cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cindy Rintala
Toinen paluu 2021
Pian eron jälkeen Cindy kaipasi elämältään muitakin haasteita, kuin pelkkä majatalon pyörittäminen. Cindy päättikin Aino Kaukovaaran kannustuksesta muuttaa vaatesuunnittelu -harrastuksensa työksi. Cindy ja Aino saivat Aki Nikkisen tuen ja rahoituksen heidän perustamalleen muotialan yritykselle, Sadille (Sisters Are Doin’ It). Samoihin aikoihin Cindy muutti Ainon kämppäkaveriksi, ja ihastui tämän veljeen, Sampoon. Sampo kuitenkin kamppaili oman seksuaalisuutensa kanssa, sillä tämä oli todellisuudessa ihastunut Kalle Laitelaan, joka on Cindyn hyvä ystävä. Sampo kuitenkin yritti kieltää tunteensa, ja aloitti suhteen Cindyn kanssa, osittain sen takia, ettei halunnut tuottaa pettymystä isälleen, Panulle, jonka Sampo ei uskonut hyväksyvän hänen seksuaalisuuttaan. Cindy alkoi kokea vaatemalliston suunnittelun, sekä majatalon pyörittämisen yhtäaikaa liian raskaaksi. Aki tarjosi Cindylle asuntoa Kaliforniasta, Yhdysvalloista, jossa tämä saisi rauhassa keskittyä vaatemalliston suunnitteluun. Cindy ja Sampo päättivät jatkaa suhdettaan etäsuhteena Cindyn muuttaessa Yhdysvaltoihin toukokuussa 2022. Pian Cindylle kuitenkin paljastui, että Sampolla oli ollut hänen selän takanaan säätöä Kallen ja Alexin kanssa, joten suhde päätyi.
Linux (ydin)
Historiaa
Torvalds toteutti assemblylla ja C-ohjelmointikielellä käyttöjärjestelmän ytimen, joka hänen omien sanojensa mukaan käytti laajalti GCC-kääntäjän ominaisuuksia. Työ eteni hitaasti eikä hän kertonut hankkeestaan vielä muille. Torvaldsin alkuperäisenä tarkoituksena ei ollut luoda käyttöjärjestelmää koko maailmalle, vaan ainoastaan omiin tarpeisiinsa. Jos hän olisi jatkanut yksin, Linuxia olisi tuskin julkaistu, sillä sen kehittäminen olisi pysähtynyt Torvaldsin omien tarpeiden täytyttyä. Torvalds julkisti projektinsa 25. elokuuta 1991 kirjoittamalla comp.os.minix-uutisryhmään, jota pidetään Linuxin syntymäpäivänä. Versio 0.01 valmistui 17. syyskuuta samana vuotena, joka oli ensimmäinen lähdekoodijulkaisu. Ensimmäinen julkaisu oli Torvaldsin kirjoittama paitsi -rutiini, joka oli kirjoitettu yhdessä Lars Wirzeniusin kanssa. Torvalds oli itse tehnyt käännökset bash-komentorivitulkista ja GCC-kääntäjästä.
Lokakuussa 1991 versio 0.02 oli valmis ja Torvalds päätti laittaa sen vapaasti kaikkien saataville. 5. lokakuuta uutisryhmään lähettämässään viestissä Torvalds kertoi lähdekoodin löytyvän FTP-palvelimen nic.funet.fi hakemistosta /pub/OS/Linux ja antoi ohjeita kääntämistä varten. Hän varoitti, että ohjelma oli hakkerilta hakkereille ja ei ollut siten sopiva niille, jotka hakivat vaihtoehtoa Minixille. Se oli kuitenkin vielä riittävän pieni ymmärtää, käyttää sekä muokata ja toivoi kommentteja.
Alun perin Torvalds oli suunnitellut antavansa ohjelmansa nimeksi ”Freax”, joka olisi johdettu sanoista free Unix (vapaa Unix) tai freaks (omituiset, intoilijat, friikit). FTP-palvelimen ylläpitäjä Ari Lemmke ei pitänyt nimestä ja käytti aiempaa työnimeä ”Linux”. Hän oli perustanut omalle xgw:n palvelimelleen Linux -nimisen käyttöalueen Torvaldsia varten.
Palautetta ja virheraportteja tuli valtavasti. Internetin ja avoimesti saatavilla olleen lähdekoodin ansiosta ihmiset eri puolilla maailmaa pääsivät kehittämään Linuxia. Ytimen versio 0.10 julkaistiin marraskuun alussa 1991, jolloin käyttäjiä oli 10–20. 0.10 oli ensimmäinen versio, joka oli käyttökelpoinen ilman Minixiä, jolloin Linus päätti nostaa versionumeron suoraan 0.03:sta 0.10:iin. 8. joulukuuta 1991 julkaistu versio 0.11 oli jo täysin itsenäisesti käytettävissä: ydin voitiin kääntää Linuxissa itsessään. 0.11-version myötä jaettavana oli myös muutamia ohjelmia (gcc, bash, make, uemacs, tar) mutta järjestelmästä puuttui muun muassa init ja login-toiminnot.
Version 0.12 yhteydessä Linus kertoi aikomuksesta käyttää GNU GPL -lisenssiä, joka korvasi aiemmin Torvaldsin itse kirjoittaman lisenssin. Ytimen nykyinen lisenssi on GPL versio 2 (GPLv2) ja Torvalds on sanonut vastustavansa siirtymistä versioon 3 sen lisäämien käyttörajoituksien vuoksi. Torvalds on kuvaillut päätöstään julkaista Linux-ydin GPL-lisenssillä parhaaksi tekemäkseen asiaksi.
Marraskuussa 1991 Torvalds tuhosi vahingossa tietokoneensa Minix-osion, joka osaltaan vaikutti kehittämään Linuxia eteenpäin.
Kun versio 0.12 julkaistiin tammikuussa 1992, Linuxin parissa työskenteli aktiivisesti lähes kaksisataa ihmistä. Tuolloin ydin oli jo vakaa ja toimiva. Yhdessä GNU-hankkeen luomien työkalujen kanssa siitä oli rakennettavissa kokonainen käyttöjärjestelmä. Linux alkoi levitä nopeasti. Vuonna 1992 saatiin valmiiksi ensimmäinen graafisella käyttöliittymällä varustettu jakelu. Näihin aikoihin Linuxista kiinnostuttiin myös yliopistomaailman ulkopuolella.
Ytimen julkaisun yhteydessä Torvalds ja Tanenbaum kävivät laajalti tunnetun debatin ytimen rakenteesta. Keskeiset kritiikin kohteet Tanenbaumilta oli ytimen rakenne (monoliittinen vs. mikroydin) ja siirrettävyys laitteistoalustalta toiselle. Torvalds vastasi avaamaan Minixin lisenssiä ja julkaisemaan ”harrasteprojektin” ilmaiseksi, sekä sanomalla että käyttöjärjestelmän keskeinen tarkoitus on juurikin laitteisto-ominaisuuksien hyödyntäminen ja niiden piilottaminen korkean tason kutsujen taakse. Microsoftin palkkaama Ken Brown ajoi väitettä, jossa Torvalds olisi kopioinut Minixiä, mutta Tanenbaum on tyrmännyt tämän väitteen.
Vuonna 1992 ytimeen tuli ulkopuolista kehitystä muun muassa verkkoprotokollapinon, SCSI- ja äänilaiteajureiden, Ext2-tiedostojärjestelmän ja ELF-binäärimuodon osalle. Versiossa 0.95 oli myös tuki näennäismuistille.
