cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johan Elmander
Vuonna 2004 Elmander siirtyi Feyenoordista tanskalaiseen Brøondbyhyn, jossa hänen uransa lähti nousuun. Tuplamestaruuteen päättyneellä kaudella 2004–2005 Elmander teki 27 ottelussa 9 maalia ja seuraavalla kaudella hän maalasi 13 kertaa. Hyvät otteet herättivät kiinnostusta ulkomailla ja vuonna 2006 Elmander siirtyi ranskalaiseen Toulouseen.
Kaudella 2006–2007 Elmander oli iskussa ja oli 11 maalillaan yksi Toulousen kantavista voimista joukkueen sijoittuessa liigassa sensaatiomaisesti kolmanneksi. Mestarien liigassa Liverpool FC pudotti aneemisen Toulousen karsinnoissa eikä syyskausi sujunut liigassakaan hyvin. Elmander on kuitenkin iskenyt maaleja hyvään tahtiin ja koko joukkueen peli on piristynyt kauden vanhetessa.
Tammikuun siirtoikkunan aikana Elmanderin perässä on huhuttu olevan useita eurooppalaisia huippuseuroja Tottenhamista Real Madridiin. Newcastle Unitedin on kerrottu tarjonneen hänestä 10 miljoonaa puntaa.
Fuller-vaihteisto
RT vaihteiston toiminnasta
Kokonaisvälityssuhde riippuu polttomoottoriautoissa aina myös tasauspyörästön välityssuhteesta sekä erittäin raskaassa käytössä olevien kuorma-autojen kohdalla myös vetävän pyörän navassa olevasta alennusvaihteesta. Tyypillissä Roadranger 13 vaihteistossa pienimmän ja suurimman välityssuhteen ero on noin 1:17. Teoriassa nopeudella x moottori pyörisi 17 kertaa nopeammin vaihteella L kuin suurimmalla vaihteella 8 Overdirve/13. vaihde, käytännön tilannetta kuvaa 80-luvun sora-auton vaihdevälitykset
Johan Elmander
Ruotsin maajoukkueessa Elmander oli mukana MM-kisoissa 2006. Hän pääsi kentälle kahdessa ottelussa vaihtomiehen roolissa, mutta EM-karsintojen aikana hän on noussut Lars Lagerbäckin avainmiehistöön.
Fuller-vaihteisto
Synkronoimattomuuden etuja ja haittoja
Synkronoimattoman vaihteiston käyttö on käsien ja jalkojen koordinaatiovaatimusten vuoksi vaikeampaa kuin synkronoidun, joka toisaalta on hitaampi kuin synkronoimaton. Synkronoimattoman vaihteiston suurin etu on erittäin nopeat vaihdot ylös ja alaspäin mutta tämä vaatii kuljettajalta kokemusta. Vasta-alkajalle synkronoimaton vaihteisto on hankalakäyttöinen.
Säätötekniikan kehittymisen myötä on tullut mahdolliseksi toteuttaa taloudellisesti kannattavia automaattisia vaihteistoja, jotka yhdistävät perinteisen automaattivaihteiston helppokäyttöisyyden ja perinteisen synkronoimattoman lieriöpyörävaihteiston taloudellisuuden ja nopeuden.
Johan Elmander
EM-karsinnoissa Elmander neljä osumaa iskenyt Elmander kuului myös lopputurnauksessa päävalmentaja Lagerbäckin luottopelaajiin. Henrik Larssonin palattua maajoukkuetehtäviin, sai Elmander peliaikaa oikeana laitalinkkinä Toulousesta tutumman kärkipaikan sijaan.
Alkulokoon päättyneiden EM-kisojen jälkeen Elmander siirtyi surkean kauden 2007–2008 pelanneesta Toulouse FC:stä Englannin Valioliigassa pelaavan Bolton Wanderersin riveihin. Siirtosumma on arvioiden mukaan noin 12,6 miljoonaa euroa. Vuonna 2011 hän siirtyi turkkilaiseen Galatasarayhyn ja pelasi sittemmin muun muassa Englannin Valioliigan Norwich Cityssä lainasopimuksella.
Ruotsin maajoukkueessa Elmander pelasi kaikkiaan 85 ottelua ja teki niissä 20 maalia.
Nikamien välinen nivel
Nikamien välinen nivel liittää peräkkäiset selkänikamat toisiinsa.
Gertrude Weaver
Gertrude Weaver (o.s. Gaines) (4. heinäkuuta 1898 – 6. huhtikuuta 2015 ) oli maailman vanhin elossa ollut ihminen. Hän syntyi Arkansasissa lähellä Texasin rajaa. Hänestä tuli Yhdysvaltain vanhin elävä henkilö Dina Manfredinin kuoltua 17. joulukuuta 2012 ja maailman vanhin japanilaisen Misao Ōkawan kuoltua 1. huhtikuuta 2015.
Weaverin kuoltua maailman vanhimmaksi eläväksi tuli yhdysvaltalainen Jeralean Talley.
Nunnanen
Nunnanen on Enontekiön kunnan itäosassa sijaitseva kylä. Lähimpään kylään, Peltovuomaan on matkaa kymmenen kilometriä ja kuntakeskukseen, Hettaan 40 kilometriä. Kittilän kunnan puolella sijaitsevaan Puljun kylään on matkaa 25 kilometriä. Tarina kertoo, että kylä on saanut nimensä kylään kulkeutuneesta nunnasta 1400-luvulla. Kylä tuhoutui täysin sodan aikana, ja uudelleenrakentaminen aloitettiin vuoden 1945 jälkeen. Kylän alueella sijaitsee kaksi järveä, Vieltojärvi ja Venejärvi, myös kaksi jokea virtaa kylän tuntumassa, Käkkälöjoki ja Ylijoki. Nunnasen kylässä on noin sata asukasta, joista kolmasosa on saamelaisia. Merkittävimmät elinkeinot Nunnasen kylällä ovat poronhoito, kalastus, metsästys ja marjastus. Kylä sijaitsee perinteisesti vahvalla poronhoitoalueella.
Lähteet
68.39833°N, 24.49833°W
Sukupuu (televisiosarja)
Sukupuu (Perfect Strangers) on brittiläinen television minisarja, joka sai ensiesityksensä BBC Two -kanavalla vuonna 2001. Kolmiosaisen draamasarjan on käsikirjoittanut ja ohjannut Stephen Poliakoff, ja pääosia esittävät Michael Gambon, Lindsay Duncan, Matthew Macfadyen ja Claire Skinner. Sarja sai kaksi Royal Television Societyn palkintoa sekä Peabody-palkinnon.
Lehtokeltavalmuska
Lehtokeltavalmuska (Tricholoma frondosae) on valmuskojen sukuun kuuluva laji. Se on hyvä ruokasieni, mutta sen sekoittamista myrkylliseen kangaskeltavalmuskaan pitää varoa.
Sukupuu (televisiosarja)
Juoni
Sarjan tarina sijoittuu kolmipäiväiseen Symonin suvun sukukokoukseen lontoolaisessa loistohotellissa. Raymond Symon (Gambon) osallistuu kokoukseen vastentahtoisesti yhdessä vaimonsa (Baker) ja poikansa Danielin (Macfadyen) kanssa. Pojalle suvun laajuus tulee yllätyksenä, koska isä ei ole pitänyt sukulaisiinsa yhteyttä. Daniel kuulee erilaisia tarinoita sukunsa historiasta ja muun muassa näkee valokuvan lastenjuhlista joissa ei muista olleensa. Keskeinen juonikuvio punoutuu hänen kahden serkkunsa (Claire Skinner ja Toby Stephens) ja heidän tätinsä (Lindsay Duncan) välille syntyneeseen skismaan heidän veljensä äkillisen kuoleman jälkeen. Raymond saa sairauskohtauksen pitäessään puhetta, ja jouduttuaan vuodelepoon alkaa arvostaa sukulaistensa luonteenpiirteitä, jotka kovasti muistuttavat hänen omiaan. Vanhat valokuvat näyttelevät suurta osaa tarinassa, aivan kuten Poliakoffin vuonna 1999 ensiesitetyssä minisarjassa Valokuvien vangit.
