cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirkkonummi
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Kirkkonummen kunnan nykyisellä alueella.
Liikenne
pienoiskuva|220px|[[Kirkkonummen rautatieasema Kirkkonummen keskustassa uudenvuodenaattona 2006.]] pienoiskuva|220px|[[Yhdystie 1130|Yhdystietä 1130 Kirkkonummella.]]
Kirkkonummen linja-autoyhteydet palvelevat pääasiassa koulu- ja työmatkaliikennettä, mutta esimerkiksi keskustasta pääsee linja-autolla puolessa tunnissa Helsingin keskustaan. Hajanainen yhdyskuntarakenne ei mahdollista joukkoliikenteen taloudellisesti kannattavaa järjestämistä tiiviimpiä taajama-alueita lukuun ottamatta. Pohjolan Liikenteen ja elokuusta 2014 alkaen myös Nurmijärven Linja Oy:n bussit palvelevat Etelä- ja Keski-Kirkkonummea sekä Veikkolaa.
Helsingin ja Turun välinen rantarata kulkee Kirkkonummen kautta, ja kunnan alueella sijaitsevat seuraavat rautatieasemat:
Kirkkonummi kuuluu Helsingin seudun liikenne-kuntayhtymään. Pääkaupunkiseudun lähiliikenteen U-junat kulkevat Helsingin ja Kirkkonummen välillä kaksi kertaa tunnissa ja pysähtyvät Masalan, Jorvaksen, Tolsan ja Kirkkonummen asemilla. Masalan ja Kirkkonummen keskustan asemalla pysähtyvät myös ruuhka-aikaan liikennöitävät X-junat sekä Siuntioon menevät Y-junat. Kirkkonummen keskustan asemalla pysähtyivät 26.3.2016 asti kaikki Helsingin ja Turun välillä liikennöivät kaukojunat, nykyisin vain junat 5.48 ja 6.58 Turkuun ja 18.55 ja 21.55 Helsinkiin. Kirkkonummen rautatieasemalta lähtee joka arkipäivä kolme linja-autovuoroa Karjaalle, josta on junayhteys Turkuun.
Suurimmat työnantajat
Kirkkonummen kunnan suurimmat työnantajat vuonna 2013 ovat:
Ruokakulttuuri
Kirkkonummen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla suolasilakkakeitto ja ruisleipä sekä mannaryynistä tehty pannukakku.
Tunnustuksia
Kaksi Kirkkonummen kylää on saanut vuoden uusmaalaisen kylän kunniamaininnan: Luoma 2004 ja Evitskog 1989.
Luke Greenfield
Luke Greenfield (s. 5. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat Elukka (2001), Unelmien naapuri (2004), Rakkaus lainassa (2011) ja Valekytät (2014). Hän syntyi Manhassetissa, New Yorkin osavaltiossa, ja valmistui Staples High Schoolista Connecticutin Westportissa 1990.
Käsitekartta
Käsitekartoilla (concept maps) tarkoitetaan aihepiirien ja käsitteistöjen graafisia esityksiä kaavioina. Käsitekartat ovat väittämien (väittämäjoukkojen) ulkoisia esityksiä. Käsitekarttojen tarkoituksena on sisältöjen havainnollistaminen esimerkiksi tekstin sisällön suunnittelua, opiskelua tai analyysia varten. Sanaa käsitekartta voidaan käyttää yleisterminä tai viittaamaan analyyttiseen esitystapaan, jossa käsitteiden väliset suhteet korostuvat. Käsitekartta voi olla eri asia kuin miellekartta eli mind map.
Mitä käsitekartoilla tehdään?
Ideointikäytössä käsitekarttatekniikan tarkoituksena on tallentaa luovassa prosessissa syntyviä ideoita siinä järjestyksessä kun ne tulevat mieleen. Taustalla on ajatus, että käsitekarttaa käytettäessä muodostuvat ideat on helpompi sijoittaa kokonaisuuteen kuin esimerkiksi käytettäessä jäsennysrunkoa, jossa uuden idean pitäisi heti löytää oikea paikkansa.
Tiedonhaku edellyttää hakuaiheen selventämistä ja muotoilua. Käsitekarttoja voidaan käyttää tunnistettaessa hakuaiheeseen kuuluvia käsitteitä ja niiden välisiä suhteita. Tunnistetut käsitteet täsmennetään edelleen hakutermeiksi, joita käytetään haun suorittamiseen tietokannoista tai Internetin hakukoneilla. Jos käytössä on käsitekarttaohjelmisto, hakutulokset voidaan tallentaa osaksi tiedonhaun ja kirjoittamisen työalustaa, jota käytetään prosessin eri vaiheissa.
Tilanneanalyysia vaativissa tehtävissä käsitekarttoja tai miellekarttoja voidaan käyttää ajatuksien selkiinnyttämiseen ja esilletuomiseen. Tarkoituksena voi olla esimerkiksi ongelmien tunnistaminen ja tarkentaminen.
Opiskelussa niiden tarkoitus on selventää niin opettajille kuin opiskelijoillekin tarkasteltavaan tehtävään liittyviä keskeisiä ideoita. Ohjatussa opiskelussa käsitekartoilla voidaan arvioida oppijoiden tietämystä opiskelun eri vaiheissa. Ryhmässä tehtynä käsitekartta toimii merkitysneuvottelun välineenä, synnyttää keskustelua ja tutustuttaa merkityksen luomiseen yhteistyönä. Käsitekarttojen käyttö voi parantaa opiskelun mielekkyyttä, koska oppijat hahmottavat opiskeltavan aiheen ja oman tietämyksensä paremmin.
Uusien aihepiirien opiskelua voidaan helpottaa siten, että opiskelijat laativat yhdessä ohjaajan kanssa käsitekartan luetun tekstin tai tekstinosan keskeisistä käsitteistä. Kartta voidaan piirtämisen sijasta laatia käyttämällä erillisiä lappuja sekä käsitteille että niitä yhdistäville linkkisanoille. Tällöin linkkisanoja on helppo siirrellä ja muuttaa kunnes saavutetaan tyydyttävä esitys.
Käsitekarttojen historiaa
Vuosina 232-304 j.a.a. eläneen Porfyrioksen piirtämää puudiagrammia pidetään varhaisimpana graafisena esityksenä käsitteiden välisistä suhteista. Porfyrios käytti kaaviotaan Aristoteleen esittämien kategorioiden tarkastelussa. Myös Ramon Llull (1235-1315) sovelsi kaaviotekniikoita samaan tarkoitukseen.
Käsitekarttojen nykymuodot liittyvät semanttisten verkkojen esitystavan kehitykseen tekoälytutkimuksessa. Allan Collinsia ja M. Ross Quilliania pidetään tästä, tietämyksen esittämisen problematiikkaan liittyvästä näkökulmasta käsitekarttojen kehittelyn pioneereina.
Joseph D. Novak, D. Bob Gowin sekä Tony Buzan ovat vaikuttaneet käsitekarttojen yleistymiseen muun muassa opiskelun ja luovan työn välineinä. Novakin ja Gowinin (1990, 4) mukaan käsitekartoitus on muun muassa "keino auttaa opiskelijoita ja opettajia löytämään oppimateriaalin tarkoitus".
Buzan alkoi kehitellä muun muassa mindmap-tekniikkaan johtaneita ajatuksia turhauduttuaan opiskelijan kohtaamaan tietotulvaan ja siihen ettei löytänyt "opastusta aivojen käyttöön". Hän siis löysi aukon opiskelumenetelmistä ja niihin liittyvästä kirjallisuudesta ja alkoi täyttää sitä. (Buzan & Buzan 2000, 14–16).