Torvaldsilla oli tavoite tehdä ytimestä siirrettävämpi kun hän sai käyttöönsä Alpha-suorittimella toimivan järjestelmän. Torvaldsin mukaan Linux/68k-projekti ytimen siirtämisessä Motorola 68000 -sarjan suorittimille ei painottanut niinkään siirtämistä vaan sen uudelleen kirjoittamista osin. Alkuperäisessä ytimen rakenteessa ei ollut siirtämisen estävää suunnittelua vaan ero oli sen toteutuksessa. M68k-versio alkoi vain Amiga-tuella ja Hamish Macdonald sekä Greg Harp julkaisivat sen ensimmäisen version 1. heinäkuuta 1993. Pian tämän jälkeen Atari-käyttäjät työskentelivät käännöksen parissa. Myös tuki SPARC-, MIPS-, PowerPC- ja ARM-suorittimille seurasivat.
Kehitysprosessi
pienoiskuva|oikea|250px|Linux-ytimen toiminnot tasoittain. Torvalds johtaa edelleen Linuxin ohjelmointityötä. Linux on avoimen lähdekoodin ohjelmisto ja siihen voi kuka tahansa tehdä muutoksia. Mikäli haluaa omat muutoksensa Linuxin viralliseen versioon, ne tulee toimittaa Linux Kernel -postituslistalle, jolloin ohjelmakoodi kulkee Torvaldsin tai hänen luottohenkilöidensä kautta. Muutoksella on oltava sen tekijän allekirjoitus (Signed-off-by) ja se on toimitettava katselmoitavaksi asiaan liittyville henkilöille, joiden hyväksyntä tarvitaan muutoksen etenemiseksi ytimeen liittämiseen. Ytimen kehitysmallissa ”portinvartijoina” toimivat alijärjestelmien ylläpitäjät lähettävät Torvaldsille muutoksia pääsarjan ytimeen liitettäväksi.
Kehitysprosessin ohjeet seuraavat ytimen lähdekoodien mukana ja sisältävät joukon esimerkkejä hyvistä ja huonoista kehitystavoista.
Kesäolympialaiset 1996
Kohokohtia
Painonnostossa Turkin Naim Süleymanoğlu voitti kolmannen peräkkäisen kultansa 64 kilon sarjassa. Kreikkalais-roomalaisessa painissa kolmannen perättäisen kullan vei Venäjän Aleksandr Karelin, joka voitti jälleen raskaan sarjan. Miekkailussa tuplavoittoihin ylsivät Ranskan Laura Flessel henkilökohtaisessa ja joukkuekalvassa sekä Venäjän Stanislav Pozdnjakov henkilökohtaisessa ja joukkuesäilässä.
Joukkuelajeissa suurimman huomion keräsi Barcelonan tapaan Yhdysvaltain koripallojoukkue, joka tällä kertaa kulki nimellä Dream Team III. Finaalissa joukkue kukisti Jugoslavian 95–69. Myös naisten koripallokulta matkasi Yhdysvaltoihin. Joukkueen johtohahmona oli avajaisissa olympiavalan vannonut Teresa Edwards, joka pelasi neljänsissä olympialaisissaan.
Jalkapallossa Nigeria voitti ensimmäisenä afrikkalaisena maana kultamitalit. Joukkue kaatoi suursuosikit Brasilian välierissä ja Argentiinan finaalissa. Naisten jalkapallon oli ensimmäistä kertaa ohjelmassa, ja kullat vei isäntäjoukkue Yhdysvallat. Myös ensi kertaa mukana ollut softball päätyi isäntien juhliin. Baseballin kullan nappasi Kuuba.
Lajit
Olympiaohjelmassa oli 271 tapahtumaa 26 eri urheilulajissa.
Osallistujat
Atlantan vuoden 1996 kesäolympialaisiin osallistui 197 maata. Kyseessä oli ensimmäinen kerta olympialaisten historiassa, kun mukana olivat kaikki KOK:n jäsenvaltiot.
Mitalitaulukko
Kisojen menestyksekkäin maa oli isäntämaa Yhdysvallat.
Stephen Marley
Stephen Robert Nesta "Raggamuffin" Marley (syn. 20. huhtikuuta 1972, Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) on Jamaikan-yhdysvaltalainen muusikko. Hän on Bob Marleyn ja hänen vaimonsa Rita Marleyn poika. Stephen Marleyn poika Joseph "Jo Mersa" Marley oli myös reggae-laulaja, mutta hän kuoli jo 31-vuotiaana vuonna 2022.
Linux (ydin)
Kehitysprosessi
Ytimen kehitysprosessia käsitellään Eric S. Raymondin esseessä The Cathedral and the Bazaar, jossa sitä käytetään esimerkkinä ”basaarimallista” (vastakohtana ”katedraalimallille” kuten GNU Emacsin kehityksessä). Kehitysprosessia on kuvattu jatkuvan kehityksen mallina, jota käytetään myös useissa muissa (pääasiassa avoimen lähdekoodin) ohjelmistoprojekteissa.
Stephen Marley
Biografia
Stephen aloitti uransa nuorena. Jo 8-vuotiaana hän esitti "Sugar Pie" -nimisen kappaleen Jamaica World Music Festivaleilla. Hän kuului Ziggy Marley & The Melody Makers -nimiseen reggaeyhtyeeseen yhdessä sisarustensa Ziggyn, Cedellan ja Sharonin kanssa.
Linux (ydin)
Kehitysprosessi
Ytimen version 2.6 kehityksen aikana Torvalds ja Andrew Morton yhdistivät ytimeen muutoksia 10 MB kuukaudessa. Versioon 4.11 otettiin mukaan 12 546 muutosjoukkoa ja ydin kasvoi lähes 300 000 rivillä ohjelmakoodia. Vuosien 2011 – 2012 aikana (ytimen versiot 3.1.0 – 3.5.0) ytimeen tehtiin päivittäin uutta riviä,  riviä poistettiin ja  riviä muutettiin. Muutoksia tuli 6,03 per tunti.
Uudenmaankatu
Uudenmaankatu viittaa johonkin seuraavista:
Stephen Marley
Biografia
Stephen on julkaissut toistaiseksi yhden sooloalbumin, Mind Control, vuonna 2007.
Linux (ydin)
Kehitysprosessi
Ydin on toteutettu pääasiassa C-kielellä. Torvaldsin mukaan vaikeat ongelmat ytimen kehityksessä eivät ratkea ohjelmointikieltä vaihtamalla. Isoimmat ongelmat ovat tyypillisesti laitteistotuessa kuten laiteajurit ja alustakohtaiset erot. Eräät henkilöt ja projektit ovat pyrkineet kehittämään tukea C++:lla toteutetuille moduuleille mukaan lukien ajonaikaisen kirjaston, poikkeuskäsittelyn ja RTTI-tyyppimekanismin lisäämisen sekä pinon käsittelyn muutoksia. C++:n käytössä käyttöjärjestelmän ytimessä on ongelmakohtia, joita neuvotaan välttämään. Ytimeen on lisätty tukea Rust-kielellä ohjelmointiin asteittain ytimen versiosta 6.1 alkaen.
Torvalds on vahvan staattisen tyyppijärjestelmän kannattaja, jonka johdosta hän aloitti vuonna 2003 sparse-ohjelman kehityksen. Ytimen käyttötapauksissa kääntäjän oma tyyppitarkastus ei ole riittävä.
Ytimen testaamisessa käytetään apuna useita tarkoitukseen kehitettyjä ohjelmia. Ydintä testataan usein eri tavoin eri tavoitteiden kannalta kuten kehittäjätestaus, integraatiotestaus, regressiotestaus ja stressitestaus. Ytimen yksikkötestaamiseen on kehitetty KUnit-kehys.
