cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tekstiili
Tekokuidut
Tekokuidut jaotellaan muuntokuituihin ja synteettisiin kuituihin. Muuntokuidut jaotellaan selluloosamuuntokuituihin ja proteiinimuuntokuituihin. Synteettisten kuitujen raaka-aineet ovat erilaisia muoveja.
EU
EU:n jätedirektiivin muutoksen mukaan tekstiilijätteen erilliskeräys on järjestettävä vuoteen 2025 mennessä. Direktiivi ei koske yrityksiä.
Suomessa
Suomen ensimmäinen poistotekstiilien jalostuslaitos on tarkoitus valmistua vuonna 2021 Lounais-Suomeen Paimioon. Laitos olisi ensimmäinen laatuaan Pohjoismaissa. Paimion jalostamon käsittelykapasiteetti olisi noin 12 miljoonaa kiloa eli runsaat kymmenen prosenttia koko maan poistotekstiilistä. Lounais-Suomen jätehuolto jalostaa kotitalouksien ja Rester Oy yritysten poistotekstiilejä.
Charles Cecil
Charles Harkness Cecil (s. 1945 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen, Italian Firenzessä asuva ja maalaava taidemaalari. Hänen aiheensa ovat usein figuratiivisia ja hän maalaa ainoastaan elävästä mallista. Cecil toimii oman ateljeekoulunsa Charles H. Cecil Studiosin johtajana.
Hän aloitti opintonsa Haverford Collegessa Pennsylvaniassa ja jatkoi lukien taidehistoriaa Yalen yliopistossa. Tämän jälkeen hän siirtyi Robert Hale Ives Gammellin ohjaukseen Fenway Studiosiin Bostoniin ja sitten Richard Lackin ohjaukseen Atelier Lackiin, Minneapolikseen. Opintojen aikana Yhdysvalloissa hän sai tilaisuuden lähteä maalaamaan maisemia Eurooppaan. Ensimmäiseksi hän matkusti Italian kukkuloille erinäisiin kaupunkeihin maalaamaan. Myöhemmin hän asettui pysyvästi Firenzeen. Firenzessä hän teki yhteistyötä Daniel Gravesin kanssa ja piti Studio Cecil-Gravesia nuorille maalareille opettaen historiallisia piirustus- ja maalaustekniikoita.
Studio Cecil-Graves oli pieni ja intiimi ateljeeohjelma, jossa kaksi maalaria opetti muutamia maalaamiseen intohimoisesti suhtautuvia oppilaita. Oppilaat olivat turhautuneita nykypäivän taideopetukseen ja halusivat oppia piirtämään ja maalaamaan. Vuonna 1991 Cecil jäi vanhaan Cecil-Graves studion rakennukseen jatkamaan omaa kouluaan (Charles H. Cecil Studios). Daniel Graves perusti Florence Academy of Artin uuteen kohteeseen Firenzeen.
Säämäjärven veneturma
Säämäjärven veneturma tapahtui, kun kesäleiriläisiä kuljettaneet kanootit kaatuivat myrskyssä Säämäjärvellä Venäjän Karjalassa kesäkuussa 2016. Onnettomuudessa hukkui 14 ihmistä.
Tapahtumien kulku
Säämäjärvellä onnettomuuteen joutui kesäleiriläisiä ja heidän ohjaajiaan. Leiriläiset olivat 12–15-vuotiaita.
47 lapsen ja neljän aikuisen ryhmä oli lähtenyt järvelle kumiveneellä ja kahdella kanootilla lauantaina 18.6.2016. Ryhmä oli kadonnut myrskyssä.
Pelastusoperaatio
Pelastustoimet pääsivät käynnistymään sunnuntaina 19.6.2016 sen jälkeen, kun yksi veden varaan joutuneista lapsista oli päässyt läheiseen kylään hälyttämään apua. 12-vuotiaalla tytöllä oli ollut turman sattuessa yllään pelastusliivit. Hän oli onnistunut pelastautumaan Säämäjärven rantaan.
Onnettomuustutkinta
Onnettomuustutkinnassa saatujen alustavien tietojen mukaan toinen kanooteista oli kaatunut myrskyssä ja uhrit olivat joutuneet veden varaan. Viranomaiset arvioivat, että veneissä oli ollut liikaa ihmisiä ja että kaikille lapsille ei riittänyt pelastusliivejä.
Turman aikaan järvivesi oli kylmää, mikä heikensi pelastaumismahdollisuuksia. Eräiden tietojen mukaan osa onnettomuudessa menehtyneistä lapsista oli löydetty kuolleena saaresta. Heidän epäillään kuolleen kylmyyteen.
Onnettomuuden uhreja oli yhteensä 14. Heistä 13 oli kotoisin Moskovasta ja yksi Pietarista. Hukkuneista 11 oli poikia ja kolme tyttöä.
Myrsky Säämäjärvellä
Onnettomuuden jälkeen ei osattu sanoa tarkalleen, mihin aikaan turma oli tapahtunut. Säämäjärvellä tehtiin havaintoja myrskypilvistä lauantai-iltana puoli kymmenen aikoihin. Aallonkorkeuden kerrottiin nousseen pariin metriin. Tietotoimisto Tassin mukaan suuressa osassa Karjalaa oli annettu tuulivaroitus. Tuulen voimakkuuden ennustettiin olevan 17–20 metriä sekunnissa.
Onnettomuustutkijoiden mukaan kesäleirillä oli liikkunut huhuja myrskyvaroituksesta. Lapsien kerrotaan pyytäneen, että venematka peruttaisiin. Leirin ohjaajien kerrottiin kuitenkin pitäneen kiinni päätöksestään lähteä vesille varoituksista huolimatta.
Veneretkellä ei viranomaislupaa
Varapääministeri Olga Golodets on kertonut julkisuudessa, että kesäleirillä ei ollut lupaa veneretkille osaavien ohjaajien ja asianmukaisten varusteiden puutteen vuoksi. Viranomaisten mukaan heillä ei ollut tietoa, että leirin ohjelmaan kuului veneretki.
Venäjällä turistiryhmien retkistä täytyy tehdä ilmoitus hätätilaministeriön paikallisosastoon. Hätätilaministeriön mukaan Säämäjärven kesäleiriläisten veneretkelle ei olisi annettu lupaa.
Leirin henkilökuntaa pidätetty
Onnettomuustutkinnan ensiarvioiden mukaan oli epäselvää, kuka oli viime kädessä vastuussa toiminnasta Säämäjärven kesäleirillä. Veneonnettomuuden jälkeen viranomaisten kerrottiin pidättäneen neljä venematkalla mukana ollutta ohjaajaa sekä leirikeskuksen johtajan. Viranomaiset selvittävät, noudattivatko kesäleirin järjestäjät turvallisuusvaatimuksia.
Onnettomuuden jälkeen Karjalan tasavallassa lähes 1 500 ihmistä allekirjoitti vetoomuksen, jossa vaadittiin, että leiriohjaajina toimineita nuoria opiskelijoita ei rangaistaisi.
Syksyllä 2017 uutisoitiin, että Suojärven sairaalan lääkäri oli tuomittu kolmeksi vuodeksi vankeuteen rangaistussiirtolassa, koska hän oli luullut erään hukkuvan lapsen hätäpuhelua pilapuheluksi. Lääkäri ei ollut hälyttänyt apua turmapaikalle. Lehtitietojen mukaan kaksi leirin johtajaa ovat vangittuina.