Käsitekarttaohjelmia
"CmapTools" on maksuton Java-ohjelma, jolla voi laatia käsitekarttoja. Useimmat muut visualisointiohjelmat tekevät miellekarttoja, eivät käsitekarttoja.
Jerusalemin toinen temppeli
Rakentaminen ja varhainen historia
Toista temppeliä edelsi Jerusalemissa ensimmäinen temppeli eli Salomon temppeli, jonka valloittajat tuhosivat 500-luvun alussa eaa. Toinen temppeli rakennettiin sen paikalle. Vanhan testamentin mukaan uusi temppeli rakennettiin Serubbabelin johdolla, ja se valmistui Dareoiksen kuudentena hallitusvuotena noin 515/514 eaa. Arkeologiset todisteet eivät vahvista tätä rakennusajankohtaa, sillä varhaisimmat arkeologiset jäänteet, temppelikompleksin uloimmat muurit, ovat peräisin vasta roomalaisajalta. Moni arkeologi arveleekin nykyisin, että toinen temppeli rakennettiin vasta Nehemian aikana 400-luvun loppupuolella eaa. Toisessa temppelissä jatkettiin varhaiseen juutalaisuuteen kuulunutta uhrauskulttia, vaikka lain merkitys olikin uskonnossa noussut jo sen rinnalle.
Hasmonien dynastian (140–63 eaa.) aikaiset kuninkaat kunnostivat temppeliä ja mahdollisesti laajensivatkin sitä. Tällöin temppelialue oli vielä vain muurien reunustama tasanne.
Herodeksen laajennus
Kuningas Herodes aloitti toisen temppelin uudistus- ja laajennustyön vuonna 19 eaa. Työ saatiin päätökseen vasta kauan hänen kuolemansa 4 eaa. jälkeen. Evankeliumien mukaan eräs ylipapeista sanoo temppelin rakentamisen kestäneen 46 vuotta eli sen mukaan temppeli olisi valmistunut noin vuonna 26 jaa.
thumb|Eteläisen muurin malli Herodes laajensi temppelialueen kaksi kertaa aikaisempaa suuremmaksi: läntisestä muurista tuli noin 480 metriä pitkä ja eteläisestä seinästä noin 280 metriä. Muurit tehtiin suurista kiviharkoista, jotka olivat korkeudeltaan noin 1,1 metriä ja leveydeltään 2,5 metriä, pisimmillään jopa 12 metriä. Alaosan kivet muodostivat vaakasuoria rivistöjä ja olivat suurempia kuin yläosan kivet, jotka muodostivat pystysuoria rivistöjä, pilarimaisia ulkonemia ja syvennyksiä.
Herodes rakennutti laajoille, koretetuille penkereille temppeleitä, jotka olivat tyypillisiä roomalaiselle arkkitehtuurille viimeisellä vuosisadalla eaa.
Herodes joutui seuraamaan uudistustyössään osittain Vanhan testamentin kuvauksia Salomon aikaisesta ensimmäisestä temppelistä sekä hasmonikaudella uudistettua toista temppeliä. Omaa kreikkalais- ja roomalaisvaikutteista arkkitehtonista tyyliään hän pystyi parhaiten toteuttamaan temppelialueen eteläreunaan rakennuttamassaan Kuninkaan pylväskäytävässä, josta tuli roomalaisen maailman suurin basilika-tyyppinen rakennus. Toinen näkyvä merkki kuninkaan läsnäolosta temppelialueella oli sen pohjoispuolella sijainnut Antonian linnoitus.
Kuninkaan pylväskäytävässä toimivat luultavasti Uudessa testamentissakin mainitut rahanvaihtajat ja kyyhkysenmyyjät, jotka palvelivat temppeliin saapuvia pyhiinvaeltajia. Uhrilampaita kaupattiin luultavimmin temppelin ulkopuolella.
thumb|Temppelialueen keskellä oleva pyhäkkö, pappien esipiha, israelilaisten esipiha, naisten esipiha ja muurien ulkopuolella laaja pakanoiden esipiha. Herodeksen rakennuttaman temppelialueen keskustan arkkitehtuurissa yhdistyivät juutalaiset, hellenistiset ja roomalaiset vaikutteet. Alueen keskellä oli pyhäkkö, jonka sisimpään osaan, kaikkeinpyhimpään, oli pääsy vain ylipapilla kerran vuodessa suurena sovituspäivänä. Kaikkeinpyhin oli historioitsija Josephuksen mukaan päällystetty kultalevyillä, jotka loistivat kauas auringonnousun aikana. Jumalaa esittävää patsasta kaikkeinpyhimmässä ei enää ollut, kuten vielä ensimmäisessä temppelissä oli ollut. Kaikkeinpyhintä ympäröi pappien esipiha, johon pääsy oli vain papistolla. Pappien esipihalla toimitettiin eläinuhrit. Sen ympärillä oli israelilaisten esipiha, jolle rituaalisesti puhtaat israelilaiset miehet pääsivät seuraamaan uhritoimituksia ja kuuntelemaan temppelipapiston lauluja. Israelilaisten esipihaan tultiin naisille tarkoitetun naisten esipihan kautta. Mišnan mukaan naiset pääsivät tietyissä tapauksissa tuomaan uhrin temppelin uhrialueelle ja katselemaan temppelipapiston toimintaa länsiseinämän lehteriltä. Puolentoista metrin korkuisen aidan takana oli suurimman osan koko temppelialueesta täyttänyt pakanoiden esipiha, jolle ei-juutalaisetkin saivat tulla. Ei ole selvää, saivatko myös ei-juutalaiset uhrata temppelialueella.
Temppeli oli yksi antiikin ihmeellisimmistä rakennuksista, jota hämmästelivät maailmaa kiertäneetkin katselijat. Temppelin oviaukko oli 50 kyynärää korkea ja 40 kyynärää leveä, ja sen ovet olivat kultalevyin koristeltua messinkiä. Historioitsija Josephuksen mukaan porttien avaamiseen tarvittiin 20 miestä.
Talmudin mukaan porttien avautuminen ei ollut toistuva tapahtuma, tai se ei ilmeisesti ainakaan jatkunut 40 vuoden ajan temppelin tuhoutumiseen asti. Tästä kielii Yoma 39b:n loppuosa:
Tuho ja jäänteet
Roomalaiset tuhosivat temppelin vuonna 70 piirittäessään Jerusalemia ja kukistettuaan juutalaisten kansannousun. Roomalaiset jättivät temppelistä pystyyn vain läntisen ulkomuurin osan, joka tunnetaan nykyisin Itkumuurina. Nykyiset temppelialueen muurit myötäilevät Herodeksen rakennuttaman temppelin perustuksia, mutta ne on rakennettu vasta keskiajalla. Vain Herodeksen temppelialueen ulkomuureista ja temppelialueelle johtavista portaista ja portaikoista on säilynyt arkeologisia jäänteitä. Temppelialueen sisäosista ei arkeologisia jäänteitä ole säilynyt. Temppelin jäänteet ovat vuosisatojen kuluessa hautautuneet rakennuskerrosten alle. Temppelivuorella sijaitsevat nykyisin muslimien al-Aqsa-moskeija ja Kalliomoskeija.
