cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petolahden vaakuna
Vaakunan selitys kuuluu seuraavasti: ”Sinisessä kentässä alapuolelta sahakoroinen hirsi; saatteena ylä- ja alapuolella perunankukka; kaikki hopeaa, kukkien emiöt kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Petolahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen 15. heinäkuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. tammikuuta 1968.
Bra
Bra tai BRA voivat tarkoittaa seuraavia asioita:
Gregory Bell
Gregory Bell (s. 7. marraskuuta 1930 Terre Haute, Indiana) on entinen yhdysvaltalainen pituushyppääjä ja olympiavoittaja.
Bell hyppäsi lokakuussa 1956 pituushypyn kaikkien aikojen toiseksi pisimmän hypyn 810 cm, joka jäi vain kolme senttiä Jesse Owensin yli 20 vuotta vanhasta maailmanennätyksestä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiakultaa Melbournen kisoissa vastatuuleen hypätyllä tuloksella 783 cm.
Vuonna 1957 Bell hyppäsi ennätyksensä 810 cm. Seuraavana vuonna hän oli edelleen maailmantilaston ykkönen tuloksella 800 cm. Vielä vuonna 1959 hän uhkaili maailmanennätystä ja pyrki vuonna 1960 Rooman olympialaisiin mutta jäi Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa neljänneksi.
Bell palasi kilpailemaan pituushypyn veteraanisarjoihin yli 50-vuotiaana. Ammatiltaan hän oli hammaslääkäri.
Mustakaapu
Mustakaapu on kuvitteellinen rikollinen, joka esiintyy Disneyn eläinmaailmassa. Hän on yksi Mikki Hiiren kuuluisimmista sekä pahimmista vihollisista. Hänen ensiesiintymisensä oli Floyd Gottfredsonin tekemässä Mikki Hiiren seikkailussa  Mickey Mouse Outwits The Phantom Blot, joka julkaistiin 20. toukokuuta 1939. Mustakaapu on rikollisnero, jonka suunnitelmat ovat lähes aina monimutkaisia tai sisältävät edistyneitä teknisiä laitteita. Hän allekirjoittaa kaikki viestinsä mustetahralla (eng. blot). Hänen tavaramerkkejään on tahran lisäksi poliisin pilkkanaan pitäminen ja ilkeä nauru. thumb|left|140px|Mustakaapu [[Ankronikka|Ankronikka-piirretyssä.]] Monet laitteet tai aineet, joita hän joko tavoittelee tai on keksinyt, liittyvät maailmanherruuteen. Hänellä on myös erittäin voimakas ego, ja hän kehuu itseään hyvin usein.
Hän on monesti yrittänyt murhata Mikin tässä kuitenkaan onnistumatta. Ensimmäisessä esiintymisessään hän tosin paljastaa, ettei voinut noin vain murhata Mikkiä, vaan jätti tämän ansaan, josta oli nokkeluudella mahdollista selvitä. Hän perustelee tätä sillä, että haluaa antaa uhrilleen aina mahdollisuuden ja epäilee olevansa liian hempeä. Monella tapaa Mustakaapu on klassinen hullu tiedemies -hahmo.
Kaapu toimii usein yksin, mutta hänellä saattaa välillä olla apurinaan rotevia korstoja. Myös Musta Pekka on ollut Kaavun apuna, mutta yleensä möhlinyt ja pilannut Kaavun loistavan juonen.
Eräissä tarinoissa esiintyy myös Mustakaavun kaksosveli Valkokaapu (Kalpo-Kaapo), joka on luonteeltaan täysin päinvastainen, eli hyvyyteen pyrkivä ja avulias (Tämä tehdään selväksi AATK 204 -numeron tarinassa, jossa Valkokaapu ja Mikki kohtaavat ensi kerran). Tällä saatetaan myös korostaa Kaavun luonteen dualismia, joka on edellä mainittu. Kaapu ei myöskään kykene vahingoittamaan veljeään fyysisesti, mutta pyrkii pilaamaan tämän maineen ja uran. Myös muita Mustakaavun sukulaisia on nähty, mutta he ovat enemmän tai vähemmän vain kertakäyttöhahmoja. Tarinassa "Mustakaavun paluu" (The Return of Phantom Blot) Hessu Hopo saa iskun päähänsä ja alkaa toimia hänen sijaisenaan, koska Mustakaapu itse on vankilassa.
Joissain tarinoissa Mustakaapu on näkynyt ilman hänen kasvojaan peittävää huppua; hänellä on tällöin näkynyt sliipatut hiukset, ohuet viikset ja koirankuono.
Kaapu on sarjakuvien lisäksi myös esiintynyt Disney-sarjoissa. Hänet nähtiin Ankronikka sarjassa vuonna 1987. Hän on myös ollut Mickey Mouse Works ja House of Mouse sarjoissa. Kaapu teki comebackin Disneyn uuden Ducktales-sarjan kolmannella kaudella. Kaavulla oli siinä maailmanherruuden sijasta tavoitteena hävittää kaikki taikuus maailmasta, mutta tässä hän ei onnistunut.
Henkilötietoja
Liste der Bewohner Entenhausens
Luettelo ihmisistä, jotka ovat voittaneet José Raúl Capablancan shakissa
Tämä on luettelo ihmisistä, jotka ovat voittaneet José Raúl Capablancan shakissa. Tässä luetellaan vain ihmiset, jotka ovat voittaneet hänet normaalissa pelissä. Etuantipelejä ei ole otettu huomioon.
Capablanca oli shakin kolmas maailmanmestari ja yksi vaikeimmin voitettavista pelaajista.
Capablancan voittaneista pelaajista vain Paul Keres, Boris Verlinsky ja Mir Sultan Khan saivat Capablancaa vastaan positiiviset tilastot.
Vain Aleksandr Alehin, Emanuel Lasker, Mihail Botvinnik, Frank James Marshall ja Rudolf Spielmann voittivat Capablancan useammassa kuin yhdessä pelissä.
Jaakko Honkanen (jääkiekkoilija)
Jaakko Honkanen (s. 16. heinäkuuta 1942 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi Porin Karhuissa, HIFK:ssa ja Porin Ässissä 1961–1978. Uraan mahtuvat myös maailmanmestaruuskilpailut Suomen kotikisoissa Tampereella 1965.
Honkanen muistetaan erityisesti Ässä-aikona muodostamastaan tutkaparista Raimo Kilpiön kanssa. Myöhemmin Honkanen on toiminut autopurkamo Autopalsta Oy:n toimitusjohtajana sekä Suomen Autopurkamoliiton varapuheenjohtajana.
Nimby (elokuva)
Nimby on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Teemu Nikki. Nikki on myös käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan yhdessä Jani Pösön kanssa. Sen pääosissa ovat Susanna Pukkila, Almila Bagriacik, Elias Westerberg, Matti Onnismaa, Mari Rantasila, Antti Reini, Ona Kamu, Jouko Puolanto, Leila Abdullah ja Stephan Schad. Elokuvassa Mervi (Pukkila) vie tyttöystävänsä Katan (Bagriacik) tapaamaan ensimmäistä kertaa vanhempiaan maaseudulle.
Nimby sai ensi-iltansa 9. lokakuuta 2020.
Sigue Sigue Sputnik
thumb|Tony James vuonna 1986. Sigue Sigue Sputnik on entisen Generation X -basisti Tony Jamesin vuonna 1984 perustama brittiläinen popyhtye. Se nousi 1980-luvun puolivälin jälkeen maailmanlaajuiseen suosioon kappaleensa "Love Missile F1-11" myötä, joka nousi listoille ympäri maailman. Yhtye hajosi vuonna 1988 ilmestyneen kakkosalbuminsa jälkeen, mutta Tony James on sen jälkeen herättänyt yhtyeen henkiin pariin otteeseen (tosin ilman muita alkuperäisjäseniä).
