cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heron Quaysin asema
Historia
thumb|left|Asema toimistorakennuksen sisällä. thumb|left|Aseman nimikyltti. Asema avattiin 31. elokuuta 1987 osana DLR:n ensimmäistä osaa. Se suljettiin syyskuussa 2001 ja siirrettiin 200 metriä etelään osaksi uudisrakennusta. Uudelle asemalle rakennettiin myös alkuperäisiä pidemmät laiturit. Se avattiin 18. joulukuuta 2002.
The Story of Ricky
The Story of Ricky eli Riki-Oh on alun perin manga-sarjakuva, josta myöhemmin tehtiin animaatio ja näytelty elokuva. Rickyn hahmon loivat Masahiko Takajo ja Saruwatari Tetsuya.
Manga-sarjakuva
Manga-sarjakuvaa julkaistiin Business Jump -nimisessä lehdessä kaikkiaan 12 tarinaa vuosina 1988–1990.
Animaatio
Japanissa valmistettiin vuonna 1990 kaksi suoraan videolevitykseen mennyttä Ricky-elokuvaa: Riki-oh: The Wall of Hell ja Riki-oh: Child of Destruction. Ensimmäinen elokuva kertoo alkupään manga-tuotannon tapahtumia ja toisessa Ricky etsii veljeään, joka on joutunut pahan kultin seuraajaksi.
Elokuva
Vuonna 1991 tehtiin Hongkongissa Rickyn vankila-ajasta elokuva, jossa esiintyvät oikeat näyttelijät. Elokuvan ohjasi Ngai Kai Lam ja Rickyn roolia esittää Siu-Wong Fan. Vuonna 1993 elokuvaa esitettiin teattereissa myös Yhdysvalloissa. Elokuva on äärimmäisen väkivaltainen ja taistelukohtaukset noudattavat ns. splatter-tyyliä.
Tuomio & Kone
Tuomio & Kone on espoolainen hiphop-duo Olarista. Miehet tunnetaan myös nimillä Legis ja Konan, sekä Melaveikot -yhtyeen singlellä muun muassa nimillä Burt Pakarat ja Antti Deodor.
Taustaa
Ensi kerran duoa kuultiin vuonna 2000 ilmestyneellä Kehäketun & Setä Koposen EP:llä, jossa Tuomio ja Kone vierailivat useammalla kappaleella. Vuonna 2003 ilmestyi kaksikon ensimmäinen, jo loppuunmyyty omakustannelevy Tuomio & Kone, joka nousi underground -klassikoksi. Albumin nykyinen myyntihinta on usein moninkertainen alkuperäiseen nähden.
Samana vuonna ilmestyi Kehäketun kanssa Melaveikot-nimellä tehty single "Vehkeet levällään/Pepputemppu". Tuomio ja Kone muodostavat yhdessä Setä Koposen kanssa Reilukerho-nimisen kokoonpanon. Reilukerhon esikoisalbumi ilmestyi kesällä 2007.
Tuomio & Kone julkaisivat 3rd Rail Musicin kautta albumin "Rokkaa", useiden vuosien tauon jälkeen. He julkaisevat myös vuoden 2020 helmikuussa albumin Hyvät kannet hukkaan.
Anni Huotari
Anna Maria ”Anni” Huotari (o.s. Torvelainen, 13. heinäkuuta 1874 Viipuri – 15. huhtikuuta 1943 Helsinki ) oli suomalainen ompelija ja käsityönopettaja, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana useaan eri otteeseen vuodesta 1907 lähtien aina kuolemaansa 1943 saakka. Hän oli samalla myös yksi Suomen ensimmäisen yksikamarisen eduskunnan kansanedustajista.
Huotari oli 1900-luvun alussa suomalaisen työväenliikkeen näkyvimpiä naishahmoja yhdessä Miina Sillanpään ja Ida Aalle-Teljon kanssa, vaikka hänen on katsottukin jääneen heidän varjoonsa. Hän toimi erityisesti naisten asemaa koskevien lakien tasa-arvoistamisen puolesta sekä ajoi parannuksia lasten- ja vanhustenhuoltoon. Huotari taisteli myös yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden puolesta. Hän oli Työläisnaisten Liiton puheenjohtajana naisten saadessa äänioikeuden, jonka jälkeen Huotarin tehtäväksi tuli saada uudet äänioikeutetut osallistumaan vaaleihin. Huotari kannustikin naisia vaaliuurnille muistuttamalla, että uudet kansalaisoikeudet kuuluivat myös heille.
Varhaiset vuodet
Anni Huotari syntyi Viipurissa piika Ulla Maria Torvelaisen aviottomana lapsena vuonna 1874. Hän aloitti yläkansakoulun 11-vuotiaana ja lopetti sen neljän luokan jälkeen 1889. Huotari sai parhaat arvosanansa lukuaineista, mutta köyhällä äidillä ei ollut varaa laittaa tytärtään kuin käsityökouluun, josta Huotari valmistui vuonna 1892 ja ryhtyi ompelijaksi. Hänen yhteiskunnallinen toimintansa alkoi raittiusyhdistyksestä, mutta Huotari osallistui jo 1890-luvulla ensimmäistä kertaa myös Viipurin työväenyhdistyksen kokouksiin. Vuonna 1900 hänet valittiin Viipurin ompelijattarien ammattiosaston ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. SDP:n puoluekokouksiin Huotari osallistui Viipurin työväenyhdistyksen edustajana vuosina 1901 ja 1903.
Syyskuussa 1902 Huotari avioitui Viipurin Sanomien toimittajan Anton Huotarin kanssa, joka oli lähtenyt mukaan työväenliikkeeseen Annin innostamana. Vuosina 1903–1912 perheeseen syntyi kuusi lasta, minkä myötä hän alkoi ammatillisten asioiden ohella kiinnittämään huomiota myös lastensuojeluun ja -kasvatukseen. Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton liittotoimikunnan siirtyessä Viipuriin Huotari toimi sen sihteerinä 1902–1905 ja puheenjohtajana 1905–1906. Vuonna 1906 hän oli myös Suomen Ompelutyöntekijättärien Liiton sihteeri. Huotarit muuttivat samana vuonna Tampereelle, kun Anton Huotari sai työpaikan Kansan Lehden toimiussihteerinä. Tampereelta käsin Anni Huotari osallistui taisteluun yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden puolesta muun muassa kirjoittamalla artikkeleita miehensä toimittamaan lehteen. 1910-luvulla hän toimi kahteen otteeseen Tampereen työväenyhdistyksen naisosaston puheenjohtajana.
Huotari valittiin eduskuntaan Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Ennen sisällissotaa hänet valittiin uudelleen vielä vuosina 1911, 1913, 1916 ja 1917. Eduskunnassa Huotari toimi erityisesti työläisnaisten aseman parantamiseksi, mutta kiinnitti huomiota myös työsuojeluun, lasten ja nuorten asemaan, työkyvyttömyys- ja vanhuusvakuutuksiin sekä kieltolakiin. Oman taustansa takia hän puhui usein aviottomien lasten oikeuksien puolesta. Jo ensimmäisillä yksikamarisilla valtiopäivillä vuonna 1907 Huotari esitti sosialidemokraattisten naiskansanedustajien anomusehdotuksen aviovaimojen toimivaltaa ja pesän omaisuuden hallintaa koskevan lainsäädännön uudistamiseksi. Tampereella asuessaan Huotari työskenteli myös käsityönopettajana Parkanossa.
