cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lick Records
Historia
Hanoi Rocksin managerit brittiläinen Richard Bishop ja suomalainen Seppo Vesterinen perustivat Lick Recordsin yhtyeen omaksi levy-yhtiöksi ja -merkiksi, kun Hanoi Rocksille ei löytynyt sopivaa levytyssopimusta. Ilmeisesti yhtyeen omaa levy-yhtiötä oli suunniteltu jo syksyllä 1982. Hanoi Rocksin piti tehdä sopimus Magnet-yhtiön kanssa, mutta yhtyeen jäsenet eivät allekirjoittaneet sitä, koska yhtiöllä ei ollut minkäänlaista sopimusta tai välityskanavaa Yhdysvalloissa. Vesterinen kannatti taas Chrysalis-levy-yhtiötä. Asiat eivät kuitenkaan kehittyneet, joten ensimmäiset Lick Records -julkaisut, singlet ”Malibu Beach / Rebel On The Run” ja ”Malibu Beach /Taxi-Driver/Rebel On The Run / Beer And A Cigarette” julkaistiin toukokuussa 1983. Alun perin levytyssopimus oli tarvittu uutta Back To Mystery City -albumia varten, mutta lopulta sekin julkaistiin Lick-levymerkiltä toukokuussa 1983. 12. elokuuta 1983 Lick Records julkaisi Hanoi Rocksin singlet ”Until I Get You / Tragedy” ja ”Until I Get You / Tragedy / Oriental Beat”. 13. elokuuta 1983 Lick Records julkaisi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ensimmäistä kertaa Hanoi Rocksin koko siihenastisen albumituotannon, johon kuuluivat levyt Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks, Oriental Beat ja Self Destruction Blues, jonka Lick Records vielä julkaisi värivinyylinä 1985. Samana vuonna Lick Records julkaisi vielä 19.–20. joulukuuta 1983 The Marquee Clubilla äänitetyn live-albumin All Those Wasted Years.
Kesäkuussa 1983 uutisoitiin Hanoi Rocksin yhdeksän miljoonan markan levytyssopimuksesta monikansallisen CBS:n kanssa. Näin ollen Lickin piti jäädä vain väliaikaiseksi ratkaisuksi ja CBS:n sopimuksen piti tehdä koko Lick-levymerkki turhaksi. CBS:n kanssa piti nimittäin tehdä sopimus, jonka kuusivuotisen keston aikana piti tuottaa seitsemän levyä. Hanoi Rocksin rumpali Razzle kuoli 9. joulukuuta 1984 Yhdysvaltain kiertueella Los Angelesissa. Tämän jälkeen 4. tammikuuta 1985 basisti Sam Yaffa soitti viimeisen keikkansa yhtyeessä. Razzlen korvasi Terry Chimes ja Yaffan René Berg. Uuden kokoonpanon oli tarkoitus jatkaa CBS-sopimusta, mutta Puolan kiertueen jälkeen yhtye oli käytännössä hajonnut, kun yhtyeellä ei ollut enää intoa ja Berg osoittautui vääräksi valinnaksi. 17. kesäkuuta uutisoitiin Hanoi Rocksin hajonneen laulaja Michael Monroen ilmoitettua eroavansa yhtyeestä. Elokuussa 1985 julkaistiin postuumisti 1980-luvun Hanoi Rocksin viimeinen albumi Rock & Roll Divorce, joka koostui Andy McCoyn varastamista Mick Staplehurstin äänittämistä bootleg-nauhoista, jotka oli äänitetty Hanoi Rocksin viimeisellä keikalla 19. toukokuuta 1985 Rockerina Festivalilla, Puolassa. Tämä live-albumi julkaistiin Lick Recordsilta ja levymerkkinä levyssä luki BOOTLIC eli Lickin julkaisema bootleg.
Richard Bishop muutti Yhdysvaltoihin jo 1989 ja nykyään hän esiintyy sekä levyttää sooloartistina taiteilijanimellä Sir Richard Bishop.
Kim Dotcom
Politiikka
Lokakuussa 2013 uusiseelantilainen pienyrityksistä vastaava ministeri John Banks erosi virastaan, sillä hänen epäiltiin salanneen Dotcomilta vuonna 2010 saamaansa 30 000 euron vaalirahoitusta.
Maaliskuussa 2014 Dotcom perusti Uuteen-Seelantiin Internet-puolueen, joka ajaa internetin ja teknologian vapautta.
Vuonna 2022 Newsweek-lehti kuvaili Dotcomia tunnetuksi salaliittoteoreetikoksi.
Yksityiselämä
Kim Dotcomin äiti on suomalainen, mutta hän syntyi ja kasvoi Saksassa. Dotcom avioitui vuonna 2009 Mona Verga Dotcomin kanssa ja erosi vuonna 2014. Pariskunnalla on viisi lasta. Kim Dotcomilla on sukua Turussa. Hän liputtaa Uuden-Seelannin kartanossaan Suomen lipulla.
Hänen kartanonsa asuinpinta-ala on 2 300 neliömetriä. Pidätyksensä aikoihin Dotcom asui kartanossa vuokralla ja kuukausivuokran arvioitiin olevan 30 000–40 000 Uuden-Seelannin dollaria ja talon arvioitiin olevan Uuden-Seelannin arvokkain (arviolta 30 miljoonaa dollaria). Kiinteistön pinta-ala on 12 hehtaaria.
Dotcom on osallistunut useita kertoja Gumball 3000 -ralliin.
Vuodenvaihteessa 2012 Dotcom sai maailman Call of Duty: Modern Warfare 3 -pelaajista eniten tappoja pelitililleen.
Gary Graham
Gary Rand Graham (s. 6. kesäkuuta 1950 Long Beach Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muiden muassa rooleistaan TV-sarjoissa Alien Nation, Kunnian miehet ja Star Trek: Enterprise. Hän on esiintynyt pienissä sivurooleissa myös TV-sarjoissa Ally McBeal, Crusade, Walker, Texasista.
Maksim Kanunnikov
Maajoukkueura
Venäjän A-maajoukkueessa Kanunnikov pelasi ensimmäisen ottelunsa 26. toukokuuta 2014, kun Venäjä voitti Slovakian 1–0. Kanunnikov oli mukana MM-kilpailuissa 2014, joissa hän pelasi alkulohko-otteluissa Belgiaa ja Algeriaa vastaan.
Saavutukset
Zenit Pietari
Gary Graham
Graham on ollut kahdesti naimisissa ja hänellä on yksi lapsi ensimmäisestä avioliitostaan.
Näyttelemisen ohella Graham oli avustavana tuottajana TV-sarjassa The Jace Hall Show vuosina 2008 ja 2009. Hän on myös ohjannut ja käsikirjoittanut lyhytelokuvan Interviews vuonna 2008.
Hjalmar Kokko
Elämä ja ura
Helsingin Jyryä edustanut Kokko osallistui Suomen sisällissotaan seuran urheilijoista kootun Jyryn komppanian riveissä, ja pakeni sodan loppuvaiheessa Neuvosto-Venäjälle. Vuosina 1921–1923 Kokko opiskeli Pietarin kansainvälisessä punaupseerikoulussa. Talvella 1922 hän taisteli Toivo Antikaisen johtamassa hiihtokomppaniassa rajan yli tunkeutuneita suomalaisjoukkoja vastaan. Kurssin suoritettuaan Kokko toimi punaupseerikoulussa liikunnanopettajana 1923–1926. Vuonna 1926 Kokko voitti kreikkalais-roomalaisen painin Neuvostoliiton mestaruuden sarjassa 67 kg, ja 1928 hän sijoittui Moskovan spartakiadien yhteydessä järjestetyissä mestaruuskilpailuissa pronssille. Vuosina 1932–1937 Kokko oli painivalmentajana Karjalan autonomisen tasavallan urheiluinstituutissa, jonka jälkeen hän siirtyi paininopettajaksi P. F. Lesgaftin kansalliseen fyysisen kasvatuksen instituuttiin Leningradiin.
