cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bill Brown
Ura
Brown on tehnyt ja tuottanut musiikkia moneen elokuvaan, kuten Ali ja Minä päivänä tahansa. Hän on myös tehnyt musiikkia peleihin, kuten Return To Castle Wolfenstein, Rainbow Six ja Command & Conquer: Generals. Hän on myös tehnyt musiikkia ohjaajille ja tuottajille, kuten Steven Spielberg, Oliver Stone, Clive Barker, Michael Crichton, Gus Van Sant, Michael Mann ja Tom Clancy. Kesällä 2005 hän sävelsi musiikit televisiosarjaan CSI: NY.
Ville Pekkola
Ville Valtteri Pekkola (s. 31. tammikuuta 1989 Lahti) on suomalainen koripalloilija. Hän on edustanut Korisliigassa vuosina 2011–2017 Tampereen Pyrintöä ja aikaisemmin Lappeenrannan NMKY:tä ja kasvattajaseuraansa Namika Lahtea. Pekkola on voittanut pelaajaurallaan Suomen mestaruudet Namika Lahdessa 2009 ja Pyrinnössä 2014. Lisäksi hän on voittanut Pyrinnössä LiigaCupin vuonna 2013, saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2016 sekä cup-hopeaa vuonna 2012 ja sijoittunut Baltian liigassa neljänneksi vuonna 2014. Pyrinnössä Pekkola pelasi myös EuroChallengea. Heittävänä takamiehenä pelaava Pekkola tunnetaan ahkerana puolustajana, joka on myös hyvä kolmen pisteen heittäjä ja hengenluoja.
Lahdesta Lappeenrantaan
Pekkola syntyi Lahdessa 31. tammikuuta 1989 ja asui kaupungissa lapsuutensa. Pekkolan veljet pelasivat myös koripalloa, ja koko perhe sitoutui lajiin. Pekkolan isä vei tämän Lahden NMKY:n harjoituksiin ensimmäisen kerran 4-vuotiaana. Pekkola kehittyi Namika Lahden juniorijoukkueissa ja oli kaudella 2007–2008 A-juniorien SM-sarjan riistokuningas 4,94 riiston ottelukohtaisella keskiarvolla.
Pekkola aloitti pääsarjauransa kasvattajaseuransa Namika Lahden edustusjoukkueessa, jossa hän pelasi kaksi kautta vuosina 2008−2010. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan 2008–2009 Pekkola pelasi 1,2 pisteen ja 0,2 levypallon keskiarvoilla. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa hän pelasi 21. tammikuuta 2009 Tampereen Pyrintöä vastaan, ja ensimmäisen kerran hän onnistui pisteidenteossa (6 pistettä) Team Componentaa vastaan 4. huhtikuuta. Kauden aikana Pekkola pelasi Namikan joukkueessa yhteensä viidessä ottelussa, onnistui pisteidenteossa niistä kahdessa ja pelasi hajasekunteja yhdessä pudotuspeliottelussa. Runkosarjan neljänneksi sijoittunut Namika voitti pudotuspeleissä Uudenkaupungin Korihait ja Espoon Hongan ja eteni loppuotteluihin, joissa se kaatoi Joensuun Katajan suoraan 0–3-otteluvoitoin. Pekkola sai näin ollen tulokaskaudellaan Suomen mestaruuden.
Kaudella 2009–2010 Pekkolan peliaika kasvoi lähes seitsemään minuuttiin ottelua kohden. Hän paransi Korisliigan piste-ennätystään seitsemään Pyrintöä vastaan 24. maaliskuuta 2010 ja otti samassa ottelussa myös kolme levypalloa sekä riistoa ja antoi kaksi koriin johtanutta syöttöä. Pekkola pelasi runkosarjassa 24 ottelussa pistekeskiarvon noustessa 1,4:ään ja levypallokeskiarvon 1,2:een. Hän onnistui kolmen pisteen heitoissaan 37,5-prosenttisesti ja vapaaheitoissaan 78,6-prosenttisesti, mutta kahden pisteen heitoista onnistui vain 11,8 prosenttia. Namikan kausi päättyi runkosarjan yhdeksänteen sijaan, kun kolme joukkuetta ylsi 42 pisteeseen, ja Lahti jäi keskinäisessä vertailussa kolmikon viimeiseksi. Pekkola pelasi kauden aikana myös Namikan reservijoukkueessa I-divisioonaa 13,6 pisteen ja 4,6 levypallon keskiarvoilla.
Kaudeksi 2010–2011 Pekkola siirtyi Sami-isoveljensä perässä Lappeenrannan NMKY:hyn. Lappeenrannassa Pekkolan roolipelaajuus kehittyi, ja hänestä tuli avausviisikon pelaaja. LrNMKY jäi runkosarjassa 11:nneksi ja joutui karsimaan sarjapaikastaan, jonka se säilytti voitettuaan Korikobrat otteluvoitoin 2–0. 37 runkosarjaottelussa yli 23 minuutin keskiarvolla pelannut Pekkola onnistui kahden pisteen koreissaan hyvin, 52,5-prosenttisesti, ja teki lisääntyneen peliajan myötä uransa siihen mennessä parhaat tilastolukemat, 4,8 pistettä, 3,6 levypalloa, 0,9 syöttöä ja 1,4 riistoa ottelua kohden.
Menestystä Pyrinnössä
Syksyksi 2011 Pekkola sai opiskelupaikan Tampereelta, ja hän teki kauden 2011–2012 kynnyksellä 2+1-vuotisen pelaajasopimuksen kaksi edellistä Suomen mestaruutta voittaneen Tampereen Pyrinnön kanssa. Kovatasoisemmassa ja omasta juniorituotannostaan tunnetussa joukkueessa ulkopaikkakuntalaisen Pekkolan pelaajarooli ja peliaika pienenivät Lappeenrannan-ajasta. Pekkolan peliaika Pyrinnössä on kuitenkin kasvanut kausi kaudelta. Ensimmäisellä Pyrintö-kaudellaan 2011–2012 Pekkola esiintyi Pyrinnössä 33 runkosarjaottelussa noin kuuden minuutin verran ottelua kohden. Suomen cupissa Pyrintö eteni sen kotihallissa Pyynikin palloiluhallissa pelattuun loppuotteluun, jossa se taipui Katajalle pistein 68–78. Runkosarjassa Pyrintö sijoittui kolmanneksi, ja kovatasoisissa puolivälierissä se voitti KTP-Basketin otteluvoitoin 3–2. Välierissä Pyrintö taipui mestaruuden vieneelle Loimaalle ja pronssiottelussa Torpan Pojille pistein 90–97. Kaudella 2012–2013 Pekkolan peliaika tuplaantui noin kymmeneen minuuttiin ottelussa. Pyrintö voitti kauden aikana LiigaCupin, mutta runkosarjassa se sijoittui vasta neljänneksi ja putosi jo puolivälierissä Kauhajoen Karhua vastaan. Pyrintö pelasi kauden aikana myös EuroChallengea, jossa se jäi alkulohkoon.
Vinkkilän linnavuori
Vinkkilän linnavuori tai linnamäki on Varsinais-Suomessa Vehmaan Vinkkilän taajaman lähellä sijaitseva muinaislinna. Se sijaitsee 1,5 kilometriä Vehmaan taajamasta eteläkaakkoon ja seututie 194 ohittaa sen 100 metrin etäisyydeltä.
Ville Pekkola
Menestystä Pyrinnössä
Kauden 2015–2016 alussa Pekkola nousi ajoittain Pyrinnön aloitusviisikkoon. Hänen peliaikansa runkosarjassa pieneni hieman edelliskaudesta, mutta kolmen pisteen heitoissaan hän onnistui uransa siihen mennessä parhaalla tarkkuudella, 41,3-prosenttisesti. Pyrintö sijoittui runkosarjassa neljänneksi ja voitti puolivälierissä Bisonsin sekä välierissä Seagullsin. Loppuotteluissa Pyrintö hävisi Kouvoille, ja uransa korkeimmalla, 3,2 pisteen keskiarvoilla pudotuspeleissä pelannut Pekkola päätti kautensa SM-hopeamitaliin. Aamulehden kaudenpäätösarviossa kehuttiin Pekkolan olleen kauden aikana Pyrinnön yhteishengelle tärkeä pelaaja.
