cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seinäjoki Crocodiles
Historia
Crocodiles perustettiin vuonna 1987. Ensimmäinen kausi I-divisioonassa pelattiin jo vuonna 1989, ja vuonna 1990 seuran A-juniorit pelasivat jo pudotuspeleissä. 1990-luvulle tultaessa saatiin Seinäjoella nähdä ensimmäistä kertaa pääsarjan amerikkalaista jalkapalloa kun Crocodiles nousi Vaahteraliigaan kaudella 1991 häviämättä kertaakaan. Kyseisellä kaudella seura valittiin myös vuoden jenkkifutisseuraksi.
1990-luvulla seuran edustusjoukkue selviytyi pudotuspeleihin seitsemän kertaa, joidenka myötä Crocodilesin pelaajat saavuttivat maajoukkuepaikkoja. Ensimmäistä mitalia seurassa juhlittiin vuonna 1996 kun Crocodiles voitti pronssia.
2000-luvulla alettiin tavoittelemaan suurempaa menestystä ja uuden vuosituhannen ensimmäisellä kaudella tuloksena oli hopeinen mitali, joka kirkastettiin kullaksi seuraavana vuonna. Mestaruuden myötä joukkue edusti suomea Euroopan liigassa vuonna 2002 jääden niukasti mitalipelien ulkopuolelle. Kauden 2002 lopputuloksena kotimaan sarjassa oli pronssinen mitali.
Seuraavana vuonna tulos oli mitalin puolesta sama ja mitalipelit jatkuivat myös kaudella 2004. Tosin 2004 tuli häviö pronssiottelussa Porvoota vastaan. Kaudeksi 2005 Crocot paransivat otteitaan suoriatten runkosarjan läpi ilman tappioita, mutta finaalissa tulos oli kuitenkin pettymys ja kausi päättyi hopeisiin mitaleihin.
Kaudella 2006 runkosarjan kova vauhti jatkui kun runkosarja selvitettiin ylivoimasella voitolla, tuloksena vain yksi tappio koko kaudella puolustuksen pelatessa 8 nollapeliä. Pudotuspeleissä Wolverines kuitenkin yllätti Crocodilesin kotikentällään ja kauden päätti pronssiottelu josta Seinäjoelle tuomisena oli jälleen pronssinen mitali. Kaudella 2006 Crocodiles edusti jälleen suomea Eurobowlissa jääden tällä kertaa lohkovaiheeseen.
Kaudella 2007 runkosarjan tuloksena oli 8 voittoa ja kaksi tappiota. Pudotuspeleissä Crocodiles eteni aina finaaleihin asti päättäen kautensa hopeisiin mitaleihin. Kauden 2008 Eurobowlissa Crocodiles selviytyi aina neljänneksi asti jonka myötä se saavutti kotiedun vuoden 2009 puolivälieriin. Runkosarjassa tuloksena oli huonoin sijoitus sitten vuoden 1992 jolloin Crocodiles jäi edellisen kerran pudotuspelien ulkopuolelle.
Vuonna 2009 Crocodilesilla oli yli 400 junioria. Joukkue pelasi jälleen myös Euroliigaa. Tappio Porvoolle kuitenkin lopetti eurokauden lyhyeen. Vaahteraliigassa tuloksena oli pronssi. Nuorissa Crocojuniorit olivat omien divisiooniensa kolmen parhaan joukossa joka luokassa. Vuonna 2010 perustettiin Crocodilesiin myös naisjoukkue, joka pelaa ensimmäisen kautensa kaudella 2011 suoraan pääsarjassa.
Kotikenttä
Crocodiles pelaa kotiottelunsa Seinäjoen keskuskentällä. Keskuskenttä sijaitsee Upassa Pajuluoman itäpuolella. Varakenttä eli Seinäjoen tekonurmi sijaitsee Jouppilanvuoren laskettelurinteiden ja Seinäjoen jäähallien läheisyydessä. Crocodiles on kenttien ainut vakituinen käyttäjä, mutta myös kaupungin jalkapalloseurat käyttävät kenttiä.
Sebastian Gripenberg
thumb|200px|Arkkitehti, pankinjohtaja Sebastian Gripenberg. thumb|250px|Hatanpään kartano, Tampere thumb|250px|Arkkipiispan virka-asunto, jonka Gripenberg suunnitteli yhdessä [[Ludvig Isak Lindqvistin ja Jac. Ahrenbergin kanssa.]] Odert Sebastian Gripenberg (8. maaliskuuta 1850 Kurkijoki – 12. heinäkuuta 1925 Helsinki), vapaaherra, oli suomalainen arkkitehti, senaattori ja pankinjohtaja.
Henkilöhistoria
Gripenbergin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Johan Ulrik Sebastian Gripenberg ja Maria Loviisa Örnberg. Hänen puolisonsa oli Hilma Johanna Lindfors. Hänen sisarensa oli tunnettu naisasianainen Alexandra Gripenberg. Gripenbergeillä oli kolme lasta, tanssitaiteilija Margarita Maria (Maggie) (1881 –1976), laivainsinööri Hans Henrik Sebastian (1882 –1966 ) ja Aili Johanna Elisabet von Freymann (1885–1945 ).
Seinäjoki Crocodiles
Junioritoiminta
Crocodilesilla on junioritoimintaa A-pojista F-poikiin. Seuran junioreiden Suomen mestaruuksia ovat tähän mennessä vuosina 2012 ja 2013 saavutetut mestaruudet. Muut seuran mitalit on ansaittu A- ja B-junioreissa vastavina vuosina.
Sebastian Gripenberg
Henkilöhistoria
Gripenberg sai ensin sotilassuvun perinteiden mukaisesti sotilaskoulutuksen ja suoritti myös sotilasinsinööriopintoja Pietarissa, mutta sotilasura ei kiinnostanut, ja hän opiskeli arkkitehdiksi aluksi Helsingin polyteknillisessä koulussa, myöhemmin Itävallassa. Hän toimi ensin yksityisarkkitehtina 1879–1908, mutta myöhemmin hänestä tuli yleisten rakennusten ylihallituksen pääjohtaja (1887–1904). Hän oli ajatusmaailmaltaan fennomaani ja suunnitteli arkkitehtina suomenkielistä kulttuuria edustavia rakennuksia, aluksi jopa maksutta. Senaattorinura jäi vain vuoden mittaiseksi, ja hän siirtyi loppu-uransa ajaksi pankkialalle Helsingin Suomalaisen Säästöpankin johtajaksi.
Gripenberg oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Suunnittelutöitä
Gripenberg suunnitteli yli 60 rakennusta Asuintaloja:
Lisa Bonet
Lisa Michelle Bonet (s. 16. marraskuuta 1967 San Francisco) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Vaikka Bonet käyttää yhä ammatillisesti nimeä Lisa Bonet, hän muutti viralliseksi nimekseen Lilakoi Moon vuonna 1995.
Vuonna 2005 hän alkoi seurustella näyttelijä Jason Momoan kanssa. He menivät naimisiin lokakuussa 2017. Tammikuussa 2022 pari ilmoitti eroavansa. Heillä on kaksi lasta.
Cassianus Roomalainen
300px|thumb|right|Pyhä Cassianus Roomalainen, kreikkalainen ikoni Pyhä Cassianus Roomalainen (, usein myös Johannes Cassianus; n. 360, Dobrudža – n. 435, Marseille) oli varhaiskristillinen munkki, askeetti ja teologi.