Sisällissodan aika
Sisällissodan aikana Huotari toimi kansanvaltuuskunnan lainvalmistelukunnan jäsenenä. Anni Huotarin omat näkemykset sodasta eivät ole tiedossa, mutta Anton Huotarin lapsilleen osoittaman kirjeen mukaan he lähtivät kansanvaltuuskunnan toimintaan uskollisuudesta työväenliikkeelle, jota molemmat olivat pitkään palvelleet. Sodan loppuvaiheessa Huotarit päättivät lähes kaikkien muiden kansanvaltuuskunnan jäsenten tavoin paeta Neuvosto-Venäjälle. He jättivät lapsilleen jäähyväiskirjeen, jossa annettiin myös ohjeita omaisuuden realisoimisesta rahaksi ja pohdittiin heidän tulevaisuuttaan. Viipurissa Anni kuitenkin päätti, ettei voi jättää lapsiaan ja näin Huotarit antautuivat valkoisille. Lokakuussa 1918 Anni Huotari sai valtiopetoksesta viiden vuoden ja neljän kuukauden kuritushuonerangistuksen, jota hän suoritti Hämeenlinnan pakkotyölaitoksessa. Huotari pääsi ehdonlaiseen kesäkuussa 1919 ja armahdettiin lopulta 1921.
Viimeiset vuosikymmenet
Työleiriltä vapauduttuaan Huotari oli vanhentunut, väsynyt ja laihtunut. Hän palasi kuitenkin välittömästi järjestötoimintaan, vaikkei kansalaisluottamuksensa menettäneenä voinut olla mukana yhdistyksissä varsinaisena jäsenenä. Tämän vuoksi hän osallistui aluksi kokouksiin Tampereelle perustetun Kansan Sanan toimittajana. Vuonna 1920 Huotari valittiin jälleen Tampereen työväenyhdistyksen naisosaston puheenjohtajaksi. Anton Huotari vapautui tammikuussa 1922, jonka jälkeen Anni pystyi jälleen lähtemään täysipainoisesti mukaan politiikkaan. Vuoden 1922 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon, ja saman vuoden eduskuntavaaleissa Huotari oli SDP:n naisten pääehdokas. Vuonna 1923 perhe muutti Helsinkiin Anton Huotarin tultua valituksi Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajan tehtävään.
Vuoden 1922 vaalien lisäksi hänet valittiin eduskuntaan myös seuraavissa vaaleissa 1924. Vuonna 1927 päättyneen kansanedustajakauden jälkeen Huotari nousi uudelleen eduskuntaan 1932 kuolleen Hilda Seppälän tilalle ja valittiin vielä tämän jälkeen kolmasti vuosien 1933, 1936 ja 1939 vaaleissa. Presidentin valitsijamiehenä Huotari oli vuosina 1925, 1937, 1940 ja 1943.
Huotari toimi vuosina 1932–1940 Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnaisliiton puheenjohtajana ja johti Helsingin Sosialidemokraattista Naisyhdistystä vuodesta 1932 kuolemaansa saakka. Helsingin kaupunginvaltuustossa Huotari oli vuodet 1926–1928 ja 1931–1933. Helsingissä Huotari oli mukana muun muassa perustamassa vanhainkotia vähävaraisille naisille. Unioninkadulla toimintansa aloittanut pieni vanhainkoti nimettiin hänen mukaansa Anni-kodiksi, ja 1952 sen tilalle rakennettiin nykyisinkin toimiva Käpyrinteen vanhainkoti. 1930-luvun lopulla alkoi Huotarin ansiosta työläisäitien lomatoiminta, kun valtion budjettiin otettiin määräraha varattomien äitien kesävirkistykseen.
Anni Huotarin viimeisiä vuosia varjostivat hänen läheistensä kuolemat. Perheen nuorin lapsi, vuonna 1912 syntynyt Tapio, kuoli jo vanhempiensa vankeusaikana, ja Anton Huotari puolestaan teki itsemurhan vuonna 1931. Pariskunnan 1903 syntynyt ensimmäinen lapsi Aune, joka oli myös itse mukana yhteiskunnallisessa toiminnassa, kuoli keuhkotautiin vuonna 1933, ja vanhempi poika Tauno (s. 1908) kaatui jatkosodassa vuonna 1942. Huotarin terveys heikkeni viimeisinä elinvuosina, mutta hän jaksoi edelleen hoitaa yhteiskunnallisia tehtäviään. Huotari kuoli huhtikuussa 1943 liikenneonnettomuudessa ollessaan palaamassa Helsingin työväentalolla järjestetystä naisliiton kokouksesta. Hänen ruumiinsiunauksensa Hietaniemen krematorion kappelissa toimitti kokoomuksen kansanedustaja ja entinen ministeri Paavo Virkkunen. Tilaisuudessa puhuivat muun muassa Sylvi-Kyllikki Kilpi ja Väinö Tanner. Huotarin tilalle eduskuntaan nousi Lempi Lehto.
U-Bayou
U-Bayou oli suomalainen zydeco- ja cajun-henkinen yhtye, joka toimi aktiivisesti 1990-luvun alkupuolella. Mukana olivat muun muassa Mikko Saarela, Tuomo Heikkola, Päivi Takala, Make Salama, Ari Taponen, Juha Sivonen, Honey Aaltonen ja Woude Voutilainen. Yhtyeeltä ilmestyi kaksi albumia, Tuu steppaamaan! (1991) ja Juupajuu tuu (1993). Voutilaisen ohella myös Heikkolalla oli päälaulusolistin tehtäviä. Yhtyeen ohjelmistossa oli sekä perinteisten laulujen suomennoksia että Voutilaisen, Heikkolan ja Saarelan sävellyksiä.
Margaret Cavendish
Margaret Cavendish, Newcastle upon Tynen herttuatar (syntyjään Margaret Lucas) (1623 – 15. joulukuuta 1673) oli englantilainen aristokraatti, kirjailija ja filosofi. Hän kirjoitti romanttista proosaa, runoja, esseitä, näytelmiä ja filosofista kirjallisuutta.
Artois’n taistelu
Artoisin taistelu [] voi tarkoittaa kolmea ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla Ranskassa Artois’n alueella käytyä taistelua:
Juopuli
Juopuli on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa Juopulinjärven lounaisrannalla. Entisen Ylikiimingin kunnan alueella sijaitsevan kylän asukasluku on noin 200.
Juopuli on pääasiallisesti vanhaa maatalousseutua, ja sen lukuisat vanhat rakennukset sekä viljelysmaat lasketaan nykyisin merkittäväksi kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi maisemakokonaisuudeksi. Nykyisin Juopuli on kasvava kylä.
Historia
Juopulin asutushistoriasta on tietoa vuosilta 1574–1591 alkaen, jolloin Olli Puumalaisen on mainittu asuneen Juopulinjärven rannalla. 1610-luvulla kylässä mainittiin olevan neljä taloa. Ilmeisesti tätäkin vanhempaa perua on vuoden 1555 verokirjoissa esiintyvä Olli Mikonpoika Koppelon talo.
Isojaon aikaan vuonna 1791 kylälle perustettiin kaksi uutta taloa, jotka alkoivat jakaantua useammiksi taloiksi 1800-luvun alussa. 1800-luvun puolivälin aikaan kylässä oli yhdeksän taloa ja kuusi torppaa, joista osa oli kylän ulkopuolella. Talvisotaan mennessä kylän viidestä kantatalosta muodostettiin maanmittaustoimituksin kaikkiaan 41 asuttua tilaa.
Palvelut
Palvelut on keskitetty Ylikiimingin taajamaan, joka sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä. Julkinen liikenne on koululaisvuoroihin sidottua linja-auto- tai tilataksiliikennettä.
