cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aarni Penttilä
Penttilä hoiti Helsingin yliopistossa suomen kielen dosentuuria vuosina 1931–1945 ja osallistui Nykysuomen sanakirjan toimitustyöhön. Hän otti Jyväskylästä vastaan suomen kielen professuurin ja hoiti sitä vuodet 1936–1966; hän toimi myös Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun vararehtorina ja rehtorina (1940–1962). Hänen tunnetuin teoksensa lienee Suomen kielioppi (1957).
Aarni Penttilä avioitui vuonna 1924 opettaja Kyllikki Islea Kielon (1901–1982) kanssa; perheeseen syntyi kaksi lasta. Aarni Penttilän veli oli Helsingin kauppakorkeakoulun englannin kielen apulaisprofessori Erkki Penttilä (1908–2003).
Penttilän kuoleman jälkeen hänen laaja kirjastonsa myytiin Uumajan yliopiston kirjastolle, jossa se on tutkijoiden käytössä.
Jelena Mirošina
Jelena Mirošina (5. kesäkuuta 1974 Moskova – 18. joulukuuta 1995 Moskova) oli venäläinen uimahyppääjä. Hän sai yhdistyneen joukkueen edustajana hopeaa naisten 10 metrin kerroshypyissä vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Hän oli aiemmin sijoittunut siinä Neuvostoliiton kilpailijana kuudenneksi vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa.
Mirošina lopetti kilpailemisen vuoden 1993 Venäjän-mestaruuskilpailujen jälkeen. Hän meni naimisiin ja oli raskaana kuollessaan 21-vuotiaana. Hän ilmeisesti putosi asuntonsa ikkunasta, mutta kuolinolosuhteet olivat epäselvät, ja asiasta käynnistettiin myös rikostutkinta.
Emmanuel Frimpong
thumb|right|Frimpong vuonna 2010 Emmanuel Yaw Frimpong (s. 10. tammikuuta 1992, Accra, Ghana) on englantilais-ghanalainen jalkapalloilija. Puolustavana keskikenttäpelaajana pelaava Frimpong edustaa Venäjän valioliigan FC Ufaa.
Frimpong pelasi lontoolaisessa Arsenal FC:ssä 9-vuotiaasta lähtien vuoteen 2014 saakka. Seuran reservijoukkueeseen hänet nostettiin vuonna 2008, ja kesällä 2010 hän sai runsaasti peliaikaa edustusjoukkueen harjoitusotteluissa. Frimpong teki läpimurtonsa kaudella 2011-2012 murtautumalla Arsenalin ykkösmiehistöön. Frimpong kuitenkin pudotettiin ykkösjoukkueesta, ja vuosina 2012-2014 hän oli lainalla Wolverhamptonissa, Fulhamissa sekä Charltonissa.
1. syyskuuta 2014 Frimpong teki kolmivuotisen sopimuksen venäläisjoukkue FC Ufan kanssa.
Maajoukkueura
Nuorten maajoukkueissa Frimpong on edustanut Englantia, ja pelannut maan alle 16- ja alle 17-vuotiaiden joukkueissa. A-maajoukkuetasolla hän kuitenkin edustaa synnyinmaataan Ghanaa.
Yyterinniemi
Yyterinniemi on Selkämereen työntyvä niemi, joka alkaa Porin keskustan luoteispuolelta jatkuu noin kymmenen kilometrin pituisena aina Mäntyluotoon asti.
Niemeä ympäröivät koillisessa Pihlavanlahti ja Kokemäenjoen suisto, pohjoisessa Eteläselkä sekä lounaassa Preiviikinlahti. Yhdessä Reposaaren ja Tahkoluodon kanssa Yyterinniemi muodostaa Meri-Porin alueen.
Yleistä
Yyterinniemi on osa Varsinais-Suomesta alkavaa harjuketjua. Se kulkee muun muassa Säkylänharjun sekä Kokemäen kautta Poriin ja jatkuu sen jälkeen vedenalaisena nousten esille jälleen Ruotsin puolella Härnösandissa.
Yyterinniemi on muodostunut kahdesta saaresta, jotka maankohoamisen myötä ovat kasvaneet yhteen. Pohjoinen saari oli nimeltään Ytterö (ulkosaari). Sisempi saari Inderö eli Kokemäensaari tunnetaan nykyään Kyläsaaren kaupunginosana. Saarten välinen salmi alkoi kuroutua umpeen 1600-luvulla ja nykyään siitä on jäljellä matala Enäjärvi.
Asutus ja teollisuus
Yyterinniemen läpi Mäntyluotoon menee Valtatie 2, joka jakaa sen kahteen osaan. Tie tunnetaan paikallisesti myös Mäntyluodontien nimellä. Lisäksi sen vieressä on Tampere–Pori-radan Mäntyluotoon jatkuva rataosa.
Preiviikinlahden puoleisessa osassa sijaitsevat tunnettu Yyterin hiekkaranta sekä Kaanaan kaupunginosa. Yyterissä on myös muun muassa kylpylähotelli sekä golfkenttä. Hiekkarantojen eteläpuolinen alue on vähäistä asutusta ja maanviljelystä lukuun ottamatta lähes luonnontilassa ja siellä kulkee useita retkeilyreittejä.
Yyterinniemen pohjoisosassa on Mäntyluodon kaupunginosa, jossa sijaitsevat muun muassa satama sekä Technip Offshore Finlandin telakka. Aivan niemen kaakkoiskärjessä ovat Uniluodon kaupunginosa ja Kallon majakka. Mäntyluoto, Uniluoto ja Kallo olivat vielä 1800-luvun puolivälissä erillisiä saaria, jotka on myöhemmin satamarakentamisen myötä yhdistetty mantereeseen.
Asukkaita Yyterinniemen alueella on hieman yli 8 000. Suurin taajama on reilun 4 000 asukkaan Pihlava, joka oli myös entisen Porin maalaiskunnan keskus.
Luonto
Yyterinniemen maasto on lähinnä tasaista entistä merenpohjaa. Ainoat merkittävät korkeuserot ovat Yyterin santojen dyyneillä. Alueen kasvillisuus koostuu sisäosissa enimmäkseen kuivasta kangasmaastosta sekä erilaisista pelloista ja niityistä. Rannoilla on useiden hiekkarantojen lisäksi reheviä kosteikkoja.
Yyterinniemellä on erilaisia luontopolkuja sekä retkeilyreittejä yli 30 kilometrin verran. Lisäksi alueella on kattava pyörätieverkosto.
Pikkuaratti
Pikkuaratti (Brotogeris chrysoptera) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen koillisosaa Koillis-Venezuelasta Guyanaan, Ranskan Guyanaan sekä Brasilian Maranhãoon ja Mato Grossoon. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Guyanasta 1766.
Vilho Lihtonen
Vilho Kustaa Lihtonen (3. heinäkuuta 1889 Lohja – 19. lokakuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä. Hän oli Metsähallituksen arvioimisosaston päällikkö 1937–1953, Helsingin yliopiston metsänarvioinnin professori vuodesta 1953. Hän kehitti valtakunnallista laajojen alueiden metsätalouden organisointia varten niin sanotun tuottohakkauslaskelmamenetelmän.
Kento Momota
Kento Momota (, s. 1. syyskuuta 1994 Kagawan prefektuuri) on japanilainen sulkapalloilija. Vasenkätinen Momota on 174 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa. Hän ylsi maailmanrankingissa ensi kertaa sijalle yksi syyskuussa 2018.
Vuonna 2015 Momota voitti sekä Indonesian että Singaporen avoimen turnauksen.
