cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Casertan palatsi
Palatsin rakennuttamisen aloitti vuonna 1752 Kaarle VII. Hän ei kuitenkaan koskaan yöpynyt palatsissa, koska luopui vallasta Napolissa ennen palatsin valmistumista, ja siirtyi Espanjaan 1759 hallitakseen sitä Espanjan Kaarle III:na. Rakennustyöt vei päätökseen hänen kolmas poikansa ja seuraajansa Ferdinand.
Casertan palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Luigi Vanvitelli. Palatsin esikuvana on Versailles, mutta siinä on muistumia myös Madridin kuninkaallisesta palatsista, jossa Kaarle oli viettänyt poikavuotensa. Palatsissa on noin 1200 huonetta. Sen ulkomitat ovat 247 x 184 metriä. Nelikulmainen palatsi sulkee sisäänsä neljä sisäpihaa.
Puistossa on kanava, joka etenee kohti horisonttia vesiputousten sarjana, ja suihkulähteitä, jotka virtaavat puutarha-altaisiin. Puisto muistuttaa tyyliltään Pietarhovia.
Toisen maailmansodan aikana yhdysvaltalaiset sotilaat käyttivät palatsia lepokotinaan. Siellä on kuvattu useiden elokuvien palatsikohtauksia, esimerkiksi Tähtien sota -sarjaa ja Vaarallinen tehtävä III -elokuvan kohtaus, jossa Lamborghini-auto palaa.
ECall
eCall on eurooppalainen hätäpuhelujärjestelmä, jonka tarkoituksena on saada kaikkiin Euroopan teillä liikkuviin kulkuneuvoihin järjestelmä joka lähettää onnettomuustilanteessa hätäsignaalin hätäkeskukseen. eCall lähettää hätäkeskukseen tärkeää tietoa onnettomuudesta ja avaa puheyhteyden mikäli mahdollista.
eCall-järjestelmän standardit ja määritykset valmistuivat vuoden 2007 aikana. eCall-järjestelmää on testannut Euroopan komission tukema E-MERGE-projekti useissa Euroopan maissa, muun muassa Saksassa, Italiassa, Alankomaissa, Espanjassa, Ruotsissa ja Isossa-Britanniassa.
Euroopan komissio, autoteollisuuden edustajat ja muut yhteistyökumppanit ovat sopineet, että ajoneuvot, jotka tulevat markkinoille syyskuun 2010 jälkeen, tulee olla varustettuna eCall-järjestelmällä.
eCall-konsortion ovat perustaneet Euroopan komissio, Acea ja Ertico.
Vaikutukset onnettomuustilanteessa
Raportin mukaan eCall-järjestelmä olisi voinut erittäin todennäköisesti estää 4,7 % moottoriajoneuvossa mukana olleiden osallisten kuolemista. Kevyen liikenteen ja moottoriajoneuvon välisissä onnettomuuksissa järjestelmällä ei todennäköisesti olisi ollut vaikutusta kuolleiden määrään. Kaikkiaan eCall-järjestelmällä arvioitiin voitavan välttää 4–8 % Suomen liikennekuolemista.
Masala
thumb|250px|[[Masalan rautatieasema.]] thumb|250px|[[Masalan kirkko.]] Masala on kylä ja kunnanosa Kirkkonummen kunnan itäosassa. Se sijaitsee Kehä III:n ja rantaradan varrella lähellä Espoon rajaa. Masala on myös aiempi taajama, mutta se on vuoden 1990 taajamarajauksesta lähtien ollut osa kuntarajat ylittävää Helsingin keskustaajamaa.
Antti Waris
Antti Waris (7. lokakuuta 1847 Kontiolahti – 2. lokakuuta 1905 Polvijärvi) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Masala
Masalan kirkko on vuonna 2000 käyttöön vihitty tiilikirkko.
Antti Waris
Wariksen vanhemmat olivat Heikki Paavonpoika Varis ja Eeva Helena Varis ja puoliso Gustava Immonen. Talollinen, kauppias Antti Waris oli talonpoikaissäädyssä Liperin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1885. Hän ei käyttänyt valtiopäivillä yhtään puheenvuoroa. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Polvijärven edustajana.
Masala
Palvelut
Masalan keskustan palveluihin kuuluu muun muassa kaksi päivittäistavarakauppaa, italialaisherkkukauppa, terveysasema, apteekki, asiamiesposti, muutama ravintola sekä muutama parturi-kampaamo.
Päivähoito ja koulutus
Masalassa on useita päiväkoteja sekä kaksi peruskoulua. Masalan koulu on 1.–6. luokkien alakoulu ja Nissnikun koulu 1.–9. luokkien yhtenäiskoulu. Masalan oppilaaksiottoalueeseen kuuluu myös Sundsbergin alueella sijaitseva alakoulu Kartanonrannan koulu. Läheisellä Luoman alueella toimii ruotsinkielinen alakoulu Bobäcks skola. Ruotsinkielinen yläkoulu sijaitsee Kirkkonummen keskustassa. Masalassa on aiemmin toiminut myös lukio. Masalan lukio yhdistettiin Porkkalan lukioon vuonna 2011, ja Porkkalan lukion Masalan toimipiste lopetti toimintansa vuonna 2015.
Masalassa on myös Kirkkonummen kirjaston Masalan lähikirjasto, jonka yhteydessä on nuorisotila.
Liikunta ja urheilu
Masalan urheilupuisto sisältää pelikenttiä sekä kuntopolun. Urheilupuistoa on tarkoitus laajentaa ja lisätä siihen virikkeitä. Masalassa toimii myös muutama liikuntakeskus. Masalalaisia urheiluseuroja ovat Masalan Kisa ry, Kirkkonummen palloseura ry ja ITF Masala ry.
Liikenne
Masala sijaitsee lähellä Kehä III:n ja Länsiväylän liittymää sekä Helsingin ja Turun välisen rantaradan varrella. Masalan asemalla pysähtyvät Helsingin ja Kirkkonummen välillä kulkevat U- ja L-junat sekä Helsingin ja Siuntion välillä kulkevat Y-junat. Matkaa Kirkkonummen keskustaan on noin seitsemän kilometriä ja Helsinkiin noin 25 kilometriä.
Muuta
Masalassa toimivat Masalan nuorisoteatteri ja Masalan elävän musiikin unioni MELU ry.
Masalassa sijaitsee myös Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskus.
Numeroniemen majakka
Numeroniemen majakka on Venäjän Murmanskin alueella Barentsinmeren Petsamonvuonon suun itäpuolella sijaitseva majakka. Numeroniemi majakoineen kuului Suomeen osana silloista Petsamon kuntaa 1920-1944. Nykyisin se on Venäjän Petsamon kunnan alueella.
You (Tornike Qipianin kappale)
You on georgialaisen laulajan Tornike Qipianin esittämä kappale, jolla hän edusti Georgiaa vuoden 2021 Eurovision laulukilpailussa, Rotterdamissa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudeksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Sinivyökalastaja
Sinivyökalastaja (Alcedo euryzona) on kuningaskalastajiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Indonesiasta.
Koko ja ulkonäkö
Sinivyökalastaja voi kasvaa noin 17 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Sinivyökalastajakoiras on päästän musta ja niska on punaruskea. Selkä on musta ja sen poikki kulkee niskasta yläperään sininen juova. Lajin koiraan kurkku on valkoinen ja rinta ja vatsa vaalean kellertävät. Rinnassa on leveä sininen juova. Sinivyökalastajanaaras on väritykseltään vaatimattomampi ja vatsa on oranssi- Lajin nokka on pitkä ja koiraalla kokonaan musta, kun naaraalla nokan alapuolisko on punainen.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sinivyökalastajaa tavataan vain Jaavan saarelta. Lajin elinympäristöä ovat suurten jokien rantametsät ja mangrovemetsät tyypillisimmin alangoilla. Laji syö kaloja, äyriäsiä ja pieniä matelijoita. Sinivyökalastaja pesii maalis-huhtikuussa.