Alueen perusopetuksesta vastaa Ylikiimingin koulu. Vanhalla Juopulin koululla järjestetään kyläyhdistyksen tapahtumia, kerhoja sekä Oulu-opiston kursseja. Koulun läheisyydessä sijaitsee Juopulin harjoitusravirata, jota ylläpitää Kiiminkien hevosystävät ry.
Ingolfiellidea
Ingolfiellidea on kuoriäyriäsiin kuuluva äyräisryhmä, joka yleensä on luettu yhdeksi katkojen lahkon alalahkoista, mutta joka hiljattain siirrettiin omaan lahkoonsa Ingolfiellida. Siihen kuuluvia lajeja tunnetaan vain nelisenkymmentä. Niiden kokonaislevinneisyys on kuitenkin jakautunut laajalle alueelle ja ne esiintyvät kovin monipuolisissa elinympäristöissä.
Levinneisyys ja elinympäristöt
Ingolfiellida-lahkoon kuuluvia lajeja elää paitsi makeissa vesissä myös merissä ja murtovesialueilla. Niitä on löydetty vuoristojoista, maanalaisista vesistä, vuorovesialueilta ja syvänmeren pohjamudista. Afrikassa elää kaksi sisävesisukua maanalaisissa ympäristöissä, Proleleupia ja Rapaleleupia. Makean veden lajeja on löydetty myös Etelä-Amerikasta ja Euroopasta. Murtovesien lajeja on löydetty Karibialta, Alaskasta ja Japanista. Vaikka kokonailevinneisyys on laaja, yksittäisten lajien tunnetut esiintymisalueet ovat useimmiten hyvin suppeita.
Albertinjärvi
thumb|Ugandan joet ja järvet - Albertjärvi maan luoteisrajalla. pienoiskuva|Auringonnousu Albertinjärvellä. Albertinjärvi on Afrikan seitsemänneksi suurin järvi. Se on pinta-alaltaan 5 600 neliökilometriä, keskimäärin 35 kilometriä leveä ja 160 kilometriä pitkä. Sen syvin kohta on 60 metriä. Järvi sijaitsee Ugandan ja Kongon demokraattisen tasavallan rajalla. Se on Itä-Afrikan hautavajoaman pohjalla olevan järviketjun pohjoisin järvi ja osa Niilin vesistöä.
Dragan Tsankov
thumb|200px|Dragan Tsankov Dragan Tsankov (9. marraskuuta 1828 Svištov – 11. maaliskuuta 1911 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi vasta itsenäistyneen Bulgarian pääministerinä vuosina 1880 ja 1883–1884.
Tsankov perusti Konstantinopolissa vuonna 1860 Bălgarija-nimisen lehden, jossa hän käsitteli kirkollisia asioita. Hän työskenteli Ottomaanien valtakunnan palveluksessa, muun muassa bulgarialaisia kirjapainoja valvoneena sensorina. Venäjän–Turkin sodan (1876–1877) aikana hänestä tehtiin ensin Svištovin ja sitten Tirnovon siviilikuvernööri. Vuonna 1879 Tsankov muodosti Bulgarian liberaalin puolueen yhdessä Petko Karavelovin kanssa. Tsankov nimitettiin ensin itsenäisen Bulgarian ensimmäiseksi lähettilääksi Konstantinopoliin, mutta hänet kutsuttiin vuonna 1880 Bulgarian pää- ja ulkoministeriksi. Hän kuitenkin ajautui kiistoihin ruhtinas Aleksanteri I:n kanssa, ja joutui eroamaan sekä olemaan jonkin aikaa arestissa Vratsassa. Vuonna 1883 Tsankovin johtamat liberaalit pääsivät ruhtinasta lähellä olleiden konservatiivien kanssa yhteisymmärrykseen kaksi vuotta aiemmin kumotun perustuslain palauttamisesta voimaan, jolloin Tsankov saattoi palata pääministeriksi. Hän joutui kuitenkin jo seuraavana vuonna jättämään paikkansa Karaveloville.
Ruhtinas Aleksanterin syrjäyttämisen jälkeen Tsankov asettui Pietariin ja auttoi perustamaan Bulgariaan uuden venäläismielisen puolueen, jota kuitenkin johtivat toiset miehet. Tsankov palasi Bulgariaan pääministeri Stefan Stambolovin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1894. Hän toimi myöhemmin vielä kansalliskokouksen jäsenenä.
Horst Seehofer
Horst Lorenz Seehofer (s. 4. heinäkuuta 1949 Ingolstadt) on saksalainen Baijerin kristillissosiaalisen unionin (CSU) poliitikko. Seehofer toimi Baijerin osavaltion pääministerinä 2008–2018 ja CSU:n puheenjohtajana 2008–2019.
Seehofer on toiminut kolmesti hallitusministerinä. Ensimmäisen kerran hän oli Helmut Kohlin hallituksen terveysministeri vuosina 1992–1998, toisen kerran Merkelin I hallituksen kuluttajansuoja-, elintarvike- ja maatalousministeri vuosina 2005–2008 ja kolmannen kerran Merkelin IV hallituksen sisä- rakennus- ja yhteisöministerinä 2018–2021.
17. helmikuuta 2012 – 18. maaliskuuta 2012 Seehofer toimi Saksan liittoneuvoston (Bundesrat) puhemiehenä virkaatekevänä Saksan liittopresidenttinä Christian Wulffin erottua tehtävästä.
Helsinge
Helsinge on pohjoismaisissa kielissä esiintyvä erisnimi. Se voi esiintyä muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
Megorskoje
Megorskoje (myös Megrskoje, ) on Ääniseen kaivannon kautta yhteydessä oleva järvi Vologdan alueen Vytegran piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 49,7 neliökilometriä ja suurin syvyys kolme metriä. Megorskojen osia ovat Kobylje-, Tšagozero- ja Kedrinskojejärvet.
Megorskojeen laskee Vodlitsa (Normeksa) -joki. Pohjoisosan Kobyljejärven kautta kulkee Äänisen kanava. Pohja on mudan peittämä, rannat soistuneita tai paikoin hiekkadyyneistä muodostuneita. Järvellä harjoitetaan kalastusta.
Aiheesta muualla
60.90444°N, 35.87167°W
Luettelo Lemlandin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Lemlandin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Lemlandin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Penkojat
Penkojat eli maatimalit (Orthonychidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Lajeja esiintyy luonnonvaraisina ainoastaan Australiassa ja Uudessa-Guineassa. Maatimalit käyttävät syödessään jäykkää pyrstöään tukenaan. Ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä ja toukista. Maatimalit elävät puoliksi maassa, ja niiden lentotaito on heikohko. Pesä on maassa tai lähellä maata.
Penkojien heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku: penkojat (Orthonyx), johon kuuluu kolme lajia. Nimitystä maatimalit käytettiin aiemmin viiriäispenkojien ryhmästä (Cinclosomatidae, syn. Cinclosomatini tai Cinclosomatinae), johon penkojien suku joskus luokitellaan.
Meerlo-Wanssum
Meerlo-Wanssum on Alankomaiden entinen kunta Limburgin provinssissa. Sen pinta-ala oli 39,4 km², josta vesistöjä on 0,96 km². 1. tammikuuta 2007 kaupungissa oli asukkaita 7 663 ja väestötiheys oli 199 as./km².
Meerlo-Wanssum perustettiin vuonna 1969 kun kaupungit Meerlo ja Wanssum yhdistyivät. Kunta lakkautettiin vuonna 2010 ja sen alue jaettiin Venrayn ja Horst aan de Maasin kesken.
