cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maantiede
Maapallon mittausten aikakausi 1650-luvulta 1700-luvun loppuun
pienoiskuva|Mauperuis’n mittapisteet Lapissa.
Kuuluisimpia 1700-luvun tutkimusmatkailijoita on James Cook, joka teki kaksi tutkimusretkeä 1700-luvun lopulla eteläisille merialueille. Ensimmäisen retken tarkoituksena oli selvittää Auringon parallaksi; retki suuntasi muun muassa Tahitille. Toinen matka suuntasi Eteläiselle jäämerelle, jolloin mukana oli myös suomalainen piirtäjä Herman Dietrich Spöring nuorempi.
1700-luvulla tehtiin myös runsaasti uusia keksintöjä, jotka auttoivat luonnonilmiöiden tutkimuksessa. Kronometri keksittiin vuonna 1764, elohopeamittari 1700-luvun puolivälissä ja uusia projektioita kehitettiin. Muun muassa J. H. Lambertin Lambertin oikeapintainen tasoprojektio ja Lambertin oikeakulmainen kartioprojektio edistivät kartoitusta huomattavasti.
Maantieteen teoreettinen tutkimus alkoi niin ikään 1700-luvulla. Anton Friedrich Büsching (1724–1793) julkaisi teoksensa Neue Erdbeschreibung vuonna 1754. Teoksessa tarkasteltiin muun muassa väkilukuja, luonnonvaroja, kaupunkeja ja hallintoa; se oli luonteeltaan talousmaantieteellinen. Büschingin teos sai muun muassa Immanuel Kantin kiinnostumaan maantieteestä. Kant (1724–1804) oli filosofi, joka vaikutti Königsbergin yliopistossa Preussissa. Hän aloitti maantieteen opetuksen vuonna 1756 ja opetti 41 vuoden ajan. Hän näki maantieteen korologisena tieteenä, joka tutkii maanpintaa ja sen ilmiöitä. Kant myös ajatteli maantiedettä historiallisena ilmiönä; historia oli hänen mukaansa muuttuvaa maantiedettä.
Saksan 1800-luvun maantiede
Nykyaikaisen maantieteen perustajiksi katsotaan usein 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alkupuoliskolla eläneet preussilainen Alexander von Humboldt ja saksalainen Carl Ritter. Humboldtin teos Kosmos ja Ritterin Erkunde ovat maantieteen klassikoita.
Humboldt oli luonnonmaantieteilijä ja tutkimusmatkailija, joka teki 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa monta tutkimusmatkaa Etelä-Amerikkaan ja esimerkiksi Siperiaan. Humboldt teki esimerkiksi Andeilla havaintoja kasvillisuusvyöhykkeiden sijoittumisesta vuorenrinteille korkeamalle noustessa ja lämpötilan laskiessa. Hän myös ensimmäisenä esitti ajatuksen, että Etelä-Amerikka ja Afrikka ovat joskus olleet kiinni toisissaan. Humboldt korosti tarkkojen mittausten merkitystä. Ritter keskittyi ihmismaantieteeseen ja oli Berliinin ensimmäinen maantieteen professori vuodesta 1820.
Royal Geographic Societysta 1900-luvulle
Vuonna 1830 Britanniassa perustettu Royal Geographic Society on kuulu tutkimusretkistään kaikkialle maailmaan. Yhdistynyt kuningaskunta oli suuri merivalta ja sen laivat seilasivat kaikilla maailman merillä. Royal Geographic Society oli hyvin arvostettu ja se rahoitti lukuisia tutkimusretkiä esimerkiksi Afrikkaan, Aasiaan, Australiaan, Oseaniaan ja Etelä-Amerikkaan. Sen tutkimusmatkat olivat lehtien ykkösotsikoita ensimmäisen maailmansodan loppuun saakka 1918.
Biologi Charles Darwinin matka HMS Beaglella 1831-1836 ja hänen tutkimuksensa Galapagossaren sittemmin darwininsirkuiksi nimetyistä linnuista, jotka olivat erilaisia eri saarilla, loi paitsi evoluutioteorian, myös mullisti maantieteen todistamalla ymäristödeterminismin, eli käsityksen siitä, että tietyn alueen ympäristöolosuhteet pitkälti määrittävät sen luonnon ja kulttuurin omaleimaisuuden.
Imperialismin aikana eurooppalaiset tutkimusretkeilijät ja maantieteilijät tutkivat maailman kartoittamattomia ja huonosti tunnettuja seutuja, esimerkiksi niin kutsuttu musta Afrikka oli suuren mielenkiinnon kohteena. Esimerkiksi Brittiläinen David Livingstone löysi Victorian putoukset ja toinen britti John Hanning Speke Niilin lähteen eli Victorianjärven. Niilin lähteistä oli itse asiassa jo kreikkalainen historioitsija ja maantieteilijä Herodotos esittänyt teorian, että Niili sai alkunsa Kilimanjaron sulamisvesistä. 1900-luvun alun naparetkeilijöistä, kuten Robert Facon Scottista, Ernest Shackletonista ja Roald Amundsenista tuli suuria sankareita kartoitettuaan ja tutkittuaan viimeisimpiä maailman tutkimattomia kolkkia.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä ja jo sitä ennen siirtomaakilpailun aikana luotiin monia geopoliittisia teorioita esimerkiksi siitä, minkä alueiden hallinta on Euroopan tai maailman merien valloituksessa ja hallinnassa olennaista. Geopolitiikka oli keskeistä myös kylmän sodan aikana.
Myös Saksa oli merkittävä 1900-luvun alun maantieteessä. Saksalainen geofyysikko Alfred Wegener loi laattatektoniikan teorian 1912 ja esitti, että 200 miljoonaa vuotta sitten oli ollut yksi alkumanner Pangea. Suomalainen maantieteen uranuurtaja oli J. G. Granö, joka teoksessaan Puhdas maantiede 1931 tutki maisemamaantiedettä ja vaikutti eksaktin teoreettisen spatiaalisen maantieteen kehitykseen. Granön teoriassa jaettiin maanpintaa eri alueisiin useiden yhteisten ominaisuuksien perusteella. Aluetieteestä tulikin yksi 1900-luvun merkittävimpiä maantieteellisiä tutkimuskohteita.
Moderni maantiede
1900-luvulla maantiede ja tutkimusretket kohdistuivat paljon huonosti tunnetuille seuduille, kuten sademetsiin ja valtameriin. Lentokoneiden ja ilmakuvauksen myötä 1900-luvun alussa kehittynyt kaukokartoitus mullisti maantieteellisen tutkimuksen. 1950-luvulla ensimmäiset satelliitit mahdollistivat satelliittikuvat ja myöhemmin spektroskopian. Satelliittipaikannuksesta ja paikkatietojärjestelmistä tuli myöhemmin maantieteilijöille tärkeimpiä työvälineitä. Yhä edelleen tehdään runsaasti työtä myös maastossa perinteisin välinein merkiten tulokset kynällä paperille.
Maapallolla riittää maantieteilijälle yhä paljon työtä. Huonosti tunnettuja alueita ja prosesseja on yhä edelleen ja maantieteessä kehitetään koko ajan uusia tutkimuskohteita. Hyvin keskeisiä tutkimuskohteita ovat esimerkiksi kaupunkimaantiede, globaalit riskit ja ympäristöongelmat. Paljon tutkituilta seuduilta ja tuntemattomammilta alueilta saadaan myös jatkuvasti uutta tietoa, esimerkiksi Suomen Lapista, jossa tutkitaan muun muassa ilmastonmuutoksen vaikutuksia arktisiin ekosysteemeihin. Helsingin yliopistolla on myös Keniassa Taita-vuorilla tutkimusasema, jossa tutkitaan esimerkiksi paikallista maankäyttöä ja sen vaikutusta ympäristöön.
