cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vesa-Matti Saarakkala
Elämä
Vuodesta 2000 vuoteen 2017 Saarakkala oli perussuomalaisten jäsen. Hänet valittiin Kurikan kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja vuodesta 2005 hän oli kaupunginvaltuuston perussuomalaisten ryhmän puheenjohtaja. Hän toimi Kurikan kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 2009–2010 ja uudelleen 2013–2015 sekä Etelä-Pohjanmaan maakuntahallituksen jäsenä vuosina 2013–2017. Lokakuussa 2016 Saarakkala ilmoitti, ettei aio asettua ehdolle vuoden 2017 kuntavaaleissa. Syyksi hän kertoi aikapulan. Syyskuussa 2018 Saarakkala ilmoitti, ettei hän pyri myöskään enää eduskuntaan kolmannelle kaudelle.
Vuosina 2003–2010 Saarakkala oli Perussuomalaisten Nuorten puheenjohtaja. Hän toimi puolueensa ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuosina 2005–2007 ja kolmantena varapuheenjohtajana vuosina 2009–2011. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Saarakkala jäi varasijalle. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa.
Saarakkala valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Eduskunnassa hän toimi suuren valiokunnan, perustuslakivaliokunnan, hallintovaliokunnan ja sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsenenä. Saarakkala oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hänet valittiin toiselle kaudelle. Saarakkala jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja on nykyään poliittisesti sitoutumaton.
Yksityiselämä
Saarakkala on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Skiftet
Skiftet voi tarkoittaa seuraavia:
Laurel Clark
Laurel Blair Salton Clark (10. maaliskuuta 1961 – 1. helmikuuta 2003) oli lääketieteen tohtori, Yhdysvaltain merivoimien kapteeni ja Nasan astronautti. Hän sai surmansa avaruussukkula Columbian onnettomuudessa, lennolla STS-107, toimiessaan avaruussukkulalennolla asiantuntijana.
Clark syntyi Amesissa Iowassa, mutta piti Wisconsinin Racinea kotikaupunkinaan. Hän valmistui William Horlick High Schoolista 1970 ja sai luonnontieteen kandidaatin tutkinnon eläintieteessä Wisconsinin yliopistosta Madisonista 1983. Lääketieteen tohtoriksi Clark valmistui samasta yliopistosta vuonna 1987.
Clark oli naimisissa. Aviomiehensä Jonin kanssa heillä on yhteinen poika, Iain. Clark harrasti sukellusta, retkeilyä, pyöräilyä, laskuvarjohyppäämistä, lentämistä ja matkustelua. Hän oli myös Gamma Phi Beta -sisarkunnan jäsen.
James Maria Wainaina Kungu
James Maria Wainaina Kungu (s. 23. joulukuuta 1956) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nyerin hiippakuntaan 13. joulukuuta 1984 ja siirrettiin Nyahururun hiippakuntaan 5. joulukuuta 2002. Hän sai 4. huhtikuuta 2009 nimityksen Murangan hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Njue, jota avustivat Peter J. Kairo ja Luigi Paiaro.
Sairaalan syke (yhdysvaltalainen televisiosarja)
Sairaalan syke (St. Elsewhere) on yhdysvaltalainen vuosina 1982–1988 esitetty televisiosarja. Sen tapahtumat sijoittuvat sairaalaan. Sarjan tyyli oli siihen asti nähtyihin sairaalasarjoihin verrattuna poikkeuksellisen realistinen.
A Hidden Life
A Hidden Life on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut, yhdysvaltalais-saksalainen eeppinen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Terrence Malick. Sen pääosia esittävät August Diehl, Valerie Pachner, Matthias Schoenaerts sekä Michael Nyqvist ja Bruno Ganz viimeisissä rooleissaan. Elokuva perustuu tositapahtumiin, ja se kertoo Franz Jägerstätteristä, itävaltalaisesta maanviljelijästä ja hartaasta katolisesta, joka kieltäytyy palvelemasta natsi-Saksaa toisessa maailmansodassa.
Alfred Kipkoech Arap Rotich
Alfred Kipkoech Arap Rotich (s. 27. heinäkuuta 1957) on kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nakurun hiippakuntaan 18. marraskuuta 1983 ja nimitettiin Nairobin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Iulium Carnicumin titulaaripiispaksi 9. maaliskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Michael Otunga, jota avustivat Zacchaeus Okoth ja Raphael S. Ndingi Mwana'a Nzeki.
29. elokuuta 1997 Kipkoech Arap Rotich sai nimityksen Kenian sotilaspiispaksi.
Californication
Californication on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Red Hot Chili Peppersin seitsemäs studioalbumi. Albumin tuotti yhtyeen kahden edellisen albumin tavoin Rick Rubin, ja sen julkaisi Warner Bros. Records 8. kesäkuuta 1999. Californication oli ensimmäinen albumi, jonka Red Hot Chili Peppers levytti yhdessä yhtyeeseen palanneen kitaristi John Fruscianten kanssa. Fruscianten paluun on usein mainittu vaikuttaneen merkittävästi Californicationin musiikilliseen tyylin, sillä albumi eroaa huomattavasti edeltäjästään One Hot Minute, jolla kitaristina soitti Dave Navarro.
Californication on yhtyeen myydyin albumi, sitä on myyty noin 15 400 000 kappaletta tähän päivään saakka Albumi sisältää kuusi listoilla hyvin menestynyttä singleä: "Around the World", "Parallel Universe", "Scar Tissue", "Otherside", "Californication" ja "Road Trippin’".