Džurtšenin kieli
thumb|175px|Primorjen aluepiiristä löydetty hopeinen tuhannenpäämiehen tunnuslevy, jossa on džurtšeninkielistä kirjoitusta. Džurtšenin kieli (muita nimityksiä dzürtšenin ja džurtšin kieli ) on nykyisen Koillis-Kiinan ja Venäjän Primorjen alueella asuneiden džurtšenien puhuma tunguusilainen kieli, josta on säilynyt kirjallisia muistomerkkejä.
Varhaisimmat maininnat džurtšeneista ovat 500–600-lukujen vaihteesta. 1100-luvun alussa kehitettiin kitaanin ja kiinan malleihin perustunut oma kirjoitusjärjestelmä. Džurtšenia käytettiin Mantšuriaa ja Pohjois-Kiinaa vuosina 1115–1234 hallinneen Jin-dynastian virallisena kielenä. Sillä luotiin laaja tieteellinen ja kaunokirjallisuus, joka ei ole säilynyt. 1200-luvun alussa puhujia on arveltu olleen noin viisi miljoonaa.
Tiedot kielen rakenteesta perustuvat 1300-luvun lopulla laadittuun käsikirjoitukseen, joka sisältää noin 900 džurtšenilaisella kirjoituksella kirjoitettua sanaa kiinalaisine vastineineen ja ääntämisohjeineen, sekä 20 lyhyeen anomuskirjeeseen. Osaa kielenmuistomerkeistä ei ole pystytty lukemaan. Noin 700 merkistä 25 on ideografisia ja loput etupäässä tavumerkkejä. Džurtšenia on pidetty mantšun kielen edeltäjänä, mutta toisaalta on arveltu, että teksteissä esiintyvät piirteet johtuvat myöhäisemmästä mantšuvaikutuksesta.
Radonin–Nikodymin lause
Radonin–Nikodymin lause on matematiikassa funktionaalianalyysin tulos, jonka mukaan annetulle mitalliselle avaruudelle (X,Σ), jos mitta ν on absoluuttisesti jatkuva σ-äärellisen mitan μ suhteen, on olemassa mitallinen funktio, jolle jokaiselle mitalliselle joukolle A.
Lause on nimetty Johann Radonin ja Otton Nikodymin mukaan. Radon todisti lauseen avaruudessa RN vuonna 1913, ja Nikodym todisti yleisen tapauksen vuonna 1930.
Balthasar Russowin Liivinmaan kronikka
Liivinmaan kronikka (Chronica der prouintz Lyfflandt) on virolaisen papin Balthasar Russowin laatima kronikka, joka kuvaa Viron historian tapahtumia 1100-luvulta 1500-luvulle. Russow julkaisi teoksen ensimmäisen kerran vuonna 1578 ja lopulliseen laajuuteensa täydennettynä vuonna 1584. Teoksen alkukieli on keskialasaksa. Siitä on kaksi vironnosta: varhaisempi Kaarel Leetbergin käännös on 1920-luvun alusta, ja Dagmar ja Hermann Stockin käännös ilmestyi 1967. Vaikka kronikkaa ei alun perin kirjoitettu viroksi, se luetaan vironkielisen kirjallisuuden perusteoksiin. Kirjasta on ilmestynyt suomennos vuonna 2004 nimellä Liivinmaan kronikka: 1584.
Kronikan sisältö
Russow yhdistelee teoksessaan luettelomaista ja laajempaa kerrontaa. Laajempaa kerrontaa on etenkin Russowin omakohtaisista kokemuksista kertovissa kohdissa. Kronikan kieli oli yksinkertaista ja sitä pystyi lukemaan suhteellisen vaivattomasti. Kronikka oli alun perin kirjoitettu keskialasaksalla, josta yritettiin aikoinaan tehdä Baltian yleiskieltä. Kronikan kirjoitusaikaan se oli kuitenkin jo korvautumassa Baltiassa paremmin ymmärretyllä yläsaksalla.
Teoksen syntyvaiheet ja vastaanotto
Balthasar Russow toimi Tallinnan Pyhän Hengen seurakunnan pappina vuosina 1566–1600 ja kirjoitti kronikan tuona aikana. Tallinnan kaupunginraadin pöytäkirjoista selviää, että Russow teki kronikkaansa kaupunginraadin tietäen. Kaupunginraadilla oli tarve selittää Ruotsin puolelle siirtyminen Baltian valtatyhjiössä. Russowin itsensä mukaan hän kirjoitti kronikkansa, jotta kristinuskon tulo saksalaisten mukana ei unohtuisi ja tulevatkin polvet tietäisivät, miksi Tallinna asettui Ruotsin puolelle.
Russow pohjasi kronikkansa pääasiassa omiin havaintoihinsa, mutta myös muita lähteitä oli käytössä. Russow ei luettele lähteitään, mutta niitä on jäljitetty vertailemalla käytettyjä sanamuotoja, luetteloita, rakenneyhtäläisyyksiä ja Russowin suoraan lainaamia virkkeitä. Lähteenä käytettiin ainakin Nuorempaa suurmestarikronikkaa ja Vanhempaa Liivinmaan runokronikkaa. Etenkin suurmestarikronikasta on lainattu kohtia sanasta sanaan. Muina lähteinä olivat toimineet myös erilaiset historialliset ja maantieteelliset teokset, kuten esimerkiksi Christianus Bomhoowerin Eine Schonne Lystorie ja Matthäus de Miechowin Sarmatis Monesti. Tiettävästi Russow käytti myös joitakin pelkästään käsikirjoituksina levinneitä teoksia ja muita alkuperäislähteitä.
Kronikan ensimmäinen painos ilmestyi Rostockissa August Ferherin kirjapainosta vuonna 1578. Painoksessa oli yhteensä 422 sivua. Kirja myi varsin hyvin, sillä Saksassa oltiin kiinnostuneita Venäjän sodan tuoreista uutisista ja tapahtuneista kauheuksista. Varsinkin Pohjois-Saksassa saatiin ensimmäistä kertaa tietää Liivinmaan tapahtumista kirjan avulla. Kirjasta ilmestyikin toinen painos jo samana vuonna. Kuusi vuotta myöhemmin, vuonna 1584 ilmestyi korjailtu painos, johon Russowin mukaan oli lisätty asioita, jotka unohtuivat edellisestä painoksesta tai jotka eivät vielä silloin olleet hänen tiedossaan. Tämä versio oli 542 sivua pitkä. Siitä oli pyritty myös tekemään tietokirjamaisempi, sillä siitä oli poistettu ensimmäisen painoksen lopussa olleet Russowin pohdiskelut talonpoikien asemasta.
Russowin kirja sai pääasiassa hyvän vastaanoton, mutta hänen Baltian ylimystöä kohtaan suunnattu arvostelunsa poiki myös vihamiehiä. Heistä merkittävimmät olivat Elert Kruse, Heinrich von Tiesenhausen ja Tönnis Maydell, jotka kaikki kuuluivat Russowin arvostelemaan ryhmään. Kruse ja von Tiesenhausen kirjoittivat molemmat vastateoksen Russowin kronikalle, mutta ne julkaistiin vasta vuonna 1816. Tönnis Maydelliltä on säilynyt Russowille osoitettu kirje, jossa hän haukkuu Russowia "paksupäiseksi talonpoikaistolloksi".
Hirmurykmentti
Hirmurykmentti (Monstrous Regiment) on vuonna 2003 ilmestynyt kahdeskymmeneskahdeksas romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Romaani ilmestyi suomeksi 2011 Mika Kivimäen kääntämänä.
