cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korkeusmuunnospinta
Lisäämällä pinnan jokin arvo vastaavan kohdan korkeuteen ellipsoidista saadaan painovoimaan liittyvän korkeuden (ortometrinen korkeus tai normaalikorkeus) estimaatti. Geodesiassa korkeusmuunnospinta liittyy tiettyyn terrestriseen vertauskehykseen, vertausellipsoidiin ja korkeusvertauskehykseen. Paikkatietotekniikassa korkeusmuunnospinta liittyy tiettyyn geodeettiseen koordinaattijärjestelmään ja korkeusjärjestelmään. Tavallisesti korkeusmuunnospinta lasketaan geoidimallista vertaamalla ellipsoidisia ja painovoimaan liittyviä korkeuksia samoilla pisteillä.
Korkeusmuunnospintoja Suomessa
FIN2000 ja FIN2005N00 ovat korkeusmuunnospintoja, joilla muunnetaan ellipsoidisia EUREF-FIN-korkeuksia, jotka lasketaan GRS80-ellipsoidista, painovoimaan liittyviksi korkeuksiksi.
SWEN17_RH2000
SWEN17_RH2000 kautta on mahdollista muuntaa ellipsoidiset SWEREF 99 -korkeudet RH 2000 -korkeusjärjestelmään, ja toisinpäin.
SWEN17_RH70
SWEN17_RH70 kautta on mahdollista muuntaa ellipsoidiset SWEREF 99 -korkeudet RH 70 -korkeusjärjestelmään, ja toisinpäin.
Jussi S. Jauhiainen
Jauhiainen on ollut useaan otteeseen tutkimustehtävissä Suomen Akatemian rahoittamana ja lisäksi Marie Curie -tutkijana Saarlandin yliopistossa. Hän on työskennellyt Tarton yliopistossa vuodesta 1995 lähtien. Jauhiaisen tutkimuksen kohteina ovat aluepolitiikka, aluesuunnittelu ja aluekehitys, innovaatioiden ja tietoyhteiskunnan maantiede, innovaatiopolitiikka, kaupunkipolitiikka, talousmaantiede ja poliittinen maantiede.
Brooke Smith
Brooke Smith (s. 22. toukokuuta 1967 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Erica Hahnin roolista ABC:n draamasarjassa Greyn anatomia. Hän on vieraillut myös esimerkiksi televisiosarjoissa Mullan alla, Kova laki, Yli synkän virran ja Weeds sekä näytellyt muun muassa elokuvissa Uhrilampaat, Bad Company ja Lainakengissä.
Ahuli
Ahuli on Pirkanmaalla Kangasalla, pari kilometriä keskustaajamasta ja aivan Toikkolan kylän lähellä, sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 46 hehtaaria ja se on 1,7 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä ja sen rannat ovat peltomaiden ympäröimät. Kiinteä asutus löytyy hieman kauempaa rannasta, mutta sen rannoille on rakennettu kymmenisen vapaa-ajan asuntoja. Kiinteistöille johtaa tiet seututieltä 310 ja yhdystieltä 13997.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Järveen laskee pari pelto- ja metsämaiden kuivausojaa ja sen laskuoja lähtee järven itäpäästä. Se laskee Roinen pohjoisrantaan. Järven vedenpinta on Roinen kanssa samalla tasolla.
Luontoarvoja
Ahuli kuuluu yhdessä Kirkkojärven, Taivallammin, Säkkölänjärven ja Kyläjärven kanssa lintujensuojelualueeseen.
Messerschmitt P.1092
Messerschmitt P.1092 oli saksalaisen Messerschmittin suunnitelema sarja hävittäjälentokoneita, jonka taustalla oli Willy Messerschmittin visio halvasta monitoimihävittäjästä. Tyypin kehitys käynnistyi toukokuussa 1943, mutta keskeytyi jo kaksi kuukautta myöhemmin kaikkien variaatioiden jäädessä suunnittelupöydälle. Konesarjan seitsemän eri versiota olisivat olleet yksipaikkaisia E-mallia lukuun ottamatta, josta suunniteltiin kaksipaikkaista. Koneet oli tarkoitus varustaa versiosta riippuen suihku-, sysäysputki- tai rakettimoottorilla.
Ahuli
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ahulenjärvi”. Vuoden 1961 peruskartassa järven vedenpinnan korkeudeksi oli merkitty 84,5 metriä, mutta seuraavassa kartassa vuodelta 1975 sen oli 84,2 metriä. Järven rantaviiva oli järvenlaskun johdosta muuttunut. Erityisesti pohjoisrantaan on tämän jälkeen merkitty ruohottumista ja siihen piirretty uutena piirteenä soistunut niemi.
Messerschmitt P.1092
Historia
Willy Messerschmitt sai idean koneesta toukokuussa 1943, kun hän oli pohtinut tapoja pudottaa Luftwaffen käyttämien eri konetyyppien määrää silloisesta 50 jopa viiteen. Messerschmitt piti Me 262 -hävittäjää tiedustelu-, pommikone- ja rynnäkköversioineen yhtenä säilytettävistä tyypeistä. Tyypin valmistusprosessi oli tosin aika- ja työvoimaintensiivinen, minkä seurauksena Messerschmitt kehitti vision halvasta monitoimihävittäjästä, jota lähdettiin kehittämään hänen nimeään kantaneen lentokonetehtaan suunnitteluosastolla projektinimellä P.1092.
Kirjaimin erotellut versiot
Mallisarjan avasi P.1092A-nimellä tunnettu, yhdellä Jumo 004B -suihkumoottorilla varustettu hävittäjä. Runko olisi ollut poikkileikkaukseltaan pyöreä ja ulkomuodoltaan sikarin muotoinen. Koneen aseitukseksi kaavaillut kaksi 30 millimetrin MK 108 -tykkiä suunniteltiin asennettavan rungon etuosaan. A-mallissa olisi ollut V-peräsin, minkä lisäksi siinä suunniteltiin käytettävän Me 262:n siipiä. Voimalaite oli tarkoitus sijoittaa rungon alle, mutta tämä ei mielyttänyt Saksan ilmailuministeriön arvioijia, sillä sijoituspaikka olisi lisännyt ulkoisten esineiden moottoriin imeytymisen riskiä lentoonlähdöissä ja laskuissa. Riskiä olisi myös entisestään lisännyt koneeseen kaavailtu sisäänvedettävää kolmipyörälaskuteline, jonka nokkapyörä olisi sijainnut moottorin imuaukon edessä.
Seuraavat P.1092B- ja -C-versiot vastasivat rakenteeltaan hyvin pitkälti A-mallia, mutta A-mallin suihkumoottori oli korvattu B-mallissa Walter HWK 509 -rakettimoottorilla ja C-mallissa kahdella Argus As 014 -sysäysputkimoottorilla. D-mallissa palattiin jälleen suihkumoottoreihin, tosin malli oli varustettu A-mallin yhden sijaan kahdella Jumo 004B-moottorilla. Mallisarjan viidennen koneen voimalaitteena olisi ollut D-mallin tapaan kaksi suihkumoottoria, minkä lisäksi raskaaksi hävittäjäksi kaavailtu versio olisi ollut kaksipaikkainen.
