cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hoofen taistelu
Taistelun yleistaustaa
Jonkowon taistelun jälkeen venäläiset vetäytyivät ranskalaisten seuratessa perässä. Matkalla Landsbergiin käytiin muutamia kahakoita, muun muassa kenraalimajuri Baggovutin ja Ranskan marsalkka Neyn välinen ratsuväkitaistelu Waltersmühlissa.
Venäläisten puolustusjoukot
Venäläisten jälkijoukot Barclay de Tollyn johdolla olivat asettuneet asemiin Glandaun ja Hoofen alueelle noin viisi kilometriä Landsbergistä kaakkoon. Landsbergissä olivat venäläisten pääpuolustusasemat. Barclay de Tollyllä oli puolustukseen käytettävissä neljä jalkaväki-, kolme ratsuväki- ja kaksi kasakkarykmenttiä, yksi hevospatteri, yksi jääkäripataljoona sekä kaksi eskadroonaa tykkien tukemia husaareita.
Taistelumaasto
Hoofen ympäristössä peltomaasto on voimakkaasti kumpuilevaa, ja se suosii puolustajaa. Barclay de Tolly oli valinnut viisaasti rämeisen kohdan puolustuslinjakseen, ja tässä maastossa pienellä voimalla oli mahdollista pidätellä riittävän pitkään hyökkäävää Ranskan armeijaa.
Äänirauta
thumb|125px|Esimerkki ääniraudasta Äänirauta on kaksipiikkinen metallikappale, jota käytetään useimmiten musiikissa soittimen virittämiseen tai kuorossa oikean lähtösävelkorkeuden löytämiseen, mutta sitä käytetään myös lääketieteellisissä tarkoituksissa kuulon ja tuntoaistin tutkimisessa.
Hoofen taistelu
Taistelu
Ranskalaiset etenivät useissa kolonnoissa. Venäläisten jälkijoukot olivat asemissa tiellä, jota lähestyivät Ranskan marsalkat Joachim Murat (Reserviratsuväkiarmeijakunta), Jean-de-Dieu Soult (IV armeijakunta) ja Pierre Augereau (VII armeijakunta).
Pak Hon-yong
Toiminta Etelä-Koreassa
Yhdysvaltojen sivuutettua väliaikaishallituksen Pak ja Yo perustivat vuonna 1946 Korean kansallisen demokraattisen rintaman, joka yhdisti kommunistit ja maltillisemmat vasemmistolaiset. Kaksikon välinen kilpailu ryhmän johdosta oli ankaraa. Amerikkalaiset pelkäsivät suurta kansansuosiota nauttineen liikkeen päätyvän Pakin ja kommunistien käsiin ja suostuttelivat Yon jättämään liikkeen. Yon lähdettyä Pak perusti Etelä-Korean työväenpuolueen, jonka kannatus säilyi edeltäjänsä tavoin korkealla. Pakia alettiin pitää liian vaarallisena, ja amerikkalaiset sotilasviranomaiset antoivat hänestä vuoden 1946 lopulla pidätysmääräyksen. Pak ja muut kommunistit pakenivat seuraavan vuoden alussa Neuvostoliiton miehittämään Pohjois-Koreaan.
Hoofen taistelu
Taistelu
Barclay de Tolly oli ryhmittänyt pääosan joukoistaan soistuneen virran taakse. Sillan luo hän sijoitti husaarirykmentin, jota takana tukivat kaksi jalkaväkirykmenttiä. Metsän suojaan oikealle sijoitettiin joitakin husaareja, ja vasemmalle sivustalle sijoitettiin toinen jääkärirykmentti.
Pak Hon-yong
Toiminta Pohjois-Koreassa
thumb|Pak Hon-yong vuonna 1952. Pohjois-Koreassa Pak asettui Haejuun, jonne hän perusti Kangdonin poliittisen instituutin. Sen tehtävänä oli kouluttaa kommunistisia sissejä toimintaan Etelä-Koreassa. Toiminnallaan Pak keräsi kannatusta myös Pohjois-Koreassa. Korean demokraattisen kansantasavallan juuri perustanut Kim Il-sung ei pitänyt kilpailijoista ja sulki Pakin instituutin. Koska Pak oli kuitenkin suosittu myös Etelä-Koreassa, hänet tuotiin mukaan maan hallitukseen. Pakia pidettiin tärkeänä, koska tulevaa hyökkäystä Etelä-Koreaan suunniteltiin jo tuolloin. Pakista tuli uuden hallituksen varapääministeri ja ulkoministeri. Pakin päätavoite oli Koreoiden yhdistäminen ja hän sai aikaiseksi Pohjois- ja Etelä-Korean johtohahmojen tapaamisen Pjongjangissa vuonna 1948, jossa ei kuitenkaan saatu aikaan mainittavia tuloksia.
Hoofen taistelu
Taistelu
Ranskalaiset hyökkäsivät aluksi tiraljöörein venäläisten vasempaan sivustaan. Ensimmäiset Muratin rakuunat ja niitä seuraavat kyrasieerit hyökkäsivät venäläisten linjaan noin 15.00. Venäläiset husaarit ja kasakat tekivät vastahyökkäyksen. Ratsuväkitaistelun tuloksena venäläiset työnnettiin takaisin, mutta ranskalaisia pidättivät venäläisen jalkaväen puolustusneliöt. Lopulta kyrasieerit onnistuivat työntämään venäläiset ja saivat saaliikseen kaksi standaaria ja neljä tykkiä.
Pak Hon-yong
Toiminta Pohjois-Koreassa
Vuosien 1949 ja 1950 välillä rajakahakat Etelä- ja Pohjois-Korean välillä muuttuivat tavallisiksi. Pohjois-Korean armeijasta tuli nopeasti paremmin koulutettu ja varustettu kuin sen eteläisestä vastustajasta. Monien historioitsijoiden mukaan Pak vakuutti Kim Il-sungin siitä, että kommunisteilla oli satoja tuhansia kannattajia etelässä, jotka liittyisivät Pohjois-Korean puolelle mahdollisen sodan myötä. Kommunistien sissit olivat toimineet Etelä-Koreassa, mutta Syngman Rheen hallinto oli tuhonnut nämä verisin sotilasoperaatioin ja puoliaseellisten joukkojen tuella. Sodan alkaessa kommunistien todellinen kannatus jäi näin pieneksi. Kim Il-sung ennusti Josif Stalinille ja Kiinan Mao Zedongille sodan kestävän vain kolme viikkoa, mutta tuleva Korean sota kesti lopulta kolme vuotta.
Korean sodan lopulla Kim Il-sung ryhtyi hävittämään mahdollisia sisäisiä uhkia omalle vallalleen, joka alkoi saada henkilökultin piirteitä. Pakin uskotaan päätyneen Kim Il-sungin epäsuosioon myös yliarvioituaan kommunistien kannatuksen etelässä. Maaliskuussa 1953 Pak pidätettiin ja häntä syytettiin vakoilusta. Hänet tuomittiin kuolemaan joulukuussa 1955 ja teloitettiin todennäköisesti joko samana tai seuraavana vuonna.
Hoofen taistelu
Jälkitapahtumat
Napoleon uskoi armeijoiden välisen ratkaisevan taistelun tapahtuvan Landsbergissa ja oli käskenyt Louis-Nicolas Davoutin marssia kaupunkiin. Venäläiset olivat vetäytyneet kaupungista ja jättäneet pienen jälkijoukon suojaamaan pääarmeijan vetäytymistä. Jälkijoukko seurasi 7. helmikuuta Landsbergissa tapahtuneen yhden tunnin taistelun jälkeen. Venäjän armeija siirtyi asemiin Preussisch-Eylaussa. Venäläiset olivat sijoittaneet Baggovutin etuiskujoukot vielä viivyttämään ja kuluttamaan ranskalaisia ennen kuin he pääsivät Preussisch-Eylaun kylään. Suuri ja verinen armeijoiden yhteenotto Eylaun taistelu taisteltiin samana päivänä.