Hirmurykmentin pääteemat ovat nationalismi, sodankäynti ja naisten asema. Sankareina tarinassa ovat borogravialaiset naiset, jotka värväytyvät miehiksi tekeytyneinä armeijaan, joka käy turhaa sotaa naapurivaltoja vastaan. Kirjan henkilöt elävät vahvasti uskonnollisen maan ennakkoluulojen ristitulessa. Esimerkiksi mieheksi pukeutuminen on ”Nugganin silmissä kauhistus”.
Tarinassa esiintyy myös aiemmista Kiekkomaailman osista tuttuja hahmoja, kuten Sam Vimes ja William de Worde.
Boën-sur-Lignon
Boën-sur-Lignon on kunta Keski-Ranskassa Loirein departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Lignon du Forez-joen varrella, joka on Loiren sivujoki.
pienoiskuva|vasen|Château de Chabert Kunnan nähtävyyksiä on 1700-luvulta peräisin oleva linna Château de Chabert, jossa toimii nykyään Forezin seudun viiniviljelymuseo Musée des Vignerons du Forez.
S/S Aranda
S/S Aranda oli alun perin Vulcan Oy:n telakalla Turussa rakenteilla ollut venäläinen miinanraivaaja, jonka runko jäi suomalaisten haltuun keskeneräisenä venäläisten poistuessa itsenäistyneestä Suomesta. Siitä päätettiin tehdä jäävahvistettu matkustaja-alus, koska sellaisella olisi eniten tarvetta. Aluksen mitat olivat 46,3 x 8,5 x 3,4 metriä, uppoama 350 tonnia ja höyryhiilikoneiston teho 650 hevosvoimaa. Nimeksi sille annettiin Aranda. Aluksen osti telakalta vuonna 1920 turkulainen Meritoimi Oy, joka käytti sitä Tukholman liikenteessä.
Helmikuussa 1921 Turun saariston yhteysalukseksi vuokrattu S/S Dragsfjärd upposi yllättäen Turun satamaan. Saman vuoden heinäkuussa valtioneuvosto myönsi määrärahan, jolla voitaisiin ostaa tarkoitukseen sopiva matkustaja-alus, ja valinta osui Arandaan.
Alus oli mukana panssarilaiva Ilmarisen tuhoksi koituneessa operaatio Nordwindissä. Se oli ensimmäisiä sotakorvaukseksi valittuja aluksia, ja se toimitettiin Neuvostoliittoon syksyllä 1944.
Kirjallisuutta
SS Aranda
Kovžskoje
Kovžskoje (myös Kovžinskoje, ) on Volgan vesistöön kuuluva järvi Vologdan alueen Vytegran piirissä Venäjällä. Sen pinta-ala on 65 neliökilometriä, keskimääräinen syvyys 6 ja suurin syvyys 16 metriä. Länsiosaa kutsutaan Lozskojejärveksi.
Kovžskojejärvestä saa alkunsa Volgan–Itämeren vesitiehen kuuluva Kovžajoki. Luonnonkauniilla järvella harjoitetaan muikun, kuhan, säyneen, lahnan ja särjen kalastusta. Se on myös suosittu retkeilykohde.
Aiheesta muualla
60.87639°N, 37.37417°W
Jaakko Hintikka (urheilija)
Jaakko Hintikka (s. 15. syyskuuta 1976) on suomalainen entinen salibandyn pelaaja. Hän pelasi koko 11 kauden mittaisen uransa Espoon Oilersissa. Hän oli pitkään Oilersin kapteeni ja Salibandyliigan kaikkien aikojen tehotilaston kärkinimiä. Hän piti halussaan kauden 2009–2010 alussa yhden kauden tehopiste-ennätystä 48+60=108, jonka hän teki kaudella 2005–2006.
Lapsuus
Hintikan perhe muutti Belgiaan hänen ollessa 3-vuotias. Vuoden jälkeen tie vei Ruotsiin ja Tukholmaan, jossa hän innostui kaikenlaisesta palloilusta, erityisesti jääkiekosta. Hintikan ollessa peruskoulun kuudennella luokalla perhe muutti takaisin Espooseen, Suomeen. Koska sopivaa jääkiekkojoukkuetta ei löytynyt, Hintikka alkoi harrastaa salibandyä Olarin seurakunnan joukkueessa, josta innostus lajia kohtaan lähti käyntiin.
Uran alku
15-vuotiaana Hintikka siirtyi EBT:n B-junioreihin, jolloin hän alkoi panostaa lajiin tosissaan. Hän kehittyi nopeasti, ja parissa vuodessa hän oli jo mukana EBT:n 2. divisioonassa (kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla) pelaavassa edustusjoukkueessa. EBT nousi 1. divisioonaan kaudella 1993–1994, ja seuran parhaimmisto siirtyi pääsarjajoukkue Espoon Oilersin riveihin. Hintikka päätti kuitenkin jäädä vielä vuodeksi EBT:hen suuremman vastuun toivossa. Lisääntynyt vastuu miesten peleissä kehitti kovasti nuorta lupausta, joka onkin sanonut kaudesta 1994–1995: "se vuosi kehitti minua pelaajana aivan älyttömästi. Sain paljon peliaikaa ja myös vastuuta yli- ja alivoimissa." Kauden päätteeksi hän siirtyi Oilersiin.
Oilers: osa 1
Ensimmäinen kausi Hintikalta meni hieman totutellessa, kun kokeneemmat pelaajat kantoivat päävastuun joukkueen menestyksestä. Silti Hintikka naputteli ensimmäisenä kautenaan tehot 11+4=15. Seuraavana vuonna Hintikka nousi jo alkukaudesta parrasvaloihin ja oli liigan parhaita hyökkääjiä naputellen pisteitä yli piste-per-ottelu tahtiin. Hintikan johdolla Oilers saavutti seurahistoriansa ensimmäisen mitalin, pronssin. Seuraavina kausina hän vakiinnutti paikkansa salibandyn ehdottomassa eliitissä nousten yhdeksi lajin valovoimaisimmista tähdistä.
Hintikan ja Oilersin muistettavimpiin tekoihin voidaan lukea kauden 1998–1999 mestaruus, jolloin Oilers käänsi finaalisarjan VFT:tä vastaan edukseen oltuaan otteluarjassa tappiolla 2–0. Kaudella 2001–2002 Hintikka pääsi uudelleen juhlimaan mestaruutta, kun finaalissa kaatui Josba.
Ruotsi & AIK
Kaudeksi 2002–2003 Hintikka liittyi AIK:n joukkueeseen, jossa pelasivat mm. Gustaf Ericson ja Mikael Gunnarzon. Kovin odotuksin kauteen lähtenyt joukkue joutui kuitenkin pettymään jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, eikä Hintikankaan peli luistanut parhaaseen malliin. Joukkueen kovan keskushyökkääjäosaston takia Hintikka joutui pelaamaan lähinnä kärkipelaajan roolia, eikä hän sopeutunut uudelle pelipaikalleen.
Oilers: osa 2
Kaudelle 2005–2006 tuli kuitenkin mestaruus, kun Oilers kukisti SSV:n finaalisarjassa selkeästi 3–0-otteluvoitoin. Hintikka latoi yhdessä tutkaparinsa Tero Tiitun kanssa maaleja rikkoen 100 tehopisteen haamurajan salibandyliigan kaikkien aikojen ennätystehoilla 48+60=108. Kausi 2006–2007 jäi Hintikan viimeiseksi, kun hän ilmoitti puolivälieriin päättyneen kauden jälkeen lopettavansa aktiiviuransa.
