cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ekvipotentiaali
Gravitaatiokentän ekvipotentiaalipinnat
Kaksois­tähden ympärillä pienin ekvi­potentiaali­pinta, jonka sisään molemmat tähdet jäävät, on kahdeksikon muotoinen Rochen raja. Jos jompi­kumpi tähdistä laajenee siinä määrin, että se ulottuu Rochen rajan ulkopuolelle, siitä vuotaa ainetta myös parin toiseen tähteen.
Ekvipotentiaalinen avaruuden alue
Esimerkin tapauksesta, jossa potentiaali on vakio kokonaisella kolmi­ulotteisella avaruuden alueella, muodostaa ontto pallo ja sen gravitaatio­kenttä. Tällaisen pallon sisäpuolella sen aiheuttama gravitaatio­kenttä on nimittäin kaikkialla nolla, joten sen potentiaali on vakio. Staattisessa sähkö­kentässä jokainen johdekappale muodostaa kolmiulotteisen ekvipotentiaalialueen, koska sen sisällä kentän arvo on kaikkialla nolla. Jos johde­kappale on ontto, kyseessä on Faradayn häkki, jolloin myös sen sisään jäävä alue kuuluu samaan ekvi­potentiaali­alueeseen.
Matias Mustonen (jääkiekkoilija)
Matias Mustonen (s. 26. toukokuuta 1997 Kajaani) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttan-joukkue Kiruna IF:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura
Mustonen syntyi Kajaanissa, mutta hän on kempeleläisen Laser HT:n kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 Kiekko-Laserin C-nuorten kapteenina. Mustonen voitti koko C-nuorten SM-karsintojen piste- ja maalipörssin tehoilla 22+11=33. Hän oli joukkueensa paras pistemies C-nuorten Mestiksessä tehoilla 19+19=38 sekä jakoi Laserin sisäisen maalipörssin voiton Jani Nurkkalan kanssa sekä C-nuorten Mestiksessä että C-nuorten SM-sarjassa 17 osumallaan. Kauden jälkeen Mustonen haki pelipaikkaa Oulun Kärppien B-nuorista, mutta hän ei kuitenkaan saanut sieltä paikkaa ja siirtyi kaudeksi 2013–2014 Tikkakosken leirin kautta valmentaja Jukka Anderssonin houkuttelemana JYPin B2-junioreihin. Mustonen nousi joukkueen kapteeniksi.
Kaudella 2014–2015 Mustonen toimi JYPin B-nuorten kapteenina. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 28+20=48. Mustonen jakoi koko B-nuorten SM-sarjan maalipörssin toisen sijan neljän muun pelaajan kanssa edellään vain Bluesin Eeli Tolvanen. Hän oli JYPin paras pistemies ja maalintekijä myös pudotuspeleissä tehoilla 3+2=5. Kaudella 2015–2016 Mustonen toimi seuran A-nuorten varakapteenina. Hän vahvisti myös JYPin B-nuoria, joiden paras pistemies ja syöttäjä Mustonen oli pudotuspeleissä tehoilla 1+6=7. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2016–2017 Mustonen nousi JYPin A-nuorten kapteeniksi. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies tehoilla 22+22=44. Mustonen sijoittui koko A-nuorten SM-liigan maalipörssissä seitsemänneksi. Hän voitti myös JYPin sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Mustonen debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan kolme Mestis-ottelua JYP-Akatemiassa jääden ilman tehopisteitä.
Alkukaudella 2017–2018 Mustonen teki A-nuorten SM-liigassa tehot 10+12=22 ja hän oli sarjan pistepörssissä toisena, kunnes Mustonen valittiin A-nuorten SM-liigan syyskuun 2017 kuukauden pelaajaksi. Hän nousi kauden aikana myös JYPin SM-liigajoukkueeseen. Mustonen teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan alkulohkon päätösottelussa 10. lokakuuta 2017 vieraissa valkovenäläistä H’K Njoman Hrodnaa vastaan. Hänelle vapautui viiden muun pääsarjadebytantin ohella paikka JYPin kokoonpanosta, kun joukkue antoi lähes puolelle edellisen ottelun kokoonpanostaan huilivuoron pikkuvammojen ja tiukan otteluohjelman myötä. Mustonen merkittiin JYPin neljännen ketjun keskelle laidoilleen hänelle A-nuorista tutut ketjukaverit Samuli Ratinen ja Justus Mikkonen. Mustonen sai ottelussa jääaikaa 12.17 minuuttia. Hän keräsi teholukeman -1. Mustonen voitti CHL:n mestaruuden.
SM-liigadebyyttinsä Mustonen teki 2. helmikuuta 2018 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Hänet merkittiin CHL-debyyttinsä tapaan JYPin kolmosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen toinen liigadebytti, Justus Mikkonen sekä toista liigaotteluaan pelannut Samuli Ratinen. JYP lähti otteluun poikkeuksellisella kokoonpanolla, sillä joukkue pelasi viiden päivän sisään neljä ottelua ja halusi antaa levon valtaosalle runkopelaajistaan myös neljä päivää myöhemmin pelattavaa CHL:n finaalia ajatellen. JYPin kokoonpanossa esiintyi kaikkiaan peräti seitsemän liigadebytanttia sekä useita pääasiassa Mestiksen puolella pelanneita sopimus- ja lainapelaajia. Mustonen sai ottelussa jääaikaa 15.17 minuuttia. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Mustonen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä.
Elokuussa 2018 JYP lainasi Mustosen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Loka-marraskuun vaihteessa hän pelasi kolme ottelua lainalla Rovaniemen Kiekossa. Yhteensä Mustonen pelasi kauden 2018–2019 aikana Mestiksessä 12 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia sekä neljä Suomen Cupin ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan JYPin A-nuorissa, joiden paras pistemies ja maalintekijä Mustonen oli pudotuspeleissä tehoilla 3+1=4. Hän pelasi kauden aikana yhden SM-liigaottelun.
Kaudeksi 2019–2020 Mustonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hän oli tehoilla 17+25=42 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Kaudeksi 2020–2021 Mustonen siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Joensuun Kiekko-Poikien riveihin. Kaudeksi 2021–2022 hän palasi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen.
Mustonen siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyEttan-joukkue Kiruna IF:ään.
Pelityyli
KeuPa HT:n päävalmentaja Tomas Westerlundin mukaan Mustoselta löytyy taitoa, kykyä tehdä peliä ja hän tuo hyökkäyspään osaamista joukkueeseen. Mustonen on itse maininnut suurimmaksi vahvuudekseen peliälyn ja kehittämisen kohteekseen kamppailupelaamisen.
Muuta
Mustonen valmistui merkonomiksi keväällä 2017.
Deerhoof
Deerhoof on yhdysvaltalainen avant-garde-yhtye, jonka musiikilliset ulottuvuudet yltävät popista noiseen ja jopa jazziin sekä klassiseen rock and rolliin. Yhtye on tunnettu minimalistisesta livevarustuksestaan, surrealistisuudestaan ja omaperäisestä tyylistään. Yhtye on tuottanut kaiken musiikkinsa itse, he ovat toimineet ilman manageria yhtyeen alkuajoista saakka ja julkaisseet yhteensä 13 studioalbumia. Deerhoofia on luonnehdittu yhdeksi parhaista undeground-yhtyeistä, ja sen on kerrottu antaneen vaikutteita kansainvälistä menestystä nauttineille yhtyeille ja artisteille kuten The Flaming Lipsille ja St. Vincentille.