Sinivyökalastaja luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kooksi arvioidaan 50–250 täysikasvuista yksilöä. Tärkein uhka kannalle on elinympäristön häviäminen maatalousmaaksi muokkaamisen tai maastopalojen vuoksi.
Šamil
Šamil (avar: Шейх Шамил; turk.: Şeyh Şamil; ven.: Имам Шамиль)  (1797?–maaliskuu 1871) oli Kaukasian imaamikunnan hengellinen imaami johtaja ja sotapäällikkö, joka vastusti 25 vuotta Venäjän keisarikunnan laajentumista Kaukasiaan (1817–1859). Hän oli myös Dagestanin ja Tšetšenian kolmas imaami (1834–1859).
Šamil syntyi avaari perheeseen Gimryn kylässä nykyisessä Dagestanissa. Hänen isänsä oli vapaa vuokraisäntä, mikä salli Šamilin opiskella arabiaa, logiikkaa ja muita aiheita. Hän sai mainetta oppineena miehenä. Šamilin liittyi suufilaiseen muridilahkoon ja teki vuonna 1828 pyhiinvaelluksen Mekkaan. Siellä Šamilin tapasi Abdel Kadirin, jolta hän oppi sissisotataktiikoita.
Šamilin aikoina Kaukasian muslimikansat olivat sodassa Venäjän kanssa. Iivana Julman ajoista lähtien Venäjä oli laajentunut Kaukasusta kohti ja valloitti alueen Osmanien valtakunnalta. Dagestan oli joutunut Venäjän haltuun Persialta vuonna 1813 Gulistanin rauhassa.
Vintsent Dunin-Martsinkevitš
Vintsent Dunin-Martsinkevitš (,, 4. helmikuuta 1808 Babruiskin kihlakunta, Minskin kuvernementti –29. joulukuuta 1884) oli valkovenäläinen runoilija, näytelmäkirjailija, teatterintekijä ja kääntäjä.
Šamil
Muslimit tunsivat elämäntapansa uhatuksi ja julistivat pyhän sodan venäläisiä vastaan. Joukkojen johtajana oli tuolloin mullah Ghāzī Muḥammad. Šamil oli Ghazin lapsuudenystävä, ja hänestä tuli tämän oppilas. Ghazi kuoli taistelussa vuonna 1832 ja hänen seuraajansa Gamzat Bekin surmasivat hänen omat miehensä. Šamil valittiin vuonna 1834 Dagestanin kolmanneksi imaamiksi ja vastarinnan johtajaksi. Hän tuli tunnetuksi nimellä al-Imam al-Azam, koko Kaukasian johtaja. Šamil laajensi dagestanilais- ja tšetšeenijoukkoja ja voitti monia taisteluja venäläisiä vastaan vuoteen 1859 saakka. Hän käytti tehokkaasti sissitaktiikoita. Venäjä aloitti uuden sotaretken vuonna 1838, ja vaikka kapinallisten päätukikohta Ahulgo valloitettiin, Šamilia ei saatu kiinni.
Vintsent Dunin-Martsinkevitš
Elämä
Vintsent Dunin-Martsinkevitš syntyi vuonna 1808 Venäjän keisarikunnan Minskin kuvernementin Babruiskin kihlakunnassa puolalais-liettualaiseen aatelissukuun. Joidenkin Neuvostoliiton aikaisten tietosanakirjojen mukaan kirjailija syntyi kuitenkin jo vuonna 1807. Isänpuolen Łabędź-aatelissuvulla oli 1600-luvulla ollut maatila Smolenskin läänissä. Vintsentin vanhemmilla ei kuitenkaan ollut omaa maata, vaan he olivat vuokralla heidän lankonsa maalla; tämä oli katolisen Mogiljovin hiippakunnan arkkipiispa, myöhemmin Venäjän keisarikunnan roomalaiskatolinen metropoliitta. Vintsent kastettiin Babruiskin katolisen seurakunnan jäseneksi. Vuonna 1824 hän valmistui piirikoulusta Bobruiskissa. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa, mutta tiedot opiskelujen loppuunsaattamisesta ovat epäselviä. Erään lähteen mukaan hän opiskeli lääketiedettä Vilnan yliopistossa.
Dunin-Martsinkevitš onnistui julkaisemaan joitain valkovenäjänkielisiä teoksia Venäjän keisarikunnassa, vaikka hän joutuikin tuotantonsa johdosta tutkinnan ja tsaarin sensuurin kohteeksi. Dunin-Martsinkevitšiä pidetään valkovenäjänkielisen kirjallisuuden 1800-luvun puolivälissä alkaneen uuden aallon käynnistäjänä.
Šamil
Šamil vietiin Pietariin keisari Aleksanteri II:n nähtäväksi ja karkotettiin Kalugaan, Moskovan eteläpuolelle. Vuonna 1869 hän sai keisarilta luvan pyhiinvaellukseen Mekkaan, jonne hän matkusti Konstantinopolin kautta. Šamil kuoli Medinassa vuonna 1871 ja hänet haudattiin Jannatul Baqiin. Hänen pojistaan tuli Venäjän ja Turkin keisarillisen armeijan upseereita.
Veen emonen
Veen Emonen eli Veden emo on kansanperinteen tuntema hyvä vedenhaltija. Veden emoselta on ilmeisesti pyydetty kalaonnea ja hyvää säätä. Ainakin joissakin yhteyksissä Vellamo on sama kuin Veden emo.
Veen Emonen ja Väinämöinen
Daniel Juslenius väitti vuonna 1747, että Väinämöinen on nimenä samaa juurta kuin Veen Emonen. Tämä saattaa perustua siihen, että nimet kuulostavat laulettuina jonkin verran toisiltaan. Myöhempi tutkimus ei tue käsitystä, sillä Väinämöinen on yleensä selvästi miehinen hahmo, ja Väinämöisen nimelle on uskottavampikin etymologia, jonka mukaan se perustuu sanaan väinä. Martti Haavion mukaan Jusleniuksen ajatus oli "huvittava virhe-etymologia". Kuitenkin Väinämöinen liittyy monilla muilla tavoin veteen, kuten jo nimen pohjalla oleva sana väinä.
Vihovuonteen kanava
pienoiskuva|Vihovuonteen kanava vuonna 2008.
Vihovuonteen kanava sijaitsee Heinävedellä Pohjois-Karjalassa. Yksisulkuinen kanava yhdistää Kermajärven Haukiveteen yhdessä Kerman ja Pilpan kanavien kanssa. Kanava on 250 metriä pitkä ja pudotuskorkeudeltaan 0,8–1,0 metriä. Kanava on rakennettu 1903–1905. Kanava kaivettiin Vihovuonteen kosken länsipuolelle Kaivannonniemen halki. Vuoden 1903 lopulla rakennustyöt alkoivat ja kivisulku rakennettiin syys-marraskuussa 1905. Rakennuskustannukset olivat kokonaisuudessaan 155 794 markkaa.
Vihovuonteen kanavalta on kaukokäyttöyhteys noin kilometrin päässä alavirrassa sijaitsevalle Vääräkosken avokanavalle.
Vihovuonteen kanava on osa historiallista kansallismaisemaksi valittua Heinäveden reittiä.
Heinäveden reitin sekä Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.
Lähteet
62.39667°N, 28.71694°W
Scaled Composites
thumb|[[Virgin Atlantic GlobalFlyer|Scaled Composites Model 311 Virgin Atlantic GlobalFlyer]] Scaled Composites on yhdysvaltalainen lentokoneiden suunnittelutoimisto.