Äänirauta
Ääniraudasta saadaan ääni lyömällä se vasten pintaa. Lyönnin jälkeen äänirauta alkaa värähdellä sille ominaisella resonanssitaajuudella. Yleinen on 440 hertsin äänirauta, joka on yksiviivaisen a:n värähtelytaajuusstandardi. Maailmalla sinfoniaorkesterit soittavat jopa 444-hertsisestä a-sävelestä viritetyillä soittimilla. Suomessa ammattimaiset sinfoniaorkesterit puolestaan käyttävät 442-hertsistä a:ta. Mutta esimerkiksi Prince tuki liikettä, joka vastustaa standardia. Monet pitävät parhaana 432 kertaa sekunnissa värähtelevän a-sävelen mukaan viritettyä musiikkia.
Taajuuden laskeminen
Ääniraudan taajuus riippuu sen mitoista ja siitä materiaalista, josta se on tehty, seuraavan kaavan mukaisesti:
jossa:
Jäyhyysmomentti riippuu vain esineen koosta ja muodosta, ei materiaalista, ja sen yksikkö on m4 Sen suhde pinta-alaan, \frac{I}{A} voidaan tässä yhtälössä korvata jommallakumalla seuraavista: r^2/4, jos piikit ovat lieriömäisiä ja niiden säde on r, tai a^2/12 jos ne ovat poikkileikkaukseltaan suorakulmioita ja niiden läpimitta liikkeen suunnassa on a.
Jarno Pavén
Ura
Kaudeksi 2012–2013 Paven teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen TPS:n kanssa. Hän pelasi harjoituskaudella 2012 TPS:n liigajoukkueessa seitsemän European Trophy -ottelua, mutta Pavén teki liigadebyyttinsä kauden kolmannessa ottelussa 19. syyskuuta 2012 JYPiä vastaan. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan kolme SM-liigaottelua. Kaudella 2013–2014 Pavén nousi TPS:n A-nuorten kapteeniksi ja oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja 11 osumallaan. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua.
Kesäkuussa 2014 Pavén teki vuoden mittaisen ja try-outin sisältäneen sopimuksen Mikkelin Jukureiden kanssa. Lokakuun lopulla hän sai joukkueeseen loppukauden 2014–2015 kattavan sopimuksen. Pavén voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden, kuten myös seuraavan kauden 2015–2016 päätteeksi.
Pavén siirtyi kaudeksi 2016–2017 jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Savonlinnan Pallokerhon riveihin. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Pavénin kausi päättyi kuitenkin vain seitsemän ottelun jälkeen leikkaushoitoa vaatineeseen alaraajavammaan lokakuussa 2016. Joulukuussa hän teki SaPKon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2017–2018 päätteeksi Pavén voitti Mestis-pronssia.
Oikeusrekisterikeskus
Oikeusrekisterikeskus (ORK, ) on 1.3.1996 toimintansa aloittanut Suomen oikeusministeriön hallinnonalan asiantuntijavirasto. Oikeusrekisterikeskuksen tehtävänä on vastata oikeusministeriön hallinnonalan keskeisten rekistereiden rekisterinpidosta ja tiedonhallinnasta sekä varallisuusrangaistusten täytäntöönpanosta. Lisäksi ORK vastaa oikeushallinnon tietojärjestelmien kehittämisestä ja ylläpidosta. ORK toimii myös hallinnonalan IT-hankintayksikkönä ja on itsenäinen kirjanpitoyksikkö.
Toiminta
Oikeusrekisterikeskus on oikeusministeriön alainen valtion virasto, jonka tehtävänä on huolehtia sakkoihin ja vastaaviin rikosoikeudellisiin seuraamuksiin liittyvistä täytäntöönpanotehtävistä sekä huolehtia oikeusministeriön hallinnonalan tietojärjestelmistä ja rekistereistä. ORK käsittelee esimerkiksi pyramidihuijauksen tehneestä WinCapitasta tappioille jääneiden korvaushakemuksia ja ylläpitää muun muassa vaalitietojärjestelmää, rikosrekisteriä, sakkorekisteriä ja hallinnollisten seuraamusmaksujen rekisteriä sekä välittää tietoja näistä muille viranomaisille. Sen päätoimipaikka on ollut Hämeenlinnassa perustamisesta 1.3.1996 lähtien. Vuonna 2017 ORK:n bruttomenot olivat 14,6 miljoonaa euroa. Lisäksi ORK tuottaa ja välittää hallinnonalalle digipalveluita n. 80 miljoonalla eurolla vuodessa.
Organisaatio
Oikeusrekisterikeskuksessa työskentelee noin 180 henkilöä. Organisatorisesti ORK ja­kau­tuu Tie­to­pal­ve­lui­hin, Järjestelmäpalveluihin, Si­dos­ryh­mä­pal­ve­lui­hin ja Hal­lin­to­pal­ve­lui­hin, jot­ka kaik­ki toi­mi­vat tii­viis­sä yh­teis­työs­sä tois­ten­sa kans­sa.
Järjestelmäpalvelut Toimialaa tukevat matriisissa työskentelevät asiantuntijat kehityspalveluissa, salkunhallinnassa sekä asiakasvastaavina.
Sidosryhmäpalvelut
Myllysaari (Valkeakoski)
Myllysaari on entinen saari Valkeakosken keskustassa. Se on keskeisen sijaintinsa vuoksi ollut merkittävä Valkeakosken historiassa.
Oikeusrekisterikeskus
Organisaatio
Hankintojen lisäksi Sidosryhmäpalveluissa työskentelee ratkaisusuunnittelun, palvelumuotoilun sekä viestinnän asiantuntijoita.
Myllysaari (Valkeakoski)
Historia
Myllysaari sijaitsi aikoinaan Valkeakosken ja Vähäkosken välissä, jotka laskivat Mallasvedestä Vanajaveteen. Kun asutus alkoi siirtyä Sääksmäen alueelta Valkeakosken alueelle, Myllysaari täyttyi kovan virtansa vuoksi myllyistä.
Oikeusrekisterikeskus
Organisaatio
Hallintopalvelut Lisäksi Hallintopalvelut huolehtii koko organisaation sisäisestä kehittämisestä.
Myllysaari (Valkeakoski)
Historia
Vuonna 1869 rakennettu kanava ja vesien siirto sitä kautta Mallasvedestä Vanajaveteen vain toiselta puolelta saarta yhdistivät Myllysaaren mantereeseen. Myllysaaren paperitehtaan valmistuttua myllyt katosivat hiljalleen Myllysaaresta. Viimeinen mylly hajotettiin vuonna 1907.
Oikeusrekisterikeskus
Aiheesta muualla
60.99503°N, 24.46793°W
Myllysaari (Valkeakoski)
Nykyään
Tehtaan vanha rakennus on nykyään Myllysaaren museon päärakennus, jonka kolmannessa kerroksessa on Suomen Jalkapallomuseo.
Kivikukat
Kivikukat (Lithops) tai ”elävät kivet” on Etelä-Afrikassa ja Namibiassa esiintyvä päivikkikasvisuku. Kasvit ovat saaneet nimensä tavastaan välttää syödyksi tuleminen naamioitumalla kiviksi. Naamioituminen on sikäli tehokasta, että sukuun kuuluvan kasvin kuvasi ensimmäisenä englantilainen tutkimusmatkailija William John Burchell vasta vuonna 1811.
