cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Béla Imrédy
Imrédy oli koulutukseltaan lakimies ja aloitti uransa virkamiehenä Unkarin valtiovarainministeriössä. Vuodesta 1928 hän oli johtajana Unkarin kansallispankissa. Vuosina 1932–1935 hän oli valtiovarainministerinä Gyula Gömbösin äärioikeistolaisessa hallituksessa, ja palasi sen jälkeen kansallispankkiin pääjohtajaksi. Valtionhoitaja Miklós Horthy nimitti Imrédyn Unkarin pääministeriksi 14. toukokuuta 1938, kaksi kuukautta sen jälkeen, kun Saksa oli liittänyt Itävallan itseensä. Kehityksestä huolestunut Imrédyn hallitus pyrki rajoittamaan äärioikeiston toimintaa Unkarissa ja voittamaan länsivaltojen luottamuksen, mutta samanaikaisesti se myös sääti monia taantumuksellisia lakeja. Hallitus muun muassa rajoitti juutalaisten mahdollisuuksia toimia liike-elämässä ja eri ammateissa sekä sääti uusia rajoituksia kokoontumis- ja lehdistönvapauteen. Lopulta Imrédy omaksui myös Saksaan nojanneen ulkopolitiikan. Imrédy joutui eroamaan pääministerin paikalta 16. helmikuuta 1939, kun oppositio onnistui paljastamaan hänen salatut juutalaiset sukujuurensa. thumb|left|Unkarin poliittista johtoa Béla Imrédy ja Kálmán Kánya natsi-Saksan johtajan [[Adolf Hitlerin vieraana hänen Berchtesgadenin asunnollaan.]] Imrédy jatkoi toisen maailmansodan aikana monien oikeistolaisten järjestöjen johdossa. Saksan miehitettyä Unkarin vuonna 1944 hän toimi Unkarin talousministerinä ja valjasti maan kansantalouden Saksan sotapolitiikan tueksi. Läheinen yhteistyö saksalaismiehittäjien kanssa johti siihen, että sodan jälkeen kansantuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan sotarikoksista.
Laihian kirkko
Laihian kirkko on Laihialla sijaitseva tyyliltään varhaista uusklassismia edustava suuri puinen tasavartinen ristikirkko. Tukholman yli-intendentinvirastossa vuonna 1797 päivättyjen piirustusten mukaan kirkko on rakennettu vuosina 1803-1805.
Kirkon rakennutti vaasalainen raatimies Herman Höckert, ja se on järjestyksessä Laihian kolmas kirkko. Laihian ensimmäinen kirkko oli rakennettu vuonna 1508 ja vihitty Pyhän Botvidin muistolle. Kirkko tuhoutui vuonna 1642 ja sen tilalle rakennettiin uusi kirkko. Tämä kirkko purettiin vuonna 1809 ja sen hirsistä rakennettiin Ylipotin luhtiaitta Laihian Potilan kylään. Kirkon läntiseen sakarapäätyyn liittyy korkea suorakulmainen torni lyhtyineen, tornin kellot ovat vuosilta 1724 ja 1869 ja tornin huipulla on kukko. Kirkon ristikeskustassa on pieni kattoratsastaja. Tornissa on kaareutuva kupu. Kirkkosalin sisäkatteena on päädyistään pyöristetyt puuholvit, jotka yhtyvät ristikeskustassa. Sisäseinät ovat hirsipintaiset. Sakasti on sijoitettu kirkon kuorisakaraan, poikkisakaroita käytetään seurakuntatiloina. Kirkon pinta-ala on 800 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 1200 hengelle. Kirkon alttaritaulun Lasaruksen herättäminen on maalannut Lennart Segerstråle vuonna 1956. Kirkossa on lisäksi veistoksia 1400-luvun alttarikaapista. Kirkon urut valmisti Kangasalan urkutehdas alun perin vuonna 1943 ja laajensi niitä 49+2 -äänikertaisiksi vuonna 1957.
Kirkon pohjoisen ristivarren päässä on kirkkomuseo, jossa on muun muassa kirkon alkuperäinen vaasalaisen Immanuel Almin 1807 maalaama alttaritaulu. Kirkkoa on korjattu vuosina 1913, 1956 ja 1978. Ensin mainittuna vuonna toteutettiin suuria korjaus- ja muutostöitä Vaasan lääninarkkitehti Alfred Wilhelm Stenforsin suunnitelman mukaan. Torniin tehtiin korkea lyhdynmuotoinen katto, kuorin takainen sakaristo purettiin ja uusi sakaristo erotettiin väliseinällä itäisen ristivarren päästä. Muutkin poikkisakarat katkaistiin väliseinillä.
Kirkkotarhan sankaripatsaan on suunnitellut Kalervo Kallio. Patsas sijaitsee Matti Visantin Suomen sisällissodan Iäisyyden portti -muistomerkin edustalla. Raivaajapatsaan on veistänyt Veikko Leppänen vuonna 1956.
Laihian kirkko kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Jalkaväkirykmentti 35 (jatkosota)
Perustaminen
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri perusti rykmentin joukot seuraavasti:
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
Komentajat
Rykmentinkomentajina olivat:
Keskittäminen
Jalkaväkirykmentti 35:n keskítysalueeksi määrättiin Lahti. Rykmentin esikunta ja esikuntakomppania lähtivät Liedosta 22. kesäkuuta junalla Lahteen. Seuraavina päivinä lähti loppuosa rykmentistä:
Rykmentissä palvelleita
Rykmentissä palveli mm. kapteeni Paavo Kairinen, joka tuli myöhemmin tunnetuksi asekätkennästä ja asepalveluksesta Yhdysvaltojen armeijassa, jossa Kairinen yleni everstiksi. Turun Radio on haastatellut JR35 palvelleita sotaveteraaneja maatalousneuvos Eeri Hyrkköä ja Paavo Kairista 6.7.1994. Maanviljelyneuvos ja 1970-luvun lopun puolustusministeri Taisto Tähkämaa oli JR35:n riveissä Tali-Ihantalan taisteluissa kesällä 1944. . Myös Suomen tasavallan 9. presidentti Mauno Koivisto kuului rykmenttiin. Koivisto siirtyi rykmenttiin vuonna 1942. Vasta helmikuussa 1944 Koivisto siirtyi Lauri Törnin johtamaan jääkärikomppaniaan. .
Pietro Valpreda
thumb|200px|Pietro Valpreda Pietro Valpreda (29. elokuuta 1932 Milano – 6. heinäkuuta 2002 Milano), oli italialainen anarkisti, tanssija ja teatterialan sekatyömies, jonka viranomaiset joulukuussa 1969 julkisesti nimesivät syylliseksi Piazza Fontanan pommi-iskuun, syistä joita ei ole koskaan täysin selvitetty. Valpredaa pidettiin todisteiden puutteesta huolimatta vangittuna kolme vuotta, kunnes Italian parlamentti puuttui asiaan säätämällä lain ad personam (ns. ”Legge Valpreda”) joka mahdollisti Valpredan laskemisen vapaalle jalalle odottamaan oikeuden lopullista vapauttavaa tuomiota.