Kokko osallistui talvisotaan, ja natsi-Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon kesällä 1941, hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi rintamapalvelukseen. Kokon kuolemasta ei ole tarkkaa tietoa. Erään version mukaan hän olisi kadonnut taistelutehtävässä joulukuussa 1941. Toisen mukaan Kokko johti suomalaisten linjojen takana toiminutta erikoisosastoa, joka joutui väijytykseen Sortavalan lähistöllä. Joidenkin tietojen mukaan Kokko lähetettiin rintaman yli vakoojana ja kiinni jäätyään teloitettiin. Tarinan mukaan hän tempaisi paitansa auki teloitusryhmän edessä ja osoitti rintaansa tatuoitua Jyryn merkkiä kehottaen ampumaan siihen.
GUAM
thumb|GUAMin jäsenvaltiot sinisellä. GUAM on neljän entisen Neuvostoliiton jäsenvaltion muodostama liitto. Sen perustivat vuonna 1997 Georgia, Ukraina, Azerbaidžan ja Moldova, joiden alkukirjaimista liiton nimi tulee. Uzbekistan kuului liittoon vuosina 1999–2005, jolloin sen nimi oli GUUAM. Liiton tavoitteena on demokratian ja taloudellisen kehityksen edistäminen.
Jukka Murtosaari
Jukka Murtosaari (2. tammikuuta 1963 Helsinki – elokuu 2016 Almada, Portugali) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hän suosi kuvituksissaan realistista esitystapaa, mutta taitoi mainiosti myös satuhahmojen kuvaamisen.
Murtosaari piirsi 1985–1988 Kari Vaijärven käsikirjoittamaa Jake-sanomalehtisarjakuvaa, jonka stripeistä julkaistiin kaksi albumia, mutta kolmas suunniteltu albumi jäi julkaisematta.
Murtosaari työskenteli 1980-luvulla animaatioiden parissa Yhdysvalloissa. 1990-luvulla hän aloitti Disney-sarjakuvien parissa työskentelyn työstäen muun muassa paikalliseen Roger Rabbit -lehteen kansikuvia.
Vuonna 2000 hän kuvitti yhdessä Kari Korhosen kanssa Jaana Lapon kirjoittaman kirjan Vauhtikaverit ja taistelu auringosta. Murtosaari kuvitti urallaan myös Muumi-kirjoja. Vuonna 2007 hän aloitti työskentelyn Aku Ankan parissa hollantilaisen Donald Duck -lehden toimeksiannosta.
Oz Fox
Tausta
Vuonna 2006 Oz Fox liittyi toiseen 1980-luvulla syntyneeseen kristilliseen metalliyhtyeeseen, Bloodgoodiin, mutta hän on ilmoittanut sen olevan kakkossijalla Stryperin jälkeen.
Jukka Murtosaari
Murtosaari asui 2000-luvulla Portugalissa, jossa hän myös kuoli. Viimeisinä vuosinaan hän teki kansikuvia mm. Jalavan kirjoihin.
Oz Fox
Tausta
5. kesäkuuta CNN uutisoi, että Fox avioitui Las Vegasissa Annie Lobértin kanssa, entisen prostituoidun, joka kääntyi evankeliseksi kristityksi oltuaan 11 vuotta ihmikauppakierteessä. Seremonia näytettiin reaaliajassa Internetin kautta. Lobért johtaa järjestöä nimeltä "Hookers for Jesus", joka evankelioi vielä kaduilla toimiville prostituoiduille.
Jukka Murtosaari
Kuvitustöiden ohella Murtosaari työsti useita vuosia 1900-luvun kioskikirjallisuuden kuvittajia esittelevää kirjaa, joka jäi häneltä kesken. Murtosaaren kuvittajaesittelyjä julkaistiin 2000-luvulla Pulp- ja Portti-lehdissä.
Vicky Cristina Barcelona
Vicky Cristina Barcelona on Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama komediaelokuva vuodelta 2008. Sen pääosissa näyttelevät Javier Bardem, Penélope Cruz, Scarlett Johansson ja Rebecca Hall. Elokuva kuvattiin Avilésissa, Barcelonassa ja Oviedossa.
Elokuvan tarina keskittyy kahteen hyvin erilaiseen ystävykseen Vickyyn ja Cristinaan, jotka viettävät kesää Barcelonassa. He tutustuvat paikalliseen taiteilijaan Juan Antonioon, joka ihastuu heihin molempiin, vaikka on vielä rakastunut henkisesti epätasapainoiseen entiseen vaimoonsa Maria Elenaan.
Elokuvan ensi-ilta oli vuoden 2008 Cannesin elokuvajuhlilla. Se sai lukuisia palkintoehdokkuuksia ja palkittiin muun muassa parhaan musiikaali- tai komediaelokuvan Golden Globella ja Cruz parhaan naissivuosan Oscarilla.
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskulan mukaan Vicky Cristina Barcelona on sikäli harvinainen nykykomedia, ettei sen päähahmoja voi tarinan missään vaiheessa sanoa erityisen onnellisiksi. ”Vain Allenin kaltainen kärttyisä kyynikko kykenee nauramaan kaavoihinsa kangistuneille pöyhistelijöille, joiden kohtaloiden leikkauspisteet painotuksia hiukan siirtelemällä muuttuisivat sangen traagisiksi.”
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Yleistä
thumb|Oulun työväentalo. Oulussa oli tarkoitus järjestää jo vuoden 1903 puoluekokous, mutta työväentalon keskeneräisten rakennustöiden vuoksi se siirrettiin Forssaan. Kyseessä oli ensimmäinen suurlakon jälkeen pidetty SDP:n varsinainen puoluekokous. Puolue oli kuitenkin kokoontunut jo välittömästi lakon päättymisen jälkeen marraskuussa 1905 Tampereella järjestetyssä ylimääräisessä puoluekokouksessa. Oulun kokous oli myös SDP:n ensimmäinen puoluekokous, jonka aikana sen perustamisvuonna 1899 säädetyt kokoontumis-, paino- ja sananvapauden rajoitukset eivät enää olleet voimassa. Kieltojen kumoaminen sekä suurlakon synnyttämä innostus näkyi puolueen jäsenmäärässä, vuoden 1905 lopulla SDP:llä oli noin 45 000 jäsentä, mutta Oulun puoluekokoukseen mennessä määrä oli kaksinkertaistunut. Puolueeseen kuuluvien työväenyhdistysten määrä oli kasvanut vielä rajähdysmäisemmin, 1905 niitä oli 177 ja vuoden 1906 lopulla jo 937. Forssan vuoden 1903 puoluekokouksessa edustettuina oli vain 53 yhdistystä, kun Oulussa niitä oli lähes 400. Samalla yhdistykset edustivat kattavammin koko maata, kun mukana oli myös runsaasti Pohjois-Suomen työväenyhdistyksiä.
Työväenyhdistysten lisäksi kokouksessa oli paikalla edustajia Ylioppilaiden Sosialidemokraattisesta Yhdistyksestä, puoluelehdistä, Kirjaltajaliitosta, Satamatyöntekijäin liitosta ja Rautatieläisten liitosta sekä punakaartista ja ensimmäisen yleisen torpparikokouksen keskustoimikunnasta. Ruotsista mukana olivat LO:n puheenjohtaja Herman Lindqvist ja sosialidemokraattisen työväenpuolueen puoluesihteeri Carl Gustaf Wickman sekä Haaparannan työväenyhdistyksen edustajat.