Pelityyli
Hintikka ei ole koskaan ollut kentän sähäkimpiä ja nopeimpia pelaajia, vaan hänen pelinsä on perustunut loistavaan tekniikkaan ja hyvään pelisilmään. Luontaisena maalintekijänä hän on ollut vakuuttava hyökkäysten päättäjä, mutta muistetaan ennen kaikkea loistavana pelintekijänä. Hyvän tekniikkansa ja pallon suojauksensa ansiosta hän oli yksi liigan vaikeimpia pelaajia puolustaa. Henkisellä puolella Hintikka oli todellinen johtaja, mistä kertoo jo monivuotinen rooli Oilersin ja Suomen maajoukkueen kapteenina.
Puoskari
Puoskari tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo Kap Verden kaupungeista
Tämä on luettelo Kap Verdellä sijaitsevista kaupungeista.
Jaakko Holkeri
Jaakko Kalevi Holkeri (s. 11. joulukuuta 1946 Toijala) on suomalainen juristi ja toimitusjohtaja, joka toimi Suomen Hiihtoliiton puheenjohtajana vuosina 2004–2009. Hänet valittiin toiselle puheenjohtajakaudelle 8. marraskuuta 2008. Kausi olisi päättynyt vuonna 2012, mutta 10. lokakuuta 2009 pidetyssä liittovaltuuston ylimääräisessä kokouksessa liiton johtokunta sai epäluottamuslauseen ja puheenjohtajaksi valittiin Matti Sundberg. Holkeri toimi Tampereen SM-hiihtojen 2006 suojelijana. Holkeri kuului myös Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n hallitukseen kaudella 2006–2008. Koulutukseltaan hän on lakimies, arvoltaan varatuomari. Valtioneuvos Harri Holkeri oli Jaakko Holkerin veli.
Holkeri oli 2017–2021 vapaamuurareiden Suomen suurloosin suurmestari.
Elin Nilsen
Elin Nilsen (s. 12. elokuuta 1968 Bæsmøn, Norja) on norjalainen entinen hiihtäjä.
Nilsen saavutti urallaan lukuisia arvokisamitaleita viestihiihdossa. Olympiahopeaa hän saavutti kolmesti: Albertvillestä 1992, Lillehammerista 1994 ja Naganosta 1998. MM-kisoista hän saavutti viestihopeaa Thunder Baysta 1995, Trondheimista 1997 ja Lahdesta 2001. Lisäksi hän saavutti kaksi MM-pronssia viestikilpailuista: Val di Fiemmestä 1991 ja Falunista 1993.
Nilsenin paras henkilökohtainen arvokisasijoitus on neljäs sija, minkä hän saavutti kolmesti. Sekä Albertvillessä 1992 että Naganossa 1998 hän oli 30 kilometrin matkalla neljäs. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi Ramsaussa 1999 15 kilometrin kilpailussa.
Loppuvaiheessa uraansa Nilsen keskittyi niin sanottujen ylipitkien matkojen kilpailuihin. Hän voitti 2002 Otepäässä käydyn Marathon Cupin kilpailun. Seuratasolla Nilsen edusti Bossmo og Ytteren IL -seuraa. Vuonna 2002 hän voitti Norjan mestaruuden 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Lisäksi hänellä on hopea ja pronssi muilta matkoilta Norjan-mestaruushiihdoista.
Kitosaani
Kitosaani on biopolymeeri, jota tuotetaan deasetyloimalla äyriäisten kuoresta saatavaa kitiiniä. Kitosaani liukenee happamiin vesiliuoksiin. Kitosaanista ja sen johdoksista on kehitteillä apuaineita lääke- ja elintarviketeollisuuteen. Kitosaanin merkittävä biologinen ominaisuus on myös sen antimikrobinen vaikutus. Kitosaania käytetään kotiviinin kirkastusaineena. Kitosaanin väitetään toimivan suolistossa rasvasiepparina, joka sitoo itseensä rasvaa. Vaikutus painoon on kuitenkin tutkimusten mukaan lumelääkkeen luokkaa.
Kitosaanin avulla uskotaan voitavan korjata myös autojen naarmuja.
Kitosaanin kemiallinen kaava on (C6H11O4N)n ja CAS-numero 9012-76-4.
Ben Ainslie
Charles Benedict "Ben" Ainslie, CBE (s. 5. helmikuuta 1977 Macclesfield) on brittiläinen kilpapurjehtija ja nelinkertainen olympiavoittaja sekä moninkertainen maailmanmestari. Ainslie on aloittanut purjehduksen kahdeksanvuotiaana ja kilpailemisen kymmenenvuotiaana.
Kansainvälinen purjehtijaliitto on valinnut hänet vuoden purjehtijaksi vuosina 1998 ja 2002.
Janne Stefansson
Stefansson voitti urallaan Vaasahiihdon kaikkiaan seitsemän kertaa (1962–1966, 1968–1969), mitä useampaan on yltänyt vain Nils "Mora-Nisse" Karlsson (9 voittoa).
Zakopanen MM-kisoissa 1962 Stefansson saavutti hopeaa 30 kilometrillä ja oli kuudes sekä 15 että 50 kilometrin matkoilla, mutta ei päässyt Ruotsin kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen. Kaksi vuotta myöhemmin Innsbruckin olympialaisissa hän voitti viestikultaa ja saavutti henkilökohtaisilta matkoilta kaksi nelossijaa (30 km ja 50 km) sekä yhden viidennen sijan (15 km). Hän kilpaili myös Lahden MM-kisoissa 1958 (11. sija 30 kilometrillä), Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 (neljäs sija viestissä ja seitsemäs sija 15 kilometrillä) sekä Oslon MM-kisoissa 1966 (18. sija 15 kilometrillä).
Muista hiihtosaavutuksista merkittävin on 7-kertainen Vaasa-hiihdon voitto 1960-luvulla eli hän on "Mora-Nisse" Karlssonin jälkeen saavuttanut toiseksi eniten Vaasa-hiihdon voittoja. Ruotsin mestaruuksia Stefansson saavutti vain kerran eli vuonna 1965 50 kilometrillä.
Superpositioperiaate
Lineaarialgebran superpositioperiaatteen mukaan lineaarisen systeemin ratkaisujen lineaarinen yhdistelmä on myös kyseessä olevan systeemin ratkaisu.
Superpositioperiaatetta käytetään runsaasti fysiikassa sekä insinööritieteissä, sillä monet fysikaaliset systeemit voidaan mallintaa lineaarisina, tai niille voidaan löytää lineaarinen approksimaatio. Tällä tavoin voidaan analysoida eri tilanteita yksittäisinä tapauksina ja vasta lopuksi yhdistää ne kuvaamaan monimutkaisempaa tilannetta.
Käyttö
Klassisessa fysiikassa superpositioperiaatetta käytetään yleensä fysikaalisiin systeemeihin, joita voidaan kuvata lineaarisilla differentiaaliyhtälöillä. Tällaisia alueita ovat mm. sähkömagnetismi ja termodynamiikka.
Modernissa fysiikassa kvanttimekaniikan peruspostulaatti on, että fysikaalista systeemiä voidaan kuvata tiloilla, jotka noudattavat superpositioperiaatetta.
Esimerkkejä
Jos väliaineessa liikkuu useita aaltoja samanaikaisesti jonkin paikan kautta, aaltoliikkeet yhdistyvät summa-aalloksi. Periaatetta, jonka mukaan summa-aalto määräytyy osa-aalloista, sanotaan superpositioperiaatteeksi
Ellsworth Vines
250px|thumb|Ellsworth Vines (vas.) ja [[Henri Cochet.]] Henry Ellsworth Vines, Jr. (28. syyskuuta 1911 – 17. maaliskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen urheilija. Hän tuli alun alkaen tunnetuksi tennismestarina, mutta lopetti kyseisen uransa jo 28-vuotiaana siirtyäkseen golfiin. Hän kilpaili molemmissa lajeissaan ammattilaistasolla.