Gromoboi
Gromoboi (, ”jyrisijä”, ”taistelun jyrinä”) oli Venäjän keisarillisen laivaston panssariristeilijä. Alus nimettiin samannimisen venäläisen kansantarinan sankarin mukaan. Pohjois-Venäjällä seikkaillut Gromoboi oli eräänlainen venäläinen versio Robin Hoodista.
Valmistus
Vuonna 1899 valmistunut Gromoboi oli paranneltu version aiemmin valmistuneista panssariristeilijöistä Rossijasta ja Rurikista. Sen keulan 204 mm tykkien suojana oli yli 15 cm paksuinen panssarointi, kuten myös lähes kaikkien 152 mm tykkien. Perässä olevien 204 mm tykkien suojana oli vain suojakilvet.
Palvelus
Valmistumisensa jälkeen laiva purjehti Itä-Aasiaan ja edusti Venäjää Australian kansainyhteisön perustamisessa. Tuolloin laiva vieraili Sydneyn ja Melbournen satamissa. Aluksen komentajana matkalla toimi Karl Petrovitš Jessen.
Venäjän–Japanin sota
Venäjän–Japanin sodassa Gromoboi oli mukana laivasto-osastossa, joka yhdytti 24. huhtikuuta 1904 japanilaisen joukkojenkuljetusaluksen Kinshumarun, joka kuljetti tuhansia keisarillisen 37. jalkaväkirykmentin sotilaita. Venäläiset tarjosivat mahdollisuuden antautumiseen, jonka piti tapahtua tunnin sisällä, tai laiva upotettaisiin. Osa Kinshumarun miehistöstä suostui tarjoukseen, mutta sotilaat eivät. Miehistö pakkautui pelastusveneisiin, kun sotilaat aloittivat kivääritulen venäläisaluksia kohti. Venäläiset odottivat tunnin loppuun ja upottivat aluksen. Rurik nosti pelastusveneissä olleet japanilaiset kyytiinsä. Vain matruuseja ja työmiehiä selvisi hengissä Kinshumarulta.
Gromoboi upotti muitakin japanilaisia kuljetusaluksia, kuten Izumimarun 12. kesäkuuta 1904. Telissun taistelun päättymispäivänä 15. kesäkuuta se upotti kaksi kuljetusalusta. Näistä toinen, Hitachimaru oli lastattu vetureilla ja junakalustolla vaikeuttaen japanilaisten maajoukkojen huoltoa manner-Aasiassa. Junakaluston lisäksi 6-tonninen Hitachimaru vei upotessaan arvokasta piiritysaseistusta, Port Arthurin piiritykseen tarkoitettuja Kruppin haupitseja sekä 2 000 miestä. Traagisempi tapaus sattui samana päivänä, kun Gromoboi upotti 3-tonnisen kuljetusaluksen, jonka kuljetti haavoittuneita ja sairaita Dalianista Japanin pääsaarille. Osa pelastautui veneisiin ja Gromoboi poimi merestä yli sata japanilaista, mutta osa kieltäytyi lähtemästä aluksesta peläten jäävänsä vangiksi.
Elokuussa 1904 Gromoboi osallistui Rurikin ja Rossijan kanssa Ulsanin taisteluun Japaninmerellä. Japanilaiset käyttivät taistelussa hyvin herkiksi viritettyjä räjähdekranaatteja, jotka aiheuttivat suurta tuhoa varsinkin venäläisalusten suojaamattomissa ja heikosti suojatuissa osissa. Kantta pyyhki tämän tästä kranaatinsirpalepilvet. Sen runkoon osui 25 kertaa, joskaan yksikään osumista ei läpäissyt panssaria. Taistelu päättyi japanilaisten voittoon Rurikin upottua. Gromoboi vaurioitui ja sen miehistöstä sai surmansa 94 ja haavoittui 182. Välikannella roihusi tulipalo ja vain kaksi sen 24 silloisesta 75 mm tykistä oli taistelun jälkeen toimintakuntoisia. Korjausten jälkeen alus ajoi karille Vladivostokin lähellä.
Hellweg
thumb|right|[[Westfalenin Hellweg (merkitty punaisella) Dortmundissa. Kartan on laatinut Detmar Muhler vuonna 1610.]]
Gromoboi
Itämeren laivastossa
Sodan jälkeen Gromoboi siirrettiin Itämeren laivastoon. Se varustettiin uudelleen 1908–1911 välisenä aikana ja se osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.
Heti sodan alussa saksalaiset tekivät pieniä laivasto-iskuja Itämerelle ja Suomenlahdelle. Saksan keisarillisen laivaston alukset pommittivat Kõpun majakkaa Hiidenmaalla 12. elokuuta 1914 ja muita kohteita elokuussa. Gromoboi ja panssariristeilijä Admiral Makarov kohtasivat 17. elokuuta saksalaiset risteilijät Magdeburgin ja Augsburgin sekä kolme hävittäjää ja miinalaiva Deutschlandin. Venäläisalusten tuliteho oli suurempi kuin saksalaisten, jotka kiireesti miinoittivat lähestymisreitin. Vastaavasti venäläisten komentaja ei uskaltanut lähestyä saksalaisia, koska uskoi osastoa seuraavan suurempia aluksia. Kummankin osaston komentaneet amiraalit erotettiin tehtävistään toimettomuuden seurauksena.
Hellweg
Hellweg (saksaa) oli keskiajalla virallinen ja yleinen nimitys, joka annettiin Saksan huomattavimmille kulkuteille. Teiden leveys oli määrätty noin kolmeksi metriksi ja maanomistajien velvollisuus oli pitää tie kunnossa.
Saksassa pelkällä Hellweg-nimityksellä tarkoitetaan yleensä Westfalenin Hellwegiä, josta on runsaasti tutkimusta. Westfalenin Hellweg oli pääkulkuyhteys Reinin alajuoksulta itään Teutoburgin metsää kohti. Tie ulottui Duisburgista Reinin ja Ruhrin yhtymäkohdasta Paderbornin keisarilliseen kaupunkiin. Sen eteläpuolelle jäivät Sauerlandin rinteet. Paderbornista tie jatkui hyvin todennäköisesti kahdelle muulle merkittävälle keisarilliselle tielle itään Harz-vuoristoon ja Elben keskijuoksulle sekä pohjoiseen Elben alajuoksulle ja Weser-joelle.
Gromoboi
Itämeren laivastossa
Elokuussa 1915 laivalla heräsi kapinahenki. Venäjän laivastossa oli paljon Saksansukuisia upseereja, joiden myötätunto vaihteli sodan aikana. Myös osa Gromoboin päällystöstä oli saksalaissukuisia upseereja. Aluksen ollessa Kronstadtin satamassa Rossijan ja muutaman taistelulaivan kanssa alusten miehistöt järjestivät mielenosoituksen saksalaisia upseereja vastaan huutaen ”Alas saksalaiset!” Amiraali Kurosh uhkasi mielenosoittajia hirsipuulla, mutta nämä vastasivat, etteivät he voi hirttää tuhansia, tai amiraali itse hirtetään ensimmäisenä.
Sodan päättyessä Gromoboi oli jo selvästi vanhentunut. Uuden kommunistihallinnon aikana 1920-luvun alussa aloitettiin laivastouudistuksen toteuttaminen ja Itämeren laivaston kokoa pienennettiin radikaalisti. Monien suurempien ja uudempienkin sota-alusten lailla Gromoboi romutettiin ja se myytiin Saksaan romurautana ulkomaanvaluutan vastineeksi vuonna 1922.