Lehtokeltavalmuska
Ulkonäkö
Lehtokeltavalmuska eroaa kangaskeltavalmuskasta siten, että sen jalka on hoikempi ja pidempi ja sen malto on ohuempaa.
Sukupuu (televisiosarja)
Juoni
Michael Gambon ja Lindsay Duncan saivat rooleistaan Bafta-palkinnot, ja sarja palkittiin Baftassa vuoden parhaana draamasarjana. Royal Television Society antoi sarjalle kaksi palkintoa, muun muassa parhaan käsikirjoituksen palkinnon, ja lisäksi kolme ehdokkuutta.
Lehtokeltavalmuska
Elinympäristö
Lehtokeltavalmuskaa tavataan haavikoissa.
Creta (provinssi)
Creta oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti nimensä mukaisesti Kreetan (lat. Creta) saaren Kreikassa. Se oli mahdollisesti olemassa jo ensimmäisellä vuosisadalla eaa. ja varmuudella myöhäisroomalaisella kaudella sen jälkeen, kun se erotettiin Creta et Cyrenen provinssista.
Maantiede
Cretan provinssi käsitti koko Kreetan (lat. Creta) saaren, joka sijaitsee Egeanmeren (lat. Aegaeum mare) etelälaidalla. Provinssin hallinnollinen keskus oli Gortyn. Knossos oli roomalainen colonia. Hierokleen Synekdemoksen mukaan Kreetalla oli vielä 500-luvulla 22 kaupunkia. 300-luvulle ajoittuvassa Tabula Peutingerianassa esiintyy 18 kreetalaista kaupunkivaltiolta, joista suuremmiksi on merkitty Gortyn (Gortys), Hierapytna (Hiera), Kydonia (Cydenea) ja Kisamos (Cisamos). Näistä Gortyn esiintyy pääteiden risteyskohtana ja selvästi saaren paitsi poliittisena myös talouskeskuksena myöhäisantiikin aikana. Saaren antiikin aikaista asutustilannetta valottaa myös muun muassa Stadiasmus Maris Magni.
Kaupunkeja
Cretan provinssin eli Kreetan saaren roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia
Roomalaiset valtasivat Kreetan saaren vuosina 69–67 eaa. Metellus Creticuksen johdolla. Viimeisinä kukistuivat Eleuthernan, Lappan ja Hierapytnan kaupungit.
Kreetan asema roomalaisen kauden alussa on epäselvä. Jossakin välissä saari liitettiin Cyrenaican provinssiin, jonka nimeksi tuli tämän jälkeen Creta et Cyrene. Tämä on tapahtunut viimeistään vuonna 27 eaa., mutta joskus katsotaan, että se olisi tapahtunut jo vuonna 67 eaa. Toisaalta saari vaikuttaa muodostaneen oman Cyrenaicasta erillisen Cretan provinssinsa ajoittain vuosien 67–27 eaa. välillä. Cretan provinssi vaikuttaisi olleen olemassa ainakin jossain vaiheessa vuosien 52–49 eaa. ja 44–43 eaa. tienoilla. Cretan provinssin ensimmäinen kuvernööri saattoi olla Cn. Tremellius Scrofa. Vuonna 44 eaa. Cretan provinssi annettiin Brutukselle, samalla kun Cyrenaica annettiin Cassiukselle, mutta kummatkaan eivät koskaan saapuneet provinsseihinsa vaan taistelivat asemastaan niiden ulkopuolella.
Kreetan asema on erityisen epäselvä sen jälkeen kun Marcus Antonius hallinnoi valtakunnan itäosia 30-luvulla eaa. Hän vaikuttaa antaneen Cyrenaican ja Kreetan itäosan Kleopatralle. Toisaalta saarta tai osaa siitä hallitsi vuosien 43 ja 31 eaa. välillä Kretaieis-liitto, jonka Antonius saattoi perustaa, ja jonka johtajana toimi Kydas Kretarkki.
Joka tapauksessa Cretan provinssia ei ollut yli kolmeensataan vuoteen vuoden 27 eaa. jälkeen. Provinssi perustettiin uudelleen viimeistään keisari Diocletianuksen aikana vuonna 293–305. Tuolloin Creta et Cyrenen provinssi jaettiin kolmeksi provinssiksi, joista Creta oli yksi.
On kuitenkin merkkejä siitä, että tosiasiallisesti Cyrenaica ja Creta oli erotettu hallinnollisesti jo aiemmin, Septimius Severuksen aikana vuosien 198–204 välillä. Tähän viittaa muun muassa se, että tuon ajan jälkeen prokuraattorit vaikuttavat johtaneen vain Cyrenaicaa, kun taas Cretaa johti kvestori. Severus Alexander perui eron, mutta se vaikuttaa astuneen voimaan jälleen hänen kautensa jälkeen vuosien 238–244 välillä.
Uusi Cretan provinssi kuului vuodesta 293 lähtien alun perin Moesian diokeesiin. 300-luvulla se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Illyricumin prefektuuriin. Mahdollisesti jo Konstantinus Suuren ajasta lähtien provinssi kuului Macedonian diokeesiin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Illyricumin prefektuuriin ja viimeistään nyt Macedonian diokeesiin.
Konstantinus Suuren aikana Cretan provinssia johti consularis ja Justinianuksen aikana prokonsuli.
Jacobus Duivenvoorde
Jacobus Duivenvoorde (15. marraskuuta 1928 Heemskerk – 16. marraskuuta 2011) oli alankomaalaissyntyinen, Indonesiassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jeesuksen Pyhän Sydämen lähetyssaarnaajien papiksi 5. syyskuuta 1954 ja nimitettiin Merauken arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 26. kesäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Herman Tillemans, jota avustivat Herman Ferdinandus Maria Münninghoff ja Petrus Malachias van Diepen.
Duivenvoorde jäi eläkkeelle 7. huhtikuuta 2004.
Magnus Olsson
Magnus "Kuben" Olsson (s. 25. tammikuuta 1972) on entinen ruotsalainen jääpalloilija. Hän on edustanut koko uransa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Edsbyns IFää. Hänet valittiin vuonna 2006 vuoden ruotsalaiseksi jääpalloilijaksi. Hän lopetti uransa keväällä 2013.
"Kubenin" ura Edsbyn joukkueessa alkoi kaudella 1988-89 ja hän oli sen jälkeen matkassa Edsbyn 2000-luvun huippuvuosina ja saavutti viisi Ruotsin jääpallomestaruutta. Samoihin aikoin Edsbyn-joukkue voitti Eurooppa cupin, Maailman cupin ja Champions cupin. Uransa "Kuben" päätti keväällä 2013. Ura Ruotsin pääsarjatasolla kesti 26 kautta hänen lopettaessaan keväällä 2013. Urallaan hän pelasi 686 pääsarjaottelua ja teki 314 maalia.
Karlsson on pelannut neljät MM-kisat ja saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta (1995 ja 1997). Niissä hän on pelannut 17 ottelua ja tehnyt 5 maalia.
