cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sehr Schnell
Tyylimuutos ja yhtyeen hajoaminen
Sehr Schnellin tyyli muuttui punkista progressiivisen rockin suuntaan ja kappaleista alkoi tulla pitkiä. Yhtyeeseen liittyi urkuri Juha Lipsanen. Sehr Schnell riitaantui Love Recordsin Atte Blomin kanssa, joka ei pitänyt yhtyeen tyylinmuutoksesta. Näin Sehr Schnell ei enää levyttänyt ja teki viimeiset keikkansa kesällä sekä syksyllä 1980. Atte Blom tarjosi yhtyeelle kuitenkin pari vuotta myöhemmin viiden LP:n levytyssopimusta Johanna-levymerkilleen.
Yhtyeen jälkeinen aika
Yhtyeen hajoamisen jälkeen Stressi ja Adi lopettivat soittamisen. Räpylä jatkoi muissa yhtyeissä. Max Hartmann kuoli vuonna 1992. Stressi ja Adi ovat pelanneet jalkapalloa Rami Ragulins -joukkueessa. Stressi on toiminut seuran managerina ja Adi sen fysiikkavalmentajana.
Sehr Schnellin tuotanto julkaistiin maaliskuussa 2009 CD:llä Sehr Schnell. Mukana on myös Mik Monto -single sekä konserttinauhoitus vuodelta 1978.
Paluu
Yhdeksän kuukauden treenaamisen jälkeen Sehr Schnell teki paluukeikan 7. toukokuuta 2016 Tampereella Punk 40 v. -tapahtumassa. Paluukokoonpanossa esiintyy Stressi, Adi ja Räpylä, sekä uutena basistina Ziissi Ydinperse-yhtyeestä ja rumpalina Turbo Rikoslaki-yhtyeestä.
Toukokuussa 2016 yhtye julkaisi myös viisi ennenjulkaisematonta kappaletta sisältävän EP:n 1979. EP on äänitetty vuonna 2016, mutta kappaleet on sävelletty ja sanoitettu 1970-luvulla. Yhtyeen myös tekee jälleen keikkoja.
Hongkongin mielenosoitukset 2014
thumb|Mielenosoittajia [[Admiralty (Hongkong)|Admiraltyn alueella 10. lokakuuta 2014.]] Hongkongin mielenosoitukset 2014 alkoivat syyskuussa 2014 kun laajempaa itsehallintoa ja kansalaisoikeuksia vaativat mielenosoittajat osoittivat tyytymättömyyttä päätökseen, ettei Hongkongin erityishallintoalueen johtajaa valita vapaissa vaaleissa. Mielenosoittajat ovat vaatineet, että Hongkongissa järjestetään vapaat vaalit vuonna 2017. Nykyisen järjestelmän mukaan ehdokkaiksi pääsevät kuitenkin vain ne ehdokkaat, jotka Kiinan keskushallinto hyväksyy.
Solvita Āboltiņa
thumb|Solvita Āboltiņa (11.11.2011) Solvita Āboltiņa (19. helmikuuta 1963 ) on latvialainen juristi ja poliitikko, joka toimi muun muassa maansa parlamentin eli Saeiman puhemiehenä (11/2010–11/2014) ja tätä aiemmin esimerkiksi oikeusministerinä (12/2004–11/2006).
Hän valmistui juristiksi Latvian yliopistosta vuonna 1986.
Kari Haapala
thumb|Mustarastas-yhtye, Kari Haapala kuvassa vasemmalla. Kari Haapala on suomalainen artisti-lauluntekijä. Hänet tunnettiin aiemmin erityisesti gospelartistina, mutta hän on kirjoittanut sekä julkaisut myös pop/rockmusiikkia. Haapala on säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muun muassa Annika Eklundille, Laura Voutilaiselle, Katri Helenalle ja Einille.
Haapalan säveltämät ja sanoittamat kappaleet kuten ”Tie, totuus ja elämä”, "Kulmakivi" ja ”Minne tie vie” ja ”Tulipatsas” ovat monille rippikoulun käyneille tuttuja laulukirjoista Nuoren seurakunnan veisukirja ja Elämän siiville.
Haapala aloitti soolouransa jo 1980-luvulla, mutta soololevytykset jäivät pikällä tauolle 1990-luvun puolivälissä Mustarastas-yhtyeen perustamisen jälkeen. Mustarastaan kappaleet ovat pääosin Haapalan käsialaa. Vuonna 2013 Haapala julkaisi 17 vuoden tauon jälkeen sooloalbumin pop/rockhenkisen Ansa. Haapalan kappaleista on julkaistu Suomen Lähetysseuran kustantama nuottikirja ''Laulut jäävät elämään. Tuorein soolojulksu on ”Draama on taikaa” -albumi vuodelta 2022.
Kielo (Tenavat)
thumb|140px|Kielo Kielo on hahmo Charles M. Schulzin luomassa Tenavat-sarjakuvassa. Kielo oli varhainen hahmo, joka poistui myöhemmin sarjasta käytännössä kokonaan.
Kielo oli yksi Tenavien neljästä alkuperäisestä hahmosta, ja alkuvaiheessa sarjan ainoa tyttö. Hän esiintyi jo 2. lokakuuta 1950 julkaistussa ensimmäisessä stripissä. Kieloa ulkoisesti muistuttanut hahmo oli ollut jo sitä ennen Schulzin piirtämässä Li’l Folksissa. Tenavien alkuvaiheessa Kielo oli kuvattu energisenä ja voimakastahtoisena tyttönä, jolle pojat eivät juuri mahtaneet mitään, mutta Schulz siirsi myöhemmin nämä ominaisuudet Tellulle. Sen jälkeen Kielo esiintyi sarjassa Lipen ystävänä ja aisaparina, joka osallistui toisinaan myös Jaska Jokusen ahdisteluun. Yleensä Kielo vaikuttaa kuitenkin vähemmän pahantahtoiselta kuin Lippe ja Tellu. Kielo kuuluu Jaska Jokusen baseball-joukkueeseen.
Kielo pukeutuu aina ruudulliseen mekkoon ja pitää hiuksissaan ruudullista rusettia. Tenavat-animaatioissa Kielon mekko on oranssi ja hänen hiuksensa ovat ruskeat. Varhaisissa stripeissä Kielo ja Pave olivat selvästi vanhempia kuin Jaska Jokunen. Myöhemminkin Kielo, Lippe ja Pave olivat hivenen sarjan muita hahmoja pidempiä.
Schulz ei pyrkinyt sarjan ensimmäisten vuosien jälkeen kehittämään Kielon persoonallisuutta, joten tämä jäi pian melko värittömäksi ja persoonattomaksi sivuhahmoksi. Kielon esiintyminen Tenavissa harveni 1960-luvun aikana, ja 1970-luvulta alkaen hän esiintyi enää hyvin satunnaisesti, kadoten lähes kokonaan. Schulz käytti Kieloa muutaman kerran taustahahmona vielä 1990-luvullakin. Musikaalissa You’re A Good Man, Charlie Brown Kielo oli alun perin yksi kuudesta pääroolista, mutta musikaalin uudessa versiossa hänet korvattiin Sallilla.
Kielo sai nimensä Schulzin serkun Patty Swansonin mukaan. Myöhemmin Schulz kehitteli serkkunsa pohjalta pidemmälle viedyn hahmon, Piparminttu-Pipsan.
