cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yleinen pappeus
Radikaali yleinen pappeus
Jotkut protestanttiset kirkot ovat radikalisoineet näkemyksen yleisestä pappeudesta. Radikaalissa näkemyksessä yleinen pappeus tarkoittaa myös erityisen pappeuden kieltämistä, jolloin katsotaan, että jokaisella uskovalla on paitsi kyky, myös oikeus opettaa Jumalan sanaa julkisesti ja toimittaa kasteita ja ehtoollisia.
Matkailututkimus
Lehteä on julkaistu vuodesta 2004 lähtien. Lehdessä julkaistaan suomen-, ruotsin- ja englanninkielisiä vertaisarvioituja artikkeleita ja katsausartikkeleita sekä vertaisarvioimattomia kirjoituksia puheenvuorot-, ajankohtaista- ja lektiot-osastoilla.
Lehti ilmestyy kaksi kertaa vuodessa ja on luettavissa journal.fi-palvelussa heti sen ilmestyttyä.
Matkailututkimus-lehden aiemmat numerot vuoteen 2016 asti ovat saatavissa Elektran kautta, ja ne siirretään myöhemmin journal.fi-palveluun.
Oiva Savela
Veikko Oiva Savela (s. 10. joulukuuta 1936 Haapajärvi) on suomalainen ekonomi ja kokoomuslainen poliitikko. Savela on ollut Suomi-yhtiön hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1999 ja oli Pohjolan hallituksessa vuodesta 1998. Hän oli kansanedustajana Oulun vaalipiiristä 1987–1998. Savela oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1982 ja 1988 ja Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1981. Hän oli myös kirkkovaltuuston jäsen 1972–1990.
Savela solmi avioliiton Leena Putilan kanssa vuonna 1959. Heille syntyi yhdeksän lasta: neljä poikaa ja viisi tytärtä.
Bridget Riley
Bridget Louise Riley CH CBE (s. 24. huhtikuuta 1931 Lontoo) on brittiläinen taidemaalari, jonka tuotanto edustaa tyylillisesti optista taidetta.
Rileyn opiskelupaikkoja olivat Cheltenham Ladies’ College, Goldsmiths’ College (Lontoon Yliopisto) ja Royal College of Art. Hänen opiskelutoveriensa joukkoon lukeutuivat Peter Blake ja Frank Auerbach.
Riley on optisen taiteen edelläkävijöitä: hänen töitään oli esillä jo New Yorkin historiallisessa The Responsive Eye -näyttelyssä vuonna 1965. Muutamia hänen luonteenomaisimmista teoksistaan ovat Movement in Squares (1961), Cataract 3 (1967) ja Shadowplay (1990).
Sievin Jalkine
Sievin jalkine on turva- ja ammattijalkinevalmistaja. Yrityksen tuotantolaitokset sijaitsevat Sievissä ja Oulaisissa ja myyntikonttorit Sievissä, Ruotsissa, Saksassa, Tanskassa, Englannissa, Virossa ja Hollannissa.
Yritys palkittiin vuonna 1996 työministeriön Hyvän työnantajan palkinnolla. Vuonna 1999 se sai Suomalaisen työn liiton myöntämän Kultainen avain -palkinnon. Suomen Kuvalehti valitsi sen vuoden 2008 parhaaksi yritykseksi.
Yrityksen perusti 1951 taksiautoilija Lauri Jokinen. Sen toimintaa ovat jatkaneet hänen kolme poikaansa ja heidän lapsensa, joista Juha Jokinen on toimitusjohtaja.
Rankki (saari)
Rankki on saari Kotkan edustalla Suomenlahdella, noin 10 kilometrin päässä Kotkansaarelta. Saari oli aiemmin puolustusvoimien käytössä vartiolinnakkeena.
Saaren historia
Saari oli osa Pietari Suuren merilinnoituksen Kotkan–Kurkolanniemen–Merikülan puolustuslinjaa, jonka venäläiset perustivat vuonna 1916 suojelemaan Pietaria. Koska 1918 suojeluskunnat eivät olleet hyökänneet Rankkiin, joutuivat saksalaiset nousemaan osasto Brandensteinin voimin Kotkan asemesta Loviisaan.
Tarton rauhansopimuksen edellyttämä Suomenlahden ulkosaarien demilitarisointi aiheutti sen, että Lavansaaren järeät patteriston tykit jouduttiin siirtämään Koivistolle, ja RT 2:lle jäivät enää Kilpisaaren ja Rankin raskaat patterit. Vuonna 1926 Rankin patteri hajaryhmitettiin jaoksittain ja sille saatiin viides tykki Kilpisaaresta.
Sääasema
Rankissa oli puolustusvoimien ylläpitämä sääasema, joka tekee merisäätiedotuksia Ilmatieteen laitokselle.
Parhaiten Rankki tunnettaneen juuri sääasemastaan, jonka säätiedot luetaan päivittäin radion merisäätiedotuksessa, esimerkiksi: ”Kotka Rankki: ohutta yläpilveä, näkyvyys…”.
Aiemmin sääasemaa ylläpitivät varusmiehet, jotka oli koulutettu Niinisalon Tykistöprikaatissa. Sääryhmän johtajana toimi aliupseerikoulutuksen saanut varusmies. Ryhmän vahvuus oli 1+3 eli kerrallaan 24 tunnin vuorossa oli yksi säämies. Sääasema lähetti kerran kolmessa tunnissa synop-sääsähkeen, josta kävivät ilmi muun muassa ilman lämpötila, tuulen suunta ja nopeus, ilman suhteellinen kosteus sekä kokonaispilvisyys. Tämän lisäksi sääasemalta lähetettiin kuuden tunnin välein Kirkonmaan linnakkeelle säätiedot.
Nykyään sääasema on täysin automaattinen.
Matkailusaarena
pienoiskuva|Rankin kaavakartta sekä perustetut osoitteet Rankki on vuoden 2015 alusta ollut Kotkan Saaret Oy:n matkailupalveluiden aluetta. Rankissa on vierasvenesatama ja Rankkiin kulkee kesäkaudella yhteysalus Kotkan Sapokasta. Kesäkaudella Rankissa palvelee ravintola ja pieni kauppa entisen sotilaskodin rakennuksessa. 1960-luvulla valmistuneessa kasarmissa on tarjolla tupamajoitusta sekä kantahenkilökunnan 1960–70-luvuilla valmistuneissa rivitaloissa kaksioita sekä kolmioita. Rankissa on joukkuesauna ja pienempi puulämmitteinen tynnyrisauna, jotka lämpenevät tilauksesta.
Rankin saaren kaavoitus valmistui syksyllä 2018 ja uusia rakennuspaikkoja on noin 29.
Kulttuuriset viittaukset
Saaren nimen esiintymisestä säätiedotuksissa merenkulkijoille otti 1970-luvun lopulla nimensä suomalainen rockyhtye Kotka Rankki Ohutta Yläpilveä.
Paatelainen
Paatelainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Elokuvavuosi 1993
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1993 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Katsotuimmat elokuvat
Nämä elokuvat olivat Suomen kymmenen katsotuinta :
Uudet suomalaiset elokuvat
Elokuvasäätiön vuonna 1990 aloittama Sparrausrinki-tukihanke toi vuonna 1993 ensi-iltaan Markku Pölösen Onnen maan, joka sai erinomaisen vastaanoton. Toisen Sparrausrinki-ohjaajan Christian Lindbladin Ripa ruostuu valittiin Suomen edustajaksi Oscar-kilpailuun.
