cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tummaleväpleko
Koko ja ulkonäkö
Luonnossa tummaleväpleko voi kasvaa jopa 50 cm pitkäksi. Pohjaväriltään tummaleväpleko on vaaleanruskea ja siinä on tummia pilkkuja. Tummaleväplekon selkäevä on suuri ja siinä 10–12 ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Tummaleväpleko elää alkuperäisenä lajina Etelä-Amerikassa Orinocojoessa Venezuelassa. Akvaarioharrastuksen vuoksi laji on päässyt leviämään myös Puerto Ricoon, Floridaan, Havaijille ja Etelä-Taiwanin Kaopingjokeen. Kala menestyy vesissä, joiden lämpötila on 23–27 °C ja pH-arvo on välillä 6,5–7,8. Laji viihtyy erityisesti rehevissä, mutapohjaisissa lammissa ja joissa. Tummaleväplekot voivat olla uhka alkuperäisille kalalajeille, koska ne kilpailevat tehokkaasti ravinnosta.
Elintavat
Tummaleväpleko on yöaktiivinen laji. Sen pääasiallista ravintoa on levä ja pohjan biologinen aines. Laji voi syödä myös matoja ja vesihyönteisten toukkia. Tummaleväplekokoiras kaivaa luolia pehmeisiin joenpenkkoihin, joihin naaraat kutevat. Kutuluolien rakentaminen voi aiheuttaa siltaatiota tai joenpenkkojen eroosiota, mikä on haitallista.
Pieniä tummaleväplekoja pidetään akvaariokaloina. Kala on myös syötävä ja paikoin sen mätiä pidetään herkullisena ja syödään kaviaarin tavoin.
Kämppä tyhjänä
Kämppä tyhjänä on Salatut elämät -televisiosarjan netissä julkaistava spin-off-sarja. Sarjaa on tehty kolme tuotantokautta vuosina 2018–2019.
Sarja seuraa Pihlajakadun nuorten Violan, Benjaminin, Nellan ja Severin kouluelämää sekä kotibileiden järjestämistä.
Sarjan kolmannen kauden jaksot julkaistiin MTV Katsomossa 8. heinäkuuta 2019. Kausi koostuu viidestä noin 10-minuuttisesta jaksosta. C Moressa jaksot olivat katsottavissa jo 7. heinäkuuta 2019.
Justas Paleckis
Vuosina 1926–1927 Paleckis toimi Liettuan uutistoimiston ELTA:n toimitusjohtajana. Myöhemmin hän vastusti maan valtaeliittiä ja oli Liettuan kommunistisen puolueen ehdokkaana. Neuvostoliittolaisen diplomaatin Vladimir Dekanosovin tuella hänestä tuli Liettuan nukkehallitsija vuonna 1940.
Presidentti Antanas Smetonan paettua maasta Antanas Merkysistä tuli virkaatekevä presidentti. Päivä Smetonan paon jälkeen Merkys nimitti Paleckisin pääministeriksi. Merkysin luovuttua presidenttiydestä Paleckisista tuli virkaatekevä presidentti. Neuvostoliiton määräyksestä Paleckis perusti Seimasin tilalle Kansan Seimasin. Presidenttiyden jälkeen Paleckisista tuli Liettuan korkeimman neuvoston puheenjohtaja. Tässä virassa hän toimi vuoteen 1967.
Liettuassa Paleckisin presidenttiyttä ei virallisesti ole koskaan tunnustettu, sillä se on perustuslain vastainen. Paleckis hyväksyi Liettuan älymystön ja muun muassa entisen presidentin Merkysin karkottamisen Venäjälle. Vuosina 1940–1953 132 000 liettualaista karkotettiin Siperiaan ja Keski-Aasiaan.
Paleckisin poika Justas Vincas Paleckis on Euroopan parlamentin jäsen.
Viialan vaakuna
thumb|150px|Viialan vaakuna (1955–2006) Viialan vaakuna oli Viialan kunnan tunnus. Vaakunan kaateinen polviorsi viittaa kunnan nimen alkukirjaimeen, ja siinä käytetty koro kunnan viila- ja muuhun teollisuuteen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punainen, kaateinen, nirhakoroinen polviorsi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Viialan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 14. kesäkuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 5. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2007, kun Viiala ja Toijala yhdistyivät Akaan kaupungiksi.
Pyhät kertomukset
Pyhät kertomukset on Aelius Aristideen kirjoittama antiikin kreikkalainen omaelämäkerrallinen teos, joka kertoo erityisesti tekijänsä sairauden ja parantumisten vaiheista.
Historia
Aristides kirjoitti teoksen noin vuosien 166 ja 171/175 välillä. Hän oli sairastunut Roomassa ollessaan ja etsinyt parannusta Pergamonin Asklepieionista eli lääkintätaidon jumalalle Asklepiokselle omistetusta pyhäköstä, missä hän oli lopulta kääntynyt tämän kulttiin. Aristideen teos liittyy näihin tämän oman elämän, sairauden ja parantumisten — jotka hän oli kokenyt ihmeparantumisina — vaiheisiin.
Aristides kirjoitti teoksensa vasta myöhemmällä iällään, koska ei uskonut selviävänsä sairaudestaan. Parannuttuaan hän kirjoitti teoksensa kunnianosoitukseksi Asklepiokselle kaikesta siitä hyvästä, mitä oli saanut tältä. Toisena syynä on selvästi se, että hän on halunnut korottaa itseään ammattimaisena puhujana. Teos on saanut nimensä eräästä Asklepioksen lausumasta eräässä ensimmäisistä Aristideen kokemista ilmestyksistä. Sekin viittaa siihen, että teos oli tarkoitettu kuvaamaan jumalan tekemiä ihmeitä. Nimi Hieroi logoi oli antiikin kreikkalaisessa kirjallisuudessa yleinen ja viittasi pyhiin riitteihin liittyviin legendoihin.
Vuonna 177 Aristides piti puheen nimeltä Puhe Asklepioksesta. Tuolloin hän jo odotti kuulijoidensa tuntevan Pyhät kertomuksensa. Myöhemmin teoksen tunsivat monet tunnetut puhujat, kuten Filostratos, Sopatros Apameialainen ja Synesios Kyreneläinen. Libanios on saattanut saada teoksesta vaikutteita omaan omaelämäkertaansa. On myös ehdotettu, että Apuleiuksen Kultaisen aasin uskonnollinen kääntymiskokemus olisi parodia Aristideen teoksen samantapaisesta kuvauksesta.
Teosta on tulkittu aikansa uskonnollisen ilmapiirin kuvaajana ja muun muassa todistajana sille, että toisella vuosisadalla yksityinen uskonnollisuus oli jo laajalle levinnyttä. Toisaalta teosta on pidetty esimerkkinä aikansa kirjallisuudesta myös attikisminsa osalta. Teos tarjoaa tietoja myös aikansa lääketieteestä ja sen yhteyksistä ajan kreikkalais-roomalaiseen uskontoon.
Sisältö
Aristideen teos käsittää kuusi kirjaa. Ne muodostavat hänen Puheidensa (Orationes) osat 47–52, mikä on peräisin Keilin laitoksesta vuodelta 1898. Sisällöltään teos on käytännössä Aristideen sairauskertomus; se on selonteko niistä uni-, sairaus- ja parantumispäiväkirjoista, joita hän oli pitänyt 23 vuoden aikana Asklepioksen kehotuksesta. Antiikin kirjallisten teosten joukossa Aristideen teos on lajityypiltään omaa laatuaan.
