cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aspeland
thumb|350px|Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Aspeland oli yksi keskiaikaisista ”pienistä maista”, jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Laamannikunta
Laamannikunta on Ruotsissa käytössä ollut historiallinen oikeuspiiri, joka on tuomiokunnan vanhempi tyyppi. Alun perin laamannikunta tarkoitti aluetta, jossa tietty maakuntalaki oli voimassa ennen kuin ensimmäiset koko Ruotsia koskeneet lait säädettiin.
Joulu Libanonissa
pienoiskuva|oikea|Joulunviettoa Libanonissa. Joulu Libanonissa on uskonnollinen juhla vain maan kristityille, joita on noin kolmasosa maan väestöstä. Joulua vietetään kuitenkin muissakin uskontokunnissa.
Juhliminen
Joulua juhlitaan Libanonissa joulupäivänä 25. joulukuuta. Joulu on Libanonissa perhejuhla, jolloin perhe kokoontuu yhteen herkuttelemaan. Libanonilaiseen joulupöytään kuuluu riisillä, pähkinöillä, pinjansiemenillä ja kastanjoilla täytetty kalkkuna. Jälkiruoaksi syödään yleensä jouluhalkoa ja meghlea. Libanonin kristittyjen lisäksi muihin uskontokuntiin kuuluvat saattavat osallistua joulupäivälliselle ja koristella kotinsa jouluisesti. Kristityille joulun kohokohta on jouluyön messu.
Laamannikunta
Ruotsin keskiaikaiset laamannikunnat
Keskiaikaisten rajojen mukainen Ruotsi (ilman Suomea) oli jaettu seuraaviin laamannikuntiin:
Aspeland
Suuri osa nykyisestä Hultsfredin kunnasta sijaitsee alueella, joka muodosti Aspelandin. Keskustaajama Hultsfred kuului kuitenkin Sevedeen.
Laamannikunta
Ruotsin keskiaikaiset laamannikunnat
Vuonna 1559 perustettiin lisäksi Smålandin laamannikunta, johon tuli kuulumaan kaksitoista kihlakuntaa Smålandin maakunnan pohjois- ja itäosasta. Aikaisemmin ne olivat kuuluneet Itä-Götanmaan laamannikuntaan. Vuonna 1631 Smålandin laamannikunta ja Öölannin laamannikunta yhdistettiin Kalmarin läänin laamannikunnaksi.
Sikorsky S-58
Sikorsky S-58, (tunnetaan sotilaskäytössä nimellä H-34) on yhdysvaltalaisen Sikorskyn valmistama kuljetushelikopteri.
Kehitystyö ja käyttö
Sikorskyn aiemmasta S-55 mallistaan edelleen kehittämä S-58 lensi ensimmäisen kerran 8. maaliskuuta 1954. Yhdysvalloissa Sikorsky valmisti 1 821 S-58-helikopteria, Englannissa Westland Aircraft 395 ja Ranskassa Sud-Ouest 185. Konetyypin pääasialliset käyttäjät olivat Yhdysvaltain ja sen liittolaismaiden asevoimat.
Sotilasversiot
thumb|Sikorsky H-34:n Wright R-1820-84 Cyclone -tähtimoottori.
Olen suomalainen (albumi)
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Kaj Westerlund
Kutina (kaupunki)
Kutina on kaupunki Keski-Kroatiassa, Sisak-Moslavinan piirikunnassa. Kaupungin asukasluku on 22 760 (2011). Kutinan linna on ensimmäisen kerran mainittu historiallisissa asiakirjoissa vuodelta 1256, mutta siitä on jäljellä enää raunioita ja vähän muuria.
Alueella on öljy- ja elektroniikkateollisuutta, ja kaupungissa toimii myös paikallislehti ja paikallisradio. Kirjailija Dubravka Ugrešić ja jalkapalloilija Igor Tomašić ovat syntyisin Kutinasta.
Ewokit (piirrossarja)
Ewokit (alkuperäiseltä nimeltä Ewoks) on yhdysvaltalainen Tähtien sota -elokuvien pohjalta tehty piirrossarja ewokeista. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1985–1986. Suomessa sarjan jaksoja on esitetty 1990-luvun puolivälissä MTV3-kanavalla.
Määräenemmistö
Määräenemmistö on jokin puolikasta suurempi enemmistö, esimerkiksi 2/3 tai 3/4, joka vaaditaan jonkin päätöksen tekemiseen äänestyksessä. Määräenemmistö on siis vaikeampi saavuttaa kuin ehdoton enemmistö eli yli puolet äänen antaneista.
Määräenemmistösäännösten hyötyinä voidaan nähdä esimerkiksi ne, että ne suojelevat vähemmistöä satunnaisen enemmistön vallankäytöltä ja myös hillitsevät tempoilua päätöksenteossa tilanteissa jossa niukan enemmistön toistuvasti vaihtaessa poliittista suuntausta hyvin usein vaihdetaan lakia.
Monissa valtiosäännöissä perustuslain muuttamiseen tarvitaan kahden kolmasosan enemmistö. Ruotsin kuningaskunnassa 1700-luvun lopulta oli voimassa sääntö, jonka mukaan säätyetuoikeudet, privilegiot, edellyttivät sitä, että niitä muutettiin kaikkien neljän valtiosäädyn yksimielisyydellä. Normaali lainsäädäntö edellytti vain kolmen säädyn yksimielisyyttä. Sama käytäntö siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan valtiosääntöön yhdistys- ja vakuuskirjan kautta.
Myös esimerkiksi osakeyhtiöiden päätöksentekoon sisältyy määräenemmistösäännöksiä. Suomen osakeyhtiölaissa vaaditaan kahden kolmasosan enemmistö yhtiökokouksen äänistä ja osakkeista muun muassa päätökseen yhtiöjärjestyksen muuttamisesta, suunnatusta osakeannista, yhtiön sulautumisesta tai jakautumisesta, tai asettamisesta vapaaehtoiseen selvitystilaan.
Missä suoraa määräenemmistövaatimusta ei ole säädetty, samankaltainen vähemmistöä suojaava vaikutus voidaan tietyissä rajoissa saavuttaa jarrutuskeskustelulla.
Tikanojan taidekoti
thumb|300px|Tikanojan taidekoti sijaitsee kauppaneuvos [[Frithjof Tikanojan (1877–1964) entisessä kodissa Hovioikeudenpuistikko 4:ssä.]] Tikanojan taidekoti on Vaasassa sijaitseva taidemuseo. Museossa järjestetään vuosittain useita ulkomaisen ja kotimaisen taiteen näyttelyitä ja lisäksi ympäri vuoden musiikki- ja muita tapahtumia, esimerkiksi taideluentoja.
Taidekodin on perustanut vaasalainen liikemies, kauppaneuvos Frithjof Tikanoja (1877–1964), joka lahjoitti mittavan yksityisen taidekokoelmansa Vaasan kaupungille vuonna 1951. Itse museo on Tikanojan entinen koti. Taidekodin kokoelma käsittää harvinaisen ulkomaisen taiteen kokoelman, jonka pääpaino on 1800-luvun ja 1900-luvun alun ranskalaisessa maalaustaiteessa.
Viha (elokuva)
Viha on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut mustavalkoinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Mathieu Kassovitz. Elokuva kertoo Pariisin lähiöissä kiehuvasta tyytymättömyydestä, rasismista ja väkivallasta. Nimi tulee elokuvan repliikistä La haine attire la haine!.
