nykyaikaisen näköisellä korilla varustettu UAZ-3153 (УАЗ-3153). Malli toimi esikuvana Simbir- ja UAZ-3163 (УАЗ-3163) -malleille.
1998 valmistui ensisijaisesti maaseudulle tarkoitettu UAZ-31604 (УАЗ-31604).
Uusi omistaja
27. huhtikuuta 2000 valmistui UAZ-3162 (УАЗ-3162)-malli. 12. lokakuuta 2000 avoin osakeyhtiö OAO Severstal osti merkittävän osan yhtiön osakkeista.
Aasiaan
26. maaliskuuta 2003 aloitettiin UAZ Simbirin koetuotanto Vietnamissa. Huhtikuussa esiteltiin Shanghaissa UAZ Simbir ZMZ-409 (ЗМЗ-409) -moottorilla.
Nykyään UAZ:in päämallit ovat Hunter, mikä pohjautuu 1970-luvulta peräisin olevaan malliin 3151 ja alun perin vuodelta 1965 olevaan malliin GAZ-469. UAZ- 3151 -mallin tuotanto lopetettiin vasta vuonna 2003.
Stepan Baranovski
Stepan Baranovski (4. tammikuuta 1818 Jaroslavlin kuvernementti, Venäjä – 17. lokakuuta 1890 Jalta) oli venäläinen opettaja ja tutkija, joka toimi Helsingin yliopiston professorina.
Stepan Baranovskin vanhemmat olivat Ivan Baranovski ja Tekla Jaroševski. Baranovski oli naimisissa kaksi kertaa, hänen ensimmäinen vaimonsa vuodesta 1845 oli Sofia Johanna Ottilia von Wittenheim. Baranovski tuli ylioppilaaksi Pietarissa 1893 ja toimi kimnaasinopettajana Pietarissa ja Pihkovassa vuodesta 1836. Hän oli Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden ylimääräinen professori vuodesta 1844 ja vakinainen vuodesta 1853 vuoteen 1862, jolloin hän siirtyi takaisin Venäjälle. Suomessa asuessaan Baranovski toimi myös venäjän kielen opetuksen tarkastajana ja sai aikaan sen, että venäjästä tuli 1863 vapaaehtoinen oppiaine. Hän kirjoitti eri aiheista, myös ruotsiksi. Baranovskin vuonna 1850 laatima Brottmålstatistik i Finland oli Suomen ensimmäinen rikostilastojulkaisu. Baranovski oli myös raittiustoiminnan edistäjä, hänen aloitteestaan syntyi komitea, joka julkaisi liiallista alkoholinkäyttöä vastustavia kirjasia. Lisäksi hän suunnitteli muun muassa sukellusveneen, paineilmakoneen, joka kuljetti junia Moskovan rautatiellä, ja teki muita keksintöjä. Hänet promovoitiin Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi 1860, ja hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon 1862. Vuosina 1867–1869 Baranovski oli Länsi-Siperian koulujen tarkastaja. Hän toimi Suomen hyväksi muun muassa oikaisemalla Venäjän lehtien antamia vääriä tietoja Suomesta.
Divanadiinipentoksidi
Divanadiinipentoksidi eli vanadiini(V)oksidi (V2O5) on yksi vanadiinin oksideista. Luonnossa divanadiinipentoksidia esiintyy harvinaisena shcherbinaiittimineraalina.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa divanadiinipentoksidi on kiinteää keltaista jauhetta. Yhdiste on amfoteerinen aine eli se voi toimia sekä happona että emäksenä. Emäksisissä liuoksissa divanadiinipentoksidi esiintyy vanadaatti-ioneina (VO43-) ja happamissa olosuhteissa oksovanadiini-ioneina.
Valmistus
Divanadiinipentoksidia voidaan valmistaa kuumentamalla vanadiinipitoista mineraalia alkalimetallisuolojen kanssa 700–850 °C:n lämpötilassa. Kuumennettuun seokseen lisätään vettä, jolloin saostuu niukkaliukoista natriummetavanadaattia. Natriummetavanadaattia käsitellään suola- tai typpihapolla sekä ammoniumsuoloilla ja kuumennetaan, jolloin muodostuu divanadiinipentoksidia.