Sen perusti Burt Rutan vuonna 1982. Yhtiö on rakentanut erikoislentokoneita ja tehnyt alihankintatyötä perinteisimpiin. Se rakensi SpaceShipOne-rakettilentokoneen, joka nousi vuonna 2004 yli 100 km:n korkeuteen eli avaruuteen.
Kesäkuussa 2007 kävi ilmi, että Northrop Grumman-yhtiö ostaa Scaled Composites-yhtiön. Se on aiemminkin ollut yhtiön suuri vähemmistöosakas 40 % omistusosuudella.
Burt Rutan jatkaa Scaled Composites -yhtiön johtokunnassa. Yhtiö tarvitsee lisää pääomaa, kun se aikoo rakentaa useamman avaruuden rajalle lentävän aluksen englantilaisen Richard Bransonin Virgin Space -yritystä varten. Branson aikoo myydä avaruusturisteille ballistisia lentoja 200 000 dollarin hintaan. Lennot voivat tapahtua Ruotsin Kiirunasta.
Aiheesta muualla
35.05649°N, -118.16137°W
Vicúsin kulttuuri
thumb|right|200px|Vicusin kulttuurin alue Perun kartalla vasen|pienoiskuva|Vicus kulttuurin piirissä valmistettiin ilmeikkäitä naamioita. Vicúsin kulttuuri oli Perun muinainen paikallinen intiaanikulttuuri. Se kukoisti 100 eaa.–400 jaa. tai 600 eaa.-350 jaa. Piurajoen laaksossa yläjuoksulla, Perussa lähellä Ecuadorin rajaa. Kulttuuriin liittyi kuilumaisia rakenteita, ehkä hautoja. Löytöpaikkoja mm. Yécala ja Vicús.
Maailmalle
Maailmalle on suomalaisen taiteilijan Maria Wiikin (1853–1928) pääteos. Se on maalattu St Ivesissa vuonna 1889. Ruskeasävyisessä teoksessa, kooltaan 69×61 cm, on kuvattuna nuori nainen, joka on lähdössä kotoaan ansaitsemaan elantoaan. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Teoksessa kuvataan nuori nainen lähdössä kotoaan elantoaan ansaitsemaan. Hän on pukeutumassa mustiin vaatteisiin kiinnittäen parhaillaan puvun hakasia ja hänen vanha äitinsä katsoo epäröivänä. Äiti on todennäköisesti lukenut polvillaan olevasta kirjasta elämänviisauden tyttärelleen, mutta on epäuskoinen menikö se perille. Nuoren naisen olemus on itsevarma, hieman kyllästynytkin ja hän todennäköisesti lausuu tilanteen seuraavat sanat.
Wiik toteutti maalauksen tilanteen verhon takaa tulevassa valossa tapahtuvaksi. Tällöin valo on lämmin, jolloin taiteilija pystyi pehmentämään ääriviivoja ja yhtenäistämään väriskaalaa.
Wiik oli lähtenyt ulkomaille opiskelemaan vuonna 1875. Hän maalasi Maailmalle-maalauksen St Ivesissa, jossa hän oleskeli Helene Schjerfbeckin houkuttelemana. Wiik oli maalannut 1880-luvulla useita merkittäviä muotokuvia, jotka kansallisen taiteen nousun aikoihin 1890-luvulla jäivät vähemmän noteeratuiksi. Osittain jo 1880-luvun konservatiiviset taidekriitikot olivat olleet tätäkin Suomen vahvoihin 1880-luvun naistaiteilijoihin kuulunutta taiteilijaa vastassa.
Jyrki Heliskoski
Jyrki Antero Heliskoski (28. syyskuuta 1945 Helsinki – 28. joulukuuta 2020 Espoo ) oli suomalainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi pitkään Suomen Palloliiton valmennuspäällikkönä sekä valmensi useita Suomen poikien maajoukkueita.
Nuorempana Heliskoski toimi myös käsipallovalmentajana. Hän valmensi käsipallon parissa vuoteen 1978 asti.
Heliskoski kuoli pitkäaikaiseen sairauteen joulukuussa 2020.
Ura
Seurajoukkueista Heliskoski valmensi Helsingin Jalkapalloklubia vuosina 1985–1989 ja 2000–2001 voittaen kolme kertaa Suomen mestaruuden.
Heliskoski valmensi myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 1982–1987 sekä 1990–1997. Suomen Palloliitossa hän työskenteli vuodesta 1991 saakka. Vuodesta 1995 lähtien hän vastasi JVK-tutkinnon koulutusohjelmasta, ja myöhemmin UEFA Pro Licence -täydennyskoulutuksesta. Valmennuspäällikkönä hän työskenteli vuodesta 1997 lähtien. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueen lisäksi Heliskoski valmensi myös muita juniorimaajoukkueita. Heliskoski oli muun muassa Suomen valmentajana alle 19-vuotiaiden EM-lopputurnauksessa Saksassa vuonna 2000. Suomi oli turnauksessa viides ja selvisi täten ensimmäisenä suomalaisjoukkueena alle 20-vuotiaiden MM-lopputurnaukseen. Päävalmentajana tuossa vuoden 2001 MM-turnauksessa Argentiinassa toimi tosin Kari Ukkonen. Heliskoski itsekin sai päävalmentajana valmentaa MM-tasolla, kun hän toimi Suomen niin sanotun Vintiöt-maajoukkueen peräsimessä 2003 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Suomessa. Vuotta aikaisemmin hän valmensi lisäksi alle 18-vuotiaiden EM-kotiturnauksessa Suomea. Menestys molemmissa turnauksissa oli kuitenkin vähäistä.
25. heinäkuuta vuonna 2005 Heliskoski valittiin Suomen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi Antti Muurisen tilalle syksyn 2005 MM-karsintaotteluihin. Hän oli toimeen väliaikainen ratkaisu ja siirtyi kakkosvalmentajaksi Roy Hodgsonin astuessa valmennusvastuuseen tammikuussa 2006. Vuoden 2008 EM-turnauksen karsintojen loputtua Heliskoski ilmoitti jättäytyvänsä A-maajoukkueen valmennustehtävistä ja keskittyvänsä tulevaisuudessa alle 19-vuotiaiden maajoukkueen valmentamiseen.
Eeles Landström
Eeles Enok Landström (3. tammikuuta 1932 Viiala – 29. kesäkuuta 2022) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti seiväshypyn olympiapronssia vuonna 1960 sekä EM-kultaa 1954 ja 1958. Hän toimi liberaalisen kansanpuolueen kansanedustajana vuosina 1966–1972.
Mark Hunt
Mark Richard Hunt (s. 23. maaliskuuta 1974 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut potkunyrkkeilyssä muun muassa K-1 Grand Prix mestaruuden 2001. Vapaaottelussa Hunt on otellut kerran Priden raskaansarjan mestaruudesta Fjodor Jemeljanenkoa vastaan, jolle hän hävisi luovutuksella. Lisäksi Hunt otteli Fabricio Werdumia vastaan UFC:n tilapäisesta raskaansarjan mestaruudesta, mutta hävisi kamppailun.
Eeles Landström
Menestyksekäs olympiaedustaja
Landström osallistui olympialaisiin kolme kertaa; Helsingissä 1952 hän kilpaili kymmenottelussa ja sijoittui 14:nneksi tuloksella 5 694. Melbournessa 1956 hän kilpaili seiväshypyssä ja sijoittui seitsemänneksi. Seuraavissa olympialaisissa Roomassa 1960 Landström sijoittui seiväshypyssä pronssille. Landström toimi Suomen joukkueen lipunkantajana Melbournen ja Rooman olympiakisoissa.