Sigue Sigue Sputnikin imagoa ja musiikkia leimasivat futuristiset ja dystopiset vaikutteet elokuvien Kellopeliappelsiini, Terminator – tuhoaja, Blade Runner ja Mad Max -trilogia tapaan. Tyyliltään yhtyeen musiikkia kutsuttiin toisinaan kyberpunkiksi.
Historiaa
Sigue Sigue Sputnikin alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat Tony Jamesin lisäksi Martin Degville, Neal X (oik. Neal Whitmore), Chris Kavanagh, Ray Mayhew ja Yana Ya Ya. Yhtye otti nimensä manilalaisen katujengin nimestä, nimi on suomeksi "pala, pala, satelliitti". Yhtyeen erikoinen meikattu ulkonäkö, johon kuuluivat värikkäät mohikaanihiukset, peruukit ja sukupuolia sekoittava fetissipukeutuminen (kumia, nahkaa, piikkikorkokenkiä) herätti median huomion. Sittemmin samaa tyyliä ovat käyttäneet monet gootti- ja glam rock -yhtyeet, mutta Sigue Sigue Sputnikin aikaan se oli uutta ja uniikkia.
Julkisuuskuohunnan keskellä Sigue Sigue Sputnik julkaisi ensimmäisen singlensä "Love Missile F1-11". Se nousi brittilistan kolmanneksi ja oli listoilla monessa muussakin maassa. Singlen ja sitä seuranneen albumin tuotti italialainen tuottaja ja elokuvamusiikkilegenda Giorgio Moroder. Vuoden 1986 debyyttialbumin Flaunt It erikoisuus oli kappaleiden välissä kuultavat mainokset.
1990- ja 2000-luku
Tony James soitti The Sisters of Mercyssa vuosina 1989–1991, Chris Kavanagh liittyi Big Audio Dynamite II:een ja Ray Mayhew perusti Mayhem Derangedin. Sigue Sigue Sputnik teki kaksi uutta tulemista Tony Jamesin johdolla ilman kaikkia alkuperäisjäseniä. 1990-luvulla yhtye julkaisi albumin Sputnik: The First Generation, jossa mukana oli japanilainen Tomoyasu Hotei. Vuonna 2001 ilmestyi nettilevytykseen albumi Pirate Space.
Kuljetusvene K-8
Kuljetusvene K-8 oli Puolustusvoimien omistama yhteysalus, joka toimi Kuuskajaskarin linnakkeen yhteysveneenä. Alus oli tuomassa yhteensä 38 nuorta naista linnakkeelle siellä järjestettäviin alokastanssiaisiin, kun siihen törmäsi 8. joulukuuta 1964 Rauman satamassa hinaaja Rauma II. Kuljetusvene upposi ja 41 veneessä olleesta ihmisestä 28 hukkui.
Onnettomuus
Puolustusvoimien 12,4 metriä pitkä kuljetusvene K-8 lähti Rauman satamasta illalla kello 20 kohti Kuuskajaskarin linnaketta. Veneessä oli päällikkönä ylikersantti ja miehistönä kaksi varusmiestä. Mukana oli matkustajina 38 naista, jotka olivat matkalla linnakkeen alokastanssiaisiin.
Hinaaja Rauma II:n piti avustaa M/S Finnmerchantia, koska tehtävään alun perin määrätty Hollmingin hinaaja Kuutti ei yksinään jaksanut kääntää raskasta rahtilaivaa, mutta laivan lähtö siirrettiin kovan tuulen vuoksi seuraavaan aamuun. Hinaaja oli palaamassa laituriinsa pimeässä ja tihkusateessa näkyvyyden ollessa noin 500 metriä. Sadan metrin päässä Hakunin laiturista hinaajan valoihin ilmestyi vasemmalta kuuden solmun (11 km/h) nopeudella kulkenut kuljetusvene, johon hinaaja törmäsi. Vene kallistui hörpäten vettä, ja kaatui.
Vene painui nopeasti perä edellä pohjaan 9 metrin syvyyteen ja vain 13 ihmistä nousi pintaan. Hinaaja Rauma II ja paikalle tullut hinaaja Kuutti alkoivat pelastaa veteen joutuneita. Yksi matkustajista ui laituriin, ja 12 pelastettiin hinaajiin. Koko miehistö sekä 25 matkustajaa hukkuivat.
Mallusjoen vanha metsä
Mallusjoen vanha metsä on alaltaan 21,8 hehtaarin laajuinen alue, joka sijaitsee Orimattilan Mallusjoella. Se on tuoreella ja lehtomaisella kankaalla kasvava kuusimetsä. Kalliopaljastumien kohdalla on mäntyjä. Alueen pohjois- ja keskiosan pellot ovat olleet viljelyksessä, ja eteläpää pellot metsittyvät lehtipuilla. Alueella on ikääntynyttä kuusimetsää. Kuusten keskellä on myös haapoja. Alueella on myös kuolevia puita sen luonnontilaisuudesta johtuen. Alue on valtion omistukseen siirtynyt perintötila ja täysin suojeltu luonnonsuojelulain perusteella. Alue kuuluu boreaalisiin luonnonmetsiin.
Dead Letters
Dead Letters on suomalaisen rock-yhtye The Rasmuksen albumi. Se julkaistiin Euroopassa vuonna 2003 ja Yhdysvalloissa sekä Australiassa 2004. Albumi nauhoitettiin 2002 Nord Studiosilla Ruotsissa, ja sen tuottivat myös yhtyeen aiemman Into-albumin tuottaneet Mikael Andresson ja Martin Hansen. Albumin soundi on tumma ja kappaleet synkkiä ja molliin kirjoitettuja.
Mallusjoen vanha metsä
thumb|left|Mallusjoen vanhan metsän Kotimetsän opaste myötäpäivään kierrettäväksi suositellun luontopolun ensimmäisellä osuudella. Metsässä kulkee noin neljä kilometriä pitkä luontopolku, joka on merkitty keltaisilla tassunkuvilla. Nykyään keltaisten tassunkuvien lisäksi polulla ovat valkoiset nelikulmiot, minkä keskelle on kiinnitetty heijastimet.
Dead Letters
Dead Letters on yhtyeen viides pitkäsoitto, ja se oli yhtyeelle lopullinen kansainvälinen läpimurto. Se on noussut kymmenen myydyimmän joukkoon yli kymmenessä maassa ja ensimmäisellekin sijalle muutamissa maissa. Saksassa albumi myi 400 000 kappaletta ja Isossa-Britanniassa 300 000 kappaletta. Se on edelleen ainoa Ison-Britannian albumilistan kymmenen kärkeen yltänyt suomalainen albumi. Euroopan menestyksensä johdosta albumi nousi listoille myös Australiassa sekä Uudessa-Seelannissa. Dead Letters on myynyt maailmanlaajuisesti yli 1,5 miljoonaa kappaletta. Kultalevyjä se on myynyt kahdeksan ja platinalevyjä viisi. Albumi oli kansainvälisesti myydyin suomalainen levy vuoteen 2009 saakka, jolloin Nightwishin albumi Dark Passion Play ohitti Dead Lettersin kahden miljoonan kappaleen myynnillään.
Mallusjoen vanha metsä
Luontopolun osa-alueet
Luontopolku on jaettu läpäisemänsä metsän osien mukaan eri kokonaisuuksiin, kuten Kotimetsä, Kääpämetsä, Lähdemetsä, Tikkametsä ja Vanhametsä. Lisäksi on Valopolku.
Dead Letters
Suomessa Dead Letters myi tuplaplatinalevyyn ja sen päälle vielä kultalevyyn oikeuttavat 77 000 kappaletta. Julkaisuviikollaan se oli Suomen virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, ja levy pysyi listalla 54 viikkoa eli yli vuoden.