Valituksia leiriolosuhteista
Säämäjärven kesäleiri oli suunnattu moskovalaisille lapsille ja nuorille. Leiritoimintaa oli arvosteltu aiemmin huonoista oloista. Valitukset olivat liittyneet leiriläisten ravitsemukseen ja muuhun hyvinvointiin. Moskovan kaupunginhallinnon mukaan leirit olivat laatuvaatimusten mukaisia.
Leiriohjaajien pätevyyttä oli kritisoitu. Venäjän lapsiasiamies Pavel Astahov on kertonut julkisuudessa, että monet leiriohjaajat Säämäjärvellä olivat läheisen kasvatustieteellisen oppilaitoksen opiskelijoita. Mediatietojen mukaan leireillä työskentely oli ollut opiskelijoiden opintoihin kuuluva harjoittelujakso. Ohjaajille oli määrätty heille sopimattomia tehtäviä. Säämäjärven veneturmassa mukana olleet ohjaajat olivat 17-19-vuotiaita.
Säämäjärven kesäleirillä kerrottiin olleen jonkinlainen selviytymisteema. Leirillä oli yhteensä 189 lasta.
Säämäjärven kesäleiritoimintaa ei aiota enää jatkaa.
Surupäivä Karjalassa ja Moskovassa
Onnettomuuden vuoksi Karjalan tasavaltaan sekä Moskovaan julistettiin surupäivä maanantaiksi 20.6.2016. Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa Venäjän joukkue pelasi päivän ottelunsa surunauhoissa Säämäjärven onnettomuudessa hukkuneiden lasten muistoksi.
Muistokappeli
Säämäjärven veneturmassa hukkuneiden lasten muistoksi on rakenteilla kappeli Kudaman (Кудама) kylän lähelle Säämäjärven rannalle. Kappelin on määrä valmistua kesäksi 2018.
Kappeli tullaan pystyttämään paikalle, josta paikalliset asukkaat löysivät ensimmäiset veneturman uhrit. Aloite kappelin pystyttämisestä on tullut uhrien omaisilta.
Sveitsi (täsmennyssivu)
Sveitsi tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Lisäksi Sveitsi-nimeä (yleensä tai ), tarkoittaen usein vuoristoseutua tai näyttävää maisemaa, käytetään sadoista paikkakunnista ja alueista eri puolilla maailmaa.
Korulehvähevonen
Korulehvähevonen (Phyllopteryx taeniolatus) on merineulojen (Syngnathidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Kuvaus
Korulehvähevosten suu on ohut ja pillimäinen niiden ihot ovat täynnä luisia levyjä. Niiden suurin pituus on noin 45 senttimetriä. Niillä ei ole hampaita tai vatsaa.
Lisääntyminen
Naaras siirtää erityisen asettimen avulla koiraan mahapussiin noin 120 mätiä, jonka koiras hedelmöittää maidillaan. Koiras voi kantaa pussissaan muidenkin naaraiden munia. Hedelmöityksen jälkeen munien ympärille kasvaa kudosta, joka säätelee kehittyvien poikasten hengitystä eli kuljettaa muniin happea ja poistaa munista vapautuvaa hiilidioksidia. Kudoksen suolapitoisuus on sama kuin meriveden. Poikasten kehitys kestää vajaat kaksi viikkoa. Koiraat uivat kantoajan lopussa vesikasvillisuuden joukkoon ”synnyttämään”. Siellä ne työntävät jälkeläisensä ulos pussista voimakkaiden pyrstönliikkeiden avulla. Tässä vaiheessa poikaset jo muistuttavat ulkonäöltään täysikasvuisia yksilöitä.
Elinalue
Korulehvähevoset asuvat lauhkean rannikoiden vesillä, joissa on kivisiä riuttoja. Matalat rannikkopopulaatiot vaihtelevat veden suolapitoisuuden mukaan. Joillakin alueilla ne pysyvät syvemmässä vedessä jopa 25 metrin syvyydessä. Ne asuvat lähellä Etelä- ja Itä-Australian rannikoita.
Ravinto
Korulehvähevosilla ei ole hampaita tai vatsaa, ja koska niillä ei ole vatsaa, ne syövät lähes jatkuvasti ja laajalla alueella. Ne syövät pieniä katkarapuja ja muita pieniä äyriäisiä, planktonia ja toukkia. Ne käyttävät pitkää, ohutta, putkimaisen kuonaa luodakseen voimakkaan imun.
Fosfiinihapot
thumb|250px|Mono- ja dialkyylifosfiinihappojen yleinen rakenne Fosfiinihapot ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R1R2P(=O)OH, missä R on orgaaninen ryhmä. Fosfiinihappoja käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä, palonestoaineina ja malmien vaahdotuksissa.
Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa fosfiinihapot ovat useimmiten kiinteitä aineita. Yhdisteet ovat heikkoja happoja, mutta karboksyylihappoja vahvempia. Fosfiinihapot reagoivat happojen katalysoimana alkoholien kanssa fosfinaattiestereiksi. Amiinien kanssa ne voivat muodostaa fosfinamideja. Ryhmän yhdisteet muodostavat komplekseja useiden metalli-ionien kanssa.
Fosfiinihappojen valmistukseen on useita tapoja. Niitä voi valmistaa esimerkiksi halofosfiinien hydrolyysillä, hapettamalla fosfiineja tai fosfiinioksideita, fosfonihapoista tai niiden estereistä alkyylihalideilla ja hypofosforihapokkeen ja alkeenin, karbonyyliyhdisteen tai imiinin additioreaktiolla.
Fågelön
pienoiskuva|Ote karrtasta (Häradsekonomiska kartan) vuodelta 1901. Fågelön on Mälarenin saari Ruotsissa Ekerön kunnassa, joka sijaitsee Tukholman läänissä.
Maantietoa
Fågelön sijaitsee Mälarenin itäosassa Tukholmasta tulevan lahdensuun edustalla. Saaren pituus on 1,8 kilometriä ja leveys on 1,0 kilometriä. Tukholmasta alkaa lounaaseen päin Fiskarfjärdeniin johtava salmi ja siitä haarautuu luoteeseen päin jatkuva toinen Lambarfjärdeniin johtava salmi. Salmien väliin ja Lovönin eteen jää pieni saariryhmä, jonka suurimpia saaria Fågelön on. Saariryhmän muita saaria ovat esimerkiksi Kärsön, Kungshatt, Björnholmen, Tallholmen, Granholmen, Krankholmen ja Skräddarholmen. Saari on metsämaan peitossa, mutta sillä on edelleen peltomaata sen lounaispäässä Kungshattia vastapäätä. Pellon reunoilla sijaitsee muutamia vapaa-ajan asuntoja. Niitä on myös saaren kaakkoisrannassa Fläsketin kohdalla.
Historiaa
Vanhan kartan mukaan vuodelta 1901 on saaressa ollut maatila peltoineen samalla paikalla, missä sijaitsee nykyään vapaa-ajan asuntoja.