Muut suomalaiset ensi-iltaelokuvat vuonna 1993 olivat:
Damian Marley
Damian Robert Nesta "Jr. Gong" Marley (s. 21. heinäkuuta 1978 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen muusikko. Hän on reggaemuusikko Bob Marleyn nuorin poika. Hänen äitinsä on Cindy Breakspeare. Hänen isoin hittinsä on kappale "Welcome to Jamrock", joka on myös elokuvan Shottas tunnusmusiikki. Kappaleessa on samplattu reggaelaulaja Ini Kamozen kappaletta "World a reggae", joka sai myös nostetta tästä uudelleenversioinnista.
Elämä ja ura
Marley syntyi Jamaikalla Kingstonissa vuonna 1978. Vaikka hän varttui melko köyhissä oloissa, hänestä tuli kunnianhimoinen. Hän halusi jo nuorena laulaa ja tehdä reggaeta, kuten isänsä Bob Marley.
Damian Marley on isänsä tapaan taitava muusikko ja on esiintynyt jo 13-vuotiaasta lähtien. Hänen debyyttialbuminsa Mr. Marley julkaistiin vuonna 1996, seuraava levy Halfway Tree vuonna 2001 ja kolmas albumi Welcome to Jamrock syyskuussa 2005. Viimeisenä mainittu levy on tuonut Gongille kaksi Grammy-palkintoa sekä reggaen historian parhaita albumimyyntilukuja.
Crystal Planet
Crystal Planet on kitaristi Joe Satrianin yhdeksäs sooloalbumi. Levy ilmestyi vuonna 1998.
Sprachpanscher des Jahres
Sprachpanscher des Jahres on ironinen palkinto, jota saksalainen kielenhuoltoyhdistys Verein Deutsche Sprache jakaa vuosittain "erityisen merkittävistä virhesuorituksista saksan kielen käytössä". Liiton jäsenet (noin 30 000 vuonna 2007) äänestävät voittajan, jolle myönnetään ansioistaan kunniakirja. Palkinto jaettiin ensi kerran vuonna 1997, jolloin sen nimi oli Sprachschuster des Jahres.
Kielenturmelijaksi on valittu henkilöitä ja järjestöjä, jotka puutteellisen kielitaitonsa vuoksi käyttävät trendikkäitä vieraskielisiä ilmauksia silloinkin, kun käsitteille on vastineet saksan kielessä. Lainasanojen alkuperäiskieli on yleensä englanti. Saksan rautatiet on voittanut äänestyksen kahdesti.
Frithiof Mieritz
thumb|Nurmeksen kirkko (1896). Frithiof Wilhelm Alexander Mieritz (30. elokuuta 1863 Vaasa – 15. kesäkuuta 1916 Turku) oli saksalaistaustainen suomalainen arkkitehti, joka teki suuren osan elämäntyöstään Pietarissa.
Ura Suomessa
Frithiof Mieritzin isä, arkkitehti F. W. Mieritz, oli alkuaan Mecklenburg-Strelitzistä Saksasta lähtöisin ollut rakennusmestari, joka saapui Suomeen osallistuakseen tulipalon tuhoaman Vaasan jälleenrakentamiseen. Vaasassa töitä oli tarjolla enää vähän, ja vuonna 1865 perhe muutti Helsinkiin. Mieritz opiskeli Saksan Holzmindenissä ja valmistui arkkitehdiksi Hannoverin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1882. Hän piti vuodesta 1883 omaa toimistoa Helsingissä ja jonkin aikaa Nurmeksessa. Hän toimi myös rakennusurakoitsijana ja laajensi toimintaansa eri kaupunkeihin. Isänsä kuoltua vuonna 1883 Mieritz sai haltuunsa Helsingin Hylkysaaren, jonka hänen isänsä oli vuokrannut kaupungilta kaksi vuotta aiemmin. Vuonna 1888 Mieritz perusti saareen yhden Suomen ensimmäisistä sementtitehtaista, Wrakholman sementtivalimon, joka kuitenkin meni vararikkoon jo vuoden 1889 alussa. Hylkysaaren vuokraoikeudet pakkohuutokaupattiin samana vuonna.
Muita Mieritzin suunnittelutöitä Suomessa olivat Nurmeksen kirkko (1896), Nurmeksen seurahuone (1895, purettu) ja Mikonniemen kylpylä (1894) Nurmeksessa sekä Grand Hotel (1886) Hangossa. Hän suunnitteli myös sota-aikana tuhoutuneen Antrean kirkon (1894).
Ura Venäjällä
thumb|[[Villa Ammende Pärnussa (1905).]] Mieritz suunnitteli Hietalahden höyrysahalle siirrettävien puuhuviloiden tyyppimalleja. Vuonna 1893 Venäjän keisari Aleksanteri III ja tämän veli suuriruhtinas Aleksei Aleksandrovitš tilasivat itselleen tällaiset huvilat nähtyään niitä näyttelyssä Pietarissa. Mieritz alkoi suunnitella Venäjälle rakennuksia Finlands Angslupeaktiebolag -laivanvarustamon tilauksesta.
Mieritz muutti Pietariin vuonna 1896. Hän työskenteli muutaman vuoden liikemies I. F. Huurin yrityksessä ja piti hetkittäin omaa arkkitehtitoimistoa. Vuonna 1900 Mieritz perusti arkkitehtitoimiston yhdessä Ivan Gerasimovin kanssa. Kymmenen vuotta myöhemmin eri puolilla Venäjää toimineella yhtiöllä oli 30 toimistovirkailijaa ja 750 työntekijää. Se omisti sementtitehtaan Parkalassa ja avasi vuonna 1908 sivukonttorin Helsinkiin. Yhtiö toteutti rautabetonirakenteita muun muassa arkkitehti Selim A. Lindqvistin Helsinkiin suunnittelemiin rakennuksiin. Mieritzin ja Gerasimovin arkkitehtitoimisto suunnitteli tehdasrakennuksia, asuintaloja ja huviloita. Tunnetuimpia töitä ovat jugendtyylinen Villa Ammende Viron Pärnussa (1905) ja Suomen rautateiden työntekijöiden asuintalot Suomen aseman vieressä Pietarissa osoitteessa Botkinskaja 1 (1906).
Ensimmäinen maailmansota lamaannutti rakennustoiminnan Venäjällä. Vuonna 1916 Mieritz muutti vaimonsa Maryn (o.s. Junnelius) ja lapsiensa kanssa Turkuun, jossa hän pian kuoli.
Ragni Rissanen
Ragni Mirjam Rissanen (o.s. Task; 12. lokakuuta 1931 Pietarsaari – 9. heinäkuuta 2023 Espanja ) oli suomalainen ravintola- ja hotellialan yrittäjä. Suomalaisen ravintolatoiminnan ”grand old ladyksi” kutsuttu Rissanen tunnetaan etenkin vuonna 1962 Helsinkiin perustamastaan Rivoli-ravintolasta ja 1980-luvun lopun samannimisestä hotelliketjusta.
Rissasen muita ravintoloita ovat olleet Bellevue Katajanokalla, Svenska Klubben Kruununhaassa, Kala-Rivoli sekä Lehtisaaren Rivoli, Marmorikujan Punainen Hattu, Stockmannin Vintti, Mannerheimintie 6:n Mikadon salongit sekä Makkaratalon Il Treno ja Suomenlinnan Walhalla. Rissanen perusti 1970-luvun alussa Helsingin ensimmäisen pizzerian. Suurimmillaan Rissasen yrityksellä oli 1980-luvulla kahdeksan ravintolaa sekä Rivoli-hotelliketju. Ensimmäinen hotelli oli Kasarmikatu 40:n sisäpihalla vuonna 1984 avattu Rivoli Jardin. 1990-luvulle tultaessa Rivoli-hotelleja oli myös Tampereella, Oulussa ja Kuopiossa.