2030-luku
2030-luku on tuleva vuosikymmen, joka alkaa 1. tammikuuta 2030 ja päättyy 31. joulukuuta 2039. Vuosikymmen on 2000-luvun neljäs vuosikymmen.
Joulupuu on rakennettu (kirja)
Joulupuu on rakennettu on joulukuusesta, joulukoristeista ja niiden historiasta kertova teos, jonka ovat kirjoittaneet Kaisa Koivisto, Hannele Nyman ja Marjo-Riitta Saloniemi. Teos on ilmestynyt vuonna 2009, ja sen on kustantanut Tammi.
Kirja on syntynyt kirjoittajiensa kahden vuosikymmenen mittaisen harrastuksen tuloksena, mutta alkusysäyksen sille on antanut Helsingin yliopiston kansatieteen professori Bo Lönnqvist. Kirjoittajista Kaisa Koivisto on Suomen Lasimuseon intendentti, Hannele Nyman Helsingin taiteilijaseuran näyttelysihteeri ja tutkija ja Marjo-Riitta Saloniemi on Vapriikin näyttelypäällikkö. Teos on siten kirjoitettu tutkijan asiantuntevin ottein, mutta on samalla harrastajalle lähdeteos ja nostalgikolle selailukirja. .
Teos on ensimmäinen kirja keskieurooppalaisperäisestä suomalaisesta joulukuusesta. Se antaa perusteellisen, liki täydellisen kuvauksen joulukuusen ja sen koristeiden historiasta, saksalaisesta joulukoristeisiin keskittyneestä Lauschan kylästä ja ainoasta suomalaisesta joulukoristeiden valmistajasta K. A. Weiste Oy:stä. Kriitikko luonnehtii sitä sen monipuolisen sisällön vuoksi kirjalliseksi joulukuuseksi.
Kirjan runsas kuvitus sisältää vanhoja joulukoristemainoksia, kotialbumeiden joulukuvia ja havainnekuvia. Myös keräilyharrastuksesta on artikkeli, ja lopussa on joulusanasto.
Kirjan nimi perustuu suosittuun joululauluun "Joulupuu on rakennettu", joka aikoinaan levitti Suomessa voimakkaasti ajatusta joulukuusesta.
Niko
Niko on miehen etunimi. Nimi on lyhennys joko nimestä Nikolaus tai Nikodemus, jotka molemmat ovat kreikkalaisperäisiä ja tarkoittavat kansan voittajaa. Nikon nimipäivä on 6. joulukuuta, Pyhän Nikolauksen muistopäivänä. Niko-nimisiä oli ollut Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 19 022 miestä, joista yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Tunnettuja Nikoja
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Jalkapallo (urheiluväline)
pienoiskuva|upright|Klassinen mustavalkoinen 32-paneelinen [[Adidas Telstar -tyylinen nahkapallo, jota käytettiin etenkin 1970-luvulla.]] Jalkapallo on jalkapallossa käytettävä peliväline. Jalkapallossa on kolme kerrosta: sisäkumi, vuoraus ja uloin kerros, joka koostuu yhteen kiinnitetyistä paneeleista. Jalkapallot on 1980-luvulta alkaen valmistettu yleensä muovista, sitä ennen nahasta.
Mitat
Aikuisten virallinen pallo (koko 5) on pyöreä, ympärysmitaltaan 68–70 senttimetriä ja painoltaan ottelun alussa 410–450 grammaa. Pallon ilmanpaine on 0,6–1,1 ilmakehää merenpinnan tasolla. Pallon materiaalia ei ole erityisesti rajoitettu, kunhan se on sopiva.
Kokoa 5 käytetään aikuisten ja yli 14-vuotiaiden peleissä. Sitä nuoremmat pelaavat pienemmillä palloilla: 10–13-vuotiaat koon 4 palloilla, ja lapset koon 3 palloilla. Lisäksi on olemassa pienempiä palloja, joita käytetään lähinnä tekniikkapalloina.
Rakenne
thumb|upright|[[Adidas Brazuca oli MM-kisojen 2014 virallinen kisapallo. Pallossa oli uudenlainen paneelirakenne.]] Nykyaikaisessa jalkapallossa on kolme kerrosta. Sisin kerros on paineilmalla täytetty sisäkumi, joka valmistetaan nykyisin lateksista tai butyylikumista, perinteisemmin kumista.
Sisäkumia ympäröi vuoraus, joka antaa pallolle ryhtiä ja kimmoisuutta. Kilpapallon vuorauksessa on yleensä neljä kerrosta, mikä auttaa palloa säilyttämään muotonsa.
Pallon uloin kerros koostuu paneeleista. Ne tehtiin 1980-luvulle saakka aidosta nahasta, mutta 1980-luvulta alkaen ne on tehty tekonahasta, kuten polyuretaanista tai polyvinyylikloridista. Synteettiset pintamateriaalit estävät palloa imemästä vettä pelin aikana ja muuttumasta painavammaksi. Paneelit on kiinnitetty toisiinsa kuumentamalla, joskus tikkaamalla. Lämpökäsittelyllä tehty yhdistäminen tekee pallon pinnasta tasaisemman kuin tikkaamalla tehty. Paneelien ulkopinnassa on tarttumapintarakenne, jotta pallon ja kengän kosketuksesta saadaan pallonhallinnan kannalta tehokkain.
Historia
thumb|upright|[[Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936|Vuoden 1936 olympialaisissa käytetty nahkapallo. Sen paneelit ovat paksut ja pallon pinta nykyisiin palloihin verrattuna epätasainen.]] Pelin varhaisvuosina 1800-luvulle saakka jalkapallon sisäkumina käytettiin ilmalla täytettyä sian rakkoa. Tällainen pallo ei pompannut kunnolla ja tyhjeni herkästi. Ulkokerros oli kumia, ja paneelit liimattiin toisiinsa. 1800-luvun alkupuolen jalkapallo muistuttikin nykyistä koripalloa.
Kun Charles Goodyear oli keksinyt vulkanoidun kumin, jalkapallojen sisäkumia alettiin tehdä kumista vuodesta 1855 alkaen. Tämän ansiosta pallon pompusta tuli tasalaatuinen ja pallon koosta säännönmukainen. 1920-luvulla käyttöön otettiin aiempaa vahvempi kumimateriaali, jolloin palloon saatiin enemmän ilmanpainetta.
1960-luvun alussa Select Sport alkoi valmistaa mustavalkoista palloa, jota on myös väitetty Buckminster Fullerin suunnittelemaksi. Pallon kuviointi muodostuu 20 valkoisesta säännöllisestä kuusikulmiosta ja 12 mustasta säännöllisestä viisikulmiosta. Kyseessä on pallon muotoiseksi pyöristetty versio geometrisesta kappaleesta, joka tunnetaan nimellä typistetty ikosaedri. Pallo tuli tunnetuksi vuoden 1970 maailmanmestaruuskilpailujen myötä nimellä Adidas Telstar.