Luovutusvoitto
Verotuksessa luovutusvoitoksi (toiselta nimeltään myyntivoitto ) kutsutaan voittoa, joka syntyy kiinteistön, arvopapereiden (esimerkiksi asunto-osakkeet ja pörssiosakkeet) tai muun irtaimen omaisuuden myynnistä tai vaihtamisesta. Suomen henkilöverotuksessa luovutusvoittoa verotetaan pääomatulona.
Luovutusvoittojen verotus Suomessa
Omaisuuden luovutuksesta saatu voitto on lähtökohtaisesti veronalaista pääomatuloa. Luovutuksella tarkoitetaan myyntiä, vaihtoa ja mm. osakeyhtiön purkautuessa saatavaa jako-osuutta. Sen sijaan lahjoitusta ei katsota luovutukseksi.
Luovutusvoitto lasketaan vähentämällä luovutushinnasta hankintameno ja luovutusvoiton hankkimisesta syntyneet menot.
Hankintamenoksi katsotaan joko todelliset hankintakulut tai sitä korkeampi ns. hankintameno-olettama. Hankintakuluihin lasketaan hankintahinnan lisäksi hankintaan välittömästi liittyneet kulut ja tietyt verot.
Hankintameno-olettama on 20 % luovutushinnasta, kuitenkin 40 % jos omaisuus on omistettu vähintään 10 vuotta. Eräissä kiinteistön luovutuksissa hankintameno-olettama voi olla 80 %.
Luovutustappiot
Jos luovutusvoitto on negatiivinen, kyseessä on luovutustappio. Luovutustappiot voi vähentää luovutusvoitoista ja vuodesta 2016 alkaen myös muista pääomatuloista. Jos vastaavia luovutusvoittoja ei samana verovuonna ole, tappiot saa vähentää seuraavien viiden vuoden aikana syntyneistä luovutusvoitoista. Jos voittoja ei tule, tappiot jäävät vähentämättä.
Verovapaat luovutukset
Eräät luovutusvoitot ovat verottomia. Vastaavat luovutustappiot ovat verovähennyskelvottomia.
Omasta vakituisesta asunnosta saatu luovutusvoitto on tietyin edellytyksin veroton. Edellytyksenä on, että asunto on omistettu vähintään 2 vuotta ja sitä on samaan aikaan käytetty omana tai perheen asuntona.
Tavanomaisen koti-irtaimiston luovutus on verovapaata 5 000 euroon asti.
Myyntivoiton verotus Suomessa 1920–1985
Myyntivoitot olivat Suomessa aiemmin osittain verovapaita. Kun omistus oli kestänyt määräajan, myyntivoitto muuttui verovapaaksi. Verovapautta varten kiinteän omaisuuden tuli olla samalla omistajalla ainakin kymmenen vuoden ajan. Irtaimen omaisuuden kuten osakkeiden ja asunto-osakkeiden tuli olla samalla omistajalla vähintään viisi vuotta.
Satunnaisen myyntivoiton verotus koski kuitenkin vain ostamalla tai vaihtamalla hankittua omaisuutta. Lahjana, perintönä, testamentilla tai avio-oikeuden nojalla saatua omaisuutta vero ei koskenut, vaan niistä saadut myyntivoitot olivat verovapaita.
Koska osakkeiden kurssinousu muuttui viiden vuoden kuluttua verottomaksi, sijoittajan kannatti verotuksen näkökulmasta pitää hankkimansa osakkeet vähintään viiden vuoden ajan. Sääntö oli erityisen edullinen osakeanneissa saatuja osakkeita kohtaan: annissa hankittujen uusien osakkeiden omistusaika laskettiin alkuperäisten osakkeiden hankintahetken mukaan.
Vähintään 5 tai 10 vuotta pidetyn omaisuuden myyntivoiton verottomuus oli voimassa vuoteen 1985 asti. Verotus muuttui vuonna 1986 siten, että 5 ja 10 vuoden verovapausrajoista luovuttiin. Luovutusvoittojen verotus oli kuitenkin hyvin lievää niiden luovutusten kohdalla, jotka olivat olleet verovapaita ennen vuotta 1986. Näiden luovutusvoittojen verotusta tiukennettiin 1989.
Tomozuru (1933)
Tomozuru oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1934 valmistunut Chidori-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Maizurun laivastontelakalta, missä köli laskettiin 11. marraskuuta 1932. Alus laskettiin vesille 1. lokakuuta 1933 ja valmistui 24. helmikuuta 1934.
Palvelus
Alus kaatui myrskyssä 12. maaliskuuta 1934. Hylky hinattiin satamaan ja kunnostettiin. Alus upposi 24. maaliskuuta 1945 ilmahyökkäyksessä Amami Oshiman länsipuolella. Se poistettiin alusluettelosta 10. toukokuuta.
Vera Popkova
Vera Ivanovna Popkova (2. huhtikuuta 1943 Tšeljabinsk – 2. lokakuuta 2011 ) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Burevestnik Tšeljabinskiä.
Popkova voitti EM-kisoissa 1966 pronssia sekä 4 × 100 metrin viestistä että 200 metriltä. Hän oli mukana maansa pronssia voittaneessa pikaviestijoukkueessa myös Méxicon olympialaisissa 1968, joissa hän pääsi lisäksi 200 metrillä välieriin asti. Popkova voitti Helsingin EM-kisoissa 1971 pronssia 4 × 400 metriltä.
Popkova lopetti urheilu-uransa vuonna 1973 ja työskenteli sen jälkeen insinöörinä Lvovissa. Hän kuoli vuonna 2011 pitkän sairauden jälkeen.
Ennätykset
Lähde: Sports-Reference
Madonlakit
Madonlakit (Psilocybe < kreik., psilokybē 'kaljupää') on helttasienisuku. Madonlakkeja käytetään huumausainetarkoituksiin, vaikuttavana aineena psilosiini ja psilosybiini. Sienten kerääminen, hallussapito, käyttö ja myynti on kielletty Suomessa huumausainelaissa. Suomen lainsäädännössä Psilosybe-sienet on luokiteltu huumausaineiksi ja madonlakit rohdoksiksi.
Kolhittaessa psykoaktiivisten madonlakkien itiöemät alkavat sinertää, mikä todennäköisesti johtuu psilosiinin hapettumisesta. Vuonna 2005 madonlakkeihin luettiin arviolta 277 lajia, joista sinertäviä lajeja oli 144. Täten ei-psykoaktiivisia lajeja oli mahdollisesti noin 133. Myöhemmin lähes kaikki ei-psykoaktiiviset madonlakit on kuitenkin siirretty vähämadonlakkien sukuun (Deconica), koska fylogeneettisten tutkimusten perusteella ne ovat kaukaista sukua muille madonlakeille. Vuoden 2020 luokittelun mukaan ainoa madonlakki, jolta psykoaktiivisten ominaisuuksien tiedetään puuttuvan, on rahkamadonlakki (Psilocybe fuscofulva).
Kuolleiden kirja
thumb|350px|Ote Kuolleiden kirjasta: sydäntä punnitaan Huneferin papyruksessa n. 1375 eaa. Kuolleiden kirja, suomennoksissa nimenä myös esimerkiksi Muinaisegyptiläinen kuolleiden kirja, on muinaisessa Egyptissä käytetty kirja, joka kuvailee egyptiläisten käsitystä kuolemanjälkeisestä elämästä. Se oli tarkoitettu matkaoppaaksi, joka kertoo vainajalle, mitä sielun tulee kussakin tilanteessa tehdä ja sanoa.