Ville Vehviläinen
Ville Vehviläinen (s. 20. joulukuuta 1983 Lahti) on suomalainen rumpali, joka soittaa Waltari-yhtyeessä. Hän on soittanut myös Nowenissa ja Falchionissa.
Vehviläinen on opiskellut trumpetin soittoa Lahden konservatoriossa. Nykyään hän asuu Hollolassa.
Pyrkijä
thumb|Nykyinen Pyrkijä logo thumb|Pyrkijä mopon logo 1960-luvulta.
Pyrkijä on suomalainen tuotemerkki, jolla valmistettiin aluksi muovi- ja metallituotteita. Myöhemmin siirryttiin erilaisiin metallisiin tuotteisiin sekä polkupyöriin ja mopoihin. Nykyisin Pyrkijä-merkillä myydään sähköskoottereita, sähkömopoja sekä sähköpolkupyöriä.
Historia
Pyrkijä Oy oli Turussa ja Liedossa vuosina 1906–1989 toiminut metalli- ja muoviteollisuusyritys, jonka tunnetuimpia tuotteita olivat Pyrkijä- ja Pyry-merkkiset polkupyörät ja Pyrkijä-mopot sekä 1960-luvulta alkaen muovipakkaukset. 1930-luvun lopulla Pyrkijä oli Suomen suurin polkupyörävalmistaja.
Osuuskunnaksi nimeltä Rautateollisuus Osuusliike Pyrkijä perustetun yrityksen tarkoituksena oli metallituotteiden valmistus ja tuontitavaroiden välitys, ja aikomus oli perustaa metallipajoja muuallekin Turun ja Porin lääniin. Suomen itsenäistyessä 1917 osakeyhtiöksi muutetun Pyrkijän tuotteisiin kuuluivat kelkat, lastenreet, sukset ja kärrynpyörät. 1930-luvun mittaan suosioon nousseista polkupyöristä tuli Pyrkijän päätuote, kun yrityksen toimitusjohtajaksi oli nimitetty teollisuusneuvos Mauno Rainto (1887–1952). Turku nousi tuolloin Suomen polkupyörävalmistuksen keskuspaikaksi, jossa Pyrkijä, Pyöräkellari (myöhemmin Tunturipyörä) sekä Suomen Polkupyörä- ja Konetehdas työllistivät 1930-luvun lopulla yhteensä noin 700 henkeä.
Rautateollisuus Oy Pyrkijä toimi aluksi nykyisen Hotelli Centron kohdalla Turun Yliopistonkadulla, kunnes vuonna 1934 muutti Aurajoen rantaan Jokikadulle, nykyisen Tuomaansillan kupeeseen.
Sotien aikana Pyrkijä kehitti suomalaismaastoon soveltuvan sotilaspolkupyörän ja teki puolustusvoimien tarpeisiin myös parakkitorvia, häkäpönttöjä ja ilmanvaihtolaitteita. Rauhan tultua kansanhuoltoministeriön määräämä polkupyörien jakelusäännöstely miltei keskeytti Pyrkijän tuotannon pariksi vuodeksi. Säännöstelyn päätyttyä 1948 Pyrkijä alkoi taas kasvaa nopeasti ja saavutti yli 30 000 polkupyörän vuosituotantomäärän 1955. Pyrkijän markkinaosuus polkupyörien valmistuksessa oli noin 30 prosenttia, ja se alkoi valmistaa myös mopoja 1955.
Ulkomaankaupan vapauduttua 1957 Suomeen alettiin tuoda polkupyöriä etenkin Ruotsista (Crescent ja Monark) ja Norjasta (Øgland-rungot). Pyrkijän tuotantotekniikalla ei hintakilpailussa menestytty, joten yritys alkoi muuttua metalliverstaasta kotitalouden muoviesineiden valmistajaksi. Vuonna 1962 Pyrkijän tytäryritys Industrial Plast alkoi valmistaa teollisuudelle pakkauksia puhallusmenetelmällä. Vuonna 1966 muovi- ja metalliyritykset yhdistettiin Pyrkijä Oy:ksi, joka keskittyi pian täysin muovituotantoon. Polkupyörien valmistus lopetettiin 1970 ja mopojen 1971.
Vuonna 1973 Huhtamäki-yhtymä osti enemmistön Pyrkijästä, ja tuotanto siirtyi Turusta naapurikuntaan Lietoon. Huhtamäen mukana tuotantoon tulivat mukaan lujitemuovituotteet, joiden valmistus sijaitsi Turussa vuoteen 1978 asti. Huhtamäki-yhtymän keskittyminen yhä harvempiin toimialoihin johti Pyrkijä Oy:n myyntiin vuonna 1984. Nimenä Pyrkijä säilyi vuoteen 1989 saakka, jolloin siitä tuli norjalaisomisteinen Dynoplast Oy ja 1999 Polimoon Oy. Vuodesta 2007 Polimoonin toimintaa on jatkanut islantilaisomisteinen Promens Oy.
Nykyinen Pyrkijä
Pyrkijä tuotemerkki siirtyi Modularbox Oy:n omistukseen vuonna 2008.
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti, ADEM, on tulehduksellinen aivosairaus.
Pyrkijä
Nykyinen Pyrkijä
Nykyisin Pyrkijä-merkillä myydään sähkömopoja, sähköskoottereita sekä sähköavusteisia polkupyöriä. Ajoneuvojen osien valmistus tapahtuu Euroopassa ja Kaukoidässä, mutta kokoonpano ja laadunvalvonta Espoossa.
Carlo Azeglio Ciampi
Carlo Azeglio Ciampi (9. joulukuuta 1920 Livorno – 16. syyskuuta 2016 ) oli italialainen pankkiiri ja poliitikko, joka oli Italian presidenttinä 13. toukokuuta 1999 – 15. toukokuuta 2006. Sen jälkeen hän oli elinikäinen senaattori.
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
Yleisyys ja taudin syyt
Joskus akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti voi tulla jälkitautina tuhkarokosta, vihurirokosta, vesirokosta, tulirokosta, sikotaudista, influenssasta, parainfluenssasta, mononukleoosista, lavantaudista, borrelioosista tai mykoplasmasta. Satunnaisesti kyseessä on jonkin rokotuksen vaarallinen sivuvaikutus.
Carlo Azeglio Ciampi
Elämäkerta
Ciampi suoritti vuonna 1941 tutkinnon pääaineenaan kirjallisuus Scuola Normale di Pisassa, joka on yksi Italian maineikkaimmista yliopistoista. Meneillään oli toinen maailmansota, ja hänet kutsuttiin sotimaan Albaniaan. Italian antautuessa liittoutuneille Ciampi pakeni Salòn tasavallan joukoista ja liittyi vastarintaliikkeeseen. Vuonna 1946 hän suoritti lainopillisen tutkinnon Pisan yliopistossa (Università di Pisa) ja aloitti 47-vuotisen uransa Italian keskuspankissa.
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
Oireet
Sairauden oireita saattavat olla mm. kuume, päänsärky, niskajäykkyys, oksentelu, kouristelu ja tajunnan hämärtyminen. Oireet riippuvat siitä, mille keskushermoston alueelle sairaus on paikantunut, ja myös halvaantumista ja tunto-, näkö- ja puhehäiriöitä saattaa ilmetä.
