cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etelä-Carolinan sinetti
Sinettiin on kuvattu kaksi ellipsiä, joiden takana on palmupuun oksat. Sinettiin on kirjattu muun muassa osavaltion latinankieliset motot ”Dum spiro spero” ja ”Animis opibusque parati”. Sinetissä esiintyy osavaltion virallinen puu isopalmetto, joka on myös sen lipussa. Nykyinen sinetti on otettu käyttöön vuonna 1776.
Chad Doreck
Chad Doreck (s. 19. marraskuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin roolista televisiosarjassa My Life as a Teenage Robot. Hänellä oli myös pieni osa Jackass: Number Twossa (2006).
Kaliforniasta kotoisin oleva Doreck aloitti uransa kuuden ikäisenä. Hän kilpaili Grease: You're the One that I Want! -ohjelmassa vuonna 2007.
Prometheus-leirin tuki
Prometheus-leirin tuki ry on vuonna 1990 perustettu suomalainen yhdistys, joka järjestää Prometheus-leirejä, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumattomia aikuistumisleirejä. Yhdistyksen juuret ovat koulun elämänkatsomustiedon opetuksessa ja humanistisessa aatteessa. Jäseniä yhdistyksellä oli vuoden 2010 lopussa 4153.
GP2 Italian Grand Prix 2010
GP2 Italian Grand Prix 2010 oli GP2-kauden 2010 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 11.–12. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Italian GP:n ohessa.
Prometheus-leirin tuki
Historia
Vuonna 1984 Vapaa-ajattelijain liitto ja Forssan vapaa-ajattelijat järjestivät Forssan Valijärvellä kaksipäiväisen tapahtuman nuorille. Tavoitteena oli tarjota elämän- ja maailmankatsomuksellisia virikkeitä niille nuorille, jotka eivät ole uskovaisia, jotta nämä eivät tuntisi itseään syrjäytetyiksi kun heidän kristityt ikätoverinsa käyvät rippikoulun ja saavat lahjoja. ”Varjorippikouluun” eli virallisesti Valijärvi-tapahtumaan osallistui 30 nuorta. Seuraavana vuonna tapahtumaa markkinoitiin elämänkatsomusleirin nimellä, mutta tapahtuma peruutettiin osallistujien puutteen vuoksi. Vuonna 1988 yläasteen elämänkatsomustiedon oppilaat alkoivat suunnitella uskonnotonta aikuistumisleiriä, ja heidän ajatustensa pohjalta Filosofian ja elämänkatsomustiedon opettajat Feto järjesti kesällä 1989 ensimmäisen Prometheus-leirin. Seuraavana vuonna leirejä järjestämään perustettiin Prometheus-leirin tuki ry.
GP2 Italian Grand Prix 2010
Lauantain kilpailun voittoon ajoi ART Grand Prix -tallin kuljettaja Sam Bird. Sunnuntain kilpailun voitti Racing Engineering -tallin Christian Vietoris.
Prometheus-leirin tuki
Leirit
Nykyään Protu järjestää vuosittain noin 60 leiriä ympäri Suomea, minkä lisäksi järjestetään muutama aikuisleiri ja jatkoleirejä syksyllä ja talvella. Perinteisten leirien lisäksi Protu tarjoaa erikoisleirejä, joissa leirillä käytävissä teemoissa painottuu tietty käsittelytapa. Tällaisia erikoisleirejä ovat nykyään musiikki-, kuvataide-, liikunta-, teatteri-, sanataide- ja vaellusleirit. Vuonna 2018 järjestettiin uusi tanssileiri ja laivaleiri teki paluun. Näiden lisäksi tarjolla on ruotsinkielisiä leirejä, sekä englanninkielisiä international -leirejä. Varsinaisen leiri-iän ohittaneille 17–20-vuotiaille järjestetään seniorileirejä ja yli 20-vuotiaille aikuisleirejä. Ilmoittautuminen leireille alkaa vuosittain marraskuun ensimmäisenä päivänä.
Leirejä ohjaa seitsemän hengen tiimi, joka on suunnitellut jokaisen leiripäivän alusta asti. Jokaisena päivänä on oma päiväteemansa, joita leiriläisten kanssa käydään läpi. Teemoja ovat moninaisuus ja yhdenvertaisuus, ihmissuhteet, identiteetti, oma elämä ja tulevaisuus, yhteiskunta ja vaikuttaminen, media, maailmankuvat ja -katsomukset, ympäristö, päihteet sekä seksuaalisuus. Leirin ensimmäisen puolikkaan päivän teema on tutustuminen ja leirin viimeisenä päivänä on loppujuhla. Leiri kestää kahdeksan päivää ja useimmat leirit ovat sunnuntaista sunnuntaihin. Aikuisleirit kestävät viisi päivää.
Toiminta
Protun toimistossa Helsingissä työskentelee yksi kokopäiväinen ja yksi osa-aikainen työntekijä, ja leirien ja koulutusten kokeille maksetaan työstään korvaus, mutta muilta osin yhdistyksen toiminta perustuu vapaaehtoistyöhön. Vuonna 2006 leiritiimit, kouluttajat, jaostolaiset ja muut aktiivit tekivät Prometheus-leirin tuessa vapaaehtoista työtä yhteensä vähintään 60 000 tuntia, eli 30 ihmisen ympärivuotisen kokopäivätyön verran.
Prometheus-leirin tuki ry on nuorten filosofiatapahtuma Nufitin pääjärjestäjä ja uskonnottomia perhejuhlia järjestävän Pro-seremoniat -yrityksen taustajärjestö.
Jaostot ja toimielimet
Leirien vetämisen, kouluttamisen ja hallinnon lisäksi organisaatiossa on jaostoja ja työryhmiä, jotka pitävät Protua pystyssä.
Yhdistyksen toiminta on organisoitu erilaisiksi jaostoiksi ja työryhmiksi:
Työryhmät
Pysyvien jaostojen lisäksi Protussa toimii väliaikaisia työryhmiä, joiden tehtävä on valmistella ja toteuttaa ajankohtaisia projekteja tai uudistuksia. Työryhmät lopettavat toimintansa heti, kun työ on valmis.
Palkinnot
Prometheus-leirin tuki ry on myöntänyt vuodesta 2004 lähtien Prometheus-palkinnon joka toinen vuosi henkilölle tai yhteisölle, joka on toiminnallaan edistänyt nuorten kasvua kriittisyyteen, ihmisen kunnioitukseen, elämäniloon ja vastuuseen maailmasta.
Palkinto on myönnetty seuraaville tahoille:
Seta myönsi vuonna 2003 Prometheus-leirin tuki ry:lle Asiallisen tiedon omenan. Tunnustuksen myöntämisperusteina olivat muun muassa se, että Setan edustajat vierailevat Prometheus-leireillä, koska leirien ohjelmassa käsitellään erilaisuuden pelkoa, seksiä, seurustelua ja ihmissuhteita, ja että leirit välittävät asiallista tietoa sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöistä ja tukevat nuorten minäkuvan rakentamista.
Espanjan jalkapallomaajoukkue
Espanjan jalkapallomaajoukkue edustaa Espanjan kuningaskuntaa miesten jalkapallon arvokilpailuissa. Sitä hallinnoi Espanjan kuninkaallinen jalkapalloliitto.
Joukkueen suurimmat saavutukset ovat maailmanmestaruus vuodelta 2010 ja Euroopan-mestaruudet vuosilta 1964, 2008 ja 2012. Olympiajalkapallossa Espanja on saavuttanut kultaa vuonna 1992 ja hopeaa vuosina 1920 ja 2000.