Aitojen nahkapallojen ongelma oli se, että ne muuttuivat sateella painaviksi. Tätä yritettiin ehkäistä pinnoittamalla nahkapallo vesitiiviillä maalilla. 1980-luvulta alkaen palloissa ovat yleistyneet vettä paremmin pitävät synteettiset pintamateriaalit, ja myös paneelien lukumäärää on vähennetty.
MM-kisapallo 2018, Adidas Telstar 18, sisälsi NFC-mikrosirun. Sirun avulla katsoja pystyi tunnistamaan pallon älypuhelinsovelluksensa avulla, mutta pallon liikkeitä siru ei seurannut. Adidas on valmistanut myös miCoach-älypalloa, jonka siru rekisteröi potkun osumakohdan sekä pallon liikeradan ja kierteen, mutta se ei ollut tarpeeksi kestävä kilpapeleihin.
Tunnetuimpia jalkapallonvalmistajia ovat Select Sport, Adidas, Mitre Sports International ja Nike.
Bergheim
Bergheim on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Kölnistä, ja kuuluu Kölnin hallintopiiriin sekä Rhein-Erft-Kreisin piirikuntaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 58 922 asukasta. Pinta-alaltaan se on 96,33 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 653 as./km². Kaupunki on jaettu 15 eri kaupunginosaan.
Bergheimille myönnettiin kaupunginoikeudet vuoden 1300 tienoilla. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa vallihaudan ympäröimä Paffendorfin linna, Aachener Tor, Niederaußemin voimalaitos ja Sankt-Pankratius-Kirche.
Aiheesta muualla
thumb|300px|left|Paffendorfin linna, Schloss Paffendorf, Bergheimissa.
Euenos
Euenos viittaa kahteen eri hahmoon kreikkalaisessa mytologiassa.
Aitolialainen prinssi
Euenos oli aitolialainen prinssi. Hesiodos sanoo hänen olleen Okeanoksen ja Tethyksen poika. Muissa lähteissä isäksi mainitaan Ares ja äidiksi Apollodoros mainitsee Demodiken ja Plutarkhos Steropen.
Euenos sai Alkippen kanssa tyttären, Marpessan. Marpessan vartuttua naiseksi Idas ryösti tämän vaimokseen, jolloin Euenos lähti ajamaan heitä vaunuillaan takaa. Idas oli kuitenkin saanut Poseidonilta siivekkäät vaunut, eikä Euenos tavoittanut enää tytärtään. Saavuttuaan Lykormasjoelle Euenos surmasi hevosensa ja heittäytyi jokeen kuolemaan. Euenos muuttui kuitenkin kuolemattomaksi jokijumalaksi, ja Évinosjoki kantaa nykyään hänen nimeään.
Lyrnessoksen kuningas
Euenos oli Lyrnessoksen kuningas ja Selepoksen poika. Akilleus surmasi hänen poikansa Myneen ja Epistrofoksen hyökätessään kaupunkiin.
Täydet kympit
Täydet kympit on vuoden 1999 julkaistu Frederikin albumi. Levy sisälsi laulut tasavuosia täyttäville kahdestakymmenestä vuodesta seitsemäänkymmeneen. Jokaisesta kappaleesta oli lisäksi karaokeversio.
Joni Wiman
pienoiskuva|Joni Wiman, 2014 Joni Wiman (s. 9. lokakuuta 1993 Pohja) on suomalainen autourheilija. Vuonna 2014 hän kilpailee rallicrossin Global RallyCross Championshipissä eli GRC:ssä. Kaudella 2011 hän kilpaili Koiranen Motorsportin riveissä Eurocup Formula Renaulteissa. Kaudella 2013 hän voitti Global Rallycross Litesin ja näin pääsi kilpailemaan GRC:n Supercars-luokkaan. Ensimmäisellä kaudellaan Wiman ajoi loistavasti ja johtaa sarjaa ennen viimeistä kilpailua. Wimanin manageri on entinen rallin maailmanmestari Marcus Grönholm.
Provisual
thumb|Provisualin logo. Provisual Oy on vuonna 1994 perustettu suomalainen viestintä- ja markkinointitoimisto sekä tuotantoyhtiö. Yhtiö toimii lähinnä populaarikulttuuria käsittelevien sisältöjen tuottajana ja keskittyy HoReCa- ja kulttuurialan palvelemiseen. Yhtiön osana toimii Tiedostuspalvelu.fi, joka on suunnattu tiedottamiseen sekä kokonaisvaltaiseen sisällöntuotantoon lähinnä HoReCa-alalle. Provisual paneutuu imagon rakentamiseen, markkinointistrategioiden kehittämiseen ja tuotteiden lanseeraukseen sekä digitaalisten että perinteisten viestintäratkaisujen kehittämiseen. Provisualin asiakkaita ovat esimerkiksi Extreme Duudsonit, Yle, MTV, Live Nation ja Sony Music. Provisualin toimisto sijaitsee Helsingissä Vilhovuorenkadulla.
Jörnin rautatieasema
Jörnin rautatieasema on rautatieasema Jörnin taajamassa Skellefteån kunnassa Ruotsissa. Liikennepaikka sijaitsee Ruotsin pääratoihin kuuluvan rataosan varrella, ja se on aiemmin ollut myös risteysasema jossa poikkirata  haarautui pääradasta.
Kaksikerroksinen asemarakennus on rakennettu 1893, ja se on saman tyyppinen kuin Mellanselin asemarakennus. Rakennuksen on suunnitellut Statens Järnvägarin pääarkkitehti Adolf W. Edelsvärd. Rakennus remontoitiin kokonaan vuonna 1928 ja modernisoitiin vuonna 1946.
Afrikankääpiöhaukka
Afrikankääpiöhaukka (Polihierax semitorquatus) on Afrikassa elävä pienikokoinen jalohaukkalaji.
Koko ja ulkonäkö
Afrikankääpiöhaukanpituus on keskimäärin 20 senttiä, ja paino 54–76 grammaa. Siipiväli on noin 37 senttiä. Koiraat ovat hieman naaraita pienempiä. Siivet ovat teräväkärkiset, ja pyrstö pyöreähkö. Naaman, rinnan ja vatsan väritys on valkoinen. Naaraiden väritys on koiraita tummempi. Niiden selkä on kastanjanruskea, koiraiden harmaa. Molempien niskassa ja pyrstösulissa on valkoisia läiskiä. Afrikankääpiöhaukan silmät ovat ruskeat ja jalat oranssit. Nokan kärki on oranssi, muu osa nokasta harmaa. Nuorten lintujen jalat ovat vaaleammat kuin aikuisilla. Niiden selkä ja kaula ovat punertavanruskeat. Vatsa, rinta ja naama ovat aikuisten tapaan valkoiset.
Levinneisyys ja elinympäristö
Afrikankääpiöhaukka elää kuivassa ja karussa ympäristössä, jossa kasvillisuutta on niukasti. Vuotuiset sademäärät voivat jäädä 100 millimetriin vuodessa, ja parhaimmillaankin sateet jäävät 600 millimetriin vuodessa. Afrikankääpiöhaukkaa voidaan tavata jopa 1 600 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Elintavat
Afrikankääpiöhaukat ovat sosiaalisia lintuja. Ne pesivät ja kasvattavat poikasia yhden tai useamman kumppanin kanssa. Laji suosii vähäkasvisia alueita, joissa on vain muutama puu tähystyspaikaksi. Afrikanpikkuhaukat ovat paikkalintuja, eivätkä yleensä tee muuttomatkoja. Ne viettävät yleensä suurimman osan elämästään samalla alueella. Elinpiirin kokoa ei kuitenkaan tiedetä. Kääpiöhaukat saalistavat yleensä aamulla ja illalla, jolloin ilma on viileämpää, ja etsivät keskipäiväksi suojaa kuumuudelta.