Nuoruusvuodet
Valpreda syntyi työläisperheeseen Milanon San Siron kaupunginosassa, jossa joutui jo nuorena vaikeuksiin viranomaisten kanssa. Hänet tuomittiin 1956 aseellisesta ryöstöstä neljäksi vuodeksi vankeuteen. Vapauduttuaan Valpreda hakeutui teatterialalle, opiskellen modernia tanssia ja samanaikaisesti teoreettisemmalla saralla anarkismin historiaa. Viimeksi mainutut opinnot veivät hänet usean anarkistiyhdistyksen kokouksiin. Yksi näistä oli Circolo ponte della Ghisolfa, jossa vaikutti johtohahmona sittemmin poliisin kuulustelujen yhteydessä kuollut Giuseppe Pinelli. Vuoden 1969 alussa Valpreda muutti Roomaan, perustaen siellä oman anarkistiyhdistyksen, Circolo 22 marzo.
Pidätys ja ”todisteet”
Valpreda saapui Milanoon aamulla 12. joulukuuta 1969, samana päivänä kun Piazza Fontanan pommi räjähti. Syy Valpredan Milanon matkaan oli kutsu tutkintatuomari Antonio Amatin kuulusteltavaksi 15. joulukuuta. Amati tutki Milanossa aikaisemmin samana vuonna tapahtuneita pommiräjäytyksiä. Välittömästi tämän kuulustelun jälkeen Valpreda pidätettiin Amatin toimiston ulkopuolella, epäiltynä osallisuudesta Piazza Fontanan pommi-iskuun. Pidätyksen takana oli vain noin puoli vuotta aikaisemmin uusfasistista, oman vakuuttelunsa mukaan, vakaumukselliseksi anarkistiksi kääntynyt Circolo 22 marzon jäsen Mario Merlino, joka kuulusteluissa oli vihjaillut poliisille että Valpredalla saattaisi olla jotain tekemistä pommi-iskun kanssa. Merlino ei todistettavasti, kääntymyksestään huolimatta, ollut katkaissut yhteyksiään Stefano Delle Chiaien johtamaan uusfasistiseen Avanguardia Nazionale-järjestöön. Merlinon oma alibi pommi-iskun ajankohtana oli monen mielestä hätkähdyttävä, nimittäin tapaaminen juuri fasistijohtaja Delle Chiaien kanssa. Merlino ei kuitenkaan ollut ainoa tavanomaisesta poikkeava jäsen Valpredan anarkistiryhmässä. Vakinaisten kokouksissa läsnäolijoiden joukossa oli myös ”toveri Andrea”, oikealta nimeltään Salvatore Ippolito ja ammatiltaan poliisi, jonka tehtävänä oli tarkkailla Circolo 22 marzon toimintaa sisältäpäin.
Merlinon antamat tiedot eivät kuitenkaan olisi vangitsemiseen riittäneet. Asiaa edisti nopeasti samana päivänä kun Valpreda pidätettiin poliisille ilmoittautunut tärkeä todistaja, 47-vuotias taksinkuljettaja Cornelio Rolandi. Rolandi tunnisti Valpredan valokuvasta henkilöksi jonka oli iltapäivällä 12. joulukuuta päästänyt pankkikonttorin edustalla kyydistä, ja joka oli pyytänyt häntä odottamaan. Tällöin tällä henkilöllä oli Rolandin mukaan ollut kädessään salkku. Kun hän palasi taksiin, hänellä ei enää ollut salkkua. Rolandin lausunto kuitenkin kyseenalaistettiin eri syistä, esimerkiksi sen takia että ensimmäinen tunnistaminen 15. joulukuuta ei tapahtunut normaalilla tavalla. Hänelle näytettiin ainoastaan Valpredan valokuva ja kysyttiin oliko edessä oikea henkilö. Vasta seuraavana päivänä järjestettiin virallinen tunnistaminen Roomassa, kuvasta jossa oli Valpredan lisäksi neljä muuta, keskenään aika samannäköistä, mutta Valpredasta ulkonäöltään selvästi poikkeavaa miestä. Tällöin Rolandi oli siis jo nähnyt Valpredan valokuvan. Rolandi myönsi itse asiassa jo ennen virallista tunnistamista nähneensä Valpredan valokuvassa. Sen olivat hänelle näyttäneet poliisit Milanossa, sanoen samalla suunnilleen että tämän täytyi olla se mies jonka hänen odotettiin tunnistavan. Hänelle oli näytetty muidenkin kuvia mutta ilman vastaavaa kommenttia. Merkillisenä pidettiin myös sitä lausuntoa jonka Rolandi antoi nähdessään ensimmäisen kerran Valpredan kasvotusten: ”Se on hän. Ja jos se ei ole hän, niin hän ei ole täällä” (”È lui. E se non è lui qui non c'è”). Valpreda ja hänen asianajajansa Guido Calvi vaativat välittömästi tämän lauseen mukaan ottamista kuulustelupöytäkirjaan mitä ei kuitenkaan tapahtunut, ja pöytäkirjaan merkittiin ainoastaan että Rolandi oli tunnistanut Valpredan.
Myöhäisempi toiminta
Valpreda oli vankilassa ollessaan jatkanut poliittista toimintaa ja asettunut vuoden 1972 vaaleissa pienen kommunistisen Il Manifesto -puolueen ehdokkaaksi. Hänestä tuli puolueen suurin ääniharava, mutta hänen saamansa 11 605 ääntä eivät kuitenkaan riittäneet parlamenttiin asti, koska Il Manifesto ei saanut yhteensä tarpeeksi ääniä ylittääkseen vaaditun kynnyksen. Valpreda on myös julkaissut useita, enemmän tai vähemmän omaelämäkertaisia, kirjoja, esimerkiksi vankilapäiväkirjansa nimellä ''È lui. Diario dalla galera 1969-1972'' (1974) ja useita poliisiromaaneja yhdessä Piero Colapricon kanssa. Valpreda kuoli syöpään vuonna 2002.
Götaverken
Historiaa
Telakan perusti skotlantilainen Alexander Keiller nimellä Keillers Werkstad i Göteborg. Vuoden 1867 konkurssin jälkeen telakasta tehtiin Göteborgs Mekaniska Verkstads AB, jonka johtoon asettui Kellerin poika James. Samalla telakka muutti toiselle puolen Götajokea. Vuonna 1906 se muutti nimensä muotoon Göteborgs Nya Verkstads AB ja vuonna 1917 muotoon AB Götaverken.
Ensimmäinen alus laskettiin telakalta vesille 1868. Vuonna 1906 telakan ostivat Hugo Hammar ja Sven Almqvist ja alkoivat kehittää sitä, kunnes vuonna 1917 myivät sen Dan Broströmille osaksi Broström-yhtymää. Hugo Hammar jatkoi telakan johtajana, ja vuonna 1933 Götavarvenista oli tullut maailman suurin telakka mitattuna vesillelasketuilla bruttotonneilla.
1960-luvun vaihteessa Götaverken perusti toisen telakan Arendaliin, jossa ensimmäisenä maailmassa työskenneltiin valtaosin sisätiloissa. Samalla vanhan telakan käyttö väheni, ja sieltä viimeinen vesillelasku tapahtui 1968.
