cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Labor Day (elokuva)
Kohtalokas tiistai
Labor Day -vapaa on loppu. Labor Day sijoittuu aina syyskuun ensimmäiseen maanantaihin. On tiistai ja ensimmäinen koulupäivä kesän jälkeen. Äiti pakkaa autoa varhain aamulla, mutta Henry sen sijaan livahtaa ulos ja kävelee isän talolle jättämään kirjeensä.
Kun Henry kävelee jälleen kotiin, utelias partiopoliisi (James Van Der Beek) pysäyttää kohdalle ja kyselee millä teillä poika niin varhain ulkona liikkuu. Poliisi vaatii saada viedä Henryn kotiin, ja hän tulee vielä jututtamaan autoa lastaavaa Adeleakin. Poliisia kiinnostaa ovatko he lähdössä jonnekin, ja hän tuppautuu sisälle, ettei Adelen tarvitse yksin kantaa kaikkea painavaa. Adele väittää olevansa menossa myymään vanhaa tavaraa pois. Vihdoin poliisi poistuu. Frank alkaa kiirehtiä lähtöä ja kehottaa Wheelereitä käymään nyt pankissa.
Adele on pankissa ensimmäistä kertaa pitkiin aikoihin, hermostuttaa jo muutenkin. Samaan aikaan kotitalon ovi on taas jäänyt lukitsematta, ja naapurin Evelyn paukahtaa sisään. Hän on tuonnut Adelelle kiitokseksi paistoksen, näkee talon lähes tyhjillään ja utelee. Partansa ajellut Frank teeskentelee remonttireiskaa ja toteaa, ettei tiedä mihin perhe on lähdössä. Pankissa Adele on pulassa, sillä hän ei voi noin vain nostaa tiliään tyhjäksi. Kädet vapisevat, kassa noutaa johtajan ja Adelelle esitetään kysymyksiä. Henry pelastaa jännittyneen tilanteen soveltamalla Frankin pakokeinoa; joskus totuus hämää parhaiten. Hän väittää että he nostavat rahat ja lähtevät pakomatkalle kuin Bonnie ja Clyde.
Kotona Henry karkaa yläkertaan hyvästelemään vanhaa huonettaan, kun aikuiset huutavat perään, että on lähdettävä. Juuri silloin alkaa kuulua poliisiautojen sireenit. Adele tahtoo että Frank pakenee, mutta tämä ei suostu. Sen sijaan hän jälleen köyttää Adelen ja teippaa Henryn ranteista tuoliin. Henrylle Frank sanoo, että tämä on hieno poika, muuta ei kannata koskaan uskoa. Adelelle Frank taas sanoo, että istuisi mielihyvin toiset 20 vuotta vankilassa, jos saisi kolme päivää lisää Adelen kanssa. Adele on pois tolaltaan ja Henryltä valuu kyyneliä, kun hän katsoo kuinka Frank kävelee ovelle ja antautuu vastarintaa tekemättä.
Henry kasvaa aikuiseksi
Kun Frank Chambersia syytetään Wheelereiden sieppaamisesta, äiti ja poika käyvät syyttäjän puheilla. Heidän ei oikeastaan auta selittää, etteivät he olleet vaarassa; karkurin suojelu on rikos, samoin alaikäisen yllyttäminen rikokseen – Adele voisi menettää poikansa huoltajuuden. Frank saa 10 vuoden tuomion paosta ja 15 vuotta sieppauksesta. Adele yrittää käydä vankilassa ja kirjoittaa Frankille, mutta ei saa mieheen yhteyttä. Pian tapahtumien jälkeen Adele luopuu Henryn huoltajuudesta, ja poika muuttaa isänsä luo. Kun Henry käy äidillä, äiti on kiireinen ja hermostunut. Henrystä tuntuu että hän muistuttaa äitiään siitä, mitä tältä puuttuu.
Henryn lukiovuosiin kuuluu tyttöystävä ja baseball, jota Frank opetti pojan pelaamaan. Lopulta Henry ehdottaa, että hän voisi palata äidin luo asumaan. Äidin keittiössä Henry alkaa kokeilla leipurintaitoja, ja tästä hän saa itselleen ammatin. Aikuisena miehenä Henry pyörittää menestyvää leipomoa. Eräänä päivänä leipomoon saapuu Frankin kirje; tämä on nähnyt Henryn leipomosta lehtijutun vankilan kirjastossa. Mies toteaa ettei ole enää nuori, mutta on yhä hyvässä kunnossa. Hän arvelee että Adele on varmaan jo avioitunut uudelleen – mutta jos ei ole, olisi mukavaa kirjoittaa hänelle, sillä mies vapautuu pian. Elokuvan lopussa Adele ja Frank kohtaavat jälleen, ja heidät nähdään yhdessä kävelemässä pitkin peltojen keskellä kulkevaa tietä. Aikuisen Henryn ääni toteaa, että hän murehti aina sitä, ettei äiti pääsisi ikinä yksin ulos – mutta lopulta yksin ei tarvinnutkaan olla.
Elokuvan teemat
Alussa Henry kertoo, kuinka hän vaistosi poikana äitinsä alakulon johtuvan rakkauden kaipuusta. Henry yrittää pitää äidistä huolta ja hemmottelee tätä miten vain osaa – mutta tiedostaa myös ettei hän voi korvata aviomiestä. Kyse ei niinkään ole siitä, että äiti ikävöisi nimenomaan Henryn isää vaan rakkautta yleensä.
Ilmiselvästi sekä Adele että Frank ovat juuri läheisyyttä ja kosketusta vailla. Elokuva etenee herkästi ja rauhallisesti. Ensimmäisen kerran Frank tietoisen intiimisti koskettaa Adelea, kun hän piirakan nauttimisen jälkeen varovasti ottaa naista pikkuhiljaa vyötäröltä kiinni ja Adele mitään sanomatta vähitellen painaa päänsä Frankin rintaa vasten. Läheisyys ja arkinen yhdessäolo riittävät. Seksiä ei ilmeisesti Labor Day -viikonlopun aikana parin välillä ole, mutta rakastuminen on selvä tosiasia. Lopussa ennen suunniteltua lähtöä, kun he istuvat kuistilla, Adele sanoo että todella haluaa pois, sillä hänestä on tullut talonsa vanki – ja Frank kertoo tulleensa pelastamaan Adelen. Adele toteaa miehelle, ettei kykene antamaan tälle perhettä. Frank vastaa siihen, että "Olet jo tehnyt sen", minkä jälkeen nähdään parin ensimmäinen intohimoinen suudelma.
Samalla uusi tyttö herättää uusia ajatuksia, joihin liittyy tunteet toista sukupuolta kohtaan. Kun Henry on kaupassa, hän kiinnittää lehtihyllyllä huomiota muotilehtien kansiin, joissa on kuvattuna naisia: hyllyjen reunan yli näkyy naisten silmät. Ennen nukahtamista katseet ovat mielessä ja joku naisista iskee hänelle silmää. Kyse lienee vain Henryn ajatuksista myös silloin, kun hänet näytetään istumassa oppitunnilla tytön takana, ja hän katselee vaalean paidan läpi kuultavia rintaliivien äärirajoja tai on alasti tytön kanssa uimassa. Oikean ensisuudelman Henry saa uudelta tytöltä, kun hän käy tätä tapaamassa ennen lähtöä. Lukion kolmannella luokalla Henryllä on ensimmäinen tyttöystävä, Frankin kirjeen saadessaan hän on ehtinyt avioitua.
