cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anoftalmia
Hoito
Eräs hoitomuoto on asettaa potilaan silmäkuoppiin hydrogeelityynyt ja ommella silmäluomet kiinni tikeillä. Täytteet korvaavat potilaan puuttuvan silmäkudoksen niin, että kasvot muotoutuvat kuten niiden kuuluukin. Hydrogeelityynyt on myös vaihdettava isompiin lapsen kasvaessa, koska liian pienistä hydrogeelityynyistä ei ole lapselle oikeanlaista hyötyä hoidon kannalta.
Harpagojuuret
Harpagojuuret (Harpagophytum) on seesamikasveihin kuuluva afrikkalainen kasvisuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, harpagojuuri (Harpagophytum procumbens) ja Harpagophytum zeyheri. Ne esiintyvät alkuperäisenä Afrikan eteläosassa, muun muassa Angolassa, Sambiassa, Botswanassa, Zimbabwessa, Mosambikissa, Namibiassa ja Etelä-Afrikassa.
Harpagojuurilla on sukkulenttinen juurakko, josta kasvaa yksivuotisia suikertavia varsia. Kukat ovat torvimaisia ja monivärisiä, vaaleanpunaisia, torven sisältä valkeita ja kellertäviä. Hedelmät ovat erikoisenmuotoisia puutuneita kotia, joissa on ankkurimaisia vankkoja okia.
Je me casse
Je me casse on maltalaisen laulajan Destinyn esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Fredrik
Fredrik (myös Frederik) on miehen etunimi, joka esiintyy eri muodoissa monissa kielissä. Se on ikivanha indoeurooppalainen henkilönimi, joka esiintyy myös sanskritissa. Fredrik merkitsee suomeksi rauhanruhtinasta, hallitsijaa, jonka valtakunnan rajoilla vallitsee rauha. Katolisen almanakan Fredrik on Utrechtin piispa, joka kuoli marttyyrina vuonna 838. Nimen alkuosan Fred- taustalla on muinaissaksan fridu, joka tarkoittaa käännettynä suojaa, suojelijaa ja rauhaa, sekä loppuosan -(e)rik taustalla rich, joka on suomennettuna ’valta-alue’ tai ’mahtava’.
Suomessa nimi Fredrik on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 10 155 miehelle. Suomenruotsalaisessa kalenterissa Fredrikin nimipäivä on 18. heinäkuuta.
Nimen sisarnimi Fredrika tuli ruotsalaiseen kalenteriin alun perin Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin Fredrika-puolison (kuoli 1826) kunniaksi.
Nimen suomalainen muoto Rieti oli almanakassa vuosina 1929–1949.
Aiheesta muualla
Friðrik
Tanimbarinluri
Tanimbarinluri (Eos reticulata) on punalurien sukuun kuuluva kaija.
Esiintyminen
Tanimbarinlurin kanta on silmälläpidettävä. Se on melko yleinen lemmikkilintu, joskaan Suomessa sitä ei tavata ollenkaan tai juuri ollenkaan.
Elinympäristö
Tanimbarinlurit elävät alavien maiden metsissä sekä istutusmetsiköissä. Lajin elintavat ovat huonosti tunnettuja.
Lisääntyminen
Ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto
Tanimbarinlurit liikkuvat parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät ilmeisesti pääasiassa siitepölyä, mettä ja hedelmiä, ehkä myös hyönteisiä, ja niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja.
Francine Jordi
thumb|right|Francine Jordi (2014)
Francine Jordi (oik. Francine Lehmann; s. 24. kesäkuuta 1977 Worb) on sveitsiläinen laulaja.
Jordi on saanut monia kertoja Prix Walon eri kategorioissa. Hän on työskennellyt myös juontajana muun muassa Musikantenstadl-ohjelmassa.
Yksityiselämä
Toukokuussa 2017 Jordilla todettiin hyvin varhaisessa vaiheessa ollut rintasyöpä.
USS Christopher
USS Christopher (runkonumero DE-100) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa, jossa alus suojasi Atlantilla saattueita. Alus oli nimetty Harold Jensen Christopherin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta, missä köli laskettiin 7. joulukuuta 1942. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1943 kumminaan Harold Jensen Christopherin äiti ja otettiin palvelukseen 23. lokakuuta Philadelphiassa ensimmäisenä päällikkönään Archer W. Trench.
Palvelus
Varustamisen jälkeen alus lähti 8. marraskuuta Philadelphiasta Bermudalle koeajoihin, joista palattuaan se oli 18.–25. joulukuuta telakalla Philadelphiassa. Alus lähti Trinidadin kautta Brasiliaan Recifeen, jonne se saapui 4. tammikuuta 1944. Se aloitti saattueiden ja raskaiden pinta-alusten suojaamisen. Helmikuussa alus saattoi muun muassa Rion edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston kaapelinkorjausalus RFA Cambriaa. Se etsi huhtikuussa Recifen edustalla kadonnutta pelastusvenettä ja saattoi syyskuussa risteilijöitä USS Omaha ja USS Marblehead etsittäessä akselivaltojen sukellusveneitä keskiseltä Atlantilta.
Alus saapui 4. joulukuuta 1944 Nataliin, missä sille siirtyi brasilialainen miehistö, joka aloitti alukseen tutustumisen. Christopher poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta ja siirrettiin Brasilialle 19. joulukuuta Natalissa.
Benevente
pienoiskuva|CTE Benevente Brasilian laivasto nimesi aluksen CTE Beneventeksi runkonumerolla D-20. Alus poistettiin 1966 Brasilian laivastoluettelosta ja romutettiin.
Jättiläinen (kappale)
Jättiläinen on suomalaisen hip hop -artisti Pyhimyksen single, jonka Johanna Kustannus julkaisi 12. tammikuuta 2018. Kappaleella vierailee Aksel Kankaanranta, joka laulaa kertosäkeen. Jättiläisen on säveltänyt Väinö Wallenius, sanoittaneet Pyhimys ja Miljoonasade-yhtyeen Heikki Salo ja sovittaneet Wallenius, Riku Mattila ja Anssi Växby. Kappaleen on tuottanut Mattila.
Jättiläinen oli viimeinen Pyhimyksen isä–poika-teemaiselle Tapa poika -albumille tehty kappale. Nimi ”Jättiläinen” viittaa kertojan isään, jota saatetaan kappaleessa hautaan. Se kertoo siitä, kuinka pojan on isän kuoltua otettava isän rooli ja täytettävä tämän jättämä tyhjiö. Kappaleesta tehtiin tunteisiin vetoava ja balladityyppinen, ja se toimi myös albumin tarinallisena käännekohtana.
Kappale sai vuoden 2019 Emma-gaalassa vuoden biisin ja vuoden striimatuimman biisin palkinnot. Lisäksi Tapa poika palkittiin vuoden albumina ja Pyhimys vuoden artistina. Jättiläinen on ollut Suomen virallisella listalla 20 viikkoa, joista yhden listan kärjessä.
Independence Day
Independence Day voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Piirpauke
Piirpauke on vuonna 1974 perustettu suomalainen yhtye, joka yhdistelee musiikissaan kansanmusiikkia, jazzia ja progressiivista rockia. Piirpaukessa on vuosien saatossa soittanut kymmeniä koti- ja ulkomaisia muusikoita, sen ainoa alkuperäisjäsen on jo pitkään ollut yhtyeen johtohahmona tunnettu Sakari Kukko. Piirpauke on julkaissut 19 studioalbumia, viisi konserttitaltiointia sekä kolme kokoelmaa. Suomen lisäksi Piirpauke on varsinkin 1970- ja 1980-luvuilla kiertänyt ahkerasti Pohjoismaissa ja Keski-Euroopassa, jossa yhtye on ollut suosittu erityisesti Saksassa. Kotimaassaan Piirpauke on esiintynyt muun muassa Pori Jazzin, Ruisrockin ja Provinssirockin päälavoilla sekä ulkomailla Roskilden festivaalilla Tanskassa.