Rissanen kertoo aloittaneensa yrittäjäuran jo alle kymmenvuotiaana, kun myi naapurintädin kukkia Pietarsaaren torilla. Teini-iässä hän asui äitinsä kanssa Porvoossa ja kulki Helsingissä työssä pankissa ja suoritti samalla iltalukiossa ylioppilastutkinnon. Hän pyrki tuloksetta opiskelemaan hammaslääkäriksi ja ekonomiksi. Varsinaisesti hän aloitti yrittäjäuransa perustamalla kahvilan Helsingin Malmille vuonna 1956. Pian hän piti baareja myös Lauttasaressa ja Leppäsuolla. Vuonna 1962 hän perusti Helsingin Albertinkadulle ranskalaiseen keittiöön erikoistuneen ravintola Rivolin. Sinne hän alkoi tuoda ulkomailta lentorahtina tuoreita ostereita ja muita äyriäisiä. Rivoli toi Suomeen 1980-luvun nouvelle cuisinen ja sous vide -tyhjiökypsennyksen.
1990-luvun alun lamassa Rissasen yritys koki konkurssin. Miltei kaiken menettänyt Rissanen jatkoi yrittäjätoimintaansa ryhtymällä muun muassa myymään uuniperunoita torilla.
Vuonna 1986 Rissasen Rivoli-Yhtiöt sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon. Vuonna 2014 Ragni Rissanen sai Heinon Tukku Oy:n 100-vuotisjuhlarahaston apurahan ja tunnustuspalkinnon suomalaisen ravintolakulttuurin edelläkävijänä.
Rissanen asui 2020-luvulla Espanjassa.
Straton
Straton (, n. 330–270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Straton oli kotoisin Lampsakoksesta. Hän toimi Lykeionin peripateettisen koulun johtajana 18 vuotta Theofrastoksen jälkeen. Hän testamenttasi koulun Lykonille. Tämä ei kuitenkaan ollut kovin kiinnostunut filosofiasta, ja koulun opetus alkoi vähitellen taantua.
Filosofiassa Straton laajensi Aristoteleen fysiikkaa, pannen merkille muun muassa, että putoavat objektit (kuten sadevesi talon katolta) kiihdyttävät nopeuttaan pudotessaan, sen sijaan että ne putoaisivat tasaisella nopeudella, niin kuin Aristoteles oli sanonut painovoimateoriassaan. Eräs Stratonin oppilaista oli tunnettu tähtitieteilijä ja matemaatikko Aristarkhos.
Stratonia voidaan myös pitää ensimmäisenä filosofina, joka muotoili täysin ateistisen maailmankuvan, jossa maailmankaikkeutta käsitellään mekanismina ja kaikkia yliluonnollisia voimia kuten jumaluuksia olemattomina.
Frank Auerbach
pienoiskuva|Frank Auerbach Frank Helmut Auerbach (s. 29. huhtikuuta 1931) on brittiläinen taidemaalari. Hän käyttää teostensa inspiraatioina usein ihmismalleja tai paikkoja Lontoon seuduilta, erityisesti Camden Townista, johon hänen työnsä on painottunut.
Auerbach syntyi Berliinissä. Koska hän oli juutalainen, hänet lähetettiin vuonna 1939 pakoon Englantiin, jossa hän on asunut siitä lähtien. Vanhemmat kuolivat keskitysleireillä.
Auerbachin on kerrottu kieltäytyneen Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyydestä.
Kaukasian imaamikunta
Kaukasian imaamikunta oli valtio, jonka Dagestanin ja Tšetšenian imaamit perustivat Pohjois-Kaukasiaan taistellakseen Venäjän keisarikuntaa vastaan Kaukasian sodassa. Imaamikunnan perustivat vuonna 1828 kaksi radikaalia imaamia, Ghazi Muhammad ja Šamil. Imaamikunta lakkasi olemasta vuonna 1859, kun imaami Šamil suostui Venäjän keisarin tarjoamaan antautumissopimukseen.
Hemolakria
Hemolakria (arkikielessä usein verikyynel) on ruumiillinen tila, jossa ihminen tuottaa kyyneliä, jotka sisältävät verta. Termillä tarkoitetaan niin punaisen värisiä kuin täysin verestä muodostuneita kyyneliä.
Fiktiossa hemolakria on tullut tunnetuksi erityisesti Casino Royale -elokuvassa esiintyvästä Le Chiffrestä (Mads Mikkelsen). Julkisuudessa esille tulleita hemolakriaa sairastavia ovat intialainen Rashida Khatoon ja yhdysvaltalainen Calvino Inmania. Kumpikin heistä itkee säännöllisesti tahtomattaan verikyyneliä.
Arto Tarkkonen
Arto Kalervo ”Poku” Tarkkonen (19. helmikuuta 1948 – 25. lokakuuta 2007 ) oli suomalainen muusikko, joka soitti monessa eri kokoonpanossa.
Varsankello
Varsankello (Campanula trachelium) on monivuotinen, ruohovartinen kellokasvi, joka on Suomessa harvinainen.
Kasvuympäristö
Varsankelloa kasvaa Suomessa Ahvenanmaan ja lounaisen saariston kalkkivaikutteisissa pähkinälehdoissa ja pähkinävaltaisissa sekametsissä. Varsankelloa kasvaa myös Laatokan länsi- ja pohjoisrannalla. Sitä viljellään myös koristekasvina.
Pörssinoteerattu rahasto
Pörssinoteerattu rahasto eli ETF on sijoitusrahasto, jolla voidaan käydä kauppaa arvopaperipörssissä. Pörssinoteeratun rahaston kautta voi sijoittaa mm. osake-, korko-, hyödyke- tai kiinteistömarkkinoille.
Kaupankäynti
Lyhenne ETF tulee englannin sanoista Exchange Traded Fund eli suoraan suomennettuna pörssikaupankäynnin kohteena oleva rahasto. ETF on siis sijoitusrahasto, jolla käydään kauppaa samalla tavalla kuin pörssiosakkeilla. Etuna on se, että yhdellä kaupalla saa hajautetun sijoitussalkun.
ETF:t soveltuvat myös lyhyeen kaupankäyntiin rahastoja paremmin, sillä niillä käydään kauppaa koko pörssipäivän ajan. ETF:n voi ottaa myös tietylle toimialalle, esimerkiksi uusiutuvaan energiaan keskittyviin yhtiöihin sijoittavaa rahastoa. Tämä sopii hyvin esimerkiksi siinä tilanteessa, kun sijoittaja haluaa ottaa näkemystä tietyn toimialan puolesta, mutta ei ole perehtynyt yksittäisiin alan yhtiöihin.
Kaikilla pörssinoteeratuilla rahastoilla on markkinatakaus. Lyhyesti määriteltynä se tarkoittaa sitä, että liikkeeseenlaskija on sopinut, että joku pitää jatkuvasti yllä osto- ja myyntitasoja. Yhdellä ETF:llä voi olla useitakin markkinatakaajia. Kaupankäynnin toinen osapuoli ei välttämättä ole markkinatakaaja, sillä tarjouksia voi jättää kuka tahansa.
ETF-kaupankäynnissä ei ole varsinaista minimisijoitusta. Minimin määrittelee pörssierä.
Aktiivinen ja passiivinen ETF
Pörssinoteeratut rahastot voidaan jakaa aktiivisiin ja passiivisiin ETF-rahastoihin.