Josephuksen, Filonin ja Mišnan antamat kuvaukset temppelistä eroavat joissain kohdissa huomattavasti toisistaan. Sen seurauksena myös temppelistä tehdyt rekonstruktiot ja pienoismallit näyttävät erilaisilta.
Media-assistentti
Media-assistentti (120 ov) on toisen asteen audiovisuaalisen viestinnän perustutkinnon tutkintonimike. Tutkinto antaa valmiuden työskennellä sähköisen viestinnän alalla. Audiovisuaalisen viestinnän osa-alueiksi lasketaan mm. valokuvaus, elokuva, graafinen suunnittelu, video-, radio- ja tv- työskentely, multimediatuotanto, teatteri- ja esitystekniikka ja www-suunnittelu. Suuntautumisalat vaihtelevat oppilaitoksittain, useiden oppilaitosten tarjotessa mahdollisuuden valita suuntaumisala opintojen edetessä.
Media tarkoittaa välinettä ja assistentti apulaista. Media-assistentin nimike syntyi toisen asteen ammatillisen koulutuksen uudistuksessa vuonna 2001.
Maarten Schmidt
thumb|Maarten Schmidt (1978) Maarten Schmidt (28. joulukuuta 1929 – 17. syyskuuta 2022 ) oli alankomaalainen tähtitieteilijä. Hän syntyi Groningenissa, sai opetusta Jan Hendrik Oortilta ja valmistui Leidenin yliopistosta.
Schmidt lähti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän aloitti työnsä California Institute of Technologylle. Hän on keskeisiä hahmoja kvasaarien tutkimuksen historiassa. Hän oli vuodesta 1978 lähtien Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen.
Asteroidi 10430 Martschmidt on nimetty Schmidtin mukaan.
Pemba
Pemba voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rob Schneider
Robert Michael ”Rob” Schneider (s. 31. lokakuuta 1963) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän tuli alun perin tunnetuksi Saturday Night Live -ohjelmasta ja on sittemmin esiintynyt muiden muassa elokuvissa Deuce Bigalow – 10 dollarin gigolo (1999), Elukka (2001) ja The Hot Chick (2002). Elokuvassa Aina eka kerta (2004) Schneider esittää Henry Rothin (Adam Sandler) ystävää.
IDL
Lyhenne IDL voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Rob Schneider
Schneider syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, ja valmistui Terra Nova High Schoolista vuonna 1982. Hänellä on filippiiniläisiä sukujuuria. Suureen suosioon noussut laulaja Elle King on Rob Schneiderin tytär.
Schneiderilla oli vuonna 2006 vähemmän mairitteleva kunnia voittaa huonoimman miespääosan Razzie elokuvasta Deuce Bigalow: Koko Euroopan gigolo (2005). Hänen ohjaajandebyyttinsä oli elokuvassa Big Stan vuonna 2008.
Boitzenburgin linna
Boitzenburgin linna on historiallisesti ja arkkitehtonisesti merkittävä linna saksalaisessa Brandenburgin osavaltiossa, noin 110 kilometriä Berliinistä pohjoiseen. Se on alueen suurimpia linnoja. Yli sadan vuoden ajan linna toimi Arnimin aatelissuvun kantalinnana. Muutama vuosi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen linna kunnostettiin, ja siinä toimii nykyisin hotelli.
Historia
Boitzenburgissa sijaitseva linna mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1276 tienoilla. Linna tuhoutui osittain kolmikymmenvuotisessa sodassa. Vuoden 1740 tienoilla linna kunnostettiin barokkityyliin. 1800-luvulla linnaa uudistettiin kahteen otteeseen: vuosina 1838–1842 Friedrich August Stülerin suunnitelmien pohjalta uusgoottilaiseen tyyliin ja vuosina 1881–1884 uusrenessanssityyliin.
Linna sijaitsee saarella, joka muotoiltiin vuonna 1840 maisema-arkkitehti Peter Joseph Lennén suunnittelemana englantilaista tyyliä edustavaksi maisemapuistoksi.
Aiheesta muualla
53.2604°N, 13.6023°W
2029
2029 (MMXXIX) on tuleva normaalivuosi, jonka alkamis- ja päättymispäivä on maanantai. Se on 2020-luvun viimeinen vuosi.
Ruut
Ruut on suomalainen naisen etunimi. Se on muunnelma raamatullisesta nimestä, joka monissa kielissä kirjoitetaan muodossa Ruth. Ruutin nimipäivä on 4. tammikuuta. Suomessa nimi Ruut on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1141 naiselle ja alle kymmenelle miehelle. Muodossa Rut nimi on samana aikana annettu 966:lle ja muodossa Ruth 2 769 naiselle.
Grégoire Kayibanda
Grégoire Kayibanda (1. toukokuuta 1924 Tare, Ruanda-Urundi– 15. joulukuuta 1976) oli Ruandan presidentti.
Kayibanda syntyi Taressa, Ruandan eteläosassa. Hän johti Ruandan itsenäistymisliikettä ja oli mukana Ruandan itsenäistymisen yhteydessä tapahtuneen tutsi-kuningaskunnan lakkauttamiseen. Hän perusti PARMEHUTU-puolueen (Parti du Mouvement de l'Emancipation Hutu), joka nousi valtaan maan itsenäistyttyä.
Kayibanda valittiin maan presidentiksi vuonna 1962 ja toimi virassa aina heinäkuulle 1973 asti, jolloin hänet syrjäytti sotilasvallankaappauksessa pohjoisruandalaisista mahtisuvuista koostunut ryhmittymä, jonka keulahahmona toimi kenraali Juvénal Habyarimana.
Kris Draper
Kris Draper (s. 24. toukokuuta 1971 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi NHL:ssä Winnipeg Jetsissä ja Detroit Red Wingsissä. Hän oli osa kuuluisaa ”The Grind Line” -hyökkäysketjua Kirk Maltbyn ja Darren McCartyn ohella, ja mukana voittamassa neljää Stanley Cupia vuosina 1997, 1998, 2002 ja 2008. Draper lopetti uransa kauden 2010–2011 jälkeen.
Winnipeg Jets varasi Draperin numerolla 62 vuoden 1989 varaustilaisuudessa. Draperin erikoisuutena on, että hän pelasi AHL:ssä ja NHL:ssä ennen junioriliiga OHL:ää. Alkuaikoinaan NHL:ssä Draper ei saanut juurikaan peliaikaa, ja kolmella ensimmäisellä kaudella otteluita kertyi yhteensä vain 20. Vuonna 1993 hän siirtyi Detroit Red Wingsiin, jossa seuraavalla kaudella pelaamassaan 39 ottelussa teki 5 maalia ja antoi 8 maalisyöttöä keräten yhteensä 13 pistettä.
Vuoden 1996 pudotuspeleissä Colorado Avalanchen Claude Lemieux taklasi Draperin kasvot edellä vaihtoaition päädyssä olevan pleksin reunaan sillä seurauksella, että leuka täytyi raudoittaa ja kasvoihin ommella useita tikkejä. Joukkueiden kohdatessa uudestaan 26. maaliskuuta 1997, Red Wings aloitti kostona yhden NHL:n suurimmista joukkotappeluista.
Draperin paras kausi NHL:ssä oli 2003–2004, jolloin hän keräsi 67 ottelussa 24 maalia, 16 maaliin johtanutta syöttöä ja yhteensä 40 pistettä. Kauden päätteeksi hänet palkittiin liigan parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavalla Frank J. Selke Trophyllä.