Dead Lettersin kappaleista maailmanlaajuinen radiohitti "In the Shadows" oli MTV Europen soitetuin video, ja single nousi Britteinsaarten singlelistan kolmanneksi keväällä 2004. Isossa-Britanniassa singleä myytiin 180 000 kappaletta. Muita sijoituksia ovat mm. Saksassa, Suomessa ja Uudessa-Seelannissa sija 1; Italiassa, Ruotsissa, Itävallassa ja Tšekissä saavutettu sija 2 sekä Ranskassa sija 6.
Mallusjoen vanha metsä
Kotimetsä
Kotimetsä on lähellä Selventietä, tarkoitettu myötäpäivään kierrettäväksi tarkoitetun luontopolun alku ja loppu vieraskirjoineen.
Dead Letters
Musiikkivideot on tehty albumin kappaleista "In the Shadows", "In My Life", "First Day Of My Life", "Funeral Song (The Resurrection)" sekä "Guilty".
Mallusjoen vanha metsä
Kotimetsä
Kotimetsässä on ihmisen omaan toimintaan liittyviä rakennuksen jäänteitä sekä puutarhakasveja, kuten mustaherukkapensaita. Koristekasveista Kotimetsässä on euroopanterttuselja ja viitapihlaja-angervo.
Asukkaiden istuttamista puista on Kotimetsässä tammi- ja vaahterapuita.
Kääpämetsä
Suomessa on noin 230 kääpälajia. Mallusjoen vanhassa metsässä on havaittu kuusitoista kääpälajia, kuten kantokääpä, kyynelkääpä, punahäiväkääpä, riukukääpä, ruostekääpä ja rusokääpä.
Kantokääpä on rusokäävän edeltäjälaji puunrungossa. Rusokääpä voi elää vain kantokäävän lahottamassa puunrungossa.
Kyynelkääpä on valkolahottaja, mitkä kykenevät hajottamaan tehokkaasti puun ligniinipolymeerin.
Riuku-, ruoste- ja rusokääpä ovat vanhoissa metsissä esiintyviä kääpiä.
Lähdemetsä
Lähdemetsässä Lähdepurolla on useita kasvilajeja, kuten saniaislajit hiirenporras ja metsäimarre. Muita lehtokasveja Lähdemetsässä ovat oravanmarja, käenkaali ja metsäalvejuuri.
Alvejuuret ovat myrkyllisiä, ja niistä on ennen valmistettu lääkettä lapamatoja vastaan.
Tikkametsä
Tikkametsässä on Suomen seitsemästä tikkalajista: käpytikka (Dendrocopos major), pohjantikka (Picoides tridactylus) ja tunnetuin palokärki (Dryocopus martius).
Vanhametsä
Vanhassametsässä on runsaasti kuolleita puita ja edelleen neulasistaan vihreitä, mutta kuolemassa olevia puita.
Puiden tuholaisia ovat erilaiset hyönteiset, kuoriaiset, kuten kirjanpainaja (Ips typographus) ja papintappaja (Callidium violaceum).
Jerseyn paholainen
pienoiskuva|Silminnäkijäkuvauksen mukaan tehty piirros New Jerseyn paholaisesta, julkaistu [[Philadephia Evening Bulletinissa 1909.]] Jerseyn paholainen on  taruolento, jonka asuinseutu on Yhdysvaltojen New Jerseyn syrjäseuduilla. Jotkut asukkaat ovat kertoneet kuulleensa huutoja pimeässä ja uskovansa suolla vaanivan jonkin. Jerseyn paholaisen kerrotaan olevan lepakonsiipinen olento, jolla on sarvekas hevosen pää. Olento tunnetaan 1700-luvulta, mutta sen alkuperä on luultavasti jo intiaaneilta. On väitetty paholaisen vieneen mukanaan kotieläimiä sekä lapsia.
Tuhannet ihmiset väittävät nähneensä paholaisen. Erityisen runsaasti havaintoja saatiin vuonna 1909. Joseph Bonaparte, Napoleonin veli ja Espanjan entinen kuningas, väitti nähneensä olennon.
Legendoja
Erään tarinan mukaan Jerseyn paholainen oli Pine Barrensissa 1800-luvun puolivälissä asuneen rouva Leedsin 13. lapsi. Uusi raskaus sai hänet niin tolaltaan, että synnytyksen jälkeen hän huusi "Olen saanut tarpeekseni lapsista! Paholainen saa viedä tämän!" Samassa ihmislapsi muuttui siivekkääksi hirviöksi, joka lensi piipun kautta ulos.
Legendasta on useita versioita, joissa päivämäärä ja paholaisen ulkomuoto vaihtelevat. Joissakin versioissa paholainen on tavallinen lapsi, jonka rouva Leeds sulkee joko kellariin tai ullakolle. Lapsi kuitenkin pääsee karkuun ja pakenee metsiin. Toisen legendan mukaan mustalaiskirous lankesi itsekkään äidin ylle, kun tämä kieltäytyi antamasta mustalaisille ruokaa ja yösijaa. Eräiden tarinoiden mukaan Leeds itse oli noita, tai paikalliset kirosivat hänet suhteesta englantilaisen sotilaan kanssa.
Pine Barrensissa sijainnut Shourds House -niminen mökki on tarinoiden mukaan paholaisen syntykoti. Paikan voi yhä löytää, mutta mökistä on enää jäljellä perustukset.
Jääkiekkoseura New Jersey Devils on ottanut nimensä Jerseyn paholaisen mukaan.
Kesärakkaus
Kesärakkaus (Foudre) on ranskalainen nuorten televisiosarja, jota tehtiin viisi tuotantokautta vuosina 2007–2011. Ranskassa sarjaa esitettiin France 2 -kanavalla. Pääosissa näyttelivät muun muassa Joséphine Jobert (Alice), Charles Templon (Alex), David Tournay (Léo), Nils Haagensen (Sam) ja Fanny Krich (Maxine).
Suomessa sarjaa on esitetty 1. kesäkuuta 2009 alkaen Yle TV2:lla Summerissa.
Tarina
Alex Nelka rakastuu 18-vuotispäivänään kaupungilla tapaamaansa salamyhkäiseen Aliceen. Pian tyttö katoaa Alexin elämästä silmänräpäyksessä, mutta nuorukainen alkaa etsiä tätä. Alex löytää tytön toiselta puolelta maapalloa, Uudesta-Kaledoniasta, jossa hänelle selviää, että Alicella on siellä perhe ja hänen entinen poikaystävä Jess. Alex jää asumaan Uuteen-Kaledoniaan ystäviensä Léon ja Evan kanssa. Vähitellen Alice alkaa kiintyä Alexiin ja heistä tulee pari, mutta Jess yrittää pilata suhteen kaikilla mahdollisilla konsteilla. Yhdessä pari kerää kasapäin unohtumattomia muistoja ja kokemuksia, mutta ne tuhoutuvat, kun Alex katoaa salaperäisesti. Alice käy läpi vaikeaa aikaa ja on hyvin surullinen Alexin katoamisesta. Hän tekee ystävineen kaikkensa löytääkseen Alexin. Samoihin aikoihin Alexin lapsuudenystävä Sam tulee sekoittamaan pakkaa, ja vähitellen, hitaasti, mutta varmasti Alice ja Sam rakastuvat.