Numeroin erotellut versiot
P.1092-konesarjan versiot eroteltiin alkuun kirjaimin, mutta tehtaan suunnitteluosasto siirtyi projektin kesken uuteen, numeropohjaiseen versiojärjestelmään. Numerojärjestelmän puitteissa kehitetyssä 8. kesäkuuta 1943 esitellyssä P.1092/1-versiossa olisi ollut pitempijänteinen siipi, jonka johtoreunan nuolikulma olisi ollut jyrkempi tyvessä ja loivempi keskeltä kärkeen. Suurempikokoisen siiven tarkoituksena oli antaa lisää tilaa sisäänvedettävälle laskutelineille ja parantaa tyypin lento-ominaisuuksia matalilla nopeuksilla. Kolmipyörälaskutelineen nokkapyörä oli tarkoitus sijoittaa moottorin imuaukon taakse. Versio oli tarkoitus aseistaa moottorin imuakon molemmille puolille sijoitetuilla kahdella 15 millimetrin MG 151/15 -konekiväärillä ja kahdella 30 millimetrin MK 108 -tykillä.
P.1092/1-versiota seurasi 3. heinäkuuta esitelty P.1092/2-versio, joka oli edeltäjäänsä nähden selvästi virtaviivaisempi. Koneen perärungon oli tarkoitus olla samanlainen Me 262:n kanssa, minkä lisäksi version oli tarkoitus olla edeltäjiään kevyempi. Siihen suunniteltiin myös suurempaa ja koko mitalla saman nuolikulmaista siipeä. Versio olisi voitu varustaa myös vakiosiipeä suuremmalla kymmenmetrisella siivellä.
Projektista vastannut insinööri Hornung kehitti P.1092/3-version vastauksena 1- ja 2-versioiden saamaan kritiikiin niiden rajallisesta runkotilasta. 3-versiossa ohjaamo olisi siirretty P.1106:n tapaan koneen peräosaan, hieman sivuperäsimen eteen. Eturunko olisi ollut hieman aiempia versioita kapeampi. Aseistukseksi olisi voitu lisätilan ansiosta asentaa neljä MK 103 -tykkiä, ja rungon polttoainekapasiteetti olisi noussut 1 250 litraan.
P.1092/4-versiossa palattiin jälleen nokan lähelle sijoitettuun ohjaamoon. Voimalaite siirrettiin samalla lyhennettyyn perärunkoon. P.1092/4:n aseistuksena olisi ollut 3-mallin tapaan neljä ohjaamon molemmin puolin asennettua MK 103 -tykkiä.
20. heinäkuuta 1943 esitellyssä P.1092/5-versiossa palattiin 2-versiosta tuttuun keskirunkoon sijoitettuun ohjaamoon. 5-versiossa oli edellisiin nähden poikkileikkaukseltaan suurempi runko, mikä heikensi mallin aerodynaamisia ominaisuuksia. Projekti keskeytettiin viimeiseksi jääneen 5-version esittelyn jälkeen.
Tekniset tiedot
Lähde:
Sarah J. Maas
Sarah Janet Maas (s. 5. maaliskuuta 1986 New York, New York) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija, joka tunnetaan parhaiten debyyttisarjastaan Throne of Glass. Sarjaa julkaisi englanniksi Bloomsbury vuosina 2012–2018 ja suomeksi Gummerus vuosina 2017–2022. Muita Maasin teoksia ovat fantasiasarjat Valtakunta ja Crescent City.
Elämä
Sarah J. Maas syntyi 5. maaliskuuta 1986 New Yorkissa. Vuonna 2008 hän valmistui Hamilton Collegesta, joka sijaitsee Clintonissa, New Yorkin osavaltiossa. Siellä hänen pääaineensa oli luova kirjoittaminen sekä sivuaineensa uskonto. Tällä hetkellä Maas on naimisissa ja asuu Pensylvaniassa. Hänen poikansa Taran syntyi kesäkuussa 2018. Vuoden 2022 helmikuussa Maas sai toisen lapsensa, tyttären Sloanen.
Ura
Maas alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan Lasipalatsia jo kuusitoistavuotiaana. Kirjoitettuaan useita romaanin lukuja hän julkaisi ne FictionPress.com-sivustolla, missä se oli yksi sivuston suosituimmista tarinoista. Myöhemmin romaani poistettiin sivustolta, kun hän päätti yrittää julkaista sen. Sarjan tarina perustuu Tuhkimoon, ja sen lähtökohtana on ”Mitä jos Tuhkimo ei olisikaan palvelija, vaan salamurhaaja? Ja mitä jos hän ei osallistuisikaan tanssiaisiin tavatakseen prinssin, vaan tappaakseen hänet?”
Kuuban ohjuskriisi
Kuuban kriisi oli maailman kahden supervallan, Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton, välille kehittynyt suurvaltapoliittinen kriisi, jonka tulenarin vaihe oli 16.–28. lokakuuta 1962. Kuuban kriisin taustalla olivat Yhdysvaltain Turkkiin sijoittamat keskimatkan ydinohjukset ja tähän vastauksena alkanut Neuvostoliiton ydinohjusten sijoittaminen Kuubaan. Kriisi oli lähellä aloittaa avoimen sodan, joka olisi saattanut laajeta ydinsodaksi ja kolmanneksi maailmansodaksi.
Sarah J. Maas
Ura
Vuonna 2008 Maas alkoi lähetellä tarinaa agenteille, ennen kuin löysi sellaisen 2009. Bloomsbury osti maaliskuussa 2010 Lasipalatsin ja myöhemmin myös kahden muun sarjan osan oikeudet. Sarjaa on saatavilla 15 maassa ja 35 kielellä. Syyskuussa 2015 ilmoitettiin, että Mark Gordon Company oli hankkinut televisio-oikeudet Throne of Glass -sarjaan. Sarjan seitsemäs ja viimeinen osa Kingdom of Ash ilmestyi englanniksi 23. lokakuuta 2018.
Cisco Certified Network Associate
Cisco Certified Network Associate tai CCNA on Cisco Systemsin tarjoama standardoitu tietoverkkoalan koulutusohjelma ja sertifikaatti. CCNA-koulutusta tarjoavat Suomessa muun muassa useat tietotekniikka-alan opetusta antavat ammattikorkeakoulut.
Sarah J. Maas
Ura
Toinen Maasin sarja Valtakunta (engl. A Court of Thorns and Roses) perustuu löyhästi Kaunottaren ja hirviön tarinaan. Trilogian ensimmäinen kirja kirjoitettiin jo vuonna 2009, mutta se julkaistiin englanniksi vasta vuonna 2015 ja Suomessa vuonna 2019. Sarjasta on tulossa elokuva.
Kuuban ohjuskriisi
Tausta
Fidel Castron noustua vuonna 1959 vallankumouksen myötä valtaan Kuuba solmi diplomaattiset ja kaupalliset suhteet Neuvostoliittoon vuoden 1960 alkupuolella. Yhdysvaltojen aseistama ja sen Guatemalassa kouluttama Fidel Castroa syrjäyttämistä tavoittelevan 1 400 kuubalaisen kapinallisten joukko suoritti keväällä 1961 maihinnousun Sikojenlahdella Kuuban etelärannikolla. Kuuban armeija kuitenkin löi maihinnousujoukot vain kahdessa päivässä, jonka jälkeen Castro julisti vallankumouksen olleen luonteeltaan sosialistinen. Sekä Kuuban että Neuvostoliiton johdossa uskottiin Yhdysvaltojen valmistelevan uutta maihinnousua Kuubaan. Näin ollen Castro aloitti sotilaallisen yhteistyön Neuvostoliiton kanssa. Yhdysvallat oli vuonna 1959 Turkin kanssa tekemänsä sopimuksen mukaisesti sijoittanut 15 kappaletta keskimatkan Jupiter-ydinohjuksia Turkkiin kesästä 1961 alkaen. Turkissa olevien Jupiter-ohjusten lentoaika Neuvostoliiton keskeisiin asutuskeskuksiin oli erittäin lyhyt.
