cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Annobón
Osana itsenäistä Päiväntasaajan Guineaa
left|thumb|250px|Saaren rannikkoa luonnehtivat jyrkät merestä kohoavat seinämät. Brittiläisen Africa Analysis -tiedotuslehden mukaan Päiväntasaajan Guinean hallitus solmi keväällä 1988 brittiläisen Emvatrex-yrityksen kanssa sopimuksen, jossa yritykselle tarjottiin 200 hehtaarin aluetta Annobónilta. Rangaistusvankien kaivamaan suureen kuoppaan oli määrä haudata vuoteen 1997 mennessä kaksi miljoonaa tynnyriä sekalaista kemikaalijätettä Euroopasta. Espanjalainen El País -sanomalehti epäili, että saarelle haudattaisiin myös radioaktiivista jätettä. Africa Analysis -lehden mukaan Annobónin asukkaille hankkeesta ei tiedotettu. Maan presidentin Teodoro Obiang Nguema Mbasogon oletetaan hyväksyneen suunnitelman henkilökohtaisesti ja hänelle arvioitiin maksetun ensimmäisestä Annobónille saapuvasta jäte-erästä 1,6 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Ympäristöjärjestö Greenpeacen mukaan myös yhdysvaltalaisen Axim Consortium Group -yrityksen on oletettu olleen mukana hankkeessa. El País -lehden mukaan yhdysvaltalaisyritys sai luvan haudata seitsemän miljoonaa tonnia jätettä saarelle. Päiväntasaajan Guinean johto peruutti hankkeen kuitenkin syksyllä 1988 ja presidentti Obiang ilmoitti, ettei saarelle ole mitään suunnitelmia haudata jätteitä. Maanpaossa toiminut Päiväntasaajan Guinean lääkäriseura ilmoitti kirjeessään New African -aikakauslehdelle, että presidentti Obiang oli kuitenkin allekirjoittanut brittiyrityksen kanssa sopimuksen jätteiden hautaamisesta Annobónille. Greenpeacella ei ole todisteita siitä, onko jätettä oikeasti haudattu Annobónille. Maan hallintoa vastustavan Päiväntasaajan Guinean kansallisen vapautusliikkeen (Movimiento Nacional de Liberación de Guinea Ecuatorial, MONALIGE) mukaan jätettä on haudattu ja valtaosa väestöstä kärsii jätteen aiheuttamista jatkuvista sairauksista. Myös kasvillisuuden ja eläimistön on kerrottu kärsivän, sillä metsät katoavat, puihin ei kasva hedelmiä ja vesieläimet valaita myöten katoavat Annobónin vesiltä. Amsterdamin yliopiston tohtori Marike Post on tehnyt havaintoja saarella ja todennut saaren olevan lähellä ekologista tuhoa.
Annobónilla kehittyi 13. elokuuta 1993 kuohuntaa, jota Päiväntasaajan Guinean hallitus kuvasi termillä ”kapina”. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalin tietojen mukaan kapina sai alkunsa paikallisessa baarissa sananvaihdosta, jossa osapuolina olivat kaksi turvallisuusjoukkojen sotilasta sekä ryhmä siviilejä. Sotilaiden mukaan siviilit hyökkäsivät heidän kimppuunsa ja yrittivät tavoitella heidän aseita. Aseistemattomilla siviileillä oli tilanteessa ylivoima. Tieto nujakasta tavoitti sotilaiden parakit, ja pian paikalla oli kymmenisen sotilasta, jotka yrittivät hajottaa väkijoukon ammuskelemalla summittaisesti. Kapinassa kaksi annobónilaista kuoli turvallisuusjoukkojen luoteihin. Samana päivänä pääkaupungista Malabosta lähetettiin saarelle lautalla lisää turvallisuushenkilöstöä sekä noin 200 hallitsevan Päiväntasaajan Guinean demokraattisen puolueen nuorisosiiven aseistettua jäsentä, joiden oli tarkoitus tukahduttaa kapina. Annobónilla lisäjoukot kuitenkin ryhtyivät esimerkiksi tappamaan eläimiä sekä polttamaan asukkaiden satoja ja taloja. Saarelaisia pidätettiin ja hakattiin 20–30 ja tuotiin 15. elokuuta mantereelle Bataan vankilaan. Valtio kielsi avustuslennot saarelle. Maan hallituksen mukaan kapinan syynä olivat Malabosta lähetetty noin 50 hengen aseistettu ryhmä agitaattoreita, jotka olivat pahoinpidelleet ja yrittäneet kidnapata Annobónin kuvernöörin. Toimien taustalla maan hallitus kertoi olevan tiettyjen oppositiopuolueiden sekä Espanjan hallituksen, jotka ovat kieltäneet osallisuutensa tapahtumiin. Hallituksen mukaan surmansa saaneet kuolivat agitaattorien ja sotilaiden välisen laukaustenvaihdon aikana.
Huhtikuussa 2008 valtion Antonov An-32 -sotilaslentokone putosi mereen Annobónin edustalla. Turmassa kuoli muun muassa paikallishallinnon edustajia, jotka olivat suuntaamassa saarelle kampanjoidakseen toukokuussa pidettyjä parlamentti- ja kunnallisvaaleja varten. Päiväntasaajan Guinean hallitus presidentti Obiangin johdolla on 2000-luvulla investoinut yli 200 miljardia Keski-Afrikan CFA-frangia Annobónin kehitykseen. Marokkolainen Somagec-yhtiö on rakentanut esimerkiksi uuden lentoaseman ja syväsataman sekä korjannut siirtomaa-aikaisen kirkon. Suunnitelmissa on myös laajentaa saaren sähköverkkoa ja saada valtaosalle väestöstä juomavettä.
Hallinto ja talous
Annobónin saari muodostaa yhden samannimisen provinssin, piirikunnan ja kunnan. Provinssin ja piirikunnan johdossa on presidentin nimittämä kuvernööri, ja Annobónin kuntaa johtaa vaaleilla valittu pormestari.
Espanjan siirtomaakaudelta lähtien kalastus ja maanviljely ovat olleet annobónilaisten tärkeimmät elinkeinot. Lisäksi saarella harjoitetaan puutavarateollisuutta, joka on kalastuksen ohella keskittynyt San Antonio de Paléen. Maan presidentin Teodoro Obiang Nguema Mbasogon ja hallituksen tavoitteena on uudistaa saarelaisten perinteinen kalastuselinkeino uudenaikaiseksi teolliseksi kalastukseksi. Annobónin rannikon vaikean topografian takia saarelle ei ole aiemmin voinut saapua keski- tai suurikokoisilla aluksilla. Marokkolainen Somagec-yhtiö rakensi 2000-vuosikymmenen lopulta lähtien Annobónin San Antonio de Paléen yli sata miljoonaa euroa maksaneen syväsataman, jonne saapui ensimmäinen alus lokakuussa 2010. Ennen uutta satamaa alusten purkamisessa jouduttiin käyttämään paikallisten kalastajien pieniä kanootteja, joten lastin purkamiseen saattoi mennä viikkoja ja osa lastista saattoi myös pudota veteen. Somagec rakensi Annobónille myös uuden lentoaseman. Saarella oli aiemmin ainoastaan 600 metriä pitkä kiitotie, joka pidennettiin 1 200-metriseksi. Yhtiö rakensi samalla myös terminaalirakennuksen, paviljongin kunniavieraita varten sekä teknisiä rakennuksia.