Kansainvälinen ensiesiintyminen
Espanja teki jalkapallossa kansainvälisen ensiesiintymisensä valmentaja Paco Brun johdolla Antwerpenin olympialaisissa vuonna 1920. Ensimmäisen, Tanskaa vastaan pelatun ottelunsa joukkue voitti 1–0 Patricion maalilla. Puolivälierissä isäntämaa Belgia pudotti Espanjan maalein 3–1, mutta sekään ei estänyt joukkueen nousemista lopulta hopealle.
Belgian ja Tšekkoslovakian välisessä loppuottelussa jälkimmäinen joukkue poistui kentältä 2–0-tappiotilanteessa 40 minuutin pelin jälkeen kyllästyttyään englantilaisen tuomarikolmikon työskentelyyn. Belgia voitti kultaa automaattisesti, mutta hopea- ja pronssimitalin kohtalosta järjestettiin uusi ”lohdutusturnaus”. Tšekkoslovakia suljettiin kilpailusta ja kun suurin osa välieriin yltäneestä Ranskan joukkueesta oli jo lähtenyt kotimatkalle, neljä puolivälierissä hävinnyttä joukkuetta pelasivat paikasta hopeaottelussa toista välieräjoukkuetta Alankomaita vastaan. Espanja voitti Ruotsin 2–1, Italian 2–0 ja lopulta Alankomaat 3–1, ja palasi kotimaahan hopeamitalit kaulassaan.
Vuoden 1920 rikkonaisesta Ruotsi-ottelusta sai alkunsa lempinimi La furia española (, aikaisemmin termi oli liitetty espanjalaisten kahdeksankymmenvuotisessa sodassa vuonna 1576 suorittamaan Antwerpenin ryöstöön). Hopeajoukkueen tunnetuimpia pelaajia olivat Zamora, Samitier, Pichichi, Acedo ja kapteeni Belauste.
EM-kulta kotikentällä
Aiemmin Real Madridia ja Atlético de Madridia menestyksekkäästi valmentanut José Villalonga nimitettiin maajoukkueen valmentajaksi vuonna 1962. Villalongan johdolla joukkue selviytyi Chilessä järjestettyihin vuoden 1962 MM-kilpailuihin, mutta joutui vaikeaan lohkoon Brasilian, Tšekkoslovakian ja Meksikon kanssa ja putosi jo ennen jatkokierroksia.
Kaksi vuotta myöhemmin Espanja voitti Euroopan-mestaruuden, joka oli vuoteen 2008 asti joukkueen suurin saavutus arvokilpailuista. Karsintakierroksilla Espanja pudotti Romanian, Pohjois-Irlannin ja Irlannin ja sai järjestääkseen välierästä, pronssiottelusta ja loppuottelusta koostuneen lopputurnauksen. Välierässä Espanja sai vastaansa karsintavaiheessa vakuuttavasti esiintyneen Unkarin ja voitti jatkoajan jälkeen 2–1 Peredan ja Amancion maaleilla. Loppuottelussa joukkue kohtasi hallitsevan mestarin Neuvostoliiton. Neljä vuotta aiemmin historian ensimmäisten EM-kilpailuiden karsinnoissa Espanja luovutti oikeistolaisen hallitsijansa Francisco Francon käskystä joukkueen saatua vastaansa Neuvostoliiton, mutta tällä kertaa Franco antoi joukkueen pelata. Madridin Santiago Bernabéulla 79 000 katsojan edessä pelatussa loppuottelussa Pereda vei isännät johtoon vain kuuden minuutin pelin jälkeen, mutta Husainovin tasoitettua vapaapotkusta tarvitsi Espanja vielä Marcelinon viime minuuteilla tekemän puskumaalin voittaakseen lopulta 2–1. Mestaruusottelussa joukkueen kokoonpanoon kuuluivat myös Iribar, Rivilla, Olivella, Calleja, Zoco, Fusté, Amancio, Luis Suárez ja Lapetra.
MM-kilpailut Espanjassa
Vuonna 1976 Espanja valittiin vuoden 1982 MM-kilpailuiden isäntämaaksi. Lopputurnauksessa oli ensimmäistä kertaa mukana 24 maata aikaisemman 16 sijaan.
José Santamarían valmentamalta Espanjan joukkueelta odotettiin paljon. Lohkovaiheessa Espanja arvottiin samaan lohkoon Pohjois-Irlannin, Jugoslavian ja Hondurasin kanssa. Isännät aloittivat turnauksen kehnosti pelaamalla 1–1-tasapelin Hondurasia vastaan. Toisessa ottelussa Espanja otti hienon 2–1-voiton Jugoslaviasta, mutta kolmannessa ottelussa tuli 1–0-tappio Pohjois-Irlannille. Tästä huolimatta joukkue selvitti vaivoin tiensä jatkoon. Jatkolohko B:ssä Espanja hävisi Länsi-Saksalle 2–1 ja pelasi maalittoman tasapelin Englannin kanssa, mikä tiesi ennenaikaista putoamista ja potkuja Santamaríalle.
Turnauksen voitti lopulta Italia, joka kukisti loppuottelussa Länsi-Saksan maalein 3–1.
EM-hopea Ranskassa
MM-kotikilpailuiden pettymyksen jälkeen Espanjan valmentajaksi palkattiin Miguel Muñoz, joka oli toiminut tehtävässä väliaikaisesti jo vuonna 1969. Vuoden 1984 EM-kilpailuihin joukkue karsi lohkossa, jossa pelasivat myös Alankomaat, Irlanti, Islanti ja Malta. Espanja selviytyi Ranskassa pelattuun lopputurnaukseen lopulta hieman yllättäenkin. Joukkue tarvitsi Maltaa vastaan pelatusta karsintojen viimeisestä ottelusta vähintään 11 maalin voiton, jonka se saavutti numeroin 12–1. Santillana ja Poli Rincón tekivät molemmat neljä maalia, Maceda kaksi, Sarabia yhden ja Señor vielä ratkaisevan maalin ottelun 84 minuutilla.
Lopputurnauksen alkulohkossa Espanja pelasi 1–1-tasapelin sekä Romaniaa että Portugalia vastaan ennen 1–0-voittoa Länsi-Saksasta, mikä toi joukkueelle lohkovoiton. Välierässä Espanja kukisti turnauksen mustan hevosen Tanskan rangaistuspotkuilla 5–4 (1–1 ja.) Preben Elkjærin epäonnistuttua omalla vuorollaan. Loppuottelussa Espanja sai vastaansa isäntäjoukkueen Ranskan, jonka kapteenina toimi turnauksen maalikuningas Michel Platini. Maalittoman ensimmäisen jakson jälkeen isännät marssivat mestaruuteen Platinin ja Bruno Bellonen maaleilla, ja Espanjan oli tyytyminen hopeamitaleihin.
EM-kulta Itävallassa ja Sveitsissä
thumb|250px|Espanjan joukkue juhlii Euroopan-mestaruutta Madridissa.
Ranskan EM-kilpailuiden 1984 jälkeen Espanja joutui suurista odotuksista huolimatta pettymään kerta toisensa jälkeen eikä selviytynyt arvokilpailuissa puolivälieriä pidemmälle yli 20 vuoteen. Puolivälierätappio oli kohtalona myös vuoden 2006 MM-kilpailuissa Saksassa, jossa joukkuetta valmensi Luis Aragonés.
Vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnat alkoivat Aragonésin Espanjalta heikosti, mutta joukkue onnistui lopulta voittamaan lohkonsa, jossa pelasivat myös Ruotsi, Pohjois-Irlanti, Tanska, Latvia, Islanti ja Liechtenstein. Suurta huomiota herätti maajoukkueen kapteenin ja historian parhaan maalintekijän Raúlin pudottaminen joukkueesta kesken karsintojen.
Itävallassa ja Sveitsissä pelatussa lopputurnauksessa Espanja mursi ”kirouksensa” ja eteni arvokilpailuiden loppuotteluun 24 vuoden tauon jälkeen. Alkulohkossaan joukkue kohtasi Venäjän, Ruotsin ja Kreikan, ja selviytyi jatkoon lohkovoittajana menettämättä pistettäkään. Joukkueen hahmoja oli neljä maalia tehnyt hyökkääjä David Villa, joka lopulta voitti näillä maaleilla myös turnauksen maalikuninkuuden.
Puolivälierä hallitsevaa maailmanmestaria Italiaa vastaan päättyi maalittomana varsinaisen peliajan ja jatkoajan jälkeen. Ratkaisua haettiin rangaistuspotkukilpailussa, jonka Espanja voitti 4–2. Ratkaisevan maalin teki Cesc Fàbregas, mutta suurin sankari oli maalivahti Iker Casillas, joka torjui Italian neljästä yrityksestä kaksi. Kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1920 olympialaisten, kun Espanja voitti Italian arvo-ottelussa. Alkulohkosta tuttua Venäjää vastaan pelatun välierän Espanja selvitti vaivatta maalein 3–0. 29. kesäkuuta 2008 Wienin Ernst-Happel-Stadionilla pelatussa loppuottelussa joukkue kukisti Saksan 1–0 Fernando Torresin ensimmäisen jakson maalilla, ja voitti näin arvokilpailuhistoriansa toisen Euroopan-mestaruuden 44 vuoden odotuksen jälkeen. Joukkueen keskikenttämies Xavi valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi, ja hänen ohellaan turnauksen 23 pelaajan tähdistöjoukkueeseen valittiin espanjalaisista Casillas, Fàbregas, Andrés Iniesta, Carlos Marchena, Carles Puyol, Marcos Senna, Torres ja Villa. Mestaruuden myötä Espanja nousi heinäkuussa 2008 Kansainvälisen jalkapalloliiton maajoukkuerankingin kärkipaikalle ensimmäistä kertaa rankingin historiassa.
Maanosaliittojen cupin pronssi ja maailmanmestaruus Etelä-Afrikassa
thumb|250px|Espanjan kapteeni [[Iker Casillas esittelee MM-kilpailuiden mestaruuspokaalia pääministeri Zapaterolle.]]
Hallitsevana Euroopan-mestarina Espanja pääsi osallistumaan ensimmäistä kertaa Maanosaliittojen cupiin Etelä-Afrikassa kesällä 2009. Aragonésin seuraajaksi pian kesän 2008 EM-kilpailuiden jälkeen palkattu Vicente del Bosque jatkoi Aragonésin aloittamaa hyvää työtä ja johti Espanjan ennätykselliseen 15 ottelun voittoputkeen. Australian, Brasilian ja Ranskan jakaman aikaisemman 14 peräkkäisen voiton ennätyksen Espanjan rikkoi kesäkuussa 2009 Maanosaliittojen cupin ottelussa isäntämaa Etelä-Afrikkaa vastaan. Samalla Espanjan peräkkäisten tappiottomien otteluiden määrä nousi 35:een, joka sivuaa Brasilian aikaisempaa ennätystä. Molemmat putket tulivat kuitenkin päätökseensä seuraavassa välieräottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Pronssiottelussa Espanja voitti toistamiseen Etelä-Afrikan.
Vuoden 2010 MM-kilpailuihin Espanja karsi samassa lohkossa Armenian, Belgian, Bosnia ja Hertsegovinan, Turkin ja Viron kanssa. Joukkue voitti kaikki kymmenen otteluaan ja pääsi lohkovoittajana suoraan lopputurnaukseen.
Kesän 2010 MM-lopputurnaukseen Etelä-Afrikassa Espanja lähti suurimpana ennakkosuosikkina. Kaikkien suureksi pettymykseksi se kuitenkin hävisi ensimmäisen pelinsä Sveitsille, vaikka pyörittelikin komeasti palloa täydet 90 minuuttia. Espanja kuitenkin voitti jälkimmäisissä lohkopeleissään Hondurasin 2–0 ja Chilen 2–1 edeten täten lohkoykkösenä jatkoon. Valmentaja Del Bosquen taktiikka sai jyrkkää kritiikkiä tylsyydestään. Neljännesvälierissä Espanja sai vastaansa naapurimaa Portugalin, joka ei ollut siihen mennessä päästänyt maaliakaan kisoissa. Ottelun ratkaisi 56. minuutilla David Villa, jonka Barcelonan pallotaiturit Xavi ja Andrés Iniesta järjestivät maalipaikkaan. Myöhemmin huomattiin Villan olleen niukasti paitsiossa tilanteessa. Espanja kuitenkin pääsi jatkoon neljännesvälieristä ja sai vastaansa Paraguayn puolivälierissä. Ottelusta tuli Espanjalle yllättävän tiukka, mutta lopulta David Villa ratkaisi senkin ottelun loppuminuuteilla ja maa oli ensimmäistä kertaa historiassaan MM-välierissä. Finaaliin edetäkseen Espanjan oli kaadettava Saksa, joka oli siihen mennessä tehnyt kisoissa 13 maalia ja päästänyt kaksi. Saksa oli tunnettu kovasta vastahyökkäyspeleistään, jolla se oli jo kaatanut suurinumeroisesti niin Australian, Englannin kuin Argentiinankin. Valmentaja Del Bosquen taktiikka nollasi kuitenkin täydellisesti Saksan vastahyökkäykset ja 76. minuutilla Carles Puyol puski kulmatilanteesta Espanjan finaaliin. Johannesburgin Soccer Cityllä pelatussa loppuottelussa Espanja kohtasi Hollannin, joka tuli täydet 120 minuuttia kovaa ja säälimättä päälle rikkoen täten Espanjan pelin. Lopulta Andrés Iniesta ratkaisi mestaruuden Espanjalle, kun jatkoaikaa oli vain neljä minuuttia jäljellä. Vahvaan pallonhallintaan ja lyhytsyöttöpeliin pohjannut Espanja teki turnauksen seitsemässä ottelussaan vain kahdeksan maalia ja päästi kaksi. Joukkueen paras maalintekijä oli edellisen EM-turnauksen tapaan David Villa viidellä maalillaan. Hän oli myös koko turnauksen paras maalintekijä Thomas Müllerin, Wesley Sneijderin ja Diego Forlánin ohella, mutta FIFA:n Kultainen -kenkä palkinto myönnettiin Müllerille, joka antoi eniten maalisyöttöjä. Espanjan maalivahti Iker Casillas palkittiin Kultainen hanska -palkinnolla ja Espanjan joukkue Reilu peli -palkinnolla.