Elämä
Hän oli kotoisin Vähä-Skyytiasta, Tonavan suistoalueelta (nykyisestä Dobrudzhasta), josta perhe muutti Roomaan hänen lapsuudessaan. Johannes muutti veljensä Germanoksen kanssa Roomasta Betlehemiin erääseen luostariin kilvoittelemaan. Sieltä he siirtyivät Egyptin erämaaluostareihin. Egyptistä he muuttivat edelleen Konstantinopoliin, jossa arkkipiispa Johannes Krysostomos vihki Germanoksen papiksi ja Cassianuksen diakoniksi. Krysostomos karkotettiin Konstantinopolista vuonna 404, jonka jälkeen Cassianus siirtyi veljensä kanssa Roomaan ja edelleen Galliaan, jonne Cassianus perusti mies- ja naisluostarin. Hän kuoli vuonna 435.
Cassianuksen teokset
Cassianus kirjoitti 12 kirjaa ja 24 kirjoitelmaa Gallian piispojen pyynnöstä.
Cassianuksen perintö
Cassianusta kunnioitetaan ortodoksisessa kirkossa pyhänä, ja hänen kirjoituksiaan on koottu Filokaliaan. Läntisessä kristillisyydessä Cassianusta on syytetty semipelagiolaiseksi, ja siksi se ei kunnioita häntä pyhänä.
Liikennetelematiikka
Liikennetelematiikka (ITS, Intelligent Transportation System tai Intelligent Transportation Systems and Services) tarkoittaa tieto- ja viestintätekniikan, erityisesti tietoliikenne- ja paikkatietotekniikan yhdistelmien soveltamista henkilö- ja tavaraliikenteessä maalla, merellä ja ilmassa. Liikennetelematiikkajärjestelmien toimintoina on tiedon keruu, käsittely ja välittäminen sekä tietopalvelujen tarjoaminen liikenteen ja kuljetusten avuksi. Järjestelmiltä edellytetään yleensä ajantasaisuutta, luotettavuutta ja helppokäyttöisyyttä. Varsinaisella telematiikalla on myös muita käyttökohteita kuin liikenne.
Yleistä
Liikennetelematiikan avulla yritetään parantaa liikenneturvallisuutta ja teiden käyttöä tehostavaa liikenteenhallintaa sekä ohjata liikennettä. Tavoitteena voi olla myös ympäristöystävällisyys. Joukkoliikennettä tehostavat informaatio-, kuljetusten hallinta- ja maksujärjestelmät, tavarankuljetuksia erilaiset logistiikan telematiikkajärjestelmät. Liikenneonnettomuuksien syynä ovat usein havainto- ja huomiovirheet, mutta juuri liikennetelematiikan avulla voidaan parantaa riskitekijöiden havaittavuutta. Liikenteen sujuvuudesta ja onnettomuuksista halutaan yleensä tietoa, koska sujuvuuteen tulee häiriöitä onnettomuuksien yhteydessä.
Historiaa
Liikennetelematiikkaan liittyvä tutkimus aloitettiin 1960- ja 1970-luvulla ainakin Japanissa, Yhdysvalloissa ja Saksassa. Aihepiirinä oli erityisesti reittiopastus ja käytössä olivat suuret keskustietokoneet, mutta erilaisten rajoitusten vuoksi mikään järjestelmistä ei kuitenkaan päätynyt käytännön toteutukseen. 1980-luvulla olivat liikennetelematiikan mahdollisuudet parantuneet tekniikan kehittymisen vuoksi, joten eri puolilla maailmaa saatiin kehitettyä uusia järjestelmiä.
Tietopalveluja
thumb|250px|GPS-navigointilaite autossa.
Tiedotukset säästä ja liikenteestä
Liikennetiedotuspalveluja tarjotaan sekä radiossa että internetissä. Kelikameroiden näyttämää kuvaa voi katsella internetistä. Radiossa voidaan kertoa liikennemäärästä ja säästä sekä poikkeustilanteista, kuten ruuhkista ja erikoiskuljetuksista. Suomessa liikennetietopalveluita tuottaa lähinnä Tiehallinnon liikennekeskus, joka myös suorittaa liikenteen seurantaa. Seurantajärjestelmän hyödyt tulevat parhaiten esille ruuhka- ja muissa häiriötilanteissa: kun matka-aikoja on seurattu, siitä voidaan myös tiedottaa ja tarvittaessa neuvoa vaihtamaan kiertotielle. Suomessa kyseinen järjestelmä on käytössä esimerkiksi valtatie 4:llä, Lahden ja Heinolan välillä. Ennustamalla lähituntien tilannetta pääteillä ja kertomalla senhetkisestä tilanteesta, voivat autoilijat tarvittaessa valita toisen reitin. Sää- ja kelitiedotuksissa apuna ovat tiesääasemien keräämät tiedot, kelikamerakuvat sekä satelliitti- ja tutkakuvat, joiden perusteella voidaan tehdä ennusteita ja tiedotuksia.
Tiesääasemat
Tiesääasemien verkon pohja rakennettiin Suomeen 80- ja 90-luvun vaihteessa, jolloin järjestelmään kuului noin 100-150 asemaa. Sen jälkeen verkon reikiä on täydennetty, ja nykyisin tiesääasemia on Suomessa yli 400. Useimmat nykyiset tiesääasemat on päivitetty optisilla kitka-antureilla, jotka mittaavat tienpinnan kitkaa, ja kyseiset anturit lisätään automaattisesti melkein kaikkiin uusiin tiesääasemiin. Lisäksi on kehitelty tiesääaseman kevyempi ja halvempi versio, joka mittaa vain tarvittavat perustiedot. Kyseistä versiota tiesääasemasta käytetään vain vähäliikenteisellä tieverkolla ja seutu- sekä yhdystieverkolla erityisesti itärajan tuntumassa.
Kelikamerat
Suomen ensimmäinen kelikamera asennettiin Kuuselaan vuonna 1992. Kelikamerat alkoivat yleistyä Suomen teillä vasta vuoden 1995 jälkeen, suuremmissa määrin vasta 2000 jälkeen. Vielä 2000-luvun alkupuoliskolla kameraverkossa oli hyvinkin isoja reikiä. Nykyisin kameraverkko on melko tiivis ja siihen kuuluu reilut 500 kelikameraa. Uusia kameroita asennetaan vuosittain noin 20–50 kappaletta.
Reitinhakupalvelut ja navigointi
Liikennetelematiikan eräänlaisia sovelluksia ovat erilaiset internetistä löytyvät reitinhakupalvelut, reittioppaat, joista voi hakea reittivaihtoehtoja liikkuipa sitten julkisella liikenteellä tai omalla autolla. Liikennetelematiikka ja navigointi puolestaan yhdistyvät esimerkiksi autoihin kiinnitettävissä näyttötauluissa, joiden avulla voidaan hakea matkareitti ja kone neuvoo sen. Navigointi perustuu paikkatietokantoihin ja paikannukseen. Laitteet voivat kertoa karttojen pohjalta lyhyimmän reitin tai liikenteen sujuvuuden mukaan nopeimman. Navigointiin liittyy informaatio esimerkiksi seuraavista asioista: kulkureitti, reitin valinnan opastus, matka-aika, sää- ja kelitiedot, joukkoliikenteen aikataulut ja liikennehäiriöt. Nykyään joitakin tietoja voidaan välittää myös matkapuhelimeen.
Ajantasainen pysäköintiopastus
thumb|250px|Pysäköintiopasteet Saksassa.