Vuonna 1971 Broström-yhtymä myi Götaverkenin Salén-yhtymälle, joka puolestaan myi sen telakkakriisin jälkeen vuonna 1977 valtion perustaman Svenska Varvin tytäryhtiöksi. Telakka yritti erikoistua perinteisten tankkereiden ja malminkuljetusalusten sijasta jäänmurtajiin, lauttoihin ja kylmäkuljetusaluksiin sekä erityisesti Pohjanmeren öljyteollisuuden tarvitsemiin offshore-asuntolauttoihin yhdessä göteborgilaisen Consafe-yhtiön kanssa. Consafen konkurssi 1985 kuitenkin tuhosi myös Götaverkenin tulevaisuuden, ja viimeinen laiva, jäänsärkijä Oden, laskettiin vesille 1989. Cityvarvet-nimen saanut vanha telakka kuitenkin jatkoi toimintaansa korjaustelakkana vuoteen 2015 asti.
Laulumesikko
Laulumesikko (Gavicalis virescens) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Laulumesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on runsastuva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Väinö Penttala
Väinö Verner Penttala (myöh. Vaissalo, 16. tammikuuta 1897, Isokyrö − 28. helmikuuta 1976, Isokyrö), oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Seuratasolla Penttala edusti Kyrön Voimaa ja valittiin myöhemmin sen kunniapuheenjohtajaksi. Hänet tunnettiin lempinimellä "Kyröön pantteri".
Kalle Fält
Pertti Antero ”Kalle” Fält (s. 1. lokakuuta 1949 Oulu) on suomalainen muusikko, jonka ensisijainen soitin on saksofoni. Hän syntyi Oulussa, mutta muutti 1970-luvun alussa Helsinkiin. Fält on soittanut muun muassa kuusi vuotta Pepe & Paradise -yhtyeessä sekä Dannyn, Tapani Kansan ja Jukka Kuoppamäen taustaorkestereissa. Omalla nimellään Fält on julkaissut kaksi albumia. Hänellä oli myös oma yhtye Kalle Fält Band, joka julkaisi vuonna 1977 albumin Tehtiinpä lauluja uusia. Lisäksi Fält oli popbändien suomenmestaruuden vuonna 1970 voittaneen Express-yhtyeen solisti.
Kesällä 1987 Pohjantahti-yhtye (Ilpo Saastamoinen, Pekka Nylund, Kalle Fält) Isännöi Joensuun Suvipäiviä. Kaikukeihäs-niminen esitys sisälsi Pohjantahdin musiikkia ja kaikkialta Suomesta kutsutut noin tuhat nuorisoseuralaista esiintyjää, jotka lauloivat, taistelivat keskenään ja palelivat kesäkuun koleassa säässä. Esityksen ohjasi Satu Jokunen.
1993 kesällä Fält oli mukana Sumute RY:n musiikkiteatterikurssilla, jonka Pirkkoliisa Tikka oli suunnitellut yhteistyössä Michael Bawtreen kanssa.
Fält on ollut mukana Iisalmessa ja Ylä-Savossa toimivissa harrastelijateatteri- ja musiikkiyhdistyksissä.
Matthew Goode
Matthew William Goode (s. 3. huhtikuuta 1978 Exeter, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten elokuvista Match Point, Amor yllättää, Watchmen, Brideshead Revisited – mennyt maailma, The Imitation Game ja A Single Man, jossa hän näyttelee muun muassa Colin Firthin ja Julianne Mooren rinnalla.
Goode on naimisissa Sophie Dymoken kanssa ja heillä on kolme lasta.
Urhea Musta
Urhea Musta on brittiläis-yhdysvaltalainen vuonna 1994 valmistunut lastenelokuva, joka perustuu Anna Sewellin kirjaan Uljas Musta. Elokuvan on ohjannut Caroline Thompson. Se kertoo hevosesta, joka joudutaan myymään isännän mentyä vararikkoon. Siitä alkaa hevosen kurja elämä entistä kehnompien omistajien hoidossa.
Aiempi elokuvasovitus Sewellin kirjasta on Mustan oriin seikkailut (1971).
Henkensä kaupalla
Henkensä kaupalla (White Line Fever) on vuoden 1975 Jonathan Kaplanin ohjaama elokuva, joka kertoo rekkakuskeista. Jan-Michael Vincent esittää sankaria, joka palaa Vietnamista ja ottaa vastuun isänsä rekkabisneksestä Tucsonissa Arizonassa. Hän saa pian selville, että rahtaajat ovat pahoja ja haluavat hänen salakuljettavan laittomia savukkeita ja pelikoneita. Kun hän kieltäytyy, rahtaajat täyttävät hänen rekkansa lannalla.
Elokuva esittelee amerikkalaisen rekkakuskin vaikeuksia ja näyttää kuskit suurta bisnestä ja politiikkaa vastaan taistelevina sotureina. Elokuvaa kuvattiin Arizonassa Tucsonissa ja sen lähialueilla.
Rekka, jota elokuvassa käytetään, on sinivalkoinen Ford, jota kutsutaan ”blue muleksi”. Nimi on myös maalattu rekkaan.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi antoi elokuvan suomeksi tekstitetylle VHS-versiolle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
IK Oskarshamn
IK Oskarshamn on vuonna 1970 perustettu ruotsalainen jääkiekkojoukkue Oskarshamnista. Joukkue pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä. Kotiottelunsa joukkue pelaa Be-Ge Hockey Centerissä.
Ruotsin Liivinmaa
Ruotsin Liivinmaa oli osa Ruotsia vuodesta 1629 vuoteen 1721. Alue koostui nykyisen Viron eteläosasta ja Saarenmaasta, jonka Tanska oli luovuttanut Ruotsille Brömsebron rauhassa, sekä nykyisen Latvian pohjoisosasta eli Vidzemen alueesta. Riika oli tuolloin Ruotsin valtakunnan toiseksi suurin kaupunki.
Venäjän keisarikunta valloitti Ruotsin Liivinmaan suuressa Pohjan sodassa ja perusti vuonna 1710 Liivinmaan kuvernementin. Alue luovutettiin Venäjälle virallisesti Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721 Ruotsin Inkerin ja Ruotsin Viron kanssa.
Attilio Bettega
Attilio Bettega (19. helmikuuta 1953 Molveno, Trenton maakunta – 2. toukokuuta 1985 Zerubia, Korsika) oli italialainen rallikuljettaja, joka kilpaili rallin maailmanmestaruussarjassa.
Bettegan poika Alessandro Bettega on isänsä jalanjälkiä seuraten ryhtynyt myös rallikuljettajaksi.
Ura
Bettegan ensimmäinen kilpailu oli Rally San Martino di Castrozza vuonna 1972. Vuonna 1981 hän ajoi Fiatilla ja tuli maaliin kolmantena Akropolis-rallissa.
Kaudelle 1982 Bettega liittyi Lancian tehdastalliin Martini Lancialle. Toukokuussa 1982 hän ajoi kolmantena Korsikan rallissa kun hän menetti hallinnan ja osui seinään. Järjestäjät eivät pysäyttäneet kilpailua vaan odottivat 40 minuuttia jotta viimeinen kuljettaja oli ajanut ohi. Bettegalta murtuivat molemmat jalat.
Bettega jatkoi kilpailemista toukokuussa 1983 ja hän tuli kolmanneksi Uuden-Seelannin ja Sanremon ralleissa. Vuonna 1984 hän ajoi kolmanneksi Portugalissa ja toiseksi Sanremossa. Hän voitti MM-sarjan ulkopuolisen Monzan rallin.