Carlo Azeglio Ciampi
Elämäkerta
Vuonna 1960 Ciampi kutsuttiin työskentelemään pankin keskushallinnossa. Hänestä tuli pankin pääsihteeri 1973, varapääjohtaja 1976 ja pääjohtaja 1978. Lokakuussa 1979 hänet nimitettiin keskuspankin kuvernööriksi ja Italian rajat ylittävää rahaliikennettä valvovan viraston (Ufficio Italiano Cambi) johtajaksi, jona hän toimi vuoteen 1993.
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
Oireet
Oireet puhkeavat nopeasti, kun taas toipuminen on melko hidas prosessi. Suurin osa potilaista kuitenkin toipuu täysin tai lähes oireettomiksi. Sairaus on joka tapauksessa vakava, jopa hengenvaarallinen, ja osalle potilaista jää pysyviä neurologisia vaurioita. Sairaudessa saattaa olla MS-taudin piirteitä, ja joskus nämä kaksi diagnoosia sekoitetaan keskenään.
Carlo Azeglio Ciampi
Elämäkerta
Huhtikuusta 1993 toukokuuhun 1994 Ciampi oli Italian pääministeri virkamieshallituksessa ja huhtikuusta 1996 toukokuuhun 1999 valtiovarainministeri Romano Prodin ja Massimo D’Aleman hallituksissa. Italian valtiontalouden kurinalaistamista euroalueeseen liittymiskriteerit täyttäväksi pidetään hänen saavutuksenaan. Hän valitsi Leonardo da Vincin ”Vitruviuksen miehen” Italian yhden euron kolikkoon.
Revitty harso
Revitty harso (HORUSCD-122) on Gora-yhtyeen kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen ainoaksi jääneen 1986 julkaistun singlen Se vie / Cinderella sekä useita radiostudiosessioita että demoäänityksiä uudelleenmasteroituina. Singlellä yhtyeen nimenä oli Revitty Harso. Albumilla, joka siis julkaistu alkuperäisellä Gora-nimellä, olevaa musiikkia on aikalaiskirjoituksissa kuvailtu rajuksi kitararockiksi melodisuudella täydennettynä. Musiikia on kuvailtu myös tylyksi rockbiitiksi ja sanoituksia omituisen vaikeaselkoisiksi. Kokoelma-albumi on julkaistu syyskuussa 2011.
Akuutti disseminoitunut enkefalomyeliitti
Oireet
ADEM uusiutuu melko harvoin. Jos näin käy, saatetaan diagnoosiksi vaihtaa MS-tauti. Sairaus on yleisin lapsilla, nuorilla ja nuorilla aikuisilla.
Carlo Azeglio Ciampi
Elämäkerta
Ciampi ei ottanut suoraan kantaan politiikkaan, mutta kommentoi usein yleisesti asioita. Hänen kantansa eivät olleet lähellä paavin tai katolisen kirkon kantoja, kuten edeltäjänsä Oscar Luigi Scalfaron. Hän ylisti usein isänmaallisuutta, jota Italiassa ei pidetä fasistimenneisyyden vuoksi arvossa. Ciampi sanoi kuitenkin haluavansa korostaa itseluottamusta nationalismin sijaan.
5. toukokuuta 2005 hän sai Aachenin kaupungin myöntämän Kaarle Suuren palkinnon Euroopan idean edistämisestä.
Hyvää yötä, Herra Hakkarainen
Hyvää yötä, Herra Hakkarainen on vuonna 1999 julkaistu Mauri Kunnaksen kirja. Se on ensimmäinen Kunnaksen kirja, jossa Herra Hakkarainen on päähenkilönä.
Keskustan Etelä-Hämeen piiri
Keskustan Etelä-Hämeen piiri on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä ja sen päähallintopaikka on Hämeenlinnassa. Etelä-Hämeen piiri Kanta-Hämeessä toimivana asettaa osan Hämeen vaalipiirin eduskuntavaaliehdokkaista ja loput Keskustan Päijät-Hämeen piiri. Piiri asettaa myös Kanta-Hämeen hyvinvointialueen ehdokkaat. Keskustan projekti 25: mukaisesti puoluetoimisto ilmoittaa tavoittelevansa yhtä kansanedustajalisäpaikkaa Hämeen vaalipiirissä, johon kuuluu Keskustan Etelä-Hämeen piirin lisäksi Keskustan Päijät-Hämeen piiri. Näin kansanedustajamäärä nousisi kolmesta neljään.
Keskusta hävisi Hämeessä
Keskusta hävisi eduskuntavaaleissa 2019 myös Hämeen vaalipiirissä ja menetti kaksi paikkaa, kun paikkamäärä putosi Hämeen vaalipiirissä kolmesta yhteen. Valituksi tuli Hilkka Kemppi.
Kuntakohtaisessa vertailussa Keskusta hävisi molemmissa maakuntakeskuksissa: Hämeenlinnassa kannatus putosi 14,1 prosentista 7,9 prosenttiin ja Lahdessa 13,6 prosentista 6,5 prosenttiin.
Organometalliyhdisteet
Organometalliyhdisteet ovat metalliatomin sisältäviä orgaanisia yhdisteitä, joissa metalli on sitoutunut hiileen. Tyypillisiä organometalliyhdisteitä ovat Grignardin reagenssit ja organolitiumyhdisteet. Myös mm. hemoglobiinin hemi on organometalliyhdiste. Ympäristömyrkkyinä organometalliyhdisteet ovat ongelmallisia, koska ne tavallaan kerääntyvät eliöihin niiden omaa rakennetta muistuttaen, kuten tetraetyylilyijy ja metyylielohopea. Yleisimmin näissä myrkyissä on elohopeaa, lyijyä, tinaa tai arseenia.
Freddie Hubbard
Freddie Hubbard (7. huhtikuuta 1938 Indianapolis – 29. joulukuuta 2008 Sherman Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti. Hän aloitti uransa soittamalla Wes ja Monk Montgomeryn kanssa Indianapolisissa. Muutettuaan 20-vuotiaana New Yorkiin hän alkoi saavuttaa mainetta soittamalla sellaisten muusikkojen kuten Philly Joe Jones, Sonny Rollins, Slide Hampton, J.J. Johnson, Eric Dolphy ja Quincy Jones kanssa.
Vuonna 1961 Hubbard liittyi kuuluisaan Art Blakeyn Jazz Messengers-kokoonpanoon.
1970-luvun alussa Hubbard julkaisi sähköisempiä levyjä. Näistä tunnetuimmat ovat vuonna 1970 julkaistut Red Clay sekä Straight Life, joista ensin mainittua Hubbard on sanonut itse jälkeenpäin parhaaksi levykseen. Levyillä on mukana sähköbasso ja -piano sekä hieman funkmaiset rytmit. Tyyliltään ne eivät kuitenkaan ole varsinaisesti fuusiota. Myöhemmin 1970-luvulla Hubbard julkaisi kaupallisempia levyjä, joiden on sanottu vahingoittaneen hänen mainettaan jazzin kuuntelijoiden parissa.
Hubbard julkaisi yhteensä yli 50 albumia. Hän kuoli 70-vuotiaana 29. joulukuuta 2008 saatuaan tapaninpäivänä sydänkohtauksen.
Hubbard vieraili yhtyeineen Helsingissä jo 1960-luvulla. Hän esiintyi Pori Jazz -festivaaleilla 1978 kvintetteineen, 1990 McCoy Tynerin kvartetissa ja vuonna 2000 The New Jazz Composers Orchestran kanssa. UMOn solistina häntä kuultiin Helsingissä 1993.