"Kubenin" ura jatkuu edelleen urheilun ja jääpallon parissa. Hän toimii Edsbyn urheilulukion opettajana ja Ruotsin nuorten jääpallojoukkueen johtajana.
Saavutukset
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Asuntosäätiö
Asuntosäätiö on suomalainen yleishyödyllinen säätiö, joka on keskittynyt yhteiskuntasuunnitteluun ja rakennuttamiseen. Säätiön tavoitteena on tuottaa kohtuuhintaisia ja monipuolisia asuntoja.
1951–1969
Heikki von Hertzen halusi rakentaa Hagalundin kartanon maille puutarhakaupungin. Voidakseen lunastaa maa-alueen hän otti yhteyttä sosiaalisiin kansalaisjärjestöihin, jotka kannattivat vuonna 1949 voimaantulleen aravalakia ja sen edellyttämää edullista asumista. Kaupat alueesta tehtiin vuonna 1951, ja Tapiolan rakennuttajaksi perustettiin Asuntosäätiö.
Perustajajärjestöihin kuuluivat Väestöliitto, Mannerheimin Lastensuojeluliitto, Vuokralaisten keskusliitto, Invalidiliitto, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö (SAK) ja sittemmin lakkautettu Virkamiesliitto.
1950-luvun lopussa säätiö pääsi mukaan Rovaniemen Korkalorinteen asuntoalueen toteuttamiseen, ja toimi 1960-luvulla myös Jyväskylässä.
1970–1999
1980-luvulla Asuntosäätiö on suunnitellut 1980-luvulla Pickalan aluetta Siuntiossa.
1990-luvulla Asuntosäätiö alkoi kehittää Tuusulan Klaavonkallion aluetta sekä Espoon Leppävaaran aluetta.
2000–
Esa Kankainen aloitti säätiön toimitusjohtajana vuonna 2011.
Huhtikuussa 2014 Asuntosäätiö osti VVO:n ja Saton yhdessä omistaman Suomen Asumisoikeus Oy:n (Asokodit). Asuntosäätiöllä oli ennestään 1500 asumisoikeusasuntoa ja noin tuhat vuokra-asuntoa. Säätiö aloitti uudistuotantoprojekteja pääkaupunkiseudulla (Kruunuvuorenranta ja Keimolanmäki Helsingissä, Kivistö Vantaalla), Tampereella ja Lahdessa.
Vuonna 2018 Asuntosäätiö kertoi rakennuttavansa Espoon Tapiolaan täysin puurakenteisen ja -runkoisen kerrostalon. Kyseessä oli Espoon ensimmäinen puukerrostalo ja se valmistui tammikuussa 2020.
Organisaatio
Asuntosäätiö-konserni on yksi Suomen suurimmista asuinkiinteistöjen omistajista. Vuonna 2020 sillä oli sata työntekijää ja sen liikevaihto oli 191,5 miljoonaa euroa.
Vuonna 2022 se toimi 32 paikkakunnalla ja sen asunnoissa asui noin 35 000 asukasta. Yrityksen toiminta on yleishyödyllistä, eli se ei tavoittele välitöntä voittoa vaan käyttää toiminnastaan saadut varat kiinteisöjen kehittämiseen ja rakennuttamiseen. Sen tytäryhtiö Asuntosäätiön Asumisoikeus Oy on Suomen suurin asumisoikeusyhtiö.
Asuntosäätiö-konsernin toimitusjohtaja on Esa Kankainen.
Kohteita
Säätiö omistaa vuokra- ja asumisoikeusasuntoja. Eniten niitä sijaitsee Vantaalla, Espoossa ja Helsingissä.
Esimerkiksi Helsingin Sompasaareen Asuntosäätiö on rakennuttanut Hitas-kohteen, korkotuetun vuokra-asuntokohteen sekä asumisoikeuskohteen.
Aloysius Murwito
Aloysius Murwito (s. 20. joulukuuta 1950) on indonesialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 7. heinäkuuta 1982 ja nimitettiin Agatsin hiippakunnan piispaksi 7. kesäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jacobus Duivenvoorde, jota avustivat Alphonsus Augustus Sowada ja Leo Laba Ladjar.
Divine Invitation
Divine Invitation on heavy metal -yhtye Altarian kokoelmalevy, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2007. Se sisältää kymmenen kappaletta yhtyeen kahdelta ensimmäiseltä albumilta Divinity ja Invitation, kaksi uutta kappaletta sekä seitsemän aikaisemmin julkaisematonta demoversiota. Kokoelmalevy julkaistiin, koska yhtyeen kahden ensimmäisen albumin painokset myytiin loppuun. Lisäksi yhtye halusi esitellä yleisölle uuden laulajansa, Marco Luponeron.
Friend of a Friend
Friend of a Friend on tšekkiläisen bändin Lake Malawin esittämä kappale, jolla he edustivat Tšekkiä vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 157 pistettä ja saavutti sijan 11.
QR-algoritmi
QR-algoritmi on lineaarialgebrassa ominaisarvojen laskennassa käytetty algoritmi, eli menetelmä, jolla lasketaan matriisien ominaisarvoja. QR-algoritmin kehittivät samanaikaisesti 1961 John G.F. Francis (Englanti) ja Vera N. Kublanovskaya (Neuvostoliitto).
QR-algoritmi perustuu QR-hajotelman muodostamien ortogonaalisen matriisin ja yläkolmiomatriisin kertomiseen päinvastaisessa järjestyksessä ja algoritmin soveltamiseen rekursiivisesti uuteen muodostuneeseen matriisiin, kunnes riittävän monen iteraatiokierrosten jälkeen ortogonaalinen matriisi lähestyy kohti ykkösmatriisia ja yläkolmiomatriisi matriisia, jonka diagonaalista voidaan lukea matriisin ominaisarvot.
QR-algoritmin kuvaus
Olkoon A matriisi, josta halutaan laskea ominaisarvot, ja olkoon A0:=A. Iteraation askeleella k (alussa k = 0), hajotetaan Ak ortogonaalisen matriisin Qk ja yläkolmiomatriisin Rk tuloksi ja muodostetaan Ak+1 = RkQk.
Huomaa että
joten kaikki Ak:t ovat similaarisia matriiseja ja siten niillä on samat ominaisarvot. Algoritmi on numeraalisesti stabiili, koska se perustuu ortogonaalisiin similaarisuusmuunnoksiin.
Kiinanjokidelfiini
Kiinanjokidelfiini eli baiji (Lipotes vexillifer) on tai oli Kiinassa Jangtsejoessa elävä lähes sokea valaslaji. Sitä on Kiinassa kutsuttu "Jangtsen jumalattareksi". Vaikka Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin äärimmäisen uhanalaiseksi, jotkut katsovat sen kuitenkin kuolleen sukupuuttoon, koska tutkijat eivät onnistuneet löytämään laskennassa ainuttakaan yksilöä. Kiinanjokidelfiinin arvioidaan eläneen maapallolla 20 miljoonaa vuotta. Se on niin kutsuttu elävä fossiili, sillä se on säilynyt esihistoriallisista ajoista katoamiseensa saakka lähes muuttumattomana.
QR-algoritmi
QR-algoritmin kuvaus
Riittävän monen iteraatiokierroksen jälkeen matriisi Ak supistuu kolmiomatriisiksi, jolloin matriisin ominaisarvot voidaan lukea suoraan diagonaalista.
