cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vapaakauppa
Yleistä keskustelua
Eräät vapaakaupan kannattajat painottavat sitä, että suurin ongelma eivät ole kaupan esteet sinänsä vaan se, että ne on rakennettu rikkaiden maiden ehdoilla. Esimerkiksi Euroopassa raaka-aineiden tullit ovat usein alhaisempia kuin jalostettujen tuotteiden, mikä pakottaa kehitysmaat viemään lähinnä raaka-aineita, kun vapaakaupassa tai edes vähemmän syrjivien tullien maailmassa kehitysmaat jalostaisivat tuotteitaan pidemmälle ja näin pystyisivät tehokkaammin vaurastumaan kaupalla. Toiset tahot taas saattavat painottaa siitä, että näistä tulleista huolimattakin vapaakauppaan vahvimmin suuntautuneet kehitysmaat ovat vaurastuneet nopeimmin ja että kehitysmaiden pahin ongelma ovat toisten kehitysmaiden asettamat vapaakaupan esteet.
Vapaakaupan kannattajien mukaan vapaakauppa on luonnollisesti hyödyllisintä pienille ja taloudeltaan poikkeaville valtioille. USA:n kaltainen suuri ja monipuolisen talouden valtio pärjää paljon paremmin maan sisäisen vapaakaupan turvin eikä siis kärsisi yhtä pahasti maailmankaupan päättymisestäkään - aivan samoin kuin suuri maa pärjäisi omavaraistaloudessa paremmin kuin pieni kunta.
Vapaakaupan kannattajien mukaan kuljetusten ympäristövaikutukset ovat minimaalisia verrattuna tuotannon ympäristövaikutuksiin ja tämän takia kaupan lisääntyminen ei juuri rasita ympäristöä. Vapaakaupassa tuotanto sijoittuu sinne, missä se vaatii vähiten resursseja, mikä keskimäärin tarkoittaa vähemmän ympäristön kulutusta. Esimerkiksi osa Suomen maataloustuotannosta vaatii hyvin raskaita energia- ja muita panoksia, kun taas lämpimämmissä maissa sama tuotanto voitaisiin hoitaa ympäristöystävällisemmin.
Kaupan vapauttamisen on myös väitetty vähentävän sotia, koska toisistaan taloudellisesti riippuvaiset maat eivät tämän argumentin mukaan sodi niin helposti keskenään.
Vapaakauppaa vastaan
Vapaakauppaa vastustetaan esimerkiksi siitä syystä, että protektionismia saatetaan pitää tärkeänä kehitys- ja teollistamispolitiikan kannalta. Lähes kaikki rikkaat maat ovat käyttäneet enemmän tai vähemmän oman taloutensa suojaamista kehittyessään (Sveitsi ja Hongkong ovat tässä suhteessa poikkeuksia, myös muita maita kehityksessä edellä ollut Iso-Britannia oli 1800-luvun jälkipuoliskolla pitkälti vapaakaupassa). Esimerkiksi vapaakauppaa retoriikassaan kannattanut Yhdysvaltain presidentti George W. Bush asetti edelleen uusia kaupan esteitä suojellakseen tiettyjä Yhdysvaltojen talouden aloja. Kaupan esteiden tarkoitus teollisuuspolitiikassa on suojella kansallista teollisuutta.
Yksi perinteinen argumentti on ollut, että oman teollisuuden kehittyminen on monilla aloilla vaikeaa tai mahdotonta ilman jonkinlaista suojelua. Argumentin mukaan kehitysmaa jää vapaakaupan oloissa vähemmän jalostettujen tuotteiden tuottajaksi, koska sen on mahdoton kilpailla monimutkaisempia tuotantoprosesseja vaativilla aloilla kehittyneitä maita vastaan ilman tuotantonsa suojelua (1800-luvulla USA:n Alexander Hamilton ja Saksan Friedrich List kehittelivät tätä ajattelutapaa). Tämä keskustelu liittyy laajemmin siihen, kuinka pitkälle maan talouskehitys ja teollistuminen voi tapahtua pelkän hintamekanismin ohjaamana, ja missä määrin taas tarvitaan valtion interventiota. Kaupan suojelussa on kuitenkin usein harkitun talouspolitiikan sijasta kyse kansallista tuotantoa edustavien eturyhmien itselleen hankkimista eduista.
Vanhojen protektionististen oppien lisäksi on taloustieteessä 1980-luvulta alkaen noussut strategic trade theory -niminen suuntaus, jossa huomioidaan epätäydellinen kilpailu, skaalaedut, tekemällä oppiminen, tuotekehittelyn merkitys, kumulatiiviset prosessit sekä teknologian vuodot. Teoria oikeuttaa jotain protektionismin muotoja kuten tukiaisia kansallisille yrityksille. Erityiskohtelua saava yritys voi teorian mukaan hyötyä skaalaetujen myötä kasvavista voitoista ja kumulatiivisista prosesseista maailmanmarkkinoilla selviytyäkseen. Teoriassa keskeistä on maailmanmarkkinoiden näkeminen monilla aloilla oligopolistisena. Tällöin perinteisen teorian oletus täydellisestä kilpailusta ei päde.
Vapaakauppaa vastustetaan myös sen aiheuttamien suurten tuotantorakenteen muutosten takia. Usein varsinkin maanviljely eri maissa tulee vapaakaupan myötä kannattamattomaksi. Omavarainen tuotanto nähdään varsinkin maatalouden osalta tärkeänä turvallisuuspoliittisena tekijänä, sillä mahdollisessa kriisitilanteessa voidaan tällöin turvata elintarvikkeiden saanti. Suomi on esimerkkinä maasta, jossa maanviljely jäisi vapaakaupan olosuhteissa hyvin vähiin.
Vapaakaupan myötä tapahtuvat ulkomaankaupan kasvun vaikutus ympäristöön on oma keskustelunsa. Monet ovat sitä mieltä, että globaalin kaupan kasvu lisää kuljetuksia ja näin ollen myös ympäristön kuormitusta.
Vapaakaupan vastustus voi liittyä myös yleisempään modernisaation tai kehityksen vastustamiseen. Kehitysmaissa elää edelleen kulttuureja, joiden ihmiset haluavat elää virallisen talouden ulkopuolella, eikä heidän päätään voida kääntää puhumalla inhimillisen kehityksen indekseistä tai muista länsimaisten ihmisten kehittämistä elintason mittareista. Yksi vapaakaupan tunnettuja vastustajia on taloustieteilijä Michel Chossudovsky. Myös Noam Chomsky on kritisoinut vapaakauppaa siitä, että kehittyneisiin maihin sovelletaan sääntöjä joustavasti niiden etujen mukaan, kun taas kehitysmaille saarnataan tiukkaa markkinakuria.
Vapaakauppaa laajalti tutkinut kuuluisa intialaissyntyinen professori Jagdish Bhagwati käy artikkelissaan professori T. N. Srinivasanin kanssa läpi useita vapaakaupanvastaisia argumentteja ja osoittaa ne vääriksi tai vaikutuksiltaan suhteellisen vähäisiksi. Vastaavaa tekee myös Martin Wolfin kirja Why Globalization Works.
Ophiolepis superba
Ophiolepis superba on raidallinen käärmetähti. Se on kotoisin indopasifiselta merialueelta, ja kasvaa 35 cm pitkäksi (sakaran kärjestä toiseen). Sillä on viisikulmainen keskuskiekko ja viisi pitkää, ohutta sakaraa, jotka ovat ruskearaitaiset. Keskuskiekossa on erilaisia kuvioita. Sitä pidetään joskus myös riutta-akvaariossa.