Afrikankääpiöhaukka ääntelee harvoin lisääntymiskauden ulkopuolella. Ne ääntelevät etenkin houkutellakseen mahdollisia kumppaneita. Soidinrituaaleissa afrikankääpiöhaukka käyttää myös elekieltä. Äänet ovat yleensä pehmeitä ja niillä on korkea taajuus. Lajin äänivalikoimaan kuuluu muun muassa heikko ja kitisevä "tsip-tsip";"kiki-kik", jossa viimeinen "kik"-tavu on korostettuna. Koiraat kutsuvat pesältään naarasta erityisellä "twee-twee-twip"-äännähdyksellä ja nuoret linnut käyttävät vaaran uhatessa terävää "ki-ki-ki-ki-ki-ki-ki-ki"-huutoa. Poikasilla on myös "seee-seee-seee"-ääni. Parittelevat afrikankääpiöhaukat päästävät kehräystä muistuttavaa "kirrrrr-kirrrrr-kirrrrr"-äännähdystä.
Ravinto
Afrikankääpiöhaukan pääravintoa ovat hyönteiset ja liskot. Toisinaan ne syövät myös pieniä lintuja ja eräitä jyrsijöitä. Kutojien pesissä asuvat haukat voivat satunnaisesti saalistaa myös itse kutojia ja niiden poikasia. Uskotaan, että pelkät hyönteiset eivät riitä nuorille yksilöille, vaan liskot, linnut ja jyrsijät ovat nuorten selviytymisen kannalta ratkaisevan tärkeitä. Afrikankääpiöhaukka saalistaa yleensä maassa liikkuvia eläimiä syöksymällä nopeasti puun oksalta maahan saaliin kimppuun. Se voi satunnaisesti myös napata pieniä lintuja lennosta. Lennossa oleva afrikankääpiöhaukka räpyttää siipiään nopeasti ja tekee huomattavan syöksyn alaspäin.
Lisääntyminen
Afrikankääpiöhaukka pesivät Koillis-Afrikassa tuliperäkutojien pesissä, Eteläisessä Afrikassa tasavaltalaisten pesissä. Noin neljännes niiden pesistä on afrikankääpiöhaukkojen käytössä. Koillis-Afrikan yksilöt voivat joskus pesiä valkokulmakutojien tai turkoosikottaraisten pesissä.
Soidinrituaalit ovat melko hiljaiset. Niihin kuuluu muun muassa pään heiluttelu, pyrstön heiluttelu ja ääntely. Naars osoittaa valmiutensa paritteluun kyyristymällä alas ja nostamalla pyrstösulkiaan. Afrikankääpiöhaukat lisääntyvät yleensä pareittain, mutta samaa pesää voi hoitaa kaksi tai useampikin koiras. Tapa voi johtua kunnollisten pesimispaikkojen vähäisyydestä.
Koillis-Afrikassa pesintäkausi on kesä–joulukuussa, etelässä elo–maaliskuussa. Afrikankääpiöhaukat kasvattavat yleensä yhden poikueen vuodessa, mutta voivat hyvänä vuonna kasvattaa kaksikin poikuetta. Naaras on valmis munimaan noin kolmen viikon kuluttua parittelusta. Poikueessa on 2–4 munaa, joiden haudonta-aika kestää 27–31 päivää. Naaras ei muni kaikkia kerralla, mutta aloittaa haudonnan ensimmäisestä munasta lähtien. Tämän vuoksi poikaset kuoriutuvat eri aikoihin ja pesässä voi olla erikokoisia poikasia. Poikaset jättävät pesänsä 27 päivän ikäisinä. Ne tulevat sukukypsiksi noin vuoden ikäisenä.
Mäntyvaaran ravirata
Mäntyvaaran ravirata sijaitsee Rovaniemellä noin viisi kilometriä kaupungin keskustan länsipuolella. Se on yksi Suomen 19 maakunnallisesta raviradasta. Mäntyvaara on kolmas Rovaniemellä toimiva ravirata ja se rakennettiin vuosina 1978–1979. Avajaiskilpailut järjestettiin maaliskuussa 1979.
Mäntyvaaran raviradan vuotuiset päätapahtumat olivat juhannuksena järjestettävät kaksipäiväiset ravit, jotka huipentuivat sunnuntaiseen Toto75-kierrokseen, nykyisin ei juota kuin yhtenä päivänä eikä edes joka vuosi sekä elokuussa juostava suomenhevosten suurkilpailu Kirppu-ajo. Vuodesta 2011 lähtien on Mäntyvaaran omistava Rovaniemen Ravirata Oy ollut mukana järjestämässä Levijärven jäällä juostuja jääraveja. Jääraveja ei ole pystytty järjestämään viime vuosina heikon jäätilanteen takia.
Mäntyvaaran raviradalla järjestetty kuninkuusravit vuosina 2004 ja 2018.
Tatsu
Tatsu on Turtles-universumissa esiintyvä kuvitteellinen superroisto. Mirage Studiosin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1990 Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -elokuvassa.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat
Toshirô Obata näytteli Tatsua ensimmäisessä elokuvassa vuonna 1990 ja Michael McConnohie dubbasi hänen äänensä.
Tatsu on Silppurin oikean käden mies, joka vastaa jalkaninjojen koulutuksesta heidän nuorisokeskuksessa. Tatsu on erittäin äkkipikainen, eikä suvaitse epäonnistumista, jonka seurauksena hän useimmiten rankaisee väkivalloin nuoria jalkaninjoja. Hän taisteli elokuvan aikana Casey Jonesia vastaan, mutta joutui tyrmätyksi Jonesin lyötyä häntä yllättäen golf-mailalla.
Teinimutanttininjakilpikonnat 2: Mönjän salaisuus
Toshirô Obata näytteli Tatsua myös toisessa elokuvassa vuonna 1991 ja Michael McConnohie dubbasi toistamiseen hänen äänensä.
Tatsu selvisi edellisen elokuvan tappiosta Casey Jonesille ja oli onnistunut pakenemaan Jalkaklaanin alkuperäisestä piilopaikasta. Hän otti huomattavasti pienentyneen Jalkaklaanin komentoonsa, kunnes kuolleeksi oletettu Silppuri palasi takaisin. Tatsu alentui takaisin varajohtajaksi ja sai muun muassa tehtäväkseen varastaa TGRI kanisteri ja siepata tiedemies Jordan Perryn mukanaan. Hän joutuu kuitenkin taistelemaan samalla Turtleseja vastaan ennen kuin pääsee pakenemaan paikalta. Tatsu lähettää myöhemmin parhaan ninjansa vakoilemaan reportteri April O'Neilia. Tatsu oli myös paikalla, kun Jordan Perryn loi Tokan ja Rahzarin mönjän avulla. Tatsu taisteli vielä elokuvan lopussa Turtleseja vastaan, jotka löivät hänet tajuttomaksi ja hän kompuroi pois tanssialattialla tapahtuneessa tappelussa.