Sarah J. Maas
Ura
Maas ilmoitti 16. toukokuuta 2018 kolmannesta kirjasarjastaan Crescent Citystä, joka on hänen ensimmäinen aikuisten fantasiasarjansa. Bloomsbury julkaisi sarjan ensimmäisen osan Maan ja veren huone 3. maaliskuuta 2020. Romaani julkaistiin suomeksi vuonna 2023.
Kuuban ohjuskriisi
Tausta
Vastauksena Turkin suunnalta kokemaansa uhkaan Neuvostoliitossa kehiteltiin kevään 1962 aikana suunnitelma, jonka mukaan Kuubaan oli tarkoitus sijoittaa Yhdysvaltain-vastaisiin ydiniskuihin kykeneviä Neuvostoliiton asevoimien joukkoja. Kesällä 1962 Kuuban johdon kanssa neuvoteltu sopimus käsitti 24 keskipitkän ja 16 keskimatkan ohjusten laukaisualustaa, joissa kussakin oli kaksi ohjusta ydinkärkineen, 24 SAM-2-ohjuspatteristoa, 42 MiG-torjuntahävittäjää, 42 Il-28-pommittajaa, 12 Komar-luokan ohjusalusta sekä rannikkopuolustusristeilyohjuksia. Lisäksi Kuubaan saapuisi 42 000 neuvostoliittolaista sotilasta. Sopimuksen oli tarkoitus olla voimassa viisi vuotta kerrallaan ja kaikki ohjukset olivat Neuvostoliiton armeijan valvonnassa.
Sarah J. Maas
Kirjoitustyyli ja vaikutukset
Haastattelussa Writers & Artists -lehdelle Maas kertoi heille, että elokuvien partituurit ja klassinen musiikki ovat hänen inspiraationsa kirjailijana. Hän jatkoi sanomalla, että Garth Nixin kirjoittama Sabriel ja Robin McKinleyn Sankari ja kruunu saivat hänet rakastamaan fantasian lukemista ja sen kirjoittamista. Maasin hahmonkehitystä on ylistetty yhdeksi hänen parhaista ominaisuuksistaan ​​tarinankerronnassa, moraalisesti harmailla hahmoilla ja vahvalla maailmanrakennuksella.
Kuuban ohjuskriisi
Tausta
Joukkojen siirrot aloitettiin yhteisymmärryksessä Kuuban hallituksen kanssa kesällä 1962. Käyttämällä laivauksiin rahti- ja matkustaja-aluksia Neuvostoliiton onnistui Yhdysvaltojen tietämättä siirtää huomattava kalusto- ja miesmäärä Kuubaan kolmessa kuukaudessa. Neuvostoliiton Kuuban-joukkojen suurin iskuvoima oli viidellä ohjusrykmentillä, joilla oli yhteensä muutamia kymmeniä ydinohjuksia. Niiden lisäksi saarelle onnistuttiin siirtämään muun muassa hävittäjälentorykmentti, miina- ja torpedolentorykmentti, ilmatorjuntaohjusdivisioona, rannikko-ohjusrykmentti, neljä moottoroitua jalkaväkirykmenttiä sekä tuki- ja huoltoyksiköitä. Neuvostojoukkojen vahvuus Kuubassa nousi tällöin yli 40 000 mieheen. thumb|left|Yhdysvaltain ilmavoimien ottama valokuva yhdestä epäillystä laukaisupaikasta. Sagua la Grande, Kuuba, 17. lokakuuta 1962.
Sarah J. Maas
Kirjoitustyyli ja vaikutukset
Maas on maininnut, että "Löytämisen tunne johtuu siitä, miksi rakastan kirjoittamista niin paljon. Se on minulle täyttä jännitystä." Hänen kirjansa tunnetaan raskaista romanttisista teemoista, ja Maas itse on sanonut, että hänen fantasiasarjansa Valtakunta "vinoutuu vanhemmaksi", istuen jossain nuorten ja aikuisten genren välissä.
Kuuban ohjuskriisi
Kriisin eskaloituminen
Tilanne kärjistyi, kun yhdysvaltalainen Lockheed U-2 -vakoilukone kuvasi rakenteilla olevan neuvostoliittolaisen R-12-tyyppisten keskimatkan ballististen ohjusten tuliasema-alueen Kuubassa lähellä San Cristóbalia 14. lokakuuta 1962. Ohjuksien 2 000 kilometrin kantomatka uhkasi suoraan Washingtonia ja noin puolta Yhdysvaltain strategisten ohjusten tukikohdista. 20 minuutin lentoaika olisi lyhentänyt ohjuspuolustuksen ja vastaiskun mahdollisuuden varoitusaikaa huomattavasti.
Lokakuun 19. päivään mennessä tiedustelulennot havaitsivat neljä valmista tuliasema-aluetta. Suunniteltu vahvuus oli 40 ohjusta. 22. päivä Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy ilmoitti televisiopuheessaan, että hyökkäys Kuubasta kostettaisiin Neuvostoliitolle, ja asetti saarron, joka esti enempien ohjusten laivaamisen Kuubaan. Maihinnousua suunniteltiin, mutta Kuubassa oli taktisten ydinaseiden lisäksi 40 000 aseistettua neuvostoliittolaista sotilasta. 23. päivä Yhdysvallat nosti strategisten ilmavoimiensa valmiustilan DEFCON 2 -tasolle.
Lokakuun 27. päivää 1962 on sanottu ”ihmiskunnan historian vaarallisimmaksi päiväksi”. Silloin U-2-kone ammuttiin alas Kuuban yllä, ja Neuvostoliiton kuljetusalukset lähestyivät Yhdysvaltain määrittämää saartorajaa. Nikita Hruštšov tarjoutui poistamaan ohjukset Kuubasta, jos Yhdysvallat ei yrittäisi maihinnousua tai tukisi sellaista ja vetäisi vastineeksi ohjuksensa Turkista. Kennedy myöntyi julkisesti ensimmäisiin vaatimuksiin ja lähetti veljensä Robert Kennedyn Neuvostoliiton suurlähetystöön sopimaan osan ohjuksista vetämisestä pois. Tilanne raukesi seuraavana päivänä, kun neuvotteluyhteys saavutettiin. Hruštšov käännytti kuljetukset takaisin ja ilmoitti vetävänsä neuvostoliittolaiset ohjukset pois Kuubasta.
Muutamaa päivää myöhemmin brittiläisen Daily Worker -lehden Sam Lesserille antamassaan haastattelussa Che Guevara kertoi, että Kuuba olisi laukaissut ohjukset, mikäli ne olisivat olleet heidän hallinnassaan. Kriisin jälkeen supervallat avasivat niin sanotun kuuman linjan, suoran yhteyden suurvaltajohtajien välille, estääkseen ydinsodan syttymisen.
pienoiskuva|vasen|Ilmavalokuva San Cristóbalin laukaisupaikasta 2 kriisin päätyttyä, 1. marraskuuta 1962.
