cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ike Turner
Elämä ja ura
1950-luvun puolivälissä Turner siirtyi yhtyeineen St. Louisiin, missä he menestyivät paikallisissa rhythm and blues ‑ympyröissä. Turner levytti välillä myös omalla nimellään. Vuonna 1956 Turner tapasi teini-ikäisen Anna Mae Bullockin. Bullock ja tätä kahdeksan vuotta vanhempi Turner muuttivat yhteen Bullockin tultua raskaaksi yhtyeen saksofonistille, ja Turner ja Bullock menivät naimisiin vuonna 1958. He saivat yhteisen lapsen.
Bullock otti nimekseen Tina Turner. Hänen ja Iken duosta tuli hyvin suosittu, ja Ike vaihtoi yhtyeensä nimeksi The Ike & Tina Turner Review. Tina Turner laulajanaan yhtye sai paljon listamenestystä 1960-luvulla. Ike tuli kuitenkin riippuvaiseksi kokaiinista ja muuttui Tinan mukaan väkivaltaiseksi, mikä vaikeutti heidän yhteistyötään. Suosion notkahduksen jälkeen Ike toi 1960-luvun lopulla yhtyeen ohjelmistoon versioitaan tuoreista rock ’n’ roll ‑hiteistä, ja yhtyeen menestys parani jälleen. Yhtyeen versio ”Proud Marysta” toi heille listamenestystä ja Grammyn vuonna 1971. Yhtyeen viimeinen hitti oli ”Nutbush City Limits” (1973). Tina jätti Iken vuonna 1975 ja aloitti soolouran.
Ike Turner jatkoi muusikon uraansa ilman Tinaa, mutta ei koskaan saavuttanut entisen kaltaista menestystä. Hänet pidätettiin monta kertaa huumausainerikoksista. Hänet nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen Tinan kanssa 1991. Hän sai joitain Grammy-ehdokkuuksia vielä 2000-luvulla.
Saksan II armeijakunta
II armeijakunta oli Saksan mavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Ike Turner
Elämä ja ura
Ike Turner kuoli kotonaan Kaliforniassa 76-vuotiaana 12. joulukuuta 2007. Ruumiinavauksen perusteella hän kuoli kokaiinin yliannostukseen.
Saksan II armeijakunta
Perustaminen
Wehrkreis II perusti alue-esikunnan 1. lokakuuta 1934 Stettinissä sijainneen Reichswehrin 2. jalkaväkidivisioonan esikunnan yhteyteen. Esikunta nimettiin 1935 II armeijakunnan esikunnaksi.
Komentajat
Armeijakunnan komentajina toimivat :
Adrian Frutiger
pienoiskuva|Adrian Frutigerin suunnittelemia kirjaintyyppejä. Adrian Frutiger (1928 Unterseen, Bernin kantoni – 10. syyskuuta 2015 Bremgarten, Aargau) oli sveitsiläinen kirjainmuotoilija. Hän opiskeli taideteollisuusoppilaitoksessa Zürichissä, mutta asui ja työskenteli pitkään Pariisissa. Frutiger toimi kirjainsuunnittelijana Deberny & Peignot -kirjasinvalimossa, jossa hän suunnitteli muun muassa tunnetun Univers-kirjaintyypin. Hänen uransa aikana kirjainsuunnittelussa ja painotekniikassa tapahtui monia teknisiä mullistuksia. Frutiger oli sekä teknisesti että taiteellisesti lahjakas, ja hän olikin yksi aikansa monipuolisimmista kirjainmuotoilijoista. Deberny & Peignotilla hän tutustui Lumitypeen, yhteen ensimmäisistä valolatomakoneista. Frutigerista tuli valoladonnassa käytettävien kirjainlajien suunnittelun uranuurtaja, ja hänen myötävaikutuksellaan kirjasinvalimon vanhat metallikirjasintyypit muunnettiin valoladontaan sopiviksi. Frutiger suunnitteli myös aivan uusia kirjaintyyppejä valolatomakoneille. Frutigerin Univers julkaistiin sekä valoladontaversiona että metallikirjakkeina, ja kirjaintyypistä tuli nopeasti erittäin suosittu. Univers otettiin käyttöön muun muassa Pariisin Orlyn lentokentän opasteissa sekä Münchenin olympialaisten viestintämateriaaleissa. Vuonna 1968 Frutiger kehitti OCR-B-standardin, joka on käytössä optisissa lukijoissa. Frutiger työskenteli Deberny & Peignotin lisäksi suunnittelijana myös Linotypelle. Frutigerille kirjainten luettavuus oli suunnittelussa aina etusijalla.
Vuonna 1992 Frutiger muutti vaimonsa Simonen kanssa takaisin synnyinmaahansa Sveitsiin, Bremgarteniin. Hän kuoli siellä vuonna 2015.
Emily Sonnett
right|thumb Emily Sonnett (s. 25. marraskuuta 1993) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 34 maaottelua. Sonnett kuului Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti vuonna 2019 MM-kultaa, mutta pääsi turnauksessa kentälle vain vaihtopelaajana yhden alkulohko-ottelun lopussa. Hän saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän edustaa seuratasolla Orlando Pridea.
Kriitinä
Kriitinä on kylä Karjalan tasavallan Kemin piirin Kuuseman kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmereen laskevan Gridinka-joen suussa 65 kilometriä Kuusemasta linnuntietä pohjoiseen. Kylässä on 72 asukasta (vuonna 2013).
Kriitinän pomorilaiskylä on saanut alkunsa Solovetskin luostarin vuonna 1622 perustamasta suolankeittämöstä. 1600-luvun lopulla sieltä mainitaan kaksi perhettä. Venäläisten lisäksi kylässä asui Rukajärven ja Paanajärven pogostoista 1700-luvulla siirtyneitä karjalaisia, jotka venäläistyivät 1900-luvun alkuun mennessä. Asukkaat harjoittivat kalastusta, hylkeen- ja valaanpyyntiä sekä poronhoitoa. Tärkeimpänä kulkuyhteytenä toimi Vienanmeri.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Kriitinä muodosti Ponkaman volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siellä oli 62 taloa ja 471 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Kemin piiriin kuulunut Kriitinän kyläneuvosto. Vuonna 1933 kyläneuvostossa, johon kuului myös Psjatšihan sääasema, oli 383 asukasta. Yhtä lukuun ottamatta he olivat kaikki venäläisiä. Kalkalahden, Kriitinän ja Kuuseman kylähallintoalueet yhdistettiin 2000-luvun alun kunnallishallintouudistuksessa Kuuseman maalaiskunnaksi.
Kylästä on tieyhteys Jenkijärvelle. Palveluihin kuuluvat kulttuurikeskus museoineen, lääkintäasema ja kauppa. Lähistöllä sijaitsee Kriitinän rauhoitusalue.
Kriitinä on rakennuskannaltaan poikkeuksellisen hyvin säilynyt pomorilaiskylä, jossa on myös karjalaisia piirteitä. Se koostuu kallioille pystytetyistä hirsitaloista ja talousrakennuksista, joita yhdistävät puiset kävelysillat. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1800-luvun puolivälissä pystytetystä tsasounasta 1900-luvun alussa remontoitu Pyhän Nikolaoksen kirkko sekä joukko vanhoja asuintaloja, aittoja ja saunoja. Kylän luoteispuolella on hautausmaa grobuineen ja erikoisine hautamuistomerkkeineen. Lähistöllä sijaitsee Rybnojen kivikautinen asuinpaikka. Sonrutšjan suussa on saamelaisten hautapaikka 1100–1400-luvuilta.