Draper on voittanut nuorten maailmanmestaruuden 1990 ja 1991. Hän on edustanut Kanadan maajoukkuetta neljästi MM-kisoissa ja voittanut maailmanmestaruuden 2003 ja hopeaa 2005. Lisäksi hän pelasi Torinon olympialaisissa 2006 ja World Cupissa 2004, jonka Kanada voitti.
Sari Paukkunen
Paukkunen kilpailee Suomen Voimalajiliiton alaisessa vahvin-lajissa, jossa kilpailijoiden paremmuusjärjestys testataan eri lajeilla. Kilpailuissa voi olla jopa kahdeksan eri lajia, esimerkiksi rekan veto, tukkipunnerrus, maastaveto, farmikävely, säkkien lastaus, Conan-pyörä, renkaan pyöritys ja atlaskivet. Liitto, jossa Sari kilpailee kuuluu antidoping-säännöstön alaisuuteen ja kilpailijoita testataan säännöllisesti.
Paukkusen harrastevalikoima on monipuolinen ja siihen kuuluu mm. juoksu ja multisport-lajit.
Ylinen
Ylinen voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Nampula (maakunta)
Nampula on yksi Mosambikin pohjoisimmista maakunnista. Sen pinta-ala on 81 606 neliökilometriä. Vuonna 2020 asukasluku oli 6,2 miljoonaa, ja se oli Mosambikin runsasväkisin maakunta.
thumb|left|Nivalin kylän kaivo Nampulassa<mapframe text="Nampulan maakunta OSM-karttana. Voit muuttaa mittakaavaa +/--painikkeilla tai voit avata kartan." latitude="-15.178" longitude="38.869" zoom="5" width="200" height="160" align="left" /> Maakunnan pääkaupunki on nimeltään Nampula. Portugalilaisten vallan aikana tämän provinssin nimi oli Mozambique, mutta kun siitä tuli koko valtion nimi, maakunta sai uuden nimen pääkaupunkinsa mukaan.
Nampula on pohjoisen Mosambikin koulutuksellinen ja taloudellinen keskus. Siellä toimii toistakymmentä yliopistoa. Alue on liikenteellisesti tärkeä seutu. Nacalan käytävänä tunnettu liikenneväylä muodostaa pitkälle länteen ulottuvan ratayhteyden, ja tuo sisämaan naapurimaillekin (kuten Malawille) meriyhteyden Mosambikin pääsatamiin kuuluvan Nacalan sataman kautta.
Nampulan saaristossa naisilla on tapana tehdä kasvonaamioita erään kasvin juuresta jauhetusta massasta.
Esa Kaartamo
Esa Juhani Kaartamo (28. elokuuta 1961 Helsinki – 18. elokuuta 2018 Tampere ) oli suomalainen muusikko, tuottaja ja lauluntekijä, joka tunnettiin muun muassa Broadcast-yhtyeen kitaristina ja sooloartistina. Vuodesta 2002 kuolemaansa asti Kaartamo oli myös Hoedown-yhtyeen jäsen.
Kaartamo sai 17. elokuuta 2018 sairauskohtauksen soundcheckissä ennen Broadcast-yhtyeen esiintymistä Raikku rokkaa ja rakastaa -festivaaleilla Kangasalla ja kuoli aivoverenvuotoon Tampereen yliopistollisessa sairaalassa.
Säveltäjänä
pienoiskuva|Esa Kaartamon muistokonsertti [[Espoon Sellosalissa 20.12.2018.|alt=]] Kaartamo sävelsi kappaleita omien yhtyeidensä lisäksi useille suomalaisille artisteille ja yhtyeille, muun muassa Mikko Kuustoselle, Pepe Ahlqvist H.A.R.P.:lle (mm. ”Back to the river”), Riki Sorsalle (mm. ”Kellot ja peilit”), Susanna Haavistolle, Arcadiolle, Kim Lönnholmille, Kirkalle (mm. ”Kahden hullun matka”), Seija Simolalle, J. Karjalaiselle (”Mies jolle ei tapahdu mitään” yhdessä J. Karjalaisen kanssa, sai Vuoden sävellys -Emman vuonna 1992 ), Ari Klemille, Aki Louhelalle, Kisulle ja Sakari Kuosmaselle.
Tuottajana
Kaartamo oli tuottamassa monia suomalaisia levyjä. Näitä ovat muun muassa:
Julkaisut
Broadcast
Soolotuotanto
Kaartamo Kettunen Kuustonen
Hoedown
Muut
Danzig-trilogia
Danzig-trilogia (Danziger Trilogie) on saksalaisen kirjailijan Günter Grassin kolmen itsenäisen romaanin sarja. Sen tapahtumat sijoittuvat Danzigin kaupunkiin (nykyinen Gdańsk) ja pääosin natsivallan aikoihin. Grass kuvaa romaaneissaan kotikaupunkinsa historiaa ja sotatapahtumia.
Sarjaan kuuluvat romaanit ovat:
Pentti Skön
Pentti Olavi Skön (20. maaliskuuta 1930 Iisalmen maalaiskunta – 23. helmikuuta 2013 Pieksämäki) oli suomalainen Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustaja. Hän edusti Mikkelin läänin vaalipiiriä 1983–1987.
Skön toimi liikenteenharjoittajana 1951–1972, torinvalvojana 1972–1983, kunnes nousi kansanedustajaksi. Kansanedustajakauden jälkeen hän toimi edelleen kunnallispolitiikassa ja luottamustehtävissä.
Montenegron parlamenttivaalit 2012
Montenegron parlamenttivaalit 2012 toimitettiin 14. lokakuuta 2012 Montenegrossa. Vaaleissa annettiin 362 712 ääntä, joista 5 764 hylättiin. Äänestysprosentti oli 69,4. Montenegroa ennen vaaleja hallinnut puolue Eurooppalainen Montenegro -koalitio voitti vaalit.
Tulokset
Paikat jakautuivat seuraavasti:
USS Carter Hall (LSD-50)
Valmistus
Alus tilattiin Avondale Shipyardilta New Orleansista Louisianasta, missä köli laskettiin 11. marraskuuta 1991. Alus kastettiin ja laskettiin vesille 2. lokakuuta 1993 kumminaan Marry Elam Howard entisen apulaislaivastoministerin J. Daniel Howardin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 30. syyskuuta 1995.
Palvelus
Alus vastaanotti 3. lokakuuta 1995 Panama Cityn edustalla Floridan rannikolla kaksi LCAC-ilmatyynyalusta, jotka se kuljetti Little Creekiin Virgniaan. Matkalla alus vieraili 5.-10. lokakuuta Key Westissä. Alus saapui 13. lokakuuta tulevaan kotisatamaansa Little Creekiin.
Alus lähti kotisatamastaan toukokuussa 2016 BALTOPS 2016 -harjoitukseen. Matkalla alus pysähtyi Onslow Bayssä, jossa siihen nousi 8. merijalkaväkirykmentin III pataljoona. Se aloitti 2. kesäkuuta kolmipäiväisen laivastovierailun Tallinnassa ennen harjoituksen alkamista. Harjoituksen päätyttyä alus ankkuroitui 17. kesäkuuta Tirpitzhafenin laivastotukikohtaan Kielissä kolmipäiväiselle vierailulle.
Kielistä alus jatkoi Amsterdamiin, jonne se saapui 21. kesäkuuta viipyen kolme päivää ennen matkan jatkamista Norjaan. Alus saapui 26. kesäkuuta Norjaan Haakonsvernin laivastotukikohtaan Bergeniin, missä se viipyi kaksi päivää. Alus pysähtyi 1. heinäkuuta Reyakjavikissä kolmeksi päiväksi ja saapui kotisatamaansa Little Creekiin vielä heinäkuussa.