Miekkailu kesäolympialaisissa 2016
Miekkailussa kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 28:tta kertaa. Kilpailut käytiin 6.–14. elokuuta OTC Hall 2:ssa, jonne mahtuu yleisöön 10 000 henkilöä.
Mitaliyhteenveto
thumb|right|230px|Daniele Garozzo voitti miesten floretin yksilökilpailun thumb|right|230px|Park Sang-young voitti miesten kalvan yksilökilpailun thumb|right|230px|Emese Szász voitti naisten kalvan yksilökilpailun
Benalmádena
Benalmádena on noin 67 000 asukkaan kaupunki Aurinkorannikolla Espanjan Andalusian itsehallintoalueella, Málagan maakunnassa.
Kaupunki sijaitsee vuoren rinteellä, noin 200 metriä merenpinnan yläpuolella, ja jakaantuu kolmeen pääalueeseen: Benalmádena Puebloon, Benalmádena Costaan ja Arroyo de la Mieliin.
Benalmádena Pueblo on kaupungin vanhinta osaa, joka on pääalueista kauimpana merestä.
Benalmádena Costa on myöhemmin syntynyt kaupunginosa meren rannalla. Siellä on muun muassa diskoja, hotelleja ja kauppakeskuksia sekä maailmanlaajuisesti tunnettu satama, Puerto Marina. Alueella on myös matkailukohteita, kuten SeaLife-akvaario, jossa voi tutustua Välimeren vedenalaiseen elämään, ja eläinpuisto Selwo Marina, jossa on muun muassa pingviinejä ja delfiinejä. Benalmádena Costa on kaupungin huvielämän keskus.
Destructor (1886)
Destructor oli Espanjan laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu torpedovenehävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin J. & G. Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1886. Alus laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1886 ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 1887.
Aluksella oli valmistuessa kaksi rinnakkaista savuhormia, kolme taaksepäin kallistettua mastoa ja ohut sirpalesuojaksi tarkoitettu 0,75 tuuman panssarilevy konehuoneen ja komentotornin suojana. Aluksen keulan kaksi ja perän yksi 15 tuuman torpedoputki olivat kiinteitä. Lisäksi keskiosassa oli kaksi 15 tuuman käännettävää torpedoputkea. Aluksen nopeus oli lähes 20 solmua ja 93 tonnin hiilimäärä mahdollisti 4000 merimailin toimintamatkan 10 solmun nopeudella.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1908. Alus asetettiin myyntiin joulukuussa 1911 ja se romutettiin.
Vainoharhaisuus
Vainoharhaisuus eli paranoia on kohtuutonta levottomuutta tai pelkoa omasta hyvinvoinnista. Vainoharhaisuus saattaa olla kohtuutonta ja yltää psykoottisuuteen saakka. Paranoia sisältää vainokuvitelmia mahdollisesta uhasta tai salaliittoteorioista.
Paranoia on erotettava fobioista, jotka ovat itsepintaista tiettyjen tilanteiden, esineiden, eläinten, toimintojen tai sosiaalisten tilanteiden pelkoa. Sitä vastoin vainoharhainen henkilö syyttää tai pelkää älykkäitä olentoja heidän tarkoituksenmukaisten toimiensa vuoksi. Paranoia pitää myös erottaa perustellusta epäluuloisuudesta, kun yksilö tuntee levottomuutta oman persoonansa, ammattinsa, sukupuolensa, rotunsa, poliittisen suuntaumuksensa, yhteiskuntaluokkansa tai muun ominaisuutensa takia eli kun pelkoon todella on aihetta.
Etymologia ja merkitys
Sana paranoia on kreikkaa, ja tarkoittaa yksinkertaisesti 'mielettömyyttä' (pará 'ulkopuolella', nóos 'mieli'), ja tätä alkuperäistä merkitystä psykiatria käytti kuvaamaan harhakuvitelmaa. Sanan merkitys on muuttunut lääketieteessä, ja tämän vuoksi sen käyttö saattaa vaihdella nykypsykiatriassa.
Käyttö psykiatriassa
Psykiatriassa Emil Kraepelin käytti termiä paranoia kuvaamaan mielisairautta, jossa harha on pohjana tai kaikkein huomattavimpana osana. Alkuperäisessä mielisairausluokittelussaan Kraepelin käytti termiä puhdas paranoia kuvatakseen tilaa, jossa harhaisuus on olemassa mutta sillä ei ole mitään näkyvää vaikutusta henkilön älylliseen kyvykkyyteen ja ilman mitään muita dementia praecoxin (myöh. skitsofrenian) oireita.
Hänen määritelmänsä mukaan uskomuksen ei tarvitse olla vainoava, jotta se voitaisiin luokitella paranoiaksi, joten suuri määrä harhaisia uskomuksia voi tulla luokitelluksi paranoiana. Esimerkiksi henkilö, joka uskoo olevansa merkittävä uskonnollinen henkilö, tulisi Kräpelinin määritelmän mukaan luokitella paranoiaksi.
Vaikkei puhtaan paranoian diagnoosia enää käytetä (sen tultua syrjäytetyksi diagnoosilla nimeltä harha-aistimusten häiriö), termiä käytetään kuvattaessa yleistä harhojen olemassaoloa, mieluummin kuin jonkin tietyn, vainoavan harhan, ja se elää edelleen paranoidisen skitsofrenian diagnoosina; tässä skitsofrenian tyypissä harhat ovat huomattavia.
Termin kliinistä määritelmää on käytetty kuvattaessa henkilöä, joka uskoo olevansa vainottu, ja on erotettu kaksi keskeistä tekijää:
Jukka Mäkynen
Jukka Mäkynen (s. 27. huhtikuuta 1961 Vaasa ) on suomalainen poliitikko. Mäkynen valittiin Perussuomalaisten kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2019. Hän sai Vaasan vaalipiirissä 3 864 ääntä. Mäkynen on myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen. Varsinaiselta ammatiltaan Mäkynen on rakennusmies. Hän on myös aikaisemmin työskennellyt vartijana ja järjestyksenvalvojana.
Vainoharhaisuus
Käyttö psykiatriassa
Paranoia yhdistetään usein psyykkisiin sairauksiin, erityisesti skitsofreniaan, tosin lievempiä muotoja saattaa olla lähinnä ei-psykoottisissa diagnooseissa, kuten epäluuloinen persoonallisuushäiriö. Paranoia saattaa myös olla lääkkeiden tai piristävien lääkeaineiden (kuten kannabis, amfetamiini) sivuvaikutusta. Harhaluuloisuushäiriössä voi esiintyä vainoharhaisuutta.
Termin epäspesifisessä käytössä paranoiaharha tarkoittaa, että asianosaista seurataan, myrkytetään tai rakastetaan välimatkan päässä (kohteena usein kuuluisuus: tämä harhauskomus tunnetaan nimellä erotomania eli Clerambault’n oireyhtymä).
Muita yleisiä paranoian harhoja ovat uskomukset, että kyseisellä henkilöllä on kuviteltu sairaus tai loistartunta, että henkilöllä on jokin erityistehtävä tai hän on jumalan valitsema, että henkilön aivoihin on lisätty tai sieltä on poistettu tietoa tai että henkilön toimintaa ohjailee jokin ulkoinen voima.