Aktiivisen ETF:n salkunhoitaja pyrkii valitsemaan arvopapereita ja ajoittamaan kaupat rahaston strategian mukaisesti.
Passiivinen ETF pyrkii seuraamaan mahdollisimman tarkasti ennalta valittua indeksiä (kuten osakeindeksiä). Passiivisuuden idea on saavuttaa vähäisin kuluin markkinan keskimääräinen tuotto keskimääräisellä riskillä. Indeksiä seuraavaa passiivista ETF:ää kutsutaan indeksiosuusrahastoksi. Indeksiosuusrahastoa ei tule sekoittaa indeksirahastoon, jonka toimintaperiaate kuitenkin on samankaltainen.
Suurin osa pörssinoteeratuista rahastoista on indeksiosuusrahastoja. Markkinoilla on myös aktiivisia rahastoja.
Kustannukset
ETF-sijoittamiseen liittyviä kuluja ovat rahaston hallinnointipalkkio sekä kaupankäyntikulut.
Kaupankäyntikuluja ovat välityspalkkio sekä osto- ja myyntihintojen välinen ero, jota kutsutaan spreadiksi. Jos spread on alhainen, osuuksia voi ostaa ja myydä pörssissä lähes samaan hintaan. Spread on alhainen ETF:illä, joiden kaupankäynti on vilkasta. Sijoituksen kulurakennetta arvioitaessa tulee siis ottaa huomioon rahaston kaupankäynnin vilkkaus pörssissä.
Tuotonmaksu ja verotus
ETF:t voidaan jakaa uudelleensijoittaviin ja tuottoa jakaviin. Uudelleensijoittava ETF sijoittaa saamansa osingot uudelleen eikä jaa tuottoa. Tuottoa jakava ETF maksaa tuoton kvartaaleittain, puolivuosittain tai kerran vuodessa. ETF vastaa tällöin tuottorahastoa.
Saatu tuotto-osuus on Suomessa veronalaista tuloa. Yksityishenkilö maksaa saamistaan tuotto-osuuksista pääomatuloveron. Osingoista poiketen tuotto-osuus on kokonaisuudessaan pääomatuloa.
ETF-osuuksien myynnistä saadusta luovutusvoitosta maksetaan Suomessa pääomatulovero aivan kuten muiden arvopaperien kohdalla.
Fyysinen ja synteettinen ETF
Pörssinoteeratut rahastot voi jakaa kahteen ryhmään sen perusteella, mitä ne omistavat.
Fyysinen ETF sijoittaa suoraan kohteena oleviin arvopapereihin. Rahasto esimerkiksi ostaa kohdeindeksin osakkeita samassa tai lähes samassa suhteessa kuin niitä sisältyy kohdeindeksiin. Tätä kutsutaan fyysiseksi replikoinniksi. Salkun arvopaperit eivät välttämättä ole täsmälleen samat kuin indeksissä. Salkunhoitaja voi myös mallintaa indeksin sisällön ja valita sellaiset arvopaperit, joiden avulla ETF seuraa indeksiä riittävän tarkasti. Näin tehdään varsinkin, jos indeksi on laaja. Fyysisestä ETF:stä voidaan myös lainata arvopapereita eteenpäin lisätuottojen saamiseksi.
Synteettinen ETF ei omista kohteena olevia arvopapereita vaan muodostaa salkkunsa johdannaisilla. ETF:n liikkeseenlaskija omistaa vakuuskorin, jota vastaan se tekee kassavirtojen vaihtosopimuksen (total return swap). Sopimuksella vakuuskorin tuotto vaihdetaan vertailuindeksin tuottoon sopimuksen vastapuolen kanssa. Synteettinen ETF siis saa kohdearvopapereiden tuoton omistamatta niitä itse.
Fyysiselle ETF:lle syntyy hallinnointikustannuksia arvopaperikaupoista, indeksin tasapainottamisesta ja osinkojen sekä yhtiötapahtumien yhteydessä. Synteettisen ETF:n etuna on salkunhoidon alhainen kustannus. Sen vuoksi synteettiset ETF:t ovat usein kuluiltaan fyysisiä ETF:iä halvempia. Synteettinen ETF myös yleensä seuraa indeksiään tarkemmin kuin fyysinen ETF, varsinkin epälikvideillä markkinoilla.
Synteettisen ETF:n haittapuolena on vastapuoliriski, joka liittyy swap-sopimuksen vastapuolen maksukykyyn. Tappioriski on direktiivin mukaan rajattu vakuuksien avulla 10 prosenttiin rahaston arvosta. ETF:n oma vakuuskäytäntö voi olla tätä tiukempi.
Synteettisen ETF:n sopimusrakenne voi olla monimutkainen. Omistuksen vakuutena saattaa olla esimerkiksi omaisuusvakuudellisia arvopapereita eli ns. abs-instrumentteja. Tällaisen instrumentin vakuutena voi olla epälikvidejä saatavia, joiden arvo mahdollisessa finanssikriisissä voi olla alhainen. Tässä piilee riski, sillä rahaston tuottajan ja tämän sopimuskumppanin kaatuminen saattaa merkitä tappiota.
Riskit
Kaikkiin sijoituksiin sisältyy riskejä, joista oleellisimpana pidetään riskiä sijoituksen arvon laskemisesta. Pörssinoteerattuihin rahastoihin sisältyy myös sellaisia riskejä, joita muissa sijoitusrahastoissa ei välttämättä ole:
Dennis Franz
Varhainen elämä
Franzin isä Franz Schlachta, joka oli saksalainen maahanmuuttaja, ja äiti Eleanor Schlachta olivat molemmat ammatiltaan postityöntekijöitä. Hänen perheeseensä kuului myös kaksi siskoa, Heidi ja Marlene. Illinois'n osavaltiossa varttunut Franz opiskeli 1960-luvun lopulla ilmaisutaitoa ja teatteria Southern Illinois University Carbondalessa ja valmistui vuonna 1969. Valmistumisensa jälkeen hän tuli arvotuksi Yhdysvaltain armeijaan ja hän palveli yksitoista kuukautta laskuvarjojääkärinä Vietnamissa.
Ura näyttelijänä
Franz aloitti näyttelijänuransa 1970-luvulla chicagolaisessa Organic Theater -teatterissa. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1978, jolloin hän esiintyi neljässä elokuvassa, Remember My Name, Pahan voima (The Fury), Mitkä häät! (A Wedding) ja Stony Island. Ensimmäinen televisiosarja, jossa hän näytteli, oli vuonna 1982 ensiesitetty Chicago Story, jossa hänellä oli poliisi Joe Gillandin rooli. Franz on tullut myöhemmällä urallaankin tunnetuksi etenkin juuri poliisin rooleistaan. Vuonna 1983 hän esitti Sal Benedettoa Steven Bochcon ja Michael Kozollin luomassa poliisisarjassa Hill Street Blues ja vuonna 1985 hän palasi sarjaan Norman Buntzin roolissa näyteltyään välillä Bochcon luomassa, lyhytikäiseksi jääneessä sarjassa Bay City Blues ja Brian De Palman ohjaamassa elokuvassa Kuolema tulee kahdesti (Body Double). Hill Streetin päätyttyä vuonna 1987, Franz uusi Buntzin roolin lyhytikäisessä, kesken ensimmäisen kauden lopetetussa spin-offissa Beverly Hills Buntz.