Järjestelmä kertoo autoilijoille, missä pysäköintilaitoksessa on vielä tilaa ja siten säästää autoilijaa turhalta etsimiseltä, kyseistä aluetta turhalta paikanhakuliikenteeltä ja saa pysäköintilaitokset täyttymään järjestelmällisemmin. Saksassa on tutkittu, että opastus vähentää pysäköintiä etsivien liikennettä 10–20 %. Useimmiten pysäköintilaitoksiin opastavissa viitoissa merkintä kertoo onko paikka auki tai siellä tilaa, vaihtoehtoisesti opasteissa voi olla erikseen lähes ajantasaisesti päivittyvä vapaiden pysäköintipaikkojen määrä. Myös pysäköintilaitoksen oven vieressä voi olla taulu, jossa on esimerkiksi tekstiä (monissa maissa merkitykseltään yleensä tilaa ja täynnä) tai vapaiden pysäköintipaikkojen määrä numeroina. Helsingissä ollaan merkiksi valittu P-kirjain, jonka yli on vedetty punainen viiva, jos tilaa ei ole.
Järjestelmä toimii siten, että se laskee paikan sisään- ja ulosajokohtien liikenteen. Jos käytössä on rahastusjärjestelmä, niin siihen liittyvän puomin avulla voidaan laskea sekä sisään että ulos ajavat autot, jonka perusteella voidaan sitten laskea vapaiden paikkojen määrä. Kun autojen määrä alkaa lähestyä suurinta mahdollista määrää, opastetauluihin vaihdetaan merkintä "täynnä" ja se vaihtuu ensin kauempana oleviin opasteisiin. Tosin Suomessa on usein ongelmana se, että vaikka paikan ilmoitetaan olevan täynnä, autoilijat jäävät silti odottamaan ja etsimään paikkaa – aiheuttaen siinä samalla suuria pakokaasuhaittoja.
Joukkoliikenteen informaatiojärjestelmät Suomessa
thumb|left|250px|Australialainen seuraavan raitiovaunun tulosta kertova näyttötaulu.
Monissa suuremmissa kaupungeissa on käytössä erilaisia joukkoliikenteen informaatiojärjestelmiä. Suomessa esimerkiksi Helsingissä järjestelmän nimi on HELMI ja siinä ovat vuonna 2012 mukana kaikki raitiovaunulinjat ja 37 pääkaupunkiseudun bussilinjalla.
Helsingin HELMI perustuu radioviestintään: keskuslaitteiden välillä on kaapeliverkko, mutta liikennevälineiden ja aikataulunäyttöjen väliset tiedot kulkevat tukiasemien kautta. Bussin tai raitiovaunun sijainti pysäkin tarkkuudella määritellään satelliittipaikannuksen ja matkamittauksen avulla. Aikatauluseurannassa vertaillaan todellista sijaintia ja pysäkkiaikataulun perusteella laskettua sijaintia. Sitten sekä kuljettaja että muu liikennöinnistä vastaava henkilökunta saa tietää poikkeaman aikataulusta. Kuljettajan on vain muistettava aina päivän ensimmäistä kertaa liikkeelle lähtiessään kirjautua järjestelmään, niin sen jälkeen hänellä olevaan näyttöruutuun ilmestyy tiedot aikataulussa pysymisestä. Tarvittaessa järjestelmän kautta voidaan antaa tietoja myös liikennehäiriöistä tai muista hidastavista esteistä. Ainakin Helsingissä joukkoliikenne on sujuvoitunut HELMIn ansiosta ja siten saatu selviä rahallisia säästöjä.
Pysäkeille voidaan asentaa näyttötauluja, joista näkee Helsingissä ajantasaisen ennusteen minuutin tarkkuudella, milloin kaksi seuraavaa linjan bussia tai raitiovaunua ovat tulossa pysäkille. Joissakin kaupungeissa näytöstä näkee linjan aikataulun mukaisen saapumisajan ja Suomessa muualla kuin Helsingissä saapumisaikoja näytetään vain yksi. Lisäksi liikennöinnistä vastaavilla henkilöillä voi olla mahdollisuus lähettää tauluun tiedote vaikkapa liikennehäiriöistä. Helsingissä raitiovaunuissa sisällä on erilliset näytöt, joissa kerrotaan seuraava pysäkki vuorotellen suomeksi ja ruotsiksi. Lisäksi järjestelmä voi kuuluttaa pysäkin lisäksi tiedon sen läheisyydessä olevista merkittävistä matkailukohteista, kuten terminaaleista ja yleisötilaisuuksien pitopaikoista.
Myös esimerkiksi Tampereella on kehitteillä uusi joukkoliikenteen infojärjestelmä, joka tuottaa reaaliaikaista informaatiota busseihin ja ulkona oleviin näyttölaitteisiin sekä toteuttaa liikennevaloetuuksia, kuljettajien hälytystoimintoja ja välittää häiriötiedotteita.
Vaihtuvat nopeusrajoitukset ja varoitusmerkit
thumb|250px|Vaihtuva varoituskyltti Ranskassa.
Joillakin teillä on käytössä esimerkiksi sään mukaan vaihtumaan ohjattavia nopeusrajoituksia ja varoitustauluja. Suomessa niitä on ollut käytössä 1990-luvun alusta asti.
Merkit voivat olla perinteisten liikennemerkkien näköisiä sähkömekaanisia merkkejä, vaihtoehtoisesti ne voivat olla myös puna-musta-valkoisia, jolloin niissä voi olla joko LED- tai kuituoptiset valot. Niitä ei yleensä ole tarpeellista laittaa kuin vilkkaasti liikennöidyille teille. Suomessa niitä onkin lähinnä tärkeillä kaksikaistaisilla valtatieosuuksilla ja kahdella moottoritien pätkällä. Sääasemat keräävät tietoa, jonka perusteella liikennemerkit vaihtavat kelin mukaan niihin olosuhteisiin ennalta määritellyn nopeusrajoituksen. Järjestelmän toimintavarmuus ei kuitenkaan ole aivan 100 %. Ohjauksessa voidaan hyödyntää myös tiehen asennettuja LAM-pisteitä (Liikenteen Automaattinen Mittausasema), joka muun muassa laskee liikennemääriä ja ajoneuvojen keskinopeuden muutoksia.
Liikenneturvallisuus paranee, koska nopeusrajoituksen alentamisen vuoksi keskinopeus alenee enemmän kuin pelkän huonon kelin takia ja nopeuksien hajonta pienenee eli liikennevirta kulkee tasaisemmin. Tiehallinnon suuntaa antavan selvityksen mukaan vaihtuvat rajoitukset vähentävät yleensä riskiä joutua henkilövahinkoja aiheuttaneisiin onnettomuuksiin, erityisesti silloin jos kyseessä ovat normaalista poikkeavan näköiset, valoista koostuvat merkit. Joissakin seuratuissa kohteissa – yleensä niissä, joiden vaihtuvat merkit olivat sähkömekaanisia – onnettomuusriski oli jopa suurempi kuin perinteisten liikennemerkkien kanssa.