Yhtyeen tuotanto on aina käsittänyt omien sävellysten lisäksi runsaasti kansansävelmiä eri puolilta maailmaa. Tunnetuin Piirpauken kappale on yhtyeen vuonna 1975 julkaistulta esikoisalbumilta löytyvä Konevitsan kirkonkellot, joka on alun perin karjalainen kansansävelmä. Muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa Soi vienosti murheeni soitto, Swedish Reggae sekä Imala Maika. Nimi ”piirpauke” on peräisin Sakari Kukon karjalaiselta isältä ja se tarkoittaa hälinää tai meteliä.
1970-luku
Piirpauke sai alkunsa vuonna 1973, kun Sibelius-akatemiassa opiskellut 20-vuotias Sakari Kukko ja basisti Antti Hytti päättivät perustaa yhtyeen, joka ottaisi vaikutteita eri maiden kansanmusiikista. Kukko oli innostunut kansanmusiikista esiintyessään Tapiola Big Bandin kanssa Kööpenhaminassa ja nähtyään siellä esiintyneen romanialaisen kansanmusiikkiyhtyeen. Kukko ja Hytti pyysivät yhtyeeseen mukaan kitaristi Hasse Wallin ja rumpali Jukka Wasaman, jotka he tiesivät musiikillisesti avarakatseisiksi. Yhtye teki ensimmäiset esiintymisensä loppukesällä 1974 nimellä Kukko-Walli -kvartetti. Se soitti muun muassa Helsingissä Vanhalla Ylioppilastalolla ja Ravintola Dipolissa sekä Turun yliopiston osakuntaravintola Osiksessa. Sakari Kukko on alusta lähtien äänittänyt kaikki yhtyeen esiintymiset ja vuoden 1974 konserttimateriaalia julkaistiin jo kolme vuotta myöhemmin omakustannealbumilla Historia of Piirpauke Vol. 1.
Ensimmäinen esiintyminen Piirpauke-nimellä tapahtui keväällä 1975 Tukholmassa pidettyjen Eurovision laulukilpailujen yhteydessä järjestetyillä varjofestivaaleilla. Kesäkuussa Piirpauke esitti Yleisradion Liisankadun studiolla radiolähetyksessä kolme kappaletta, joiden perusteella Helsingin Sanomien kriitikko Julius Heikkilä kehui Piirpauketta Suomen lahjakkaimmaksi jazz-yhtyeeksi. Love Recordsin omistajiin kuuluneen Atte Blomin otettua yhteyttä, Piirpauke meni studioon levyttämään ensimmäistä albumiaan, joka ilmestyi vielä vuoden 1975 lopussa. Debyyttialbumi Piirpauke sisältää viisi kappaletta, joista neljä on kansansävelmiä. Vierailevina muusikoina levyllä ovat syntetisaattoria soittava elektronisen musiikin pioneeri Otto Romanowski sekä myöhemmin kapellimestarina tunnetuksi tullut 17-vuotias Esa-Pekka Salonen, joka soittaa käyrätorvea kappaleessa Konevitsan kirkonkellot. Hasse Walli jätti yhtyeen hetkellisesti ensialbumin jälkeen, ja hänet korvasi Juha Björninen, mutta Walli palasi yhtyeeseen ennen sen toista levyä.
Yhtyeen toinen studioalbumi Piirpauke 2 ilmestyi vuonna 1976. Tämän jälkeen nähtiin ensimmäiset miehistönvaihdokset, kun Antti Hytti siirtyi Edward Vesalan yhtyeeseen ja uudeksi basistiksi liittyi Jukka Wasaman veli Olli-Pekka Wasama. Syksyllä 1977 Piirpauke teki laajan Suomen ja muiden Pohjoismaiden kiertueen, jolta äänitetystä materiaalista julkaistiin vuotta myöhemmin livealbumi Piirpauke Live. Samana vuonna Sakari Kukko teki musiikin Margareta Vinterhedenin ohjaamaan ruotsalaiseen elokuvaan Man måste ju leva ..., jossa kuultiin myös kaksi Piirpauken kappaletta. Vuoden 1978 Suomen kiertueella uudeksi kitaristiksi oli liittynyt Juha Björninen, joka tuli sooloprojekteihinsa lähteneen Hasse Wallin tilalle. Yhtye kiersi myös kahden viikon ajan Kuubassa, jossa Piirpauke soitti Punainen Lanka -yhtyeessä vaikuttaneilla Harri Saksalalla ja Antero Jakoilalla vahvistettuna. Kiertue toteutui Suomen ja Kuuban valtioiden välisen kulttuurivaihtosopimuksen nojalla. Uudella kokoonpanolla Piirpauke levytti kolmannen studioalbuminsa Yö Kyöpelinvuorella, joka ilmestyi 1979. Love Recordsin konkurssin johdosta sen julkaisi Henrik Otto Donnerin perustama uusi levymerkki Ponsi. Tyylillisesti se erosi kahdesta aikaisemmasta albumista, sillä improvisointiin perustuvan free jazzin vaikutteet olivat kokonaan kadonneet. Myös aikaisemmilla levyillä kuullut eksoottiset soittimet puuttuivat. Syyskuussa 1979 yhtyeen kokoonpano muuttui jälleen, vanhasta jäivät jäljelle vain Kukko ja Jukka Wasama. Uusiksi soittajiksi liittyivät basisti Ilkka Hanski, joka aikaisemmin oli soittanut Jukka Tolosen yhtyeessä, sekä eri progeyhtyeissä mukana olleet kitaristit T. T. Oksala ja Pekka Nylund. Samalla yhtyeen sointi muuttui sähköisemmäksi, Hanskin soittaessa kontrabasson lisäksi myös sähköbassoa.
1980-luku
Piirpauken seuraavat studioalbumit Birgi Bühtüi ja Kirkastus ilmestyivät vielä vuoden 1981 aikana. Niistä jälkimmäinen oli alun perin Sakari Kukon Iittalan lasitehtaan 100-vuotisjuhlaksi tekemä tilaustyö, mutta lopulta se päätettiin julkaista myös virallisesti tekijänimellä Sakari Kukko & Piirpauke. Molemmat levyt äänitettiin kokoonpanolla Kukko–Nylund–Saastamoinen–Nekljudow ja lisäksi mukana oli useita vierailevia muusikoita. Piirpauke oli mukana myös 1981 ensi-iltaan tulleessa elokuvassa Rokki Diggari, mutta elokuvan samannimiseltä soundtrackalbumilta ei yhtyettä löydy. Vuonna 1982 ilmestyi Piirpauken ensimmäinen kokoelma-albumi ja yhtye kiersi jälleen Pohjoismaita sekä Keski-Eurooppaa. Kiertueelta julkaistiin seuraavana vuonna tuplalevy Live in Europe, jolla soitti sama kokoonpano kuin vuoden 1981 studioalbumeilla. Kokoonpanon hajottua Nylund, Saastamoinen ja Nekljudow jatkoivat nimellä Los Ustads. Vuonna 1984 Nylund ja Saastamoinen perustivat yhdessä Kalle Fältin kanssa kansanmusiikkiyhtye Pohjantahdin.
