cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anarkistinen musta risti
AMR Ukrainan Mahnovštšynassa
Syyskuussa 1919 bolševikkipuolueen Moskovan komitean kokoukseen tehtyä kranaatti-iskua käytettiin tekosyynä anarkistien massapidätyksiin koko Neuvosto-Venäjän alueella. Myös Musta armeija ja sen kenraali Nestor Mahno murskattiin Leo Trotskin johtamassa operaatiossa. Hänen tavoitteensa oli määrätietoisesti puhdistaa Venäjä kaikista anarkisteista "rautaisella luudalla". Anarkisti- ja vasemmistolaisvankien määrän kasvu Neuvostoliitossa johti aluksi AMR:n uuteen nousuun, mutta vuoteen 1925 mennessä bolševikit olivat onnistuneet hajottamaan järjestön. Pakoon päässeet ja ulkomaisten anarkistien painostuksesta vapautetut kuitenkin jatkoivat toimintaa ensin Berliinissä, sitten Hollannissa ja sen jälkeen Pariisissa. Lisäksi Yhdysvalloissa syntyi toimintaa uudelleen venäläisten tueksi.
Sabueso español
Alkuperä
Jotkut uskovat rodun esi-isien saapuneen Espanjaan ensimmäisellä vuosisadalla eaa. foinikialaisten kauppiaiden laivoilla, toiset taas kelttien tuoneen ne mukanaan maahan. Kolmannen teorian mukaan sabueso polveutuisi Ardennien hubertuksenajokoirasta. Ensimmäiset maininnat rodusta ovat jo 1300-luvulta Alfonso XI:n metsästyskirjasta, ja myöhemmin siitä tuli yksi navarranseisojan esi-isistä.
Sabuesosta tunnettiin alun perin kaksi eri muunnosta: de monte (vuoristoajokoira) ja lebrero (jäniskoira). De monte polveutui kelttiläisestä ajokoirasta (mahdollisesti sama rotu kuin kelttienvinttikoira), ja sen nimityksen väitetään perustuvan Keski-Ranskan ensimmäisiin asukkaisiin. Lebrero oli de montea pienempi ja kevyempi, ja se erosi jälkimmäisestä myös lähes yksivärisen värityksensä (vain pienet valkoiset merkit kuonossa, niskassa ja rintakehässä) puolesta.
Anarkistinen musta risti
Uusi aktivoituminen
Järjestö kasvoi voimakkaasti ja levisi ympäri Eurooppaa ja Yhdysvaltoja. Vuonna 1995 Yhdysvaltain AMR jaostot muodostivat federaation (Anarchist Black Cross Federation (ABCF)). Myös muita yhdentymispyrkimyksiä eri jaostojen välillä oli, mutta ne eivät kyenneet muodostamaan pysyviä kansainvälisiä rakenteita. Vuonna 2001 uusi verkosto - Anarchist Black Cross Network - syntyi ABCF:n rinnalle. Järjestöjen välillä oli alkuun kilpailua, mutta sittemmin ne ovat olleet vuoropuhelussa ja kehittäneet yhteistyötänsä.
Anarchist Black Cross Federation
Yhdysvaltalainen Anarchist Black Cross Federation (ABCF), muodostettiin vuonna 1995, kun Patersonin (NJ), Bronxin (NY), ja Washington DC:n jaostot muodostivat federaation. ABCF:n tavoitteena on luoda vahva organisaatio, joka voi antaa pitkäjännitteistä tukea vallankumouksellisille poliittisille vangeille. ABCF:n mukaan vankien tukeminen on tärkeää, koska vangit ovat itse olleet luomassa niitä liikkeitä, jotka sitten tukevat heitä. "Muutoksen puolesta taistelevina ihmisinä olemme velvoitettuja tukemaan heitä, jotka on vangittu koska he ovat kamppailleet muutoksen puolesta."
ABCF:n mukaan poliittista vankia ei ole vangittu sosiaalisen rikoksen vuoksi, vaan siksi että hänen toimintansa luokitellaan "vallankumoukselliseksi". "Poliittiset vangit ovat osallistuneet edistyksellisiin ja vallankumouksellisiin liikkeisiin erilaisilla tasoilla. Jotkut ovat tehneet sivistystyötä ja yhteisötoimintaa, toiset hyökkäävämpää aseistettua vastarintaa. Kaikki ovat vankilassa tietoisen poliittisen toiminnan - vastarinnan, liikkeen ja vallankumouksen edistämisen tai muutoksen tekemisen - seurauksena."
Anarchist Black Cross -verkosto
Anarkistinen musta risti -verkosto on maailmanlaajuinen hajautettu organisaatio, joka on sitoutunut alkuperäisen Anarkistinen Musta Risti -liikkeen arvoihin. Verkostolla ei ole paikallisryhmien lisäksi muuta rakennetta, vaan se perustuu epämuodollisiin - usein henkilökohtaisiin - suhteisiin. Verkostolla ei myöskään ole virallista liittymismenettelyä tai sääntöjä, vaan kuka tahansa voi aloittaa AMR-toiminnan omalla alueellaan.
Kukkoahven
Kukkoahven (Nematistius pectoralis) on ahvenkaloihin kuuluva itäisellä Tyynellämerellä tavattava kalalaji. Se on kukkoahventen (Nematistiidae) heimon ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö
Kukkoahvenet ovat keskikokoisia tai suuria kaloja. Tyypillinen lajin pituus on noin 60 senttimetriä, mutta on tavattu yksilöitä, joiden pituus on jopa 160 senttimetriä ja paino runsaat 50 kiloa. Ruumiinmuodoltaan kukkoahven on pitkulainen ja tunnusmerkillinen piirre on sen etummainen selkäevä, jossa on seitsemän pitkää ruotoa. Toinen selkäevä on matalampi, ja siinä on vain yksi piikki. Kalan ainutlaatuinen piirre on, että uimarakko on yhteydessä sisäkorvaan.
Levinneisyys ja elintavat
Kukkoahven elää Tyynessämeressä trooppisilla vesillä alueella, joka ulottuu Kaliforniasta Peruun ja Galápagossaarille. Se elää lähellä rannikkoa matalilla hiekkapohjaisilla alueilla. Nuoret kalat voivat elää myös vuorovesilammikoissa. Kukkoahven syö pääasiassa muita kalalajeja, erityisesti eräitä mojara- ja sardellilajeja. Kalojen lisäksi lajin ravintoa ovat myös nilviäiset.
Geeli
Geeli on heterogeeninen seos (kolloidisysteemi), jossa huokoisen kiinteän aineen sisäosa on täynnä nestettä. Geeli on suspension kaltainen seos. Geeli eroaa suspensiosta siten, että geelissä kiinteä aine imee nestettä itseensä ja turpoaa. Tätä ei tapahdu suspensiossa.
Geelissä jatkuva faasi (ulkofaasi) on kiinteä ja dispergoitunut faasi (sisäfaasi) on neste.
Donna Vekić
Donna Vekić (s. 28. kesäkuuta 1996 Osijek) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 24 toukokuussa 2019.
Syyskuussa 2012 Vekić pääsi 16-vuotiaana Taškentissa, uransa ensimmäisessä WTA-turnauksessaan loppuotteluun, jossa hän hävisi Irina-Camelia Begulle. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän saavutti Kuala Lumpurin turnauksessa huhtikuussa 2014 voitettuaan loppuottelussa Dominika Cibulkován.
Offenhauser
Offenhauser oli kilpa-autojen moottorien valmistaja vuosina 1933–1983. Vuosina 1934–1960 se dominoi Indianapolis 500 -kilpailuja voittamalla ne 24 kertaa. Vuosina 1950–1960 Offenhauserin moottoreilla ajaneet auto valloittivat kaikki palkintosijat (1–3) Indianapolis 500 -kilpailuissa.