Puoluekokouksen avasi oululainen toimittaja Kalle Hämäläinen, jonka jälkeen kuultiin Yrjö Sirolan tervehdys ruotsalaisille vieraille. Hän käänsi myös Suomeksi Carl Gustaf Wickmanin pitämän tervehdyspuheen. Kokouksen puheenjohtajiksi valittiin Sirolan lisäksi Taavi Tainio ja Emil Perttilä sekä sihteeriksi Mikko Uotinen. Puoluekokouksen varsinaisella asialistalla oli kysymyksiä kuten punakaartien lakkauttaminen, menettelytapakysymys, valtakunnallinen järjestäytyminen sekä vaali- ja puolueohjelmat. Lisäksi vaadittiin muun muassa yleistä kieltolakia sekä tehtiin virallinen päätös vapun viettämisestä työväen ja köyhälistön yleisenä mielenosoituspäivänä. Oulussa saatettiin myös päätökseen ammatillisen ja poliittisen työväenliikkeen erottaminen, kun puoluekokous hyväksyi vuotta aikaisemmin tehdyn suunnitelman Suomen Ammattijärjestön perustamisesta ja kaikki ammattiyhdistysasiat siirrettiin Matti Paasivuoren hoidettaviksi.
Muuhun ohjelmaan kuului Oulun Työväen Näyttämön teatteriesitys ja lauantai-iltana järjestetty suuri kansanjuhla |Hietasaaren kentällä. Venäjän viranomaiset puolestaan lähettivät kokouksen ajaksi kaupunkiin 500 miehen vahvuisen sotilasyksikön. Erikoisuuksiin kuului Hufvudstadsbladetin kokouksen aikana julkaisema "häväistyskirjoitus", jossa väitettiin 200–300 Ouluun matkalla olleen puoluekokousedustajan pysähtyneen syömään Seinäjoen asemalla ja jättäneen suurimmaksi osaksi maksamatta. Kokouksen järjestävä komitea määrättiin selvittämään asiaa.
Puolueen aatteellinen yhtenäistäminen
thumb|325px|Porvarillisen [[Fyren-pilalehden piirtäjä Alex Federley tulkitsi SDP:n radikalisoituneen Oulun puoluekokouksessa. Pilapiirroksessa ”På de rödas vågskål” (”Punaisten vaakakupissa”) puolueesta erotetut J. K. Kari, Jean Boldt ja Matti Kurikka korvataan laatikollisella dynamiittia.]] Oulun puoluekokouksen aikaan SDP:n sisällä oli jako porvarillisten puolueiden kanssa tehtävää yhteistyötä kannattavien ja radikaalimpaa luokkataistelulinjaa edustavien kesken. Yhteistyötä kannattivat Helsinkiä ja Viipuria lukuun ottamatta muiden suurimpien kaupunkien, kuten Tampereen ja Turun työväenyhdistykset, jotka olivat valmiita kanssakäymiseen myös eri valtiollisten instituutioiden kanssa. Helsingissä ja Viipurissa sekä maaseudun työväenyhdistyksissä sen sijaan oli vallalla "puhtaan luokkataistelun" oppi, jonka mukaan työväestö pystyy parantamaan olojaan ilman yhteistyötä muiden poliittisten ryhmittymien kanssa. Näiden jakolinjojen lisäksi työväenyhdistysten sisällä vaikutti aseellista vallankumousta ajavia tahoja sekä anarkisteja.
Marraskuussa 1905 järjestetyssä Tampereen ylimääräisessä puoluekokouksessa johto oli siirretty Turusta Helsinkiin, koska tarkoituksena oli yhdenmukaistaa linjaa tulevia eduskuntavaaleja silmällä pitäen. Puoluejohdon siirron ohella ns. helsinkiläistä linjaa olivat SDP:n sisällä vahvistaneet puolueeseen suurlakon jälkeen liittyneet nuorsosialistit, jotka edustivat nuorta sivistyneistöä. Heidän edustajiinsa kuulunut Yrjö Sirola oli yksi kokouksen puheenjohtajista ja nuorsosialistit onnistuivat liittoutumaan myös puolueen puheenjohtajaksi Oulussa valitun Edvard Valppaan kanssa. Syntynyt tilanne heikensi entisestään yhteistyölinjaa kannattaneiden asemaa ja Oulun kokouksessa torjuttiinkin yhteistyö porvarillisten puolueiden kanssa. Myöhemmin sen tulkittiin koskevan myös keisarinvallan vastustamiseksi ja Suomen suuriruhtinaskunnan autonomian puolustamiseksi tehtyä yhteistoimintaa. Esimerkiksi Otto Ville Kuusinen katsoi, että Suomen porvariston ja venäläisen virkavallan edut olivat viime kädessä samat, koska silloinen valtiopäiväjärjestyksen puitteissa porvaristo pystyi halutessaan estämään jokaisen eduskunnan hyväksymän uudistuksen.
Puolueen yhtenäisyyttä vahvistettiin myös valtakunnallisilla organisaatiouudistuksilla. Entisen puoluehallinnon korvasivat nyt puolueneuvosto ja puoluetoimikunta, joka oli myös toimeenpaneva elin. Uuteen organisaatiopyramidiin kuuluivat lisäksi vaalipiiri- ja kunnallisjärjestöt sekä paikallisosastot. Tämä merkitsi puoluejohdon muuttumista entiseen verrattuna harvainvaltaisemmaksi, kun sivistykseltään ja sosiaaliselta tasoltaan heikommat jäivät vaikuttamaan ainoastaan paikallisosastoihin.
Henkilöristiriidat
Henkilökysymyksistä esillä olivat J. K. Karin ja Matti Kurikan asema puolueessa. Turkulainen Kari oli suurlakon jälkeen lähtenyt mukaan porvarilliseen senaattiin, jonka vuoksi hänen jäsenyytensä kyseenalaistettiin. Karin puolustajat katsoivat, että hän oli senaatissa yksityishenkilönä, eikä SDP:n edustajana. Kari itse näki, että puoluehallinto oli aikoinaan antanut hänelle luvan lähteä mukaan senaatin toimintaan. Keskustelun jälkeen Karin tapaus siirrettiin menettelytapavaliokunnan käsiteltäväksi, jonka antaman lausuman mukaan hänet päätettiin erottaa puolueesta.
Bryce Menzies
Bryce Menzies (s. 21. elokuuta 1987 Mesa, Arizona) on yhdysvaltalainen erämaa- ja aavikkorallikuljettaja. Hän on muun muassa voittanut Baja 500 rallin kolmesti (2011, 2012, 2014), TORC Pro-2:n kolmesti (2011–2013) ja on SCORE International aavikkorallisarjan mestari.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Henkilöristiriidat
Toinen kiistanalainen henkilö oli Pohjois-Amerikasta hieman aikaisemmin palannut utopiasosialisti Matti Kurikka, joka yritti nousta takaisin työväenliikkeen johtohahmojen joukkoon. Hänet oli valittu kokoukseen Sörnäisten työväenyhdistyksen edustajana, mutta valtakirjojen tarkistuskomitea halusi muiden kokousedustajien käsittelevän Kurikan osallistumisoikeuden, koska hänen katsottiin toimineen puoluetta vastaan. Yksittäiseen henkilöön kohdistuneen kuritoimenpiteen lisäksi tapauksessa oli myös kyse puoluejohdon pyrkimyksestä tehdä SDP:stä aatteellisesti yhtenäisempi puolue. Asiasta käytettiin yli 60 puheenvuoroa ja lisäksi 20 halukasta kokousedustajaa suostuteltiin luopumaan omastaan. Keskustelusta tuli lopulta niin pitkä, että aihe jäi kokouksen avauspäivän ainoaksi käsitellyksi asiaksi. Äänestyksessä Kurikan edustusoikeutta kannatti ainoastaan 29 puoluekokousedustajaa, jonka jälkeen ryhdyttiin vielä äänestämään hänen erottamisestaan. Kurikka kuitenkin ilmoitti eroavansa puolueesta vapaaehtoisesti ja poistui kokouksesta. Kurikka perusti uuden Suomen Sosialistisen Reformipuolueen heti seuraavana päivänä. Hän kertoi puolueensa edustaman sosialismin taistelevan SDP:n materialistis-anarkistista suuntausta vastaan.