Vuonna 1985 hän osallistui rallin EM-sarjaan kartanlukijanaan Sergio Cresto. He sijoittuivat toiseksi Costa Smeraldan rallissa. Hän osallistui kaudella muun muassa Safari-ralliin ja Korsikan ralliin, jossa hän kuoli.
Kuolema
Korsikan rallin 1985 neljännellä erikoiskokeella Bettegan auto suistui tieltä nopeassa mutkassa, osui pylvääseen ja putosi 2,5 metriä rotkoon sekä törmäsi puuhun. Bettega kuoli välittömästi. Kakkoskuljettajana toiminut Maurizio Perissinot selvisi vammoitta.
Bettegan turman jälkeen alettiin vaatia parannuksia B-ryhmän autojen turvallisuuteen. Tasan vuotta myöhemmin Bettegan tallitoveri, suomalainen Henri Toivonen suistui Korsikan rallissa kakkoskuljettajansa, aikaisemmin Bettegan kartanlukijana toimineen Sergio Creston kanssa rotkoon Lanciallaan, ja seuranneessa räjähdysmäisessä tulipalossa kumpikin menetti henkensä. Tämän jälkeen B-ryhmä lopulta kiellettiin kokonaan.
Pereira (täsmennyssivu)
Pereira voi tarkoittaa seuraavia:
Mangrovelaulumesikko
Mangrovelaulumesikko (Gavicalis versicolor) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Mangrovelaulumesikkoa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Theódoros Poulákis
Theódoros Poulákis (1620 /1622  Chaniá, Kreikka – 1692  /1697 Korfu, Kreikka) oli kreikkalainen renessanssiajan taidemaalari. Poulákis syntyi Chaniássa Kreetan saarella, josta hän muutti Venetsiaan. Venetsiassa Poulákis teki suurimman osan töistään. Vietettyään pitkän ajan Venetsiassa, muutti Poulákis Korfun saarelle, jossa hän myös kuoli. Korfulla ovat säilyneet osa Poulákiksen suurimmista töistä. Lisäksi hänen töitään on säilynyt suuri määrä Kefalonián saarella. Arvellaankin, että Poulákis työskenteli sielläkin. Myös Panagía Odigítria -kirkossa Zákynthoksen saarella hänen tiedetään työskennelleen.
thumb|200px|Poulákiksen maalaama [[ikoni.]] Poulákis kuului kreetalaiseen koulukuntaan. Samoihin aikoihin Venetsiassa vaikutti myös toinen kreetalainen taidemaalari, Emmanouíl Tzánes.
Joona Veteli
Joona Veteli (s. 21. huhtikuuta 1995 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Veteli aloitti uransa FC Kemissä, jossa hän pelasi Nelosta kauden 2010 ja Pohjois-Suomen Kolmosta kaudet 2011–2012. Kaudella 2011 hän pelasi kaksi peliä Ykkösessä PS Kemin riveissä. Hän siirtyi kaudella 2012 Kakkosessa pelanneeseen TP-47:ään, jossa hän pelasi kaikkiaan kolme kautta ja 61 Kakkosen ottelua.
Keväällä 2015 Veteli solmi yksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla pietarsaarelaisen FF Jaron kanssa. Jaro-kauden jälkeen Veteli palasi kotiseudulleen Veikkausliigaan nousseen PS Kemin riveihin. PS Kemin riveissä Veteli pelasi kauden ja siirtyi kaudeksi 2017 Norjaan maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Fredrikstad FK:n riveihin, jonka kanssa Veteli teki kolmivuotisen sopimuksen. Vuoden 2019 lopulla Veteli teki kaksivuotisen sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Kahden ILves-kauden jälkeen Veteli siirtyi kaudeksi 2022 Kuopion Palloseuran riveihin. Valitettavasti Vetli loukkaantui heti keväällä ja pääsi aloittamaan KuPS:n riveissä vasta syyskuussa 2022.
Kauden 2022 loppuun mennessä Veteli oli pelannut kuusi kautta Veikkausliigaa ja 108 veikkausliigaottelua ja tehnyt niissä 7 maalia.
Levil
Levil, on Saarijärveltä kotoisin oleva rap-artisti. Hän aloitti rap-musiikin parissa vuonna 2006 taiteilijanimellä Strenkku Poeka. Pienen tauon jälkeen hän palasi musiikin pariin keväällä 2007 nimellä Levil.
Hänen ensimmäinen studioalbuminsa Tuntematon mies julkaistiin Hawaii Recordsin kautta joulukuussa 2008. Toinen studioalbumi Peeaa julkaistiin omakustanteena syyskuussa 2009.
Joel Gretsch
Joel Gretsch (s. 20. joulukuuta 1963 St. Cloud, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan on Tom Baldwin televisiosarjassa 4400.
USS Porter (DDG-78)
USS Porter (runkonumero DDG-78) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississipistä, missä köli laskettiin 2. joulukuuta 1996. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1997 kumminaan amiraali Jay L. Johnsonin puoliso rouva Garland H. Johnson ja otettiin palveluskäyttöön 20. maaliskuuta 1999 Port Canaveralissa Floridassa päällikkönään Kenneth V. Spiro, Jr.
Oulun Sanomat
Oulun Sanomat oli Pohjois-Suomen Sanomalehti Oy:n kustantama Oulussa ilmestyvä kaupunkilehti. Lehti ilmestyi 2–3 kuukaudessa, ja sen päätoimittaja oli Veera Visuri. Viimeinen lehti ilmestyi 15. joulukuuta 2011.
USS Porter (DDG-78)
Palvelus
Alus lähti Norfolkin laivastotukikohdasta Virginiasta ensimmäiseen operaatioonsa marraskuussa 2000 lentotukialus USS Harry S. Trumanin laivasto-osastossa tukemaan operaatio Southern Watchia. Alus palasi kotisatamaansa toukokuussa 2001.
Adam Nawałka
Adam Nawałka (s. 23. lokakuuta 1957) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Marraskuusta 2018 lähtien hän on valmentanut Lech Poznańia.
USS Porter (DDG-78)
Palvelus
Alus lähti 6. tammikuuta 2003 kotisatamasta lentotukialus USS Theodore Rooseveltin taisteluosastossa, joka ensin osallistui Puerto Ricon harjoitusalueella COMPTUEX-harjoitukseen. Alus laukaisi 21. maaliskuuta Tomahawk-ohjuksiaan Yhdysvaltain laivaston ja sen liittolaisten ampuessa risteilyohjuksia Irakiin. Alus palasi heinäkuussa Norfolkiin tuettuun operaatio Iraqi Freedomia ja operaatio Enduring Freedomia Välimerellä.
Alus lähti 2. huhtikuuta Rotan laivastoasemalta Espanjasta viidennelle partiomatkalleen. Alus kiinnittyi 7. huhtikuuta Jetee du Hometiin Cherbourgissa Ranskassa nelipäiväiselle laivastovierailulle. Matkatessaan pohjoiseen alus läpäisi 12. huhtikuuta Doverinsalmen ja edelleen Ison-Beltin etelään 14. huhtikuuta. Alus kiinnittyi 18. huhtikuuta Melkin laituriin Helsingin Länsisatamassa laivastovierailulle.