Hellweg
Varhaismodernina aikana hiili- ja terästeollisuuden syntyessä Westfalenin Hellwegin muodostaman kauppareitin varrella sijainneet keskiaikaiset kaupungit, kuten Gelsenkirchen, Bochum, Essen ja Dortmund, kehittyivät teollisuuskeskuksiksi ja ottivat vastaan suurimman osan alueen talouskasvusta.
Nimitys Hellweg viittaa leveään "kirkkaaseen" puhdistettuun reittiin (heller Weg) metsän läpi, ja se on peräisin samaa asiaa tarkoittavasta alasaksan kielen sanasta helwech. Muita mahdollisia merkityksiä ovat "Suolatie" tai "Kuolleiden tie". Kreikan kielen hál-s ja keltin kielen hal merkitsevät suolaa; toisaalta Helvegr tarkoittaa reittiä vainajalaan Heliin.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1950 järjestettiin Lontoossa 13.–22. maaliskuuta. Kisojen järjestäjämaaksi kysyttiin myös Suomea.
Hallitseva mestari Tšekkoslovakia ei saanut lähetetyksi joukkuetta kisoihin, koska lähes koko joukkue vangittiin. Syynä oli maan petos ja vangitseminen tapahtui juuri joukkueen lähdön kynnyksellä. Vangittujen joukossa oli muun muassa Gustav Bubník. Puolestaan Suomessa syksyllä 1949 käyty keskustelu johti siihen, että Suomen Jääkiekkoliitto ei lähettänyt maajoukkuetta kisoihin. Päätös katkeroitti muutaman vanhan polven maajoukkuekiekkoilijan siinä määrin, että he lopettivat pelaajauransa. Suomea turnauksessa edustivat vain tarkkailija Risto Lindroos ja kokousedustaja Harry Lindblad.
Kanada saavutti kisoissa kultaa ja Yhdysvallat hopeaa. Euroopan-mestaruuden voitti Sveitsi.
Kupletti (visailuohjelma)
Kupletti oli vuosina 2008–2009 Yle TV2:lla esitetty lasten musiikkivisailuohjelma viides- ja kuudesluokkalaisille. Juontaja ja vetäjä kisassa oli Teppo Karell. Kupletissa kaksi kolmen hengen joukkuetta keräsivät nuotteja laulamalla ja tietämällä tuttuja lastenlauluja. Ensimmäisenä joukkueena kilpaili punapaitainen joukkue, joka oli nimeltään Trio Hessu. Toisena joukkueena kilpaili keltapaitainen joukkue, jonka nimi oli Laten Pumppu. Kilpailun lopussa nuotit laitettiin nuottiviivastolle, jossa ne muodostivat tunnetun lastenlaulun melodian. Enemmän nuotteja kerännyt joukkue pääsi ensiksi arvaamaan, mistä laulusta on kyse.
Pseudoefedriini
Pseudoefedriini on fenetyyliamiini- ja amfetamiiniryhmiin kuuluva lääkeaine. Sillä on piristävä ja hengitysteitä avaava vaikutus.
Voimaantuminen
Voimaantuminen (valtaistuminen, empowerment) tarkoitti alun perin alistetussa asemassa olevien ihmisryhmien itsetunnon, rohkeuden, yhteiskunnallisen aktiivisuuden ja vaikutusvallan lisääntymistä. Voimaantumisessa alistettu ihmisryhmä nousee ajamaan itse omaa asiaansa. Voimaantumisen prosessiin liittyy usein ulkoapäin annettujen, usein vieraiksi ja negatiivisiksi koettujen määritelmien korvaamista neutraalimmilla tai positiivisemmilla. Voimaantumisesta on puhuttu esimerkiksi etnisten vähemmistöjen, naisten, sukupuolivähemmistöjen ja vammaisten kohdalla.
Myöhemmin termiä voimaantuminen on käytetty myös synonyymina ihmisen sisäiselle voimantunteelle, jolloin sana ei viittaa enää millään tavoin alistetussa yhteiskunnallisessa asemassa olevien ihmisryhmien tilanteeseen. Esimerkiksi Juha Siitonen käytti voimaantumis-termiä tällä tavoin grounded theory -menetelmällä toteuttamassaan luokanopettajaksi opiskelevien ammatillista kasvua koskevassa kasvatustieteiden väitöskirjassaan Voimaantumisessa korostuu Siitosen mukaan oma sisäinen vahvistuminen ja se, että ihminen kokee olevansa sisäisesti vahva sekä tasapainossa itsensä ja ympäristönsä kanssa. Voimaantumisen seurauksena hän kykenee asettamaan ja saavuttamaan päämääriä, tuntee oman elämänsä olevan hallinnassa sekä itsetuntonsa parantuneen. Lisäksi hänen toiveikkuutensa tulevaisuutta kohtaan kasvaa. Voimaantuminen voidaan määritellä yksilön valintojen ja sosiaalisen ympäristön väliseksi ihannetilaksi.
Pseudoefedriini
Pseudoefedriini on efedriinin diastereomeeri, eikä se ole efedriinin tavoin päihdyttävä. Siitä voidaan valmistaa metamfetamiinia poistamalla molekyylistä happiatomi, tai hapetus-pelkistysreaktion kautta metkatinonia.
Voimaantuminen
Voimaantuminen on henkilökohtainen prosessi, joka on yhteydessä yksilön omaan haluun ja päämäärien asettamiseen, omiin mahdollisuuksiin luottamiseen sekä näkemykseen itsestään ja tehokkuudestaan. (Siitonen 117.) Siihen liittyy vahva vastuullisuus omasta kehittymisestä sekä halu ja kyky toimia tavalla, jonka itse tietää ja katsoo oikeaksi. Tärkeää voimaantumisessa on muilta saatu kannustava palaute ja reflektiota tukeva vuorovaikutuksellisuus. Lisäksi edellytyksenä ovat luottamus ja kunnioitus, tuki, osallistuminen ja sitoutuminen. Voimaantumisen käsite tuli suosituksi 1980-luvun puolivälissä ihmisten hyvinvointia edistävien hankkeiden kautta. 1990-luvulla sen käyttö lisääntyi huomattavasti myös kasvatustieteen tutkijoiden keskuudessa.
Voimaantuminen on yhteydessä yksilön hyvinvointiin. Hyvinvoinnin taas ajatellaan olevan yhteydessä ryhmän muiden jäsenten voimaantumisen ja hyvinvoinnin kokemiseen. Jossain tietyssä ympäristössä voimaantuminen voi olla todennäköisempää kuin toisessa. Toimintaympäristön olosuhteet kuten esimerkiksi valinnanvapaus, ilmapiiri, arvostus tai turvallisuus voivat olla enemmän tukevia ja näin merkityksellisempiä tämän prosessin kannalta. Voimaantumisen ominaisuudet ilmenevät eri ihmisillä erilaisena käyttäytymisenä ja taitoina. Koska ihmiset ovat erilaisia, he kykenevät eri tavoin hyödyntämään niitä sosiaalisia kenttiä, joissa he toimivat. Tämän takia voimaantumisprosessi on eri ihmisillä erilainen myös samassa kontekstissa.