Bryce Menzies
Ralliura
Menzies saavutti isompaa menestystä voitettuaan 2007 CORR Single Buggy mestaruuden, jossa hänet palkittiin myös kauden parhaana tulokkaana. Menzies siirtyi tämän jälkeen kirppuautoista erämaalava-autojen pariin. Hän muun muassa sijoittui vuonna 2010 10-parhaanjoukkoon Mint 400, Vegas 2 Reno ja Baja 500 ralleissa.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Henkilöristiriidat
Paikalla oli myös suurlakon ja Viaporin kapinan aikaan Helsingin punakaartin johtoon kuulunut Jean Boldt, joka oli vasta Ouluun saavuttuaan liittynyt paikallisen työväenyhdistyksen jäseneksi. Hänelle ei annettu puheenvuoroa, vaan syntyneen sanaharkan jälkeen kokous keskeytettiin kymmenen minuutin ajaksi ja Boldt poistettiin tilaisuudesta.
Bryce Menzies
Ralliura
Vuodet 2015–2017 Menzies kilpaili Lucas Oil erämaaralleissa, joista hän voitti viisi. Hänen oli tarkoitus ajaa 2017 Dakar rallissa, mutta joutui jättämään väliin loukkaantumisen vuoksi. Menzies ajoi toisen erämaarallin Silk Wayn, jossa hän oli lähellä saavuttaa kolmostilan. Menzies voitti yhden erikoiskokeen.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Menettelytapakysymys
thumb|Eetu Salin. Oulun kokoukseen vaikutti olennaisesti heinä–elokuun vaihteen Viaporin kapina, johon Helsingin punakaartin osastot olivat liittyneet. Samalla niiden johtajana toiminut Johan Kock oli julistanut yleislakon. SDP:n johto puolestaan ei ollut etukäteen tietoinen kummastakaan hankkeesta, vaan sanoutui niistä irti. Epäonnistuneen kapinayrityksen vuoksi puoluekokouksessa tuli keskeiseksi ns. menettelytapakysymys, eli valitseeko puolue parlamentarisen vai aseellisen vallankumouksen linjan. Alustavan puheenvuoron piti Porin työväenyhdistyksen edustaja Eetu Salin, jonka mukaan puolueen tuli olla "hyökkäävä", mutta tämän piti kuitenkin tapahtua puhtaasti sosialidemokratian keinoin. Hän sai tuekseen erityisesti työväenliikkeen vanhemman polven edustajia. Viaporin kapinan epäonnistumisen johdosta samoilla linjoilla oli nyt myös esimerkiksi August Rissanen, joka aikaisemmin oli tunnettu väkivaltaa avoimesti kannattaneena aktivistina ja punakaartin jäsenenä. Useat nuorsosialistit sen sijaan halusivat edelleen säilyttää mahdollisuuden aseellisen taisteluun. Puoluekokouksen ottamma kielteinen asenne väkivaltaa ja aseellista toimintaa vastaan johtui lähinnä siitä, että suurlakon jälkeen saavutettuja asemia ja eduskuntauudistusta ei haluttu vaarantaa Venäjän viranomaisia ärsyttämällä. Osa puoluekokousedustajista, kuten uudeksi puheenjohtajaksi myöhemmin valittu Edvard Valpas, haluisivat kuitenkin pitää edelleen voimassa valmiudet myös suurlakon tapaisiin ulkoparlamentaarisiin toimiin. Toisenlaisia näkemyksiä puolestaan esitti Ylioppilaiden sosialidemokraattisen yhdistyksen edustaja Severi Alanne, joka halusi kytkeä Suomen työväenliikkeen osaksi Venäjällä tsaarinvaltaa vastaan käytävää vallankumouksellista taistelua. Hänen mukaansa kansanvaltaisella kehityksellä ei Suomen suuriruhtinaskunnassa olisi mahdollisuuksia itsevaltaisen Venäjän alamaisena. Alanteen mielestä vallankumouksellinen toiminta oli välttämätöntä myös, jotta työväestön turhautuneisuus ei purkaudu anarkian kautta. Esimerkkinä hän mainitsi Viaporin kapinan ohella kesäkuussa 1906 tapahtuneen Muolaan verityön.
Bryce Menzies
Ralliura
2018 Menzies osallistui ensimmäistä kertaa Dakar-ralliin, jossa hän ajoi X-raidissa Mikko Hirvosen tallikaverina Mini John Cooper Works Buggylla. Menzies oli kilpailussa parhaimmillaan neljäntenä, kunnes keskeytti toisen erikoiskokeen alussa ajettuaan hiekkatöyssyyn liian suurella nopeudella.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Menettelytapakysymys
Poikkeavista näkemyksistä huolimatta kokous hyväksyi yksimielisesti päätöslauselman parlamentaristisessa toiminnassa pysyttelemisestä. Kyseessä oli kuitenkin kompromissi, jossa pelkästään korostettiin eduskuntatoiminnan tärkeyttä, ottamatta selkeästi kantaan kumpaankaan suuntaan. Menettelytapavaliokunnan lausunnossa tähdennettiin lisäksi, ettei porvarillisten puolueiden kanssa liittouduta. Puolue luopui myös täydellisen pasifismin ja antimilitarismin ajatuksesta, ottaessaan esille mahdollisuuden kansanpuolustuslaitokseen, jota nuorsosialistit taas pitivät sosialistisen aatteen pettämisenä. Heidän joukossaan saavutettu yksimielisyys oli pitkälti Otto Ville Kuusisen kehittämän kaksoistrategian ansioita. Sen mukaan toiminta eduskunnassa oli etusijalla, mutta työväenliikkeen oli valmistauduttava myös Venäjän itsevaltiuden kukistamista varten.
Kamera käy – tapa
Kamera käy – tapa (Wrong Is Right) on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut mustan komediallinen trilleri, joka perustuu Charles McCarryn romaaniin The Better Angels. Richard Brooksin ohjaaman elokuvan pääosaa esittää Sean Connery. Muissa rooleissa näyttelevät Robert Conrad, George Grizzard, Katharine Ross, G. D. Spradlin, John Saxon, Henry Silva, Leslie Nielsen, Robert Webber, Rosalind Cash, Dean Stockwell, Jennifer Jason Leigh ja Mickey Jones.