Luontoarvoja
Saari liitettiin vuonna 2014 Lovön luonnonsuojelualueeseen (Lovö naturreservat, 3 228 hehtaaria, josta maa-alaa 2 090 hehtaaria, Natura 2000 hankkeessa Lovö Kärsö (SE0110186)). Siihen kuuluvat Lovön (lukuun ottamatta Lindön niemeä) ja itäpuoliset saaret, pois lukien Kunghatt, kuten esimerkiksi Kärsön, Fådelön, Skräddarholmen, Krankholmen, Granholmen, Tallholmen, Björnholmen ja Fläsket. Suojelualueeseen ei kuulu asumiseen kuuluvat yksyistontit, valtion- tai kunnan omistamat laitokset. Fågelönillä ei ole merkittyjä retkireittejä, mutta sen länsipäässä Skräddarholmenia vastapäätä on merkitty tulentekopaikka.
Black-Ash Inheritance
EP:n kappaleista ”Gyroscope” julkaistiin myöhemmin Whoraclella. ”Acoustic Medley” on akustinen sovitus kappaleista ”Artifacts of the Black Rain”, ”Dead Eternity” ja ”Jotun”, joista viimeksi mainittu julkaistiin Whoraclella. EP:llä julkaistiin myös liveversio albumin Lunar Strain kappaleesta ”Behind Space”, nyt Anders Fridénin laulamana. Kappale ”Goliaths Disarm Their Davids” sisällytettiin pelin Brütal Legend soundtrackiin.
Black-Ash Inheritance julkaistiin vuonna 2007 vinyylinä Night of the Vinyl Dead Recordsilta, rajoitettuna 555 kappaleeseen, ja yhdistettynä The Jester Race -albumiin Nuclear Blastin Reloaded-uudelleenjulkaisussa vuonna 2008.
Yoandri Betanzos
Yoandri Betanzos (s. 15. helmikuuta 1982 Santiago de Cuba) on kuubalainen kolmiloikkaaja.
Betanzos voitti 1999 alle 18-vuotiaiden kolmiloikan MM-hopeaa Bydgoszczissa tuloksella 15,83. Seuraavana vuonna hän oli toinen nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä tuloksella 16,34. Vuonna 2003 hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa loikittuaan 17,28. 2004 hän voitti pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 17,36 ja kultaa Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa. Ateenan olympialaisissa hän oli neljäs tuloksella 17,47 häviten pronssimitalisti Danil Burkenjalle yhdellä senttimetrillä.
Betanzos voitti jälleen MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa 2005 tuloksellaan 17,42. Myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli ensimmäinen loikittuaan 17,46. Vuonna 2006 hän voitti sisäratojen MM-pronssia Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja oli ensimmäinen IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Osakan 2007 ja Berliinin 2009 MM-kilpailuissa hän jäi karsintaan. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai hopeaa ennätyksellään 17,69. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui yhdenneksitoista tuloksella 16,67 m.
Léopold Sédar Senghor
Léopold Sédar Senghor (9. lokakuuta 1906 Joal, Ranskan Länsi-Afrikka  – 20. joulukuuta 2001 Verson, Ranska) oli senegalilainen poliitikko ja runoilija, syntyjään Joalin kaupungin kristittyjä sereerejä. Hän oli muun muassa frankofonia- ja négritude-aatteiden ajattelija ja kehittäjä.
Kirjailijana
Senghor aloitti kirjallisen tuotannon vuonna 1945 runokokoelmalla Chants d'Ombre, jonka runoja hän oli kirjoittanut vankeudessa. Sen jälkeen hän julkaisi useita runokokoelmia ja négritudeaatetta käsitelleitä esseitä ja kokoelman L'Anthologie de la nouvelle poésie nègre et malgache de langue française (1948), joka toi Euroopassa tunnetuksi toisen maailmansodan jälkeisiä afrikkalaisia runoilijoita. Hänestä tuli 1983 Ranskan akatemian ensimmäinen afrikkalainen jäsen tuolille numero 16.
Poliitikko ja presidentti
Senghor valittiin toisen maailmansodan jälkeen Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi afrikkalaisten sosialistien RDA -puolueen jäsenenä. Hän kuitenkin hylkäsi puolueen sen liiallisena pitämänsä vasemmistolaisuuden vuoksi ja perusti senegalilaispuolueen Bloc Démocratique Sénégalais (BDS). Hän esitti joulukuussa 1959 Ranskan presidentille Charles de Gaullelle kaunopuheisen anomuksen Senegalin itsenäistämiseksi.
Senghor toimi Senegalin ensimmäisenä presidenttinä vuosina 1960–1980. Senghor oli Bloc Démocratique Sénégalais’n puoluejohtaja, mutta hän kehitti itsenäistyneeseen Senegaliin monipuoluejärjestelmän. Senghor sanoitti Senegalin kansallislaulun Pincez Tous vos Koras, Frappez les Balafons’n. Vuoden 1962 lopulla Senegalin pääministeri ja Senghorin pitkäaikainen ystävä Mamadou Dia yritti kaapata vallan mutta epäonnistui. Senghor luopui presidentin tehtävästä vuonna 1980, ja hänen seuraajakseen Senegalin presidenttinä tuli Abdou Diouf. Senghor kuoli vuonna 2001 Ranskassa. Hänet haudattiin Senegaliin synnyinkaupunkiinsa Joaliin.
Senghor sai vuonna 1975 Makedoniassa Strugan runoiltojen kultaisen seppeleen. Senghor vieraili kaksi kertaa Suomessa, presidentti Urho Kekkosen vieraana.
Merkitys
Senghor oli elämänvaiheiltaan paradoksaalinen: Hän oli heimoltaan sereeri ja uskonnoltaan katolilainen, hän johti maata, jonka väestön enemmistö on islamilaisia wolofeja. Hän oli huomattava intellektuelli mutta sai vahvaa kannatusta maanviljelijöiltä. Hänessä yhtyivät runoilijan ja valtionjohtajan kyvyt. Vaikka hän oli voimakkaasti oman négritudeaatteensa edistäjä, hän luotti silti yhteistyöhön eurooppalaisten kanssa.
Liesjärvi (Jämsä)
Liesjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Ehunsalmen lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on noin 23 kilometriä luoteeseen ja Tampereelta noin 81 kilometriä koilliseen.
Jämsässä on myös Yläinen Liesjärvi ja Alainen Liesjärvi, ne sijaitsevat Jämsänniemellä noin 30 kilometriä Kuoreveden Liesjärveltä kaakkoon.