Talbot (täsmennyssivu)
Talbot voi tarkoittaa seuraavia:
Ray Wilson
Ramon ”Ray” Wilson (17. joulukuuta 1934 Shirebrook, Derbyshire, Englanti – 15. toukokuuta 2018 ) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja.
Huhtikuussa 1960 Wilson pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin maajoukkueessa 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Skotlantia vastaan. Hänet valittiin myös vuoden 1962 MM-kisoihin Chileen. Kisoissa hän pelasi kaikki alkulohkon ottelut ja puolivälierätappio-ottelun Brasiliaa vastaan. Alf Ramseyn tultua valmentamaan Englantia Wilson pystyi pitämään paikkansa maajoukkueessa.
Tämä muuttui hetkeksi kun Wilson vuonna 1964 jätti Huddersfieldin ja liittyi Evertonin riveihin. Wilson loukkaantui heti ensimmäisessä Evertonin ottelussaan ja joutui olemaan poissa pelikentiltä suurimman osan kaudesta. Vuoden 1966 MM-kisojen karsintapeleissäkään Wilsonia ei juuri nähty, koska karsintalohko oli suhteellisen helppo ja valmentaja Ramsey halusi kokeilla eri vaihtoehtoja vasemman puolustajan paikalle. Evertonissa Wilson oli mukana voittamassa FA Cupia.
Everton lähti FA Cupin loppuotteluun Sheffield Wednesdayta vastaan selvänä ennakkosuosikkina. Ottelu lähti kuitenkin Wilsonin kannalta ikävästi käyntiin, kun Sheffieldin keskikenttäpelaajan Jim McCalliogin ottelun neljännellä minuutilla laukoma volley muutti suuntaa Wilsonista ja meni maaliin. Maali merkittiin Wilsonin omaksi. Wednesday ehti mennä jo 2–0-johtoon, ennen kuin Everton voitti ottelun sensaatiomaisesti 3–2.
Myöhemmin samana vuonna Englannissa pidetyissä MM-kisoissa Englanti sai alkulohkossaan vastaansa Uruguayn, Meksikon ja Ranskan. Ainoastaan neljä maalia alkulohkon peleissä tehnyt isäntämaa voitti lohkonsa päästämättä maaliakaan. Puolivälierissä Englanti voitti Argentiinan 1–0 ja välierissä Portugalin 2–1. Loppuottelussa Englanti kohtasi Saksan. Englanti voitti jatkoajalle venyneen kamppailun numeroin 4–2. 32-vuotias Wilson oli MM-kultajoukkueen vanhin pelaaja.
Wilson valittiin maajoukkueeseen vielä karsintoihin vuoden 1968 Euroopanmestaruuskisoihin. Viimeisen uransa 63 maaottelusta Wilson pelasi Neuvostoliittoa vastaan. Jos vuosi 1966 oli Wilsonin uran menestyksekkäin, niin 1968 oli yksi huonoimmista. Polvivamma piti hänet sivussa pelikentiltä ja FA Cupin loppuottelussakin West Bromwich Albion voitti suurena ennakkosuosikkina peliin lähteneen Evertonin Jeff Astlen jatkoaikamaalilla.
Vuonna 1969 Wilson siirtyi Oldhamiin, jossa hän pelasi vuoteen 1971 saakka, jolloin lopetti pelaajauransa.
Vuoden 1966 MM-joukkueessa pelanneet Wilson, Roger Hunt, George Cohen, Nobby Stiles ja Alan Ball kutsuttiin vuonna 2000 Brittiläisen ritarikunnan jäseniksi jalkapalloilun hyväksi tekemänsä työn vuoksi.
Foreign Affairs
Foreign Affairs on yhdysvaltalainen Council on Foreign Relationsin julkaisema kuusi kertaa vuodessa ilmestyvä arvovaltainen lehti, joka käsittelee kansainvälisiä suhteita ja ulkopolitiikkaa. Lehti perustettiin vuonna 1921.
Council on Foreign Relations on vaikutusvaltainen yksityinen yhdysvaltalainen Yhdysvaltain ulkopolitiikkaan keskittyvä järjestö.
Johann Jakob Heckel
alt=Johann Jakob Heckel.|pienoiskuva|Johann Jakob Heckel. Johann Jakob Heckel (23. tammikuuta 1790 Mannheim – 1. maaliskuuta 1857 Wien) oli itävaltalainen eläintieteilijä ja iktyologi. Hän myös täytti eläimiä. Heckel kuvasi lukuisia kalalajeja.
Soisalon-Soininen
Soisalon-Soininen on suomalainen aatelissuku. Soisalon-Soininen on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Välskärikalat (heimo)
Välskärikalat (Acanthuridae) on trooppinen kalaheimo, joka luetaan osaksi laajempaa välskärikalojen lahkoa (Acanthuriformes). Heimoon kuuluu kuusi sukua, joissa on noin 85 eri lajia. Ne esiintyvät yleisinä eri puolilla maailmaa, erityisesti trooppisen Tyynenmeren ja Karibianmeren koralliriutoilla. Värikkään ulkoasunsa vuoksi ne ovat suosittuja akvaariokaloja.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|vasen|pysty|[[Silosarvikalan piikki.]] Välskärikaloilla on pyrstön tyvessä piikki, jolla ne pystyvät haavoittamaan toisia kaloja. Piikki muistuttaa muodoltaan kirurginveistä, mistä on tullut heimon nimi monessa kielessä.
Välskärikalat ovat vartalonmuodoltaan litteitä, korkeita, ja soikeita tai kiekkomaisia. Zebrasoma-suvun lajeilla on suipoin kuono; Acanthurus-lajit ovat tylppäpäisimpiä. Sirppimäinen pyrstö on yleinen.
Alkuperä
Useimmat välskärikalat elävät luonnossa Tyynenmeren länsiosissa. Yhdeksän lajia elää Atlantissa ja neljä Tyynenmeren itäosissa.
Välskärikalat eivät ole uhanalaisia, mutta niitä kalastetaan joskus ympäristön kannalta haitallisilla menetelmillä, kuten koralliriuttoja vahingoittavalla dynamiitilla. Myös kalojen tainnuttamiseen käytettävät pienet syanidimäärät ovat ympäristölle haitallisia, sillä ne tuhoavat samalla useita muita lajeja.
Ravinto
Välskärikalojen pääasiallista ravintoa on levä, ja ne viettävät aikaansa laiduntamalla koralliriuttojen levämatoilla. Syömänsä levän joukossa ne kuitenkin nielaisevat ilmeisesti myös melkoisen määrän pieniä selkärangattomia. Jotkin lajit siirtyvät aikuistuessaan syömään eläinplanktonia tai detritusta eli hajoamassa olevaa eloperäistä materiaalia.
Lisääntyminen
Välskärikalat kutevat pareittain eivätkä ryhmäkutuna; toisinaan monet parit kutevat yhdessä. Kutuajan lähestyessä ne kerääntyvät suuriksi parviksi. Koiraat valtaavat haaremin tai reviirin ja taistelevat vallasta käyttäen tarvittaessa veitsiulokettaan. Niiden ei ole havaittu hoitavan jälkikasvuaan.