Alueellisuus, kansallistunne ja maajoukkue
Monet Espanjan huippupelaajat tulevat Kataloniasta ja Baskimaasta, joiden oma kansallistunne on voimakas. Tästä huolimatta kiihkomielisimmätkään baskit tai katalaanit eivät ole kieltäytyneet Espanjan maajoukkueessa pelaamisesta, vaikka heille kyseessä ei usein ole ollut kansallinen sydämenasia, vaan mahdollisuus jalkapalloilla korkeimmalla kansainvälisellä tasolla. Kansallisen epäyhtenäisyyden ei ole katsottu olleen pelaajien panoksen osalta haitaksi maajoukkue-esityksille, mutta sen sijaan kannattajien suhteen asian on katsottu olevan toisin. Jalkapallomaajoukkue ei herätä vastaavanlaista kiihkoa kuin monissa muissa suurissa jalkapallokulttuurimaissa, vaan näiltä osin merkittävämpiä ovat seurajoukkueet. Esimerkiksi Barcelonan kapteeni ja puolustajaikoni Carles Puyol on todennut olevansa katalaani, mutta haluavansa pelata MM-kilpailuissa, ja hänen on sinne mentävä Espanjan maajoukkueessa. Omat, Fifaan tai Uefaan kuulumattomat joukkueensa on myös Katalonialla, Galicialla, Baskimaalla ja Andalusialla (ks. Katalonian jalkapallomaajoukkue, Galician jalkapallomaajoukkue, Baskimaan jalkapallomaajoukkue ja Andalusian jalkapallomaajoukkue).
Maajoukkueella ei ole varsinaista kansallisstadionia, mutta eniten otteluita se on pelannut Madridin Santiago Bernabéulla. Katalaanien ja baskien voimakkaasta kansallistunteesta johtuen maajoukkue ei pelaa kotiotteluitaan Kataloniassa tai Baskimaassa, ja Madridissakin nykyään vain harvoin, koska silloin katalaanit ja baskit saattaisivat osoittaa mieltään. Maajoukkueen kotikenttinä toimivat Valencia, Sevilla ja muutamat pienemmät kaupungit.
Voitettujen ja tappiottomien otteluiden putket
Espanja pelasi vuosina 2007–2009 ennätykselliset 35 ottelua peräkkäin ilman tappioita, ja sivusi täten Brasilian aikaisemmin tekemää ennätystä. Ennätysputki sai alkunsa 15. marraskuuta 2006 ystävyysottelussa Romanialle kärsityn 1–0-tappion jälkeen. 35 ottelusta 32 päättyi Espanjan voittoon, ja vain kolme päättyi tasapeliin. Samalla Espanja voitti 15 peräkkäistä ottelua, mikä on myös ennätys. Italiaa vastaan vuoden 2008 EM-kilpailuissa pelattu puolivälieräottelu, jonka Espanja voitti rangaistuspotkukilpailun jälkeen, lasketaan tilastossa tasapeliksi. Kaiken kaikkiaan Espanja teki otteluissa yhteensä 73 maalia ja päästi 11. Kreikka oli ainoa joukkue, joka onnistui tekemään enemmän kuin yhden maalin Espanjaa vastaan.
Putket saivat päätöksensä 24. kesäkuuta 2009 vuoden 2009 Maanosaliittojen cupin välieräottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Espanja hävisi ottelun maalein 2–0.
Nykyinen joukkue
Espanjan joukkue MM-kisoissa Qatarissa 20. marraskuuta – 18. joulukuuta 2022.
''Ottelut ja maalit on päivitetty 6. joulukuuta 2022 Marokkoa vastaan pelatun MM-neljännesvälierän jälkeen.''
Muut nimetyt pelaajat
Muut viimeisten 12 kuukauden aikana pelattuihin maaotteluihin nimetyt pelaajat:
Eniten otteluita
220px|thumb|right|Sergio Ramos on eniten otteluita Espanjan maajoukkueessa pelannut pelaaja 180 ottelullaan. Päivitetty ''20. joulukuuta 2022''.
Eniten maaleja
Päivitetty ''10. joulukuuta 2022''. 220px|thumb|right|David Villa on eniten maaleja Espanjan maajoukkueessa tehnyt pelaaja 59 maalillaan.
Tummennetut pelaajat pelaavat edelleen maajoukkueessa.
Ari Kela
thumb|Ari Kela ohjastamassa William Stepia [[Porin ravirata|Porin raviradalla elokuussa 2011.]] Ari Kela (s. 28. elokuuta 1958 ) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Lempäälässä. Hänellä on A-ajolupa ja D-lisenssi. Vuoden 2022 loppuun mennessä hän on ohjastanut 11 715 ravilähtöä, joista hän on voittanut 1 273 lähtöä. Palkintorahoja hän on voittanut yli 3 miljoonaa euroa. Kesän 2016 jälkeen hän ei ole ajanut enää yhtään ravilähtöä.
Ari Moilanen
Ari ”Aku” Moilanen (s. 6. syyskuuta 1961 Lappeenranta ) on yksi Suomen menestyneimmistä raviohjastajista. Vihdissä asuva Moilanen oli kesäkuuhun 2020 mennessä ajanut yli 54 000 starttia voittaen niistä yli 7 000. Voittorahoja oli tuolloin kertynyt yli 27,1 miljoonaa euroa. Hänellä on A-ajolupakortti ja D-lisenssi. Moilasen tärkeimpiä voittoja ovat muun muassa vuoden 2015 Finlandia-ajon voitto Bret Bokolla, vuosien 2011, 2014 ja 2017 ravikuninkuudet, joista ensimmäinen Villihotilla ja muut kaksi Köppisellä, vuosien 2001, 2003 ja 2004 kuningatartittelit V. H. Suvittarella, sekä Suuren suomalaisen derbyn voitto Graceful Swampilla vuodelta 2019. Edellä mainittujen lisäksi Moilasen tunnettuja ajettavia on ollut muun muassa Good Leasing, Lexus Dream, Lissun Eerikki ja Lisbeth.
Ari Moilanen on koulutukseltaan sähköasentaja. Hän ohjasti ensimmäisen lähtönsä vuonna 1978 Sumulla ja voitti ensimmäisen kerran 1981 Wind Saundersin ohjaksissa. Tuhannennen voittonsa hän ohjasti 28. syyskuuta 1994 After Me Pleasella. Ennen oman tallin perustamista Luumäelle Moilanen työskenteli Risto Lankilla sekä Pekka Korvella. Luumäellä hänellä oli talli kaksi vuotta, jonka jälkeen hän valmensi Loviisan ratatallilla ja sen jälkeen neljä vuotta Vermossa. Moilanen valmensi Alankomaissa puoli vuotta 1992. Palattuaan Suomeen Vermossa ei ollut vapaata tallia valmennukseen, jonka vuoksi Moilanen aloitti työskentelyn lainaohjastajana.
Sigurður A. Magnússon
Sigurður A. Magnússon (1928 Lounais-Islanti – 2017 ) oli islantilainen kirjailija, toimittaja ja kriitikko. Häneltä on julkaistu proosaa, runoja, näytelmiä, matkakirjoja ja esseekokoelmia. Viisiosaisen omaelämäkerrallisen romaanisarjan ensimmäinen osa Undir kalstjörnu (1979) sai merkittävää huomiota. Hän kuvaa teoksessa pojan uskonnollista kehitystä Reykjavíkin köyhällä asuinalueella.
Korpijärvi (Virrat, Hanhilamminkulma)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,7 metriä mpy.
Keisarimanukki
Keisarimanukki (Manucodia comrii) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Keisarimanukkia tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä runsaslukuiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Amanda
Amanda on useissa eurooppalaisissa kielissä esiintyvä naisen etunimi.