Kuuba suurvaltapolitiikassa 2000-luvulla
Kuuba on ollut supervaltojen sopimuksella ydinaseeton, vaikka siellä sijaitsee Yhdysvaltain Guantanamo Bayn laivastotukikohta ja terrorisminvastaisen sodan pahamaineinen vankileiri. Kesällä 2008 Kuuban kriisin aikaiset argumentit nousivat kuitenkin tiedotusvälineissä uudestaan esiin. Yhdysvaltain ilmavoimien komentaja kenraali Norton Schwartz varoitti Venäjää sijoittamasta pitkän kantomatkan pommikoneita Kuubaan. Hänen mukaansa ydinaseita kuljettavien koneiden tuominen Kuubaan ylittäisi Yhdysvaltain ”turvallisuusrajan”. Tämä oli vastauksena Venäjän asevoimien suunnitelmiin sijoittaa pitkän kantomatkan pommikoneita Kuubaan, jos Yhdysvallat sijoittaa ohjuksiaan Tšekkiin ja Puolaan.
Lihajaloste
Lihajaloste tarkoittaa teollista lihavalmistetta. Lihajalosteita ovat esimerkiksi makkara, valmismarinoitu liha, kinkku, nugetit ja eineslihapullat, pekoni, maksapasteija ja lihahyytelö.
Suurin osa Suomessa myydystä lihasta koostuu lihajalosteista ja noin kolmannes Suomessa kulutetusta lihasta käytetään makkaran, kinkun ja vastaavien tuotteiden valmistukseen, joita keskivertosuomalainen nauttii yhteensä päivittäin yli 50 grammaa. Lihan teollinen marinointi on suosittua etenkin broilerin kohdalla, ja 2000-luvun alussa jopa noin 70 prosenttia suomalaisesta siipikarjan lihasta saatettiin myydä marinoituna.
Lihajalosteiden säilyvyyttä on parannettu yleensä joko savustamalla tai lisäämällä niihin muitakin säilyvyyttä parantavia aineita kuin suolaa. Esimerkiksi marinoituna myydyt lihasuikaleet saattavat sisältää jopa 16 erilaista lisäainetta.
Suomalainen lihajalosteteollisuus käyttää myös fosfaattia enemmän kuin esimerkiksi ruotsalainen ja saksalainen. Lähes 60 prosenttiin suomalaisista lihajalosteista lisätään fosfaatteja. Niiden tehtävänä on lisätä tuotteen mehukkuutta ja vesipitoisuutta, parantaa väriä ja säilyvyyttä sekä estää veden valuminen ulos kypsennyksen aikana. Fosfaatti katkaisee myös lihasproteiinien sidoksia, mikä siloittaa suutuntumaa, kiinteyttää tuotetta ja helpottaa sen viipaloimista. Fosfaatin lisääminen alentaa tuotantokustannuksia arviolta 10-30 prosenttia muun muassa sen vuoksi, että lihaa kuluu vähemmän.
Terveysriskit
Sydän- ja verisuonitautien esiintyvyyden on havaittu korreloivan vereen suureen fosforipitoisuuteen ja liika fosfori voi aiheuttaa myös osteoporoosia.
Vuonna 2013 julkaistun eurooppalaistutkimuksen mukaan lihajalosteiden 20 gramman ylittävä päivittäin käyttö lisää 3 prosentilla riskiä kuolla keskivertoa nuorempana aina 40 grammaan asti, kun muut terveyteen vaikuttavat tekijät kuin tulotaso pyritään ottamaan huomioon. Jos lihajalosteita nauttii 40-80 grammaa päivässä, riski on 10 prosenttia suurempi ja jos määrä on 80-160 grammaa, riski kasvaa 20 prosenttiin. Ylimääräiset kuolemat johtuivat etenkin sydän- ja verenkiertoelinten sairauksista ja syövistä. Syyksi on arveltu lihajalosteiden sisältämiä lisäaineita, kuten nitraattia ja fosfaattia sekä polysyklisiä aromaattisia hiilivetyjä, heterosyklisiä aromaattisia amiineja ja nitrosoamiineja.
Vuonna 2022 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin, että eniten prosessoitua punaista lihaa syövät menestyivät kognitiivisia kykyjä mittaavissa testeissä heikommin kuin sitä vähiten syövät. Koulutus- ja tulotason sekä elintapojen vaikutus sairastumisriskiin huomioitiin tuloksessa.
Ylitornion kristillinen opisto
thumb|Ylitornion kristillisen opiston päärakennus Ylitornion kristillinen opisto oli vuosina 1923–2012 kannatusyhdistyksen ylläpitämä kansanopisto ja ammatillinen oppilaitos. Vuodesta 2013 alkaen oppilaitoksen toiminta jatkui osana Oulun Diakonissalaitoksen ylläpitämää diakoniaopistoa, ja vuoden 2017 alusta lähtien opetustoiminta siirtyi osaksi Suomen Diakoniaopistoa. Säännöllinen koulutustoiminta päättyi vuonna 2019.
Lihajaloste
Terveysriskit
WHO luokitteli teolliset lihajalosteet syöpää aiheuttaviksi vuonna 2015 sillä perusteella, että sitä runsaasti käyttävillä oli todettu muita enemmän paksusuolen syöpää. WHO:n asiantuntijapaneeli laski myös prosessoidut kalanlihatuotteet teollisiksi lihajalosteiksi.
Ylitornion kristillinen opisto
Ylitorniolla annettiin vapaan sivistystyön koulutusta kansanopistolinjoilla ja lyhytkursseilla, toisen asteen ammatillista peruskoulutusta lastenohjaajiksi opiskeleville sekä erityisopetusta kehitysvammaisille opiskelijoille. Vuosittain Ylitorniolla opiskeli noin 100 opiskelijaa joko lukukauden tai lukuvuoden kestävissä koulutuksissa. Lisäksi opiston kurssitoimintaan ja opistolla järjestettäviin kokouksiin osallistui vuosittain useita satoja ihmisiä.
Lihajaloste
Terveysriskit
Teolliset lihajalosteet joutuivat samaan haitallisuusluokkaan kuin tupakka tai asbesti. Luokitus tarkoittaa sitä, että on olemassa vahvaa tieteellistä näyttöä siitä, että makkarat ja muut teollisesti säilötyt lihatuotteet lisäävät terveysriskejä, mutta se ei tarkoita sitä, että esimerkiksi makkaran syönti olisi terveydelle yhtä vaarallista kuin tupakointi.
Vuonna 2019 julkaistu tieteellinen arviointi päätyi siihen, että prosessoidun lihan kulutuksen ja sairauksien välillä havaittu yhteys on niin heikko, että se selittyy todennäköisesti muulla tavalla kuin syy-seuraussuhteella. Vuonna 2021 julkaistun tieteellisen tutkimusyhteenvedon mukaan suurin osa aiemmin julkaistuja tutkimusyhteenvetoja sisälsi lisäksi vakavia metodologisia virheitä. Monesta tutkimusyhteenvedosta oli esimerkiksi puuttunut kohdetutkimuksissa käytettyjen tutkmusmenetelmien tieteellistä pätevyyttä koskeva tarkastelu. Aineistona käytettyjen tutkimusten valikointi ei myöskään ollut ollut aina riittävän systemaattista ja läpinäkyvää. Lisäksi havaittiin muun muassa, että aineistona olevien tutkimusten tuloksia oli julkaistu valikoiden siten että osa tuloksista on jätetty julkaisematta.