Daniel Kahneman
Daniel Kahneman (s. 5. maaliskuuta 1934 Tel Aviv, Palestiina) on israelilais-yhdysvaltalainen psykologi ja tutkija. Hän on toinen vuoden 2002 Nobelin taloustieteen palkinnon saajista.
Kahneman opiskeli psykologiaa ja matematiikkaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa. Hän tutki psykologi Amos Tverskyn kanssa päätöksentekoa epävarmuuden vallitessa. Tästä tutkimuksesta syntyi prospektiteoria, jonka Kahneman ja Tversky kuvasivat vuonna 1979 julkaistussa artikkelissaan Prospect Theory: An Analysis of Decisions Under Risk. Kahnemanin päätöksentekoa käsitelleissä tutkimuksissa ihmiset eivät pystyneet analysoimaan monimutkaisia päätöstilanteita, joissa tulevaisuus oli epävarma, vaan turvautuivat tällaisissa tilanteissa heuristiikkoihin eli nyrkkisääntöihin.
Kahneman sai vuoden 2002 Nobelin taloustieteen palkinnon taloustieteellisen analyysin ja kognitiivisen psykologian yhdistämisestä, erityisesti työstään joka käsitteli ihmisten arviointikykyä ja päätöksentekoa epävarmoissa tilanteissa. Kahneman jakoi palkinnon Vernon L. Smithin kanssa.
Eurooppa-liigan kausi 2019–2020
Eurooppa-liigan kausi 2019–2020 on UEFA:n järjestämän Euroopan toissijaisen jalkapallosarja Eurooppa-liigan 49. kausi. Hallitsevana mestarina kauteen lähtee Chelsea FC. Loppuottelu pelataan Stadion Energa Gdańskilla 27. toukokuuta 2020.
Joukkueet
Kansallisten lajiliittojen paikat määräytyvät Euroopan jalkapalloliiton maapisterankingin perusteella. Sijoilla 1.-51. olevat liitot saavat kolme paikkaa pois lukien Liechtenstein, jolle myönnetään yksi paikka. Sijoilla 52. - 54. myönnetään kaksi paikkaa ja sijalla 55. olevalle Kosovalle yksi paikka. Ranking määräytyy vuoden 2018 tilanteen perusteella.
Esikarsinta
Esikarsintaan osallistuu 14 joukkuetta. Tälle kierrokselle pääsevät rankingissa sijoille 52.-55. sijoittuneiden lajiliittojen cupturnausten voittajat, sijojen 49.-54. kansallisten sarjajojen toiseksi sijoittuneet ja sijojen 48.-51. kansallisten sarjojen kolmanneksi sijoittuneet. Otteluparit arvotaan Nyonissa 11. kesäkuuta 2019. Ensimmäiset osaottelut pelataan 27. kesäkuuta ja toiset osaottelut 4. heinäkuuta.
1. kierros
1. karsintakierrokselle osallistuu 94 joukkuetta. Kierrokselle osallistuu esikarsinnan voittajat, sijoille 26.-51. sijoittuneiden lajiliittojen cupturnausten voittajat, sijojen 18.-48. kansallisten sarjojen toiseksi sijoittuneet (pois lukien Liechtenstein) sekä sijojen 16.-47. kansallisten sarjojen kolmanneksi sijoittuneet. Otteluparit arvotaan Nyonissa 18. – 19. kesäkuuta. Ensimmäiset osaottelut pelataan 11. heinäkuuta ja toiset osaottelut 18. heinäkuuta.
2. kierros
2. karsintakierrokselle osallistuu 93 joukkuetta. Kierrokselle osallistuu 1. karsintakierroksen voittajat, sijoille 7.-25. sijoittuneiden lajiliittojen cupturnausten voittajat, sijojen 16. ja 17. kansallisten sarjojen toiseksi sijoittuneet, sijojen 13.-15. kansallisten sarjojen kolmanneksi sijoittuneet, sijojen 7.-15. kansallisten sarjojen neljänneksi sijoittuneet, sijojen 5. ja 6. kansallisten sarjojen viidenneksi sijoittuneet sekä neljän parhaan lajiliiton kansallisen sarjan kuudenneksi sijoittuneet. Näiden lisäksi Mestarien liigan 1. karsintakierroksen ja esikarsinnan hävinneet joukkueet osallistuvat toiselle karsintakierrokselle. Otteluparit arvotaan 1. kierroksen arvonnan yhteydessä. Ensimmäiset osaottelut pelataan 25. heinäkuuta ja toiset osaottelut 1. elokuuta.
3. kierros
3. karsintakierrokselle osallistuu 72 joukkuetta. Kierrokselle osallistuu 2. karsintakierroksen voittajat, sijoille 13.-18. sijoittuneiden lajiliittojen cupturnausten voittajat, sijojen 7.-12. kansallisten sarjojen kolmanneksi sijoittuneet joukkueet sekä sijalle 6. sijoitetun lajiliiton kansallisen sarjan neljänneksi sijoittunut joukkue. Mestarien liigan toisen karsintakierroksen hävinneet joukkueet osallistuvat myös kolmannelle karsintakierrokselle. Otteluparit arvotaan Nyonissa 22. heinäkuuta. Ensimmäiset osaottelut pelataan 8. elokuuta ja toiset 15. elokuuta.
Play-off-kierros
Play-off-kierrokselle osallistuu 42 joukkuetta. Kierrokselle osallistuvat 3. karsintakierroksen voittajat sekä Mestarien liigan 3. karsintakierroksen hävinneet joukkueet. Ottelutparit arvotaan Nyonissa 5. elokuuta. Ensimmäiset osaottelut pelataan 22. elokuuta ja toiset 29. elokuuta.
Lohkovaihe
Lohkovaiheeseen osallistuu 48 joukkuetta. Joukkueet on jaettu 12 neljän joukkueen lohkoon. Lohkovaiheeseen pääsevät play-off-kierroksen voittajat, rankingissa kahdentoista parhaan lajiliiton cupturnauksen voittajat, rankinginssa sijalle 5. sijoitetun lajiliiton kansallisen sarjan neljänneksi sijoitettu joukkue sekä neljän parhaan lajiliiton kansallisen sarjan viidenneksi sijoittuneet joukkueet. Näiden lisäksi Mestarien liigan kolmannen karsintakierrokselta neljä hävinnyttä joukkuetta pääsee suoraan Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen. Samoin kuusi Mestarien liigan karsintojen play-off-kierroksen hävinnyttä joukkuetta saa paikan lohkovaiheessa. Lohkovaiheen ensimmäiset ottelut pelataan 19. syyskuuta 2019. Viimeiset ottelut pelataan 12. joulukuuta 2019. Lohkoarvonta suoritetaan Monacossa 30. elokuuta 2019.
1. kierros
1. pudotuspelikierrokselle osallistuvat lohkovaiheen lohkojen voittajat ja toiseksi sijoittuneet joukkueet. Näiden lisäksi Mestarien liigan lohkovaiheessa lohkoissaan kolmanneksi sijoittuneet joukkueet osallistuvat Eurooppa-liigan pudotuspeleihin. 1. pudotuspelikierroksen ottelut pelataan 20. ja 27. helmikuuta 2020.
Neljännesvälierät
Neljännesvälierien ottelut pelataan 12. ja 19. maaliskuuta 2020.
Puolivälierät
Puolivälierien ottelut pelataan 9. ja 16. huhtikuuta 2020.
Välierät
Välierät pelataan 30. huhtikuuta ja 7. toukokuuta 2020.