Kiinanjokidelfiini
Joukko tutkijoita julisti kiinanjokidelfiinin sukupuuttoon kuolleeksi 8. elokuuta 2007, kun ainoatakaan yksilöä ei havaittu Jangtsejoella kuusi viikkoa kestäneiden etsintöjen jälkeen. Jotkut uskovat delfiinin kuolleen sukupuuttoon jo vuonna 2002, kun viimeinen tiedetty kiinanjokidelfiini Kigi kuoli. Joitakin päiviä aiemmin eräs kiinalaismies oli kuvannut videokameralla suurta joessa liikkuvaa eläintä, joka oli todennäköisesti baiji. Jotkut tutkijat pitävät lajia kuitenkin jo hävinneenä, sillä yksi tai muutama yksilö ei riittäisi pelastamaan kantaa. Tutkijoiden mielipiteet eivät ole kuitenkaan muuttaneet Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n näkemystä siitä, että laji saattaa olla vielä elossa. Vuonna 2016 amatööritutkimusryhmä väitti havainneensa kiinanjokidelfiinin lähellä Wuhun kaupunkia.
QR-algoritmi
Esimerkki
Olkoon joka hajotetaan Givensin rotaation avulla ortogonaaliseksi matriisiksi Q ja yläkolmiomatriisiksi R. Ensimmäinen iteraatiokierros Toinen iteraatiokierros Lopulta 10 iteraatiokierroksen jälkeen...
Kiinanjokidelfiini
Vuonna 1997 laskennassa kiinanjokidelfiinejä löydettiin enää 13, kun vielä 1980-luvulla niitä eli vielä noin 400. Suurin syy tähän ovat olleet salametsästykset ja jokiin viritettävät verkot. Myös Kolmen rotkon pato muutti pysyvästi delfiinien elinympäristöä. Delfiinejä pyrittiin pelastamaan siirtämällä niitä läheiseen järveen.
Koko ja ulkonäkö
Kiinanjokidelfiinillä on pitkä ja kapea nokka. Kiinanjokidelfiini painaa noin 125–230 kg, joidenkin lähteiden mukaan enimmäispaino olisi kuitenkin 160 kg. Pituutta uroksilla saattaa olla jopa 2,5 metriä ja naarailla 2,3 metriä. Useimmat yksilöt ovat 2,0-2,5 m pitkiä. Väritykseltään baiji on yläpuolelta siniharmaa ja alapuolelta valkoharmaa.
Elinympäristö
Kiinanjokidelfiini elää vain makeavetisissä joissa ja järvissä. Jangtsejoella kiinanjokidelfiinit ovat eläneet syvemmissä osissa ja ne ovat tulleet matalammalle ainoastaan pyydystämään kaloja ravinnokseen.
Lisääntyminen
Kiinanjokidelfiininaaras saavuttaa sukukypsyyden noin kuuden ja uros neljän vuoden iässä. Tiineys kestää noin 10–11 kuukautta. Naaraat synnyttävät noin kahden vuoden välein yhden jälkeläisen kerrallaan. Syntynyt jälkeläinen on noin metrin mittainen ja emo hoitaa sitä 8–20 kuukautta.
Erään yksilön on arveltu eläneen luonnossa 24-vuotiaaksi.
Ravinto
Kiinanjokidelfiinit syövät alle 6,5 cm leveitä makean veden kaloja.
Käyttäytyminen
Kiinanjokidelfiinit ovat sosiaalisia eläimiä, ja elävät pienissä, 3–4 yksilön ryhmissä. Ryhmät saattavat muodostaa suurempia, 9–16 delfiinin joukkoja. Ravintoa kiinanjokidelfiinit hakevat päivisin ja lepäävät öisin hiljaa virtaavissa kohdissa.
Vaaran uhatessa kiinanjokidelfiini saattaa paeta 60 km/h nopeudella, mutta useimmiten se liikkui vain noin 10–15 km/h nopeudella.
Kaikilla jokidelfiineillä on heikko näkö, ja osa lajeista on lähes täysin sokeita. Baiji ei ole täysin sokea, vaikka sen silmät ovatkin pienet ja näkökyky heikko. Pääosin se kuitenkin käyttää kaikuluotausta suunnistaessaan.
Irina Ratušinskaja
Irina Borisovna Ratušinskaja (4. maaliskuuta 1954 Odessa, Ukrainan SNT – 5. heinäkuuta 2017 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen toisinajattelija, runoilija ja kirjailija.
Toisinajattelija
Ratušinskaja pidätettiin neuvostovastaisesta toiminnasta syyskuussa 1982. Huhtikuussa 1983 hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi työleirille. Hänet vapautettiin lokakuussa 9. lokakuuta 1986 kolmen ja puolen vuoden vankilassaolon jälkeen päivää ennen Ronald Reaganin ja Mihail Gorbatšovin tapaamista Reykjavíkissa. Vuonna 1987 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliitto epäsi häneltä ja hänen mieheltään Neuvostoliiton kansalaisuuden. Institute on Religion and Democracy myönsi hänelle Religious Freedom Awardin. Hän kirjoitti vankilassaoloajastaan muistelmat nimeltä Harmaa on toivon väri.
Kirjailija
Vankila-aikanaan Ratušinskaja kirjoitti paljon runoja, ja hänen ensimmäiset runokirjansa julkaistiin englanniksi jo hänen istuessaan vankilatuomiotaan 1980-luvulla. Brittiläinen säveltäjä Sally Beamish sävelsi hänen runoistaan kokoelman No, I'm not Afraid Hän kirjoitti omaelämäkerran Ukrainan muistot. Tämän lisäksi hänen romaaneistaan on suomennettu Odessan lapset.
Yksityiselämä
Ratušinskajan puoliso oli Igor Geraštšenko, ja heidän avioliittonsa kesti Irinan kuolemaan asti. Heillä oli kaksospojat. Perhe asui Lontoossa joulukuuhun 1998 asti, jolloin he muuttivat Venäjälle ja saivat Venäjän kansalaisuuden. Irina Ratušinskaja kuoli syöpään Moskovassa heinäkuussa 2017.
Suomennetut teokset
Julkaisussa: Kaltio 1994:3 Runot on suomentanut Tuovi Monola
Teoksessa: Ajatus vapaa - sana kahleissa Helsinki: Like 1998 ISBN 951-578-622-3 Runot on suomentanut Kalevi Haikara
Pieris
Pieris voi viitata seuraaviin:
Okaloosan piirikunta
Okaloosan piirikunta on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan asukasluku on 180 822 (2010). Hallinnollinen keskus on Crestview ja suurin kaupunki Fort Walton Beach. Piirikunnan pinta-ala on 2 802 km², josta maata on 2 423 km² ja vettä 379 km².
Okaloosan piirikunta perustettiin vuonna 1915. Nimi tulee choctawin kielen sanoista oka (vesi) ja lusa (musta).
Pain
Pain lämmitteli Nightwishiä kevään 2008 Euroopan kiertueella joka alkoi 17. helmikuuta Liettuassa ja päättyi 19. huhtikuuta Portugaliin. Keikkoja matkan varrella oli kaikkiaan 38 kappaletta.
Pain sai Swedish Metal Awards 2008 -gaalassa vuoden 2007 parhaimman metallialbumin palkinnon.
Pierre Gemayel
pienoiskuva|Pierre Gemayel Šeikki Pierre Gemayel (, 6. marraskuuta 1905 – 29. elokuuta 1984) oli libanonilainen poliitikko, Kata'ib-puolueen (falangistien) perustaja ja presidenttien Bachir Gemayel ja Amine Gemayel isä.