Ylitornion kristillinen opisto
Ylitornion kristillisen opiston historia
Ylitornion kristillinen opisto perustettiin vuonna 1923 Suomen ensimmäiseksi lestadiolaiseksi kansanopistoksi. 1960- ja 1970-luvuilla se toimi vanhoillislestadiolaisuudesta eronneen elämänsanalaisuuden keskeisenä kokoontumispaikkana. Vuosien kuluessa Ylitornion kristillinen opisto kehittyi yleiskirkolliseksi, herätysliikkeistä riippumattomaksi kansanopistoksi, joka palveli lähialueen seurakuntien ja järjestöjen koulutus- ja kokoustarpeita. Alussa opisto toimi väliaikaisissa tiloissa eri rakennuksissa Ylitornion kirkonkylässä, Alkkulassa. Syksyllä 1927 otettiin käyttöön opiston nykyinen, arkkitehti Toivo Salervon suunnittelema päärakennus. Opiston päärakennus toimi talvisin myös Ylitornion seurakunnan kirkkona aina vuoteen 1940 asti, jolloin Ylitornion nykyinen kirkko valmistui.
Kultanuoli
Kultanuoli (Phyllobates terribilis) on nuolimyrkkysammakoiden heimoon kuuluva sammakkolaji, joka elää vain Kolumbian Tyynenmeren puoleisella rannikolla. Se löydettiin vasta vuonna 1974.
Ylitornion kristillinen opisto
Ylitornion kristillisen opiston historia
Toisen maailmansodan aikana opiston tilat olivat väliaikaisesti sairaalakäytössä. Opiston päärakennus oli harvoja Tornionlaakson julkisia rakennuksia, jotka säilyivät Lapin sodassa. Sodan jälkeen opiston pihapiiriin rakennettiin vuonna 1950 valmistunut asuntolarakennus sekä vuonna 1975 rakennetut asuntola- ja toimistorakennukset. 1980-luvulla opiston tontille rakennettiin yhteistyössä Ylitornion kunnan kanssa uimahalli-kuntotalo. 2010-luvulla Oulun Diakonissalaitos toi pihapiiriin sosiaali- ja terveyspalveluita ja toteutti niihin liittyviä rakennushankkeita.
Kultanuoli
Kultanuoli on suurin nuolimyrkkysammakkolaji, ja painaa 30 grammaa. Se kasvaa noin 4,5 senttiä pitkäksi. Selkäpuoli on keltainen, oranssi tai metallinvihreä, eri alueilla elää erivärisiä sammakoita. Vatsapuoli on samaa väriä kuin selkä mutta vaaleampana, paitsi kämmenet ja reisien sisäsyrjässä olevat läikät ovat mustat. Myös silmät ovat mustat, ja joillain yksilöillä suun reunat. Nuoret yksilöt ovat mustia, keltaraitaisia, ja aikuisvärin sammakko saavuttaa 18 viikon ikäisenä.
Ylitornion kristillinen opisto
Ylitornion kristillisen opiston historia
Opiston ensimmäisenä rehtorina toimi vuosina 1923–1960 Paavo Leppäsaajo, joka oli aikanaan ainoa kristillisen kansanopiston rehtori, joka ei ollut pappi. Hän oli koulutukseltaan kansakoulunopettaja. Hänen jälkeensä Ylitornion kristillisen opiston rehtoreina toimivat Timo Kökkö (1960–1966), Lauri Impiö (1966–1993), Simo Rundgren (1993–1996), Hannu Harri (1997–2000) ja Maritta Vimpari (2001–2012). Rehtoreista Lauri Impiö ja Simo Rundgren ovat toimineet myös kansanedustajina. Timo Kökkö toimi rehtorikautensa jälkeen kirkkoherrana Ylitorniolla ja Tyrväällä sekä pappisliiton puheenjohtajana. Hannu Harri on toiminut myöhemmin myös Suomen Kirkon Seurakuntaopiston säätiön johtajana ja rehtorina.
Pat Burns
Pat Burns (4. huhtikuuta 1952 St. Henri, Québec – 19. marraskuuta 2010 Sherbrooke, Québec ) oli kanadalainen jääkiekkovalmentaja, joka valmensi NHL:ssä New Jersey Devilsiä, Montreal Canadiensia, Toronto Maple Leafsia ja Boston Bruinsia. Hän valmensi urallaan 14 kautta, 1 019 ottelua.
Ylitornion kristillinen opisto
Ylitornion kristillisen opiston historia
Oulun hiippakunnan piispoista L. P. Tapaninen ja Hannes Leinonen ovat toimineet Ylitornion kristillisen opiston pitkäaikaisina johtokunnan puheenjohtajina. Lisäksi piispa Samuel Salmi toimi uransa alkuvaiheessa opiston vs. rehtorina vuosina 1975–1977 Lauri Impiön ollessa kansanedustajana.
Kultanuoli
Kultanuoli on myös myrkyllisin nuolimyrkkysammakko. Se on erittäin myrkyllinen. Se on yksi kolmesta lajista, jota intiaanit ovat tällä alueella käyttäneet myrkkynuolten valmistamiseen puhallusputkiaan varten. Kultanuolen myrkyllisyys johtuu muun muassa batrakotoksiini-nimisestä (C31H42N2O6, CAS 23509-16-2) sammakkoeläinmyrkystä.
Kultanuoli on erittäin uhanalainen.
Pat Burns
Ennen uraansa jääkiekon parissa Burns oli Hullissa poliisina.
Syyskuussa 2010 useat kanadalaiset tiedotusvälineet kertoivat Burnsin kuolleen keuhkosyöpään. Burns kuitenkin ilmoitti Toronto Sunin jääkiekkotoimittaja Bob McKenzielle olevansa elossa. Hän kuoli syöpään kaksi kuukautta myöhemmin, 58-vuotiaana.
Romanchen hauta
thumb|230px|Romanchen hauta on tummansininen alue nuolten välissä. Nuolet osoittavat mannerlaattojen liikettä. Romanchen hauta on syvänmeren hauta Atlantilla. Se on Atlantin kolmanneksi syvin hauta Puerto Ricon haudan ja Etelä-Sandwichin haudan jälkeen.
Romanchen hauta sijaitsee hieman päiväntasaajan pohjoispuolella Atlantin kapeimmalla kohdalla Brasilian ja Länsi-Afrikan välissä. Syvimmästä kohtaa 7 760 metriä oleva ja 300 kilometrin pituinen hauta lävistää Keski-Atlantin selänteen. Sitä ympäröi pohjoisessa ja koillisessa Sierra Leonen allas, idässä ja kaakossa Etelä-Atlantin allas sekä lännessä ja lounaassa Brasilian allas.
Geologisesti Romanchen hauta sijaitsee Etelä-Amerikan Afrikan laatan saumakohdassa.
Myrseeni
Myrseeni (C10H16) on tyydyttymätön monoterpeeni. Sitä esiintyy lukuisten eri kasvien eteerisissä öljyissä. Myrseeni on keltaista öljymäistä nestettä, jolla on miellyttävä tuoksu. Se liukenee ainakin etanoliin, kloroformiin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö
Myrseeniä voidaan eristää suoraan kasvien eteerisistä öljyistä. Synteettistä myrseeniä valmistetaan pineenin pyrolyysin avulla. Toisinaan myrseeniä käytetään hajuvesissä sen miellyttävän tuoksun vuoksi. Tärkein käyttö on muiden hajuaineiden synteesi. Myrseenistä voidaan valmistaa rikkihapon avulla geraniolia ja edelleen sitraalia. Muita myrseenistä valmistettavia yhdisteitä ovat muun muassa mentoli, sitronellaali, sitronelloli ja linaloli.