250px|thumb|Annobónin suurin asutuskeskus San Antonio de Palé sekä taustalla lentoaseman kiitotie ennen pidennystä vuonna 2007. Hallituksen tavoitteena on tehdä saaresta esimerkiksi sen ”luonnonkauneuden”, rantojen ja maantieteellisen sijainnin houkuttelemina matkailukohde, jonne tulisi matkailijoita Afrikasta, Amerikasta ja Euroopasta. Suunnitelmissa on yhdistää aktiivista ekoturismia rantalomailuun. Päiväntasaajan Guinean informaatio-, matkailu- ja kulttuuriministeri Jerónimo Osa Osa Ecoro kertoi lokakuussa 2010 mahdollisesta selvityksestä koskien erikoisviisumia, jolla voisi saapua suoraan Annobónille kulkematta pääkaupungin Malabon kautta.
Liikenne
Annobónilla on lentoasema, joka avattiin uudistettuna lokakuussa 2010 Päiväntasaajan Guinean 42. itsenäisyyspäivän juhlallisuuksien ohessa. Lentoaseman kiitotiellä on pituutta nyt 1 200 metriä, ja sinne voi laskeutua suurillakin lentokoneilla. Päiväntasaajanguinealainen Ceiba Intercontinental -lentoyhtiö liikennöi lentoasemalta kotimaanlentoja. Lentoasemalla pääpaikkaansa pitävän Air Annobón -lentoyhtiön on myös tarkoitus aloittaa kotimaanlennot saarelta kahdella BAe 146 -lentokoneella. Päiväntasaajan Guinean hallituksen investoinneilla saaren olemassaollutta tiestöä on parannettu ja uusia osuuksia rakennettu. Näin Annobónin eri kolkkia on pyritty yhdistämään toisiinsa. Nykyisin myös kraatterijärvelle on tie.
Väestö
Saaren väestö muodostui portugalilaisten São Tomén saarelta ja Angolasta tuomista orjista. Asukkaat ovat maanviljelijöitä, kalastajia, valaanpyytäjiä ja uimareita. Annobónin väkiluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 5 008 ja väestötiheys oli 294,59 as./km². Kansainvälisen ihmisoikeusjärjestö Minority Rights Group Internationalin vuonna 2008 tekemän raportin mukaan annobónilaiset ovat bubien ohella Päiväntasaajan Guinean tärkeimmät vähemmistöryhmät. Ethnologuen mukaan annobónilaisia oli vuonna 1999 Annobónilla yhteensä 2 500, mikä oli noin 0,2–0,5 prosenttia koko maan väkiluvusta. YK:n ihmisoikeuksia selvittelevässä alkuvuonna 1994 ilmestyneessä raportissa annobónilaiset mainittiin etnisen syrjinnän uhreiksi.
Oheisessa taulukossa esitetyt Annobónin väkiluvut pohjautuvat Päiväntasaajan Guinean väestönlaskentojen tuloksiin.
Koulutus ja terveydenhuolto
Saarella oli 1990-luvun lopulla kaksi peruskoulua ja lukutaitoisuusprosentti oli 80 prosenttia. Suunnitelmissa on perustaa myös keskiasteen opetusta tarjoava koulu. Saarella oli 1990-luvun lopulla yksi lääkäri ja muutamia sairaanhoitajia. Merkittävimmät kuolinsyyt olivat 1990-luvun lopulla aliravitsemus ja lääkkeiden puute. Suuri osa annobónilaislapsista kärsi vuonna 1989 tehdyn tutkimuksen mukaan aliravitsemuksesta. Saarella ei esiinny juurikaan malariaa, sillä siellä ei ole seisovia vesistöjä tai soita.
Kulttuuri
Annobónilaiset puhuvat fa d’ambu -nimistä (myös fá d’ambô) portugaliin pohjautuvaa kreolikieltä. Vain saaren hallinnossa ja koululaitoksessa käytetään maan virallista kieltä espanjaa. Kirkollisissa toimituksissa käytetään kreolisoitumatonta portugalia. Fa d’ambun kielelle on suunnitelmissa kääntää Raamatun Uusi testamentti.
Annobónin asukkaat asuvat puisissa afrikkalaisissa majoissa, joissa on olkikatot. Pääkaupungissa San Antonio de Paléssa on joitain sementtitaloja. Annobónilaisten yhteiskunta on patriarkaalinen eli isä on perheen pää. Ydinperheet asuvat omissa asunnoissaan. Perinteisesti avioliitot ovat olleet järjestettyjä, mutta tapa on muuttumassa. Polygamia eli moniavioisuus on hyväksyttyä ja laillista saarella. Perintö jakautuu poikien ja tyttöjen kesken. Uskonnoltaan annobónilaiset ovat kristittyjä, ja saarelaisille tärkeitä juhlia ovat hautajaismessut, häät, katoliset fiestat eli juhlat sekä 13. kesäkuuta vietettävä saaren suojeluspyhimyksen Antonius Padovalaisen juhla. Saarelaiset kunnioittavat myös myyttistä kuningas Alidapotia. Tärkeä tapahtuma on myös valaiden saapuminen muuttomatkallaan kiertämään viikkojen ajan saaren ympärille. Annobónin miehet harrastavat esimerkiksi jalkapalloa, kanoottikilpailuita, nyrkkeilyä ja uintia. Naiset voivat osallistua näihin kutsusta. Naisten tehtävänä yhteisössä on olla kotona hoitamassa päivittäisiä askareita. Saarelaiset viestivät toisilleen viheltämällä pitkienkin matkojen takaa. San Antonio de Paléssa on paikallishallinnon ylläpitämä radioasema, jota hyödynnetään pääasiassa merenkulkijoiden apuna. Radioamatöörit pitävät saarta omana maanaan maalistauksessaan.
Annobónin perinteiseen musiikkikulttuuriin kuuluu Sierra Leonen Freetownista muualle läntiseen ja keskiseen Afrikkaan levinnyt cumbé-niminen hidas rumputanssi, jossa käytettävää kehärumpua nimitetään myös cumbéksi. Tavallisesti parit tanssivat cumbéa, mutta myös pelkästään naiset tai miehet voivat sitä tanssia. Cumbéa tanssitaan usein erilaisissa juhlissa, kuten muistotilaisuuksissa ja suojeluspyhimyksen juhlapäivänä. Toinen perinteinen tanssi on nimeltään dadj’i, jota jonkin tietyn ikäryhmän jäsenet tanssivat hautajaisissa ja häissä. Dadj’ia säestetään pienellä tamburiinilla, jota saarella kutsutaan tambalíksi. Saaren kulttuuriin kuuluvat myös annobónilaisten laatimat paikallisella fa d’ambun kielellä lauletut laulut.
Annobónilta kotoisin olevat Zamoran muusikkoveljekset muodostavat Mascara-nimisen yhtyeen, jonka vuonna 1989 ilmestynyt Bi Mole -albumi edustaa 1990-luvun alun Päiväntasaajan Guinealle tyypillistä ollutta perinteisen musiikin yhdistämistä popmusiikkiin. Annobónilla on asunut ja peruskoulua käynyt kirjailija, runoilija, bloggaaja ja taide- ja kirjallisuusaikakauslehden päätoimittaja Juan Tomás Ávila Laurel, jonka molemmat vanhemmat ovat annobónilaisia. Hän on arvostellut Päiväntasaajan Guinean johtoa. Saarella on syntynyt myös kirjailija ja opettaja Maplal Loboch.
Aiheesta muualla
-1.43222°N, 5.63905°W
Max von Schillings
thumb|right|Max von Schillings
Max von Schillings (19. huhtikuuta 1868 Düren – 24. heinäkuuta 1933 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli maansa myöhäisromantiikan keskeinen vaikuttaja. Urallaan saavuttamastaan arvostuksesta huolimatta hänen jälkimainettaan heikensivät hänen myöhäisten vuosiensa kytkökset natsipuolueeseen (NSDAP).