Gemayel kävi koulunsa jesuiittojen koulussa ja opiskeli lääketiedettä Beirutissa, jonne perusti apteekin. Hän johti Libanonin joukkuetta Berliinin olympialaisissa 1936. Palattuaan Libanoniin hän perusti Kata'ib-puolueen, jonka jäseniä kutsuttiin falangisteiksi Mussolinin fasistien esikuvan mukaan.
Gemayelin vaikutusvalta oli rajattua ennen Libanonin itsenäisyyttä. Hän vastusti ranskalaisten mandaattihallintoa Libanonissa. Puolue selvisi ranskalaisten määräämästä hajotuksesta 1937 ja otti osaa kapinaan ranskalaisia vastaan 1943. Jäsenmäärästä huolimatta se oli edelleen poliittisesti mitätön. Vasta vuoden 1958 sisällissodan aikana Gemayelista tuli äärioikeiston kristittyjen johtaja, kun hän vastusti nasseristien ja arabinationalistien pyrkimyksiä syöstä vallasta presidentti Camille Chamoun ja kannatti vieraiden joukkojen palaamista Libanoniin. Sodan jälkeen Gemayel nimitettiin ministeriksi nelijäseniseen yhtenäisyyshallitukseen ja kaksi vuotta myöhemmin parlamenttiin, jossa hän oli jäsenenä kuolemaansa saakka. 1960-luvun lopulla Kata'ibilla oli yhdeksän jäsentä parlamentissa, mikä teki siitä yhden suurimmista puolueista hajanaisessa politiikassa. Gemayel oli mukana presidentinvaaleissa 1964 ja 1970, muttei tullut valituksi.
Libanonin ollessa arabien ja Israelin välisen konfliktin osallisena Gemayel korosti maan eroa muista arabimaista ja kannatti suuntautumista Ranskaan ja länteen. Hän vastusti palestiinalaispakolaisten oleskelua maassa. Hän oli kuitenkin vastahakoisesti mukana allekirjoittamassa vuonna 1969 mahdollisesti solmittua salaista Kairon sopimusta, joka antoi PLO:lle turvapaikan Libanonista sen tultua karkotetuksi Jordaniasta (ns. Musta Syyskuu). 1970-luvulla hän vastusti aseistettujen palestiinalaisten läsnäoloa maassa, mikä vei maan Israelin tulilinjalle. Hän kokosi oman yksityisarmeijansa, jota johti hänen poikansa Bachir, ja jota on väitetty Israelin salaa rahoittamaksi.
Gemayel kannatti aluksi Syyrian väliintuloa kristittyjen puolelle sisällissodassa 1975–1990, mutta päätyi pian siihen, että Syyria itse asiassa miehitti maata omia tarkoitusperiään varten. Vuonna 1976 hän liittyi toisten kristittyjen johtajien, kuten Chamounin, Charles Malikin ja Étienne Saqrin kanssa vastustamaan Syyrian miehitystä. 11. lokakuuta 1978 kristittyjen Libanonin rintama liittyi Libanonin armeijan rinnalle voittoisaan sadan päivän sotaan Syyrian joukkoja vastaan.
Gemayelin nuorin poika Bachir Gemayel valittiin etelä-Libanonia miehittävien Israelin joukkojen tuella presidentiksi 23. elokuuta 1982, mutta hänen murhattiin 14. syyskuuta ennen virkaa asettamista pommilla. Vanhempi poika Amine Gemayel valittiin hänen sijaansa presidentiksi. Pierre Gemayel ei osallistunut poikansa hallitukseen, ennen kuin 1984 Geneven ja Lausannen konferenssien jälkeen, joissa oli tarkoituksena lopettaa Israelin ja Syyrian miehitys maassa. Tuolloin hänet valittiin vielä kansallisen yhtenäisyyden hallitukseen. Hän kuoli virassaan 29. elokuuta 1984, 78-vuotiaana.
Ftaalihappo
Ftaalihappo on aromaattinen dikarboksyylihappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiteistä jauhetta. Sen kemiallinen kaava on C8H6O4 ja rakennekaava on C6H4(COOH)2. Ftaalihaposta käytetään myös nimityksiä orto-ftaalihappo ja 1,2-bentseenidikarboksyylihappo.
Ftaalihapon moolimassa on 166,1 g/mol, sulamispiste 210–211 °C (hajoaa), suhteellinen tiheys 1,6 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 0,574 g/100 ml, leimahduspiste 168 °C o.c. ja CAS-numero 88-99-3.
Ftaalihappoa käytetään ftalaattien ja alkydihartsien valmistukseen.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistuminen ftaalihapolle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Katso myös
Ftaalihapon (orto-ftaalihappo, 1,2-bentseenidikarboksyylihappo) isomeerisia muotoja ovat:
Sääksjärven Loiske
Seuran lajeja ovat jalkapallo, futsal, yleisurheilu, hiihto, voimistelu ja lentopallo.
Futsal
Loiskeen miesten joukkue on pelannut futsalin ylimmällä sarjatasolla Futsal-liigassa 1990-luvun lopulta lähtien. Se on liigan maratontaulukossa sijalla viisi, mutta ei ole koskaan yltänyt mitaleille. Nykyisin joukkue pelaa Kakkosessa
Jalkapallo
Loiske on pelannut jalkapalloa vuodesta 1947. Paras saavutus on kaudelta 1978, kun joukkue voitti III-divisioonan ja pelasi seuraavan kauden II-divisioonassa. Peliasun värit ovat oranssi ja musta.
Johan Gullichsen
Työura
Gullichsen kirjoitti ylioppilaaksi Grankulla samskolasta 1955 ja valmistui Åbo Akademista diplomi-insinööriksi 1962. Hän työskenteli Keskuslaboratorion tutkimusassistenttina (1962–1964) ja tutkijana (1989–). Gullichsen oli Ekonon projekti-insinööri 1964–1971 ja toimi perustamansa Arhippainen, Gullichsen & Co -konsulttiyrityksen toimitusjohtajana vuodesta 1970. Yritys auttoi metsäteollisuusyhtiöitä ratkaisemaan laatuun ja ympäristöön liittyviä ongelmia. Gullichen toimi Teknillisen korkeakoulun professorina vuosina 1989–1999. Hän johti puunjalostustekniikan laitosta 1990–1992 sekä prosessi- ja materiaalitekniikan laitosta 1993–1996. 1970-luvulla Gullichsen kehitti paperin valmistustavan merkittävällä tavalla uudistaneen ja kierrätyspaperin uusiokäytössä erityisen tärkeän keskisakeusteknologian eli mc-tekniikan. Se on pumppaustekniikka, jonka avulla saadaan kohennettua sellun laatua ja vähennettyä sellun tuottamisen vahingollisia ympäristövaikutuksia. Hän on rekisteröinyt yli 60 patenttia ja julkaissut yli 180 artikkelia.
Gullichsen oli A. Ahlström Osakeyhtiön hallituksen jäsen 1970–1987 ja puheenjohtaja 1987–1998. Lisäksi hän oli Cartiere Bosso SpA:n hallituksen jäsen 1979–1985 ja puheenjohtaja 1985–1993. Gullichsen oli myös Walter Ahlströmin säätiön hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1980, Kämmerer GmbH:n hallituksen jäsen 1981–1993, Artekin hallituksen jäsen 1990–1996 ja Galerie Artekin hallituksen jäsen. Lisäksi hän toimi R. Bäckströmin säätiön puheenjohtajana sekä Suomen luonnonvarain tutkimussäätiön ja Nottbäck-säätiön hallitusten jäsenenä.