Jokainen kuudesta kirjasta sisältää erillisen kertomuksen, joissa hahmoina ovat Aristides itse sekä lääkintätaidon jumala Asklepios. Aristeides esittää, että kertojana on jumala ennemmin kuin hän itse. Teoksen tapahtumat sijoittuvat sekä Pergamonin temppeliin että muihin Aristideen elämälle keskeisiin paikkoihin eri puolilla Rooman valtakuntaa. Tapahtumat eivät kuitenkaan ole aikajärjestyksessä. Yhdistävänä tekijänä toimii koko ajan se seikka, että jumala oli pelastanut Aristideen. Koska teos on kirjoitettu jälkikäteen, teoksessa ei kuitenkaan ole epävarman tulevaisuuden tuomaa jännitystä; kirjoittajan selviäminen sairaudestaan on varmaa.
Andien mainingit
Kokoelma sisältää suomennosvalikoiman Nerudan runoja vuosilta 1921-1937, kokoelman Canto general (1950) ja runoja vuosilta 1954-1969. Kokoelman on luonnehdittu sisältävän hänen parasta tuotantoaan.
Ruskoaratti
Ruskoaratti (Pionus fuscus) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen pohjoisosan Venezuelasta Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guayanaan ja Brasiliaan. Lajin holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Cayennesta 1776.
Camulos
Camulos tai Camulus oli Galliassa ja Britanniassa palvottu kelttien sodanjumala.
Camulodunon eli roomalaisittain Camulodunum (nykyinen Colchesterin kaupunki) sai nimensä Camuloksen mukaan. Roomalaiset samaistivat kelttijumalan omaan Mars-jumalaansa.
Kymbidit
Luonnossa kymbidien levinneisyysalue ulottuu Himalajan juurelta Intiasta ja Nepalista Kiinaan, Japaniin, Indokiinaan ja etelään Malesiaan ja Australiaan asti. Monsuunit aiheuttavat ajoittaisia sateita sekä Himalajan juuren kukkuloilla että alankojen trooppisissa sademetsissä. Ne ovat vanhimpia viljeltyjä orkideoita, joita kasvatettiin ensin Kiinassa ja Japanissa. Vanhin niiden ihailuun tarkoitettu paviljonki rakennettiin vuonna 354. Eurooppaan kymbidit tuotiin 1700-luvulla.
Hallberg
Hallberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
World Series by Renault
pienoiskuva|Vanhan [[Nissan-sarjan Coloni CN1 -auto]] pienoiskuva|Yhdistyneen [[Renault-sarjan Dallara T05 -auto]] Renault Sport Series (aiemmin World Series by Renault) oli autourheilusarja, johon kuuluivat Eurocup Formula Renault 2.0 ja Renault Sport Trophy. Aiemmin mukana ovat olleet Formula Renault 3.5 vuosina 2005–2015, Eurocup Mégane Trophy joka oli mukana vuosina 2005–2013, sekä Eurocup Clio joka toimi vuodet 2011–2014. Vuonna 2015 Renault Sport ilmoitti lakkauttavansa Formula Renault 3.5 -sarjan kauden 2015 päätteeksi. Sarjaa ajettiin vuosina 2016 ja 2017 nimellä Formula 3.5 V8, minkä jälkeen sarja lakkautettiin lopullisesti. Vuonna 2020 Eurocup Formula Renault 2.0 yhdistettiin Formula Regional European Championship -sarjaan.
FR3.5-kisoja ajettiin myös World Series by Renault -sarjan ulkopuolella, muun muassa Formula 1:sten Monacon GP:n yhteydessä.
Historia
Renault aloitti Formula Renault V6 Eurocup -sarjan vuonna 2003. Sarjassa ajettiin Tatuusin rungoilla ja Nissanin moottoreilla. Vuonna 2005 World Series by Nissan yhdistettiin Formula Renault V6 Eurocupin kanssa World Series by Renault’ksi. Moottoriksi otettiin aikaisemmin FRV6-luokan Tatuuseissa käytetty 3,5-litrainen Nissan-moottori uuteen FR3.5-luokkaan, autona säilyi Nissan-sarjan Dallara T05. Vuonna 2008 luokan kalusto uudistui, kun runko vaihtui Dallara T08 -malliin ja moottori Renault’n V6:seen.
Kaudeksi 2012 FR3.5-luokka uudistui jälleen, kun runko vaihtui täysin uuteen Dallara T12 -runkoon ja Zytekin valmistamaan 3,4-litraiseen V8-moottoriin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun sarjassa käytettiin tuotantoautopohjaisen moottorin sijaan aitoa kilpakonetta. Uudet autot pystyivät lähes samoihin kierrosaikoihin GP2:n kanssa.
Prince Rupertin lentoasema
Prince Rupertin lentoasema on Digbysaarella, Prince Rupertin kaupungin lähistöllä, Brittiläisessä Kolumbiassa sijaitseva lentoasema. Digbysaarelta on säännöllinen lauttayhteys Prince Rupertin keskustaan.
Vuonna 2009 Prince Rupertin lentoasemalle suoritettiin 5 214 laskeutumista ja nousua. 58 076 matkustajaa kulki lentoaseman kautta.
Historia
Ennen lentoaseman rakentamista Catalina-lentoveneet laskeutuivat Seal Coven lentosatamaan. Lentosatamasta oli säännöllisiä vuoroja Sandspitin lentoasemalle, josta matkustajat pääsivät jatkamaan Vancouveriin ja edelleen muualle Kanadaan. Seal Coven lentosatama on edelleen käytössä, ja sieltä operoivat nykyisin North Pacific Seaplanes, Inland Air ja Vancouver Island Helicopters.
Vuosien 1951–1955 välillä liikenneministeriön tutkimuksissa Prince Rupertin alueella havaittiin, ettei mannermaalle olisi mahdollista rakentaa lentoasemaa maaston korkeuserojen johdosta. Lentoasema päätettiin rakentaa Digbysaarelle, josta olisi lauttayhteys kaupunkiin. Alue oli kuitenkin lähes suomaista keidasrämeä, josta kuljetettiin turvetta pois 3–3,5 metrin syvyydeltä. Noin 700 kuutiometriä kivimurskaa tuotiin alueelle, joka muodosti lentoaseman perustukset. Lentoasemaa rakennettiin vuosien 1957–1959 aikana, ja vuonna 1961 Transport Canada avasi lentoaseman virallisesti matkustajaliikenteelle. Seuraavana vuonna valmistuivat terminaalirakennus, ILS-järjestelmä ja henkilökunnan asuinrakennukset.
Quim Torra
Joaquim Torra i Pla (s. 28. joulukuuta 1962 Blanes) on katalonialainen poliitikko.
Hänet valittiin Katalonian parlamenttiin 21. joulukuuta 2017 pidetyissä vaaleissa Junts per Catalunyan listalta. 10. toukokuuta 2018 kapinasyytteitten takia maanpaossa oleva Katalonian entinen pääministeri ja uudetkin vaalit voittaneen itsenäisyysmielisen liittouman keulahahmo Carles Puigdemont ehdotti Torraa seuraavaksi itsehallintoalueen johtajaksi Espanjan estettyä tätä ennen Puigdemontin itsensä sekä tutkintavankeudessa olevien Jordi Sànchezin ja Jordi Turullin nimittämisen virkaan.