Lummekasvit
Lummekasvit (Nymphaeaceae) on kukkivien vedessä elävien kasvien muodostama kasviheimo. Siihen kuuluvat muun muassa ulpukat (Nuphar) ja lumpeet (Nymphaea), joissa on myös Suomessa kasvavia lajeja.
Antti Vuolanne
Antti Johannes Vuolanne (s. 11. huhtikuuta 1967 Mäntsälä) on suomalainen valtiotieteiden maisteri ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 2007–2011. Hän on myös pitkäaikainen Porin kaupunginvaltuuston jäsen.
Ura
Vuolanne kirjoitti ylioppilaaksi Meri-Porin lukiosta vuonna 1987 ja opiskeli Työväen Akatemian yhteiskunnallisella linjalla 1990–1991. Vuonna 1993 hän suoritti päivähoitajan tutkinnon Porin sosiaalialan oppilaitoksessa. Myöhemmin Vuolanne opiskeli Turun yliopistossa ja suoritti vuonna 2000 valtiotieteiden kandidaatin tutkinnon pääaineenaan sosiaalipolitiikka. Vuonna 2012 hän valmistui valtiotieteiden maisteriksi.
1980-luvulla Vuolanne toimi muun muassa Suomen Lukiolaisten Liiton varapuheenjohtajana. Porin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin vuoden 1988 kunnallisvaaleissa. Vuosina 1994–1996 Vuolanne oli Sosialidemokraattisen Nuorison Keskusliiton puheenjohtaja, ja työskenteli 1995–1997 kauppa- ja teollisuusministeri Antti Kalliomäen erityisavustajana. SDP:n puoluevaltuuston jäsen hän oli 2002–2008. Eduskuntavaaleissa 1995, 1999 ja 2003 Vuolanne jäi ensimmäiselle varasijalle, kunnes nousi eduskuntaan Satakunnan vaalipiiristä vuonna 2007. Vuonna 2011 hän putosi eduskunnasta jäätyään toiselle varasijalle, jonka jälkeen Vuolanne oli ehdokkaana vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa. Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Vuolanne ei asettunut ehdolle, mutta palasi Porin kunnallispolitiikkaan jo syksyllä 2018, jolloin hänet valittiin sivistyslautakunnan puheenjohtajaksi. Vuolanne yritti paluuta eduskuntaan vuoden 2019 vaaleissa, muttei tullut valituksi. . Lopulta Vuolanne luopui toimistaan Porin kunnallispolitiikassa muutettuaan Espooseen syksyllä 2020.
Kansanedustajakautensa jälkeen Vuolanne on työskennellyt Porin kaupungilla kouluttajana, konsultti- ja asiantuntijapalveluja kunnille tarjoavan Hallintoakatemian hallintopäällikkönä, sekä opettajana ammattioppilaitoksessa. Nykyään hän työskentelee opettajana Omniassa Espoossa. Vuonna 2017 Vuolanne oli ykkösehdokas Imatran kaupunginjohtajaksi. Hän ei kuitenkaan kelvannut kokoomukselle, ja lopulta virkaan valittiin kompromissina Rami Hasu.
Valitus YK:n ihmisoikeuskomitealle
Vuonna 1987 Vuolanne teki valituksen YK:n ihmisoikeuskomitealle. Hän oli varusmiespalvelusta Porin prikaatissa suorittaessaan saanut 10 vuorokauden arestirangaistuksen palattuaan viikonloppuvapaalta kaksi päivää myöhässä. Ihmisoikeusjuristi Martin Scheininin avustuksella tehty kantelu koski valitusmahdollisuuden puuttumista, sillä Suomen ratifioiman ihmisoikeussopimuksen mukaan varusmiehen saamasta vapausrangaistuksesta piti pystyä valittamaan yleiseen tuomioistuimeen.
Suomen valtion esittämän vastineen mukaan rangaistuksen langettaneen upseerin esimiehelle tehty valitus vastasi tuomioistuimelle tehtävää valitusta. Geneven ihmisoikeuskomitea ei hyväksynyt tulkintaa, vaan antoi toukokuussa 1989 Suomelle huomautuksen kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen sopimuksen rikkomisesta. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen YK:n ihmisoikeuskomitealta saama huomautus. Se oli poliittisesti kiusallinen, sillä Suomi oli juuri samaan aikaan liittymässä Euroopan neuvoston jäseneksi, jonka ehtona oli neuvoston ihmisoikeussopimuksen allekirjoittaminen. Tapauksen johdosta laki muutettiin vuoden 1990 alusta niin, että valitusmahdollisuus oli myös varusmiespalvelusta suorittavilla.
Yksityiselämä
Antti Vuolanteen isä oli rovasti Matti Vuolanne. Vuolanteen puoliso on Kaisa Keipi, jonka kanssa hän avioitui 2008. Edellisestä avioliitostaan Vuolanteella on kaksi lasta.
Tierna Davidson
right|thumb Tierna Davidson (s. 19. syyskuuta 1998) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 21 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Davidson kuului Yhdysvaltain joukkueeseen, joka voitti MM-kultaa vuonna 2019. Hän saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän edustaa seuratasolla Chicago Red Starsia.
İbrahim Kutluay
İbrahim Kutluay (s. 1. heinäkuuta 1974 Istanbul) on turkkilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Kutluay edusti Turkin maajoukkuetta kaksissa MM- ja seitsemissä EM-kilpailuissa saavuttaen EM-hopeaa vuonna 2001. Seuratasolla Kutluay pelasi kotimaassaan, Kreikassa ja NBA:ssa voittaen lukuisia mestaruuksia.
Elämä ja urheilu-ura
Kutluay edusti Turkin miesten maajoukkuetta MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2006 sekä vuosien 1995, 1997, 1999, 2001, 2003, 2005 ja 2007 EM-kilpailuissa. Turkin koti-EM-kilpailuista 2001 maa saavutti hopeaa.
Länsigöötanmaanpystykorva
Länsigöötanmaanpystykorva on Ruotsista kotoisin oleva lyhytjalkainen, tarmokas koirarotu. Rodun historia ulottuu viikinkiajalle, jolloin se toimi lehmäpaimenena ja vahtikoirana. Rodusta huolehtii Ruotsissa Specialklubben för Västgötaspets ja Suomessa Länsigöötanmaanpystykorvat.
Ulkonäkö
Länsigöötanmaanpystykorvan ruumiinrakenne on vankka. Se on korkeuttaan pidempi (säkäkorkeuden suhde pituuteen on ihannetapauksessa 2:3). Matalaraajaisen koiran ihannesäkäkorkeus on uroksilla 33 cm, nartuilla 31 cm; poikkeama: +2 cm, –1 cm ihannekoosta on sallittu. Turkki on lyhyt ja kova, alusvilla tuuheaa ja pehmeää. Yleisimmät värit ovat harmaa, harmaanruskea, kellanruskea, punaisenruskea tai punaisenkeltainen. Selässä ja kyljissä on tummempaa peitinkarvaa. Lapojen päällä on rodulle tyypillinen valjaskuvio. Valkoinen on sallittu: rajoitettu kaulus, jaloissa saa olla valkoista kunhan valkoinen ei mene oli polven, rinnassa saa olla valkoista ja päässä voi olla ohut piirto. Koiralla tulisi olla poskikuviointi (kuten suden tai jämtlanninpystykorvan kasvoissa). Länsigöötanmaanpystykorva muistuttaa suuresti saksanpaimenkoiraa, mutta on huomattavasti pienempi.