Kylän professori Guiloux tekee tutkimusta eri heimoista ja hän lupautuu ottamaan Alicen mukaan projektiinsa. Lopulta projektiin osallistuu professori Guilouxin ja Alicen lisäksi vielä Sam, Léo ja Maxine. Monimutkaisten ja vaarallisten esteiden yli ryhmä selviää saarille ja he pääsevät tutustumaan heimoihin. Yhtäkkiä paikalle pamahtaa Samin entinen tyttöystävä Victoria, joka yrittää havitella Samia takaisin itselleen, mutta tuloksetta. Victoria palaa takaisin Ranskaan, mutta vaikeudet eivät lopu. Kaikki muut pääsevät lähtemään takaisin Nouméaan, mutta Sam jättää itsensä pantiksi näyttääkseen Alicelle kuinka paljon hän tätä rakastaa. Alice tajuaa, että heidät on tarkoitettu yhteen ja hän päättää lähteä Samin luokse heimosaarelle. Juuri kun Alicen pienkone on lähtenyt lentokentältä, Léo saa häkellyttävän puhelun Alexin löytymisestä.
VL Myrsky
VL Myrsky oli Valtion lentokonetehtaan Suomen ilmavoimille jatkosodan aikana kehittämä hävittäjälentokone. Sen eri kehitysversiot saivat nimet Myrsky, Myrsky I, Myrsky II ja Myrsky III.
Suunnittelu
thumb|VL Myrskyn tuulitunnelimalli. Puolustusneuvosto heräsi syksyllä 1938 tarpeeseen hankkia hävittäjälentokoneita ulkomailta lähiaikoina puhkeavan sodan varalta. Ilmavoimat teki keväällä 1939 selvityksen mahdollisista ulkomaisista hävittäjätyypeistä ja pyysi Valtion Lentokonetehdasta laatimaan ehdotuksen kotimaisesta yksipaikkaisesta hävittäjäkoneesta. Lopulta Valtion lentokonetehdas laati viisi vaihtoehtoa hävittäjäkoneeksi. Kesäkuussa 1939 järjestetyssä Puolustusneuvoston kokouksessa päätettiin jättää yksi kaukotoimintalaivue perustamatta ja perustaa sen tilalle hävittäjälaivue. Tälle päätettiin hankkia koneet ulkomailta. Samalla päätettiin tilata kotimaisen hävittäjäkoneen suunnittelu.
Päätös lähteä suunnittelemaan oma hävittäjälentokone perustui useampaan asiaan. Hävittäjälentokoneiden kysyntä sotaan valmistautuvassa Euroopassa ylitti tarjonnan, eivätkä parhaat konetyypit olleet myytävänä. Valtion lentokonetehtaan suunnittelema ja rakentama VL Pyry -harjoitushävittäjä vaikutti lupaavalta ja lisenssillä rakennetut Fokker D.XXI -hävittäjät olivat osoittautuneet yhtä hyviksi kuin hollantilaiset, mutta merkittävästi halvemmiksi. Vuonna 1936 Tampereelle valmistuneella lentokonetehtaalla oli kapasiteettia.
Myrskyn esisuunnittelun tekivät pääasiassa Arvo Ylinen, joka oli Valtion Lentokonetehtaan teknillinen johtaja, Martti Vainio ja Torsti Verkkola. Ylisen siirryttyä Teknilliseen korkeakouluun syksyllä 1940, lentokonetehtaan suunnitteluosaston johdon otti Edward Wegelius. Vainion vastuulla oli Myrsky-projektissa aerodynamiikka ja Verkkolan rakennestatistiikka. Valtion lentokonetehdas ei nimennyt koneilleen pääsuunnittelijaa, joten sellaista ei Myrskylläkään ollut. Prototyypin suunnitteluspesifikaatiota muutettiin suunnittelun aikana useaan otteeseen. Suunnittelu keskeytettiin 8. joulukuuta 1939 talvisodan aiheuttamien resurssiongelmien vuoksi neljäksi kuukaudeksi. Moottorien saatavuusongelmat viivästyttivät suunnittelua kesällä 1940 useilla kuukausilla. Voimalaitteeksi kaavailtua Bristol Taurus III -moottoria ei kyetty hankkimaan puhjenneen toisen maailmansodan vuoksi ja sen tilalle valittiin syksyllä 1939 Pratt & Whitney Twin Wasp R-1830. Niitä saatiin saksalaisilta, jotka olivat saaneet niitä sotasaaliiksi Ranskassa. Prototyyppi tilattiin joulukuussa 1940.
Myrskyn prototyyppi lensi ensilentonsa joulukuussa 1941. Prototyyppi osoittautui lupaavaksi, mutta liian raskaaksi. Tämä johti suunnittelumuutoksiin sekä kolmen koesarjakoneen (VL Myrsky I) rakentamiseen. Suunnittelumuutoksilla parannettiin koneen aerodynamiikkaa, suurennettiin siipeä ja kevennettiin rakenteiden painoa. Koneessa ilmeni rakenteellisia ongelmia suurilla lentonopeuksilla. Koesarjan koneet tuhoutuivat koelennoilla, joissa kaksi lentäjää kuoli ja yksi, kapteeni Per-Erik Sovelius, loukkaantui vakavasti.
47 koneen VL Myrsky II -suursarja tilattiin Valtion lentokonetehtaalta 18. elokuuta 1942, eli paljon ennen Stalingradin tappiota, joka laukaisi Saksan myymään laivueellisen Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä, jotka saatiin maahan keväällä 1943. Muu hävittäjäkalusto hupeni samaan aikaan sekä määrällisesti että laadullisesti, joten kotimaista hävittäjäkonetta kaivattiin kipeästi. Ensimmäiset VL Myrsky II -sarjatuotantokoneet, jotka valmistuivat vuodenvaihteessa 1943–1944, otettiin kokeilukäyttöön tuhoutuneiden koesarjan koneiden tilalle. Laatuongelmien vuoksi Ilmavoimat alkoi saada Myrskyjä vasta heinä–elokuussa 1944, joten niiden merkitys jatkosodassa jäi vähäiseksi.
Kymmenen koneen Myrsky III -sarja tilattiin 16. maaliskuuta 1944. Työt kuitenkin keskeytettiin 30. syyskuuta ja tilaus peruutettiin 30. toukokuuta 1945. Sarja olisi ollut varustettu Shvetsov M-63-moottorilla. Ennen sarjan valmistuksen keskeyttämistä valmistetut osat käytettiin Myrsky II -sarjan hyväksi.
Käyttö
thumb|Ilmavoimien Myrsky ilmassa.
Myrsky pääsi rintamakäyttöön vasta jatkosodan loppuvaiheessa, jolloin se oli jo vanhentunut. Kun Suomi oli saanut käyttöönsä Saksasta Messerschmitt Bf 109 -hävittäjiä, jäi Myrsky tiedustelukäyttöön.
Myrskyn neljäs prototyyppi luovutettiin laivuekokeisiin joulukuussa 1943. Myrskyn ensimmäiseksi käyttäjäksi määrättiin Tiedustelulentolaivue 12. Ohjaajien tyyppikoulutus alkoi heinäkuun puolessa välissä ja koneiden luovutukset laivueelle elokuussa 1944. Ennen jatkosodan loppua Tiedustelulentolaivueet 12 ja 16 ehtivät vastaanottaa yhteensä 30 Myrskyä.
Jatkosodassa kaikkiaan 15 Myrskyä teki yhteensä 68 sotalentoa, joista toisessa käytiin ratkaisematon ilmataistelu Jak-7-hävittäjää vastaan. Kahdella muulla Myrskyllä vaurioitettiin ilmataistelussa kahta venäläistä hävittäjää, jotka molemmat tuhoutuivat laskussa. Kuusi Myrskyä teki pommituslennon 3. syyskuuta 1944 oletettua komentokeskusta vastaan. Lapin sodassa kuusi Myrskyä teki 2.–23. marraskuuta 1944 yhteenä 13 sotalentoa, jotka olivat kaikki tiedustelutehtäviä.