Divanadiinipentoksidia on mahdollista tuottaa myös kuumentamalla ammoniummetavanadaattia.
Yhdistettä syntyy myös sivutuotteena tuotettaessa uraania vanadiinia sisältävästä kamotiittimineraalista.
Petrus Jonae
Petrus Jonae (liikanimeltään Helsingius; k. 4. joulukuuta 1607) oli Uppsalan yliopiston professori, joka ryhtyi 1576 sanoin ja kirjoituksin taistelemaan Juhana III:n julkaisemaa liturgiaa vastaan. Hän jatkoi taisteluaan myös seuraavina vuosina siitä huolimatta, että häneltä riistettiin tulot, virka ja ajoittain jopa vapauskin. . Myöhemmin hänestä tuli Strängnäsin piispa.
Divanadiinipentoksidi
Käyttö
Suurin osa divanadiinipentoksidista käytetään erilaisten metalliseosten valmistukseen. Yhdistettäessä käytetään muun muassa raudan ja vanadiinin sekä alumiinin ja vanadiinin metalliseosten tuotannossa.
Divanadiinipentoksidia käytetään rikkihapon valmistuksessa kontaktiprosessilla katalyyttinä. Aine katalysoi rikkidioksidin hapettumista rikkitrioksidiksi. Divanadiinipentoksidi pelkistyy divanadiinitetroksidiksi ja rikkidioksidi hapettuu. Divanadiinitetroksidi reagoi hapen kanssa muodostaen divanadiinipentoksidia.
Petrus Jonae
Kun arkkipiispa Laurentius Petri Gothus sitten saarnasi jouluaamun hartaudessa 1576 uuden liturgian mukaisesti nousi Petrus Jonae omassa saarnassaan puolustamaan protestanttisia menoja. Petrus Jonae ja hänen kollegansa Olaus Luth kutsuttiin Tukholmaan hovisaarnaajan puhutteluun, mutta professorit olivat taipumattomia. Myöskään kuninkaan puhuttelu ei auttanut, joten kesällä 1580 Petrus Jonae joutui – viimeisenä professorina – lähtemään lakkautetusta Uppsalan akatemiasta. Kun tämän jälkeen uhkailut ja lahjonta eivät hiljentäneet professoria, Juhana III heitti tämän 1581 vankilaan. Petrus Jonae ei jäänyt toimettomaksi, vaan jo samana vuonna pakeni vankilasta ja sai turvapaikan kuninkaan sedän Kaarle-herttuan luota ja sitten Saksasta, minne hänen vaimonsa Bengta Håkanintytär monien seikkailujen jälkeen häntä seurasi.
Divanadiinipentoksidi
Käyttö
Divanadiinipentoksidi on hapetin ja orgaanisessa kemiassa sitä käytetään yhdisteiden synteesissä. Ainetta käytetään muun muassa valmistettaessa ftaalianhydridiä naftaleenista, adipiinihappoa sykloheksanolista, propaanihappoa propaanista ja asetaldehydiä etanolista.
Petrus Jonae
Petrus Jonae palasi Nyköpingiin 1583, samana vuonna kuin kuninkaan vaikutusvaltainen katolinen puoliso Katariina Jagellonica kuoli. Kaarle-herttua asetti hänet 1585 Nyköpingin kirkkoherraksi ja nimitti hänet seuraavana vuonna Strängnäsin piispaksi kuninkaan vastustuksesta huolimatta.
Divanadiinipentoksidi
Käyttö
Muita divanadiinipentoksidin käyttökohteita ovat lasin ja keramiikan värjääminen keltaiseksi, depolarisaattorina, valokuvien kehityksessä ja estämässä UV-säteilyn siirtymistä lasissa.
Petrus Jonae
Juhana III:n kuoltua 1592 kuninkaaksi tuli hänen poikansa Sigismund, joka oli jo 1587 valittu katolisen Puolan kuninkaaksi. Kaarle-herttua ryhtyi johtamaan väliaikaishallintoa uuden kuninkaan vielä Puolassa ollessa. Herttua kutsui 1593 koolle Uppsalan kirkolliskokouksen, jossa Petrus Jonae hyökkäsi raivoisasti kaikkia katolisia pyrkimyksiä vastaan. Kokouksessa luovuttiin Juhanan uudistuksista ja osallistujat – neljä piispaa ja yhteensä yli 300 pappia – lupasivat hengellään ja verellään puolustaa tekemiään päätöksiä.