Muinaiset egyptiläiset uskoivat, että kuoleman jälkeen sielu siirtyy tuonpuoleiseen, jossa vainaja kulkee vaarallisen matkan ohi hirviöiden ja liekehtivän järven jumalien luo sydämen punnitukseen. Vainajan mukaan laitettiin muiden tarpeellisten tavaroiden lisäksi opaskirja, jota kutsutaan nykyään Kuolleiden kirjaksi. Rituaalin käytön alkuvaiheessa loitsut kirjoitettiin hautakammion seinille, mutta myöhemmin tavaksi vakiintui kirjoittaa loitsut papyruskääröön, joka sijoitettiin yleensä vainajan jalkopäähän.
Historia
Kuolleiden kirjan tekstit laadittiin Egyptissä noin 1600-luvulta eaa. alkaen, ja kirjaa käytettiin 1500 vuoden ajan. Varhaisimmat sen sisältämistä teksteistä ovat peräisin Vanhan valtakunnan (noin 2686–2181 eaa.) pyramideista, ja ne oli tarkoitettu kuninkaille. Faaraot rakennuttivat silloin itselleen ja puolisoilleen pyramidihautoja, joiden sisäseinät koristeltiin uskonnollisin hieroglyfitekstein, joita kutsutaan nykyisin pyramiditeksteiksi. Ne sisälsivät suojaavia loitsuja, ylistyksiä, rituaaleja sekä viittauksia mytologiaan. Tekstit takasivat vainajalle ikuisen kuolemanjälkeisen elämän taivaassa tähtien joukossa.
thumb|Kursiivihieroglyfeillä kirjoitettua Kuolleiden kirjaa. Lähikuva Anin papyruksesta. Uuden valtakunnan alussa noin 1550 eaa. alkaen kirjoituksia alettiin ikuistaa arkkujen ohella myös papyruskäärölle, joka asetettiin vainajan jalkojen päälle tai väliin arkun sisälle. Osa teksteistä kopioitiin myös hauta-arkkuihin ja muihin esineisiin, kuten steeloihin, patsaisiin ja hautavaatteisiin. Näihin tekstikokoelmia sisältäviin kääröihin viitataan nykyisin kuolleiden kirjan nimellä. Kuolleiden kirjan loitsut oli jaettu lukuihin vuoteen 1600 eaa. mennessä. Uuden valtakunnan aikana 1570–1069 eaa. kirja oli hyvin suosittu. Silloin tehtiin kaikkein hienoimmat kopiot. Kuvien osuus kirjassa kasvoi tekstin osuuteen nähden uuden valtakunnan loppuvaiheessa noin 1000 eaa. Kreikkalais-roomalaisella kaudella 332 eaa. alkaen kursivoidut hieroglyfimerkit korvattiin usein demoottisella kirjoituksella. Kuolleiden kirjan valmistus ja käyttö loppui Egyptissä ajanlaskumme alkuun mennessä.
Egyptologit kiinnostuivat kuolleiden kirjoista 1800-luvulla. Kirja sai nykyisin tunnetun nimensä egyptologi Karl Lepsiukselta, joka julkaisi saksankielisen käännöksensä vuonna 1842 ja antoi kirjalle nimen Das Todtenbuch der Ägypter. Muinaisegyptiläisten itsensä käyttämä nimike on käännettynä ”Loitsu [tai teksti] jonka avulla astutaan esiin päivään”. Lepsius myös kehitti kirjan edelleen käytössä olevan jaottelun 165 lukuun.
Valmistus
Kirjurit kopioivat kirjaa papyruskääröille ja myivät sitä hautajaisten järjestäjille. Sairastunut ja kuolemaansa pelkäävä ihminen saattoi ottaa yhteyttä kirjuriin ja pyytää tältä loitsukirjaa matkalleen manalaan. Hän kertoi kirjurille elämästään, jotta kirjuri tiesi kuvailla odotettavan matkan oikein ja loitsut sen mukaan. Asiakas saattoi valita kirjaan tulevien loitsujen määrän, kuvituksen ja papyruksen laadun.
Kirjan sisältö ei ollut vakiintunut, joten kahta samanlaista versiota ei ollut olemassa. Jokainen kappale suunniteltiin yksilöllisesti kutakin asiakaista varten. Eri tekstikokoelmat poikkeavat toisistaan niin laadultaan ja pituudeltaan kuin tekstien keskinäisen järjestyksen ja valikoimankin suhteen. Varakkaiden tilaustyönä teettämät kääröt saattoivat olla useita kymmeniä metrejä pitkiä ja hyvin laadukkaita, ja niissä painotettiin vainajalle henkilökohtaisesti tärkeitä uskomuksia. Halvempi vaihtoehto olivat temppeleiden valmistuotteina myytävät kuolleiden kirjat, jonka tyhjiksi jätettyihin kohtiin vainajan nimi ostohetkellä täytettiin.
Sisältö ja tarkoitus
thumb|350px|Kuolleiden kirjan loitsu 17 Jokainen kuolleiden kirja on kuvista ja teksteistä muodostuva kokonaisuus. Niiden teksti on kursiivista hieroglyfikirjoitusta, joka on aseteltu rajattuihin pystysuoriin sarakkeisiin, joita luetaan poikkeuksellisesti vasemmalta oikealle. Jokaisella yksittäisellä tekstillä eli loitsulla on otsikko. Vainajaa kutsutaan tekstissä nimellä ”Osiris NN”, jossa ”NN” on vainajan nimi.
Papyruskäärö sijoitettiin onton patsaan sisään tai kiedottiin muumion kääröihin ja asetettiin hautaan kaikkien muiden vainajan tuonpuoleisessa tarvitsemiensa esineiden kanssa.
Egyptiläiset pitivät manalaansa maallisen elämän jatkumona. Kuoltuaan vainaja matkasi aluksi erilaisten koettelemusten läpi, ja hänen sielunsa punnittiin Totuuden salissa. Sen jälkeen hän saattoi päästä paratiisiin. Kuolleiden kirja oli matkaopas, jossa kerrottiin oikea reitti, oikeat sanat jumalia puhuteltaessa ja muissa tilanteissa, ja kuinka kuolleiden maassa oli käyttäydyttävä. Kirja kuvaa manalan maisemia, jumalia ja hirviöitä. Se myös kertoo tärkeästä ”sydämen punnitsemisesta”, jossa selvisi, pääsikö vainaja tuonpuoleiseen elämään. Kirja kertoo myös jokaisen egyptiläisen perimmäisestä tavoitteesta, ikuisesta elämästä.
Jotkin Kuolleiden kirjan monista loitsuista antoivat vainajalle voiman hallita ruumistaan ja pitää se turvassa. Jotkin loitsut tekivät vainajalle mahdolliseksi muuttua eri eläimiksi, jotta matka manalan läpi olisi helpompi, ja toiset antoivat vainajalle tietoa, joka hänen tuli lausua tietyissä kohdissa matkaansa. Osa loitsuista puolestaan suojeli vainajaa vihamielisiltä olennoilta.