Suvun kasvit ovat erittäin sopeutuneita paahteisen autiomaan ankariin olosuhteisiin. Kasvi muodostuu kahdesta lieriömäisestä mehevästä, tavallisesti harmaasta lehdestä, joiden yhteyttävät osat sijaitsevat lehden sisällä osissa, joihin auringonvalo pääsee tunkeutumaan lehden päälipinnalla olevista läpikuultavista alueista. Luonnossa kasvista yleensä näkyvätkin maanpinnalle vain lehtien yläpinnat. Elävät kivet ovat monivuotisia ja kukinnan jälkeen lehtien välissä olevasta raosta kasvaa uusi lehtipari samalla, kun vanha kuihtuu pois.
Kukat ovat valkoisia tai keltaisia, säteittäisiä ja niissä on runsaasti terälehtiä. Yksi lehtipari tuottaa yhden kukan. Kukka puhkeaa lehtien välissä olevasta raosta ja on itse kasvin kokoon nähden melko suuri. Luonnossa kukinta ajoittuu sadekauden alkuun.
Kivikukkien kasvattaminen huonekasvina on helpohkoa, kunhan runsaasti lämpöä ja valoa on saatavilla. Autiomaan olosuhteisiin sopeutuneina niiden kastelun on oltava hyvin niukkaa, sillä liika kastelu voi saada lehdet repeämään (joidenkin lajien kasvualueella aamukaste on pääasiallinen veden lähde). Lepokuukausina vettä ei saa antaa lainkaan. Veden päätymistä versojen päälle on pyrittävä välttämään, sillä se voi aiheuttaa auringonpaisteessa palovammoja tai mädättää verson.
Cirrus (tornitalo)
Cirrus (eli Vuosaaren tornitalo) on Helsingin Vuosaaressa sijaitseva tornitalo ja Suomen korkeimpia asuinrakennuksia. Siinä on ylinnä olevan ilmanvaihtokonehuoneen lisäksi 26 maanpäällistä kerrosta ja kaksi kellarikerrosta maan alla. Rakennuksen korkeus ensimmäisen kerroksen lattiasta räystäälle on 87,5 metriä. Cirruksen ensimmäinen kerros on sisääntulokerros ja siinä on liiketiloja. 2.–25. kerrokset ovat asuinkerroksia ja 26. kerroksessa ovat talon saunatilat, kokoontumishuoneisto ja näköalaterassi. Ilmanvaihtokonehuoneen päällä on vielä pelastushelikopterille tukeutumisalusta. Cirrukseen kuuluu myös pysäköintitalo, joka on osittain maanalainen.
Suomen korkein tornitalo on nykyään Helsingin Kalasatamassa sijaitseva Majakka, toiseksi ja kolmanneksi korkeimmat sen naapuritalot Loisto ja Lumo One. Suomen neljänneksi korkein on Cirrus. Ennen Cirrusta Helsingin korkein tornitalo oli 82-metrinen Itäkeskuksen maamerkki, joka sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Vuosaaren tornitalosta.
Suunnittelu ja rakentaminen
Cirruksen rakennustyöt alkoivat lokakuussa 2004. Siinä on 140 asuntoa 24 kerroksessa. Lisäksi on kaksi maanalaista kellarikerrosta. Cirrus sijaitsee Vuosaaren uuden keskustan ytimessä osoitteessa Iiluodontie 9. Kauppakeskus Columbus, palvelukeskus Albatrossi ja Vuosaaren metroasema sijaitsevat sen läheisyydessä.
Tornin valutyöt aloitettiin alkuvuodesta 2005, ja talon harjannostajaisia vietettiin 15. maaliskuuta 2006. Kellarit ja ensimmäinen kerros ovat paikallavalua, ja siitä ylöspäin on käytetty paikalla valettuja välipohjia ja seinäelementtejä. Talossa on kaksi hissiä, joiden ajonopeus on 2,5 m/s ja henkilökapasiteetti 13 henkeä hissiä kohti. Asuntojen koko kasvaa ylöspäin mentäessä, ja ylimmässä kerroksessa ovat suurimmat ja kalleimmat asunnot. Cirrus valmistui syksyllä 2006.
Faravid
Faravid oli Kvenlandin legendaarinen kuningas. Arviolta 1200-luvulla kirjoitetussa Egillin, Kalju-Grímrin pojan saagassa kerrotaan kveenien käyneen kuninkaansa Faravidin johdolla sotaa karjalaisia vastaan. Saagan mukaan Faravid, jolla oli komennossaan 300 miehen sotajoukko, liittoutui norjalaisen Thorolf-päällikön kanssa. Liittolaiset tekivät sotaretken Karjalaan ja saivat suuren voiton.
Faravid on muinaisnorjankielinen nimi, mutta koska skandinaavien keskuudesta ei tunneta tällaista nimeä, se on tulkittu käännökseksi ”Kaukomielen” tai ”Kaukamoisen” kaltaisesta suomenkielisestä nimestä. Saagakuvauksessa Faravid sijoitetaan 800-luvulle ajoittuvaan yhteyteen, mutta Kyösti Julkun ja Mikko Hämeen mukaan tällainen ajankohta on saagassa mainittua karjalaisten hyökkäystä ajatellen liian varhainen. Todennäköisempi vaihtoehto Faravidin elinvuosisadaksi olisi heidän mielestään 1100-luku.
Jumit
Jumit (Anobium) ovat puunkaivajien (Anobiidae) heimoon kuuluvia, puuta tuhoavia kovakuoriaisia, esimerkkinä tupajumi (Anobium punctatum) ja kuolemankello (Hadrobregmus pertinax).
Kerameikós
Kerameikós (myös Keramikós) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan Agoran alueen luoteispuolella ja kuuluu kaupungin 3. suuralueeseen.
Kerameikós on kaupunginosana peräisin jo antiikin ajalta. Se on perinyt nimensä Kerameikoksen (myös Kerameis) kaupunginosasta ja demoksesta, ja käsittää sen alueen sekä ympäröivää kaupunkia. Alueen nimi tulee muinaiskreikan sanasta keramos (, ”valusavi”). Samasta kreikan sanasta johtuu sana keramiikka. Kaupunginosassa asuikin alun perin runsaasti savenvalajia. Antiikin Kerameikos tunnetaan ennen kaikkea hautausmaastaan ja hienoista hautamuistomerkeistään.
Tiihonen
Tiihonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kerameikós
Kerameikoksen tärkein nähtävyys on antiikin Kerameikoksen arkeologinen alue sekä sen yhteydessä toimiva Kerameikoksen arkeologinen museo. Merkittävin kirkko on Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Agía Triáda) arkeologisen alueen laidalla. Kerameikóksessa sijaitsevat myös muun muassa Ateenan pääsynagoga Beth Shalomin synagoga sekä Islamilaisen taiteen museo. Kerameikóksen metroasema sijaitsee kaupunginosan länsipuolella sijaitsevassa Gkázin kaupunginosassa.
Ice MC
Ice MC (oikealta nimeltään Ian Campbell) (s. 22. maaliskuuta 1965 Nottingham) on englantilaissyntyinen elektronista musiikkia ja reggaeta esittävä artisti. Hänen vanhempansa ovat alkuperältään jamaikalaisia.
Kerameikós
Kerameikóksen kaakkoispuolella sijaitsee Thiseíon kaupunginosa, koillispuolella Psyrí.
Ice MC
Vuonna 1994 julkaistu albumi Ice'n'Green menestyi hyvin. Kyseisestä albumista tulivat suosituksi kappaleet ”It's a Rainy Day”, sekä ”Think About the Way”. Albumilla Ice MC käyttää jamaikalaista raggamuffin-tyylistä räppäystä. Albumin naislauluosuudet on tehnyt italialainen laulaja Alexia. Albumin tuotti italialainen Roberto Zanetti, artistinimellä Robyx.