Vinkkilän linnavuori
Linnavuori
Kallioinen mäki sijaitsee peltoaukean keskellä olevalla metsäsaarekkeella. Kallio on soikean muotoinen ja on kaakko-luode-suuntainen. Kallio kohoaa alle 10 metriä ympäröivän peltoalueen yläpuolelle. Kallio on jyrkin länsi- ja etelänpuolella. Länsipuoleta sen ohittaa Puttanjoki, joka on peltoalueensa oikaistu johto-oja ja joka laskee kuuden kilometrin päässä sijaitsevaan Mynälahteen. Rautakaudella Mynälahti ulottui muinaislinnaan asti. Eteläreunassa mäekä seuraa kivisen vallin jäänteet, jotka muodostuvat jopa metrin kokoisista kivistä.
Ville Pekkola
Menestystä Pyrinnössä
Kesäkuussa 2016 Pekkola sai korkeakouluopintonsa päätökseen ja teki Pyrinnön kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, jonka myötä hän siirtyi täysammattilaiseksi. Hänen kautensa sujui kuitenkin vaatimattomasti.
Pelityyli ja ominaisuudet
Pyrinnössä pelatessaan Pekkola on tullut tunnetuksi roolipelaajana. Hän on ollut etenkin takamiesten puolustaja ja prässääjä sekä vaihtopenkiltä energiaa tuovana pelaaja. YLEn toimittaja kuvaili Pekkolaa "takamiesten elmukelmumaiseksi hiillostajaksi", ja itseään Pekkola on kuvannut fyysiseksi "puolustuspään ajokoiraksi". Aamulehden toimittaja kuvaili keväällä 2015 Pekkolaa "haalariosaston peluriksi", jonka heittotaito on kausien kuluessa kehittynyt. Urheilusanomien toimittaja, valmentaja Harri Mannonen arvioi huhtikuun 2015 lehdessä Pekkolaa Korisliigan hyödyllisimmäksi pelaajaksi joukkueelleen tilastolukemiin suhteutettuna. Mannosen mukaan Pekkolan pallokäsittelytaito ja kyky käyttää palloskriinejä ovat heikot, ja tämä juoksee pallottomana "kovaa sinne tänne". Edelleen Mannosen mukaan Pekkola on huono korintekijä korin läheisyydessä mutta hyvä kaukoheittäjä: tarkastelun kohteena olleena runkosarjakautena 2014–2015 Pekkolan kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti "omintakeisella heittotekniikalla" oli 38. Mannosen mukaan korkea onnistumisprosentti johtuu osittain siitä, että Pekkolaa käytetään usein hyökkäysten viimeisenä vaihtoehtona, jolloin hän saa suhteellisen vapaita heittopaikkoja ja siitä, etteivät vastustajat aina vartioi häntä tarpeeksi. Mannonen arvioi Pekkolan hyödyn joukkueelleen syntyvän erityisesti tämän puolustuksesta eli vastustajan pelintekijän kovasta ja sinnikkäästä painostamisesta ympäri kenttää, missä häntä auttavat kelvollinen liikkuvuus ja pituusylivoima (190 cm) useisiin Korisliigan takamiehiin verrattuna.
Luonteeltaan Pekkola on kuvaillut olevansa keskimääräistä energisempi ja eläväisempi, mikä näkyy myös hänen pelityylissään. Aamulehden toimittajan mukaan Pekkola on "räväkän" pelityylinsä vuoksi tunteita herättävä pelaaja. Pekkola itse on todennut Korisliigan tarvitsevan persoonia ja saavansa energiaa yleisön äänistä. Mannosen analyysin mukaan Pekkolan roolipelaajuus auttaa häntä ottamaan rohkeasti virheitä peliajan ollessa rajallinen, eli Pekkolan puutteellinen hyökkäys tukee "paradoksaalisesti" hänen puolustustaan. Pekkola pelaa usein ns. harmaalla alueella eli virheiden rajamailla. Tämän vuoksi Pekkolan virhekeskiarvo on Pyrinnön korkeimpia, ja usea virhe jää myös tuomarien huomioitta. Usein Pekkola on tavannut pysäyttää vastustajansa molemmilla käsillä, minkä jälkeen hän kädet levällään on korostanut, ettei ole niin tehnyt. Pekkolan lempinimi "The Grindfather" on hänen Pasi-veljensä keksintö ja kuvastaa Pekkolan pelityyliä. Pekkola itse on määritellyt vastustajan takamiehen puolustamisen lempitehtäväkseen puolustuspäässä, ja hän pelaa roolissan kovaa saadakseen vastustajastaan henkisen yliotteen.
Aamulehden huhtikuun 2016 haastattelussa Pekkolan kuvailtiin kehittyneen Tampereella hyvätasoiseksi kolmen pisteen korien heittäjäksi. Hänellä kuvailtiin olevan puolustukseen ja heittämiseen tärkeät nopeat jalat. Pekkolan itsensä mukaan hänen veljensä olivat parempia hyökkäyksessä mutta hidasjalkaisempia, minkä vuoksi hänen jalkatyönsä kehittyi nuorena heitä vastaan pelatessa. Kolmen pisteen heittoja Pekkola sanoi harjoitelleensa runsaasti tullakseen paremmaksi, eikä hän heitä pakotettuja heittoja.
Yksityiselämä
Pekkola muutti opiskelujen vuoksi Tampereelle vuonna 2011 ja opiskeli markkinointia Tampereen yliopiston Johtamiskorkeakoulussa kevääseen 2016 asti. Ennen täysammattilaisuuttaan Pekkola kävi koripallon ohella töissä ja opiskeli. Jo opiskeluaikanaan hänen tavoitteenaan oli opiskelujen jälkeen keskittyä koripalloon muutamaksi vuodeksi. Pekkola kuuntelee mielellään rap-musiikkia, ja hänet tunnetaan puheliaana miehenä. Pekkola on asunut Tampereella Hämeenpuiston alueella.
Pekkolan veljet Pasi ja Sami olivat myös pääsarjatason koripalloilijoita ja ovat sittemmin työskennelleet yritysmaailmassa. Pasi Pekkola tunnetaan myös kirjailijana. Pekkoloiden veljessarja on historian ainoa pääsarjaottelussa (huhtikuu 2009 vs Kataja) samassa joukkueessa sekä yhtä aikaa kentällä ollut että samassa ottelussa pisteitä tehnyt veljeskolmikko.
Käyttöjärjestelmä
pienoiskuva|200px|Kaavio käyttöjärjestelmän sijoittumisesta. Osat ylhäältä alkaen: 1. Käyttäjä 2. Sovellus 3. Käyttöjärjestelmä 4. Laitteisto Käyttöjärjestelmä on keskeinen tietokoneen ohjelmisto, joka mahdollistaa sovellusohjelmien toiminnan tietokoneessa. Sen tehtäviin kuuluu tietokonelaitteiston hallinta, laitteiston yksityiskohdista riippumattoman operointialustan tarjoaminen (abstraktio, virtualisointi ) ja järjestelmäkutsujen toteuttaminen. Näiden lisäksi käyttöjärjestelmälle kuuluu huolehtiminen muun muassa tiedostojärjestelmästä, muistinhallinnasta, rinnakkaisuudesta, verkkoprotokollista, tietoturvasta ja lokeista. Myös erilaiset standardit, kuten POSIX, sitä laajentava Single UNIX Specification (SUS) tai Linux Standard Base (LSB) määrittelevät käyttöjärjestelmälle asetettavia vaatimuksia.