Koiran kuono on tylppä ja kirsu musta. Korvat ovat keskisuuret, pystyt ja hyvin liikkuvat. Länsigöötanmaanpystykorvan erikoispiirteenä on häntien monimuotoisuus. Rodussa esiintyy synnynnäistä töpöhäntäisyyttä, ja koiran hännän pituus voi olla mitä tahansa täysin hännättömästä pitkään häntään. Töpöhäntiä esiintyy eri mittaisina. Kun typistäminen oli sallittu, hännät typistettiin 10 cm:n pituuteen. Häntäänsä göötti voi kantaa eri tavoilla, joko alhaalla, sirpillä tai kippuralla. Näyttelyissä häntien pituuteen ei kiinnitetä huomiota arvostelussa. Hännän typistäminen kiellettiin Suomessa vuonna 1996.
Luonne ja käyttäytyminen
Lyhyistä jaloistaan huolimatta länsigöötanmaanpystykorva on ponteva koira. Luonteeltaan se on uskalias, valpas, älykäs, ystävällinen ja energinen, ja sillä on taipumus haukkua. Rodun liikunnantarve on suuri, joten koiran kanssa voi harrastaa esimerkiksi agilityä, tokoa tai paimentamista. Kouluttaminen on melko helppoa, ja länsigöötanmaanpystykorvia on käytetty myös pelastuskoiratoiminnassa.
Länsigöötanmaanpystykorva sopii hyvin perhe- ja seurakoiraksi. Se rakastaa seuraa ja leikkii mielellään toisten koirien kanssa, mutta parhaiten se viihtyy perheensä kanssa eli laumassaan. Koira pitää huomiosta ja haluaa sitä joskus liikaakin. Tärkeintä on olla johdonmukainen ja päättäväinen.
Alkuperä
thumb|270px|Länsigöötanmaanpystykorva agilityradalla
Rotu on nimensä mukaisesti kotoisin Länsi-Götanmaalta. Sen uskotaan olevan yli tuhat vuotta vanha, sillä ilmeisesti jo Skånen ja Länsi-Götanmaan viikingit käyttivät sitä paimenkoirana, talonvahtina ja tuhoeläinten kuten rottien pyydystäjänä. Lyhytjalkaisena koirana se kunnostautui etenkin lehmien kaitsennassa, sillä matalaa paimenta lehmät eivät helposti yllä potkaisemaan. Rotu paimentaakin lehmiä näykkimällä niitä kintereistä.
Holborn Viaduct
thumb|Holborn Viaductin länsipuoli kuvattuna Farringdon Streetiltä. Holborn Viaduct on Lontoon Cityssä sijaitseva silta ja sen kautta kulkevan kadun nimi. Silta ylittää Farringdon Streetin ja nykyään maanalaisen River Fleetin, joka on Thamesin sivujoki. Holborn Viaduct rakennettiin vuosina 1863–1869, ja sen avajaisiin osallistui kuningatar Viktoria istumalla hevosvaunuissa, jotka kulkivat sillan alitse.
Länsigöötanmaanpystykorva
Alkuperä
Yhtäläisyydet welsh corgin kanssa mainitaan lukuisissa lähteissä, mutta erimielisyyttä on kuitenkin siitä, veivätkö viikingit rodun Ruotsista Englantiin vai päinvastoin. Viikinkien tiedetään aloittaneen retkensä Britteinsaarille jo 800-luvun alussa. Uusimpien tutkimusten perusteella asiantuntijat uskovat ruotsalaisen rodun olleen olemassa ensin.
Holborn Viaduct
Holborn Viaductin molemmissa päissä ja molemmilla puolilla on yhteensä neljä paviljonkia, joiden kautta on jalankulkuyhteys Farringdon Streetille. Sillan varrella on neljä patsasta, joiden kuvaamat naishahmot edustavat taidetta, tiedettä, maataloutta ja kaupankäyntiä. Holborn Viaductin pohjoinen sivu vaurioitui Lontoon pommituksessa 16.–17. huhtikuuta 1941. Silta entisöitiin, ja vuonna 2013 sille tehtiin läpikotainen peruskorjaus, jonka yhteydessä vuosikymmenten varrella maalatut maalikerrokset poistettiin. Sillalla olevien lohikäärmeveistosten ynnä muiden koristekuvioiden kultamaali vaihdettiin aitoon kultaan, jota kului noin 25 000 lehteä (350 grammaa).
Holborn Viaductin rautatieasema avattiin vuonna 1874. Nykyään sen paikalla on City Thameslinkin asema.
Länsigöötanmaanpystykorva
Alkuperä
Jo 1800-luvun lopulta asti suurin osa rodunedustajista löytyi Varaslättenistä, mutta rotu oli kuitenkin levinnyt Skaraborgin kaikkiin osiin. Vuonna 1942 toinen maailmansota vaikutti resursseihin myös puolueettomassa Ruotsissa: mm. ruokaa ja polttoainetta jouduttiin säännöstelemään. Tämä vaikutti myös länsigöötanmaanpystykorvan kantaan, joka oli hiipumaisillaan. Kaksi asialleen omistautunutta miestä, Björn von Rosen ja Karl-Gustaf Zetterstén, onnistuivat kuitenkin etsimään jäljellä olleita yksilöitä. Zetterstén oli kiinnostunut eläimistä, erityisesti hevosista. Vieraillessan toreilla tutkimassa ardennienhevosia hän pani merkille alueelle tyypillisen koiran, jonka ulkonäkö ja paimenominaisuudet miellyttivät häntä. Sodan sytyttyä hän kuitenkin keskittyi muihin asioihin. Björn von Rosen oli puolestaan kuuluisa kynologi, joka edisti 1940-luvulla jämtlanninpystykorvan elvyttämistä. Samoihin aikoihin hän muisteli lapsuutensa kesiä Länsi-Götanmaan maaseudulla, jolloin hevosvaunujen kyydissä oli usein näkynyt pieniä, pystykorvaisia ja lyhythäntäisiä paimenkoiria. Hänen tiedusteltua asiasta tuttaviltaan moni oli sitä mieltä, että paikallinen koira tulisi hyväksyä virallisesti.
Vuonna 1942 von Rosen laittoi ilmoituksen paikalliseen lehteen, jossa etsi rodunedustajia sekä niihin liittyvää tietoa - yksi vastaajista oli Zetterstén, mistä alkoi heidän yhteinen työnsä rodun eteen. Zetterstén hyötyi silloisesta asuinpaikastaan Varassa, joka kuului Länsi-Götanmaahan ja hänellä oli laaja kontaktiverkosto. Hän kyseli työpaikassaan Varan koulussa, tiesivätkö oppilaat jotain tietyntyyppisestä paikallisesta koirasta, ja hänen saamansa vihjeet johtivat lopulta ensimmäisten yksilöiden luokse. Polttoainepulan takia Zetterstén pyöräili Länsi-Götanmaan maaseudulle. Nils-Ersgårdenista hän löysi Topsy-nimisen nartun, joka oli tyypiltään juuri mitä hän oli etsimässä. 12-vuotiaana se oli liian vanha jalostukseen, mutta onneksi sen jo olemassa olleita jälkeläisiä eli lähiseuduilla, joten Zetterstén kävi paikalliset kennelit ja maatilat läpi löytääkseen ne.
Samaan aikaan von Rosen oli saanut vihjeitä lehti-ilmoitukseensa liittyen, ja kuultuaan Zettersténin edistyksestä saapui hän itsekin paikan päälle. Miehet pyöräilivät yhdessä uusiin paikkoihin nähdäkseen, olivatko heille kirjeitse ilmoitetut koirat oikeaa tyyppiä - suurinosa heidän tutkimistaan yksilöistä eivät kuitenkaan olleet piirteiltään tarpeeksi rodunomaisia ja sekarotuisuus näkyi niistä selkeästi. Näin ollen vain kourallinen oikeantyyppisiä yksilöitä löydettiin. Zetterstén pyöräili kuitenkin myöhemmin uudelleen ympäri maakuntaa, ja hän löysi samalla uusia yksilöitä jalostusohjelmaansa. Hänestä tuli sittemmin yksi ensimmäisiä virallisia, Ruotsin Kennelliiton alaisia länsigöötanmaanpystykorvan kasvattajia.