Purjehdus
Johan Gullichsen harrasti kilpapurjehdusta 1950-luvulta lähtien. Vuonna 1964 hän osallistui Tokion kesäolympialaisissa 5.5m-luokkaan yhdessä Juhani Salovaaran ja Peter Fazerin kanssa sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2005 Gullichsen miehistöineen saavutti Sydneyssä järjestetyissä 5,5m-luokan MM-kilpailuissa hopeaa.
Tunnustuksia
Gullichsenille myönnettiin Vuoden insinöörityöpalkinto 1984 ja Marcus Wallenberg -palkinto 1986. Hän toimi Svenska tekniska vetenskapsakademi i Finlandin puheenjohtajana ja oli myös Ruotsin kuninkaallisen insinööritieteiden akatemian jäsen vuodesta 1987 lähtien. Vuonna 1988 Gullichsen nimitettiin Åbo Akademin kunniatohtoriksi. Hän sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarin kunniamerkin sekä Suomen Paperi-insinöörien yhdistyksen Lampén-mitalin 2004. Gullichsen valittiin paperiteollisuuden Hall of Fameen 2005. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Matti Sundbergin laaturahaston 5 000 euron laatupalkinto.
Perhe
Porin Pihlavassa syntyneen Gullichsenin äiti oli kulttuurivaikuttaja Maire Gullichsen ja isä vuorineuvos Harry Gullichsen. Hänen sisaruksiaan ovat professorit Lilli Alanen ja Kristian Gullichsen. Johanin leski Anna Gullichsen on työskennellyt muun muassa Galerie Artekissa ja heidän tyttärensä Johanna Gullichsen on tekstiilisuunnittelija. 1990-luvun alusta Johan Gullichsen asui puolisonsa kotipaikassa Someron Palikaisissa.
KDM Dannebrog (A540)
Valmistus
Alus tilattiin Kööpenhaminan laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 2. tammikuuta 1931 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 10. lokakuuta. Alus valmistui 26. toukokuuta 1932.
Palvelus
Alus oli koeajoissa 2. toukokuuta 1932 hallitsijaparin ollessa aluksella. Se on edelleen hallitsijan huvijahtina.
Porin Ilmailukerho
Porin Ilmailukerho r.y. on vuonna 1928 perustettu ilmailukerho. Se kuuluu Suomen Ilmailuliittoon. Kerhossa on jäseniä noin 300 ja sen päätoimintamuodot ovat lennokit, purjelento ja moottorilento.
Moottorilentotoimintaa harjoitetaan pääasiassa Porissa ja purjelentoa Piikajärven lentokeskuksessa. Kerhon toimitilat sijaitsevat Porin lentokentällä, Ilmailuopistontien varrella. Lennokkitoimitilat ovat Porin keskikaupungilla Länsipuistossa. Piikajärven lentokeskuksessa on asuntola, halleja ja sauna.
Porin Ilmailukerho kouluttaa lennokkiharrastajia, purjelentäjiä ja moottorilentäjiä. Kerhon käytössä on seitsemän purjelentokonetta, joista kaksi on kaksipaikkaista. Moottorilentokoneita on neljä. Kerho sai 9.4.2011 käyttöönsä nelipaikkaisen komposiittirakenteisen, Austro Engine E-4A -dieselmoottorilla varustetun Diamond DA 40 NG -moottorilentokoneen, rekisteritunnus OH-DDA. Ilmailukerhossa rakennettu PIK-15 Hinu -moottorilentokone OH-YHG valmistui keväällä 2008. Kerholla on ennestään toinenkin Hinu, vuonna 1969 valmistunut PIK-15 OH-YHE.
Savenius
Savenius on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Whole Foods Market
Whole Foods Market on yhdysvaltalainen elintarvikekauppojen ketju, joka on erikoistunut luomuelintarvikkeisiin, ja valikoimiin kuuluu myös terveyttä edistäviä elintarvikkeita. Whole Foods Marketin tuotteet ovat kalliimpia kuin tavanomaisten elintarvikekauppojen tuotteet. Useita Whole Foodsin tuotteita ei saa tavanomaisista elintarvikekaupoista. Whole Foods Marketin pääkonttori sijaitsee Austinissa, Texasissa.
Kesäkuussa 2017 Amazon.com-verkkokauppa ilmoitti ostavansa Whole Foods Marketin 13,4 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.
Alkuvuodesta 2018 yrityksellä oli 479 myymälää ja 91 000 työntekijää.
Fes
Fes voi tarkoittaa:
Varhaisperuna
thumb|250px|Keitettyjä varhaisperunoita. Varhaisperuna on joukko perunalajikkeita, jotka kypsyvät varhain, koska niiden kasvamiseen vaaditaan verrattain vähäinen lämpösumma. Varhaisperunaa myöhemmin kasvavat melko varhaiset eli keskiaikaiset perunat.
Viljely Suomessa
Ensimmäinen suomalainen varhaisperunalajike oli kemiönsaarelta lähtöisin oleva Tammiston aikainen, jota alettiin viljellä 1930-luvulla. Suosituin varhaisperunalajike on vuonna 1975 kehitetty Hankkijan Timo. Varhaisperunaa ei enää jalosteta Suomessa, vaan Suomessa käytetään laajalti eurooppalaisia perunalajikkeita, jotka sopivat nykyisin Suomen ilmastoon.
Suomessa varhaisperunaa tuotettiin vuonna 2013 noin 750 hehtaarin alalla, josta Varsinais-Suomen osuus oli noin 600 hehtaaria ja siitä Naantalin Rymättylän osuus noin 230 hehtaaria. Suurin osa varhaisperunasta viljellään Varsinais-Suomen saaristossa.
Varhaisperunan viljely vähenee ja vielä neljä vuotta aikaisemmin viljelyala oli yli 1 000 hehtaaria. MTK:n kasvinviljelyasiamies Antti Lavonen arvioi varhaisperunan viljelyn vähenemiseen olevan useampia syitä: Varhaisperunalta poistettiin vuonna 2012 kansallinen tuki, mikä aiheutti viljelöissä huolta taloudellisesta kannattavuudesta; Varhaisperunan viljely on työllistävämpää kuin esimerkiksi ruokaperunan, joten varhaisperunan hinta putoaa usein nopeasti alle sen tuotantokustannusten; Ruotsalainen varhaisperuna kilpailee osittain Suomessa suomalaisen varhaisperunan kanssa.
Sainte-Colombe (Rhône)
Sainte-Colombe on kunta Ranskassa Rhônen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Lyonista etelään Rhônejoen varrella. Kaupungista löydettiin rakennustyömaalta kokonainen roomalaisen kaupunginosan rauniot vuonna 2017. Rauniot kuuluvat Vienna Allobrogumin kaupunkiin, joka oli yksi tärkeimmistä roomalaisten hallitsemista kaupungeista Galliassa. Nykyisin Vienna Allobrogum tunnetaan nimellä Vienne, ja se sijaitsee Rhônejoen vastarannalla. Löytynyt arkeologinen alue on 7 000 neliömetrin laajuinen, ja sieltä on löydetty suhteellisen hyvin säilyneitä jäänteitä sekä julkisista rakennuksista että ylellisistä yksityiskodeista. Alue on merkittävin Rooman ajan kaivaus Ranskassa liki 50 vuoteen.
Varhaisperuna
Viljely Suomessa
Varhaisperunan yleinen istutusaika on huhtikuun kymmenennen päivän tienoilla, mutta sään salliessa voidaan istuttaa jo maaliskuussakin.