Myrskyä pidettiin miellyttävänä lentää ja sen rullaus- ja maakäsittelyominaisuudet olivat leveän laskutelineen ansiosta myös hyvät. Se oli nopea ja riittävän ketterä, että sillä saattoi taistella kaartotaistelua uusimpien venäläiskoneidenkin kanssa. Sen pahimmaksi viholliseksi osoittautui lopulta Suomen sää, kun Lapin sodassa ei ollut lentokonesuojia. Pakon sanelemat kompromissit koneen materiaalivalinnoissa kostautuivat erityisesti liiman heikkona laatuna. Liimauksista oli vaikea tehdä tasalaatuisia ja ne eivät kestäneet sateista syksyä, koneiden säilyttämistä ulkona tai varastoimista kylmissä tiloissa. Liitokset aukeilivat ja niitä jouduttiin vahvistamaan ruuveilla tai jopa nauloilla.
Vuosina 1943–1947 kymmenen Myrskyä tuhoutui onnettomuuksissa, joissa kuoli neljä lentäjää. Myrskyjen käyttö lopetettiin toukokuussa 1947 yhden koneen hajottua ilmassa. Viimeisen lentonsa Myrsky lensi helmikuussa 1948. Lentotunteja tuli yhteensä 3 051. Onnettomuuden jälkeen oli todettu ettei koneita kannata sisällyttää Pariisin rauhansopimuksessa määriteltyyn 60:n hävittäjän joukkoon, kun jo yksin Messerschmitt 109 -koneita oli Suomella satakunta, ja koneet romutettiin 1952–1953. 1949 alkaen käyttökelpoisia osia oli jo alettu purkaa Valmet Vihuria varten. Vain yksi kone jäi jäljelle Kauhavan kentälle, kunnes vuonna 1965 kentän johtaja päätti, että kenttä siivotaan.
Nykytilanne ja jälleenrakennus
Koneen piirustukset ovat löytyneet kahdesti, juuri ennen kuin ne olisivat päätyneet kaatopaikalle. Ensin ne löytyivät 1980-luvulla, jolloin ne sijoitettiin Hallinportin ilmailumuseon autotallirakennukseen. Kun autotallia ruvettiin purkamaan 1990-luvun alussa, lentotekniikan insinööri Jukka Raunio löysi ne uudelleen, jolloin ne toimitettiin Suomen ilmavoimamuseoon.
Pyhän Eerikin legenda
pienoiskuva|Erik kuvattuna keskiaikaisessa puuveistoksessa Roslag-Bron kirkossa [[Uppsala|Upsalassa. |alt=]] Pyhän Eerikin legenda on 1200-luvun lopulla syntynyt latinankielinen teksti, joka on ainoa ensimmäisestä Suomeen tehdystä ristiretkestä suoranaisesti kertova lähde.
VL Myrsky
Nykytilanne ja jälleenrakennus
Koneista on jäljellä kolme epätäydellistä runkokehikkoa niihin kiinnitettyine pienosineen, aseet, neljä laskusiivekettä, kaksi korkeusperäsintä, laskutelineen renkaat sekä ohjaamon tuulilasi, kuomu ja varustus. Näiden lisäksi Suomen Ilmavoimamuseossa on Myrskyn tuulitunnelimalli sekä noin tuhat piirustusta.
Pyhän Eerikin legenda
Legenda on kirjoitettu aikaisintaan 1270-luvun jälkipuoliskolla ja sen tarkoituksena oli Ruotsin kuningas Eerik Pyhän kanonisointi. Vanhin säilynyt legendan käsikirjoitus, Registrum Upsalense, on vuodelta 1344. Sitä säilytetään Ruotsin valtionarkistossa.
VL Myrsky
Nykytilanne ja jälleenrakennus
Ilmailumuseoyhdistys, Suomen Ilmavoimamuseo ja Suomen ilmailumuseo käynnistivät 16. maaliskuuta 2013 projektin, jonka tavoitteena on entistää yksi Myrsky II (MY-14) museokuntoiseksi vuoteen 2019 mennessä. Lentävää konetta ei ole tarkoitus tehdä, mutta toimiva yksilö kuitenkin. Projektia rahoittavat Patria ja Sinituote, jonka pääomistajan Ilkka Brotheruksen isä oli aikoinaan Myrsky-lentäjä.
Pyhän Eerikin legenda
British Museumissa on toinen, huomattavasti lyhyempi versio legendasta kirjeen muodossa. Se on kirjoitettu Linköpingin hiippakunnassa. Standardilegenda kuvailee Eerikin elämää ja 50 ihmettä. Se on alkujaan Sigtunan dominikaanikonventin johtajan laatima. Hänestä tuli myöhemmin Västeråsin piispa Israel Erlandsson. Tämän tekstin on täytynyt valmistua viimeistään 1311, jolloin piispa kuoli. Pian tämän jälkeen, 1314, mainitaan ensimmäisen kerran Pyhän Eerikin kappeli Uppsalassa.
VL Myrsky
Nykytilanne ja jälleenrakennus
Siipeä, vakaimia, peräsimiä ja NACA-rengasta rakennetaan Suomen Ilmailumuseon entisöintitilassa ja runkoa Suomen Ilmavoimamuseossa, jossa kone on tarkoitus koota. Syksyllä 2021 koneen rakentamiseen oli käytetty jo 30 000 tuntia työtä. Alkuperäisosia ovat mm. moottori, potkuri, konekiväärit ja mittaristo. Koneiden puuosat ovat kaikki tuhoutuneet, joten ne on rakennettava uudelleen.
Pyhän Eerikin legenda
Pyhän Eerikin väkivaltainen kuolema
Eerik kuoli legendan mukaan 18. toukokuuta 1160. Päivä on hänen muistokseen edelleenkin Eerikin nimipäivä. Legenda, joka osoittaa Magnus Henrikssonin, tanskalaisen prinssin, Eerikin surmaajaksi, tai ainakin murhan tilaajaksi, kuvailee versiossaan kuolintapaa ja -paikkaa seuraavalla tavalla:
VL Myrsky
Nykytilanne ja jälleenrakennus
Projektissa mm. siiven rakenteiden alkuperäisiä puumateriaaleja on korvattu nykyaikaisemmalla vastineella, koska alkuperäistä ei ole enää saatavilla. Joitakin osia on suunniteltu ja valmistettu alusta uudelleen toisten osien rakenteiden ja piirustusten perusteella. Projektin siihen mennessä valmistunut osuus oli näytteillä Ilmavoimien 100-vuotisjuhlanäytöksessä 16.–17. kesäkuuta 2018 Jyväskylässä.
Mutavarikset
Mutavarikset (Corcoracidae) on pieni heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Australiasta, Uudesta-Guineasta ja Indonesiasta. Mutavarikset elävät trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Heimoon kuuluu 2 sukua ja 2 lajia. Aikaisemmin heimoon luettiin muitakin lajeja.
VL Myrsky
Nykytilanne ja jälleenrakennus
Jälleenrakennetun mallin on tarkoitus valmistua Patrian 100-vuotisjuhlaan mennessä vuonna 2021. Sillä ei tulla kuitenkaan lentämään, sillä palon ja muiden vaurioiden riski olisi liian suuri.
Takuji Yonemoto
Takuji Yonemoto (s. 3. joulukuuta 1990 Hyogo) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Yonemoto debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 2010.
Tuscarorat
Tuscarorat olivat intiaanikansa Virginian ja Pohjois-Carolinan seuduilla, joiden omakielinen nimi ska-ru-ren tarkoitti hampun kerääjiä. Heidän maansa alkoivat Atlantin rannikolta yltäen lännessä Appalakkien vuoristoon. 1600-luvulla tuscarorien määräksi on arveltu noin 8 000 henkeä. He kuuluivat irokeesien kieliryhmään. Vuonna 1663 Pohjois-Carolinaan perustetun ensimmäisen Uuden-Englannin siirtokunnan kanssa tuscarorat tulivat aluksi toimeen hyvin, mutta välit muuttuivat huonommiksi seuraavalla vuosikymmenellä. Siirtolaiset riistivät tuscarorain maita ja pettivät heitä kaupanteossa.