Nimen kehitti 1600-luvulla vaikuttanut näytelmäkirjailija Colley Cibber. Hän käytti suoraan latinankielistä sanaa amanda, joka tarkoittaa ’rakastettavaa’.
Suomessa on käytetty nimestä muunnelmia Mandi, Manta ja Manda. Englanninkielisissä maissa nimen eräs muunnelma on Mandy. Samasta latinan verbistä amare, ’rakastaa’, johdettuja naisen etunimiä ovat myös ranskankielinen etunimi Aimée sekä siitä eri aikoina johdetut englanninkieliset etunimet Amy ja Aimee.
Vuoden 2019 mennessä 40 035 naista oli saanut Suomessa nimekseen Amanda. Nimi Manda oli samaan ajankohtaan mennessä annettu noin 540 naiselle, nimi Mandi 541 naiselle, nimi Manta 305 naiselle ja nimi Mandy noin 70 naiselle. Amanda oli 1800-luvulla Suomen kymmenenneksi suosituin, 2000-luvun ensikymmenellä yhdeksänneksi suosituin ja 2010-luvulla seitsemänneksi suosituin tytön etunimi. Toisaalta nimi ei ollut Suomessa kovin suosittu 1940-luvulta 1970-luvulle.
Manolo Gabbiadini
Manolo Gabbiadini (s. 26. marraskuuta 1991 Calcinate) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut kaksi vuotta Englannissa. Vasenjalkaisen Gabbiadinin pelipaikka on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Gabbiadini on Atalanta BC:n kasvatti. Hän edusti bergamolaisseuraa vuodet 2009–2012 käyden välillä lainalla Serie B:n AS Cittadellassa. Elokuussa 2012 Juventus osti Gabbiadinin siten, että puolet hänen pelaajaoikeuksistaan kuului yhä Atalantalla. Kauden 2012–2013 Gabbiadini vietti lainalla Bologna FC:ssä pelaamatta Juventuksessa yhtään ottelua. Kesällä 2013 Gabbiadini siirtyi Sampdoriaan. Nyt Atalantan puolisko Gabbiadinin oikeuksista siirtyi Sampdorialle, mutta toinen puolisko pysyi yhä Juventuksella. Avauskaudellaan Sampdoriassa Gabbiadini teki viisi maalia. Tammikuussa 2015 Gabbiadini siirtyi niin ikään Serie A:ssa pelaavaan SSC Napoliin. Tammikuusta 2017 tammikuuhun 2019 hän edusti Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia.
Maajoukkueura
Nuorten maajoukkueissa esiintynyt Gabbiadini teki debyyttinsä Italian jalkapallomaajoukkueessa elokuussa 2012 Englantia vastaan ystävyysottelussa. Kahden vuoden päästä, eli vuonna 2014 hänet kutsuttiin uudelleen maajoukkueen mukaan pelaamaan ystävyysottelua Albaniaa vastaan.
Muuta
Myös Gabbiadinin sisko Melania Gabbiadini on jalkapalloilija. Hän on pelannut yli kymmenen vuotta Italian maajoukkueessa.
Tuojiangosaurus
Tuojiangosaurus oli myöhäisellä jurakaudella elänyt, stegosaureihin kuulunut dinosaurus.
Kuvaus
Tujiangosaurus muistutti ulkoisesti pohjoisamerikkalaista fyysisesti Stegosaurusta. Se oli seitsemän metriä pitkä, kaksi metriä korkea ja painoi 2,7 tonnia. Sillä oli selässään 15 paria luulevyjä, jotka muuttuivat lonkkia kohden korkeammiksi ja terävämmiksi. Lisäksi dinosauruksella oli hännässä pitkät piikit, joita se saattoi käyttää aseena hyökkääjiä vastaan. Gregory S. Paul arvioi vuonna 2010 Tuojiangosauruksen pituudeksi 6,5 metriä ja painoksi 2,8 tonnia.
Tuojiangosauruksella on tyypillisen kapea ja matala pää, suurikokoinen runko. Raajat, etenkin eturaajat, olivat melko lyhyet. Tuojiangosauruksella oli vähintään 25 hammasta.
Löytö
Tuojiangosauruksen luita on löydetty Aasiasta, Kiinasta läheltä Jangtsen Tuojiang-sivuhaaraa (suom. Tuojoki), jonka mukaan laji on nimetty. Vuonna 1974 Wujiaban padon rakentamisen aikana Zigongissa, Sichuanissa, löydettiin stegosaurien jäännöksiä. Tuojiangosauruksen luuranko lyödettiin vuonna 1997.
Ravinto
pienoiskuva|Tuojiangosauruksen kallo Tuojiangosaurus söi matalakasvuista maakasvillisuutta.
Kurt Lewin
Kurt Lewin (9. syyskuuta 1890 Mogilno, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta (nykyisin Puolassa)– 12. helmikuuta 1947 Newtonville, Massachusetts, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen psykologi, sosiaalipsykologi ja tieteenfilosofi. Lewin tunnetaan erityisesti kenttäteoriastaan, ryhmädynamiikasta sekä toimintatutkimuksen kehittämisestä. Vuonna 2002 yhdysvaltalaiset psykologit luokittelivat hänet alansa 18. tunnetuimmaksi vaikuttajaksi.
Elämä
Lewin syntyi Preussin Mogilnossa. Juutalaisen kauppiasisän toiveesta nuori Kurt Lewin lähti ensin lääkäriopintoihin, mutta hylkäsi aikaisemmat kiinnostuksenkohteensa 20-vuotiaana löytäessään tieteenfilosofian. Esikuvana hänellä oli esimerkiksi uuskantilainen Ernst Cassirer, jonka vaikutus näkyy Lewinin myöhemmissä teorioissa vahvasti. Lewin alkoi hahmotella kenttäteoriaansa haavoituttuaan ensimmäisessä maailmansodassa. Hän kirjoitti artikkelin ”Kriegslandschaft”, jossa hän esitti ihmisen hahmottavan maiseman ympäröivästä tilanteesta riippuvaisena. 1920-luvulla teoria sai huomiota erityisesti Yhdysvalloissa ja Lewin kiersikin kutsuttuna luennoimassa yliopistoissa. Juutalaisena Lewinin täytyi kuitenkin paeta natsi-Saksasta perheineen vuonna 1933. Hän sai pikaratkaisuna viran Yhdysvalloista, eikä koskaan enää palannut Saksaan.
Sota-ajan Yhdysvalloissa Lewinin sosiaalipsykologian taidoilla oli suuri kysyntä. Vuosina 1935–1944 Lewin toimi lapsipsykologian professorina Iowan yliopistossa, joka tarjosi hänelle lahjakkaan opiskelijayhteisön sekä vapaat mahdollisuudet sosiaalipsykologiseen tutkimukseen. Sodan ongelmakohdat tarjosivat hedelmällisen alustan sosiaalipsykologiselle tutkimukselle. Paras mahdollinen yhteiskuntatieteellinen asiantuntemus valjastettiin valtion käyttöön ja professori Kurt Lewin työskenteli yhteistyössä muun muassa kulttuuriantropologi Margaret Meadin kanssa. Sosiaalinen tilaus Lewinin taidoille ei päättynyt sodan myötä, vaan hän jatkoi aktiivisesti työskentelyä esimerkiksi eri ryhmien välisten jännitteiden lieventämisen kanssa. Lewinin energia kuitenkin kului loppuun jatkuvien työtehtävien ja vastaperustettujen ryhmädynamiikan tutkimuskeskus MIT:n sekä Commission of Community Interrelationsin vuoksi ja hän kuoli sydänkohtaukseen 11. helmikuuta 1947.