Bryce Menzies
Ralliura
2019 Menzies voitti Best in the Desert -rallin, joka ajettiin Las Vegasista Renoon. Hän oli mukana myös Silk Way erämaarallissa tällä kertaa PH-Sportin Peugeot 3008 DKR:lla.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Punakaartien lakkauttaminen
Punakaartien lakkauttaminen sai alkunsa, kun Viaporin kapinan yhteydessä tapahtui useita kuolonuhreja vaatinut Hakaniemen mellakka. Välikohtauksen johdosta senaatti päätti kieltää punakaartit ja ylioppilaiden suojeluskaartin, jonka jälkeen asia otettiin käsittelyyn myös Oulun puoluekokouksessa. Punakaarteja puolustettiin muun muassa sillä, että ne olivat poliisia paremmin onnistuneet pitämään järjestystä yllä esimerkiksi levottomassa Kymenlaaksossa. Joidenkin ehdotusten mukaan punakaartit olisi pitänyt muuttaa vapaapalokunniksi tai urheiluseuroiksi. Pelkona oli myös, että lakkauttamisen myötä työväenyhdistysten jäseniä menisi mukaan Suomen Aktiivisen Vastustuspuolueen taistelujärjestön Voimaliiton toimintaan. Jatkamisen ongelmana taas nähtiin, että senaatin päätöksen jälkeen kaartien olisi pitänyt toimia maanalaisesti, joka oli työväenliikkeelle täysin vieras ajatus. Lopulta menettelytapavaliokunta päätti lakkauttaa kaartit ja sai kokoukselta yksimielisen tuen. Myös punakaartien edustajana ollut Jussi Tuominen kannatti lakkauttamista, mutta hän vaati, että niiden myönnettäisiin tehneen suuren palveluksen työväenasialle. Punakaartien lakkauttaminen tarkoitti, että samalla luovuttiin ajatuksesta aseellisesta puolisotilaallisesta järjestöstä yhtenä työväenliikkeen toimintahaarana. thumb|Puheenjohtajaksi valittu Edvard Valpas.
Kamera käy – tapa
Elokuvassa uutisankkuri (Connery) kiertää maailmaa selostamassa mitä erilaisimpia konflikteja ja kähmintöjä.
Bryce Menzies
Ralliura
2020 hän ajoi toiseksi Mint 400 -rallissa.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Vaaliohjelma
Oulun kokouksessa hyväksyttiin myös vaaliohjelma tulevan kevään eduskuntavaaleja varten. Siinä vaadittiin eduskunnan oikeuksien laajentamisen ohella muun muassa kunnallista äänioikeutta, uutta maanvuokralakia, työsuojelun aloittamista, työkyvyttömyys- ja vanhuusvakuutusta, progressiivista verotusta, koulupakkoa sekä sukupuolten välistä tasa-arvoa.
Kamera käy – tapa
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen moitti elokuvaa juonen puutteista, mutta antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Henkilövalinnat
Viimeisenä kokouspäivänä sunnuntaina 26. elokuuta valittiin uudeksi puheenjohtajaksi Edvard Valpas, joka sai äänestyksessä yhteensä 269 ääntä. Varapuheenjohtajaksi tuli Aleksanteri Järvenpää, puoluesihteeriksi Yrjö Sirola ja puoluetoimikuntaan hänen lisäkseen Miina Sillanpää sekä Oscar Johansson. Sirola kuitenkin pyysi eroa puheenjohtajan tehtävästä, jonka jälkeen hänen tilalleen nimettiin Matti Turkia.
Pisaraorneerot
Pisaraorneerot (Premnoplex) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 2 lajia. Molemmilla suvun lajeilla on myös alalajeja.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Salainen rinnakkaiskokous
Vaikka nuorsosialistit menettelytapakysymyksessä äänestivät parlamentaristisen linjan puolesta, päätti osa perustaa SDP:lle maanalaisesti toimivan aseellisen rinnakkaisjärjestön yhdessä joidenkin työläisaktivistien kanssa. Salaisessa kokouksessa olivat mukana muun muassa Väinö ja Sulo Wuolijoki sekä työläisaktivisteissa vaikuttaneet Timo Korpimaa ja Leo Laukki. Heidän mukaansa Suomen työväenliikkeen piti valmistautua myös Venäjällä tapahtuvan vallankumouksen varalta. Nuorsosialistien mielestä ainoastaan sitä tukemalla voitaisiin Suomen autonominen asema vakiinnuttaa ja samalla varmistaa kansanvaltainen kehitys. Väkivaltaiseen luokkataisteluun he ottivat mallia venäläiseltä anarkistilta Pjotr Kropotkinilta, jonka teos Taistelu leivästä oli juuri samana vuonna suomennettu, sekä Ruotsin sosialidemokraattisen työväenpuolueen radikaaleihin lukeutuneelta Hinke Bergegreniltä.
Masljanino
Masljanino on kaupunkimainen taajama Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Masljaninossa oli 13 079 asukasta. Masljanino sijaitsee 119 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Masljaninon alueen hallintokeskus. Masljanino on perustettu vuonna 1644.
Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen 5. puoluekokous
Salainen rinnakkaiskokous
Järjestön perustaminen tuli muiden sosialidemokraattien tietoon jo syyskuussa, aiheuttaen muun muassa Yrjö Mäkelinin ja Kössi Lindströmin eron Tampereen työväenyhdistyksestä. Mäkelin erosi samalla myös Kansan Lehden päätoimittajan tehtävästä. Yrjö Sirola sen sijaan yritti kirjoittamassaan artikkelissa ymmärtää ja selittää nuorsosialistien ajatuksia, mikä puolestaan johti Mäkelinin, Lindströmin, Taavi Tainion ja Eetu Salinin kieltäytymiseen eduskuntavaaliehdokkuudesta.
Wymbritseradiel
Asutuskeskukset
Asukasluvut 1. tammikuuta 2004:
</TD></TR></TABLE> Lähde: CBS
Väinönkallion kalliomaalaus
Sijainti
Maalauskallio on Ruotsalaisen lounaisosassa sijaitsevan Rutalahden länsirannalla. Rutalahti on kapea pitkänomainen lahti, jonka keskivaiheilla, Susisaaren ja Talasaaren välissä, maalaus sijaitsee. Rutalahden tätä kohtaa kutsutaan myös Leveälahdeksi.
Kalliossa näkyy kauaksi vaalea kohta, joka aukeaa kaakkoon. Kuviot on maalattu vaalealle kohdalle, joka on kallistunut hieman sisäänpäin. Vaaleus saattaa johtua kalliopinnan rapautumisesta ja kalsiitin saostumisesta kiven pinnalle.
Maalaus
Näyttää siltä, että kalliomaalauksessa on aiemmin ollut useita kuviota. Kallio on kuitenkin rapautunut ja useita kuvioita on tuhoutunut. Maalausalueen voi aavistaa laajasta punaväriä sisältävästä alueesta. Tunnistettavia kuvioita on kahdessa eri korkeudella olevassa kohdassa. Ylimmät kuviot ovat 5,3 – 5,5 metriä ja alemmat 4 metriä vedenpinnan yläpuolella.
Ylinnä erottuu kaksi kuviota, jotka sijaitsevat vaakahalkeman yläpuolella vinon halkeaman vasemmalla puolella. Selvin kuvio on venekuvio, jossa on seitsemän miehistöviivaa. Kuvio muistuttaa enemmän kampaa kuin muita tunnettuja venekuvioita. Toinen yläkuvio on eläinkuvio, joka on maalattu tyylitellysti.
Tuhoutuneen maalauskentän vasemmassa alakulmassa on paremmin säilynyt alue, jossa erottuu täyteisesti maalattu hirveä esittävä kuvio. Eläin katsoo vasemmalle ja siitä korostuvat pystyyn maalatut korvat.
Ajoitus
Alin hirvikuvio on voitu maalata seisomalla alla olevassa kallionkolossa, joka on kuitenkin hankalassa paikassa. On todennäköisempää, että kaikki kuviot on tehty aikana, jolloin vedenpinta oli huomattavasti korkeammalla. Kuviot voitiin silloin maalata veneestä tai talvella jäällä seisten.