Maantietoa
Liesjärvi on 2,0 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 135 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä. Liesjärvi sijaitsee Kuoreveden koilliskolkassa lähellä entistä Jämsän ja Kuoreveden kuntarajaa. Järven keskelle työntyy idästä Teeriniemi, jonka sivuille jäävät Honkalahti ja Talaslahti. Sen itäpuolella sijaitsee Jämsänjärvi. Liesjärven eteläpuolella on parin hehtaarin laajuinen Pärnäjärvi, josta on laskuoja järvien välisen kannaksen halki Liesjärveen. Kannaksella on pieni viljelysaukea. Myös järven pohjois- ja itärannalla on jonkin verran maatalousmaisemaa. Liesjärven pohjoisosassa sijaitsee Annansaari. Järven länsiosassa on Kuljunlahti, jonka lounaispuolella sijaitsee Kuljunlammi, jonka eteläpuolella on Kuljunkorpi. Siinä on kaksi saarta, joista Annansaari on suuri ja toinen saari pelkkä luoto. Annansaaren pinta-ala on 0,83 hehtaaria, mutta se on autio metsäsaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 3,94 miljoonaa kuutiometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 2,9 metriä. Teeriniemen edustalla on matalikko, joka yltää korkeintaan 2,5 metrin syvyyteen. Kummallakin puolella matalikkoa sijaitsee syvänteet. Pohjoisosassa on vain 6–7 metriä syvää, mutta eteläosassa syvänteessä on 11 metriä syvää. Järven rantaviivan pituus on 7,9 kilometriä, josta Annansaaren osuus on 400 metriä. Liesjärven pohjoispuolella on laaja hiekkakankaan alue, joka on osa kauempaa pohjoisesta alkavaa harjujaksoa. Harju kulkee Rimmin kohdalta Liesjärven kaakkoispuolelle, missä sijaitsee Teeriniemi ja sitä korkeampi Paloharju. Etelärannassa sijaitsee Pärnäjärven kulmakunta.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Lahnajoen valuma-alueeseen (14.514) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114 metriä mpy. Vedet virtaavat Liesjärven koilliskulmasta lyhyttä laskuojaa Rimmiin ja siitä edelleen Jämsänjärven luoteiskulmaan.
Browardin piirikunta
Browardin piirikunta on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 748 066 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 3 426,08 neliökilometriä. Piirikunnan suurin kaupunki Fort Lauderdale on myös sen hallintokeskus.
Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 37,4 prosenttia on valkoisia, 28,7 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 27,6 prosenttia mustia. 40,8 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 86,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 40,3 vuotta.
Kitka (täsmennyssivu)
Kitka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Zimbabwelainen musiikki
Zimbabwelainen musiikki käsittää sekä perinteistä että populaarimusiikkia. Kummassakin tärkein soitin on mbira, joka tunnetaan Zimbabwen ulkopuolella paremmin nimellä thumb piano eli sormipiano. Zimbabwelainen populaarimusiikki on saanut hieman suosiota myös valtion ulkopuolella.
Mbira
Zimbabwelainen ksylofoni mbira, jota usein kutsutaan sormipianoksi, on olennainen osa zimbabwelaista musiikkia. Vaikka soitin oli 1900-luvun alussa vaipua unohduksiin, se tuli uudelleen zimbabwelaisen musiikin tärkeimmäksi soittimeksi 1960-1970-luvuilla. Tunnetuimpia mbiransoittajia ovat muun muassa Dumisani Maraire, Ephat Mujuru, Forward Kwenda, Stella Chiweshe ja Tute Chigamba.
Sungura
Sungura on eräs paikallinen populaarimusiikin tyyli. Se syntyi Zimbabwessa 1980-luvulla. Tunnetuin sungura-artisti on James Chimombe.
Chimurenga
Chimurenga on Zimbabwen ulkopuolella tunnetuinta zimbabwelaista musiikkia. Tunnetuin chimurenga-artisti lienee Thomas Mapfumo. Vaikka hän aloitti uransa 1960-luvulla esittämällä covereita suosituista länsimaisista hiteistä, 1970-luvulla hän alkoi esittää vahvasti zimbabwelaisvaikutteista musiikkia ja laulaa shonan kielellä. Thomas Mapfumon tunnetuin seuraaja on Oliver "Tuku" Mtukudzi.
Jit
Jit on populaarimusiikkia, jossa sähkökitaralla on merkittävä osa. Mainitsemisen arvoisia yhtyeitä ovat muun muassa New Black Eagles, Four Brothers ja Bhundu Boys. Näistä erityisen suosittu on Bhundu Boys. Yhtye on saavuttanut paljon suosiota myös kotimaansa ulkopuolella ja on päässyt työskentelemään myös eräiden länsimaalaisten muusikkojen kanssa.
Rumba
Afrikkalaisen rumba-musiikin keskus on Kongo-Kinshasa, mutta myös Zimbabwesta tulee lukuisia arvostettuja rumba-artisteja, kuten Simon Chimbetu ja Leonard Karikoga Zhakata.
M/S Vikingland
M/S Vikingland oli OSM Sea Partner Ab:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus oli rakennettu vuonna 1979 Mitsui Engineering & Shipbuilding Co. Ltd:n telakalla Japanissa. Vikingland oli rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama oli Göteborg. Alusta on käytetty Britannian puolustusministeriön sotatarvikekuljetuksissa.
Vikinglandin sisaraluksia ovat Hellenic Master, Hellenic Sailor, Tyrusland, Vegaland ja Thebeland.
Käyttöhistoria
Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1979. Lokakuussa se luovutettiin Broströms Rederi Ab:n omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä Vikingland. Kotisatamaksi tuli Göteborg. 1. kesäkuuta 1984 alus siirtyi Rederi Ab Transoceanin omistukseen. Heinäkuussa 1986 alus rekisteröitiin Medro Ab:n omistukseen. Maaliskuussa 1991 Svenska Orient Linien osti Vikinglandin. 28. tammikuuta 1993 laiva siirtyi Rederi Ab Trans-Rexin omistukseen. 9. toukokuuta 1993 gotlantilainen Rederi Ab Gotland osti aluksen. Jälleen huhtikuussa 1994 alus siirtyi Svenska Orient Linienin omistukseen. Heinäkuussa 1996 Vikingland meni Lisnave-nimiselle telakalle Portugalin Setubaliin, jossa alusta pidennettiin alkuperäisestä 165 metristä 190 metriin. Syyskuussa pidennys valmistui ja alus lähti telakalta.
Lokakuussa 2000 Vikingland siirtyi Vikingland Ltd:n (OSM Sea Partner Ab) omistukseen ja Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Lokakuusta 2002 heinäkuuhun 2003 alus oli aikarahdattuna Britannian puolustusministeriölle. Tuona aikana alus kuljetti sotatarvikkeita Lähi-itään. Muut ruotsalaisomisteiset ro-ro-alukset sotatarvikekuljetuksissa olivat Tor Anglia (DFDS/Tor Line), Stena Shipper (Stena RoRo), Gute (Rederi AB Gotland), Anna Oden, Britta Oden ja Eva Oden (B&N). 18. heinäkuuta 2005 alus rekisteröitiin OSM Sea Partner Ab:n omistukseen ja Ruotsin lipun alle.
Ränni
Ränni on nesteen – yleensä veden – ohjaamiseen tarkoitettu kouru tai putki.
M/S Vikingland
Käyttöhistoria
Sunnuntaina 12. huhtikuuta 2009 Vikinglandin ollessa Kotkan Hietasen satamassa syttyi noin kello 13.45 aluksen keittiössä rasvapalo. Noin kymmenen pelastuslaitoksen yksikköä hälytettiin paikalle. Palokunta sai tulipalon nopeasti sammutettua eikä henkilövahinkoja päässyt syntymään, sen sijaan keittiö kärsi vahinkoja. Myös muihin osiin laivaa pääsi savua.
Ränni
Se voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
M/S Vikingland
Käyttöhistoria
Alus myytiin intialaiselle romuttajalle tammikuussa 2012, ja se saapui romutettavaksi Alangiin 19. helmikuuta 2012.