Torra nimitettiin aluejohtajaksi 14. toukokuuta 2018. Torran virkakausi päättyi syyskuussa 2020 sen jälkeen kun Espanjan vaaliviranomainen sekä Katalonian ja Espanjan korkeimmat oikeudet epäsivät häneltä oikeuden toimia julkisissa tehtävissä. Espanjan korkein oikeus vahvisti Torran 18 kuukauden viranhoitokiellon.
Malin Brännback
Malin Elisabet Brännback (s. ) on Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kansainvälisen yritystoiminnan professori. Hän on toiminut myös Åbo Akademin Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnan dekaanina.
Brännback on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010.
Against the Grain
Against the Grain on punkyhtye Bad Religionin viides albumi vuodelta 1990. Kappale ”21st Century (Digital Boy)” julkaistiin uudelleennauhoitettuna vuonna 1994 albumilla Stranger than Fiction, ja siitä tuli hitti.
Yrjö V
Yrjö V (George Frederick Ernest Albert; 3. heinäkuuta 1865 – 20. tammikuuta 1936) oli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas, Intian keisari ja Britannian siirtomaiden valtionpäämies vuosina 1910–1936. Hän oli edellisen kuninkaan Edvard VII:n poika ja Saksi-Coburg-Gotha-suvun viimeinen brittiläinen monarkki: hän vaihtoi ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1917 saksalaisperäisen suvun nimen brittiläisemmäksi Windsoriksi. Hän oli naimisissa vuodesta 1893 Mary Teckin kanssa, ja he saivat kuusi lasta. Yrjö V aloitti vuonna 1932 nykyaikaan jatkuneen monarkin pitämän joulupäivän radiopuheen perinteen.
Yrjö V muistutti ulkonäöltään läheisesti serkkuaan Venäjän keisari Nikolai II:ta.
Yrjö V:n kuudes lapsi prinssi John oli ilmeisesti autistinen ja hän sai toistuvia epileptisiä kohtauksia, joista yhteen hän myös kuoli vain 13-vuotiaana.
Elämä
Isoäitinsä kuningatar Viktorian hallituskaudella syntynyt Yrjö oli Walesin prinssi Albert Edwardin toinen poika ja oli kolmas Britannian valtaistuimen perimysjärjestyksessä isänsä ja vanhemman veljensä prinssi Albert Victorin jälkeen. Vuosina 1877–1892 Yrjö palveli kuninkaallisen laivaston palveluksessa, kunnes hänen vanhempi veljensä kuoli alkuvuodesta 1892. Se teki hänestä kruununperijän Viktorian kuoltua vuonna 1901 Yrjön isästä tuli Britannian monarkki nimellä Edvard VII ja Yrjöstä tehtiin Walesin prinssi. Hänestä tuli kuningas isänsä kuoltua vuonna 1910.
Hallitsijana
Yrjön hallituskaudella nousi puheenaiheeksi sosialismi, kommunismi, fasismi, irlantilainen tasavaltalaisuus ja Intian itsenäisyysliike, jotka kaikki muuttivat radikaalisti Brittiläisen imperiumin poliittista maisemaa, joka itse saavutti alueellisen huippunsa 1920-luvun alussa. Ensimmäisen maailmansodan (1914–1918) seurauksena hänen serkkujensa Nikolai II:n ja Vilhelm II:n valtakunnat kaatuivat samalla kun Brittiläinen imperiumi laajeni. Vuonna 1917 Yrjö V vaihtoi kuninkaallisen perheen nimen Windsoriksi, jonka hän nimesi uudelleen Saksi-Coburg-Gotha hallitsijasuvusta saksalaisvastaisen mielipiteen seurauksena.
Yrjö kärsi tupakointiin liittyvistä terveysongelmista suuren osan loppu hallituskautensa ajan. Hänen kuoltuaan tammikuussa 1936 hänen seuraajakseen tuli hänen vanhin poikansa Edvard VIII. Edvard luopui kruunusta saman vuoden joulukuussa, ja hänen seuraajakseen tuli hänen nuorempi veljensä Albert, joka otti hallitsijanimen nimen Yrjö VI.
Siniaratti
Siniaratti (Pionus menstruus) on etelä- ja keskiamerikkalainen papukaija. Sen hyvin laaja elinympäristö ulottuu Costa Rican koillisosista Kolumbiaan, Ecuadoriin, Peruun, Boliviaan, Venezuelaan, Guyanaan, Surinameen, Ranskan Guayanaan ja Brasiliaan. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Surinamesta 1766.
Imata Kabua
Imata Kabua (20. toukokuuta 1943 – 18. syyskuuta 2019 Honolulu, Yhdysvallat ) oli Marshallinsaarten toinen presidentti. Hän on kotoisin Kwajaleinin atollilta.
Kabua valittiin presidentiksi 14. tammikuuta 1997. Hänen edeltäjänsä oli ollut hänen serkkunsa Amata Kabua, joka kuoli kesken presidenttikautensa. Vuonna 2000 Imata Kabuaa seurasi presidentin virassa Kessai Note.
Edvard VII
Edvard VII (Albert Edward; 9. marraskuuta 1841 – 6. toukokuuta 1910) oli Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas, Intian keisari sekä ensin mainitun siirtomaiden valtionpäämies vuosina 1901–1910. Hän oli edellisen monarkin, kuningatar Viktorian, ja prinssi Albertin poika. Hän oli myös ensimmäinen Saksi-Coburg-Gotha-sukuinen Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija. Hänen valtakautensa lukeutuu niin sanottuun edvardiaaniseen aikakauteen.
Kokkolan valtaus
Kokkolan valtaus tapahtui Suomen sisällissodan aikana 29.–30. tammikuuta 1918. Kyseessä oli osa valkoisten Pohjanmaalla käynnistämää venäläisten varuskuntien aseistariisuntaa ja valtausta. Eri puolilta Keski-Pohjanmaata kootut suojeluskuntalaiset Valkoiset tekivät aluksi epäonnistuneen hyökkäyksen Kokkolassa toimineeseen varuskuntaan, mutta saivat kaupungin haltuunsa seuraavana päivänä, kun venäläiset antautuivat neuvottelujen jälkeen. Kokkolan punakaarti ei osallistunut sotatoimiin, mutta satoja työväenjärjestöjen jäseniä vangittiin kuitenkin valtauksen jälkeisinä päivinä.
Edvard VII
Ennen nousuaan valtaistuimelle hän oli Walesin prinssi Albert Edward. Vuonna 1863 hän meni naimisiin Tanskan prinsessa Alexandran kanssa ja he saivat kuusi lasta.
Edvard sai odottaa valtaistuimelle nousua pitkään, yli 59 vuotta, äitinsä Viktorian hallitessa, ja hänen oma valtakautensa jäi varsin lyhyeksi. Walesin prinssinä ollessaan hän eli varsin nautinnollista elämää, sekaantuen muun muassa Tranby Croftin uhkapeliskandaaliin vuosina 1890–91. Hänen vanhempansa, erityisesti Viktoria, eivät pitäneet kaikista hänen toimistaan. Viktoria ajatteli poikansa käytöksen johtuvan Edvardin isän ja Viktorian puolison Albertin varhaisesta kuolemasta, mitä myös Viktoria itse suri kovasti. Hänen äitinsä pitkä valtakausi päättyi vuonna 1901 ja Edvardista tuli vanhoilla päivillään kuningas. Kuninkaana hän esitti poikkeuksellisen suurta osaa diplomatiassa ja edisti Ison-Britannian liittoutumista Ranskan ja Venäjän kanssa.