Voimavarakeskeistä muutostyötä voivat tehdä esimerkiksi sosiaalityöntekijät. Siihen sovellettavat periaatteet ovat asiakkaan vahvistumista tukevien puitteiden luominen, asiakkaan sosiaalisten suhteiden ja yhteenkuuluvuuden tunteen lisääminen, itseparantuminen, yhteistyössä lisääntyvä voima (synergia), antautuminen keskusteluun (dialogi) ja asiakkaaseen uskominen. Voimaantumisella on tärkeä asema muun muassa liike-elämän organisaatioissa, koulutusorganisaatioissa, työyhteisöjen kehitämishankkeissa, kansalaisten oikeuksia ja aktiivisuutta sekä etnisten vähemmistöjen itsemääräämisoikeuden laajentamista ajavissa liikkeissä.
Suomen naisten koripallomaajoukkue
Suomen naisten koripallomaajoukkue edustaa Suomea koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Suomen Koripalloliitto.
Suomi pelasi EM-kilpailuissa ensimmäisen kerran Neuvostoliiton kisoissa 1952. Joukkue hävisi alkulohkon otteluissaan selvänumeroisesti Italialle, Itävallalle ja Unkarille. Jatkolohkossa se hävisi Romanialle ja voitti Itä-Saksan sijoittuen 11:nneksi.
Tšekkoslovakian EM-kilpailuissa 1956 Suomi kärsi alkulohkon otteluissa tappiot Jugoslavialle, Bulgarialle ja Puolalle. Jatko-otteluissa Suomi voitti Sveitsin, Tanskan ja Alankomaat sekä hävisi Romanialle ja toistamiseen Jugoslavialle. Joukkue sijoittui lopulta yhdenneksitoista.
Jugoslavian EM-kilpailuissa 1980 Suomi hävisi karsintakierroksella Romanialle, Ranskalle ja Alankomaille. Jatko-otteluissa joukkue hävisi Espanjalle ja Italialle, mutta voitti Belgian ja Englannin. Italian EM-kilpailuissa 1981 Suomi voitti alkulohkon ottelussa Länsi-Saksan, mutta hävisi Italialle, Puolalle, Jugoslavialle ja Alankomaille jääden lohkossa viimeiseksi. Jatko-otteluissa Suomi kärsi tappiot Unkarille ja Ruotsille sijoittuen 12:nneksi.
Toistaiseksi viimeisen kerran Suomi on esiintynyt naisten EM-kilpailuissa Espanjan kisoissa 1987. Joukkue hävisi alkulohkon otteluissaan Espanjalle, Italialle, Tšekkoslovakialle, Jugoslavialle ja Bulgarialle sekä jatko-otteluissa Puolalle ja Romanialle. Joukkueen sijoitus oli kahdestoista.
Suomen naisten maajoukkue ei ole kertaakaan selviytynyt MM-kilpailuihin eikä olympialaisiin.
Kokoonpano
Suomen maajoukkuerinki vuoden 2021 EM-karsinnoissa.
Cap Arcona
Cap Arcona oli saksalainen linjalaiva, joka liikennöi 1920- ja 1930-luvuilla Hampurista Buenos Airesiin. Toisen maailmansodan lopulla alus upposi 3. toukokuuta 1945 Lyypekinlahdella ilmahyökkäyksessä. Laivan upotessa sai surmansa arviolta 4 500 henkeä.
Cap Arconan uppoaminen on eräs historian pahimmista laivaturmista. Se vaati esimerkiksi noin kolme kertaa enemmän kuolonuhreja kuin Titanicin uppoaminen.
Historia
27 561 tonnia painava Cap Arcona laskettiin vesille vuonna 1927. Se oli aikanaan suurin Etelä-Amerikkaan liikennöinyt saksalaisalus. Vuonna 1940 se otettiin Kriegsmarinen käyttöön Itämerelle. Laiva esitti RMS Titanicia vuonna 1943 kuvatussa propagandaelokuvassa Titanic. Vuoden 1945 alussa Cap Arcona osallistui operaatio Hannibaliin eli sotilaiden ja siviilien evakuoimiseen etenevien venäläisjoukkojen tieltä läntiseen Saksaan. Operaation aikana Cap Arconalla kuljetettiin lähes 26 000 henkilöä.
Uppoaminen
pienoiskuva|vasen|Palava Cap Arcona Ennen uppoamistaan Cap Arconaan oli lastattu Neuengammen ja eräiden muiden keskitysleirien vankeja. Lyypekinlahdella se joutui Britannian ilmavoimien Typhoon-koneiden hyökkäyksen kohteeksi. Hyökkäyksen seurauksena laiva syttyi palamaan, ja se upposi vieden mukanaan noin 4 500 henkeä. Vain muutamat laivassa olleista keskitysleirivangeista selvisivät onnettomuudesta.
Buirjärvi
thumb|Buirjärvi satelliittikuvassa. Buirjärvi on noin 609 neliökilometrin laajuinen järvi Mongolian ja Kiinan rajalla. Suurin osa järvestä on Mongolian puolella. Järvi on noin 50 metriä syvä ja sen ympäristö on pääasiassa ruohikkoa.
Buirjärven laskujoki Orshun johtaa pohjoiseen ja laskee Kiinan puolella Hulunjärveen.
Colosseum (doom-yhtye)
Colosseum oli suomalainen Riihimäeltä kotoisin ollut funeral doom -yhtye, joka perustettiin vuonna 2006. Yhtye julkaisi kolme levyä Firebox Recordsin kautta. Lisäksi Colosseum teki demon, jonka voi ladata kotisivuilta. Yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa kitaristinsa ja laulajansa Juhani Palomäen kuoltua toukokuussa 2010. Colosseumin viimeiseksi jäänyt albumi, jonka nauhoitustyöt päättyivät keväällä 2010, julkaistiin vuonna 2011.
Bertta Tammelin
Bertta Tammelin (21. kesäkuuta 1907 Suoniemi – helmikuu 1988) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran Tampereen Työväen Teatterissa. Vahvimmillaan hän oli tiukkojen ja johdonmukaisten luonteiden tulkitsijana.
Elämä ja ura
Bertta Tammelinin vanhemmat olivat kivityömies Vihtori Tammelin ja Hilja Niittynen. Hän kävi kansakoulun synnyinpaikkakunnallaan Suoniemellä. Syksyllä 1924 hän aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa. Hän suoritti myös lauluopintoja. Hänen ankara työkurinsa kiinnitti TTT:n johtajan Kosti Elon huomion. Tammelinin uran alkuvuosien töihin kuuluivat muun muassa Agnes (näytelmässä Synti), Aino Zink (Miehen kylkiluu) ja Kaarin (Kaksi kuningatarta). Myöhemmin hän tulkitsi Hella Wuolijoen suosittujen Niskavuori-näytelmien hahmoja, kuten Ilonaa (Niskavuoren leipä) ja Malviinaa (Niskavuoren nuori emäntä). Hänen tulkintansa Niskavuoren Hetasta oli erityisen vaikuttava.
Jatkosodan aikana Tammelin oli mukana sotamiesten viihdytyskiertueilla. 20-vuotisnäyttelijäjuhlassaan hän tulkitsi Conwayn perheen Maddea. Itse hän nimenomaan halusi puhua näyttelijäjuhlasta taiteilijajuhlan sijaan. Tammelin jäi Tampereen Työväen Teatterista eläkkeelle 1952. Hänen jäähyväisroolinsa oli rouva Maret Alfred Gehrin näytelmässä Kuudes kerros. Tammelinin näyttelijäntyölle oli ominaista intensiivinen eläytyminen. Haastatteluissa hän painotti näyttelijäntyön rehellisyyttä. Hän näyttäytyi pienessä sivuosassa Edvin Laineen elokuvassa Yrjänän emännän synti (1943).