Tuscarorat organisoivat 1700-luvun alussa yli tuhat aseistettua soturiaan sotaan brittien asutuksia vastaan Vuonna 1711 alkanut sotatila kesti kaksi vuotta. Pohjois-Carolinan siirtokunta olisi tullut hävitetyksi, ellei Etelä-Carolinasta olisi lähetetty avuksi cherokeita ja muita brittien kanssa liittoutuneita intiaaneja, jotka onnistuivat lopettamaan sodan. Tuscarorien menetykset olivat suuret. pienoiskuva|Irokeesiliitto otti hoiviinsa pahoin lyödyt tuscarorat. Vuoden 1713 aikana osa henkiinjääneistä tuscarorista aloitti muuttomatkan kohti pohjoista saapuen lopulta irokeesien maille nykyiseen New Yorkin osavaltioon. Siellä he saivat lämpimän vastaanoton oneidojen adoptoidessa heidät omaan kansaansa. Vihamielisten intiaanikansojen ja eurooppalaisten ahdistelemina suurin osa Pohjois-Carolinaan jääneistä tuscarorista hakeutui seuraavien vuosien aikana irokeesien turviin, ja vuonna 1722 heidät hyväksyttiin liittokunnan kuudenneksi kansaksi.
Elettyään vuosikymmeniä rauhassa tuscarorat joutuivat mukaan Yhdysvaltain vapaussotaan, joka alkoi vuonna 1775. Irokeesien liittokunta repesi kahtia, kun tuscarorat ja oneidat menivät siirtokuntien (nykyinen Yhdysvallat) puolelle muiden irokeesien taistellessa brittien joukoissa. Sodan tauottua kahta vuotta myöhemmin tuscarorat jakaantuivat osan siirtyessä asumaan Ontarioon.
Yhdysvaltain vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan tuscarorien lukumäärä oli runsaat 2 000 henkeä.
Tolmatši
Tolmatši (, karjalaksi Tolmačču, kieli- ja kansatieteellisessä kirjallisuudessa on käytetty myös muotoa Tolmatšu) on kylä ja maalaiskunta Tverin alueen Lihoslavlin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 45 kilometriä Lihoslavlista koilliseen.
Kylän nimi juontuu turkkilaisperäisestä ”tulkkia” tarkoittavasta henkilönimestä tolmatš. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1545. 1500–1600-lukujen vaihteessa kylä autioitui. 1600-luvulla sen asuttivat nykyisten tverinkarjalaisten esi-isät.
Vuonna 1830 Tolmatšiin rakennettiin nykyäänkin toimiva kivinen Herran ilmestyksen kirkko. Ensimmäinen alkeiskoulu perustettiin vuonna 1840. Vuonna 1887 paikallinen opettaja Anastasija Tolmatševskaja laati karjalais-venäläisen aapisen Rodnoje karelskoje, jonka tarkoituksena oli helpottaa karjalaislasten opetusta. Vuonna 1899 avattiin kansankirjasto. Toisen asteen oppilaitos perustettiin kylään vuonna 1913.
Vuosina 1929–1956 kylä toimi lähes yksinomaan karjalaisten asuttaman Tolmatšin, myöhemmin Novokarelskin piirin keskuksena. Kylässä julkaistiin Karelskaja pravda -nimistä piirilehteä, joka vuoteen 1939 saakka ilmestyi osittain myös karjalaksi. Vuonna 1937–1939 Novokarelskin piiri kuului Kalininin alueen Karjalaiseen kansalliseen piirikuntaan. Vuoden 1938 tulipalo hävitti kylän vanhan osan.
Vuonna 1956 Novokarelskin piiri liitettiin Lihoslavlin piiriin. Sen jälkeen kylän elämä alkoi taantua. Monet yritykset ja laitokset suljettiin 1990-luvulla. Vuonna 1996 kylässä oli 864 asukasta.
Nykyään Tolmatšin kuntaan kuuluu 56 asutusta. Asfalttitie yhdistää kuntakeskuksen Lihoslavliin. Tolmatšissa toimii maatalousyritys ”Tolmatševski” ja Prudovon kylässä ”Trudovik”. Kuntakeskuksessa on kuluttajaosuuskunta, kulttuuritalo, keskikoulu, lastentarha, kirjasto ja lääkärin vastaanotto. Purodovossa on peruskoulu. Nähtävyyksiä ovat Tolmatšin, Nazarovon ja Zmejovon kirkot. Viime aikoina on pyritty kehittämään karjalaisuuteen perustuvaa kulttuurimatkailua.
Buzz (Autographin albumi)
Buzz on yhdysvaltalaisen Glam Metal -yhtye Autographin neljäs ja viimeisin studioalbumi, joka äänitettiin ja julkaistiin vuonna 2003. Albumi oli yhtyeen ensimmäinen uutta materiaalia sisältänyt julkaisu 6 vuoteen, ja ns. paluulevy 14 vuoden toimintatauon jälkeen. Alkuperäisistä jäsenistä levyllä soittaa tosin vain laulaja/kitaristi Steve Plunkett. Levy menestyi heikosti, ja yhtye hajosi uudelleen kaksi vuotta myöhemmin.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Steve Plunkett
Raitapöllö
Raitapöllö (Strix chacoensis) on eteläamerikkalainen pöllölaji.
Raitapöllöt elävät Etelä-Amerikassa Argentiinan, Bolivian ja Paraguayn muodostamalla Gran Chacon alueella. Lajin elinalueen laajuus on noin 883 000 neliökilometriä. Se ei ole esiintymisalueellaan erityisen harvinainen, mutta se luokitellaan silmälläpidettäväksi, koska sen yksilömäärät ovat pienemässä metsien häviämisen takia. Lajin elintavat ovat huonosti tunnettuja.
pienoiskuva|vasen|Raitapöllö
Kaipuu
Kaipuu voi tarkoittaa seuraavaa:
Jetta
Jetta voi tarkoittaa seuraavia:
Agía Nápa
Agía Nápa on kylä ja kunta (Δήμος Αγίας Νάπας, Dímos Agías Nápas) Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen väkiluku oli.
Agía Nápa on saanut nimensä Agía Nápan luostarista, joka on rakennettu 1400-luvulla. Alue kehittyi merkittävästi vasta 1900-luvulla, jolloin paikasta muotoutui turistikohde. Se oli suosituimmillaan 2000-luvun alussa. Kylä on tullut tunnetuksi yöelämästään.
Maantiede
Agía Nápa sijaitsee Kyproksen kaakkoisrannikolla. Aivan alueen vieressä on Kávo Gkrékona eli Kap Grecona tunnettu niemenkärki. Agía Nápa sijaitsee Famagustan alueella, jolle on tyypillistä maaperän punaisuus. Kahdeksan kilometrin päässä sijaitsee Protarás, joka on noussut myös suosituksi turistikohteeksi.
pienoiskuva|vasen|Agía Nápan rantaa. Alueen rantoja pidetään yleisesti Kyproksen parhaina. Agía Nápan välittömässä läheisyydessä sekä lähialueella on lukuisia uimarantoja, ja alueen kaikille uimarannoille on myönnetty Sinilippu-ympäristösertifikaatti, joka myönnetään rantojen rakennusten sekä puhtauden mukaan. Alueen suosituimpia rantoja on Nisín ranta (”Nissi”), joka sijaitsee kolme kilometriä keskustasta länteen.