Vuonna 1918 Schillings pääsi Berliinin Staatsoperin johtoon. Siellä hän johti kantaesitykset esimerkiksi Straussin Die Frau ohne Schattenista, Hans Pfitznerin Palestrinasta, Ferruccio Busoni Arlecchinosta ja Franz Schrekerin Die Gezeichnetenista. Schillings poistettiin virasta vuonna 1925, koska oli joutunut ristiriitoihin Preussin kulttuuriministeri Carl Heinrich Beckerin kanssa. Tämän jälkeen Schillings kiinnostui äärioikeistopolitiikasta ja "saksalaisen musiikin" suojelemiselta modernismin ja ulkomaalaisuuden vaikutteilta. Vuonna 1931 natsit aloittivat yhteistyön Schillingsin kanssa. Hänen vuoden 1900 oopperansa Der Pfeifertag esitettiin uudelleen vuonna 1931, mitä natsit korostivat merkittävänä tapahtumana. Natsismin vahvistumisen myötä Schillings alkoi saada huomattavia nimityksiä. Vuonna 1932 hänet nimitettiin Preussin taideakatemian johtoon. Hän puhdisti organisaation "dekadenteista" taiteilijoista, joihin tulivat liitetyiksi Arnold Schönberg, kuvataiteilija Käthe Kollwitz ja jopa Schillingsin vanha ystävä Franz Schreker. Tästä toimenpiteestä moni huomattava taiteilija sai sysäyksen maasta poistumiseen. Schillings kuoli yllättäen heinäkuussa 1933, eikä hänen maineensa ole koskaan palautunut hänen viimeisten vuosien toiminnastaan, vaikka joitain hänen teoksiaan (Das Hexenlied, Mona Lisa) onkin elvytetty menestyksellä. Schillings teki kapellimestarina levytyksiä esimerkiksi Richard Wagnerin teoksista ja vuonna 1922 Ludwig Wüllnerin kanssa omasta Das Hexenlied -oopperastaan, jota vielä aikanaan pidettiin modernina.
Seututie 196
thumb|right|300px|Seututie 196 Vanhankartanontien risteyksen läheisyydessä [[Uusikaupunki|Uudessakaupungissa.]] Seututie 196 on tie, joka kulkee Taivassalosta Pyhärantaan. Tien pituus on 60 kilometriä.
Tien kulku
Tie saa alkunsa Taivassalon keskustan luoteispuolella sijaitsevasta seututien 192 risteyksestä. Täältä tie kulkee ensin noin puolentoista kilometrin verran, jonka jälkeen se sivuuttaa Kolkanaukon sen itäpuolelta. Täältä tie jatkuu vajaan kilometrin verran, kohdaten sen jälkeen yhdystien 1964 risteyksen. Seuraavaksi tie kohtaa kolmen kilometrin matkan jälkeen yhdystien 1955 risteyksen sekä kohtaa pian tämän jälkeen Taivassalon ja Uudenkaupungin kuntarajan.
Täältä tie jatkuu loivasti mutkitellen noin kahdeksan kilometrin verran, jonka jälkeen se ohittaa Kivistöntien ja Puotilantien risteyksen josta pääsee kääntymään Lokalahden keskustaan. Täältä noin kilometrin päässä tie kohtaa Vehmaalle johtavan seututien 194 risteyksen. Seuraavaksi tie etenee pääosin suorana, mutta mäkisenä noin kahdeksan kilometrin verran, kunnes se saapuu Uudenkaupungin taajama-alueelle. Tämän jälkeen tie sivuuttaa Vakka-Suomen sairaalan sen koillispuolelta sekä ylittää Uudenkaupungin ratapihan. Seuraavaksi se sivuuttaa Uudenkaupungin keskustaa sen itäpuolelta vajaan kilometrin, kunnes se saapuu Laivanrakentajantien ja kantatien 43 liikennevaloliittymään.
Liikennevaloliittymän jälkeen tie sivuuttaa Ruokolan ja Pajalan kaupunginosat sekä Valmet Automotive Oyn testiajoradan. Seuraavaksi tie muuttuu taas maalaistieksi ja kulkee pääosin suorana noin seitsemän kilometrin verran, ylittäen tämän jälkeen Ilmonhaudan. Täältä tie jatkuu yhä samanlaatuisena seuraavan seitsemän kilometrin verran, saapuen sen jälkeen Pyhärannan keskustaan. Pyhärannassa tie kohtaa Rauman Unajaan kulkevan yhdystien 1960 risteyksen ja erkaantuu siitä itään. Seuraavan kolmen kilometrin aikana tie sivuuttaa Rohdaisten sekä Ropan pitäjän, jota seuraa Alaisen Ropanjärven sivuutus sen pohjoispuolelta. Täältä tie jatkuu vielä neljän kilometrin verran mutkittelevana tienä, päättyen lopulta Ihoden alueella Kirikallion teollisuusalueen laitamille eurooppatien 8 ja valtatien 8 risteykseen.
Tien osoitenimenä on Taivassalosta Uudenkaupungin rajalle Uudenkaupungintie, kaupunginrajalta Kivistöntien ja Puotilantien risteykseen Taivassalontie, sieltä Uuteenkaupunkiin Rantakadun risteykseen Lokalahdentie, Rantakadulta Levysepänkadun ja Karjalantien risteykseen Vakka-Suomenkatu, sieltä Pyhärannan kuntarajalle Raumantie, kuntarajalta yhdystien 1960 risteykseen uudestaan Uudenkaupungintie, yhdystieltä 1960 Laitilan kunnanrajalle Ropantie ja sieltä eurooppatien 8 ja valtatien 8 risteykseen asti Varhokyläntie.
Sabahudin Kovačevič
Sabahudin Kovačevič (s. 26. helmikuuta 1986 Jesenice, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Valko-Venäjän Ekstraligan Junost Minskissä. Hän laukoo oikealta. Kovačevič on pelannut aiemmin ulkomailla myös Italiassa, Tanskassa, Slovakiassa, Kazakstanissa, Venäjällä ja Itävallassa.
Seuraura
Kovačevič vietti junioriuransa pääasiassa HD mladi Jesenicessä, mutta hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin HK Kranjska Gorassa 16-vuotiaana Slovenian pääsarjassa kaudella 2002–2003. Kaudella 2005–2006 Kovačevič oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 13+10=23, joilla hän jakoi sarjan puolustajien pistepörssin neljännen sijan Triglav Kranjia ja HK Slavija Ljubljanaa edustaneen Žiga Pavlinin sekä HK Jesenicen Miha Rebolj'n kanssa. Kovačevič voitti kauden päätteeksi Slovenian-mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana myös viisi Interliga-ottelua HK Jesenicessä. Kauden 2006–2007 Kovačevič pelasi suurimmaksi osaksi Slovenian pääsarjaa HD mladi Jesenicessä, mutta myös neljä Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan ottelua HK Jesenicessä.
Kausi 2007–2008 oli Kovačevičille varsinainen tulokaskausi EBEL:ssä ja hän teki HK Jesenicen paidassa 45 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5 sekä viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kovačevič pelasi joukkueessa kevätkaudella myös Slovenian pääsarjaa, jossa hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden, kuten myös kahtena seuraavana keväänä. Kaudella 2008–2009 Kovačevič oli kymmenellä osumallaan Jesenicen eniten maaleja tehnyt puolustaja EBEL:ssä.