Sairauksia, joissa esiintyy vainoharhaisuutta
Seuraavissa sairauksissa esiintyy vainoharhaisuutta:
Franz Conrad von Hötzendorf
Franz Conrad von Hötzendorf (11. marraskuuta 1852 Penzing – 25. elokuuta 1925 Bad Mergentheim, Saksa) oli itävaltalainen sotilas ja Itävalta-Unkarin armeijan pääesikunnan päällikkö vuosina 1906–1911 ja 1912–1917. Hänellä oli merkittävä vaikutus ensimmäisen maailmansodan syttymiseen, sillä hän painosti maataan julistamaan sodan Serbialle sen jälkeen, kun serbinationalistit olivat murhanneet arkkiherttua Frans Ferdinandin. Sodan aikana hän johti Itävalta-Unkarin armeijaa kolmella eri rintamalla, samalla kun maa kärsi suuria tappioita. Keisari Kaarle I erotti hänet maaliskuussa 1917, minkä jälkeen hän toimi armeijaryhmän komentajana ja henkivartiokaartin kunniakomentajana. Hän jäi eläkkeelle sodan päätyttyä.
Elämäkerta
Franz Conrad von Hötzendorf syntyi 11. marraskuuta 1852 Penzingissä lähellä Wieniä. Hän aloitti 11-vuotiaana opintonsa kadettikoulussa Hainburgissa ja opiskeli sen jälkeen vuosina 1867–1871 Teresian sotilasakatemiassa Wiener Neustadtissa. Hänet nimitettiin luutnantiksi valmistumisensa jälkeen.
Conrad von Hötzendorf vietti kolme vuotta 11. kevyen jalkaväkipataljoonan palveluksessa ja siirtyi sitten opiskelemaan Kriegsschule-sotakorkeakouluun Wieniin. Vuonna 1876 hänestä tuli esikuntaupseeri. Itävalta-Unkari miehitti vuonna 1878 Bosnian operaatiossa, jossa myös Conrad von Hötzendorf kunnostautui. Hän otti vuonna 1882 osaa eteläisessä Dalmatiassa syttyneen kapinan kukistamiseen ja siirtyi vuonna 1888 taktiikan opettajaksi Kriegsschuleen. Hän kirjoitti vuoteen 1892 asti kestäneen kouluttajan toimensa aikana laajalti sotilaallisista aiheista. Häntä pidettiinkin julkaisujensa vuoksi merkittävänä sotilaallisena ajattelijana.
Toukokuussa 1893 Conrad von Hötzendorf ylennettiin everstiksi ja sai 1. jalkaväkirykmentin komentajuuden. Hänet ylennettiin toukokuussa 1899 kenraalimajuriksi, ja hänestä tuli 55. jalkaväkiprikaatin komentaja. Ylennys sotamarsalkkaluutnantiksi seurasi 1. marraskuuta 1903, jolloin hän sai 8. jalkaväkidivisioonan komentajuuden.
Esikuntapäälliköksi
Conrad von Hötzendorf nimitettiin Itävalta-Unkarin pääesikunnan päälliköksi 18. marraskuuta 1906 arkkiherttua Frans Ferdinandin suosituksesta. Conrad von Hötzendorf katsoi Serbian ja Italian havittelevan Itävalta-Unkarin alueita ja kannatti ennaltaehkäisevää sotaa kumpaakin vastaan. Kun Italian–Turkin sota syttyi vuonna 1911, Conrad von Hötzendorf yritti painostaa ulkoministeri Alois von Aehrenthalia, jotta Itävalta-Unkari julistaisi sodan Italialle, mutta von Aerenthal ei ollut siihen halukas. Hän yritti myös saada taistelulaiva SMS Szent Istvánin rakentamiseen varatun summan muutetuksi lainaksi armeijalle, joka hänen mukaansa tarvitsi sitä kipeästi. Hänen ja von Aerenthalin välisten erimielisyyksien seurauksena hänet erotettiin esikuntapäällikön tehtävästä marraskuussa 1911.
Erottamisensa jälkeen Conrad von Hötzendorf toimi armeijan tarkastajana. Hänet kuitenkin nimitettiin uudelleen esikuntapäälliköksi 12. joulukuuta 1912.
Frans Ferdinandin murhasta seuranneen niin sanotun heinäkuun kriisin aikana vuonna 1914 Conrad von Hötzendorf vaati jälleen sodan aloittamista Serbiaa vastaan. Tällä kertaa hän sai ulkoministeri Leopold von Berchtoldin tuella tahtonsa läpi. Conrad von Hötzendorf oli kehittänyt Itävalta-Unkarin armeijaa kaukonäköisesti ja tukenut muun muassa uudenaikaisten tiedustelumenetelmien käyttöönottoa, kuten Emil Uzelacin komentamia ilmajoukkoja. Tämä osoittautui kuitenkin riittämättömäksi. Liikekannallepano heinäkuussa 1914 toteutettiin monimutkaisesti ja ristiriitaisia määräyksiä noudattaen, eikä armeija tosiasiassa ollut valmis 28. heinäkuuta alkaneeseen sotaan.
Ensimmäinen maailmansota
Conrad von Hötzendorfin suunnitelmana oli hyökätä sodan syttyessä sekä Serbiaa että Venäjää vastaan. Serbia piti lyödä nopealla hyökkäyssodalla. Itävaltalaiset valtasivat Belgradin kahdesti syksyllä 1914, mutta joutuivat vetäytymään kummallakin kerralla serbien tehtyä vastahyökkäyksen. Itärintamalla Conrad von Hötzendorf luotti joukkoihinsa liikaa ja käski ne hyökkämään. Hän ei kuitenkaan käskenyt valmistella hyökkäyksiä riittävästi tykistötulella eikä vaatinut ylläpitämään yhtenäistä rintamalinjaa. Venäläiset olivat yhtä hyvin varustettuja kun itävaltalaiset, mutta heillä oli ylivoima. Itävaltalaiset kärsivät suuret tappiot hyökkäyksissään ja joutuivat saarrostuksen uhkaamaksi. He joutuivat perääntymään. Näin sodan alku ei ollut lupaava itävaltalaisille. Syyskuun 1914 puoleenväliin mennessä Itävalta oli kärsinyt yhteensä yli 300 000 miehen tappiot haavoittuneina ja kaatuneina sekä 100 000 vangiksi jäänyttä. Erityisesti alemmat upseerit ja aliupseerit kärsivät pahoja tappioita, eikä menetyksiä pystytty korvaamaan sodan aikana.
Itävallan itärintamalla tekemän perääntymisen yhteydessä Przemyśliin jäi piiritetyksi suurehko määrä itävaltalaisjoukkoja, joiden vapauttaminen oli Conradin tavoitteena tammikuussa 1915. Venäläiset pysäyttivät tammi–maaliskuussa kaksi itävaltalaisten hyökkäystä. Przemyśl antautui 23. maaliskuuta, ja 120 000 miestä jäi sotavangiksi. Näiden joukossa oli myös yhdeksän kenraalia. Vankien lisäksi Conradin armeija kärsi 400 000 miehen tappiot. Erityisesti kokeneemmat upseerit ja aliupseerit kärsivät pahoja tappioita. Tästä eteenpäin Itävallan armeijalla ei ollut enää kykyä käydä itsenäistä hyökkäyssotaa. Conrad von Hötzendorf ei kuitenkaan vaikuta havainneen tätä tosiasiaa.
Heinäkuusta 1914 huhtikuuhun 1915 Itävalta-Unkarin kokonaistappiot olivat noin kaksi miljoonaa miestä. Lisäksi oli tiedossa, että Italia neuvotteli ympärysvaltojen kanssa sotaan liittymisestä. Tässä vaiheessa Conrad von Hötzendorf vihjasi mahdollisuudesta neuvotella rauhasta. Pitääkseen Itävallan sodassa Saksa joutui siirtämään joukkojaan länsirintamalta itärintamalle. Syksyllä 1915 saksalaiset löivät itävaltalaisten ja bulgarialaisten tukemana serbit. Saksan tuen avulla itärintamalla käyty sotakin kääntyi menestyksekkääksi.