Syksyllä 1942 rotutyypilliset länsigöötanmaanpystykorvat kutsuttiin Ruotsin Kennelliiton Göteborgissa järjestämään näyttelyyn, jossa kiinnostus niitä kohtaan oli erittäin suurta. von Rosen laati rotumääritelmäluonnoksen käyttäen Topsyä mallina, ja Ruotsin kennelliitto hyväksyi rodun vuonna 1943. Alkuperäinen nimi oli svensk vallhund, ruotsalainen paimenkoira; nykyinen nimi västgötaspets otettiin käyttöön vuonna 1953. Koiran käyttö paimennustehtävissä on vähentynyt, kun tehokkaammat paimenkoirat, kuten bordercolliet, ovat korvanneet sen.
Suomessa ensimmäiset länsigöötanmaanpystykorvat rekisteröitiin vuonna 1958. Oma rotuyhdistys Länsigöötanmaanpystykorvat – Västgötaspetsen ry. perustettiin vuonna 1991. Alkuun yhdistys oli rotua harrastava yhdistys. Rotuyhdistysoikeudet se saavutti vuonna 2007.
Terveystilanne
Rodun terveystilanne on hyvä. Lonkkavikojen lisäksi rodulla esiintyy jonkin verran hammaspuutoksia sekä piilokiveksisyyttä, mutta kyseiset viat eivät haittaa koiran elämää, joskin estävät sen käytön jalostuksessa tai näyttelykoirana. Rodulla tavataan myös verkkokalvon rappeumaa aiheuttavaa silmäsairautta J175. Tämän vuoksi jalostukseen käytettävät koirat tulisi lonkkakuvauksen lisäksi myös silmäpeilata.
Jumaltenkukat
Jumaltenkukat (Dodecatheon) on esikkokasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Lehdet ovat soikeat ja kukkavarret ovat ohuet. Kukkien väri vaihtelee vaaleanpunaisesta ja magentasta laventelin siniseen ja terälehdet ovat kääntyneet taaksepäin. Kukinta-aika on keväällä. Suvun lajeja tavataan luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. Jumaltenkukat menestyvät sekä aurinkoisella että varjoisella kasvupaikalla. Jotkut lajit ovat kostean paikan kasveja, mutta maan on joka tapauksessa oltava hyvin vettä läpäisevä.
Rhadi Ben Abdesselam
Rhadi Ben Abdesselam (28. helmikuuta 1929 – 4. lokakuuta 2000) oli marokkolainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän voitti hopeaa Rooman olympialaisissa 1960 maratonilla.
Revonlahden kirkko
Revonlahden kirkko on Raahen seurakunnan kirkko Siikajoen kunnassa Revonlahden kirkonkylässä. Kirkko on puinen ristikirkko ja se on valmistunut vuonna 1775. Kirkkorakennusmestarina toimi Jaakko Suonperä. Kirkon vieressä on kellotapuli, joka on valmistunut vuonna 1782.
Kirkon alttaritaulun ja seinämaalaukset on tehnyt kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius vuonna 1821. Revonlahden kirkko jäi Toppeliuksen viimeiseksi työksi, sillä hän kuoli saman vuoden joulukuussa 87-vuotiaana.
Konsignaatio
Konsignaatio on kaupankäyntiin liittyvä menettelytapa, joka käsittää kaksi erilaista muotoa. Ensimmäisessä tapauksessa välihenkilö, kuten esimerkiksi vähittäiskauppias, joutuu ostamaan tavaran itselleen voidakseen myydä sen edelleen. Toinen konsignaation muoto on jälleenmyyntiin liittyvä luottokauppa, jossa kauppahinnan maksuvelvollisuus alkuperäiselle myyjälle on yhdistetty jälleenmyyntitapahtumaan. Tällöin luottokauppaan sisältyy omistuksenpidätysehto. Konsignaatio on käytössä irtainten esineiden kaupassa, kuten esimerkiksi moottoriajoneuvojen ja taide-esineiden myynnissä.
Yleisin syy konsignaation käyttöön on tavarantoimittajan vakuustarve. Lisäsyy on usein konsignaatioon liitetty välihenkilön oikeus myymättä jääneiden tavaroiden palauttamiseen alkuperäiselle myyjälle. Konsignaatio eroaa myyntikomissiosta siinä, että tavarantoimittaja pysyy esineen omistajana siihen saakka, kunnes sopimuskumppani ostaa esineen. Siksi tavara ei kuulu ennen ostohetkeä konsignaationsaajan konkurssipesään eikä esinettä voida ulosmitata tämän velasta.
Luottokaupassa kaupallinen riski tavaran myymisestä on konsignaationantajalla (myyjällä), kun hän myöntää tavaralle palautusoikeuden. Palautusoikeuden myöntäminen varmistaa hänelle suojan konsignaationsaajan velkojia vastaan. Konsignaatiossa välihenkilö maksaa kauppahinnan myyjälle sopimuksen mukaan välittömästi tai hyvin pian jälleenmyynnin jälkeen. Toisin on tavallisessa jälleenmyyntiä varten sovitussa omistuksenpidätysehdon sisältävässä luottokaupassa. Siinä välihenkilö on velvollinen maksamaan kauppahinnan sovitun määräajan kuluttua riippumatta siitä, onko hän saanut tavaran myydyksi vai ei.
Lähteet
Consignment stock
Bio Rex
pienoiskuva|Bio Rex [[Kajaani.]] Bio Rex Cinemas Oy on ruotsalaisen elokuvateatteriketjun Svenska Bion omistama elokuvateatteriketju, jolla on elokuvateatterit Porvoossa, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Vaasassa, Seinäjoella, Pietarsaaressa, Kajaanissa, Torniossa, Rovaniemellä, Riihimäellä ja Helsingissä. Svenska Bio osti BioRex-ketjun helmikuussa 2014.
Historia
Elokuvateatteriketju aloitti toimintansa Kajaanista, johon ketjun ensimmäinen teatteri, BioRex Kajaani avattiin 2004. Seuraavana ketjuun liittyivät vuonna 2007 avattu BioRex Verkatehdas Hämeenlinnassa, sekä vuonna 2012 avattu BioRex Porvoo. Ketju omisti myös kauppakeskus Selloon avatun BioRex Sellon, mutta myi teatterin yrityskauppojen myötä Finnkinolle tammikuussa 2014.
Vuodesta 2014 lähtien ketju on kasvanut voimakkaasti sekä rakentamiensa uusien elokuvateattereiden, että yritysostojen kautta ketjuun liitettyjen teattereiden seurauksena; BioRex avasi syksyllä 2014 remontoidun teatterin Rovaniemelle, kesällä 2016 uuden elokuvateatterin Tornioon, jouluna 2016 uudistetun teatterin Vaasaan sekä loppuvuonna 2017 täysin uuden teatterin Hyvinkäälle sekä remontoidun teatterin Riihimäelle. Ketjuun liittyivät myös elokuvateatterit Pietarsaaressa sekä Seinäjoella. Elokuussa 2021 Bio Rex avasi teatterin Helsingin Pasilassa.
Seuraava Rexin elokuvateatteri avataan Helsingin ydinkeskustaan entiseen Turun kasarmin talousrakennukseen, myös linja-autoasemana toimineeseen rakennukseen. Kulttuurikasarmi-nimellä lanseerattuun rakennukseen tulee Rexin kolmesalinen elokuvateatteri.