Kaudeksi 2010–2011 Kovačevič siirtyi Italian Serie A:n A&O Asiagoon, joka lainasi hänet marraskuussa 2010 kuitenkin loppukaudeksi samassa liigassa pelaavaan HC Allegheen. Kauden 2011–2012 Kovačevič aloitti Tanskan AL-Bank Ligaenin Herning Blue Foxissa, josta hän siirtyi marraskuussa 2011 Slovakian Extraliga-joukkue HK Popradiin. Kaudella 2012–2013 Kovačevič nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli Popradin eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan.
Kaudeksi 2013–2014 Kovačevič siirtyi VHL-liigan kazakstanilaisjoukkue Saryarka Karagandaan, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 9+12=21. Kovačevič jakoi liigan puolustajien pistepörssin kuudennen sijan HK Lipetskiä ja Buran Voronežia edustaneen Jevgeni Štaigerin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi VHL:n mestaruuden, joka oli liigan historian ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa ulkomaalaisseuran saavuttama, kuten koko Venäjän pääsarjatasolla tai toiseksi korkeimmalla sarjatasolla koskaan. Kaudella 2014–2015 Kovačevič jatkoi VHL-uraansa Kuban Krasnodarissa, josta hän palasi kuitenkin kesken kauden, joulukuussa 2014 takaisin Saryarkaan. Tammikuussa 2015 Kovačevič siirtyi sieltä loppukauden sopimuksella EBEL-joukkue Graz 99ersiin.
Syyskuun 2015 lopulla Kovačevič teki jatkosopimuksen Grazin kanssa oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2015–2016. Hän oli tehoilla 4+14=18 joukkueen tehokkain puolustaja Kevin Mitchellin kanssa. Syyskuussa 2016 Kovačevič siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Valko-Venäjän Ekstraligan Junost Minskiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2016–2017.
Maajoukkueura
Kovačevič edusti Sloveniaa Sotšin olympiakisoissa 2014 sekä Vancouverin olympiakisojen 2010, Sotšin olympiakisojen ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2013 ja 2015, joista kahdessa jälkimmäisessä turnauksessa hänet valittiin joukkueensa top-3-pelaajaksi. Vuoden 2015 Kovačevič voitti myös Slovenian sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Hän pelasi I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäinen turnaus päättyi B-lohkon kultaan ja ensimmäinen A-lohkon hopeaan. Kovačevič pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2016 voittaen molemmista turnauksista kultaa. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Slovenian varakapteenina. Kovačevič jakoi koko turnauksen puolustajien pistepörssin voiton Puolan Paweł Dronian kanssa ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Kovačevič pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006, joista ensimmäinen turnaus päättyi B-lohkon hopeaan ja jälkimmäinen A-lohkon pronssiin. Hän jakoi myös vuoden 2006 turnauksessa Slovenian sisäisen tehotilaston voiton kolmen muun pelaajan kanssa lukemalla +4. Kovačevič pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Muuta
Kovačevičin isoveli Senad on pelannut myös jääkiekkoa.
Metal (albumi)
Metal on Annihilatorin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. huhtikuuta 2007.
Bismarckinpunamesikko
Bismarckinpunamesikko (Myzomela cineracea) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Torinon asteikko
Torinon asteikolla mitataan asteroiditörmäyksen aiheuttamaa riskiä eli vaaraa. Torinon asteikon luku on tietenkin mielekästä arvioida vain Maan lähelle tulevalle asteroidille (NEO). Palermon asteikko on Torinon asteikkoa matemaattisempi. Torinon asteikko ulottuu nollasta kymmeneen.
Eero Vanhatalo
Eero Vanhatalo (22. maaliskuuta 1936 – 11. joulukuuta 2007 Tampere) oli suomalainen runoilija.
Tv-uutiset
Yle Uutiset on Yleisradion (Yle) Yle TV1:ssä esitettävien suomenkielisten uutislähetysten nimi. Arkisin Yle Uutiset tulee Ylen aamussa puolen tunnin välein klo 6.30 alkaen klo 9:ään saakka. Sen jälkeen uutiset lähetetään klo 17.00, 18.00, 20.30 ja 21.45.
Torinon asteikko
right|300px|thumb|Torinon asteikko
Eero Vanhatalo
Vanhatalo työskenteli A-klinikan johtajana. Hänet palkittiin 1959 J. H. Erkon kirjoituskilpailussa ja hänen runojaan ilmestyi ensimmäisen kerran Nuoren Voiman Liiton runoantologiassa Kymmenen (Otava 1960). Seuraavan kerran Vanhatalon runoja julkaistiin vasta 1996. Vanhatalo teki myös käsikirjoituksia televisio-ohjelmiin.
Tv-uutiset
Viikonloppuisin Yle Uutiset lähetetään klo 8.00, 9.00, 10.00, 17.00, 18.00 ja 20.30.
Torinon asteikko
Harmittomia ovat luokat 0 - 1, tarkkailua vaativia 2 - 4, uhkaavia 5 - 7 ja varmoja törmäyksiä 8 - 10.
Eero Vanhatalo
Vanhatalo käytti salanimeä Kalervo Johannes yhdessä Uula Erosen kanssa.
Torinon asteikko
Riski on tietty lokero asteroidin liike-energiaa ja törmäystodennäköisyyttä esittävässä taulukossa. Esimerkiksi 1 kilometrin läpimittainen asteroidi, joka törmää maahan yli 99 % todennäköisyydellä, saa luvun 10. Tällainen törmäys tapahtuu vain kerran 100 000 vuodessa ja se aiheuttaa maailmanlaajuisen ilmastollisen katastrofin.
Tv-uutiset
Yle Uutiset 20.30 on niin arkisin kuin viikonloppuisinkin Yleisradion pääuutislähetys ja myös katsotuin uutislähetys. Arkisin se on 25 minuutin mittainen, kun taas viikonloppuisin ja pyhinä 15 minuutin mittainen.
Torinon asteikko
Harmittomia ovat kaikki alle 10-8 todennäköisyydellä törmäävät asteroidit sekä yli 20 metrin läpimittaiset asteroidit, joiden liike-energia on alle 1 Mt.
Tv-uutiset
Yleisradio aloitti uutislähetykset televisiossa vuonna 1959 Kamerakierros-ohjelmalla. Värilähetykset alkoivat vappuna 1977 ja niitä esitettiin aluksi viikonloppuisin. Väriuutisten lähetyspäiviä laajennettiin vähitellen, kunnes enää vain maanantain lähetys oli mustavalkoinen. Maanantaista 14. toukokuuta 1979 lähtien kaikki uutislähetykset on lähetetty värillisinä.
Torinon asteikko
Nykyinen Torinon asteikko
Torinon asteikko käyttää värikoodeja: valkoinen, vihreä, keltainen, oranssi, punainen. Värin lämpimyys kertoo törmäyksen vakavuudesta.
Tv-uutiset
Pääuutislähetyksen niminä ovat olleet 1970-luvulta TV1:n ohjelmatiedoissa 11. syyskuuta 1988 ja TV2:n ohjelmatiedoissa 25. syyskuuta 1988 asti Uutiset ja sää, 12. syyskuuta 1988 (TV1) / 26. syyskuuta 1988 (TV2) alkaen vuoden 1992 loppuun asti Tv-uutiset ja 1. maaliskuuta 1993–4. maaliskuuta 2012 Tv-uutiset ja sää. Vuonna 2013 Yle muutti kaikkien uutislähetystensä nimiksi Yle Uutiset.
Torinon asteikko
Nykyinen Torinon asteikko
Esimerkiksi Siperiassa tapahtunut Tunguskan räjähdys kuuluu luokkaan 8. Tunguskan räjähdyksen, joka kaatoi metsää muutaman tuhannen neliökilometrin alalta, aiheutti todennäköisesti suuri, löyhä kivimeteoriitti.