Nopeusrajoitusta voidaan vaihtaa erilaisten talvikelien, esimerkiksi mustan jään tai kesällä vesiliirron takia. Koska nopeusrajoituksia pääsääntöisesti vaihdetaan säätilan mukaan, niin Suomen oloissa rajoituksia vaihdetaan yleensä vain talvisin. Joissakin paikoissa on vaihtuvien nopeusrajoitusmerkkien lisäksi myös vaihtuva varoitusmerkki, jota voidaan vaihtaa tilanteen mukaan. Varoittaa voidaan myös muunlaisista liikenteen häiriöistä, kuten vaikkapa tietyöstä. Jos tiellä on suuri onnettomuusriski tai kuljettajille on tarpeellista tiedottaa poikkeuksellisista liikennejärjestelystä ja muista liikenneolosuhteista, myös silloin saatetaan laittaa tielle lyhyeksi ajaksi kerrallaan vaihtuvia nopeusrajoituksia. Järjestelmään voidaan liittää myös tekstillisiä tiedotustauluja, joita voidaan käyttää varoitusten antamiseen tai vaikkapa kertomaan tien ruuhkautumisesta ja kiertotiestä.
Tampereella on mataliin siltoihin laitettu korkeudesta kertovien liikennemerkkien tueksi varoitusjärjestelmä: se mittaa ajoneuvon korkeuden ja varoittaa ylikorkean ajoneuvon kuljettajaa, joka voi sitten valita toisen reitin.
Valtatiellä 5 Mäntyharjulla ja Valtatiellä 7 Sipoon Boxissa on kokeiltu myös vaihtuvia hirvivaroitusmerkkejä, mutta kyseiset liikennemerkit on tällä hetkellä jo poistettu käytöstä. Tällä hetkellä uusia vastaavanlaisia merkkejä ei ole suunnitteilla muuta kuin Valtatielle 6 Kouvolan ja Koskenkylän välille. Eurooppatiellä 18 Turun ja Kehä III:n välillä on käytössä sään, kelin ja liikennemäärän mukaan ohjautuvat vaihtuvat nopeusrajoitukset ja varoitusmerkit. Vastaavanlaisia järjestelmiä on viime vuosina rakennettu ainakin myös Valtatielle 3 Lempäälän ja Tampereen välille, Valtateille 4 ja 29 Kemin ja Tornion välille sekä Valtatielle 6 Lappeenrannan ja Muukon välille. Myös Valtatielle 5 Kuopion ja Siilinjärven välille rakennetaan vastaavanlainen järjestelmä vuosina 2013–2014. Uutena pidempänä kohteena järjestelmä otettiin vaiheittain käyttöön myös E18-tiellä Helsingin ja Haminan välillä uuden moottoritien valmistumisen yhteydessä vuosina 2013–2015. Lisäksi samanlaista järjestelmää on suunniteltu myös Valtatielle 4 Limingan ja Iin välille sekä Valtatielle 6 Koskenkylän ja Kouvolan sekä Muukon ja Imatran välille.
On arvioitu, että jos tärkeimpien pääteiden perinteiset nopeusrajoitukset korvattaisiin kelin mukaan vaihtuvilla, se tulisi maksamaan noin 200 miljoonaa euroa. Tästä syystä niiden laajamittainen toteuttaminen ei ole tällä hetkellä kannattavaa. Myös tunneleissa ja avattavilla silloilla käytetään yleensä vaihtuvia nopeusrajoitus- ja/tai varoitusmerkkejä. Joidenkin tiesääasemien yhteyteen on toteutettu vaihtuvia opastemerkkejä, joissa näytetään pääsääntöisesti vain tienpinnan ja ilman lämpötila sekä liukkaan kelin varoitusmerkki huonoissa keliolosuhteissa.
Tällä hetkellä Suomen pääteillä on vaihtuvia nopeusrajoituksia (ja yleensä myös vaihtuvia varoitusmerkkejä) seuraavissa kohteissa:
Lisäksi vaihtuvia liikennemerkkejä on suunnitteilla seuraaviin kohteisiin:
Logistiikkaa helpottavia telematiikkajärjestelmiä
Logistiikassa telematiikkaujärjestelmiä voidaan käyttää esimerkiksi kuljetusjärjestelmän kehitykseen ja autojen reittien suunnitteluun, kuten kuljetusmatkan ja tyhjänä ajon määrän minimointiin, jolloin järjestelmät parantavat kuljetustaloutta ja vaikuttavat tuotantolaitoksen kuljetuskustannuksiin. Tieto- ja viestintäteknisten sovellusten avulla liikennöinnin suunnittelija voi seurata ajoneuvon sijaintia ja suunnitella paluu- ja täydennyskuormia sekä nähdä auton täyttöasteen tilavuuden ja massan suhteen. Kyseiset järjestelmät ovat tuoneet säästöjä ja lisää tehokkuutta osittain siksi, kun enää ei tarvitse käyttää seurantaan niin paljoa aikaa eikä puhelimessa puhumista. Ajoneuvojen ja tavaran seurantaan liittyvät tiedot toimituksen etenemisestä ja saapumisajan arviointi, usein on myös mahdollisuus seurata kuljetusta internetissä, mikä on tärkeää erityisesti kriittisissä toimituksissa.
Kuljetettaviin tavaroihin voidaan liittää viivakoodeja, jotka kertovat tuotetiedot ja tiedetään tarkemmin mitä kuljetetaan. On myös olemassa järjestelmiä, jotka kertovat automaattisesti suunnittelijalle, koska auto saapuu lastauslaiturille ja lähtee sieltä eikä kuljettajan tarvitse itse kuitata. Ne tiedot voidaan yhdistää laskutukseen, ajo- ja lepoaikojen seurannan tiedot voidaan puolestaan siirtää palkanmaksujärjestelmään.
GPS-satelliittipaikannusta ja karttaohjelmia käyttävät ajoneuvopäätteet antavat kuljettajille tietoja lastin noutopaikasta, tavaramäärästä ja toimitusosoitteesta ja siten vähentävät etsiskelyä ja muuta turhaa ajoa. Ensimmäiset versiot laitteista tulivat 1990-luvun alussa, mutta sen jälkeen järjestelmät ovat kehittyneet ja laitteiden hinta laskenut. Käytössä laitteita on esimerkiksi puu- ja maidonkeruukuljetuksissa.
Muita sovelluksia
thumb|250px|Sähköisesti tiedot keräävä tietullipiste Singaporessa.
Naurukyyhky
Naurukyyhky (Streptopelia risoria) on saharanturturikyyhkyn kesymuoto, jota pidetään joskus omana lajinaan.
Tuntomerkit
Naurukyyhky on 27–29 cm pitkä. Se muistuttaa hyvin paljon turkinkyyhkyä, mutta on tätä pienempi ja lyhytpyrstöisempi, ja sen höyhenet ovat vaaleamman beigenharmaat ja vatsa on lähes valkoinen. Kaulansivulla oleva musta juova on yleensä leveämpi ja pyöreämpi kuin turkinkyyhkyllä.
Barlow-linssi
[[Kuva:Barlow lens.svg|thumb|250px|Valonsäde ilman Barlow-linssiä (punainen) ja Barlow-linssillä (vihreä).]] Barlow-linssi (tunnetaan myös nimellä Barlow) on kaukoputken lisälaite, jolla voidaan pidentää kaukoputken tehollista polttoväliä. Barlow-linssi tuplaa, kolmin- tai viisinkertaistaa kaukoputken polttovälin. Se koostuu yleensä yhdestä tai useammasta negatiivisesta linssistä, ja vastaa toimintaperiaatteeltaan kameroissa käytettävää polttovälin muuttajaa. Laadukas Barlow-linssi ei aiheuta valohäviötä, vaan parhaimmillaan parantaa kuvan kontrastia ja laatua. Linssi on nimetty keksijänsä Peter Barlowin mukaan.