Kuviot voidaan tämän ajatuksen mukaan ajoittaa rannansiirtymiskronologian avulla. Kun maankohoamisesta johtuen järviallas kallistui samalla etelään päin, nousi järven pinta järvialtaan eteläosissa. Vanhin maalaus saattaa silloin olla alin maalaus ja veden pinnan noustessa jouduttiin maalaamaan aina vain ylempänä. Samalla vanhemmat kuviot jäivät veden alle ja jäiden kolhimiksi, jolloin kallion pinta alkoi rapautua. Ylin venekuvio saattaa siten olla nuorin maalaus. Kun Päijänne löysi etelästä uuden valumisuoman Kymijoesta, laski järven vedenpinta nopeasti alemmaksi kuin maalaukset.
Sacré-Cœur
Basilikan suunnitteli arkkitehti Paul Abadie. Sen rakentaminen aloitettiin 1875 mutta saatettiin päätökseen vasta 1914. Kirkko vihittiin käyttöön vielä myöhemmin, ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1919. Siitä tuli Ranskan–Preussin sodan ja Pariisin kommuunin aikana kuolleiden ranskalaisten muistomerkki.
Kirkko sijaitsee Pariisin korkeimmalla kukkulalla ja näkyy sen takia yli koko kaupungin. Perimätiedon mukaan paikalla teloitettiin Pariisin ensimmäinen piispa Pyhä Dionysius. Sen sisäänkäyntiä vartioivat Ranskan suojeluspyhimysten Jeanne d'Arcin ja kuningas Ludvig IX Pyhän patsaat. Kirkon kello, la Savoyarde, on yksi maailman suurimmista: se painaa 19 tonnia. Kello valettiin ensimmäisen maailmansodan päättymisen kunniaksi. Se oli vaiti koko toisen maailmansodan aikaisen miehityksen ajan, mutta se alkoi ensimmäisten joukossa kumahdella, kun ensimmäiset Vapaan Ranskan panssarivaunut (yksi Sherman-joukkue, luutnantti Henry Dronne) saapuivat kaupunkiin.
Myös Belgiassa Brysselissä on samanniminen basilika.
Downtown Los Angeles
Maantiede
Kaupunginosa sijaitsee osittain Bunker Hillin alueella. Lähellä pohjoisessa sijaitsevat vuoret.
Liikenne
Myös Los Angelesin metron sinisellä, punaisella, violetilla, kultaisella ja expo-linjalla on asemia Downtownin alueella.
Borzjan piiri
Piirin kautta kulkee Tšitasta Kiinaan johtava rautatie ja maantie. Borzjassa niistä haarautuu yhteys Mongolian Tšoibalsaniin. Piirikeskuksesta on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin 349 kilometriä. Lentokenttä suljettiin 1990-luvun lopussa.
Talous perustui 1990-luvulle saakka kaivosteollisuuteen (tina, ruskohiili) ja rautatieliikenteeseen. Nykyään kaivostoiminta on vähäistä. Seudulla on elintarvike- ja metsäteollisuutta. Lampaanhoitoon erikoistunut maatalous tuottaa viljaa, perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa, munia ja villaa.
Borjzassa toimii lääketieteellinen opisto ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Daurskaja nov. Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä, Dahurian luonnonpuisto ja kaksi muuta luonnonsuojelualuetta.
Manksit
Historia
150px|thumb|vasen|Mansaarelta löydettyjä [[riimukiviä joissa on kuvattu kelttiläinen risti]]
Mansaari asutettiin viime jääkauden jälkeen. Keltit tulivat saarelle vähän ennen kuin Rooma valloitti Britannian. Mansaari ei tiettävästi kuulunut roomalaisten vallan piiriin. 400- tai 500-luvulla saarelle saapui kelttejä Irlannista, ja saaren aikaisemmat asukkaat sulautuivat ilmeisesti heihin. Samalla vaihtui myös kieli, ja manksin kieli onkin lähempänä iiriä kuin esimerkiksi kymriä. 700-luvun lopussa viikingit valloittivat saaren Skyhillin taistelun jälkeen ja käyttivät sitä tukikohtana ryöstöretkillään. Viikingit perustivat alueelle Mannin kuningaskunnan, joka käsitti Mansaaren lisäksi myös saaria Skotlannin länsi- ja pohjoisrannikolta. Kuningaskunnan pääkaupunki oli mansaarelainen Castletown. Viikingit perustivat myös tynwaldin, hallintoelimen joka toimii saarella yhä. Manksin kieli erottui gaelista 1200-luvulla.
Norjan kuningas Maunu VI Lainparantaja antoi Mansaaren Skotlannille vuonna 1266. Skotlannin ja Englannin välisissä sodissa saari vaihtoi omistajaa useaan otteeseen, ja se päätyi lopullisesti englantilaisten käsiin 1300-luvun lopussa. Saari annettiin hallittavaksi Montacuten suvulle. Vuodelta 1764 on tieto, että Mansaaren väkiluku oli noin 20 000, eikä suurin osa asukkaista osannut englantia. Englannin kuningashuone osti saaren vuonna 1765, mutta sitä ei liitetty Yhdistyneeseen kuningaskuntaan vaan siitä tuli kruununsiirtomaa. Vuonna 1866 Mansaari sai osittaisen itsehallinnon. 1900-luvulla manksin kielen pitkään jatkunut alamäki oli johtamassa kielen häviämiseen. Vuonna 1874 manksia osasi noin 30 % väestöstä mutta vuonna 1921 enää vain 1,1 %.
Nykypäivä
150px|thumb|oikea|[[Tynwald kokoontuu edelleen kerran vuodessa historiallisella kokoontumispaikallaan]]
Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Mansaarella asui 80 058 asukasta, joista 47,6 % oli syntynyt Mansaarella. Tässä väestönlaskennassa manksia ei tarjottu erillisenä vaihtoehtona etnistä taustaa kysyttäessä, vaan heidät luettiin britteihin. Vuoden 1981 väestönlaskennassa 73 % asukkaista eli noin 47 000 henkilöä ilmoitti olevansa mankseja. Mansaarella on ollut useita nationalistisia liikeitä, kuten Mec Vannin, jotka tavoittelevat Mansaarelle suurempaa itsehallintoa tai jopa itsenäisyyttä.
Siirtolaisuus
Mankseja on historian aikana muuttanut etenkin Britannian siirtomaihin, ja osa heidän jälkeläisistään kokee olevansa mankseja, osa brittejä. Useimmissa väestönlaskennoissa etnistä taustaa kysyttäessä manksit on luettu britteihin, kuten esimerkiksi Kanadassa.
Raaseporin jäähalli
Raaseporin jäähalli (sponsorinimeltään Aktia Ishall – Jäähalli) sijaitsee Raaseporissa, Karjaan urheilupuistossa. Halli on moderni harjoitushalli, joka valmistui syksyllä 2012. Hallissa on kansainväliset mitat täyttävä turvakaukalo, runsaan 500 katsojan katsomo, neljä joukkuepukuhuonetta ja kahvilatilat. Halli toimii kotiareenana Ice Team Raaseporin eri ikäluokkien joukkueille.
Halli vihittiin virallisesti käyttöön marraskuussa 2012, jolloin siellä pelattiin juniorimaaottelu U-19 Suomi–Tšekki.
Hallin toteutuminen varmistui keväällä 2011, jolloin valtio myönsi hankkeelle merkittävän avustuksen. Lisäksi ratkaisevina tahoina hankkeen toteutumisen takana olivat Raaseporin kaupunki sekä Karjaan-Pohjan Säästöpankkisäätiö. Myös useat muut toimijat ja yksityiset mahdollistivat toiminnallaan ja tuellaan hankkeen toteutumisen. Hallin rakentaminen aloitettiin myönteisen ja erittäin nopean rakennuslupakäsittelyn jälkeen syys-lokakuussa 2011 ja harjannostajaisia vietettiin jo 19.6.2012. Rakentamisessa mukana olivat:
Hallin toiminnasta vastaa Raseborgs Ishall Ab Oy.