Kokkolan valtaus
Taustaa
Kokkolassa tilanne oli elintarvikepulan vuoksi ollut kireä jo syksystä 1917 lähtien. Paikkakunta oli jakaantunut kaupungin ruotsinkieliseen porvaristoon ja Ykspihlajan satamakaupunginosan köyhiin työläisiin. Kokkolassa oli vahva työväen järjestyskaarti, joka marraskuun yleislakon yhteydessä otti haltuunsa kaupungin miliisilaitoksen. Lakon jälkeen levottomuudet jatkuivat edelleen ja vakavin välikohtaus tapahtui juuri ennen joulua. 22. joulukuuta järjestetyt joulumarkkinat päättyivät suojeluskuntalaisten ja työväen järjetyskaartin väliseen nujakointiin, jonka venäläiset santarmit hajottivat. Myöhemmin samana iltana kaupungissa murhattiin Kokkolan huomattavimpiin porvareihin kuulunut tehtailija Juho Piirainen.
Hyökkäys
Eri puolilta Keski-Pohjanmaata saapuneet suojeluskuntalaiset kokoontuivat Kokkolan eteläpuolella Kruunupyyssä, josta he varhain 29. tammikuuta siirtyivät Kokkolan maalaiskunnan puolella sijaitsevalle Kirkonmäelle. Kello 8 pidettiin lyhyt kenttäjumalanpalvelus, joka päättyi kirkkoherra Isidor Erikssonin siunaukseen ja Jumala ompi linnamme -virteen. Jumalanpalveluksen jälkeen noin 250 suojeluskuntalaista hyökkäsi keskustan itäpuolella Hakalahdessa sijaitsevalle Jungsborgin tykkipatterille tarkoituksenaan yllättää siellä majailevat venäläiset. Ennenaikaisesti ammuttu laukaus kuitenkin havahdutti venäläiset, jotka aloittivat kiivaan konekivääritulituksen hyökkääjiä vastaan.
Tulituksen alettua suojeluskuntalaiset vetäytyivät Kokkolan keskustaan ja valtasivat Suomalaisen yhteiskoulun rakennuksen. Kun kärkijoukko oli ylittämässä Tehtaankatua aloittivat venäläiset tulituksen myös Ruotsalaiselta lyseolta, jolloin hyökkäystä johtanut jääkäri Johan Karlsson sai surmansa. Venäläisten tykistö tulitti Jungsbegistä suojeluskuntalaisten kokoontumispaikkana toiminutta Kirkonmäkeä, jolloin myös Kaarlelan kirkko kärsi pieniä vaurioita. Yhteenotto päättyi lopulta aamupäivällä kello 10, jolloin kaupunkia piirittäneet suojeluskuntalaiset perääntyivät takaisin Kruunupyyhyn.
Venäläisten antautuminen
Valkoisten vetäydyttyä venäläisten edustajat saapuivat pormestari Paul Cronströmin puheille esittämään vastalauseensa suojeluskuntalaisten hyökkäyksestä. Samalla Kruunupyystä tuli tieto, että Kokkolaan oli lähetetty apuvoimia Vaasasta, ja kenraali Mannerheim oli määrännyt venäläiset antautumaan kahden tunnin kuluessa. Iltapäivällä venäläiset upseerit matkustivat Kruunupyyhyn neuvotteluihin, johon valkoisten esikunnan lisäksi osallistuivat myös Kokkolan suojeluskunnan edustajat Astley Rodén, C. A. Uunila, Ernst V. Knape ja Gunnar Staudinger. Lopulta venäläiset päättivät antautua ilman vastarintaa ja sopimus allekirjoitettiin seuraavana päivänä.
Venäläisten luovutettua aseensa valkoisten joukot marssivat kaupunkiin ja ottivat sen haltuunsa. He saivat venäläisiltä muun muassa viisi tykkiä, useita konekivääreitä sekä 150 hevosta ja runsaasti muita tarvikkeita. Vangeiksi jääneet venäläiset toimitettiin helmikuun alkupäivinä Uudenkaarlepyyn vankileirille.
Juhlavalaistun raatihuoneen edustalla järjestettiin vielä samana iltana valtauksen kunniaksi paraati, jota oli seuraamassa myös kenraali Mannerheim. Paikalla sijaitseva kauppatori nimettiin myöhemmin hänen mukaansa Mannerheiminaukioksi.
Valtauksen jälkeen
thumb|Kokkolan valtauksen kunniaksi vuonna 1920 pystytetty Vapaudenpatsas. Valtauksen jälkeisinä päivinä Kokkolassa vangittiin satoja punaisiksi luokiteltuja työväenjärjestöjen jäseniä, jotka sijoitettiin kaupunkiin perustetulle vankileirille. Kokkolaan tuotiin vangittuja punaisia myös mualta Suomesta. Kesäkuun alussa heidät siirrettiin Tammisaaren vankileirille, jossa syksyyn mennessä kuoli 152 Kokkolasta tuotua vankia.
Kokkolan eteläpuolella sijaitsevassa Norrmossenissa teloitettiin 29. huhtikuuta Kokkolan suojeluskunnan päällikön Astley Rodénin johdolla 47 punavankia, jotka haudattiin paikalle kaivettuun joukkohautaan. Vuonna 1967 vainajat siirrettiin kirkkoherra Johannes Sillanpään aloitteesta Marian hautausmaalle. Joidenkin tietojen mukaan paikalta siirrettiin tuolloin jopa 56 vainajaa. Heistä 23 oli kotoisin Kokkolasta tai Kokkolan maalaiskunnasta ja loput muualta Suomesta. Lisäksi Marian hautausmaan lähellä ammuttiin 13. toukokuuta seitsemän Ähtäristä tuotu punaista. Kokkolasta vietiin ihmisiä teloitettavaksi myös Nurmoon, jossa huhtikuun alussa ammuttiin ainakin 14 Kokkolan vankileiriltä tuotua vankia.
Ehdonalaiseen vapautettuja työläisiä alettiin kesän aikana kuulustelemaan Oulussa, minkä vuoksi osa heistä pakeni uusien teloituksien pelossa veneillä Ruotsiin. Pakolaisten joukossa oli muun muassa myöhemmin 1930-luvulla kansanedustajana toiminut Aukusti Mäenpää.
Muistomerkit
Nykyisin Mannerheiminaukiona tunnetulle Raatihuoneen aukiolle pystytettiin vuonna 1920 kuvanveistäjä John Munsterhjelmin suunnittelema Kokkolan vapaudenpatsas. Siihen on kaiverrettu valtauksen yhteydessä surmansa saaneiden suojeluskuntalaisten nimet. Heidät haudattiin Marian hautausmaalle 8. maaliskuuta yhdessä kolmen muualla käydyissä taisteluissa kaatuneen kokkolalaisen valkoisen kanssa.
Punaisten hautamuistomerkki pystytettiin Marian hautausmaalle vasta vuonna 1968. Myös Norrmossenin teloituspaikalla on muistomerkki. Paikalle pystytettiin yksinkertainen muistokivi jo vuonna 1932, ja myöhemmin kiveen kiinnitettiin teloituksista kertova laatta.