Night Watch
Night Watch tarkoittaa seuraavia:
Nanne Dahlman
Nanne Dahlman (s. 7. syyskuuta 1970) on suomalainen tennispelaaja. Hänen korkein sijoituksensa WTA:n maailmanlistalla oli 59. 1. helmikuuta 1993. Suomalaispelaajista ainoastaan Emma Laine on ollut tätä korkeammalla WTA-listalla. Dahlman on kuusinkertainen naisten kaksinpelin suomenmestari. Hän voitti seitsemän ITF:n kaksinpeli- ja kuusi nelinpeliturnausta.
Dahlman selviytyi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Ranskan avoimissa 1991. Vuosina 1992 ja 1993 hän selviytyi kaikkien Grand Slam -turnausten pääsarjoihin parhaimpina tuloksinaan pääsy kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa vuonna 1992 ja Yhdysvaltain avoimissa 1993. Vielä vuonna 1996 hän selvisi kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa ja toiselle Yhdysvaltain avoimissa. Dahlman lopetti ammattilaisuransa vuonna 1997. Hänen pikkuveljensä on jääkiekkoilija Toni Dahlman.
Calisota
300px|thumb|Calisotan sijainti [[Don Rosan mukaan]] 300px|thumb|Calisotan esikuvien, Kalifornian ja Minnesotan, välillä on puoli Pohjois-Amerikan mannerta.
Calisota on Disneyn Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen Yhdysvaltojen osavaltio, jossa Ankkalinna sijaitsee. Osavaltion keksi Carl Barks.
Calisota mainitaan Barksin tarinoissa vain kerran, Aku Ankka -seikkailussa Punainen postimerkki vuodelta 1952. Osavaltion nimi on yhdistelmä Kaliforniasta ja Minnesotasta. Barksin mukaan Ankkalinna sijaitsee periaatteessa Burbankin lähistöllä Etelä-Kaliforniassa, missä Disneyn päästudiot sijaitsivat. Käytännössä mielikuvituskaupunki siirtyy kuitenkin tarinan tarpeiden mukaan erilaisiin ympäristöihin: ”Siellä oli autiomaa, järvi, meri, lunta, trooppisia myrskyjä, mitä vain tarvittiin. Minulle olisi tullut suuria vaikeuksia, jos olisin joutunut pitämään kaupungin Etelä-Kaliforniassa”, Barks kirjoitti ihailijalleen vuonna 1978.
Calisotan maantieteellisiä piirteitä ovat ainakin Ankkalinnan halki virtaava Ankkajoki ja kaupungin lähistöllä sijaitseva Peikonhammas-vuori. Ankkalinnan naapurikaupunkina mainitaan useimmin Hanhivaara.
Aiheesta muualla
Duck universe Platser i Kalle Ankas universum
Mustikkamöllö
Mustikkamöllö valmistetaan mustikoista, ruisjauhoista ja sokerista; marjat survotaan yhteen jauhojen ja sokerin kanssa. Maitoon tai jogurttiin tehtyä muunnelmaa tavataan myös.
Jokohama
Jokohama on Japanin suurin kunta 3 650 000 asukkaallaan. Jokohama sijaitsee Kanagawan prefektuurissa, Tyynen valtameren rannalla noin 30 km Tokiosta etelään ja muodostaa yhdessä Tokion, Chiban ja Kawasakin kanssa maailman suurimman yhtenäisen kaupunkialueen Suur-Tokion, jossa asuu noin 38 miljoonaa ihmistä (YK:n arvio vuodelta 2016). Jokohama on yksi Japanin virallisista suurkaupungeista.
Yokohama on merkittävä satamakaupunki ja teollisuuskeskus. Kaupungissa sijaitsevat muun muassa Nissanin, Isuzun ja Keikyūn pääkonttorit. Jokohamassa sijaitsee myös useita nähtävyyksiä, joista suosituimpia on vuonna 1859 perustettu kiinalaiskaupunki eli Chūkagai. Jokohamassa sijaitsee myös 70-kerroksinen Yokohama Landmark Tower, jonka 69. kerros sijaitsee 273 metrin korkeudessa ja sen Sky Garden on avoinna yleisölle. Siellä sijaitsee myös Nissan-stadion-urheilustadion.
Hallinto
Jokohaman kaupungissa lainsäädäntövaltaa käyttää 86-jäseninen Jokohaman kaupunginvaltuusto ja toimeenpanovaltaa Jokohaman pormestari. Kaupunginvaltuuston jäsenet valitaan jokaisesta 18 suuralueesta, ja kunkin suuralueen valitsemien jäsenten määrä määräytyy sen asukasluvun perusteella. Kaupunginvaltuuston jäsenet valitaan nelivuotiskausille. Kaupunginvaltuusto ja pormestari valvovat ja säännöstelevät toistensa toimintaa.
Aluejako
260px|pienoiskuva|oikea|Jokohaman suuralueet Jokohaman kaupunki jakautuu 18 suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Kōhoku-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Totsuka-ku. Kaupungin ydinalueen muodostavat Naka-ku ja Nishi-ku.
Kansainvälinen yhteistyö
Jokohamalla on kahdeksan ystävyys- tai sisarkaupunkia ympäri maailmaa. Niiden kanssa tehdään yhteistyötä esimerkiksi urheilun, kulttuurin ja teknologian alueilla:
Lisäksi Jokohaman satamalla on useita ystävyys-, sisar- tai yhteistyösatamia: Oaklandin satama, Vancouverin satama, Shanghain satama, Dalianin satama, Hampurin satama ja Melbournen satama.
Natasha Henstridge
Natasha Henstridge (s. 15. elokuuta 1974) on kanadalainen malli ja näyttelijä.
Ura
Henstridge syntyi Newfoundlandissa, mutta lähti 14-vuotiaana mallintöihin Pariisiin. Hänellä on ollut huomattavia rooleja muiden muassa elokuvissa Peto (1995), Peto 2 (1998), Ghosts of Mars (2001), Peto III (2004) ja Koko potti 2 (2004). Henstridge ääninäyttelee mrs. Elleninä South Park -jaksossa "Kauneusleikkaus".
Yksityiselämä
Henstridge oli aiemmin naimisissa Damian Chapan kanssa, ja myöhemmin hän on saanut kaksi lasta näyttelijä Liam Waiten kanssa. Nykyään Henstridge asuu avoliitossa näyttelijä Darius Daneshin kanssa.
Old Saybrook
Old Saybrook on yhdysvaltalainen kunta Middlesexin piirikunnassa, Connecticutissa.
Historia
Old Saybrook perustettiin 1600-luvun alussa siirtokuntana ja se on Connecticutin osavaltion kolmanneksi vanhin kaupunki. Yalen yliopisto siirrettiin vuonna 1716 sieltä New Haveniin.
Illinois’n osavaltiossa sijaitseva Saybrook on nimetty Old Saybrookin mukaan.
Maantiede
Old Saybrookin pinta-ala on Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan 56,0 neliökilometriä, josta vettä on 30,45 prosenttia. Connecticutjoki laskee Old Saybrookin kohdalla Long Islandin salmeen.
Väestöjakauma
Old Saybrookissa oli vuoden väestönlaskennan aikaan 10 367 asukasta, 4 184 taloutta ja 2 920 perhettä. Asukastiheys oli 266,1 neliökilometriä kohti. Asukkaista 95,75 % on valkoisia, 1,01 % afroamerikkalaisia, 0,08 % intiaaneja, 1,72 % aasialaisia, 0,07 % Tyynenmeren saarilta, 0,45 % muista roduista ja 0,93 % kahdesta tai useammasta rodusta. Kaikkiaan 1,87 % väestöstä on espanjalais- tai latinalaisamerikkalaisperäistä.