Maahantuonti
Suomessa perinteisesti uudet perunat ovat olleet herkkuruokaa, josta on maksettu hyvää hintaa. Tavallisesti perunat maksavat noin puoli euroa tai euron kilolta, mutta uusista varhaisista perunoista on saatu vähittäiskaupassa arvonlisäveroineen jopa kolminkertaisia hintoja tavanomaiseen hintatasoon verrattuna. Aikaisemmin manner-Suomen uusia perunoita olivat ahvenanmaalaiset perunat, koska Ahvenanmaalla on aikaisempi kevät ja ilmastovyöhykkeenä Keski-Euroopan hemi­boreaalinen seka­metsä­vyöhyke manner-Suomelle tyypillisen pohjoisen havu­metsä­vyöhykkeen sijaan.
Euroopan unionin jäsenyyden aikana suuret suomalaiset elintarviketukkukaupat, kuten Ruokakesko ja S-ryhmä alkoivat tuoda uusiksi perunoiksi Suomeen muualla tuotettuja perunoita. Suomeen tuodaan yleensä Espanjassa Mallorcalla kasvaneita perunoita ja Etelä-Ruotsista Skånessa kasvaneita perunoita ennen kuin Suomen vuoden oma perunasato alkaa kypsyä kesä-heinäkuussa. S-ryhmän kauppojen, ja K-kauppojen lisäksi uusia perunoita on myös muissa kaupoissa, kuten Suomen Lähikaupan kaupoissa sekä Lidllissä.
Haponlahden kanava
right|thumb|200px|Haponlahden kanavan sijainti thumb|200px|Näkymä kanavalle Haponlahden kanava on kanava, joka kulkee Oravinkannaksen poikki. Kanava yhdistää toisiinsa Saimaan Joutenveden ja Haukiveden. Se lyhentää Savonlinnan ja Joensuun välistä vesitietä 35 kilometriä verrattuna Tappuvirran kautta kiertävään väylään.
Kanava rakennettiin, kun vanha, jo 1800-luvun puolivälissä käytössä ollut Oravin avokanava kävi nippu-uitolle liian pieneksi. Haponlahden kanava valmistui vuonna 1960 ja myöhemmin se ruopattiin syväväyläksi.
Kanava on 1,8 kilometriä pitkä. Aluksen leveys on maksimissaan 12,6 metriä ja syväys 4,2 metriä, maston korkeus 13,6 metriä. Haponlahden nykyistä siltaa on suunniteltu korvattavan rakentamalla nykyisen sillan itäpuolelle 24,5 metriä korkea silta, mutta sen toteutusajankohta ei ole tiedossa.
Aiheesta muualla
62.09917°N, 28.66333°W
Pro hac vice
Pro hac vice on latinaa ja tarkoittaa "tätä tapausta varten". Ilmausta käytetään katolisen kirkon terminologiassa tapauksesta, jossa titulaaripiispanistuin korotetaan väliaikaisesti titulaariarkkipiispanistuimen arvoon, koska titulaaripiispa korotetaan titulaariarkkipiispaksi. Tällöin hänen ei tarvitse vaihtaa hiippakuntaansa, vaan hänen titulaarihiippakuntansa säilyy samana. Kun titulaariarkkipiispa kuolee, palautuu hänen piispanistuimensa tavalliseksi titulaaripiispan istuimeksi. Samaa menettelyä käytetään myös siinä - tosin äärimmäisen harvinaisessa - tapauksessa, jossa titulaariarkkipiispasta tulee titulaaripiispa.
Viime vuosikymmeninä tämän käytännön merkitys on kasvanut. Suurin osa titulaariarkkipiispan istuimista sijaitsee "in partibus infidelium" ("uskottomien alueilla") eli vanhoilla kristillisillä alueilla Lähi-idässä, Vähässä-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa, joissa nykyään asuu vain hyvin vähän tai ei ollenkaan katolilaisia. Nämä ovat usein kirkkohistoriallisesti erittäin merkittäviä, kuten Miletos tai Efesos. Paikalliset, tosin usein hyvin pienet, Idän kristilliset kirkot käyttävät osittain edelleen samoja arkkipiispanistuimia ja niihin liittyviä arvonimiä. Katolinen kirkko on viime vuosina halunnut välttää näiden kuuluisien arkkipiispanistuimien käyttämistä titulaariarkkipiispanistuimina ekumeenisista syistä.
Tämä lisäksi samaa menetelmää käytetään myös kardinaalidiakonien kohdalla, jotka kymmenen vuotta kardinaalidiakoneina oltuaan saavat kardinaalipapin arvon. Tällöin he voivat vaihtaa titulaaridiakoniansa titulaarikirkoksi "pro hac vice".
Luettelo pikkuplaneetoista: 135001–136000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 135001:stä ja päättyen 136000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Clodia Pulchra
Clodia Pulchra (syntyi 57 eaa./56 eaa. tai 53 eaa.) oli Gaius Octaviuksen, tulevan keisari Augustuksen, ensimmäinen vaimo. Clodia oli Fulvian ja Publius Clodius Pulcherin tytär.
Fulvian kolmas mies oli Marcus Antonius. Clodia meni naimisiin Octaviuksen kanssa kun Antonius, Octavius ja Lepidus muodostivat toisen triumviraatin vuonna 44 eaa. Avioliiton oli tarkoitus vahvistaa liittolaisten välisiä siteitä. Lepidus oli tarjonnut Octaviukselle vaimoksi oman vaimonsa siskontytärtä Serviliaa, mutta Octavius valitsi Clodian. Octavius erosi kuitenkin Clodiasta sen jälkeen kun Fulvia ja Antoniuksen veli Lucius Antonius aloittivat sodan häntä vastaan. Clodian elämästä tämän jälkeen ei tiedetä mitään.
Lannenikama-ristiluunivel
Lannenikama-ristiluunivel yhdistää toisiinsa viimeisen lannenikaman solmun ja ristiluun.
Wihuritalo
Wihuritalo on Helsingin Kulosaaressa Wihurinaukiolla Kulosaaren Casinon lähistöllä oleva iso valkea linnamainen rakennus, joka rakennettiin 1910-luvun lopulla. Nykyään se toimii Wihuri-konsernin pääkonttorina.
Historia
Wihuritalo, aikaisemmalta nimeltään Wihurin linna, rakennettiin alun perin Kulosaaren Rantahotelliksi. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1916, ja linna valmistui vuonna 1917. Arkkitehtina toimi Lars Sonck.
Hotellin rakennutti AB Brändö Villastad, joka oli perustanut silloin asuttamattomalle Kulosaarelle hienon ja uudenaikaisen huvilakaupungin. Yhtiö oli ostanut saaren vapaaherra J. F. A. G. Cronstedtilta vuonna 1907. Arkkitehteina toimivat silloin Armas Lindgren ja Lars Sonck. Brändö Villastadin omistama Kulosaaren ravintola, eli nykyinen Kulosaaren Casino, oli tuottanut hyvin, joten alueelle päätettiin rakentaa hotelli.
Hotelli rakennettiin paljaspintaisesta kalkkihiekkakivestä. Hotellissa oli 40 huonetta ja kaikki sen ajan mukavuudet: keskuslämmitys, juokseva vesi (lämmin ja kylmä) sekä kaukopuhelinyhteys. Myös hissi asennettiin kerrosten väliin. Hotellin ensimmäisessä kerroksessa toimi vastaanotto, ravintola ja lehtihuone. Ulkopuolella oli katettu terassi.