Saastamoisen aika Piirpaukessa on kattavasti dokumentoituna hänen omilla sivuillaan (http://www.ilposaastamoinen.fi/) otsikkojen MUSIIKKI ja SOITTAMINEN alla.
Yhtyeen seuraava studioalbumi Ilahu illalla ilmestyi vuonna 1984. Piirpauken musiikkiin oli tullut mukaan afrikkalaisia vaikutteita, joita Sakari Kukko oli saanut muun muassa Senegaliin suuntautuneilta matkoiltaan. Levyllä nähdään täysin uusittu kokoonpano, jossa ei vuosien 1980–1982 miehistöstä ole Kukon lisäksi mukana enää ketään muuta. Piirpauken kokoonpano oli albumilla laajentunut kuusimiehiseksi. Kitaristi Hasse Walli teki paluun yhtyeen riveihin ja toiseksi kitaristiksi oli liittynyt senegalilainen Badu N'djay. Walli oli ollut mukana jo edellisen syksyn Euroopan kiertueella ja hän oli myös Kukon tapaan viettänyt paljon aikaa Länsi-Afrikassa. Vuonna 1986 julkaistiin albumi Villi Itä − kalevalainen rapsodia, joka oli alun perin tilausteos vuoden 1985 Kajaanin Runoviikolle Kalevalan 150-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Levyn kappaleet pohjautuivat inkeriläisiin ja karjalaisiin kansansävellyksiin. Albumilla oli mukana jälleen uusi ryhmä muusikoita, edellisen levyn soittajista oli Kukon lisäksi mukana vain Badu N'djay. Toisena kitaristina kuultiin muun muassa Wigwamissa soittanutta Pekka Rechardtia. Kalevalaista aihepiiristään huolimatta levy sisältää myös runsaasti afrikkalaisia rytmejä sekä perinteistä jazzia.
Sakari Kukko oli vuonna 1983 muuttanut asumaan Espanjan Teneriffalle, jossa hän Piirpauken kiertueiden ja levytyssessioiden välillä soitti paikallisten muusikoiden kanssa. Espanjassa hän tapasi andalusialaisen laulajan Cinta Hermon, josta tuli Piirpauken ensimmäinen virallinen laulaja. Hermo oli mukana jo vuoden 1987 Algazara-albumilla, joka sisälsikin paljon espanjalaisia vaikutteita, mutta varsinaisesti hän pääsi ääneen vasta kaksi vuotta myöhemmin ilmestyneellä levyllä Zerenade. Lisäksi sillä soittaa yhtyeen riveihin lyhyeksi aikaa liittynyt kitaristi Jukka Tolonen. Zerenade on musiikillisesti edeltäjiään raskaampi ja joiltakin kappaleilta löytyy jopa vaikutteita heavy rockista, muun muassa särökitaran muodossa.
80-luvun alkuun sijoittuu myös erikoinen episodi, kun Cornelis Wreesvijk otti yhtyeeseen yhteyttä ja esitti yhteisen pitkäsoiton tekoa. Bändi suostui, mutta idea kilpistyi Wreesvijkin kadottua hummausreissulle kehittelyvaiheessa.
Häneltä tuli kuitenkin kohtelias anteeksipyyntö kirjeen muodossa.
Samoihin aikoihin bändi esiintyi Vanhalla ylioppiulastalolla Helsingissä samassa konsertissa Pete Seegerin kanssa, joka innostui ja lupasi järjestää keikkoja USAssa. Tämäkään projekti ei koskaan toteutunut.
1990-luku
Vuonna 1991 julkaistu Tuku tuku on Piirpauken albumeista kaikkein afrikkalaisvaikutteisin, levyllä soittaa yhteensä kolme senegalilaista muusikkoa. Sakari Kukko on itse pitänyt albumilla mukana ollutta kokoonpanoa yhtenä uransa mieluisimmista. Vuoden 1993 Muuttolinnut / Terra Nova -albumilla inspiraationa on kansanmusiikin lisäksi ollut humpan ja jenkan kaltainen suomalainen tanssimusiikki. Levyllä on myös Mozartin ja Šostakovitšin klassista materiaalia. Laula sinäkin on 1998 ilmestynyt lapsille suunnattu albumi. Se sisältää lauluja Sakari Kukon kansakouluaikaisesta laulukirjasta, jotka hän halusi välittää myös tuleville sukupolville.
Vuonna 1993 Piirpauke lopetti yhteistyön saksalaisen ohjelmatoimistonsa kanssa, jonka vuoksi katkesi myös 15 vuotta kestänyt Keski-Euroopan kiertueiden perinne. Sen sijaan yhtye vieraili vuosikymmenen alussa muun muassa Yhdysvalloissa, Virossa sekä Turkissa, jossa Piirpauke soitti jälleen Okay Temizin kanssa. Vuonna 1994 yhtye vietti 20-vuotisjuhliaan laajalla Suomen kiertueella, jolla mukana olivat myös alkuperäisjäsenet Hasse Walli ja Antti Hytti. Lisäksi Piirpauke esiintyi Barcelonassa suuressa ulkoilmakonsertissa sekä Midem-musiikkimessuilla Ranskan Cannesissa. Yhtyeen 20-vuotisjuhlien johdosta ilmestyi myös livealbumi Metamorphosis – Live 1977–1995, jolle oli koottu konserttimateriaalia vuosilta 1977–1995. Syyskuussa 1996 Piirpauken alkuperäiskokoonpano Kukko–Walli–Hytti–Wasama soitti Helsingin Tavastia-klubilla pidetyssä Hasse Wallin elämäkertateoksen julkistamiskonsertissa. Kaksi Tavastialla äänitettyä kappaletta julkaistiin vuonna 2001 Wallin livealbumilla Todellinen Live ja ne ovat mukana myös hänen 2012 ilmestyneellä DVD:llään Live at Tavastia.
2000-luku
2000-luvun alussa Piirpauken jäsenistö uudistui, kun Sakari Kukolle oli kertynyt paljon materiaalia, jota ei voinut esittää 1990-luvun kolmihenkisellä kokoonpanolla. Vuonna 2000 julkaistiin albumi Kalevala Spirit, joka tehtiin osana kainuulaista Kalevala-projektia. Se sisälsi vuoden 1986 Villi itä -levyn materiaalia sekä viisi uutta kappaletta, jotka Sakari Kukko äänitti kajaanilaisten muusikkojen kanssa. Kukko siirtyi myös soolouralle, kun hän teki vuonna 2001 ilmestyneen suomalaisista virsistä koostuneen albumin Virret. Sen lisäksi Kukko on 2000-luvulla julkaissut kolme muuta sooloalbumia. Piirpauken seuraavat levyt olivat Sillat vuonna 2002 ja Laulu laineilla 2003. Niistä ensin mainittu oli äänitetty vuosina 1999 ja 2002, vanhimmilla kappaleilla oli mukana muun muassa kitaristilegenda Jukka Tolonen. Laulu laineilla puolestaan sisältää instrumentaaliversioita Franz Schubertin säveltämistä liedeistä.