Vuonna 1990 Franz teki yhden tunnetuimmista elokuvarooleistaan Renny Harlinin ohjaamassa toimintaelokuvassa Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli, jossa hän esittää Dullesin lentokentän turvallisuudesta vastaavaa Carmine Lorenzoa. Vuonna 1993 hän alkoi esittää etsivä Andy Sipowiczia Steven Bochcon ja David Milchin luomassa, ABC-kanavan esittämässä poliisisarjassa NYPD Blue, josta hänet parhaiten tunnetaan. Sarjaa tehtiin 12 tuotantokautta ja 261 jaksoa, joista viimeinen esitettiin maaliskuussa 2005. Franz oli ainoa näyttelijä, joka esiintyi sarjan kaikissa jaksoissa. Hän ansaitsi roolityöllään yhteensä kahdeksan Emmy-ehdokkuutta (1994–2001) sarjassa paras miespääosa draamasarjassa ja hän voitti palkinnon neljästi, vuosina 1994, 1996, 1997 ja 1999. Hän oli myös kahdesti ehdolla Golden Globen saajaksi (hän voitti palkinnon vuonna 1995 sarjassa paras miespääosa draamasarjassa) ja kahdeksan kertaa ehdolla SAG-palkinnon saajaksi (hän voitti palkinnon vuosina 1995 ja 1997). Franz sai vuonna 1999 oman tähtensä Hollywood Walk of Famelle.
Jo edellä mainittujen lisäksi muita elokuvia, joissa Franz on esiintynyt, ovat muun muassa Brian De Palman ohjaama Tappava tunnustus (Dressed to Kill) vuodelta 1980, saman ohjaajan Blow Out – viimeinen todistaja (Blow Out) vuodelta 1981, Richard Franklinin ohjaama Psyko II (Psycho II) vuodelta 1983 ja Brad Silberlingin ohjaama Enkelten kaupunki (City of Angels) vuodelta 1998. Hän on lisäksi vieraillut monissa televisiosarjoissa, muun muassa sarjoissa A-Team, Katuhaukka ja Matlock.
Franz lopetti näyttelijäntyöt NYPD Blue TV-sarjan 12. ja viimeiseen kauteen.
Yksityiselämä
Franz on naimisissa Joanie Zeckin kanssa. Hän on Zeckin kahden tyttären isäpuoli.
Sapajoa
Sapajoa (Sapayoa aenigma) eli aikaisemmanlta nimeltään leveänokkatanssija on varpuslintuihin kuuluva lintu ja sapajoien (Sapayoaidae) heimon ainoa laji. Sapajoa on elinvoimainen lintu, jota tavataan ainoastaan Etelä-Amerikassa. Lajin kannan tarkkaa määrää ei tiedetä, mutta sen ei odoteta tippuvan alle 10 000 aikuiseen yksilöön kymmenessä vuodessa.
Koko ja ulkonäkö
Sapajoa on pieni oliivin värinen lintu, ja sillä on kellertävä kurkku. Se muistuttaa naarastanssijaa, mutta on suurempi, pitkäpyrstöisempi ja leveänokkaisempi kuin tanssijat.
Levinneisyys
Lajia on tavattu luonnonvaraisena Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Panamassa. Lajia tavataan noin 100 000 km² alueella, ja niitä oletetaan olevan jäljellä kymmenen vuoden kuluttua ainakin 10 000 aikuisyksilöä. Sapajoat elävät kosteissa metsissä subtrooppisilla ja trooppisilla alangoilla.
The Name of the Game (elokuva)
The Name of the Game on Paul J. Vogelin ja Jarno Elosen ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo Nex Machina-pelin kehittämisestä Housemarque-studiossa. Elokuva tuli ensi-iltaan Suomessa vuonna 2018. Kotimaisena levittäjänä toimi Black Lion Pictures. Elokuva julkaistiin kansainväliseen VOD-levitykseen 30.11.2018. Kansainvälisenä levittäjänä toimii Gunpowder & Sky -levitysyhtiön alaisuudessa toimiva FilmBuff.
Elokuvan vastaanotto
Elokuva herätti voimakkaita tunteita Suomessa, mikä liittyy pääosin elokuvantekijöiden valitsemaan näkökulmaan. Talouselämä mukaan "lopputulos saattaa koko pelialan häpeään." Kyseessä ei kuitenkaan ole steriili making of -mainos Nex Machina -pelille. Ohjaaja Paul J. Vogel selventää Pelaaja-lehdelle, "Valmiiksi voi kehittää idean siitä, millainen filmi on, mutta sitten asioita tapahtuu, eikä elokuva olekaan enää sellainen. Yritimme löytää dramaattiset kohdat, jotka kiinnostavat yleisöä. Alusta asti halusimme kuitenkin tehdä enemmänkin tarinan ihmisistä pelien takana kuin dokumentin pelintekemisestä" Helsingin Sanomat kirjoitti "Pelialan hämmentävää menoa kuvaava The Name of the Game onnistuu olemaan paljon kiinnostavampi kuin miltä ajatus pelin tekemisen dokumentoinnista kuulostaa." Myös Pelit-lehden päätoimittaja Tuukka Grönholm kirjoitti omista ennakkokäsityksistään elokuvan suhteen arviossaan, "Ennakkoon pelkäsin, että The Name of the Game olisi umpitylsä making of -mainos. Leffan antama kuva pelinteosta ei kuitenkaan ole puhtaan ruusuinen. Kyse on pikemminkin kaverileffasta, sillä ohjaajat Jarno Elonen ja Paul J. Vogel ovat onnistuneet raapimaan pelintekijästä ihmisen esille. Se ei todellakaan ole helppoa."
Episodi-lehti tekee osuvan vertauksen elokuvan arviossa, "The Name of the Gamea voi verrata johonkin kasarin rokkibändistä tehtyyn dokkariin, jossa päähahmot bailaavat ankarasti ja samalla yrittävät päästä kuuluisuuteen."
The Name of the Game valittiin parhaan dokumenttielokuvan 2019 shortlistalle.
Tarina
The Name of the Game on dokumenttielokuva, jossa seurataan legendaarisen arcade-pelien suunnittelija Eugene Jarvisin ja suomalaisen pelinkehittäjä Housemarquen yhteistyötä. The Name of the Gamen vaiherikas matka antaa katsojalle ainutkertaisen – ja sensuroimattoman – pääsyn ennakoimattomaan ja hulluun videopelin teon maailmaan sekä kotimaisen peliteollisuuden kansainvälistymiseen. The Name of the Game kertoo tarinan pelintekijöistä, kaveruksista, jotka antavat kaikkensa unelmien peliprojektille. Kyseessä on komedia videopelien maailmassa. Kuvausryhmä seurasi pelintekijöitä kolmen vuoden ajan viidessä eri maassa. Dokumentti avaa riskialttiin pelialan kulissien takaista elämää ennennäkemättömällä tavalla. Pelin taustalta löytyy luovuutta, kosteita iltoja, onnistumisia, mutta myös taloushuolia, mokia ja irtisanomisia.
Yöapina
Yöapina eli kolmijuovayöapina eli durukuli (Aotus trivirgatus) on yksi yöapinoiden heimon lajeista. Sen ruumis on 25–40 cm häntä 35–38 cm pitkä, ja painoa sillä on 500–1000 g.
Levinneisyys
Yöapinaa tavataan Venezuelasta eteläänpäin Rio Negro- ja Amazonjoelle asti Brasiliaan, jossa se elää laaksojen ja vuoristojen metsissä.
Ravinto
Yöapinan monipuolinen ruokavalio sisältää hedelmiä, hyönteisiä, lintuja ja linnunmunia sekä pikkunisäkkäitä.