Henryn isän ja äidin suhde ei näyttäydy riitaisana, ennemmin siinä on surumielisyyttä. Alussa isä sanoo Henrylle, että on vähän huolissaan tämän äidin tilasta, se kun tuntuu pahenevan. Frankille Adele taas sanoo, ettei oikeastaan yllättynyt kun Gerald lähti, eikä syytä miestä siitä. Kun Henry käy lukion kolmatta ja istuu isänsä kanssa ravintolassa syömässä, isä haluaa kertoa jotain: "Kaikki aina puhuvat hullusta ja villistä intohimosta. Äitisi oli sellainen." Isä puhuu Henryn äidistä kauniisti: hän teki kaiken täysillä, oli upea, hauska ja kaunis nainen. "Parempi mies olisi ehkä jäänyt ja auttanut hänet surun yli. Mutta minusta ei ollut siihen. Kaipasin ihan tavallista elämää." Isä kuitenkin pahoittelee pojalle, että jätti heidät. Seuraavana päivänä Henry ehdottaa, että voisi muuttaa taas äidin luo.
Adelen tragedia
Silloin kun Adele yrittää lähteä apteekkiin, eikä siitä tahdo tulla mitään, Frank epäilee että nainen epäröi uuden elämän aloittamista ja arkailee pakoa. Adele toteaa että päinvastoin hän haluaa lähteä, mutta hänelle on tullut tapa pysytellä poissa ihmisten ilmoilta. Näin hän kertoo kuinka esikoisen syntymän jälkeen hänen kehonsa unohti kuinka se tehdään: tuli muutama keskenmeno. Raskaudesta ei enää uskallettu puhua muille, ei juhlistaa sitä, huoli oli suuri, suru toistui. Jälleen he alkoivat odottaa lasta, onni kääntyi ja koitti synnytyksen aika. Gerald kannusti vieressä ja onnitteli, kun lapsi tuli maailmaan. Ilo kuihtui saman tien – vauva syntyi kuolleena. Adele ei pysty palaamaan normaaliin arkeen: Kaupungilla hän törmää aina raskaana olevaan naiseen ja pieni kuollut tytär palaa mieleen. Siksi Adelen oli vähitellen yhä vaikeampi poistua kotoaan.
Frankin tragedia
Frankin entisen elämän takaumia nähdään elokuvan kuluessa useissa kohdin pieninä väläyksinä, joista paljastuu vähitellen, kuinka perheellistyminen on vaikuttanut myös miehen kohtaloon. Hän on vasta parikymppinen nuorukainen, kun hän ja Mandy ihastuvat. Parilla on viatonta kuhertelua pick-upin lavalla tai heinäpaalien keskellä. Sitten Frank ilmeisesti lähtee armeijaan. Mies istuu bussissa ja kun se lähtee, näkyy kuinka Mandy astelee pois taakseen katsomatta ja näyttää maalaistytöltä. Kun Frank palaa, Mandy on vastassa oikein laittautuneena. Mandy makaa Frankin, ja annetaan ymmärtää että nainen on se aktiivinen ja aloitteellinen, tietää mitä tekee: hän avaa miehen housut ja ratsastaa päällä, kun mies taas on vähän yllättyneen ja hämillisen näköinen.
Seuraavan kerran tavatessa Frank menee suoraan sairaalaan: Mandy on synnyttänyt pojan. Pari vihitään, mutta alkaa vaikuttaa siltä, että Mandy tarvitsi vain jonkun lapsen isäksi. Torilla heitä vastaan tulee pariskunta, ja Mandy välttelee katsomasta miestä; mieskin kääntää katseensa. Mandy lähtee ulos seksikkäästi pyntättynä, kun taas Frank jää hoitamaan vauvaa. Frankin epäluulo kasvaa, kun Mandy on sanonut olevansa naisten liigassa, mutta se ei edes kokoonnu silloin kuin Mandy on väittänyt. Vauvaa sylissä kantaen Frank menee baariin ja löytää Mandyn sieltä miesseurassa. Kun Mandy on taas seuraavan kerran lähdössä täydessä tällingissä ulos, Frank ottaa naisen kanssa yhteen: Hän on vihainen Mandyn miesseuralaisista ja tivaa, onko poika edes hänen lapsensa. Mandy nauraa pilkallisesti ja kivahtaa: "Senkin hölmö!" Raivoissaan Frank tönäisee Mandyä kiivaasti kaksin käsin, jolloin nainen horjahtaa taaksepäin ja hänen päänsä osuu lämpöpatterin reunaan. Mandy makaa maassa ja vaikuttaa elottomalta. Frank pelästyy ja yrittää auttaa, hän kumartuu alas. Juuri silloin naisen kasvoille tippuu vesipisara. Mies vilkaisee ylös, katosta valuu vettä. "Eikä!" mies parkaisee ja ryntää yläkertaan. Vauva oli tarkoitus kylvettää, ja nyt vesi valuu jo yli ison ammeen laitojen. Mies on vasta 21-vuotias, kun hän menettää sekä perheen että vapauden.
Montmeló
Montmeló on kunta Vallés Orientalin piirikunnassa Barcelonan maakunnassa Kataloniassa Espanjassa.
Montmeló sijaitsee noin 20 kilometriä Barcelonasta pohjoiseen. Montmelón pinta-ala on 4 km2 ja kunnassa oli 8 784 asukasta vuonna 2016. Kunnassa sijaitsee Circuit de Barcelona-Catalunyan moottorirata, jolla ajetaan muun muassa Formula 1- ja MotoGP -kilpailuja.
Hati
Hati on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla 12. joulukuuta 2004.
Hatia kutsuttiin alun perin nimellä S/2004 S14. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Hati on jättiläissusi, joka jahtaa Kuuta taivaalla. Kuu on Mundilfarin lapsi ja tarinan mukaan Hati syö Kuun Ragnarökin koittaessa.
Go All the Way
Go All the Way on Kojon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä Finnlevy. Albumi äänitettiin Takomo-studioilla Helsingissä, ja sen tuottivat K. Timber sekä T. T. Oksala.
Albumi nousi Suomen virallisen listan seitsemännelle sijalle, ja pysyi listalla niin ikään seitsemän viikkoa.
Erland Nordenskiöld
pienoiskuva|Erland Nordenskiöld Nils Erland Herbert Nordenskiöld (1877–1932) oli ruotsalainen kansatieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli vuodesta 1913 Göteborgin museon kansatieteellisen osaston intendentti, Göteborgin korkeakoulun kansatieteen professori vuodesta 1924. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikkaan serkkunsa Otto Nordenskjöldin kanssa, ja tutki erityisesti eteläamerikkalaisia intiaaneja.
Erland Nordenskiöld oli tutkimusmatkailija Adolf Erik Nordenskiöldin poika.
Mary Augusta Ward
Mary Augusta Ward eli Mrs Humphry Ward, s. Arnold, (11. kesäkuuta 1851 Hobart, Tasmania, Australia – 1920 oli englantilainen kirjailija.