Historia
Ensimmäisissä tietokoneissa ei vielä ollut käyttöjärjestelmää. Ohjelmat kirjoitettiin reikäkorteille, paperi- tai magneettinauhoille, ja tietokoneelle annettiin tietty aika suorittaa ne. Jokainen suoritettava ohjelma piti ohjelmoida yksilöllisesti tietylle tietokoneelle, ja ohjelman tuli hallita kaikkia tietokoneen komponentteja ja oheislaitteita. Useiden ohjelmien samanaikainen käyttäminen oli hankalaa ja aikaa vievää, koska moniajoa ei ollut. Jos halusi suorittaa ohjelman uudelleen toisella syötteellä (input, annettu lähtöarvo), piti ladata ensin toinen ohjelma koneeseen ja suorittaa se, minkä jälkeen vaihtaa jälleen takaisin alkuperäiseen ohjelmaan, kelata se oikeaan kohtaan nauhaa tai levyä ja antaa itse toisen ohjelman syöte (input, lähtöarvo) kyseisen ohjelman lähteenä (output, lopputuloksena). Ohjelman suorittaminen toisenlaisella tietokoneella vaati ohjelman ohjauskäskyjen kirjoittamista uudelleen toisen tietokoneen käskykannan mukaiseksi. Tämä hidasti ohjelmien käyttämistä muussa kuin samantyyppisessä tietokoneessa.
Varhaiset tietokoneohjelmat käyttivät suoraan tietokoneen fyysistä muistia ilman abstraktiota ja käytössä oli vain yksi ohjelma kerrallaan. Kun ohjelmaa voitiin vaihtaa suorituksen aikana aiemmat olettamukset eivät pitäneet paikkaansa ja tuli tarve jakaa tietokoneen muisti osoiteavaruuksiin.
Ensimmäiset käyttöjärjestelmät suunniteltiin 1950- ja 1960-luvuilla. Ne laadittiin prosessien suoritusnopeutta ajatellen monoliittisiksi, yhtenä binääritiedostona toimiviksi ydintilassa.
Ensimmäisten käyttöjärjestelmien muistirajoitus oli vain 32 tuhatta sanaa, mikä esti monimutkaisten käyttöjärjestelmien ohjelmoimisen. Niinpä käyttöjärjestelmät pysyivät helposti ohjelmoitavina. Teknisen kehityksen myötä käyttöjärjestelmien kokorajoitukset poistuivat. Tämä johti käyttöjärjestelmiin, jotka sisälsivät miljoonia rivejä koodia. Ohjelmakoodin monimutkaistumisen vuoksi harva ohjelmoija tunsi enää käyttöjärjestelmän toiminnan kokonaisuudessaan.
1960-luvun lopulla AT&T päätti lähteä Multics-projektista ja siirtää voimavaransa muualle. Bell Labsilla kehitettiin projektin päättymisen jälkeen Unix. Ken Thompson suunnitteli Unixin ytimestä pienen ja siirsi useimmat toiminnot ytimestä käyttäjäavaruuteen: ydin oli vain noin C-kielellä tehtyä koodia ja noin  assemblyä. Unix oli ensimmäinen käyttöjärjestelmä, joka oli siirrettävissä eri laitealustoille.
VAX-minitietokoneiden kanssa julkaistu VMS oli suosittu 1980-luvulla.
Käyttöjärjestelmäarkkitehtuuri
pienoiskuva|400px|Yleiset käyttöjärjestelmäarkkitehtuurit vertailussa Käyttöjärjestelmän arkkitehtuuriin kuuluu ytimen ja sen laiteajureiden sijoittelu sekä erilaiset kirjastot. Käyttöjärjestelmän ytimen lisäksi käyttöjärjestelmään lasketaan usein sen mukana tulevat järjestelmäohjelmat, jotka tarvitaan käyttöjärjestelmän hallintaan kuten lisälaitteiden käsittelyyn, massamuistien alustukseen ja järjestelmän asetuksien muuttamiseen, joita ilman käyttäjän sovellusohjelmien asentaminen voi olla vaikeaa tai mahdotonta.
Käyttöjärjestelmän ydin toimii suojatussa ytimen muistiavaruudessa, joka estää muita ohjelmia ylikirjoittamasta sitä. Normaalisti kaikki tietokoneen käyttäjän tekemä kuten tekstieditorit ovat käyttäjäavaruudessa. Käyttäjän käyttämät ohjelmat kutsuvat ydintä järjestelmäkutsujen avulla.
Käyttöjärjestelmän ydin on etuoikeutettu: ytimellä on suora pääsy kaikkeen laitteiston toimintoihin ja se asettaa käsittelijät keskeytyksille ja poikkeuksille. Keskeytys tulee ulkoisesta tapahtumasta (ajoitus, laite tarvitsee huomiota) ja poikkeukset suoritettavasta käskystä (fault tai trap). Suorittimessa voi olla ydintila (esillä jossakin tilarekisterissä) joka kertoo suorittaako se käyttäjäohjelmaa vai ydintä: tietyt käskyt tai tietohaut ovat sallittuja vain kun suoritin on ydintilassa.
Käyttöjärjestelmän tehtävät
Toiminnallisuuksia listaamalla ei voida yksiselitteisesti määritellä, mitä käyttöjärjestelmään kuuluu.
Tiedostojärjestelmä (FS)
Käyttöjärjestelmissä on tuki useille tiedostojärjestelmille, jolloin tallennuslaitteilla olevat tiedostot näytetään hakemistoina ja tiedostoina. Tiedostojärjestelmästä riippuen tiedostot merkitään eri tavoin osion kirjanpitoon erilaisten tarpeiden mukaisesti. Käyttöjärjestelmä hoitaa tallennuslaitteiden, kuten kiintolevyjen kirjoituksen ja lukemisen sekä se huolehtii myös tukemistaan erilaisista tiedostojen käyttöoikeuksista. Käyttöjärjestelmä hallitsee lähes aina useampia erilaisia tiedostojärjestelmiä, muutamasta useisiin kymmeniin. Tiedostojärjestelmän tuki voi olla myös käyttöjärjestelmään kuulumattoman ohjelmiston kuten FUSE:n (Filesystem in Userspace) avulla toteutettu, mutta sekin tarvitsee käyttöjärjestelmältä tuen toimiakseen. Tiedostojärjestelmä voidaan myös luoda yksittäiseen tiedostoon, joita käytetään erilaisissa salausjärjestelmissä.
Muistinhallinta
Vanhimmissa tietokoneissa yksi tehtävä varasi koko tietokoneen kerralla käyttöönsä. Vanhimmissa koneissa ei ollut lainkaan muistinhallintajärjestelmää. Tämä tarkoitti sitä, että ohjelmat voitiin sijoittaa vain tiettyyn kohtaan keskusmuistia, ja ohjelma pystyi käsittelemään mitä muistinpaikkaa tahansa. Näistä aiheutuvien ongelmien ratkaisemiseksi muistinhallinnan päätehtäviksi ovatkin muodostuneet muistin suojaus ja samanlaisen osoiteavaruuden tarjoaminen kaikille prosesseille, ts. jokaisen prosessin osoiteavaruus alkaa nollasta riippumatta siitä, mihin kohtaan fyysistä muistia ohjelma on sijoitettu.
Muistinhallinnasta vastaa tyypillisesti muistinhallintayksikkö, joskin se voidaan integroida suorittimen kanssa yhteen. Käyttöjärjestelmä huolehtii muistinhallintayksikön ohjauksesta ja tarjoaa käyttöjärjestelmäpalvelut muistin varaamiseen ja vapauttamiseen. Muistinhallintayksikkö huolehtii laitteistotasolla siitä, että virheellinen muistiviittaus esimerkiksi käyttöjärjestelmän tai toisen prosessin alueelle aiheuttaa keskeytyksen.
Prosessin muistia voidaan suorituksenkin aikana siirtää fyysiseltä muistialueelta toiselle, myös keskusmuistista massamuistilaitteelle ja takaisin (sivutus levylle virtuaalimuistin kanssa). Käyttöjärjestelmä vapauttaa prosessin käyttämän muistin prosessin päättyessä.