Occupation 101
Elokuva on englanninkielinen ja sen äänenä toimii If Americans Knew -järjestön perustaja Alison Weir.
Helmut Lachenmann
Lachenmann on saanut säveltäjänä Ernst von Siemens -musiikkipalkinnon (1997), Royal Philharmonic Societyn palkinnon (2004), Berliinin taidepalkinnon (2008) ja Venetsian biennaalin Kultaisen leijonan (2008). Hänen teoksiaan esitetään monilla festivaaleilla ja konserttisarjoissa Saksassa ja ulkomailla. Lachenmannin teosten joukossa on ooppera Das Mädchen mit den Schwefelhölzern.
Lachenmann on vieraillut Suomessa kolmesti: Viitasaaren Musiikin aika -festivaalilla 1998, Avantin Suvisoitto -festivaalilla Porvoossa 2002 ja Musica nova -festivaalilla Helsingissä 2023.
Vaajakosken tehtaat
Margariinitehdas
Margariinitehdas perustettiin 1927. Uudeksi nimeksi rekisteröitiin Besta vuonna 1982. Tehtaassa aloitettiin tietokoneohjattu täysin automaattinen margariinin valmistus 1983 samana vuonna valmistuneessa laajennusosassa. Besta siirtyi SOK:n ja OTK:n yhteisen teollisuusyrityksen Meiran omistukseen 1988. Meira myi toiminnot kilpailijayrityksille, jotka lopettivat tehtaan 1991.
Sokopan-lastulevytehdas
Sokopan perustettiin vuonna 1958. Se tuhoutui räjähdysmäisessä tulipalossa toukokuussa 1966. Palossa kuoli 2 työntekijää ja 9 palomiestä sai vakavia palovammoja. Tilalle rakennettu uusi entistä suurempi Sokopan otettiin käyttöön jo 1968. Sokopan-tehdas lakkautettiin 1981.
Naulatehdas
Vuonna 1939 valmistunut naulatehdas on pinta-alaltaan yksi suurimpia Vaajakosken tehtaista. Se valmisti aluksi sotatarvikkeita kuten piikkilankaa ja suuria tulitikkuja Molotovin cocktaileihin. Sodan jälkeen se alkoi valmistaa nauloja sekä muita metallituotteita. SOK:n Vaajakosken tehtaiden lopettaessa toimintaansa naulatehdas siirtyi vuoden 1984 alussa hallinnollisesti Vaaja Rakennustarviketehtaiden alaisuuteen kunnes lopetti toimintansa pari vuotta myöhemmin. Vuonna 1986 rakennus myytiin Vaajakosken Teollisuustalo Oy:lle. Rakennukseen muutti yli 30 yritystä.
Williams FW20
Kausi oli tallille pettymys verrattuna edelliseen kauteen, jolloin voitettiin molemmat mestaruudet. Tallin työtä rajoitti pääsuunnittelija Adrian Neweyn siirtyminen McLarenille ja Renault'n vetäytyminen F1:stä moottoritoimittajana. Autossa oli sen sijaan Mecachrome-moottorit, jotka olivat käytännössä vanhoja Renault-moottoreita.
Vaajakosken tehtaat
Puunjalostustehtaat
Vaajakoskella on toiminut kaksi SOK:n omistamaa puunjalostustehdasta. Varassaaren tehdas oli toiminnassa 1920–1977. Sitä on kutsuttu myös kalustotehtaaksi. 1950-luvulla SOK laajensi tehdastoimintaansa Sammallahteen, johon valmistui rakennuspuusepäntehdas 1951.
Williams FW20
Villeneuve oli tyytymätön kauteen, eikä hänellä ollut mitään mahdollisuutta puolustaa mestaruuttaan. Hän allekirjoitti ensi kaudeksi sopimuksen BAR-tallin kanssa. Frentzen siirtyi Jordan-talliin vietettyään kaksi vuottaan Williamsilla tallikavereidensa varjossa.
Vaajakosken tehtaat
Puunjalostustehtaat
Rakennuspuusepäntehdas lopetti toimintansa 1972. Tällöin sen tiloihin siirtyi kalustetehtaan toimintoja, ja tehdasta alettiin kutsua nimellä kaluste 2 ja Varassaaren tehdasta kaluste 1. Sammallahden tehtaan nimeksi tuli kalustetehdas 1977, kun Varassaaren tehdas lopetti toimintansa. Vuonna 1984 nimi muuttui Vaaja Kalustetehtaaksi.
Williams FW20
Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa kolmanneksi kauas McLarenista ja Ferrarista.
Maulen taistelu
Maulen taistelu käytiin nykyisessä Chilessä Araucanian alueella. Osapuolina olivat inkat ja mapuchet. Taistelun tarkka päivämäärä ei ole tiedossa, mutta se tapahtui inkojen hallitsija Túpac Inca Yupanquin hallintokaudella eli 1471–1493.
Inkat ryhtyivät kuusivuotiseen sotaansa kokoamalla 50 000 sotilaan armeijan. Inkojen kenraali Sinchiruca eteni näillä joukoilla mapuchejen alueelle Chileen, nykypäivän Santiagon alueelle. Alueen asukkaat picunchet ryhtyivät vastustamaan inkoja ja kutsuivat avuksi etelämpänä olevat liittolaisensa, antallit, pincut ja cauquit liittyivät sotaan inkoja vastaan.
Return of the Boogie Men
Levytysprojektin alkuunpanijaksi mainitaan Rick Rubin. Yhtyeen musiikilliseen suuntaan ovat vaikuttaneet sellaiset tekijät kuin Muddy Waters, Elmore James, Willie Dixon ja aloituskappaleella mainittu John Lee Hooker. Levy on äänitetty enimmäkseen livenä studiossa.
Tuotanto
Levyn on tuottanut ja äänittänyt Nick Jameson yhtiölle Yarbles! Productions. Äänitykset on tehty Kalifornian Van Nuysissa Stagg St. -studiolla ja Länsi-Hollywoodissa Studio Mastersissa.
Miksaus on tehty Kalifornian Glendalessa Milagro Sound Recorders -studiossa. Kappaleet 2–4 on miksannut Bobby Bee ja kappaleet 1, 5, 6, 11 ja 12 Nick Jameson.
Akustiset osuudet kappaleilla 7–10 on tuottanut Tom Dawes. Äänitys on tehty New Yorkissa Edison Recording -studiossa ja äänittäjänä on ollut Gary Chester. Miksauksen on tehnyt Denis Martin Hamptonissa Den's Den -studiossa.
Muusikot
Foghat:
Lisäksi mukana ovat:
John Popper yhtyeestä Blues Traveler esiintyy A&M Recordsin luvalla.
Maulen taistelu
Seuraavana päivänä molemmat armeijat lähtivät liikkeelle ja taistelivat koko päivän ilman selvää lopputulosta. Yöllä molemmat armeijat vetäytyivät takaisin asemiinsa. Toinen ja kolmas päivä etenivät samalla tavalla. Neljäntenä päivänä mapuchet tulivat taas normaalin tapaan taistelukentälle, mutta inkat eivät. Inkat olivat jääneet linnoitettuun leiriinsä toivoen voivansa puolustaa sitä menestyksellisesti. Hyökkäystä ei kuitenkaan tullut, ja lopulta inkat vetäytyivät pois. Mapuchet palasivat kotiseuduilleen pitäen heimoaan voittajana.