Versiointi
Ydintä on aiemmin kehitetty parittomalla numerolla merkityssä versiohaarassa parillisten ollessa vakaita tuotantokäyttöön tarkoitettuja versioita (vrt. 2.2.x, 2.3.x, 2.4.x ja 2.5.x). Nykyisin seuraavaan versioon tulevat muutokset ovat linux-next nimisessä kehityshaarassa ja versionumeroinnin erityismerkityksestä on luovuttu. Monimutkaisten versionumeroiden kuten 2.6.39.4 sijaan pääversionumeroa muutetaan useammin kuten 4.0 3.20:n sijaan. LTS-versioihin (Long Term Support) julkaistaan päivityksiä vielä uuden version jälkeen muutaman vuoden ajan.
Linux-next
Ytimen seuraavaan versioon tulevat muutokset sijoitetaan linux-next -nimiseen kehityshaaraan. Muutoksien kehitys tapahtuu linux-next -haaran mukaiseen tilanteeseen. Kehityshaarassa kypsyneet muutokset liitetään tulevaan julkaisuversioon ja konflikteja tai käännösongelmia aiheuttavat muutokset jätetään liittämättä. Kehityshaarasta suoritetaan myös automaattista testausta ja havaituista ongelmista ilmoitetaan kehittäjille. Eri konfiguraatioilla käännetyt ytimet käynnistetään ja ajetaan KVM-instansseissa. Automaattinen testaus suorittaa myös sparse- ja coccinelle-ohjelmia. Automaattista testausjärjestelmää on kehittänyt Fengguang Wu.
Linux-staging
Linux-staging tai lyhyesti staging on versiohallinnan haara, jossa pidetään kehityksen alla olevia muutoksia. Staging-haarassa pidettävät muutokset eivät ole vielä valmiita julkaistavaksi, mutta säilötään jotta niiden saatavuus ja testaaminen on helpompaa niistä kiinnostuneille kehittäjille. Staging-haarassa olevat muutokset ovat suunnattu myöhemmäksi tulevaisuuteen kuin linux-next -haarassa olevat. Staging-haaran perustamisesta ilmoitti Greg Kroah-Hartman 10. kesäkuuta 2008.
Muut lähdekoodipuut
”Tip” on eräs lähdekoodipuu, jonka kautta muutokset päätyvät Torvaldsille. Tip on nimetty sen ylläpitäjien mukaan: Thomas Gleixner, Ingo Molnar ja H. Peter Anvin. Lähdekoodipuu sisältää eri haaroissa muutoksia, jotka on tarkoitettu liitettäväksi seuraavan liitosajankohdan myötä (”topic branch”), kiireisiä muutoksia (”urgent branch”) sekä myöhemmin valmistuvia muutoksia (”queue branch”). ”arm-soc” -puu on Arnd Bergmannin perustama lähdekoodipuu, joka keskittyy järjestelmäpiirien tukeen ARM-arkkitehtuurilla.
Moduulit
Linux-ydin tukee ladattavia moduuleja, joita käytetään muun muassa laiteajureille, tiedostojärjestelmätuelle, verkkoprotokollille, uusille järjestelmäkutsuille ja niin edelleen. Ladattavien moduulien tuki on ollut ytimessä versiosta 1.2 (1995) lähtien.
Suorittimet tukevat ytimen kernel-mode suoritustilassa erityiskomentoja ja sallii kaiken muistiavaruuden käytön. Käyttäjän user-mode tilassa sallitut muistialueet ja käskyt ovat rajatumpia. Suorituksen siirto käyttäjän ja ytimen tilojen välillä järjestelmäkutsujen yhteydessä kuluttaa huomattavasti aikaa. Ytimet, joissa kaikki ajurit ovat kiinteästi osana ydintä ilman ladattavia moduuleja, ovat monoliittisia ytimiä, kun taas ladattavia moduuleja tukevia kuvataan toisinaan hybridiytimiksi. Muita ladattavia moduuleja tukevia käyttöjärjestelmiä ovat esimerkiksi Solaris. Linuxiin liittyvässä dokumentaatiossa monoliittisellä ytimellä on viitattu ytimeen, josta ladattavien moduulien tuki on kytketty pois käännösvaiheessa.
Linux tukee moduulien kryptografista allekirjoittamista. Linux-ytimessä toiminnot voidaan jakaa kaikille moduuleille tai vain GPL-lisenssiä käyttäville moduuleille, jota voidaan käyttää tunnistamaan ytimestä riippuvan toiminnon käyttö (derivative). Suljetun lähdekoodin (ei-GPL) moduulien lataaminen lisää taint-merkinnän, joka kertoo kehittäjille että mahdollisen vian tapahtuessa ongelman syy voi olla tuntemattomassa lähdekoodissa.
Koska ytimeen ladattavat moduulit toimivat ilman rajoituksia ytimen suoritustilassa niiden toteutuksessa on otettava huomioon samat seikat kuin muussa itse ytimessä olevaa ohjelmakoodiakin koskee.
Moduuleja voidaan debugata etänä toiselta koneelta muun muassa Eclipse-kehitysympäristössä.
Käyttäjät voivat ladata ja poistaa moduuleja ajon aikana muun muassa  -komennolla. Moduulit voidaan kääntää ja ladata ytimeen ajonaikana ilman uudelleenkäynnistystä.
Esimerkki minimaalisesta moduulista, joka tulostaa viestin ytimen logiin:
Moduuli ei toteuta -funktiota, vaan ytimen koodi kutsuu ladatun moduulin toimintoja.
Virtuaalinen tiedostojärjestelmä
Keskeisiä olioita VFS:n toteutuksessa ovat:
Superblock sisältää korkean tason metatiedon tiedostojärjestelmästä, josta on useita kopioita levyllä varmistuksen vuoksi ja sisältää käyttöön liitetyn tiedon. Dentry sisältää yhden hakemistokomponentin (yksi osa hakemistopolkua) hierarkkisessa rakenteessa, joka säilytetään vain muistissa eikä tallenneta levylle. Inode sisältää metatietoa yhdestä tiedostosta pois lukien sen nimen ja varsinaisen sisällön: inode voi viitata myös muun tyyppisiin tietoihin kuten laitteisiin tai muistiin. Yksittäiseen inodeen voi olla useita viittauksia kuten kovia linkkejä.
VFS tarjoaa toiminnot käyttäjäsovelluksille sekä ytimen sisäisen abstraktiorajapinnan ytimen toiminnoille.
VFS:n avulla ydin tukee lohkopohjaisia tiedostojärjestelmiä (Btrfs, ext2 / ext3 / ext4, JFS, XFS, ISO 9660, UDF) , verkkopohjaisia (NFS, coda, AFS, SMB, 9P), yhdistelmäjärjestelmiä (overlayfs, unionfs), RAM-levyn kanssa käytettäviä (tmpfs, ramfs ) ja eritystarkoituksiin suunniteltuja (debugfs, sysfs ). Erityisesti flash-muistin kanssa käytettäväksi suunniteltuja ovat f2fs ja ubifs. zonefs on yksinkertainen alueita (zone) tukeva tiedostojärjestelmä, joka ei piilota sekventiaalista kirjoitustarvetta POSIX-rajapinnan taakse ja on siten lähempänä suoraa lohkokirjoitusta. Lisäksi tuettuja ovat klustereissa käytettävät tiedostojärjestelmät kuten GFS ja OCFS2. Ceph on hajautettu tiedostojärjestelmä, joka tukee POSIX-yhteensopivaa käyttöä.
Linux laajentaa alkuperäisen Unixin periaatetta käyttää tiedostokahvoja (”Everything is a file”) myös muun muassa ajoitustapahtumiin, verkkorajapintaan sekä uudenlaisiin laitteisiin, joita ei ollut olemassa Unixia kehitettäessä. Käsitettä on laajennettu myös prosessien käsittelyyn.