RN Roma (1940)
RN Roma oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Vittorio Veneto -luokan taistelulaiva, jonka Saksan ilmavoimat upottivat 9. syyskuuta 1943 Fritz-X-liitopommilla Italian antauduttua ja aluksen ollessa menossa Maltalle antautumaan.
Valmistus
Alus tilattiin Cantieri Riuniti dell'Adriaticolta Triestestä, missä köli laskettiin 18. syyskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 14. kesäkuuta 1942.
Palvelus
Alus siirrettiin viirikkönsä mukana Tarantosta La Speziaan, missä se vapautti Littorion laivaston lippulaivan tehtävistä. Sodan aikana alus ei tehnyt operatiivisia purjehduksia. Se vaurioitui 5. ja 23. kesäkuuta 1943 ilmahyökkäyksissä. Italian antautuessa syyskuussa alus johti laivaston Maltalle. Matkalla alukseen osui kaksi Saksan ilmavoimien lentokoneesta laukaisemaa radio-ohjattua liitopommia, joista toinen läpäisi aluksen keskilaivasta räjähtäen kölin alla ja toinen osui sillan etupuolelle lähelle ammusvarastoon. Hieman osumien jälkeen alus tuhoutui räjähdyksessä upoten nopeasti vieden pääosan miehistöstä mukanaan.
Hylky
Aluksen hylyn löysi kesäkuussa 2012 vedenalainen robotti Pluto Palla, jonka on suunnitellut italialainen insinööri Guido Gay. Löytöpaikka on 30 kilometria Sardinian pohjoisrannikolta noin 1 000 metrin syvyydessä. Uppoamispaikalla järjestettiin 10. syyskuuta 2012 Italian laivaston fregatilla muistotilaisuus. Italian puolustusministeri Giampaolo Di Paola, joka on meriupseeri, kuvasi kuolleita merimiehiä "tietämättään sankareiksi tulleiksi miehiksi, jotka löysivät paikan historiassa koska suorittivat velvollisuutensa kuolemaansa saakka". 41.15778°N, 8.29306°W
16. toukokuuta
16. toukokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 136. päivä (137. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 229 päivää.
Kuolleita
K
atso myös: kalenteri ~ 15. toukokuuta, 17. toukokuuta
Symon Petljura
thumb|Simon Petljura (oik.) ja puolalainen kenraali [[Antoni Listowski vuonna 1920.]] Symon Vasylovytš Petljura (, 22. toukokuuta (J: 10. toukokuuta) 1879 Pultava – 25. toukokuuta 1926 Pariisi) oli ukrainalainen sosialisti, valtiomies ja Ukrainan vapaustaistelija Venäjän sisällissodan aikana. Petljura toimi sisällissodan aikana Ukrainan kansantasavallan presidenttinä ja yritti vapauttaa Ukrainan Puolasta käsin Puolan tuella. Hänet murhattiin maanpaossa Pariisissa 1926.
Ura
Petljura perusti 1905 Ukrainan työväenpuoleen ja vuosina 1905–1909 hän oli Slovo- (”Sana”) ja Ukrainskaja Žizn- (”Ukrainan elämä”) -lehtien toimittajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tsaarin armeijassa. Kesäkuussa 1917 Ukrainassa perustettu keskushallitus (Verh’ovna Rada) pyrki maan itsenäistämiseen. Sekavien vaiheiden jälkeen keväällä 1918 maan johtoon nousi Saksan tukema hetmanni Pavlo Skoropadski, ja Petljura toimi jonkin aikaa puolustusministerinä. Saksalaisten kukistumisen jälkeen Petljurasta tuli joulukuussa 1918 maan presidentti, kunnes tasavalta yhdistyi tammikuussa 1919 Länsi-Ukrainan kanssa voittaakseen valtaan pyrkivät bolševikit.
Kun keskusvallat miehittivät Ukrainan, maata hallitsemaan muodostettiin Ukrainan valtakunta ja Petljura sekä Ukrainan kansantasavalta syrjäytettiin.
Sen jälkeen kun Saksa ja Itävalta-Unkari vetäytyivät maasta, Petljurasta tuli marraskuussa 1918 uuden hallituksen johtaja. Tammikuussa 1919 puhkesi Ukrainan ja Neuvosto-Venäjän välille sota, ja Petljurasta tuli armeijan komentaja. Venäjän sisällissodan aikana hän taisteli bolševikkeja, Anton Denikinin valkoisia, saksalaisia ja Pavlo Skoropadskiin ukrainalaisia ja puolalaisia joukkoja vastaan. Vuonna 1918 valkoinen armeija miehitti Ukrainan, mutta syksyllä vuonna 1919 valkoiset vetäytyivät pois puna-armeijan tieltä.
Vuoden 1919 lopulla Petljura vetäytyi Puolaan, joka tunnusti hänen hallituksensa. Vuonna 1920 Ukraina ja Puola solmivat Lublinissa sopimuksen, jonka mukaan Ukraina saisi Lvivin ja Galitsian ja vastineeksi puolalaiset auttaisivat taistelemaan kommunisteja vastaan ja takaisivat maan itsenäisyyden. Vuonna 1920 puolalaiset joukot Petljuran ukrainalaisten kanssa hyökkäsi bolsevikkeja vastaan. Piłsudskin ja Petljuran joukot vetäytyivät Veikseljoelle ja sieltä Varsovaan. Puolan armeija löi neuvostoarmeijan, mutta ei taannut Ukrainalle itsenäisyyttä. Riian rauhassa Puola ja Neuvosto-Venäjä jakoivat Ukrainan. Petljura julisti pakolaishallituksen Tarnówissa ja Varsovassa.
Vuonna 1923 Neuvosto-Venäjä painosti Puolan hallitusta luovuttamaan Petljuran, jonka kuitenkin onnistui paeta Budapestiin ja Wienin kautta Geneveen ja vuonna 1924 hän muutti Pariisiin.
Juutalaisvastaiset pogromit
Kun Petljuran hallitus oli vallassa, Ukrainassa järjestettiin suuria juutalaisvastaisia vainoja. Niissä kuoli noin 35 000–100 000 juutalaista. Lähteiden mukaan ne olivat Petljuralle uskollisten joukkojen työtä. Ukrainassa oli Venäjän keisarikunnan suurin juutalainen yhteisö, josta kuoli sisällissodan aikana noin 70 000–250 000. Ukrainan mukaan vuosina 1919–1920 kuoli noin 35 000–50 000. Monien historiallisten lähteiden mukaan Petljura ei estänyt vainoja eikä tehnyt mitään niiden estämiseksi. Petljuran kannattajat väittävät, että hän ei ollut antisemiitti ja yritti lopettaa vainot.
Länsi-Ukrainassa juutalaiset kaupungeissa olivat yrittäneet pysyä puolueettomina puolalaisten ja galitsialaisten välisissä yhteenotoissa, mutta maaseudulla ukrainalaiset pitivät juutalaisia kaupunkilaisina puolalaisen aatelin edustajina.
Muualla Ukrainassa epäiltiin juutalaisia bolševikkimyönteisyydestä, koska heidän joukossaan oli sosialisteja. Bolševikien ohjelmaan kuului federalismi, jota Venäjän yhtenäisyyttä korostanut Venäjän sisällissodan valkoinen liike ei hyväksynyt pyrkiessään säilyttämään Venäjän yhtenäisenä ja kannattaessaan ainakin aatteellisesti monarkiaa.