Naapureita ja ystäviä
Naapureita ja ystäviä on englantilainen BBC:n tuottama draamasarja.
Sarja sijoittuu 1950-luvun Britanniaan, kuvitteelliseen Ormstonin lancashirelaiseen maaseutukylään. Kylän lääkäriasemaa hoidetaan Gilderin perheen voimin jo toisessa polvessa.
Sarjaa kuvattiin 36 tunnin pituista jaksoa vuosina 2002–2005. Sarjan loivat Chris Chibnall ja Nigel McCrery. Päärooleissa esiintyvät James Bolam ja Michael French esittävät lääkäriaseman lääkäri-isää ja -poikaa. Myöhemmin heidän tilalleen tulivat  Richard Wilsonin ja Oliver Milburnin esittämät hahmot.
Suomessa sarjaa esittää Yle TV1.
29. kesäkuuta
29. kesäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 180. päivä (181. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 185 päivää.
Michael Graves
thumb|Virastorakennus [[Portland (Oregon)|Portlandissa, 1982.]]
Michael Graves (9. heinäkuuta 1934 Indianapolis, Indiana – 12. maaliskuuta 2015 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Leikkisästä post­modernis­mistaan tunnettu Graves luettiin uransa alussa mukaan New York Five -ryhmään ja 1980-luvulla Memphis-ryhmään.
Elämäkerta
Graves syntyi Indianapolisissa. Hän opiskeli Cincinnatin ja Harvardin yliopistoissa. Uransa alkuvaiheessa hän suunnitteli kotiosavaltioonsa Indianaan kaksi merkittävää pientaloa, Hanselmann Housen (1967) ja Snyderman Housen (1972), molemmat vielä modernismin tyylillä. 1970-luvun lopulla hän vaihtoi tyyliä kiinnostuttuaan Välimeren vanhojen kulttuurien tuotoksista antiikin Kreikasta renessanssin Italiaan. Syntyi muun muassa kaksi palatsimaista miljonäärihuvilaa New Jerseyn osavaltioon. Vuonna 1977 valmistui Fargo-Moorheadin ”kulttuurisilta”, joka yhdistää kaksi pikkukaupunkia Pohjois-Dakotan ja Minnesotan rajalla ja tarjoaa samalla tilat niiden yhteiselle taidemuseolle ja kulttuurikeskukselle. Gravesin läpimurto uuden tyylin edustajana oli vuonna 1982 Oregonin Portlandiin valmistunut virastotalo. Myös Gravesin Lousvilleen suunnittelema ja vuonna 1985 valmistunut Humana-yhtiön pääkonttori on merkittävä postmodernistisen arkkitehtuurin esimerkki.
Graves suunnitteli muun muassa huonekaluja Target-tavarataloketjulle sekä useita rakennuksia niin Yhdysvaltoihin kuin ulkomaillekin.
Graves oli professori Princetonin yliopistossa. Hän oli viimeisinä vuosinaan halvaantunut vyötäröstä alaspäin. Vamma oli seurausta vuonna 2003 sairastetusta infektiosta, joka oli mahdollinen bakteerimeningiitti.
Graves sai vuonna 1999 kansallisen taidepalkinnon ja vuonna 2001 Yhdysvaltain arkkitehti-instituutin kultamitalin.
Graves kuoli 80-vuotiaana kotonaan New Jerseyn Princetonissa 12. maaliskuuta 2015.
Mantšuriankurki
Mantšuriankurki (Grus japonensis) on itäaasialainen kurkilintu. Sen esiintymisalue käsittää Koillis-Kiinan, Venäjän kaakkoiskolkan, Hokkaidōn itäosan Japanissa sekä aivan viime vuosina myös Mongolian. Japanin kurjet ovat paikkalintuja, muu populaatio muuttolintuja, jotka talvehtivat Keltaisenjoen suistossa ja Jiangsun rannikolla, sekä Korean niemimaan demilitarisoidulla vyöhykkeellä. Lajin populaation koko on noin 2 300 täysikasvuista yksilöä. Philipp Ludwig Statius Müller kuvaili lajin holotyypin Japanista vuonna 1776.
Lähteet
pienoiskuva|left|350px pienoiskuva|left
Nadežda de Torby
thumb|Nadežda de Torby Kreivitär Nadežda de Torby (28. maaliskuuta 1896 – 22. tammikuuta 1963) oli Mihail Mihailovitš Romanovin toiseksi vanhin tytär.
Hänen isovanhempansa olivat Mihail Nikolajevitš Romanov ja Cecili von Baden. Mihail oli Nikolai I:n poika. Nadeždan äiti oli kirjailija Aleksandr Puškinin lapsenlapsi. De Torbyn isoisänisä oli Pietari Suuren adoptoitu poika afrikkalainen orja Ibrahim Petrovitš Gannibal. Nadežda meni naimisiin George Mountbattenin kanssa Lontoossa 15. marraskuuta vuonna 1916.
Avioliitosta syntyi kaksi lasta:
Nadežda de Torby kuoli Cannesissa Ranskassa vuonna 1963.
2040-luku
2040-luku on tuleva vuosikymmen, joka alkaa 1. tammikuuta 2040 ja päättyy 31. joulukuuta 2049. Vuosikymmen on 2000-luvun viides vuosikymmen.
Maailman väestö
Joidenkin arvioiden mukaan elinympäristöjen heikentyminen ja ilmastonmuutos voivat johtaa 50–700 miljoonan ihmisen pakolaisuuteen vuoteen 2050 mennessä.
Suzuki-kytkentä
thumb|250px|Esimerkki Suzuki-kytkennästä Suzuki-kytkentä (myös Suzuki-reaktio tai Suzuki–Miyaura-reaktio) on organobooriyhdisteen ja alkyyli -tai aryylihalogenidin välinen kytkentäreaktio, jota katalysoivat palladiumin yhdisteet. Suzuki-kytkentä on hyvin yleinen tapa syntetisoida aromaattisia tai konjugoituneita kaksoissidoksia sisältäviä yhdisteitä. Reaktio on nimetty japanilaisen kemistin Akira Suzukin mukaan. Suzuki julkaisi reaktion ensimmäistä kertaa vuonna 1979.
Reagoivat yhdisteet
Suzuki-kytkennässä toinen reagoiva lähtöaine on alkyyli- tai aryyliorganobooriyhdiste. Käytetyimmät reagenssit reaktiossa ovat boronihappoja (RB(OH)2), mutta myös organoboraaneja, joita valmistetaan hydroboorauksella ja boronihappojen estereitä trialkyyli- tai triaryyliboronaatteja voidaan käyttää. thumb|250px|Boronihapon ja aryylihalogenidin välinen Suzuki-kytkentä Toisena reagoivana yhdisteenä on tyypillisesti alkyyli-, alkenyyli- tai aryylihalogenidi. Käytetyimpiä ovat bromidit ja jodidit, mutta myös orgaanisia triflaatteja ja fosforihappojohdannaisia voidaan käyttää. Katalyyttinä Suzuki-kytkennöissä käytetään tavanomaisesti palladiumkomplekseja, mutta myös kuparikomplekseja on tutkittu. Käytettäessä kiraalisia ligandeja voidaan Suzuki-kytkentä suorittaa asymmetrisesti.