Moniajo ja rinnakkaisuus
Linux-ydin tukee ulkoista moniajoa (irrottava/keskeyttävä moniajo, pre-emptible), sekä ytimen sisäinen moniajo on mukana 2.6-sarjassa, jota on myöhemmin laajennettu nk. vapaaehtoiseen moniajoon. Kun ydin on käännetty sisäiseen moniajoon suoritus voidaan keskeyttää lähes missä vain tilanteessa. Ytimen sisäinen moniajo voidaan jättää käännösaikana pois eri tarkoituksia varten.
Ydin tukee useita menetelmiä ja algoritmeja tehtävien ajoituksen hallintaan. Ytimen versiossa 2.6.23 lisätty CFS korvasi O(1) vuorontajan. Ytimeen on kehitetty tuki ladattaville skedulereille eri käyttötarpeita varten.
Ydintä voidaan suorittaa moniajossa yhdellä suorittimella sekä rinnakkain moniprosessoinnilla. Ydin tukee ulkoisien NPTL-säikeiden lisäksi ytimen sisäisiä säikeitä.
Ytimen sisäinen moniajo tunnistaa mm. spinlock-lukituksen käytön ytimen sisäisessä moniajossa. Ydin käyttää runsaasti suoritinkohtaisia per-CPU tietorakenteita, jotka parantavat muun muassa välimuistin käytön tehokkuutta, mutta joiden käytössä sisäinen moniajo voidaan kytkeä hetkellisesti pois käytöstä.
Sisäistä moniajoa voi konfiguroida eri käyttötarkoituksiin soveltuvaksi. Reaaliaikakäyttöön tarkoitettu Real-Time Linux lisää omia vaihtoehtoja ytimen sisäiseen moniajoon. Reaaliaikakäyttöön on suunnattu SCHED_DEADLINE-vuoronnus vaihtoehtona aiemmille SCHED_FIFO- ja SCHED_RR-käytännöille.
Ytimen NO_HZ -optio vähentää ajoituksen vaatimia herätteitä tehostaen virrankäyttöä ja suorituskykyä tietyissä tilanteissa.
Vuoronnukseen on kehitetty virrankäytön (energiatarpeen) ja lämpörajoitusten käsittely.
Muistinhallinta
Linux tukee useita muistinhallintaan liittyviä ominaisuuksia:
Ydin tukee muistin pakkausta läpinäkyvästi (RAM-levyn kanssa zram-ominaisuudella, sivutuksen kanssa zswap-ominaisuudella) sekä muistin salausta läpinäkyvästi (AMD SME, SEV). Pakkausta muistissa voidaan käyttää viivästyttämään levylle sivutuksen tarvetta vähentäen levy-IO:n tarvetta. Ydin tukee jaettua muistia System V- ja POSIX-rajapintojen avulla. Muistinhallinta tukee avainpohjaista suojausta.
Muistivarauksen hallintaan on kehitetty kolme konfiguroitavaa vaihtoehtoa: SLAB, SLOB ja SLUB.
Muistivaraukseen on esitetty eri vaihtoehtoja, mutta niitä ei ole hyväksytty ytimeen ja olemassa olevista SLOB on tarkoitus poistaa.
Ytimen käyttämää muistimallia on kuvattu ISO/IEC artikkelissa P0124R4.
Laiteajurit
Linux-ydin tukee usean prosessorin järjestelmiä, ytimen sisäistä moniajoa, asynkronisia keskeytyksiä, ajoittimia ja yksittäistä laitetta voi yrittää käyttää useampi prosessi samaan aikaan: laiteajureja on voitava käyttää usesta kontekstista yhtä aikaa (reentrant). Laiteajurit voidaan kääntää kiinteästi osaksi ydintä tai ajonaikana ladattaviin moduuleihin.
Ajurit toteuttavat mekanismin (tarjotut ominaisuudet), eivät käytäntöä (miten ominaisuuksia voi hyödyntää) Unix-tapaan.
Yksinkertaisimmillaan ajurit käyttävät vain IO-muistialueita, mutta useimmat laitteet vaativat monimutkaisempaa käsittelyä. Laiteajurit ovat tapahtumapohjaisia, jotka reagoivat järjestelmäkutsuihin, laitteistokeskeytyksiin ja niin edelleen. Linuxissa on mahdollista käsitellä laitteita kuten teollisuus-IO -kortteja IO-porttien kautta  rajapinnan avulla myös käyttäjäavaruudesta.
Linux ydin tukee VFIO-kehystä (Virtual Function I/O, Versatile Framework for userspace I/O ) IOMMU-toiminnon kanssa. VFIO mahdollistaa IOMMU:n kanssa turvalliset käyttäjäavaruuteen sijoitetut laiteajurit ”läpiviennillä” muun muassa virtuaalikoneille.
Verkkotoiminnot
Ydin tukee useita protokollia mukaan lukien TCP/IP-protokollapino.
Ytimeen on kehitetty useita menetelmä suodattaa ja reitittää  verkkoprotokollien paketteja. Eräitä ratkaisuja Linuxissa ovat netfilter ja Berkeley Packet Filter (BPF), joka on saatavilla myös useille muille Unixin kaltaisille käyttöjärjestelmille. Open vSwitch on verkkopakettien käsittelyn menetelmä, jolla voi toteuttaa Ethernet-kytkimen, virtuaalilähiverkkoja ja niin edelleen. Ydin tukee VPN-verkkoja muun muassa IPsec-protokollalla ja WireGuardilla.
Linux tukee Remote DMA -ratkaisuja.
Käyttäjäoikeuksienhallinta
Linux on monen käyttäjän käyttöjärjestelmä, joka pitää käyttäjäkohtaiset tiedot erillään ja tukee usean käyttäjän yhtäaikaista käyttöä.
Linux Security Modules (LSM) on kehys pääsynvalvontamekanismeille, joka mahdollistaa erilaisia valvontamekanismeja ladattavina ytimen moduuleina.
Linux-ydin tukee perinteisten Unix-tyylisten oikeuksienhallinnan lisäksi Access Control List (ACL) ja Mandatory Access Control (MAC) -tyyppisiä mekanismeja kuten SELinux, AppArmor, TOMOYO ja Smack. Yama on Discretionary Access Control (DAC) -mekanismi.
Linux Integrity Measurement Architecture (eli IMA) on alijärjestelmä, jota voidaan käyttää havaitsemaan tiedostomuutoksia (vahingossa tai haitallisesti tehtyjä muutoksia).
seccomp on mekanismi, jolla voi rajata pääsyä järjestelmäkutsuihin hiekkalaatikoiden tekoa varten.
Prosessien välinen kommunikointi
Linux-ydin tukee useimpia tyypillisiä menetelmiä prosessien väliseen kommunikaatioon kuten anonyymit putket, nimetyt putket, viestijonot ja jaettu muisti. Linuxissa on mahdollista käyttää myös useita muita menetelmiä.
Tbilisin etnografinen ulkomuseo
thumb|280px|Rakennuksia etnografisessa ulkomuseossa. Giorgi Tšitaian etnografinen ulkomuseo on ulkomuseo Tbilisissä Georgiassa. Museossa on näytteillä esimerkkejä kansanarkkitehtuurista ja käsitöistä maan eri osista. Museo on nimetty sen 27. huhtikuuta 1966 perustaneen georgialaisen etnografin Giorgi Tšitaian mukaan. Sitä on hallinnoitu 30. joulukuuta 2004 lähtien osana Georgian kansallismuseota.
Linux (ydin)
Prosessien välinen kommunikointi
Lisäksi on mahdollista käyttää useita käyttäjäavaruudessa toimivia menetelmiä kuten D-Bus, jotka perustuvat daemon-prosessien palveluihin.