Italia julisti sodan Itävalta-Unkarille 23. toukokuuta 1915, mutta rintama juuttui Alpeille. Conrad von Hötzendorf suunnitteli Italiaa vastaan hyökkäyksen, jonka tavoitteena oli toukokuussa 1916 edetä aina Venetsiaan asti ja pakottaa Italia ulos sodasta. Hyökkäys oli alussa menestys: 40 000 italialaista jäi vangiksi, mutta hyökkäys pysähtyi ennen kuin itävaltalaiset etenivät Venetsian tasangolle. Osasyynä tähän oli joukkojen siirtäminen takaisin uhattuna olleelle Venäjän-vastaiselle rintamalle. Itävalta-Unkarin armeija menetti käytännössä itsenäisyytensä, kun Brusilovin hyökkäyksen jälkimainingeissa se alistettiin Saksan sotilasjohdon alaisuuteen. Tämä ärsytti Conrad von Hötzendorfia, joka alkoi puhua ”Ludendorffin ajasta” viittauksena saksalaiskenraali Erich Ludendorffiin.
Conrad von Hötzendorf ylennettiin kenraalieverstiksi 23. kesäkuuta 1915 ja sotamarsalkaksi 25. marraskuuta 1916. Uusi keisari Kaarle I erotti hänet esikuntapäällikkön tehtävästä 1. maaliskuuta 1917 ja nimitti uudeksi esikuntapäälliköksi kenraali Arthur Arz von Straussenburgin. Conrad von Hötzendorf toimi tämän jälkeen armeijaryhmän komentajana Italian rintamalla kesään 1918 saakka, minkä jälkeen Kaarle I siirsi hänet nimelliseen tehtävään kuninkaallisen henkivartiokaartin päälliköksi.
Myöhempi elämä
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Conrad von Hötzendorf asettui Innsbruckiin, mistä muutti vuonna 1922 Wieniin. Hän kirjoitti muistelmateokset Mein Anfang 1878–82 (”Alkuni”, 1925) ja Aus meiner Dienstzeit 1906–18 (”Palvelusajaltani”, viitenä osana 1921–1925). Hän kirjoitti joulukuussa 1924, että olisi ollut parempi, että Itävalta-Unkarin valtio olisi kuollut keisari Frans Joosefin mukana jo vuonna 1916, sen sijaan että oli sinnitellyt kaksi vuotta pidempään.
thumb|right|225px|Franz Conrad von Hötzendorfin hautamonumentti Wienissä
Conrad von Hötzendorf kuoli Bad Mergentheimissa Württembergissä Saksassa 25. elokuuta 1925. Hänet haudattiin surumarssin jälkeen Wienin Hietzingin hautausmaalle.
Henkilökuva
Conrad von Hötzendorf oli sotilaalliselta osaamiseltaan taktiikan asiantuntija, eikä hän ollut strategista ajattelua vaativassa esikuntapäällikön tehtävässä erityisen kyvykäs. Hänen ajattelunsa kulmakiviin kuului idea hyvin koulutetusta ja hyökkäysmielialassa olevasta jalkaväestä, joka voisi hänen mukaansa tuhota linnoittautuneen vihollisen itsenäisesti. Näin hän jätti hyvin vähän tilaa tykistön merkitykselle sodankäynnissä.
Perhe
Conrad von Hötzendorf avioitui vuonna 1886 Wilhelmine le Beaun kanssa. Avioliitosta syntyi neljä poikaa, jotka olivat Konrad, Erwin, Herbert ja Egon.
Le Beaun kuoleman jälkeen Conrad von Hötzendorf oli vuodesta 1907 suhteessa 28-vuotiaan kuuden lapsen äidin Virginia von Reininghausin kanssa, mikä aiheutti juoruilua. Conrad von Hötzendorf ja von Reininghaus avioituivat lopulta vuonna 1915. Conrad von Hötzendorfin pojat vastustivat avioliittoa kiihkeästi.
M/S Ahtela
M/S Ahtela on suomalaisen Hollming Oy:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Aluksen rakentaminen on aloitettu vuonna 1991 Mačvanska Mitrovicassa, Serbiassa ja loppuun työt on saatettu norjalaisella Fosen Mekaniske Verksted -telakalla. Kuollutta painoa Ahtelalla on 6 701 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Rauma.
Ahtelan sisaraluksia ovat M/S Birka Shipper, M/S Birka Exporter, M/S Birka Transporter, M/S Aknoul ja M/S Amber.
Käyttöhistoria
Vuonna 1991 alus luovutettiin raumalaisen Rederi AB Gustav Eriksonin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rauma. Tuolloin aluksen nimi oli Ahtela. Samana vuonna Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella Suomen ja Euroopan välillä. Joulukuusta 1995 lähtien, seuraavan vuoden tammikuuhun saakka Ahtela oli vuokrattuna Tor Linen Rotterdamin ja Imminghamin väliseen liikenteeseen. Maaliskuussa 1996 suomalainen Finncarriers vuokrasi aluksen reitille Helsinki–Lyypekki–Århus.
Tammikuussa 1997 alus rekisteröitiin Laivanisännistöyhtiö Ahtelan omistukseen ja nimettiin Finnoakiksi. 11. tammikuuta 1998 Finnoak siirtyi reitille Helsinki–Hamina–Antwerpen–Felixstowe. Vuonna 1998 alusta lisäksi pidennettiin 17 metrillä. Pidennyksen jälkeen Finnoak liikennöi useita vuosia Suomen ja Puolan välisessä liikenteessä ja vuoden 2007 Finnlinesin palveluksessa reitillä Helsinki–Kööpenhamina–Oslo–Halmstad–Malmö. .
11. syyskuuta 2007 alus siirtyi Hollming Oy:n omistukseen. Kotisatama säilyi Raumana. Maaliskuussa 2008 alus sai jälleen nimen Ahtela ja siirtyi myöhemmin keväällä suomalais-virolaisen Navirailin Helsingin Sompasaaren ja Viron Muugan väliseen liikenteeseen. Kun Vuosaaren satama avattiin marraskuussa 2008, siirtyi Ahtela liikennöimään sinne.
Sotaleikit
Sotaleikit (WarGames) on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut draama- ja jännityselokuva. Elokuvan ohjasi John Badham ja pääosassa on Matthew Broderick.
Juoni
Elokuva kertoo nuoresta David Lightmanista, joka lintsaa koulusta ja jää mieluummin kotiin pelailemaan erilaisia tietokonepelejä. Lehdestä David huomaa pelifirman ilmoituksen uudesta pelistä, joka julkaistaan piakkoin. Davidilla on kova into päästä kokeilemaan peliä, ja hän aikoo murtautua pelifirman koneelle. David luulee löytäneensä etsimänsä, kun kytkeytyy Yhdysvaltain asevoimien päätietokoneeseen, jolla pystyy ohjaamaan suuriakin ydinohjuksia. Harmittomalla pelailullaan David saattaa aiheuttaa kolmannen maailmansodan...
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa vauhdikkaaksi teinijännäriksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Myös Helsingin Sanomien Helena Yläsen mielestä Sotaleikit yhdistää miellyttävästi asiaa ja viihdettä lankeamatta kovinkaan imeliin viihdeluutumiin.