Välskärikalat akvaariossa
Zebrasoma-suvussa on suosituimpia akvaariokaloja; Acanthurukset ovat näyttäviä mutta vaikeasti hoidettavia. Ctenochaetus-suvun neljää lajia pidetään akvaarioissa; Nasoista akvaarioon soveltuu varsinaisesti vain yksi laji, Naso lituratus, toistakin (Naso elegans) näkee joskus. Paracanthurus-suvun ainoaa lajia, palettivälskäriä, teki tunnetuksi Dorin hahmo Pixarin animaatioelokuvissa Nemoa etsimässä (2003) ja Doria etsimässä (2016). Prionurus-lajeja on vain suurimmissa yleisöakvaarioissa.
FBK Kaunas
FBK Kaunas (Kauno futbolo beisbolo klubas) on liettualainen urheiluseura Kaunasista. Seuralla on toimintaa jalkapallossa ja baseballissa.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1960 nimellä Banga Kaunas, jolloin sillä oli toimintaa ainoastaan jalkapallossa. Vuonna 1993 baseball tuli mukaan toimintaan ja seura vaihtoi nimeä nykyiseen.
Vuonna 2012 klubi joutui konkurssiin.
Viva Piñata
Viva Piñata on Raren kehittämä ja Microsoft Game Studiosin julkaisema simulaatiopeli. Peli julkaistiin vuonna 2006 Xbox 360:lle ja seuraavana vuonna Microsoft Windowsille.
Pelissä on tarkoituksena pitää Piñata Islandilla omaa puutarhaa. Pelissä pitää kasvattaa puutarhuritasoa ja ansaita uusia kauppoja, esineitä ja Piñatoja.
Viva Piñatasta on myös tehty Nintendo DS -versio Viva Piñata: Pocket Paradise ja partypeli Viva Piñata: Party Animals. Pelille julkaistiin vuonna 2008 jatko-osa Viva Piñata: Trouble in Paradise. Viva Piñatan pohjalta on tehty animaatiosarja Eläköön Pinata.
Jane Austen
Jane Austen oli englantilainen kirjailija. Häneltä julkaistiin kuusi valmista romaania sekä kaksi keskeneräiseksi jäänyttä.
Austenin romaanit kuvaavat englantilaista keskiluokkaa satiirin, hyväntahtoisen ironian ja huumorin keinoin. Austen uudisti englantilaista romaanikirjallisuutta kuvaamalla tavallisia ihmisiä jokapäiväisessä elämässään, ja Austenin romaanit ovat säilyttäneet suosionsa nykyaikaan saakka.
Lapsuus
Jane aloitti koulunkäynnin seitsenvuotiaana yhdessä isosiskonsa kanssa. Sairastuttuaan koulussa mätäkuumeeseen tytöt palasivat kotiin. Sen jälkeen tytöt sijoitettiin luostarikouluun Readingissa. Luostarikoulussa he opiskelivat aviovaimoille hyödyllisiksi katsottuja taitoja, kuten ranskaa, piirustusta, käsitöitä ja ehkä myös tanssia. Janen muodollinen koulunkäynti päättyi vähän ennen kuin hän täytti yksitoista, mutta senkin jälkeen hän sai mahdollisesti kotona opetusta isältään.
Austenin perheen lapset harrastivat innokkaasti teatteria ja järjestivät näytöksiä perhepiirissä. Lapsia rohkaistiin myös lukemaan; Janen suosikkikirjailijoita olivat esimerkiksi Samuel Richardson, Henry Fielding, Samuel Johnson ja William Cowper sekä monet naiskirjailijat, kuten Fanny Burney, Maria Edgeworth ja Charlotte Smith.
Kirjailijanura
pienoiskuva|vasen|Austenin kotitalo Chawtonissa, jossa hän asui vuodesta 1809 kuolemaansa asti Austenin varhaisimmat tunnetut kirjoitukset ovat vuodelta 1787, kun hän oli yksitoistavuotias. Sitä seuranneiden kuuden vuoden aikana hän kirjoitti paljon näytelmiä, runoutta, novelleja ja muita tekstejä. Hän parodioi kirjallisuuden tyylilajeja, etenkin sentimentaalista romaania ja komediaa. Vakavampaa tyyliä edusti voimakastahtoisesta ja lahjakkaasta mutta yhteiskunnan torjumasta naisesta kertova novelli ”Lady Susan” (1793–1794).
Austen ryhtyi kirjoittamaan romaaneja jo 1790-luvulla. Teoksen Järki ja tunteet kirjoittamisen hän aloitti 1795, ja Ylpeyden ja ennakkoluulon ensimmäinen versio valmistui 1797. Nämä varhaisimmat romaanit julkaistiin vasta vuosia myöhemmin. Isä George tarjosi Ylpeyttä ja ennakkoluuloa lontoolaiselle kustantajalle, mutta tiedustelukirje ei herättänyt kiinnostusta ja kustantaja torjui käsikirjoituksen lukematta sitä.
Austen ei kirjoittanut paljon mitään ikävuosiensa 25 ja 35 välillä, eikä hänen elämästään tältä ajanjaksolta ole paljonkaan varmaa tietoa.
George Austen jäi eläkkeelle 1801, ja perhe asui seuraavina kahdeksana vuonna Bathissa, Lontoossa, Cliftonissa, Warwickshiressä ja Southamptonissa. George Austen kuoli 1805. Äiti ja siskokset muuttivat vuonna 1809 Chawtonin kylään Steventonin lähelle veli Edwardin maille. Siellä Jane alkoi viimeistellä romaanejaan julkaisukuntoon. Thomas Egerton julkaisi romaanin Järki ja tunteet vuonna 1811, ja se sai suosiolliset arvostelut. Seuraavina vuosina Austenilta julkaistiin romaanit Ylpeys ja ennakkoluulo (1813), Kasvattitytön tarina (1814) ja Emma (1815).
Austenin romaanit nousivat lukijoiden suosioon. Kriitikot kehuivat niiden moraalia ja viihdyttävyyttä, luonnekuvauksia ja kotikuvausten realismia. Austen jatkoi sairastumisesta huolimatta ahkeraa kirjoittamista, ja häneltä julkaistiin vielä postuumisti romaanit Viisasteleva sydän (1817) ja Neito vanhassa linnassa (1817). Hänen viimeinen romaaninsa Leikkiä ja totta jäi kesken.
Yksityiselämä
Austen ei koskaan mennyt naimisiin. Hänen uskotaan suostuneen vuonna 1802 Harris Bigg-Witherin kosintaan mutta muuttaneen mielensä jo seuraavana aamuna. Hänen muista miessuhteistaan on kerrottu vahvistamattomia tarinoita, mutta koska isosisko Cassandra hävitti useimmat Janen kirjeet tämän kuoleman jälkeen, varmaa tietoa niistä ei ole.
Kuolema
Jane Austen kuoli 18. heinäkuuta 1817. Hän oli sairastellut viimeiset kaksi elinvuottaan, mutta kuolemaan johtanutta sairautta ei varmuudella ole tunnistettu. Oireiden perusteella kuolinsyynä on yleisimmin pidetty Addisonin tautia, mutta myös Hodgkinin tautia, vatsasyöpää, lehmänmaidosta tarttunutta tuberkuloosia ja arsenikkimyrkytystä on ehdotettu kuolinsyyksi.