Indianapolis 500 -tulokset vuosilta 1950-1960
Offenhauser valmisti moottoreita 11 vuoden aikana 33 tallille :
Xenofónin luostari
Xenofónin luostari (, myös Ksenofonin luostari, Ksenofontoksen luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Xenofón on sijalla kuusitoista.
thumb|left|240px|Xenofónin luostari. Xenofónin luostari on perustettu 900- tai 1000-luvulla. Luostarin perustaja oli Pyhä Ksenofon, josta luostari on saanut nimensä. Luostari kärsi merirosvojen hyökkäyksistä 1200-luvulla. 1500-luvulla suuri osa luostarin munkeista oli slaaveja. Myöhemmin luostari taantui ja kärsi pahoista taloudellisista vaikeuksista. Samalla se siirtyi idiorytmiseen kilvoittelutapaan. Luostari perustettiin uudelleen 1700-luvulla ja palasi kinobioottiseen elämäntapaan vuonna 1784. Vuonna 2011 luostarissa oli 72 asukasta.
Luostarin pohjoispuolella linnuntietä noin kilometrin päässä sijaitsee Docheiárioksen luostari.
Topi Koistinen
Topi Koistinen (23. huhtikuuta 1993 Hyvinkää – 26. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija. Koistinen oli Hyvinkään Tahkon kasvatti ja hän edusti koko uransa kasvattajaseuraansa. Hänen uransa Superpesiksessä alkoi vuonna 2010 ja päättyi 2012. Koistinen toimi joukkueensa vaihtajana ja polttajana.
Koistinen haavoittui vakavasti Hyvinkään joukkoampumisessa 26. toukokuuta 2012. Hän kuoli saamiinsa vammoihin Töölön sairaalassa myöhemmin samana päivänä.
Pesäpalloura
Hyvinkään Tahkon kasvatti Topi Koistinen nousi seuransa edustusjoukkueeseen kaudella 2010. Sitä ennen hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Koistisen ensimmäinen peli oli 15. kesäkuuta 2010 pelattu Tahkon kotiottelu Jyväskylän Kiriä vastaan. Jokerina pelannut Koistinen löi ottelussa yhden kärkilyönnin. Hän pelasi kauden aikana kaksi muutakin peliä. Pudotuspeleissä Koistinen ei päässyt kentälle. Pääosan kaudesta Koistinen pelasi Tahkon kakkosjoukkueessa Suomensarjassa. Hän voitti Suomensarjan etelälohkon etenijätilaston.
Kaudella 2011 Koistinen vakiinnutti paikkansa Tahkon edustusjoukkueessa. Kauden 26 runkosarjaottelusta Koistinen oli mukana 20:ssa. Hän pelasi useimmiten kolmospolttajana, joskin myös jokerina. Kauden aikana Koistinen saavutti sekä ensimmäisen lyödyn että tuodun juoksunsa, molemmat Tahkon kotiottelussa Kankaanpään Mailaa vastaan. Pudotuspeleissä Koistinen pääsi kokoonpanoon vain yhdessä neljästä pelistä. Superpesiksen lisäksi Koistinen pelasi kauden aikana Poikien Superpesistä sekä B-poikien sarjaa.
Koistisen rooli kasvoi kaudella 2012. Poikien Superpesiksen ohessa hän pelasi kaikissa Tahkon kahdeksassa pelissä ennen kuolemaansa. Niistä kaksi oli halli-SM-turnauksen pelejä. Koistinen pääsi lyömään kuuden Superpesis-pelin aikana yhteensä 47 kertaa, mikä oli seuran viidenneksi suurin luku. Koistinen sekä löi että toi kauden aikana yhden juoksun. Hänen viimeisekseen jäi Tahkon peli Pattijoen Urheilijoita vastaan. Hän kuoli seuraavana yönä Hyvinkään ampumavälikohtauksessa.
Koistista pidettiin erittäin lupaavana pesäpalloilijana, yhtenä ikäluokkansa parhaista. Hänestä odotettiin tulevan Hyvinkään Tahkon kantavia voimia. Koistista on kehuttu pallosilmästä sekä nopeista jaloista. Häntä pidettiin tehokkaana polttajana sekä iloisena henkilönä. Koistinen seurusteli ja oli menossa naimisiin tyttöystävänsä kanssa.
Kuolema
Koistinen kuoli Hyvinkään joukkoampumisessa 26. toukokuuta 2012. Hän oli mukana Hyvinkään Tahkon edustusjoukkueen saunaillassa, jota vietettiin hyvin sujuneen alkukauden ja edessä olleen viikon tauon kunniaksi. Koistinen oli poistumassa Level 5 -yökerhosta, kun ampuja osui häntä päähän. Hänen tilansa todettiin kriittiseksi. Koistinen kuoli myöhemmin saman yön aikana. Koistisen kuoleman ja kahden muun joukkueen jäsenen haavoittumisen seurauksena Suomen Pesäpalloliitto siirsi viikonlopun aikuisten pesäpallo-ottelut kolmelta ylimmältä sarjatasolta. Myös Hyvinkään Tahkon kahden seuraavan viikon ottelut siirrettiin.
Superpesis-ura
Koistinen keräsi urallaan 34 Pesispörssipistettä.
LEP-törmäytin
pienoiskuva|300px|CERNin LEP-tunneli on 27 kilometriä pitkä.
LEP-törmäytin oli hiukkaskiihdytin, joka toimi CERNin päälaitteistona 1989–2001. LEP on lyhenne sanoista Large electron-positron collider. Törmäytin rakennettiin Geneven länsipuolelle, Ranskan ja Sveitsin raja-alueelle 27 kilometriä pitkään maanalaiseen tunneliin 100 metrin syvyydelle. LEP:ssä oli käytössä neljä hiukkasilmaisinta: ALEPH, DELPHI, L3 ja OPAL.
LEP-törmäytin ajettiin alas vuonna 2001, jotta päästiin rakentamaan tilalle uutta Large Hadron Collideria.
Käyttö
Vuonna 1989–1995 LEP:ssä kiihdytettiin elektroneita ja positroneita 45 GeV:n kokonaisenergiaan, mikä mahdollisti Z-bosoneiden tuoton. Myöhemmin, vuosina 1996–2000 laite saatiin tuottamaan myös W−–W+-bosonipareja. Törmäytyskokeissa saavutettiin parhaimmillaan 208 GeV:n massakeskipiste-energia.
Saavutukset
LEP-kokeissa saadut tulokset mahdollistivat monien Standardimallin suureiden tarkan arvon määrittelemisen. Tärkein LEP:n saavus oli Z- ja W-bosonien massojen määritys.
John Barnard
thumb|225px|John Barnard vuonna 2006 John Barnard (s. 4. toukokuuta 1946 Wembley) on brittiläinen suunnittelija.
Luis Galván
thumb|Luis Galván [[Talleres de Córdoba|Talleresin peliasussa.]] Luis Adolfo Galván (s. 24. helmikuuta 1948 Fernández, Santiago del Estero) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1978 ja pelasi MM-lopputurnauksessa jokaisessa Argentiinan seitsemässä ottelussa. Kaikkiaan hän pelasi 34 maaottelua, joissa hän ei tehnyt yhtään maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 1975 ja viimeisen 1982.
John Barnard
Barnard tunnetaan parhaiten työstään Formula 1 -sarjassa eri talleissa, muun muassa McLarenilla ja Ferrarilla. Barnardin keksintöihin kuuluvat muun muassa hiilikuiturunko ja puoliautomaattinen vaihteisto, jotka nykyään ovat perusasioita lähtöruudukon jokaisessa autossa.