Miguel Ángel Revilla Roiz
Revilla edustaa Kantabrian alueellista puoluetta. Hän toimi Kantabrian maakuntahallituksen johtajana vuosina 2003–2011 ja valittiin uudestaan kesäkuussa 2015.
Revilla on koulutukseltaan ekonomi. Hän oli taloustieteen professori vuosina 1979–1982 (Escuela Superior de Dirección de Empresas de Santander) ja  julkisen talouden ja talouspolitiikan professori vuoteen 1995 saakka (Cantabrian yliopisto).
Diablo
Diablo tarkoittaa seuraavia asioita:
Hysteria (Anna Abreun kappale)
Hysteria on Anna Abreun vuonna 2011 julkaistun neljännen studioalbumin Rush ensimmäinen single. Single julkaistiin 10. tammikuuta 2011.
Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Patric Sarin, joka on tehnyt Abreun Now- ja Just a Pretty Face? -albumeillekin menestyneitä kappaleita. Sarinin tekemässä Hysteriassa on mukana 1980-luvun poppia ja saman aikakauden syntikkadiscoa. Kappaleen on tuottanut Jukka Immonen, joka on tullut tunnetuksi mm. Jenni Vartiaisen albumien tuottajana.
Single meni heti ilmestyttyään iTunesin listaykköseksi.
Theodor Thomsen
Theodor Thomsen (20. maaliskuuta 1904 Kiel – 14. toukokuuta 1982) oli saksalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Kieler Yacht-Clubia.
Hysteria (Anna Abreun kappale)
Singlen kansikuva
Singlen kansikuva on kuvattu Thaimaassa marraskuussa 2010. Kansikuvan on kuvannut muotikuvaajana tunnettu Nana Simelius, joka otti myös Abreun edellisen Just a Pretty Face? -albumin promootiokuvat. Abreun luottomeikkaaja Saara Sarvas oli vastuussa Annan meikistä.
Theodor Thomsen
Thomsen osallistui olympialaisiin kolmesti, vuosina 1936, 1952 ja 1956. Hän oli joukkueineen kuudes 6mR-luokassa Berliinissä 1936 ja voitti Louhi-sarjassa pronssia Helsingin kisoista 1952. Thomsen kisasi Louhi-luokassa vielä Melbournen olympialaisissa 1956, jolloin hän 52-vuotiaana sijoittui kymmenenneksi.
Hysteria (Anna Abreun kappale)
Musiikkivideo
thumb|252px|Anna Abreu "Hysteria" -kappaleen musiikkivideolla. Kappaleen musiikkivideo oli ensinäytössä The Voice -kanavan Heräämössä 26. tammikuuta 2011. Mikko Harman ohjaama musiikkivideo kuvattiin Imatralla, Ovakon tehtaalla 14.–15. tammikuuta 2011. Videolla nähdään Dance-ohjelmasta tuttu Ima Iduozee, joka esittää Annan ihastusta ja tehtaassa työskentelevää työkaveria.
Pikkupäistärkoi
Pikkupäistärkoi (Eriocrania cicatricella) on pieni, päistärkoihin kuuluva, kevään perhoslaji. Se on Suomessa heimonsa yleisimpiä ja laajimmalle levinneitä lajeja.
Koko ja ulkonäkö
Muiden heimon lajien tapaan pikkupäistärkoita on vaikea erottaa lähilajeista. Erityisen samannäköinen laji on hakaspäistärkoi (Eriocrania unimaculella), eikä lajeja voi välttämättä erottaa toisistaan ilman koirasperhosen genitaalipreparaatin tutkimista mikroskoopilla.
Etusiivet ovat pääasiassa metallinkiiltoisen punavioletit, mutta niissä on runsaasti kullanväristen suomujen muodostamaa kirjailua. Etusiiven takareunassa on useimmilla perhosilla keltainen, kolmi- tai nelikulmainen täplä. Takasiivet ovat ruskeat, kärkeä kohti punertavat ja niiden keskiosassa siipisuomut ovat noin kuusi kertaa leveyttään pitempiä. Sekä etu- että takasiipiä reunustavat ripset ovat tasaisen tummanharmaita. Naaraan takaruumiin viidennen jaokkeen vatsakilven nystyt ovat suuremmat kuin neljännen jaokkeen vatsakilven nelikulmaiset, läpikuultavat kohdat. Tuntosarvet ovat alle puolet etusiiven pituudesta. Päälaella on harmaiden karvojen muodostama tupsu. Siipiväli on 9–12 mm.
Toukka on kokonaan valkoinen, vain suuosat ovat ruskeat.
Levinneisyys ja lentoaika
Levinneisyysalue kattaa Pohjois- ja Keski-Euroopan ja ulottuu idässä Venäjälle. Suomessa laji on varsin yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, ja sitä tavataan ainakin Etelä-Lappiin saakka. Pohjoisempaa on kuitenkin erillishavaintoja aina Kilpisjärveä myöten. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena huhtikuun puolivälistä toukokuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat
Pikkupäistärkoin voi tavata keväällä kaikenlaisilla koivuja kasvavilla paikoilla. Perhoset lentävät päivisin. Toukka elää kesäkuun alkupuolella lehteen tekemässään laikkumiinassa, kunnes pudottautuu jo parin viikon jälkeen maahan talvehtimaan ja koteloitumaan.
Dan Stevens
Daniel Jonathan Stevens (s. 10. lokakuuta 1982 Croydon, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.
Pikkupäistärkoi
Ravintokasvi
Toukka elää koivuilla (Betula).
Dan Stevens
Stevens on opiskellut kirjallisuustiedettä Cambridgen yliopistossa.
Ura
Dan Stevens aloitti ammattilaisuransa näyttelijänä vuonna 2004, jolloin hän sai roolin William Shakespearen näytelmästä Miten haluatte. Samana vuonna Stevens teki myös televisiodebyyttinsä esiintymällä Frankenstein-minisarjassa. Seuraavina vuosina Stevens jatkoi työskentelemistä sekä televisiossa että näytelmissä.
Vuonna 2009 hän teki uuden ammatillisen aluevaltauksen siirtymällä näyttelemään myös valkokankaalla elokuvassa Hilde. Vuonna 2010 hän aloitti näyttelemisen Downton Abbey -sarjassa, joka oli menestys. Rooli toikin Stevensille julkisuutta sekä SAG-palkinnon, jonka hän voitti yhdessä muun työryhmän kanssa parhaasta näyttelijäkokoonpanosta draamasarjassa vuonna 2012. Stevens jätti sarjan vuonna 2012 ja jatkoi hyvin vaihtelevissa rooleissa niin televisiossa kuin elokuvissakin.
Elokuvien puolella hänen menestyneimpiä elokuviaan ovat olleet muun muassa Night at the Museum – Haudan salaisuus (2014) sekä Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö, joka oli maailmanlaajuisesti tuottanein elokuva vuonna 2017. Merkittävimmistä rooleista television puolella voidaan pitää pääosaa Legion-sarjassa, jossa hän näytteli vuosina 2017–2019.
Yksityiselämä
Dan Stevens adoptoitiin seitsemän päivän ikäisenä opettajaperheeseen ja hän kasvoi lapsena Walesissa ja Englannin kaakkoisosissa. Perheeseen kuuluu lisäksi nuorempi veli, joka on myös adoptoitu. Stevens ei ole myöhemmin kokenut tarvetta aktiivisesti jäljittää biologisia vanhempiaan, mutta on maininnut tehneensä hieman tutkimustyötä asian eteen. Stevens oli lapsuudessaan kapinallinen sekä hankala lapsi oppitunneilla, joten hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen, Tonbridge Schooliin, Kentiin. Stevens on kertonut, että hänen oli vaikeaa sopeutua toisten joukkoon, sillä hän oli jo 11-vuotiaana aikuisen pituinen ja läpikäynyt äänenmurroksen eikä oikein tiennyt, mihin joukkoon hän kuului. Stevens ohjattiinkin purkamaan käytöstään teatterin pariin ja hän sai 13-vuotiaana Machbethin roolin. Muutamaa vuotta myöhemmin hän alkoi viettää kesänsä National Youth Theatressa.