Pimijärvi (Myrskylä)
Pimijärvi on matala ja rehevä järvi Myrskylän eteläosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 21,3 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 66 kilometriä koilliseen ja Porvoosta 23 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Pimijärven pituus lännestä itään on 650 metriä. Järvi on melko tasaleveä ja sen itäosassa sijaitsee vähäinen saari. Rannat ovat kulttuurimaisemaa, paitsi etelässä, jossa on ylävää metsämaata, joka kohoaa noin 80 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 40 metriä järven pintaa korkeammalle. Pimijärven luoteisrannalta lähtee laskuoja länteen Kotojärveen, jonne etäisyys on noin 450 metriä.
Pimijärvi vesitilavuus on 278 000 kuutiometriä eli 278 miljoonaa litraa. Se on kahdeksanneksi laajin Myrskylän viidestätoista vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Myös Porvoossa on Pimijärvi. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Myrskylän Pimijärveltä lounaaseen.
Kasino (korttipeli)
Kasino on korttipeli, jota pelataan paljon Suomessa. Kasinossa nostetaan kortteja pöydältä sääntöjen mukaisesti ja tietyistä nostetuista korteista saa pisteitä. Pelaaja saa vuorollaan ottaa kortteja pöydältä yhdellä käsikortillaan siten että pöydästä otettavien korttien summa on sen kortin arvo, jolla kortit otetaan: esimerkiksi kädessä olevalla kahdeksikolla voi nostaa kolmosen ja viitosen tai kaksi nelosta. Ei tarvitse ottaa ja voi ottaa myös osan mahdollisista otettavista. Jos pöydässä on 8, voi lyödä 8:n ja jättää molemmat pöytään, (jos vaikka yrittää säästää ruutu 10:lle. Tai jos pöydässä on 3, 5, 8 ja 9, voi ottaa 8:lla 3:n ja 5:n ja jättää 8:n ottamatta, niin seuraava ei saisi mahdollisella 9:llä mökkiä.) Ensimmäiseksi 16 pistettä kerännyt pelaaja on voittaja. Pisteitä saa seuraavasti:
Yhteensä pelissä on siis 10 varsinaista pistettä. Lisäksi jos pelaaja nostaa kaikki kortit pöydästä omalla vuorollaan, syntyy mökki, josta saa yhden ylimääräisen pisteen. Jos pelaaja saa mökin niin, että kaikilla muillakin pelaajilla on myös vähintään yksi mökki, menee kaikilta yksi mökki pois. Pelaajilla ei voi olla kaikilla samaan aikaan mökkejä. Viimeisessä jaossa ei saa mökkejä eikä näin ollen mökkejä toisilta poiskaan. Viimeisessä otossa se kuka saa viimeisellä kierroksella viimeisen kortin, saa loput kortit pakkaansa. Viimeinen otto voi antaa kortti- tai patavoiton tai ehkä jopa molemmat.
Kasinossa korttien jako on varsin erikoinen: etumiehelle kaksi korttia, jakajalle kaksi korttia, pöytään kaksi korttia oikein päin ja sama uudelleen (kummallakin pelaajalla ja pöydässä siis neljä korttia). Kun kädessä olevat kortit on pelattu, jaetaan kummallekin taas neljä korttia kaksittain, mutta ei enää pöytään.
Kasinoa voi pelata 2-4 pelaajaa. Sitä voi myös pelata pareittain. Parit istuvat vastakkaisilla puolilla. Kun pelataan kasinoa neljällä hengellä, pareittain peluu toimii paremmin kuin tavallinen versio.
Kasinosta on olemassa myös misäärikasino eli laistokasino -niminen versio, jossa on tarkoitus välttää pisteiden ottamista, tällöin on ottopakko, jos voi ottaa lyömällään kortilla. Englanninkielinen peli Cassino sekä ecuadorilainen Cuarenta ovat läheistä sukua kasinolle. – Piitti on Pohjois-Suomessa suosittu ja perinteikäs peli, joka myös suuresti muistuttaa kasinoa, vaikka sääntöjen yksityiskohdissa on useita eroja.
Caniapiscau
thumb|330px|Little Eatonin putoukset ja kanjoni. Caniapiscau on Koksoakjoen sivujoki Nunavikin alueella Québecissä, Kanadassa. Joen pituus on noin 740 kilometriä. Joen nimi on peräisin intiaanikielestä ja tarkoittaa kivistä tai kallioista paikkaa.
Nykyisin joen latvavedet, noin 45% koko joen pituudelta, virtaavat Jamesinlahteen laskevaan La Grande -jokeen. Jokivarsi on asumaton lukuun ottamatta satunnaisia matkalijoita ja metsästäjiä.
Joen varrella sijaitsee Caniapiscaun patoallas, jonka pinta-ala on noin 4 300 neliökilometriä, joka on noin yhdeksän kertaa entisen Caniapiscaujärven pinta-ala. Patoaltaan valuma-alueen pinta-ala on noin 36 800 neliökilometriä.
Ussuri
thumb|left|210px|Ussuri yläjuoksullaan Gornuje Kljutšissa Ussuri saa alkunsa Primorjen aluepiirissä läheltä Tyynenmeren rannikkoa, Vladivostokin koillispuolelta, Sihote-Alin-vuoriston rinteiltä. Se yhtyy etelästä Kiinan ja Venäjän rajana virtaavaan Sungatša-sivujokeensa noin 200 km Hankajärvestä alavirtaan. Sitten se virtaa rajajokena pohjoiseen ja yhtyy Amuriin Habarovskin kaupungin kohdalla.
Ussuri ja Sungatša ovat kesäaikaan navigointikelpoisia 750 km:n matkalla Amurista ylävirtaan. Ussuri jäätyy marraskuun puolivälissä ja sulaa huhtikuun puoliväliin mennessä.
thumb|250px|right|Silta Ussurin yli [[Lesozavodskissa]]
Ussurijoen rajaselkkaus 1969
Kiista Neuvostoliiton ja Kiinan kansantasavallan rajalinjasta kylmän sodan aikakaudella johti aseelliseen rajaselkkaukseen Ussurijoen keskijuoksulla Damanskin saarella maaliskuussa 1969. Yhteenotoissa kuoli noin 60 neuvostosotilasta ja tuntematon määrä kiinalaisia. Valtioiden välirikkoon liittyi tuolloin suuremman kansainvälisen konfliktin uhka. Kiista laukesi paikallisesti syyskuussa 1969, mutta rajasta sovittiin lopullisesti vasta Neuvostoliiton hajottua, vuonna 2004.
Pave (Tenavat)
thumb|pysty|Pave Pave on hahmo Charles M. Schulzin luomassa Tenavat-sarjakuvassa. Pave oli varhainen hahmo, joka poistui sarjasta lopulta kokonaan.
Pave oli yksi Tenavien neljästä alkuperäisestä hahmosta, ja hän esiintyi jo 2. lokakuuta 1950 julkaistussa ensimmäisessä stripissä. Siinä hän sanoo vihaavansa Jaska Jokusta, mutta myöhemmin heidät on kuvattu ystävinä. Pave oli sarjan alkuvaiheessa Jaska Jokusta vanhempi, ja myöhemminkin hivenen tätä pidempi. Pave kuuluu Jaska Jokusen baseball-joukkueeseen. Hänellä on lyhyt pystytukka.