Esimerkiksi Apophis kuuluu luokkaan 0-1.
Tv-uutiset
Vuoden 1993 alun kanavauudistuksessa TV1 lähetti Uutistuntia, joka oli Tv-uutiset ja sää, A-studio ja Urheiluruutu koottuna yhdeksi ohjelmaksi. Uutistunti alkoi joka päivä kello 20.00. Katsojat eivät pitäneet siitä, että Yleisradio oli siirtänyt pääuutislähetyksen alkamaan kello 20.00, joten Uutistunnin historia jäi lyhyeksi. Maaliskuun alusta 1993 lähtien päälähetys alkoi jälleen kello 20.30.
Ennen 2010-luvun loppua Yle lähetti uutisia myös Yle TV2:ssa. Pääuutislähetys esitettiin TV1:ssä ja TV2:ssa samanaikaisesti vuodesta 1964 (jolloin kanavien niminä oli vielä Suomen Televisio ja Tesvisio) tammikuuhun 1990 saakka. TV2 esitti uutisten jälkeen yleensä lyhyen tietoiskun. 15. tammikuuta 1990 alkaen pääuutislähetystä esitettiin vain TV1:ssä ja samalla TV2 sai oman uutislähetyksensä, joka alkoi kello 18.30. 28. lokakuuta 1996–2. syyskuuta 2007 TV2:n uutislähetys alkoi kello 18.00 ja 3. syyskuuta 2007–8. tammikuuta 2012 kello 18.50. TV2:n pääsääntöisesti kello 21.50 alkava lähetys, jonka nimi oli vuosina 2001–2012 Tv-uutiset, sää ja urheilu, aloitettiin vuonna 2001. Aluksi se esitettiin vain tiistaista perjantaihin, mutta digitaalisten televisiolähetysten alettua 27. elokuuta 2001 lähtien joka päivä, muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta. Myöhemmin tämäkin lähetys siirrettiin Yle TV1:een ja alkamaan klo 21.45.
12. syyskuuta 1988 aloitettiin myös Tv-uutisten myöhäislähetys noin kello 23:n aikoihin. Samalla TV1:n ja TV2:n illat useimpina arkipäivinä päättänyt teksti-TV:n uutiset ja sää jäi pois. 2010-luvun loppupuolella myöhäisuutiset lopetettiin. Myöhäisuutiset luettiin niiden viimeisinä vuosina voiceoverina näkyvän uutistenlukijan sijasta.
Tunnukset
Yle Uutisten tunnusten musiikeissa on vuosikymmenten saatossa kuultu niin konekirjoituksen, pulssin kuin lambadankin rytmejä.
1970-luvulta elokuuhun 1981 tunnus oli yksinkertainen: Uutisten tv-ruutua muistuttava logo välkkyi kaksi kertaa still-kuvan päällä, jonka aiheena oli yleensä päivän pääuutinen. Logon perään tuli teksti "UUTISET" kirjain kerrallaan. Alku- ja loppumelodia tosin olivat hyvin erilaiset. Musiikit olivat ajan tietokonetekniikalla toteutettuja yksinkertaisia melodioita.
1. syyskuuta 1981 alkaen helmikuuhun 1987 tunnuksen tausta oli musta, ja uutisten logo tavallaan ilmestyi pyörien kauempaa ja tuli aina yhä lähemmäs. Logon keskellä oleva pallo vaihtoi väriä järjestyksessä vihreä, punainen, sininen. Tämä toistui kolme kertaa. Lopuksi sinisestä pallosta lähti tutkamainen puna-sini-vihreä viiva, joka pysähtyi still-kuvan päälle ja teki vielä yhden liikkeen. Tekstiä "UUTISET" ei käytetty enää tunnuksen viimeisinä käyttövuosina. Tunnuksen käyttöönotosta nousi aikanaan kohu, kun MTV:n Kymmenen uutiset aloitti samana päivänä, kun Ylen uutta uutistunnusta alettiin esittää.
Helmikuusta 1987 vuoden 1992 loppuun tunnuksessa oli sininen tausta, jolla oli valkoisia raitoja. Raidat alkoivat pyöriä ja taustan keskeltä nousi valkoinen "uutismuna" sekä keltainen, punainen ja vihreä rengas. Sen jälkeen taustalle tuli kuvaa pääuutisesta, sieltä nousi sininen rengas ja pallon ympärille ilmestyi uutisten 1970-luvulta käytössä ollut logo. Kuvio siirtyi vasempaan alanurkkaan, ja sen viereen tuli teksti "UUTISET". 1990-luvun alussa pääuutislähetyksessä tunnuksen alkuun oli lisättynä TV1:n logo ja TV2:n kello 18.30 lähetyksen alkuun TV2:n logo. Muutos tapahtui tammikuussa 1990, kun pääuutislähetys klo 20.30 lakkasi näkymästä yhtä aikaa sekä TV1:ssä että TV2:ssa. Myöhäislähetyksessä 1980-luvun lopussa tunnus näytettiin kokonaan. 1990-luvun alussa alku oli lyhyemmissä uutislähetyksissä leikattu pois, ja renkaista siinä näkyi vain viimeinen sininen rengas.
Vuoden 1993 alussa tunnukseksi tuli sininen läpinäkyvä pallo, jonka sisällä oli valkoinen kuutio. Uutistunnin loputtua maaliskuussa 1993 tunnusta hieman päivitettiin. Vuonna 1995 logoa hieman muutettiin ja tunnussävel sovitettiin uudelleen. Vuosina 1993–1995 uutisissa käytössä olleita lavasteita kutsuttiin "näkkileipälavasteiksi". TV2:n kello 18.30 lähetyksessä tosin siirryttiin samaan uutisilmeeseen kuin TV1:n lähetyksissä vasta tammikuun lopussa 1995, sitä ennen TV2:n lähetyksessä oli vielä vuosien 1987–1992 tunnus käytössä.
1. syyskuuta 1999 Ylen uutistoiminta täytti 40 vuotta. Sinä päivänä uutisten ilme muuttui jälleen, kun uusi studio, studio 24, rakennettiin entisen filmilaboratorion tiloihin. Uuden tunnuksen ja ilmeen suunnittelivat Pentti Kakkori, Touko Yrttimaa, Katriina Westerholm, Riikka Tähtinen ja Hannu Hellstén. Uutislogo muotoiltiin uudelleen. Ennestään tuttu Kari Nihdin säveltämä tunnusmusiikki oli saanut nyt lambadan vaikutteita. Itse tunnus pysyi samanlaisena koko ajan, mutta studiota eheytettiin vaihtamalla uutispöytien paikkoja ja muokkaamalla taustalla näkynyttä maisemakonttorin näkymää.
Kevääseen 2000 saakka pääuutislähetyksessä käytettiin Aamu-TV:n uutisten tunnusta, jossa uutisten logo ennen "hajoamistaan" ei ollut läpinäkyvä vaan teeman pääväri turkoosi kolmiulotteisen näköisenä. Samaan teemaan pääuutislähetyksen tunnuksen kanssa kuuluivat myös, tosin toisistaan poikkeavat kuuden uutisten ja myöhäisuutislähetyksen, Aamu-TV:n ja sähkelähetysten tunnukset. Kaikissa tunnuksissa oli musiikin pohjana kuitenkin Nihdin tunnusmusiikki. YLE24 käytti omaa uutistunnusta olemassaolonsa ajan lukuun ottamatta Aamu-TV:n sekä kello 17, 18, 20.30 ja 23 lähetyksiä. YLE24:n uutistunnus oli käytössä TV1:n ja YLE24:n arkipäivien sähkelähetyksissä, viikonloppuaamujen sähkelähetyksissä sekä TV2:n ja YLE24:n kello 21.50 lähetyksessä.