Vuonna 2004 ilmestyi Piirpauken 30-vuotisen uran johdosta kokoelma-albumi Ikiliikkuja – Perpetuum Mobile, jolle on koottu materiaalia yhtyeen kaikilta siihen mennessä julkaisemalta kuudeltatoista studioalbumilta. Joulukuun lopulla 2004 yhtye matkusti konserttimatkalle Intian Chennaihin, vain muutamaa päivää tuhoisan Intian valtameren tsunamin jälkeen. Pianistina toiminut Joonas Ahonen palasi katastrofin johdosta takaisin Suomeen ja hänen tilalleen yhtyeeseen liittyi Intiassa asunut suomalainen pianisti Ilari Kaila, jonka Kukko sattumalta tapasi. Uudeksi jäseneksi tuli myös maassa tuolloin vierailulla ollut basisti Lauri Salokoski. Myöhemmin kotimaassa pianisti Kaila vaihtui Samuli Mikkoseen ja Piirpauken riveihin liittyi myös muita uusia muusikoita. Uudesta kokoonpanosta käytettiin myös nimitystä ”Tsunami-Piirpauke” ja se julkaisi albumin Kalabalik, joka tuli kauppoihin elokuussa 2006. Osa levyn tuotosta käytettiin Sri Lankan tsunamiuhrien auttamiseen. Helmikuussa 2008 Piirpauke esiintyi alkuperäiskokoonpanossaan Helsingin Tavastia-klubilla Hasse Wallin 60-vuotiskonsertissa ja teki sen innoittamana syksyllä kahdeksan konsertin kiertueen eri puolilla maata.
Piirpauken seuraava kokoonpano muodostettiin vuonna 2009, sen ensiesiintyminen oli syyskuussa Helsingin Savoy-teatterissa järjestetyssä Faces-festivaalin tukikonsertissa. Uudessa kokoonpanossa olivat mukana Sakari Kukon lisäksi Trio Töykeiden kontrabasisti Eerik Siikasaari ja rumpali Rami Eskelinen, muun muassa Sielun Veljissä aikaisemmin soittanut kitaristi Jukka Orma sekä jo 1990-luvulla Piirpaukessa pitkään vaikuttanut lyömäsoittaja Ismaila Sané. Yhtye julkaisi vuonna 2010 albumin Koli, jolla oli mukana myös trumpetisti Mika Mylläri. Seuraava Piirpauken levy oli 2012 ilmestynyt Ilo, jolla kitaristiksi vaihtui Nicolas Rehn ja trumpetistiksi Kalevi Louhivuori. Kahdella viimeisimmällä albumillaan yhtye on palannut juurilleen kansanmusiikkivaikutteiseen jazziin Ne ovat saaneet kriitikoilta erittäin myönteisiä arvioita ja molempia pidetty jopa Piirpauken parhaimpiin kuuluvina. Koli nousi lokakuussa 2010 World Music Charts Europe -radiosoittolistan kärkeen toisena suomalaislevynä Värttinän Utu-albumin jälkeen.
2020-luku
Vuosi 2021 oli yhtyeen historian ensimmäinen, jolloin se ei keikkaillut tai levyttänyt. Vuonna 2022 Piirpauke aloitti keikkailun alkuperäisen yhtyeen kaltaisessa retrospektiivi-kvartettikokoonpanossa, jossa soittavat Kukon (puhaltimet, koskettimet) lisäksi Matti Salo (kitara), Ari Hossi (basso) ja Ilmari Heikinheimo (rummut).
Jäsenet
{| class="toccolours" border="1" cellpadding="2" cellspacing="0" style="float: right; margin: 0 0 0.5em 0.5em; border-collapse: collapse; border: 1px solid #e2e2e2;" ! style="background-color: #e7ebee;" | Alkuperäinen (1974–1976) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1977) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1978–1979) ! style="background-color: #e7ebee;" |(1980) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1981–1983) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1983–1985) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1986) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1987–1989) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1990–1998) ! style="background-color: #e7ebee;" | (1999) ! style="background-color: #e7ebee;" |(2002–2004) ! style="background-color: #e7ebee;" |(2005–2006) ! style="background-color: #e7ebee;" |(2007–2008) ! style="background-color: #e7ebee;" |(2009–2010) ! style="background-color: #e7ebee;" | (2011–2019) ! style="background-color: #e7ebee;" | (2019–2020)
Entiset jäsenet
Piirpauken albumeilla mukana olleet yhtyeen jäsenet levyjen ilmestymisvuoden mukaan.
Kitara: Bassokitara ja kontrabasso:
Rummut ja lyömäsoittimet: Laulu: Piano: Jousisoittimet: Puhaltimet:
Vierailijat
Piirpauken albumeilla vierailleita muusikoita.
Syntetisaattori: Puhaltimet: Laulu: Basso ja kontrabasso:
Rakkiot
Rakkiot (Cneorum) on Euroopassa esiintyvä ruutakasvisuku. Suvussa on kaksi lajia pensaita, jotka kasvavat alkuperäisinä luonnonvaraisena Lounais-Euroopassa, Etelä-Euroopassa ja Kanariansaarilla.
Rakkiolajit ovat:
Korfpallo
thumb|right|270px|Korfpallo-ottelu Alankomaissa Korfpallo on urheilulaji ja pallopeli. Korfpalloa voidaan pelata joko ulkona tai sisällä. Peliä pelataan kahdeksan hengen joukkuein. Joukkueessa pelaa neljä miestä ja neljä naista. Pelin tarkoituksena on heittää pallo koriin. Korfpallo on suosittua erityisesti Alankomaissa, Belgiassa ja Taiwanissa.
Säännöt
thumb|right|270px|Korfpallokenttä Korfpalloa pelataan suorakaiteen muotoisella kentällä, jonka pituus on 40 metriä ja leveys 20 metriä. Kenttä jaetaan keskiviivalla puoliksi. Kentän kummassakin päässä on salko, joka sijaitsee 6,67 metrin päässä päätyrajasta. Salon keskiviivan puolelle kiinnitetään kori. Kori (korf) kiinnitetään siten, että korin yläreuna on 3,5 metrin korkeudella. Korin halkaisija tulee olla 39-41 cm. Korisalkoa ympäröi rangaistusalue.
Korfpallossa joukkueella on kentällä samanaikaisesti kahdeksan pelaajaa, joista neljä on naisia ja neljä miehiä. Joukkue jaetaan kahteen osaan, joista toinen osa puolustaa ja toinen hyökkää. Kumpaankin osaan kuuluu kaksi naista ja kaksi miestä. Pelaajavaihtoja ei ole rajoitettu.
Pelissä ei ole sallittua pelata palloa jaloin tai nyrkein. Pelissä ei ole myöskään sallittua juosta pallon kanssa eikä palloa saa riistää vastustajalta, jos se on selkeästi hänen hallussaan. Korfpallossa ei ole sallittua häiritä vastakkaisen sukupuolen heittopeliä.
Historia
Korfpallon kehitti alankomaalainen Nico Broekhuysen vuonna 1901. Peli esitettiin ensimmäisen kerran vuotta myöhemmin vuonna 1902. Kansainvälinen Korfpalloliitto (IKF, International Korfball Federation, Fédération Internationale de Korfball) perustettiin vuonna 1933.
Kilpailut
Korfpallon maailmanmestaruuskilpailut järjestetään neljän vuoden välein. Ensimmäisen kerran MM-kilpailut pelattiin vuonna 1978. MM-kilpailut on järjestetty yhteensä kymmenen kertaa. Menestynein joukkue on Alankomaat, joka on voittanut yhdeksän maailmanmestaruutta. Vuonna 1991 Belgia voitti maailmanmestaruuden.
Korfpallo on ollut näytöslajina sekä vuoden 1920 että 1928 olympialaisissa. Kummallakin kerralla vastakkain on ollut kaksi alankomaalaista joukkuetta.
Artefact
Artefact on ranskalainen black metal -yhtye. Yhtyeen nimi tulee keskiajalta ja nimi muistuttaa taikuutta. Kitaristi Guillaume aka Aldebaran ja Pascal aka Alucard ovat perustaneet yhtyeen vuonna 2000.