Kuolleiden kirjan tunnetuin luku on loitsu 125, joka ilmeisesti oli kaikissa kopioissa. Luku kuvaa vainajan sydämen punnitsemista Totuuden salissa ja kertoo myös esimerkiksi mitä vainajan tulee sanoa jumala Osirikselle.
Kirja kuvailee myös varakkaan egyptiläisen hautajaisseremonioita, kuten tärkeän ”suun avaamisen” seremonian, jossa pappi kosketti vainajan suuta ja silmiä rituaalivälineillään, jotta vainaja voisi nähdä ja hengittää. Näin vainaja symbolisesti tuotiin takaisin elämään.
Ville Aarnivala
pienoiskuva|Ville Aarnivala Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018. Ville Mikael Aarnivala (s. 14. kesäkuuta 1996 Nokia) on suomalainen pikajuoksija. Hän on edustanut vuodesta 2011 lähtien Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2014 lähtien Juha Koskela.
Kalevan kisoista Aarnivala on saavuttanut hopeaa 200 metrin juoksussa vuonna 2016. Lisäksi viestijuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut Tampereen Pyrinnön joukkueessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2016, hopeaa vuonna 2017 ja pronssia vuonna 2014. 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän sai pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 200 metriltä hopeaa (2015) ja pronssia (2016, 2020), 400 metrillä hopeaa (2020) sekä ollut mukana voittamassa kahta kultaa 4 × 300 metrin viestistä (2015, 2016). 4 × 200 metrin viestissä hän sai hopeaa 2018.
Shane Hnidy
Shane Hnidy (s. 2. marraskuuta 1975 Neepawa, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi ammattilaisena viisitoista vuotta, vuodesta 1996 vuoteen 2011.
Peliura
2. tammikuuta 2008 Boston Bruins ja Anaheim Ducks tekivät pelaajavaihdon, jossa Bostoniin siirtyivät Hnidy ja kuudennen kierroksen varausvuoro ja Anaheimiin Brandon Bochenski.
3. heinäkuuta 2009 Hnidy ja Minnesota Wild solmivat yhden vuoden pituisen sopimuksen. Sopimuksensa Wildin kanssa päätyttyä hän oli useita kuukausia ilman sopimusta loukkaannuttuaan Phoenix Coyotesin harjoitusleirillä syksyllä 2010. Hän kärsi kiertäjäkalvosimen repeämästä. Helmikuussa 2011 hän palasi Boston Bruinsiin tekemällä seuran kanssa yksivuotisen sopimuksen. Hän edusti Stanley Cupin voittanutta Bruinsia kauden 2010–2011 lopulla kolmessa runkosarja- ja kolmessa pudotuspeliottelussa. Hän ei pelannut yhdessäkään Stanley Cup -finaaliottelussa.
Hnidy ilmoitti pelaajauransa päättymisestä 31. elokuuta 2011, jolloin myös kerrottiin hänen alkavan toimia Winnipeg Jetsin otteluiden kommentaattorina Sports Radio 1290 -radiokanavalla. Hän pelasi ammattilaisena viisitoista vuotta. NHL:ssä Hnidy edusti seitsemää eri seuraa ja pelasi yhteensä 550 runkosarja- ja 40 pudotuspeliottelua.
Françoise Demulder
Françoise Demulder (9. kesäkuuta 1947 Pariisi, Ranska – 3. syyskuuta 2008 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen sotavalokuvaaja, joka oli 1970-luvulla yksi keskeisistä naisista, jotka murtautuivat miesten hallitsemalle alalle. Hän kuvasi muun muassa Vietnamissa ja Lähi-idässä. Demulder palkittiin ensimmäisen naisena World Press Photon vuoden kuva -palkinnolla kuvasta, jonka hän otti Beirutissa Karantinan verilöylyn aikaan.
Ura
Demulder syntyi Pariisissa vuonna 1947. Hän opiskeli filosofiaa ja työskenteli hetken mallina. Sitten hän lähti käytännössä hetken mielijohteesta poikaystävänsä kanssa Vietnamiin. He ostivat vain menolipun, ja heidän tarkoituksena oli matkustella maassa. Demulder alkoi Vietnamissa ottaa kuvia matkakulujen kattamiseksi. Demulder muisteli myöhemmin, kuinka uutis- ja kuvatoimistot halusivat kuvia Vietnamista ja hän myi noin neljä kuvaa päivässä. Demulder vei valokuviansa Associated Pressille ehkäpä 20 dollarin palkkiota vastaan. Demulder käytti hyväkseen Yhdysvaltain asevoimien avuliasta asennetta toimittajia kohtaan ja pystyi näin kiertämään maata. Hän kuvasi poikaystävänsä kanssa taisteluita moottoripyörän selästä ja armeijan helikoptereista.
Demulder jäi Saigoniin, kun lähes kaikki muut amerikkalaiset ja muut ulkomaalaiset evakuoitiin sieltä 30. huhtikuuta 1975. Hän onnistui pääsemään Itsenäisyyden palatsiin ja otti ainutlaatuisen Yhdysvallan tappioita symboloivan valokuvan, jossa Pohjois-Vietnamin panssarivaunut jyräävät palatsin portin. Kuva julkaistiin pian sanomalehdissä ympäri maailmaa.
Demulder murtautui 1970-luvulla Catherine Leroyn ja Christine Spenglerin kanssa sotavalokuvauksen miesvaltaiselle alalle. Demulder kuvasi Vietnamin ja Lähi-idän lisäksi Kuubassa, Pakistanissa ja Etiopiassa. Hänen kuviaan julkaistiin muun muassa Paris Matchissa, Timessä, Newsweekissä ja Sternissä.
Ness City
Ness City on kaupunki Nessin piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on samalla piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 1 534.
Kaupunki on tunnettu keskustassa sijaitsevasta vanhasta pankkirakennuksesta, Old Ness County Bank Buildingista, joka on saanut lempinimekseen Skyscraper of the Plains.
Kaupunki sijaitsee K-96- ja US-283 -valtateiden risteyksessä. Rautatieliikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad. Ness Cityn rautatieasemaa käyttää enää tavaraliikenne, henkilöliikenne on lakkautettu.
Ness City on alueen ostoskeskus ja keskustan liikkeissä vierailevat asiakkaat laajalta alueelta.
Alueen suurimmat työllisyysalat ovat maanviljely, öljyntuotanto sekä karjanjalostus.
Nin
Nin tai NIN voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Spatiaalinen autokorrelaatio
Satunnaismuuttujien välinen riippuvuus
Nimenä autokorrelaatio viittaa korreloimiseen itsensä kanssa. Sillä viitataan kentällä mitatun suureen näytteisiin, joiden arvot korreloivat näytteiden välisten etäisyyksien ollessa pienet. Kun tapahtuma tulkitaan todennäköisyyslaskennan välineillä, muuttuu tutkimuskenttä satunnaiskentäksi ja näytteet satunnaismuuttujiksi, joilla on paikkakoordinaatit ja todennäköisyysjakaumiensa tuottamat arvot. Autokorrelaatio tarkoittaa silloin satunnaiskenttän tai stokastisen prosessin sisällä olevien satunnaismuuttujien välisen riippuvuuden astetta. Aikasarjoissa, jotka ovat temporaalisia stokastisia prosesseja, riippuvuus on tavallisesti voimakasta ajallisesti lähekkäisissä satunnaismuuttujissa. Spatiaalinen riippuvuus on tavallisesti voimakasta maantieteellisesti tai avaruudellisesti lähekkäisissä satunnaismuuttujissa.