Kiss
Kiss on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanley ja laulaja-basisti Gene Simmons perustivat New York Cityssä vuonna 1973. Heidän lisäkseen yhtyeen alkuperäiseen ja tunnetuimpaan kokoonpanoon lukeutuivat soolokitaristi Ace Frehley ja rumpali Peter Criss. Kissin nykyisen kokoonpanon muodostavat Stanley, Simmons, vuodesta 2002 yhtyeessä soittanut soolokitaristi Tommy Thayer ja jo 1990-luvulla yhtyeessä ensi kerran soittanut rumpali Eric Singer. Kiss on tunnettu teatraalisesta ulkonäöstään ja näyttävästä, runsaasti pyrotekniikkaa sisältävästä lavaesiintymisestään.
Kiss on soittanut läpi uransa lähinnä hard rockia, mutta ottanut vuosien varrella musiikkiinsa vaikutteita myös muun muassa diskomusiikista, heavy metalista, progressiivisesta rockista, glam metalista ja grungesta. Yhtye on mittavan uransa aikana julkaissut 20 studioalbumia, joista viimeisin on vuoden 2012 Monster. Maailmanlaajuisesti Kiss on myynyt yli 100 miljoonaa levyä, joista 40 miljoonaa pelkästään Yhdysvalloissa. Yhtye on saavuttanut Yhdysvalloissa 30 kultalevyä. Kissin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Love Gun”, ”Detroit Rock City”, ”Rock and Roll All Nite” sekä erityisesti ”I Was Made for Lovin' You”.
Kiss on yksi rockin pitkäikäisimpiä yhä toimivia yhtyeitä. Heavy metalin ja hard rockin rajoja uransa alussa koetellut, pieniltä klubeilta stadionkonserttien maailmanlaajuiseksi veteraaniesiintyjäksi noussut Kiss on konsertoinut urallaan muun muassa Melbournen sinfoniaorkesterin kanssa Australiassa, Super Bowl XXXIII:n alkuseremoniassa sekä vuoden 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisten päätösseremoniassa. Yhtyeen alkuperäinen kokoonpano aateloitiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2014.
Kissin esiasteet: Rainbow ja Wicked Lester
Gene Simmons ja Paul Stanley tapasivat toisensa vuonna 1970. Simmons kysyi Stanleytä mukaan perustamaansa Rainbow-yhtyeeseen ja Stanley suostui. Vuonna 1972 yhtyeen nimeksi vaihdettiin Wicked Lester. Jäsenet pysyivät kuitenkin samoina kuin Rainbow’ssakin. Yhtyeellä ei kuitenkaan ollut kysyntää muutamaa klubiesiintymistä lukuun ottamatta. Wicked Lester otti riskin ja päätti levyttää esikoisalbuminsa omilla rahoillaan. Levytetty materiaali ei saanut kehuja ja jopa yhtye itse piti materiaalia hirveänä. Levy-yhtiö Epic Records hyllytti albumin, eikä sitä julkaistu koskaan sellaisenaan.
Wicked Lesterin ura junnasi paikoillaan, yhtye ei ollut tyyliltään yhtenäinen ja Stanleyn mukaan se ”ei näyttänyt bändiltä”. Simmons ja Stanley päättivät erottaa Wicked Lesterin muut jäsenet ja perustaa uuden, täysin erilaisen yhtyeen.
Simmons löysi Rolling Stone -lehdestä ilmoituksen, jossa kokenut rumpali Peter Criss ilmoitti hakevansa yhtyettä. Criss, Simmons ja Stanley muodostivat siten vielä nimettömän trion. Tammikuussa vuonna 1973 mukaan liittyi soolokitaristi Paul ”Ace” Frehley. Samana vuonna Wicked Lester muutti nimensä Kissiksi. Kissin nimen on väitetty tarkoittavan sanoja ”Knights (tai kids/kings) in Satan’s Service”, eli ritarit Saatanan palveluksessa. Yhtye kuitenkin itse kiistää tämän. Erään lähteen mukaan nimen keksijä Paul Stanley on kommentoinut, että nimi vain kuulosti vaaralliselta (kuolon suudelma) ja seksikkäältä samaan aikaan. Ace suunnitteli nimenvaihdon jälkeen Kissin logon, joka eroaa nykyisestä vain i-kirjaimen timantinmuotoisen hatun osalta. Logon S-kirjaimilla on Acen mukaan haettu salaman muotoja, vaikka niitä onkin väitetty natsien SS-riimuiksi.
Kiss syntyy (1974–1975)
thumb|right|Kiss vuonna 1974. Kissin ensimmäiset esiintymiset olivat vuonna 1973. Ensialbumi Kiss julkaistiin 1974. Albumi ei menestynyt hyvin (se nousi ilmestyessään Yhdysvaltain Top 100 -listalla sijalle 87), mutta siitä nousivat Kiss-klassikoiksi kappaleet ”Strutter”, ”Nothin’ to Lose”, ”Firehouse”, ”Cold Gin”, ”Deuce”, ”100,000 Years” ja ”Black Diamond”. Kiss kasvatti hitaasti mainetta live-esiintyjänä, mutta pienten klubiesiintymisten ja lämmittely-yhtyeenä toimimisen lomassa manageri Bill Aucoin päätti, että yhtyeen on saatava levyttää lisää materiaalia. Hotter Than Hell oli Kissin toinen albumi, joka julkaistiin vain kahdeksan kuukautta ensilevytyksen jälkeen 22. lokakuuta 1974. Hotter Than Hell myi noin 125 000 kappaletta ja ilman listasijoituksia, mutta erityisesti raidat ”Hotter Than Hell”, ”Parasite”, ”Got to Choose” ja ”Let Me Go, Rock ’n’ Roll” päätyivät konserttien vakiokappaleiksi.
Vaikka Kissin maine energisenä lava-aktina kasvoikin monien lyhyiden kiertueiden myötä, yhtyeen levymyynti oli hyvin heikkoa. Kissin olemassaolo oli kirjaimellisesti yhtyeen managerin Bill Aucoinin luottokortin varassa, mutta silti vuonna 1975 Casablanca Recordsin Neil Bogart päätti ottaa riskin; Kiss levytti ensimmäisen konserttitaltiointinsa, Alive!:n.
Suosion huipulla: 1976–1977
thumb|right|220px|Kiss alkuperäisessä kokoonpanossaan: [[Peter Criss, Ace Frehley, Gene Simmons ja Paul Stanley vuonna 1976.]] thumb|right|220px|[[Peter Criss esiintymässä vuonna 1977.]] Casablanca Recordsin riskinotto Alive!:n julkaisemisen suhteen osoittautui onnistuneeksi ratkaisuksi. Albumin myynti ylitti kultalevyrajan vuoden 1975 joulukuussa, ja seuraavan vuoden alussa Kiss saavutti uransa ensimmäisen platinalevyn albumin ylitettyä yli miljoonan myydyn äänitteen rajan Yhdysvalloissa. Alive!:n kaupallinen menestyminen ja Kissin suosion räjähdysmäinen nousu valoi pohjan sekä Casablanca Recordsin että yhtyeen tulevaisuudelle. Alive!:n singlejulkaisu ”Rock and Roll All Nite” nousi Yhdysvalloissa listan kahdennelletoista sijalle, minkä ansiosta Kiss alkoi ensimmäisen kerran urallaan saavuttaa mittavaa radiosoittoa ympäri Yhdysvaltoja.