Wardin (Arnold) syntymän aikoihin perhe asui Tasmaniassa, jossa isä Tom Arnold oli kouluntarkastajana. Wardin setä oli runoilija Matthew Arnold. Isä kääntyi 1856 roomalaiskatoliseksi, luopui tarkastajantehtävästään ja sai nimityksen englanninkielisen kirjallisuuden professoriksi Dubliniin, josta hän siirtyi Birminghamiin. Hän palasi kuitenkin pian Englannin kirkon jäseneksi ja meni Oxfordiin, jossa hän asui 20 vuotta. Hänen tyttärensä Mary Augusta asui pääosan lapsuuttaan Oxfordissa. Wardin lapsuudenkokemukset isän akateemisista ja uskonnollisista konflikteista leimaavat Wardin kirjallista uraa. Niihin aikoihin hänen elämäänsä liittyi Edward Hartopp Cradock, ja tämän luonteenpiirteitä on nähtävissä teoksen Robert Elsmere "Squiren" hahmossa.
Ward oli nuorena kiinnostunut espanjankielisestä kirjallisuudesta ja kirjoitti aiheesta artikkeleita Dictionary of Christian Biographyyn, jonka toimittajia olivat William Smith ja Henry Wace. Hän kirjoitti myös Macmillan's Magazineen. Hänen esikoisteoksensa, lastenkirja Milly and Olly, ilmestyi 1881, ja sen on kuvittanut Laura Theresa Alma-Tadema. Seuraavaksi ilmestyi 1884 tutkielma modernista elämästä, kertomus näyttelijästä, Miss Bretherton. 1885 Ward julkaisi käännöksen sveitsiläisen filosofin Amielin päiväkirjoista ja liitti kirjaan johdannon Amielin ajattelusta. Se oli valmistelua seuraavalle teokselle, jonka ansiosta Wardista tuli tunnettu. Helmikuussa 1888 ilmestyi Robert Elsmere, joka kuvaa englantilaisen papin henkistä kehitystä. Elsmeren hahmossa on muistumia filosofi T. H. Greenistä ja historioitsija J. R. Greenistä. Paljolti W. E. Gladstonen Nineteenth Centuryyn kirjoittaman artikkelin (toukokuu 1888) ansiosta kirja päätyi laajan keskustelun aiheeksi. Sen painosmäärät kasvoivat nopeasti, ja se käännettiin monille kielille.
Wardin seuraava romaani David Grieve ilmestyi 1892. Marcellassa (1894) ja sen jatko-osassa Sir George Tressady (1896) hän käsittelee aikansa politiikkaa ja sosialismia, ja se sai sytykkeensä hänen työstään vähäosaisten parissa. 1895 ilmestyi pieni tragedia Story of Bessie Costrell. Wardin seuraava pitkä romaani Helbeck of Bannisdale (1898) käsittelee roomalaiskatolisuuden askeettisuuden ja silloisen nykyelämän välistä ristiriitaa. Katoliset ja humanistiset ideaalit olivat sisältönä myös teoksessa Eleanor (1900), jonka Ward kuitenkin perusti enemmän omaan kirjalliseen näkemykseensä. Eleanor muokattiin myös näytelmäksi, ja sitä esitettiin Court Theatressa 1902. Lady Rose's Daughter (1903, näytelmäksi nimellä Agatha, 1905) ja The Marriage of William Ashe (1905), ovat aikansa moderneja tarinoita, jotka perustuivat todellisten ihmisten, Julie de Lespinassen ja Lady Caroline Lambin, elämäkertoihin. Myöhempiä romaaneja ovat Fenwick's Career (1906), Diana Mallory (1908), Daphne (1909) ja Canadian Born (1910).
Wardin merkittävä asema myöhempien naiskirjailijoiden joukossa perustuu hänen korkeaan käsitykseensä kirjallisuudesta taiteena ja siihen, että ymmärsi älyllisiä ja yhteiskunnallisia ongelmia, häneen kykyynsä kuvailla, kuten vaikkapa Robert Elsmeren ensimmäisessä osassa, ja siihen, että hän hallitsi laajasti proosatyylejä. Kirjallisen uran ohella hän oli perustamassa kesälomakouluja (Vacation School), joiden ansiosta vähävaraisille lapsille tuli mahdolliseksi kouluttautua. Hän vastusti naisten äänioikeutta parlamenttitasolla mutta kannusti osallistumiseen paikallishallintoon. Hän oli 1908 perustamassa tähän tähtäävää järjestöä Women's National Anti-Suffrage League ja sekä puhui että kirjoitti sen periaatteista.
Ansionjärvi
Ansionjärvi on Kanta-Hämeessä Hausjärvellä Haminankylän eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 74 hehtaaria, ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 5,3 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa peltoa, mutta paikoittain rannalla kasvaa myös metsää. Järven vedenpinnan korkeus on 82,5 metriä mpy. Kaakossa kohoaa kallioinen Kirkonmäki 55 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Muuten järven rantaviiva on matalaa. Rantoja kiertää ruovikkoinen kasvilisuusvyöhyke, jonka taakse järven ulappa jää piiloon. Järven lähiympäristössä on toiminut neljä maatilaa, ja rannoilla sijaitsee neljä vapaa-ajan asuntoa. Muut lähiympäristön järvet keräävät mökkiasukkaita Ansionjärveä enemmän.
Vesistösuhteet
Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Ansionjärven alueeseen, johon järvi kuuluu. Ansionjärveen tulee vettä Haminanjokea (vuolletta) myöten suoraan Mommilanjärvestä, jonka vedenpinnan korkeus on samalla tasolla. Puujoki jatkaa laiskasti virraten alavirtaan, jossa se putoaa 2,3 metriä alempana olevan Koiranvuolteeseen. Puujoki yhtyy Kernaalanjärvessä Hiidenjokeen, joka laskee Vanajaveteen. Ansionjärveen laskee muutama pienoja. Aarinkaisenoja, joka laskee järven luoteisrantaan, tuo luoteesta metsien ja soiden kuivatusvesiä. Hirviniemestä ja järven itärantaan laskee kolme pelto-ojaa. Lounaisrantaan laskee Kivenpuulammi, jonka kautta laskevat myös Valkjärvi, Sampalampi ja Syymälammi.
Säännöstely
Järveä on säännöstelty vuonna 1954 annetun määräyksen pohjalta, ja sen vuoksi Ansionjärvi ja Mommilanjärvi ovat samalla korkeudella. Säännöstelypato sijaitsee Vuolteenkoskella, missä siltarakenteisiin on ollut kytkettynä aukkopato. Pato on vuonna 2010 annetun uuden uuden määräyksen vuoksi muutettava neulapadoksi. Järven vedenpinnan korkeus tulee silti säilymään samana.
Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu 19.7.2016, jolloin otettiin järven keskeltä vesinäytteet pinnalta aina viiden metrin syvyyteen. Veden näkösyvyys oli silloin 0,75 metriä, mutta veden sameusarvot olivat pintavedessä 8,3 ja pohjassa 9,0 FNU/FTU. Järvessä ei huomattu harppauskerrosta, koska veden lämpötila oli yli 18 astetta pinnasta pohjaan asti. Hapen kylläisyysaste laski pinnan noin 82 %:sta syvemmälle 4,5 metriin mentäessä noin 62 %:iin. Pintavedessä kokonaisfosforipitoisuus oli 33 ja pohjassa 52 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l). Fosfaattina siitä oli vastaavasti 9 ja 13 μg/l. Typpipitoisuudet (kokonaistyppi) olivat vastavasti 1 290 ja 1 350 μg/l. Näillä ravinnearvoilla muodostui planktonlevää klorofylli-a:n arvoilla mitattuna 9,4 ja 5,7 μg/l. Veden happamuustaso oli eri vesikerroksissa pH 6,9. Vedessä on humusta sen verran, että veden väriluku oli 94 koko vesimassassa.
Ansionjärveä tutkittiin myös vuonna 2013. Järven todettiin olevan ruskeavetinen humusjärvi, jonka rannoilla kasvoi runsaasti vesikasvillisuutta. Veden humuspitoisuus oli kohtalaista, ravinnepitoisuudet olivat koholla ja järvi merkittiin voimakkaasti rehevöityneeksi eli eutrofiseksi. Kuormituksen lähteeksi mainittiin hajakuormitus. Järven pohjalla oli havaittu sisäistä kuormitusta, mikä nosti veden fosforipitoisuuksia pintavesiä korkeammiksi. Veden happipitoisuus oli kuitenkin hyvällä tasolla. Veden hygienia oli hyvä. Järvessä ei ole tapahtunut kehitystä parempaan tai huonompaan suuntaan koko 2000-luvulla.
Nissan President
Nissan President on henkilöauto, jota japanilainen Nissan valmisti vuosina 1965–2010. Autoa käyttivät pääosin suuryritysten johtajat ja valtion korkea-arvoiset virkamiehet. Japanissa sen suurin kilpailija oli Toyota Century.
Ansionjärvi
Ympäristöarvoja
Järvi sisältyy Natura 2000 -alueeseen (FI0305003), jonka kokonaispinta-ala on 94 hehtaaria, sillä se jatkuu vielä 700 metriä Haminanjokea ylös. Suojelualue alkaa aivan Ansionjärven rannasta. Järvi on tyypiltään läpivirtausjärvi, jossa vesi vaihtuu nopeasti. Järvessä on runsaasti vesikasvillisuutta, jota yleisimmin edustaa isosorsimo (Glyceria maxima). Järvi on valtakunnallisesti arvokas lintuvesi, ja länsipään Aarikaislahti on parasta pesimäaluetta.
Potamotherium
Potamotherium (nimen merkitys: ”jokipeto”) on sukupuuttoon kuollut petoeläinsuku, joka eli Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa mioseenilla. thumb|left|Kallo thumb|left|Alaleuka
Potamotherium oli noin 1,5 metriä pitkä, ja sillä oli pitkä, kiemurteleva ruumis ja lyhyet jalat. Se oli epäilemättä hyvä uimari, mutta sen hajuaisti ei vielä ollut kunnolla kehittynyt, minkä korvasivat hyvä näkö ja kuulo jotka auttoivat sitä saalistamaan kalaa vedessä.
Suku kuvattiin ensimmäisenä vuonna 1833. Vuonna 1988 se sijoitettiin fylogeniansa perusteella heimoon Mustelidae ja alaheimoon Oligobuninae, ja olisi siis sukua nykyisille saukoille. Myöhemmät tutkimukset viittavat kuitenkin siihen että se oli lähempää sukua eväjalkaisille.
Kivipää-palkinto
Kivipää-palkinto on suomalainen kirjallisuuspalkinto, joka perustettiin vuonna 1999.
Palkinto voidaan myöntää joko yksittäisestä teosta, teoksesta tai kokonaisesta elämänurasta. Palkinto jaetaan Mikael Agricolan päivänä.
Taka-Veno
Taka-Veno on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Mallinkaisten kylän lähellä sijaitseva lampi.
Carl Fredrik Nordenskiöld
Carl (Karl) Fredrik Nordenskiöld (1702–1779) oli ruotsalainen sotilas ja taloustieteellinen kirjailija. Hän sai everstin arvon 1762 ja ryhtyi sen jälkeen maanviljelijäksi. Hän omisti Mäntsälässä Alikartanon (Frugård) ja Sipoossa Eriksnäsin kartanon. Hän kokeili perunanviljelystä ja harjoitti tehdas- ja sahaliikettä. Hän oli Ruotsin tiedeakatemian jäsen ja julkaisi luonnontieteellisiä ja taloustieteellisiä kirjoituksia.
Taka-Veno
Maantietoa
Lampi sijaitsee Kiialankallion ja Ellanharjun välisellä suolla. Sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja lammen rannat ovat suota. Lammelle johtaa kärrypolku, mutta lampi on autio.
Vesistösuhteet
Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Heinäjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,2 metriä mpy. Suo on ojitettu ja ne on kaivettu lammen ja Keski-Venon kanssa yhteen. Matalampi Taka-Veno laskee lounaaseen Sammaljärven viereiselle suolle, josta vedet kulkeutuvat Sammaljärveen. Se puolestaan laskee Heinäjoen, Puujoen ja Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.
Antonín Máša
Antonín Máša (22. heinäkuuta 1935 – 4. lokakuuta 2001) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän aloitti uransa käsikirjoittamalla useita 1960-luvun tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon elokuvia ennen ryhtymistään ohjaajaksi.
Mášan esikoisohjaus, yhdessä kokeneen kuvaajan Juri Čuříkin kanssa ohjattu Bloudění (1965), kertoo tarinan nuoresta, joka kapinoi isäänsä vastaan. Hänen toisen ohjauksensa Hotel pro cizine (1967) on velkaa Alain Resnaisin Viime vuonna Marienbadissa -elokuvan tarkoituksellisen kerrokselliselle kerronnalle. Kun poliittinen tilanne kiristyi ja taiteellinen liikkumavara kapeni Prahan kevään päätyttyä Neuvostoliiton miehitykseen, Máša erotettiin Barrandov-studioilta yhdessä esimerkiksi Jan Němecin, Ewald Schormin ja Vera Chytilován kanssa. Heitä pidettiin ”parantumattomina”. Hän ohjasi 1970-luvulla kaksi elokuvaa, mutta ei juurikaan saanut mahdollisuuksia tehdä elokuvia. Máša palasi kuitenkin vielä uudestaan ohjaajaksi juuri ennen samettivallankumousta. Hän ohjasi ja käsikirjoitti vielä kaksi elokuvaa, joiden aihe oli pitkälle omaelämänkerrallinen. Molempien päähenkilö oli taiteilija.
Pahalammi (Janakkala)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä ja sen rannat ovat suota. Lammelle ei kulje tietä, mutta suon ympäri kiertää metsäautotiet. Lampi on autio.
Vesistösuhteet
Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Heinäjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 127,7 metriä mpy. Lampeen on kaivettu ympäröiviltä soilta kuivatusojia ja yksi niistä toimii laskuojana. Se laskee ojitetun suon ojaverkoston läpi Sammaljärveen. Sammaljärven vedet kulkeutuvat Puujokeen ja sieltä Hiidenjoen kautta Vanajaveteen.