Loppuottelu
Loppuottelu pelataan 27. toukokuuta 2020 Stadion Energa Gdańskilla Gdańskin kaupungissa. Gdańskin lisäksi Porto haki loppuottelun isännyyttä.
John Carpenter
John Howard Carpenter (s. 16. tammikuuta 1948 Carthage, New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja, elokuvatuottaja, säveltäjä ja näyttelijä.
Carpenterin ensimmäinen pitkä elokuva on Dan O’Bannonin kanssa käsikirjoitettu scifikomedia Pimeä tähti (1974). Seuraava elokuva Hyökkäys poliisiasemalle (1976) on pienellä budjetilla tehty jännityselokuva, josta tuli suuri menestys. Myös pienellä budjetilla tehty Halloween – naamioiden yö (1978) oli jättimenestys; se loi slasher-genren ja sai lukuisia jäljittelijöitä. Kummitustarina Usva (1980) ja scifiseikkailu Pako New Yorkista (1981) saivat kulttisuosion ja hyvän vastaanoton kriitikoilta.
Carpenterin seuraava elokuva The Thing – ”se” jostakin (1982) julkaistiin samaan aikaan kuin E.T. – The Extra Terrestrial, eikä Carpenterin synkkä ja väkivaltainen tarina pahasta avaruusoliosta saanut kovasti suosiota. Se on kuitenkin saanut ajan myötä enemmän tunnustusta.
Carpenterin elokuva Säpinää Chinatownissa (1986) on suuren budjetin toimintaseikkailu, joka kuitenkin menestyi surkeasti, mutta kuten monet muutkin hänen elokuvansa on saanut ajan myötä kulttisuosion.
Tämän jälkeen Carpenter palasi pienen budjetin elokuvien pariin ohjaten muun muassa elokuvat Pimeyden valtias (1987) ja Pahan kehä (1988). Carpenter ei kuitenkaan enää saavuttanut uransa alkuaikojen menestystä. Hänen myöhemmät elokuvansa, kuten Pako L.A:sta (1996), John Carpenterin vampyyrit (1998) ja Ghosts of Mars (2001) ovat saaneet huonon vastaanoton ja menestyneet kehnosti.
Carpenter on 2000-luvulla tuottanut uudelleenfilmatisoinnin Usva-elokuvastaan ja ohjannut ”Cigarette Burns” -nimisen jakson Masters of Horror -televisiosarjaan.
John Carpenter on julkaissut myös musiikkialbumi Lost Themesin vuonna 2015.
Pekka Koivu
Pekka Koivu on Maria Kallion lähimpiä työtovereita Leena Lehtolaisen kirjasarjassa. Hän on syntyjään kajaanilainen.
Chris Warren jr.
Christopher King Oneal Warren Jr. (s. 15. tammikuuta 1990 Indianapolisissa Indianassa) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvan High School Musical- Zekenä, mutta on myös näytellyt saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat.
Pekka Koivu
Koivu seurusteli aiemmin Anita-nimisen naisen kanssa. Suhteen kariuduttua hän alkoi tapailla vietnamilaissyntyistä kollegaansa Anu Wangia ja meni tämän kanssa myöhemmin naimisiin.
Koivu työskentelee Espoon poliisin väkivaltarikosjaoksessa ja on iältään Maria Kalliota muutaman vuoden nuorempi.
Zeybekit
thumb|Zeybekejä [[Élisée Reclusin teoksesta La Nouvelle Géographie universelle 1800-luvulta.]] Zeybekit on Turkissa Anatolian länsiosissa asuvista vuoristolaisista käytetty yleisnimitys. Historiallisesti heidät tunnettiin itsenäisistä yhteisöistään ja nykyisin tunnettuja ovat etenkin heidän kansallispukunsa ja tanssinsa.
Nimi
Nimen zeybek alkuperästä on useampia teorioita, joista yhdelläkään ei ole ylivoimaista kannatusta. Nimen on ehdotettu esimerkiksi olevan peräisin Kirgisialaisesta paikannimestä, viisasta ja luotettavaa miestä tarkoittavasta sanasta sağbek, sotapäällikköä tarkoittavasta sanasta su/sü bek tai begin apulaista tarkoittavasta termistä zyel-i beğ.
Historia
Nimen tapaan zeybekien alkuperästä ei ole täyttä varmuutta. Mahdollisesti he polveutuvat Anatolian länsiosiin jo 1200-luvulla asettuneista yörükeista tai turkmeeneista. Toisaalta heidän on ehdotettu polveutuvan myös levendeistä. Levendit olivat Länsi-Anatoliassa 1500-luvun ja 1700-luvun välillä vaikuttaneita maantierosvoja. Yhtäläisyyksiä heihin on esimerkiksi perinteisten kansallispukujen perusteella. Zeybek terminä esiintyy ensimmäisen kerran Osmanien valtakunnassa virallisissa asiakirjoissa vasta 1800-luvulla. Kansanperinteessä heistä lienee puhuttu jo aikaisemmin. Ensimmäinen heistä kirjoittanut länsimaalainen oli George Keppel teoksessaan Narrative of a journey across the Balcan vuodelta 1831.
Zeybekit asuttivat vuoristoisia seutuja Länsi-Anatoliassa etenkin İzmirin, Aydınin ja Manisan alueilla. Zeybekien yhteisöt tunnettiin hyvin itsenäisinä. Yhteisöä johtavien päälikköjen arvonimi oli efe ja heidän alaisensa apulaiset kızan. Efe määräsi yhteisön asioista ja häneltä vaadittiin lupa esimerkiksi naimisiin menoon. Vaimo saatettiin hankkia sieppaamalla. Töitä zeybekit tekivät esimerkiksi toimimalla paikallisten mahtimiesten sotajoukkoina. Heitä toimi esimerkiksi henkivartijoina ja alueella matkaavilta perittiin suojeluveroa esimerkiksi kahviloilla. Zeybekit olivat myös vapaaehtoisina palveluksessa Osmanivaltion armeijassa ja 1920-luvun alussa monet olivat osa kansallismielistä liikehdintää.
Kulttuuri
thumb|Zeybek-tanssin esittäjiä. Nykyisin zeybekit tunnetaan etenkin kansallispukunsa ja kansallistanssin takia. Zeybek-pukuun kuuluu esimerkiksi punainen fetsi, jonka ympärille kääritään koristeltu huivi, takki ja liivit, pussimaiset housut (şalvar), villasukat ja kengät (yemeni), sekä asevyö. Pukua pidettiin aikanaan Osmanivaltiossa islamin vastaisena ja sen käyttöä yritettiin epäonnistuen rajoittaa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Vuonna 1838 yritys kieltää puku johti veriseen kapinaan. Zeybek-tanssi on puolestaan nykyisin levinnyt Länsi-Anatoliasta myös muualle Turkkiin. Sen keskukset ovat kuitenkin edelleen lännessä, kuten İzmirissä, Aydınissa, Balıkesirissa, Muğlassa ja Denizlissä. Tanssia voidaan esittää yksin tai ryhmissä, sekä miesten naisten kesken.
Fromia monilis
Ulkonäkö ja koko
Fromia monilis-meritähden sakaroissa on tummanpunaiset kärjet, vaaleammat tyvet. Keskuskiekon keskiosa on myös kirkkaan punainen. Tähti kasvaa noin 30 cm leveäksi.
Levinneisyys
Fromia monilis-meritähtiä on tavattu Intian valtamereltä ja Tyynenmeren länsiosasta; sen levinneisyysalue ulottuu Andamaaneilta Australiaan ja Japaniin. Se elää matalassa vedessä kivikkoisessa ympäristössä.