Ožujsko
Myyntilukujensa perusteella Ožujsko on johtava olutmerkki Kroatiassa. Se sponsoroi virallisesti Kroatian jalkapallomaajoukkuetta, ja vuosina 2003–2007 Kroatian ykkösliiga kantoi virallisesti nimeä "Prva HNL Ožujsko".
Artefact
Yhtyeen musiikin on kuvattu olevan kokoelma fantastisia tarinoita. Elokuussa 2004 Artefact esiintyi Wacken Open Air-festivaalilla, jossa heidät palkittiin kolmannella palkinnolla.
Ožujsko
Tyypillisen Ožujskon lisäksi on olemassa esimerkiksi miedompi Ožujsko Limun (2 t-%), oluen ja tuoreen sitruunamehun sekoitus.
Kinaldiini
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa kinaldiini on väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste liukenee vain hyvin niukasti veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Yhdisteen metyyliryhmä on aktivoitunut siten, että se voi reagoida kondensaatiolla aldehydien tai ketonien kanssa. Yhdisteen klooraus etikkahappoliuoksessa fosforipentoksidin läsnä ollessa johtaa 2-(trikloorimetyyli)kinoliiniin.
Valmistus ja käyttö
Kinaldiinia esiintyy pieniä määriä kivihiilitervassa, josta sitä voidaan eristää ja puhdistaa. Yhdistettä valmistetaan myös synteettisesti ja käytettyjä menetelmiä ovat asetonin ja o-aminobentsaldehydin välinen kondensaatio emäksisissä olosuhteissa tai asetaldehydin tai krotonaldehydin kuumennus aniliinin kanssa suolahappo- tai rikkihappopitoisessa liuoksessa. Tuote voidaan puhdistaa muodostamalla siitä kompleksi sinkkikloridin kanssa ja tämä kompleksi saostuu emäksisistä liuoksista.
Kinaldiinia käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden kuten väriaineiden ja lääkkeiden synteeseissä. Yhdisteestä valmistetaan muun muassa syaniinivärejä kuten pinasyanolia ja kinoftaliinivärejä kuten kinoliinikeltaista ja kinaldiinipunaista. Kinaldiinia voidaan käyttää sen sulfaattisuolana kalojen nukuttamiseen ja tainnuttamiseen. Sitä käytetään muun muassa trooppisten kalojen keräämiseen.
Palm Beachin piirikunta
Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 55,8 prosenttia on valkoisia, 21,5 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 18,2 prosenttia mustia. 31,1 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 88,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 44,7 vuotta.
Johannes I Tzimiskes
thumb|[[Kiovan Venäjän ruhtinas Svjatoslav I tapaa keisari Johannes I Tzimiskesin. Venäläisen taidemaalarin Klavdij Lebedevin maalaus noin vuodelta 1880.]] Johannes I Tzimiskes (noin 925 – 10. tammikuuta 976) oli Bysantin keisari vuosina 969–976. Hän oli keisari Nikeforos II Fokasin sisarenpoika. Tzimiskes oli yksi Nikeforoksen uskollisimmista kannattajista ennen kuin joutui epäsuosioon. Tzimiskes johti yhdessä Nikeforoksen vaimon Theofanon kanssa salaliittoa, joka murhasi Nikeforoksen joulukuussa 969, jonka jälkeen hänet kruunattiin keisariksi. Konstantinopolin patriarkan Polyeuktoksen vaatimuksesta Tzismiskesin oli kuitenkin karkotettava Theofano ja rangaistava muita salaliittolaisia. Tzimiskes antoi myös kumota Nikeforoksen säätämiä lakeja, jotka rajoittivat kirkon maiden kasvua.
Tzimiskesin valtakaudella bysanttilaiset kukistivat Bulgariaan hyökänneet Kiovan Venäjän ruhtinaan Svjatoslav I:n joukot vuonna 971 ja valloittivat osan maasta. Vuonna 972 Tzimiskes liittoutui Saksan keisarin Otto I:n kanssa ja lähetti veljen- tai sisarentyttärensä Theofanon Oton pojan Otto II:n vaimoksi. Liiton ansiosta Tzimiskes pystyi vapaasti hyökkäämään arabeja vastaan valtakunnan itärajalla. Vuonna 975 Tzimiskes soti menestykkäästi fatimideja vastaan eteläisessä Syyriassa ja pakotti Damaskoksen maksamaan veroa. Tzimiskes kuitenkin sairastui ja kuoli pian palattuaan sotaretkeltä Konstantinopoliin. Huhun mukaan kamariherra Basileios Lekapenos myrkytti Tzimiskesin, koska tämä oli saanut tietää Lekapenoksen laittomista toimista.
Gladiolus (lehti)
Gladiolus (lat. "pikku miekka") on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen teologinen lehti, joka ilmestyy ainoastaan verkkolehtenä. Lehti määrittelee tehtäväkseen tuoda tärkeät asiat teologiasta kiinnostuneiden ulottuville kansanomaisessa muodossa. Lehti on ilmestynyt vuodesta 2006.
Salli Richardson
thumb|right|Salli Richardson Salli Elise Richardson-Whitfield (s. 23. marraskuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa, mutta myös television puolella muun muassa Eureka-sarjassa.
Chicagossa syntynyt Richardson meni vuonna 2002 naimisiin näyttelijäkollegansa Dondre Whitfieldin kanssa.
Campeonato Carioca
Campeonato Carioca, tunnetaan myös nimellä Campeonato Estadual do Rio de Janeiro, on Rio de Janeiron osavaltion jalkapallon mestaruussarja. Se on Brasilian osavaltiomestaruussarjoista kolmanneksi vanhin (1906) ja Campeonato Paulistan ohella yksi arvostetuimmista. Brasilian suurseuroista Botafogo, Flamengo, Fluminense ja Vasco da Gama pelaavat Campeonato Cariocassa.
Historia
1900-luvun alussa jalkapallon suosio Rio de Janeirossa ja Niteróissa kasvoi voimakkaasti ja vuosina 1902-04 uusien seurojen syntyminen, muun muassa América, Botafogo ja Fluminense, johti siihen, että ne haluttiin saada pelaamaan samaan liigaan. 8. kesäkuuta 1905 perustettiin Liga Metropolitana de Football. Sen ensimmäinen presidentti oli Bangu Atlético Clubin José Villas Boas, joka kuitenkin lopetti tehtävässä jo joulukuussa. Ensimmäinen kausi pelattiin vuonna 1906. Sarjaan osallistui kuusi joukkuetta ja ensimmäinen mestari oli Fluminense. Vuonna 1908 seurat perustivat Liga Metropolitana de Sports Athleticosin, joka alkoi järjestää osavaltiosarjaa. Botafogo irtautui siitä vuonna 1911 ja perusti Associação de Football do Rio de Janeiron, mutta se ei saanut kovin merkittävää asemaa, koska Botafogo oli sarjan ainoa suurseura, ja AFRJ yhdistyikin takaisin LMSA:han jo vuonna 1913. Vuonna 1917 LMSA korvattiin Liga Metropolitana de Desportos Terrestresillä, koska LMSA:han kohdistui lahjussyytteitä.