Pohjois-Amerikassa Barnardin suunnittelemalla autolla voitettiin vuoden 1980 Indy 500 -kilpailu ja saman vuoden CART-sarjan mestaruus.
Nykyään Barnard työskentelee huonekalusuunnittelijana.
Xàtiva
Xàtiva (valencian kieltä, espanjaksi Játiva) on Costeran comarcan pääkaupunki Valenciassa. Vuonna 2015 kaupungissa oli noin 29 000 asukasta.
Gnu
Gnu tai GNU voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jani Halme
Jani Markus Halme (s. 12. maaliskuuta 1974 Parikkala) on suomalainen toimittaja ja luova johtaja. Hän on tullut tunnetuksi myös Uutisvuoto-ohjelman kapteenina. Keväällä 2018 hän sai Yle Puheelle oman digitaaliseen mediaan erikoistuneen ohjelman Halme & Saarinen – Diginen iltapäivä.
Halme voitti vuoden 2016 Suuren journalistipalkinnon vuoden parhaasta journalistisesta teosta. Palkinto tuli Halmeen tekemästä sosiaalisen median ohjelmasta nimeltään Kotimaan katsaus, jossa luetaan ääneen suomalaisten paikallislehtien kaikkein pienimpiä uutisia. Halme toimii kolumnistina Kauppalehdessä, Etelä-Saimaassa, Kouvolan Sanomissa, Länsi-Savossa, Itä-Savossa ja Kymen Sanomissa.
Halme on tunnettu myös lukuisista nettitempauksistaan. Yksi suosituimmista oli 2000-luvun alussa perustettu Kyttääjät.net, joka kertoi kuvitteellisesta järjestöstä Etelä-Suomen kerrostalokyttääjät. SubTV esitti Kyttääjien pohjalta tehdyn televisiosarjan, joka kilpaili Suomea Lucrenen Kultainen ruusu -kilpailussa parhaan draamasarjan palkinnosta. Halme jahtasi YouTubessa pyörävarkaita piilottamalla GPS-paikantimia polkupyöriin Helsingissä ja kun pyörä varastettiin, lähti kuvausryhmä perään haastattelemaan varasta. Halmeen organisoimassa Hyvänmielenosoitus-tempauksessa mielenosoittajat kiersivät yhden päivän aikana kaikkien Suomessa olevien eri maiden suurlähetystöjen edessä kiittämässä kyseisiä maita niissä tehdyistä hyvistä asioista. Tempausten johdosta Halme palkittiin City-lehden ”Kaupungin paras” -kilpailussa Kaupungin parhaana propellipäänä.
Halme työskentelee luovana johtajana ToinenPHD-mediatoimistossa. Hänet on palkittu elämäntyöpalkinnolla digitaalisen median kilpailu GrandOnessa vuonna 2016. Ennen ToinenPHD:tä hän on työskennellyt muun muassa MTV3:lla, elokuvayhtiö SF Filmissä ja digitoimisto Kuubissa.
Osmo Alaja
Osmo Viktor Johannes Alaja (vuoteen 1935 Alander, 26. tammikuuta 1915 Helsinki – 30. kesäkuuta 2001 Tampere) oli Mikkelin hiippakunnan piispa lähes yhdeksäntoista vuoden ajan 1959–1978. Alaja vihittiin papiksi 1937, ja hän toimi muun muassa Kymin seurakunnan kappalaisena 1944–1952 ja kirkkoherrana 1952–1955 sekä Turun tuomiorovastina 1955–1959 ennen kuin päätyi Mikkelin piispaksi.
Alajan taustayhteisö oli herännäisyys. Nuoruudessaan hän oli lahjakas aitajuoksija.
Sotilaspappi
Osmo Alaja osallistui nuoruudessaan antaumuksella Akateemisen Karjala-Seuran toimintaan. Alaja toimi talvisodan aikana JR 12:n sotilaspappina. Vaikea haavoittuminen jatkosodan alussa, heinäkuussa 1941, merkitsi Alajalle rintamapalveluksen loppumista.
Seurakuntapappina
Haavoittumisensa jälkeen Alaja jatkoi opintojaan ja väitteli teologian tohtoriksi 1944. Vuonna 1942 Alaja lähti mukaan Asevelipapit ry:n toimintaan. Alaja painotti pappisurallaan seurakuntatyötä tavallisen kansan parissa korkeakirkollisten muotojen kuten liturgiamenojen sijaan. Sodan jälkeen Alaaja toimi Kymin seurakunnan kappalaisena ja myöhemmin kirkkoherrana. Alaja piti Martti Simojoen tavoin tärkeänä kirkon ja työväenliikkeen suhteiden parantamista. Alaja valittiin 1950-luvun puolivälissä Turun tuomiorovastiksi.
Mikkelin piispa (1959–1978)
Alaja nimitettiin myöhemmin Mikkelin piispaksi 1959 ja hän jäi eläkkeelle 1. helmikuuta 1978.
Teoksia
Alaja julkaisi useita kirjoja, joissa pohdiskellaan kirkon ja uskonnon asemaa ihmisten arkielämässä.
Tower Subway
thumb|Tower Subwayn sijainti, kartta vuodelta 1895. thumb|220px|Tunneli vuonna 1870. Tower Subway on maailman ensimmäinen maanalainen rautatie (tube railway). Se sijaitsee Lontoossa Englannissa ja rautatie kulkee Thamesjoen alitse Lontoon keskustassa. Nimensä mukaisesti se sijaitsee lähellä Lontoon Toweria.
Rautatie otettiin käyttöön 2. elokuuta 1870. Tunnelin tarkoitus oli alun perin palvella matkustajaliikennettä joen poikki. Pieni kaapelirautatievaunu (tunnelin liikennöitsijöiden nimitys omnibus) kuljetti enimmillään 12 matkustajaa 410 metriä pitkuista halkaisijaltaan 2,1 metrin yksiputkista tunnelia pitkin 760 mm:n kiskoilla. Matka kesti noin 70 sekuntia. Neljän hevosvoiman (3 kW) höyrykone sijaitsi tunnelin eteläpäässä ja toimi kiskoradan voimanlähteenä.
Kaapelirata osoittautui pian taloudellisesti kannattamattomaksi – ahdas tunneli, liian vähän matkustajia, liian hidas nopeus – ja lopetettiin kolmen kuukauden päästä. Tunnelista poistettiin kiskot ja höyrykone, lisättiin kaasuvalaistus, matkustajahissit korvattiin kierreportailla ja tunneli muutettiin kävelytunneliksi. Siitä tulikin hyvin suosittu tapa joen poikki kulkemiseen. Keskimäärin 20 000 ihmistä kulki viikossa joen puolelta toiselle halfpennyn kertamaksulla. Matkustajat olivat lähinnä aikaisemmin lauttayhteyksiä käyttäneitä työläisiä.
Tower Subwayn kohtaloksi koitui viimein joen ylittävä silta, Tower Bridge, joka rakennettiin muutaman sadan metrin päähän joen alajuoksulle ja avattiin vuonna 1894. Tunnelin talous romahti heti sillan valmistuttua sillä sillan ylitys oli maksutonta, toisin kuin tunnelin käyttö. Vuonna 1897 Britannian parlamentti hyväksyi tunnelin myynnin London Hydraulic Power Companylle 3 000 punnalla, ja tunneli suljettiin lopullisesti matkustajaliikenteeltä vuonna 1898. Tämän jälkeen tunnelissä kulki enää vesijohtoja ja tiedonsiirtokaapeleita.