Ravinto ja hoito akvaariossa
Lajia pidetään myös riutta-akvaarioissa. Se syö kivien pinnalla elää mikroskooppisen ohutta leväkerrosta, joten se menestyy vain vanhahkossa, hyvin kypsyneessä akvaariossa. Jos tätä levää ei kasva tarpeeksi, lisäruokinta ei yleensä onnistu, vaan Fromia kuolee nälkään.
Joseph Kerwin
thumb|right|Joseph Kerwin Joseph Peter Kerwin (s. 19. helmikuuta 1932) on yhdysvaltalainen astronautti, joka osallistui Skylab 2 -lennolle 1973. Hän valmistui lääkäriksi, työskenteli kapteenina laivastossa ja hänet valittiin NASA:n astronauttiohjelmaan vuonna 1965.
Sittemmin Kerwin on muun muassa työskennellyt Lockheed Corporationin palveluksessa.
Pata (maa)
pienoiskuva|Padan symboli Pata (♠) on yksi neljästä pelikorttien maasta peruskorttipakassa. Se on toinen mustista maista.
Nimi
Ranskaksi pata on pique eli piikki. Kuvion mukaan englanninkieliseksi nimeksi tuli spade ja ruotsinkieliseksi spader. Näin äänteellisesti tuli suomen kieleen pata.
Symboliikka
Padan kuvio on kehittynyt pistokeihään ja taistelukirveen sekoituksen hilparin kärjestä.
Jean-Louis Roux
Jean-Louis Roux C.C. C.Q. (18. toukokuuta 1923 Montreal – 28. marraskuuta 2013 Montreal ) oli kanadalainen poliitikko, viihdetaiteilija, näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Roux opiskeli lääketiedettä Montrealin yliopistossa.
Sara Ramírez
thumb|Sara Ramírez muotinäytöksessä vuonna 2008. Sara Ramírez (s. 31. elokuuta 1975 Mazatlán, Sinaloa, Meksiko) on meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt tohtori Callie Torresia sairaalamaailmaan sijoittuvassa draamasarjassa Greyn anatomia.
Ramírezin ollessa kahdeksanvuotias hänen vanhempansa erosivat ja hän muutti äitinsä kanssa San Diegoon, Kaliforniaan. Valmistuttuaan San Diego School of Creative and Performing Artsista hän meni New Yorkin Juilliard Schooliin, jossa hän kehitti taitojaan alttolaulajana.
Ramírez teki ensiesiintymisensä Broadwaylla, jossa hän näytteli Wahzinakia Paul Simonin ja Derek Walcottin näytelmässä The Capeman vuonna 1998. Muita musikaaleja, joissa hän on esiintynyt, ovat olleet muun muassa A Class Act ja Dreamgirls, molemmat vuodelta 2001.
Ramírez liittyi ABC:n Greyn anatomian näyttelijäkaartiin sarjan toisella tuotantokaudella tohtori Callie Torresina. Sarjan kolmannella kaudella hänen hahmostaan tehtiin vakituinen. Eräässä The Oprah Winfrey Show’n Greyn anatomiaan keskittyneessä jaksossa Ramírez paljasti ABC:n pitäneen hänen esiintymisestään Spamalot-musikaalissa ja tarjonneen hänelle roolia mihin tahansa hänen haluamaansa ABC:n sarjaan. Ramírez valitsi Greyn anatomian, koska piti sarjasta. Vuosina 2021–2022 Ramírez nähtiin And Just Like That... -sarjassa.
Pierre Laporte
thumb|right|Pierre Laporte -silta Pierre Laporte (25. helmikuuta 1921 – 17. lokakuuta 1970) oli kanadalainen poliitikko. Hän toimi Québecin maakunnallisena varapääministerinä ja työministerinä.
Sara Ramírez
Ramírez on biseksuaali ja muunsukupuolinen.
Pierre Laporte
Laporte syntyi Montrealissa ja toimi vuosina 1945–1961 Le Devoir -lehden toimittajana. Hänet nimitettiin varapää- ja työministeriksi Robert Bourassan noustua Québecin pääministeriksi vuonna 1970.
Akhiok
Akhiok on kylä ja toisen luokan kaupunki Kodiakinsaarella Alaskassa. Kilometrin päässä keskustasta sijaitsee Akhiokin lentokenttä (AKK).
Pierre Laporte
Québecin vapautusrintamaksi kutsuttu terroristijärjestö kidnappasi Laporten tämän kotoa "lokakuun kriisissä" 1970. Hänet löydettiin viikon kuluttua kuolleeksi kuristettuna. Pierre Laporte -silta on nimetty postuumisti hänen mukaansa.
Akhiok
Vuoden väestönlaskennassa Akhiokissa asui 80 ihmistä. Näistä 86,25 % oli etnisesti Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvaa (pääosin tyynenmerenjupikeskimoita eli alutiiqittejä).
Kouta
Kouta on kylä ja rautatieasema Murmanskin alueen Kantalahden piirin Zelenoborskin kunnassa. Kylä sijaitsee Vienanmeren Kantalahden Koudanlahteen laskevan Koutajoen suussa 32 kilometriä Zelenoborskista maanteitse kaakkoon. Koudan asema sijaitsee Muurmannin radalla kymmenen kilometriä kylästä länteen. Kylässä on 20 ja asemalla 37 asukasta (vuonna 2010).
Historia
Vuonna 1905 kylässä oli koulu, kirkko, kyytiasema, 85 taloa ja 325 asukasta. Koudan kuntaan kuului myös Knäsöin kylä. Se rajoittui pohjoisessa Kantalahden, lännessä Oulangan ja etelässä Kiestingin ja Kieretin kuntiin sekä idässä Vienanmereen. Vuonna 1907 kunnassa oli 713 asukasta, joista 94 oli karjalaisia.
1920-luvulla Kouta liitettiin kyläneuvostona Karjalan ASNT:n Kantalahden piiriin. Vuonna 1926 sen alueella oli 2 600 ja vuonna 1933 4 000 asukasta. Vuonna 1938 Kantalahden piiri liitettiin Murmanskin alueeseen.
1950-luvulla Knäsöin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä Koutajoen niska padottiin ja Koutajärvelle kaivettiin uusi lasku-uoma pohjoisempana sijaitsevaan Knäsöinlahteen. Koutajoki saa nykyään alkunsa Serjakjärvestä, mutta ajoittain Koutajärven tekoaltaan vedet tulvivat jokea pitkin Koudan kylään.
Troolari
thumb|right|300px|Moderni [[Islantilainen troolari]] Troolari on kalastusalus, joka on suunniteltu käytettäväksi troolauksessa, jossa troolia eli laahusnuottaa vedetään pitkin merenpohjaa tai välivedessä. Troolarit toimivat joko yksin tai pareittain (paritroolaus).
Purjetroolarit pystyivät troolaamaan maksimissaan 75 metrin syvyydessä, nykyiset modernit troolarit jopa 900 metrissä saakka. Nykyaikaisten troolarien koot vaihtelevat alle kymmenestä noin sataan metriin. Pienimpiä troolareita pystyy hoitamaan yksi henkilö. Troolareita käytetään myös sisävesillä.