Ensimmäinen merkittävä kahtia jakautuminen tapahtui vuonna 1924, kun perustettiin Associação Metropolitana de Esportes Athleticos. AMEA syrji mustia ja alempia sosiaaliluokkia. Toinen kahtia jakautuminen tapahtui vuonna 1933, kun perustettiin Liga Carioca de Futebol. Loppuvuodesta 1934 osa seuroista perusti Federação Metropolitana de Desportosin, joka korvasi AMEA:n. Brasilian jalkapalloseurat muuttuivat ammattilaisseuroiksi vuonna 1937 ja samana vuonna LCF ja FMD yhdistyivät Liga de Football do Rio de Janeiroksi. Sen jälkeen sarja on kokenut monia nimen vaihdoksia. Yksi merkittävä muutos tapahtui vuonna 1978, kun Guanabaran osavaltion ja Rio de Janeiron osavaltion mestaruussarjat yhdistyivät. Kyseiset osavaltiot olivat yhdistyneet vuonna 1974. Vuonna 1979 käytiin kaksi Campeonato Carioca -turnausta.
Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos
Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos on yksi Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan neljästä suurlaitoksesta. Se muodostettiin 2010 neljästä laitoksesta ja siellä voi opiskella 13:a eri pääainetta. Laitoksessa on myös kuusi eri maisteriohjelmaa. Laitoksen johtaja on yleisen historian professori Hannes Saarinen.
Luettelo televisiosarjan Poliisikoira Rex jaksoista
Tämä on luettelo Poliisikoira Rex -televisiosarjan jaksoista ja tuotantokausista. Jaksoja on tehty yhteensä 209 kappaletta.
11. tuotantokausi (2008)
Itävaltalais-italialainen tuotanto. Esityskielenä italia. Sarjan nimi Rex.
12. tuotantokausi (2009)
Itävaltalais-italialainen tuotanto. Esityskielenä italia.
13. tuotantokausi (2009-2010)
Itävaltalais-italialainen tuotanto. Esityskielenä italia.
14. tuotantokausi (2010-2011)
Itävaltalais-italialainen tuotanto. Esityskielenä italia.
Sumatrankaniinit
pienoiskuva|200x200px|Sumatrankaniinien levinneisyysalue. Sumatrankaniinit (Nesolagus) on jänisten heimoon kuuluva nisäkässuku. Charles Immanuel Forsyth Major kuvasi suvun ensimmäisenä vuonna 1899.
Tiiksjärvi (Louhen piiri)
Tiiksjärvi (karj. Tiikšenjärvi, ) on Koutajoen vesistöön kuuluva järvi Louhen piirissä Karjalan tasavallan pohjoisrajalla Venäjällä. Järven vesistön pinta-ala on 1 080 km2. Järven vesipinta-ala on 209 km2. Järven kokonaispinta-ala on 232 km² saaret mukaan lukien. Saaria on yli 340; järven rannat ovat rikkonaiset ja jyrkät. Järven pinta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella.
Tiiksjärvi laskee pohjoiseen Nuottajärveen (Notozero) ja sieltä edelleen Koutajärveen.
Klassinen 1900-luvun alussa Pietarissa julkaistu tietosanakirja kuvaa järveä kalaisaksi. Tiiksjärven aiemmat rantakylät, Särkiniemi ja Leipäniemi ovat nykyisin autioita.
Suuret tunteet
Suuret tunteet on Jukka Kuoppamäen albumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2006.
Queensferryn rautatieasema
Queensferryn rautatieasema oli rautatieasema Queensferryn pikkukaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Historia
Asema avattiin 1. toukokuuta 1848 nimellä Queen’s Ferry. Se sijaitsi penkereellä asemalle johtaneen Station Roadin ylittävän sillan länsipuolella. Linjalla oli alun perin kaksi raidetta, mutta liikennemäärien kasvaessa niitä rakennettiin kaksi lisää. Queensferryn asemalla oli laituri joka raiteella: laiturisaareke keskellä pikajunien käyttämien raiteiden välissä ja yksittäiset laiturit reunoilla. Asemalla oli useita tiilisiä rakennuksia ja yksityinen sivuraide teollisuuden tavaraliikenteelle.
Queensferryn asemaa ehdotettiin vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa suljettavaksi. Tavaraliikenne asemalla lakkautettiin 4. toukokuuta 1964, ja matkustajaliikenteeltä se suljettiin 14. helmikuuta 1966. Yksityinen sivuraide jäi vielä joksikin aikaa käyttöön, mutta sekin suljettiin ja purettiin myöhemmin.
Palavapensaat
Palavapensaat eli palavatpensaat (Dictamnus) on ruutakasveihin kuuluva kolmelajinen kasvisuku. Laji mooseksenpalavapensas (Dictamnus albus) esiintyy alkuperäisenä Etelä- ja Keski-Euroopasta Aasiaan, Lähi-itään ja Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella. Sitä myös viljellään perennana. Toinen laji, Dictamnus dasycarpus, puolestaan esiintyy itäisessä Aasiassa, Kiinassa, Mongoliassa, Koreassa ja Venäjän Kaukoidässä. Se on luokiteltu myös mooseksenpalavanpensaan muunnokseksi (var. dasycarpus). Kolmas laji Dictamnus hispanicus esiintyy Espanjassa.
Lou Ferrigno
pienoiskuva|Lou Ferrigno Comic Con Germany 2019 Louis Jude ”Lou” Ferrigno (s. 9. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä. Hän on ollut lapsuudestaan saakka kuulovammainen.
Ferrigno on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa The Incredible Hulk vuosina 1977–1982 ja myöhemmin animaatiosarjassa Hulk sekä elokuvissa Hercules (1983) ja Seitsemän raivoisaa gladiaattoria (1983). Hän sai vuonna 1984 ”huonoimman uuden tähden” Golden Raspberryn. Ferrigno on myöhemminkin esiintynyt sivuosissa useissa elokuvissa, kuten pikkuosissa uusimmissa Hulk-elokuvissa Hulk ja The Incredible Hulk. Ferrigno ääninäytteli Hulkia elokuvissa The Avengers (2012) ja Avengers: Age of Ultron (2015). Hän on ollut vuodesta 1980 naimisissa psykoterapeutti Carla Greenin kanssa.
Ferrigno aloitti uransa kehonrakentajana. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat amatöörien maailmanmestaruus eli IFBB Mr. Universe -kilpailun voitto vuosina 1973 ja 1974 sekä ammattilaisten Mr. Olympia -kilpailun kakkossija Arnold Schwarzeneggerin jälkeen vuonna 1974 ja kolmossija vuonna 1975.
Ferrigno on kehonrakentajaksi poikkeuksellisen pitkä, 195 cm, ja hänen painonsa huippukaudellaan 1970-luvulla oli noin 130 kg. Hän sijoittui vuonna 1977 ensimmäisessä Maailman vahvin mies -kilpailussa neljänneksi.
Ferrigno on jatkanut kehonrakennusuraansa myöhemmin, joskin huonommalla menestyksellä. Hänet nähtiin vielä 1990-luvulla ammattilaisten yleisessä sekä veteraanisarjassa Mr Olympia -kilpailussa.
Ferrigno toimi myös Michael Jacksonin kunto-ohjaajana tämän valmistautuessa 2009–2010 esiintymiskiertueeseen.
Riitta Monto
Riitta Hannele Monto, o.s. Tupasela (s. 15. marraskuuta 1956 Lahti) on suomalainen päätoimittaja.