Dipolis
Dipolis (, ”Kaksi kaupunkia”) oli antiikin Kreikassa nimitys saarelle, jolla sijaitsi kaksi polista eli kaupunkivaltiota, sekä tällaisten kaupunkien liitolle. Tunnetuimmat dipoliit olivat:
Wihuritalo
Historia
Ensimmäinen maailmansota pilasi hotellia koskevat suunnitelmat, sillä pietarilaismatkailijoita ei saapunut sodan takia. Sotien välillä rakennus toimi täysihoitolatyyppisenä pensionaattina. Talossa asui Ruotsin suurlähettiläs von Heidenstam, kun Ruotsin Helsingin-suurlähetystöä kunnostettiin sekä joitakin valkoisia venäläisiä emigrantteja. 1930-luvulle asti hotellin työntekijät olivat ulkomaalaisia, koska Suomessa ei ollut tuolloin pätevää hotelli- ja ravintola-alan koulutusta.
Toisen maailmansodan aikana rakennus toimi mm. neuvolana. Talo säästyi pommituksista. Sodanjälkeisen asuntopulan vuoksi talosta tehtiin vuokra-asuntola. Talo rapistui sodan aikana ja sen jälkeisen ajan pahasti.
Wihuri-Yhtymä osti talon vuonna 1963 muuttaakseen sen toimistoksi. Myös Wihurin entinen pääkonttori sijaitsi Kulosaaressa, mutta se oli liian pieni suuren yhtiön johtoa varten. Rakennus oli halpa huonon kuntonsa vuoksi.
Museovirasto vaati ettei taloa pureta, vaan se korjataan vanhojen sääntöjen ja kaavojen mukaisesti. Huonokuntoiseen taloon tehtiin mittava remontti, joka valmistui vuonna 1964. Remontin teki rakennusyhtiö Kallio-Eriksson. Talo oli tarkoitus remontoida Sonckin mallin mukaisesti, mutta osa Sonckin alkuperäisistä piirroksista oli hukassa.
Nykyisin Wihuritalona tunnettu talo on toiminut Wihuri-konsernin pääkonttorina vuodesta 1964. Toimistoon tuli 1970-luvulla ensimmäiset tietokoneet, mikä oli suurin muutos sitten 1960-luvun remontin. Kansallisromantiikan ajalle tyypillisesti Wihuritalon sisäseiniä ja kattoja koristivat värikkäät maalaukset, ja osa taiteilija Bruno Tuukkasen maalauksista on restauroitu talon näyttelytilassa. Rakennuksen toisessa tornissa on merenkulkuhenkinen museo. Talossa on vain yksi hissi.
RCA Spectra 70
RCA Spectra 70 on Radio Corporation of American (RCA) valmistama suurtietokone. Tietokone oli yksi ensimmäisistä monoliittisia mikropiirejä käyttävistä. Tietokoneen malli 70/25 julkaistiin noin vuonna 1965.
RCA mainosti tietokoneen laitteiston yhteensopivuutta IBM S/360:n kanssa.
English Electric valmisti tietokoneesta kloonia nimellä English Electric System 4. Siemens myi tietokoneen kloonia nimellä Siemens 4004.
Ken Thompson
Kenneth Lane Thompson (s. 4. helmikuuta 1943 New Orleans) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja tietotekniikan kehittäjä. Hän loi B-ohjelmointikielen ja Unix-käyttöjärjestelmän yhdessä Dennis Ritchien kanssa Bell Labsissa. Thompson on myös tutkinut tietokoneshakkia, muun muassa luoden vuoden 1980 WCCC-mestaruuden voittaneen Belle-shakkitietokoneen ja loppupelitietokannan kaikille 6 nappulan ja alle loppupeleille.
1970-luvun puolivälissä Thompson lähti hetkeksi Bell Labsilta ja opetti Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksella (UCB).
Thompson valmistui elektroniikan ja tietojenkäsittelytieteen maisteriksi Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1966. Hän työskenteli lähes koko työuransa ajan Bell Labs -yhtiössä, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2000. Tämän jälkeen hän on ollut mukana Google Researchin ryhmissä.
Thompsonille myönnettiin Turing-palkinto vuonna 1983 yhdessä Dennis Ritchien kanssa. Thompsonille ja Ritchielle on myönnetty Japani-palkinto vuonna 2011.
RU-38 (jääkiekko)
Rosenlewin Urheilijat-38 oli porilainen Rosenlewin tehtaiden urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1938, mutta seuran jääkiekkotoiminta ei ollut yhtä vanhaa. RU-38:lla oli toimintaa monessa lajissa ja alkuaikoina Rosenlewia tekivät parhaiten tunnetuksi kesäisin seuran jalkapallojoukkue ja talvisin jääpallojoukkue. Jääkiekko tuli vakavammin mukaan 1950-luvulla.
Jääkiekon alkuvuodet ja nousu SM-sarjaan
RU-38 osallistui maakuntasarjaan ensimmäistä kertaa kaudella 1953–1954. Alkuaikoina seura ei vielä panostanut vahvasti jääkiekkoon, ja Porissakin RU-38:n edellä olivat Kärpät, PPT ja PoPa. Vuonna 1960 Kärpät ja PoPa yhdistivät voimansa ja uusi seura sai nimekseen Porin Karhut, josta tuli myöhemmin 1960-luvulla RU-38:n paikalliskilpailija. Karhut nousi ensimmäisenä kautenaan 1960–1961 Suomensarjasta SM-sarjaan, ja samana kautena RU-38 nousi maakuntasarjasta suomensarjaan. Ratkaisevassa nousukarsintaottelussa RU-38 voitti JyP:n maalein 10–1.
Ensimmäisenä kautenaan Suomensarjassa 1961–1962 RU-38 sijoittui sarjan keskivaiheille. Kauden jälkeen Rosenlew alkoi panostaa yhtiön jääkiekkoseuraan voimakkaammin, yhtiön pakkausteollisuusosaston toimitusjohtajan Michael Bernerin johdolla. Seuran tavoitteena oli nousta Porin ykkösseuraksi ja yhtiö hankki ensin Matti Lampaisen, jota seura oli tavoitellut jo aiemmin, mutta Tampereelta kiekko-oppinsa saanut Lampainen valitsi tuolloin korkeammalla sarjatasolla pelaavan Karhut. Lisäksi seura hankki Raimo Kilpiön Tampereen Ilveksestä. Kilpiö oli erittäin kova vahvistus RU-38:lle, hän oli ollut Ilveksen SM-kultaa voittaneen joukkueen paras pistemies kautta aiemmin, vuonna 1960. Muita RU-38:n hankintoja Ilveksestä olivat Pentti Kontto ja Kalevi Rassa. Porissa jääkiekko-olot eivät olleet yhtä hyvät kuin Tampereella, sillä kaupungissa pelattiin vielä luonnonjäällä. RU-38 houkutteli pelaajia, sillä Rosenlewilla oli tiedossa kaikille varma työpaikka.
Toisena kautenaan Suomensarjassa 1962–1963 RU-38 tähtäsi tosissaan SM-sarjaan. RU-38 ja Kokkolan Hermes päätyivät suomensarjan pohjoislohkossa tasapisteisiin, seurat voittivat kaudella ainoastaan toisensa. Tasapisteissä joukkueet pelasivat sääntöjen mukaan uusintaottelun SM-sarjakarsintaan pääsystä. RU-38 hallitsi kaksi ensimmäistä erää, mutta hävisi viimeisen erän 5–0. Lopputulos oli 7–3 kokkolalaisten hyväksi ja Hermes eteni SM-sarjakarsintaan, missä se ei kuitenkaan onnistunut nousemaan sarjaporrasta ylemmäs.