Divanadiinipentoksidi
Turvallisuus
Divanadiinipentoksidi on ihmiselle myrkyllistä. Aineen joutuminen hengitykseen aiheuttaa vaikeutunutta hengitystä ja kipua kurkussa. Nieleminen voi aiheuttaa huonoa oloa ja oksentelua sekä tajuttomuuden.
Petrus Jonae
Petrus Jonae syntyi Hälsinglandissa. Hän kirjoittautui 1562 Rostockin yliopistoon ja toimi vuodesta 1568 Uppsalan akatemian opettajana ja 1572 alkaen professorina. 4. joulukuuta 1568 hänen vaimokseen vihittiin Bengta Håkanintytär (kuollut ennen 29. lokakuuta 1604). Heidän tyttärensä oli Brita, jonka puoliso oli Erik Larsson, Nyköpingin pormestari. Heidän tyttärensä oli Anna Erikintytär (k. 1612), jonka puoliso vuodesta 1604 oli Isaacus Rothovius, Turun piispa.
Turcat-Méry
thumb|Turcat-Méry 1906 thumb|Turcat-Méry model MJ Boulogne 1913
Turcat-Méry oli ranskalainen, vuosina 1899 – 1929 valmistettu automerkki. Yhtiön tunnuksena oli La voiture des connaisseurs, suomeksi Asiantuntijoiden ajoneuvo.
Historia
Turcat-Méry -autojen valmistus sai alkunsa, kun marseillelainen Alphonse Méry osti vuonna 1895 sekä Panhard- & Levassor että Peugeot -ajoneuvot. Hänen nuorempi veljensä Simon Méry ja lankonsa Léon Turcat, molemmat insinöörejä, käyttivät näitä ajoneuvoja omien suunnitelmiensa mukaisten autojen perustana. Heidän tekemiinsä parannuksiin kuului omaa suunnittelua ollut 2,6-litrainen, sähköisellä sytytyksellä varustettu nelisylinterinen moottori, jossa oli jäähdyttimet molemmissa päissä, viisi vaihdetta eteenpäin ja kaksi taakse.
Shuaijiao
pienoiskuva Shuaijiao (摔跤; yksinkert. 摔角; pinyin: shuāijiāo; Wade-Giles: shuai chiao) on uudissana, joka tarkoittaa kiinalaista ja mongolialaista painia. Sana shuai tarkoittaa "heittää maahan", mutta sanalla jiao on kaksi merkitystä: vanhempi tulkinta tarkoittaa "sarvia" ja toinen, uudempi tarkoittaa "painia", joten shuaijiao sananmukaisesti tarkoittaa "heittää maahan sarvilla" tai "heittää maahan painimalla".
Turcat-Méry
Historia
Vuonna 1899 Léon Turcat ja Simon Méry perustivat ajoneuvojen valmistusta varten Société des Ateliers de Constructions d'Automobiles Turcat, Méry et Cie -nimisen yhtiön. Yhtiö teki yhteistyötä elsassilaisen De Dietrichin teollisuussuvun edustajan, paroni Adrien de Turckheimin perustaman autotehtaan kanssa, joka valmisti De Dietrich -autoja Turcat-Méryn lisenssillä vuosina 1902 – 1905. Side De Dietrichiä seuranneen Lorraine-Dietrich -merkin kanssa pysyi vahvana aina I maailmansodan puhkeamiseen, vuonna 1914, saakka.
Shuaijiao
Taistelumuotona se sisältää raajojen hallinnan, kuten lukot, torjunnat, kampit ja heitot. Oppilaille opetetaan ihmiskehon elintärkeät kohdat, mutta pyrkimyksenä on hyökätä tarttumalla, painamalla ja lukitsemalla ne, pikemminkin kuin lyömällä niitä.