Hahmona lähes persoonattoman Paven esiintymiset Tenavissa harvenivat sarjan alkuvuosien jälkeen, kunnes hän katosi kokonaan. Hänet nähtiin viimeisen kerran vuonna 1969, minkä lisäksi hänen nimensä mainitaan yhdessä vuonna 1977 julkaistussa stripissä. Pave nähdään myös sivuhahmona muutamissa Tenavat-animaatioissa.
Pave on saanut alkukielisen nimensä Schulzin lapsuudenystävän Sherman ”Shermy” Pleplerin mukaan.
Kalevan kisat 1951
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1951 Helsingissä 19.–20. elokuuta. Kilpailupaikka oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naiset kilpailivat omissa yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissaan Helsingissä 12. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1951
Kilpailut järjestettiin Helsingissä 12. elokuuta. Kilpailupaikka oli Eläintarhan kenttä. Ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa 200 metrin juoksu. Myös viisiottelussa, joka järjestettiin Lahdessa, kilpailtiin ensimmäistä kertaa naisten Suomen-mestaruudesta. Lajit olivat 80 metrin aitajuoksu, kuulantyöntö, korkeushyppy, pituushyppy ja 200 metrin juoksu.
Anni Rytkönen
Elämä
Rytkösen vanhemmat olivat loinen Paavo Toppinen ja Anna Liisa Mod. Kansakoulun jälkeen Rytkönen työskenteli ompelijana ja avioitui vuonna 1911 torikauppias Heikki Rytkösen kanssa. Pariskunta oli mukana sosialidemokraattisen nuorisoliiton toiminnassa. He kuuluivat muun muassa Iisalmen ja Haajaisten työväenyhdistysten nuoriso-osastoiden perustajiin. Rytkönen kuului myös Iisalmen työväenyhdistyksen johtokuntaan ja toimi sen sihteerinä.
Rytkönen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1919. Hän oli myös Iisalmen kaupunginvaltuuston jäsen. Ainoaksi jääneen kansanedustajakautensa jälkeen Rytkönen työskenteli Iisalmen Työväen Osuuskaupassa, kunnes muutti puolisonsa perässä Neuvostoliittoon vuonna 1927. Hän asui aluksi Leningradin alueen Kuivaisin kylässä ja opiskeli Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Myöhemmin Rytkönen asui Toksovossa, jossa hän toimitti paikallisen kolhoosin sanomalehteä. 1930-luvulla hän kuului myös Neuvostonaisen toimituskuntaan ja toimi Kopittalan kyläneuvoston puoluehistorian ohjaajana. Rytkönen vangittiin keväällä 1938 ja tuomittiin kuolemaan artikla 58:n perusteella. Hänet teloitettiin Leningradissa lokakuussa 1938.
Perhe
Anni Rytkösen veli oli kansanedustaja Kalle Toppinen. Hänen puolisonsa oli Iisalmessa kauppaliikettä pitänyt Henrik "Heikki" Rytkönen (1887-1938), joka muutti Neuvostoliittoon jo 1919 ja työskenteli Toksovossa NKP:n aluekomitean propagandaosastolla. Heikki Rytkönen vangittiin myös keväällä 1938 ja teloitettiin samaan aikaan Anni Rytkösen kanssa.
Seurakuntatalo
pienois|Särkisalon seurakuntakoti. pienois|Outokummun ortodoksisen kirkon seurakuntasali. Seurakuntatalo tarkoittaa seurakunnan toimitaloa, joka on rakennettu kirkkorakennuksen läheisyyteen. Seurakuntatalossa on tavallisesti seurakuntasali ja kerhotiloja sekä keittiö, joskus myös kirkkoherranvirasto, diakoniatyön vastaanotto tai muita toimistotiloja. Mikäli samassa rakennuksessa on kirkoksi vihitty sakraalitila, käytetään kokonaisuudesta tavallisesti nimitystä seurakuntakeskus. Seurakuntakoti tarkoittaa seurakuntaa pienemmän alueen paikallista toimintakeskusta, jonka läheisyydessä ei välttämättä ole kirkkoa. Joskus nimityksiä käytetään synonyymisesti. Seurakuntakotia pienempi kokoontumistila esimerkiksi muistotilaisuuksiin on seurakuntasali, mikä voi olla osa kirkkorakennusta.
Musiikkivuosi 1965
Musiikkivuosi 1965 käsittelee vuoden 1965 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Mustanorsukala
Mustanorsukala (Gnathonemus petersii) on norsukalojen (Mormyridae) heimoon kuuluva kalalaji, jota voidaan pitää akvaariossa.
Mustanorsukalan tunnistaa kärsämäisestä alaleuastaan. Se on luonteeltaan vilkas. Mustanorsukalalla on heikko näkö, ja se suunnistaakin sähköaistinsa avulla. Sitä ei ole toistaiseksi saatu lisääntymään akvaario-olosuhteissa, eikä eri sukupuolia ole helppo tunnistaa. Mustanorsukalat pystyvät tuottamaan sähköimpulsseja, joiden avulla ne luotaavat pimeässä esteitä.
Saksassa niitä käytetään joskus veden laadun valvontaan, sillä veden laadun huonontuessa ne tuottavat enemmän sähkösykäyksiä ja niiden käyttäytyminen muuttuu.
Mustanorsukalaa tavataan Afrikassa Kongojoen altaalla.
Kotojärvi (Myrskylä)
Kotojärvi on matala ja rehevä järvi Myrskylän eteläosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 23,3 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 66 kilometriä koilliseen ja Porvoosta 22 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede
Kotojärven vesitilavuus on 322 000 kuutiometriä eli 322 miljoonaa litraa. Se on seitsemänneksi laajin Myrskylän viidestätoista vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Kotojärvi (17.006.1.002) kuuluu Tankvallinojan valuma-alueeseen (17.006), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Tankvallinojan alueen muut järvet ovat Valkjärvi ja Pimijärvi.
Steve Vai
Steven Siro Vai (s. 6. kesäkuuta 1960 Carle Place, New York) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi.
Ura
Vain ura muusikkona alkoi nuotintamalla Frank Zappan kappaleita ja kitarasooloja 1970-luvun lopussa. Osoittauduttuaan myös virtuoosimaiseksi kitaristiksi Vai soitti Zappan yhtyeessä 1980-luvun alkupuolella. Vuonna 1984 Vai julkaisi omakustanteisen soololevyn Flex-Able. Seuraavana vuonna hän meni ruotsalaiskitaristi Yngwie Malmsteenin tilalle Alcatrazziin, jossa Steve Vain sanojen mukaan soitti "hauskoja kavereita, mutta keskinkertaisia muusikoita".
Vuonna 1986 Vai liittyi Van Halenin entisen laulusolistin David Lee Rothin yhtyeeseen. Hän teki yhtyeen kanssa ensilevyn Eat'em and Smile (1986) lisäksi albumin Skyscraper (1988). Eat'em Smile -levyn aloituskappaleessa Steve Vai käyttää Wahwah-pedaalia siten, että hänen ja David Lee Rothin dialogissa kitara kuulostaa yhtä paljon ihmiseltä kuin sähkökitaralta. Puheen ja kitaran yhteneväisyyttä Vai kertoo tutkineensa nuotintaessaan Frank Zappan puhelaulua (esimerkiksi Zappan kappaleessa "Jazz Discharge Party Hats" albumilla The Man From Utopia, 1983). Steve Vai tunnetaan myös taitavana täppääjänä.