Keski-Veno
Keski-Veno on Kanta-Hämeessä Janakkalassa  Mallinkaisten kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lampi sijaitsee Ellanharjun eteläpuolella olevalla suolla. Sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja rannat ovat suota. Rantaan johtaa kärrypolku, mutta lampi on autio.
Historiaa
Keski-Venon nimi oli vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa ”Wähä Wenonjärvi”.
Aníbal Paz
Aníbal Luis Paz Piuma (21. toukokuuta 1917 Montevideo – 21. maaliskuuta 2013 Montevideo) oli uruguaylainen jalkapallomaalivahti ja maailman- sekä Etelä-Amerikan mestari.
Paz kuului Uruguayn jalkapallomaajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1950 voitettuaan loppuottelussa kotikentällään pelanneen Brasilian. Copa Américan Paz voitti Uruguayn kotikisoissa vuonna 1942. Seurajoukkuetasolla Paz pelasi Club Nacional de Footballissa ja voitti seurassa yhdeksän Uruguayn mestaruutta.
Paz kuoli Montevideossa 95-vuotiaana 21. maaliskuuta 2013.
Olofyksos
Olofyksos (, harvemmin ; ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akten niemellä (nyk. Áthos) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan niemen itärannikolle Athoksen munkkivaltion alueelle.
Maantiede
Olofyksos sijaitsi Akten niemellä, joka nykyisin tunnetaan nimellä Áthos ja joka on Chalkidikín niemimaan kolmesta niemestä itäisin. Antiikin aikana Aktea ei vielä luettu Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on myöhemmin saanut nimensä, vaan se luettiin yleisemmin vain osaksi Traakiaa. Kaupungin tarkasta paikasta on ollut erilaisia teorioita: se on sijoitettu lähelle sekä nykyistä Vatopédin luostaria että Ivíronin luostaria,  ja lisäksi aiemmin paikaksi on ehdotettu myös Chilandárin luostarin Arsanáa.
Olofyksoksen kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Samalla rannikolla luoteeseen sijaitsi Dionin kaupunki.
Historia
Olofyksoksen historiasta tiedetään vain vähän. Strabonin mukaan sen alkuperäisiä asukkaita olivat Lemnokselta tulleet pelasgit. Thukydideen mukaan kaupungin väestö koostui klassisella kaudella osaksi kreikkalaisista ja osaksi sen ei-kreikkalaisesta pelasgisesta alkuperäisväestöstä, ja se oli kaksikielinen. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Olofykhsios tai Olofykhsios ekhs Atho.
Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja oletettavasti vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Olofyksos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuodesta 454/453 eaa. lähtien. Se kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 424/423 eaa. Brasidaan yllytyksestä. Kaupunki löi omaa pronssirahaa ainakin noin vuonna 350 eaa.
Rakennukset ja löydökset
Kaupungin paikkaa ei ole varmistettu arkeologisesti, eivätkä kaivaukset luostarivaltion alueella ole mahdollisia. Chilandárin Arsanásta on löydetty antiikin aikaista aallonmurtajaa, joka voi liittyä Olofyksokseen tai johonkin toiseen kaupunkiin.
Halestorm
Halestorm on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin Pennsylvaniassa vuonna 1998. Yhtye on julkaissut neljä albumia, livealbumin ja 7 EP:tä. Yhtyeen toisen albumin The Strange Case Of... kappale Love bites (So do I) voitti Grammyn parhaana hard rock/metal -kappaleena helmikuussa 2013. Yhtyeen keulakuva on laulajakitaristi Elizabeth "Lzzy" Hale.
Kiialan Rajalammi
Kiialan Rajalammi tai myös Kiiolan Rajalammi on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Mallinkaisten kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lampi sijaitsee Sammaljärven pohjoispuolella soistuneessa painanteessa. Sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammen rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat ojitettua suota. Lampi on autio eikä siihen johda teitä.
Vesistösuhteet
Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Heinäjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,7 metriä mpy. Lampeen on kaivettu Rajalamminsuolta yksitoista ojaa, joista yksi toimii myös laskuojana. Se laskee Sammaljärveen, josta vedet kulkeutuvat Heinäjokea, Puujokea ja Hiidenjokea myöten Vanajaveteen.
Historiaa
Vuoden 1964 peruskartassa Rajalammin kautta kulki kolmen kylän raja ja kahden kylän välinen raja jatkoi kaakkoon kolme kilometriä toiselle Rajalammille. Suo oli tuolloin ojittamaton, mutta seuraavassa vuoden 1979 kartassa se oli tiheästi ojitettu.
Tereia
Antiikin kirjallisten lähteiden perusteella Tereia sijaitsi itään Kyzikoksesta lähellä Myrleiaa. Näin se on mitä ilmeisimmin eri paikka kuin Homeroksen ja Strabonin mainitsema Tereia, joka oli vuori Kyzikoksen länsipuolella.
Myös kaupungin historiasta tiedetään vain vähän. Se oli olemassa ainakin klassisella kaudella. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Kaupunki on tulkittu polikseksi lähinnä siksi, että se kuului 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, tai ainakin se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 425/424 ja 422/421 eaa.
Khe Sanhin taistelu
Khe Sanhin taistelu oli Vietnamin sodan aikana 21. tammikuuta – 1. huhtikuuta 1968 käyty taistelu Yhdysvaltojen ja Pohjois-Vietnamin joukkojen välillä Khe Sanhin tukikohdan hallinnasta lähellä Etelä-Vietnamin ja Pohjois-Vietnamin vastaista demilitarisoitua vyöhykettä. Taistelua voidaan näkökannasta riippuen pitää kumman tahansa voittona tai tappiona. Yhdysvalloissa Khe Sanh ja Tet-hyökkäys merkitsivät kuitenkin selvää asennemuutosta Vietnamin sotaa kohtaan ja siinä maan osallisuuden vähenemistä.
Tausta
thumb|vasen|Kukkula pohjoinen 881 ja merijalkaväen sotilaita. Yhdysvaltain erikoisjoukot perustivat tukikohtansa lähelle Khe Sanhin kylää elokuussa 1962. Tukikohdat olivat osa Military Assistance Command, Vietnamin (MACV) komentaja kenraali William Westmorelandin strategiaa useista toisiinsa yhteyksissä olevista tukikohdista Pohjois- ja Etelä-Vietnamin vastaisella demilitarisoidulla rajalla. Tukikohtien tarkoitus oli estää kommunistien soluttautuminen etelään demilitarisoidun vyöhykkeen kautta. Tukikohdat eivät itsessään pysäyttäisi vihollista, mutta niihin sijoitettujen joukkojen oli mahdollista kutsua etelään liikkuvia vihollisosastoja vastaan ilmaiskuja js ne käyttivät vihollisen havaitsemiseen esimerkiksi liikkeentunnistimia. Erikoisjoukkojen tiedusteluosastot (Study and Observation Groups eli SOG) käyttivät lisäksi Khe Sanhin tukikohtaa operaatioissaan kommunistien liikehdinnän valvomisessa Laosin puolella. Huhtikuussa 1966 Khe Sanhiin sijoitettiin merijalkaväen pataljoona, joka komennettiin kuusi kuukautta myöhemmin rakentamaan toinen tukikohta erikoisjoukkojen tukikohdan yläpuolelle sen läheisyyteen. Uuteen tukikohtaan sijoitettiin jälleen pataljoona ja keväällä 1967 se oli vahvistettu rykmenttivahvuuteen nimellä III Marine Amphibious Force.