Vaajakosken tehtaat
Puunjalostustehtaat
Varassaaressa toimii nykyisin huonekaluja valmistava Vaajakosken Kalustetehdas Oy.
Sahat
Vaajakosken ensimmäiset sahat perustettiin Naissaareen 1800-luvulla. Vuonna 1819 Carl Christian Bröijer ja Bengt Stenius perustivat Vaajavirran rannalle sahan. Finland Wood -osakeyhtiö osti sahan 1871, ja 1886 T. & J. Salvesen perusti paikkakunnalle toisen sahan. Sahojen johdossa toimi patruuna James Salvesen yli 40 vuoden ajan.
SOK:lla oli Vaajakoskella kaksi sahaa, toinen Varassaaressa ja toinen Sammallahdessa. Ostettuaan Salvesenin sahat SOK purki ne ja alkoi rakentaa uutta sahaa Varassaaren eteläkärkeen. Se valmistui 1917 ja paloi vain muutaman päivän käytön jälkeen. Paikalle rakennettiin uusi saha, joka aloitti toimintansa 1921 ja toimi samalla paikalla vuoteen 1966.
Sammallahden uusi suuri saha oli valmistui 1956. Sen toiminta muuttui kannattamattomaksi 1970-luvun puolivälissä. Saha siirtyi aluksi SOK:n ja Metsäliiton yhteisomistukseen Metsäkoski-nimiselle osakeyhtiölle 1977 ja kokonaan Metsäliiton omistamaksi 1980. Vuonna 1984 sahalla sattui tulipalo, jonka jälkeen se lakkautettiin.
Muut tehtaat
Muut Vaajakoskella toimineet SOK:n tehtaat olivat: harjatehdas (1917 – 1980-luku), virvoitusjuomatehdas, paperituotetehdas eli pussitehdas (1920–1957), kirjekuoritehdas, Marjala-marjanjalostustehdas (1920–1961), mylly (1918–1959), tervatehdas (1918–1919), Superlon-vaahtomuovitehdas (1956–1957) ja Vaaja-talotehdas (1978–1990). Mylly purettiin 1959 Vaajakosken tehtaiden keskuskonttorin tieltä.
Muuta toimintaa
Vaajakoskella toimi pitkään SOK:n kauppapuutarha. Puutarha toimi sekä tuottajana että tehtaiden piha- ja puistoalueiden huoltajana. Puutarha perustettiin heti SOK:n tultua Vaajakoskelle ja lopetettiin 1980-luvulla. Korjauspaja toimi 1920-luvulta 1980-luvulle. Korjauspajarakennus oli alun perin Salvesenin Haapakosken sahan voimalaitos. Rakennus peruskorjattiin vuosituhannen vaihteessa, ja siinä toimii nykyisin designmyymälä.
SOK-Paino toimi aluksi entisessä talli- ja navettarakennuksessa. Vuonna 1987 SOK-Paino siirtyi osaksi SOK:n projektipalveluosastoa, jonka johto sijaitsi Helsingissä. Vuonna 1990 SOK myi painonsa toiselle yritykselle. SOK:n keskusvarastona toimi rautatien läheisyydessä oleva puinen rakennus, joka tuhoutui tulipalossa syksyllä 2013. Vaajakosken Tehtaiden (T/KR) tiilitehdas toimi Jämsässä 1919–1958.
Vaajakosken tehtailla oli oma ammattikoulu vuosina 1951–1980. Koulussa oli puu- ja metallityöosastot, ja se kesti harjoitteluineen neljä vuotta. Koulu muutettiin kaksivuotiseksi valtion ammattikouluksi 1980. thumb|250px|Vanha vesivoimala ja Vaajakosken teollisuustalo
Energiantuotanto
Ensimmäinen vesivoimala valmistui Naissaaren viereiseen Vaajakoskeen Leppäveden ja Päijänteen väliin 1920. Uudempi vesivoimalaitos valmistui Naissaaren toiselle puolelle Naiskoskeen 1941. Tällöin vanhempi voimala pysäytettiin. Se kunnostettiin 1994 maalaiskunnan esittelytilaksi ja käsityömyymäläksi.
Muuta
Salvesenin tehdas omisti S/S Haapakoski -nimisen laivan, jonka se oli ostanut uutena vuonna 1874. Laivaa käytettiin tärkeiden vieraiden kyyditsemiseen Lahdesta Vaajakoskelle. Kun Salvesen myi tehtaansa SOK:lle 1918, hän jätti hinaaja Haapakosken vielä itselleen vuodeksi, mutta myi sen SOK:lle 1919.
Tehtaita esitteleviä elokuvia valmistui 1961 Vaajakosken arkipäivä ja 1966 Viikon 7 päivää. Tehtaiden arkisto on sijoitettuna Jyväskylän maakunta-arkistoon.
Šoti
thumb|Šoti päällimmäisenä juustopiiraiden päällä. thumb|[[Tbilisiläinen leipuri]] Šoti on perinteinen georgialainen vehnäleipä. Se muistuttaa muodoltaan kanoottia. Leipä saa muotonsa, kun se paistetaan pyöreän hiiliuunin sisäseiniä vasten kuten intialainen naan.
Guram Šaradze
Guram Šaradze (, 17. lokakuuta 1940 – 20. toukokuuta 2007) oli georgialainen kielitieteilijä ja poliitikko. Hän toimi Tbilisin yliopistossa kielitieteen professorina. Vuonna 1995 hän perusti pienen nationalistisen puolueen Ena, Mamuli, Sartsmunoeba  (Kieli, Isänmaa ja Usko), ja nousi sen edustajana parlamenttiin. Šaradze oli presidentti Zviad Gamsakhurdian läheinen liittolainen. Šaradze sai surmansa salamurhan uhrina.
Šoti
thumb|left|[[Tandooriuuni]]
Englannin ja Walesin vihreä puolue
Englannin ja Walesin vihreä puolue kannattaa julkisia palveluita ja on euroskeptinen ja sosialistinen ja lukeutuu poliittiseen vasemmistoon. Eurooppa-politiikassa puolue kuuluu Euroopan vihreään puolueeseen.
Vuonna 1999 puolue osallistui ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentin vaaliin ja sai yli miljoona ääntä sekä kaksi jäsentä Euroopan parlamenttiin: lontoolaisen Jean Lambertin sekä oxfordilaisen Caroline Lucasin. He onnistuivat säilyttämään MEP-paikkansa myös vaaleissa 2004 sekä 2009 kohenevin kannatusluvuin.
Yhdistyneen kuningaskunnan vaalijärjestelmän eli enemmistövaalitavan vuoksi pienillä ja keskisuurilla puolueilla on usein vaikeuksia saada edustajiaan valtion parlamenttiin, mutta ensimmäinen puolueen parlamentaarikko oli ylähuoneen lordi Timothy Wentworth Beaumont, Baron Beaumont of Whitley, joka siirtyi vihreisiin liberaalipuolueesta 1999 ja kuoli 2008. Alahuoneessa ensimmäinen vihreän puolueen edustaja on puheenjohtaja, europarlamentaarikko, tohtori Caroline Lucas, joka voitti parlamenttivaaleissa 2010 yhdessä Brightonin vaalipiireistä työväenpuolueen David Lepperin parin tuhannen äänen marginaalilla. Hän tuli valituksi vaalipiiristä myös vuosien 2015 ja 2017 parlamenttivaaleissa ja kasvatti molemmissa vaaleissa ääniosuuttaan aikaisempaan verrattuna.
Ylähuoneessa vihreitä edustaa paronitar Jennifer Helen Jones.
Euroopan parlamentissa vihreitä edustavat Jean Lambert, Keith Taylor ja vuodesta 2014 Molly Scott Cato.