Jälkimaine
pienoiskuva|upright|Jane Austenin muistomerkki ja muistoikkunat [[Winchesterin tuomiokirkko|Winchesterin tuomiokirkossa]] Henry-veli julkaisi Jane Austenin kaksi viimeistä romaania tämän kuoltua ja liitti niiden yhteisniteeseen kirjoittamansa elämäkerrallisen esseen siskostaan. Austenin kirjallista jäämistöä ei kerätty talteen, ja Cassandra-sisar poltti Austenin kirjeistä arkaluontoisimmat. Perikunnan kesken jaetut alkuperäiset tekstit koottiin yhteen vasta 2000-luvulla Oxfordin yliopiston tutkimushankkeessa. Austen vaipui kahdeksikymmeneksi vuodeksi pimentoon, sillä hänen teoksensa olivat vaikeasti saatavilla eikä häntä tuotu esiin kulttuurikeskusteluissa. Epäsuorasti Austen kuitenkin vaikutti niin sanottuun ”hopealusikkaromaaniin”, vaurastuvan ja yläluokkaan pyrkivän keskiluokan kuvauksiin, jotka nousivat 1820-luvulla suosioon.
Romaanien kustannusoikeudet myytiin vuonna 1832 Richard Bentleylle, joka julkaisi kaikki romaanit uudelleen sarjana. Sen myötä kiinnostus Austenin tuotantoon alkoi jälleen herätä niin suuren yleisön kuin kirjailijoidenkin keskuudessa. Kiinnostus saavutti huippunsa 1890-luvulla, johon mennessä Austen oli saavuttanut arvostetun aseman Britannian kirjallisuudessa. The Jane Austen Society perustettiin vuonna 1940 edistämään kirjailijan tuotannon ja elämän arvostusta ja tutkimusta sekä ylläpitämään kotimuseota ja keräämään ja konservoimaan Austenin jäämistöä. Austenin tuotannosta on tehty 1900-luvulla paljon akateemista tutkimusta, ja Austen on sisällytetty englantilaisen kirjallisuuden oppiaineen tutkintovaatimuksiin yliopistoissa.
Toinen suuri Jane Austen -buumi oli 1990-luvulla. Silloin BBC tuotti hyvin suosituksi nousseen televisiosarjan Ylpeys ja ennakkoluulo (1995), jota seurasi monta menestynyttä Austen-elokuvaa. Austenin romaaneista on tehty runsaasti jatko-osia ja sovelluksia, jotka hyödyntävät Austenin tekstejä mutta esimerkiksi siirtävät niiden tarinat nykypäivään, keskittyvät johonkin sivuhenkilöön tai tulkitsevat romaanit uudella tavalla. Myös kirjailijan omasta elämästä on tehty draamaelokuvia.
Austenin kuva on syyskuussa 2017 käyttöön otetussa kymmenen punnan setelissä. Austen valittiin seteliin, koska häntä pidetään yhtenä Englannin kirjallisuuden suurista nimistä, jonka romaanit ovat yhä kiinnostavia.
Tuotanto
Jane Austen tarkastelee romaaneissaan etupäässä englantilaisia maalaisyhteisöjä, jotka ryhmittyvät suurten maanomistajien kartanoiden ja tilusten ympärille. Painopiste on valtaosin säätyläisyhteisössä, jonka huipulla on maalaisaatelisto ja suurmaanomistajat. Viimeisessä romaanissaan Austen nostaa kuitenkin ihanteeksi laivaston, jossa uuden yhteiskuntamallin esikuvana painottuvat yksilön omat ansiot. Aristokraatteja Austenin tuotannossa edustavat vain paronit, joka on perinnöllisistä arvonimistä alhaisin. Päähenkilöt ovat naisia, ja romaanien aihepiirien käsittelyssä esille nousevat heidän toiveensa, tarpeensa ja pelkonsa aikana, jolloin naisten taloudellinen asema oli tukala eikä heillä ollut mahdollisuuksia toteuttaa itseään.
Austen uudisti englantilaista romaanikirjallisuutta tuomalla siihen tavallisten ihmisten arjen realistista kuvausta. Kuudella romaanillaan Austen perusti aikansa Englannin keskiluokkaista yhteiskuntaa kuvaavan tapakomedian lajin. Austenin romaaneissa toistuu nuoren naisen matka itsetuntemukseen rakkauden ja avioliiton kautta. Romaaneissa keskitytään luonnekuvauksiin sekä sankarittaren ja yhteiskunnan välisiin ristiriitoihin. Austenin tyyli on moderni, nokkela, realistinen ja ajaton. Nykyajan kriitikot arvostavat Austenin romaaneissa niiden rakennetta ja järjestystä sekä tekniikkaa, jonka avulla kirjailija pystyy paljastamaan olemassaolon tragikoomisuuden tavanomaisissa ja rajallisissa tapahtumissa ja ympäristöissä.
Kirjallinen satiiri oli näkyvässä osassa Austenin kolmessa varhaisessa romaanissa. Kolmessa myöhemmässä romaanissa koominen luonne- ja yhteiskuntakuvaus nousi sitä näkyvämpään asemaan. Austenin romaaneista koomisin on Emma, ja vakavin on Kasvattitytön tarina.
Schildt
Schildt  on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku. Se on mahdollisesti lähtöisin Regensburgista Saksasta. Suvun varhaisin nimeltä tunnettu esi-isä on 1500-luvun lopulla Liivinmaalla elänyt Christoffer Schildt. Hänen pojanpoikansa, eversti Jürgen Schildt introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1642 numerolla 282. Suomen Schildtit kuuluvat sukuhaaraan, joka tuli Suomeen Inkerinmaalta vuonna 1700, ja jonka sukulaisuutta Jürgen Schildtiin ei ole voitu osoittaa. Suku immatrikuloitiin Suomen ritarihuoneseen sen järjestäytyessä vuonna 1818 aatelisena sukunsa numero 24. Sukua edusti tuolloin Suomessa kapteeni Christoffer Schildt.
Harmaariuttahai
Harmaariuttahai (Carcharhinus amblyrhynchos ) on tiikerihaihin eli ihmishaihin (Carcharhinidae) kuuluva hailaji.
Kuvaus
pienoiskuva|254x254px|Harmaariuttahai Harmaariuttahai on tummanharmaa selkäpinnalta ja valkoinen vatsan puolelta. Niiden suurin mahdollinen pituus on 233-255 senttimetriä. Uroksen pituus on noin 130-145 senttimetriä, kun taas naaran koko on noin 122-137 senttimetriä. Syntymäkoko on 45-60 senttimetriä. Niiden paino on noin 33 kilogrammaa ja ne voivat elää noin 25 vuotta. Niillä on pitkä ja laajasti pyöristynyt kuono ja suuret silmät.
Ravinto
pienoiskuva|221x221px|Harmaariuttahai Harmaariuttahain ravintoon kuuluvat riuttakalat, kalmarit ja mustekalat, sekä katkaravut ja hummerit. Näiden lisäksi myös luukalat, losserokalat, välskärikalat ja perhokalat. Se saalistaa yöllä, jolloin se on aktiivisin.
Elinalue
Harmaariuttahain levinneisyysalue on Länsi-Tyynenmeren alue ja Keski-Tyynenmeren alue, johon kuuluu Madagaskar ja Mauritiuksen ja Seychellien alue Tuamoton saaristo, Etelä-Kiina ja Pohjois-Australia.
Elinympäristö
pienoiskuva|201x201px|Harmaariuttahai Harmaariuttahai elelee matalissa, trooppisia ja vesissä korallinriuttojen läheisyydessa ja laguunien lähellä. Sen uintisyvyys vaihtelee 0-164 metrin välillä.
Lisääntyminen
Naaraspuolinen harmaariuttahai voi saada 1-6 poikasta. Raskausaika on noin yksi vuosi. Poikasen koko syntymän jälkeen on noin 50 - 60 senttimetriä.