Poimu
Poimu voi viitata seuraaviin asioihin:
Taxodium wallisii
Taxodium wallisii on liitukautisista fossiileista tunnettu sypressikasvien heimon suosypressien sukuun luokiteltu esihistoriallinen havupuulaji. Sen edustajia kasvoi nykyisen Kanadan Albertan alueella jokisuistossa noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Lajin piirteisiin kuuluivat pienet kapeat lehdet, huiskiloissa kasvaneet hedekävyt ja kypsyttyään hajonneet liuskasuomuiset kävyt. Myöhäisliitukauden lopun Maastricht-vaiheen kerrostumien fossiilijäänteistä kuvattua kasvilajia on pidetty yhtenä nykyisinkin elävän suosypressien suvun varhaisimmista tunnetuista edustajista.
Nimet
Kasvin tieteellisen nimen lajimääre wallisii viittaa keskeisimmän fossiiliesiintymän löytäjään: Kent Wallis löysi Midland Provincial Parkissa sijaitsevan esiintymän, josta lajin holotyyppi on kotoisin.
Kuvaus
Taxodium wallisii oli ainavihanta tai puoliainavihanta puuvartinen kasvi. Lajin tieteellistä kuvausta laadittaessa suurimmat tunnetut lajiin kuuluvina pidetyt puuvarren kappaleet olivat vain muutaman senttimetrin mittaisia. Suvun edustajat ovat yleensä puita.
Varhainen Taxodium wallisii eroaa muista suosypresseistä monin tavoin: lajin emikukinnot eli kävyt olivat pystyjä ja asettuivat versoon vuorottain; käpysuomut olivat kärjestään kolmiliuskaisia, ja niissä oli tiheään johtojänteitä ja pihkatiehyitä; siitepölyhiukkaset ja siemenet olivat pienempiä kuin muilla suvun lajeilla.
Varsi
Lajin rajausta laadittaessa varren fossiilisia jäänteitä ei tunnettu. Lajista tunnettujen haarojen kappaleiden perusteella tiedetään kasvin uloimpien sivuttaisten versojen asettuneen suurempaan haaraan vuorottaisesti sekä versojen karisseen usein kokonaisina lehtineen.
Lehdet
Lehtien muoto vaihteli suomumaisesta tasasoukkaan, ja lehtiasento oli kierteinen. Kasvuversojen lehdet olivat enimmäkseen kapean sirppimäisen tasasoukkia, kärjeltään pitkäsuippuisia ja kannaltaan johteisia. Kasvuverson lehden lapa kasvoi suurimmillaan seitsemän millimetriä pitkäksi ja yhden millimetrin leveäksi; lehden johteinen kanta saattoi olla enintään 4,5 millimetriä pitkä. Lehden kölillinen alapinta antoi lehdelle kolmisärmäisen poikkileikkauksen. Kukintoja tuottavien versojen ja joidenkin kasvuversojen lehdet olivat puikean tai kolmiomaisen suomumaisia ja kärjeltään pitkäsuippuisia tai teräviä. Suomumaiset lehdet olivat enimmäkseen alle kaksi millimetriä pitkiä ja puolitoista millimetriä leveitä. Hedekukintoja tuottavien versojen suurimmillaan viisi millimetriä pitkiksi ja 1,75 millimetriä leveiksi kasvaneet tukilehdet olivat suomulehtiä suurempia, mutta kasvuversojen lehtiä lyhyempiä; kukintojen omat tukilehdet olivat pienempiä suomulehtiä. Kasvuversot karisivat yleensä kokonaisina lehtineen. Ilmarakoja esiintyi kasvuversojen tasasoukissa lehdissä kummallakin pinnalla, mutta suomumaisissa lehdissä niitä oli usein lähinnä lehden ranganpuoleisella eli yläpinnalla.
Kukinnot
Kasvista tunnetaan sekä hede- ja emikukintoja. Hedekukinnot eli hedekävyt asettuivat huiskilokukintoa muistuttaviin suomulehtisiin versoihin: niitä kehittyi sekä versojen kärkiin että kierteisesti lehtihankoihin. Pitkänomainen hedekäpy saattoi olla suurimmillaan kuusi millimetriä pitkä ja kolme millimetriä leveä. Hedekäpy koostui alle kymmenestä kierteisesti rankaan asettuneesta hedelehdestä. Pyöreän tai puikean kilpimäisen hedelehden alapinnalla oli viidestä yhdeksään siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Joissakin hedekävyissä säilyneet pyöreät tai soikeat 14–22,5 mikrometriä leveät siitepölyhiukkaset olivat pienempiä kuin muilla suosypresseillä.
Emikukinnot eli kävyt kehittyivät lehtihankoihin vuorottaisesti. Käpy oli pysty ja perällinen sekä muodoltaan lähes pallomainen tai hieman pitkänomainen. Kävyn on tulkittu olleen kypsänä keskimäärin halkaisijaltaan noin 13-millimetrinen, ja kävyn suomulehtinen perä on kasvanut pisimmillään noin kuuteen millimetriin. Käpy koostui 10–15 rankaan kierteisesti kiinnittyneestä limittäisestä käpysuomusta, joista kukin koostui yhdiskasvuisesta emilehdestä ja peitinsuomusta. Käpysuomu oli muodoltaan kilpimäinen ja kapeaperäinen: käpysuomun kilpi oli nelisivuinen ja ylälaidastaan liuskainen. Aluksi käpysuomun ylälaita oli seitsemänliuskainen, mutta kävyn kypsyessä suomun keskimmäinen liuska ja liuskapareista toiseksi uloin kasvoivat pituutta antaen käpysuomulle lopulta kolmiliuskaisen muodon. Peitinsuomun kärki muodosti käpysuomun pinnalle hieman taakäänteisen piikin. Kävyn rangasta käpysuomuun kulkeva johtojänne haarautui kolmeen käpysuomun tyvellä: johtojänteen keskimmäinen haara kulki peitinsuomun kärjen piikkiin, kun taas sivuttaiset haarat jakautuivat edelleen useita kertoja levittäytyen halki käpysuomun. Käpysuomussa oli pihkatiehyitä kolmessa sarjassa, ja tiehyitä saattoi olla yhdessä käpysuomussa yhteensä noin 30. Vastaavat rakenteet nykyisin elävien suosypressien ja niiden sukulaisten kävyissä ovat huomattavasti yksinkertaisempia. Kuhunkin käpysuomuun kehittyi kaksi siementä. Suurin osa tunnetuista käpyjen jäänteistä on irtonaisia käpysuomuja ja rankoja, ja ainoiden kokonaisena säilyneiden käpyjen on tulkittu irronneen kasvista ennen kypsymistään. Lajin kävyn on tulkittu kypsyttyään hajonneen käpysuomujen karistessa, kuten muillakin suosypresseillä.
Kasvin siemen oli epäsymmetrisen kolmikulmainen. Fossiileista tunnettujen siementen pituus on vaihdellut neljästä yhdeksään millimetriin ja leveys 1,9–5,5 millimetriin. Siemenkuori oli paksun nahkea, ja sen pinnassa oli näkyvä tasasoukan pitkänpyöreä napasuoniarpi.