Yksinkertaisin tapa varata prosessille muistialue on yhtenäinen pala keskusmuistia. Tästä voi seurata tilanne, jossa muistia on kyllä tarpeeksi vapaana, mutta ei yhtenäisenä alueena, mikä aiheuttaa tarpeen tiivistää muistia. Ongelman pienentämiseksi voidaan muisti jakaa osiin, jolloin vain yksittäisen osan täytyy olla yhtenäisenä muistissa, mutta peräkkäiset osat voivat olla eri puolilla fyysistä muistia. Eri menetelmiä on kehitetty muistin käsittelyyn osissa (osiointi, segmentointi ja sivutus). Lisäksi kyky suorittaa useampaa kuin yhtä ohjelmaa (moniohjelmointi) on tuonut tarpeen vaihtaa suoritettavaa ohjelmaa kesken suorituksen.
Prosessienhallinta
Varhaiset tietokoneet tukivat ainoastaan yhtä tehtävää, joka varasi koko tietokoneen kerralla käyttöön. Moniohjelmointi jakoi tietokoneen muistin ja suoritusajan eri ohjelmien välillä, jota kuvataan tyypillisesti prosessien välillä jakamisena.
Modernissa järjestelmässä voidaan ladata useita tietokoneohjelmia muistiin ja niitä voidaan suorittaa samanaikaisesti. Näissä on prosesseja, jotka vastaavat suoritettavaa työtä.
Ohjelman käynnistyessä käyttöjärjestelmä luo sille tarvittavan prosessin, muistiavaruuden ja tarvittavat tietorakenteet. Vastaavasti se vapauttaa nuo resurssit ohjelman lopetuksen yhteydessä. Käyttöjärjestelmä myös tarjoaa työkalut prosessien tarkkailuun, prosessien lopettamiseen ja prosessien väliseen kommunikaatioon.
Varhaiset tietokoneet tukivat ainoastaan eräajoa, jonka ongelmien ratkomiseen kehitettiin osituskäyttöjärjestelmät.
Kaikki rakastavat
thumb|250px|Yläkuva: Kirsti (Birgit Nuotio) rantakalliolla. Alakuva: Elokuvan subrettipari Hiski (Matti Lehtelä) ja Kaisu (Elna Hellman). thumb|250px| Arvo (Tauno Palo) ja Sirkka (Ansa Ikonen) tunnelmoivat ravintolan terassilla. Kaikki rakastavat on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen mustavalkoinen komediaelokuva vuodelta 1935.
Käyttöjärjestelmä
Prosessienhallinta
Sulautetut järjestelmät voivat käyttää minimaalisia käyttöjärjestelmiä ilman moniajoa.
Verkkoprotokollat
pienoiskuva|Esimerkki kommunikaatiosta kerroksissa 3.–5. Tyypillinen yleiskäyttöinen käyttöjärjestelmä toteuttaa joukon tietoliikenneprotokollia, jotka kapseloivat sovellusohjelmien tarvitsemia tietoja. Käyttöjärjestelmien toteuttamat protokollat tyypillisesti sijoittuvat OSI-mallin 3. tasoon (verkkokerros) ja 4. tasoon (kuljetuskerros): esimerkiksi TCP sijoittuu kuljetuskerrokseen ja IP sijoittuu verkkokerrokseen ja nämä ovat toteutettu osana käyttöjärjestelmän protokollapinoa. Lisäksi sovellusohjelmat voivat toteuttaa itse ylempien tasojen (5.-7.) protokollia (esimerkiksi HTTP on tyypillisesti toteutettu verkkoselaimessa tai www-palvelimenohjelmassa).
Sovellusohjelmat käyttävät protokollapinoa pistokerajapinnan kautta: sovellusohjelman lähettämä tieto kapseloidaan ja kuljetetaan alemman tason protokollien avulla tietoliikenneverkossa, jolloin vastaanottajan on tunnettava vastaava toiminto tiedon käsittelyyn. Sovellusohjelmalle tämä näkyy loogisesti keskusteluna suoraan ylemmän tason protokollan välityksellä, mutta eri kerrokset hoitavat välityksen tietokoneiden ja tietokoneverkkojen välillä.
Käyttäjät
Monen käyttäjän käyttöjärjestelmissä käyttäjien oikeuksien rajoittaminen kuuluu käyttöjärjestelmän tehtäviin. Käyttäjän käynnistämien prosessien oikeudet riippuvat käyttäjän oikeuksista ja mahdollisesti muista seikoista. Osituskäyttöön suunnatuilla käyttöjärjestelmillä kuten Compatible Time-Sharing System ja Dartmouth Time Sharing System pyrittiin ratkomaan eräajon ongelmia. Osituskäyttö kehitettiin 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa, jotta monta käyttäjää voi käyttää eri ohjelmia lähes samaan aikaan samalla suurtietokoneella.
Jotkin käyttöjärjestelmät kuten CP/M ja MS-DOS oli suunniteltu yhdelle käyttäjälle, jolloin järjestelmään ei voinut olla kerralla kirjautuneina useampia käyttäjiä. Kyseiset käyttöjärjestelmät eivät myöskään erotelleet käyttäjäoikeuksia, vaan kaikki ohjelmat suoritettiin samoilla oikeuksilla.
Moderneissa käyttöjärjestelmissä on tuki useille eri käyttäjille ja Android suorittaa eri sovelluksia eri käyttäjätunnuksilla tietoturvan vuoksi.
Kaikki rakastavat
Kesäinen teos on ensimmäinen Ansa Ikosen ja Tauno Palon 12 yhteiselokuvasta. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat saariston täysihoitolaan, jossa rakastavaisten Sirkka Mareksen ja Arvo Lähteen onnea uhkaavat juonittelut, ja lisäksi molempien äidit ovat mitättömästä syystä verivihollisia keskenään.
Käyttöjärjestelmä
Käyttöliittymät
Käyttöjärjestelmissä on erilaisia käyttöliittymiä. Käyttöjärjestelmät toteuttavat ohjelmistoa, joka mahdollistaa sovellusohjelmien erilaiset käyttöliittymät. Moderneissa käyttöjärjestelmissä on eri vaihtoehtoja sulkematta pois toisia tapoja.
OP Yrityspankki
Finanssipalvelukonserni OP Yrityspankki Oyj (aiemmin muun muassa Osuuspankkien Keskuspankki Oyj, OKO Pankki Oyj ja Pohjola Pankki Oyj) on OP Ryhmän keskusyhteisön OP Osuuskunnan merkittävin tytäryhtiö.
Kaikki rakastavat
Juoni
Tarina alkaa ravintolasta kesäisessä Hangossa. Sirkka Mares, Arvo Lähde, Kirsti Kallio ja insinööri Karma viettävät iltaansa railakkaissa tunnelmissa. Kirsti on ihastunut Arvoon, joka taas on kiinnostuneempi Sirkasta. Sirkalla ja Arvolla on romanttinen kahdenkeskinen hetki ravintolan terassilla. Tarina jatkuu saaristossa, jossa Maresten perheellä on kesähuvila. Arvo saapuu äitinsä kanssa viettämään kesää huvilan vieressä sijaitsevaan täysihoitolaan. Sirkan äiti Kielo Mares ja Arvon äiti Gustava Lähde ovat riidoissa keskenään edellistalvisen skandaalin takia: molemmat naiset sattuivat nimittäin käyttämään samaa pöytäliinamallia. Gustava ei hyväksy Arvon ja Sirkan kuhertelua, vaan vaatii poikaansa tutustumaan saarelle saapuneeseen Kirstiin.
OP Yrityspankki
OP Yrityspankin asiakkaita ovat Suomessa suuret yritykset. OP Ryhmässä se vastaa Baltian liiketoiminnasta toimien suurten yritysten pankkina sekä harjoittaen rahoitusyhtiöliiketoimintaa Virossa, Latviassa ja Liettuassa. Tämän ohella OP Yrityspankki tarjoaa muun muassa rahoituspalveluita kansainvälistymisessä. OP Yrityspankki toimii myös OP ryhmän keskuspankkina.