Vaarat
pienoiskuva|229x229px|Harmaariuttahai Harmaariuttahaita on kalastettu kaupallisesti lähinnä niiden evien osalta, joita käytetään ruokana, samoin kuin niiden lihaa.
Vaara ihmiselle
Harmaariuttahaita pidetään yhtenä aggressiivisimmista haista, mutta ne käyttäytyvät tyypillisesti aggressiivisesti ihmisiä kohtaan vain, jos ne tuntevat itsensä uhatuksi. Laji on hyökännyt ihmisten kimppuun kahdeksan kertaa. Näistä vain yksi oli kohtalokas.
Naiskala
Naiskala (Albula vulpes) on naiskalojen heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1758.
Urheilukalastajat tavoittelevat naiskalaa Floridassa, Kuubassa ja koko Karibianmeren alueella. Sen pyydystäminen ruokakalaksi on vähentynyt viime vuosikymmeninä, mutta monia naiskaloja joutuu edelleen verkkoihin sivusaaliina. Suurin uhka lajille on kuitenkin elinympäristöjen tuhoutuminen.
Sosiaaliset taidot
Sosiaalisilla taidoilla tarkoitetaan ihmisen tilannetajuisia käyttäytymistaitoja sosiaalisissa eli ihmisten välisissä tilanteissa. Sosiaalisilla taidoilla voidaan viitata esimerkiksi keskustelutaitoihin, interaktiotaitoihin, muiden huomioon ottamiseen, puhetaitoihin ja muihin käyttäytymistaitoihin, joilla on sosiaalisten tilanteiden kannalta merkitystä. Ihminen oppii sosiaaliset taitonsa alun perin perheeltään ja läheisiltään, koska ihminen kasvaa siinä lähiympäristössä ja on tekemisissä oman perheensä kanssa eniten. Sosiaalisten taitojen oppiminen tapahtuu pääosin mallioppimalla läheisiltä ihmisiltä. Ihmisten sosiaalisissa taidoissa on eroja sen vuoksi, että jotkut ihmiset ovat kasvaneet sosiaalisesti aktiivisemmassa perheessä ja osa vähemmän aktiivisessa. Sosiaalisten taitojen kehittymisellä lienee myös geneettinen perusta
Sosiaalisten taitojen perusta
Ihminen alkaa syntymänsä jälkeen oppimaan sosiaalisia taitoja läheisiltään. Varhaiset opitut mallit tulevat katsekontaktin ja kosketuksen sekä isän ja äitinsä seuraamisen kautta. Pikkuhiljaa ihminen alkaa mallioppimalla oppia isän ja äidin puhuttua ääntä. Vauva tarkkailee millaista kieltä isä ja äiti käyttävät millaisissakin tilanteissa. Äänensävy ja puheen tunnesävy antavat vauvalle ymmärryksen siitä, että minkälaisesta asiasta puhutaan. Vuosien varrella ihminen kehittyy edelleen mallioppimalla toisilta ihmisiltä. Ihminen oppii näin puhumaan, ymmärtämään puhetta, käyttämään ilmeitä itsensä ilmaisun tukena, käyttämään käsiä puheensa tukena, ottamaan katsekontaktia sosiaalisesti sopivalla tavalla ja kertomaan esimerkiksi tarinoita. Ihminen oppii välittömästä sosiaalisesta palautteesta, onko toiminut oikein vai väärin sosiaalisessa tilanteessa. Esimerkiksi tehdessään arvoa antavan asian, kuten halaaminen, kiittäminen tai kehuminen, antaa varmasti positiivisen välittömän palautteen ihmiselle. Näin ihminen oppii sen, että mikä on sosiaalisesti sopivaa. Huonojen sosiaalisten tapojen oppiminen voi tapahtua esimerkiksi sen kautta, että perhe kehuu vaikka negatiivisen käyttäytymisen jälkeen väärin käyttäytynyttä lasta. Näin välitön palaute on vääristynyttä ja tämä voi aiheuttaa sosiaalisia ongelmatilanteita tulevaisuudessa.
Sosiaaliset ongelmatilanteet
Sosiaaliset ongelmatilanteet ovat tilanteita, joissa tapahtuu sosiaalista vastakkainasettelua ihmisten välillä. Ne voivat olla esimerkiksi riitoja, erimielisyyksiä ja sellaisia asioita, joissa ei saavuteta sopua helposti. Hyvät sosiaaliset taidot omaava ihminen osaa ratkaista myös erimielisyyksiä ja sosiaalisia ongelmatilanteita. Usein se tapahtuu siten, että jokaisen näkökulma otetaan huomioon, ja annetaan jokaisen ilmaista tunteet, jotka ovat tämän käyttäytymisen ja puheen taustalla. Kun kaikkien tunteet on otettu huomioon, voidaan ajatella asioita mistä ollaan yhtä mieltä, painotetaan niitä, ymmärretään erilaisuus, ja keksitään yhteinen ratkaisu. Usein asioiden puhuminen ääneen suoraan ja rehellisesti auttaa vastakkainasettelussa ymmärtämään empaattisesti myös toisen näkökulmaa.
Ohjeita ihmiselle, jolla on heikot sosiaaliset taidot
Jos ihmisellä on varhaisen elämänsä aikana ollut heikot mahdollisuudet oppia hyviä yhteisöön soveltuvia sosiaalisia taitoja lähiympäristöstään ja näin ollen esimerkiksi myöhemmin elämässä on huonosti kehittynyt sosiaalisten taitojen näkökulmasta, voi sosiaalisia taitoja alkaa kehittämään vielä aikuisiälläkin. Usein liikkeelle kannattaa lähteä siitä, että tapaa mahdollisimman paljon muita ihmisiä. Keskustelee ja oleskelee paljon muiden ihmisten seurassa. Samalla arvioi omaa toimintaa, että mitä omissa sosiaalisissa taidoissa kannattaa kehittää. Kannattaa myös lukea paljon sosiaalisiin taitoihin liittyvää kirjallisuutta. Kaikista tärkein on halu oppia ja kehittyä. Ilman sitä ei koskaan pysty tekemään tarvittavaa edistystä.
Paranésti
Paranésti sijaitsee Kreikan koillisosassa Bulgarian rajan pinnassa. Nykyinen Paranéstin kunta muodostui, kun Paranésti ja Nikifóros yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Paranéstin kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Pakistan International Airlines
Pakistan International Airlines, tunnetaan paremmin lyhynteellä PIA, on Pakistanin kansallinen lentoyhtiö, jonka kotipaikkana toimii Karachin kaupunki Pakistanissa. PIA on Aasian 31. suurin lentoyhtiö, kohteinaan 23 kotimaansa kohdetta ja 36 kansainvälistä kohdetta 25 maassa Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Yhtiön pääsolmukohdat ovat Karachissa, Lahoressa ja Islamabad/Rawalpindissa.
PIA:n toissasijaisia solmukohtia ovat Peshawar, Faisalabad, Quetta ja Multan, jotka ovat yhteydessä Lähi- ja Kaukoidän suurkaupunkeihin. PIA:n omistaa Pakistanin hallitus, omistus on sillä 83 prosenttia. Maaliskuussa 2008 PIA työllisti noin 18 000 henkilöä.
Laivasto
Yhtiön laivasto heinäkuussa 2021: Laivaston keski-ikä 15 vuotta (Heinäkuu 2021).
Ähläm Sähläm
Ähläm Sähläm on Yleisradion Yle TV1-kanavalla kesällä 2006 lähetetty viihdeohjelma. Ohjelman nimi - oik. Ahlan wa Sahlan - tarkoittaa "Tervetuloa!" arabiaksi.