Paini kamppailulajina sai alkunsa esihistoriallisella ajalla. Vanhimmissa tunnetuissa shuaijiaon versioissa kilpailijat käyttivät sarvekasta kypärää, jolla he koettivat voittaa vastustajansa. Antiikin Kiinassa painilla oli monta erilaista nimeä, riippuen kulloisestakin dynastiasta: jiaoli, jiaoti ja shoubo olivat eräitä niistä. Paini saavutti 700-luvulla niin mittavat kulttuuriset suhteet, että kilpailuja pidettiin jopa keisarille. Kilpailuja järjestettiin huvittelutarkoituksiin ja niitä käytettiin myös armeijan kamppailulajiopettajien valinnassa. Jotkut kilpailut kestivät viikon, jonka aikana niihin osallistui yli tuhat kilpailijaa.
Turcat-Méry
Historia
Ensimmäinen maailmansota lopetti yhtiön hyvässä vedossa olleen liiketoiminnan. Kuten monet yritykset, tehdas lopetti normaalin tuotantonsa ja siirtyi sotatarviketuotantoon. I maailmansodan päätyttyä yhtiö oli samassa tilanteessa kuin muut entiset ajoneuvovalmistajat. Sotatuotannon jäljiltä yhtiön palkkalistoilla oli paljon työvoimaa, uusien automallien kehitystä ei ollut tehty vuosiin, tuotantolinjojen ajantasaistaminen vaati runsaasti pääomaa ja inflaation takia autojen myynti oli alamaissa.
Mouren muokkasi yhtiön toimintaa mm. siirtymällä omasta suunnittelusta ja tuotannosta ulkopuolisten valmistajien moottoreiden käyttöön, mutta yhtiötä ei saatu voitolliseksi ja se lopetti ajoneuvojen valmistuksen vuonna 1928. Yhtiö jatkoi varaosien, huoltopalveluiden ja varastoon jääneiden tuotteiden kauppaa vuoteen 1933 saakka.
Tuotanto
Vuonna 1899 valmistui yhtiön ensimmäinen auto, iskutilavuudeltaan 2600 cm³:n nelisylinterisellä moottorilla varustettu malli. Vuoden 1901 nelisylinterinen 16/20 HP -tuotantomalli, jossa käytettiin saksalaisen keksijän Robert Boschin sytytyslaitteistoa, kykeni saavuttamaan 80 km/h:n nopeuden. Vuonna 1907 markkinoille tuotiin ensimmäinen kuusisylinterinen, 10 200 cm³:n iskutilavuudella ollut malli. Ennen I maailmansotaa yhtiö toi markkinoille useita erikokoisia, nelisylinterisiä malleja, joiden iskutilavuutena oli 2600-, 3307, 4100-, 4700- tai 6300 cm³.
Vuoden 1918 jälkeen siirryttiin pienempien moottoreiden tuotantoon. Ensimmäisenä esiteltiin ennen sotaa suunniteltu ajoneuvomalli, joka oli varustettu 2977 cm³:n nelisylinterisellä, L-kantisella sivuventtiilimoottorilla. Vuonna 1923 tarjontaa täydennettiin huippumodernilla 2848 cm³:n nelisylinterisellä OHC-kansiventtiilimoottorilla varustetulla mallilla. Tätä seurasi samankaltainen, iskutilavuudeltaan 2388 cm³ ollut versio.
Louis Mourenin noustua yhtiön johtoon vuonna 1926, Turcat-Méry siirtyi käyttämään muiden valmistajien moottoreita. Valittavissa oli CIME:n 1200 cm³- ja S.C.A.P.:n 1614 cm³:n iskutilavuudella olleet nelisylinteriset moottorit. Vuonna 1927 valikoimaa täydennettiin CIME:n 1215 cm³:n kuusisylinterisellä sivuventtiilimoottorilla ja S.C.A.P.:n 2340 cm³:n OHV-rivikahdeksikolla varustetuilla malleilla.