Adam Nawałka
Ura pelaajana
Nawałka aloitti jalkapalloilijan uransa Wisła Krakovan organisaatiossa. Hän nousi edustusmiehistöön vuonna 1975 ja edusti seuraa kymmenen vuoden aikana lähes 200 ottelussa. Hän voitti seuran paidassa Puolan mestaruuden 1978. Hän jätti Krakovan vuonna 1985 ja pelasi uransa viimeiset kolme kautta Polish-American Eaglesissa Yhdysvalloissa.
Ura valmentajana
Nawałka aloitti valmentajanuransa Świt Krzeszowicessa vuonna 1996. Hän nousi yllättäen vanhan seuransa Wisła Krakovan päävalmentajaksi maaliskuussa 2000. Hän joutui jättämään paikkansa jo kauden jälkeen, mutta palasi päävalmentajaksi huhtikuussa 2001 ja luotsasi seuran Puolan mestariksi jättäen seuran jo kesällä.
Kesäkuussa 2002 Nawałka jatkoi uraansa Zagłębie Lubinin päävalmentajana, mutta sai potkut jo lokakuussa. Vuosina 2003–2004 hän luotsasi pientä Sandecja Nowy Sączia ja vuosina 2004–2006 Jagiellonia Białystokia. Wisła Krakovan päävalmentajaksi hän palasi joulukuussa 2006. Nawałka ei onnistunut nostamaan joukkuetta keskikastista mestaruustaisteluun ja sai potkut huhtikuussa 2007.
EM-lopputurnauksessa Puola voitti alkulohkossaan Pohjois-Irlannin ja Ukrainan sekä pelasi tasan Saksan kanssa. Näin Puola eteni pudotuspeleihin ja voitti neljännesvälierissä Sveitsin rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Puola tavoitteli puolivälierissä paikkaa neljän parhaan joukkoon ja haastoi hyvin Portugalin ensimmäisellä puoliajalla. Nawałka ei kuitenkaan löytänyt keinoja murtaa Portugalin tiivistä puolustusta ja lopulta joukkueen tie katkesi tappioon rangaistuspotkukilpailussa. Suoritus oli kuitenkin Puolan paras EM-kisoissa ja paras arvokisasijoitus sitten vuoden 1982 MM-kisojen kolmannen sijan.
MM2018-karsinnoissa Puola aloitti kangerrellen 2–2 vierastasapelilla Kazakstania vastaan, mutta seuraavat viisi ottelua Puola voitti. Ainoan karsintatappion Puola kärsi Tanskan vieraana 1. syyskuuta 2017. Puolan paikka MM-lopputurnauksessa ratkesi lopulta lohkon päätösottelussa, jossa Montenegro kaatui 4–2. Puolan edellinen MM-lopputurnauspaikka oli vuodelta 2006. Lopputurnauksessa Puolan menestys jäi vaisuksi ja Robert Lewandowskin tähdittämä joukkue voitti vain viimeisen lohko-ottelunsa Japania vastaan ja putosi jo lohkovaiheen jälkeen. Turnauksen jälkeen Nawałka jätti tehtävänsä. Marraskuussa hän teki kahden ja puolen vuoden sopimuksen Lech Poznańin kanssa.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1940–1941
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1940–41 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 11. kausi. Kaudella 1940–41 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan aloittaminen talvisodan jälkeisissä olosuhteissa keväällä 1940 oli epävarmaa, ja Palloliitto päättikin edustajakokouksessaan 28. huhtikuuta 1940 siirtää sarjan alkua toukokuulta elokuulle. Samalla sarjan päätös siirtyi keväälle 1941 ja ennen sarjojen alkua päätettiin järjestää ylimääräinen cup-kilpailu. Mestaruussarja jouduttiin kuitenkin keskeyttämään edelliskauden tapaan, kun jatkosotaa edeltäneet ylimääräiset kertausharjoitukset alkoivat 18. kesäkuuta 1941.
Sodan vuoksi sarjaa ei voitu pelata loppuun vuoden 1941 aikana ja neljä ottelua jäi kokonaan pelaamatta. Palloliiton edustajakokous päätti 21. joulukuuta 1941, että kauden 1940–41 Mestaruussarja on päättynyt. Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti TPS, joka varmisti Palloliiton päätöksen myötä kolmannen mestaruutensa. Toverit ja HPS putosivat Suomensarjaan kesällä 1943 pelatun karsintasarjan kautta.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1940–41 voitti TPS:n Olavi Valtonen 14 maalilla.
Joukkueet
Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1939 ja kaksi nousijaa kauden 1939 Itä–Länsi-sarjasta. Itä–Länsi-sarjan voittaja Sudet nousi suoraan ja toiseksi sijoittunut KIF karsinnan kautta. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet KPT:n ja Reipaan.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1943–44
(M) = Suomen mestari
Mestaruussarjasta 1940–41 piti alun perin pudota kaksi viimeistä joukkuetta, mutta sarjan jäätyä kesken Palloliitto päätti edustajakokouksessaan 13.12.1942 järjestää karsintasarjan ennen kauden 1943–44 alkua. Karsintasarjaan osallistui Mestaruussarjan kolme viimeistä joukkuetta ja se pelattiin kesällä 1943.
Tulokset
Pelaamatta jääneet ottelut: 17. kesäkuuta KIF–HJK; 20. kesäkuuta HIFK–Toverit sekä 22. kesäkuuta HPS–TPS ja VPS–HJK.
Suomen mestarit
Lähteet: Suomen mestaruuskilpailut ja mestarit 1908−2002, Jalkapallon pikkujättiläinen; Pelimiehet − Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006.
Joukkueessa pelasi myös Akseli Honka (7/0).
Electroma
Electroma on ranskalaisen Daft Punk -yhtyeen luoma elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2006. Elokuvassa ei kuulla yhtyeen musiikkia, eivätkä yhtyeen jäsenet esiinny siinä. Elokuva kertoo yhtyeen jäsenten pyrkimyksestä muuttua roboteista ihmisiksi.
Juoni
Kaikki maan ihmiset ovat muuttuneet masentuneiksi roboteiksi. Daft Punk laulajat hankkivat itselleen iloiset ihmisen kasvot, mutta ne kuitenkin sulavat. Tämän takia heidät häädetään, ja he molemmat tekevät itsemurhan. Toinen painaa toisen itsetuhonappia, ja toinen polttaa itsensä.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2005
Vuoden 2005 yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut pidettiin Madridissa, Espanjassa 4. – 6. maaliskuuta. Kisat olivat järjestykseltään 28:nnet.
La Dessalinienne
pienoiskuva La Dessalinienne (Haitin kreoliksi Ladesalinyèn) on Haitin kansallislaulu. Laulu on nimetty maan ensimmäisen johtajan, keisari Jean Jacques Dessalinesin kunniaksi. Sanoitukset kirjoitti Justin Lhérisson ja musiikin sävelsi Nicolas Geffrard. Kappale valittiin Haitin kansallislauluksi vuonna 1904. Kappaleen sanoitukset ovat ranskan ja haitin kielillä. Haitinkielinen versio ei ole suora käännös ranskankielisestä, vaan oma laulunsa.
Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön
Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön on Anne Saarikallen ja Johanna Suomalaisen vuonna 2007 julkaisema kirja suomalaisista etunimistä. Teoksen on kustantanut Gummerus.