Tonbridge Schoolin jälkeen Stevens pääsi opiskelemaan Emmanuel Collegeen, Cambridgeen, jossa hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta.
Dan Stevens tapasi teatteritöiden kautta vuonna 2006 tulevan vaimonsa, eteläafrikkalaisen jazzlaulajan ja laulunopettajan, Susie Harietin. Pariskunta meni naimisiin 2009 ja heillä on kolme lasta (s. 2009, 2012 ja 2016).
Konventikkeliplakaatti
Konventikkeliplakaatti oli Ruotsissa vuonna 1726 säädetty laki, joka kielsi herätysliikkeiden seurat rangaistuksen uhalla. Tämä oli kirkon pappien yritys estää kirkon sisällä toimivien herätysliikkeiden leviäminen. Ruotsin konventikkeliplakaatin syntymisessä avusti suomalaissyntyinen maamarsalkka ja kansliapresidentti Arvid Horn ja sen sääti kuningas Fredrik I. Kodissa pidettäviä hartauksia kutsuttiin ennen konventikkeleiksi.
Konventikkeliplakaatti oli voimassa Ruotsissa vuoteen 1858, Suomessa 1870 ja Norjassa 1842.
Suomessa konventikkeliplakaatin nojalla tuomittiin herätysliikkeiden kannattajia muun muassa Eurajoella 1830-luvun alussa sekä Kalajoella 1838–1839.
Konventikkeliplakaatin taustaa
Konventikkeliplakaatin taustana oli 1600-luvulla valtaan päässyt luterilainen puhdasoppisuus, jonka aikana maallinen valta ja kirkko yhdessä pyrkivät tukahduttamaan kaikki poikkeamat Upsalan kokouksessa 1593 hyväksytystä ja lukkoon lyödystä luterilaisesta opista. Vuoden 1686 kirkkolaissa uhattiin harhaoppisia jopa maastakarkotuksella. Vuoden 1734 lakiin otettiin samansisältöinen määräys. 1600-luvun lopussa alkoi esiintyä radikaalia uskonnollista liikehdintää. Sen edustajia olivat Suomessa muun muassa Lars Ulstadius ja Petter Schäfer. Suuri Pohjan sota 1700-luvun alkupuolella lisäsi väestön uskonnollisuutta, ja samoihin aikoihin Saksassa syntynyt pietismi alkoi levitä valtakuntaan, myös Suomeen. Eräs pietismin tyypillinen piirre oli kokoontuminen samanmielisten hartauskokouksiin eli konventikkeleihin, jotka muistuttivat myöhempien herätysliikkeiden seuroja.
Säädöksen sisältö
Valtio ja kirkko kokivat pietistisen liikehdinnän vakiintunutta asiaintilaa uhkaavaksi, vaikka kirkollisena pysyneen pietismin näkemykset eivät poikenneet radikaalisti hyväksytystä luterilaisuudesta. Harhaoppisuussyytökset olisivat olleet hankalia näyttää toteen. Sen takia pietismin tukahduttamiskeinoksi valittiin hartauskokousten eli konventikkeleiden estäminen konventikkeliplakaatiksi kutsutun säädöksen avulla. Säädöksessä kehotetaan perheenpäätä pitämään rukouksia, lukemaan Raamattua, opettamaan lapsia, omaisia ja palkollisia sekä kuulustelemaan saarnan sisältöä. Tällainen toiminta oli kuitenkin luvallista vain yhden perhekunnan sisällä. Suurempien joukkojen ja toisilleen vieraiden ihmisten osallistuminen hartauskokouksiin kiellettiin, koska "monet tietämättömyydestä voisivat tulla johdetuiksi harhaisiin opinkappaleisiin vastoin puhdasta evankeelista uskoa". Pappeja kiellettiin ilman tarkastusta ja lupaa julkaisemasta kristinoppia käsitteleviä katekismusmaisia kysymys-vastauskokoelmia. Kokouksen järjestäjää rangaistiin sakolla, jonka korvasi varojen puuttuessa vankeus vedellä ja leivällä. Toisesta rikkomuksesta määrättiin korotettu rangaistus, kolmatta seurasi maastakarkotus. Osallistujien rangaistus oli sakko.
Varhaisemman herännäisyyden aika
Konventikkeliplakaattia ei käytetty herätysliikehdintöjä vastaan nostetuissa oikeudenkäynneissä ennen 1700-luvun puoliväliä. Sen sijaan syytteet koskivat harhaoppisuutta. Sen vastustamiseksi oli vuonna 1735 julkaistu "Kuninkaallinen säädös ja käsky, kaikenlaisten erhetysten ja niiden levittämisen estämiseksi". Säädös velvoitti papiston ensin ojentamaan harhaoppisia ja vasta sitten vetoamaan maalliseen oikeuteen. Konventikkeleihin ei kiinnitetty suuremmin huomiota, ja niitä myös järjestettiin. Abraham Achrenius kertoo kirjeissään osallistuneensa Turussa 1740-luvun puolivälin tienoilla vireään herrnhutilaiseen seuratoimintaan, jonka yksi vakituinen kokouspaikka oli hovioikeuden presidentin talo.
Konventikkeliplakaatin soveltamisen teki ajankohtaiseksi 1750-luvun jälkipuolella alkanut kansanherätys, joka levisi Varsinais-Suomesta Satakuntaan, Hämeeseen, Uudellemaalle, Pohjanmaalle ja Savoon. Papistoa ei herätyksissä huolestuttanut harhaoppisuus vaan suurten yksityisten hartauskokousten ekstaattiset ilmiöt. Liikehdinnän leviämisen estämiseksi otettiin käyttöön konventikkeliplakaatti. Esimerkiksi Achreniuksen seurakunnan Nousiaisten kirkon asehuoneessa järjestetyistä virsiseuroista nostettiin syyte vuonna 1761. Achrenius puolusti voimakkaasti syytettyjä, ja lopulta hovioikeus kumosi syytteen. Lisäksi hallitus määräsi joulukuussa 1762, että ennen syytteen nostamista viskaalin oli tiedusteltava seurakunnan kirkkoherran kantaa ja pyydettävä oikeuskanslerilta lupa syytteen nostamiseen.
Myöhäisemmän herännäisyyden aika
Ruuthin mukaan konventikkeliplakaattia käytettiin 1700-luvun loppupuolella varsin harvakseltaan, kun otetaan huomioon herätysten laajuus ja erilaisten seurojen yleisyys. Tilanne muuttui 1800-luvun alussa ja etenkin 1820- ja 1830-luvuilla, jolloin herännäisyys levisi voimakkaasti. Piispa Jakob Tengströmin johdolla istunut komitea laati asiasta mietinnön, jossa todettiin myös konventikkeliplakaatti käyttökelpoiseksi keinoksi herätysliikkeen suitsimiseksi. Konventikkeliplakaattia alettiin soveltaa laajemmin vasta 1830-luvulla, ensin 90 henkilöä vastaan rukoilevaisalueilla Eurajoella ja Luvialla. Vuonna 1838 käräjöitiin Uudessakaarlepyyssä ja Kalajoella, jossa syytettyinä olivat muiden muassa tunnetut herännäisjohtajat Niilo Kustaa Malmberg, Jonas Lagus ja Paavo Ruotsalainen. Tuomioita luvattomista hartausseuroista jaettiin myös Vöyrissä, Sipoossa, Hartolassa, Kerimäellä ja Säämingissä.