Suzuki-kytkennän etu on se, että reagoivissa yhdisteissä voi olla useita funktionaalisia ryhmiä, jotka eivät reagoi. Yhteensopivia ryhmiä ovat muun muassa alkoholi-, nitriili-, amino-, nitro- ja karbonyyliryhmiä.
Mekanismi
Suzuki-kytkentä muistuttaa reaktiomekanismiltaan useita muita kytkentäreaktioita, kuten Stille-kytkentää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti, jossa palladium on hapetusluvulla 0, reagoi alkyyli- tai aryylihalogenidin kanssa hapettavalla additiolla muodostaen alkyylipalladiumyhdisteen, jossa palladiumin hapetusluku on + II. Emäs reagoi organobooriyhdisteen, kuten boronihapon, kanssa muodostaen negatiivisesti varautuneen boronaatin, joka reagoi palladiumkompleksin kanssa transmetallaatiolla. Transmetalloinnissa alkyyliryhmä siirtyy organobooriyhdisteeltä palladiumkompleksille. Viimeinen vaihe on pelkistävä eliminaatio, jossa palladiumkompleksiin kiinnittyneet halogenidilta ja organobooriyhdisteeltä peräisin olevat alkyyliryhmät yhdistyvät ja palladium pelkistyy hapetusluvulta +II hapetusluvulle 0.
Bosch (televisiosarja)
Bosch on Amazon Studiosin tuottama yhdysvaltalainen poliisisarja, joka perustuu Michael Connellyn rikosromaaneihin. Sarjan pääosaa, rikostutkija Harry Boschia, näyttelee Titus Welliver. Welliver oli Connellyn valinta pääosan esittäjäksi.
Ensimmäinen kausi perustuu Connellyn romaaneihin Betoniblondi (The Concrete Blonde, 1994), Luukaupunki (City of Bones, 2002) sekä Sokkelokuja (Echo Park, 2006).
Amazon Prime aloitti sarjan esittämisen 6. helmikuuta 2014 pilotti-jaksolla. Loput ensimmäisen kauden jaksot julkaistiin vasta helmikuussa 2015.
Suomessa MTV3 aloitti sarjan esittämisen 13. lokakuuta 2015. Yhdysvalloissa sarjan toinen kausi alkoi maaliskuussa 2016. Suomessa MTV3 aloitti toisen kauden esittäminen 16. lokakuuta 2016. Suomessa sarja on myös saatavilla HBO Max ja Viaplay -suoratoistopalveluissa.
1. kausi
Boschia syytetään sarjan alussa oikeudessa murhasta epäillyn miehen taposta. Samaan aikaan hän tutkii parinsa Jerry Edgarin (Jamie Hector) kanssa nuoren pojan murhaa, jonka luut ovat löydetty haudattuna metsästä. Pian mies nimeltään Raynard Waits (Jason Gedrick), jonka autosta on juuri löydetty alaston ruumis, tunnustaa murhanneensa pojan ja useita muita ihmisiä. Hän lupaa kertoa muiden ruumiiden olinpaikan, sillä ehdolla, että hän ei saa kuolemantuomiota. Bosch ei usko, että mies murhasi pojan. Waits pakenee poliisilta, kun hän oli näyttämässä poliisille murhaamiensa ihmisten olinpaikat. Paosta seuraa kiihkeä ajojahti, jonka aikana Waits tappaa useita ihmisiä.
2. kausi
Bosch palaa töihin ja saa selvitettäväkseen pornotuottaja Allenin murhan. Poliisipäällikkö Irvingin (Lance Reddick) poika on soluttautunut vaaralliseen rikollisliigaan, joka koostuu nykyisistä ja entisistä poliiseista.
Hahmot
thumb|250px|Harry Bosch ([[Titus Welliver).]]
Michael F. Doyle
Michael F. Doyle (s. 5. elokuuta 1953 Swissvale, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen demokraattinen poliitikko. Hän on ollut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuodesta 1995.
Irlantilaista ja italialaista sukujuurta oleva Doyle toimi vuodesta 1978 republikaanipoliitikko Frank Pecoran avustajana Pennsylvanian senaatissa. Pecora vaihtoi vuonna 1992 puoluetta demokraatteihin, ja Doyle pyrki vuoden 1994 vaaleissa demokraattina kongressiin. 18. vaalipiirin edustaja Rick Santorum luopui silloin paikastaan pyrkiäkseen Yhdysvaltain senaattiin. Vaikka 1994 oli muuten hyvä vaalivuosi republikaaneille, Doyle sai paikan demokraateille. Vuodesta 2003 Doyle on edustanut Pennsylvanian 14. vaalipiiriä.
Väinö Vainio
Väinö Heikki Vainio (16. lokakuuta 1892 Hiitola – 4. marraskuuta 1989 Helsinki), kirjailijanimeltään V. H. Vainio, oli suomalainen jääkärikenraalimajuri, pioneeriupseeri ja kirjailija. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Simo Vainio ja Maria Bragge. Hänet vihittiin ensimmäiseen avioliittoonsa vuonna 1924 Eeva Amanda Muroman kanssa, josta hän erosi vuonna 1959 ja avioitui toisen kerran vuonna 1961 toimittaja Marianne Ruth Tellervo Lanamäen kanssa.
Opinnot
Vainio kirjoitti ylioppilaaksi Käkisalmen yhteiskoulusta vuonna 1914 ja liittyi Wiipurilaiseen Osakuntaan. Hän suoritti Sotakorkeakoulun matemaattis-luonnontieteellisen ja yleisteknillisen oppijakson Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1923–1925 ja Sotakorkeakoulun sotateknillisen osaston vuosina 1925–1927.
Jääkäriaika
thumb|Jääkäripataljoona sapuu paraatista Libaussa kesällä 1917. Joukkoa johtaa ratsailta luutnantti Basse, ja häntä seuraa pataljoonan pioneerikomppania. Vainio työskenteli vuosina 1908–1914 maanmittausharjoittelijana ja vanhempana maanmittausoppilaana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. lokakuuta 1915 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Missejoella ja Schmardenissa, josta hänet komennettiin 18. elokuuta 1916 erikoistehtäviin Suomeen. Suomessa hän toimi läntisellä etapilla Iin pitäjän Kuivaniemen kylän etappiaseman hoitajana. Myöhemmin hän siirtyi toimimaan pohjoiselle etapille. Pohjoisella etapilla hän oli osallisena kahakassa 11. joulukuuta 1916 Simon Maaninkajärvellä (Simon kahakka). Takaisin Saksaan ja omaan komppaniaansa hän palasi 29. maaliskuuta 1917 ja osallistui Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). Hän kuului myös hetken aikaa pataljoonan soittokuntaan.
Suomen sisällissota
Vainio astui Suomen Valkoisen Armeijan palvelukseen Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja hänet ylennettiin samalla luutnanttiksi. Saksasta hän lähti kohti Suomea jääkärien pääjoukon mukana ja he saapuivat Vaasaan 25. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, jossa joukossa osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä haavoittui lievästi verisissä taisteluissa 28. maaliskuuta 1918. Toivuttuaan Vainio siirrettiin 17. huhtikuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonan komentajaksi.