Yhdisteellä on todettu olevan myös hyttysiä karkottavia ominaisuuksia.
Linnajärvi (Kangasala)
Linnajärvi on Pirkanmaalla Kangasalan Raikussa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 42 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 950 metriä leveä. Se on pitkän muotoinen järvi, jolla on kaksi eri suuntiin työntyvää lahtea. Luoteeseen työntyy Hangaslahti, jonka länsipuolella kohoaa 35 metriä korkea Lintuvuori. Kaakkoon työntyy Ojansuu, jonka eteläpuolella sijaitsee yhtä korkea Kurjenvuori. Muita vuoria ovat itäinen Taipaleenvuori ja läntiset Hormiston- ja Linnavuori eli Poikavuori. Viimeksi mainituilla on järvenpuoleiset jyrkänteet. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka on 100 metriä pitkä. Järven rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven länsipäässä on maatila, mutta sen lähiympäristössä on lisäksi vielä kaksi muuta maatilaa. Muu rakennuskanta on vapaa-ajan asuntoja, joita on alle 20. Niille johtaa tiet Iharin yhdystieltä 3231.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,7 metriä mpy. Järven länsipäähän laskee Vähä Linnajärvi lyhyttä ojaa myöten ja Hangaslahteen laskee luoteesta Kivikoskenoja. Se on Ruokojärven, Pikku-Ahvenaisen ja Iso-Ahvenaisen yhteinen laskuoja. Järven laskuoja lähtee Ojanssulta ensin Koskijärveen ja siitä se jatkaa Pälkäneveden Tyrynselän Kirkkolahteen.
Apraksia
Apraksia on neuropsykologinen häiriö, joka voi johtua synnynnäisestä kehitysvammasta, ilmetä aivohalvauksen jälkeen tai liittyä vanhuusiän dementiaan. Synnynnäinen vamma voi johtua monen eri geenin häiriötiloista.
Apraksialla tarkoitetaan kykenemättömyyttä suorittaa liiketoimintoja, nimenomaan siinä mielessä, että liikkeiden ohjelmointi ei toimi, vaikka motoriikka itsessään olisi kunnossa. Apraksia jaetaan vielä useaan alaluokkaan sen perusteella, missä asiassa tai yhteydessä häiriö ilmenee. Keskeisimmät apraksian hoitomuodot ovat neuropsykologinen kuntoutus sekä toimintaterapia. Kuntoutusta varten häiriö on ensin perusteellisesti tutkittava, ja kuntoutuksen onnistuminen riippuu vamman laadusta ja asteesta.
Parhaan miespääosan SAG-palkinto
Parhaan miespääosan SAG-palkinto on yhdysvaltalaisen ammattiliitto Screen Actors Guildin vuosittain jakama palkinto, joka annetaan elokuvassa näytelleelle miesnäyttelijälle erinomaisesta suorituksesta pääroolissa. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1995, jolloin palkinnon sai Tom Hanks roolistaan elokuvassa Forrest Gump.
Daniel Day-Lewis on voittanut tässä kategoriassa kolmesti, ennemmän kuin kukaan muu. Eniten ehdokkuuksia ovat saaneet Russell Crowe, Leonardo DiCaprio, Tom Hanks ja Sean Penn neljällä ehdokkuudella. Denzel Washington on tuorein palkittu voitettuaan sen vuoden 2017 gaalassa roolistaan elokuvassa Fences (2016).
Voittajat ja ehdokkaat
thumb|150px|Tom Hanks oli ensimmäinen palkittu tässä kategoriassa roolistaan elokuvassa [[Forrest Gump (1994).]] thumb|150px|Geoffrey Rush voitti roolistaan elokuvassa [[Loisto (elokuva)|Loisto (1996).]] thumb|150px|Jack Nicholson on kategorian vanhin voittaja. Hänet palkittiin 60-vuotiaana roolistaan elokuvassa [[Elämä on ihanaa (1997).]] thumb|150px|Benicio del Toro palkittiin vuonna 2000 roolistaan elokuvassa [[Traffic. Hän voitti myös Oscarin, mutta sivuosasta.]] thumb|150px|Russell Crowe voitti roolistaan elokuvassa [[Kaunis mieli (2001).]] thumb|150px|Philip Seymour Hoffman voitti roolistaan elokuvassa [[Capote (2005).]] thumb|150px|Daniel Day-Lewis palkittiin vuosina 2002, 2007 ja 2012 rooleistaan elokuvissa [[Gangs of New York (2002), There Will Be Blood (2007) ja Lincoln (2012).]] thumb|150px|Jeff Bridges voitti vuonna 2009 roolistaan elokuvassa [[Crazy Heart.]] thumb|150px|Colin Firth voitti vuonna 2010 roolistaan elokuvassa [[Kuninkaan puhe.]] thumb|150px|Matthew McConaughey voitti vuonna 2013 roolistaan elokuvassa [[Dallas Buyers Club.]] thumb|150px|Leonardo DiCaprio voitti vuonna 2015 roolistaan elokuvassa [[The Revenant.]]
Ramont Williams
Ramont Williams on entinen lasvegasilaisen Donna Street Crips -jengin perustajajäsen, joka tuomittiin 61 vuodeksi vankilaan 17-vuotiaana vuonna 1980. Hän vapautui vankilasta noin 40 vuotta etuajassa. Nykyään hän johtaa paikallista nuorisojärjestöä ja palkkaa omaan yritykseensä jengiläisiä ohjatakseen heidät oikealle polulle.
HMS Duke of Edinburgh
HMS Duke of Edinburgh oli Britannian kuninkaallisen laivaston Duke of Edinburgh -luokan panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 11. helmikuuta 1903. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1904 ja valmistui 20. tammikuuta 1906.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Pascal Picci
Pascal Picci (s. 1958) on italialainen yrittäjä, Longbow Finance S.A:n toimitusjohtaja sekä Sauberin Formula 1 -tallin entinen puheenjohtaja. Heinäkuussa 2016 Longbow Finance osti kaikki Sauber tallin osakkeet, jonka myötä Picci nousi puheenjohtajaksi korvaten tehtävässään Peter Sauberin. Vuonna 2021 Picci irtisanoutui puheenjohtajan tehtävistään, koska hän ei ollut tyytyväinen tallipäällikkö Frédéric Vasseurin päätökseen korvata tallin Ferrariin vahvasti sidoksissa ollut kuljettaja Antonio Giovinazzi tulokaskuljettaja Guanyu Zhoulla.
Lapväärtin kirkko
Kirkkoa alettiin suunnitella 1784 piispantarkastuksen yhteydessä, peruskivi muurattiin vasta 1. marraskuuta 1848. Kokkolalainen Erkki Kuorikoski pestattiin rakennusmestariksi. Kirkon rakennukseen käytetyt kivet ja tiilet saatiin lähiseudulta. Kirkon urkuina ovat Gebrüder Jehmlichin 1958 rakentamat, 34-äänikertaiset urut. Alttaritaulu on Erik Löfgrenin jäljennös da Vincin Viimeisestä ehtoollisesta. Kolmen kellon sijoituspaikkana toimiva kellotapuli on rakennettu aiemman kirkon aikana 1771 ja siirretty nykyisen kirkon viereen 1853.
Gent–Wevelgem 2013
Peter Sagan voitti kilpailun karattuaan kärkiryhmästä noin neljä kilometriä ennen maalia. Hän voitti ajon 23 sekunnin erolla Borut Božičiin, Greg Van Avermaet sijoittui kolmanneksi.