Alus lähti 29. marraskuuta merelle osallistuakseen lähes kolmen viikon ARG/MEUEX harjoitukseen USS Bataanin johtaman maihinnousuosaston mukana. ALus lähti 9. tammikuuta 2017 merelle COMPTUEX-harjoitukseen, mistä se palasi 29. tammikuuta.
Rajapintojen kuvauskieli
Rajapintojen kuvauskieli tai rajapintojen määrittelykieli on yksinkertaista syntaksia noudattava formaali kieli, joka kuvaa ohjelmistokomponentin rajapinnan. Se tarjoaa yhteiset merkintäsäännöt sen kuvaamiseksi, miten toinen ohjelma voi käyttää ohjelmistokomponenttia.
Rajapintojen kuvauskieliä käytetään tilanteissa, joissa yhdessä toimivilla ohjelmistoilla on eri tapa kutsua aliohjelmia, esimerkiksi jos ne on kirjoitettu eri ohjelmointikielillä. Yhteisillä määrittelyillä päästään kieliriippumattomuuteen. Tavallisimmin rajapintojen kuvauskieliä käytetään, kun ohjelmiston on tarkoitus kutsua toisilla koneilla suoritettavia aliohjelmia (eli suorittaa etäproseduurikutsuja). Tällöin aliohjelmien kutsutavat voivat erota myös siksi, että laitteiden sisäinen rakenne on erilainen (niillä on eri arkkitehtuuri).
Rajapintojen kuvauskieli kuuluu osana ainakin seuraaviin ohjelmistokomponenttiteknologioihin: COM, XPCOM, CORBA ja SOAP. Usein näiden kielten nimi tai osa sitä on IDL englanninkielisen nimityksen interface description (tai definition) language mukaan.
Kaisa Häkkinen
Kaisa Mervi Maritta Häkkinen (o.s. Ranta, s. 17. marraskuuta 1950 Kouvola) on suomalainen kielitieteilijä ja tieteen akateemikko (2020–). Hän on työskennellyt aiemmin Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaanina ja opettanut suomen kieltä ja kielikunnan historiaa. Elokuussa 2015 Häkkinen jäi eläkkeelle suomen kielen oppiaineen esimiehen ja suomen kielen professorin virasta. Tieteen akateemikoksi hänet nimitettiin marraskuussa 2020. Häkkisen mielenkiinnon kohteita ovat muun muassa suomen kirjakielen ja sen sukukielten historia, etymologia sekä fennistiikan ja fennougristiikan oppihistoria. Häkkinen on kirjoittanut lukuisia tietokirjoja ja suomen kielen oppikirjoja.
Elämä ja ura
Jatko-opinnot ja itsenäisen tutkimustyön Häkkinen aloitti Turussa Alho Alhoniemen johdolla. Fonetiikan opintoja hän jatkoi Kalevi Wiikin oppilaana. Vuonna 1978 Häkkinen valmistui filosofian lisensiaatiksi. Hän toimi assistenttina vuoteen 1979 ja uudelleen vuosina 1981–1982. Vuodet 1979–1981 Häkkinen hoiti Turun yliopiston yleisen kielitieteen apulaisprofessuuria ja vuonna 1983 suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professuuria. Vuonna 1984 hän toimi jonkin aikaa Suomen Akatemian nuorempana tutkijana ja väitteli samana vuonna suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen oppiaineesta väitöskirjalla Suomen kielen vanhimmasta sanastosta ja sen tutkimisesta. Hän on tai on ollut Turun yliopiston (1987–99), Helsingin yliopiston (1991–) ja Åbo Akademin (1999–) dosentti.
Syksyllä 1984 Häkkinen siirtyi suomen kielen apulaisprofessoriksi Åbo Akademiin. Vuosina 1993–1996 hän toimi suomen kielen ja kirjallisuuden professorina. Turun yliopiston suomen kielen professorina hän aloitti syyslukukaudella 1999. Vuosina 1992–1993 ja 2001–2002 Häkkinen toimi Suomen Akatemian varttuneena tutkijana. Hän oli Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaani ja yliopiston hallituksen jäsen vuosina 2004–2009. Tiedekuntaneuvoston jäsen Häkkinen oli 2000–2009 ja suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitoksen laitosneuvoston jäsen vuosina 1999–2009.
Tutkimuskohteet
Häkkinen tunnetaan erityisesti suomen kielen kehitystä koskevista tutkimuksistaan sekä niistä kertovista teoksistaan. Häkkinen on ollut erityisen kiinnostunut esimerkiksi vanhoista suomalaisista sanoista ja pyrkinyt selvittämään niiden alkuperän. Tutkimuksen kohteisiin on kuulunut myös se, miten ja millaisiksi sanat ovat muodostuneet ja millaisia muunnelmia niistä on käytössä nykyään.
Lähes jokainen kielitieteen opiskelija Suomessa törmää Häkkiseen jossain yhteydessä. Hänen teoksensa Kielitieteen perusteet on valittu suomen sekä suomalais-ugrilaisten kielten laitoksen pääsykoekirjaksi lähes kaikkiin yliopistoihin useamman kerran peräkkäin. Kirja tarjoaa kattavan pohjatiedon lingvistiikan osa-alueista ja johdattaa kielitieteelliseen ajatteluun.
Oksidatiivinen fosforylaatio
Oksidatiivinen fosforylaatio on elektroninsiirtoketjusta ja ATP-syntaasistä koostuva aineenvaihdunnallinen reitti. Aerobisten solujen ATP-energiasta noin 90 % syntyy oksidatiivisessa fosforylaatiossa. Termi tarkoittaa energian sitoutumista suurienergiaisiin fosfaattiyhdisteisiin (ATP eli adenosiinitrifosfaatti) ravintoaineiden hapettuessa.
Kaisa Häkkinen
Tunnustukset
Häkkinen on saanut monia tunnustuksia työstään. Hänelle on myönnetty muun muassa Elias Lönnrot -palkinto (1984), Suomalais-Ugrilaisen Seuran ja Kotikielen seuran väitöskirjapalkinto (1984), tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (2005, kirjasta Linnun nimi) ja Suomen tietokirjailijat ry:n tietokirjailijapalkinto (2005). Kirjoittamistaan kirjoista Häkkinen pitää suosikkinaan juuri Linnun nimi -kirjaa.
Oksidatiivinen fosforylaatio
Johdanto
thumb|Oksidatiivinen fosforylaatio.|400px Oksidatiivinen fosforylaatio liittyy läheisesti glykolyysiin ja sitruunahappokiertoon, sillä nämä kolme reaktiosarjaa päättävät solun katabolisen energiantuotannon. Glykolyysissä, rasvahappojen oksidaatiossa ja trikarboksyylihappokierrossa syntyneiden pelkistyneiden koentsyymien (NADH ja FADH2) elektronit siirtyvät oksidatiivisen fosforylaation elektroninsiirtoketjuun. Nämä elektronit käytetään happimolekyylin pelkistämiseen vedeksi ja vapautuva energia sitoutuu ATP:nä. Kokonaisuudessaan yhdestä glukoosimolekyylistä tuotetaan noin 30 ATP-molekyyliä. Anaerobisissa oloissa glykolyysi tuottaa noin kaksi ATP-molekyyliä.