Lisääntyminen
Naaras saa vain yhden, harvoin kaksi poikasta; emo imettää poikasta, muuten uros tai vanhemmat sisarukset kantavat sitä selässään.
Aamiainen Plutolla
Aamiainen Plutolla on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut draamakomedia. Se perustuu Patrick McCaben saman nimiseen romaaniin, joka julkaistiin vuonna 1998.
Juoni
Elokuva kertoo päähenkilön Patrick Bradenin elämästä 1960–1970-luvulla. Hänen äitinsä hylkää hänet vauvana katollisen kirkon portaille Tyreelinissä, Irlannissa. Isä Bernard (Liam Neeson) löytää hänet Ma Bradenin (Ruth McCabe) kanssa. Kun Patrick (Conor McEvoy) täyttää kymmenen vuotta hän huomaa olevansa erilainen kuin muut: Patrick haluaa olla tyttö ja pukeutua tytöksi. Patrick varttuu nuoreksi mieheksi, mutta elämä transsukupuolisena pienessä irlantilaisessa kaupungissa alkaa käydä liian ahdistavaksi, ja hän muuttaa Lontooseen. Lontoossa Patrick haluaa löytää äitinsä, jonne hän lähti aikoinaan.
Näyttelijät
Lähde:
Matti Koskimaa
Matti Pellervo Koskimaa (5. marraskuuta 1932 Ihantala – 3. lokakuuta 2016 Espoo) oli suomalainen upseeri ja eversti (yleisesikuntaeversti), joka toimi pitkän sotilasuransa aikana muun muassa toimistoesiupseerina Pääesikunnassa, Sotakorkeakoulun tykistöopin pääopettajana, Tykistökoulun johtajana sekä viimeisenä palvelustehtävänään Topografikunnan päällikkönä vuoteen 1990.
Sotilasuransa jälkeen Koskimaa kirjoitti sotahistoriallisia kirjoja.
Andrei Lugovoi
thumb|right|Andrei Lugovoi (2019) Andrei Konstantinovitš Lugovoi (s. 19. syyskuuta 1966 Baku, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen liikemies, poliitikko ja entinen KGB:n agentti, jota syytettiin Britanniassa Aleksandr Litvinenkon murhasta. Myöhemmin presidentti Putin myönsi hänelle kunniamerkin isänmaan hyväksi tehdyistä palveluksista.
Henkilöhistoria
Andrei Lugovoi alkoi opiskella 1983 moskovalaisessa armeijan eliittioppilaitoksessa. Valmistumisensa jälkeen 1987 Lugovoi työskenteli KGB:n palveluksessa direktoraatti 9:ssä, joka suojeli arvohenkilöitä. KGB:n hajottua Lugovoi siirtyi vastaavan FSO:n palvelukseen, josta hän erosi 1997. Lugovoi siirtyi yksityiselle puolelle ja toimi muutamia vuosia televisiokanava ORT:n turvallisuuspalvelujen johtajana. Kanavan omistivat tuolloin oligarkit ja nykyisin maanpaossa olevat Boris Berezovski ja Badri Patarkatsišvili. Berezovski pakeni maasta 2000 ja Lugovoi joutui epäsuosioon. Lugovoi tuomittiin vuonna 2002 neljäksitoista kuukaudeksi vankilaan Berezovskin tekemiksi väitettyjen petosten vuoksi.
Lugovoi ja murhasyytteet
Murhan jälkeen alkoivat tutkimukset siitä, miten harvinaista polonium 210 -myrkkyä oli päässyt Britanniaan ja miten se annettiin Litvinenkolle. Lugovoi nousi pian yhdeksi epäillyistä. Lugovoi oli yhdessä toisen venäläisen, Dimitri Kovtunin, kanssa tavannut Litvinenkon aamupäivällä 1. marraskuuta 2006 Millennium-hotellissa.
Lugovoi vieraili Lontoossa lokakuussa 2006 ainakin kolme kertaa ja tapasi Litvinenkon neljästi. Jälkiä polonium 210:stä on löydetty kolmesta hotellista, joissa Lugovoi yöpyi sen jälkeen kun saapui Lontooseen 16. lokakuuta 2006. Polonium-jäänteitä löytyi myös Pescatori-ravintolasta, jossa hänen oletetaan illastaneen ennen marraskuun 1. päivää, sekä ulkomailta kahdesta lentokoneesta, joissa hän matkusti.
Lugovoi piti 31. toukokuuta 2007 tiedotustilaisuuden, jossa hän kiisti syyllisyytensä ja esitti kolme epäilyä Litvinenkon murhaajasta. Lugovoi syytti erityisesti Britannian tiedustelupalvelu MI6:ta osallisuudesta murhaan ja väitti myös Litvinenkon työskennelleen MI6:lle. Lugovoi epäili myös Venäjän mafiaa ja Boris Berezovskia syyllisiksi.
Diplomaattinen selkkaus
Venäjän turvallisuuspalvelu (FSB) ilmoitti tutkivansa itse kesäkuussa 2007 ex-KGB:n agenttia Lugovoita kohtaan esitettyjä vakoilusyytöksiä mutta kieltäytyi luovuttamasta Lugovoita Britanniaan. Venäjän perustuslain 61. artiklan mukaan maan kansalaista ei saa luovuttaa ulkomaille.
Britannia vastasi Venäjän ilmoitukseen 16. heinäkuuta karkottamalla neljä venäläistä diplomaattia. Moskova taas ilmoitti 17. heinäkuuta ryhtyvänsä vastatoimenpiteisiin Britannian karkotuspäätöksen takia.
Politiikkaan
Joulukuussa 2007 Lugovoi valittiin duumaan Venäjän liberaalidemokraattisen puolueen listoilta. Venäjällä parlamenttiedustajia koskee parlamentaarinen koskemattomuus, eikä häntä siksi voida asettaa rikossyytteeseen.
Liiketoiminta
Lugovoi omistaa Peršin-yhtiön, joka on erikoistunut turvallisuuspalveluihin, virvoitusjuomiin ja viineihin. Peršin valmistaa muun muassa suosittua kvassia. Yhtiön on arvioitu olevan 49 miljoonan punnan arvoinen.
Teukros (Telamonin poika)
Teukros oli kreikkalaisessa mytologiassa Salamiin kuningas Telamonin ja hänen toisen vaimonsa Hesionen, Troijan kuningas Laomedonin tyttären, poika. Hän taisteli velipuolensa Aiaan rinnalla Troijan sodassa ja on myyttinen Salamiin kaupungin perustaja Kyproksella. Teukros oli Troijan kuninkaan Priamoksen sisarenpoika ja siten Hektorin ja Pariin serkku; nämä kaikki olivat hänen vastapuolellaan Troijan sodassa.
Antti Pendikainen
Antti Pendikainen (27. helmikuuta 1990 – 26. toukokuuta 2019 Asikkala) oli Nilsiässä asunut suomalainen stunt-esiintyjä, sijaisnäyttelijä ja tubettaja. Hän tuli tunnetuksi ympäri maailmaa tekemistään hurjapäisistä stunt-tempuista. Hänen tunnetuimpiin temppuihinsa kuuluu hyppääminen kuumailmapallosta ilman laskuvarjoa vuonna 2015. Samana vuonna hän hyppäsi Hotelli Torni Tampereen katolta base-hypyn.
Pendikainen kertoi tehneensä pikkupojasta asti stunt-tyylisiä temppuja. Hänen mukaansa sisäinen palo tehdä mahdottomasta mahdollista ajoi häntä uralla eteenpäin. Antti Pendikainen kuului stunt-temppuja tekevään Stunt Freaks Team -ryhmään.