Kaikki rakastavat
Juoni
Kun Sirkka on melomassa kanootilla, insinööri Karma ajaa moottoriveneellään liian lähelle, jolloin Sirkka kellahtaa mereen. Karma on kovasti pahoillaan ja vie tytön kasinolle. Myös Arvo ja Kirsti ovat kasinolla. Arvo on mustasukkainen, kun Karma vie Sirkan tanssimaan. Rahapulassa oleva taiteilija Sydänmurto ja täysihoitolan johtaja Josefina ovat niin ikään kasinolla. Sirkka, Arvo, Kirsti ja Karma lähtevät moottorivenekilpa-ajoon. Kirsti ja Arvo haaksirikkoutuvat pienelle kalliosaarelle. Sirkka ja Karma palaavat kasinolle. Sirkan isän, Salomon Mareksen, pitäisi olla kaupungissa hoitamassa asioita, mutta hänpä onkin kasinolla. Lopulta Salomon, Sirkka ja Karma lyöttäytyvät Sydänmurron ja Josefinan seuraan. Ajan muoti-iskelmä Inke-pinke-parlevuu raikaa kesäyössä.
Käyttöjärjestelmä
Käyttöliittymät
Käyttöliittymät voivat perustua komentoliittymän käyttöön, käyttää tekstipohjaista tai graafista käyttöliittymää. Komentoliittymä on käyttöjärjestelmälle yksinkertaisin (varhaisissa tietokoneissa oli kaukokirjoitin), kun taas graafinen käyttölittymä vaatii käyttöjärjestelmältä enemmän tukea (laiteajurit, muu järjestelmäohjelmisto).
OP Yrityspankki
Osuuskassojen Keskuslainarahasto (1902–1943)
Yhtiö rekisteröitiin ensi kertaa kaupparekisteriin 14. heinäkuuta 1903 nimellä Osuuskassojen Keskuslainarahasto Osakeyhtiö (OKO). Osuuskassojen Keskuslainarahaston perustaminen liittyy maaseudun osuuskassojen perustamiseen Suomessa. Jotta osuuskassoja olisi voitu perustaa, tarvittiin niille keskusyksikkö avustamaan kassojen perustamisessa ja välittämään niille valtiolta saatavaa luottoa. Vuonna 1900 Pellervo-Seuran johtokunta asetti komitean keskuslainarahaston perustamiseksi. Yhtiöstä yritettiin ensin saada keskuspankki, mutta kun se ei ollut mahdollista, päädyttiin nimeen keskuslainarahasto. Perustava yhtiökokous pidettiin 14. toukokuuta 1902, ja yhtiö aloitti toimintansa 1903. Perustajaosakkaat kuuluivat lähinnä yhteiskunnan keski- ja yläkerroksiin. Suurin osakkeenomistaja oli mainittu Pellervo-Seura. Perustajia oli yhteensä 1360, joista maanviljelijöitä ja virkamiehiä oli kumpiakin 45 prosenttia, loput 10 prosenttia olivat kauppiaita ja tehtailijoita. Toiminta saatiin käyntiin isolla valtionlainalla, jota OKO lainasi eteenpäin osuuskassajäsenilleen.
Kaikki rakastavat
Juoni
Kun Kirstiä ja Arvoa ei kuulu täysihoitolaan, Gustava lähtee pelastuspartion kanssa etsimään. Mukaan tulee Sirkan katoamisesta huolestunut Kielo. Kirsti ja Arvo löydetään pian, mutta Gustava ja Kielo unohtuvat saarelle, sillä Arvolla on kiire löytää Sirkka. Kun Arvo kohtaa jälleen Sirkan täysihoitolan rannassa, Kirsti ymmärtää heidän välillään roihuavat tunteet ja vetäytyy syrjemmälle. Gustava ja Kielo ovat löytäneet saaressa yhteisen sävelen ja ovat jälleen ystäviä. Lopussa Sirkka ja Arvo suutelevat huvimajassa. Kirsti ja Karma ovat myös löytäneet toisensa, ja suudelmia vaihdetaan merellä kiitävässä moottoriveneessä.
OP Yrityspankki
Osuuskassojen Keskuslainarahasto (1902–1943)
thumb|OKO:n pääkonttori Helsingin [[Etu-Töölössä vuonna 1932.]] Ensimmäisinä vuosikymmeninä Osuuskassojen Keskuslainarahasto toimi nimensä mukaisesti keskuslainarahastona, jonka tehtävä oli varojen hankkiminen osuuskassoille. Alkuvaiheessa varojen hankkiminen tapahtui valtion lainoilla, myöhemmin saatiin muitakin varoja. Vuodesta 1915 lähtien OKO sai myöntää lainoja myös osuustoiminnallisille liikkeille, myöhemmin myös kunnat ja seurakunnat saattoivat saada lainaa. 1920-luvulla osuuskassat saivat ottaa vastaan talletuksia jäsentensä lisäksi myös yleisöltä. Osuuskassojen keskusliitto perustettiin vuonna 1928.
Kaikki rakastavat
Juoni
Juoneen kuuluvat myös renki Hiski ja piika Kaisu, jotka rakentelevat omaa nihkeästi etenevää romanssiaan.
Käyttöjärjestelmä
Käyttöliittymät
Sulautetuissa järjestelmissä ei aina ole lainkaan käyttöliittymää vaan ne operoivat käyttäjistä riippumatta. Palvelimiin voi yleensä ottaa etäyhteyden mutta sulautetuissa se voi olla estetty tai rajoitettu jos lainkaan saatavilla.
OP Yrityspankki
Osuuskassojen Keskus (1944–1969)
Osuuskassojen Keskuslainarahasto muutti vuonna 1944 nimensä Osuuskassojen Keskus Oy:ksi. Yhtiössä alettiin käyttää tietokoneita vuonna 1966.
Kaikki rakastavat
Tuotanto
Elokuvan käsikirjoittivat Valentin Vaala ja Topo Leistelä. Pohjana on kirjailija Teuvo Pakkalan pojan, arkkitehti Erkki Pakkalan eli nimimerkki Jussi Roudan luonnos.
OP Yrityspankki
Osuuskassojen Keskus (1944–1969)
Yhtiö joutui kriisiin 1966, sillä se oli lisännyt liian rohkeasti lainanantoaan eikä pystynyt toteuttamaan Suomen Pankin määräyksiä. Se oli lainoittanut metallialan Mekes Oy:tä ja eräitä muita ongelmayrityksiä. Keskuspankin ja osuuspankkien omat pääomat olivat liian pienet kantamaan tappiokirjauksia. Tiukasti tulkiten oltiin kypsiä suoritustilaan. Ongelmasta päästiin vasta 1970-luvulla, kun inflaatio kääntyi nousuun ja vähensi menetysten reaaliarvoa.
Kaikki rakastavat
Tuotanto
Suomi-Filmin Siltalan pehtoori (1934) oli ollut kaupallinen menestys, ja sen näyttelijöitä kiinnitettiin myös Kaikki rakastavat -elokuvaan. Kaikki rakastavat on kolmas Birgit Nuotion kuudesta elokuvatehtävästä. Subrettiparin Hiski (Matti Lehtelä) ja Kaisu (Elna Hellman) esittäjäpariskunta seikkailee samankaltaisissa rooleissa myös Siltalan pehtoorissa.
OP Yrityspankki
Osuuspankkien Keskuspankki (1970–2000)
Yhtiö muuttui juridisesti liikepankiksi vuonna 1970, kun osuuskassoista tuli osuuspankkeja. Osuuskassojen Keskus nimettiin Osuuspankkien Keskuspankki Oyj:ksi. Se liittyi kansainväliseen SWIFT-maksuliikennejärjestelmään 1975.
Kaikki rakastavat
Tuotanto
Kaikki rakastavat kuvattiin kesä–marraskuussa 1935 Helsingissä Käringholmissa ja Hangossa hotelli Bellevuen terassilla. Studiona oli Suomi-Filmin Vironkadun studio Helsingin Liisankadulla.