Lewinin kenttäteoriasta
Kenttäteoria on peräisin fysiikasta. Lewin pyrki matemaattisesti formalisoimaan teoriansa. ”Kenttä” on samanaikaisesti olemassa olevien, toisistaan riippuvaisiksi miellettyjen faktojen kokonaisuus. Jo hahmopsykologien mukaan kokonaisuus on enemmän kuin osiensa summa. Lewinin kiinnostus kohdistui ihmisen motivaatioon ja hän esitteli kenttä-käsitteistössään psykologista liikettä: minne ja kuinka voimakkaasti yksilö on suuntautunut, millaiset mahdolliset esteet tavoitteen saavuttamiseksi on ja kentän mahdollisuudet.
Ihminen sijaitsee omassa psykologisessa kentässä, jotka Lewin nimittää elämänkentäksi (eli life space, LS). Elämänkentässä yksilön persoona ja psykologinen ympäristö ovat hetkellisiä, ”juuri tällä hetkellä”, ja siksi vuorovaikutus muokkaa kenttää koko ajan.
Kenttäteoriassaan Lewin tarkasteli varsinkin ihmisen motivaatiota ja ns. tensiojärjestelmää, jonka hän uskoi olevan ihmisen liikkeellepaneva voima.
Scelidosaurus
Scelidosaurus (nimen merkitys: "raajalisko") oli panssaridinosauruksiin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Se on myös yksi vanhimmista tunnetuista dinosaurussuvuista. Scelidosaurus eli 208–195 miljoonaa vuotta sitten varhaisjurakaudella. Scelidosauruksen fossiileja on löydetty Englannista ja Yhdysvalloista.
Koko ja ulkonäkö
Scelidosauruksen pituus oli noin neljä metriä. Sen takaraajat olivat pidemmät kuin eturaajat, ja se käveli enimmäkseen tai vallan neljällä jalalla. Scelidosauruksella oli kova iho, minkä johdosta se oli läpäisemätön kaikille muille pedoille, paitsi sen ajan kaikkein suurimmille ja vahvimmille pedoille, jotka nekin saattoivat mieluummin saalistaa "pehmeämpää" saalista.
Scelidosauruksen huomiota herättävin piirre oli sen panssari. Scelidosauruksen päästä häntään kulki riveissä luisia nastoja ja piikkejä, joista jotkut olivat jopa nyrkin kokoisia. Panssari teki Scelidosauruksesta luultavasti hitaan liikkujan ja pakotti sen kävelemään neljällä jalalla kahden sijasta, mutta nopeus ei ollut sen tärkein puolustuskeino. On kaikkein todennäköisintä, että luumuodostelmien tarkoitus oli tarjota suojaa sen ajan saalistajia, kuten teropodeja vastaan.
Fossiilit
Scelidosauruksen löysi vuonna 1858 englantilainen louhostyöläinen James Harrison, ja se oli yksi ensimmäisistä löydetyistä dinosauruksen luurangoista. Se oli kovan kalkkikiven sisällä, jonka poistaminen oli vaikeaa, ja luut olivat suurelta osin piilossa näkyviltä yli 100 vuoden ajan. 1960-luvulla tutkijat saivat selville, miten kalkkikiven voi liuottaa hapolla, ja koko luuranko on nyttemmin paljastettu.
Kaikki Scelidosauruksen fossiilit on löydetty merenpohjaan muodostuneesta kivestä. Scelidosaurus eli ehkä lähellä rannikkoa tai ehkä tulva kauempana sisämaassa tappoi suuren joukon dinosauruksia ja huuhtoi ne mereen.
Scelidosaurus on yksi vanhimmista tunnetuista dinosaurussuvuista. Tämän lisäksi se on yksi täydellisimpiä dinosauruksia, joka on löydetty Britteinsaarilta. Fossiililöydöt Scelidosauruksesta käsittävät useita yksilöitä.
Scelidosauruksen ajateltiin kerran eläneen myös nykyisen lounais-Yhdysvaltain alueella. Tämä perustui Arizonasta löydettyjen luulevyjen ympärille. Myöhemmin luulevyistä tehdyssä analyysissä niiden kuitenkin katsottiin olevan erilaisia kuin Scelidosauruksen luulevyt, ja siksi sen jäänteitä on löydetty vain Englannista. Se ei kenties ole mahdotonta, että Arizonasta löydetyt luulevyt saattavat edustaa Scelidosauruksen läheistä sukulaista.
Luokittelu
Scelidosauruksen keskeinen merkitys on, että lukuun ottamatta sen oloa yhtenä ensimmäisistä tieteen tuntemista dinosauruksista, se edustaa yhtä kaikkein alkukantaisimmista löydetyistä panssaridinosauruksista. Scelidosauruksen oikea merkitys menetettiin, kun suvun kuvailija Richard Owen käsitti sen olleen osittain vedessä elänyt kalansyöjä.
Scelidosaurus on yksi varhaisimmista panssaridinosauruksista. Myöhemmin ryhmässä ilmestyivät stegosaurit, jotka olivat yleisiä myöhäisjurakaudella, nodosaurit, jotka tunnetaan paremmin myöhäisjurakaudelta myöhäisliitukaudelle ja ankylosaurit, jotka olivat kaikkein yleisimpiä myöhäisliitukaudella. Scelidosauruksesta ei tarkalleen tiedetä, kuinka se liittyi näihin myöhempiin ryhmiin.
Vuosien varrella Scelidosauruksesta on nimetty useampi kuin yksi laji, vaikkakin nykyään lajeja on vain yksi, tyyppilaji S. harrisonii. Yksi entinen laji, S. oehleri perustettiin Tatisauruksen sirpaleisista jäänteistä. Monet paleontologit ovat kuitenkin hylänneet tämän sen puolesta, että Tatisaurus olisi erillinen suku.
Ravinto
Scelidosaurus oli kasvinsyöjä. Se popsi luultavasti matalalla kasvavaa kasvillisuutta repien lehtiä nokallaan ja suipoilla hampaillaan.
Veteraani
Veteraani on henkilö, jolla on huomattava määrä kokemusta joltain tietyltä alalta. Esimerkiksi veteraaniohjaajaksi voidaan kutsua henkilöä, joka on ohjannut kymmeniä elokuvia useiden vuosikymmenten aikana.
Sana veteraani tulee latinan sanasta vetus, joka tarkoittaa vanhaa.
Sotaveteraani
Yleisimmässä merkityksessään sana veteraani tarkoittaa sotaveteraania eli sodassa sotilaana ollutta. Eri maissa veteraani-nimityksen käyttö sotilaista vaihtelee riippuen siitä, minkälainen puolustusjärjestelmä maalla on. Asevelvollisuuteen perustuvassa mallissa, kuten esimerkiksi Suomessa, veteraaneiksi kutsutaan sotaan rintamalla osallistuneita. Maissa, joissa on ammattiarmeija, veteraanilla viitataan myös eläkkeelle jääneisiin sotilaisiin.
Urheiluveteraani
Urheiluveteraani on urheilija, joka on lopettanut kilpailun yleisissä sarjoissa. Toisaalta urheiluveteraanit järjestävät myös omia kilpailuita, veteraanikisoja.