Attentaatti
thumb|Petljuran hauta Pariisissa Vuonna 1917 Sholom Schwartzbard oli matkalla Odessaan liittyäkseen punaisiin, kun hän kuuli puhuttavan, että Symon Petljura oli syyllinen Ukrainan pogromeihin. Hän päätti murhata Petljuran, joka oli Ukrainan pakolaishallituksen johtajana Pariisissa. Niinpä hän lähestyi Petljuraa 25. toukokuuta 1926 kello 14:12 Gibertin kirjakaupan edustalla. Petljura käveli Rue Racinellä lähellä Boulevard Saint-Micheliä, Latinalaiskorttelissa. Schwartzbard kysyi häneltä ukrainaksi: "Oletko herra Petljura ?" Petljura ei vastannut, vaan nosti kävelykeppiään ylös. Schwartzbard veti pistoolin ja ampui kolme kertaa Petljuraa kohti ja sanoi kunkin laukauksen aikana "Tämä on pogromista", "Tämä massamurhasta" ja "Tämä on uhrien puolesta". Petljura kaatui jalkakäytävälle.
Nunneyn linna
Nunneyn linna on keskiaikainen vallihaudallinen linna Somersetissa Englannissa, jonka rakennutti Sir John de la Mare vuonna 1373. Parlamentin joukot piirittivät sitä Englannin sisällissodassa vuonna 1645, jolloin se vaurioitui pahasti tykistötulituksessa.
Symon Petljura
Attentaatti
Kun poliisi tuli pidättämään Schwartzbardia, tämä sanoi: ”Te voitte pidättää minut, mutta olen murhannut murhaajan.” Schwartzbardin 15-henkinen perhe tapettiin pogromeissa. Petljura kuoli ja hänet haudattiin Pariisin Cimetière du Montparnasseen hautausmaalle.
Nunneyn linna
Linnalla oli aiemmin ulkomuurin ympäröimä esipiha, jolla on luultavasti ollut talousrakennuksia. Linnan ensimmäisessä kerroksessa oli keittiö ja kolmannessa kerroksessa sali.
Potenssikeskiarvoepäyhtälö
Matematiikassa potenssikeskiarvoepäyhtälö on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Sen mukaan jos ja k ovat positiivisia reaalilukuja, voidaan määritellä . kun. Tällöin M_a\geq M_b kun a>b. Epäyhtälössä on voimassa yhtäsuuruus jos ja vain jos kaikki luvut a_i ovat keskenään yhtä suuria. Potenssikeskiarvoepäyhtälö seuraa Jensenin epäyhtälöstä.
Hattelmalanjärvi
Hattelmalanjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Luolajan kaupunginosassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajanselän alueeseen.
Saara-Sofia Sirén
Saara-Sofia Maria Sirén (s. 10. heinäkuuta 1986 Mikkeli) varsinaissuomalainen poliitikko ja Kansallisen Kokoomuksen kansanedustaja vuodesta 2015. Ennen kansanedustajan uraansa Sirén on työskennellyt yrittäjänä sekä markkinointitehtävissä elintarviketeollisuudessa, poliittisissa tehtävissä eduskunnassa ja hyväntekeväisyystyössä. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden ja filosofian maisteri.
Poliittinen ura
Sirén valittiin Turun kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuonna 2008. Sittemmin hän on hoitanut useita maakunnallisia ja valtakunnallisia luottamustehtäviä erityisesti liikuntaan, tasa-arvoon ja ympäristöön liittyen.
Kansanedustajana Sirén sijoittuu kokoomuksen liberaaliin siipeen ja kuvaa itseään mm. sinivihreäksi sosiaalireformistiksi. Eduskunnassa hän on toiminut mm. ympäristövaliokunnan, EU-asioista vastaavan suuren valiokunnan, tulevaisuusvaliokunnan varajäsenenä ja sivistysvaliokunnan jäsenenä. Vuonna 2018 Sirén näkyi julkisuudessa erityisesti ulkoministeri Timo Soinia koskeneessa luottamusäänestyksessä. Sirén kieltäytyi äänestämästä luottamuksen puolesta Soinin osallistuttua työmatkallaan abortinvastaiseen mielenosoitukseen.
Jättikorte
Jättikorte (Equisetum telmateia, vanh. muodossa E. telmateja ) on kortteiden suvun laji, jolla on erityisen suurikokoiset kesäversot.
Saara-Sofia Sirén
Poliittinen ura
Sirén palkittiin vuonna 2022 Itämeren eteen tehdystä työstä pohjoismaisella Lasse Wiklöf -palkinnolla.
Jättikorte
Ulkonäkö ja koko
Jättikortteen itiöversot ovat paksuhkot, moniniveliset ja väriltään kalpeanruskean valkoiset. Ne ovat lyhytikäiset ja kasvavat 10–25 senttimetriä korkeaksi. Kesäverso kohoaa 30–150 cm korkeaksi. Sen varsi on vihertävänvalkoinen, 4–10 mm paksu. Varren haarat ovat sivulle osoittavat tai yläviistot, karheat ja 4–5-särmäiset.
Tom Keifer
Carl Thomas Keifer (s. 26. tammikuuta 1961 Springfield, Pennsylvania) tunnetaan parhaiten Cinderella-yhtyeen laulajakitaristina. Tom Keifer perusti Cinderella-yhtyeen ystävänsä Eric Brittinghamin kanssa. Cindarellan jälkeen hän on jatkanut soolouralla.
Elämäkerta
Tom Keifer kasvoi musikaalisessa perheessä ja hän alkoi soittamaan kitaraa jo nuorena. Hänen lempiyhtyeitään olivat silloin Led Zeppelin, The Rolling Stones ja Bad Company. Lukioiässä Keifer liittyi yhtyeeseen, jossa hän soitti sähkökitaraa. Keiferilla tuli ongelmia huumeiden ja alkoholin käytön kanssa, eikä hän ei käynyt koulua, sillä halusi muusikoksi. Hänen äitinsä huolestui ja lupasi pojalleen Gibson Les Paul -sähkökitaran mikäli tämä kävisi koulun loppuun. Tom valmistui ja sai ensimmäisen sähkökitaransa.
Jättikorte
Levinneisyys
Jättikorte kasvaa Euroopassa, maanosan lähialueilla Aasissa ja Pohjois-Afrikassa sekä Pohjois-Amerikan länsirannikolla. Levinneisyydeltään se on Pohjoismaista katsoen melko eteläinen, pohjoisimmat kasvupaikat ovat Tanskassa, Ruotsin Skånessa, Latviassa ja Skotlannissa.
Saara-Sofia Sirén
Työ järjestöissä
Sirén valittiin vuonna 2006 perinteikkään urheiluseura Turun Riento ry:n puheenjohtajaksi. Hän oli tuolloin Suomen nuorimpia seurajohtajia. Valinnalla oli Sirénin mukaan merkittävä vaikutus siihen, että hän lopulta päätyi mukaan politiikkaan. Sittemmin hän on toiminut useissa eri järjestöissä ja säätiöissä.
Tom Keifer
Elämäkerta
Keifer soitti yhtyeissä, kuten Saints in Hell, Telepath ja Diamons. Selviytyäkseen hän söi ruokaa ravintoloiden roskiksista ja nukkui autossaan. Voitettuaan huume- ja alkoholiongelmansa, hän alkoi keskittyä musiikkiuraansa.