16. syyskuuta 2007 lähtien helmikuuhun 2013 asti käytössä ollut tunnus koostui sinisistä ja valkoisista sähkenauhoista, jotka liukuivat oikealta vasemmalle noin kymmenen sekunnin ajan. Tunnusmusiikin oli säveltänyt Kim Kuusi. Uutisstudio 24:n lavasteet uusittiin uutta ilmettä vastaavaksi.
Nykyinen tunnus otettiin käyttöön helmikuussa 2013, jolloin kaikkien Ylen uutislähetysten ilme yhtenäistettiin. Studion ja grafiikan lisäksi uusittiin musiikki, jonka soitti nyt Radion sinfoniaorkesteri. Tästä lähtien uutiset on juonnettu seisten.
Vuoden 2019 alussa Ylen TV-uutisten ilmeeseen tehtiin pieniä muutoksia. Studion isot pöydät poistettiin, ja tilalle tuli yksi pienempi pöytä. Kahden isoimman pöydän takana olleet näytöt yhdistettiin yhdeksi laajaksi näytöksi. Ensimmäinen lähetys uudistetusta studiosta tehtiin 9. tammikuuta 2019.
vasen|pienoiskuva|162x162px|Nykyinen logo
Kakkosen sää
Kakkosen sää oli vuosina 1995–2007 Yle TV2:lla esitetty, tv-uutisten tuottama sääohjelma. Ohjelman nimi vaihteli vuodenajan mukaan, esimerkiksi keväisin se oli Kakkosen kevätsää.
Vuosina 1995–2007 oli paljon erilaisia tunnuksia, joissa näytettiin videokuvaa eri kohteista ja akustisella kitaralla esitetyn, Kari Nihdin säveltämän tunnusmusiikki sisälsi vuoden ajoittain erilaisia luonnonääniä, mm. linnunlaulua ja puron solinaa. Tunnusmusiikki oli mukaelma tv-uutisten tunnusmusiikista, joka sekin oli Nihdin käsialaa. Tunnuksen loppuun ilmestyi TV2:n logo, joita ehti olla käytössä neljä tunnuksen elinkaaren aikana.
Syyskuussa 2007 Kakkosen sää lakkasi itsenäisenä ohjelmana uutisten ilmeen uudistuksen vuoksi ja sen jälkeen se on ollut osa TV2:n kello 18.50 uutislähetystä.
Ruostevarpuspöllö
Ruostevarpuspöllö (Glaucidium brasilianum) on pieni pöllöjen heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Amerikan mantereella seuraavissa maissa: Argentiina, Belize, Brasilia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Guyana, Honduras, Kolumbia, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Ranskan Guayana, Suriname, Trinidad ja Tobago, Uruguay ja Yhdysvallat. Esimerkiksi Trinidadissa on tästä pöllöstä kotoperäisiä alalajeja. Tuoreet geneettiset tutkimukset ovat osoittaneet huomattavia eroja eri alueiden ruostevarpuspöllöissä, ja esimerkiksi pohjoista ridgwayi-ryhmää pidetään toisinaan eri lajina Glaucidium ridgwayi. Lajin eteläisellä levinneisyysalueella se on jokseenkin yleinen puoliavoimissa metsäisissä elinpiireissä.
Lajin elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat metsät, kuivat pensastot ja pensastot korkeilla vuoristoalueilla.
Pesintä
Ruostevarpuspöllö on kolopesijä, joka munii puun tai pylväskaktuksen koloon 3–5 valkoista munaa. Se hautoo 28 päivää, ja poikaset ovat lentokykyisiä 27–30 päivän kuluttua.
Ulkonäkö
pienoiskuva|220px|Glaucidium brasilianum Meksikossa. Ruostevarpuspöllö on pieni, yleensä noin 15 cm:n kokoinen tukeva lintu, jolla on suhteettoman suuret kynnet. Päässä on pitkänomaisia valkoisia tai vaaleanruskeita täpliä tai juovia, siipien peitinsulissa on valkoisia täpliä, ja linnun alapuoli on voimakkaan raitainen. Naaman yläpuolella sillä on selvät kulmakarvat. Niskassa on kaksi silmätäplää. Muuten sen yleisväri vaihtelee hyvin paljon, harmaanruskeasta, jolla on mustavalkoinen pyrstö, voimakkaan ruosteenpunaiseen, jossa on yksivärinen ruosteenruskea pyrstö.
Sukupuolet ovat samanlaisia, mutta naaras on vähän suurempi ja usein punertavampi. Lintu lentää matalalla lähellä maata ja tekee pitkiä syöksyjä.
Tämä laji on hämärälintu, mutta saalistaa usein päivälläkin. Sen voi havaita helposti sitä kiusaavista pikkulinnuista, kun se istuu puussa. (Yhtä pöllöä on nähty kiusaamassa 40 lintua 11 lajista). Se saalistaa erilaisia lintuja, sisiliskoja, pieniä nisäkkäitä ja hyönteisiä.
Ääni
Sen ääni on viheltävä huu-huu-huu-huu, yleensä E-mollissa. Sitä on helppo matkia, ja lintujentarkkailijat käyttävät sitä houkutellakseen pikkulintuja, jotka kiusaavat varpuspöllöjä.
Lajin vaarat
Pohjoisin alalaji cactorum, on Yhdysvaltojen vaarantuneita lajeja koskevassa laissa ESA määritelty vaarantuneeksi lajiksi. Tällä tarkoitetaan sen määrää Yhdysvaltojen Keski-Arizonan eteläosassa, missä se ulottuu rajan yli Meksikossa Sonorassa. Se poistettiin listasta 2006.
Syy siihen on elinalueiden vähentyminen ja Cenchrus ciliaris -heinä, joka syttyy helposti palamaan, ja palo leviää kaktuksiin jolloin pöllön tärkeimmät elinpiirit tuhoutuvat.
Alalajit
Sillä on kaksitoista alalajia:
Liam O’Flaherty
thumb|Liam O’Flaherty Liam O’Flaherty (1897–1984) oli irlantilainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä iiriksi että englanniksi. Romaaneissaan ja novelleissaan hän kuvaa sekä oman aikansa että menneisyyden Irlantia ja sen ihmiskohtaloita, köyhyyttä ja väkivaltaa. Pääteoksessaan Yö petoksen jälkeen (1926, suom. 1929) O’Flaherty kuvaa irlantilaisten vapaustaistelua. Monta O’Flahertyn romaania on dramatisoitu menestyksellisesti. O’Flaherty kirjoitti myös eläintarinoita. O’Flahertyn useissa romaaneissa kuvaustapa on värikkään voimakas, ylidramaattisen ja mystisen suuntainen, novelleissa tyypillisesti naturalistisempi. O’Flaherty opiskeli teologiaa, minkä jälkeen hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan sekä Irlannin kapinaan tasavaltalaisten puolella. O’Flaherty asui Englannissa ja Yhdysvalloissa.
Charlie Adam
Charles Graham "Charlie" Adam (s. 10. joulukuuta 1985) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Stokea. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Charlie Adamin isä Charlie Adam oli myös ammattilaisjalkapalloilija sekä hänen nuorempi veljensä Grant on myös ammattilaisjalkapalloilija.