Vines on kuulunut Rhode Islandin International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1962.
Vines voitti miesten kaksinpelin Yhdysvaltain avoimissa 1931 ja 1932 sekä Wimbledonissa 1932. Vuonna 1933 hän voitti Yhdysvaltain joukkueen jäsenenä Davis Cupin.
Golfaajana Vines voitti Massachusetts Openin 1946 ja Utah Openin 1955. Hän oli 82 vuoden ikäinen kuollessaan 17. maaliskuuta 1994.
Superpositioperiaate
Esimerkkejä
Kvanttimekaniikassa tilat voidaan ilmaista toisten tilojen summina superpositioperiaatteen nojalla.
Kansainvälistäminen ja lokalisointi
Lokalisointi
Erityisesti lokalisointiin liittyviä alueita ovat muun muassa: Suomessa tietotekniikan lokalisointiin liittyviä kieltä ja kulttuuria koskevia ohjeita ja normeja antaa Kotoistuspalvelu.
Haasteita
Kansainvälistäminen ja lokalisointi luovat haasteita tietokoneohjelmistojen kehittäjille – etenkin jos niitä ei ole ohjelmistosuunnittelussa huomioitu alusta lähtien. Yleinen käytäntö on erottaa tekstidata ja muut ympäristöstä riippuvat resurssit (esimerkiksi kuvakkeet) ohjelmakoodista. Tällöin eri käyttöympäristöjen huomiointi onnistuu ihannetapauksessa erillisiä resursseja muokkaamalla ilman koodin muuttamista. Resurssien kertaantuminen vaikeuttaa ylläpitoa. Jos esimerkiksi usealla kielellä käyttäjälle näytettävää viestiä halutaan muokata, tarvitsee kaikki saman resurssin käännökset päivittää. Tätä tehtävää helpottamaan on tehty ohjelmistokirjastoja, kuten Gettext.
Koska vapaita ohjelmistoja voi kuka tahansa vapaasti muokata ja levittää, ne soveltuvat paremmin kansainvälistettäviksi. Omistettuja ohjelmistoja ei yleensä käännetä kielille, joista ei koeta saatavan taloudellista hyötyä. Esimerkki projektista, joka on käännetty yli 70 kielelle, on KDE.
Äänisen kanava
250px|thumb|right|Äänisen kanavaa [[Voznesenjen luona.]] Äänisen kanava on Vytegrajoen ja Syvärin yhdistävä kanava, joka kuului Volgan–Itämeren vesitietä edeltäneeseen Marian kanavajärjestelmään.
Äänisen etelärantaa myötäilevän kanavan pituus on 68,3 kilometriä. Se kulkee Vodlitsa- ja Oštajokien sekä Megorskojeen kuuluvan Kobyljejärven kautta. Vuonna 1852 valmistunut kanava rakennettiin helpottamaan laivaliikennettä tuulisella ja myöhään jäistä vapautuvalla Äänisjärvellä.
Kanava menetti merkityksensä Volgan–Itämeren vesitien valmistumisen jälkeen. Se on yhä liikennöintikelpoinen, mutta vailla säännöllistä käyttöä.
Lähteet
60.88389°N, 35.68111°W
Britannian Grand Prix 1961
Britannian Grand Prix 1961 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. heinäkuuta 1961 Aintree Racecourse -radalla. Kilpailun voitti Wolfgang von Trips.
Lessing
Lessing on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Albacete
Albacete on samannimisen maakunnan pääkaupunki Kastilia-La Manchan itsehallintoalueella kaakkoisessa Espanjassa. Vuonna 2015 kaupungissa oli noin 170 000 asukasta, ja se on täten väkiluvultaan itsehallintoalueen suurin kaupunki.
Kaupungin nykyinen nimi tulee sen vanhasta arabiankielisestä, tasankoa tarkoittavasta nimestä al-Basit, jonka sille antoivat maurit. Espanjan sisällissodan aikana Albacetessä sijaitsi niin sanottujen Kansainvälisten prikaatien tukikohta.
Kaupungista on kotoisin vuonna 1940 perustettu jalkapalloseura Albacete Balompié, joka pelaa Espanjan toiseksi korkeimmalla tasolla Segunda Divisiónissa. Seuran kotistadionina toimii 17 300-paikkainen Estadio Carlos Belmonte.
Muff Winwood
Muff Winwood (oik. Mervyn Winwood) (s. 15. kesäkuuta 1943 Birmingham, Warwickshire, Englanti) on englantilainen lauluntekijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan Steve Winwoodin isoveljenä ja 1960-luvun Spencer Davis Group -yhtyeen basistina.
Enkelten verta
Enkelten verta on Johanna Sinisalon romaani vuodelta 2011.
Jämsän kirkko
Kirkon sisätilaa hallitsee suuri kupoli ja sen ikkunallinen lanteriini. Ristivarret ovat lyhyet, jotta näkyvyys alttarille olisi hyvä. Saarnastuoli, alttari- ja kuorikaide sekä taiteilija Urho Lehtisen ikkunanpielimaalaukset ovat tyypillisiä 1920-luvun klassismin elementtejä. Istumapaikkoja on 800 hengelle.
Kuoriseinällä on edellisen kirkon palosta pelastettu taidemaalari Berndt Godenhjelmin tekemä kaksiosainen alttaritaulu vuodelta 1848 ja sen molemmin puolin kuvanveistäjä Eljas Ilkan tekemät evankelistojen tunnuskuvien reliefit. Kirkon ikkunoissa oleva koristeornamentti, tähkän ja ohdakkeen vaihtelu, kuvaa taistelevaa seurakuntaa ja ikkunan yläosa iankaikkista elämää. Kastekappelin kalkkikivimaalaukset kuvaavat Jeesuksen elämään liittyviä tapahtumia, saarnatuolin maalaukset ilmestyskirjan tapahtumia ja urkulehterin maalaukset raamatunhistoriallisia aiheita. Kastekappelin viereisellä seinällä on 13-haarainen kynttilänjalka vuodelta 1790. Kynttilänjalassa on kirjoitus ”Annettu Jämsän miehildä heidän tultua sodasta v. 1790”.
Kirkon vieressä sijaitseva kellotapuli saatiin pelastettua kirkon palosta. Sen on rakentanut Jaakko Heikinpoika Kuorikoski 1857 intendentinkonttorissa 1838 laadittujen piirustusten mukaan.
Ville Muranen
Ville Muranen on suomalainen lentopalloilija. Hän on edustanut urallaan Perungan Poikia. Hän opiskeli Rovaniemen ammattikorkeakoulussa liikunnan- ja vapaa-ajan ohjaajaksi. .
Ville Muranen on naimisissa entisen maastohiihtäjän Pirjo Murasen kanssa. He menivät naimisiin kesällä 2007.
Aineenopettajan koulutus
Aineenopettaja on peruskouluissa ja lukiossa toimiva opettaja, joka opettaa tiettyjä aineita. Peruskouluissa aineenopettajat toimivat pääosin yläluokilla 7–9, mutta myös alakouluissa voi toimia esimerkiksi kielten, käsityön ja musiikin aineopettajia.