Cinderella
Tom Keifer ja Eric Brittingham perustivat Cinderellan vuonna 1982. Pian mukaan liittyivät kitaristit Jeff LaBar ja Michael Smerick sekä rumpali Tony Destra. Tämä Cinderellan kokoonpano ei koskaan levyttänyt, ja vuonna 1985 Smerick ja Destra lähtivät yhtyeestä liittyäkseen yhtyeeseen Britny Fox. Jody Cortez korvasi Destran rummuissa. Jon Bon Jovi, Bon Jovi-yhtyeen laulaja suositteli yhtyettä levy-yhtiölleen Mercurylle, ja yhtye sai levytyssopimuksen. Yhtye julkaisi debyyttilevynsä Night Songs vuonna 1986. Pian levyn julkaisun jälkeen Cortezin rumpaliksi tuli Fred Coury.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
Toimenpidealoitteessa esitettiin, että hallitus ryhtyisi kieltämään verkkokalastuksen saimaannorpan levinneisyysalueella aina heinäkuun loppuun saakka. Aloitteen tarkoituksena oli suojella maailman uhanalaisimman hylkeen säilymistä. Arvioiden mukaan verkkokalastuskiellon asettaminen heinäkuulle vähentäisi keskimäärin ainakin 2—3 kuuttikuolemaa vuosittain (saimaannorppien kokonaismäärä alle 400 yksilöä vuonna 2015).
Tom Keifer
Cinderella
Vuonna 1988 julkaistu toinen albumi Long Cold Winter jatkoi hyvin alkanutt uraa ja myi kolminkertaista platinaa. Vuoteen 1989 mennessä Cinderellasta oli tullut maailmanluokan yhtye ja 90-luvulle siirryttäessä yhtye oli myynyt lähes 20 miljoonaa albumia. Vuonna 1990 yhtye julkaisi kolmas´nnen studioalbuminsa Heartbreak Station mutta se ei menestynyt niin hyvin kuin aiemmat. Yhtenä syynä oli muutokset musiikkimaailmassa grungen tullessa muotiin.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
Aloitteella olisi haluttu kieltää verkkokalastus heinäkuun loppuun asti saimaannorpan elinaluille. Eduskunta äänesti aloitteesta 19.10.2022. Aloitetta tuettiin yli puoluerajojen, mutta se ei saanut enemmistöä taakseen.
Tom Keifer
Cinderella
Hieman albumin ilmestymisen jälkeen Keifer menetti äänensä äänihuulten halvaantumisen johdosta. Keiferille tehtiin useita leikkauksia ja pitkä paranemisaika viivästytti seuraavan albumin tekemistä. Neljäs ja toistaiseksi viimeisin Cinderella-albumi Still Climbing ilmestyi viimein vuonna 1994. Sen myynti oli levy-yhtiölle pettymys, albumi kävisi Yhdysvaltojen listoilla vain viikon ajan sijalla #178, ja levy-yhtiö irtisanoi sopimuksensa yhtyeen kanssa. Tämän jälkeen Cinderella ei ole julkaissut enää studioalbumeita vaan ainon ainoastaan livealbumeita ja kokoelmia.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
'''Lakialoite laiksi työsopimuslain 3 luvun muuttamisesta ns. kilpailukieltosopimus'''
Tom Keifer
Cinderella
Yhtye ei kuitenkaan hajonnut vaan se jatkoi kiertueita Yhdysvalloissa Keiferin äänihuulten sen salliessa Yhtye teki laajemman kiertueen Poisonin ja Scorpionsin kanssa 2000-luvun loppupuoliskolla. Vuonna 2010 yhtye esiintyi Sweden Rockissa ja Download-festivaalilla. Vuonna 2011 yhtye kiersi maailmaa yhtyeen klassisen kokoonpanon perustamisen ja debyyttialbumin Night Songs 25-vuotisjuhlakiertueella. Yhtye esiintyi myös Suomessa, Nosturissa tiistaina 21. kesäkuuta.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
Lakialoitteen tarkoituksena oli muuttaa lakia siten, että arkipäiväisiksi muuttuneet kilpailukieltosopimukset muuttuisivat tapauskohtaisiin arviointeihin perustuviksi. Aloitteessa todetaan, että työsopimuslain tiukoista edellytyksistä huolimatta kilpailukieltosopimusten tekeminen on arkipäiväistynyt monilla toimialoilla. Etenkin asiantuntijaorganisaatioissa kilpailukiellot näyttivät muodostuneen miltei työsuhteen vakioehdoiksi, jolloin kilpailukieltosopimus tehtiin kaikkien kanssa ilman, että tarvetta kilpailurajoitukseen arvioitiin tehtäväkohtaisesti, kuten lain tarkoitus on ollut. Käytännössä kilpailukieltosopimuksella voi olla isoja vaikutuksia työntekijän tulevaisuuden kannalta ja se voi kokonaan estää oman ammattitaidon käyttämisen hyvin pitkäksi ajaksi tietyllä toimialalla.
Tom Keifer
Cinderella
Uudesta studioalbumista huhuttiin pitkään mutta yhtyeen jäsenten välit ovat tulehtuneet, eikä Kiefer ole ollut halukas jatkamaan yhteistyötä Jeff LaBarin kanssa.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
Lain keskeisimpinä tavoitteina oli toimivien työmarkkinoiden turvaaminen. Työvoiman vapaalla liikkuvuudella vastataan yritysten muuttuviin työvoimatarpeisiin ja parannetaan työntekijän mahdollisuuksia siirtyä uusiin tehtäviin.
Kilpailukieltosopimusten muutosta koskenut laki astui voimaan 1.1.2022.
Tom Keifer
Sooloura
Tom Keifer julkaisi ensimmäisen soololevyn The Way Life Goes vuonna 2013. Toinen albumi Rise julkaistiin 13. syyskuuta vuonna 2019. Keifer kommentoi toisen albumin olevan hieman tiiviimpi kuin edeltäjänsä ja raskaimpia, joita hän on koskaan tehnyt kirjoittaen tai äänittäen.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
Lakialoite aborttilain kirjaamisesta perustuslakiin
Tom Keifer
Soittimet
Keifer on tunnettu viehtymyksestään vintage-kitaroihin. Vielä 90-luvun alussa Keifer otti kokoelmansa mukaan kiertueelle mutta kitaroiden arvojen noustua hän käyttää niitä ainoastaan studiossa. Gibson ja Fender ovat tehneet hänelle tarkat kopiot suosikkikitaroista kiertueita varten. Gibsonin tekemä Les Paul replica on väriä myöten identtinen alkuperäisen kanssa. Fender toimitti hänelle kopion Noncasterista.
Saara-Sofia Sirén
Aloitteita
Sirén on puhunut itsemääräämisoikeuden puolesta ja ehdottanut mm. turvallisen raskaudenkeskeytyksen oikeutta kirjattavaksi perustuslakiin.
Yksityiselämä
Sirenillä on harrastustaustaa joukkuevoimistelussa. Lisäksi hänellä on joogaohjaajan koulutus.
John Souttar
John Souttar (s. 25. syyskuuta 1996 Aberdeen) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän aloitti liigauransa Skotlannin Valioliigassa pelaavassa Dundee Unitedissa, jonka junioreihin hän siirtyi yhdeksänvuotiaana vuonna 2006. Hän on helmikuusta 2016 alkaen edustanut Heart of Midlothiania.
Souttar teki debyyttinsä Dundee Unitedin edustusjoukkueessa tammikuussa 2013. Hänestä tuli tuolloin Unitedin historian nuorin pelaaja 16 vuoden ja 99 päivän ikäisenä. Hän on pelannut Skotlannin Valioliigassa lukuun ottamatta kautta 2020–2021, jolloin Hearts pelasi toisella sarjatasolla. Souttar oli suurimman osan tuosta kaudesta loukkaantunut ja pelasi vain neljä liigaottelua. Kaudella 2019–2020 hänen liigaottelunsa jäivät jalkavammojen vuoksi seitsemään.