BioRex Kajaani
Kajaanin BioRex avattiin yleisölle 2. syyskuuta 2004. Modernin rakennuksen suunnittelusta vastasi kajaanilainen arkkitehtitoimisto Sillman, arkkitehtinaan Heikki Lamusuo. Kajaanin teatterissa on kolme erikokoista salia, joissa on yhteensä lähes 500 paikkaa. Kajaanin Rex oli Suomen toinen digitaalisia kolmiulotteisia elokuvia esittävä elokuvateatteri.
BioRex Redi, Helsinki
Bio Rex avasi viiden salin teatterin Kalasataman Redi-kauppakeskukseen 10. kesäkuuta 2022 aiemmin virolaisen Cinamon-ketjun käytössä olleessa tilassa.
BioRex Tripla, Helsinki
pienoiskuva|[[BioRex kauppakeskus Triplassa avattiin elokuussa 2021.]] 6. elokuuta 2021 Bio Rex avasi kuuden salin teatterin Pasilan kauppakeskus Triplaan. Yritys otti käyttöön virolaisen Cinamon-ketjun vuosina 2019–2021 käytössä olleet tilat kauppakeskuksen viidennessä kerroksessa. Kesän aikana teatterissa uudistettiin sekä elokuvateatterisalit että aulatilat.
BioRex Verkatehdas, Hämeenlinna
Kulttuuri- ja kongressikeskus Verkatehtaan yhteyteen rakennettu elokuvateatteri avattiin 31. heinäkuuta 2007. Se oli yksi Suomen ensimmäisiä digitaalisia kolmiulotteisia elokuvia esittänyt elokuvateatteri sekä Suomen ensimmäinen digitaalisia elokuvia esittänyt BioRex -elokuvateatteri. Nelisalisena teatteri operoi aina kesäkuuhun 2018 saakka, jolloin muutostöiden päätyttyä elokuvateatteri avattiin yleisölle entistä modernimpana ja yhden salin laajempana kokonaisuutena. Massiivisen muutoksen koki elokuvateatterin aulan lisäksi ykkössali, joka muutettiin BioRex -ketjun premiumsalikonseptin mukaiseksi PRIME -saliksi. PRIME -salissa jokaisen katsojan penkki on normaalia leveämpi, valkokangas entistä suurempi sekä kaareva, äänien toistuessa Dolby Atmoksen kautta. BioRex oli Suomen toinen elokuvateatteriketju, joka esitteli Atmos -äänentoiston elokuvateatterissaan. Elokuvateatteri uusittiin vuosina 2017–2018.
BioRex Sveitsi, Hyvinkää
BioRex Sveitsi valmistui vuonna 2017 Matkailukeskus Sveitsiin Hotel Sveitsin tiloihin, Hyvinkäälle. Poiketen aiemmasta, nimettiin elokuvateatteri Sveitsin kiinteistökompleksin/Sveitsin maastoalueen eikä sijaintikaupungin mukaan. Tällä haluttiin lisätä elokuvateatterin tunnettavuutta yhtenä Sveitsin vapaa-ajan palveluntarjoajana sekä toisaalta korostaa elokuvateatterin sijaintia kaupungissa. Elokuvateatterissa on viisi elokuvasalia sekä lippu- ja herkkumyymälä. Asiakaspaikkoja on yhteensä 401, sisältäen pyötuolipaikat, joita jokaisessa salissa on vähintään yksi. Aulassa on myös hissi varmistamassa esteettömän pääsyn toiseen kerrokseen, josta löytyy osa teatterin saleista. Elokuvateatterin erikoisuus ovat ykkös- ja kakkossalin normaalia 20cm leveämmät PLUS-paikat, jotka on sijoitettu salin keskelle, optimaaliselle katseluetäisyydelle valkokankaasta. Elokuvateatterin toinen erikoisuus on teatterin REX-sali, johon asiakkaat voivat halutessaan ostaa mukaan ruoka-annoksia. REX-salin kaikki penkit ovat myös PLUS-paikkoja, jonka lisäksi jokaisella katsojalla on käytössään oma sivupöytä sekä pistoke.
BioRex Porvoo
BioRex Porvoo sijaitsee Porvoonjoen länsirannalla. Elokuvateatteri avattiin Kulttuuri- ja kongressikeskus Taidetehtaan tiloihin vuonna 2012. Elokuvateatterissa on yhteensä neljä elokuvateatterisalia, joissa on yhteensä 546 asiakaspaikkaa. BioRex Porvoon erikoisuuksia ovat Dolby Atmoksella varusteltu PRIME-sali sekä REX–sali, jonka leveät istuimet ovat säädettävissä rennompaan istuma-asentoon.
Bio Rex Pietarsaari
Bio Rex Pietarsaari sijaitsee Pietarsaaren keskustassa. KinoCity oli alun perin osa Kino City Ab:ta, mutta siirtyi 16. joulukuuta 2014 osaksi BioRex Cinemasia. Kesällä 2019 teatteri uudistui, ja samalla nimi vaihtui Bio Rex Pietarsaareksi. Päivityksen yhteydessä teatteri sai uuden modernin myymälän, aulatilat sekä salit. Elokuvateatteri käsittää kaksi elokuvateatterisalia, joista löytyy yhteensä 344 asiakaspaikkaa.
BioRex Seinäjoki
Bio Rex saapui Seinäjoelle 2016, kun se osti kolmisalisen Bio Marilyn -elokuvateatterin Seinäjoen keskustasta. Huhtikuussa 2018 BioRex ilmoitti rakentavansa Seinäjoelle kokonaan uuden modernin elokuvateatterin. Elokuvateatteri avattiin joulukuussa 2021. Elokuvateatterin kuudessa salissa on 407 paikkaa.
BioRex Rovaniemi
Nykyinen BioRex Rovaniemi oli alun perin osa Finnkino -elokuvateatteriketjua Maxim-niminen elokuvateatteri. Vuodenvaihteessa 2013–2014 Sampokeskuksessa sijainnut Maxim siirtyi osaksi BioRex Cinemasia. Kaupan yhteydessä Kauppakeskus Sellossa sijainnut BioRexin elokuvateatteri siirtyi Finnkinolle. Viisi salia sekä uuden lippu- ja herkkumyymälän käsittävä moderni elokuvateatteri on uusittu täysin vuoden 2015 aikana, jonka seurauksena elokuvateatterin nimi muuttui Maximista BioRex Rovaniemeksi. Elokuvateatteriin on asenettu Dolby 7.1. Surround Sound äänentoisto, Dolby 3D -tekniikka sekä HFR-tekniikka. 346 -paikkaisen elokuvateatterin erikoisuuksiin kuuluvat mm. 1 -salin normaalia leveämmät PLUS -paikat, jotka on sijoitettu salin keskelle, optimaaliselle katseluetäisyydelle valkokankaasta sekä REX -sali, jossa jokaista katsojaa hemmotellaan omalla jalkarahilla.
BioRex Tornio
BioRex Tornio avattiin kesällä 2016 Rajalla – På Gränsen -ostoskeskukseen. Elokuvateatteri BioRex Tornio sijaitsee Rajalla På Gränsen -ostoskeskuksessa, aivan Suomen ja Ruotsin rajalla. Elokuvateatterissa on neljä salia sekä avara lippu- ja herkkumyymälä. Elokuvateatterin erikoisuus ovat salien keskiosiin sijoitetut, normaalia leveämmät PLUS -paikat sekä 25 -paikkainen REX -sali, jossa penkit ovat normaalia huomattavasti leveämmät ja jokaisella katsojalla on käytössään oma sivupöytä. Elokuvateatteria laajennettiin vuonna 2018.