Siipiweikot
Siipiweikot on vuonna 1993 perustettu suomalainen ravintolaketju, jonka päätuotteita ovat kanansiivet, tuliset kastikkeet, ranskalaiset ja oluet. Ketjulla on kaksi Siipiweikot-ravintolaa Tampereella, ja lisäksi neljä Siipiweikot Mini -toimipistettä Pirkanmaan alueen Prismoissa. Ketjulla on aiemmin ollut ravintolat Helsingissä, Espoossa ja Vantaalla, jotka on sittemmin suljettu.
Eeles Landström
Menestyksekäs Euroopan mestaruuskisailija
Euroopan mestaruuskilpailuissa Landström voitti kultaa Bernissä 1954 suomenennätystuloksella 440 ja Tukholmassa 1958 tuloksella 450. Euroopan ennätystä Landström paransi kolme kertaa vuosina 1955–1956 (447–451) ja Suomen ennätystä 13 kertaa vuosina 1954–1958 (432–457).
Mark Hunt
Nuoruus
Hunt syntyi Etelä Aucklandissa samoalaiseen perheeseen. Hänen isänsä kohteli perheen lapsia väkivalloin ja joutui itsekin vankilaan. Hunt vietti lapsena ja teininä aikaa tapellen koulussa ja kaduilla. Hän myös varasteli muun muassa autoja ja kenkiä, jotka johtivat hänet kahdesti vankeuteen. Vankilassa ollessaan hän tutustui ensimmäistä kertaa potkunyrkkeilyyn auttaessaan erästä vankia harjoittelemaan. Hunt itse ei harjoitellut ollenkaan ennen, kuin sattuman kautta päästyään vankilasta pois, hän joutui yökerhon edessä tappeluun. Hunt löi useamman henkilön maihin, jonka myötä yökerhon ovimies Sam Marsters oli vakuuttunut hänen tyrmäysvoimastaan ja kutsui Huntin potkunyrkkeily salilleen. Hunt harjoitteli aluksi huvin vuoksi, koska se auttoi häntä käyttämään aikaansa järkevämmin, kuin aiemmin tekemällä rikoksia. Hunt päätti sittemmin kokeilla ottelemista saatuaan tilaisuuden Marstersin kehotuksesta kokeilla ottelemista kehässä. Hän voitti ensimmäisen ottelunsa tyrmäyksellä, josta palkinnoksi Hunt sai kuusi tölkkiä olutta. Sen jälkeen Hunt ei aluksi menestynyt vaan hävisi useamman amatööritason ottelunsa tuomariäänin.
Siipiweikot
Siipiweikot on tullut tunnetuksi hot wings -kulttuurin edistämisestä Suomessa, ja sen kotikaupunkia Tamperetta on usein kutsuttu Suomen ”siipipääkaupungiksi”. Ravintolan valikoimassa on myös kasvisruokavalioon soveltuvia seitanista valmistettuja tuotteita. Siipiweikkojen kastikkeita myydään myös kuluttajille ruokakaupoissa.
Mark Hunt
Potkunyrkkeily (1998–2003)
Hunt aloitti kilpailemaan ammattilaisena 1998 potkunyrkkeilyn parissa muutettuaan Australiaan ja voitti WKBF-liiton super raskaansarjan mestaruuden Chris Chrispoulidesia vastaan tuomariäänin. Hän osallistui sittemmin 2000-luvulla K-1 turnauksiin. Ensimmäinen näistä oli Oseaanian K-1 Grand Prix, jossa Hunt eteni aina loppuotteluun saakka voittaen mestaruuden, tyrmättyään Phil Faganin toisessa erässä. Mestaruuden myötä Hunt pääsi ottelemaan Nagoyassa järjestettävään K-1 tapahtumaan heinäkuussa 2000. Hän kohtasi avausottelussaan Jérôme Le Bannerin, jolle Hunt hävisi tuomariäänin.
Eeles Landström
Ennätysten parantaja ja Suomen mestaruuksia
Landströmin ensimmäinen Euroopan ennätys oli 17. heinäkuuta 1955 Kouvolassa hypätty 447. Hän oli kuukautta aiemmin 24. kesäkuuta hypännyt SE:n 441. 24. elokuuta 1955 hän paransi Euroopan ennätystä lukemaan 450.
Siipiweikot
Ketjun liiketoimintaa pyörittää osakeyhtiö Hot Wings Oy. Vuonna 2022 yrityksen liikevaihto oli 7,0 miljoonaa euroa, ja tilikauden tulos 215 000 euroa. Yrityksen nykyinen toimitusjohtaja on Laura Yli-Houhala, joka on Siipiweikkojen perustajan Pekka Yli-Houhalan tytär.
Eeles Landström
Ennätysten parantaja ja Suomen mestaruuksia
Landström paransi ennätyksensä lukemiin 420 Helsingin Kalevan kisoissa 1951. Suomen mestaruuden Landström voitti kahdeksan kertaa peräkkäin vuosina 1953–1960. Vielä vuonna 1961 Landström voitti pohjoismaiden mestaruuden terässeipäällä hypäten. Seuraavana vuonna 1962 alkoi lasikuituseipäiden ja muun muassa Pentti Nikulan aikakausi. Urallaan Landström edusti muun muassa seuroja Toijalan Vauhti, Alavuden Urheilijat, Helsingin Kisa-Veikot ja Rosenlewin Urheilijat -38. Landström oli mestaruussarjan pesäpalloilija 1949–1951 Toijalan Pallo-Veikkojen riveissä.
Mark Hunt
Oseaanian K-1 mestaruus (2001)
2001 Hunt osallistui Oseaanian K-1 Grand Prix'hin Melbournessa, jossa hän selvitti tiensä loppuotteluun Peter Grahamin vastaan. Hunt voitti mestaruuden tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Langinkosken koulu
thumb|Entinen Langinkosken koulu pihoineen Allintien puolelta kuvattuna. Langinkosken koulu on Kotkan Metsolassa sijaitseva peruskoulu, jossa on noin 500 oppilasta. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2007 alkaen Heidi Honkanen. Langinkosken koulu purettiin vuoden 2017 aikana sisäilmaongelmien takia. Koulu oli väistötiloissa Mussalon Savotassa syksyyn 2019 asti, jolloin Allintielle valmistui uusi koulurakennus.
Juhani Sipiläinen
Kyösti Juhani Sipiläinen (7. joulukuuta 1931 Terijoki – 14. maaliskuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kansakoulunopettaja, rehtori ja opetusneuvos. Hän toimi opettajien ammattiyhdistystoiminnassa paikallisella ja kansallisella tasolla. Sipiläinen oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja 1973–1984 ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja 1979–1984. Hänelle myönnettiin opetusneuvoksen arvonimi vuonna 1992.
Eeles Landström
Amerikan yliopistourheilijana
Vuonna 1954 Landström lähti stipendillä Michiganin yliopistoon Ann Arboriin. Palattuaan viiden vuoden jälkeen Suomeen hänellä oli kandidaatin tutkinto, valtavasti kontakteja ja maailman parasta seiväsvalmennusta. Yhdysvalloissa urheillessaan hänestä tuli kaksinkertainen Big Ten -mestari seiväshypyssä vuosina 1956 ja 1959. Michiganin yliopistossa ollessaan hän edusti yliopiston Michigan Wolverines -seuraa.