Alfred Rosenberg
Alfred Ernst Rosenberg (12. tammikuuta 1893 (J: 31. joulukuuta 1892) Tallinna, Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, Saksa) oli saksalaisten kansallissosialistien ideologi ja poliitikko. Hänet tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä kuolemaan ja teloitettiin.
Puolueen ideologi
Rosenberg oli Saksan työväenpuolueen (myöhemmin Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue) ensimmäisiä jäseniä. Hän liittyi siihen ennen Adolf Hitleriä. Rosenberg kuului okkultistiseen Thule-seuraan, jonka jäsen Dietrich Eckart esitteli hänet Hitlerille.
Hitler nimitti Rosenbergin puolueen pääideologiksi. Rosenbergiä pidetään Lebensraum-käsitteen, Versailles’n rauhansopimuksen purkamisen, juutalaisten ja kristittyjen kirkkojen vainon ohjelmallisena pääluojana. Rosenbergin idänohjelma erosi Hitlerin ohjelmasta siinä, että Rosenbergin mielestä Neuvostoliiton vastavallankumouksellisia ja separatistisia aineksia oli tuettava. Neuvostoliitto oli hajotettava itsenäisiksi valtioiksi, joista tulisi Saksan vasallivaltioita. Rosenberg ja toinen puolueen varhainen ideologi, Latviassa syntynyt Max Erwin von Scheubner-Richter, olivat Venäjän emigranttien perustaman Aufbau Vereinigungin johtajia. Oluttupavallankaappauksessa he olivat käsikynkässä eturivissä. Scheubner-Richterin saatua luodin keuhkoonsa ja Rosenbergin päästäessä hänestä irti hän kaatui ja vetäisi samalla Hitlerin oikean olkapään sijoiltaan.
Rosenbergistä tuli kansallissosialistien puoluelehden Völkischer Beobachterin päätoimittaja 1921. Vuonna 1929 hän perusti järjestön Kampfbund für Deutsche Kultur (Taisteluliitto saksalaisen kulttuurin puolesta). Vuonna 1930 hän julkaisi rotuopillisen teoksen ''Der Mythus des 20. Jahrhunderts'', joka vaikutti syvästi kansallissosialistiseen ideologiaan. Rosenberg nousikin nopeasti kansallissosialistisen Saksan uskonnollisen ja filosofisen koulutuksen johtoon.
Toinen maailmansota
pienoiskuva|Rosenbergin johtama Valloitettujen itäalueiden ministeriö toimi vuodesta 1942 tässä rakennuksessa Berliinissä. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon 1941 hänestä tehtiin myös valloitettujen itäalueiden valtakunnanministeriön päällikkö, valtakunnanministeri. Hän kuljetutti huomattavan määrän saksalaisten joukkojen käsiin joutuneita taideaarteita valloitetuilta alueilta Saksaan. Käytännön toimet hoiti hänen johtamansa Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg (ERR).
Päiväkirja
Rosenbergin päiväkirjaa käytettiin keskeisenä todisteena Nürnbergin oikeudenkäynnissä, mutta sen jälkeen se katosi. Vuonna 2013 löytyi Yhdysvalloista 400 sivua kyseistä päiväkirjaa. Merkinnöissään Rosenberg kuvaa muun muassa Saksan ylimmän johdon sisäisiä jännitteitä. Siitä valottuu myös Rosenbergin tehtävä johtaa taideaarteiden järjestelmällistä varastamista eri puolilta Eurooppaa. On epäilty että syyttäjä Robert Kempner salakuljetti päiväkirjan Yhdysvaltoihin.
Teoksia
thumb|Alfred Rosenbergin ruumis.
Vapauden kaiho (albumi)
Vapauden kaiho on vuonna 1979 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään seitsemäs albumi. Se julkaistiin Ponsi-levymerkillä, jonka Henrik Otto Donner oli perustanut Love Recordsin mentyä konkurssiin 1979. Albumi ilmestyi CD-muodossa vuonna 2000. Levyn kannen suunnitteli Måns Hedström.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Igor Akinfejev
Igor Vladimirovitš Akinfejev (, s. 8. huhtikuuta 1986 Vidnoje, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapallomaalivahti.
Akinfejev on TsSKA Moskovan kasvatti. Hän toimii sekä TsSKA Moskovan että Venäjän maajoukkueen maalivahtina. TsSKA:ssa hän on voittanut Venäjän pääsarjamestaruuden (2003, 2005, 2006) ja Venäjän supercupin (2004, 2006, 2007) kolmesti sekä Uefa-cupin (2005) kerran. Hän on pelannut 111 maaottelua, mikä on toiseksi eniten kaikista venäläismiehistä.
Sakaali (sarjakuvahahmo)
Sakaali (Dr. Miles Warren) on fiktiivinen rikollinen Marvel Comicsin sarjakuvissa ja myös Hämähäkkimiehen vihollinen. Sakaalin siiviilihahmon Dr. Miles Warrenin ensiesiintyminen oli Amazing Spider-Man #31 -lehdessä ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko. Hän esiintyi muutama vuosi myöhemmin Sakaalina Amazing Spider-Man #129 -lehdessä ja hänet loivat Gerry Conway ja Ross Andru.
Joutsenpää
Joutsenpää, myös Iso Joutsenpää on tunturi Saariselän itäosassa Kuolan piirissä Murmanskin alueen Venäjällä. Se sijaitsee Luttojoen ja Jaurujoen valuma-alueiden välisellä alueella lähellä Suomen rajaa. Tunturin korkein huippu on 716 metriä korkea. Joutsenpää kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan alueeseen ja sijaitsee sen eteläosassa. Joutsenpää oli Petsamon kunnan korkein kohta.
Sakaali (sarjakuvahahmo)
Historia
Miles Warren syntyi tieteellisesti osaavaan perheeseen. Hänen veljestään tuli tiedeopettaja Midtownin lukiossa, jossa Peter Parker oli hänen lempioppilaansa, mutta Milesin taidot olivat paljon suuremmat. Ansaittuaan tohtorin paperit biokemiassa Miles matkusti Wundagore-vuorelle avustamaan Kehittäjää hänen kokeissaan muuttaa eläimet ihmismuotoon. Vaikka Kehittäjän kohteet eivät koskaan täysin menettäneet eläimen piirteitään, Miles onnistui luomaan kaksi ”Uutta Miestä” jotka näyttivät käytännössä ihmisiltä. Tämä synnytti kitkaa Milesin ja Kehittäjän välille, joka kasvoi vain kun osa Uusista Miehistä ryhtyi palvomaan Milesiä. Kun Miles kehitti kaksi persoonaa omaavan sakaalin joka pakeni, Kehittäjä karkotti hänet Wundagorelta. Miles pysyi silti alueella ja tapasi tulevan vaimonsa Monican, saaden hänen kanssaan kaksi lasta. Miles kuitenkin vietti niin paljon aikaa tutkimuksensa parissa, että Monica otti lapset mukaansa ja lähti. Warrenien tietämättä Milesin sakaalimies, joka kadehti luojansa elämää, oli vaaninut perhettä. Se aiheutti autoturman, jossa Monica ja lapset kuolivat. Kun Miles sai tietää tästä, hän tajusi aiheuttajan ja syytti Kehittäjää. Hän palasi Wundagorelle, haastoi Kehittäjän ja lähti ottaen mukaansa häntä palvoneet Uudet Miehet, luvaten tehdä heistä ihmisiä.