Pendikainen kuoli Asikkalan Vesivehmaalla järjestetyssä offroad-moottoripyörien cross country -kilpailussa toukokuussa 2019. Ilmeisesti hän menetti kohtalaisen hiljaisessa vauhdissa moottoripyöränsä hallinnan ja törmäsi puuhun.
Teukros (Telamonin poika)
Raivoissaan Teukroksen menestyksestä Hektor poimi suuren kiven ja heitti sen Teukrosta kohti. Järkäle haavoittikin tätä niin, että tämän piti luopua taisteluista joksikin aikaa. Kun Zeus oli rikkonut Teukroksen jousen, tämä otti keihään aseekseen taisteluihin. Jälleen hän kohtasi Hektorin, ja vältti vai vaivoin tämän keihään taistelussa. Hänet mainitaan myös yhtenä niistä, jotka piiloutuivat Troijan puuhevosen sisään.
Sen jälkeen kun Aias oli surmannut itsensä, heidän isänsä hylkäsi Teukroksen, koska tämä ei ollut pystynyt pelastamaan veljeään. Teukros siirtyi Kyprokselle, jonne hän perusti Salamiin kaupungin kotimaansa mukaan.
Waverly Placen velhot (elokuva)
Juoni
Russot lähtevät perhelomalle mutta Alex haluaisi jäädä kotiin Harperin luokse. Lomalla on taikuus kielletty. Alex ottaa salaa kielletyn loitsukirjan ja sauvan ja aiheuttaa sotkun joka voi muuttaa koko Russon perheen elämän. Onnistuuko Alex peruuttamaan loitsun ja pelastamaan itsensä ja veljensä?
Säätyvaltiopäivät
Säätyvaltiopäivät olivat entisajan Euroopassa monissa maissa lakia säätävä kokous, jossa jokainen sääty oli edustettuna erikseen. Useimmissa maissa säätyvaltiopäivillä olivat edustettuina aatelissääty, pappissääty ja porvarissääty, Ruotsissa poikkeuksellisesti myös talonpoikaissääty. Säätyvaltiopäivät olivat ennen 1800-lukua käytössä ainakin Ranskassa, Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, Pohjoismaissa sekä Puolassa (nimellä Sejm).
Säätyvaltiopäiviä kutsutaan usein pelkästään nimellä valtiopäivät.
Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivät
Porvoon valtiopäivistä 25. maaliskuuta 1809 alkaen Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivät toimivat erillään Ruotsin valtiopäivistä ylimääräisten valtiopäivien loppuun 18. syyskuuta 1906 asti. Ne kokoontuivat istuntoihinsa ylimääräiset valtiopäivät huomioon ottaen 15 kertaa autonomian aikana.
Talonpoikaissäädyn valtiopäivämiesten vaalipiireinä toimivat tuomiokunnat. Kustakin tuomiokunnasta valittiin yksi edustaja.
Suomen aateliskalenterissa olevien aatelissukujen päämiehet edustivat valtiopäivillä omia sukujaan. Papistolla oli erityinen piispat, kirkkoherrat ja kappalaiset käsittävä vaalimenetelmänsä. Porvarit valittiin kaupungeista raatihuoneilla järjestetyissä vaaleissa. Talonpoikaisto valittiin tuomiokunnissa toimittamissa valitsijamies vaaleissa.
Säätyvaltiopäivät korvaavan Eduskunnan ensimmäiset vaalit järjestettiin 15.–16. maaliskuuta 1907.
Cross the Line
Cross the Line on suomalaisen heavy metal -yhtyeen Doom Unitin debyyttialbumi. Albumi julkaistiin 18. marraskuuta 2009. Sen kappaleista on tähän mennessä julkaistu singlenä "Killing Time", "Chameleon" ja "Hide Your Scars" joista kaikista tuli hittejä, ja ne saivat paljon radiosoittoaikaa.
Sokrateen puolustuspuhe
Sokrateen puolustuspuheet eli apologiat ovat tietynlainen filosofisen kirjallisuuden tyylilaji. Tällaiset puolustuspuheet on kirjoitettu jälkikäteen puolustuspuheiksi länsimaisen filosofian isälle Sokrateelle, joka tuomittiin oikeudenkäynnissä kuolemaan vuonna 399 eaa. Kirjoitusten tyylilajina on oikeuden edessä pidettävä puhe.
Cross the Line
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa.
Sokrateen puolustuspuhe
Tunnetuimman Sokrateen puolustuspuheen kirjoitti Platon, ja muista Sokrateen aikalaisista muun muassa Ksenofon.
Apologia lajityyppinä
Sokrates tuomittiin kuolemaan melko kevyin perustein, syytettynä nuorison turmelemisesta ja jumalanpilkasta. Yhtenä kuolemantuomion syynä on pidetty huonoa puolustusta. Ksenofonin mukaan Sokrates oli kyllä ryhtynyt suunnittelemaan puolustuspuhetta parikin kertaa, mutta hänen daimonioninsa oli estänyt häntä. Lysiaan kerrotaan kirjoittaneen filosofille puolustuspuheen oikeuden istuntoa varten, mutta Sokrates ei halunnut sitä käytettävän, koska piti sitä liian hienona hänelle.
Sokrateen oikeudenkäynnistä käytiin Ateenassa paljon jälkipyykkiä 390- ja 380-luvuilla eaa. Sitä ruokki muun muassa sofisti Polykrateen kirjoitus Sokrateen syyte, joka esitti olevansa Sokratesta syyttäneen Anytoksen oikeudessa pitämä puhe. Ksenofonin on arveltu vastanneen tähän teoksellaan Muistelmia, ja Platonin dialogillaan Gorgias. Myös Isokrates hyökkäsi Polykrateen retoriikkaa vastaan teoksellaan Busiris.
Varsinaisia Sokrateen puolustuspuheita 300-luvulta eaa. tunnetaan vain kaksi, Platonin ja Ksenofonin versiot. Platonin Sokrateen puolustuspuhe esittää olevansa se puhe, jonka Sokrates piti oikeudessa, ja Platon mainitsee kahdesti olleensa itse paikalla oikeudenkäynnissä. On kuitenkin mahdollista, että Platon käytti puhetta kirjoittaessaan kirjallista vapautta enemmän tai vähemmän. Ksenofon sen sijaan ei ollut itse paikalla. Hänen Sokrateen puolustuspuheensa kertoo, mitä hän oli kuullut Hermogeneeltä oikeudenkäyntiä koskien.
Myöhemmistä antiikin aikaisista kirjailijoista puolustuspuheen kirjoittivat ainakin reetori Theodektes, filosofit Demetrios Faleronlainen, Zenon Sidonlainen, Theon Antiokialainen ja Plutarkhos, sekä vielä seitsemänsataa vuotta myöhemmin reetori Libanios. Myöhemmin kirjoitetut puheet ovat enemmän retorisia harjoituksia, sen sijaan että ne esittäisivät olevansa historiallisia Sokrateen pitämiä puheita. Esimerkiksi Theodektes laittoi puheen omiin nimiinsä, eikä Sokrateen itsensä esittämäksi puheeksi.
Puolustuspuheiden kirjoittaminen oli suosittua mahdollisesti juuri siksi, että se tarjosi haasteen retorisen harjoituksen muodossa. Lajityyppi oli niin suosittu, että puolustuspuheiden laatimiselle muodostui ajan kuluessa tietynlaiset säännöt. Myöhemminkin useiden vuosisatojen aikana tällaisen puolustuspuheen kirjoittaminen on kuulunut filosofian opiskelijoiden koulutukseen. Opiskelijoiden tehtävänä on ollut perustella esimerkiksi, miksi filosofian opiskelu on tarpeellista.