BioRex Vaasa
BioRex Vaasa -elokuvateatteri oli alun perin nimeltään Gloria ja osa Kino City Ab:ta. Elokuvateatteri siirtyi BioRex Cinemasin operoitavaksi 14. marraskuuta 2014 ja remontoitiin täysin vuoden 2016 aikana. Elokuvateatteri BioRex Vaasa sijaitsee Vaasan keskustassa, Hovioikeudenpuistikon sekä Pitkänkadun kulmassa. Elokuvateatterissa on kuusi (6) elokuvasalia, Dolby 7.1. äänentoisto sekä XPand:n 3D -tekniikka.
Tauno Tapanainen
Tauno Tapanainen (myöh. Tamme, 3. joulukuuta 1909 – 6. syyskuuta 1995 ) oli suomalainen pasifisti, joka tunnetaan Suomen ensimmäisenä totaalikieltäytyjänä. Hän oli Arndt Pekurisen ohella toinen 1920–1930-lukujen vaihteen suomalainen aseistakieltäytyjä, jonka tapaus herätti runsaasti myös kansainvälistä huomiota. Heidän ansiostaan vuonna 1931 säädettiin uusi asevelvollisuuslaki, joka mahdollisti siviilipalvelun kaltaisen vaihtoehtoisen työpalveluksen.
Tapanaisen pasifismin syyt olivat Pekurisesta poiketen puhtaasti uskonnolliset. Hän oli itse vankilassa yli neljän vuoden ajan vuosina 1930–1935, kunnes Tapanainen vapautettiin mielentilatukimuksen jälkeen kokonaan asepalveluksesta. Hän sai ns. ketjutuomioita; Tapanainen määrättiin aina vapautumisen jälkeen uudelleen palvelukseen ja tuomittiin taas kieltäytymisen jälkeen uudelleen vankeuteen. Tämän vuoksi säädettiin lopulta enimmäispituus työpalveluksen korvaavalle vankeusajalle.
Aseistakieltäytyminen
Uskonnolliseen 11-lapsiseen räätälin perheeseen syntynyt Tapanainen kuului Akseli Skutnabbin perustamaan Evankeliset ystävät -liikkeeseen. Ennen asepalvelustaan hän työskenteli muun muassa moottoriveneen koneenkäyttäjänä Suomenlahdella. Pasifismiin Tapanainen oli tutustunut lehtori Oskar von Schoultzin ja pastori Mikko Airilan kautta. Lisäksi hän sai aatteesta vaikutteita muun muassa Leo Tolstoin, Henri Barbussen, Romain Rollandin, Konrad Lehtimäen ja Arvid Järnefeltin kaltaisilta ajattelijoilta. Tapanainen oli tottunut kunnioittamaan lakia, joten hän astui varusmiespalvelukseen keväällä 1930, mutta ei kuitenkaan suostunut vannomaan sotilasvalaa tai antamaan juhlallista vakuutusta. Hän sai sotaoikeudelta kolmen kuukauden vankeusrangaistuksen, jonka aikana Tapanainen päätti kieltäytyä kaiken palveluksen suorittamisesta. Hän kärsi tuomionsa Ilmajoen varavankilassa, jossa Tapanainen tutustui myös Arndt Pekuriseen. Vankeusaikanaan hänet tunnettiin hiljaisena ja syrjäänvetäytyvänä miehenä, jonka vuoksi Tapanainen välttyi vartijoiden pahimmilta ylilyönneiltä ja nöyryytyksiltä.
Epipaleoliittinen kausi
thumb|Ranskasta löydetty luu[[harppuuna kaudelta]] Epipaleoliittinen kausi (toisinaan sama kuin mesoliittinen aikakausi) on kivikauden jakso, joka sijoittuu myöhäispaleoliittisen aikakauden loppuun.´Sitä luonnehtivat pienet piikiviterät, mikroliitit, sekä metsästys ja keräily. Euroopassa epipaleoliittinen aikakausi oli noin 11000–7600 eaa. Natufin kulttuurioli epipaleoliittisen kauden aikana.
Tauno Tapanainen
Aseistakieltäytyminen
Tapanainen vapautui Ilmajoelta syyskuun alussa, jonka jälkeen hän palasi palveluspaikkaansa Helsingin Santahaminassa toimivaan Maalentokouluun. Tapanainen kieltäytyi pukeutumasta sotilaspukuun ja osallistumasta minkäänlaiseen palvelukseen, jonka vuoksi sotaoikeus tuomitsi hänet jälleen kuudeksi kuukaudeksi vankilaan. Tällä kertaa Tapanainen passitettiin Helsingin lääninvankilaan, josta hänet kuitenkin tuntemattomasta syystä lähetettiin jo marraskuun alkupäivinä takaisin yksikköönsä Santahaminaan. Siellä Tapanainen joutui kahdesti öisen pahoinpitelyn kohteeksi, jonka jälkeen hän pyysi päästä arestiin päävartioon. Pahoinpitelyyn osallistuneet alikersantit saivat muodolliset viiden vuorokauden arestirangaistukset ja Tapanainen siirrettiin takaisin lääninvankilaan.
Epipaleoliittinen kausi
Euroopassa yleinen isälinjan haplotyyppi epipaleoliittisella ajalla oli I. Äitilinjan haplotyypeistä yleinen oli U5b. Saksassa enemmän U5b1 ja Ranskassa U5b2.
Tauno Tapanainen
Aseistakieltäytyminen
Lopulta Tapanainen joutui istumaan vankilassa yli neljä vuotta. Toukokuussa 1931 voimaan astuneen uuden asevelvollisuuslain voimaantulon jälkeen hän oli ainoa aseistakieltäytyjä, joka ei suostunut edes aseettomaan- tai työpalvelukseen. Osa suomalaisesta rauhanliikkeestä ei tukenut Tapanaisen päätöstä, mutta Suomen Antimilitaristisen liiton johtohahmo Aarne Selinheimo ryhtyi toimimaan aktiivisesti hänen vapauttamisensa puolesta, vaikkei Tapanainen ollutkaan liiton jäsen ja oli jopa arvostellut sen laittomuuksiin yllyttävää linjaa. Selinheimo hankki Pekurisen tavoin myös Tapanaisen taakse laajan joukon kansainvälisiä tukijoita. Hänen puolestaan tehdyn vetoomuksen allekirjoittivat muun muassa 60 Iso-Britannian alahuoneen jäsentä, tiedemies Albert Einstein sekä kirjailijat H. G. Wells ja Romain Rolland. Osan allekirjoituksista Selinheimo keräsi kesällä 1931 Lyonin kansainväliseen rauhankonferenssiin tekemällään matkalla. Vetoomus lähtettiin myöhemmin presidentti P. E. Svinhufvudille.
Kolmen eri pituisen vankeusrangaistuksen jälkeen Tapanainen aloitti helmikuussa 1933 työpalveluksen Pitkäniemen sairaalassa, mutta kieltäytyi jo kuukautta myöhemmin jatkamasta sitä. Tämän jälkeen Tampereen raastuvanoikeus langetti hänelle kuuden kuukauden vankeusrangaistuksen ja samalla puolustusministeriö peruutti Tapanaisen työpaikkaoikeuden. Viimeisenä keinona ilmavoimien komentaja Jarl Lundqvist ehdotti hänen julistamistaan II luokan työvelvolliseksi, johon ryhmään uuden lain mukaan luettiin kuuluviksi ”poliittisesti epäluotettavat” henkilöt. Uskonnollisista syistä kieltäytyneet olivat normaalisti I luokan työvelvollisia. Puolustusministeriön aloitteesta Tapanaiselle tehtiin kuitenkin mielentilatutkimus ja lopulta hänet vapautettiin ”terveydellisistä syistä” asepalveluksesta keväällä 1935.
Myöhemmin Tapanainen työskenteli muun muassa varastomiehenä ja oli mukana Kristillisten Sosialidemokraattien Liiton toiminnassa sen perustamisesta 1946 lähtien.