Euroopan suurin kalastussatama on ollut 1970-luvulta saakka Peterhead Skotlannin koilliskulmassa. Huippuvuosina 1980-luvulla Peterheadin satamaa käytti yli 500 troolaria, jotka olivat viikon kerrallaan vesillä. Itämeren suurin kalasatama sijaitsee Tanskan Nexössä. Suomen suurin satama on Reposaaren kalasatama Porissa. Euroopan unioni on pyrkinyt supistamaan kalastuslaivastoa, minkä vuoksi troolareita on romutettu kaikkialla Euroopassa, myös Suomessa.
thumb|300px|Troolari Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana troolareita käytettiin miinanraivaajina. Kylmän sodan aikana jotkut valtiot varustivat troolareita elektronisilla laitteilla, joilla pystyi tarkkailemaan vihollisen toimintaa.
Monet entiset troolarit, varsinkin puurakenteiset, ovat saaneet uuden elämän huvi- tai risteilyaluksina.
Inés Ayala Sender
Inés Ayala Sender (s. 28. maaliskuuta 1957 Zarangoza, Espanja) on espanjalainen Sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli 2004–2019 Euroopan parlamentin jäsen sen sosiaalidemokraattisessa ryhmässä. Hän on syntynyt Zaragozassa.
Margrete Auken
Margrete Auken (s. 6. tammikuuta 1945 Århus) on tanskalainen Sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Auken oli kansankäräjien jäsen vuosina 1979–1990 ja 1994–2004. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2004 vaaleissa ja uudelleen vuonna 2009. Parlamentissa Auken kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään ja toimii Palestiina-valtuuskunnan varapuheenjohtajana sekä vetoomusvaliokunnan jäsenenä.
Auken opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa ja on varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hänen veljensä Svend Auken oli sosiaalidemokraatti. Aukenin tytär Ida Auken on myös poliitikko.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2006
'''Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) 49. maailmanmestaruuskilpailut''' järjestettiin 21.7.-5.8.2006 Kroatian Zagrebissa.
Kuolisma
Kuolisma on kylä ja entinen kunta Sorokan piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä.
Kuolisman kylä
Kuolisman kylä sijaitsee Kuolismajoen suussa Vienanmeren Äänislahden rannalla noin 30 kilometriä Sumasta itään. Kuolisman kylä kuuluu Suman kylähallintoalueeseen. Kuolisman kylä on perustettu 1600-luvulla. Kylässä on pieni kalastussatama ja kalastus onkin kylän tärkein elinkeino. Vuonna 1996 kylässä oli 260 asukasta, joista suurin osa pomorien jälkeläisiä. Koležman rautatieasema sijaitsee kylän eteläpuolella sisämaassa 79 kilometriä Sorokasta itään.
Kuolisman kunta
Kuolisman kunta sijaitsi Vienan Karjalan itäosassa. Se rajoittui pohjoisessa Vienanmereen, idässä Njuhtsan kuntaan, etelässä Petrovo Jamin kuntaan sekä lännessä Laapinan ja Suman kuntiin. Kuntaan kuului myös muutama pieni saari Vienanmerestä, kuten Mäkisaari. Vuonna 1907 kunnassa oli 1 034 asukasta. Kunnan väestö oli venäläistä. Kuolisman kunnan kyliä olivat Kuolisma, Perttijärvi, Ruiga ja Virantojärvi.
Kuolisman kunta lakkautettiin 1920-luvulla ja liitettiin Sorokan piiriin kyläneuvostona. Kuolisman kyläneuvoston alueella oli 1 168 asukasta vuonna 1926, joista oli venäläisiä 1 167 ja karjalaisia yksi.
María del Pilar Ayuso González
María del Pilar Ayuso González (s. 16. kesäkuuta 1942) on espanjalainen kansanpuolueen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 1999 ja kuuluu Euroopan kansanpuolueen ryhmään.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1970–1971
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1970–1971 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 16. kausi. Cupiin osallistui 33 joukkuetta, ja yhden karsintakierroksen jälkeen 32 joukkuetta aloittivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Wembley Stadiumilla, Lontoossa 2. kesäkuuta 1971. Alankomaalainen Ajax voitti loppuottelussa kreikkalaisen Panathinaikosin maalein 2–0.
Kauden paras maalintekijä oli kymmenen maalia tehnyt Panathinaikosin Antonis Antoniadis, joka teki neljä maalia ensimmäisen kierroksen toisessa osaottelussa luxemburgilaista Jeunesse Eschia vastaan.
Toiset osaottelut
Panathinaikos eteni loppuotteluun yhteismaalein 4–4 vierasmaalisäännön perusteella.
Ajax eteni loppuotteluun yhteismaalein 3–1.
Arikemilaiset kielet
Arikemilaiset kielet muodostavat tupi-kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka kahta kieltä puhutaan ainoastaan Brasiliassa:
Toinen kielistä, arikem, on jo sammunut, ja kieliryhmän viimeisellä kielellä on enää 320 puhujaa jäljellä.
Lurppa
Lurppa (Droopy tai Droopy Dog) on Tex Averyn animaatiohahmo, jonka hän loi Metro-Goldwyn-Mayerille vuonna 1943. Monotonisella äänellä puhuvan, masentuneelta vaikuttavan koirahahmon nimi oli alun perin Happy Hound.
Lurppa on esiintynyt myös sarjakuvissa. Vuosina 1943-1948 Our Gang -lehdessä ilmestyi kaksi Lurppa-sarjakuvaa, jotka oli piirtänyt ja käsikirjoittanut Carl Barks sekä myös kolme Barksin käsikirjoittamaa, jotka piirsi puhtaaksi Harvey Eisenberg.
Lurppa esiintyi myöhemmin kahdessa sarjassa, joiden pääosissa olivat Tom ja Jerry: Filmationin tekemässä Tom & Jerry Comedy Show:ssa (1980) ja Hanna-Barberan Tom & Jerry Kidsissä (1990) Lurppa sai oman sarjansa Mestarietsivä Lurppa vuonna 1993, mutta se ei menestynyt kovin hyvin.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen antaa kahdelle ensimmäiselle Droopy-animaatioiden VHS-julkaisulle täydet viisi tähteä ja kolmannelle – joka sisältää enimmäkseen muiden kuin Tex Averyn tekemiä jaksoja – kolme tähteä.
Valtatie 12
Valtatie 12 on Raumalta Huittisten, Tampereen ja Lahden kautta Kouvolaan johtava valtatie. Tien pituus on 339 kilometriä. Tie on pääosin kaksikaistainen ja yksiajoratainen lukuun ottamatta Rauman, Tampereen, Lahden ja Iitin/Kouvolan seuduilla sijaitsevia nelikaistaisia osuuksia. thumb|Siltatyömaa valtatiellä 12 [[Tillolassa, Iitin ja Kouvolan rajalla heinäkuussa 2019. Tillolan ja Korian välillä työt valmistuivat joulukuussa 2019.]]
Reitti
Raumalta Huittisiin valtatie 12 kulkee satakuntalaisessa maaseutumaisemassa. Huittisten kohdalla tie kulkee lyhyen matkan yhdessä valtatien 2 kanssa. Huittisten ja Tampereen väli seurailee Kokemäenjoen suuntaa ja tämä osuus on etenkin Sastamalan ja Nokian välillä valtatieksi poikkeuksellisen mäkinen. Nokian Sarkolassa, Rauman suuntaan ajettaessa, on yksi Suomen valtateiden suurimmista nousuista. Kahdessa alueella sijaitsevassa jyrkässä mäessä on ohituskaistat. Lisäksi varsinkin Huittisten ja Nokian välillä, mutta myös Huittisten ja Köyliön välillä on vuosittain sattunut useita hirvieläinonnettomuuksia.