Jeongseon Downhill
Jeongseon Downhill (myös Blue Dragon Course) on laskettelurinne Jeongseon Alpine Centressä Bukpyeong-myeonissa Jeongseonin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Jeongseon Downhillillä järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten alppihiihdon vauhtilajikilpailut. Helmikuussa 2016 siinä järjestettiin miesten maailmancupin vauhtilajikilpailut, jotka olivat talviolympialaisten esikisat. Naisten vauhtilajien esikisat järjestettiin maaliskuussa 2017.
Reitti
Jeongseon Downhillin ja samalla miesten syöksylaskun lähtöpaikka sijaitsee 1 370 metriä merenpinnan yläpuolella, naisten syöksylaskun lähtöpaikka sijaitsee 1 275 metriä merenpinnan yläpuolella. Syöksylaskuradat muodostuvat pitkistä S-mutkista kumpuilevassa maastossa. Radalla on neljä hyppyriä, joista lennetään suhteellisen korkealle ja pitkälle. Radalla ei ole pitkiä liukuosuuksia.
Radan ainoa varsinainen lyhyt liukuosuus on heti lähdön jälkeen, jonka jälkeen tulee Dragon Ridge (Lohikäärmeen harjanne), se on ulospäinkalteva rinteen kohta ja siinä on teräviä kumpuja, joista laskija lähtee ilmaan. Ennen Dragon Ridgeä on naisten syöksylaskun lähtöpaikka. Dragon Ridgen jälkeen tulee radan ensimmäinen varsinainen hyppyri Gariwang Jump. Miesten super-G:n lähtö on hyppyrin kohdalla ja naisten super-G:n lähtö hyppyrin jälkeen. Gariwang Jumpia seuraavien S-mutkien jälkeen tulee Dragon Claw Jump (Lohikäärmeen kynsi hyppyri).
Dragon Claw Jumpin jälkeen rinne menee Blue Dragon Valley’hyn (Sinisen lohikäärmeen laakso), se on suhteellisen tasainen osuus. Miesten rinne menee Blue Dragon Valleyssä kapean kurumaisen kohdan lävitse, kun naisten rinne kulkee avarammasta kurusta pienen metsäsaarekkeen oikealta puolen. Radat yhtyvät Magic Tree -kohdassa, jossa miehillä on laskusuunnan takia haastava hyppyri. Magic Treen jälkeen alkaa radan tiukin oikea-vasen S-mutka, joka hidastaa vauhtia ennen viimeistä Arirang Jump -hyppyriä.
Arirang Jumpin jälkeen on lyhyt loppuliuku ennen maalia, joka sijaitsee 545 metriä merenpinnan yläpuolella. Miesten syöksylaskurinne on 2 965 metriä pitkä ja naisten 2 775 metriä pitkä.
Luettelo pikkuplaneetoista: 389001–390000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 389001:stä ja päättyen 390000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Smirnov (sukunimi)
Lisätietoa
Ennen kuin Venäläisten sukunimien pääte -ov (oв) vakiintui viralliseksi translitteroiduksi versioksi, käytettiin useimmiten muotoa -off. Kyseinen versio oli ranskalainen käännös, jonka etenkin 1800-luvulla ulkomaalaisten kanssa asioivat venäläiset aateliset omaksuivat. Lisäksi, venäläisessä fonetiikassa kovat konsonantit sanojen lopussa ovat "pehmennettyjä", jolloin muun muassa kirjain v kuulostaa enemmän f -kirjaimelta.
Ip Man (elokuva)
Ip Man on vuonna 2008 valmistunut elokuva, joka perustuu löyhästi Wing Chunin suurmestarin Ip Manin elämään. Yksi hänen oppilaistaan oli Bruce Lee. Elokuva keskittyy Ipin elämään Foshanin kaupungissa Toisen Kiinan–Japanin sodan aikana. Elokuvan ohjasi Wilson Yip ja pääosaa näyttelee Donnie Yen. Taistelukohtausten koreografiasta vastasi Sammo Hung.
IP-man 3 elokuva julkistettiin Kiinassa loppuvuodesta 2015.
Tuotanto
Elokuva sai alkunsa vuonna 1998, kun Jefrey Lau ja Corey Yuen keskustelivat ideasta tehdä elokuva Bruce Leen opettajasta. Suunnitellun elokuvan tuottamisesta vastannut studio kuitenkin lopetti toimintansa eivätkä suunnitelmat edenneet pidemmälle. Tuottaja Raymond Wong päätti toteuttaa oman version elokuvasta ja lähetti ryhmän Foshaniin tutkimaan Ipin elämän vaiheita. Elokuva kuvattiin Shanghaissa ja se sai ensi-iltansa Pekingissä 10. joulukuuta 2008. Elokuva tuotti yli 21 miljoonaa dollaria huolimatta siitä, ettei se päässyt levitykseen Pohjois-Amerikassa eikä suuressa osassa Eurooppaa.
M7 (Valko-Venäjä)
M7 on valtatie Valko-Venäjällä. Noin 139 kilometriä pitkä M7 alkaa Minskin kehätien (M9) länsiosista Minskistä ja johtaa luoteeseen Valko-Venäjän ruuhkaiselle Kamennyi Log -raja-asemalle Liettuan rajalla. Valtatie M7 muodostaa osan pidempää, Berliinistä Puolan pohjoisosien, Venäjän Kaliningradin ja Liettuan Vilnan kautta Minskiin kulkevaa eurooppatietä. thumb|left|250px|Valtatien M7 (E28) osuus Liettuan rajan Kamennyi Log-raja-asemalta valtatien M6 liittymään on pääosin kaksikaistaista asfalttitietä.
Valtatie M7 kuuluu valtatien M6 haarautumasta saakka Minskin kehätielle asti (tilanne vuoden 2014 alkuun mennessä) BelToll-järjestelmään. Tämä tarkoittaa, että se on etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.
Pääkaupunki Minskissä valtatietä jatkaa 4-6 kaistainen suurtie Ul. Pritytskogo. Liettuan puolella maantieyhteys jatkuu valtatie A3:na.
Tärkeimmät risteykset (R-tienumerot ovat tasavallan tason maanteitä, venäjäksi "P"-numerointi) :
Huom. Joissain tulkinnoissa valtatie M7 katsotaan tarkoittavan vain valtatieosuutta valtatieltä M6 Liettuan vastaisen rajan Kamennyi Log -raja-asemalle. Tässä artikkelissa on noudatettu Valko-Venäjän karttakeskuksen Belkartografian maantiekarttakirjan merkintöjä, joissa valtateillä M6 ja M7 on yhteinen osuus Minskin kehätieltä alkaen. Myös esimerkiksi Karttakeskuksen Baltia-maantiekartta näyttää M7-valtatien jatkuvan M6-liittymästä Minskin kehätietä kohden.
Eila Helander
Eila Marjatta Helander (s. Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirkkososiologian emeritaprofessori.
Helander kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1965. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ensin teologiksi (TM 1969), valmistui sitten 1980-luvulla filosofian kandidaatiksi ja tohtoriksi (FK 1982, FK 1983, FT 1987). Ennen professuuriaan hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti vuosina 1988–1997.
Ammatillisella työurallaan Helander toimi ensin Helsingin diakoniaopiston seurakuntasisartyön opettajana (1970–73) ja Suomen Raamattuopiston säätiön lehtorina (1979–83). Hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen viransijaisuutta hoitava lehtori vuosina 1984–1986, tutkija 1987 sekä Suomen Akatemian nuorempi tutkija 1996–97. Helsingin yliopiston kirkkososiologian professuurin hän sai vuonna 1997.