Eräs ajoneuvojen valmistuksen historian erikoisuuksista oli kolmeakselinen malli, jossa etu- ja taka-akseli olivat ohjaavat ja keskimmäinen oli vetävä. Eräs tämän omintakeisen auton hankkineista oli Egyptin kediivi. Kenties kaikkein loisteliain ja erikoisin versio valmistettiin vuonna 1908 paroni Hermann von Eckardsteinin tilauksesta. Tilaamallaan Turcat-Mérylla hän halusi lyödä laudalta kreivi Boni de Castellanen Panhard Pullman Limousine de Voyage -auton. Turcat-Méryn kolmeakselisen alustan päälle valmistettiin "postivaunu"-tyyppinen kori, jonka kalusteet toimitti lontoolainen Maple & Company. Vaunun peräosassa oli täydellisesti varustettu keittiö, jossa chef pystyi loihtimaan gourmet-aterioita myös auton ollessa liikkeellä.
Autourheilu
thumb|[[Henri Rougier ja hänen voitokas 25 HP Turcat-Méry -autonsa, ennen ensimmäistä Monte Carlo -rallia.]]
Toukokuussa 1903 pariisilainen kilpa-ajaja Henri Rougier osallistui 45 hevosvoimaisella Turcat-Mérylla Pariisi-Madrid -autokilpailuun. Tämä dramaattiset piirteet saanut kilpailu keskeytettiin ja tulokset julistettiin sen mukaisesti, missä järjestyksessä kilpailijat saavuttivat Bordeaux'n kaupungin. Rougier oli raskaimman painoluokan yhdeksäs ja yleiskilpailun yhdestoista.
Vuoden 1911 tammikuussa 23 autoa 11:stä eri pisteestä ympäri Eurooppaa lähti kohden Monacoa. Rougier kuului yhdeksän Pariisista 1020 km:n matkalle lähteneen auton joukkoon. Ensimmäisen Monte Carlo -rallin voittajaksi julistettiin 25 HP Turcat-Mérylla ajanut Henri Rougier.
Vuonna 1921 Rougier saavutti Turcat-Mérylla 2. sijan Korsikalla ajetussa Circuit de Corse -kilpailussa, ennen kolmea muuta Turcat-Méry -kilpa-autoa.
Älykello
Älykello on ranteessa pidettävä puettava tietokone.
Historia
Varhaisimmat älykellot ovat 1970-luvulta, mutta nykyisten kaltaisia älypuhelinten kanssa synkronoituvia älykelloja on alkanut tulla vasta 2010-luvulla. Älykelloista ennustettiin 2010-luvun alussa suurta menestystarinaa. Älykellot eivät kuitenkaan yleistyneet, sillä niissä ei ole korkeaan hintaan nähden riittäviä hyötyjä halvempiin aktiivisuusrannekkeisiin verrattuna. Samsungilla on Gear nimeä kantava sarja.
Desperate Housewives: The Game
Vastaanotto
250px|left|thumb|Desperate Housewives: The Game jäljittelee Wisteria Lanea. Kuvassa sarjan hahmo reagoi toiseen hahmoon. Niillä on myös mahdollisuus kommunikoida keskenään.
GamePro sanoi positiiviseksi puoleksi pelaajan vapauden toimia melkein miten vain, sillä hahmon liikkumista ei juurikaan ole rajoitettu. Peli kuitenkin etenee välillä hitaasti ja pelaaminen on tehty mahdollisimman yksinkertaiseksi, mikä heidän mielestään tuskin innostaisi tottunutta pelaajaa. He myös sanoivat peliä kopioksi The Sims 2:sta. IGN kehui ääninäyttelemistä ja grafiikkaa, mutta kritisoi liikkumista, joka oli tehty mahdolliseksi ainoastaan hiirtä käyttäen. Arvosanaksi IGN antoi 8,2/10. GameSpotin mukaan tekijät olivat onnistuneet omaksumaan peliin sarjan tunnelman ja pitivät myös alkuperäisiä juonenkäänteitä hyvänä ratkaisuna. Heidän mielestään ääninäyttely oli välillä epäonnistunutta ja itse pelaamista oli liian vähän. Pelillä ei myöskään ollut heidän mukaansa kovin paljon syvyyttä, mutta 10 tunnin läpipeluuaika oli heidän mielestään enemmän kuin mitä televisiosarjaan perustuvalta peliltä voisi odottaa. Myös GameSpot huomautti yhdenmukaisuuksista The Simsiin. Arvosanaksi he antoivat 6,5/10.