Kirjassa on yli 2 000 nimiartikkelia, ja nimistä mainitaan myös eri muunnokset ja kirjoitusasut. Nimistä kerrotaan lyhyesti niiden alkuperä ja historia sekä suosion kehitys ja huippukohdat eri vuosikymmeninä. Artikkeleissa mainitaan nimipäivä, jos nimi on suomalaisessa nimipäiväkalenterissa. Artikkelien lopussa on luetteloita nimien lempinimistä ja tunnetuista suomalaisista kantajista. Naisten ja miesten nimet käsitellään eri osioissa. Kirjan kannet on suunnitellut Jani Pulkka.
Postipankki
thumb|right|150px|Postipankin kärrynpyörälogo. Postipankki (lyh. PSP) oli Suomessa vuodesta 1887 toiminut valtio-omisteinen pankki, joka muutti nimensä Leonia-pankiksi vuonna 1998. Leonia yhdistyi Sampo-konsernin kanssa vuonna 2001, minkä jälkeen pankki otti käyttöön Sampo Pankki -nimen. Vuonna 2006 Sampo-konserni myi pankin tanskalaiselle Danske Bankille, ja Sampo Pankki -nimestä luovuttiin 2012.
Postisäästöpankki (1887–1970) ja Postipankki (1970–1998)
Postisäästötoiminta oli kansainvälinen ilmiö, joka oli jo otettu käyttöön Isossa-Britannissa 1861 ja Ruotsissa 1884. Postisäästöpankki perustettiin säästöpankkien kilpailijaksi. Perustamisen taustalla oli säästöpankkiaate. Perustamista pohtinut postisäästöpankkikomitea piti ongelmana, että ruumiillisen työn tekijät, päivätyöläiset ja palkolliset eivät voineet säästää, koska ei ollut saatavilla luotettavia säästöjen talletuspaikkoja. Olemassa olleiden säästöpankkien ongelmiksi nähtiin tuolloin harvat aukioloajat, pankkien puute maaseudulla sekä huono hoito. Postisäästöpankki tarjosi lähes koko maan kattavan konttoriverkoston postitoimipaikoissa sekä paremmat aukioloajat. Talletuskorko kuitenkin jäi selvästi alhaisemmaksi kuin säästöpankeilla, sillä kaikki talletusvarat sijoitettiin valtion obligaatioihin. Aluksi Postisäästöpankki huolehtikin muihin pankkeihin verrattuna kaikkein pienimpien talletusten keräämisestä.
Postisäästöpankki tavoitteli lasten, koululaisten, opiskelijoiden ja työväestön pieniä säästöjä. 1880-luvun lopussa sillä oli jo 253 toimipistettä postitoimipaikoissa. Tallettajien määrä kasvoi nopeasti. Vuonna 1889 tallettajia oli jo yli 20 000. Vertailun vuoksi kaikissa säästöpankeissa oli tuolloin yhteensä 65 000 säästötiliä.
Postisäästöpankki toimi läheisessä yhteistyössä Postin kanssa niin, että osasta postikonttoreita sai myös pankkipalveluita. Omia konttoreita Postisäästöpankeilla oli vain muutama. Sen toiminta oli lainsäädännön rajoitusten takia alkuvuosina vaatimatonta ja voimakas kasvu alkoi vasta 1940-luvun taitteessa, kun pankki otti postisiirron maksujärjestelmäkseen talvisodan alkaessa vuonna 1939. Postisäästöpankissa otettiin käyttöön Suomen ensimmäinen tietokone 17. lokakuuta 1958.
Vuonna 1970 Postisäästöpankin nimi lyhennettiin muotoon Postipankki. Vuonna 1988 siitä tuli liikepankkeihin rinnastettava Postipankki Oy. Pankkiliikenteessä pankin tunnuksena säilyi PSP aina vuoteen 1997 asti.
Yrityksen johdossa olleet
Postisäästöpankin toimitusjohtajan virka perustettiin vuonna 1919. Siihen asti toimitusjohtajalle kuuluvia tehtäviä olivat hoitaneet kamreerin ja hallituksen puheenjohtajan kesken.
Toimitusjohtajat/Pääjohtajat:
Leonia Pankki (1998–2001)
thumb|150px|Leonia-pankin logo. Joulukuussa 1997 pankki muutettiin julkiseksi osakeyhtiöksi (Postipankki Oyj) ja se yhdistyi niin ikään valtion omistaman, vuonna 1956 perustetun Suomen Vientiluotto Oyj:n kanssa. Uusi konserni otti nimekseen Leonia 23. huhtikuuta 1998. Postipankin nimeksi tuli nyt Leonia Pankki. Uuden nimen lähtökohta oli sana leijona (leo tai leon), joka oli asiakkaille tuttu muun muassa säästökirjan kannesta.
Leonia-konserni muodostui holding-yhtiönä toimineesta Leonia Oyj:stä (aluksi PV Yhtymä Oyj) ja sen kahdesta tytäryhtiöstä Leonia Pankki Oyj:stä ja Leonia Corporate Bank Oyj:stä. Leonia Corporate Bank muodostui entisen Vientiluoton organisaatiosta täydennettynä Postipankin suurasiakastoiminnolla. Se keskittyi palvelemaan suuryritysasiakkaita tarjoamalla myös vientiluottoja. Leonia Pankki ja Leonia Corporate Bank yhdistyivät marraskuussa 2000 osana tulevaa suurfuusiota.
Vuonna 1998 Leonia Pankilla oli yhteensä 63 henkilöasiakaskonttoria ja 22 yrityskonttoria. Lisäksi pankkipalveluita sai 477 postista. Postin ja pankin tiet erkanivat Sampo-fuusion myötä vuonna 2000. Yli 100 vuotta kestänyt pankin yhteistyö Postin kanssa päättyi, kun pankkipalveluiden tarjoaminen postin kautta lopetettiin kannattamattomana.
Sampo Pankki (2001–2006)
Leonia Pankin nimeksi vaihdettiin Sampo Pankki Oyj helmikuussa 2001. Samaan aikaan konserniin liittyi Mandatum-pankki. Mandatumin liiketoiminta oli alkanut elokuussa 1998 Interbank Osakepankin ja Mandatum & Co:n fuusiosta. Mandatum-pankki tarjosi yksityishenkilöiden varainhoitopalveluita, ja Sampo-pankki erikoistui sijoittamiseen ja säästämiseen.
Vuoteen 2006 mennessä pankki toimi Suomen lisäksi kaikissa Baltian maissa.
Danske Bankin omistuksessa (2006–)
Sampo-konserni Oyj myi vuonna 2006 Sampo-pankin ulkomaan yksiköineen tanskalaiselle Danske Bankille 4,05 miljardilla eurolla. Kauppa vahvistettiin 2007. Kauppaan kuului myös Mandatum- ja Sampo-nimillä toimineita sijoituspalveluyrityksiä.
Sampo Pankki -nimellä toimittiin 15. marraskuuta 2012 asti, jolloin pankin nimi muuttui Danske Bankiksi. Nimenvaihdos liittyi konsernin nimien yhdenmukaistamiseen, aiemmin konsernilla oli ollut käytössään kahdeksan eri nimeä 15 eri maassa.
Julkisena osakeyhtiönä toiminut Danske Bank Oyj lakkautettiin 2. tammikuuta 2018, ja siitä tuli Danske Bank A/S, Suomen sivuliike.