Mark Hunt
Oseaanian K-1 mestaruus (2001)
Hunt kilpaili seuraavaksi kesäkuussa 2001 K-1 World Grand Prix'ssa, joka myös pidettiin Melbournessa. Hän voitti avauskierroksellaan Hiromi Amadan tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Hunt sai seuraavaksi vastaansa Ernesto Hoostin, joka oli voittanut K-1 Grand Prix'n kahdesti 1997 ja 1999. Hunt hävisi ottelun tuomariäänin ja putosi jatkosta. Turnauksen jälkeen Hunt otteli yhden superottelun Peter Grahamia vastaan Uuden-Seelannin K-1 GP:ssä. Viisi erää kestänyt kamppailu päättyi Huntin tappioon tuomariäänin.
K-1 mestaruus (2001)
Lokakuussa 2001 Hunt osallistui Fukuokassa pidettyyn K-1 Grand Prix'hin. Hunt kohtasi avauskierroksella maamiehensä Ray Sefon, jolle hän hävisi kolme erää kestäneen kamppailun tuomariäänin. Sefo kuitenkin kärsi ottelun jälkeen silmävammasta ja Hunt pääsi hänen tilalleen ottelemaan mestaruudesta Adam Wattia vastaan. Hunt voitti B-pudotussarjan mestaruuden kolmannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Voiton myötä joulukuussa Hunt osallistui vuorostaan Tokiossa järjestettiin vuoden viimeiseen K-1 GP:hen. Hän voitti avauskierroksella Jérôme Le Bannerin tyrmäyksellä toisessa erässä ja oli määrä otella seuraavaksi Ernesto Hoostia vastaan. Hän kuitenkin loukkaantui Stefan Lekoa vastaan, jonka myötä Leko asettui Huntin vastustajaksi. Hunt voitti Lekon tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Hunt kohtasi loppuottelussa Francisco Filhon, jonka hän voitti yhden ylimääräisen erän jälkeen tuomariäänin. Hunt voitti samalla uransa toisen K-1 Grand Prix mestaruuden.
Nyrkkeily
Hunt otteli potkunyrkkeilyuransa alussa myös kahdesti nyrkkeilyssä. Hänen ensimmäinen ottelu käytiin elokuussa 1998 Sydneyssä, Bondi Diggers Clubilla. Hunt kohtasi John Wybornin, joka oli voittanut ennen ottelua kolmesti yhdeksästä käymästään ottelusta. Hunt hävisi kolmieräisen ottelun tuomariäänin.
Toisen ottelunsa Hunt kävi huhtikuussa 2000 Wyongissa Joe Askewia vastaan, joka oli voittanut kaikki kahdeksan ottelua. Huntin ja Askewin ottelu päättyi tasapeliin.
Eeles Landström
Työura ja yhteiskunnallinen toiminta
Eeles Landström asui vuosina 1954–1959 Yhdysvalloissa, jonne hänen perheensäkin muutti vuonna 1957. Espanjassa hän asui perheineen vuosina 1982–2007. Hän opiskeli Yhdysvalloissa Michiganin yliopistossa ja suoritti Bachelor of Science -loppututkinnon 1959. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on osallistunut Kansainvälisen Olympiakomitean (IOC) järjestämään Olympia-Akatemiaan Ateenassa vuonna 1961.
Mark Hunt
Nyrkkeily
Lokakuussa 2020 Huntin ilmoitettiin ottelevan Paul Gallenia vastaan joulukuussa 2020. Hunt ilmoitti päättävänsä kamppailu-uransa ottelun jälkeen. Ottelu käytiin Bankwest Stadiumilla, jossa Hunt hävisi kuusieräisen ottelun tuomariäänin (56-58, 55-59, 56–58).
Eeles Landström
Työura ja yhteiskunnallinen toiminta
Landström työskenteli Porissa Rosenlewin sosiaalipäällikkönä 1962–1970, Veikkauksen projektipäällikkönä 1973–1976 ja Yleisradion talousasioiden apulaisjohtajana 1976–1981. Vuosina 1966–1972 hän oli LKP:n kansanedustajana Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Landström oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen sekä Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1967–1976. Hän toimi Kansainvälisen Parlamenttien välisen liiton (IPU) johtokunnan jäsenenä sekä Euroopan Yleisradioliitto EBU:ssa Yleisradion nimeämänä edustajana taloustoimikunnassa. Landström osallistui muun muassa presidentti Urho Kekkosen valtuuskunnan jäsenenä YK:n 25-vuotisjuhlaistuntoon 1970.
Juhani Sipiläinen
Sipiläinen kirjoitti ylioppilaaksi Järvenpään yhteiskoulusta vuonna 1953. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Helsingin opettajakorkeakoulusta vuonna 1957. Sipiläinen työskenteli kansa- ja peruskoulun opettajana sekä koulunjohtajana Enonkoskella ja Ruotsinpyhtäällä 1954–1957 ja vuodesta 1957 Lappeenrannassa. Kouluhallintotutkinnon Sipiläinen suoritti vuonna 1974.
Mark Hunt
Vapaaottelu
Hunt siirtyi K-1 uran jälkeen vapaaottelun pariin 2004. Hän otteli ensimmäiset ottelunsa Pridessa, jossa avausottelussaan Hunt kohtasi Judossa olympiakultaa voittaneen Hidehiko Yoshidan. Hän hävisi ottelun käsilukolla ensimmäisessä erässä. Toinen kamppailu Pridessa päätyi voittoon Dan Bobishia vastaan, joka oli aiemmin hävinnyt kaksi ottelua peräkkäin. Hunt voitti lokakuun Pride 28 -tapahtumassa käydyn kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Hunt otteli vielä kolmannen kerran vuonna 2004, PRIDE Shockwave 2004 -tapahtumassa Priden keskisarjan mestaria Wanderlei Silvaa vastaan. Kamppailu käytiin raskaassasarjassa, jossa Hunt voitti kolmieräisen kamppailun hajaäänin.
Eeles Landström
Tunnustuksia
Elokuussa 2015 hänelle pystytettiin patsas Toijalaan Akaan keskusurheilukentälle.
Mark Hunt
Vapaaottelu
2005 Hunt otteli yhden ottelun, joka käytiin uudenvuoden aattona PRIDE Shockwave 2005 -tapahtumassa. Hän kohtasi Marko Filipovicin, jonka Hunt voitti hajaäänin. Hunt otteli vielä 2006 yhden ottelun ennen osallistumistaan Priden avoimeen turnaukseen. Hän kohtasi Yosuke Nishijiman helmikuussa, jonka hän voitti tyrmäyksellä kolmannen erän alussa.
Eeles Landström
Tunnustuksia
Landström oli 2000-luvulla aktiivisesti edistämässä nuorten seiväskoulua kymmenellä paikkakunnalla. Suomalaisen seiväshypyn Hall of Fame -kunniakerhon ensimmäiseksi jäseneksi Landström nimitettiin vuonna 2013.
Saavutukset
thumb|right|Vuoden 1960 Rooman olympialaisten seiväshypyn mitalikolmikko: keskellä Yhdysvaltain [[Don Bragg, vasemmalla Yhdysvaltain Ron Morris ja oikealla pronssimitalisti Eeles Landström.]]
Mark Hunt
Priden avoin GP-turnaus (2006)
Hunt osallistui toukokuussa Priden avoimeen painoluokka turnaukseen. Hän kohtasi avauskierroksella kokeneen Tsuyoshi Kohsakan, joka oli aikaisemmin muun muassa otellut UFC:ssä ja voittanut Pancrasen superraskaansarjan mestaruuden. Hunt voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä ja eteni neljännesvälieriin. Hunt kohtasi seuraavaksi Josh Barnettin, joka oli myös entinen Pancrasen mestari, sekä UFC:n raskaansarjan mestari. Heinäkuussa 2006 käyty kamppailu päättyi ensimmäisessä erässä Huntin tappioon luovutuksella jäätyään kimuralukkoon.