Seurajoukkueura
Adamin pelaajaura alkoi skotlantilaisen Rangersin juniorijoukkueissa. Hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2003–2004 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa huhtikuussa 2004. Seuraavat kaksi kautta Adam vietti pääasiassa lainalla Ross Countyssa ja St Mirrenissä. Kaudella 2006–2007 Adam pelasi loistavasti ja vakiinnutti paikkansa Rangersin kokoonpanossa. Kauden päätyttyä kannattajat valitsivat hänet vuoden nuoreksi pelaajaksi.
Kaudella 2007–2008 Adam jatkoi hyviä otteitaan Skotlannin valioliigassa, mutta hän ei kovan kilpailun takia saanut yhtä paljon peliaikaa kuin edellisellä kaudella. Seuraavakin kausi alkoi samaan tapaan ja tammikuussa 2009 Adam siirtyi lainalla Englannin mestaruussarjan Blackpooliin. Adam onnistui hyvin ja kesällä hän siirtyi 500 000 punnan siirtosummalla pysyvästi Blackpooliin.
Liverpool hankki Adamin 7,5 miljoonan punnan hintaan kesän 2011 siirtoikkunassa. Elokuussa 2012 Adam siirtyi Liverpoolista 4 miljoonalla punnalla Stokeen.
Maajoukkueura
Adam pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa maaliskuussa 2007 Itävaltaa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 11 A-maaottelua.
Meftah Ghazalla
Meftah Ghazalla (, s. 3. lokakuuta 1977) on libyalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Maalivahtina pelannut Ghazalla Libyan pääsarjassa Al-Ittihadia. Hän kuului Libyan maajoukkueessa vuoden 2006 Afrikan-mestaruuskilpailussa.
Brandon Sutter
Brandon Sutter (s. 14. helmikuuta 1989 Huntington, New York, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Vancouver Canucksissa. Sutterin vahvuuksia ovat kahden suunnan pelaaminen, johtajuus, pelintekeminen ja luistelu. Sutter siirtyi kesällä 2015 Vancouveriin Pittsburghista, vaihdossa Nick Boninoon.
Perhe
Brandon kuuluu kuuluisaan Sutterin sukuun. Hänen isänsä on kolminkertainen Stanley Cup-voittaja Brent Sutter, joka on pelannut yli 1000 runkosarjaottelua NHL:ssä. Brent valmensi poikaansa kolmena kautena WHL-joukkue Red Deer Rebelsissä vuosina 2004–2007. Nykyään hän on Calgary Flamesin päävalmentaja. Brandon on syntynyt vuonna 1989 New Yorkin Huntingtonissa, kun Brent toimi tuolloin New York Islandersin kapteenina. Brandonilla on myös isoveli Merrick Sutter, joka on pelannut jääkiekkoa AJHL-juniorisarjassa.
Sutterin sedät Brian, Darryl, Duane, Rich ja Ron ovat pelanneet kaikki NHL:ssä. Heidän jälkikasvastaan Shaun ja Brett ovat pelanneet jääkiekkoa ammattilaisena. Brett pelasi kaudella 2010–2011 Hurricanesin organisaatiossa ja pelasi yhdessä NHL-ottelussa yhtä aikaa Brandonin kanssa. Brandon Sutterin serkuista Brody ja Luke pelaavat puolestaan WHL:ssä. Heistä Brody varattiin vuonna 2011 Carolina Hurricanesiin. Joidenkin arvostelijoiden mielestä Brandon Sutter hyötyy liikaa sukunimestään ominaisuuksiinsa nähden.
Ura
Brandon Sutter pelasi lähes koko juniori-uransa Red Deerin kaupungissa, Albertassa. Kaudella 2004–2005 hänet nostettiin Red Deer Optimist Rebelsin AMHL-joukkueesta WHL:ään Red Deer Rebelsiin, jossa Sutter pelasi seitsemän runkosarja- ja playoff-ottelua. Hän pelasi joukkueessa kolme seuraavaa kautta, joista kaksi isänsä Brentin alaisena. Rebelsissä pelasi kahden kauden ajan joukkuetoverina myös hänen serkkunsa Brett. Tulokaskaudellaan 2005–2006 16-vuotias Brendan Sutter teki tehot 22+24=46, joilla hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin. Kaudella 2006–2007 Sutter teki yhden kauden WHL-piste-ennätyksensä tehoilla 20+37=57, mutta Rebelsin pistepörssissä hän jakoi kolmannen sijan serkkunsa kanssa.
Carolina Hurricanes varasi Sutterin 11. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän jatkoi sen jälkeen pelaamista vielä kaudella Rebelsissä kaudella 2007–2008. Sutter oli siellä joukkueensa paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 26+23=49. Kauden lopulla hän siirtyi pelaamaan Hurricanesin organisaatioon, farmijoukkue Albany River Ratsin riveihin, AHL:ään. Sutter teki siellä seitsemässä runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 0+2=2. Kauden jälkeen hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Hurricanesin kanssa.
Sami Helle
thumb|308x308px|Sami Helle Eurovision laulukilpailussa vuonna 2015. Sami Helle on suomalainen basisti, joka oli vuosina 2009–2016 toimineen Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen jäsen.
Brandon Sutter
Ura
Kausi 2008–2009 oli Sutterin tulokaskausi NHL:ssä. Hän teki Hurricanesissa 50 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Sutterin NHL-uran ensimmäinen ja tuon kyseisen kauden ainoaksi jäänyt maali syntyi 23. lokakuuta 2008 Pittsburgh Penguinsin Marc-André Fleuryn selän taakse. Seuraavassa ottelussa New York Islandersin Doug Weight taklasi häntä sillä seurauksella, että Sutter sai aivotärähdyksen ja joutui huilaamaan kahdeksan ottelua. Weight ei saanut tilanteesta rangaistusta. Kauden aikana Sutter pelasi myös vielä 22 ottelua Albany River Ratsissa tehoin 4+8=12. Kaudella 2009–2010 hän paransi tehojaan huomattavasti tehdessään 72 ottelussa tehot 21+19=40, jotka ovat myös hänen yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä. Sutter oli Ray Whitneyn kanssa Hurricanesin toiseksi paras maalintekijä Eric Staalin jälkeen. Joukkueen sisäisessä pistepörssissä hän oli viides. Farmin puolella Sutter pelasi seitsemän ottelua.
Sami Helle
Pertti Kurikan Nimipäivät esiintyi muun muassa Ruisrockissa, Ilosaarirockissa ja Provinssirockissa. Yhtye voitti vuoden 2014 Uuden Musiikin Kilpailun ja edusti Suomea euroviisuissa 2015. Yhtyeestä tehtiin kaksi dokumenttielokuvaa, Kovasikajuttu sekä Tokasikajuttu.
Brandon Sutter
Ura
Sutter aloitti kauden 2010–2011 Hurricanesin varakapteenina. Hän pelasi kauden aikana Hurricanesin kaikki 82 ottelua ja teki niissä 29 pistettä. Kauden jälkeen hän solmi kolmivuotisen jatkosopimuksen Hurricanesin kanssa. Seuraavanakin kautena Sutter pelasi joukkueensa kaikki pelit, ja hän teki niissä 32 pistettä. Vuoden 2012 NHL:n varaustilaisuuden yhteydessä Sutter vaihdettiin yhdessä Brian Dumoulinin ja Carolinan ensimmäisen kierroksen varausoikeuden kanssa Pittsburgh Penguinsiin. Vaihdossa Hurricanes sai Jordan Staalin.
Sami Helle
Helle oli säveltämässä ja sanoittamassa useita yhtyeen kappaleita, muun muassa Eurovisio-edustuskappaletta "Aina mun pitää". Helle eli MC Stara on ollut myös rapyhtye Resispossen keulahahmo ja ”riimittäjä”. Lisäksi hän on näytellyt elokuvassa Vähän kunnioitusta.