Tulokset
Lähde: Cyclingnews
Osallistuneet joukkueet
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Ivan Moody
pienoiskuva|Ivan Moody vuonna 2017 Ivan Moody on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Five Finger Death Punchin laulaja. Ennen Five Finger Death Punchiin liittymistä Moody on ollut laulajana nu metal -yhtyeessä Motograter ja progressiivisen rockin yhtyeessä Ghost Machine. Hän on myös näytellyt Incubusta kauhuelokuvassa Bled.
Gordon Jenkins
Gordon Jenkins (12. toukokuuta 1910 Webster Groves, Missouri – 1. toukokuuta 1984 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, sovittaja ja orkesterinjohtaja. 1930-luvun laman aikana hän oli sovittajana ja pianistina Isham Jonesin yhtyeessä. Jenkinsin maineen kasvaessa hänen palveluitaan alkoivat käyttää myös muun muassa Vincent Lopez, Benny Goodman ja Paul Whiteman. Jenkins sai lopulta töitä Broadwaylta ja sitä kautta hän sai tarjouksen siirtyä Hollywoodiin.
Hollywoodissa Jenkins työskenteli Paramountilla säveltäjänä ja kapellimestarina, jonka jälkeen hän siirtyi NBC:n länsirannikon radioasemien musiikista vastaavaksi johtajaksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1944, jonka jälkeen hän ole Dick Haymesin sovittajana neljän vuoden ajan. Myöhemmin Jenkins toimi Decca Recordsin musiikkijohtajana, ja levytti myös itse useita hittikappaleita 1940- ja 1950-luvuilla. Vuosina 1955–1957 Jenkins oli NBC:llä televisiotuottajana.
Jenkins sai vuonna 1965 Grammy-palkinnon sovituksestaan Frank Sinatran kappaleeseen "It Was a Very Good Year". Jenkins kuoli ALS-tautiin 73-vuotiaana kotonaan Malibussa. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Pikkjärv (Kõnnu)
Pikkjärv (myös Kõnnu järv, Kõnnu Pikkjärv) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Ongassaaren kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi on 440 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee vieressä kulkevan harjujakson kaakkoisrinteessä ja se on lounais-koillis-suuntainen. Sijaintinsa vuoksi järveä ja sen viereistä Ümmargune järveä voidaan epäillä suppajärviksi. Harjunpuoleiset rannat kohoavat 30–40 metriä järvenpintaa ylemmäksi. Muut rannat ovat matalampia. Järven rantoja kiertää kapea suovyöhyke ja järvellä on mutapohja. Järven koillisrantaan tulee pohjoisesta tie, mutta järvi on kuitenkin autio.
Luontoarvoja
Järveen tulee Ümmargune järvestä oja ja järven pohjassa ja rannoilla on lisäksi lähteitä, jotka tuovat siihen lisää vettä viereisestä harjusta. Veden näkösyvyys on hyvä. Järvessä elää ainakin ahven, hauki, ruutana ja särki.
Järvet sijaitsevat Kõnnun ja Jõugan alueella, joka on sisällytetytty Alutagusen kansanpuistoon. Alueella tavataan esimerkiksi mustahaikaraa, helmipöllöä ja metsänemää.
Vesistösuhteita
Pikkjärv kuuluu Alajõen valuma-alueeseen, sillä se on Alajõen lähdejärvi. Järveen tulee kaksi ojaa, joista lounaispäähän laskeva on Ümmargune järven laskuoja. Ojalla on pudotusta 0,3 metriä. Pikkjärven laskuoja alkaa kaakkoisrannan puolivälistä. Se virtaa suoraan etelään, missä sitä on ruopattu tai kaivettu suoraksi ojaksi. Ojan nimi on Ongassaare oja, vaikka sitä kutsutaan alajuoksulla Alajõeksi. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Polkupussisammal
Polkupussisammal on noin yhden senttimetrin mittainen. Sen itiöt ovat 7–10 mikrometrin kokoisia.
Polkupussisammalta tavataan Pohjois-Amerikan itäosissa ja lähes koko Euroopassa. Aasiassa sen levinneisyys kattaa Japanin, Turkin ja Siperian eteläosat. Se on luokiteltu sekä Ruotsissa, Norjassa että koko Euroopassa elinvoimaiseksi lajiksi. Suomessa sitä on tavattu historiallisesti viisi kertaa, joista uusin on vuodelta 1932 Erkkilästä Alavudelta. Myöhemmissä etsinnöissä lajia ei enää ole havaittu. Se luokitellaankin maassa hävinneeksi lajiksi. Polkupussisammal on hävinnyt myös Alankomaista.
Serafim Gomes Jardim da Silva
Serafim Gomes Jardim da Silva (7. syyskuuta 1875 Diamantina – 2. marraskuuta 1969) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Diamantinan hiippakuntaan 1. kesäkuuta 1901 ja nimitettiin Araçuaín hiippakunnan johtoon 12. maaliskuuta 1914. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. syyskuuta Joaquim Silvério de Souza, jota avustivat Lúcio Antunes de Souza ja João de Almeida Ferrão.
Dareios-vaasi
Dareios-vaasi on antiikin kreikkalainen voluuttikrateeri, joka on tehty klassisen kauden lopulla noin vuonna 340–320 eaa. Sen kuvitus esittää Persian kuningas Dareiokseen liittyvää aihetta. Nykyisin vaasi on esillä Napolin arkeologisessa museossa (esine H 3253).
Vaasi edustaa eteläitalialaista apulialaista keramiikkaa. Sen maalaria kutsutaan Dareios-maalariksi. Vaasi löydettiin haudasta Canosa di Puglian läheltä Etelä-Italiasta vuonna 1851.
Vaasin korkeus on 115 cm. Se on maalattu punakuviotekniikalla. Maalauskoristelu esittää kreikkalaista tragediaa, jonka aiheena ovat tapahtumat kuningas Dareioksen hovissa vuonna 521 eaa. Näin se esittää hyvin kreikkalaisen version siitä, miltä hovi olisi voinut näyttää. Kuvituksen keskellä on valtaistuimella istuva suurkuningas itse. Tämä on nimetty piirtokirjoituksella, minkä perusteella voidaan olla varmoja, ettei kyseessä oleva näytelmä ole Aiskhyloksen Persialaiset, sillä siinä kuninkaana on Kserkses. Muihin hahmoihin kuuluu muun muassa satraappeja, neuvonantajia ja vartijoita. Eräs mielenkiintoinen yksityiskohta on abakusta käyttävä veronkerääjä tai rahastonhoitaja.
Tuhatjalkaiset
Tuhatjalkaiset (Myriapoda) on niveljalkaisten alajakso, johon kuuluu pitkiä, kapeita ja monijalkaisia maaniveljalkaisia. Alajaksoon kuuluvia lajeja tunnetaan maapallolta noin 13 000. Niitä tavataan kosteassa maaperässä, karikkeen joukossa mutta myös mm. lahopuussa ja luolissa. Tuhatjalkaiset syövät kuollutta kasviainesta, sienirihmastoa tai muita eläimiä. Useimpien lajien piilottelevien elintapojen vuoksi näiden eläinten diversiteettiä tunnetaan verraten huonosti.
Tuhatjalkaiset ovat varsin vanha eläinryhmä. Varhaisimmat tunnetut fossiilit sijoittuvat myöhäiselle siluurikaudelle ja lajirunsaus alkoi kasvaa devonikaudella. Fossiiliaineisto on kuitenkin niukkaa, sillä ohuen kuorensa takia tuhatjalkaiset eivät fossiloidu hyvin. .