Langinkosken koulu
Historia
Koulun historia alkaa vuodesta 1943, jolloin Viipurissa perustettiin Viipurin yhteislyseo. Jo seuraavana vuonna koulu joutui muuttamaan sodan vuoksi Kotkaan, missä se toimi Kotkan yhteislyseon nimellä Kotkansaarella ensin Tyttölyseon (nyk. Datariina) ja sitten niin kutsutun puukoulun tiloissa. Vuonna 1956 valmistui nykyinen koulurakennus Metsolan kaupunginosaan.
Mark Hunt
Haastaminen Priden raskaansarjan mestaruudesta ja DREAM (2006–2009)
Pudottuaan toisella kierroksella Priden avoimesta turnauksesta Hunt sai tilaisuuden otella Priden raskaansarjan mestaruudesta Fjodor Jemeljanenkoa vastaan. Jemeljanenko puolusti mestaruuttaan kolmannen kerran Huntia vastaan. Kamppailu käytiin Pride FC - Shockwave 2006 -tapahtumassa 31. joulukuuta 2006. Hunt oli hallinnut kamppailua suurilta osin, mutta yrittäessään americana lukkoa Jemeljanenkolle, hän epäonnistui ja Jemeljanenko sitä vastoin onnistui tekemään Huntille kimuralukon, jolla Hunt joutui luovuttamaan kamppailun kahdeksan minuutin jälkeen ensimmäistä erää. Se oli samalla Huntin uran viimeinen kamppailu Pridessa, josta hänelle jäi tilastoksi viisi voittoa ja kolme tappiota.
Hunt pysyi Japanissa ja siirtyi ottelemaan DREAM järjestöön. Ura DREAMissa ei kuitenkaan mennyt Huntin kannalta hyvin. Hän hävisi avauskamppailunsa Alistair Overeemille vain minuutin jälkeen luovutuksella ensimmäisessä erässä. Seuraavaksi Hunt hävisi tyrmäyksellä Melvin Manhoefille vain 18 sekunnissa. Hän osallistui vielä toukokuussa 2009 DREAMin Super Hulk Grand Prix:hin, jossa hän kuitenkin putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Gegard Mousasille luovutuksella minuutin jälkeen.
UFC (2010–2018)
Hunt siirtyi Priden myötä UFC:hen, kun yhtiö osti Priden ja lakkautti järjestön toiminnan. Alun perin UFC:n puheenjohtaja Dana White oli tarjonnut Huntin ostamista ulos sopimuksesta tarjoten hänelle yhteensä 450 000 dollaria, mutta Hunt kieltäytyi ja halusi sitä vastoin otella UFC:ssä. Syyskuussa 2010 Hunt otteli ensimmäisen kerran UFC:ssä. Hän hävisi kamppailunsa Sean McCorklelle ensimmäisessä erässä luovutuksella.
Helmikuussa 2011 Hunt otteli toisen ottelunsa Chris Tuchschereria vastaan. Hunt voitti kamppailun tyrmäyksellä toisessa erässä, joka samalla päätti hänen kuuden ottelun tappioputken. Huntin voitto palkittiin samalla Illan tyrmäys bonukella. Hän jatkoi voittokulkuaan syyskuussa 2011 Ben Rothwellia vastaan, jonka Hunt voitti tuomariäänin.
2012 Hunt otteli yhen ottelun, joka käytiin 26. helmikuuta Denverissä. Vastaan asettui Cheick Kongo, joka oli sitä edellisessä ottelussa ansainnut vuoden tyrmäys maininnan Pat Barrya vastaan. Hunt voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Don Wilson
Don Wilson (10. helmikuuta 1933 Tacoma, Washington, Yhdysvallat – 22. tammikuuta 2022 Tacoma, Washington, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan The Ventures -yhtyeen komppikitaristina sekä sooloilevana muusikkona.
Mark Hunt
UFC:n tilapäismestaruudesta ja viimeiset ottelut (2014–2018)
2014 Hunt aloitti vuoden voitolla Roy Nelsonia vastaan. Hän voitti syyskuussa käydyn ottelun tyrmäyksellä toisessa erässä. Hänet palkittiin Illan suoritus bonuksella. Hunt pääsi myöhemmin ottelemaan raskaansarjan tilapäisestä mestaruudesta, kun mestarina ollut Cain Velasquez loukkaantui ennen UFC 180 -tapahtumaa. Hän kohtasi Fabrício Werdumin, jolle Hunt hävisi teknisellä tyrmäyksellä saatuaan polvesta päähän.
Don Wilson
Wilson perusti vuonna 1958 ystävänsä Bob Boglen kanssa The Venturesin, josta tuli pian kvartetti. Yhtye julkaisi kaksi vuotta myöhemmin version Johnny Smithin sävellyksestä ”Walk, Don’t Run”. Se nousi listakakkoseksi ja valittiin myöhemmin Rolling Stone -lehden äänestyksessä sadan merkittävimmän kitarakappaleen joukkoon. Ventures julkaisi kappaleen uudestaan vuonna 1964, jolloin surf rock oli kovassa nosteessa. Kappale nousi myös tuolloin listahitiksi.
Mark Hunt
UFC:n tilapäismestaruudesta ja viimeiset ottelut (2014–2018)
2015 Hunt otteli kahdesti häviten ensimmäisen ottelunsa Stipe Miocicille teknisellä tyrmäyksellä viimeissä erässä. Miocic teki ottelussa UFC:n ennätyksen eniten lyöntiosumia yhdessä ottelussa voittaen Huntin lyönnein 361–48. Marraskuussa hän kohtasi toisen kerran Antônio Silvan, jonka hän voitti tällä kertaa teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Don Wilson
Wilson soitti Venturesissa aina eläköitymiseen 2015 saakka, eikä häneltä jäänyt yhtään yhtyeen kiertuetta väliin. Yhtye julkaisi tuona aikana 40 albumia. Se teki lähinnä covereita muiden artistien kappaleista, mutta niiden omat kappaleet olivat usein Wilsonin tai Boglen tekemiä.
Mark Hunt
UFC:n tilapäismestaruudesta ja viimeiset ottelut (2014–2018)
2016 Hunt kohtasi Frank Mirin viikkoa ennen 42-vuotissyntymäpäiväänsä. Hän voitti ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä ja ansaitsi illan suoritus bonuksen voittonsa myötä. Heinäkuussa Hunt kohtasi UFC 200 -tapahtumassa Brock Lesnarin. Hän hävisi ottelun tuomariäänin, mutta tulos mitätöitiin, kun viikkoa myöhemmin Yhdysvaltain antidopingtoimikunta kertoi Lesnarin jääneen kiinni dopingista 28. kesäkuuta 2016 ennen ottelua tehdyssä testissä.
Langinkosken koulu
Historia
Kun vuonna 1974 siirryttiin peruskoulujärjestelmään, koulu jaettiin yläasteeseen ja lukioon, jotka saivat nimensä läheisen Langinkosken mukaan. Vuonna 1979 rakennukseen valmistui lisäsiipi. Ympäristölukio aloitti toimintansa vuonna 1994.
Langinkosken lukio lakkautettiin vuonna 2012.