Yleinen mielipide muuttuu
Oikeudenkäynnit venyivät pitkiksi, ja esimerkiksi kuuluisien Kalajoen käräjien päätös saatiin vasta vuonna 1842. Ruuthin mukaan heränneet hävisivät oikeusjuttunsa mutta saivat loppujen lopuksi moraalisen voiton. Kalajoen käräjien päätöksen jälkeen merkittäviä konventikkeliplakaattiin perustuvia juttuja ei enää nostettu. Yleinen mielipide kääntyi hartauskokouskieltoa vastaan. Vielä vuonna 1845 kokouskielto oli mukana kirkkolakiehdotuksessa, mutta vastustavia kannanottoja tuli herännäispiirien lisäksi myös yliopistosta, Porvoon ja Kuopion tuomiokapituleista, Vaasan hovioikeudesta sekä Oulun lääninhallituksesta. Kun Schaumanin kirkkolakiehdotus 1863 valmistui, siinä sallittiin hartauskokousten pito myös ilman papiston läsnäoloa. Ehdotus hyväksyttiin laiksi vuonna 1867, ja hallitsijan vahvistettua lain se astui voimaan 1. päivänä heinäkuuta 1870.
Laura Feiersinger
right|thumb Laura Feiersinger (s. 5. huhtikuuta 1993) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 91 maaottelua, joissa hän on tehnyt 17 maalia. Hän pelasi muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2010 Maltaa vastaan.
Seuratasolla Feiersinger on edustanut kotimaansa ulkopuolella saksalaisseuroja Herforder SV kaudella 2010–2011, FC Bayern München vuosina 2011–2016, SC Sand vuosina 2016–2018 sekä Eintracht Frankfurt (vuoteen 2020 nimeltään 1. FFC Frankfurt) vuodesta 2018.
Laura Feiersingerin isä Wolfgang Feiersinger pelasi jalkapalloa muun muassa Saksan ja Itävallan Bundesliigassa sekä Itävallan maajoukkueessa.
Länsi-Sulawesi
Länsi-Sulawesi,, lyh. Sulbar, on Indonesian provinssi, joka muodostettiin 2004 irrottamalla alue Etelä-Sulawesin provinssista. Länsi-Sulawesi sijaitsee Sulawesin saarella Makassarinsalmen rannalla. Länsi-Sulawesin pinta-ala on 16 796,19 km² ja väkiluku vuonna 2010 oli 1,1 miljoonaa. Provinssin pääkaupunki on Mamuju. . Talous perustuu lähinnä kaivostoimintaan, maanviljelykseen ja kalastukseen.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (teemanumerot 26–54)
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen teemanumeroista 26–54. Ne ovat ilmestyneet vuodesta 2011 eteenpäin.
Lea Hakala
Lea Helena Hakala (s. 15. maaliskuuta 1960 Helsinki ) on suomalainen koripallovalmentaja ja -toimija sekä kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Vielä lähes 50-vuotiaana I-divisioonassa pelanneen 183-senttisen Hakalan kasvattajaseura on Lahden Sampo.
Hakalaa pidetään kaikkien aikojen parhaana suomalaisena naiskoripalloilijana. Hän voitti 16 naisten Suomen mestaruutta. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 26 vuotta ja 251 ottelua joissa teki 4138 pistettä. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka pelasi EM-kilpailuissa 1980 (pistekeskiarvo 16,7 pistettä/ottelu), 1981 (18,9) ja 1987 (21,2). Hakala kuuluu kansainvälisen koripalloliiton FIBA:n naiskomissioon ja suomalaisen huippu-urheilun kehittämisryhmään. Lisäksi hän toimii Suomen naisten maajoukkueen joukkueenjohtajana. Hän työskentelee apulaisrehtorina ja valmentajana Pohjois-Haagan yhteiskoulussa. Vuonna 1995 Hakala pääsi postimerkkiin neljän ensimmäisen joukkueurheilijan joukossa. Hakalalla on myös koripalloa pelannut tytär. Hakalan Eila-äiti pelasi myös koripalloa ja kuului vuoden 1952 EM-kilpailuissa Suomen joukkueeseen.
Vuonna 2013 Hakala nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen. Hänet kutsuttiin naisten vuoden 2015 EM-kilpailujen yhteydessä pelattuun FIBA Europe Legends -otteluun. Tammikuussa 2019 Hakala nimettiin historian toisena koripallotaustaisena henkilönä Suomen urheilun Hall of Fameen.
Saavutuksia
Saavutusluettelo on epätäydellinen.
Jalkafetisismi
thumb|200px Jalkafetisismi tarkoittaa jalkoihin kohdistunutta seksuaalista kiinnostusta. Jalkafetisisti kiihottuu nähdessään mieltymystensä mukaisia jalkoja ja jalkateriä. Fetisismi voi kohdistua niin paljaisiin kuin puettuihiinkin jalkoihin. Fetisismiin liittyy yleensä jalkojen koskettelu, suutelu tai haistelu.
A. W. Liljeberg
Anders Wilhelm (A. W.) Liljeberg (28. elokuuta 1883 Porvoon maalaiskunta – 2. kesäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen insinööri. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1950. Hän perusti 1936 yrityksen A. W. Liljeberg Oy, joka erikoistui teollisuusrakentamiseen ja oli merkittävimpiä alallaan. Yritys toimi Liljebergin kuoltua perheyrityksenä mutta sen liiketoiminta siirtyi 1968 Perusyhtymä Oy:n ja myöhemmin Partekin omistukseen. Itse A. W. Liljebergin nimellä toiminut yritys siirtyi kivenjalostukseen ja sen osti 2001 Tulikivi Oyj.
Mutopia Project
Mutopia Project on vapaaehtoisten ylläpitämä public domainiin kuuluvien partituurien kirjasto.
Partituurit ovat kirjoitettu vapaalla GNU LilyPond -ohjelmalla ja niitä jaetaan PDF-, PostScript-, MIDI- ja LilyPond-tiedostomuodoissa.
Kirjastossa on yli 2000 partituuria (2017).
Verena Hanshaw
pienoiskuva Verena Hanshaw (o.s. Aschauer, s. 20. tammikuuta 1994) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 84 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän pelasi muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2011 Sloveniaa vastaan.
Seuratasolla Hanshaw on edustanut kotimaansa ulkopuolella saksalaisseuroja Herfoder SV kaudella 2010–2011, BV Cloppenburg kausina 2011–2014, SC Freiburg kausina 2014–2016, SC Sand kausina 2016–2018 ja 1. FFC Frankfurt (joka vuonna 2020 vaihtoi nimekseen Eintracht Frankfurt) vuodesta 2018.
Kuka sen opettaa (kappale)
Kappaleen sanoitus kertoo siitä, miten suhteen ja rakkauden lopettaminen onnistuu. Levy-yhtiön tiedotteessa Kaija Koo kuvaili sitä näin: ”Kappaleen teksti on kuin omasta elämästäni, enhän sitä muuten pystyisi laulamaankaan. Olen käyttänyt tulkinnassa koko tunneskaalaani. Kaikista levyttämistäni kappaleista tämä on ollut haastavin, mutta kuten sanotaan: vaikein lapsi on myös rakkain”. Radio Suomipopin haastattelussa artisti kertoi kappaleen olevan haastava myös laulullisesti.