Ivan Izjurov
Ivan Vasiljevitš Izjurov (, 6. maaliskuuta 1910 nykyisen Kortkerosin piirin Poztykeresin kylä – 24. tammikuuta 1995 Syktyvkar) oli kominkielinen neuvostokirjailija.
Kaikki rakastavat
Tuotanto
Elokuvatarkastamo ei hyväksynyt kohtauksia, joissa Hiski lyö Kaisua takapuolelle eikä myöskään Hiskin syljeskelyjä, ja elokuvasta poistettiin yhteensä kaksitoista metriä.
Ivan Izjurov
Ivan Izjurov syntyi komitalonpojan perheeseen. Koulun jälkeen hän työskenteli Komin kirjakustantamossa, Udarńik ja Vörledźyś -lehtien toimituksissa sekä NKP(b):n keskuskomitean kustannusliikkeessä. Vuonna 1937 hänet pidätettiin ja tuomittiin poliittisista syistä kolmeksi vuodeksi vankeuteen. Toisen maailmansodan aikana Izjurov toimi sotakirjeenvaihtajana Suomen ja Norjan rintamilla. Sodan jälkeen hän työskenteli tasavallan sanomalehtien ja Voivyv kodźuv -kirjallisuuslehden toimituksissa. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1934.
Kaikki rakastavat
Vastaanotto
Kaikki rakastavat oli kaupallisesti vuoden 1935 toiseksi menestynein elokuva.
OP Yrityspankki
Osuuspankkien Keskuspankki (1970–2000)
Yhtiö listautui Helsingin pörssiin 1989. Osakkeenomistajia oli noin 60 000.
Kaikki rakastavat
Vastaanotto
Aikalaiskriitikot kehuivat Vaalan ohjausta, mutta pitivät elokuvan juonta melko heppoisena. Uuden Suomen kriitikko näki teoksen ansiot elokuvallisuudessa ja kohtausten pirteydessä. Ilta-Sanomissa arvioitiin Vaalan työtä: ”Hänellä on todella filmaattinen näkemys, kiinteä ote kuvattavaansa ja herkkä tilannekomiikan taju” ja Göran Stjernschantz Svenska Pressenissä: ”Alla älska är ett försök till salongskomedi i kontinental miljö. På den punkten misslyckas firman.” (Kaikki rakastavat on yritys salonkikomedian suuntaan mannermaisessa miljöössä. Siitä näkökulmasta yhtiö epäonnistuu.) Kriitikko korosti elokuvan jakautuneisuutta hyviin osiin ja toisaalta mauttomuuksiin. Aamulehden arvostelija oli yksi harvoista aikalaiskriitikoista, joka ennusti Paloa ja Ikosta suomalaisen elokuvan tulevaisuuden tähdiksi.
Raatteen tien taistelu
Raatteen tien taistelu käytiin talvisodassa Suomen ja Neuvostoliiton välillä alkuvuodesta 1940 osana Suomussalmen taistelua.
Neuvostoliiton 163. divisioona oli vallannut 7. joulukuuta Suomussalmen ja 44. divisioona oli tulossa sen avuksi. Seuranneessa taistelussa eversti Hjalmar Siilasvuon johtama 9. divisioona tuhosi Suomussalmelle johtavalla Raatteentiellä 44. divisioonan eli niin sanotun Sinisen divisioonan.
Neuvostojoukkojen tavoitteena oli saavuttaa Oulu ja katkaista Suomi keskeltä. Tällöin pohjoisen taistelut olisivat ratkenneet helposti ja joukot olisivat voineet keskittyä Etelä-Suomen valtaamiseen. Suomi olisi menettänyt myös maarajan Ruotsiin ja Norjaan.
Tausta
Raatteen tien taistelu alkoi tammikuun 1940 alussa. Jo sitä ennen 28. joulukuuta oli Hjalmar Siilasvuon johtama 9. divisioona pakottanut Neuvostoliiton 163. divisioonan luovuttamaan Suomussalmen poltetun kirkonkylän alueen takaisin suomalaisille. Divisioonan pääosat perääntyivät pitkin Kiantajärven jäätä Juntusrantaan, mistä ne olivat hyökkäyksen aloittaneet. Suomalaisten sodanaikaisen arvion mukaan tuo divisioona menetti vahvuudestaan kaatuneina lähes kolmanneksen, noin 6 000 sotilasta.
9. divisioonan esikunnalle oli jo joulukuun lopulla selvinnyt, että Raatteen tien suunnassa eteni kokonainen neuvostodivisioona (puna-armeijan 44. divisioona). Suomalaisten toistuvat iskut neuvostojoukkojen selustaan olivat vahingoittaneet puna-armeijalaisten taistelumoraalia ja aiheuttaneet suoranaista ”suomalaiskauhua”. Neuvostolähteissä kerrotaan muun muassa, että kokonainen neuvostopataljoona olisi jättänyt asemansa ampumatta laukaustakaan kuultuaan hiihtämisen ääniä läheisyydestään. Jälkikäteen suoritetussa tutkimuksessa asemien läheltä (= puoli kilometriä) ei ollut löytynyt suomalaisten tekemiä latuja. Puna-armeijan 44. divisioona kuului periaatteessa Neuvostoliiton taistelukykyisimpiin yhtymiin. Se oli muun muassa osallistunut Neuvostoliiton 17. syyskuuta 1939 aloittamaan Puolan itäosien miehitykseen. Jo tuolloin divisioonassa oli ilmennyt kurinpidollisia ongelmia, ja Suomen vastaiselle rintamalle siirtymisen aikana divisioonasta karkasi 69 sotilasta. Divisioonan oman sisäisen tiedusteluorganisaation mukaan sotilaiden mielialat olivat heikot ja miehistö puhui avoimesti keskenään haluttomuudestaan taistella suomalaisia vastaan. pienoiskuva|Suomalaisia sotilaita marssimassa Raatteen tiellä.
Kaikki rakastavat
Vastaanotto
2000-luvun kriitikot ovat todenneet, että elokuva on tehty heijastamaan uuden modernin ajan huolettomuutta. Aikakauden poliittiset jännitteet eivät kuvastu elokuvan ylemmän keskiluokan elämästä ja sen pienistä ristiriidoista.
Raatteen tien taistelu
1. tammikuuta
Päivän aikana suomalaisten JR 27 aloitti hyökkäyksensä Kuivasjärven eteläpuolelta neuvostojoukkojen sivustasta pyrkien katkaisemaan Raatteeseen johtavaa tietä Haukilassa. I/JR 27:n onnistui edetä neuvostojoukkojen niitä havaitsematta aivan Raatteen tien tuntumaan illan hämärtyessä. Pataljoona onnistui yllättämään Puna-armeijan tykistöaseman tuhoten sen miehistön pari kilometriä Haukilan kylästä itään. Samalla pataljoona onnistui tuhoamaan kohti itää matkalla olleen autokolonnan. Raatteen tietä ei suoranaisesti saatu neuvostojoukkojen vastatoimien vuoksi katkaistua, mutta suomalaisten onnistui estää tielinjan käyttäminen omalla tulellaan.
2. tammikuuta
2. tammikuuta neuvostojoukkojen vastahyökkäykset Raatteen tien tuntumaan edenneitä JR 27:n joukkoja vastaan alkoivat niin idästä kuin lännestäkin. Pioneerien rakentaman murroksen ja suomalaisasemiin saadun pst-tykin avulla suomalaiset saivat kuitenkin pidettyä asemansa. Paikalle saapunut pst-tykki onnistui pian asemiin tulonsa jälkeen tuhoamaan 8 Puna-armeijan panssarivaunua. JR 27:n hyökkäyksen jatkaminen ei kuitenkaan onnistunut. Hyökkäysyritykseen osallistunut SissiP 1:n joukot epäonnistuivat hyökkäyksessään ja hajaantuivat, joten mainittu pataljoona oli vedettävä taaemmaksi uudelleen järjesteltäväksi ja saamaan lepoa. Saman päivän aikana Jalkaväkirykmentti 64 siirtyi Vuokinrantaan noin 15 kilometriä pohjoisempana olevan etulinjan taakse etelän kautta. Osasto Kari (muun muassa ErP 15 ja IV/KT-Pr) siirtyi Vuokkiniemen–Lehtoniemen alueelle vajaat kymmenen kilometriä Kuivan- ja Kuomasjärven välisen kannaksen taakse ryhmittyen Vuokkijärven eteläpuolelle. Siirtyminen tapahtui sankan lumipyryn ansiosta häiriöttä pääosin valmiiksi saatuja tilapäisteitä pitkin.