Tbilisin etnografinen ulkomuseo
Museo sijaitsee Kilpikonnajärven länsipuolella Vaken alueen ylle kohoavalla kukkulalla. Se on käytännössä historiallinen kylä, joka koostuu kaikilta Georgian merkittäviltä alueilta paikalle siirretyistä rakennuksista. Museoon kuuluu 52 hehtaaria maata, ja se on jaettu 11 alueeseen, joissa esitellään noin 70 rakennusta ja yli 8 000 esinettä. Näyttelyyn kuuluu perinteisiä darbazi-tyyppisiä kivitaloja itäisestä Georgiasta, harjakattoisia puutaloja läntisestä Georgiasta, vahtitorneja Khevsuretin, Pšavin ja Svanetian vuoristoalueilta, maissivarastoja Samegrelosta ja Imeretistä, kakhetilaisia viinitiloja (marani), vesimyllyjä Kartlista sekä kokoelma perinteisiä talousesineitä, kuten työkaluja, vaatteita, mattoja, keramiikkaa ja huonekaluja. Museossa on myös varhaiskristillinen Sionin basilika Tianetista ja 500–600-lukujen perhehauta sarkofageineen.
Vuodesta 2004 lähtien museossa on järjestetty kesäisin vuosittainen kansankulttuurifestivaali Art-Gene, jonka perusti ja jota hoitaa georgialainen rockmuusikko ja folk-intoilija Zaza Korinteli ("Zumba").
Linux (ydin)
Virheenjäljitys
Linux-ydin tukee kahdenlaisia debuggeriohjelmia ytimen virheenjäljitykseen: kdb (komentorivillä, ei lähdekooditason debuggausta) ja kgdb (etänä, lähdekooditason debuggaus).
kdb tukee mm. muistin ja rekisterien tilojen tutkimista ja pysäytyskohtien asettamista. kgdb käytetään GNU Debuggerin kanssa.
Lisäksi ydin tukee suorituksen seurantaan muita menetelmiä kuten ftrace, strace, ja kprobe.
Suorituskyvyn profilointiin on olemassa muun muassa perf laskurit, jota ovat edeltäneet oprofile, perfctr ja perfmon2. Kerättyjä laskurien tietoja käsitellään muun muassa -työkaluilla.
Toimintojen sanitointiin on useita seurantaominaisuuksia kuten muistiviittauksiin (KASAN), epämääriteltyyn toimintaan (UBSAN), rinnakkaisuuteen (KCSAN) ja alustamattoman muistin käyttöön (KMSAN). Kernel Electric-Fence (KFENCE) on näytteistykseen perustuva muistiturvallisuuden seuraaja, jota on suunniteltu käyttöön myös tuotantoympäristöissä.
Virtualisointi ja säiliöinti
Ydin tukee hypervisor-virtualisointia kuten KVM sekä säiliöintiä. Xen-tuki sekä isäntänä (Dom0) että vieraana (DomU) on ollut ytimessä versiosta 3.0 lähtien. Lisäksi User-mode Linux mahdollistaa ytimen ajamisen käyttöjärjestelmän prosessina (Linux-on-Linux, Linux-on-Windows). Cooperative Linux (CoLinux) on virtualisointiin perustuva projekti, jolla Linux-ydintä voidaan pienen virtuaalikoneen avulla suorittaa Windowsin rinnalla. Jailhouse on turvakriittisiin järjestelmiin tarkoitettu virtualisointi Linuxille. Lisäksi ACRN-hypervisorille on tukea. Linuxia voi käyttää Hyper-V virtualisoinnissa juuriosiona, jolla on suora pääsy laitteistoon ja joka hallinnoi muun muassa muistinkäyttöä, laitepääsyä ja levyn käyttöä.
Rajapinnat ja alijärjestelmät
Advanced Linux Sound Architecture (ALSA) on äänilaitteille suunnattu rajapinta, johon liittyvät myös ytimessä olevat ajurit.
Media-alijärjestelmä on suunnattu videon ja radion striimauslaitteisiin kuten videokameroille, analogisille ja digitaalisille TV-viritinkorteille, AM/FM radiovastaanottimille, ohjelmistolliselle radiolle (Software Defined Radio, SDR), videokaappaukselle, pakkauslaitteille ja kauko-ohjaimille. Video 4 Linux on videokaappauskorteille suunnattu.
Logical Volume Manager (LVM) on loogisen taltiohallinnan tuki on lisätty ytimeen kehitysversiossa 2.3.47.
Device Mapper (DM) on kehys loogisten taltioiden ja fyysisten lohkojen välissä, jota useammat ylemmän tason toiminnot kuten LVM käyttävät. Kehystä käytetään muun muassa tilannekuvien tallentamiseen. Device Mapper Multipathing mahdollistaa useita fyysisiä IO-väyliä palvelinten ja FCP/SCSI-laitteiden välillä ja tukee muun muassa uudelleen reitittämistä (failover) ja kuormituksen tasaamista.
Ytimessä on tuki salaukselle, jonka pääkonsepteja ovat luottamuksellisuus, tietojen eheys ja lähteen varmentaminen. Käyttökohteita ovat muun muassa levysalaus (dm-crypt), verkkoprotokollat (IPsec, Bluetooth), tiedostojärjestelmät ja laiteajurit sekä useita muita.
NAPI ("New API") on laajennus laiteajurien pakettikäsittelyyn. NAPI voi vaihtaa keskeytykset pollaavaan kun tiedetään että paketteja on odottamassa, sekä verkkoalijärjestelmä voi tarvittaessa pudottaa paketteja ennen kuin ne päätyvät lisäkäsittelyyn. Tavallisesti verkkorajapinta tekisi keskeytyksen kun paketti saapuu, ydin käsittelisi keskeytyksen suorittaisi paketin käsittelyn. Kiireisissä järjestelmissä tämä tuottaisi paljon keskeytyksiä, joiden käsittely vaatisi paljon suoritinaikaa. NAPI:n kanssa keskeytys vaihdetaan taajaan pollaamiseen kun tiedetään, että paketteja on aina odottamassa ja odottavat paketit voidaan käsitellä kaikki kerralla.
Ytimen -järjestelmäkutsu mahdollistaa sivutuksen käsittelyä käyttäjäavaruudessa. Toiminto on kehitetty auttamaan käynnissä olevien virtuaalikoneiden siirtoa fyysiseltä koneelta toiselle.
Live patching
Ytimessä on tuki ohjelmakoodin päivityksille ilman järjestelmän tai sovelluksien uudelleen käynnistämistä. Live patching -ominaisuus on julkaistu ytimen versiossa 4.0. Tyypillinen käyttökohde ovat tietoturvapäivitykset esimerkiksi järjestelmän ollessa raskaan kuormituksen alla. Ominaisuus on yksi kolmesta ominaisuudesta, jotka voivat muuttaa suorituskohdetta ajonaikaisesti: kaksi muuta ovat kprobe ja ftrace. Päivitykset jaetaan ytimen moduuleina, joissa on uusi toteutus korvattavasta toiminnosta. Ominaisuus on tarkoitettu kriittisiin päivityksiin ympäristöissä, joissa on vaatimuksia palveluiden saatavuudelle.
Alustat
Linux on historian eniten eri laitteistoalustoja tukeva käyttöjärjestelmä.
Linux tukee NUMA-muistiarkkitehtuurin tietokoneita ja toteuttaa järjestelmäkutsuja järjestelmien hallintaan. Tuki on ollut ytimessä versiosta 2.5 lähtien ja on parannettu jälkeenpäin.
Linux on myös sovitettu toimimaan Mach- ja L4-mikroytimien päällä MkLinux ja L4Linux -projekteissa.