Nokian ja Tampereen välillä on lyhyehkö moottoritieosuus. Toisin kuin valtatiet 3 ja 9, valtatie 12 on viitoitettu Tampereella kulkemaan keskustan kautta Paasikiven–Kekkosentietä ja Rantatunnelia pitkin. Tämä on Suomen vilkasliikenteisin tie pääkaupunkiseudun ulkopuolella, ja tieosuus ruuhkautuu säännöllisesti työmatkaliikenteen aikana.
Tampereelta Lahteen valtatie 12 kulkee vauraassa pirkanmaalaisessa ja hämäläisessä maisemassa pääosin kaksikaistaisena tienä. Tampereen ja Kangasalan välillä tie on kaksikaistaista moottoriliikennetietä. Valtatie 12 kohtaa kantatien 57 Pälkäneen eteläpuolella sekä valtatien 10 ja kantatien 53 Tuuloksessa.
Lahden alueella valtatie 12 kulkee vuonna 2020 valmistunutta Lahden eteläistä kehätietä pitkin. Tie on Hollolan Kukonkoivusta Lahden Okeroisiin kaksikaistainen moottoriliikennetie ja Okeroisista Kujalaan Lahden alueella nelikaistainen moottoritie, jonka varrella on Patomäen ja Liipolan tunnelit. Lahden Kujalasta Joutjärvelle tie on moottoritietä yhdessä valtatie 4:n kanssa. Lahdesta Kouvolaan tie kulkee Salpausselkää seuraillen. Lahdessa Joutjärven (valtatie 4) ja Uudenkylän välillä tie on leveäkaistaista moottoriliikennetietä. Joutjärven ja Uudenkylän välillä valtatiellä on rinnakkaistie, seututie 312. Uudestakylästä Iitin Tillolaan valtatie on kapea kaksikaistainen tie, jolla muun muassa on 60 km/h -nopeusrajoitusalue Arolassa ja 50/60 km/h -nopeusrajoitusalue Kausalassa. Iitin Marjokankaalla valtatiellä on kaksi kilometriä pitkä keskikaiteellinen ohituskaistaosuus, jolla on kaksi kaistaa Lahden suuntaan. Kausalassa valtatie 12 kulkee taajama-alueen läpi, ja sillä on useita katuliittymiä. Uudenkylän ja Tillolan välinen osuus on geometrialtaan poikkeuksellisen huono, sillä on hyvin vähän ohitusmahdollisuuksia eikä se vastaa päätieverkon laatutavoitteita. Kausalan itäpuolella tie on leveää kaksikaistaista tietä KymiRingin länsipuolelle. Valtatie on keskikaiteellista ohituskaista- ja nelikaistatietä Iitin Tillolan (KymiRing) ja Kouvolan Kivistenmäen välillä. Tällä vuonna 2019 valmistuneella osuudella on myös rinnakkaistie, yhdystie 3623. Kouvolassa tie muuttuu moottoriliikennetieksi Kivistenmäellä seututien 359 risteyksen jälkeen kaksi kilometriä ennen yhdistymistä valtatiehen 6 Kouvolan Keltissä. Valtatie 12 jatkaa valtatie 6:n kanssa moottoriliikennetienä Keltistä Kouvolan Puhjon eritasoliittymään, jossa se kääntyy Kouvolan katuverkolle Kuusaantielle kohti Kouvolan keskustaa. Puhjon ja keskustan välinen osuus on nelikaistainen katu liikennevaloristeyksin. Valtatie 12 päättyy Kouvolan keskustassa Kymen lukon, seututeiden 370 ja 373 risteykseen.
Tie kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin sekä Tuuloksen ja Kouvolan välinen osuus myös yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon.
Tie kulkee seuraavien maakuntien kautta: Satakunta – Pirkanmaa – Kanta-Häme – Päijät-Häme – Kymenlaakso.
Tie kulkee seuraavien kuntien kautta: Rauma – Eura – Säkylä – Kokemäki – Huittinen – Sastamala – Nokia – Tampere – Kangasala – Pälkäne – Hämeenlinna – Hollola – Lahti – Orimattila – Lahti (uudelleen) – Iitti – Kouvola.
Vuoden 2003 jälkeen lakkautetut kunnat, joiden alueella tie kulki:
Historiaa
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Tampereen ja Kouvolan välinen reitti sai numeron 12. Tämä osuus kulki suunnilleen nykyisin linjauksen mukaisesti. Tie oli sorapintainen ja varsin mutkainen ja se kulki kaikkien matkan varrelle osuvien kirkonkylien kautta. Tien uusinta ei ollut aivan tärkeyslistan kärjessä: pääosin se valmistui 1960-luvun lopulla. Kangasalan Kaivannon ja Pälkäneen välinen osuus valmistui kuitenkin vasta 1970-luvulla. Tampereen ja Kangasalan välinen reitti kulki yhdessä valtateiden 3 ja 9 kanssa Messukylän ja Kaukajärven ohitse Kangasalan keskustaan ja edelleen Kangasalan Huutijärvelle, josta 9-tie haarautui koilliseen. Kolmostien haarautumiskohta oli Pälkäneen Kyllössä. Kangasalan ohitustie valmistui vuonna 1971 ja loppuosa Tampereelle vasta 1980-luvun lopulla.
Tampereen ja Huittisten välinen osuus oli alun perin valtatie 9. Uuden Loimaan ja Urjalan kautta valmistuneen reitin valmistumisen jälkeen tie muuttui kantatieksi 41. Vanhin osuus kulki Huittista Vammalaan nykyisen tien linjausta, mutta Vammalan ja Nokian välillä Karkun entisen kunnan kautta Rautaveden ja Kuloveden pohjoispuolta Nokialle. Nykyinen tie on valmistunut pääosin 1950-luvulla.
Valtateiden 12 ja 2 risteyskohdassa Huittisten Mommolassa oli alun perin tasoliittymä, joka vapaiden nopeuksien aikaan osoittautui yhdeksi Suomen vaarallisimmista risteyksistä. Kumpikin tie on varsin suora, ja risteys tulee autoilijalle varsin yllättäen. Risteys muutettiin eritasoliittymäksi verraten varhain, vuonna 1967. Huittisten ja Rauman välinen tie on rakennettu 1960-luvulla ja se on valmistumisensa jälkeen numeroitu kanta­tieksi 42.
Kangasalan ja Lahden välillä isoimmat muutokset ovat olleet 2000-luvun alussa valmistunut Tuuloksen eritasoliittymä ja vuonna 2003 Lammin ja Hämeenkosken rajalle rakennetut kaksi ohituskaistaa.
Lahden itäpuolella tietä on parannettu moottoriliikennetieksi ensin vuonna 1985 Nastolaan ja myöhemmin vuonna 1998 Uudenkylän liittymään asti. Kymenlaakson puolella Iitissä tietä oikaistiin Siperianmäen kohdalla 1990-luvun puolivälissä ja samalla mäkeen rakennettiin ohituskaista. Vuonna 2007 tietä parannettiin Iitissä muun muassa parantamalla liittymiä ja rakentamalla tievalaistusta sekä kevyen liikenteen väyliä.
Vuonna 1996 käyttöön otetussa tienumerointiuudistuksessa Rauman ja Tampereen välinen osuus numeroitiin valtatieksi 12. Tällöin numero 41 jäi Auran ja Huittisten väliselle tielle ja numero 42 poistui käytöstä.
Uusi yhteys Rauman satamaan valtatiellä 12 valmistui vuonna 2008. Tätä ennen satamaliikenne kulki katuverkossa.