Fangorn
Fangorn tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Regionen und Orte in Tolkiens Welt
Vaaljoki
Vaaljoki voi tarkoittaa:
Vaal
Vaal on Oranjejoen pohjoinen sivujoki, joka saa alkunsa Drakensberg-vuoristosta läheltä Breyteniä Mpumalangan provinssista ja virtaa 1 210 km yhtyen Oranjeen lähellä Douglasia. Vaal muodostaa Vapaavaltion provinssin pohjoisrajan.
Vaal on valjastettu sähköntuotantoon ja se tuottaa merkittävän osan Witwatersrandin alueen teollisuuden tarvitsemasta energiasta. Vaalin pato Vereenigingin lähellä on Etelä-Afrikan suurin.
Columbia (Missouri)
Columbia on Yhdysvaltojen Keskilännen Missourin osavaltion kaupungeista merkittävimpien joukossa. Se sijaitsee Interstate-valtetien 70 puolivälissä osavaltion metropolien Saint Louisin ja Kansas Cityn puolivälissä.
Asukasluvuksi on laskettu vuonna 2010 väestönlaskennassa 109 040 asukasta, joista 79 prosenttia oli valkoisia. Vuoteen 2015 mennessä väkiluku nousi lähelle 120 000:ta. Sillä se nousi Missourin neljänneksi suurimmaksi kaupungiksi.
Missourin yliopiston keskeinen kampus on Columbiassa. Se perustettiin vuonna 1822, jolloin se oli ensimmäinen yliopisto Mississippi-joen länsipuolella.
Paimenportin seisake
Paimenportin seisake on rautatieliikennepaikka (ratakm 241+190) Kotkan radalla Kotkan kaupungissa lähellä Hovinsaaren kaupunginosaa ja Kymenlaakson keskussairaalaa.
Asemarakennusta ei ole vaan pelkkä puinen katos. Seisakkeelle johtaa kunnollisen tieyhteyden sijasta vain tallomalla syntynyt polku. Tavaraliikenteen käytössä seisakkeen vierellä on Hovinsaaren ratapiha.
Tulevaisuus
Paimenportin rautatieasemalle toteutetaan vuoden 2024 loppuun mennessä merkittävä parannustyö, jossa matala ja lyhyt matkustajalaituri parannetaan 55 cm korkuiseksi ja 120 m pitkäksi asfaltoiduksi laituriksi. Asemalle toteutetaan myös erilliset auto- ja pyöräpysäköintialueet.
Anatoli Bašaškin
Anatoli Vasiljevitš Bašaškin (, 23. helmikuuta 1924 Reutov, Venäjän SFNT – 27. kesäkuuta 2002 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Sunway TaihuLight
Sunway TaihuLight (, "Taihujärven valo") on kiinalainen supertietokone, joka on tehokkaimpien tietokoneiden TOP500-listan kärkisijalla. LINPACK-testiohjelmalla mitattu tietokoneen maksimisuorituskyky on 93,02 petaflopsia. Aiemmin ykkössijaa pitäneen myös kiinalaisen supertietokoneen Tianhe-2:n maksimisuorituskyky on 33,86 PFLOPSia. Sunway TaihuLight on kokonaan Kiinassa kehitetty, kun Tianhe-2:ssa käytettiin Yhdysvalloissa valmistettuja mikrosiruja.
Tekninen toteutus
Tietokone käyttää Shanghai High Performance IC Design Centerin suunnittelemia SW26010-suorittimia. Jokaisella SW26010-suorittimella on neljä ydinryhmää (Core Group, CG), joista jokainen koostuu 64:sta Computing Processing Elements (CPE) -ytimestä, joilla on oma muistiavaruus ja Management Processing Element (MPE) -ohjausytimestä. Ydinryhmät on yhdistetty network-on-chip-verkolla. Ydinryhmällä on myös pääsy keskusmuistiin muistinhallintayksikön avulla.
CPE on 64-bittinen RISC-ydin, joka tukee vain käyttäjätasoa (ei muistinsuojausta), 256-bittisia vektorikäskyjä ja sisältää 64 KB paikallista staattista SRAM-muistia (ei välimuistia) ja 16 KB L1-välimuistin ulkoiselle muistille. Ytimellä on yksi out-of-order-liukuhihna, joka voi suorittaa 8 liukulukulaskua 64-bittisillä liukuluvuilla yhdessä kellojaksossa. Kellotaajuus on 1,45 GHz. CPE-ytimillä tehdään pääasiassa vain laskentaa.
Ohjausydin MPE on 64-bittinen RISC-ydin, joka tukee käyttäjä- ja systeemitasoja käyttöjärjestelmän toteuttamiseen ja sisältää 32 KB L1-välimuistia datalle ja käskyille ja 256 KB L2-välimuistia. Ytimellä on kaksi liukuhihnaa.
Jokaisessa SW26010-suorittimessa on yhteensä 260 prosessoriydintä ja lasketanoodissa 8 GB DDR3 -muistia. Kokonaisuudessaan järjestelmässä on 40960 tällaista noodia.
Käyttöjärjestelmänä oleva Sunway RaiseOS perustuu Linuxiin.
Luettelo suomalaisista pursiseuroista
Tämä on luettelo suomalaisista purjehdus-, vene- ja navigaatioseuroista lukuun ottamatta venemallikohtaisia seuroja.
Aiheesta muualla
Lista över segelsällskap
Jimmy Connors
James Scott "Jimmy" Connors (s. 2. syyskuuta 1952 East St. Louis, Illinois) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut tennispelaaja.
Connors siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1972. Hän voitti vuoteen 1996 kestäneellä ammattilaisurallaan enemmän ATP-turnauksia kuin kukaan muu, kaikkiaan 105. Maailmanlistan ykköseksi hänet rankattiin heinäkuussa 1974. Connors saavutti urallaan yhteensä kahdeksan Grand Slam -turnausvoittoa, muttei kertaakaan kyennyt valloittamaan Ranskan avointa tennisturnausta. Hän on myös International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1982.
Connorsia pidettiin kentällä peräänantamattomana luonteena, joka ei luovuttanut pahassakaan häviötilanteessa. Hän myös oikkuili kilpailujärjestelmää vastaan. Hänellä oli suhde toiseen maailmanluokan tennistähteen Chris Evertiin.
Hannu Kataja
Hannu Kataja on entinen journalisti, joka työskenteli pitkään Ylessä. Viimeisinä työvuosinaan Kataja toimi Kuntalehden päätoimittajana ja sitä julkaisevan kustannusyhtiön toimitusjohtajana. Hän oli loppuvaiheessa lehden ainoa työntekijä.
Beerse
Beerse on kunta Antwerpenin provinssissa, Flanderin alueella, Belgiassa. Pinta-alaa kunnalla on 37,48 neliökilometriä. Beersessä oli 1. tammikuuta 2008 16 756 asukasta, joista naisia oli 8 461 ja miehiä 8 295.
Beersen naapurikunnat ovat Merksplas pohjoisessa, Turnhout ja Vosselaar idässä, Lille etelässä sekä Malle ja Rijkevorsel lännessä.
Beersessä toimii lääketeollisuuteen erikoistunut yritys Janssen Pharmaceutica.
Väkiluvun kehitys
Beersen väkiluvun kehitys vuodesta 1980 vuoteen 2009:
Federico Savelli
pienoiskuva|Federico Savelli Federico Savelli, oikeammin Federico, Savellin herttua ja Albanon ruhtinas (n. 1595 – n. 1660) oli italialainen kenraali ja diplomaatti, joka palveli keisaria ja paavia.