Burgtheater
thumb|300px|Burgtheater Wienin Innere Stadtissa. Burgtheater on Itävallan kansallisteatteri. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Wienissä, Innere Stadtin kaupunginosassa. Teatterin perusti keisarinna Maria Teresia 14. maaliskuuta 1741. Siellä on kantaesitetty muun muassa kolme Wolfgang Amadeus Mozartin oopperaa: Ryöstö seraljista (1782), Figaron häät (1786) ja Così fan tutte (1790).
Teatterirakennus
Burgtheater muutti nykyiseen, Ringstraßella sijaitsevaan teatterirakennukseen 14. lokakuuta 1888. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Gottfried Semper ja Karl von Hasenauer. Toisessa maailmansodan ilmapommituksissa, 12. maaliskuuta vuonna 1945, teatterirakennus kärsi suuria vaurioita. Kuukausi myöhemmin, 12. huhtikuuta sitä vaurioitti vielä lisää tuntemattomasta lähteestä alkunsa saanut tulipalo. Teatterirakennus rakennettiin uudelleen vuosina 1953–1955.
Lepospondyli
Lepospondyli on sukupuuttoon kuollut monimuotoinen sammakkoeläinten alaluokka. Niille yhteistä oli niiden selkänikamien rakenne. Lepospondylit elivät kivihiilikaudelta permikauden loppuun asti. Lajit muistuttivat salamantereita, ankeriaita, käärmeitä tai liskoja. Lepospondylit olivat pienikokoisia ja söivät ravinnokseen hyönteisiä. Lepospondyli jaetaan viiteen pääryhmään: Acherontiscidae, Adelospondyli, Aïstopoda, Lysorophia, Microsauria ja Nectridea.
Rituksimabi
Rituximab (MabThera ja Rituxan) on kimeerinen monoklonaalinen vasta-aine lääke potilaille, jotka ovat CD20-positiivisia. Rituximab tuhoaa B-soluja ja siksi käytetään hoidettaessa sairauksia joissa esiintyy poikkeavan runsaasti B-soluja, yliaktiivisia B-soluja tai toimintahäiriöisiä B-soluja. Näitä ovat monet lymfoomat, leukemia, elinsiirtojen hylkimisreaktiot ja muutamat autoimmuunisairaudet. Rituksimabin kemiallinen kaava on C6416H9874N1688O1987S44, moolimassa 143859,70 g/mol ja CAS-numero 174722-31-7.
Historiaa
Rituksimabin kehitti IDEC Pharmaceuticals tuotenimellä IDEC-C2B8.
Perustuen kliinisiin tutkimuksiin, rituksimabi sai hyväksynnän USA:n FDA:lta vuonna 1997. Rituksimabia pidetään hyvänä lääkkeenä muiden lääkkeiden kanssa (yhdistelmähoito) hoidettaessa mm. monia B-solu lymfoomia. Vuonna 2010 rituksimabi sai hyväksynnän Euroopan komissio:lta, mutta Euroopassa käyttölupa on hieman suppeampi kuin USA:ssa autoimmuuni sairauksien hoidossa.
Rituksimabia markkinoi Hoffmann–La Roche.
Hā’
pienoiskuva|Hā’-kirjaimen itsenäinen muoto. Hā’ on arabialaisen kirjaimiston 26. kirjain. Se vastaa heprealaisen kirjaimiston kirjainta he (ה). Kirjaimen äännearvo on arabiassa ja persiassa. Persiassa hā’ voi ilmaista myös vokaalia sanan lopussa.
Itsenäisenä kirjaimena hā’ kirjoitetaan ympyränä ( ه ). Seuraavaan kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan muodossa هـ (esim. ها hā), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä sen kirjoitusasu on ـه (esim. له lh). Kun hā’ liittyy sanan keskellä sekä edeltävään että seuraavaan kirjaimeen, se kirjoitetaan ـهـ (esim. لها lhā).
Urdussa käytetään kahta hā’n varianttia. Konsonanttinen hā’ (urduksi choṭī he) on mykkä sanan lopussa ja ilmaisee muualla konsonanttia. Toinen variantti, do cašmī he ( ھ ), ilmaisee edellisen konsonantin aspiroitumista (esim. پ → پھ ). Urdun hā’-kirjaimet poikkeavat arabian ja persian kirjoitusasusta. Choṭī he kirjoitetaan itsenäisenä ہ, alussa ہـ (esim. ہا hā), lopussa ـہ (esim. لہ lh) ja keskellä ـہـ (esim. لہا lhā). Do cašmī he kirjoitetaan itsenäisenä ھ (esim. دھ dh ) ja edelliseen kirjaimeen liitettynä ـھـ (esim. تھ th).
Arabian kielessä käytetään kahdella pisteellä varustettua hā’-kirjainta ( ة ) ilmaisemaan feminiinin päätettä. Arabiaksi tätä kirjainta kutsutaan nimellä tā’ marbūṭa (sidottu tā’).
Agnes von Krusenstjerna
thumb|230px|Agnes von Krusenstjerna 1930-luvulla kotonaan. Agnes Julie Fredrika von Krusenstjerna, oik. Sprengel (9. lokakuuta 1894 Växjö – 10. maaliskuuta 1940 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, jonka tuotannon keskeisiä piirteitä on vapautuminen 1800-luvun lopun elämännäkemyksestä. Hänen romaaniensa ja novelliensa aiheet olivat peräisin ruotsalaisen yläluokan elämästä, ja useita teoksia hallitsee jokseenkin suorasukainen erotiikka.
Bergman
Bergman tai Bergmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Agnes von Krusenstjerna
Von Krusenstjerna asui useita vuosia Välimeren maissa. Hänen puolisonsa oli kriitikko David Sprengel (1880–1951), jolla oli huomattava vaikutus von Krusenstjernan tuotantoon.
Ruotsalainen Mai Zetterling ohjasi Agnes von Krusenstjernan elämään perustuvan elokuvan Amorosa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1986. Päähenkilön roolissa nähdään Stina Ekblad.
Fattigadel
Sarjan oikea otsikko on Viveca von Lagercronas historia
Ritarihaukka
Ritarihaukka (Parabuteo unicinctus) on keskikokoinen amerikkalainen haukka, jota käytetään metsästyshaukkana.
Levinneisyys
Ritarihaukkoja elää Yhdysvaltojen lounaisosissa ja siitä etelään Chileen ja Argentiinan keskiosiin ulottuvalla alueella. Metsästyskäyttöön tarhattuja ritarihaukkoja on karannut luontoon muuallakin, ja Britanniassa sellaisten on havaittu pesivän vieraslajina.
Elinympäristö
Ritarihaukka elää harvaa puustoa kasvavilla soilla ja puoliautiomaassa.
Lisääntyminen
Ritarihaukan pesä on puussa. Se munii 2–4 munaa kerrallaan. Poikaset pysyvät vanhempiensa seurassa jopa kolmevuotiaiksi, ja perhe saalistaa usein yhdessä.
Ravinto
Ritarihaukan luonnollista ravintoa ovat pienet jyrsijät ja liskot. Opetettuna metsästyshaukkana se voi pyydystää jäniksiä ja fasaaneita.
Käyttäytyminen
Ritarihaukat ovat erittäin sosiaalisia eläimiä. Ne ovat ainoita petolintuja jotka tekevät yhteistyötä metsästäessään.
Lavettivaunu
thumb|Mas-soravaunulla lastattu JR21 -lavettivaunu radankunnostusjunassa kesällä 2005; vaihtotyötä suorittaa LWR 6 Lavettivaunu on erityisrakenteinen kapearaiteisen radan kuljetusvaunu, jonka avulla voidaan kuljettaa normaali- tai leveäraiteista kalustoa kapearaiteisella radalla.