Mark Hunt
UFC:n tilapäismestaruudesta ja viimeiset ottelut (2014–2018)
2017 Hunt otteli ensin maaliskuussa Alistair Overeemia vastaan UFC 209 -tapahtumassa. Kaksikko kohtasi toisen kerran. Hunt hävisi kamppailun kolmannessa erässä Overeemin polviosumille. Kesäkuussa Hunt kohtasi Derrick Lewisin kotikaupungissaan Aucklandissa. Hän voitti viisieräisen kamppailun neljännessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Hunt jahtasi Lewisia neljännen erän aikana lyöden useita kertoja Lewisia kehoon ja potkien reisiin, jonka myötä Lewis kaatui. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
2018 Hunt ilmoitti helmikuussa ennen Curtis Bladesia vastaan käytyä kamppailua, ettei tulisi enää jatkamaan sopimustaan UFC:n kanssa, joka päättyisi kahden ottelun jälkeen. Kamppailu käytiin Perthissä, Australiassa UFC 221 -tapahtumassa. Hunt onnistui ottelun aikana pudottamaan Bladesin kanveesiin, mutta hävisi ottelun lopulta tuomariäänin (26–30, 26–30, 27–29). Syyskuussa Hunt kohtasi Moskovassa Aleksei Oleinikin Illan pääottelussa, jonka hän hävisi luovutuksella, jouduttuaan takakuristukseen. Hunt kohtasi viimeisessä ottelussaan UFC:ssä Justin Willisin UFC Fight Night: dos Santos vs. Tuivasa -tapahtumassa. Joulukuussa käyty kamppailu päättyi tappioon tuomariäänin (28–29, 28–29, 28–29).
Potkunyrkkeily
World Kickboxing Federation
K-1
Ludwig Guttmann
pienoiskuva|Guttmann vuonna 2013 julkaistussa postimerkissä. Ludwig ”Poppa” Guttmann (3. heinäkuuta 1899 – 18. maaliskuuta 1980) oli saksalaissyntyinen neurokirurgi, joka on paralympialaisten perustaja ja vammaisurheilun keskeisiä vaikuttajia.
Guttmann oli Saksan johtavia neurokirurgeja ennen toista maailmansotaa. Hän työskenteli Breslaun juutalaisessa sairaalassa vuoteen 1939, jolloin hän joutui pakenemaan Englantiin. Guttmann aloitti työskentelyn Stoke Mandeville -sairaalan selkäydinvammaosastolla vuonna 1944. Guttmann pyrki kuntouttamaan potilaitaan, joista monet olivat entisiä sotilaita, siten, että he pystyisivät palaamaan normaalielämään mahdollisimman nopeasti. Yhdeksi keskeiseksi kuntoutusmuodoksi muodostui urheilu.
28. kesäkuuta 1948 Guttmann järjesti vammaisille ensimmäiset Stoke Mandeville -urheilukilpailut, joita järjestettiin tämän jälkeen vuosittain. Vuonna 1952 kilpailut muuttuivat kansainvälisiksi hollantilaisen joukkueen osallistuessa niihin. Vuonna 1960 kilpailut järjestettiin ensimmäistä kertaa paralympialaisten nimellä välittömästi varsinaisten olympialaisten jälkeen niiden isäntäkaupungissa Roomassa.
Pilpan kanava
pienoiskuva|Pilpan kanava vuonna 2013. pienoiskuva|Pilpan kanava kartalla.
Pilpan kanava sijaitsee Heinävedellä Pohjois-Karjalassa. Kanava yhdistää Kermajärven Haukiveteen yhdessä Kerman ja Vihovuonteen kanavien kanssa. Pituutta yksisulkuisella kanavalla on 250 metriä ja pudotusta 0,40–0,95 metriä. Kanavan läpi voivat kulkea alukset, joiden suurin pituus on 31,2 metriä, leveys 7,1 metriä, syväys 1,8 metriä ja korkeus 8,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puurakenteisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Tekniikaltaan ne ovat sähkömekaanisia. Kanava on nykyään itsepalvelukanava. Kanavan etävalvonta suoritetaan Varistaipaleen kanavalta.
Kanava on osa historiallista, yhdeksi kauneimmista kansallismaisemista valittua Heinäveden reittiä. Itse kanava on erinomaisessa kunnossa ja ahkerassa käytössä, sillä Heinäveden reitti on yksi Suomen suosituimmista venereiteistä.
Černá Pole
thumb|Katunäkymää Muchova-kadulta Černá Pole (suomeksi Mustat niityt) on  Tšekin toiseksi suurimman kaupungin Brnon kaupunginosa. Se sijaitsee lähellä kaupungin keskustaa sen pohjoispuolella, Brno-severin osa-alueella. Alue on rauhallista, melko vaurasta asuinaluetta, jossa on paljon ravintoloita mutta vähän parkkipaikkoja.
Černá Polessa on arkkitehtuuriltaan merkittäviä kohteita 1920- ja 1930-lukujen vaihteesta: Mies van der Rohen Villa Tugendhat on Unescon maailmanperintökohde. Muita merkittäviä rakennuksia ovat Josef Kranzin suunnittelema Cafe Era ja Mojmír Kyselkan piirtämä kolmikerroksinen Masarykin yhteiskoulu (Masarykova obecná škola chlapecká a dívčí).
Cupisniquen kulttuuri
right|thumb|250px|Cupisnique-keramiikan ehkä tunnetuin saviastia.
Cupisniquen kulttuuri oli intiaanien luoma varhainen Perun pohjoisrannikon kulttuuri, joka oli ainakin osittain Chavínin kulttuurin aikalainen. Kulttuuri oli Trujillon seuduilla asuneiden intiaanien luoma. Kulttuuri alkoi 1500-1200 eaa. ja päättyi 500-200 eaa. Se tunnetaan parhaiten keramiikastaan. Kulttuuri edelsi Gallinazoa ja Mochicaa. Kulttuurin keramiikka kuvaa usein sen jumaluuksia ja ihmisuhreja.
Uskonto taiteessa
Cupisniquen kulttuuri oli ajalle tyypillinen Keski-Andien kulttuuri. Siinä palvottiin ainakin hämähäkkijumalaa. Ihmisuhrit olivat tavallisia. Taiteessa kuvataan pään irtileikkaajaa, joka saattoi olla ihminen, hirviö, lintu, kala ja hämähäkki. Tämä tarkoittaa eri jumalia, joita lepytettiin uskonnossa ihmisuhreilla.
Yleisä koristeluja olivat jaguaarit, nuoran yhdistämät tai verkkomaiseen pussiin pistetyt ihmispäät, vangit, villieläimet, uurteiset ihmiskasvot ja kasvit. Uurteiset ihmiskasvot saattavet esittää paippia tai shamaania. Keramiikassa on joskus epäsymmetrisiä aiheita, joissa toinen puoli esittää ihmistä, toinen jumalaa: kissaa tai hämähäkkiä. Kulhoissa on lähes aina kissapeto tai hämähäkki, ja uhraamisesta kertovia kuvia. luultavasti tämä liittyy hedelmällisyyteen: uhrattiin hedelmällisyydebn jumalalle. Myöhempi Mochen kulttuuri lisäsi näihin skorpionin ja ravun. Hämähäkkijumala oli luultavasti sateen, metsästyksen ja sodan jumala.
Hämähäkki myös luonnossa katkoo uhrin pään. Cupisniquen taiteessa eläinhahmoja on monesti sekoitettu. Monesti hämähäkille on kuvattu kissaeläimen kita ja linnun nokka. Andien varhaisessa kulttuurissa jaguaarijumala oli maata kuvaava jumala, ja petolintujumala taivaanjumala. Myös vettä kuvaava käärmejumala esiintyy taiteessa. Jaguaari myös liitetään poppamieheen. Käärme on joko boa tai anakonda, ja liittyy maanalaisin lähtesiin ja sateisiin. Jaguaari liittyy sademetsien uskonnoissa shamaaniin.
Historia
Cupisniquen kulttuurin alkuperä lienee myöhäisen esikeraamisen ja alkujakson kulttuurikehityksessä. Chavinkulttuuri levisi Cupisniquuen synnyttyä sen alueelle. Hautalöytöjen mukaan kulttuuri olis ollut melko tasa-arvoinen.