Kaisa Häkkinen
Tunnustukset
Häkkinen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002. Hän on Suomen valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritari ja hän toimi Professoriliitton vuoden professorina vuonna 2007. Marraskuussa 2020 tasavallan presidentti nimesi hänet tieteen akateemikoksi. Greifswaldin yliopisto ilmoitti tammikuussa 2021 nimittävänsä Häkkisen kunniatohtoriksi osana Greifswaldin yliopiston suomen kielen lehtoraatin 100-vuotisjuhlallisuuksia lokakuussa 2021.
Oksidatiivinen fosforylaatio
Johdanto
Kataboliassa hajoavat energiaa tuottavat pienimolekyyliset yhdisteet (aminohapot, monosakkaridit, rasvahapot) päätyvät lopulta kaikki samaan yhteiseen välituotteeseen, aktiiviseen etikkahappoon eli asetyylikoentsyymi-A:han. Tämä molekyyli pilkkoutuu sitruunahappokierrossa, jossa sen hiilatomit hapettuvat hiilidioksidiksi ja vetyatomit siirtyvät hapetus-pelkistysreaktioissa koentsyymeille (NADH ja FADH2). Nämä siirtävät vetyjä sitruunahappokierron ja elektroninsiirtoketjun välillä. Koentsyymit menettävät elektronit ja hapettuvat NAD+:ksi ja FAD:ksi, jotka jatkavat kiertoa. Lopulta elektronit päätyvät ketjun lopussa happimolekyylille muodostaen vettä (kuva 1).
Elektronien kulussa vapautunut energia käytetään hyväksi pumppaamaan protoneja mitokondrion sisäkalvon läpi. Tämä protonigradientti ajaa ATP:n synteesiä.
Historia
1950-luvulla monet tutkijat uskoivat, että oksidatiivinen fosforylaatio mitokondrioissa tuottaa ATP:tä samankaltaisella mekanismilla kuin glykolyysissä. Luultiin että elektroninsiirtoketjussa tuotetaan korkeaenergiainen välituote, joka luovuttaa fosfaattiryhmänsä suoraan ADP:lle. Tätä välituotetta etsittiin kauan, kunnes 1961 Peter D. Mitchell ehdotti, että tämä ”korkeaenergiainen välituote” onkin elektrokemiallinen protonigradientti jonka elektroninkuljetussysteemi luo. Hänen ehdotuksensa oli, että energia, jonka protonigradientti tuottaa, liitetään ATP-synteesiin. Monet tutkijat olivat pitkään ehdotusta vastaan. Lopulta yhä useammat todisteet tukivat Mitchellin teoriaa kemiosmoottisesta kytkennästä solun energiatuotannossa, joten vuonna 1978 hän sai Nobel-palkinnon löydöstään. Kysymyksenä oli enää miten tämä gradientti ajaa ATP:n tuottoa. 1974 Efraim Racker ja Walter Stoeckenius esittelivät miten ATP-syntaasi-entsyymi ja protonigradientti yhdessä tuottavat ATP:tä.
Elektroninsiirtoketju
Elektroninsiirtoketju muodostuu aitotumallisissa soluissa joukosta mitokondrion sisäkalvon integraalisia kalvoproteiineja, sisäkalvon lipidiosassa liikkuvasta pienimolekyylisestä elektroninsiirtäjämolekyylistä sekä sisä- ja ulkokalvon välitilassa toimivasta sytokromi c-entsyymistä.
Sitruunahappokierrossa tuotetaan korkeaenergiaisia elektroneja, jotka siirtyvät koentsyymeille (NADH ja FADH2). Nämä kuljetetaan mitokondrion sisäkalvolle, jossa ne osallistuvat elektroninsiirtoketjuun. Se sisältää yli 40 proteiinia, joista noin 15 liittyy suoraan elektronien siirtoon. Suurin osa proteiineista on ryhmittynyt kolmeksi suureksi hengitysentsyymikompleksiksi, joiden kautta elektronit kulkevat. Näiden kompleksien kautta pumpataan myös protoneita. Hengitysentsyymikompleksit toimivat eräänlaisina koneina, jotka pumppaavat protonit kalvon läpi, kun elektronit ovat läpäisseet sen.
Elektronin siirto alkaa kun hydridi-ioni (H-) poistetaan NADH:sta ja muutetaan protoniksi ja kahdeksi korkeaenergiaiseksi elektroniksi. Tämä tapahtuu ensimmäisessä entsyymissä, NADH-dehydrogenaasissa, joka vastaanottaa elektronit. Tämän jälkeen elektronit menevät läpi muiden entsyymien. Elektronien kulku on energeettisesti suotuisaa. Ne lähtevät erittäin korkeaenergiaisina ja menettävät energiaa joka askeleella kunnes päätyvät sytokromioksidaasille, jossa ne yhdistyvät molekulaariseen happeen muodostaen vettä. Tämä on soluhengityksen happea kuluttava osa. (
ATP-synteesi
Elektroninsiirtoketjun eri vaiheissa tapahtuu elektroneiden siirron lisäksi vetyionien liikettä. Ketjun entsyymit ja niiden prosteettiset ryhmät saavat aikaan vetyionien siirtymistä mitokondrion matriisin puolelta sisemmän ja ulomman kalvon väliseen tilaan, käytännössä sytoplasmaan. Tämän seurauksena matriisin ja kalvojen välisen tilan välille syntyy ero vetyionien pitoisuuksissa, niin että matriisi on emäksisempi. Samalla syntyy kalvopotentiaali sisäkalvon yli. Tämä edustaa energiaa. Vetyionit pyrkivät palaamaan takaisin matriisiin, mutta koska sisäkalvo ei normaalisti läpäise niitä, joutuvat ne palaamaan vain erityisten proteiinikanavien kautta. Nämä kanavat ovat ATP-syntaasimolekyylejä, joiden kautta kulkeva protonien paluuvirta toimii voimanlähteenä ATP-synteesille. Vetyionien siirtoa ja syntyvän protonipotentiaalin hyväksikäyttöä ATP-synteesissä kutsutaan kemiosmoottiseksi teoriaksi.
Oksidatiivinen fosforylaatio tarvitsee toimiakseen ATP-syntaasin lisäksi kuljettajaproteiinin, joka tuo ADP:tä mitokondrioon sisään ja vie ATP:tä ulos. Toinen kuljettajaproteiini tarvitaan tuomaan fosfaatti-ioneita mitokondrion matriisiin. Ilman näitä ATP-synteesi pysähtyy, joka johtaa myös elektroninsiirron pysähtymiseen. Tämä taas ilmenee muun muassa hapen kulutuksen loppumisena. Elektroninsiirto ja ADP:n fosforylaatio ovat siis toisiinsa kytketyt. Mitokondrioiden matriisin ADP-ATP-pitoisuussuhde säätää siis ATP:n tuottoa oksidatiivisessa fosforylaatiossa. ADP (adenosiinidifosfaatti) syntyy kun ATP on luovuttanut yhden fosforitähteen.
Elektroninsiirtoketjua ajava perimmäinen voima on elektronegatiivisen molekulaarisen hapen läsnäolo. Happi toimii elektroninsiirtoketjun päättäjänä, niin sanottuna terminaalisena elektronien vastaanottajana. Tämä seikka on tehnyt solujen energiantuotannosta tehokasta.
Alppilentäjät
thumb|Durchmanin, Leijerin ja Mikkolan hauta Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä.
Alppilentäjät tarkoittaa Glarusin Alppien yllä Sveitsissä lentoveneiden siirtolennolla 7. syyskuuta 1920 surmansa saaneita Suomen ilmavoimien lentäjiä. Koneet oli ilmavoimille lahjoittanut tupakkatehtailija A. K. Christides.