Petri Nieminen (täsmennyssivu)
Petri Nieminen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Hilary Bader
Hilary J. Bader (27. huhtikuuta 1952 – 7. marraskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, joka palkittiin kaksi kertaa Daytime Emmylla vuosina 1997 ja 1999 televisiosarjoista The New Batman Adventures ja Batman of the Future. Hän oli uransa aikana mukana useissa Star Trek -aiheisissa televisiosarjoissa ja käsikirjoitti jaksoja muun muassa Xena: soturiprinsessaan.
Bader kuoli Kaliforniassa vuonna 2002 rintasyöpään ollessaan 50-vuotias.
Naapuruussopimus
Suomen tasavallan ja Venäjän federaation välinen sopimus suhteiden perusteista (ruots.Överenskommelse om grunderna för relationerna mellan Republiken Finland och Ryska Federationen ), tunnetaan myös nimellä Naapurussopimus, on 20. tammikuuta 1992 Helsingissä solmittu Suomen ja Venäjän välinen sopimus. Sopimuksessa käsitellään alueellista koskemattomuutta ja valtiollista yhteistyötä. Sen allekirjoittivat Suomen pääministeri Esko Aho ja Venäjän varapääministeri Gennadi Burbulis. Sopimus ratifioitiin 26. kesäkuuta ja se tuli voimaan 11. heinäkuuta 1992.
Sopimuksen neuvottelu aloitettiin jo Neuvostoliiton loppuvaiheissa. Solmimishetkellä sovittiin, että neuvostoajalta peräisin ollut YYA-sopimus lakkaa olemasta voimassa valtioiden keskinäisellä noottien vaihdolla.
Sopimuksen laatimisen yhteydessä Suomen puolelta esitettiin, että sopimukseen tulisi maininta Suomen oikeuksista kehittää ja suojella suhteitaan Venäjällä oleviin suomalais-ugrilaisiin kansoihin. Vastavuoroisesti Venäjä sai oikeuden suojella ”Venäjältä peräisin olevien omaperäisyyttä Suomessa.”
Keskustan Pohjois-Savon piiri
Keskustan Pohjois-Savon piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Piiri toimii Pohjois-Savon maakunnassa ja sen piiritoimisto sijaitsee Kuopiossa. Pohjois-Savon piiri on toinen Savo-Karjalan vaalipiirissä toimivista keskustan piirijärjestöistä. Sen lisäksi vaalipiirissä toimii Keskustan Pohjois-Karjalan piiri Pohjois-Karjalan alueella.
Helsingin Kansanteatteri
Helsingin Kansanteatteri oli vuosina 1899–1965 toiminut helsinkiläinen teatteri, joka oli toinen nykyisen Helsingin kaupunginteatterin edeltäjistä. Se tunnettiin historiansa aikana useilla eri nimillä.
Keskustan Pohjois-Savon piiri
Piirin toiminnanjohtaja on Kimmo Valta ja piirin puheenjohtajana on vuodesta 2022 alkaen toiminut Mira Kokkonen Kiuruvedeltä.
Helsingin Kansanteatteri
Työväen Teatteri
Helsingin Kansanteatterin historia alkaa vuonna 1883 perustetun Helsingin Työväenyhdistyksen näytelmäkerhosta, joka vuonna 1899 aloitti säännöllisen toimintansa Työväen Teatterin nimellä. Sen ensimmäiseksi johtajaksi valittiin näyttelijä Hilma Rantanen. Työväen Teatteri esiintyi aluksi Helsingin Työväenyhdistyksen toimitiloissa Yrjönkadulla, kunnes siirtyi syksyllä 1906 Vanhalle Ylioppilastalolle.
Keskustan Pohjois-Savon piiri
Ylä-Savon piiri yhdistettiin Pohjois-Savon piiriin loppuvuonna 2011. Joroisten kuntayhdistys siirtyi piirin jäseneksi vuoden 2021 alussa, kun Joroinen siirtyi Etelä-Savosta Pohjois-Savon maakuntaan.
Helsingin Kansanteatteri
Kansan Näyttämö
Maaliskuussa 1907 Työväen Teatterin tukijat perustivat osakeyhtiön ja se jatkoi Kaarle Halmeen johtamana toimintaansa nimellä Kansan Näyttämö. Vuonna 1912 teatteri ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, kun senaatti lakkautti Kansan Näyttämön saaman valtionavun, mutta toiminta kuitenkin jatkui näyttelijöiden rahoittamana. Vuonna 1922 näyttelijä Mia Backman tuli toistamiseen teatterin johtoon ja samalla alkoi suuri nousukausi. Hänen johdollaan esitettiin muun muassa kokeilevia saksalaisia ekspressionistisia sekä moderneja italialaisia näytelmiä. Kansan Näyttämön varsinaisena erikoisalana oli kuitenkin operetti.
Keskustan Pohjois-Savon piiri
Aluevaalit
Piiri asetti vuoden 2022 aluevaaleihin Pohjois-Savon hyvinvointialueen valtuustoon ehdolle 86 henkilöä, mikä tarkoitti täyttä ehdokaslistaa. Keskusta sai aluevaltuustoon eniten valtuutettuja.
Helsingin Kansanteatteri
Helsingin Kansanteatteri ja Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri
1930-luvun laman myötä Kansan Näyttämö ja 1926 perustettu Koiton Näyttämö päättivät yhdistyä vuonna 1933 ja näin syntyi Helsingin Kansanteatteri. Mia Backmanin rinnalle toiseksi johtajaksi tuli Eino Jurkka ja vuotta myöhemmin tehtävään nimitettiin Eino Salmelainen. Hänen yhteistyönsä Hella Wuolijoen kanssa toi Kansanteatterille useiden Niskavuori-näytelmien kantaesitykset.
Keskustan Pohjois-Savon piiri
Kunnat
Keskustan Pohjois-Savon piirin toiminta-alueeseen kuuluu Pohjois-Savon maakunnan 19 kuntaa. Kesäkuussa 2021 pidetyissä kuntavaaleissa keskusta oli suurin puolue kaikissa muissa maakunnan kunnissa paitsi Varkaudessa.
Helsingin Kansanteatteri
Helsingin Kansanteatteri ja Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri
Helsingin Kansanteatteri esiintyi Vanhan ylioppilastalon lisäksi myös Koiton talolla vuoteen 1948 saakka, jolloin Raittiusyhdistys Koitto lopetti yhteistyön. Tämän jälkeen Kansanteatteri yhdistyi Helsingin Työväen Teatterin kanssa ja uusi teatteri jatkoi toimintaansa nimellä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri. Molemmilla oli kuitenkin oma näyttämö ja johtaja sekä omat näyttelijät. Kansanteatteri esitti omia näytelmiään edelleen Vanhalla ylioppilastalolla. Vuonna 1961 molempien teatterien näyttelijäkunnat yhdistettiin ja Helsingin kaupunginteatteri puolestaan perustettiin Kansanteatteri-Työväenteatterista vuonna 1965.
Office du Niger
thumb|250px|Office du Nigerin opastaulu Markalassa. Keinokastellut alueet on merkitty vihreällä ja suunnitellut alueet keltaisella. Office du Niger on Nigerjoen keinokastelujärjestelmää ylläpitävä ja hyödyntävä organisaatio Malissa. Järjestelmä perustuu Markalassa Ségoun koillispuolella sijaitsevaan säännöstelypatoon, jonka altaasta kanavoidaan vettä joen entisellä tulva-alueella sijaitseville pelloille. Tärkeimmät kanavat ovat pohjoiseen Nionon seudulle johtava Canal du Sahel, Macinan seudulle johtava Canal du Macina ja Siribalan sokeriruokoviljelmiä kasteleva Canal Costes-Ongoïba. Office du Niger on joen yläjuoksun suurin vedenkäyttäjä ja Länsi-Afrikan laajin keinokastelujärjestelmä. Sen pelloilla tuotetaan 40 % Malin riisistä.