Löytöpaikkoja
Kulttuuri ulottui Virú- ja Lambayeque-jokien laaksoihin ja näiden välille.
Kulttuurin löytöpaikkoja ovat Ventarrón Chiclayon lähellä, Huaca de los Reyes Mochejoen laaksossa, ja Poemape heiman pohjoisempana rannikolla. Kulttuuriin liittyivät myös Ñañañique, Huaca Lucia, Puemape, Punkuri, Moxeque, Cupisnique ja huomattavasti etelämpänä Caragay ja Cardal.
Vaikutteet
Cupisnique levittäytyi Perun Pohjois- ja keskirannikolla ja vuorilla, samaan aikaan kuin Chavin Perun vuoristossa kohti etelää ja Tiwanakua. Myöhempi Cupisniquen keramiikka sai Chavin-vaikutteita. Ei tiedetä, oliko Cupisnique osa Chavinin kulttuuria
Kulttuuri vaikutti myöhemmän Gallinazon kulttuurin, Mochen edeltäjän, syntyyn. Se vaikutti myös kulttuureihin Salinar, Vicus.
Viljami Kaasalainen
pienoiskuva|Viljami Kaasalainen Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018. Viljami Kaasalainen (s. 15. lokakuuta 1995 Mikkeli) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Vuoteen 2018 saakka hän edusti Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Häntä valmentaa Antti Mero sr.
Kaasalainen karsiutui Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 100 metrin välierissä ja 4 × 100 metrin viestin alkuerissä. Hänet valittiin Amsterdamin EM-kilpailujen 2016 pikaviestijoukkueeseen. Hän jäi kuitenkin varajuoksijaksi.
Kalevan kisoissa Kaasalainen sai kultaa 100 metrillä 2020 ajalla 10,35 sekä 400 metrillä 2022 ajalla 46,75 ja 2023 ajalla 46,23. Lisäksi hän on saavuttanut 400 metrillä hopeaa 2021. 200 metrin juoksussa Kaasalainen on voittanut pronssia vuoden 2023 Kalevan kisoissa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2022 sekä 4 × 400 metrin viestissä hopeaa 2021 ja 2022. Kaasalainen voitti 100 metrin Suomen-mestaruuden 16-vuotiaiden sarjassa 2011 ja 19-vuotiaissa 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti 400 metrillä kultaa 2022 ja 2023 sekä 200 metrillä hopeaa 2023. Viestissä hän saavutti kultaa 2021, 2022 ja 2023 sekä hopeaa 2019. Sisäradoilla hän voitti 17-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 60 metrin juoksussa 2012. Ensimmäisessä aikuisten maaottelussaan hän oli viides 100 metrillä Tukholmassa 2013. Tampereella vuoden 2020 maaottelussa Kaasalainen otti lajivoiton sadalla metrillä.
Prelude to a Kiss
”Prelude to a Kiss” (suom. Alkusoitto suudelmaan) on Duke Ellingtonin säveltämä ja Irving Gordonin ja Irving Millsin sanoittama jazzstandardi.
Kappaleen nauhoitti ensimmäisenä Duke Ellingtonin orkesteri, soolosaksofonistinaan Johnny Hodges, 9. elokuuta 1938. Saman kuun 24. päivä Hodges nauhoitti kappaleen omalla nimellään laulaja Mary McHugh’n kanssa. Levyllä esiintyvän ”Johnny Hodges and His Orchestran” kokoonpano oli kuitenkin nimestä huolimatta sama kuin Ellingtonin yhtyeen. Hodges soitti Ellingtonin nauhoituksessa sopraano- ja omalla nimellään nauhoitetussa versiossa alttosaksofonia. McHugh’n laulama versio nousi listalla neljännelletoista sijalle lokakuussa 1938. Sen suosio jäi kuitenkin aluksi Ellingtonin saman vuoden listaykköseksi nousseen nauhoituksen ”I Let a Song Go Out of My Heart” varjoon.
Ellington nauhoitti kappaleen urallaan useita kertoja ja sen ovat äänittäneet myös lukuisat muut artistit, muun muassa John Hardee, Pee Wee Russell, Sarah Vaughan, Nancy Wilson ja Ben Webster.
Ristiniemen majakka
Ristiniemen majakka on Venäjän Murmanskin alueen luoteisosassa Barentsinmeren rannalla, ennen sotia Suomeen kuuluneella Petsamon alueella sijaitseva majakka. Majakka sijaitsee Petsamonvuonon suun länsipuolella Nurmensätin saarennon itäpäässä, Etelämukan lahden rannalla, nykyisen Petsamon kunnan alueella.
Beijing (satelliitti)
Sen rakensi Tsinghuan yliopisto ja englantilainen SSTL-yhtiö. Se perustuu SSTL:n satelliittimalliin SSTL-30. Se laukaistiin 27. lokakuuta 2005 ja sen käyttöikä on 7 vuotta.
Sen hyötykuorma koostuu kahdesta kuvaavasta laitteesta:
Ladakh
Ladakh (, [],, [], , ’korkeiden solien maa’) on alue Intian pohjoisosassa Jammun ja Kashmirin osavaltiossa. Ladakh rajoittuu pohjoisessa Karakorumin vuoristoon ja etelässä Himalajaan. Se on yksi Intian harvimmin asutuista alueista. Historiallisesti Ladakhiin ovat kuuluneet Baltistanin laaksot, Induksen laakso, Zanskarin alue, Lahaul ja Spiti etelässä, Ngari (Länsi-Tiibet) idässä sekä Nubran laaksot pohjoisessa Khardung la -solan toisella puolella Ladakhvuorilla. Nykyään Ladakh rajoittuu idässä Tiibetiin, etelässä Lahauliin ja Spitiin, lännessä Kashmirin, Jammuun ja Gilgitin alueisiin ja pohjoisessa Keski-Aasiaan.
Ladakh on tunnettu vuoristoluontonsa kauneudesta ja buddhalaisesta kulttuuristaan. Sitä kutsutaan joskus "pieneksi Tiibetiksi", koska tiibetiläinen kulttuuri on voimakkaasti vaikuttanut Ladakhiin. Menneisyydessä Ladakh oli merkittävä alue strategisen sijaintinsa vuoksi kauppareittien risteyspaikkana, mutta Kiinan suljettua Tiibetin ja Keski-Aasian rajansa vuonna 1960 kansainvälinen kauppa alueella on hiipunut. Vuodesta 1974 Intian hallitus on tukenut Ladakhiin suuntautuvaa turismia.
Ladakhin suurin kaupunki on Leh. Alueen asukkaiden enemmistö on tiibetinbuddhalaisia, ja suurin osa lopuista šiiamuslimeja. Ladakhilaiset ovat viime aikoina toivoneet alueestaan erillistä liittovaltion aluetta, koska se eroaa uskonnoltaan ja kulttuuriltaan muslimienemmistöisestä Kashmirista.
Historia
Kivikaiverruksia on löydetty useista Ladakhin osista, mikä osoittaa alueella olleen asutusta neoliittiselta kaudelta saakka. Ladakhin aikaisimmat asukkaat olivat sekoitus indoarjalaisia moneja ja dardeja, jotka mainitaan Herodotoksen, Nearkhoksen, Megastheneen, Pliniuksen ja Ptolemaioksen teoksissa sekä Puranoiden maantieteellisissä luetteloissa. Ensimmäisen vuosisadan aikaan Ladakh kuului Kušana-valtakuntaan. Buddhalaisuus tuli läntiseen Ladakhiin toisella vuosisadalla Kashmirin kautta, kun suurin osa itäisestä Ladakhista ja Länsi-Tiibet harjoittivat bön-uskontoa. 600-luvun buddhalainen matkailija Xuán Zàng myös kuvailee alueen uskontoa kertomuksissaan.