64-bittisten alustojen yleistymisestä johtuen on keskusteltu 32-bittisten alustojen tulevaisuudesta ja tuesta: sulautetuissa järjestelmissä 32-bittisiä versioita käytetään yhä paljon.
Linux tukee Open Firmware Device Tree (DT) määrittelyjä sekä ACPI Device Tree toimintoja. DT-määrittely on laajennettu yleiskäyttöiseksi kaikille alustoille UEFI-tuen avulla ydin tukee sen ajonaikaisia palveluita.
Linux tukee hotplug-toimintoja ytimen versiosta 2.4 lähtien: oheislaitteiden lisäksi suorittimet ja muisti on mahdollista liittää tai poistaa käytön aikana. Suorittimen hotplug-toiminto oli suunniteltu alun perin vikaantuneen laitteen poistamiseen järjestelmästä, mutta se on löytänyt käyttöä myös energian käytön hallintaan sekä virtualisoiduissa ympäristöissä vieraskäyttöjärjestelmille.
Lisensointi
Lisenssiä on täsmennetty myös, että se on ainoastaan GPL versio 2.0 ja ettei ytimen lisenssi koske ohjelmia, jotka vain käyttävät ytimen järjestelmäkutsuja. Ytimessä on siirrytty käyttämään Software Package Data Exchange (SPDX) -tunnisteita toistuvan tekstin vähentämiseen ja helpompaan tarkistamiseen automaattisesti.
Koska Linux-ydin käyttää nimenomaan GNU GPL versiota 2 (GPLv2), sitä eivät sido lisenssiversion 3 rajoitukset, joita Torvalds on vastustanut ja on ilmoittanut, ettei Linux-ydin siirry versioon 3. Torvalds arvosteli lisenssiversion 3 tiukkaa linjaa kaupallisiin ja omisteisiin ohjelmistoihin.
Linux-libre on Linux-ytimeen perustuva ydin, josta on poistettu ei-vapaat (omisteiset) firmware-osiot.
Sucre (täsmennyssivu)
Sucre voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Franco Fraticelli
Franco Fraticelli (30. elokuuta 1928 – 26. huhtikuuta 2012 ) oli italialainen elokuvien leikkaaja. Hän työskenteli 1950-luvun alusta saakka runsaasti yli sadan elokuvan parissa. Niiden joukossa on esimerkiksi Dario Argenton teoksia.
Goodrichin linna
Goodrichin linna on normannien rakentama linnanraunio lähellä Goodrichin kylää Herefordshiressa. Englannin sisällissodan aikana parlamentin joukot valloittivat linnan kanuunaa käyttäen, minkä jälkeen sitä tuhottiin lisää ja se jäi huonoon kuntoon.
Historia
Aymer de Valencen kuoleman jälkeen vuonna 1324 linna siirtyi Talbotin suvulle. Ennen sisällissotaa sillä ei ollut puolustuksellista käyttöä. Parlamentin joukot piirittivät sitä kahden kuukauden ajan vuonna 1646 ja varuskunta antautui kun veden saanti katkaistiin.
Arkkitehtuuri
Linna sijaitsee korkealla kalliolla Wye-joen rannalla. Pienehkö sydänlinna on hyvin säilynyt. Keskiosaa suojaa paksu kehämuuri, jossa on kolmessa kulmassa valtavat pyöreät tornit ja neljännessä porttihuone.
Sara Chafak
Sara Yasmina Chafak (s. 25. lokakuuta 1990 Helsinki) on suomalainen malli, näyttelijä, kokki, somevaikuttaja sekä vuoden 2012 Miss Suomi. Hänet valittiin Miss Suomeksi 29. tammikuuta 2012. Yläasteen jälkeen Chafak opiskeli kokiksi.
Televisioesiintymiset
Syksyllä 2013 Chafak osallistui Nelosen esittämään Dancing on Ice -jäätanssiohjelmaan parinaan taitoluistelija Sasha Palomäki. He sijoittuivat kisassa kolmanneksi. Toukokuussa 2014 Fox-kanavalla alettiin esittää Chafakin juontamaa kokkiohjelmaa. Vuonna 2014 Chafak oli mukana Neljän tähden talkoot sekä Neljän tähden illallinen -ohjelmissa. Helmikuussa 2016 Chafak näytteli suomalaistuotetussa Fate-nimisessä lyhytelokuvassa, jota on kuvattu Oulussa ja Los Angelesissa. Chafak oli mukana Nelonen-kanavan esittämässä Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa, joka kuvattiin vuonna 2017. Chafak osallistui myös Nelosen Farmi Suomi -tosi-tv-sarjaan, joka kuvattiin vuonna 2019. Chafak on vieraillut Possessa viisi kertaa. Vuonna 2019 esitettiin Fort Boyardin neljäs kausi, jossa Chafak edusti keltaista tiimiä yhdessä Monika Lindemanin ja Jeffrey Lawmanin kanssa. Chafakilla on pieni sivurooli Tuntematon sotilas -elokuvassa. Vuonna 2020 Sara osallistui Masked Singer Suomi -ohjelmaan Dragonina. Chafak osallistuu keväällä 2022 Nelosella ja Ruutu-suoratoistopalvelussa alkavaan tosi-tv-ohjelmaan Erikoisjoukot.
Opiskelu
Chafak opiskeli kansainvälistä markkinointia virolaisessa Estonian Business Schoolissa englannin kielellä. Heinäkuussa 2014 Chafak esiintyi JVG:n musiikkivideolla. Chafakia on koulukiusattu lapsena. Kokkikoulun aikana Chafak teki harjoittelut helsinkiläisissä hienostoravintoloissa, mutta kokkikoulun jälkeen Chafak työskenteli kahvilassa
Yksityiselämä
Chafak tuomittiin helmikuussa 2023  rattijuopumuksesta 55 päiväsakkoon. Hänet oli pysäytetty elokuussa 2022 kolmostiellä Lempäälässä, ja tarkkuusmittauksessa promillemäärä oli ollut 0,75. Chafak on aikaisemmin joutunut ajokieltoon kesällä 2021 ylinopeuden takia ja myös vuoden 2020 lopulla, koska hän oli unohtanut toimittaa Liikenne- ja viestintävirastolle ”muutamia todistuksia”. Hän seurusteli some-alalla toimivan Jeffrey Lawmanin kanssa 2020–2023.
Instagram-kohu
Lokakuussa 2020 Chafak aiheutti somekohun julkaisemalla omalla Instagram-tilillään kuvia, joihin hän ei ollut kysynyt kuvaajien lupia tai merkinnyt kuvien alkuperäisiä julkaisijoita.
Jospa se vain olisi totta
Jospa se vain olisi totta on vuonna 2005 valmistunut Mark Watersin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, joka perustuu ranskalaisen kirjailijan Marc Lévyn romaaniin Et si c'était vrai... (1999). Elokuvan tapahtumat sijoittuvat San Franciscoon, ja pääosissa ovat Reese Witherspoon, Mark Ruffalo ja Donal Logue. Vaikka elokuva ei tuottanut niin paljon kuin odotettiin, se menestyi Yhdysvalloissa hyvin.
Juoni
David Abbott vuokraa itselleen asunnon San Franciscosta, ja yllättäen paikalle ilmaantuu Elizabeth Masterson, joka väittää asunnon kuuluvan hänelle. Elizabeth alkaa ilmestyä tyhjästä asuntoon ja kadota jälkiä jättämättä huolimatta siitä, että David vaihdattaa lukot.
Aluksi vain David näkee Elizabethin, ja muut ihmiset uskovat hänen vain kuvittelevan. David ja Elizabeth alkavat selvittää naisen kohtaloa, ja he saavat selville Elizabethin olevan koomassa sairaalassa, ja häntä ollaan pian irrottamassa elämää ylläpitävistä koneista.