Pakkokasvatus
Pakkokasvatus on aiemmin käytössä ollut nimitys yhteiskunnan alaikäiseen rikoksentekijään kohdistamille toimille. Nykyisin vastaavia toimia Suomessa ovat huostaanotto, kasvatus lastenkodissa, nuorisokodissa tai koulukodissa ja avohuolto. Pakkokasvatusta nimitettiin myös suojelukasvatukseksi (Fürsorgeerziehung), koska Saksan eri osavaltioissa käytettiin eri nimityksiä. Toisinaan Suomessa nimitettiin pakkokasvatukseksi valtion kustantamaa kasvatusta ja suojelukasvatukseksi kunnan, yhdistyksen tai yksityisen henkilön järjestämää kasvatusta. Lainsäädäntöön pakkokasvatus otettiin ensimmäisenä Englannissa 1854.
Eri maissa pakkokasvatusta sovellettiin nuoriin lainrikkojiin rangaistuksen jälkeen tai rangaistuksen sijaan. Tuomioistuin määräsi lapsen tai nuoren omaisten tahdosta riippumattoman kasvatuksen kohteeksi. Pakkokasvatusta käytettiin myös ehkäisemään ennalta pahantapaisuutta tai rikollisuuteen lankeamista, jos kodin ja koulun kasvatuksen ei katsottu riittävän.
Ladislav Vácha
Ladislav Vácha (s. 21. maaliskuuta 1899 Brno – 28. kesäkuuta 1944 Zlín) oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Vácha oli olympialaisissa mukana ensimmäistä kertaa Antewerpenissa 1920, jossa hän voimisteli maansa neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Hän sai vuoden 1924 kisoissa Pariisissa pronssia sekä renkailta että köysikiipeilystä, ja Amsterdamin olympialaisissa 1928 hän oli jaetulla sijalla maansa menestyksekkäin urheilija voitettuaan yhden kulta- ja kaksi hopeamitalia.
Carey Wilson
Carey John Wilson (s. 19. toukokuuta 1962 Winnipeg, Manitoba) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi niin NHL:ssä kuin SM-liigassakin. Keskushyökkääjä Wilson edusti lisäksi useita kanadalaisia maajoukkueita.
Suomessa Wilson edusti HIFK:ta 1981–82 ja 1982–83. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi kaikki runkosarjaottelut, voitti joukkueessa Suomen mestaruuden ja vakiinnutti asemansa yhtenä HIFK:n johtavista hyökkääjistä. Kyseisellä kaudella Careyn kaksoisveli Geoff Wilson edusti niin ikään HIFK:ta.
Seuraavalla kaudella Wilson pelasi Kanadan maajoukkueessa, edustaen maataan Sarajevon talviolympialaisissa. Kisojen jälkeen Wilson solmi ensimmäisen NHL-sopimuksensa Calgary Flamesin kanssa helmikuussa 1984. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä kymmenellä kaudella, edustaen Flamesin lisäksi Hartford Whalersiä ja New York Rangersiä yhteensä 552:ssa runkosarjan pelissä merkkauttaen 427 (169+258) tehopistettä. Wilsonin NHL-ura päättyi polvivammaan ottelussa St. Louis Bluesia vastaan joulukuussa 1992. Kolme kautta myöhemmin hän teki seitsemän ottelun mittaisen paluun kaukaloihin IHL:n Manitoba Moosen paidassa. Wilson kärsi lukuisista vaikeista polvivammoista urallaan.
Wilsonin isä Gerry Wilson oli entinen NHL-pelaaja sekä Winnipeg Jetsin joukkuelääkäri ja varapresidentti.
Ydinkoe
thumb|Yhdysvaltain vedenalainen ydinkoe [[Bikinin atollilla 1946]] Ydinkoe on ydinräjäytys, joka suoritetaan sotilaallisessa tai rauhanomaisessa tarkoituksessa ydinaseen testaamiseksi. Ydinkokeen tekninen tarkoitus on saada tietoa siitä, kuinka hyvin ydinase toimii, kuinka se käyttäytyy erilaisissa olosuhteissa, ja miten ydinräjähdyksen vierellä sijaitseville rakenteille ja eliöille käy. Ydinkokeita on käytetty myös poliittisessa tarkoituksessa esittelemään kansallista, tieteellistä ja sotilaallista voimaa.