Saksan miesten lentopallomaajoukkue
Saksan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Saksaa lentopallon kansainvälisissä otteluissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa on kymmenes (heinäkuussa 2017). Se on saavuttanut MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2014 ja EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2017.
Office du Niger
Ranskan siirtomaahallinto perusti Office du Nigerin vuonna 1932 kehittämään puuvillan viljelyä. Markalan säännöstelypato otettiin käyttöön vuonna 1947. Malin itsenäistyttyä alueella ryhdyttiin kasvattamaan sokeriruokoa sekä yhä suuremmassa määrin riisiä. Puuvillan viljely loppui kokonaan 1970-luvulle tultaessa. Riisin tuotanto saavutti väliaikaisen huippunsa vuonna 1978, mutta laski sen jälkeen rajusti. Uusi kasvu alkoi 1980- ja 1990-luvuilla, ja nykyään alueella tuotetaan vuosittain noin 320 000 tonnia riisiä. Lisäksi kasvatetaan muun muassa maissia ja vihanneksia. Keinokastelu kattaa noin 74 000 hehtaaria, mikä on vain pieni osa Office du Nigerin hallinnoimasta 1,9 miljoonan hehtaarin laajuisesta alueesta. Maanviljelyn tehostuminen on houkutellut seudulle paljon uusia asukkaita, ja kastelukanavien synnyttämillä kosteikoilla on suuri merkitys myös alueen eläinkunnalle.
Saksan miesten lentopallomaajoukkue
Aika ennen Saksojen yhdistymistä
Vuoteen 1990 mennessä Saksan liittotasavallan maajoukkue osallistui olympiakisoihin vain kerran, Münchenissä 1972. Siellä kotijoukkue sijoittui 11:nneksi. MM-kisoihin joukkue osallistui kahdesti: Pariisissa 1956 sijoitus oli 24:s ja Prahassa 1966 se sijoittui 21:nneksi. EM-kisoihin joukkue osallistui kuudesti ja sijoittui parhaimmillaan kymmenenneksi Varnassa 1981 ja 11:nneksi Tukholmassa 1989.
Saksan demokraattisen tasavallan joukkue voitti maailmancupin 1969 ja maailmanmestaruuden vuonna 1970. Olympiakisoissa se saavutti hopeaa 1972.
Yhdistyneen Saksan aika
Heti Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Saksan maajoukkue oli lähempänä arvokisamitalia kuin koskaan aiemmin tai myöhemmin. Se sijoittui EM-kisoissa neljänneksi niin kotikisoissaan Berliinissä 1991 kuin Turussa 1993:kin. Vuoden 1995 EM-kisoissa joukkue sijoittui kahdeksanneksi, 1997 ja 2001 yhdeksänneksi ja 2003 seitsemänneksi. MM-kisoissa se oli sijoilla 9-12 Ateenassa 1994 ja yhdeksäs Tokiossa 2006.
EM-kisat 2007
Yksien väliin jääneiden EM-kisojen jälkeen Saksa selviytyi EM-lopputurnaukseen Venäjälle 2007. Alkulohkossaan se voitti Serbian 3–1 ja Kreikan 3–0. Alkulohkon viimeisessä ottelussaan se hävisi Alankomaille 0–3 mutta selviytyi silti 12 parhaan jatko-otteluihin. Jatkolohkossa Saksa voitti Slovakian 3–0, hävisi Espanjalle 1–3 ja voitti Ranskan 3–0. Saksa sijoittui kisoissa viidenneksi.
Olympialaiset 2008
Saksa eteni Pekingin olympialaisiin, kun se yllättäen voitti kotimaassaan pelatun maailmankarsinnan. Olympiapaikka on Saksalle ensimmäinen 36 vuoteen; viimeksi se oli mukana kotikisoissaan Münchenissä vuonna 1972. Pekingin olympialaisissa Saksa hävisi alkulohkossaan Puolalle 0–3 ja Venäjälle 2–3, voitti sitten Egyptin 3–0 mutta hävisi lopuksi Serbialle 1–3 ja Brasilialle 0–3. Täten Saksa sijoittui lohkossaan viidenneksi eikä selviytynyt puolivälieriin.
Kausi 2009
Vuonna 2009 Saksa voitti Lentopallon Euroopan liigan. Voittonsa ansiosta joukkue pääsi karsimaan paikasta maailmanliigassa ja onnistui voittamaan Venezuelan kahdesti 3–0 saavuttaen maailmanliigapaikan. Euroopan mestaruuskilpailuissa Saksa selvisi alkulohkosta kuuden joukkueen välisarjaan, jossa jäi kolmanneksi ja välierien ulkopuolelle. Lopullinen sijoitus oli kuudes.
Kausi 2010
Maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 Saksa sijoittui kahdeksanneksi. Maailmanliigassa Saksa oli lohkonsa kakkonen Kuuban jälkeen. Taakse jäivät Puola ja Argentiina, joka kuitenkin isäntämaana pääsi lopputurnaukseen. Saksan sijoitus maailmanliigassa oli yhdeksäs.
Kausi 2011
Euroopan mestaruuskilpailuissa Saksa hävisi kaikki ottelunsa ja jäi sijalle 15. Maailmanliigassa joukkue oli lohkonsa kolmas Venäjän ja Bulgarian jälkeen. Taakse jäi Japani.
Olympialaiset 2012
Paikka Lontoon olympiakisoihin oli lähellä varmistua jo Euroopan karsinnoissa, mutta Italia voitti karsinnan loppuottelun niukasti 3–2. Saksa pääsi kuitenkin jatkamaan maanosien väliseen karsintaan ja voitti Berliinissä pelatun karsintaturnauksen ja selvisi olympiaturnaukseen. Lontoossa joukkue selvisi niukasti jatkoon alkulohkostaan, mutta putosi Bulgariaa vastaan käydyssä puolivälieräkamppailussa puhtaasti 0–3. Maailmanliigassa Saksa voitti alkulohkonsa ja selvisi lopputurnaukseen, jossa jäi kuitenkin 5. sijalle, vaikka voittikin toiseksi sijoittuneen Yhdysvaltain joukkueen.
Kausi 2013
Maailmanliigassa joukkue pelasi B-lohkossa, jossa sijoittui kolmanneksi Italian ja Venäjän jälkeen, eikä selvinnyt lopputurnaukseen. Euroopan mestaruuskilpailuissa Saksa pelasi upean alkulohkon voittaen kaikki kolme otteluaan: Venäjän, Bulgarian ja Tšekin ja selvisi suoraan puolivälieriin, joissa kuitenkin tuli 1–3 -tappio Bulgarialle. Saksan lopullinen sijoitus oli kuudes.
Katalonian parlamentti
Katalonian parlamentti (kat. Parlament de Catalunya, esp. Parlamento de Cataluña) on Katalonian itsehallintoalueen parlamentti. Parlamentissa on 135 edustajaa, jotka valitaan neljän vuoden välein.
Parlamentti käyttää lainsäädäntövaltaa, hyväksyy itsehallintoalueen budjetin ja valitsee aluehallinnon presidentin.
Parlamenttiin valitut edustavat kaikkia katalonialaisia. Parlamentin edustajista 85 on valittu Barcelonan vaalipiiristä, 17 Gironan vaalipiiristä, 15 Lleidan vaalipiiristä ja 18 Tarragonan vaalipiiristä.