Riippuvuutta ilmaistaan riippuvuusfunktioilla, joiden muuttujina ovat spatiaallisten pisteiden väliset etäisyydet ja suunnat (etäisyysvektorit h). Korrelogrammi \rho(h) ilmaisee korrelaation määrää etäisyysvektorin suhteen, kovarianssifunktio \sigma(h) kovarianssin suuruutta ja variogrammi \gamma(h) erotuksen varianssin suuruutta pisteiden välillä.
Autokorrelaation testaaminen
Vahvassa autokorrelaatiossa näytepisteiden tai sattunnaismuuttujien sijaintien ja näytteiden tai satunnaismuuttujien arvojen välillä on riippuvuussuhde. On yleistä, että esimerkiksi lähellä toisiaan olevissa pisteissä on samansuuruiset arvot. Satunnaisuus heikentää riippuvuuden määrää ja vaikeuttaa riippuvuuden havaitsemista. Onkin olemassa erilaisia testejä sille sisältääkö stokastinen prosessi autokorrelaatiota. Satunnaiskentän autokorrelaatiossa lasketaan eri etäisyyksillä sijaitseville satunnaismuuttujapareille erotukset, kovarianssien tai variogrammien arvot.
Moranin I testi autokorrelaatiolle
Moranin I-testi muistuttaa korrelaatiokertoimen laskemista. Se lasketaan etäisyysluokittain annetun etäisyyden d lähiympäristössä siten, että painokerroin w_{hi} on yksi, kun näyte kuuluu luokkaan, ja nolla, kun se ei kuulu luokkaan. Lopuksi osoittaja jaetaan painokertoimien summalla W ja näytteiden varianssilla. Funktion laskukaava on Testi antaa tuloksia väliltä. Tulokset ovat positiivisia, kun riippuvuus on positiivista eli lähellä toisiaan olevien näytteiden suureen arvot ovat yleensä yhdessä suuria tai yhdessä pieniä. Tulokset ovat negatiivisia, kun riippuvuus on käänteistä eli lähellä toisiaan olevat arvot ovat yleensä erisuuruisia. Toinen näytteistä antaa korkeita arvoja, kun lähellä oleva toinen näyte antaa matalia arvoja. Jos tulos on nolla tai lähellä sitä, ei riippuvuutta eli autokorrelaatiota esiinny.
Muita testejä
Muitakin testejä on käytössä. Sellaisia ovat esimerkiksi Ripley'n K-testi ja Geary'n c-testi.
Ilmiöitä
Spatiaalisen autokorrelaation aiheuttavia luonnon- tai yhteiskunnan ilmiöitä on monenlaisia. Alla olevassa luettelossa on tyypillisiä esimerkkejä:
Handbörd
thumb|350px|Smålandin seudut viikinkiajalla. Punaiset ja mustat pisteet tarkoittavat maakunnassa sijaitsevia riimukiviä. Punaisten pisteiden riimukivet sisältävät kirjoituksia kaukomatkoilta.
Handbörd oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista", jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Handbördiin kuulunut alue vastaa nykyisessä kuntajaossa Högsbyn kuntaa, Mönsteråsin kuntaa, Oskarshamnin kunnan eteläosaa ja Nybron kuntaan kuuluvaa Kråksmålaa.
Keskiajalla Handbörd kuului Kalmarin linnalääniin ja oli Kalmarin linnan voudin alaisuudessa. 1400-luvulla alue jaettiin Handbördin kihlakuntaan ja Strandan kihlakuntaan.
Ernst Schultz
Ernst Ludwig Emanuel Schultz (15. kesäkuuta 1879 Horsens – 20. kesäkuuta 1906 Roskilde Fjord) oli tanskalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti seuratasolla Københavns IF:ää.
Schultz osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1900. Hän voitti tuolloin 400 metrillä pronssia hävittyään 25 jaardilla voittaja Maxey Longille, joka juoksi ajan 49,4 sekuntia. Schultz voitti maansa mestaruuskilpailuissa yhden kultaisen, yhden hopeisen ja kaksi pronssista mitalia vuosina 1898–1902. Hänen ennätyksensä 400 metrin matkalla oli 51,5 sekuntia vuodelta 1900.
Tuprova
200px|thumb|right|Tuprovan kunta Seuloskoin piirin kartalla. 200px|thumb|right|Tuprovan kylät vuoden 1885 kartalla. Tuprova on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nevan oikealla rannalla 25 kilometriä Pietarista itään. Kunnassa on 5 500 asukasta (vuonna 2010).
Historia
Venäläis-ruotsalais-suomalainen yhtiö rakensi vuosina 1911–1912 joen oikealle rannalle sahalaitoksen. Vuonna 1916 alettiin rakentaa paperitehdasta, joka otettiin käyttöön vuonna 1923. Työntekijöistä suuri osa oli värvätty Suomesta. Tehtaan asutus ja vuonna 1929 valmistunut rautatieasema saivat nimen Nevskaja Dubrovka.
Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja Nevan vasemmalla rannalla sijainneen Nevski pjatatšok -sillanpääaseman omistuksesta. Taistelussa menehtyi noin 50 000 neuvostosotilasta ja 40 000 saksalaista. Kaikki Dubrovkan kylät, tehdas ja sen asuintaajama tuhoutuivat täydellisesti.
Vuonna 1952 Tuprovaan rakennettiin talonrakennuskombinaatti, jonka yhteyteen syntyi uusi asutuskeskus. Tehdas tuotti puisia valmistaloja sekä kuitu- ja lastulevyä.
Liikenne, talous ja palvelut
Tuprovaan johtaa Pietarista Pähkinälinnan vastarannan kautta kulkeva sähköistetty rautatie, jonka pääteasema on nimeltään Nevskaja Dubrovka. Radalla on henkilö- ja tavaraliikennettä. Autoliikenne kulkee Pietarin ja Murmanskin väliseltä M18-valtatieltä Mähnälän (Mjaglovo) jälkeen haarautuvaa tietä pitkin. Taajamasta on linja-autoyhteydet Pietariin ja Seuloskoihin. Matkaa Pietariin on rautateitse 63 ja maanteitse 35 kilometriä.
Teollisuus muodostaa 63 % kunnan elinkeinorakenteesta. Tärkein yritys on lastulevyä tuottava Nevski Laminat. Muita tuotantolaitoksia ovat huonekalutehdas Dubrava, lastulevyä tuottava Naš dom sekä leipää ja konditoriatuotteita valmistava Vavi-Neva.
Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, poliklinikka, sairaala, posti, pankki, yleinen sauna ja pesula, kymmenkunta kauppaa, tori ja kaksi kahvilaa. Kulttuurilaitoksia ovat musiikkikoulu, kirjasto ja sotamuseo. Vuonna 1991 palanut kulttuuritalo purettiin vuonna 2005 ja sen paikalle rakennettiin vuonna 2010 avattu ortodoksinen kirkko.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
Tuprovan pohjoisosassa on rautatien kahtia jakama asuinalue. Rautatien itäpuolella on matalia kerrostaloja ja länsipuolella omakotitaloja. Eteläpuolella sijaitseva teollisuusalue erottaa Tuprovan taajaman Hiekan omakotitaloalueesta.
Nähtävyyksiin kuuluvat toisen maailmansodan muistomerkit. Matkailupalveluja kunnassa ei ole.