Kajaanin Suunnistajat
Kajaanin Suunnistajat on kajaanilainen suunnistuksen erikoisseura. Seura on perustettu 1947.
Tyyppitalo
thumb|Asutushallituksen tyyppi "Er.As.tyyppi no 4" vuodelta 1937. thumb|Asutushallituksen tyyppien "Er.As." rakennedetaljeja. thumb|Talo Lyyli Vänslä, Tapanila, Helsinki. Tyyppitalosuunnitelman mukaan tehty piirustus. Asutusvaliokunnan suunnittelutoimisto 11. elokuuta 1947. thumb|[[Enso Gutzeit|Enso Gutzeit Oy:n työntekijöilleen rakennuttamia taloja Säynätsalossa, Jyväskylässä.]] thumb|[[Puutalo (yritys)|Myyntiyhdistys Puutalon omakotitalomalli Einontalo vuodelta 1959.]] thumb|[[K3-talo|K3-talomallin mukainen nykyaikainen Arkkitalotyyppi A4. 3h+k+rt 108-m², sauna 24 h-m².]] thumb|Arkkitalotyypin pihanäkymä. Tyyppitalo on talo, joka on rakennettu kaikkien rakentajien käytettävissä olevan yleiskäyttöisen talomallin mukaan. Suunnitelmat sisältävät yleensä piirustusten lisäksi yksinkertaisen työselityksen ja ainemenekkilaskelmat hukkamateriaalien syntymisen minimoimiseksi.
1930-luvun tyyppitalot
Sosiaalihallitus tilasi vuonna 1934 Elias Paanaselta kaupunkeihin tarkoitetun tyyppitalosarjan, yhteensä 12 mallia. Alvar Aalto taas aloitti 1936 standardoidun talojärjestelmän suunnittelun A. Ahlström Oy:lle. AA-järjestelmän Standard-talomalli oli kooltaan 40 m² (tyyppi A), 50 m² (tyyppi B) tai 60 m² (tyyppi C). Talot olivat yksikerroksisia, matalia vinoharjakattoisia ja yleensä kellarillisia. Ikkunat olivat eri kokoisia tilan käyttötarkoituksen mukaan. Myös Aarne Ervi suunnitteli 30-luvun lopulla tyyppitalon kaupunkien asuntokomitean tilauksesta. Talo oli yksikerroksinen ja satulakattoinen, ilman kellaria.
Kajaanin Suunnistajat
Viimeisin seuran järjestämä Kainuun rastiviikko on järjestetty 2018 Jormualla ja sitä edeltävä 2012 Joutenlammella, jonka harju-suppamaasto on alueen vaativin suunnistusmaasto.
Tyyppitalo
Pientalojen tyyppipiirustuskilpailut 1939
Tärkeä sysäys taloteollisuudelle ja standardoinnille olivat pientalojen tyyppipiirustuskilpailut vuonna 1939. Kilpailuja järjestettiin kahdet sekä Sosiaali- että Maatalousministeriön järjestäminä. Ehdotuksia tuli parisataa ja käytännössä sotien jälkeiset tyyppitalomallistot perustuivat näihin kilpailuratkaisuihin.
Kajaanin Suunnistajat
Aiheesta muualla
Seuran verkkosivu
Tyyppitalo
Sotien aika 1939–1945
Talvisodassa tuhoutui 100 000 asuntoa, lisäksi sodan jälkeen oli asutettava 400 000 Karjalan ja Hankoniemen evakkoa. Välirauhan aikana noin puolet Karjalan siirtolaisväestöstä palasi palautetuille alueille ja siksi jälleenrakennustyö keskitettiin vuosina 1941–1944 pääosin paluumuuttajien asuttamiseen. Muu Suomi oli rakennuskiellossa, rakentaminen oli sallittua vain poikkeusluvalla.
Kolme merkittävintä tekijää, joilla asuntotuotannon tehokkuutta pyrittiin nostamaan, olivat:
Tyyppitalomallistot
Tyyppitalosarjoja ja tyyppitaloja suunnittelevia instansseja oli useita. Maatalousministeriön asutusasiainosasto ASO julkaisi 1940 maaseudulle tarkoitetun tyyppitalomalliston. Maatalousseurojen keskusliitto julkaisi jatkosodan aikana 21 tyyppitalon piirustukset. Pinta-ala taloissa vaihteli 38,5 ja 80 m² välillä, mutta ullakolle saattoi rakentaa huoneita, ja saada näin 30 m² lisätilaa. Myös Sosiaaliministeriöllä oli suuri määrä erilaisia kaupunkeihin tarkoitettuja tyyppitaloja. Suunnittelijana toimi arkkitehti Kaj Englund, joka oli menestynyt erinomaisesti vuoden 1939 suunnittelukilpailuissa. Talot olivat selkeitä, perinteestä irtautuvia, uudenaikaisia omakotitaloja. Ruotsinkielisillä alueilla toimiva Bostadsförening för Svenska Finland suunnitteli 30 puolitoistakerroksista tyyppitaloa. Sarja uusittiin 1945; nyt kaikissa pienintä lukuun ottamatta oli sekä kellari, että ullakko.
Ruotsalaistalot
Taloja pystytettiin eri puolille Suomea, yhteensä 75 kunnan alueelle. Osa maaseututyyppisistä taloista sijoitettiin kaupunkeihin, koska Suomen maaseutu ei pystynyt ottamaan kaikkia niitä vastaan. Mm. Jyväskylässä olevat lahjatalot on tarkoitettu 10–15 hehtaarin maatilalle, vaikka sijaitsevat kaupunkiomakotialueella. Usein katu, jonka varteen taloja sijoitettiin, sai talojen ruotsalaiseen alkuperään viittaavan nimen kuten Lahdessa ja Kuopiossa nimen Ruotsinkatu ja Kemissä nimen Ruotsintie. Taloja on säilyneenä yhä varsin runsaasti eri paikkakunnilla, esimerkiksi Helsingin Pirkkolassa, Turun Kupittaalla, Jyväskylän Kypärämäessä Metsäkadulla ja Kukkumäessä Purokadulla, Porin Tiilinummessa ja Kemin Syväkankaan Ruotsintiellä.
Asevelitalot
Jatkosodan aikana haluttiin takaisinvallatun Karjalan alueelle nopeasti rakennettava talotyyppi. Asevelitalo oli arkkitehtien valtakunnallisen talkoojärjestön ensimmäinen malli. Talo suunniteltiin 1942 Suomen Aseveljien Liitolle, arkkitehteina Aulis Blomstedt, Kaj Englund ja Lauri Tolonen. Talo oli hirsirakenteinen, omakotitalo, jossa oli poikkeuksena muista ajan tyyppitaloista itäsuomalaisen rakennustavan piirteitä. Rintamajoukoille jaettiin 9 000 kpl piirustuksia ja sotilaat kokosivat lomapalkalla hirsikehikot, jotka toimitettiin rakennuspaikoille valmiina perustuksille asennettavaksi. Taloja valmistettiin runsaat tuhat. Lisäksi tehtiin muita asevelitalotyyppejä, ja kunnostettiin olemassa olevia rakennuksia, niin että kaikkiaan sotilaat ehtivät rakentaa Karjalaan välirauhan ja jatkosodan aikana 15 000 taloa.