Vuonna 1967 erikoisjoukot alkoivat myös havaita lisääntynyttä liikennettä kommunistien käyttämällä Hồ Chí Minhin huoltotielle. Kenraali Westmoreland uskoi kommunistien yrittävän toistaa Điện Biên Phủn taistelun Khe Sanhissa. Khe Sanhin maantiede muistuttikin huomattavasti Điện Biên Phủta, jossa Võ Nguyên Giáp oli ottanut voiton ranskalaisista vuonna 1954. Molemmat paikat olivat syrjäisiä linnoitettuja tukikohtia kukkulalla lähellä Laosin vastaista rajaa ja niitä ympäröivät vanhat plantaasit ja viidakko, mikä suosi kommunistien käyttämää sissitaktiikkaa. Kommunistien strategiaan kuului puolestaan amerikkalaisten houkuttelu juuri tällaiseen maastoon pois tiheästi asutetuilta alueilta etelässä. Westmoreland vahvisti Khe Sanhin puolustuksia laajentamalla sen lentokenttää Lockheed C-130 Hercules-lentokoneille, sekä 30 kilometrin kantaman 175 mm tykeillä Camp Carrollissa 20 kilometrin päässä Khe Sanhista. Huhtikuussa 1967 merijalkaväen partio väijytettiin Khe Sanhin ulkopuolella ja heitä tukemaan lähetetyt joukot kärsivät raskaita tappioita M16-kiväärien jumiutuessa. Tapaus johti myöhemmin muutoksiin kiväärissä, jotka paransivat sen suorituskykyä. Huhtikuun ja maaliskuun välillä merijalkaväki teki useita hyökkäyksiä kommunistien hallussaan pitämille kukkuloille Khe Sanhin ympäristössä. 160 miestä menetettiin kaatuneina, mutta merijalkaväen onnistui tuhota kokonainen Pohjois-Vietnamin armeijan rykmentti ja rakenteilla ollut tykistön asema. Nämä ja muut vuonna 1967 käydyt yhteenotot vakuuttivat Westmorelandin siitä, että merijalkaväki pystyi selviytymään ylivoimaisenkin vihollisen kanssa ilmatuen ja huollon avulla. Westmoreland vakuutti Lyndon B. Johnsonin hallinnon näkökannastaan ja amerikkalaisten tukikohtia demilitarisoidun vyöhykkeen lähistöllä ja etenkin Khe Sanhissa päätettiin laajentaa.
Seuraukset
Amerikkalaisten tappioista Khe Sanhissa on annettu erilaisia arvioita. Virallisen lukeman mukaan 205 merijalkaväen sotilasta kaatui ja yli 1 600 haavoittui. Khe Sanhin tukikohdan sotilaspastorin Ray W. Stubben mukaan kuolleita oli 475. Etelä-Vietnamin armeijan joukot kärsivät tuntemattoman määrän tappioita Khe Sanhin kaakkoispuolella ja surmansa sai lisäksi 1 000–1 500 montagnardia. Pohjois-Vietnamin armeija kärsi arviolta 10 000–15 000 miehen tappiot. Suuri valtaosa heistä sai surmansa ilmapommituksissa ja tykistötulessa. Paikalla tehtiin myös virallinen ruumiiden laskenta, jonka tulos oli 1 602 kaatunutta pohjoisvietnamilaista. Pohjois-Vietnamin armeijan virallinen luku sen tappioksi on 2 270, mutta on epäselvää kuuluvatko taistelussa kadonneet tähän lukuun. Khe Sanhin taistelu ja Tet-hyökkäys herättivät sodan vastustusta Yhdysvalloissa ja hyökkäystä ja Khe Sanhin taistelua voidaankin pitää sodan käännekohtana, jonka jälkeen Yhdysvaltojen osallistuminen sotaan alkoi vähetä.
Giápin mukaan kommunistien tavoite ei ollut vallata Khe Sanhin tukikohtaa ja hän piti taistelua Pohjois-Vietnamin voittona. Jos Giápin näkemys taistelun tavoitteista hyväksytään, voidaan sitä pitää onnistuneena operaationa sitoa amerikkalaisten joukkoja muualta Etelä-Vietnamista, jonne Pohjois-Vietnam hyökkäsi Tet-hyökkäyksen aikana. Vietnamin armeijan selonteossa 20 vuotta taistelun jälkeen osoitetaan kuitenkin myös useita epäonnistumisia. Yhtenä tavoitteena oli esimerkiksi ollut tuhota "useita" amerikkalaisten pataljoonia, missä ei onnistuttu. Epäonnistumisista syytettiin esikunnan virheellisiä käsityksiä sen omien joukkojen suorituskyvystä ja taistelujen valmistelujen puutteellisuutta. Amerikkalaisten tavoitteena oli puolestaan ollut pitkään sitoa kommunistit taisteluun, jossa heille voitaisiin aiheuttaa tappioita suuremmassa mittakaavassa, kuin mitä he voisivat korvata. Eversti David E. Lowndsin mukaan taistelussa tuhoutui kaksi Pohjois-Vietnamin armeijan divisioona ja jos Giápin tavoitteena oli ollut uusia hänen voittonsa Điện Biên Phủnssa, voidaan taistelua pitää myös Pohjois-Vietnamin tappiona. Taistelun jälkeen kenraali Westmorelandin korvasi MACV:n johdossa kenraali Creighton Abrams.
Anna Wickham
Anna Wickham, oikealta nimeltään Edith Alice Mary Harper (1883, Lontoo – 1947) oli merkittävä varhainen feministinen ja modernistinen runoilija. Wickham syntyi Lontoossa ja varttui pääosin Australiassa, mutta palasi Britanniaan opiskelemaan ja meni naimisiin Patrick Hepburnin kanssa.
Wickhamin aviomies ei hyväksynyt vaimonsa kirjallisia pyrkimyksiä ja toimitti Wickhamin hoidettavaksi mielisairaalaan vastoin tämän omaa tahtoa. Sairaalassa Wickhamia hoitanut lääkäri kuitenkin kannusti häntä jatkamaan kirjoittamista. 1920-luvulla Wickham asui Pariisissa ja oli osa modernistien kirjallista yhteisöä, johon kuuluivat muun muassa D. H. Lawrence ja John Gawsworth.
Otto Henrik Nordenskiöld
thumb|right|Johan Laurentz Caton: Otto Henrik Nordenskiöld.
Otto Henrik (Hindrich) Nordenskiöld (1747 Mäntsälä – 1832 Misterhult, Ruotsi) oli ruotsalainen meriupseeri ja vapaaherra.