Kiinnitys Whitesnakessa päättyi ensimmäisen yhteisen levyn jälkeen. Vai on tehnyt soololevyjä, jotka ovat myyneet noin 6 miljoonaa kappaletta, ja vieraillut monien artistien levyillä.
Vaita pidetään yhtenä maailman nopeimmin soittavista ja taitavimmista kitaristeista. Hän esiintyy elokuvassa Crossroads – bluesjätkät päänäyttelijän kilpailijana elokuvan loppupuolella, ja soittaa myös osan Ralph Macchion osuudesta. Macchion slideosuudet soittaa Ry Cooder.
Kitarasuunnittelu
Steve Vai on kehittänyt Ibanez-kitaravalmistajan kanssa 7-kielisen kitaran Universen ja myös oman nimikkomallinsa JEMin, jonka näkyvin tunnusmerkki on kantokahva "monkey grip" ja "elämänpuu" -kuviointi otelaudassa. Akustisissa kitaroissa Vailla on nimikkomalli Ibanez Euphoria.
Soolotuotanto
EP:t
Steve on myös soittanut Michael Salvatorin ja Martin O'Donnellin säveltämän Halo 2 -videopelin tunnusmusiikin ns. metalliversion. Tämä kappale on Guitar Hero III -pelin Xbox 360-versiossa.
Jonas Ferdinand Bergenheim
Bergenheimin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti Erik Johan Bergenheim ja Hedvig Sofia Hannelius. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1813 ja opiskeli sitten matematiikkaa, mutta siirtyi 1814 Venäjälle, ensin yleisesikunnan palvelukseen ja sitten vuodesta 1822 Pietarin topografiseen virastoon. Vuonna 1827 Bergenheim piirsi ja julkaisi Inkerinmaan kartan, jonka nimistö perustui Ruotsin hallituksen toimittamaan vuoden 1676 asutuskarttaan.
Bergenheim osallistui Venäjän käymiin Persian ja Turkin sotiin ja hänet määrättiin 1833 Moldaun ja Valakian hallinnon käytettäväksi. Hän laati näistä alueista ranskankielisen tilastollisen sotatieteellisen esityksen ja sai palkkiona Venäjän hallitukselta 2000 hehtaaria maata. Hän erosi sotapalveluksesta everstinä vuonna 1836, siirtyen Suomen Maanmittaushallitukseen. Siellä hänellä oli hoidossaan muun muassa rajantarkistustehtäviä. Vuonna 1843 hänestä tuli viraston ylitirehtööri, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Vaasan läänin kuvernööriksi.
Get Used to It
Get Used to It on Rhino Bucketin vuonna 1992 ilmestynyt albumi.
Lushanin kansallispuisto
Lushanin kansallispuisto (myös Lushanin geologinen kansallispuisto) on kansallispuisto Lushanin vuoren alueella Kiinassa Jiangxin maakunnassa. Puisto levittäytyy 500 neliökilometrin alueelle Poyangjärven altaassa.
Lushan on merkittävä kansallinen matkailukohde Kiinassa. Siellä on ainutlaatuisia kvartäärikautisia pystysiirroksia upeiden maisemien joukossa: huippuja, laaksoja, kanjoneita, rotkoja, kivimuodostelmia, luolia ja vesiputouksia. Alueella on myös useita taolaisia, buddhalaisia temppeleitä ja kungfutselaisia maamerkkejä.
Eeli J. Hakala
Eeli Johannes Hakala (24. huhtikuuta 1886 Veteli – 20. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen rovasti, evankelisen herätysliikkeen vaikuttaja ja kristillinen kirjailija.
Hakalan vanhemmat olivat maanviljelijä Henrik Kustaa Hakala ja Maria Laasanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kokkolan suomalaisesta yhteiskoulusta 1906 ja suoritti teologian erotutkinnon 1909 sekä pastoraalitutkinnon 1912. Hakala vihittiin papiksi 1909. Hän teki vuonna 1916 kolme kuukautta kestäneen opintomatkan Amerikassa asuneiden suomalaisten siirtolaisten keskuuteen.
Hakala oli Haapaveden kirkkoherran apulaisena 1909, Suomen Merimieslähetyksen siirtolaissaarnaajana 1909–1912, matkasaarnaajana kotimaassa 1912, Janakkalan vt. kappalaisena ja kirkkoherran apulaisena 1912–1913, Mouhijärven kappalaisena 1913–1917 sekä Huittisten kappalaisena 1917–1923. Hän toimi viimeksi Suomen Lähetysseuran pappina 1923–1933, Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen pappina 1933–1946 ja Kurikan kirkkoherrana 1946–1955. Hakala sai rovastin arvon 1944. Hän toimitti myös 10 vuoden ajan Sanansaattaja-lehteä.
Eeli Hakala oli naimisissa vuodesta 1909 Eeva Katariina Ulénin kanssa. Heidän tyttärensä oli opettaja ja kirjailija Mirja Suomela.
Lippe (Tenavat)
thumb|140px|Lippe Lippe on hahmo Charles M. Schulzin luomassa Tenavat-sarjakuvassa. Lippe oli varhainen hahmo, joka poistui myöhemmin sarjasta käytännössä kokonaan.
Lippe esiintyi Tenavissa ensimmäisen kerran 7. helmikuuta 1951. Hän oli ensimmäinen uusi hahmo, jonka Schulz lisäsi sarjaan neljän alkuperäisen hahmon rinnalle. Lippe ja Kielo kuvataan yleensä parhaina ystävinä, ja he muodostavat toisinaan melko häijyn kaksikon. Lippe on yleensä kuvattu ylimielisenä ja koppavana. Hän piinaa usein Jaska Jokusta, joskin hieman eri tavalla kuin Tellu. Siinä missä Tellu turvautuu usein väkivaltaan tai oveluuteen, Lippe käyttää aseenaan pääasiassa avointa halveksuntaa. Jaska Jokunen toivoo usein Lipestä ystäväänsä, mutta Lippe torjuu hänet aina mahdollisimman tylysti. Lippe vaikuttaa nauttivan siitä, että jättää Jaska Jokusen kutsumatta juhliinsa ja että ei lähetä hänelle ystävänpäiväkorttia. Kaikista Tenavien hahmoista Lippe vaikuttaa myös inhoavan eniten Rapa-Ripan likaisuutta. Lipellä on tapana ylpeillä isänsä saavutuksilla lähes absurdilla tavalla.
Lipen koko nimi mainitaan vain yhdessä, 4. huhtikuuta 1953 julkaistussa stripissä, jossa se on Violet Gray. Sukunimen ainoa tarkoitus oli ilmeisesti palvella sanaleikkiä, joten suomennoksessa se on jätetty pois. 1950-luvun alkupuolen stripeissä Lipen hiustyyli vaihtelee palmikoiden ja poninhännän välillä. Myöhemmin hän pitää aina poninhäntää, joka tosin näyttää enemmän nutturalta. Lippe käyttää mekkoa, joka vanhoissa Tenavat-animaatioissa on aina vihreä. Lippe kuuluu Jaska Jokusen baseball-joukkueeseen.
1960-luvun aikana Lippe muuttui värittömämmäksi hahmoksi ja hänen esiintymisensä Tenavissa alkoi harveta. 1970-luvulta alkaen hän esiintyi enää hyvin satunnaisesti, mutta kuitenkin hieman useammin kuin Kielo. Lippe nähtiin toisinaan vielä sarjan loppuvuosinakin, mutta yleensä vain täytehahmona stripeissä, joihin tarvittiin paljon lapsia.