Falanukki
Falanukki (Eupleres goudotii) on Pohjois-Madagaskarilla elävä noin 50 senttimetrin pituinen (hännän pituus on noin 23 cm) mangusteja muistuttava petonisäkäs, joka kuitenkin kuuluu endeemiseen Eupleridae-heimoon (Madagaskarin petoeläimet). Sillä on pitkä ja hoikka ruumis, suippo kuono ja lyhyet jalat. Takajalat ovat etujalkoja pidemmät ja häntä on paksu ja tuuhea.
Federico Savelli
Savelli liittyi vuonna 1629 everstinä Albrecht von Wallensteinin armeijaan. Hän toimi Mecklenburgin komentajana vuosina 1630–31, mutta menetti asemansa kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf valloitti alueen helmikuussa 1631. Mecklenburgin huonosti järjestetyn puolustuksen takia Johann Tilly arvosteli Savellia voimakkaasti. Savelli nimitettiin keisarin joukkojen komentajaksi Reinillä, kun Matthias Gallas siirrettiin 1637 sieltä Pohjois-Saksaan Johan Banéria vastaan. Savelli hävisi Rheinfeldenin ja Wittenweierin taistelut ja vain hänen taustansa pelasti hänet sotaoikeudelta. Keisari siirsi Savellin diplomaattisiin tehtäviin, joissa hänen aiheutti vähemmän vahinkoa. Savelli jatkoi uraansa sotilaana, kun paavi Urbanus VIII nimitti hänet armeijansa komentajaksi. Paavi hävisi vuosina 1642–44 käydyn Castron sodan.
Falanukki
Falanukki on huono kiipijä ja hyppääjä, mutta hypähtelee hitaasti maassa etsiessään etenkin matoja, mutta myös hyönteisiä, vesikotiloita, sammakoita ja jopa pikkunisäkkäitä ja lintuja. Se menee mielellään veteen ajamaan saalistaan. Ravinnon riittäessä se kerää rasvavarastoa häntänsä tyveen ja tarvittaessa elää sen turvin.
Falanukit elävät koko elämän kestävässä parisuhteessa, ja kukin pari merkitsee reviirinsä perärauhasten ja pään rauhasten eritteillä. Naaras synnyttää täysin karvaisen ja avosilmäisen poikasen noin neljän kuukauden kantoajan jälkeen. Emo imettää poikasta yhdeksän viikkoa.
Kotkan paperitehdas
Kotkan paperi- ja kartonkitehdas on Kotkamills Oy:n omistama paperi- ja kartonkitehdas Kotkassa. Kotkamills Oy:n omisti amerikkalainen pääomasijoitusyhtiö OpenGate Capital. Tehdas kuului aiemmin Stora Enson omistukseen (Stora Enso Publication Paper ja Laminating Papers) ja se sijaitsee Kymijoen suulla Kotkan keskustassa. Tehdas on ainoa paperitehdas Kotkassa Hovinsaaren paperitehtaan lopetettua toimintansa vuonna 1999. Hans Gutzeitin vuonna 1872 perustamasta sahasta on kasvanut nykyaikainen tehdas, joka tuottaa sahatavaraa, höylättyä puutavaraa, lämpöpuuta sekä päällystettyä aikakauslehti- ja laminaattipaperia jatkojalosteineen. Kotkan tehtaitten tuottavuus perustuu puuraaka-aineen tehokkaaseen hyödyntämiseen. Sahan sivutuotteet, puru ja hake, käytetään paperin valmistukseen. Kuori poltettiin energiaksi Summan tehtailla niiden vielä käydessä. Kotkan tehtaat on omavarainen energian suhteen, josta yli puolet tuotetaan kombivoimalaitoksella, jonka pääpolttoaineena on maakaasu. Vuonna 1907 käynnistynyt Kotkan sellutehdas on Suomen ainoa yksinomaan sahanpurua raaka-aineenaan käyttävä sellun valmistaja. Tehtaalla on sellutehdas, yksi paperikone sekä kartonkikone ja niiden lisäksi yksi sahayksikkö, lämpökäsittelylaitos ja kaksi impregnointilinjaa. Työntekijöitä on noin 550 ja toimitusjohtajana on Päivi Suutari.
Kotkassa on toiminut myös kolme muuta sellutehdasta; Sunila sekä lakkautetut Hovinsaaren sellutehdas ja Hallan sellutehdas.
Stora Enso päätti laittaa tehtaan myyntiin 25. lokakuuta 2007, koska tehtaalla tarvittaisiin suuria investointeja, joita Stora Enso ei ole halukas toteuttamaan ja tehtaan tuotteet eivät kuulu Stora Enson ydinliiketoimintoihin. Tehtaalle on löytynyt useita mahdollisia ostajakandidaatteja. Kotkan paperitehdas myytiin 1. heinäkuuta 2010 amerikkalaiselle OpenGate Capital -sijoitusyhtiölle. Kauppaan kuului Kotkan tehtaan lisäksi StoraEnson laminaattipaperitoiminnot Malesiassa sekä Tainionkosken laminaattipaperikone Imatralla. Tehtaan myynnin yhteydessä Stora Enso siirsi sahan lämpöpuun tuotantoyksiköt Uimaharjuun ja lämpöpuun tuotanto Kotkassa päättyi. Alkuvuonna 2015 OpenGate Capital myi Kotkamills oy:n suomalaiselle MB-sijoitusrahastolle. Toimitusjohtajaksi tuli Markku Hämäläinen. Mb-rahastot investoivat Kotkan tehtaaseen yli 100 miljoonaa euroa. Paperikone 2 muutettiin kartonkikoneeksi vuonna 2016, ja koneen kapasiteetiksi tuli noin 400 000 tonnia taive- ja suojakartonkia vuodessa. Tällöin myös Solaris-paperin valmistus päättyi.
Lukuja
Kotkan tehtaat valmistavat vuodessa 160 000 tonnia laminaattipaperia, 18 000 tonnia Imprex® tuotteita, 170 000 tonnia erikoispäällystettyä aikakauslehtipaperia ja 250 000 kuutiometriä puutuotteita. Paperin tuotanto vuonna 2006 oli yhteensä 299 400 tonnia. Tehtaiden liikevaihto oli noin 254 miljoonaa euroa vuonna 2006.
Tehtaan paperikoneet
Uusi kartonkikone 2 käynnistettiin 22. heinäkuuta 2016 kello 15:05. Tuotteina ovat aluksi taivekartonki kuluttajapakkauksiin ja sitten muoviton kuppikartonki. Uudistus maksoi 170 miljoonaa euroa, ja koneen tuotankokyky on noin 400 000 tonnia vuodessa.
Tehtaan rautatieliikenne
thumb|Kotkan tehtaiden Porter-höyrysäiliöveturi, joka Palveli myöhemmin Pankakosken kartonkitehtaalla Lieksassa
Tehdasalueen vaihtotyöt suorittaa VR Osakeyhtiö. Aiemmin tehtaalla oli omia vetureita, kuten:
Lisäksi 600 mm:n kapearaidekalustoa.
Viitteet
60.46806°N, 26.95694°W
Crystal Dunn
right|thumb Crystal Dunn (s. 3. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 91 maaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia. Dunn on voittanut MM-kultaa vuonna 2019 ja saavuttanut olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. . Hän edustaa seuratasolla North Carolina Couragea.
Armando José Fernandes
Armando José Fernandes (26. heinäkuuta 1906 Lissabon – 1983 Lissabon) oli portugalilainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli vuodesta 1927 lähtien musiikkia Lissabonin kansallisessa konservatoriossa. Vuosina 1953–1976 Fernandes opetti sävellystä samassa konservatoriossa. Fernandesin tuotantoon kuuluu muun muassa paljon musiikkia pianolle.
Rose Lavelle
right|thumb