Sokrateen puolustuspuheita
Nykyaikaan on säilynyt kolme antiikin aikana kirjoitettua puolustuspuhetta Sokrateelle:
Hermiten polynomi
Hermiten polynomit ovat joukko ortogonaalisia polynomeja. Käytännön sovelluksissa niihin törmää esimerkiksi todennäköisyyslaskennassa ja kvanttimekaniikassa. Hermiten polynomien määrittely eroaa hiukan riippuen siitä, onko materiaalin kirjoittaja tottunut matematiikassa vai fysiikassa käytettyyn esitysmuotoon. Tässä esitetty käsittely vastaa fyysikoiden käyttämää muotoilua. Nämä saadaan muutettua "matemaatikkomuotoon" melko yksinkertaisesti. Polynomit on nimetty ranskalaisen matemaatikon, Charles Hermiten mukaan.
Hermiten polynomeja saadaan Hermiten differentiaaliyhtälön
ratkaisuna, kun yhtälön ratkaisuun käytetty sarjakehitelmä katkeaa n:nnen kertaluvun termin jälkeen. Viisi ensimmäistä Hermiten polynomia ovat
Polynomien matemaatikko- ja fyysikkomuotojen välillä on yhteys
Hermiten polynomit ovat ortogonaalisia yli koko reaalilukusuoran, sillä kahden polynomin funktiolla e^{-x^2} painotettu sisätulo on nolla eli
aina kun n \neq m. Hermiten polynomit voidaan laskea Rodriguesin kaavasta
tai helpommin rekursiokaavalla
Hermiten polynomien generoiva funktio on
Tätä on kätevää käyttää monien polynomien ominaisuuksien todistamisessa. Koska Hermiten polynomit ovat ortogonaalisia, niitä voidaan käyttää funktioavaruuden kantana ja näin muodostaa muille funktioille sarjakehitelmiä. Funktio f(x) voidaan lausua Hermiten polynomikannassa
missä kertoimet c_k saadaan laskemalla integraali
Hermiten funktiot
thumb|150px|Kvanttimekaanisen harmonisen oskillaattorin ominaistilat n=0...5 ovat Hermiten funktioita. Hermiten polynomien ("fyysikkomuoto") avulla saadaan joukko uusia funktioita
missä \delta_{nm} on Kroneckerin delta. Hermiten funktiot ovat tärkeitä kvanttimekaniikassa, sillä ne toteuttavat differentiaaliyhtälön
mikä vastaa Schrödingerin yhtälöä (yksiulotteisen) harmonisen oskillaattorin tapauksessa eli ne vastaavat hiukkasen energian ominaistiloja ja sitä kautta ovat hiukkasen aaltofunktioita.
Hermiten funktiot ovat myös (jatkuvan) Fourier'n muunnoksen ominaisfunktioita.
Brandon Yip
Brandon Yip (, s. 25. huhtikuuta 1985 Maple Ridge, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, jolla on myös Kiinan kansalaisuus. Yip pelasi kaudella 2020–2021 Jukureissa.
Ura
Ennen NHL-varaustaan Yip pelasi Coquitlam Expressin juniorijoukkueessa British Columbia Hockey Leaguessa. Kausilla 2005–2009 hän pelasi Bostonin yliopistossa yliopistosarjassa. Hänet valittiin vuoden tulokkaaksi yliopistosarjassa kaudella 2005–2006.
Yipin sopimus Coloradossa uusittiin kaksivuotisena kesällä 2010. Hän pelasi kaudella 2010–2011 yhteensä 71 ottelua pistein 12+10=22. Kaudella 2011–2012 hän kärsi loukkaantumisista ja pelasi alkukaudella vain kymmenen ottelua ilman pisteitä, kunnes Nashville Predators otti hänet tammikuussa 2012 waivers-siirtolistalta. Yip pelasi Nashvillessä loppukaudella 25 ottelua pistein 3+4=7. Kesäkuussa 2012 hän teki Nashvillen kanssa vuoden sopimuksen.
Kaudella 2012–2013 Yip pelasi Nashvillessä 34 ottelua (3+5=8). Hän siirtyi kauden jälkeen Phoenix Coyotesiin vuoden sopimuksella, mutta pelasi valtaosan kaudesta farmiseurassa Portland Piratesissa. Keväällä 2015 Yip siirtyi pelaamaan Saksaan. Hän pelasi kolme kautta DEL-liigassa, kunnes siirtyi syksyllä 2017 kiinalaiseen KHL-joukkueeseen Kunlun Red Stariin.
Keväällä 2021 Yip teki sopimuksen Mikkelin Jukurien kanssa oltuaan alkukauden pelaamatta missään. Jukureissa Yip pelasi 15 ottelua ja teki niissä tehot 2+4 ja istui 49 jäähyminuuttia. Kaudelle 2021–2022 Yip palasi Kunlun Red Starsiin ja edusti myös Kiinan maajoukkuetta Pekingin talviolympialaisten jääkiekkoturnauksessa.
Muuta
Yipin juuret ovat Kiinassa ja Irlannissa: hänen äitinsä on kiinalainen ja isänsä puoliksi kiinalainen ja puoliksi irlantilainen.
Rankki
Rankki tarkoittaa seuraavia asioita:
Pierre André Latreille
thumb|250px|right|Pierre André Latreille. Pierre André Latreille (20. marraskuuta 1762 Brive-la-Gaillarde – 6. helmikuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen hyönteistieteilijä sekä hämähäkki- ja äyriäistutkija. Monet hänen kuvaamansa niveljalkaisryhmät näkyvät yhä nykyaikaisessa eläinten luokituksessa. Latreille syntyi vaatimattomissa oloissa keskiranskalaisessa Brive-la-Gaillardessa, Corrèzessa, ja aloitti opintonsa Pariisissa 1778. Valmistuttuaan papiksi vuonna 1786 hän palasi kotiseudulleen, missä käytti kaiken vapaa-aikansa hyönteistutkimukseen. Vuonna 1788 hän palasi Pariisiin ja liittyi tiedepiireihin. Hänen pistiäistutkimuksensa Mémoire sur les mutilles découvertes en France avasi pääsyn Ranskan luonnontutkijoiden seuraan. Vanhoillismielisenä pappina Latreille joutui hankalaan asemaan Ranskan vallankumouksen aikana. Hän jätti Pariisin ja joutui myöhemmin vangituksi Bordeaux'ssa. Vuonna 1796 hän julkaisi Brivessä hyönteisluokituksen perusteoksen Précis des caractères génériques des insectes, disposés dans un ordre naturel.
Vuonna 1798 hän sai tehtäväkseen vasta perustetun Ranskan luonnonhistorian museon Muséum National d'Histoire Naturellen hyönteiskokoelman järjestämisen. Vuonna 1814 hänestä tuli Ranskan tiedeakatemian jäsen ja 1821 Kunnialegioonan ritari. Hän toimi jonkin aikaa eläintieteen professorina eläinlääketieteellisessä oppilaitoksessa Maisons-Alfortissa Pariisin lähellä. Vuonna 1830 Jean-Baptiste Lamarckin kuoltua hänet nimitettiin luonnonhistorian museoon eläintieteen professoriksi, oppialanaan äyriäiset, hämähäkit ja hyönteiset. Vuonna 1832 hän perusti Ranskan hyönteistieteellisen seuran (Société entomologique de France).