Charles M. Schulzin elämäkerran kirjoittaneen David Michaelisin mukaan Lippe olisi ollut karikatyyri Schulzin työtoverista Judy Halversonista, jota Schulz tapaili 1940-luvun lopulla. Schulz nai myöhemmin Judyn pikkusiskon Joycen, joka taas Michaelisin mukaan oli Tellun esikuva.
Punakekomuurahainen
Punakekomuurahainen (Formica rufa) on boreaalisella vyöhykkeellä esiintyvä muurahaislaji, joka kuuluu kekomuurahaisten alasukuun. Se on Suomessa luokiteltu vakiintuneeksi ja elinvoimaiseksi lajiksi.
Useimmiten kekomuurahainen rakentaa pesänsä havunneulasista ja oksien pätkistä, mutta myös muita rakennusaineita tiedetään. Kekomuurahaisen keko on lähinnä suojaamassa maanalaisia käytäviä, joissa munat haudotaan ja joissa muurahaiset suurimmaksi osaksi asuvat. Munat sijaitsevat maan sisällä. Kesäaikaan kekoa pidetään kuivana ja vakiolämpöisenä (25–30 asteessa). Muurahaiset pystyvät ilmastointiaukoilla säätelemään keon olosuhteita hyvinkin tarkasti. Nämä vakio-olosuhteet ovat tärkeitä kotelovaiheen kehitykselle. Kotelot sijaitsevat keon lämpimimmässä paikassa. Koteloita kutsutaan usein muurahaisenmuniksi ja aiemmin niitä kerättiin ja kuivatettiin mm. lemmikkilintujen appeeksi. Ne olivat jopa vientituote. thumb|left|200px|Kekomuurahaisten keko
Kuvaus
Kekomuurahaiset ovat noin senttimetrin pituisia ja niillä on muiden muurahaisten ja hyönteisten tapaan kuusi jalkaa ja tuntosarvet.
Ravinto
Kekomuurahaiset käyttävät ravintonaan kirvojen erittämää mesikastetta. Kekomuurahaiset saalistavat myös selkärangattomia, tosin työläiset eivät itse käytä hyönteisravintoa, vaan se on tarkoitettu toukka-asteen muurahaisille.
Lähilajeja
Kekomuurahaisista (Formica rufa -ryhmä tai Formica rufa coll.) esiintyy Suomessa neljä lajia: pohjankekomuurahainen (F. lugubris), tupsukekomuurahainen (F. aquilonia), kaljukekomuurahainen (F. polyctena) ja punakekomuurahainen (F. rufa). Ne elävät metsissä ja rakentavat selväpiirteisen keon neulasista ja ohuista oksista. Yhdyskuntien rakenne vaihtelee yhden keon yksikuningattarisesta mallista (F. rufa) kymmenien kekojen satojen kuningattarien malliin (F. aquilonia ja F. polyctena). Samaan alasukuun Formica (s.str.) kuuluvat kantomuurahainen (F. truncorum), jonka kannossa tai maapuussa sijaitsevan pesän suuaukolla on pieni keontapainen rakennelma, ja niittymuurahainen (F. pratensis), jonka kekoa muistuttava pesä on tehty heinänkorsista. Alasukuun Coptoformica kuuluu mm. soilla pesivä loviniskamuurahainen (F. excecta), alasukuun Raptiformica mm. verimuurahainen (F. sanguinea), joka on sosiaaliparasiitti ja täydentää työläisjoukkojaan alasukuun Serviformica kuuluvilla orjilla, esim. mustamuurahaisilla (F. fusca). Mustapäämuurahainen (F. uralensis) pesii soilla ja niiden reunoilla pesissä, jotka eivät ulotu maanpinnan alle. Sukuun Formica (s.l.) kuuluu siis Suomessa alasuvut Formica (s.str.), Coptoformica, Raptiformica ja Serviformica sekä laji F. uralensis, jonka taksonominen asema on epäselvä. Lajeja on 20.
Varkaantie
Varkaantie on Turusta ja Varsinais-Suomesta Satakuntaan johtava historiallinen tie Varsinais-Suomen maakunnassa Suomessa. Se on yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Vuonna 2021 tie hyväksyttiin matkailutieksi nimellä Aurajoentie.
Tien kulku
Tie alkaa Turusta, kulkee Aurajoen länsirantaa seuraten pohjoiseen Maarian kirkon, Liedon, Auran ja Pöytyän kautta ja yhtyy Oripäässä Huovintiehen.
Huovintie, joka on osa samaa Varsinais-Suomen ja Satakunnan välistä keskiaikaista tieyhteyttä, saa alkunsa Hämeen Härkätieltä Tl Koskella ja kulkee pitkin Säkylän–Mellilän harjujaksoa Ulvilaan.
Tien alkuosa Turusta Auraan muodostaa 2000-luvulla seututien 222. Aurasta Oripäähän tie jatkuu yhdystienä 12451. Oripäästä Loimaan suuntaan tien jatko muodostuu Loimaantien (yhdystie 12586) alkuosasta ja Kangastien alkuosasta.
Matkailutiehankkeet
Vuonna 2007 Aurajokisäätiö aloitti hankkeen tien kehittämiseksi maisema-matkailutieksi. Hanketta tukivat Varsinais-Suomen liitto, EU:n Leader+ -ohjelma, Varsinais-Suomen jokivarsikumppanit ry, Varsinais-Suomen TE-keskus ja Keskitien tukisäätiö. Hankkeessa Elina Vesanen selvitti tien historiaa, Viri Teppo-Pärnä laati tien maisemanhoitosuunnitelman ja Hanna Tuominen työsti tienvarren kasvillisuuskartoituksen. Pohdittiin myös, voisiko tie saada kyltitetyn matkailutien aseman Hämeen Härkätien ja Kuninkaantien tapaan. Vuonna 2021 Väylävirasto hyväksyi hakemuksen tien kehittämisestä matkailutieksi nimellä Aurajoentie.
Merkantti
Merkantti on vanha kaupallisen alan kouluasteen tutkinto, jota ylempänä on opistoasteen merkonomin tutkinto. Opintojärjestelmää uudistettiin vuonna 1998, jonka jälkeen uusia merkantteja ei enää ryhdytty kouluttamaan vaan heistä koulutettiin suoraan merkonomeja.
Merkantteja valmistui kauppakoulun kaksivuotisilta linjoilta. Merkantin tutkintoon liittyvä lainsäädäntö perustui lakiin kauppaoppilaitoksista (26.5.1939) ja asetukseen (27.2.1942). Koulutusta valvoi vuoteen 1967 saakka kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosasto ja sen jälkeen Ammattikasvatushallitus.
Koulutustilastoissa merkantin tutkintoon liitettiin vuonna 2010 seuraavia tarkennuksia tai erityisaloja: liiketalouden perustutkinto, kaupan ja hallinnon perustutkinto, laskentalinja, myyntilinja, toimistotekninen linja, varastotalouden linja sekä yleinen linja.
Merkanteilla oli oma järjestönsä, Merkanttiliitto ry, joka julkaisi Merkantti-lehteä. Yhdistyksen toiminta on Patentti- ja rekisterihallituksen yhdistysrekisterin mukaan lakannut.
Hurskaus
Hurskaus on useimmiten kristinuskossa käytetty termi. Hurskas voi tarkoittaa väärän vastakohtaa. Raamatun mukaan ihminen joka on hurskas, elää noudattaen Jumalan käskyjä ja elää hänelle kuuliaista ja pyhää elämää.