Kultapossukerho
Kultapossukerhon alkuperäisten sääntöjen mukaan sen tarkoituksena oli hauska ja hyödyllinen askartelu, tervehenkinen vapaa-ajanvietto ja säästäminen, joiden avulla oli tarkoitus kehittää Suomen lapsissa säästäväinen uutteruuteen kannustava mielenlaatu. Askarteluun ohjasivat ensin kerhokirjeen, myöhemmin kerholehden ja lopulta kerhon verkkosivujen ohjeet. Kerholaiset kilvoittelivat pisteiden hankkimisessa. Ensimmäiset pisteet sai säästämällä omalle tilille pankkiin ja lisää pisteitä lehdessä olleista palkintotehtävistä. Kuudella pisteellä sai onnenrahan, 18 pisteellä pääsi kerhon suurmestariksi. Kultapossukerholaisille tehtiin vuonna 1998 myös oma CD-ROM -peli, "Kultapossu ja Leo Leijona: Sateenkaarivarkaat".
Lumikotinga
Lumikotinga (Carpodectes nitidus) on Keski-Amerikassa elävä kotingoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan lumikotinga on noin 22 cm. Koiras on väritykseltään harmahtavan valkoinen. Naaraslumikotinga on vaalean harmaa ja rinta on valkeahko. Siivissä on naaralla myös hieman mustaa. Lumikotingan nokka on musta. Keltanokkakotinga (Carpodectes antoniae) muistuttaa lumikotingaa. mutta eroaa keltaisen nokkansa perusteella.
Elinympäristö ja pesiminen
Lumikotingaa tavataan Costa Ricassa, Hondurasissa, Nicaraguassa ja Panamassa. Lajin elinympäristöä ovat alankometsät ja metsien reunamat. Laji elää myös istutetuissa metsissä. Lumikotingat elävät yleensä alle 750 metrin korkeudella merenpinnasta.
Aš al-Malik
Aš al-Malik on Saudi-Arabian kansallislaulu. Sen sanoituksen kirjoitti Ibrahim Khafaji vuonna 1935 ja musiikin sävelsi Abdul Rahman al-Khatib. Kappale valittiin Saudi-Arabian kansallislauluksi vuonna 1950.
Sanoitukset
Arabiaksi:
Translitteraatio:
Suomeksi:
Célia Aymonier
Célia Aymonier (s. 5. elokuuta 1991 Pontarlier) on ranskalainen ampumahiihtäjä ja entinen maastohiihtäjä.
Veikko Kallio
Veikko Kallio voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Célia Aymonier
Maastohiihto
Maastohiihdon maailmancupissa Aymonier kilpaili ensimmäisen kerran La Clusaz’ssa joulukuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2012 Quebecissä oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä 21:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa yhdeksänneksi Rybinskin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2015.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Aymonier sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä sekä yhdistelmäkilpailussa sijalle 36. Parisprintissä hän oli kymmenes ja viestissä toisen osuuden hiihtäjänä kuudes. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli viestissä neljäs, parisprintissä 11:s, yhdistelmäkilpailussa 20:s, 10 kilometrin perinteisellä 25:s ja vapaan sprintissä 39:s. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 Aymonier saavutti hopeaa 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui parisprintissä Coraline Thomas Huguen kanssa kuudenneksi, viestissä kahdeksanneksi, 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 18:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 27:nneksi ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 28:nneksi.
Ampumahiihto
Aymonier siirtyi kilpailemaan ampumahiihdon maailmancupiin kaudelle 2015–2016. Ampumahiihdossa hän on sijoittunut maailmancupissa parhaimmillaan neljänneksi Oslon pikakilpailussa kaudella 2018–2019. Hän hiihti toisen osuuden Ranskan saadessa pronssia Hochfilzenin MM-viestissä 2017. Hän oli samoissa kilpailuissa yhdeksäs pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui yhteislähdössä 11:nneksi ja pikakilpailussa 15:nneksi.
Opiskelijalaulu
Opiskelijalaulu on ylioppilaspiirien illanistujaisissa laulettava laulu, joka kertoo opiskelusta, yliopisto-opiskelijaelämästä tai muutoin sopii tilanteeseen. Monilla opiskelijajärjestöillä on yleensä virallinen laulukirja, jossa ovat yhteisön tärkeimmät laulut, mutta myös kirjoihin merkitsemättömiä lauluja lauletaan.
Isänmaalliset laulut
Isänmaalliset laulut ovat edelleenkin tärkeä osa ylioppilaslauluperinnettä. Isänmaallisiin lauluihin kuuluvat myös sotilaalliset laulut ja maakuntalaulut. Sotilaallisten laulujen historiallinen asema opiskelijoiden laulukirjoissa johtuu siitä, että ylioppilaista suuri osa on asevelvollisuutensa käyneitä miehiä.
Juomalauluja
Juomalaulut kuuluvat osana opiskelijalauluihin. Juomalaulut voidaan jakaa nautittavien juomien mukaan. Snapsilauluja lauletaan usein paljon, sillä ne ovat lyhyitä ja reippaita, usein laajalti tunnettuja ja helppoja oppia. Viini- ja olutlaulut ovat pidempiä, koska nautittavaa juomaakin on enemmän. Joskus myös laulunaihe on yksinkertaisesti vesi: Aqua vera – lauletaanpas vedestä.
Juomalauluihin liittyvät myös juomaleikit, joissa laulun aikana voidaan liikkua, kuten nousta tuolille tai taputtaa käsiä tahdin mukaan.
Käännöslaulut
Käännöslaulut ovat suosittuja kappaleita, joihin on sanoitettu uudet sanat. Joskus tapana on myös ex tempore keksiä uusia sanoja lauluihin ilman ennakkosuunnittelua. Perinteinen esimerkki käännöslaulusta on teekkarien suosima Lauletaanpas vedestä, joka lauletaan saksalaisen kansanlaulun Alle Vögel sind schon da sävelellä.
Teekkarilaulut
Teekkarilaulut juontavat juurensa tekniikan ylioppilaiden keskuuteen. Teekkarilauluista kuvastuu hyvä yhteishenki ja aktiivinen laulukulttuuri. Teekkarilauluja voivat olla teekkarien itsensä sepittämät sävellykset ja sanoitukset, juomalaulukilpailujen aikaansaannokset ja muut elämään jääneet käännökset jostain tunnetuista kappaleista. Tuttujen laulujen uudelleen sanoittaminen on aina kuulunut teekkarilaulujen syntyhistoriaan.
”Ikuisen teekkarin laulu” on yksi vanhimpia teekkarilauluja, joka on vieläkin suosittu. Kappaleen melodia on karjalaisesta kansanlaulusta ”Kun minä kotoani läksin.” Teekkarisanat on riimitelty joskus 1920-luvulla. Teekkariylioppilaskunnat ovat puolestaan antaneet virallisen aseman Teekkarihymnille, jonka sanat ovat väännös 1910-luvulla suositusta kupletista.
Tutustumislaulut
Tutustumislauluja ovat yksinkertaiset kappaleet sekä sanoiltaan, että säveleltään, joihin kaikki voivat osallistua. Laulujen tavoitteena on tutustuttaa kaikki toisiinsa. Tyypillisiä esimerkkejä ovat "Ken on syntynyt tammikuussa" muunnelmineen ja 1990-luvun lopulla syntynyt Homonaama-laulu.