Leopard-luokka
Leopard-luokka eli tyyppi 41 oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän fregatin muodostama alusluokka. Lisäksi Intian laivastolle valmistettiin kolme alusta.
Englannin kunnat
pienoiskuva|300px|Englannin kunnat sinisellä ja Walesin yhteisöt vihreällä. Harmaalla merkityt alueet eivät muodosta kuntaa. Englannin kunnat (civil parish tai vain parish) ovat Englannin alueellisen hallinnon yksiköitä, joilla on hoidettavinaan tiettyjä kunnallisia tehtäviä. Vuoden 2015 lopussa kuntia oli ; Englantiin kuuluu kuitenkin myös alueita, jotka eivät muodosta kuntaa (non-civil parish areas tai unparished areas).
Historia
Kuntien alkuperä on Englannin kirkon jako seurakuntiin (parish), joiden hallintoon kuului sekä kirkollisia että maallisia tehtäviä vastaavalla tavalla kuin Pohjoismaiden pitäjillä ja pitäjänkokouksilla. Seurakuntien maalliset tehtävät siirrettiin erillisille hallintoelimille 1800-luvun aikana.
Hallinto ja tehtävät
Kunta on hallintohierarkian alimman tason alue siellä, missä kyseinen aluejako on käytössä. Hallintotehtävistä huolehtii usein kunnanvaltuusto (parish council). Jos kunnalla on kaupunkioikeudet, nimitys voi olla myös kaupunginvaltuusto, (town council tai city council),. Kaikilla kunnilla ei kuitenkaan ole valtuustoa, ja pienet kunnat voivat muodostaa yhteisiä valtuustoja. Jos kunnassa on alle 200 asukasta, päätökset voidaan tehdä kuntalaisten kokoontumisissa.
Kunnilla on nykyään vain vähän valtaa. Ne voivat järjestää kuntaan julkisia tiloja, kuten kylätaloja, sotamuistomerkkejä, hautausmaita, vapaa-ajankeskuksia ja leikkipuistoja ja budjetoida rahaa kulttuurihankkeisiin, liikenteen kehittämiseen ja rikosten torjuntaan. Kunnat vastaavat myös retkeilyreittien kunnossapidosta alueellaan. Muiden paikallishallinon yksiköiden täytyy tiedottaa kunnanvaltuustolle tekemistään aluesuunnitelmista ja pyytää valtuustolta lausuntoa tiettyjen kunnallislakien osalta.
Britteinsaarten muut maat ja valtiot
Walesissa kuntaa vastaa yhteisö ja kunnanvaltuustoa yhteisöneuvosto. Myös Skotlanti on jaettu yhteisöihin, mutta niiden neuvostoilla ei ole samoja oikeuksia kuin Englannin ja Walesin vastaavilla. Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa jakoa kuntiin ei ole koskaan muodollisesti lakkautettu, mutta jako on menettänyt merkityksensä lähes kokonaan.
Erkki Haukioja
Erkki Arvo Juhani Haukioja (s. 14. heinäkuuta 1941 Pori) on suomalainen ekologi ja emeritusprofessori.
Haukioja opiskeli Turun yliopistossa, josta hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi 1965, filosofian kandidaatiksi 1968, lisensiaatiksi 1968 ja väitteli tohtoriksi 1970. Väitöskirjan aiheena oli pajusirkun pesyekoko. Hän toimi Turun yliopiston eläintieteen professorina 1980–2005. Hän on ollut vierailevana tutkijana Australiassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Haukiojan pääasiallinen tutkimuskohde on ollut puita käyttävien hyönteisten ja puiden vuorovaikutus. Hän on toiminut Suomen Akatemian akatemiaprofessorina 1. elokuuta 1994 – 31. heinäkuuta 1999 ja 1. elokuuta 2000 – 31. heinäkuuta 2005.
Haukioja valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1981.
Hassen Bengamra
Hassen Bengamra (s. 2. syyskuuta 1959) on tunisialainen judoka, joka sijoittui kolmanneksi vuoden 1979 välimeren kilpailuissa Splitissä, Jugoslaviassa, alle 71-kiloisten sarjassa.
Stefanie Enzinger
right|thumb Stefanie Enzinger (s. 25. marraskuuta 1990) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Itävallan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 28 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän pelasi muun muassa EM-kisoissa 2017, joissa Itävalta selviytyi välieriin ja Enzinger teki yhden maalin päästyään vaihtopelaajana kentälle alkulohkon Islanti-ottelun viime minuuteilla. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2015 Kazakstania vastaan.
Seuratasolla Enzinger on edustanut heinäkuusta 2017 alkaen kotimaansa St. Pölteniä.
Nya Pressen (1921–1974)
thumb|upright|Yhdistetyn lehden ensimmäinen numero jatkoi molempien edeltäjiensä numerointia. Nya Pressen oli Helsingissä vuosina 1921–1974 ilmestynyt ruotsinkielinen iltapäivälehti. Vuonna 1921 sen nimenä oli Svenska Tidningen – Dagens Press ja vuosina 1922–1944 Svenska Pressen.
Hufvudstadsbladetin kustannusyhtiön julkaisema Svenska Pressen perustettiin Dagens Pressin ja Svenska Tidningenin yhdistyessä. Lehti oli tappiollinen, mutta sitä ylläpidettiin yhtiön päälehden tuottaman voiton turvin. Svenska Pressen oli sisällöltään kulttuuripitoinen, mutta myös poliittisesti kantaa ottava. 1930-luvulla se oli omistajaansa Amos Andersonia lähempänä ruotsalaisen kansanpuolueen johtoa. Anderson erotti lehden vapaamielisen päätoimittajan Max Hanemannin jouduttuaan Lapuan liikkeen ankaran painostuksen kohteeksi. Hänen jälkeensä päätoimittajaksi tuli Fredrik Valros, joka tunnettiin jyrkkänä natsismin vastustajana.
Svenska Pressen oli koko jatkosodan ajan sensuurin ja etenkin Hitlerin Saksan silmätikkuna. Jo pian sodan alettua se otti Valrosin johdolla selvän linjan varoittaakseen suomalaisia uskomasta Saksan mahdollisuuksiin suursodan voittamiseksi. Lehti pyrki kaikissa sopivissa tilanteissa korostamaan liittoutuneiden ylivoimaa Saksaan nähden ja tuomaan esille saksalaisten miehitysalueillaan – etenkin Tanskassa ja Norjassa – toimeenpanemia raakuuksia. Valros tuki vuoden 1943 aikana avoimesti rauhanoppositiota ja oli yksi kolmenkymmenenkolmen kirjelmän allekirjoittajista. Jo keväällä 1943 Svenska Pressenin yksi numero oli valtioneuvoston määräyksestä takavarikoitu. Marraskuussa 1943 lehti julkaisi sensuurin määräysten vastaisesti otteita silloisen sosiaaliministerin K.-A. Fagerholmin puheesta, jossa tämä oli tuominnut jyrkin sanoin saksalaisten suorittamat norjalaisten vastarintataistelijoiden teloitukset. Viranomaiset lakkauttivat lehden elokuussa 1944, mutta Moskovan välirauhansopimuksen jälkeen se sai jälleen luvan ilmestyä. Anderson käytti tilaisuutta hyväkseen vaihtaakseen Svenska Pressenin päätoimittajan ja jatkoi sen julkaisemista vasta marraskuun puolivälistä alkaen.