Monto syntyi Erkki Tupaselan ja Irma Auramon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on musiikin lehtori Timo Monto. Riitta Monto valmistui filosofian maisteriksi 1991. Hän oli Salon Seudun Sanomien kesätoimittaja 1979, puhe- ja äidinkielenopettaja Eskilstunassa Ruotsissa 1980 ja Yleisradion toimittaja 1981–1984. Auran Aaltojen toimittajana Monto työskenteli 1985–1989, uutispäällikkönä 1989–1992 ja päätoimittajana 1992–1996. Turku-TV:n ohjelmapäällikkönä hän toimi 1996–2005 ja Turun Sanomien kulttuuritoimituksen päällikkönä 2005–2008. Lehden toiseksi päätoimittajaksi Monto nimitettiin 2009.
Monto on toimittanut teoksen Julkiset kokit Marko Rauhalan ja Jukka Saarisen kanssa (2005).
Galapagosinmerikarhu
Galapagosinmerikarhu eli galapagosinhylje (Arctocephalus galapagoensis) on korvahylkeisiin kuuluva peto.
Galapagosinmerikarhuja tavataan Galápagosin saaristossa. El Ninon aikana niitä on nähty Meksikossa, ja varmistamattomien havaintojen mukaan niitä on havaittu myös Ecuadorin mantereella.
Galapagosinmerikarhu painaa noin 64 kiloa. Se on väriltään harmaanruskea.
Josue Soto
Josue Soto (s. 3. tammikuuta 1989, Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalais-meksikolainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Pohjois-Amerikan kolmostason USL League Onen Chattanooga Red Wolvesissa.
Soto on pelannut Pohjois-Amerikan MLS:ssa Chivas USA:n riveissä sekä Ykkösessä FF Jarossa ja AC Oulussa.
Seurajoukkueet
Josue Soton pelaajaura ammattilaistasolla alkoi kaudella 2011, kun hän teki sopimuksen Pohjois-Amerikan MLS:ssa pelanneen Houston Dynamon kanssa. Soto ei pelannut kuitenkaan yhtään MLS:n ottelua Houstonin paidassa. Kauden 2012 hän vietti lainalla Pohjois-Amerikan kakkostasolla NASL:n San Antonio Scorpionsissa.
Josue Soto siirtyi kaudeksi 2013 MLS:n Chivas USA:n joukkueeseen, ja hän pelasi yhteensä 18 MLS:n ottelua. Chivas USA jäi kaudella 2013 MLS:n läntisessä konferenssissa viimeiseksi. Kaudet 2014 ja 2015 Soto pelasi jälleen NASL:N San Antonio Scorpionsissa.
Josue Soto siirtyi kaudeksi 2016 Ykkösessä pelanneen FF Jaron riveihin. Soto pelasi kaudella 2016 yhteensä 16 Ykkösen ottelua ennen kuin kausi päättyi syyskuussa pahaan loukkaantumiseen.
Josue Soto siirtyi kaudeksi 2019 Pohjois-Amerikan kolmostason USL League Onen Chattanooga Red Wolvesin riveihin.
František Černý
František Černý (s. 28. heinäkuuta 1959) on tšekkoslovakialainen entinen jääkiekkoilija. Tšekkoslovakiaa maajoukkuetasollakin edustanut Černý pelasi 1990-luvun alussa muutaman vuoden myös Suomessa, II-divisioonan Kokkolan Hermeksessä.
Tungpuut
Tungpuut (Aleurites) on kasvisuku tyräkkikasvien heimossa. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Hopeatungpuu (Aleurites moluccanus) esiintyy laajemmalla alueella ja toinen laji Aleurites rockinghamensis Uudessa-Guineassa ja Australian Queenslandissa. Hopeatungpuu on myös yleisesti viljelty puu. Sen hedelmät ovat pähkinämäisiä luumarjoja, joiden sisällä on öljypitoiset siemenet. Siemenistä puristetaan öljyä ja niitä voidaan syödä.
Egmont-konserni
pienoiskuva|Egmont-konsernin pääkonttoria ja Egmont-kello Kööpenhaminassa. Egmont-mediakonserni on Egmont International Holding A/S -holdingyhtiön avulla hallittu mediakonserni. Egmontin perusti vuonna 1878 Egmont Harald Petersen. Konsernin päämaja sijaitsee Kööpenhaminassa, Tanskassa. Konsernilla on kymmenien tytär-, yhteis- ja osakkuusyritystensä kautta toimintaa 30 maassa. Konsernissa työskentelee yhteensä 6 300 työntekijää. Vuonna 2016 Egmontin liikevaihto oli 1,56 miljardia euroa.
Egmont-konsernin omistaa säätiö (Egmont Foundation), jonka voitosta osa jaetaan vuosittain hyväntekeväisyyteen. Vuodesta 1920 alkaen Egmont-säätiö on jakanut yli 230 miljoonaa euroa erityisesti lasten ja nuorten sosiaalisia ja terveydellisiä oloja tukeviin hankkeisiin. Lisäksi tukea suunnataan taiteeseen, kulttuuriin ja tutkimukseen.
Nykyään Egmont tuottaa viikko- ja aikakauslehtiä, sarjakuvia (suurin osa Aku Ankka-lehdessä julkaistuista sarjakuvista on toimitettu Tanskassa), kirjoja, elokuvia, televisio-ohjelmia, oppikirjoja ja pelejä.
Egmont omistaa yhdessä Sanoma Media Finlandin kanssa puoliksi Egmont Kustannuksen. Suomessa Egmont-konsernia edustavat myös elektronisen kotiviihteen jakelija ja markkinoija Oy Nordisk Film Ab sekä elokuva- ja TV-tuotantoyhtiö Nordisk Film & TV.
Hugo Preuss
thumb|Hugo Preuss vuonna 1919. Hugo Preuss (Preuß; 28. lokakuuta 1860 Berliini – 9. lokakuuta 1925 Berliini) oli saksalainen oikeus- ja valtiotieteilijä sekä poliitikko, jonka johdolla laadittiin vuonna 1919 Weimarin perustuslaki.
Preussin isä oli juutalainen kauppias. Preuss oli vuodesta 1889 valtio-oikeuden dosentti Berliinin yliopistossa, vuodesta 1906 Berliinin kauppakorkeakoulun professori ja vuodesta 1918 jälkimmäisen oppilaitoksen rehtori. Hän kuului vuodesta 1895 Berliinin Charlottenburgin kaupunginvaltuustoon ja tuli tunnetuksi liberaalina sosiaalisten reformien kannattajana. Keisarikunnan aikana hän kuului edistykselliseen kansanpuolueeseen (FVP) ja kirjoitteli liberaaleihin Die Nation- ja Die Hilfe -lehtiin. Vuoden 1918 vallankumouksen jälkeen hän julkaisi Berliner Tageblatt -lehdessä 14. marraskuuta 1918 kirjoituksen, jossa vaati Saksan porvaristoa hyväksymään tasavallan. Seuraavana päivänä Friedrich Ebert nimitti hänet Saksan sisäministeriön valtiosihteeriksi. Preuss oli helmikuusta kesäkuuhun 1919 sisäministerinä Philipp Scheidemannin hallituksessa, mutta erosi muiden ministerien tavoin vastalauseena Versailles’n rauhansopimukselle.