Vuonna 2015 Pirkanmaan ELY-keskus rakensi Tampereella Teiskontielle joukkoliikennekaistoja sekä paransi risteysjärjestelyjä. Vuonna 2016 valmistuneessa hankkeessa Tampereen keskustan kohdalla tie siirrettiin tunneliin, jolloin seitsemän tasoristeystä korvattiin kahdella maanpäällisellä eritasoliittymällä Naistenlahdessa ja Santalahdessa sekä yhdellä maanalaisella eritasoliittymävarauksella Näsinkalliolla. Vuonna 2018 Aitolahdentien sillan peruskorjauksen yhteydessä rakennettiin lisäkaistat kehätien ja Atalan eritasoliittymien välille.
Vuonna 2019 valmistui valtatielle 12 Iitin Tillolan ja Kouvolan Kivistenmäen välille viisi kilometriä uutta keskikaiteellista ohituskaista- ja nelikaistatietä. Valtatie 12:lle rakennettiin osuudelle uusi KymiRingin eritasoliittymä ja uusi rinnakkaistie, yhdystie 3623, joka palvelee maatalous-, pyöräily- ja jalankulkuliikennettä Iitin ja Kouvolan välillä sekä toimii alueen yksityisteiden kokoojatienä. Hankkeessa parannettiin myös valtatien 6 ja 12 eritasoliittymää Keltissä rakentamalla uudet pohjoispuoliset rampit nopeuttamaan liikennöintiä valtatielle 12 Lahden suuntaan valtatieltä 6 ja seututieltä 365 sekä parantamaan valtatie 6:n Helsingin suuntaan menevän liikenteen jouhevuutta. Keltin liittymän parannus mahdollisti valtatie 12:sta muuttamisen moottoriliikennetieksi noin kahden kilometrin matkalla Keltin eritasoliittymän (valtatie 6/seututie 365) ja Kivistenmäen välillä (seututie 359).
Valtatielle 12 rakennettiin uusi Lamminrahkan eritasoliittymä Kangasalan ja Tampereen kaupunkien rajan tuntumaan. Uusi liittymä tulee palvelemaan valtatien molemmille puolille rakennettavaa uutta katuverkkoa. Liittymä valmistui syksyllä 2020.
Lahden eteläinen kehätie avautui 8.12.2020, jolloin Valtatie 12:n linjaus siirrettiin uudelle kehätielle Lahden keskustan läpi kulkevalta vanhalta tieltä. Vanha tie muutettiin Lahden kaupungin ja Hollolan kunnan omistamaksi kaduksi. Kehätielle valmistui Soramäen (Kantatie 54) ja Kujalan (Valtatie 4) kuusi uutta eritasoliittymää numeroin 10-15, noin 5,5 kilometriä uutta nelikaistaista moottoritietä ja noin 7 kilometriä uutta kaksikaistaista moottoriliikennetietä. Kehätiehen kuuluu myös Patomäen betonitunneli ja Liipolan kalliotunneli. Kehätie yhdistyy lännessä olemassa olevaan Soramäen ja Kukonkoivun väliseen Valtatie 12:n moottoriliikennetieosuuteen ja idässä Valtatie 4:seen. Hankkeen valmistuttua valtatie 12 on pelkästään moottoriliikenteelle tarkoitettua tietä Lahden Uudestakylästä Hollolan Kukonkoivuun. Valtatie 4 ja Valtatie 12 kulkevat kehätien avauduttua samalla linjauksella Kujalan ja Joutjärven eritasoliittymien välillä.
Joukkoliikenne
Valtatiellä 12 kulkee etenkin kaupunkien läheisyydessä lyhyen matkan vakiovuoroja sekä joitain pidempiä vakiovuoroja. Näiden lisäksi tiellä on lukuisia pikavuoroja, jotka kulkevat Raumalta Huittisiin. Osa vuoroista jatkaa Helsinkiin, osa päättyy Huittisiin, josta on vaihtoyhteyksiä Tampereelle. Tampereen ja Lahden välillä on kattava pikavuorotarjonta, joista osa jatkaa Kouvolan tai Loviisan kautta Kotkaan. Lahden ja Kouvolan välillä on päivässä kaksi pikavuoroa suuntaansa kesäkuussa 2020, joita ei kuitenkaan enää liikennöidä vuonna 2022.
Tampere
thumb|left|Valtatie 12 on etualalla [[Näsinneulasta vuonna 2002 otetussa kuvassa. Nykyään tie kulkee samassa kohdassa tunnelissa.]]
Tampereen ja Kangasalan välistä moottoriliikennetietä on suunniteltu levennettävän nelikaistaiseksi. Lisäksi tielle rakennettaisiin yksi uusi eritasoliittymä Atalan ja Vatialan liittymien väliin ja nykyisiä parannettaisiin. Hankkeen alustava kustannusarvio on 50 miljoonaa euroa. Hankkeen toteuttamisesta tai rahoituksesta ei ole päätöstä. Hankkeen yleissuunnitelma valmistui keväällä 2018.
Lahden eteläinen kehätie
Vuonna 2018 aloitettiin uuden Lahden eteläisen kehätien eli Launeen tien rakennustyöt. Aiemmin Valtatie 12 kulki Lahden läpi kaupungin keskustan kautta, mutta tieosuus on osoittautunut liikenteellisesti ongelmalliseksi, koska tieosuudella oli verrattain paljon risteävää liikennettä. Uusi 13 kilometriä pitkä kehätie oli liikenteelle valmis vuoden 2020 loppupuolella, mutta viimeistelytöitä jatkettiin vuoden 2021 aikana. Uusi kehätie on Okeroisiin asti kaksoiskeskiviivoilla varustettua moottoriliikennetietä, mistä loppuosa tieosuudesta jatkuu moottoritienä. Tieosuuden läpi kulkee useita siltoja sekä 2 tunnelia; Liipolan tunneli ja Patomäen tunneli.
Lahti–Kouvola
thumb|Siltatyömaa [[Tillolassa, Iitin ja Kouvolan (Kuusankosken) rajalla heinäkuussa 2019. Etualalla tilapäinen kiertotie ja varsinainen tie kulkee sillan yli]] thumb|150px|Uusien teiden rakennustyömaa Tillolassa, Iitin ja Kouvolan rajalla. Osa alueen uusista pienemmistä teistä tehdään [[KymiRing-radan johdosta]] Lahden ja Kouvolan välinen osuus on nykyisin Lahden Joutjärven ja Uudenkylän välillä leveäkaistaista moottoriliikennetietä ja muutoin tavanomaista kaksikaistaista tietä. Tieosuutta suunnitellaan parannettavaksi useassa vaiheessa niin, että tavoitetilassa tie olisi Joutjärven ja Nastolan sekä Iitin Tillolan ja Suviojan välillä keskikaiteellista nelikaistaista tietä ja muutoin keskikaiteellista ohituskaistatietä. Uudenkylän ja Tillolan välillä tie rakennettaisiin pääosin uuteen paikkaan, muualla nykyiselle paikalleen. Tieosuuden kaikki liittymät olisivat eritasoliittymiä. Lisäksi rakennettaisiin pohjavesi- ja melusuojauksia sekä riista-aitoja. Koko hankkeen kustannusarvio on noin 85 miljoonaa euroa. Hankkeen toteuttamisesta tai rahoituksesta ei ole päätöstä.
Hanke toteutettaneen vaiheittain. Ensimmäisessä vaiheessa osa liittymistä voidaan toteuttaa porrastettuina tasoliittyminä.