Le Griffon
Le Griffon oli ensimmäinen purjealus, joka seilasi Pohjois-Amerikan Suurilla järvillä. Tutkimusmatkailija Robert Cavelier de La Salle rakennutti laivan keväällä 1679 tarkoituksenaan käyttää sitä myöhemmin Luoteisväylän etsimiseen. Laiva aloitti neitsytmatkansa 7. elokuuta 1679 purjehtien Niagarajoelta Michiganjärvelle. Se katosi paluumatkalla saman vuoden syyskuussa. Aluksen hylkyä ei ole löydetty koskaan, ja laivan kohtalo on jäänyt arvailujen varaan.
RoboCop 2
RoboCop 2 on vuoden 1990 satiirinen science fiction -toimintaelokuva, jonka ohjasi Irvin Kershner ja käsikirjoitti Frank Miller. Se on jatkoa vuoden 1987 RoboCop-elokuvalle, ja nimiroolissa näytteli viimeistä kertaa Peter Weller. Elokuva oli ehdokkaana kolmessa Saturn-palkinnon sarjassa: parhaasta science fiction -elokuvasta, erikoistehosteista ja nuoren näyttelijän suorituksesta.
Le Griffon
Rakentaminen
Le Griffonin rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 1679 Gayuga Creekin ja Niagarajoen yhtymäkohdassa Niagaran putousten yläpuolella. Projektiin osallistui useita miehiä ja alus rakennettiin ympäristöstä kaadetuista puunrungoista. Laivanrakennuksen etenemistä vaikeuttivat ravinnon niukkuus ja työtarvikkeiden puute. Ranskalaismieliset mohegaanit rakensivät työmiehille wigwamit ja auttoivat näitä riistanpyynnissä.
RoboCop 2
Juoni
RoboCopin menestyksekkään käyttöönoton jälkeen OCP näkee tavoitteensa kaupungin rikollisuuden vähentämiseksi olevan lähempänä, mutta pian uusi huumausaine "Nuke" valtaa Detroitin kadut. Ryhmää johtaa jumalaa houraileva Cain, jonka kasvava huumetoiminta aiheuttaa liikaa vastusta RoboCopille. OCP yrittää muodostaa uuden version RoboCopista, mutta kaikki prototyypit ovat epäonnistuneita itsemurhaongelmien vuoksi. Paikalle saapuu tohtori Faxx, joka ottaa haltuunsa RoboCop 2 -projektin ja käyttää myöhemmin pahasti loukkaantuneen Cainin aivoja robotin luomiseen. Tämä kuitenkin osoittautuu olevan edelleen sama murhaaja.
Le Griffon
Rakentaminen
Niagarajoen ympäristössä metsästäneet irokeesien liittokunnan senecat kerääntyivät päivittäin katselemaan laivan rakennustöitä ja olivat kateellisia eurooppalaisten taidoista rakentaa niin ”suuri kanootti”. La Sallen matkustaessa alkuvuodesta Torontoon hoitamaan tarvikkeiden kuljetuksia töiden edistymisestä vastasivat hänen italialainen luutnanttinsa Henri Tonti ja lähetyssaarnaaja Louis Hennepin. Rakennustöitä seuranneet senecat suunnittelivat aluksen rungon polttamista, mutta salahanke paljastui ja senecojen aikeet estettiin lisääntyneellä vartioinnilla.
Mäkihypyn maailmancup 1986–1987
Mäkihypyn maailmancup 1986–1987 käsitti 23 osakilpailua, joista yksi peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Thunder Bayssa Kanadassa 6. joulukuuta 1986 ja viimeinen osakilpailu Oslossa Norjassa 22. maaliskuuta 1987.
Le Griffon
Neitsytmatka ja katoaminen
Alus valmistui toukokuun aikana, ja se ristittiin mystisen taruolennon mukaan Le Griffoniksi. Laiva aloitti neitsytmatkansa nykyisen Buffalon alueelta varhain elokuussa 1679 ja purjehti yli Eriejärven Detroitjoelle. Sieltä purjehdus jatkui Huronjärvelle. Paikalliset intiaanit ihailivat ja pelkäsivät aseistettua purjelaivaa, jollaista he eivät olleet ennen nähneet. Le Griffon poikkesi monissa intiaanikylissä, ja alus lastattiin täyteen turkiksia Michiganjärven etelärannalla sijaitsevassa potawatomien kylässä. La Sallen jäädessä lähimpien miestensä kanssa nykyiseen Wisconsinin Le Griffon aloitti paluumatkansa Niagaraan. Matkan aikana alus katosi jäljettömiin.
Le Griffonin kohtalosta liikkui monia eri versioita. Joidenkin turkiskauppiaiden arvelujen mukaan potawatomit ja ottawat murhasivat miehistön ja polttivat laivan turkislastin siepattuaan. La Salle itse uskoi omien miestensä upottaneen aluksen ja kuljettaneen turkikset muualle. Yleisin uskomus on, että Le Griffon joutui myrskyyn ja upposi.
RoboCop 2
Sarjakuva
Sarjakuvistaankin tunnetun Frank Millerin ensimmäinen käsikirjoitusversiota oli tuottajien mielestä mahdotonta muuttaa elokuvaksi, ja siksi sitä jouduttiin karsimaan elokuvan tarpeisiin. Vuonna 2003 kuitenkin julkaistiin sarjakuvaromaani Frank Miller's RoboCop, joka perustui tarkasti Millerin laatimaan käsikirjoitukseen.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa rahastuksen makuisena ja sarjakuvamaisuudessaan välillä yksioikoisena toimintaelokuvana ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Pesäpallon SM-sarja 1956
Sarjataulukko
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat Suomensarjan lohkovoittajat Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat, Katajanokan Haukat, Harjavallan Jymy ja Muhoksen Urheilijat
Lyöjätilasto
Kunnarista 2 pistettä.
Naisten mestaruussarja
Nurmo ja Savonlinna putosivat.
Pallo-Toverit: Aili Nieminen, Anja Riski, Irmeli Krogerus, Leena Liimatainen, Leena Pakkanen, Marja Muukkonen, Riitta Vihuri, Seija Knuutila, Sinikka Takasalo, Urpu Kosonen, Sinikka Koskela.
S.E.M.T. Pielstick
S.E.M.T. Pielstick on ranskalainen dieselmoottoreiden valmistaja. Yrityksen kotipaikka sijaitsee Villepintessä. Yrityksellä on Ranskassa tuotantolaitokset Saint-Nazairessa ja Jouet Sur L’Auboisissa. S.E.M.T. Pielstick on MAN Dieselin omistuksessa.
Lisenssit
Pielstickin moottoreita on tuotettu/tuotetaan monilla lisensseillä ja niitä tunnetaan monilla eri nimillä, kuten:
Bishop Aucklandin rautatieasema
Bishop Aucklandin rautatieasema on rautatieasema Bishop Aucklandin kylässä Durhamin kreivikunnassa. Se on Tees Valley Linen pääteasema.
Asema avattiin 8. marraskuuta 1843. Sitä käytti 123 144 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Antalkidas
Vuonna 388 eaa. Antalkidas johti laivastoa ateenalaisia vastaan. Lopulta ateenalaiset suostuivat rauhaan, jota kutsutaan Antalkidaan rauhaksi (myös kuninkaan rauha). Rauhansopimuksen mukaan Vähän-Aasian kreikkalaiskaupungit kuuluivat Persialle. Persialle kuulumattomat kreikkalaiskaupungit puolestaan olivat itsenäisiä lukuun ottamatta Imbrosta ja Skyrosta sekä Lemnoksen kaupunkeja, joiden tuli kuulua Ateenalle.