Lavettivaunujen käyttö on ollut kohtalaisen yleistä hitaan ja kalliin siirtokuormauksen välttämiseksi. Useimmat Suomessa olleet lavettivaunut olivat leveäraiteisten vaunujen siirtoon tarkoitettuja neliakselisia telivaunuja. Niiden yläpuoli muodosti eräänlaisen kiskotuksen, johon voitiin siirtää erityiseltä kuormauspisteeltä leveäraiteisia vaunuja. Lastattu vaunu kiinnitettiin paikalleen pyörien kahta puolta asetetuilla säädettävillä kiiloilla.
Cappella
Cappella on italialais-englantilainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye oli suosionsa huipussa 1990-luvulla. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "U Got 2 Know", "Move On Baby" ja "Tell Me The Way".
Tykkivene Klas Horn
Tykkivene Klas Horn oli vuonna 1892 valmistunut Suomen merivoimien tykkivene. Veneen alkuperäinen nimi oli Posadnik.
Valmistus
Montenegron ruhtinas Nikola Petrović-Njegošin tilasi Elbingistä Saksasta (nykyään Puolassa) Schichaun telakalta kaksi alusta huvipurtensa saattajiksi. Posadnik ja sen sisaralus Vojevoda olivat osittain sotalaivoja ja osittain huvipursia, jotka rakennettiin  Sisustus oli loistokas: muun muassa salongit tilattiin Pariisista. Alkuperäisestä käyttötarkoituksesta johtuen alukset olivat korkeita ja kapeita, mikä teki niistä erittäin kiikkeriä ja siis merikelpoisuudeltaan hyvin huonoja.
Alustyypin erikoisuus oli siinä, että normaalien laivahöyrykattiloiden sijaan aluksissa oli kummassakin kaksi veturikattilaa. Tämä säästi tilaa ja teki hiilivarastojen kasvattamisen mahdolliseksi, mikä lisäsi toimintasädettä.
Alusten valmistuessa ruhtinas Nikola oli konkurssin partaalla eikä pystynyt maksamaan tilaustaan, jolloin hänen sukulaisensa Venäjän keisari Aleksanteri III suostui lunastamaan alukset. Hän osti ne ja teki niistä oman huvipurtensa saattajia. Alukset kelpasivat vartiotehtäviin suojaisissa satamissa ja tyynillä merimatkoilla.
Palvelus
Venäjän–Japanin sodassa Posadnik lähetettiin Kaukoitään Venäjän keisarikunnan laivaston mukana, mutta myrskyssä Itämerellä purjehdusominaisuuksiltaan heikot alukset lähetettiin takaisin satamaan. Siten alus vältti uppoamisen Tsushiman meritaistelussa.
Alukset liitettiin 1907 Venäjän Itämeren laivastoon saattajiksi, jolloin niiden aseistuksen 47 millimetrin pääaseet vaihdettiin kahteen 57 millimetrin ja 40 kaliiperin tykkiin. Alukset aseistettiin 1910 uudelleen kahdella 75 millimetrin ja kahdella 57 millimetrin tykillä sekä kahdella konekiväärillä, ja samalla aluksista poistettiin torpedoputket. Posadnikille asennettiin 1911 uusi 4″/L60 tykki keulassa olleen 75 millimetrin tykin paikalle ja perän 75 millimetrin tykki korvattiin 1917.
Ensimmäinen maailmansota
Ensimmäisen maailmansodan alussa Posadnik määriteltiin miinaristelijäksi. Aluksen aseina oli 45 mm tykkejä ja kaksoistorpedoheitin. Alus sijoitettiin yhdessä sisaraluksensa kanssa Poriin, missä ne olivat sivussa sotatoimista.
Enemmistö Suomeen jääneistä venäläisistä sotalaivoista oli keväällä 1918 miehistön romahtaneen moraalin vuoksi jäänyt heitteille. Kun käsky palata Venäjälle saapui huhtikuussa 1918, alukset jätettiin laitureihinsa, koska Selkämeren ja Pohjois-Itämeren vaikean jäätilanteen ja koko merialueen runsaiden miinakenttien vuoksi ei ollut mahdollista saada näitä täysin jääkulkukyvyttömiä aluksia meritse pois.
Suomen merivoimissa
Suomalaiset ottivat Posadnikin haltuunsa maaliskuussa 1918 nimeten aluksen Klas Horniksi 1500-luvulla eläneen amiraali Klaus Kristerinpoika Hornin kunniaksi. Ne olivat astiastoja myöten käyttökunnossa, joten määräaikaishuoltojen jälkeen alukset olivatkin jo toukokuussa merikunnossa. Alusta tarjottiin takaisin venäläisille vuonna 1919, mutta nämä eivät kelpuuttaneet sitä. Alusten aseistusta pidettiin kuitenkin epätarkoituksenmukaisena, joten suomalaiset vaihtoivat tilalle miinakiskot ja kaksi kappaletta 102 mm:n Canet-tykkejä, jotka olivat kuitenkin liian raskaita heikolle rungolle. Alus luokiteltiin 1920-luvulla tykkiveneeksi. Täydessä vauhdissa alus tärisi niin kovasti, ettei perätykkiä voitu käyttää. Yleensäkin merelle lähtiessä tykit piti kiinnittää paikoilleen erillisillä tukirakenteilla. Ampumaan pystyttiin vain tiukasti ankkuroituna tyynellä säällä.
Klas Horn oli Rannikkolaivaston lippulaivana vuoteen 1937 asti, jona aikana se toimi vuosina 1929–1931 myös sukellusveneiden emälaivana, kunnes miinalaiva M1 (myöhemmin Louhi) muutettiin emälaivaksi paremmin tarkoitukseen sopivana. Alus oli Rannikkolaivueen päällikön komentaja Yrjö Roosin lippulaivana matkalla, jonka aikana torpedovene S2 upposi. Aluksen merikelpoisuus oli lopulta uskottua parempi, koska se pääsi ruotsalaiseen Härnösandin satamaan – tosin keularuuma vettä täynnä ja keulakannen rakenteet miltei tuhoutuneina.
Käyttö merenmittaustukialuksena
Klas Horn poistettiin palveluksesta 1937, koska sen kattilat olivat lopussa. Pitkän harkinnan jälkeen koneet ja kattilat riisuttiin ja alus muutettiin merenmittaajien koneettomaksi emälaivaksi, jollaisena se palveli vuoteen 1957. Alusta hinattiin työveneillä, koska sen koneita ja kattiloita ei katsottu voitavan uusia. Entisiin kattila- ja konehuoneisiin rakennettiin korjaamo mittausveneiden koneille ja hiilisäiliöiden tiloihin merenmittausretkikunnan tarvitsemat majoitustilat. Entisiin majoitustiloihin sijoitettiin mittausaineiston piirustussali. Alus maalattiin muiden merenmittaustukialusten tapaan valkoiseksi ja sen sai käyttöönsä 3. merenmittausretkikunta. Aluksen viimeisenä päällikkönä oli koko sen merenmittausajan Arvo Laine.
Aluksen hienot peräsalongit oli jätetty ennalleen. Näitä hyödynnettiin aluksen toimiessa merikarttaosaston edustuslaivana. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisten aikana alus toimi melonta-, soutu- ja purjehdusosioiden ratatoimistona, koska 3. merenmittausretkikunta sekä rakensi kilparadat että hoiti niitä. Historiallisissa salongeissa kestittiin olympiakisojen arvovieraita, muun muassa Alankomaiden kuningasperheen jäseniä.
Klas Hornin tilalle rakennettiin uusi ja hiukan isompi, mutta niin ikään koneeton merenmittaustukialus Kalla. Klas Horn myytiin yksityiselle ja siitä piti tulla nuorisokahvila Paimionlahdelle, mutta tulipalo tuhosi sen kesken työn 1962. Se romutettiin tämän jälkeen.