Historiaa
thumb|Ydinkokeet maittain vuosina 1945–2018|lang=en Vuosien 1945–2006 aikana on tehty 60 paikassa yhteensä yli 2 000 ydinkoetta. Yhdysvallat suoritti vuosien 1945–1992 aikana 1 032 ydinkoetta, Neuvostoliitto vuosien 1949–1990 aikana 715 ydinkoetta, Iso-Britannia vuosien 1952–1991 aikana 45 ydinkoetta, Ranska vuosien 1960–1996 aikana 210 ydinkoetta ja Kiina vuosien 1964–1996 aikana 45 ydinkoetta. Intia on tehnyt kolme ydinkoetta, Pakistan kaksi ja Pohjois-Korea viisi.
Ensimmäinen ydinkoe oli Yhdysvaltain 16. heinäkuuta 1945 New Mexicon autiomaassa tekemä Trinity. Neuvostoliiton ensimmäinen ydinkoe oli RDS-1 Kazakstanissa 1949, Britannian Operaatio Hurrikaani Monte Bello -saarilla Australiassa 1952 ja Ranskan Gerboise Bleue Algeriassa 1960. Vuonna 1961 Neuvostoliitto räjäytti kaikkien aikojen suurimman ydinpommin Tsar-bomban Novaja Zemljan yläpuolella.
Vuonna 1963 solmittiin osittainen ydinkoekieltosopimus. Kiina teki ensimmäisen ydinkokeensa 1964. Vuonna 1970 astui voimaan ydinsulkusopimus. Intia teki rauhanomaisen ydinkokeen vuonna 1974. Neuvostoliitto teki viimeisen ydinkokeensa 1990, Yhdysvallat 1992, Ranska ja Kiina 1996. Täydellinen ydinkoekieltosopimus solmittiin vuonna 1996.
Täydellisen ydinkieltosopimuksen jälkeen on tehty kymmenen ydinkoetta. Intia teki kaksi ydinkoetta vuonna 1998 ja Pakistan kaksi samana vuonna. Pohjois-Korea on ilmoittanut tehneensä ydinkokeet vuosina 2006, 2009, 2013, 2016 (2 kpl) ja 2017.
Koealueet
Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja Kiina suorittivat ydinkokeensa useimmiten omien rajojensa sisällä. Ranska teki kokeensa Algerian Saharassa ja Ranskan Polynesiassa ja Iso-Britannia joko yhdessä Yhdysvaltain kanssa tai Australiassa. Eniten ydinkokeita tehtiin Yhdysvalloissa Nevadan koealueella, yli tuhat kertaa. Neuvostoliitto teki Kazakstanin Semipalatinskissa yli 450 ydinkoetta ja Novaja Zemljassa 130 ja Ranska Mururoan atollilla 179 koetta. Kiinan ydinkoepaikka oli Lop Nur maan länsiosissa.
Jotkin koealueet olivat asumattomia, mutta joillain alueilla paikallinen väestö joutui kärsimään ydinlaskeumasta.
Räjähdysvoiman arviointi
Ydinkokeen räjähdysvoimaa kilotonneina voidaan arvioida suoraan radiokemiallisten päästöjen pohjalta. Mikäli pääsyä koealueelle ei ole, voidaan sen voimaa arvioida myös seismisten havaintojen perusteella.
Yhden kilotonnin räjähdys aiheuttaa tapauksen, joka on voimakkuudeltaan luokkaa 4 Richterin asteikolla.
Räjähdyksen voimaa voi yrittää arvioida kaavalla missä Esimerkiksi Sary-Shaganin koealueelle Kazakstanissa voidaan käyttää arvoja a = 4,45 ja b = 0,75.
Vedellä kyllästettyjen koealueiden Lg-aalloille kuten Yhdysvaltain Nevadan koealueelle laskukaava on
Zhan & Weng (2013) käyttivät Pohjois-Korean ydinkokeille kaavaamissä Y on räjähdysvoima kilotonneina ja h räjähdyspaikan syvyys metreinä.