GP3 Monacon Grand Prix 2012
GP3 Monacon Grand Prix 2012 oli GP3-kauden 2012 toinen osakilpailu, joka ajettiin 25.–26. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Monacon GP:n ohessa.
Teollisuusveturi
thumb|Entinen Jämsänkosken tehtaiden saksalaisveturi Haapamäellä. thumb|UPM-Kymmene Oyj:n Move 90 -veturi tallissaan Kuusankosken asemalla thumb|Museohöyryveturi Vk4 68, "Leena", Minkiöllä [[lavettivaunun päällä]]
Tyypillisiä normaalimalleista muunnettuja teollisuusvetureita ovat Karhulan–Sunilan Rautatien ja UPM-Kymmene Oyj:n omistamat, Dv12–veturin alustalle ja korille rakennetut Move90–veturit, joissa on alkuperäisen V16-moottorin tilalla V12, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja 15 tonnin lisäpainot, tai Seikun saha Oy:llä käytössä ollut, VR:n Tve4–ratakuorma-auton teollisuusversio Move250B.
Varta vasten teollisuuskäyttöön suunniteltuja ovat mm. Valmetin Move66 sekä Lokomon C600 ja Kisko-Kalle. Move66 ja C600 ovat olleet todellinen menestystarina. Vetureiden omistajat ovat vaihdelleet useasti, ja vasta 2000-luvulta alkaen niiden käyttö on vähentynyt kasvavien junapainojen takia. Kisko-Kalle oli oman aikansa menestystarina; ne olivat käytössä Valtionrautateillä sekä hyvin useilla teollisuuslaitoksilla 1950-luvulta aina 1970-luvun loppuun. Myös 1991 Transtech Oy:ltä valmistunut uuden sukupolven N-veturi oli erityisesti teollisuuskäyttöön suunniteltu.
Vuosina 2009–2010 saatiin ajokuntoon vanhin olemassa ollut teollisuusveturi, Vk4 Leena, Borsig 7858/1910, 0-4-0wt. Se on sijoitettu Suomen Rautatiemuseoon Hyvinkäällä.
Kristiina Tanskalainen
Kristiina Tanskalainen (1521 tai 1522 – 1590) oli Tanskan prinsessa, josta tuli Milanon ja Lothringenin herttuatar. Hän kuului äitinsä puolelta Habsburgien hallitsijasukuun.
Kristiina syntyi Tanskan kuninkaan Kristian II:n ja Elisabet Itävaltalaisen tyttäreksi. Kristiinan ollessa pikkulapsi hänen isänsä syöstiin vallasta, ja perhe pakeni Alankomaihin, joita hallitsi hänen äidinpuoleinen isotätinsä Margareeta Itävaltalainen. Kristiina ei enää koskaan palannut synnyinmaahansa.
Kristiina oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäinen aviomies oli Francesco II Sforza, mutta avioliitto jäi lyhyeksi. Koska heillä ei ollut lapsia Francescon kuollessa, avioliittosopimuksen mukaan Milano siirtyi osaksi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa ja Kristiina sai perinnöksi Tortonan kaupungin.
Jäätyään leskeksi vuonna 1535 Kristiina palasi Alankomaihin, jota hallitsi nyt hänen tätinsä Maria. Useat sukulaiset, kuten eno Kaarle V, pyrkivät järjestämään Kristiinalle avioliiton suvun poliittisen aseman takaamiseksi. Avioliitto Lothringenin herttuan Françoisin kanssa oli onnellinen, ja heille syntyi poika Karl (1542) ja kaksi tytärtä Renata (1545) ja Dorothea (1546). Herttuan poissa ollessa älykäs ja kielitaitoinen Kristiina toimi hänen sijaisenaan ja muutenkin poliittisena neuvonantajana.
Femme nue couchée
Femme nue couchée ranskalaisen realistisen taidemaalarin Gustave Courbet'n (1819–1877) öljyvärimaalaus vuodelta 1862, kooltaan 75 cm × 97 cm. Se esittää nuoren tummahiuksisen naisen makaamassa sohvalla pukeutuneena ainoastaan kenkiin ja sukkiin. Naisen takana osittain sivuun vedetyn punaisen verhon takaa paljastuu suljetusta ikkunasta näkyvä pilvinen taivas. Työ on todennäköisesti saanut vaikutteita Goyan La maja desnudasta.
Maalaus oli alun perin Alexandre Berthierin omistuksessa ja myöhemmin se kuului Marcell Nemesin kokoelmiin. Vuonna 1913 sen osti unkarilainen keräilijä Ferenc Hatvany. Eräässä vaiheessa Hatvany maalasi työstä pilailumielessä kopion ja lähetti sen alkuperäisenä työnä Belgradin näyttelyyn. Yhdessä muun Hatvanyn kokoelman kanssa se vietiin sotasaaliina Budapestin kassaholvista vuoden 1945 Neuvosto-valtauksen aikana toisessa maailmansodassa. Seuraavan kerran se nähtiin kiinnitettynä Puna-armeijan sotilasajoneuvon suojapressuun Budan linnakukkulalla, mutta tämän jälkeen maalaus näytti kadonneen jälkiä jättämättä.
Kristiina Tanskalainen
Maria kuoli 1558, ja Kristiinan odotettiin saavan Alankomaiden käskynhaltijan tehtävän, mutta sen sai Margareeta Parmalainen. Pettynyt Kristiina muutti Lothringeniin poikansa neuvonantajaksi. Hän yritti saada takaisin perheeseen isänsä valtakuntaa Pohjolasta. Hän yritti järjestää tyttärelleen Renatalle avioliittoa Fredrik II:n kanssa ja tarjoutui Ruotsin Eerik XIV:n liittolaiseksi. Suunnitelmat eivät kuitenkaan edenneet.
Femme nue couchée
Maalaus ilmestyi seuraavan kerran julkisuuteen vuosina 2000 ja 2003, kun slovakialainen antiikkikauppiaaksi itseään väittänyt mies, joka keskustelukumppaneistaan vaikutti olevan tekemisissä järjestäytyneen rikollisuuden kanssa, tarjosi sitä myytäväksi ensin Budapestin Kaunotaiteen museoon ja sitten Commission for Art Recoverylle (CAR). Kauppias esitti valaehtoisen todistuksen siitä, että neuvostosotilaat olivat antaneet maalauksen palkkiona Bratislavan lähikylässä asuneelle lääkärille vastapalveluksena haavoittuneiden sotilaiden hoitamisesta. CAR totesi lausunnon paikkansapitäväksi ja maalauksen halkeamien tutkija vahvisti, että kyseessä oli todellakin aito maalaus eikä Hatvanyn maalaama kopio.
Ashur-Dan I
Ahur-Dan I, Aš-šur-dān, oli 83. Assyrian kuningas. Hän hallitsi 46 (muunnelma 36 ) vuotta. Nykyisen tulkinnan mukaan hän hallitsi vuosina 1179–1133 eaa. (muunnelma 1169–1133 eaa. ), ja hän oli Ninurta-apal-Ekurin poika.
Kristiina Tanskalainen
Kristiina palasi Tortonaan 1578, missä hän kuoli vuonna 1590.
Femme nue couchée
Vuosia kestäneiden neuvotteluiden, Interpolin väliintulojen ja Yhdysvaltain ja Slovakian hallitusten diplomaattisten kiistojen jälkeen, CAR sai hankittua maalauksen Hatvanyn perikunnalta 300 000 Yhdysvaltain dollarilla. Se esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle sitten 1930-luvun vuoden 2007 Courbet-näyttelyssä Pariisin Grand Palaisissa.