Sisällissodan jälkeinen aika
Vainio siirrettiin sisällissodan jälkeen 18. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen 15. huhtikuuta 1919 alkaen komppanianpäälliköksi Pioneeripataljoona 1:n 2. komppaniaan. Polkupyöräpataljoona 2:een hänet siirrettiin 12. tammikuuta 1921 ja hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 20. huhtikuuta 1921 takaisin Pioneeripataljoona 1:een (tunnettiin myöhemmin nimellä Pioneeripataljoona). Pioneeripataljoonan komentajaksi hänet nimitettiin 1. kesäkuuta 1921, mistä tehtävästä hänet siirrettiin 25. tammikuuta 1923 alkaen ase- ja insinööriupseeriksi ja edelleen 1. tammikuuta 1925 pataljoonan komentajan apulaiseksi ja 14. syyskuuta 1927 alkaen pataljoonan komentajaksi. Suojeluskuntajärjestön palvelukseen hän siirtyi 19. joulukuuta 1934 ja hänet sijoitettiin Kymenlaakson suojeluskuntapiirin päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota
Vainio osallistui talvisotaan Kannaksen armeijan pioneerikomentajana. Välirauhan aikana hänet siirrettiin pioneerikomentajaksi maavoimien esikuntaan, josta hänet komennettiin Puolustusvoimain pääesikunnan linnoitusosaston tarkastajaksi. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Karjalan Armeijan (myöhemmin Aunuksen ryhmän) pioneerikomentajaksi, missä tehtävässä hän palveli aina sodan loppuvaiheille saakka, jolloin hänet siirrettiin Kannaksen joukkojen komentajan esikuntaan pioneerikomentajaksi.
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen Vainio toimi Pioneerirykmentin komentajana vuoteen 1946 saakka, jolloin hän sai nimityksen Puolustusvoimain pioneerikomentajaksi, missä tehtävässä hän palveli aina vuoteen 1952 saakka, jolloin hän sai eron puolustusvoimien palveluksesta lokakuussa ikänsä perusteella. Rauhan aikaisen sotilas uransa merkittävimpiä tehtäviä olivat hänen johtamansa miinanraivaus tehtävät Pohjois-Suomessa ja Hankoniemellä. Hän oli myös yksi niistä jotka olivat Valtiollisen Poliisin kuultavina poliittisiin syihin vedoten vuosina 1946–1947.
Opetustoimi
Vainio toimi Viipurin suojeluskunnan harjoituskoulun johtajana alkuvuodesta vuonna 1919 ja toimi samana vuonna myös edellä mainitun koulun kouluttajana vuoteen 1921 saakka toimien samalla myös Viipurin varuskunnan komendanttina.
Luottamustoimet
Vainio toimi havainto- ja vallitusvälinekomitean jäsenenä vuonna 1921 ja pioneerien erikoisvarustuskomitean jäsenenä vuonna 1923 sekä 2. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuonna 1920. Teknillisten joukkojen kunniatuomioistuimen jäsenenä hän toimi vuonna 1927 ja Atlas-pankin Korian haarakonttorin valvojana vuosina 1928–1934 sekä Helsingin Osakepankin Korian haarakonttorin valvojana vuodesta 1936 alkaen. Vainio toimi myös Elimäen kunnanvaltuuston jäsenenä vuonna 1934 ja Kouvolan kauppalanvaltuuston jäsenenä vuosina 1936–1939 alkaen. Kymenlaakson Rajaseudun Ystävät yhdistyksen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1938–1944 ja Rajaseudun Ystävien Liiton hallituksen jäsenenä vuosina 1940–1945 ja vuodesta 1954 eteenpäin. Jääkäriliiton puheenjohtajana hän taasen toimi vuosina 1947–1954 ja Hakku-lehden Kannatusyhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1948 alkaen. Hänet nimitettiin myös Pioneeri upseerikerhon kunniajäseneksi.
Toimittaja ja kirjailija
Vainio toimi Hakku-lehden pää- ja vastaava toimittaja vuosina 1927–1934 ja kirjoitti oman alansa asioista useisiin aikakauslehtiin sekä osallistunut Kenttätyöohjesääntö 2:n laatimiseen. Vainion kirjalliseen tuotantoon kuuluu myös pitäjä- ja yhdistyshistoriikkeja, luonto- ja eräaiheisia teoksia sekä omakohtaisiin kokemuksiin perustuva teos Simon kahakka: Jääkärien ja santarmien välinen yhteenotto Simon Maaninkajärvellä 1916. Hän myös toimitti Suomen jääkärien elämäkerraston täydennysosan.
Marco Höger
Marco Höger (s. 16. syyskuuta 1989) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Kölniä.
Bayer Leverkusenissa juniorina pelannut Höger aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 Alemannia Aachenin kakkosjoukkueen riveissä. Hän nousi ykkösjoukkueeseen vuonna 2009, josta matka jatkui vuonna 2011 Bundesliigaan ja Schalkeen. Schalken paidassa Höger voitti DFL-Supercupin vuonna 2011. Hän kuului sittemmin seuran avainpelaajiin. Hän pelasi viiden kauden aikana 88 bundesliigaottelua, joissa teki seitsemän ja syötti yhdeksän maalia. Mestarien liigan 15 ottelussa hän syötti yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua.
Höger siirtyi Kölniin 1,3 miljoonalla eurolla kesällä 2016. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut seurassa 68 bundesliigaottelua, joissa hän on syöttänyt yhden maalin. Toisella sarjatasolla hän on edustanut Kölniä 26 ottelussa sekä tehnyt yhden ja alustanut kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kaksi ottelua.
Rauhantekijä
Rauhantekijä (The Peacemaker) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1997. Se on toimintaelokuva, jonka tapahtumat sijoittuvat eri puolille maailmaa. Sitä kuvattiin Makedoniassa, New Yorkissa, Philadelphiassa ja Bratislavassa. Se kertoo terroristeista, jotka sieppaavat ydinkärkiä, ja heidän jäljittämisestään.
Alexander Amatus Thesleff (diplomaatti)
Alexander Amatus Thesleff (25. maaliskuuta 1907 Viipuri – 6. marraskuuta 1983 ) ) oli suomalainen diplomaatti ja varatuomari. Hän oli Ulkoasiainministeriön hallinnollisen osaston päällikkö 1958–1959, oikeudellisen osaston päällikkö 1964–1966 . Hän oli suurlähettiläs Brysselissä ja Luxemburgissa 1959–1963 sekä Dublinissa 1962–1963. Disponibiliteetissa hän oli 1963–1964. 1973 hänet nimitettiin Chileen, mutta varsinainen asemapaikka oli Buenos Aires Argentiinassa, jossa hän oli lähettiläänä 1966–1974.
Andrea Doria -luokka (risteilijä)
Andrea Doria -luokka oli Italian laivaston ohjusristeilijäluokka, joka oli toisen maailmansodan jälkeen Italian ensimmäinen suurempi uusi alusta lähtien suunniteltu alus. Alukset oli suunniteltu ensisijaisesti sukellusveneidentorjuntaan. Alun perin suunniteltiin hankittavaksi kolme alusta, mutta ainoastaan kaksi valmistettiin.
Siniviittapitta
Siniviittapitta (Pitta soror) on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Siniviittapittaa tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Thaimaassa ja Vietnamissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 579 000 km². Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pophitit 1995–2003
Pophitit on Aikakoneen vuonna 2003 julkaistu kokoelma-albumi. Levy julkaistiin samaan aikaan kun yhtye ilmoitti hajoavansa.