Vuoden 1975 syksyllä Kiss aloitti tuottaja Bob Ezrinin kanssa seuraavan studioalbuminsa Destroyer äänittämisen. Albumi oli musiikillisesti aiempaa hiotumpi tuotannoltaan ja sovitustekniikaltaan, mikä herätti kummastusta yhtyeen vanhimmissa ja vannoutuneimmissa faneissa. Ace Frehleyn mukaan yhtyeelle alkoi maaliskuussa 1976 julkaistun Destroyerin jälkeen saapua närkästynyttä fanipostia, jossa arvosteltiin albumin ”olevan enemmänkin Bob Ezrinin studioluomus kuin Kissin albumi.” Albumin alussa kohtaamista vaikeuksista huolimatta siitä tuli lopulta suurmenestys, ja se ylitti platinalevyrajan vuoden 1976 syyskuussa. Peter Crissin, Bob Ezrinin ja muusikko Stan Pendigren kirjoittama balladi ”Beth” julkaistiin alun perin singlen ”Detroit Rock City” b-puolena kesällä 1976. ”Beth” sai kuitenkin radiossa huomattavasti enemmän soittoaikaa kuin ”Detroit Rock City”, ja näin ollen Casablanca Records julkaisi elokuussa ”Bethin” uudelleen singlenä, tällä kertaa b-puolenaan ”Detroit Rock City”. ”Beth” palkittiin arvostetulla People's Choice Award -palkinnolla vuonna 1977, ja sen ohella myös kappaleista ”Detroit Rock City”, ”Shout It Out Loud” ja ”Flaming Youth” -singlen b-puolella julkaistu ”God of Thunder” muodostuivat sekä albumin että yhtyeen koko uran klassikkokappaleiksi. Destroyeria seuranneella yhtyeen uran ensimmäisellä maailmankiertueella Kiss konsertoi ensi kertaa urallaan Euroopassa.
Seuraava Kissin studioalbumi Rock and Roll Over äänitettiin vuoden 1976 syyskuussa Alive!:n tuottaneen Eddie Kramerin kanssa. Yhtye esiintyi syksyllä myös ensimmäistä kertaa valtakunnallisessa televisioverkossa parhaaseen katseluaikaan vieraillessaan Paul Lynde Halloween Show’ssa. Yhtye oli vain hieman yli vuodessa tehnyt onnistuneen läpimurron ja kasvanut Yhdysvalloissa loppuunmyytyjen areena- ja stadionkonserttien pääesiintyjäksi. Ahkerasti vuoden 1976 ajan kiertueella viihtynyt Kiss julkaisi Destroyerin ja Rock and Roll Overin ohella vuonna 1976 myös kolme ensimmäistä studioalbumiaan sisältäneen kokoelmaboksin The Originals.
Kuten aiemmat kaksi vuotta, myös vuosi 1977 oli Kissille työntäyteinen. Yhtye vastaanotti vuoden aikana kultalevyt kolmesta ensimmäisestä studioalbumistaan, keväällä oli vuorossa huippusuosion saavuttanut kiertue Japaniin sekä esiintyminen New Yorkin Madison Square Gardenin loppuunmyydyn yleisön edessä. Japanissa yhtye esiintyi viidessä loppuunmyydyssä konsertissa Budokan-areenalla rikkoen The Beatlesin vuonna 1965 areenalla asettaman neljän loppuunmyydyn konsertin ennätyksen. Toukokuussa yhtye lähti lyhyen loman jälkeen takaisin studioon levyttääkseen jo kolmannen studioalbuminsa hieman yli yhden ja puolen vuoden sisään. Rock and Roll Overilla hyvin toiminut yhteistyö tuottaja Eddie Kramerin kanssa jatkui myös kesäkuun lopussa julkaistulla uudella studioalbumilla Love Gun, joka ylitti Yhdysvalloissa platinalevyrajan jo pelkästään ennakkotilauksilla. Love Gun sisälsi muun muassa Ace Frehleyn kirjoittaman ja laulaman kappaleen ”Shock Me”, josta tuli albumin nimikkoraita ”Love Gunin”, singlejulkaisu ”Christine Sixteenin” ja kappaleen ”I Stole Your Love” ohella yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista.
Huikean levynmyynnin ohella Kiss aloitti valtavan oheistuotevalikoimansa myynnin ja markkinoimisen. Erilaisia yhtyeen logolla ja sen jäsenten kasvoilla varustettuja tuotteita tuotiin markkinoille tuhansittain. Rock and Roll Overin, Love Gunin ja Alive II:n mukana levyn ostaneet saivat lomakkeita oheistuotteiden tilaamista varten, mutta oheismateriaalia lisättiin myös itse albumien matkaan. Esimerkiksi Rock and Roll Overin alkuperäisenä liitteenä oli nelivärikuva, Love Gunin liitteenä pahvinen Love Gun -pistooli ja Alive II:n liitteenä yhtyeen jäsenten tatuoinneista mallinnettuja siirtokuvatatuointeja sekä kahdeksansivuinen nelivärivihko. Yhtyeen suosion aiheuttaman maailmanlaajuisen hysterian vanavedessä Kissistä tuli koko 1970-luvun ilmiö.
Diskoaikakauden vaikutukset ja paluu raskaaseen rockiin (1978–1982)
thumb|left|220px|[[Gene Simmons ja Ace Frehley esiintymässä Alive II Tour -kiertueella vuonna 1978.]] Vuonna 1978 yhtyeen jäsenten välillä alkoi syntyä riitoja. Asiaan vaikutti olennaisesti se, että Peter Criss ja Ace Frehley olivat ajautuneet päihdeongelmiin. Samana vuonna Kiss esiintyi omassa elokuvassaan Kiss ja huvipuiston haamu. Vauhdikkaana toimintaelokuvana markkinoitu tuotos sai murskatuomion kriitikoilta ja teki mahalaskun teatterilevityksessä. Se oli kuitenkin vuonna 1978 katsotuimpia televisioelokuvia Yhdysvalloissa. Vuonna 1978 julkaistiin myös kokoelma Double Platinum ja The Originalsin jatko-osa The Originals II, joka sisälsi albumit Destroyer, Rock and Roll Over ja Love Gun.
Kiss ja huvipuiston haamu -elokuvan kuusi viikkoa kestäneiden kuvausten päätyttyä Kiss aloitti siihenastisen uransa kunnianhimoisimman projektin: yhtyeen neljä jäsentä levyttäisi kukin oman sooloalbuminsa. Yhtyeen jäsenille tarjoutui sooloalbumien levyttämisen myötä esitellä taitojaan muusikkoina sekä omia musiikillisia ideoitaan, jotka eivät olleet sopineet Kissin imagoon. Yksikään yhtye ei ollut ennen Kissiä levyttänyt samanaikaisesti jokaisen jäsenen omaa sooloalbumia, ja neljän albumin samanaikainen julkaisu vuoden 1978 syyskuussa oli musiikkialalla täysin ennenkuulumatonta. Levy-yhtiö Casablanca Records suhtautui ajatukseen epäilevästi, sillä neljän albumin samanaikainen julkaisu vaikutti kaupallisesti riskialttiilta ratkaisulta. Albumit kuitenkin menestyivät kaupallisesti varsin hyvin, ja jokainen niistä ylitti kultalevymyynnin Yhdysvalloissa. Neljän albumin yhteinen myynti jäi kuitenkin alle Love Gunin myyntilukemien. Ace Frehleyn sooloalbumin myyntiluvut olivat nelikon suurimmat, ja albumin singlenä julkaistu kappale ”New York Groove” otettiin myös osaksi Kissin konserttien ohjelmistoa. Sooloalbumien vastaanotto kriitikoiden keskuudessa oli kuitenkin kielteinen, mikä lisäsi yhtyeen sisäisten henkilökemioiden vaikeuksia. Jäsenien välille syntyi kilpailua sooloalbumien keskinäisestä suosiosta, eikä nelikon yhteistyö sujunut enää entiseen malliin.