7. syyskuuta 1920 järjestettiin kahden Savoia-lentoveneen siirtolento Italiasta Suomeen. Koneet olivat yksimoottorisia ja kaksitasoisia ja ne oli tarkoitettu tiedustelu- ja pommitustehtäviin. Aamulla kello 6 Maggiorejärveltä startanneet koneet ylittivät Italian ja Sveitsin rajan muodostelmassa lentäen, mutta eksyivät pian tämän jälkeen toisistaan. Vänrikki Carl-Erik Leijerin ohjaama kone, matkustajana italialainen mekaanikko Carlo Riva, laskeutui kello 8 Reiniin oikean reitin tarkistamista varten. Lentoonlähdön jälkeen seuraava havainto koneesta tehtiin Zollikonin kylän yläpuolella kello 9.35, jolloin siitä nähtiin irtoavan osia, jonka jälkeen kone syöksyi Zürichjärveen. Molemmat koneessa olleet saivat surmansa. Majuri Väinö Mikkolan ohjaama toinen kone katosi ja sen jäännökset sekä koneessa olleiden Mikkolan ja luutnantti Äly Durchmanin ruumiit löydettiin viisi viikkoa myöhemmin Glims-jäätiköltä, noin 50 km:n päästä Zürichistä. Koneen korkeusmittari näytti löydettäessä lukemaa 4 400 metriä sekä kello aikaa 8.47. Koneen osia löydettiin lisää vielä vuonna 1958.
Onnettomuuksien syitä ei saatu koskaan tarkasti selvitettyä. Tutkimusten mukaan koneiden potkurit olivat voineet liimauksistaan auetessa rikkoutua, joko valmistusvirheen tai sabotaasin takia ja rikkoa koneiden ohjausvaijerit. Myös nousevan turbulenssin aiheuttamaa koneiden rikkoutumista pidettiin mahdollisena.
Tapahtumien muistoksi ilmavoimien vainajien muistopäivää vietetään vuosittain syyskuun seitsemäntenä. Alppilentäjien ruumiit tuhkattiin Sveitsin Zürichissä. Tuhkauurnat tuotiin Suomeen ja haudattiin 18. marraskuuta 1920 yhteishautaan Helsingin Hietaniemen hautausmaan uudelle alueelle. Hautajaisiin osallistuivat muun muassa sotaministeri Bruno Jalander, sotaväen päällikkö K. F. Wilkama ja ilmavoimien komentaja Arne Somersalo.
Antimilitarismi
Antimilitarismi on aate, jonka kannattajat vastustavat valtioiden välistä sodankäyntiä, ja yhteiskuntien sisäistä sotilaallistumista eli militarisoitumista. Toisin kuin pasifistit, antimilitaristit eivät siis kieltäydy ehdottomasti kaikesta väkivallasta.
Antimilitaristinen teoria liittyy hyvin vahvasti nationalismin, imperialismin ja kapitalismin kriittiseen analyysiin. Liikkeenä se levisikin erityisesti internationalististen aatteiden – sosialismin ja anarkismin – mukana. Toisaalta antimilitarismi oli keskeinen osa internationalistien itseymmärrystä ja määrittelyä.
Internationalistit kieltävät ajatuksen, että eri maissa asuvien ihmisten intressit olisivat lähtökohtaisesti ristiriistaiset. Sodankäynti valtioiden välillä on erityisen tuhoisaa, sillä se hämärtää todellisia ristiriitoja eri luokkien välillä. Heidän mukaansa sodan hyötyjä on aina hallitseva luokka, sillä sota katkoo valtioiden rajat ylittäviä solidaarisuuden siteitä ja asettaa eri maiden työväenluokat taistelemaan toisiaan vastaan.
Antimilitaristit ovat vastustaneet vahvasti myös yhteiskuntien militarisoitumista, eli armeijan ja poliisin – niin kutsuttujen väkivaltakoneistojen – aseistuksen kiihtymistä ja yhteiskunnallisen roolin laajenemista. Kritiikin mukaan armeijan ja poliisin roolien laajeneminen kansalaisyhteiskuntaan antaa laitoksille yhä enemmän valtaa, ja johtaa lopulta poliisivaltion syntyyn tai totalitarismiin.
Weißenhofsiedlung
thumb|230px|[[Le Corbusierin suunnittelema rakennus Weißenhofsiedlungissa.]] Weißenhofsiedlung on asuinalue Stuttgartissa, Saksassa. Se rakennettiin 1927 Deutscher Werkbundin esittelyalueena. Weißenhofsiedlungia oli suunnittelemassa 16 arkkitehtia, ja heidän johtajanaan toimi saksalainen Ludwig Mies van der Rohe.
Deutscher Werkbund käynnisti projektin vuonna 1925. Sen tavoitteena oli rakentaa uusi malliasuinalue tulevaisuuden ihmisten asumistavaksi suurissa kaupungeissa. Keväällä 1926 Mies van der Rohen alaisuudessa työskenteli useita nuoria modernismia edustavia arkkitehtia. Weißenhofsiedlungiin kohosi lopulta 21 rakennusta, joissa oli 63 asuntoa.
Stuttgartin kaupunki myi koko asuinalueen Saksan valtakunnalle vuonna 1938. Siitä oli tarkoitus muokata sotilasalue. Toinen maailmansota kuitenkin pysäytti suunnitelmat alueen purkamisesta. Mies van der Rohen suunnittelemasta rakennuksesta tuli lastensairaala ja Max Tautin rakennuksesta tuli Wehrmachtin toimisto. Koska osiin taloista asennettiin ilmatorjuntatykkejä, Weißenhofsiedlung oli myös pommitusten kohteena 1944. Kymmenen rakennusta tuhoutui pommituksissa, ja loputkin olivat vaarassa joutua raivatuksi sodan jälkeen taloudellisen kasvun aikana. Kuitenkin vuonna 1956 loput 11 rakennusta suojeltiin historiallisena muistomerkkinä.
Arkkitehdit
Seuraavat arkkitehdit osallistuivat Weißenhofsiedlungin suunnitteluun:
Haitin presidentinvaalit 2006
Vuoden 2006 presidentinvaalit Haitissa pidettiin samanaikaisesti parlamenttivaalien kanssa. Vaalit olivat ensimmäiset sen jälkeen, kun presidentti Jean-Bertrand Aristide syöstiin vallasta 2004 ja maahan asetettiin väliaikaishallitus. Vaalit olivat viivästyneet jo neljä kertaa ennen kuin ne saatiin lopulta pidettyä 7. helmikuuta. Presidentin lisäksi valittiin 129 edustajaa maan parlamenttiin. Presindentiksi valittiin René Préval hänen saatuaan 51 % äänistä ensimmäisellä kierroksella.
Prévalin julistaminen voittajaksi vaati neuvotteluja vaalilain tulkinnasta: lain mukaan voittajan pitää saada yli 50% äänistä. Jos kaikki äänet laskettiin, Prévalin osuus oli alle 50%, mutta kun tyhjät lipukkeet suljettiin pois kokonaisäänimmäärästä, prosenttiosuus oli yli vaaditun rajan eikä toista kierrosta tarvittu.
Prévalin ylivoima oli kuitenkin selvä: Leslie Manigat sai vain 12% äänistä ja muut ehdokkaat alle 10%.