Otto Henrik Nordenskiöldin isä oli eversti Carl Fredrik Nordenskiöld. . Nordenskiöld tuli 14-vuotiaana laivaston palvelukseen Karlskronaan ja purjehti ensin kauppalaivoilla matruusina ja perämiehenä. Upseerintutkinnon hän suoritti vuonna 1764. Ura laivastossa eteni tasaisesti. Vuosina 1777–1780 Nordenkiöld palveli Ison-Britannian ja Ranskan laivastoissa, ja palasi Ruotsiin everstiluutnanttina vuonna 1781. Seuraavana vuonna hänestä tuli Ruotsin avomerilaivaston komentajan Henrik af Trollen yliadjutantti.
Kuningas Kustaa III luotti vahvasti Nordenskiöldiin ja määräsi hänet Ruotsin avomerilaivastoa nimellisesti komentaneen Kaarle-herttuan lippukapteeniksi. Näin ollen hän tosiasiallisesti johti Ruotsin avomerilaivastoa Kustaa III:n sodassa 1788–1790. Hän oli vastuussa niin sanotusta Viipurin kujanjuoksusta. Sodan aikana hänet ylennettiin ensin kontra-amiraaliksi ja vuonna 1790 vara-amiraaliksi.
Nordenskiöld sai Ruotsissa vapaaherran arvon 1815 nimellä Nordenskjöld.
Markéta Vondroušová
Markéta Vondroušová (s. 28. kesäkuuta 1999 Sokolov) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 16 kesäkuussa 2019.
Vondroušová oli junioreiden maailmanlistan ykkösenä toukokuussa 2015. Hän saavutti junioriurallaan kaksi Grand Slam -semifinaalipaikkaa kaksinpelissä ja voitti kaksi Grand Slam -turnausta nelinpelissä. Huhtikuussa 2017 Vondroušová pelasi toista kertaa WTA-turnauksen pääsarjassa Biel/Biennessä, jossa saavutti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoiton päihitettyään loppuottelussa Viron Anett Kontaveitin.
Kharadros
Kharadros tai Kharadrus ( tai Kharadrous, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:
These Days (Bon Jovin kappale)
"These Days" on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi -yhtyeen kappale ja single.
Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. Kappaleen sanoitukset käsittelevät ihmisten elämän tavallisia, kuten ymmärretyksi tulemisen, vaikeuksia. Kappale on neljäs raita Bon Jovin vuonna 1995 julkaistulla studioalbumilla These Days, ja se julkaistiin niin ikään albumin neljäntenä singlenä kappaleiden ”This Ain't a Love Song”, ”Something for the Pain” ja ”Lie to Me” jälkeen.
Albumin aiempien singlejulkaisujen tapaisesti ”These Days” oli suuri listahitti Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla, jossa se nousi korkeimmillaan seitsemännelle sijalle. Muutoin kappaleen menestyminen singlenä oli hyvin vaisua, eikä se tuonut yhtyeelle Top 20-listasijoituksia muissa maissa. Tästä huolimatta kappale on yhtyeen fanien keskuudessa ollut hyvin suosittu sen julkaisusta lähtien, ja yhtye soittaa sitä edelleen kiertueidensa aikana.
Darren W. Woods
Darren W. Woods (s. 1964 tai 1965 Wichita, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut Exxon Mobilin toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana 1. tammikuuta 2017 lähtien. Hänet nimitettiin kyseiseen tehtävään sen jälkeen, kun hänen edeltäjästään, Rex Tillersonista, tuli Yhdysvaltain ulkoministeri Donald Trumpin hallitukseen. Exxon Mobilille vuodesta 1992 työskennellyt Woods on aikaisemmin toiminut muun muassa Exxon Mobil Chemical Companyn varatoimitusjohtajana vuodesta 2005, Exxon Mobilin varatoimitusjohtajana vuodesta 2012 ja vanhempana varatoimitusjohtajana vuodesta 2014.
Topp Dogg
Topp Dogg on eteläkorealainen kuusihenkinen hip hop -yhtye, jonka perusti Cho PD levy-yhtiönsä Stardom Entertainmentin alaisena vuonna 2013. Vuonna 2015 Stardom Entertainment yhdistyi Hunus Entertainmentiksi, joka on nykyään yhtyeen levy-yhtiö. Topp Dogg debytoi 22. lokakuuta 2013 kappaleellaan "Follow me (말로해)". Yhtye on julkaissut yhden studioalbumin ja neljä mini-albumia.
Nykyiset jäsenet
* jäsen promoaa toisessa yhtyeessä tällä hetkellä
Reema Lagoo
Reema Lagoo (oik. Nayan Bhadbhade; 21. kesäkuuta 1958 Bombay – 18. toukokuuta 2017 Mumbai) oli intialainen näyttelijä. Hän näytteli hindin- ja marathinkielisissä elokuvissa sekä televisiossa ja teatterissa. Hänet tunnettiin parhaiten äidillisistä rooleistaan.
Lagoo kuoli sydänkohtaukseen 58-vuotiaana.
Chunerpeton
Chunerpeton tianyiensis on sukupuuttoon kuollut suursalamantereiden heimoon kuuluva pyrstösammakkolaji. Se on sukunsa Chunerpeton ainoa laji. Sen jäänteet on löydetty Daohugoun muodostumasta Sisä-Mongoliasta, Kiinasta. Chunerpeton oli pieni, 18 sentin pituinen eläin, joka eli keskisellä jurakaudella.
Grande-Terre
Grande-Terre on yksi Guadeloupen seitsemästä asutusta saaresta. Yhdessä Basse-Terren kanssa se muodostaa kaksoissaaren, joka käsittää suurimman osan Guadeloupen maapinta-alasta.
Grande-Terren eteläosa on Guadeloupen tärkeintä matkailualuetta. Siellä on koralliriuttojen suojaamia hiekkarantoja. Sen sijaan itärannikko on avoin Atlantilta tuleville aalloille, ja ainoita matkailijoita ovat surffarit.
Samsung Galaxy S7 Edge
Samsung Galaxy S7 Edge on Samsung Electronicsin 11. maaliskuuta 2016 julkaisema älypuhelin. Siinä on esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow" -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä Android 8.0 "Oreo" -versioon.
Stratonike (Akte)
Stratonike (, myös ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Akten niemellä (nyk. Áthos) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Stratónin kylän paikalle.
Maantiede
Stratoniken sijainti oli aiemmin epäselvä. Kaupungin mainitsee lähinnä Klaudios Ptolemaios, joka sijoitti sen Singitikoslahdelle eli Akten niemen länsirannikolle. Erään teorian mukaan tässä olisi tapahtunut sama virhe kuin Akanthoksen tapauksessa, jonka hän sijoitti virheellisesti Akten väärällä puolelle. Näin Stratonike olisi voinut myös sijaita niemen itärannikolla eli nykyisen Ierissóksenlahden puolella. Sekä kaupungin nimen että arkeologisten löydösten perusteella kaupunki on sijoitettu kyseiselle rannikolle nykyisen Stratónin kylän paikalle. Kaupungin nimi vaikuttaa säilyneen myös läheisen, enemmän sisämaassa sijaitsevan Stratoníkin kylän nimessä.
Samsung Galaxy S7 Edge
Fyysiset osat
Laitteesta löytyy Samsungin oma Exynos 7 Octa 8890 -kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on neljä gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 200 gigatavun microSD-kortilla. Akun kapasiteetti on 3 600 milliampeerituntia, ja se tukee 15 watin latausta.