Merry Christmas, Vladimir (Singles 1989–91)
Merry Christmas, Vladimir (Singles 1989–91) on punkyhtye Kohu-63:n kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1995 levymerkillä Stay Free Underground Records.
Marco Parolo
Marco Parolo (s. 25. tammikuuta 1985 Gallarate, Italia) on italialainen jalkapalloilija. joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Laziota.
Parolo on edustanut ammattilaisurallaan myös Comoa, Pistoiesea, Folignoa, Hellas Veronaa, Cesenaa ja Parmaa. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut vuosina 2011–2018 yhteensä 36 ottelua.
Parolo on pelannut Serie A:ssa kaikkiaan 321 ottelua ja tehnyt niissä 43 maalia. Parhaiten hän onnistui maalinteossa ensimmäisellä Lazion-kaudellaan 2014–2015, jolloin hän teki kymmenen maalia.
Parolo pelasi MM-kilpailuissa 2014 kaksi ottelua, joissa molemmissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi neljä ottelua alusta loppuun; vain merkityksettömässä alkulohkon viimeisessä ottelussa hän oli vaihdossa.
Anton Kabanen
Anton Kabanen (syntynyt 1987) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja musiikintuottaja, sekä yhtyeiden Beast In Black ja Battle Beast perustajajäsen. Vuonna 2015 Kabasen ja Battle Beastin tiet erosivat taiteellisten erimielisyyksien vuoksi, mikä johti uuden yhtyeen Beast in Blackin perustamiseen vielä samana vuonna. Beast In Blackissa Kabanen toimii kitaristina, säveltäjänä ja lauluntekijänä. Imperiumi.netin mukaan "Anton Kabanen kuuluu suomalaisten raskaamman musiikin säveltäjien uuden sukupolven terävimpään kärkeen."
Historia
Kabasen ensimmäisen kosketus kitaraan tapahtui jo kuusivuotiaana, kun hänen isoisänsä antoi hänelle akustisen kitaran. Intohimoksi kitaransoitto kasvoi 13-vuotiaana sähkökitaran myötä. Samaan aikaan hän myös päätti haluavansa perustaa bändin ja ryhtyi säveltämään ja sanoittamaan omia kappaleita. Kabanen etsi soittajia kappaleilleen, ja yläaste- ja lukioaikoina hän perusti bändin kahden koulukaverinsa kanssa. Kyseinen kokoonpano oli pohjana Battle Beast -yhtyeelle, joka virallisesti aloitti toimintansa vuonna 2008. Nimen Battle Beast Kabanen oli kuitenkin keksinyt jo vuonna 2005. Nimi perustuu Kabasen kehittämään leijonapäiseen Beast-soturihahmoon, joka jatkaa tarinaansa hänen nykyisen kokoonpanonsa Beast in Black kanssa. Kabasen mukaan Beast oli ihminen planeetalta Maa, mutta kuollessaan hän syntyi uudelleen pedoksi ankeaan futuristiseen metallimaailmaan. Beastin toiveena ja kirouksena on kuolemattomuus.
Teini-iässä suurimpia kitaristiesikuvia Kabaselle olivat Alexi Laiho, Yngwie Malmsteen ja Steve Vai. Myöhemmin erityisen vaikutuksen tekivät Chris Impellitteri, Paul Gilbert ja Michael Angelo Batio. Porvoon musiikkiopistoa hän kävi yhteensä neljä vuotta ja vuodet 2007–2010 kuluivat Helsingin Pop & Jazz-Konservatoriossa.
Kabanen nousi yleisön tietoisuuteen, kun hänen luotsaamansa Battle Beast voitti maailmanlaajuisen Wacken Metal Battlen loppukilpailun, sekä Radio Rock Starba-kilpailun, josta ryhmä kuittasi palkinnokseen levytyssopimuksen. Vuonna 2015 yhtyeen sisällä jo pitkään kyteneet erimielisyydet kasvoivat lopulta niin suuriksi, että hän joutui erotetuksi perustamastaan yhtyeestä, jonka sävellyksistä hän oli vastuussa. Kabasen mukaan eroaminen tuli hänen tahdostaan tehdä musiikkia ilman kompromisseja. Kabanen on kirjoittanut kaikki Battle Beastin kolmen ensimmäisen albumin kappaleet, ja useat hänen kirjoittamansa kappaleet pitävät yhä paikkaansa yhtyeen Top10 -kappaleiden joukossa.
Aarnivala
Aarnivala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Manazuru (1933)
Manazuru oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1934 valmistunut Chidori-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Fujinagatalta, missä köli laskettiin 11. marraskuuta 1931. Alus laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1933 ja valmistui 31. tammikuuta 1934.
Changeant
Changeant ([ʃɑ̃ʒɑ̃], ranskaa, suom. vaihteleva) on kangaslaji, jonka loimi- ja kudelangat ovat erivärisiä, jolloin kangas läikehtii tai ”shiftaa” kahta eri väriä katsomiskulmasta ja valon suunnasta riippuen. Ilmiötä kutsutaan myös irisoinniksi. Värit valitaan usein kirkkaiksi ja toistensa vastaväreiksi, kuten vihreä ja punainen.
Auringossa
Auringossa on Mari Rantasilan toinen vuonna 1989 julkaistu studioalbumi. Albumin julkaisi EMI Finland. Albumin kappaleet "Auringossa", "Lemmen aakkoset", "En koskaan mene naimisiin" ja "Valvon" julkaistiin singlenä.
Kohu
Nimikkokappaleesta "Auringossa" nousi julkaisuaikaan kohu, sen sisältämän sanoituksen vuoksi. Kappaleen sanoissa viitataan itsetyydyttämiseen. Rantasila on kertonut, että kappaleen teon aikana lauloi asioista, jotka ovat "luonnollisia", mutta ei osannut varautua kohuun. Rantasila lopetti kappaleen laulamisen keikoillaan 1990-luvun puolivälin jälkeen muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Nenän agenesia
thumb|right|Osittainen nenän puuttuminen
Nenän agenesia on äärimmäisen harvinainen tila, jossa ihminen kärsii synnynnäisestä nenän puuttumisesta, agenesiasta. Kirjallisuudessa on raportoitu noin 20 tapausta. Vielä harvinaisempaa on nenän puolittainen puuttuminen. Vastasyntyneen ennusteeseen vaikuttavat usein merkittävästi hänellä olevat muut poikkeavuudet. Nenän agenesiaan saattaa liittyä useita aivojen poikkeavuuksia. Sen yhteydessä esiintyneisiin muihin häiriöihin on liittynyt korkeaa kuolleisuutta. Agenesiaa on tavattu esimerkiksi Treacher Collinsin oireyhtymässä. Valtaosa nenän agenesiatapauksista on sporadisia, ja karyotyyppi on pääsääntöisesti ollut normaali.
James Wright (jääkiekkoilija)
James Wright (s. 24. maaliskuuta 1990 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Admiral Vladivostokissa. Hän on Tampa Bay Lightningin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2008. Hän oli voittamassa Memorial Cupia vuonna 2007 Vancouver Giantsin joukkueessa.