Ebertin johtama kansanvaltuutettujen neuvosto pyysi marraskuussa 1918 Hugo Preussia laatiman luonnoksen Saksan uudeksi tasavaltaiseksi perustuslaiksi. Hänen laatimansa perustuslakiluonnos perustui sekä saksalaisiin että ulkomaisiin esikuviin ja se painotti aiempaa voimakkaammin liberaaleja periaatteita ja keskitettyä hallintoa. Valmistelutyöhön osallistuivat myös muun muassa Max Weber, Walter Simons, Kurt Riezler ja Ludo Moritz Hartmann. Gustav Bauerin hallitus nimitti Preussin kesäkuussa 1919 perustuslakiasioiden valtakunnankomissaariksi ja hän sai näin valvoa hankkeen loppuunsaattamista. Weimarin kansalliskokous hyväksyi uuden perustuslain tehtyään siihen muutoksia, jotka vähensivät Preussin kaavailemaa keskusjohtoisuutta, ja se astui voimaan elokuussa 1919. Vuodesta 1919 Preuss oli edustajana Preussin osavaltion kansalliskokouksessa ja sen jälkeen Preussin maapäivillä. Hän osallistui vuonna 1919 liberaalin Saksan demokraattisen puolueen (DDP) ja vuonna 1924 tasavaltaa puolustaneen Reichsbanner Schwarz-Rot-Gold -kansalaisjärjestön perustamiseen.
Preussin tieteellinen tuotanto käsittelee pääasiassa Saksan valtio-oikeutta. Opillisesti hän oli oikeusfilosofi Otto von Gierken seuraaja. Preussin tärkein teos oli vuonna 1906 julkaistu Die Entwicklung des deutschen Städtewesens I (”Saksan kaupunkilaitoksen kehitys I”).
Pausanias (maantieteilijä)
Pausanias (100-luku) oli antiikin kreikkalainen maantieteilijä, joka eli Rooman vallan aikana. Hänet tunnetaan teoksestaan Kreikan kuvaus (Periēgēsis tēs Hellados), joka on matkakuvaus hänen matkoistaan Manner-Kreikassa.
Kaikki tieto Pausaniaasta on peräisin hänen teoksestaan. Pausanias oli luultavasti kotoisin Lyydiasta ja hän tunsi tarkasti Vähän-Aasian länsiosat. Hän matkusti laajalti Rooman valtakunnan alueella, Kreikan lisäksi muun muassa Egyptissä, Syyriassa, Palestiinassa ja Italiassa, mukaan lukien Rooma. Pausaniaan teos kuvaa ennen kaikkea Attikan (Ateena) ja Peloponnesoksen (mm. Olympia) alueita, Joonian rannikkoa sekä muun muassa Delfoin. Maantieteellisen kuvauksen ohella Pausanias käsittelee teoksessaan erilaisia historiallisia ja uskonnollisia kohteita, arkkitehtuuria ja taidetta sekä paikkoihin liittyviä historiallisia ja mytologisia tapahtumia.
Disclosure project
pienoiskuva|Steven M. Greer vuonna 2007. The Disclosure Project on Steven M. Greerin vuonna 1993 perustama järjestö, joka väittää Yhdysvaltojen hallituksen salailevan ufoihin liittyvää tietoa. Sen mukaan jotkut ufot ovat älykkään maapallon ulkopuolisen elämänmuodon ohjaamia avaruusaluksia. Järjestö myös väittää hallituksen omaavan avaruusolennoilta saatua edistynyttä energiateknologiaa, jota pidetään salassa muun muassa öljyteollisuuden intressien ja geopoliittisen vakauden säilyttämisen vuoksi.
Järjestön tavoitteena on saada ufoihin liittyvä aineisto avoimeen käsittelyyn Yhdysvaltain kongressissa ja vapauttaa väitetty teknologia, erityisesti vapaaenergiateknologia, siviilikäyttöön.
Disclosure Project käyttää todistusaineistonaan yli 400 armeijan, tiedustelupalvelujen ja hallituksen työntekijältä saamiaan lausuntoja.
Paavo Piskonen
Paavo Kalle Juhani Piskonen (26. kesäkuuta 1944 Mikkeli – 15. syyskuuta 2010 Helsinki ) oli suomalainen näyttelijä.
Paavo Piskonen oli nuorena kiinnostunut kuvataiteesta ja kävi Suomen Taideakatemian koulua, mutta ajautui kuitenkin pian näyttämötaiteiden pariin Hurjan Joukon ja Penniteatterin riveissä. Sen jälkeen hän teki uran elokuvien ja televisiosarjojen parissa. Hän toimi myös pariin otteeseen käsikirjoittajana Timo Linnasalon ohjaamissa elokuvissa.
Piskonen jättäytyi elokuva- ja televisiotyöstä 1990-luvun alun jälkeen. Opetusministeriö myönsi hänelle täyden taiteilijaeläkkeen vuonna 2006.
Joachim (Tanskan prinssi)
Prinssi Joachim (koko nimeltään Joachim Holger Valdemar Christian, s. 7. kesäkuuta 1969) on Tanskan kuningattaren Margareeta II:n ja prinssi Henrikin nuorempi poika. Prinssi Joachim on kruununperimysjärjestyksessä kuudentena veljensä prinssi Frederikin ja tämän lasten jälkeen.
Prinssi Joachim avioitui 18. marraskuuta 1995 hongkongilaissyntyisen Alexandra Christina Manleyn kanssa. Heillä on kaksi lasta, prinssi Nikolai (s. 28. elokuuta 1999) ja prinssi Felix (s. 22. heinäkuuta 2002). Syyskuussa 2004 pariskunta ilmoitti eroavansa, ja avioero astui voimaan 8. huhtikuuta 2005.
3. lokakuuta 2007 prinssi Joachim kihlautui ranskalaisen Marie Cavallierin kanssa. Heidät vihittiin 24. toukokuuta 2008. Heillä on kaksi yhteistä lasta, prinssi Henrik (s. 4. toukokuuta 2009) ja prinsessa Athena (s. 24. tammikuuta 2012).
Prinssi Joachim joutui 24. heinäkuuta 2020 sairaalaan veritulpan vuoksi. Prinssille tehtiin aivoleikkaus Toulousen yliopistollisessa sairaalassa, Ranskassa.
Only One (Kanye Westin kappale)
Only One on chicagolaisen hip-hop-artistin ja tuottajan Kanye Westin single, jonka julkaisi GOOD Music ja Def Jam 31. joulukuuta 2014. Single on ensimmäinen Yeezus-albumin jälkeen julkaistu kappale, ja sillä vierailee The Beatles -yhtyeen basisti Paul McCartney. Kappaleen tuottivat West itse, Mike Dean, Rick Rubin ja Paul McCartney. Kappaleen oli tarkoitus ilmestyä Westin The Life of Pablo -albumilla, joka tunnettiin vielä silloin nimellä So Help Me God.
Kappale on tribuutti Kanyen tyttärelle North Westille, joka syntyi vuonna 2013. Laulu kerrotaan marraskuussa 2007 kuolleen Kanyen äidin Donda Westin perspektiivistä. Kanye on laulanut äidistään aiemmin Late Registration -albumin kappaleella Hey Mama. Kanyen vaimo Kim Kardashian pitää kappaletta Westin parhaimpana.
Kappaleelle julkaistiin Spike Jonzen iPhonella kuvaama musiikkivideo, jossa Kanye kävelee tietä ja peltoa pitkin tyttärensä kanssa. Hän juttelee myös kuvaajan kanssa.
Palaute
Kappale sai vaihtelevaa palautetta kriitikoilta. LA Timesin kirjoittaja Randall Roberts pitää kappaleen minimalistista tyyliä tylsänä ja epämääräisenä. Hän arvosti kappaleen tarkoitusta, muttei pitänyt ideasta laulaa kappale Dondan perspektiivistä.
Noiseyn kirjoittajat Eric Sundermann ja Kyle Kramer taas pitivät kappaleesta, he pitivät kappaleen tarkoituksesta ja sen merkityksestä Kanyelle. He vertasivat kappaletta Kanyen Bound 2, Runaway ja Pinocchio Story -kappaleisiin.