Yhtyeen sisäisten välien kiristyminen näkyi jo seuraavalla, vuonna 1979 julkaistulla studioalbumilla Dynasty. Peter Criss soitti rumpuja vain omassa kappaleessaan ”Dirty Livin’”, ja muut rumpuosuudet albumille soitti muun muassa Ace Frehleyn sooloalbumilla soittanut Anton Fig. Yhdysvalloissa listan yhdeksänneksi nousseen Dynastyn suurimmaksi hitiksi muodostui varsin diskovivahteinen kappale ”I Was Made for Lovin’ You”. Ironista kappaleen suosiossa oli sen erilaisuus: muut albumin kappaleet eivät olleet läheskään niin diskokelpoisia, vaan lähinnä kevyttä rockmusiikkia. Kappaleen tehnyt Paul Stanley teki kappaleen todistaakseen, että jokainen voi tehdä suositun diskohitin. Maailmanlaajuiseksi hitiksi noussut kappale kuitenkin vieraannutti yhtyeen vannoutuneimpia faneja. Dynasty sisälsi myös muun muassa alun perin The Rolling Stonesin levyttämän kappaleen ”2,000 Man”, jonka lauloi Ace Frehley. Vaikka Dynasty poikkesi yhtyeen aiemmasta tuotannosta melko jyrkästi, sen myynti ylitti Yhdysvalloissa vielä vuoden 1979 loppuun mennessä platinalevyrajan.
Vuoden 1980 Unmasked -albumi jatkoi siitä, mihin Dynastylla vuotta aiemmin oli jääty. Albumi oli yhtyeelle muutosten aikaa: musiikillinen linja oli pehmennyt yhä enemmän poprockin suuntaan, ja Peter Crissin kasvaneiden päihdeongelmien vuoksi rumpalina soitti jälleen sessiomuusikko Anton Fig. Unmasked poiki Kissille Yhdysvalloissa taas kerran kultalevyn, ja albumin single ”Shandi” muodostui valtavan suosituksi kestohitiksi Australiassa ja Japanissa. Ace Frehleyn laulama ”Talk to Me“ nousi pienimuotoiseksi hitiksi Euroopassa, mutta ”Shandi” jäi lopulta ainoaksi albumin kappaleeksi, joka soi pitkään radioissa.
Vuonna 1980 Kiss oli virallisesti vailla rumpalia, kun Anton Fig kieltäytyi Gene Simmonsin ja Paul Stanleyn tarjouksesta oman yhtyeensä kiireiden vuoksi. Stanley ja Simmons järjestivät julkisen haun ja kymmeniä koesoittotilaisuuksia, joista Crissin tilalle lopulta seulottiin rumpaliksi aiemmin tuntematon muusikko Eric Carr (oikealta nimeltään Paul Caravello). Carrille luotu lavahahmo oli The Fox, ja hän soitti yhtyeen kanssa ensi kerran Unmasked Tour -kiertueella.
Yrityksenään saada entinen suosio takaisin Kiss otti tuottajakseen Bob Ezrinin ja alkoi Yhtye aloitti työstämään Gene Simmonsin ideoimaa tarinaa nuorukaisen sankarillisesta matkasta konseptialbumiksi Music from ”The Elder”. Ace Frehley oli tyytymätön yhtyeen uuteen ja kypsempään ilmaisuun, jonka tarkoituksena oli profiloida yhtyeen jäsenet vakavasti otettavina muusikkoina ja lauluntekijöinä. Hän osallistui albumilla ainoastaan kappaleiden ”Escape from the Island” ja ”Dark Light” säveltämiseen, ja vastusti albumin tekoa alusta alkaen. Frehley vältteli yhteistyön tekemistä muun yhtyeen kanssa koko albumin levyttämisen ajan, ja jäi äänittämään omia osuuksiaan albumia varten kotistudioonsa muun yhtyeen matkustaessa äänityksiin Kanadaan. Frehley on myöhemmin todennut, että jos hän voisi palata ajassa taaksepäin ja jättää jonkin vaiheen Kissin historiassa toteuttamatta, se olisi Music from ”The Elder”. Paul Stanley ja Gene Simmons kirjoittivat kumpikin Music from ”The Elderille” yksinään vain yhden kappaleen, ja vastikään yhtyeeseen liittynyt Eric Carr osallistui kahden albumin kappaleen säveltämiseen. Albumilla vaikutti jälleen myös ulkopuolisia tekijöitä: Dynastylla ja Unmaskedilla suurimmaksi osaksi rumpuja soittanut Anton Fig ja lauluntekijä Lou Reed sävelsivät Frehleyn ja Simmonsin kanssa ”Dark Lightin”, ja koko albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi muodostui Lou Reedin ja Simmonsin säveltämä balladi ”A World Without Heroes”.
Music from “The Elder” julkaistiin vuoden 1981 marraskuussa. Albumi erosi progressiiviselta tunnelmaltaan Kissin entisestä tuotannosta selkeästi, mikä vieroitti faneja yhtyeen musiikista entisestään. Music from “The Elder” ylsi vaivoin Yhdysvalloissa 75. listasijalle, ja sen vastaanotto fanien keskuudessa oli hyvin kylmä. Sen sijaan kriitikot suosivat albumia yllättävän hyvin edellä mainittuihin seikkoihin nähden.
Vuonna 1982 yhtyeen jäsenten väliset henkilökemiat ajautuivat jälleen solmuun. Yhtyeen edellisiin ratkaisuihin turhautunut Ace Frehley halusi erota Kissistä, ja samana vuonna julkaistulla kokoelmalevyllä Killers hän ei enää osallistunut yhtyeen toimintaan. Albumin neljän uuden kappaleen soolokitaraosuuksista vastasi Kissin jo Alive II -albumin uusissa kappaleissa käyttämä Bob Kulick. Frehleyn lopetettua aktiivisen toimintansa yhtyeessä Kiss alkoi etsimään uutta soolokitaristia, jonka voimin yhtye voisi kääntää suosionsa uuteen nousuun. Uudeksi kitaristiksi löytyi lopulta Vinnie Vincent (oikealta nimeltään Vincent Cusano), jonka lavahahmoksi tuli The Ankh Warrior. Vincentin lavahahmon kasvoja koristi egyptiläinen ankh-symboli. Voimasointuja, nopeita ja vaativia kitarasooloja sekä heavy metal -riffejä viljelevänä säveltäjänä kunnostautunut Vincent onnistui tuomaan kaivattua ryhtiä yhtyeen musiikkiin, ja vuonna 1982 Kiss julkaisi uransa raskaimpiin albumeihin lukeutuvan Creatures of the Nightin. Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi singlenä julkaistu ”I Love It Loud”. Creatures of the Nightin julkaisua seuranneella kiertueella oli kuitenkin selvää, että Kiss maksoi kalliin hinnan vuosien 1979 ja 1981 välillä tekemistään harha-askelista, kun yleisö oli jo valmis hylkäämään yhtyeen.