Suunnitteluapua ja standardointia talkootyönä
Vuoden 1942 alkupuolella Suomen arkkitehtiliitto perusti arkkitehtien talkoojärjestön, Jälleenrakennustoimiston. Tavoitteena oli, että jokainen arkkitehti tekisi talkootöitä toimistolle kaksi viikkoa vuodessa. Toimiston työ jakaantui kahteen tavoitteeseen ja osastoon: Suunnitteluapu ja Standardisoimislaitos. Suunnitteluapu tuotti suunnitelmia, Standardisoimislaitos työskenteli kehittääkseen rakennusalan standardisointia, ja erityisesti yleisen mittajärjestelmän – moduulin.
Tuohon aikaan standardeiksi kutsuttiin kaikkia rakennustuotteiden mitta- ja laatuohjeita, rakennusosien tyyppejä, hyvän rakennustavan mukaisten työmenetelmien kuvauksia, suunnittelu-, mitoitus- ja laskentaohjeita, termiluetteloita ja niin edelleen. Standardisoiminen nähtiin välttämättömänä edellytyksenä talojen massatuotannolle. Mallia saatiin Japanin perinteisestä Kiwahiro-järjestelmästä, ja erityisesti Saksasta, jossa professori Ernst Neufert oli kehittänyt suunnitteluohjekokoelman Bauentwurfslehre.
Maatalousseurojen Keskusliitto tilasi 1943 sarjan asuntotyyppejä, jotka mahdollistivat vaiheittain laajentamisen. Sarjassa oli kuusi omakotitalotyyppiä ja kaksi uutta asevelitaloa. Piirustukset julkaistiin kokonaan, detalji- ja rakennepiirustuksia myöten Standardisoimislaitoksen kehittämillä RT-korteilla. Parissa vuodessa julkaistiin standardin määrittävät kortit ikkunoista, ovista, ja muista yleisimmistä rakenneosista, sekä vuonna 1945 myös keittiökalusteiden standardityypit.
Jälleenrakennuksen aika 1940-1956
Sotien aiheuttamat tuhot Suomen kaupungeissa eivät kansainvälisesti tarkastellen kokonaisuutena olleet kovin laajoja. Pääongelmaksi nousi luovutetun alueen väestön uudelleenasuttaminen. Sodan päätyttyä siirtolaisperheitä oli yli 100 000, yli 11 prosenttia koko maan väestöstä, ilman asuntoa. Kolmannes energiatuotannosta ja huomattava osa teollisuustuotannon kapasiteetista oli jäänyt luovutetulle alueelle tai tuhoutunut. Lapin rakennuskanta oli pääosin tuhoutunut.
Tyyppitalojen yleistyminen sodan jälkeen
Asutustoiminnan painopiste siirtyi kaupungeista takaisin maaseudulle. Jälleenrakennukseen sopivien tyyppitalojen suunnittelun lähtökohtina olivat ankara tarvikepula ja omatoimirakentaminen. Tyyppitalojen tarjoajia tuli lisää: suurimmilla kaupungeilla, kuten Helsingillä, Turulla ja Tampereella oli omaa tyyppipiirustussuunnittelua. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön rakennusasian osasto KYMRO julkaisi 1944 yhdeksän tyyppiä asutuskeskusten tarpeisiin. Suunnittelijoina toimivat arkkitehdit Aulis Blomstedt ja Yrjö Lindegren. Tyyppisarjan detaljit julkaistiin RT-kortteina.
Rintamamiestalo
thumb|right|300px|Rintamamiestalo [[Helsinki|Helsingin Länsi-Pakilan asuinalueella.]] Ratkaisuksi sotien (1939-1944 toinen maailmansota) jälkeiseen asuntotarpeeseen syntyi 1½-kerroksinen, puurakenteinen ja harjakattoinen omakotitalo, niin sanottu rintamamiestalo, jossa rakennuksen keskellä olevan yhden savupiipun ympärille sijoitettiin kaikki asuintilat. Nelijakoisessa alakerrassa oli eteinen eli porstua, kaksi huonetta ja keittiö. Keittiö oli erotettu muista asuintiloista, toisin kuin perinteisessä maalaistuvassa. Yläkerrassa oli kaksi päätyhuonetta, jotka voitiin rakentaa asuinkäyttöön myöhemminkin. Talossa oli usein myös kellarikerros. Jälleenrakennusajan katsotaan alkaneen 1940 ja päättyneen 1956 jolloin viimeisetkin väliaikaismajoituksissa (pommisuojissa jne.) asuneet ihmiset saatiin asutettua
Rakenne
Rintamamiestalojen kantavana rakenteena käytettiin joko perinteistä hirsiseinää tai määrämittaisista puusoiroista naulaamalla koottua kehikkoa eli lautarakenteista runkoa. Jälkimmäisessä niin sanotussa "lautatalossa" puurungon soirojen välissä oli lämmöneristeenä sullottua sahanpurua, jonka molemmilla sivuilla oli lautavuoraus pitämässä eristettä paikoillaan. Ulkopuolella oli lisäksi vielä vuorilaudoitus suojaamassa seinän sisempiä osia sadeveden lahottavalta vaikutukselta. Yhdysvalloissa keksitty puurunkorakenne oli kohtalaisen helposti rakennettavissa ilman erikoisvälineitä tai perinteistä kirvesmiestaitoa.
Rintamamiestalojen perustukset on yleensä tehty ilman kapillaarikatkoa ja usein kosteutta johtavan maaperän päälle. Salaojia ja perusmuurien ulkopuolista vedeneristystä ei ollut välttämättä ollenkaan.
Mallistot
Rintamamiestalon tyyppimallistoja oli lukuisia, ja mallit muistuttivat toisiansa varsin paljon. Rintamamiestalot yleistyivät nopeasti ja tyyppi säilyi parikymmentä vuotta maaseudun ja esikaupunkien käytetyimpänä uudisrakennustyyppinä. Kaupungeissa talot yleensä sijoitettiin yhtenäisiksi asuntoalueiksi suorakaiteen muotoisten tonttien kadunpuoleiseen päähän, jotta tontin toinen pää jäisi hyötypuutarhakäyttöön.
Linda Moes
Linda Moes (s. 24. syyskuuta 1971 Veendam, Groningen) on entinen alankomaalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 1988.
Odilampi
Odilampi on pieni järvi Espoon ja Vantaan rajalla Vihdintien tuntumassa. Odilammen lasku-uomana oleva oja yhtyy Herukkapuroon Vantaan puolella. Odilammen länsirannalla on yleinen uimaranta.
Linda Moes
Siellä hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa seitsemänneksitoista (ajalla 1.11,87) ja 200 metrin selkäuinnissa yhdenneksitoista (ajalla 2.20,83). Moes ui myös rintauintiosuuden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, yhdessä Jolanda de Roverin (selkäuinti), Conny van Bentumin (perhosuinti), ja Karin Brienessen (vapaauinti) kanssa. He sijoittuivat viidensiksi, ajalla 4.12,19.
Odilampi
Odilampi on rehevä: sillä on tiheä vesikasvillisuus ja järveä vaivaa umpeenkasvu. Odilampi madaltuu nopeasti ja siinä on happiongelmia. Uudenmaan ympäristökeskuksen raportin mukaan järvessä havaittiin kevättalvella 2007 kalakuolema, jossa oli menehtynyt muun muassa suurikokoisia haukia.
Linda Moes
Neljä vuotta myöhemmin, hieman ennen kesäolympialaisia 1992 Moes luovutti kisapaikkansa Alankomaiden joukkueessa. Kira Bulten korvasi hänet 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Tyyppitalo
Rintamamiestalojen arviointia
Talo edusti myös perinteestä poikkeavaa asumismuotoa. Peruselementiksi nähtiin isän, äidin ja lasten muodostama ydinperhe, kun perinteisesti maaseudulla oli asuttu laajemmissa perhekunnissa, mukana isovanhemmat, miniät ja vävyt, lisänä vielä rengit ja piiat.