Antalkidas oli Artakserkses II:n suosiossa aina siihen asti, kun Sparta kukistui Leuktran taistelussa. Antalkidaan viimeinen matka Persiaan vuonna 367 eaa. ei ollut menestys.
Summa theologiae
thumb|180px|Summa theologiae, Pars secunda, prima pars. Keskiaikainen käsikirjoitus vuodelta 1471. Summa theologiae (”Teologian summa”) on Tuomas Akvinolaisen kirjoittama summa-muotoinen teos, joka on nimensä mukaisesti yhteenveto kaikista katolisen kirkon tärkeimmistä teologisista opetuksista, ja pyrkii käsittelemään kaikki olennaiset sekä teologiset että filosofiset kysymykset. Teos on Tuomaan pääteos sekä tomismin eli katolisen kirkon virallisen opin perusta vuodesta 1879 alkaen.
Summa theologiae tunnetaan erityisesti ”viidestä tiestä” (quinque viae) eli viidestä tavasta todistaa Jumalan olemassaolo. Teoksesta tuli niin maineikas, että Trenton kirkolliskokouksessa sitä käytettiin Raamatun ohella etsittäessä vastauksia oppiin liittyviin kysymyksiin, kun protestanttinen kristinusko tuomittiin. Sitä käytettiin myös viimeisten ristiretkien yhteydessä tuomittaessa vääräuskoisia eli niitä, joiden opit poikkesivat summasta.
Summa theologiae on Tuomaan näkemysten laajin esitys. Tuomas työskenteli teoksen parissa paavi Klemens IV:n kaudesta (vuoden 1265 jälkeen) vuonna 1274 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Teos on kypsempi ja paremmin jäsennelty kuin Tuomaan aiempi teos, Summa contra gentiles. Jälkimmäinen oli luonteeltaan paljon apologeettisempi, ja sen jokainen luku oli tarkoitettu muiden uskontojen tai harhaoppien uskomusten kumoamiseksi.
Rakenne
Teos on järjestetty eri osiin seuraavasti:
Kolmannen osan lisäosa on koottu Tuomaan kirjoituksista hänen kuoltuaan; Tuomas ei ehtinyt itse saada teostaan valmiiksi. Ennen kuolemaansa hän oli päässyt kolmannen osan kysymykseen 90, aiheenaan katumus. Puuttuvat osat lisättiin myöhemmin Tuomaan kommentaariosta Pietari Lombardialaisen Sentensseihin. Lisäosaa ei löydy 1200- ja 1300-lukujen käsikirjoituksista.
Alkuperäiskielellä latinaksi tai italiaksi teos käsittää painettuna noin kahdeksan 500-sivuista kirjaa. Suomeksi on julkaistu Gaudeamuksen vuonna 2002 kustantama J.-P. Renton valikoiden suomentama versio. Siihen on käännetty alkuperäisteoksesta 630 sivua ensimmäistä sekä toisen osan ensimmäistä osaa, sisältäen Tuomaan jumalatodistukset sekä käytännöllisen filosofian keskeisimmät kohdat. Reijo Työrinoja on suomentanut enkelioppia käsittelevät tekstit nimellä Enkelit ja filosofia (Gaudeamus 2021).
Muoto
Summa on kirjoitettu skolastisen menetelmän mukaisesti kysymyksittäin (quaestio, kvestio). Kysymysten tarkoituksena on esittää loogisessa järjestyksessä kaikki teologian ja filosofian pääkohdat.
Kysymykset ovat yleisiä, kuten ”sielun ja ruumiin yhtymisestä”. Kysymykset sisältävät alakysymyksiä eli artikloja (articuli), ja jokainen artikla alkaa kysymyksellä (”Yhtyykö ymmärtävä prinsiippi ruumiiseen muotona?”) sekä väitteellä eli jonkinlaisella vastauksella kysymykseen (”Ymmärtävä prinsiippi ei näytä liittyvän ruumiiseen muotona”). Tämän jälkeen esitetään muutamia perusteluja (objectiones), jotka tuntuisivat tukevan kyseistä väitettä (”Filosofi näet sanoo III kirjassa Sielusta, että...”). Perusteet on poimittu ulkopuolisista lähteistä, joita käytetään auktoriteetteina.
Väitteiden jälkeen Tuomas esittää yhden väitteitä suoranaisesti vastassa olevan väitteen (”Sitä vastoin (sed contra) Filosofin Metafysiikan VIII kirjan mukaan...”), joka perustuu samoin lähteisiin ja edustaa yleensä Tuomaan omaa kantaa. Lopulta Tuomas selittää asian (”Vastaan (respondeo dicendum quot), että ymmärryksen, joka on ymmärtävän toiminnan prinsiippi...”) sekä vastaa tämän jälkeen yksityiskohtaisesti kaikkiin alkuperäisen väitteen tueksi esitettyihin perusteluihin.
Vastaukset eivät niinkään ole Tuomaan keksimiä, vaan pohjautuvat suurelti aikaisemmankin katolisen kirkon auktoriteetteina pitämiin henkilöihin ja teoksiin, kuten tietysti Raamattuun sekä toisaalta kirkkoisä Augustinuksen ja Dionysioksen teoksiin. Summa theologiae kuitenkin tiivistää tärkeän muutoksen katolisen kirkon filosofiassa, jota Tuomas itse johti: muutos platonistisista Augustinuksen opetuksista aristoteelisen tomismin suuntaan. Vaikutteita aristoteelisempaan suuntaan Tuomas sai eritoten hänen aikanaan ensimmäistä kertaa latinaksi käännettyjen arabifilosofien kuten Averroëksen ja Avicennan teksteistä.
Teoksessa olevat viittaukset
Summa sisältää paljon viittauksia Tuomaan aikana arvossa pidettyjen kirjoittajien teoksiin. Summa perustuu lähes kokonaisuudessaan lainauksiin näiltä kirjoittajilta, vaikkakin heidän tekemänsä johtopäätökset usein kumotaankin. Merkittävimpiä Tuomaan Raamatun lisäksi käyttämiä auktoriteetteja olivat:
Näkökulmia
thumb|180px|Summa theologiae, käsikirjoitus vuodelta 1482.
Eräitä väitteitä, joita Summa esittää:
Osa I: Teologia
Ensimmäinen osa käsittelee Jumalaa, joka on ”ensimmäinen liikuttaja, itsessään liikkumaton” (primum movens immobile) ja on sellaisena olemassa vain teoissa (actu) eli puhtaana aktuaalisuutena ilman potentiaalisuutta, ja näin ilman ruumiillisuutta. Hänen olemuksensa on actus purus et perfectos, "puhdas ja täydellinen akti". Tämä seuraa Tuomaan viisiosaisesta Jumalan olemassaolon todistuksesta, jonka mukaan on oltava ensimmäinen liikkumaton liikuttaja, ensimmäinen syy syiden ketjussa, äärimmäisen välttämätön ja äärimmäisen täydellinen olento ja järjellinen suunnittelija. Tästä johdetaan ajatukset korkeimman olennon ykseydestä, ikuisuudesta, muuttumattomuudesta ja hyvyydestä.
Jumalan henkinen olemus määritellään edelleen ajattelevaksi ja tahtovaksi. Hänen tietämyksensä on äärimmäisen täydellistä, sillä hän tuntee itsensä ja kaikki asiat, koska ne ovat hänen määräämiään. Koska kaikki tietävät olennot pyrkivät lopullista päämäärää kohti, tahtominen seuraa tietämisestä. Koska Jumala tietää itsensä täydellisenä hyvänä, hän haluaa itsensä olevan kaiken loppu. Mutta koska kaikki on Jumalan tahtomaa, hän tuo jumalallisella tahdollaan kaiken itseensä. Jumala siis tahtoo hyvää kaikelle olemassa olevalle eli rakastaa kaikkea: näin rakkaus on siis Jumalan ja muun maailman perustavanlaatuinen suhde.