Helander on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1999 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2005.
Helanderin puoliso on Gustav Björkstrand. Heillä on kaksi lasta.
I’ll Be There
I’ll Be There on The Jackson 5 -yhtyeen single, joka julkaistiin vuonna 1970 ja se on järjestyksessään neljäs yhtyeen single, joka nousi listaykköseksi Billboard Hot 100 -listalle.
Mariah Careyn versio
Mariah Carey julkaisi kappaleen unplugged-version singlenä toukokuussa 1992. Kappale julkaistiin aiemmin Careyn maaliskuussa ilmestyneellä MTV Unplugged -EP:llä.
Oikeus koulutukseen
Oikeus koulutukseen perustuu Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistuksen 26 artiklaan.
Joseph Mahn Erie
Mahn Erie erosi tehtävistään piispana 3. kesäkuuta 1982.
Hän kuoli 25. lokakuuta 2017 92-vuotiaana.
Pierrette Lepage
Pierrette Marie Ethel Claudette Lepage (s. 25. toukokuuta 1939 Montreal, Kanada) on kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän sai musiikin kandidaatin arvon Lavalin yliopistosta vuonna 1952, taiteilijadiplominsa Toronton yliopistosta 1959 ja taiteiden kandidaatin arvon Toronton yliopistosta 1960. Hän opiskeli myös Pariisissa. Hänen opettajiaan olivat Constantin Klimoff, Alberto Guerrero ja Lazare Lévy.
Lepage on esiintynyt Toronton ja CBC:n sinfoniaorkesterien kanssa. Vuonna 1970 hän muodosti aviomiehensä Bruce Matherin kanssa nykymusiikkiin erikoistuneen duon, joka on esiintynyt Kanadassa, Ranskassa, Argentiinassa, Brasiliassa, Meksikossa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa. Lepage on opettanut Toronton ja McGillin yliopistoissa.
MSK Plast
MSK Plast Oy on Etelä-Pohjanmaalla, Kauhavan Ylihärmässä toimiva muoviosien valmistaja. Yritys valmistaa esimerkiksi konepeittoja maailmanlaajuisesti toimivan Valtran traktoreihin. Yritys on aloittanut toimintansa vuonna 1983.
MSK Plast on osa MSK Group -konsernia. Muut konserniyhtiöt ovat MSK Cabins Oy, MSK Matec GmbH/s.r.o., Junkkari Oy ja Juncar Oy.
Navi Rawat
Navi Rawat (s. 5. kesäkuuta 1977, Malibu, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä on intialainen ja äitinsä saksalainen.
Navi tunnetaan parhaiten rooleistaan Thereza Diazina O.C:ssa sekä Amita Ramanujana Num3roissa. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa 24:ssä Melanieta.
Rawat on naimisissa Brawley Nolten kanssa, joka on näyttelijä Nick Nolten poika.
San Luisin maakunta
thumb|right|200px|Maakunnan sijainti Argentiinan kartalla San Luisin maakunta on Argentiinan keskiosassa sijaitseva maakunta. Se on pinta-alaltaan 76 748 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 431 588. San Luisin naapurimaakuntia ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna La Rioja, Córdoba, La Pampa, Mendoza ja San Juan. Maakunnan pääkaupunki on noin 200 000 asukkaan San Luis (2010).
Nicolas Lapierre
thumb|Nicolas Lapierre vuonna 2013. Nicolas Lapierre (s. 2. huhtikuuta 1984 Ranska) on ranskalainen autourheilija. Nykyään hän ajaa FIA World Endurance Championship ja European Le Mans Series -sarjoissa. Lapierre voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006 yhdessä Alexandre Préman kanssa.
GP2-ura
Kaudella 2005 Lapierre ajoi Arden International -tallissa Heikki Kovalaisen tallikaverina. Hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi Ranskan GP:n lauantain kilpailussa ajama kolmas sija. Kaudella 2006 Lapierre jatkoi Ardenilla, jolloin hän saavutti yhden kakkosijan Euroopan kilpailusta ja kaksi kolmossijaa Valencian ja San Marinon kilpailuista. Monacon GP:n lähtökolarissa Lapierre loukkasi kaksi selkänikamaansa, jonka vuoksi häneltä jäi Britannian ja Ranskan kilpailut väliin. Kaudelle 2007 Lapierre siirtyi DAMSille. Lapierre voitti Bahrainin ja Belgian kilpailut.
Île aux Grues
Île aux Grues (suomeksi ’kurkisaari’) on pysyvästi asuttu saari Saint Lawrencen estuaarissa Québecissä. Se kuuluu samannimiseen saaristoon, joka sijaitsee Montmagnyn kunnan edustalla, noin 60 kilometriä Québecin kaupungista koilliseen. Sen yhdistää vieressä sijaitsevaan Île aux Oiesin saareen kannas, joka jää nousuveden aikana kokonaan veden alle. Yksinään Île aux Grues on 7 kilometriä pitkä ja 2 kilometriä leveä, mutta yhdessä naapurisaarensa kanssa se muodostaa maa-alueen, jonka pituus on 10 kilometriä ja leveys enimmillään 4 kilometriä.
Île aux Gruesin ranta-alueilla on laajoja heinikoita, joiden ansiosta karjatalous on ollut historiallisesti sen tärkein elinkeino. Vielä nykyäänkin saarella on kymmenen maatilaa, jotka työllistävät yli kaksisataa ihmistä. Metsästyskauden aikana saarella vierailee myös paljon matkailijoita.
Fonio
Fonio (Digitaria exilis ja Digitaria iburua) on heinäkasvi, jonka siemeniä käytetään viljana. Sitä kutsutaan joskus hirssiksi, vaikka se muistuttaa enemmän durraa.
Levinneisyys
Foniota viljellään Afrikan savannialueilla, Kap Verdeltä Tšad-järvelle, etenkin Malissa, Burkina Fasossa, Guineassa ja Nigeriassa. Se on levinnyt orjien mukana myös Keski-Amerikkaan, Dominikaaniseen tasavaltaan.
Foniota suositaan alueilla, joilla maa pysyy viljelykelpoisena vain lyhyen aikaa, sillä se kypsyy sadonkorjuuvaiheeseen 2–3 kuukautta kuukautta kylvämisestä. Siksi se ehtii tuottaa satoa ennen kuivan kauden alkamista puoliaavikollakin.
Halet Çambel
Halet Çambel (27. elokuuta 1916 Berliini, Saksan keisarikunta – 12. tammikuuta 2014 Istanbul, Turkki) oli turkkilainen arkeologi, professori ja olympialaisiin osallistunut miekkailija. Hänen keskeisin kaivauskohteensa oli heettiläisten Karatepen linnoituskaupunki, jossa hän kaivoi säännöllisesti yli 50 vuoden ajan. Çambel keskittyi suurimman osan urastaan Turkin esihistoriaan ja oli Istanbulin yliopiston esihistorian professorina.
Fonio
Käyttö
Foniosta tehdään puuroja, couscousia, leipää ja olutta. Maku muistuttaa riisiä.
Halet Çambel
Nuoruus
Halet Çambel syntyi 1916 Berliinissä, missä hänen isoisänsä Ibrahim Hakki pašša oli entinen Osmanien valtakunnan suurvisiiri joka toimi Osmanien valtakunnan suurlähettiläänä Saksan keisarikunnassa. Haletin isä Hasan Cemil Çambel oli Turkin tasavallan perustajan Kemal Atatürkin tukija ja toimi Turkin suurlähetystön sotilasattaseana.