Leto svet
Leto svet oli Viron edustuskappale vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Belgradissa. Sen esitti komediaryhmä Kreisiraadio. Kappale on pääosin serbiaksi, mutta osa siitä lauletaan myös saksaksi ja suomeksi. Kyseessä on ensimmäinen muun kuin Suomen edustuskappale Euroviisuissa, josta ainakin osa on laulettu suomeksi. Serbiankielinen osuus sisältää useita kieliopillisia virheitä, esimerkiksi leto svet (svet on suomeksi 'maailma') kuuluisi olla letnje svetlo ('kesävalo'). Kappale voitti Viron karsinnat saatuaan 21 000 ääntä. Toiseksi sijoittui "Ice-cold Story". Kappale esitettiin varsinaisen kilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, mutta se ei päässyt finaaliin.
Ġain
Ġain äännetään arabiaksi soinnillisena velaarisena frikatiivina, ja tämä ääntämys on säilytetty monissa arabialaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä, kuten pandžabissa, urdussa, paštussa, sindhissä ja kurdissa. Persiaksi ġain lausutaan vokaalien välissä ja muualla joko,  tai.
Ġainin kirjoitusasu muuttuu huomattavasti riippuen siitä, missä kohdassa sanaa kirjain esiintyy. Sanan alussa ja sellaisten kirjainten jälkeen, joita ei koskaan liitetä seuraavaan kirjaimeen, ġain kirjoitetaan غـ (esim. غا ġā). Sanan keskellä edeltävään ja seuraavaan kirjaimeen liitettynä ġainin kirjoitusasu on ـغـ (esim. نغا nġā), ja sanan lopussa edeltävään kirjaimeen liitettynä se kirjoitetaan ـغ (esim. نغ nġ).
Joutsenen juju
Joutsenen juju on Ilpo Saastamoisen sooloalbumi vuodelta 1976. Musiikillisesti levy yhdistelee suomalaisen kansanmusiikin sekä progressiivisen rockin elementtejä. Saastamoinen oli soittanut ennen levyn valmistamista muun muassa kansanmusiikki-beat yhtye Kareliassa sekä kansanmusiikki-proge yhtye Dopplerin ilmiössä, joista aiempi julkaisi myös kaksi albumia. Ajatus levyn tekemisestä syntyi tuottaja Edward Vesalan kuultua Saastamoisen "Kainuun ääni" nimiseen radio-ohjelmaan tekemiä kitaranauhoituksia.
Julia Simon
Julia Simon (s. 9. lokakuuta 1996 Albertville) on ranskalainen ampumahiihtäjä, takaa-ajon ja sekapariviestin maailmanmestari. Hän edustaa seuratasolla Les Saisesia.
Ura
Julia Simon on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi viestikultaa sekä yhden henkilökohtaisen pronssimitalin. Euroopan-mestaruustasolla hän on saavuttanut yhden viestihopean, yhden viestipronssin sekä yhden henkilökohtaisen pronssin.
Kaudella 2018–2019 Simon sijoittui kokonaiscupissa sijalle 23. Tuolloin hän saavutti ensimmäiset sijoituksensa maailmancupin kilpailuissa kymmenen parhaan joukkoon ollen 4:s Pokljukan pikakilpailussa ja 7:s Holmenkollenin yhteislähdössä. Hän oli myös Ranskan kolmanneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa Ruhpoldingissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 Simon oli pikakilpailun 61:s, eikä siten päässyt takaa-ajoon. Normaalimatkalla hän oli 24:s. Lisäksi hän kuului 8:nneksi sijoittuneisiin Ranskan viesti- ja sekaviestijoukkueisiin.
Kaudella 2019–2020 Simon saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen palkintokorokesijansa maailmancupissa sijoittuessaan Östersundin normaalimatkalla kolmanneksi. Hän oli kolmas myös Oberhofin pikakilpailussa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui parhaimmillaan viidenneksi yhteislähdössä. Hän voitti Kontiolahden takaa-ajokilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas.
Simon sijoittui kaudella 2020–2021 kolmanneksi Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa. Hän voitti Oberhofin ja Anterselvan yhteislähtökilpailut. Yhteislähtöcupissa hän oli kolmas. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän voitti Ranskan joukkueessa pariviestin maailmanmestaruuden.
Kaudella 2022–2023 Simon voitti Kontiolahden takaa-ajon. Hochfilzenin pikakilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti pikakilpailua seuranneen takaa-ajon. Le Grand-Bornardin takaa-ajossa hän sijoittui kolmanneksi. Le Grand-Bornardin yhteislähdössä hän sijoittui toiseksi. Pokljukan pikakilpailussa hän sijoittui toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Ruhpoldingin normaalimatkalla hän sijoittui kolmanneksi ja voitti yhteislähdön. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 Simon saavutti kultaa takaa-ajossa sekä pronssia yhteislähdössä ja sekaviestissä. Normaalimatkalla hän oli viides ja pikakilpailussa kymmenes. Östersundin yhteislähtökilpailussa hän oli kolmas. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun, takaa-ajon ja yhteislähdön cupin, sijoittui normaalimatkan cupissa toiseksi ja pikamatkan cupissa kolmanneksi.
Helttakurki
Helttakurki (Bugeranus carunculatus) on itäafrikkalainen kurkilintu ja sukunsa ainoa edustaja. Sen yhtenäisempi esiintymisalue käsittää Zairen, Sambian, Tansanian, Mosambikin, Malawin ja Botswanan. Etiopiassa elää erillinen vähintään 200 yksilön populaatio, ja Angolassa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa vajaan tuhannen yksilön populaatio. Maailman populaation koko on noin 8 000 yksilöä. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Hyväntoivonniemeltä vuonna 1789.
pienoiskuva|left|350px
Jäähalli Kristalli
Jäähalli Kristalli eli Pietarsaaren jäähalli on Pietarsaaressa sijaitseva jäähalli. Se on valmistunut vuonna 1988. Jäähallin rakensi ruotsalainen Tilab Ab 12 miljoonalla markalla. Se toimii Jääkiekon II-divisioona ssa pelaavan Centers in kotihallina. Lisäksi hallissa on järjestetty myös joitain Suomen nuorten maaotteluja. Hallin katsojakapasiteetti on 2300. Näistä 800 on istumapaikkoja ja 1500 seisomapaikkoja. Nämä puiset katsomot ovat toisella laidalla ja toisessa päädyssä. Urheilutoiminnan lisäksi hallissa on mahdollista järjestää esimerkiksi konsertteja. Lordi esiintyi jäähallissa 10. helmikuuta 2007. Vuoden 2011 remontissa uusittiin katto, kaukalo, sekä pukuhuoneet.
Susuman
thumb|125px|Susumanin vaakuna. thumb|125px|Pieni kirkko (2008).
Susuman on kaupunki Magadanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kolyman vesistöön kuuluvan Bjorjoljoh-joen varrella 650 kilometriä Magadanista luoteeseen. Kaupunki on Susumanin piirin keskus. Sen kautta kulkee Jakutskin ja Magadanin välinen maantie. Asukkaita on 6 000 henkeä (vuonna 2009).