Eräitä kaksois- ja juoksujalkaisia (kuten Archispirostreptus- ja Scolopendra-lajeja) pidetään terraarioeläiminä.
Taksonomia
Tuhatjalkaisten alajakso jaetaan viiteen luokkaan, joista yksi on kuollut sukupuuttoon.
Kivihiilikaudella eli lisäksi sittemmin hävinnyt luokka Arthropleuridea.
Anatomia
Eumillipes persephone |thumb Tuhatjalkaisten anatomia on ryhmälle hyvin tyypillinen (katso esimerkiksi  ). Vartalo muodostuu vaihtelevasta määrästä jaokkeita, joihin kuhunkin liittyy yhdestä kahteen raajaparia. Pää ja sitä seuraava jaoke ovat yleensä poikkeuksia tähän yleiskuvaan. Täysikasvuisen yksilön pituus vaihtelee lajista riippuen vajaasta millimetristä (eräät harvajalkaiset) yli 30 senttimetriin (Scolopendra gigantea).
Nimestään huolimatta vain harvalla tuhatjalkaisella on oikeasti tuhat jalkaa. Eumillipes persephone -lajilla on todettu tosiaankin olevan 1 306 jalkaa. Kakkossijalle jää Illacme plenipes, jonka naarailla on parhaimmillaan 750 jalkaa.
Muutamat lajit (suvuissa Motyxia ja Luminodesmus) kykenevät tuottamaan valoa. Osa juoksujalkaisista on ihmisellekin myrkyllisiä.
Tuhatjalkaisilla on yksi pari tuntosarvia ja useimmilla lajeilla jonkinlaiset verkkosilmät. Hermosto haarautuu eläimen vatsapuolella kulkevasta päähermoradasta ja on varsin yksinkertainen; ruumiin kussakin jaokkeessa on hermosolmuke. Aivot ovat verraten kehittymättömät.
Tuhatjalkaisten sydän on monien muiden selkärangattomien tapaan lähes koko vartalon pituinen, eläimen selkäpuolella sijaitseva putkimainen lihas. Verenkierto on enimmäkseen avoin, eli varsinaisia verisuonia ei ole ja sydämen tehtävänä onkin pitää kudoksissa vapaana liikkuva ruumiinneste liikkeessä, jolloin ravintoaineet ja happi pääsevät kudoksiin samalla kun kuona-aineet pääsevät poistumaan. Hengitys tapahtuu passiivisesti eli erityisiä hengitysliikkeitä ei tarvita. Kaasujenvaihto tapahtuu hengitysaukoista eli spiraakkeleista eläimen vartalon sisään haarautuvien ilmaputkien kautta.
Tuhatjalkaiset Suomessa
Suomessa tuhatjalkaisia esiintyy noin 52 lajia. Näistä juoksujalkaisia on 19 lajia ja kaksoisjalkaisia 24 lajia. Tunnettuja lajeja ovat mm. 15–30 mm pitkä kivijuoksiainen (Lithobius forficatus), joka elää tavallisten kivien alla, lahopuussa ja lehtikarikkeessa sekä hietatuhatjalkainen (Ommatioiulus sabulosus), joka voi saavuttaa lähes 4 cm pituuden. Suomessa esiintyvistä lajeista kalkkituhatjalkainen (Iulus scanicus), puistotuhatjalkainen (Cylindroiulus caeruleocinctus), isojuoksiainen (Geophilus electricus) ja tammijuoksiainen (Brachygeophilus truncorum) on luokiteltu uhanalaisiksi.
Suden hetki (Mariskan albumi)
Suden hetki on suomalaisen hip hop -artisti Mariskan kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 10. elokuuta 2005 ja sen julkaisi Warner Music Finland. Albumi on tyyliltään aikaisempia albumeita pop-sävytteisempi.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 11.
Matsumoto (Nagano)
Matsumoto on Japanin kaupunki Honshūn saaren keskiosassa Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pääkaupungin Naganon lounaispuolella noin 590 metrin korkeudella merenpinnasta. Kaupungissa on 240 941 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 978,47 neliökilometriä. Matsumoto on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Historiallisesti Matsumoto toimi Shinanon provinssin pääkaupunkina ja kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Matsumoton daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Matsumoto sai kaupunkioikeudet vuonna 1907. Sinne sijoittui kehruuteollisuutta, myöhemmin elektroniikka-, kone- ja elintarviketeollisuutta ja viime aikoina myös ohjelmistotuotantoa. Kaupunki kasvoi huomattavasti kuntaliitosten myötä vuosina 2005 ja 2010. Sen merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Matsumoton linna, Kamikōchin, Utsukushigaharan ja Norikuran vuoristoalueet sekä ympäristön lukuisat kuumat lähteet (onsen).
Matsumotoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōito-linja ja Shinonoi-linja sekä Alpico-kōtsūn Kamikōchi-linja.
Silas G. Pratt
thumb|right|Silas G. Pratt
Silas Gamaliel Pratt (4. elokuuta 1846 Addison, Vermont – 30. lokakuuta 1916 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Pratt opiskeli pianonsoittoa Saksassa, mutta ranteen vioittuminen esti häneltä uran konserttipianistina. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli urkurina Chicagossa. Vuosina 1875–1877 hän oli jälleen Saksassa. Pratt palasi Chicagoon ja asui siellä, kunnes muutti vuonna 1888 New Yorkiin. Vuonna 1906 hän perusti Pittsburghissa Pratt Institute of Music and Artin, jota johti kuolemaansa saakka.
Pratt oli yksi varhaisimmista yhdysvaltalaisista oopperasäveltäjistä. Hän sai arvostusta osakseen Richard Wagnerilta, joka luonnehti häntä "Yhdysvaltain Wagneriksi". Pratt laati sävellystensä ohella Abraham Lincolnista anekdoottikirjan Lincoln In Story: The Life Of The Martyr-President Told In Authenticated Anecdotes (1901). Pratt aloitti ensimmäisen oopperansa, Antonion, säveltämisen vuonna 1870 ja nimesi sen myöhemmin uudelleen Lucilleksi. Hänen toinen oopperansa Zenobia, Queen of Palmyra esitettiin konserttiversiona kesäkuussa 1882 ja näyttämöllä maaliskuussa 1883. Kolmas ooppera, inka-aiheinen Ollanta, jäi esittämättömäksi.
Sulkajärvi (Pälkäne)
Sulkajärvi on Pirkanmaalla Pälkäneellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 15,2 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvi on viereisen Pälkänevuoren kohdalla kapeimmillaan 30 metriä leveä. Sen lounaispuolella rannat ovat jyrkkiä veteen asti ja mäet kohoavat 40 metrin korkeuteen. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä. Järven rannoille on rakennettu yli 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Tursolan ja Salmentaan väliseltä tieltä. Kansalan raja ohittaa järven luoteispään aivan rannan läheltä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Pälkäneveden alueeseen (35.714) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,6 metriä mpy ja siihen laskee pari lyhyttä metsäojaa. Luoteispäähän laskee suo-oja, joka on samalla Mutajärven laskuoja. Järven laskuoja lähtee luoteispäästä ja Isokorven jälkeen se laskee Pieneen Herrailanjärveen, ja pian sen jälkeen Isoon Herrailanjärveen. Viimeinen osuus tapahtuu Myllyojaa myöten Pälkäneveden Tyrynselkään.
Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli piirretty autioksi.