Philippe Dagenin mukaan Femme nue couchée on eräs Courbet'n kauneimmista ja eroottisimmista maalauksista.
Etelä-Dakotan sinetti
thumb|300px|Etelä-Dakotan sinetti (1889–) Etelä-Dakotan sinetti on Yhdysvaltain osavaltio Etelä-Dakotan virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.
Sinettiin on kuvattu tyypillistä dakotalaismaisemaa, jossa näkyy peltoja, vuoria, joki, tehtaan piippu, sekä maanviljelijä. Kuvan yläosassa on nauha, jossa lukee osavaltion motto ”Under God the People Rule”. Sinetin reunoilla lukee kultaisin kirjaimin ”State of South Dakota” ja ”Great Seal”, ja lisäksi vuosiluku 1889, jolloin Etelä-Dakotasta tuli Yhdysvaltain osavaltio. Nykyinen sinetti on otettu käyttöön samana vuonna.
Iltavilli
Iltavilli on Tommi Läntisen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Pyhän Pietarin veljeskunta
pienoiskuva| F.S.S.P.:n vaakuna Pyhän Pietarin veljeskunta tai Pyhän Pietarin pappisveljistö (lyhenne: F.S.S.P.) on katolinen papillinen veljeskunta joka elää pienissä yhteisöissä ja levittävät evankeliumia saarnaamalla, opettamalla, nuorisotyöllä ja järjestämällä pyhiinvaelluksia ja retrettejä. Pietarin veljeskunta perustettiin Hauteriven luostarissa, Sveitsissä 18. lokakuuta vuonna 1988 ja erityisen tunnusomaista veljeskunnalle on ollut vanhan roomalaisen liturgian vietto 1962 messukirjan mukaan, eli tridentiininen messu. Tähän on liittynyt myös gregoriaanisen kirkkolaulun ja sakraali polyfonian vaaliminen.
Veljeskunnan pappeja vaikuttaa pysyvästi Ranskassa, Italiassa, Iso-Britanniassa, Saksassa, Sveitsissä, Itävallassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Nigeriassa, Beninissä ja Australiassa. Suomessa ja Ruotsissa veljeskunnalla ei ole vielä säännöllistä toimintaa. 24. lokakuuta 2016 sääntökunnalla oli 270 pappia, 23 diakonia ja 132 ei-diakonia seminaristia, joiden keski-ikä oli 37 vuotta. Suurin osa jäsenistä on yhdysvaltalaisia (140), ranskalaisia (114) ja saksalaisia (51). Järjestön ensimmäinen seminaari on Wigratzbadissa, Saksassa ja toinen 1993 perustettu Nebraskan Dentonissa, Yhdysvalloissa,
Veljistön aikaisempia johtajia ovat isä Josef Bisig ja isä Arnaud Devillers nykyisen ollessa isä John Berg.
Muita tridentiinistä messua viettäviä järjestöjä ovat vuonna 1988 muodostettu Filii Sanctissimi Redemptoris (F.S.S.R.), vuonna 1990 muodostettu Institutum Christi Regis Summi Sacerdotis (I.C.R.S.S.) ja vuonna 2002 muodostettu Administratio Apostolica Personalis Sancti Ioannis Mariae Vianney.
Merikarvia-lehti
Merikarvia-lehti on Merikarvialla Satakunnassa ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa torstaisin ja sen levikki vuonna 2013 oli 3 379. Merikarvia-lehti kuului Alma Media -konserniin vuoden 2020 maaliskuuhun saakka, jolloin se myytiin Sanomalle. Lehden nykyinen päätoimittaja on Juho Pekka Mikola, joka seurasi tehtävässään Jarkko Ambrusinia.
Lehden päätoimittaja 2010-luvulla oli Kaisla-Kaarina Rostedt joulukuuhun 2014 asti, jolloin hän kuoli 60-vuotiaana. Rostedt oli myös Noormarkussa ilmestyvän Luoteisväylä-lehden päätoimittaja. Rostedt nimitettiin sekä Luoteisväylän että Merikarvia-lehden päätoimittajaksi syyskuussa 2012. Sitä ennen hän oli Luoteisväylän toimittaja siitä alkaen, kun hänen oma lehtensä Luoteis-Satakunta yhdistyi Uutismarkkuun ja sai nimekseen Luoteisväylä.
Lehden sidottuja vuosikertoja on Merikarvian kirjaston kotiseutukokoelmassa.
Nikulilammi
Nikulilammi, tai Nikulilampi , on Pirkanmaalla Virroilla Hanhilamminkulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Toisveden lähialueeseen (35.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137,3 metriä mpy.
Bovesin verilöyly
thumb|240px|Cuneon maakunnan kartta. Boves sijaitsee 6 kilometriä maakunnan pääkaupungista etelään. Bovesin verilöyly oli Waffen-SS-yksikön Italiassa toisen maailmansodan aikana suorittama joukkomurha.
Länsiliittoutuneiden vallattua Etelä-Italian maa irtautui sodasta 8. syyskuuta 1943. Natsi-Saksa miehitti Italian keski- ja pohjoisosan. Fasisteja vastustanut vastarintaliike alkoi toimia uusia miehittäjiä vastaan. Cuneon maakunta oli yksi alueista, joissa partisaanitoiminta oli aktiivista.
1. SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriin kuulunut SS-majuri Joachim Peiperin komentama 3. pataljoona miehitti Cuneon alueen sunnuntaina 12. syyskuuta 1943. Pataljoona alkoi pidättää entisiä Italian armeijan sotilaita, joita se vangitsi alueella yhteensä noin 5 000. Vangit lähetettiin leireille Saksaan.
Verilöyly
thumb|120px|Joachim Peiper 19. syyskuuta 1943 partisaaniryhmä saapui Bovesiin tarkoituksenaan ostaa leipää kylästä. Kylässä sattui olemaan kaksi SS-miestä, jotka ryhmä vangitsi ja vei mukanaan. Vajaata tuntia myöhemmin paikalle saapui lisää SS-miehiä ja pieni tulitaistelu puhkesi. Molemmat puolet menettivät yhden miehen taistelussa. Hiukan myöhemmin paikalle saapui Peiperin johtama joukko SS-miehiä. Peiper vaati, että Bovesin seurakunnan pappi isä Giuseppe Bernardi ja eräs asukas, Antonio Vassallo ottaisivat yhteyden partisaaneihin ja palauttaisivat vangitut saksalaiset. Bernardi ja Vassallo tottelivat ja palasivat pian takaisin hengissä vapautettujen SS-miesten kera.
Palauttaminen ei kuitenkaan riittänyt Peiperille, joka määräsi kylän poltettavaksi. SS-miehet murhasivat 23-53 Bovesin asukasta ja tuhosivat noin 350 taloa kostotoimena. Isä Giuseppe Bernardi ja Antonio Vassallo olivat murhattujen joukossa. Heidät joko ammuttiin, jonka jälkeen heidän ruumiinsa poltettiin tai valeltiin paloöljyllä ja poltettiin elävältä.
Verilöylyn jälkeen
Bovesin jälkeen SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin miehet alkoivat pidättää partisaanien lisäksi myös Italian juutalaisia, jotka lähetettiin keskitysleireihin ja kuolemanleireihin Saksaan.