Stratonike (Akte)
Maantiede
pienoiskuva|vasen|upright=0.74|[[Isis-Tykheksi oletettu veistos Stratonikesta. Polýgyroksen arkeologinen museo.]]
Samsung Galaxy S7 Edge
Kamerat ja multimedia
Laitteessa on 12 megapikselin takakamera ja 5 megapikselin etukamera. Takakameralla voi videokuvata 2160p (UHD) -resoluutioilla 30 fps.
Stratonike (Akte)
Historia
Stratoniken historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen nimen arvellaan tulevan Perdikkaan sisaresta Stratonikesta. Seudulla on harjoitettu pitkään kaivostoimintaa, ja tämä on alkanut viimeistään noin 600 eaa. Myös antiikin aikaisen kaupungin perustaminen voi liittyä siihen.
Samsung Galaxy S7 Edge
Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 6.0 "Marshmallow". Myöhemmin laitteeseen on tullut päivitys Android 8.0 "Oreo" -versioon.
Lisäominaisuudet
Laite on veden- ja pölynkestävä, ja sen IP-luokitus on 68. Laitteessa on sormenjälkitunnistin.
Stratonike (Akte)
Rakennukset ja löydökset
Kaupunkiin liittyen on tehty joitakin yksittäisiä rakennuslöytöjä. Merkittävin on heroon, joka on ajoitettu ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Sen koko on noin 10 × 6 metriä, ja sen seiniä on säilynyt noin 0,8 metrin korkeudelta. Rakennus koostui päähuoneesta, jonka koko oli noin 5 × 5,5 metriä, ja vestibyylistä kooltaan noin 5 × 3 metriä. Rakennuksen sisältä on löydetty muun muassa sarkofagi ja veistoksia. Kaupungin hautausmaita on löydetty nykyisen kylän eteläpuolelta.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Polýgyroksen arkeologisessa museossa. Tunnetuin löydöksistä on Isis-Tykheksi oletettu naishahmoinen marmoriveistos, joka on ajoitettu varhaiselle roomalaiselle kaudelle.
Kanadan ja Yhdysvaltain raja
pienois|Yhdysvaltain piirikunnat Kanadan-vastaisella rajalla. Kanadan ja Yhdysvaltain raja on kokonaispituudeltaan maailman pisin kahden maan välinen raja. Kazakstanin ja Venäjän raja tosin on maailman pisin yhtäjaksoinen maaraja.
Maaraja, mukaan lukien Suurten järvien, Atlantin ja Tyynenmeren rannikot, on pitkä, josta  on Alaskan raja Brittiläisen Kolumbian ja Yukonin kanssa. Maiden välisen rajan kautta tapahtuvan laillisen kulun valvonnasta vastaavat virastot ovat Kanadan rajapalvelutoimisto (Canada Border Services Agency, CBSA) ja Yhdysvaltain tulli- ja rajavartiolaitos (U.S. Customs and Border Protection, CBP).
Eugénie Le Sommer
Eugénie Le Sommer (s. 18. toukokuuta 1989 Grasse, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija.
Le Sommer on edustanut Ranskan naisten maajoukkuetta helmikuusta 2009 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 164 maaottelua ja tehnyt niissä 76 maalia. Le Sommerin seurajoukkue on Olympique Lyonnais, jossa hän on voittanut yhdeksän Ranskan mestaruutta sekä viisi naisten mestarien liigan mestaruutta.
Le Sommer on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2011, 2015 ja 2019, olympialaisissa 2012 sekä vuosien 2009 , 2013 ja 2017 EM-kilpailuissa. Vuoden 2012 olympialaisissa hän teki yhden maalin. Vuoden 2013 EM-kilpailujen alkulohko-otteluissa hän teki kaksi maalia ja onnistui maalinteossa myös Tanskaa vastaan pelatun puolivälieräottelun rangaistuspotkukilpailuissa, jonka Ranska kuitenkin hävisi. MM-kilpailuissa 2019 hän teki kaksi maalia.
Jarkko Pynnönen
Jarkko Pynnönen (s. 17. huhtikuuta 1998 Lahti) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Pynnönen on profiloitunut pelityyliltään lähinnä peruspuolustajaksi.
Pointe-à-Pitre
Pointe-à-Pitre on Guadeloupen suurin kaupunki. Se sijaitsee maan suurimpia saaria, Basse-Terreä ja Grande-Terreä erottavan Rivière Salée -salmen itärannalla eli Grande-Terren lounaisrannikolla. Lukuisat pienet saaret suojaavat kaupungin satamaa. Lähistöllä on myös mangrovesoita.
Jarkko Pynnönen
Seuraura
Pynnönen on Pelicansin kasvatti. Kauden 2013–2014 hän aloitti seuran C-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Pynnönen oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 2+10=12. Loppukauden hän pelasi kuitenkin Pelicansin B-nuorissa, joiden varakapteenina Pynnönen toimi kaudella 2014–2015. Kauden 2016–2017 lopulla hän siirtyi Pelicansin A-nuorista lainalle Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin, jossa Pynnönen pelasi viisi runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä.
Toukokuussa 2017 Pynnönen teki juniorisopimuksen Pelicansin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 18. marraskuuta 2017 vieraissa KooKoota vastaan. Pynnönen merkittiin Pelicansin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.32 minuuttia ja keräsi teholukeman -1. Pynnönen keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn pelin viivyttämisesti lyömällä kiekon katsomoon. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Pynnönen pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahdeksan runkosarja- ja kahden karsintasarjan ottelun verran lainalla Peliitoissa.
Pointe-à-Pitre
Pointe-à-Pitren lentoasema sijaitsee keskustasta pohjoiseen, Les Abymesin kunnan puolella. Kaupungin satamasta on lauttayhteys Guadeloupen pienemmille saarille.
Jarkko Pynnönen
Seuraura
Elokuussa 2018 Pelicans lainasi Pynnösen Peliittojen Mestis-joukkueeseen, jossa hän pelasi kymmenen runkosarja- ja kaksi Suomen Cupin ottelua. Pynnönen murtautui kauden 2018–2019 aikana kuitenkin Pelicansin SM-liigajoukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Pynnönen teki liigauransa avausmaalin 18. tammikuuta 2019 Turun Palloseuraa vastaan. Hänen osumansa jäi TPS:n 3–0-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Pynnönen ei kuitenkaan saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Hän vahvisti kevätkaudella Pelicansin A-nuoria. Kaudella 2019–2020 Pynnönen teki SM-liigan runkosarjassa tehot 3+1=4. Hänen kolme osumaansa riittivät Pelicansin puolustajien sisäisen maalipörssin jaettuuaan voittoon Aleksandr Štšemerovin sekä kesken kauden Sveitsiin siirtyneen Topi Jaakolan kanssa.
Pynnönen siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hänet nimetiin joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2021–2022 Pynnönen siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Rovaniemen Kiekkoon. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Maajoukkueura
Pynnönen pelasi World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014. Yhteensä hän on pelannut kolme nuorten ja 25 poikien maaottelua.
Muuta
Pynnönen valmistui ylioppilaaksi Lahden lyseon lukiosta keväällä 2017.