Vaalit pidettiin MINUSTAH:n valvonnan alla. MINUSTAH koostuu monikansallisista joukoista YK:n alaisuudessa. Vaalipäivä ei sujunut rauhallisesti. Yhteenottoja sattui sen jälkeen, kun maan köyhimmissä paikoissa äänestyskopit avattiin myöhemmin kuin oli alun perin ilmoitettu.
Ehdokasasettelu
Vaaleissa oli kaikkiaan 35 ehdokasta. Heidän lisäkseen kolmen poliitikon ehdokkuus hylättiin: kahdella oli kaksoiskansalaisuus ja yhdellä oli liian pieni kannatusyhdistyksen tuki.
Tulokset
Viisi eniten ääniä saanutta ehdokasta olivat
José Gomes
José Gomes (s. 8. huhtikuuta 1999 Bissau, Guinea-Bissau) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa UEFA Youth Leagueen osallistuvaa SL Benfican alle 19-vuotiaiden edustusjoukkuetta. Hän on myös alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestari vuodelta 2016. Gomes oli kyseisten EM-kilpailujen paras maalintekijä, ja hänet valittiin myös lopputurnauksen parhaimmaksi pelaajaksi.
Clarión
Clarión on yksi Meksikolle kuuluvan Revilla Gigedon saariryhmän saarista Tyynellä valtamerellä. Saari on aiemmin tunnettu myös nimellä Santa Rosa.
Clarión on Revilla Gigedon saarista läntisin ja syrjäisin, mutta kooltaan toiseksi suurin. Se sijaitsee noin 314 kilometriä länteen saariryhmän suurimmasta saaresta, Socorrosta. Saari on itä–länsi-suunnassa noin 9,5 kilometriä pitkä ja 6,5 kilometriä leveä. Sen korkein kohta, Mount Gallegos, kohoaa noin 300 metrin korkeuteen merenpinnasta. Saarella ei ole vakituista asutusta, vain vuonna 1979 perustettu meksikolainen sotilasvaruskunta.
Lintujen lisäksi saarella elää Urosaurus clarionensis -liskolaji ja Masticophis anthonyi -käärme. Vuonna 2013 saarelta löydettiin toinenkin käärmelaji, Hypsiglena unaocularus, jonka luonnontieteilijä William Beebe oli kohdannut jo 1936, mutta jota ei ollut tavattu sen koommin.
Aiheesta muualla
thumb|left|[[Preeriapöllön alalaji Athene cunicularia rostrata esiintyy saarella kotoperäisenä.]]
Miellekartta
thumb|350px|Käsin piirretty miellekartta Miellekartta tai mind map tai ajatuskartta on ideointia ja asioiden jäsentämistä varten suunniteltu esitysmuoto, jonka nykyaikaisen muodon luojana ja popularisoijana pidetään englantilaista Tony Buzania (1974).
Miellekartan tarkoitus ja hyödyt
Miellekarttaa voi käyttää opiskeltavan asian havainnollistamiseen, asian rakenteiden ja yhteyksien selkeyttämiseen, muistiinpanojen tekemiseen tai ideointiin. Miellekarttojen käyttäjien mielestä muistiinpanojen tekeminen tällä tavoin parantaa asioiden ymmärtämistä ja suuren asiakokonaisuuksien hahmottamista. Miellekarttaa tehdessä asiakokonaisuuden pystyy myös tiivistämään tehokkaasti, ja sitä luettaessa asiat palauttamaan mieliin helposti. Miellekarttoja käyttävien opiskelijoiden on myös todettu onnistuvan valintakokeissaan keskimäärin muita paremmin.
Tony Buzanin mukaan miellekartat ovat tehokkaita, koska ne eivät aiheuta ”hypnoosinkaltaista transsia” kuten muut muistiinpanotekniikat. Hänen mielestään miellekartan tekijä hyödyntää molempia aivopuoliskojaan tasapuolisesti ja käyttää aivojaan ja intuitiotaan tehokkaammin. Jotkut ovat kuitenkin pitäneet tällaisia ylisanoja markkinointipuheena.
Tutkimuksen mukaan käsitekartat tuottavat laadukkaampaa ajattelua kuin miellekartat, mutta eivät raskautensa takia sovi kaikkiin tilanteisiin (esimerkiksi asioiden mieleenpalauttaminen koetilanteessa).
Miellekartan tekeminen
Tyhjän paperin keskelle kirjoitetaan tai piirretään kartan pääasia eli avainsana, ja siihen liittyvät alakohdat piirretään haarautumaan siitä pensasmaisesti, muodostaen taas uusia alakohtia. Nämä alakohdat yhdistetään ylä- ja alakohtiinsa viivoilla ja muilla piirroselementeillä. Miellekartoissa on suotavaa käyttää rohkeasti värejä, erilaisia muotoja ja piirroksia. Kartan visuaalisen monimuotoisuuden tarkoitus on havainnollistaa asioiden keskinäisiä suhteita ja myös auttaa muistamaan miellekartta paremmin vahvojen visuaalisten mielleyhtymien kautta.
Miellekarttaohjelmia
Tietokoneille on tehty ohjelmia, joilla voi tehdä miellekarttoja. Näitä ovat muun muassa ilmaiset FreeMind ja CmapTools (myös käsitekartoille). Ilmaisia selainpohjaisia miellekarttaohjelmia ovat mm. MindMeister, Mindomo, Mind42, Popplet ja Bubbl.us. Älypuhelimelle löytyy erilaisia sovelluksia. iPhone-puhelimissa toimivia sovelluksia ovat mm. Mindly ja MindNode.
Muuta
Mind Map on myös rekisteröity tavaramerkki.
Kantotuoli
thumb|300px|Turkkilainen kantotuoli 1800-luvun lopulta.
Kantotuoli on monissa maissa rikkaiden tai ylhäisten ihmisten kuljettamiseen käytetty kantoväline, jonka historia ulottuu muinaisista ajoista nykyaikaan. Eri maissa käytettyjen kantotuolien nimitykset, mallit ja rakenteet eroavat toisistaan huomattavasti – yksinkertaisesta avoimesta koristeltuun seinien sulkemaan. Seinin tai kangasverhoin varustettu tyyppi soveltui erityisen hyvin kulttuureihin, joissa naiset haluttiin kätkeä katseilta. Seinät suojasivat matkustajaa myös auringon paahteelta, pölyltä ja hyönteisiltä. Kantotuoleja on voitu käyttää myös liikuntaesteisten ihmisten kuljettamiseen.
Tyypillinen kantotuoli oli puurakenteinen katettu kantolaite, jonka pehmustettuun istuimeen mahtui yksi matkustaja. Sitä kuljetti mukanaan kaksi kantajaa, toinen edessä ja toinen takana. He kantoivat sitä kahdesta puisesta tangosta, jotka kulkivat tuolin sivuilla olevien metallikorvakkeiden läpi. Suurien ja painavien kantotuolien kuljettamiseen käytettiin myös eläimiä apuna.
Varhaiskäyttö
Kantotuolin esimuoto on puinen kantotanko, johon saaliseläin sidottiin jaloistaan roikkumaan. Kahden tai useamman kantajan välissä kuorma kulkee näin hyvinkin vaikeassa maastossa. Kantotangon kehittyneempi versio on kahdella aisalla varustetut paarit, joita nykyisinkin käytetään sairaiden siirtämiseen. Paareja käytetään edelleen myös taistelukentillä kuolleiden ja haavoittuneiden kuljetuksiin, jos maasto estää pyörällisten ajoneuvojen käytön.