Kolminaisuutta koskevassa opissaan Tuomas aloittaa augustinolaisella järjestelmällä. Koska Jumalassa on ainoastaan ajattelun ja tahtomisen toiminnot, Isästä voidaan katsoa olevan vain kaksi processiones.
Jumalan olemassaolon todistus
Summa alkaa Tuomaan kuuluisalla jumalan olemassaolon todistuksella. Ensimmäisen kysymyksen toinen artikla koskee todistusta, ja jaetaan yleensä viiteen selitykseen, joilla järki voi viedä päättelijän jumalan olemassaoloon (viisi tietä, quinque viae):
Osa II: Etiikka
Toisen osan teemana on ihmisen pyrkimys korkeinta päämäärää kohti. Tämä on visio beata -tilan autuaallisuus. Osassa Tuomas kehittää etiikkansa, joka perustuu Aristoteleeseen. Tahdon tekojen ketjussa ihminen pyrkii korkeinta päämäärää kohti. Ihmisen teot ovat vapaita, koska ihmisellä on itsellään tietämys niiden päämäärästä ja siksi toimimisen perusteet. Koska tahto tahtoo päästä päämäärään, se tahtoo myös päämäärään pääsemiseksi tarvittavia keinoja ja valitsee vapaasti. Se onko teko hyvä vai paha riippuu päämäärästä. ”Ihmisjärki” tuomitsee päämäärän luonteen perusteella, joten se on lakina teoille. Inhimilliset teot ovat kuitenkin ansiokkaita vain sillä perusteella, edistävätkö ne Jumalan tarkoitusta ja hänen kunniaansa.
Hyviä tekoja toistamalla ihminen saavuttaa moraalisen tavan tai luonteenlaadun, joka mahdollistaa sen, että hän tekee hyvää iloisena ja helposti. Tämä pätee kuitenkin ainoastaan älyllisiin ja moraalisiin hyveisiin, joita Tuomas käsittelee Aristoteleen tyyliin. Teologiset hyveet on antanut ihmisille Jumala, ja niistä seuraavat hyvät teot. Teoista tulee pahoja, kun ihminen erkaantuu järjestä ja jumalallisesta moraalilaista. Syntiin kuuluu siis kaksi tekijää: sen perusaines on halu ja sen muoto on poikkeama jumalallisesta laista.
Synnin alkuperä on tahdossa, joka päättää järkeä vastaan suuntautua ”muuttuvaan hyvään”. Koska tahto liikuttaa kuitenkin myös ihmisen muita voimia, synti on asettunut myös niihin. Valitessaan päämääräkseen alemman hyvän, itserakkaus harhauttaa tahtoa niin, että se toimii kaikkien syntien syynä. Jumala ei ole syntien aiheuttaja, koska hän päinvastoin vetää kaikkea puoleensa. Toisaalta Jumala on kuitenkin kaikkien asioiden syy, joten hän on vaikuttavana myös synnissä olemalla actio, mutta ei olemalla ens. Paholainen ei ole suoraan synnin aiheuttaja, mutta hän yllyttää sitä työstämällä ihmisen mielikuvitusta tai aisti-impulsseja. Näin voivat tehdä myös toiset ihmiset.
Synti on perimmäinen. Aadamin perisynti periytyy kaikille ihmisille, koska hän on ihmiskunnan päämies, ja lisääntymisen myötä leviää myös synnin tartunta.
Koska synti on jumalallisen järjestyksen vastainen, se aiheuttaa syyllisyyden ja tarpeen rangaistukseen. Syyllisyys ja rangaistus vastaavat toisiaan, ja koska ihmiskunnan ”luopumus ikuisesta, muuttumattomasta hyvästä on ikuinen”, se aiheuttaa myös ikuisen rangaistuksen.
Jumala toimii kuitenkin myös syntisissä vetämällä heitä päämäärää kohti, ”neuvomalla lain kautta ja avustamalla armolla”. Laki on ”käytännöllisen järjen ohje”, luonnon moraalilaki. Koska ihminen kuitenkin epäonnistuu tällaisen lain noudattamisessa, tarvitaan myös ”jumalallinen laki”.
Jumalallinen laki koostuu vanhasta ja uudesta. Siinä määrin kun jumalallinen laki sisältää myös luonnon moraalilain, se pätee universaalisti. Muissa kohdin se pätee ainoastaan juutalaisille. Uusi laki on ”ensi sijassa armo itsessään”, ”lahja joka on lisätty luonnon päälle armossa”, mutta ei ”kirjoitettu laki”. Se sisältää kuitenkin määräykset ulkoisesta ja sisäisestä käytöksestä, ja näin se on itse asiassa identtinen vanhan lain ja luonnon lain kanssa.
Koska ihminen on syntinen ja luotu, hän tarvitsee armoa päästäkseen lopulliseen päämäärään. Ainoastaan ”ensimmäinen syy” kykenee voittamaan ihmiset tähän päämäärään. Tämä pätee syntiinlankeemuksen jälkeen, mutta se päti myös ennen sitä. Armo on toisaalta ”Jumalan vapaa teko” ja toisaalta tämän teon seuraus, gratia infusa tai gratia creata, habitus infusus joka on vähitellen juurrutettu sielun olemukseen, yliluonnollinen lahja Jumalalta ihmisille. Armo on siis yliluonnollinen eettinen luonne, jonka Jumala on luonut ihmisiin ja sisältää itsessään kaiken hyvän, sekä uskon että rakkauden.
Vanhurskauttaminen armosta koostuu neljästä tekijästä: armon vuodattaminen, vapaan tahdon vaikutus kohti Jumalaa uskon kautta, vapaan tahdon vaikutus mitä tulee syntiin, ja syntien anteeksiantaminen. Kun ihminen luodaan tällä tavoin uudelleen, hän uskoo ja rakastaa, ja synti annetaan anteeksi. Seuraavaksi tulevat hyvät teot, jotka armo saa aikaan.
Kun Tuomas on näin selittänyt moraalin periaatteet, hän käy toisen osan jälkimmäisessä osassa kohta kohdalta ja pikkutarkasti läpi hyveitä koskevan etiikkansa. Erityisen tärkeitä Tuomaalle ovat uskon ja rakkauden käsitteet. Ihminen pyrkii korkeinta hyvää kohti tahdon avulla tai rakkauden kautta. Koska päämäärä täytyy kuitenkin ensin käsittää ymmärryksellä, tieto päämäärästä edeltää rakkautta: ”koska tahto ei voi pyrkiä Jumalaa kohti täydellisessä rakkaudessa ellei ymmärryksellä ole todellista uskoa häneen”.
Osa III: Kristus
Kolmannen osan teemana on Kristus, joka on tie joka johtaa Jumalan luokse. Voidaan esittää, että lihaksituleminen oli täydellinen välttämättömyys. Unio Logoksen ja ihmisluonnon välillä on jumalallisen ja ihmisluonnon välinen suhde, jossa kummatkin luonnot saatetaan yhteen yhdessä persoonassa, Logoksessa. Lihaksitulemisesta voidaan puhua ainoastaan siinä merkityksessä, että ihmisluonto tuli olemaan jumalallisen luonnon ikuisessa olemuksessa. Kristus on siis unum, koska hänen ihmisluonnostaan puuttuu tämä olemus.