Ura
Wright pelasi Vancouver Giantsissa kaudella 2005–2006 kahdessa WHL-ottelussa. Seuraavalla kaudella hän teki 12 pistettä 48 pelissä WHL:n tulokaskaudellaan. Hän auttoi Giantsia etenemään WHL:n finaaleihin, joissa se hävisi Medicine Hat Tigersille. Myöhemmin Giants voitti saman vastustajana Memorial Cupin finaalissa. Kaudella 2007–2008 Wrightin pistemäärä kasvoi 36:een ja Tampa Bay Lightning varasi hänet 177. pelaajana vuoden 2008 NHL:n varaustilaisuudessa. Varauksen jälkeen Wright jatkoi Giantsissa tehden 21 maalia ja yhteensä 47 tehopistettä kauden 2008–2009 aikana.
Wright debytoi Tampa Bay Lightningissa kauden 2009–2010 alussa, jolloin pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. lokakuuta 2009 6–3 -tappiossa Atlanta Thrashersia vastaan. Atlantan paidassa pelasi Wrightin entinen joukkuetoveri Evander Kane, joka teki myös debyyttinsä ottelussa. Wright iski ensimmäisen NHL-maalinsa 22. lokakuuta 2009 ohi San Jose Sharksin maalivahti Evgeni Nabokovin.
Wright teki 48 pelaamassaan ottelussa kaksi maalia ja kolme syöttöpistettä ennen kuin hänet lähetettiin tammikuussa 2010 takaisin Giantsiin. WHL:ään paluun jälkeen hän teki 19 pistettä 21 pelissä. Giants eteni pudotuspeleissä semifinaaleihin, joissa Tri-City Americans tiputti heidät kuudessa ottelussa. Wright teki 16 tehopistettä 16 pelaamassaan pudotuspeliottelussa.
Wright aloitti kauden 2010–2011 AHL:ssä Lightningin farmiseura Norfolk Admiralsissa, jossa pelasi 15 ottelua, jonka jälkeen hänet nostettiin Tampa Bayhyn pelaamaan kauden ensimmäistä ottelua vieraskentällä Philadelphia Flyersia vastaan 18. marraskuuta 2010. 2. joulukuuta 2011 Wright kaupattiin yhdessä Mike Vernacen kanssa Florida Panthersiin vaihdossa Mike Kostkaan ja Evan Obergiin. Floridassa hänet lähetettiin heti farmiseura San Antonio Rampageen. 18. tammikuuta 2013 Wright asetettiin siirtolistalle, josta Winnipeg Jets poimi hänet.
Pelattuaan kaksi kautta Jetsissä, Wright siirtyi vapaaksi agentiksi. Hän ei kuitenkaan herättänyt kiinnostusta NHL:ssä, joten siirtyi kroatialaiseen KHL-joukkue KHL Medveščak Zagrebiin.
2. heinäkuuta 2015 Wright palasi Pohjois-Amerikkaan yksivuotisella kahden suunnan sopimuksella, jonka hän teki New York Islandersin kanssa.
Aspazija
pienoiskuva|Elza Pliekšāne eli Aspazija, kuva vuodelta 1929. Aspazija, oikealta nimeltään Elza Johanna Emilija Lizete Pliekšāne (o.s. Rozenberga), (16. maaliskuuta 1865 – 5. marraskuuta 1943) oli latvialainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Häntä pidetään myös Latvian feminismin perustajana.
Varhaisvaiheet
Aspazija syntyi ja vietti lapsuutensa lähellä Jelgavaa. Hänen vanhempansa olivat varakkaita maanviljelijöitä ja heillä oli varaa lähettää tytär opiskelemaan nykyistä lukiotutkintoa vastaavat opinnot Jelgavaan. Aspazija oli aktiivinen aikansa nuorisojärjestöissä. Hän lopetti opintonsa yllättäen vain vähän ennen valmistumistaan. Vuonna 1886 hän avioitui Wilhelm Max Valterin kanssa.
Secret Garden (televisiosarja)
Secret Garden (kansainvälinen nimi, suom. Salainen puutarha, alun perin ) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Ha Ji-won, Hyun Bin ja Yoon Sang-hyun.
Aspazija
Varhaisvaiheet
Aluksi Aspazija kiinnostui saksalaisesta kirjallisuudesta ja alkoi kirjoittaa omia tekstejä. Sanomalehti Dienas Lapa julkaisi hänen ensimmäiset tekstinsä vuonna 1887. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1891 ja kaksi seuraavaa vuotta Aspazija työskenteli kotiopettajana Jaunsvirlaukassa. Riikaan hän muutti vuonna 1893 ja kaupungin teatteri otti heti häneltä kaksi näytelmää esitettäväkseen.
Poliittinen aktivisti ja runoilija
Näihin aikoihin Aspazija tapasi Janis Pliekšānsin eli Rainisin. Rainis oli journalisti, runoilija, juristi ja latvialaismielisen vasemmistolaisen Jaunā strāvan johtaja. Myös Aspazija liittyi tähän järjestöön. Avioliiton Aspazija ja Rainis solmivat vuonna 1897. Samoihin aikoihin Jauna strāvan toiminta kariutui ja nuoripari muutti Liettuaan, Panevėžysin kaupunkiin. Pian seurasi uusia vaikeuksia; poliittisen toimintansa johdosta Rainis tuomittiin karkotettavaksi Venäjälle vuosiksi 1899–1903. Aspazija seurasi puolisoaan ja sai julkaistuksi ensimmäisen runokokoelmansa. Karkotuksessa aviopari käänsi Goethen tuotantoa latviaksi.
Tammikuussa 1905 puhkesi Pietarissa levottomuuksia. Ne johtivat vallankumoukseen. Myös Latviassa oli mellakoita ja 13. tammikuuta moni mieltään osoittanut latvialainen surmattiin. Aspazijan uutta näytelmää "Vaidelote" esitettiin tuolloin Riiassa ja yleisö tulkitsi sen kehotukseksi murskata tsaarinvalta. Vanha hallinto iski takaisin ja monia poliittisesti aktiivisia henkilöitä pidätettiin 1905–1906. Aspazija ja Rainis siirtyivät maanpakoon Sveitsiin. Siellä he asuivat Castagnolassa vuodet 1905–1920.
Itsenäisessä Latviassa
Palattuaan kotimaahansa Aspazija osallistui aktiivisesti naisasialiikkeeseen. Hän liittyi Latvian sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen ja hänet valittiin kansanedustajaksi. Rainis kuoli vuonna 1929. Tämän jälkeen Aspazija vetäytyi julkisuudesta. Hän asui joko kaupunkiasunnossa Riiassa tai kesäasunnollaan Dubuitissa.
Kirjallinen tuotanto
Aspazijan ensimmäiset teokset edustivat realismia. Useimmat hänen töistään edustavat uusromantiikkaa, ja ne käsittelevät menneisyyttä ja siihen liittyviä romanttisia tapahtumia. Osa hänen näytelmistään herätti keskustelua, sillä niiden katsottiin hyökkäävän aikansa patriarkaalista yhteiskunnallista järjestystä vastaan. Kohua herättäneet näytelmät olivat hyvin feministisiä: niissä vaadittiin naisille enemmän osaa julkisessa elämässä.
Sveitsissä vietettyjen vuosien aikana kirjoitetuissa runokokoelmissa ei juurikaan ole yhteiskunnallisuutta. Ne keskittyvät kirjoittajansa sisäisiin tuntemuksiin.