Luokittelu ja kehityshistoria
Taxodium wallisii on havupuiden sypressikasvien heimon (Cupressaceae) suosypressien sukuun (Taxodium) luokiteltu kasvilaji. Kevin Aulenback ja Ben LePage kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1998 Kanadan Albertasta löydettyjen fossiilisten jäänteiden perusteella. Liitukautinen Taxodium wallisii erosi ulkoisesti useilla tavoilla suosypressien suvun myöhemmistä lajeista; monet versojen, lehtien, käpyjen ja siementen rakenteelliset piirteet kuitenkin yhdistävät lajin suosypresseihin ja erottavat sen muista heimon suvuista.
Laji muistuttaa joiltakin piirteiltään deltasypressejä (Glyptostrobus) ja sugeja (Cryptomeria). Näiden piirteiden on katsottu tukevan hypoteesia, jonka mukaan suosypressit, deltasypressit ja sugit olisivat kehittyneet nykyistä sugia (Cryptomeria japonica) muistuttaneesta kantamuodosta.
Samankaltaisia liuskoittuneita käpysuomuja esiintyy tämän suosypressilajin lisäksi sugeilla ja jurakaudelta tunnetulla havupuusuvulla Swedenborgia. Näillä kasveilla on kuitenkin tyypillisesti kuhunkin käpysuomun liuskaan kehittynyt oma siemenaihe, kun taas tämän suosypressin tavallisesti kolmiliuskaiseen käpysuomuun kehittyi vain kaksi siemenaihetta. Keskimmäinen siemenaihe saattaa kuitenkin jäädä kehittymättä sugeillakin, ja on mahdollista että suosypressien kehityslinjan edustajillakin on alun perin ollut yksi siemenaihe kutakin liuskaa kohti, jolloin liuskoja vastaavat siemenaiheet saattaisivat olla näiden sukujen kantamuodolta periytyvä yhteinen piirre.
Levinneisyys, löydöt ja fossiiliaineisto
pienoiskuva|Horseshoe Canyonin alue lähellä Albertan Drumhelleria. Taxodium wallisii eli läntisessä Pohjois-Amerikassa myöhäisliitukaudella noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Lajin fossiilisia jäänteitä on löydetty Kanadan Albertan provinssista lähellä Drumhellerin kaupunkia sijaitsevasta Maastricht-vaiheen alulle ajoitetusta Horseshoe Canyonin muodostumasta. Alue oli liitukaudella Pohjois-Amerikan sisämeren rannikkotasankoa.
Fossiiliaineisto koostuu kolmelta eri paikalta lietekivikerrostumasta löydetyistä enimmäkseen silisifikoituneista ja joissakin tapauksissa kalsifikoituneista versoista, lehdistä, kukinnoista ja siemenistä. Kolmiulotteisina kivettyminä esiintyvät jäänteet ovat säilyneet niin hyvin, että niiden avulla on voitu tutkia kasvinosien sisärakenteita ja vain muutamien mikrometrien kokoisia rakennepiirteitä.
Keskeisin löytöpaikka, Royal Tyrrell Museumin kaivauskohde TMP 88.232, sijaitsee noin neljä kilometriä Drumhellerista länteen Midland Provincial Parkin luonnonpuiston alueella. Muut löytöpaikat ovat Albertan yliopiston kaivauskohde UAPC-ALTA-P90 noin kaksi kilometriä kaupungista pohjoiseen Drumhellerin lentoaseman itälaidalla sekä Royal Tyrrell Museumin kohde TMP 93.119 noin kilometrin Nacminen kylästä etelään muiden löytöpaikkojen eteläpuolella.
Elinympäristö ja ekologia
Suosypressilajin Taxodium wallisii on tulkittu kasvaneen rannikkotasangon suistoalueen alluviaalimailla. Alueen ilmasto on ollut lämmin ja kostea puiden eläessä, ja lämpötilan on katsottu pudonneen pakkasen puolelle vain harvoin. Siten ympäristö on ollut suosypressien suvulle varsin tyypillinen.
Jaakko Itälä
Jaakko Itälä (7. toukokuuta 1933 Porvoo – 9. marraskuuta 2017 Helsinki ) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja 1978–1982 ja kansanedustaja 1979–1983. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Itälä oli vuosina 1973−1984.
Itälää pidetään Suomen koulujärjestelmän uudistajana. Hän ajoi muun muassa peruskoulu-uudistusta.
Elämä ja ura
Itälä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1952. Hän jatkoi opintojaan Turun yliopistossa ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1956. Itälä suoritti Turun yliopistossa myös kasvatusopin ja Suomen historian opintoja. Helsingin yliopisto promovoi Itälän filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1990.
Itälä toimi Ylioppilaslehden toimittajana 1955–1956, Akavan tiedotussihteerinä 1956 ja Yläneen keskikoulun rehtorina 1956–1957. Vuosina 1958–1959 hän oli K. J. Gummeruksen mainospäällikkö Jyväskylässä ja vuosina 1959–1962 Kunnallisvirkamiesliiton järjestösihteeri.
Työurallaan Itälä vaikutti erityisesti Väestöliitossa ja Mannerheimin Lastensuojeluliitossa (MLL). Hän toimi Väestöliiton kasvatusasiain sihteerinä 1962–1964, apulaisjohtajana 1964–1965 ja toiminnanjohtajana 1965–1968. MLL:n toiminnanjohtaja hän oli 1968–1989 ja pääsihteeri 1990–1997.
1960-luvun alkupuoliskolla Itälä teki ideologiatyötä Vapaamielisten Liitolle. Vuonna 1978 hän nousi liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajaksi ja toimi tehtävässä vuoteen 1982 asti. Itälä oli puolueen kansanedustaja yhden vaalikauden ajan 1979–1983 Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän toimi opetusministerinä Karjalaisen II hallituksessa 1970−1971 ja Sorsan II hallituksessa 1978−1979.
Itälällä on ollut useita luottamustehtäviä. Hän on toiminut muun muassa koulunuudistustoimikunnan pääsihteerinä ja koulutusrakennekomitean puheenjohtajana sekä Asuntosäätiön hallituksessa.
Perhe
Itälä avioitui filosofian maisteri, psykoanalyytikko Anna Helena Pokin kanssa vuonna 1956. Heillä on kaksi lasta. Itälä on kokoomuksen entisen puheenjohtajan Ville Itälän setä.
Sodankylä
Sodankylä on Suomen kunta, joka sijaitsee Lapin maakunnan keskiosassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2.
Sodankylässä sijaitsee muun muassa Jääkäriprikaati sekä Sodankylän keskustasta noin kuusi kilometriä etelään Sodankylän geofysiikan observatorio (lyh. SGO). SGO:n kanssa samalla alueella toimii Ilmatieteen laitoksen yksikkö, Lapin ilmatieteellinen tutkimuskeskus.
Etymologia
Sodankylän nimestä on monia eri teorioita. Sodankylä mainitaan vanhoissa lähteissä nimillä Såvannby (1563), Sovankylä (1566–1567) ja Savan kields (1700-luvun alku). Paikannimen alkuosa tulee nimestä Sova, joka on kahden joen risteymä tai suomalaistettu muoto saamelaisesta sukunimestä Čoavvá. Pohjoissaamenkielinen nimi Soađegilli lienee myöhempi käännöslaina suomenkielisestä nimestä.