3.–4. tammikuuta
Kaksi seuraavaa vuorokautta suomalaiset käyttivät taistelutoiminnan ohella lisäjoukkojen keskittämiseen. Suomalaiset onnistuivat painamaan etelästä käsin neuvostodivisioonan joukkoja lähemmäksi Raatteeseen johtavan tien metsiä halkovaa uraa. Muun muassa IV/KT-Pr pystyi 4. tammikuuta hyökkäyksellään Eskolassa (muutama kilometri Raatteen tiestä etelään) lyömään neuvostojoukkojen vahvan puolustuskeskuksen saaden sotasaaliiksi muun muassa kaksi kenttätykkiä ja neljä it-konekivääriä.
Ennen 5. tammikuuta 1940 alkanutta päähyökkäystä suomalaisjoukot tekivät iskuja yhdelle kapealle maantielle ahdetun divisioonan sivustoja vastaan. Suomalaisia joukkoja siirrettiin pääosin yöaikaisin hiihtomarssein järvien jäitä ja metsiä pitkin vihollisen sivustoille.
9. Divisioona oli jaettu neljään ryhmään, jotka oli nimetty niiden komentajien mukaan:
5. tammikuuta
5. tammikuuta suomalaiset olivat saattaneet hyökkäysvalmistelunsa päätökseen. Suunnitelman mukaisesti Haukilan alueella hyökkäsi yhteensä kuuden pataljoonan voimat, Eskolan alueella kolme ja Likoharjun suunnassa yksi pataljoona. Luonnonolot olivat ankarat pakkasen kiristyessä liki 30 asteeseen ja maassa oli noin 40 senttimetrin lumipeite.
Päivän aikana divisioonan hyökkäysvoimien pääosat Haukilan alueella eivät saavuttaneet merkittäviä maastollisia voittoja, mutta neuvostodivisioonan kärjessä olleen Puna-armeijan JR 25:n asema kävi koko ajan tukalammaksi ja illansuussa suomalaiset saivat jo ensimmäiset vankinsa. Osasto Kari aloitti oman hyökkäyksensä kohti Tyynelän kylää nelisen kilometriä etulinjan takana, mutta hyökkäys ei tuottanut päivän aikana tulosta lähinnä pst-aseiden puutteesta johtuen. Likoharjun suunnassa (noin 15 kilometriä etulinjan takana) edennyt II/JR 64 pääsi aivan Raatteen tien tuntumaan, mutta ei saanut sitä vielä katkaistua. Myöskään I/JR 64 ei saanut vielä katkaistua Raatteen tietä kymmenen kilometriä etulinjan takana (Eskolasta pohjoiseen), jouduttuaan ensin hyökkäämään kahden neuvostojoukkojen varustaman aseman läpi.
6. tammikuuta
6. tammikuuta aamulla JR 65:n joukkojen hyökkäykset Haukilan kylää vastaan pohjoisesta eivät tuottaneet tulosta, mutta puolilta päivin neuvostojoukkojen havaittiin pyrkivän suomalaisrintamaan hyökkäyksessä syntyneiden aukkojen kautta kohti itää. Puna-armeijan 44. divisioonan komentaja prikaatinkenraali Aleksei Vinogradov oli tehnyt päätöksen divisioonansa vetäytymisestä itään, koska hänen mielestään edellytyksiä taisteluiden jatkamiselle ei enää ollut olemassa suomalaisten käytännössä katkaistua neuvostojoukkojen huoltoyhteydet. Virallinen päätös koko divisioonan vetäytymisestä tehtiin myöhään iltapäivällä. Tavoitteena oli aluksi ottaa mukaan koko divisioonan kalusto tai tuhota se. Etelästä kohti Haukilan kylää hyökkäävän suomalaisten JR 27:n joukkojen taistelukyvyn todettiin jo laskeneen viikon kestäneissä taisteluissa, ja aamulla aloitettu hyökkäys ehdittiin jo keskeyttää tuloksettomana. Puolen päivän aikaan hyökkäystä päätettiin kuitenkin vielä jatkaa, koska ensimmäiset tiedot neuvostojoukkojen aloittamasta vetäytymisestä saatiin pohjoisempana taistelevilta suomalaisjoukoilta. JR 27:n joukot pääsivät iltapäivän ja illan aikana ankarasti taistellen eteenpäin saavuttaen Raatteen tien, joka saatiin nyt lopullisesti katkaistua.
7. tammikuuta
7. tammikuuta JR 27:n joukot ottivat vaikeuksitta haltuunsa Haukilasta Lauttalammelle johtavan osan Raatteeseen johtavasta tiestä. Samalla suomalaiset ottivat erittäin merkittävän määrän sotasaalista ja toista tuhatta sotavankia. Muissa Raatteen tien haltuunottokohdissa suomalaisjoukot pitivät tien edelleen katkaistuna, joten neuvostojoukot joutuivat vetäytymään alueelta pohjoisten metsien kautta kiertäen suomalaisten takaa-ajaessa niitä. Ryhmä Fagernäs valtasi Purasjoen sillan, ja aamupäivän aikana lähes kaikki neuvostoliittolaisten vastarinta oli lakannut.
Juande Ramos
Juande Ramos (s. 25. syyskuuta 1954) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Raatteen tien taistelu
7. tammikuuta
44. divisioonan komentaja kenraali Vinogradov ei kaatunut mottitaisteluissa. Puna-armeijan Suomussalmella kokemien raskaiden tappioiden suututtama Neuvostoliiton sodanjohto lähetti paikalle tutkintaryhmän, jonka päätöksellä Vinogradov teloitettiin Vasajärven jäällä joukkojensa rippeiden edessä.
Juande Ramos
Ramos muistetaan erityisesti Sevillan päävalmentajana 2005–2007, jolloin hän luotsasi seuran kahdesti perättäin UEFA Cupin mestariksi.
Ura
Ramos syntyi Ciudad Realin maakunnassa, mutta asui kahdeksanvuotiaasta lähtien Elchessä, jossa hän aloitti jalkapalloilun Elche CF:n joukkueissa. Ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa hän teki 19. tammikuuta 1975 ottelussa Hérculesia vastaan. Myöhemmin hän pelasi alemmilla sarjatasoilla Alcoyanossa, Linaresissa, Eldensessä, Alicantessa ja Déniassa kunnes joutui päättämään uransa polvivaivojen vuoksi 28-vuotiaana.
Valmennusuransa Ramos aloitti Elchen juniorijoukkueissa, reservijoukkue Ilicitanossa ja edustusjoukkueen apulaisvalmentajana 1990-luvun vaihteen molemmin puolin. Edustusjoukkueen päävalmentajana hän toimi ensimmäistä kertaa Alcoyanossa kausina 1992–1994. Sittemmin hän valmensi lukuisia espanjalaisjoukkueita, ja saavutti menestystä varsinkin Logroñésissa ja Rayo Vallecanossa luotsaamalla molemmat Espanjan pääsarjaan ja jälkimmäisen fair play -arvonnan kautta jopa UEFA Cupin puolivälieriin. Matkaan mahtui myös pettymyksiä, sillä kaudella 1996–1997 Barcelonan B-joukkue putosi hänen valmennuksessaan Segundasta ja kaudella 2002–2003 hän sai potkut Espanyolista vain viiden kierroksen jälkeen joukkueen vajottua sarjan viimeiseksi.