Refrain
Refrain on Lys Assian vuonna 1956 laulama kappale. Kappale oli ensimmäinen Eurovision laulukilpailun voittanut kappale. Kappale oli ranskankielinen klassinen chanson. Kappale esiintyi numerolla yhdeksän ja se voitti kilpailun, vaikka äänestystulosta ei ikinä julkaistu. Kappale oli ensimmäinen Sveitsin kahdesta euroviisuvoitosta.
Extremen diskografia
Extreme on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye, joka oli suosittu 1990-luvun alussa.
Cool
Cool on englanninkielen sana ja tarkoittaa viileää lämpötilaa. Vaihtoehtoisesti cool tai COOL voi tarkoittaa esimerkiksi:
Uuno Turhapuro muuttaa maalle (videopeli)
Uuno Turhapuro muuttaa maalle on Pasi Hytösen ohjelmoima toimintapeli, joka perustuu Ere Kokkosen ohjaamaan samannimiseen elokuvaan. Amersoft julkaisi sen Commodore 64:lle vuonna 1986.
C-kasettina ja levykkeenä julkaistu Uuno Turhapuro muuttaa maalle on ensimmäinen suomalaisesta elokuvasta tehty videopeli ja myös ensimmäinen kaupallisesti menestynyt suomalainen videopeli. Se on saanut kulttimainetta aihepiirinsä ja vaikeusasteensa ansiosta.
Pelaaminen
Uuno Turhapuro muuttaa maalle on sivultapäin kuvattu toimintapeli, jossa pelaajan pitää ohjastaa Uuno Turhapuro kolmen kentän läpi erilaisia esteitä väistellen. Kentät perustuvat samannimisen elokuvan avainkohtauksiin: ensimmäisessä kentässä Uuno kyntää peltoa, toisessa hän hiihtää vedessä ilman vesisuksia ja kolmannessa hän juoksee metsässä. Pelaaja voi ohjata Uunoa ylös-alas-akselilla pelinäkymän liikkuessa vasemmalta oikealle.
Kehitys
Pasi Hytönen oli kehittänyt Arthur-nimisen tasohyppelypelin ja lähettänyt sen Amersoftille arvioitavaksi. Hän otti julkaisijaan yhteyttä kysyäkseen pelin vastaanotosta, mutta puhelimessa tuottaja Petter Kinnunen tarjosi hänelle sopimusta Uuno-pelin tekemisestä. Arthur oli toiminut työnäytteenä isompaan projektiin. Hytönen suostui heti, ja niin hän aloitti kesällä 1986 lukiolaisena Suomen ensimmäisen lisenssipelin kehittämisen. Sopimuksen mukaan peli piti saada valmiiksi vain parissa kuukaudessa joulumarkkinoita varten.
Hytönen tavoitteli pelihahmoihin ja grafiikkaan Ere Kokkosen visiota Turhapurosta. Hän käytti sekä sprite- että merkkigrafiikkaa, liikkuvissa hahmoissa useampaa spriteä päällekkäin yksityiskohtien luomiseksi. Grafiikan tekemiseen hän käytti valmisohjelmia, joiden koodin hän oli naputellut laitteen muistiin ulkomaisista lehdistä. SpriteMagicin lähdekoodia hän muunsi niin, että pystyi esikatselemaan useampaa spriteä päällekkäin muokatessaan niitä. Hytönen käytti ohjelmoinnissa suoraan Commodoren konekieltä.
Kinnunen suunnitteli pelin konseptin valitsemalla elokuvasta peliin sopivia kohtauksia.
Pelin musiikin sävelsi Jori Olkkonen. Hytönen tunsi Olkkosen MikroBitti-lehden kautta ja oli suositellut häntä Amersoftille. Turhapuron alkuperäinen tunnusmusiikki soi pelin intron yhteydessä. Kappaleen säveltäjä Jaakko Salo lähetti nuotit Kinnuselle ilomielin, mutta kappaleen käytöstä piti sopia erikseen Teoston kanssa. Korvausta vastaan kappaletta sai soittaa minuutin ajan.
Vastaanotto
Peliä myytiin 1 600 kappaletta ennen joulua 1986, ja kaiken kaikkiaan sitä myytiin 2 000 kappaletta. Näistä levykeversioita oli vain sata kappaletta. Menestyksen myötä jatko-osaa mietittiin, mutta Amersoft ehti mennä konkurssiin ennen sen toteuttamista.
Peli on saanut kulttimainetta aihepiirinsä lisäksi ”liki-sadistisesta vaikeusasteesta”, ja se tunnettiin vaikeudestaan jo julkaisussaan. Toimittaja Juho Kuorikosken mukaan pelimekaniikka ei ole kestänyt hyvin aikaa, mutta aikakauden peliksi se on silti graafisesti näyttävä. Kontrollit ovat Kuorikosken mukaansa kiikkerät, eikä hänen mukaansa ”Uunoa enää pelaa kuin masokistit”.
Kasettiversio myytiin elokuussa 2014 internethuutokaupassa yli 250 euron hintaan. Vuonna 2016 Huuto.net-sivustolla hinta nousi jo 500 euroon.
Johan Peter Falck
Johan Peter Falck (26. marraskuuta 1732 Broddetorp, Länsi-Götanmaa – 31. maaliskuuta 1774 Kazan, Venäjä) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija, yksi Carl von Linnén oppilaista.
Falck aloitti opinnot Uppsalan yliopistossa 1751. Hän opiskeli Linnén ohjauksessa ja toimi myös tämän pojan kotiopettajana. Linnén toimeksiannosta hän teki kasvitieteellisen tutkimusretken Gotlantiin 1760. Vuonna 1763 hän siirtyi Pietariin, jossa hän hoiti valtioneuvos Krusen luonnontieteellistä kokoelmaa. Vuonna 1765 hänestä tuli Pietarin Collegium medicumin lääketieteen ja kasvitieteen professori.
Vuosina 1768–1774 Falck sai johtaakseen yhden suurta, koko Venäjänmaata tutkineen tieteellisen tutkimushankkeen retkikunnista, ja matkusti viiden vuoden ajan Kaakkois-Venäjällä ja läntisessä Siperiassa. Hän kartoitti alueiden kasvistoa ja eläimistöä mutta tutki myös niiden taloudellisia ja kulttuurioloja. Aineistot lähetettiin Pietariin ja osin myös Linnélle Uppsalaan.
Paluumatkalla Kazanissa masennuksesta kärsinyt Falck ampui itsensä pistoolilla.
Falckin havainnot julkaisi myöhemmin hänen retkikumppaninsa Johann Gottlieb Georgi kolmiosaisessa teoksessa Beyträge zur Topographischen Kenntniss des Russischen Reichs, I-III (Pietari 1785-1786).
Saarenmaan valloitus
Saarenmaan valloitus tapahtui Baltian ristiretkien lopussa vuonna 1227. Saarenmaalle hyökänneet ristiretkeläiset kukistivat Saarenmaan viimeisenä vapaana virolaisena alueena ja kastoivat paikalliset kristinuskoon. Valloituksen jälkeen Saarenmaa jaettiin Kalparitariston ja Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan kesken.
Tausta
Tanska oli yrittänyt saada Saarenmaan haltuunsa vuonna 1222, mutta se menetti sen hallinnan virolaisten suuressa kapinassa samana vuonna. Virolaiset vapauttivat koko Viron lukuun ottamatta Tallinnaa, mutta saksalaiset kukistivat kapinan vuonna 1224. Kapinan kukistumisen jälkeen Saarenmaa oli ainoa vapaa virolainen alue.