Aineenopettajalta edellytetään ylempää korkeakoulututkintoa. Opintosuorituksiin on kuuluttava 60 opintopisteen laajuiset opettajan pedagogiset opinnot sekä kussakin opetettavassa aineessa vähintään 60 opintopisteen opinnot. Lukion aineenopettajalta edellytetään vähintään yhdessä opetettavassa aineessa 120 opintopisteen laajuiset opinnot. Pelkkä vaadittavan opintopistemäärän suorittaminen ei kuitenkaan sellaisenaan aineenopettajan muodollisen pätevyyden saavuttamiseen vielä riitä. Tällainen on tilanne muun muassa silloin, kun mainitut opinnot sisältyvät muuhun kuin aineenopettajan tutkintoon. Tarvittaessa on yliopistosta saatavalla erillisellä todistuksella, ns. vastaavuustodistuksella osoitettava, että suoritetut opinnot vastaavat aineenopettajalta vaadittavia opintoja. Tällainen vastaavuustodistus tai vastaavuuslausunto on siis todistus siitä, että yliopistossa suoritetut opinnot vastaavat asetuksen mukaisia aineenopettajalta vaadittavia jonkin opetettavan aineen opintoja perusopetuksessa tai lukiossa.
Schiller
Schiller voi tarkoittaa seuraavia:
Apple Music
Apple Music on Applen 8. kesäkuuta 2015 julkaisema musiikin suoratoistopalvelu. Se julkaistiin kilpailijaksi Spotifylle ja muille musiikin suoratoistopalveluille. Apple Musicilla on noin 17 miljoonaa käyttäjää.
Historia
Vaikka Applea on pidetty iPodien ja iTunesin myötä digitaalisen musiikin edelläkävijänä, sillä ei ollut omaa musiikin suoratoistopalvelua ennen Apple Musicin julkaisua. Kun Apple halusi päästää mukaan musiikin suoratoistopalvelubisnekseen, se alkoi kehittää Apple Musicia ostamansa Beats Musicin pohjalta. Apple esitteli 8. kesäkuuta 2015 Worldwide Developers’ Conference 2015 -kehittäjätapahtumassa Apple Music -palvelunsa, jossa oli julkaisuhetkellä yli 30 miljoonaa musiikkikappaletta. Palvelu aloitti toimintansa 30. kesäkuuta. Se on tulossa saataville yli sataan maahan. Apple on asettanut Apple Musicin käyttäjätavoitteeksi 100 miljoonaa maksavaa käyttäjää, mikä on todella paljon kilpailevan Spotifyn 15 miljoonaan maksavaan käyttäjään verrattuna. Tavoitteen saavuttamiseksi Apple on mainostanut Apple Musicia ahkerasti ja integroinut palvelun iOS-laitteisiin ja Mac-tietokoneisiin. Apple sulki Beats Musicin oman palvelunsa tieltä 30. marraskuuta 2015. Apple on suunnitellut julkaisevansa Apple Musicin kautta televisiosarjoja ja mahdollisesti myös elokuvia. Apple Musicin kautta on tarkoitus julkaista aiemmin The Late Late Show'n yhteydessä esitettyä Carpool Karaokea ja Applen omaa Vital Signs -sarjaa.
Ominaisuudet
Apple Musicin käyttö aloitetaan syöttämällä omia suosikkigenrejä ja -yhtyeitä palveluun, minkä perusteella se mukauttaa suosituksia ja alkaa tarjota soittolistoja. Palvelun suositukset perustuvat kuuntelutapoihin ja tykkäyksiin. Apple Musicissa oli alun perin viisi eri alavalikkoa: Sinulle, Uutta, Radio, Connect ja Musiikki. Vuonna 2016 julkaistun iOS 10 -käyttöjärjestelmän myötä Apple Musicin ulkoasu uudistui. Ulkoasupäivitys julkaistiin Androidille huhtikuussa 2017.
Connect
Connectissa artistit voivat jakaa kuvia, videoita tai uusia kappaleitaan ja kuuntelijat voivat seurata, kommentoida ja jakaa artistien päivityksiä. Connect on heikosti menestyneen ja lakkautetun iTunes Pingin seuraaja.
Hinnoittelu ja saatavuus
250px|pienoiskuva|oikea|Apple Musicin saatavuus. Maat, joissa palvelu on saatavilla, on merkitty mustalla. Toisin kuin Spotify, Apple Music ei tarjoa käyttäjilleen lainkaan mainosrahoitteista ilmaisversiota. Ainoat tilausvaihtoehdot ovat 9,99 euroa maksava yksittäisjäsenyys ja korkeintaan kuudelle käyttäjälle tarkoitettu 14,99 euron hintainen perhejäsenyys, joka vaatii iCloud-perhejaon palvelua käyttävien käyttäjien kesken. Yliopistossa ja korkeakouluissa opiskeleville on joissakin maissa tarjolla myös opiskelijajäsenyys, joka on normaalia yksittäisjäsenyyttä halvempi. Käyttäjän oikeus opiskelijajäsenyyteen varmennetaan UNiDAYS-järjestelmällä. Ilman jäsenyyttä Apple ID:llä voi kuunnella Beats 1 -radiota ja valmiita mainosrahoitteisia soittolistoja. Androidilla kuunteleminen vaatii maksullisen tilin, eikä ilmaiskuuntelu Apple ID:n avulla onnistu. Apple Music tarjoaa tilauksen aluksi kolmen kuukauden ilmaisen kokeilujakson, joka jatkuu ilman irtisanomista automaattisesti. Alla oleva taulukko kuvaa Apple Musicin eri tilaustapojen hinnoittelua.
Apple Music -ohjelma on saatavilla OS X:lle ja Windowsille. Mobiililaitteista Apple Music on saatavilla iPhonelle, iPod Touchille, iPadille ja Android-laitteille. Palvelun käyttäjämäärän maksimoimiseksi se ladattiin käyttöjärjestelmäpäivitysten myötä kaikkiin iOS-laitteisiin ja Mac-tietokoneisiin. Lisäksi Apple Music on saatavilla Apple Watchille sekä Apple TV:lle. Apple on ilmoittanut myös CarPlay-sovelluksen olevan tulossa.
Vastaanotto
Apple Music on saanut vaihtelevia arvosteluja. Sitä on pidetty monipuolisena, mutta käyttöliittymältään liian sekavana. Jotkut arvostelijat ovat myös moittineet soittolistojen lyhyyttä ja palvelun keskeneräisyyttä. Ylen Kuningaskuluttajan arviossa Apple Music sai kiitosta uuden musiikin esille nostamisesta ja virkistävistä soittolistoista, mutta sitä kritisoitiin soittolistojen luomisen vaikeudesta.
Applen mukaan elokuun 2015 alussa 11 miljoonaa iOS-käyttäjää oli ottanut Apple Musicin käyttöönsä. Heistä 6,5 miljoonaa jatkoi palvelun tilausta ilmaisen kokeilujakson loputtua.
Kritiikki
Beats 1 -radiota on moitittu kappaleiden valitsemisesta käsin, koska tällöin radioon päätyy vain joidenkin ihmisten lempimusiikki. Monissa muissa suoratoistopalveluissa käytetäänkin keinoälyä valitsemaan kappaleita radioasemiin. Tämän takia Googlen entinen toimitusjohtaja Eric Schmidt haukkui Apple Musicia elitistiseksi BBC:n keinoälyä koskevassa pääkirjoituksessaan.
Applen sanotaan painostaneen levy-yhtiöitä jättämään sopimuksensa Spotifyn ilmaisversion kanssa uusimatta ja poistamaan musiikkiaan YouTubesta. Tämä voisi vahingoittaa Spotifyn toimintaa vakavasti, ja internetissä huhuttiinkin useaan otteeseen Spotifyn lopettavansa ilmaisversionsa. Apple joutui painostuksessa käyttämiensä menettelytapojen vuoksi Yhdysvaltain oikeusministeriön ja Euroopan unionin kilpailuviraston syyniin.