Halet Çambel muutti perheensä mukana Turkkiin vuonna 1924. Hän kävi siellä yhdysvaltalaista tyttöjen koulua. Yliopisto-opintonsa Çambel aloitti Sorbonnen yliopistossa, missä hän opiskeli arkeologiaa, Lähi-idän kulttuureita ja kieliä.
Olympiaurheilujaksi opiskeluaikana
Kemal Atatürk edisti Turkissa naisten asemaa ja inspiroi monia turkkilaisnaisia myös osallistumaan urheiluun. Çambel alkoi harrastaa aktiivisesti miekkailua, judoa, ratsastusta ja pyöräilyä. Çambel oli Turkin joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Hän osallistui floretin yksilökilpailuun ja oli ensimmäinen musliminainen, joka kilpaili olympialaisissa. Çambel hävisi alkusarjassa kaikki viisi otteluaan. Hän sai kuitenkin mainetta kieltäydyttyään tapaamasta Hitleriä. Turkin joukkueen Saksan-edustaja ehdotti tapaamista, josta Çambel kuitenkin kieltäytyi. Çambel suhtautui omien sanojensa mukaan varauksellisesti kisoihin osallistumiseenkin, koska hän ei hyväksänyt Hitlerin hallintoa.
Ura Turkissa
Çambel palasi Turkkiin toisen maailmansodan syttymisen takia eikä saanut Sorbonnessa väitöskirjaansa valmiiksi. Hän sai paikan Istanbulin yliopiston arkeologian professorin Helmuth Theodor Bossertin kääntäjäavustajana. Väitöskirjansa hän sai valmiiksi Istanbulissa vuonna 1940.
Çambelin keskeisimmäksi työmääksi muodostui Turkin eteläosissa sijaitseva heettiläisten Karatepen linnoituskaupunki. Hän aloitti vuonna 1947 kaivauksilla Bossertin apulaisena. Bossertin johtamat kaivaukset jatkoivat vuoteen 1952 asti, ja niissä paljastettiin heettiläisten myöhäiskauden taidetta ja kaiverruksia, joiden ansiosta heettiläisten hieroglyfejä opittiin tulkitsemaan. Bossert oli tyytyväinen tuloksiin ja lakkautti projektin. Çambel ei suostunut jättämään Karatepea, josta tulikin hänen lähes loppuelämänsä mittainen tutkimuskohde. Çambel työskenteli yli 50 vuoden ajan Karatepessa.
Çambel aloitti vuonna 1952 professori Kurt Bittelin apulaisena Istanbulin yliopiston uudessa esihistorian osastossa. He kaivoivat 1952–1954 Istanbulin lähellä Fikirtepessä, jossa toteutettiin Turkin ensimmäiset laajamittaiset neoliittisen kohteen kaivaukset. Vaikka Çambel jatkoi edelleen myös Karatepessa, hän erikoistui entistä enemmän esihistoriaan.
Çambel käynnisti vuonna 1967 projektin, jonka tarkoituksena oli pelastaa arkeologisia jäännöksiä Eufratiin rakennettavan Kebanin padon tieltä. Pelastuskaivauksia ei vielä tuolloin tunnettu Turkissa, mutta Çambelin aloitteesta entinen valtiovarainministeri Mustafa Kemal Kurdaş, joka toimi Lähi-idän teknillisen yliopiston rehtorina, järjesti yliopistoon yksikön, joka valvoi pelastustoimenpiteitä. Kansainvälisen yhteistyön ansiosta padon vaikutusalueella dokumentoitiin paikallista kulttuuriperinötä, tehtiin ympäristötutkimuksia ja purettiin patoaltaan alle jääviä arkeologisia jäänteitä.
Çambel toimi vuodesta 1960 vuoteen 1984 Istanbulin yliopiston esihistorian laitoksen johtajana. Hän jäi eläkkeelle 1984.
Pesäpallon suomensarja 1949
Pesäpallon suomensarja pelattiin viidennen kerran kaudella 1949. Sarjan mestaruuden voitti Katajanokan Haukat. Ensimmäistä kertaa myös Työväen Urheiluliiton seurat osallistuivat suomensarjaan, kun aiemmin ne olivat tavoitelleet paikkaa Pesäpallon SM-sarjassa omassa mestaruussarjassaan.
Itälohko
Sarjasta luopui Warkauden Työväen Palloilijat.
Lounaislohko
Tampereen Pesä-Peikot luovutti yhden ottelunsa, jolloin kaikki sen ottelut sarjassa mitätöitiin.
Kaakkoislohko
Tainionkosken Tähti 2 putosi Suomensarjasta, koska seuran edustusjoukkue putosi mestaruussarjasta.
Loppuottelut
Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.
Pohjoiset markkinat
Pelattiin Joensuussa.
Eteläiset markkinat
Pelattiin Loimaalla.
Kakkosmarkkinat
Nousukarsinnan toinen vaihe pelattiin Hesperiassa.
Kolmosmarkkinat
Pelattiin Sotkamossa. Mukaan kelpuutettiin suomensarjan lopputurnauksen 3. sijoittunut Sotkamon Jymy sekä niiden lohkojen toiseksi sijoittuneet, joiden voittajat nousivat kakkosmarkkinoilta Mestaruussarjaan.
Puna-Mustat nousi kolmantena joukkueena Mestaruussarjaan kaudeksi 1950.
OFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2018
Vuoden 2018 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Oseanian maanosaliitosta (OFC) 11 joukkuetta. Karsinnat pelattiin 31. elokuuta 2015 – 10. lokakuuta 2017.
Karsintasysteemi
OFC:n karsinnat oli jaettu neljään osaan. Ensimmäiselle kierrokselle osallistui FIFA-rankingin perusteella neljä huonoiten sijoittunutta valtiota. Joukkueet pelasivat yhdessä lohkossa, jonka voittaja eteni seuraavalle kierrokselle. Toiselle kierrokselle osallistuivat loput 7 maajoukkuetta sekä ensimmäisen kierroksen voittaja. Toinen kierros oli samalla OFC Nations Cupin lohkovaihe. Toisella kierroksella joukkueet jaettiin kahteen lohkoon, jossa ne pelasivat muita lohkon joukkueita vastaan kaksi ottelua. Lohkojen kolme parasta etenivät kolmannelle kierrokselle. Kolmannella kierroksella joukkueet jaettiin kolmeen lohkoon, joiden voittajat etenivät kolmannen kierroksen finaaliin. Finaali oli kaksiosainen. Sen voittaja eteni kansainväliseen jatkokarsintaan.
Ensimmäinen kierros
(I) Isäntämaa.
Ottelut
-
Lohko A
<section begin=LohkoA/> <section end=LohkoA/>
Lohko B
<section begin=LohkoB/> <section end=LohkoB/>
Loppuottelu
<section begin=Loppuottelu/> Loppuottelun voittaja eteni kansainväliseen jatkokarsintaan.
Artūras Paulauskas
thumb|oikea|200px|Artūras Paulauskas Artūras Paulauskas (s. 23. elokuuta 1953 Vilna) on liettualainen poliitikko. Hän toimi Seimasin puhemiehenä vuosina 2000–2006 ja maan väliaikaisena presidenttinä 6. huhtikuuta – 12. heinäkuuta 2004.