Luonto
Osa vuonna 1983 perustetusta Urho Kekkosen kansallispuistosta sijaitsee Sodankylän kunnan pohjoisosassa. Puistossa sijaitseva Sokosti on kunnan korkein maastonkohta. Lisäksi Sompion luonnonpuisto ja osa Saariselän tunturialueesta ovat Sodankylän alueella. Pyhä-Luoston kansallispuisto sijaitsee myös osittain Sodankylän kunnan alueella. Luostolla on mahdollisuus talven laskettelu- ja hiihtomahdollisuuksien lisäksi nauttia kesällä muun muassa erilaisista musiikkitapahtumista. Luosto on tullut tunnetuksi myös alueella sijaitsevasta Lampivaaran ametisti kaivoksesta.
Sodankylän kunnan alueella sijaitsevat myös Suomen suurimpiin lukeutuvat tekojärvet Lokka ja Porttipahta, jotka rakennettiin 1960- ja 1970-luvuilla vastaamaan kasvavan sähköntarpeen kysyntään. Tekojärvien suunnittelu aloitettiin 1950-luvulla, Lokka valmistui vuonna 1967 ja Porttipahta oli valmis 1980-luvulle tultaessa. Tekoaltaat yhdistää Vuotson kylän läpi kulkeva Vuotson kanava. Lokan tekojärven alle jäi Suomen siihen saakka suurin suo Posoaapa sekä Mutenian, Korvasen ja Rieston kylät.
Pääosa Sodankylästä kuuluu Kemijoen vesialueeseen ja sen alueella virtaavat myös Kemijoen suuret sivujoet Luiro ja Kitinen. Aivan kunnan pohjoisosasta saavat alkunsa Venäjän puolelle virtaavat Lutto ja Jaurujoki.
Sodankylän kunnan alueella on myös lukuisia luontopolkuja, mm.
Ilmasto
Sodankylässä, kuten muuallakin Lapissa, on subarktinen ilmasto. Talvi on pitkä, kylmä ja luminen ja kesä on lyhyt ja leuto, mutta golfvirran ja lauhojen lounaistuulien ansiosta etenkin talvet ovat leudompia kuin muualla vastaavilla leveyspiireillä mantereisessa ilmastossa. Talvi kestää noin seitsemän kuukautta; pysyvä lumi sataa keskimäärin 23.10. ja sulaa keväällä 16.5., mikä tarkoittaa että talvi on jopa yli 4 kuukautta pidempi kuin Etelä-Suomessa, mutta jonkin verran lyhyempi kuin pohjoisemmassa Lapissa. Sadanta on melko vähäistä, keskimäärin 507 mm vuodessa. Sateisin kuukausi on heinäkuu (63 mm) ja kuivin huhtikuu (28 mm).
Terminen kesä, jolloin lämpötila on pysyvästi +10 asteen yläpuolella, alkaa keskimäärin 8.6. ja päättyy 24.8. Helteitä esiintyy keskimäärin noin 6 kertaa kesässä. Kesä on jopa kuukauden pidempi kuin pohjoisemmassa Lapissa.
Sodankylän pakkasennätys on tammikuussa 1999 mitattu −49,5 °C ja korkein mitattu lämpötila +31,8 °C heinäkuulta 2018.
Kulttuuri
pienoiskuva|Sodankylän vanha kunnantalo ja paloasema ovat Lapin sotienjälkeistä arkkitehtuuria. Sodankylässä on vietetty vuodesta 1986 lähtien vuosittaiset kansainväliset Sodankylän elokuvajuhlat. Sodankylän Tankavaarassa järjestetään joka kesä kansainväliset kullanhuuhdonnan kilpailut. Vuodesta 1973 vuoteen 1994 Sodankylässä järjestettiin kansanmusiikin ja -tanssin kansainvälistä kesätapahtumaa Jutajaisia. Vuonna 1995 Jutajaisten pitopaikka vaihtui Rovaniemelle
Luostolla järjestettiin 2002–2017 loppukesäisin LuostoClassic -niminen tapahtuma, joka keskittyi klassisen musiikin tarjontaan.
Sodankylä-talossa sijaitsevassa Museo-galleria Alariestossa on nähtävillä Andreas Alarieston maalauksia ja taideteoksia.
Lyhyen matkan päässä keskustassa, Kitisen ja Jeesiöjoen risteyskohdassa sijaitsee Sodankylän kotiseutumuseo, joka esittelee alueen talonpoikaisajan elämää.
Sodankylän merkittävimpiin rakennuksiin kuuluu vuonna 1689 rakennettu puinen Vanha kirkko ja vuonna 1859 valmistunut uudempi kivikirkko.pienoiskuva|200 px|Sodankylän vanha kirkko.Sodankylän vanha kirkko on yksi Lapin vanhimpia säilyneitä puukirkkoja. Kirkko on rakennettu vuonna 1689 Keski-Lapin väestöä varten. Kirkko entisöitiin 1926, ja vuosina 1992–1995 Museovirasto korjasi paanukatteen ja ulkoverhoilun. Vanha kirkko on säilyttänyt aitoutensa ja tunnelmansa läpi vuosisatojen. Kirkossa pidetään kesäisin hartaustilaisuuksia, ja se on suosittu vihkikirkkona.
Poro ja lappalainen -patsas on kirkonkylän keskustassa oleva Ensio Seppäsen pronssiteos vuodelta 1970, joka kuvaa yhtä peruselinkeinoista, poronhoitoa. Poronhoito antaa nykyäänkin elannon usealle sodankyläläiselle perheelle ja hyvin harjoittajalleen, sillä sen kautta yhteys luonnon kiertokulkuun säilyy edelleen elävänä.
Kaivostoiminta
Sodankylässä harjoitetaan varsin runsaasti kaivostoimintaa. Kunnan alueella esimerkiksi toimi vuonna 1996 avattu kultaan keskittynyt Pahtavaaran kaivos, ja kunnan alueella toimii vuoden 2012 aikana kaupallisen tuotannon aloittanut Kevitsan kaivos. Kevitsan kaivoksen avaamisen ansiosta Sodankylän muuttotappio on vihdoinkin kääntynyt muuttovoitoksi.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Kylät
pienoiskuva|200 px|Sodankylän uudempi kirkko. Kirkonkylän ohella Sodankylän kuntaan kuuluvat seuraavat kylät.
Aska, Hinganmaa, Jeesiö, Kaarto, Kakslauttanen, Kelujärvi, Kersilö, Kierinki, Kukasjärvi, Lismanaapa, Lokka, Luosto, Madetkoski, Moskuvaara, Murtomaa, Orajärvi, Petkula, Peurasuvanto, Puolakkavaara, Purnumukka, Rajala, Raudanjoki, Riipi, Sassali, Sattanen, Seipäjärvi, Siurunmaa, Syväjärvi, Tankavaara, Torvinen, Uimaniemi, Unari, Vaalajärvi, Vuojärvi ja Vuotso.
Lokan tekojärven alle jäivät Korvanen, Mutenia ja Riesto.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Sodankylässä oli 8 545 asukasta, joista 5 366 asui taajamissa, 3 054 haja-asutusalueilla ja 125:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Sodankylän taajama-aste on 63,7 %. Sodankylän taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Uskonnolliset yhteisöt
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii uusheräys, jolla on siellä paikallisosasto sekä vanhoillislestadiolaisuus, jolla on paikkakunnalla Sodankylän rauhanyhdistys. Lisäksi paikkakunnalla järjestää jumalanpalveluksia Lähetyshiippakuntaan kuuluva Elian seurakunta.