Brandon Sutter
Ura
Heinäkuussa 2021 Sutter solmi yksivuotisen ja arvoltaan 1,125 miljoonan dollarin sopimuksen Canucksin kanssa.
Sami Helle
Sami Helle on ollut vuodesta 2003 mukana keskustapuolueen toiminnassa ja pyrki Helsingin kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2017. Helle keräsi kuntavaaleissa 91 ääntä, eikä tullut valituksi. Hän on ollut perustamassa myös Me Itse -yhdistystä. Hän osallistui myös kuntavaaleihin 2021 saaden Helsingissä 52 ääntä ja sitten tiettävästi vaalien ainoana kehitysvammaisena ehdokkaana eduskuntavaaleihin 2023. Eduskuntavaaleissa hän sai 134 ääntä.
Brandon Sutter
Maajoukkue
Sutterilla on sekä Kanadan että Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän edustaa kansainvälisellä tasolla Kanadaa.
Sami Helle
Helle on asunut lapsuudessaan Yhdysvalloissa neljä vuotta.
Brandon Sutter
Maajoukkue
Sutter pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Sutter toimi kultajoukkueen varakapteenina. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, muttei voittanut niistä mitalia.
Sami Helle
Helle soittaa nykyään myös trumpettia ja on perustanut rumpaliystävänsä kanssa duon nimeltä King Size Imuri. Lisäksi hän soittaa trumpettia ja laulaa jazzstandardeja soittavassa yhtyeessä Sami Helle Quintet. Yhtyeen esikoisalbumi "Just a Standard Guy" julkaistiin joulukuussa 2016.
Reijo Malm
Reijo Antero Malm (s. 22. joulukuuta 1934 Savonlinna) on suomalainen toimittaja ja näytelmäkirjailija.
Malm on käynyt kansakoulun ja Työväen Akatemian. Hän työskenteli aluksi sekatyömiehenä ja sittemmin sanomalehden toimittajana. Malm on asunut Puumalassa, sen jälkeen pääkaupunkiseudulla ja nykyisin hän asuu Mikkelissä.
Ikuinen rakkaus (vuoden 2004 elokuva)
Ikuinen rakkaus (Enduring Love) on Roger Michellin ohjaama englantilainen psykologinen trilleri vuodelta 2004. Elokuva perustuu Ian McEwanin samannimiseen romaaniin.
Jill Stein
Jill Ellen Stein (s. 14. toukokuuta 1950 Chicago) on yhdysvaltalainen sisätautilääkäri, aktivisti ja poliitikko. Hän oli Vihreän puolueen presidenttiehdokas Yhdysvaltain vuoden 2016 presidentinvaaleissa ja sai 0,98 prosenttia äänistä. Hän oli puolueen ehdokkaana myös vuoden 2012 presidentinvaaleissa, joissa hän sai 0,3 prosenttia äänistä.
Stein syntyi Chicagossa ja kasvoi Highland Parkissa Illinois'n osavaltiossa. Hän opiskeli lääketiedettä Harvardin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1979. Valmistuttuaan hän muutti Lexingtoniin Massachusettsin osavaltioon, jossa hän aloitti työt lääkärinä ja meni naimisiin toisen lääkärin, Richard Rohrerin, kanssa. He saivat kaksi poikaa.
Vuonna 1998 Stein aloitti ympäristöaktivismin ja lähti mukaan yritykseen sulkea viisi hiilivoimalaa Massachusettsissa. Vuonna 2002 hän oli Vihreän puolueen ehdokkaana Massachusettsin kuvernööriksi, mutta ei tullut valituksi. Hän oli ehdolla mutta ei tullut valituksi myös edustajainhuoneeseen vuonna 2004, osavaltion ministeriksi (Secretary of the Commonwealth) vuonna 2006 ja uudelleen kuvernööriksi vuonna 2010. Sen sijaan vuonna 2005 hänet valittiin Lexingtonin kaupunginvaltuustoon ja jatkokaudelle vuonna 2008.
Steinin kannattajiin vuoden 2012 presidentinvaaleissa kuului muun muassa poliittinen aktivisti Noam Chomsky. Hänen varapresidenttiehdokkaanaan oli suomalaissukuinen Cheri Honkala.
Presidentinvaalit 2016
Vuoden 2016 vaaleissa Steinin varapresidenttiehdokas oli ihmisoikeusaktivisti Ajamu Baraka.
Vaalikampanjansa aikana, syyskuussa 2016, Stein osallistui Pohjois-Dakotassa uutta öljyputkea vastustavaan mielenosoitukseen ja töhri työkonetta maalilla. Häntä vastaan nostettiin syyte Mortonin piirikunnassa luvattomasta tunkeutumisesta ja vahingonteosta. Barakaa vastaan nostettiin samat syytteet.
Stein sai noin 1,5 miljoonaa ääntä, eli yhden prosentin äänistä.
Vaalien jälkeen Stein johti kampanjaa, jonka tarkoitus oli saada aikaan äänten uudelleenlaskenta kolmessa vaa’ankieliosavaltiossa, joissa republikaaniehdokas Donald Trump oli voittanut demokraattien Hillary Clintonin. Steinin kampanja keräsi yli kuusi miljoonaa dollaria uudelleenlaskentaa varten; Steinin oma vaalikampanjakeräys oli tuottanut noin 3,5 miljoonaa dollaria. Wisconsinissa uudelleenlaskenta suoritettiin ja Trump vahvistettiin voittajaksi, mutta Pennsylvaniassa ja Michiganissa tuomarit päättivät, että uudelleenlaskentaa ei tehdä.
Hostel: Part III
Hostel: Part III on vuonna 2011 julkaistu Scott Spiegelin ohjaama kauhuelokuva.
Kalsiumtitanaatti
Kalsiumtitanaatti eli kalsiumtitaanioksidi (CaTiO3) on epäorgaaninen yhdiste, jolla on sovellutuksia erityisesti elektroniikassa. Luonnossa kalsiumtitanaattia esiintyy perovskiittimineraalina.
Rakenne ja valmistus
Kalsiumtitanaatin kiderakenne on perovskiitti, jonka omaavat yhdisteet voidaan esittää kaavalla ABO3. Yhdisteellä on hieman vääristynyt tilakeskeinen kuutiollinen alkeiskoppi, jossa tiheimmän pakkauksen muodostavat kalsium- ja oksidi-ionit. Titaani-ionit sijaitsevat alkeiskopissa oktaedrisesti.
Tyypillisesti kalsiumtitanaattia valmistetaan sintraamalla kalsiumkarbonaattia ja titaanidioksidia. Kalsiumtitanaatin valmistukseen on kehitetty muitakin menetelmiä, joissa käytetään lähtöaineina joko epäorgaanisia tai orgaanisia titaaniyhdisteitä. Usein ongelmaksi muodostuu tarvittava hyvin korkea lämpötila. Tämän vuoksi on pyritty kehittämään muun muassa mikroaaltomenetelmiä, jolla yhdistettä voitaisiin tuottaa alhaisemmissa lämpötiloissa.
Käyttö
Kalsiumtitanaatilla on suhteellisen korkea dielektrinen vakio, huoneenlämpötilassa noin 160. Tämän vuoksi sitä käytetään kondensaattoreissa usein strontiumtitanaatin kanssa. Yhdisteellä on myös pietsosähköisiä ominaisuuksia. Sitä voidaan käyttää myös sitomaan ydinreaktoreissa muodostuneita radioaktiivisia aineita.