Varhainen ura
Paulauskas luki lakia Vilnan yliopistossa ja valmistui vuonna 1976. Valmistumisen jälkeen hän toimi tutkijana ja syyttäjänä. Hän toimi Liettuan valtakunnansyyttäjän sijaisena vuosina 1987–1990 ja valtakunnansyyttäjänä 1995–1997.
Poliittinen ura
Paulauskas aloitti poliittisen uransa olemalla presidenttiehdokas presidentinvaalissa 1997–1998. Hänen ehdokkuuttaan tuki muun muassa presidentin tehtävästä eroamassa ollut Algirdas Brazauskas. Paulauskas hävisi vaalit niukasti 49,6 % äänimäärällä, kun vastaehdokas Valdas Adamkus sai äänistä 50,4 %. Vaalien jälkeen hän perusti Uusi liitto -nimisen puolueen ja tuli sen puheenjohtajaksi 25. huhtikuuta 1998. Vuoden 2000 parlamenttivaaleissa puolue sai 19,6 % kannatuksen. Vaalien jälkeen hänestä tuli Seimasin puhemies.
Presidentti Rolandas Paksasin virkasyytteen jälkeen Paulauskas toimi väliaikaisena presidenttinä siihen asti, kunnes Valdas Adamkus vannoi uudelleen virkavalan.
Bruce Pennycook
Bruce Pennycook (s. 5. lokakuuta 1949 Toronto, Kanada) on kanadalainen säveltäjä, saksofonisti ja musiikkipedagogi. Hän on osoittanut kiinnostusta akustisten soitinten live-elektroniikkaan yhdistämistä kohtaan, mikä on näkynyt muiden muassa teoksissa Praescio I, (1987), Praescio II (1988) ja Praescio III (1988). Muiden teosten joukossa ovat olleet If Carillons Grew Wings nauhalle (1975) sekä Speeches for Dr. Frankenstein (1981) sopraanolle ja tietokoneen generoimalle nauhalle. Vuonna 1987 Kingstonin sinfoniaorkesteri kantaesitti tilausteoksen In Your Medium (1986) sopraano Carol-Lynn Reifelin kanssa.
Pennycook aloitti musiikilliset opintonsa klarinetti- ja saksofonitunteja ottamalla. Sittemmin hän opiskeli sävellystä Toronton yliopistossa Gustav Ciamagan, Lothar Kleinin ja John Weinzweigin johdolla. Vuonna 1973 hän voitti CAPAC:n myöntämän Sir Ernest MacMillan -palkinnon/stipendin. Toronton yliopistosta Pennycook sai musiikin kandidaatin arvon sävellyksessä (1973) sekä musiikin maisterin arvon sävellyksessä ja musiikin teoriassa (1974). Sittemmin Pennycook opiskeli musiikkitiedettä Stanfordin yliopistossa, Kaliforniassa, John Chowningin ja Leland Smithin johdolla. Stanfordista hän sai musiikkitaiteiden tohtorin arvon vuonna 1978. Vuosina 1978–1987 hän opetti Queenin yliopistossa, jossa hän perusti musiikin ja teknologian tutkimuskeskuksen. Vuonna 1987 hän liittyi McGillin yliopiston musiikin tiedekunnan henkilökuntaan opettamaan tietokonemusiikkia ja elektroakustisten tekniikoiden soveltamista live-esityksissä.
Saksofonistina Pennycook on esiintynyt Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Alankomaissa. Hän on julkaissut tietokonemusiikkiin liittyviä artikkeleita alaan erikoistuneissa lehdissä.
Alternative Press
thumb|right|230px|Alternative Pressin heinäkuun 2007 numero, kannessa [[The Used.]]
Alternative Press on yhdysvaltalainen punk- ja rockpainottenen kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti. Lehden perusti Mike Shea kesäkuussa 1985, jolloin se oli vain pienimuotoinen fanzine. Lehden julkaisija on Alternative Press Magazine, Inc.
Alternative Press sisältää yhtyeiden haastatteluja, valokuvia ja tietoa tulevista julkaisuista sekä musiikkilistoja.
Fångsjönin kalliomaalaukset
Fångsjönin kalliomaalaukset ovat pieni kalliomaalauskohde Fångsjönin rannalla Pohjois-Ruotsin Jämtlandin maakunnassa Strömin pitäjässä ja nykyisessä Strömsundin kunnassa. Maalaukset sijaitsevat noin 6 kilometriä kunnan keskustaajamasta Strömsundista kaakkoon. Fångsjönin ympäristössä on muitakin muinaisjäännöksiä, joten alue on kiinnostavaa kulttuuriympäristö myöhäisen neoliittisen kivikauden mielessä. Maalausalue sijaitsee jyrkän Fångsjöberget-kallion juurella järven vedenpinnan yläpuolella. Kallion kylki avautuu järvelle eteläkaakkoon ja kuvia voi parhaiten katsella jäältä maalauksille johtavan laiturin päältä, joka ulottuu maalauksille asti.
Kuvaryhmiä on yhteensä kolme. Ne sijaitsevat kalliosta irronneen valtavan lohjenneen osan tuoreeseen pintaan. Ilmeisesti vaikuttava luonnon mullistus on aikoinaan vakuuttanut myös maalaajan, sillä lohkeaman vierestä pääsee kallioon sisälle. Kuvien ulkoasu on Nämforsenin tyyppisiä ja ne ajoitetaan siksi samalle aikakaudelle, joten varovainen arvio on noin 2 500−2 000 eaa. . Yli 40 kuviosta 35 esittää hirveä, yksi on verkkokuvio ja mukana on vähintään yksi ihmishahmo.
Päämaalaus I
Pääkenttä sijaitsee aivan järven pinnan lähellä ja sen koko on 3 × 2,5 m². Kuvat ovat epäselviä, mutta useat kartoittajat ovat jo yksimielisiä useiden kuvioiden motiiveista. Hirvistä, joita on 16, suurin osa on pieniä kooltaan. Niiden takajalat koukistuvat kauaksi taakse, kuten juoksevilla hirvillä näkee. Ruhon sisään on vedetty pieniä viivoja. Eräs hirvistä on pyöreävartaloinen ja paksuniskaisen muotoinen. Sillä on pitkät korvat ja sen pituus on 30 senttimetriä. Vartalossa on ikään kuin risti. Suurin hirvi on 42 senttimetriä pitkä. Suuret hirvet saattavat olla viimeisiä lisäyksiä. Kentän keskikohdilla on suuri hirvi, jonka takapäähän on maalattu risti.
Kuvakentän alimmat kuvat ovat osin peittyneet punamaaliin, jolla on tahallisesti peitetty joitakin eläimiä. Sutun joukosta pilkistää verkkokuvio. Väriä on voinut joutua kallioon uhraamisen seurauksena.
Kuvaryhmä II
Ylempänä halkeaman sisällä on kaksi muuta kuvakenttää, jonka mitat ovat 2 × 1,7 m². Ylhäältä on viime aikoina irronnut lisää lohkareita ja yksi niistä, jossa on väriä, on kuljetettu Jämtlannin museoon. Irtoamiskohdan ympärillä on juuri tämä kenttä. Suurin osa kuvista puuttuvat. Jäljellä olevista maalausjäänteistä näkyy soikea viiva, jossa on lisäksi muita viivoja. Aihe jää arvoitukseksi.