Iitin Tillolan ja Kouvolan Keltin välisen osuuden parannustyöt alkoivat kesällä 2018 ja ne saatiin päätökseen marraskuussa 2019. Tällöin osuus parannettiin keskikaiteelliseksi ohituskaistatieksi ja välille rakennettiin kolme uutta siltaa. Lisäksi Iitin ja Kouvolan (ent. Kuusankoski) rajalle, KymiRing-moottoriradan viereen Tillolankankaalle tuli uusi eritasoliittymä, jonka on tarkoitus palvella vuonna 2020 avattavan radan käyttäjiä. KymiRingillä pidetään heinäkuussa 2020 MotoGP-kilpailut. Lisäksi Keltin eritasoliittymää parannettiin siten, että Valtatietä 6 pitkin Kouvolasta Helsinkiin kulkevan liikenteen ei tarvitse enää pysähtyä liikennevaloihin risteyksessä. Keltin liittymän parannuksen seurauksena valtatie 12 muutettiin moottoriliikennetieksi 2,3 km:n matkalta Keltin eritasoliittymän ja Venäläistöyryntien (seututie 359) välillä.
Vuoden 2020 kesäkuussa Väylävirasto julkaisi ensimmäiset tiesuunnitelmaluonnokset valtatien 12 parantamisesta jatkuvaksi ohituskaistatieksi Lahden Uudenkylän ja Iitin Tillolan välillä noin 27 kilometrin matkalla. Tie yhdistyisi Uudessakylässä olemassa olevaan leveäkaistaiseen moottoriliikennetiehen ja Tillolassa vuonna 2019 valmistuneeseen parannettuun osuuteen. Hankkeeseen kuuluu ensimmäisessä vaiheessa kaksi eritasoliittymää (Kausala ja Tillola) ja kaksi tasoliittymää (Hiisiö ja Jokue). Uusi tie rakennettaisiin nykyisen tien kohdalle Hiisiön ja Jokuen välillä sekä Kausalan itäpuolen ja KymiRingin välillä. Tie saisi täysin uuden linjauksen Uudenkylän ja Hiisiön välillä sekä Jokuen ja Kausalan itäpuolen välille. Tulevaisuudessa Jokuen ja Hiisiön liittymät muutettaisiin myös eritasoliittymiksi. Hanke ei ole mukana viimeisimmässä Väyläviraston investointiohjelmassa 2022-2029, vaikka siinä tunnistetaankin merkittävä tarve osuuden parantamiselle.
Pitkän tähtäimen suunnitelmat
Pitkällä tähtäimellä valtateitä 10 ja 12 on suunniteltu parannettavaksi vuoteen 2030 mennessä yhteysvälillä Hämeenlinna–Lahti rakentamalla eritasoliittymiä, ohituskaistoja ja nelikaistaista tietä. Koko hankkeen kustannusarvio on noin 140 miljoonaa euroa.
Osana koko päätieverkkoa koskevia kehittämissuunnitelmia Tiehallinnon tavoitteena on, että vuonna 2025 valtatie 12 olisi nelikaistainen Rauman, Tampereen, Lahden ja Kouvolan seuduilla. Lisäksi osuus Hämeenlinnan Tuuloksesta Lahteen ja Lahti (Nastola)–Iitti (KymiRing) olisivat jatkuvaa ohituskaistatietä sekä osuudet Huittinen–Tampere ja Tampere–Lahti kaksikaistaista tietä, jolla on säännöllisesti ohituskaistoja. Nämä suunnitelmat ovat kuitenkin alustavia ja edellyttäisivät tieinvestointeihin vuosittain käytettävien määrärahojen kaksinkertaistamista nykyisestä.
Idlewild
Idlewild on yhdysvaltalaisen OutKast-yhtyeen samannimiseen elokuvaan linkittyvä studio-/soundtrack-albumi, joka julkaistiin 22. elokuuta 2006. Albumi myi Yhdysvalloissa platinalevyn arvoisesti, ja Billboard 200 -listalla se nousi parhaimmillaan toiselle sijalle. Kanadassa Idlewildille myönnettiin kultalevy, ja Suomessa albumi ylsi parhaimmillaan 20:nneksi.
Albumilta julkaistiin viisi singleä.
Dying to Say This to You
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 27.
Nord Stream
thumb|Nord Stream -kaasuputken reitti englanninkielisellä kartalla|450x450px Nord Stream (aiemmin Pohjois-Euroopan maakaasuputki) on Itämeren pohjaan asennettu maakaasuputkilinjasto, joka kulkee Venäjältä Saksaan. Putkilinjoja on kaksi, Nord Stream ja Nord Stream 2.
Molemmat linjat vahingoittuivat mahdollisesti käyttökelvottomiksi 26. syyskuuta 2022 tapahtuneissa räjähdyksissä, joiden seurauksena putkista alkoi vuotaa maakaasua lähellä Bornholmin saarta. Tämä on todennäköisesti historian suurin yksittäinen metaanipäästö. Vuotojen kerrottiin loppuneen sunnuntaihin 2. lokakuuta mennessä, mutta Nord Stream 2 -linjan vuoto jatkui senkin jälkeen ja Venäjän pelättiin pumppaavan putkeen lisää kaasua.
Nord Stream 1
Ensimmäinen Nord Stream -putkilinja kulkee Karjalankannakselta Viipurista Mecklenburg-Etu-Pommeriin Greifswaldiin. Putken rakennutti ja sen omistaa yhteisyritys Nord Stream AG, jonka osakkaat ovat venäläinen Gazprom (51 %), saksalaiset E.ON Ruhrgas ja BASF:in tytäryhtiö Wintershall (kumpikin 15,5 %) sekä hollantilainen N.V. Nederlandse Gasunie ja ranskalainen GdF Suez (kumpikin 9 %). Linjan rakentaminen alkoi vuonna 2010, ja ensimmäinen putki valmistui käyttöön vuonna 2011. Nord Stream -linjan toinen putki otettiin käyttöön vuoden 2012 lopulla.
Alkestis
pienoiskuva|upright=1.06|Alkestis Herakleen ja [[Kerberos|Kerberoksen vieressä.]] Alkestis kreikkalaisessa mytologiassa Iolkoksen prinsessa, kuningas Peliaan ja joko Anaksibian tai Fylomakhen tytär. Hänet tunnetaan parhaiten rakkaudestaan puolisoaan Admetosta kohtaan, ja tämä tarina kerrotaan Euripideen tragediassa Alkestis.
Kun Alkestis tuli naimaikään, hänellä oli paljon kosijoita ja niinpä Pelias julisti, että se, joka iestäisi sekä karjun että leijonan vetämään vaunuja, saisi hänen tyttärensä vaimokseen. Admetos suoritti tehtävän Apollonin avulla, sillä Zeus oli määrännyt tämän palvelemaan rangaistukseksi Admetosta vuodeksi paimenena, ja ajoi vaunut Peliaan luokse. Toisen version mukaan myös Herakles olisi ollut mukana auttamassa — kun leijona oli henkisen ja karju ruumiillisen voiman vertauskuva, niin samoin Apollon edusti viisautta ja Herakles voimaa.
Nord Stream
Kustannukset
Rakennushankkeen kokonaishinnaksi arvioitiin vuoden 2008 lopulla 7,4 miljardia euroa. Vedenalaisen osuuden kilometrihinta on noin kaksinkertainen maanpäälliseen verrattuna.
Alkestis
Admetos sai siten Alkestiin puolisokseen mutta unohti häiden jälkeen suorittaa vaaditun uhrin Artemiille. Loukattu jumalatar täytti hääkammion käärmeillä, ja taas Apollon saapui Admetoksen avuksi. Hän neuvoi Admetosta suorittamaan uhrin Artemiille, ja niin jumalatar poisti käärmeet.