Ylioppilaslaulut
Ylioppilaslaulut ovat arvokkaasti esitettäviä lauluja. Ylioppilaslaulut keskiajalta viime vuosikymmeniin käsittelevät opiskelua ja ylistävät yliopistoa, mutta myös nuoruutta ja opiskelijaelämää käsitellään. Ylioppilaslauluja esitetään myös ruotsiksi, saksaksi ja viroksi. Ehdottomasti juhlallisin ylioppilaslaulu on latinankielinen Gaudeamus igitur (Riemuitkaamme, vielä on suonissamme tulta), joka on saanut puolivirallisen aseman yliopistoyhteisön juhlalauluna.
Tuhkalaulumesikko
Levinneisyys
Tuhkalaulumesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jalkaväkirykmentti 56 (jatkosota)
Perustaminen
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
Komentaja(t)
Rykmentinkometajina olivat:
Keskittäminen
Perustamisesta Kollaalle 18.6. - 16.7.1941 Parolaan 23. - 24.6. leiriytyminen Lehijärven ympäristöön Aittovaaraan 2.7. Karjalan Armeijan reserviksi Tuupovaaran Lastujärven ja Loitimojärven väliselle kannakselle yöllä 8./9.7.
Aiheesta muualla
JR 56 ja JR 60 Kilta ry missä on runsaasti myös pdf materiaalia veteraanitapaamisista
The Tears
thumb|The Tears [[Roskilde Festival|Roskildessa 2005.]] The Tears oli brittiläinen pop/rock -yhtye. Sen perustivat vuonna 2004 edellisvuonna hajonneen Sueden muusikot Brett Anderson ja Bernand Butler. Yhtyeen ainoa albumi Here Come The Tears ilmestyi 6. kesäkuuta 2005. Vuonna 2006 yhtye hajosi Andersonin siirryttyä soolouralle ja Butlerin keskittyessä musiikin kirjoittamiseen ja tuottamiseen.
Nouhoum Kobéna
Nouhoum Kobéna (s. 6. tammikuuta 1985 Parakou Beninin kansantasavalta) on beniniläinen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa kotkalaista FC KTP:tä. Hän solmi seuran kanssa vuoden mittaisen sopimuksen helmikuussa 2014. Kaksi edellistä kautta Kobéna edusti Kotkan Työväen Palloilijoita Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa.
Kobéna on aikaisemmin pelannut Beninin, Malin ja Libyan pääsarjoissa. Beninin jalkapallomaajoukkuetta hän on edustanut 19 kertaa.
Margarita Louis-Dreyfus
Perheyhtiö Louis Dreyfus Companyn perustaja oli ranskalainen liikemies Léopold Louis-Dreyfus (1833–1915). Yhtiö on The Guardianin mukaan maailman suurimpia maataloustuotteiden kauppiaita ja maailman suurin puuvillan ja riisin kauppias sekä toiseksi suurin sokerikauppias. Yhtiön liikevaihto oli 51 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuonna 2016. Yhtiötä hallitaan nykyisin hollantilaisen holdingyhtiön välityksellä. Vuonna 2016 Margarita Louis-Dreyfusin omistusosuus holdingyhtiöstä oli 81 prosenttia; holdingyhtiön omistus on toteutettu vuorostaan Liechtensteiniin rekisteröidyn Akira-säätiön välityksellä. Suvun muiden osakkaiden kanssa päästiin vuonna 2017 sopuun perheyhtiön 17 prosentin vähemmistöosuuden ostamisesta Louis-Dreyfusin hallintaan.
Margarita Louis-Dreyfus peri myös jalkapallojoukkue Olympique de Marseillen enemmistöomistajuuden, mutta luopui siitä loppukesällä 2016 tehdyllä kaupalla. Hänelle jäi yhä 5 prosentin omistusosuus. Margarita Bogdanova syntyi Neuvostoliiton Leningradissa vuonna 1962. Hänen vanhempansa menehtyivät junaonnettomuudessa tytön ollessa 7-vuotias. Lapsen kasvatusvastuu siirtyi hänen isoisälleen. Bogdanova opiskeli lakia Moskovan valtionyliopistossa ja taloustieteitä Leningradin rahoituksen ja kauppatieteiden instituutissa (nyk. osa Pietarin kauppatieteiden valtionyliopistoa, UNECON). Hän oli 1980-luvulla jonkin aikaa naimisissa sveitsiläisen vaihto-oppilaan kanssa ja työskenteli Laytron AG:n palveluksessa piirilevykomponenttien myyjänä. Hän tapasi Robert Louis-Dreyfusin vuonna 1988 ja solmi avioliiton vuonna 1992. Louis-Dreyfusilla on kolme poikaa tästä avioliitosta. Vuonna 2016 hän sai kaksoistyttäret uuden kumppaninsa, pankkiiri Philipp Hildebrandin kanssa.
Louis-Dreyfus toimii sveitsiläisen, vuonna 2015 perustetun lasten jalkapalloharrastusta tukevan UEFA Foundation for Children -säätiön hallituksessa (Trustee). Hän on myös hyväntekeväisyyssäätiö Louis Dreyfus Foundationin perustaja ja johtaja.
HMS Stag (1899)
HMS Stag oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1900 valmistunut Stag-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 7. syyskuuta 1897 John I. Thornycroft and Companyltä Chiswickistä osana vuosien 1897-1898 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 16. huhtikuuta 1898 telakkanumerolla 334. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1899 ja se valmistui syyskuussa 1900.
Palvelus
HMS Stag palveli 1902-1913 Välimerellä ja myöhemmin Britteinsaarilla. Alus myytiin 17. maaliskuuta 1921 romutettavaksi Wardille Graysiin.
Nervous Shakedown
Nervous Shakedown on AC/DC -yhtyeen kappale, joka julkaistiin vuonna 1983 Flick of the Switch -albumilla ja myös singlenä. Singlen b-puolena oli kappaleen "Rock and Roll Ain't Noise Pollution" liveversio.
Kappale on yhtyeelle epätyypillisen hidastempoinen. "Nervous Shakedownista" kuvattiin myös musiikkivideo samassa sessiossa, jossa kuvattiin "Flick of the Switch" -kappaleen video. Videolla rumpuja "soitti" uusi rumpali Simon Wright erotetun Phil Ruddin sijaan.
Kappaleen ovat tehneet Angus Young, Malcolm Young ja Brian Johnson
Andrew J. Feustel
Andrew J. (Drew) Feustel (s. 25. elokuuta 1965 Lancaster, Pennsylvania) on geofyysikko ja NASAn astronautti. Toukokuussa 2009 hän osallistui ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen STS-125 avaruussukkula Atlantiksen tehtäväspesialistina. Kyseessä oli Hubble-avaruusteleskoopin huoltolento. Lennolla hän osallistui kolmelle avaruuskävelylle. Hän osallistui 16. toukokuuta 2011 laukaistun sukkulalennolle STS-134 Endeavour tehtäväspesialistina.
Feustel on naimisissa Indira Devi Bhatnagarin kanssa. Heillä on kaksi lasta. thumb|250px|left|Feustel huoltaa Hubblea (2009).