Ilmasto
Agía Nápassa samoin kuin muualla Kyproksella vallitsee välimerenilmasto, ja alueelle ovatkin tyypillisiä kuivat sekä lämpimät kesät. Maassa onkin jatkuvasti pulaa juomavedestä, joka johtuu ilmastosta sekä maaperän kuivumisesta. Merkittävä osa juomavedestä saadaan puhdistamalla merivettä juomakelpoiseksi.
John Doeg
John Thomas Godfray Hope Doeg (7. joulukuuta 1908 Guaymas, Sonora, Meksiko – 27. huhtikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän voitti Yhdysvaltain avoimessa tennisturnauksessa miesten kaksinpelin vuonna 1930 sekä nelinpelin vuosina 1929 ja 1930. Nelinpelissä hänen pelitoverinaan oli George Lott.
Agía Nápa
Ilmasto
Lämpimin kuukausi Agía Nápassa on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on 27 celsiusastetta. Kylmin kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on 12 celsiusastetta. Merivesi on lämpimimmillään elokuussa, jolloin se on keskimäärin 28 celsiusastetta. Pisimmillään aurinko paistaa 14 tuntia vuorokaudessa heinäkuussa.
John Doeg
69-vuotiaaksi elänyt Doeg eteni myös Wimbledon-finalistiksi nelinpelissä. Hänet kelpuutettiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1962.
Agía Nápa
Historia
thumb|[[Agía Nápan luostari.]]
Agía Nápa mainitaan ensimmäistä kertaa kirjoituksissa 1300-luvulla, jolloin paikan edustalle upposi viisi laivaa. Sitä kuvaillaan puiden täyttämäksi alueeksi, ja se tunnettiin metsästäjistään. Myös paikan nimi Agía Nápa viittaa puiden täyttämään laaksoon.
1500-luvun alussa Agía Nápan rannikolla sijaitsevaan kiviluolaan perustettiin Agía Nápan luostari. Se rakennettiin tarinan mukaan paikalle, jossa paikallinen metsästäjä näki Neitsyt Marian ikonin. Myöhemmin tämä kuva katosi, mutta se löydettiin uudestaan. Tämän myötä paikasta tuli yksi pyhiinvaeltajien kohde. Luolan ympärille rakennettiin myöhemmin suurempi luostari. Agía Nápan kylä syntyi, kun alue sai ensimmäiset pysyvät asukkaansa 1700-luvun lopulla, jolloin ryhmä ihmisiä muutti alueelle Thessalonikista.
Ajan myötä Agía Nápan väestö kasvoi ja kalastuksesta tuli merkittävä elinkeino. Turismin nousu merkittäväksi elinkeinoksi alkoi 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Tuolloin myös yökerhoja alkoi ilmestyä yhä enemmän Agía Nápan katukuvaan.
Talous
Agía Nápan merkittävimpiä elinkeinoja on turismi, jonka vetovoima kasvoi 1970-luvulta lähtien koko Kyproksella. Vuosina 1976–1989 turistien määrä kasvoi koko maassa alle 2 miljoonasta lähes 14 miljoonaan vuosittaiseen kävijään. Tuolloin selkeästi suurin turistiryhmä oli englantilaiset, joiden osuus kävijöistä oli 39,9 %.
Liikenne
thumb|Agía Nápan katukuvaa.
Liikkuminen Agía Nápassa on suhteellisen helppoa, sillä keskustassa on lähinnä 3–4 päätietä. Länsi-itä-suunnassa kulkee E309 eli Leofóros Nisí -valtakatu. Sen sijaan pohjois-etelä-suunnassa oleva Leofóros Archiepískopou Makáriou -valtakatu kulkee keskusaukiolta satamaan asti.
Agía Nápassa on julkinen paikallisliikenne, mutta se ei ole aina toimiva. Lisäksi Agía Nápasta on päivittäiset bussiyhteydet sekä Lárnakaan että Nikosiaan. Bussit lähtevät bussiasemalta, joka sijaitsee keskusaukion sekä sataman välillä.
Lähin kansainvälinen lentokenttä on Lárnakan kansainvälinen lentoasema. Bussi numero 711 kulkee Lárnakan sekä Agía Nápan välillä ja matka kestää noin 90 minuuttia. Suoraa yhteyttä lentokentältä Agía Nápaan ei kuitenkaan ole olemassa.
Agía Nápassa on lisäksi satama, joka on uudelleenrakennettu 2000-luvulla. Satama-alueella sijaitsee nykyisin kahviloita, ravintoloita sekä suihkulähteitä, mutta myös kalastajat kuuluvat sataman kuvaan.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennassa Agía Nápassa asui asukasta. Kunnan suurin ikäryhmä oli 30–34 -vuotiaat, joita oli laskennassa 293.
Koulutus ja terveydenhoito
Kyproksessa koulutus on jaettu neljään osaan ja oppivelvollisuus sitoo 6–15-vuotiaita. Agía Nápan alueella sijaitsee lukuisia alakouluja, mutta korkeamman tason tutkinnot joutuu suorittamaan Famagustassa.
Agía Nápassa on sekä terveyskeskus että yksityinen vuonna 1993 perustettu sairaala.
Kulttuuri
pienoiskuva|[[Thálassa-museo.]]
Turistien sesonkiaikana ja sen ulkopuolella järjestetään lukuisia erilaisia kulttuuritapahtumia. Merkittävä tapahtuma on esimerkiksi luostarissa järjestettävä Agía Nápa Festival, joka järjestetään vuosittain syyskuun lopulla.
Nähtävyydet
Agía Nápan kolme merkittävintä nähtävyyttä ovat Kávo Gkrékon eli Kap Grecon suojeltu luontoalue, Agía Nápan luostari sekä satama. Lisäksi alueella on museoita, joista tunnetuin lienee Thálassa-museo keskustassa. Agía Nápan rajalla on vanha akvedukti, joka aikoinaan kuljetti vettä alueen luostariin sekä asutuskeskukseen. Lisäksi alueelta löytyy Makrónissoksen hautakammiot, jotka kaivettiin esiin 1990-luvun alussa. Agía Nápasta löytyy myös vesipuisto.
Yöelämä
pienoiskuva|Baari elokuussa 2009.
Agía Nápaa on kuvailtu yöelämänsä takia muun muassa ”uudeksi Ibizaksi”, ja paikka nousi erityisesti 2000-luvun alussa suosituksi brittien lomanviettokohteeksi. Tämän jälkeen turistien määrä koki pienen laskun. Erityisesti vuosina 1999–2001 Agía Nápa oli Välimeren alueen suosituimpia kohteita ja paikasta tuli maailmanlaajuinen brändi. Tunnettuutta sekä turistien määrän kasvua edesauttoi muun muassa garage-musiikkityylin suosio.
Terrorismi
Terrorismi (latinankielisestä sanasta terror, ’kauhu’) on yksilön tai ryhmän harjoittamaa suunnitelmallista väkivaltaa, jonka tarkoitus on viranomaisten uhkaamisen ja yleisöön kohdistuvan pelon avulla vaikuttaa päätöksentekoon. Sanaa käytetään yleensä kuvaamaan ei-valtiollisten tahojen toimintaa, ja niin sanottu valtioterrorismi rajataan usein sen ulkopuolelle.
Määritelmät
Terrorismin määrittely on edelleen kiistanalainen. Käsitteelle on useita määritelmiä, joita käytetään eri merkityksessä ja tarkoituksessa julkisessa keskustelussa, oikeudellisissa yhteyksissä ja akateemisessa tutkimuksessa.