Raatteen tien taistelu
Lopputulos
pienoiskuva|Suomalaiset sotilaat tarkastelevat hylättyä neuvostoliittolaista [[T-26-panssarivaunua Raatteentien taistelun jälkeen.]] pienoiskuva|Suomalainen sotilas tutkii tuubaa – yksi monista 44. divisioonan mukana kulkeneista soittimista, jotka oli tarkoitettu Suomessa pidettävään voiton paraatiin.
Juande Ramos
Ura
Kaudella 2005–2006 Ramosista tuli Joaquín Caparrósin seuraaja Sevillan päävalmentajana. Sevillassa hän nousi lopullisesti espanjalaisvalmentajien eliittiin. Heti ensimmäisellä päävalmentajakaudellaan Ramos johdatti Sevillan UEFA Cupin loppuotteluun, jossa se kaatoi Middlesbrough’n selvästi maalein 4–0. Kotimaan pääsarjassa Sevilla sijoittui viidenneksi ja selviytyi UEFA Cupiin myös kaudelle 2006–2007. Kesällä 2006 Ramos luotsasi Sevillan voittoon UEFA Super Cupin Barcelonaa vastaan.
Raatteen tien taistelu
Lopputulos
Raatteen tien taistelut ovat asiantuntijoiden mukaan erinomainen esimerkki suomalaisten käyttämän saarrostustaktiikan toimivuudesta. Tärkeintä oli huoltoyhteyden katkaiseminen. Sen jälkeen vihollinen sidottiin pieniin taisteluihin ja pilkottiin palasiksi keveiden joukkojen hyökkäyksillä. Suomalaiset löivät vahvasti panssarein ja tykein varustetun 44. divisioonan lähes ilman omaa tykistöä. Neuvostojoukot luottivat omiin ajoneuvoihinsa, jotka loppujen lopuksi osoittautuivat kelvottomiksi kapeilla teillä lumipukuisia hiihtäjiä vastaan.
Suomalaisten kyky liikkua tiettömässä maastossa, paksussa lumessa, yöllä ja päivällä ja tarvittaessa vuorokausikaupalla sekä kokemus pakkasesta olivat ratkaisevat syyt siihen, että miesluvultaan ja erityisesti raskaalta aseistukseltaan täysin ylivoimainen vihollinen hävisi. Puna-armeijan Raatteeseen tuomat kevyehköt T-26-panssarivaunut pystyivät hyvin heikosti tunkeutumaan järeäpuustoiseen lumiseen metsään. Ne olivat sidottuja tiehen ja jalkaväen kaatuessa ympäriltä lopulta avuttomina tien kalustoruuhkassa. Sekin selittää osaltaan suomalaisten silmiinpistävän pienet miestappiot (noin 500 kaatunutta) verrattuna 44. divisioonan kahden rykmentin miehistön melkein täydelliseen tuhoon.
Juande Ramos
Ura
Kausi 2006–2007 oli edellistäkin menestyksekkäämpi Ramosille ja Sevillalle. Sevilla eteni jälleen UEFA Cupin loppuotteluun ja huikean ottelun ratkettua Sevillan eduksi rangaistuspotkuilla Espanyolia vastaan Ramos joukkueineen sai jälleen kannatella voittopokaalia. Sevilla voitti lisäksi Espanjan cupin loppuottelussa Getafen Frédéric Kanoutén osumalla 1–0. Sarjassa Ramosin johtama Sevilla taisteli jopa mestaruudesta, mutta taipui lopulta kolmanneksi viiden pisteen päähän mestarijoukkue Real Madridista.
OP Yrityspankki
Osuuspankkien Keskuspankki (1970–2000)
1990-luvun pankkikriisistä selvittiin ryhmän omin voimin, ilman valtion tukea. Vuonna 1992 osakkaita oli enää 27 000. Vuonna 1995 aloitettiin henkivakuutustoiminta. Osuuspankkiryhmä muuttui yhteenliittymäksi vuonna 1997. Tehtäviä siirrettiin Osuuspankkikeskus-OPK osuuskunnalle. Ryhmän toimintamallia kehitettiin. Riskienhallinta keskitettiin osuuskunnalle ja ryhmä otti täyden vastuun jäsenpankkien taloudesta. Aikanaan keskuslainarahastosta keskuspankiksi kehittynyt yhtiö oli muuttunut markkinaehtoisesti toimivaksi liikepankiksi.
Mita sina sanoa?
Mita sina sanoa? on artisti Pizza Enricon studioalbumi, joka julkaistiin joulukuussa 2003.
Ivan Izjurov
Izjurovin ensimmäiset teokset ilmestyivät Ordym-lehdessä vuonna 1926. 1930-luvulla hän julkaisi metsätöistä ja maatalouden kollektivisoinnista kertovat pienoisromaanit T’imalön birgada (”Timkan prikaati”, 1932) ja Domeńlön myž (”Domentin rikos”, 1936) sekä kertomuskokoelman Šud (”Onni”, 1935). Metsureiden ja kolhoosinuorison elämää kuvaavat sodanjälkeiset pienoisromaanit Mian grezdsa nyvjas (”Meidän kylän tytöt”, 1958) ja Ežva jylyn (”Vytšegdan yläjuoksulla”, 1959). Psykologisempaa ihmiskuvausta edustavat teokset Kor dźoridźalö ĺöm (”Kun tuomi kukkii”) ja Sudźöd menym öškamöška (”Tuo minulle sateenkaari”). Vuonna 1979 Komin draamateatteri esitti Izjurovin näytelmän Mort koĺi ötnas (”Ihminen jäi yksin”).
OP Yrityspankki
Osuuspankkien Keskuspankki (1970–2000)
Vuonna 1998 osakeyhtiöstä tuli julkinen osakeyhtiö nimellä Osuuspankkien Keskuspankki Oyj.
Kilpa-aerobic
Kilpa-aerobic on laji, jossa suoritetaan musiikin tahdissa korkealla intensiteetillä jatkuvia vaativuudeltaan eroavia liikesarjoja, jotka ovat peräisin perinteisestä aerobic-liikunnasta. Ohjelman tulee osoittaa jatkuvaa liikettä, notkeutta, voimaa ja kahdeksan perusaskeleen käyttöä sekä täydellisesti suoritettuja vaikeusliikkeitä.
Käyttöjärjestelmä
Käyttöliittymät
Ensimmäisiä hiiriohjattuja graafisia käyttöliittymiä käyttivät Xerox Alto ja oN-Line System, jonka konsepteja Altossa kehitettiin eteenpäin.
Fehérvár AV19
Sapa Fehérvár AV19 on unkarilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa naapurimaansa Itävallan pääsarjassa, Bet-at-home ICE Hockey Leaguessa, mutta tulee mukaan kotimaansa pudotuspeleihin. Joukkue pelaa sinivalkoisissa peliasuissa.
Käyttöjärjestelmä
Käyttöjärjestelmien luokittelu
Käyttöjärjestelmät voivat olla yleiskäyttöisiä (käyttäjä voi valita sovellusohjelmat) tai ne voivat olla erikoistuneita sovelluskohtaisiin laitteisiin (esimerkiksi sähkökirja tai reititin ovat erikoistuneita laitteita). Kaikkia käyttöjärjestelmien ominaisuuksia ei tarvita tai hyödynnetä samalla tavoin kaikissa käyttökohteissa.
Fehérvár AV19
Joukkue on voittanut Unkarin-mestaruuden yhdeksän kertaa.
Kilpa-aerobic
Kilpa-aerobicissa tarvitaan voimaa, notkeutta, kestävyyttä, taitoa, rytmitajua ja positiivista energiaa, joka välittyy esiintyjältä yleisölle. Kilpa-aerobic-harrastus on helpointa aloittaa Aerosport-sarjasta.
Käyttöjärjestelmä
Luokittelu käyttötarkoituksen mukaan
Käyttöjärjestelmiä voidaan luokitella niiden käyttötarkoituksen mukaan.