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Sodankylän helluntaiseurakunta, Suomen Vapaakirkkoon kuuluva Sodankylän vapaaseurakunta sekä Suomen Adventtikirkkoon kuuluva Sodankylän adventtiseurakunta. Lisäksi Sodankylässä on Jehovan Todistajien seurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Sodankylän alueella toimii Lapin ortodoksinen seurakunta.
Liikenneyhteydet
Valtatie 5 päättyy Sodankylässä kiertoliittymään. Siinä se kohtaa valtatie 4:n, joka puolestaan jatkuu kohti Ivaloa.
Linja-autoliikennettä palvelee Sodankylän linja-autoasema.
Stained
Stained on Imperanonin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2004. Stained-levy tehtiin, kun levy-yhtiönä oli Nuclear Blast.
Hannu Toivonen (jääkiekkoilija)
Hannu Pekka Toivonen (s. 18. toukokuuta 1984 Kalvola) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka on viimeksi edustanut ECHL-liigassa pelaavaa Maine Marinersia kaudella 2018–2019. Urallaan Toivonen on pelannut Suomen SM-liigassa, Ruotsin Allsvenskanissa, Itävallan EBEL-liigassa ja Pohjois-Amerikassa NHL-, AHL- ja ECHL-liigoissa. Suomessa hän on edustanut HPK:ta, jossa oli voittamassa SM-pronssia, Ilvestä, SaiPaa, Sportia ja HIFK:ta sekä NHL:ssä Boston Bruinsia ja St. Louis Bluesia.
Ura
Toivonen puki ensimmäisen kerran miesten otteluihin HPK:n pelipaidan kaudella 2001–2002. Kesän 2002 NHL:n varaustilaisuudessa Toivonen varattiin Boston Bruinsiin hieman yllättäen jo draftin ensimmäisellä kierroksella. Kaudella 2002–2003 Toivonen toimi HPK:ssa Joni Puurulan kakkosmaalivahtina ja pelasi 24 runkosarja- sekä kaksi pudotuspeliottelua.
Kesällä 2003 Toivonen teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Bostonin kanssa. Ensimmäiset kaksi kautta Toivonen pelasi Pohjois-Amerikassa farmisarja AHL:ssä, jossa hän edusti Providence Bruinsia. Toisella AHL-kaudellaan Toivonen nousi Providencen ykkösmaalivahdiksi ja pelasi 54 ottelua, joista voitti 29. Nollapelejä Toivoselle kertyi seitsemän. Providence eteni AHL:n pudotuspeleissä aina välieriin asti, mutta hävisi Philadelphia Phantomsille.
Kauden 2005–2006 Toivonen aloitti Bostonissa Andrew Raycroftin kakkosmaalivahtina. Toivonen pelasi tulokaskaudellaan kohtuullisen hyvin, vaikka Bostonille kausi oli todella vaikea. Hänen kautensa kuitenkin päättyi jo tammikuussa nilkkavammaan. Tämä vaivasi Toivosta vielä kauden 2006–2007 alussa, sillä hän ei ollut pelannut moneen kuukauteen. Toivonen ei pystynyt toisella kaudellaan ottamaan ykkösmaalivahdin paikkaa Bostonista ja joutui seilaaman Bostonin ja farmiseura Providencen väliä.
Kesällä 2007 Toivonen kaupattiin Bostonista St. Louis Bluesiin vaihdossa ruotsalaishyökkääjä Carl Söderbergiin. Bostonin hankittua Manny Fernandezin ja tehtyä sopimuksen Tuukka Raskin kanssa alkoi joukkueessa olla ylen määrin maalivahteja, joten kauppa oli tarpeellinen. St. Louisissa Toivonen pelasi 23 ottelua ja AHL-joukkue Peoria Rivermenissä 11 ottelua.
Viiden Pohjois-Amerikan-kauden jälkeen Toivonen palasi Suomeen, kun hän teki sopimuksen Ilveksen kanssa. Toivonen pelasi Ilveksessä miltei kaikki ottelut ja hänen torjuntaprosenttinsa runkosarjassa oli 91%. Suomessa pelaaminen jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi, sillä heinäkuussa 2009 Toivonen solmi uuden sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa.
St. Louisissa Toivonen ei päässyt kaudella 2009–2010 pelaamaan otteluakaan. St. Louisin farmijoukkueessa Peoriassa Toivonen torjui 26 ottelussa. Maaliskuussa vähän ennen siirtoajan umpeutumista hänet kaupattiin puolustaja Danny Richmondin kanssa Chicago Blackhawksiin, josta St. Louis sai vaihdossa maalivahti Joe Fallonin. Chicago lähetti Toivosen suoraan AHL-seura Rockford IceHogsiin. Toivonen pelasi seuraavan kauden 2010–2011 kokonaan IceHogsissa.
SaiPasta Toivonen palasi Pohjois-Amerikkaan, kun hän teki syksyllä 2013 sopimuksen ECHL-joukkue Toledo Walleyen kanssa. Siellä hän ei kuitenkaan pelannut koko kautta, sillä hänet lainattiin tammikuussa Nashville Predatorsin farmiseuraan AHL-liigan Milwaukee Admiralsiin ja helmikuussa edelleen saman sarjan Iowa Wildiin.
SM-liigaan kaudeksi 2014–2015 palannut Vaasan Sport teki keväällä 2014 Toivosen kanssa vuoden sopimuksen. Sportista hän siirtyi kahdeksi kaudeksi takaisin Tampereen Ilvekseen, mistä hän vaihtoi keväällä 2017 itävaltalaiseen Graz 99ersiin.
Lokakuussa 2018 HIFK kiinnitti Toivosen ottelukohtaisella sopimuksella tuuraamaan loukkaantunutta Atte Engreniä. Peliaikaa HIFK:ssa Toivoselle kertyi vain 25 sekuntia, vierasottelussa HPK:ta vastaan.
Joulukuussa 2018 Toivonen teki loppukauden sopimuksen ECHL-liigan Maine Marinersin kanssa. Mariners kuitenkin irtisanoi Toivosen sopimuksen jo maaliskuussa 2019. Toivonen ehti pelaamaan seurassa vain yhdeksän ottelua.
Pelaajauran jälkeen Toivonen toimi maalivahtivalmentajana New England Universityn joukkueessa Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA Division III:ssa.
Toivonen valmentaa AHL-joukkue Toronto Marliesin maalivahteja kaudella 2021-22.
Muuta
Hannun pikkuveli Juha Toivonen on myös entinen jääkiekkomaalivahti. Juha voitti Suomen mestaruuden HPK:ssa vuonna 2006 ja lopetti uransa Jukureissa keväällä 2014.
Hannu Toivonen on naimisissa yhdysvaltalaisen Ellie Toivosen kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Baikonur
Baikonur, vuoteen 1995 Leninsk, on kaupunki Kazakstanin Qızılordan alueella. Sen on vuokrannut Venäjä, joka ylläpitää alueella Neuvostoliiton aikaan perustettua Baikonurin kosmodromia. Kaupungissa on noin 70 000 asukasta (2006).