Tutkimuksen laajassa määritelmässä terrorismilla tarkoitetaan ”suunnitelmallista väkivallantekoa, jonka tarkoituksena on vaikuttaa teon suoraa kohdetta laajemman ihmisjoukon asenteisiin ja käyttäytymiseen ja sitä kautta edistää poliittisia tai uskonnollisia tavoitteita”. Tähän määritelmään ei sisälly käsitystä siitä, onko teko oikeutettu vai ei. Tutkimuksen suppeassa määritelmässä terrorismiksi määritellään vain ei-valtiolliset toimijat, ja valtioiden teot jätetään sen ulkopuolelle.
Julkisessa keskustelussa terrorismilla tarkoitetaan poliittisesti tai uskonnollisesti perusteltuja väkivallantekoja, kuten pommi-iskuja, summittaista ihmisten ampumista ja sieppauksia. Terrorismi-sanan käyttö julkisessa keskustelussa riippuu siitä, katsotaanko teko oikeutetuksi, ja terrorismiksi kuvataankin vain sellaisia tekoja, jotka ovat tuomittavia. Sen sijaan terrorismiksi ei yleensä määritellä omina liittolaisina pidettyjen ryhmien tekemiä tai jollain tavalla oikeutettuja tekoja, vaikka ne olisivatkin väkivaltaisia. Länsimaissa terrorismiksi kutsutaan eritoten sellaista toimintaa, jonka länsimaat ovat määritelleet keskeiseksi turvallisuusuhaksi itselleen. 2000-luvulla tämä tarkoittaa tyypillisesti radikaali-islamistista väkivaltaa. Yhdysvaltojen julistettua niin kutsutun terrorisminvastaisen sodan vuoden 2001 terrori-iskujen jälkeen, sanaa ovat alkaneet käyttää esimerkiksi Venäjä tšetšeenikapinallisista ja Kiina uiguuriseparatisteista.
Terrorismi on määritelty myös kansallisessa ja kansainvälisessä lainsäädännössä. On haluttu pystyä antamaan terroristisessa tarkoituksessa tehdyistä rikoksista kovempia rangaistuksia kuin ilman sellaista tarkoitusta tehdyistä rikoksista. Määritelmää on myös tarvittu perustelemaan viranomaisten tavanomaisia laajempia keinoja terrorismirikosten ehkäisemisessä.
Suomen rikoslakiin lisättiin vuonna 2003 terrorismirikoksia koskeva luku 34a Euroopan unionin puitepäätöksen velvoittamana. Lainsäädäntöä on sen jälkeen laajennettu uusien kansainvälisten sopimusten myötä. Euroopan unionin puitepäätöksen sisältämä terrorismin määritelmä perustuu teon tarkoitukseen. Rikoksentekijällä on terroristinen tarkoitus, jos tarkoituksena on:
Varhaishistoriaa
Nykyajan terrorismia muistuttavia tekoja tapahtui jo vuosituhansia sitten, vaikkakaan niitä ei omana aikanaan kutsuttu terrorismiksi. Useimmat varhaiset esimerkit ovat vallanpitäjien harjoittamaa terroria alamaisiaan kohtaan. Alamaisten harjoittamasta terrorista ei ole säilynyt juurikaan esimerkkejä, osittain siksi, että vanhat kirjalliset lähteet koskevat yleensä hallitsijoiden toimintaa. Sen lisäksi olosuhteet terrorismille tulivat otollisiksi vasta joskus 1700-luvun jälkeen. Ennen sitä väkivallanteoilla oli useammastakin syystä vaikeaa saada aikaiseksi laajaa huomiota ja reaktioita.
Bruno Maximus
Bruno Maximus (s. 1970 Jyväskylä) on suomalainen, itseoppinut taidemaalari. Hän kutsuu tyylisuuntaansa "hypnorealismiksi" sen unisesti positiivissävytteisestä tyylistä johtuen. Maximus on keksinyt tyylisuuntansa itse. Maximus on asunut ja työskennellyt Australiassa, Brasiliassa, Englannissa, Portugalissa, Ranskassa ja Unkarissa. Maximus tunnetaan mm. Kingston Wall -yhtyeelle tekemästään Tri-Logy -levyn kansimaalauksesta. Maximus on pitänyt yli 150 taidenäyttelyä vuodesta 1991 alkaen.
Terrorismi
Varhaishistoriaa
Palestiinassa 50–70-luvuilla toiminut Sikarius-liike on varhaisin toistuvasti kirjallisuudessa mainittu esimerkki nykyterrorismia muistuttavasta toiminnasta. Roomalaisvaltaa vastustaneet sikariukset muun muassa surmasivat julkisilla paikoilla niitä juutalaisia, jotka tekivät roomalaismiehittäjien kanssa yhteistyötä. Murhien lisäksi Sikarius-liike otti vaikutusvaltaisia juutalaisia panttivangeiksi ja vaati vangittuina olleiden toveriensa vapauttamista.
Keskiajalla
Šiialaiset assassiinit salamurhasivat 1000- ja 1100-luvulla uskonnollisia ja poliittisia vastustajiaan levittääkseen pelkoa ja radikalisoidakseen muita muslimeja.
Uuden ajan alussa
Intialaiset maantie- ja jokirosvot muodostivat kuristajien veljeskunnan, josta on aineistoa 1600-luvulta. He hyökkäilivät matkustajien kimppuun ja surmasivat heitä juoksusilmukoillaan. Veljeskunta käsitti niin hinduja kuin muslimeitakin. Jotkut suurmaanomistajat suojelivat kuristajia.
Ranskan vallankumouksen terrori
Terrorismin historian voidaan katsoa alkaneen 1700-luvun lopulla, jolloin sana terrorismi tuli käyttöön ja ilmiön olemassaolo tunnistettiin. Alkuaan terroriksi kutsuttua toimintaa harjoittivat Ranskan suuren vallankumouksen myötä valtaan nousseet radikaalit jakobiinit, jotka teloittivat todellisia ja luuloteltuja poliittisia vastustajiaan giljotiinilla. Ranskalaiset itse viittaavat tuohon ajanjaksoon sanalla La Terreur. Jakobiinijohtaja Maximilien Robespierre näki sanassa myönteisen merkityksen ja hänen mukaansa terrori edusti oikeutta ja hyvettä. Yksi ensimmäisiä sanaa terroristi käyttäneistä oli englantilainen konservatiivi Edmund Burke, joka käytti sitä vuonna 1795 arvostellessaan Ranskan vallankumousta. Sana terrorismi esiintyi vuonna 1795 ensimmäisen kerran Oxford English Dictionaryssa, jossa terrorismin käsitteellä tarkoitettiin nimenomaan valtion harjoittamaan terroria juuri Ranskan tapahtumien takia.
1800-luvulla
1800-luvun lopulla sanoja terrori ja terrorismi alettiin käyttää myös muiden kuin valtioiden toiminnasta.
Nykyisenkaltaisen terrorismin yhteiskunnalliset edellytykset syntyivät 1800-luvun lopulla, kun modernit yhteiskunnat alkoivat muotoutua. Yksi tärkeimmistä muutoksista oli joukkotiedotusvälineiden kehittyminen, minkä ansiosta väkivallan avulla pystyttiin viestimään laajalle yleisölle nopeasti ja helposti. Terrorismia helpottivat myös liikenneyhteyksien ja räjähteiden kehittyminen. Aikaan kuului myös entisten alamaisten näkeminen nyt aktiivisina kansalaisina sekä kansasta vallan lähteenä.
Siirtomaavallan purkautumisen terrori
Siirtomaavallan purkautumiseen 1900-luvun aikana liittyi joissain maissa terrori-iskuja. Palestiinassa toimi siionistinen juutalaisjärjestö Irgun, jonka tavoite oli ajaa britit pois maasta. Kyproksella kreikkalaisnationalistinen EOKA yritti iskujen avulla ajaa britit pois saarelta ja liittää se Kreikkaan. Algeriassa itsenäisyyttä ajanut FLN teki iskuja maan kaupungeissa ranskalaisia vastaan.