Tausta
Ennen albumin julkaisua yhtye oli hajoamisen partaalla, eikä kukaan enää oikein uskonut yhtyeen tulevaisuuteen, mukaan lukien sen jäsenet. Yhtye oli vuonna 1997 tehnyt vain yhden konsertin ja perunut useita muita esityksiä. Muutenkin yhtye piti matalaa profiilia ja jäsenet tekivät paljon sivuprojekteja. Yhtye siirsi uuden albumin tekoa aina myöhäisemmäksi. Sen piti aloittaa uuden albumin teko Navarron kanssa jo huhtikuussa 1997, mutta se siirtyi aina myöhäisemmäksi. Lopulta kaikkien peruttujen esitysten ja sivuprojektien jälkeen, Navarro lähtee yhtyeestä, sisäisten erimielisyyksien takia. Myöhemmin Flea oli ilmoittanut Anthony Kiedikselle, ajatuksestaan lähteä yhtyeestä. Ainut tapa jolla hän voisi kuvitella jatkavansa yhtyeessä oli jos yhtyeen vanha kitaristi John Frusciante palaisi. Kiediksellä ei ollut ongelmaa tämän suhteen, mutta uskoi sen olevan hyvin epätodennäköistä.
Flean autotallissa oli äänitystarvikkeet ja Kiedis lähti aina harjoituksista kasetti täynnä uutta musiikkia sanoitettavaksi samalla kun Frusciante opetteli uudelleen soittamaan kitaraa ja saamaan tekniikkansa takaisin. Kiedis vieraili ahkeraan Fruscianten luona laulunteko-sessioissa. Musiikin tekeminen oli taas hauskaa, ja yhtye teki musiikkia vain tehdäkseen musiikkia.
Nauhoitus
Suurin osa kappaleista oli kirjoitettu yhtyeen jäsenten omissa kodeissa kesällä 1998. Kiedis ja Frusciante viettivät usein aikaa yhdessä, keskustellen tulevista kappaleista ja niiden kitaralinjoista.
Heinäkuun lopussa 1998 yhtyeellä oli jo autotallisessioiden jäljiltä 12 kappaletta. Yhtye meni studioon äänittämään demon uusista kappaleistaan yhden päivän aikana ja katsasteli tuottajaa tulevalle albumilleen. He yrittivät saada Brian Enon tai David Bowien, mutta kun he eivät olleet saatavissa, lopulta yhtye päätyi vanhaan tuttuun Rick Rubiniin, joka oli tuottanut yhtyeen edelliset kaksi albumia.
Julkaisu
Albumilta julkaistiin ensimmäisenä singlenä "Scar Tissue", josta tehtiin video. Yhtye lähti pienelle levynjulkistamiskiertueelle huhtikuussa 1999. Yhtye soitti joukon ilmaiskonsertteja lukiolaisille, ja vastaanotto oli lämmin.
Sōbetsu
Sōbetsu on Japanin kunta Hokkaidōn saarella Iburin yleiskehitystoimiston Usun piirikunnassa. Se sijaitsee sisämaassa Muroranin pohjoispuolella Tōyajärven itärannalla. Sōbetsun alueella kohoavat Usun ja Shōwa-shinzanin tulivuoret. Kunnassa on 2 622 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 205,01 neliökilometriä.
Tonttu Toljanteri muorin töissä
Tonttu Toljanteri muorin töissä on Yle TV2:n tuottama suomalainen joulukalenterisarja vuodelta 2007, jota esitettiin joulukuussa 2007. Sarja uusittiin Yle Areenassa joulukuussa 2017. Sarjan päähenkilöä Tonttu Toljanteria näyttelee Kunto Ojansivu.
Yleisradio julkaisi sarjan DVD:llä 19. lokakuuta 2011, ja VLMedia uudestaan vuonna 21. lokakuuta 2015.
Sikuriinan ensiesiintyminen oli jaksossa Pikkuaikuinen (3.12.2007) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Lapsuuden iloa ja hämärää (24.12.2007).
Sääntö-Sakarin ensiesiintyminen oli jaksossa Tonttulan tarkastaja (4.12.2007) ja viimeinen esiintyminen oli jaksossa Lapsuuden iloa ja hämärää (24.12.2007).
Nettitontun ensiesiintyminen oli jaksossa Nettimuori (5.12.2007) ja  viimeinen esiintyminen oli jaksossa Toisenlainen tonttu (22.12.2007).
DVD-julkaisu
Sarjaa ei ole uusittu toistaiseksi kertaakaan.
Erittäin korkean lämpötilan reaktori
thumb|270px|Eräs erittäin korkean lämpötilan reaktorin periaatekaavio (2002). Erittäin korkean lämpötilan reaktori eli VHTR tai  korkean lämpötilan kaasujäähdytteinen reaktori  on neljännen sukupolven ydinreaktori, joka on tarkoitettu vedyn tuottamiseen vetytaloutta tai metanolitaloutta varten. Yhtään erittäin korkean lämpötilan reaktoria ei ole vielä rakennettu, mutta koereaktori olisi haluttaessa mahdollista rakentaa jo nykyteknologialla.
VHTR-reaktorin haittapuoli on se, että se ei ole ydinpolttoainetta taloudellisesti käyttävä hyötöreaktori, mutta tätä haittaa voidaan lievittää käyttämällä erittäin korkean lämpötilan reaktoreiden jätteitä hyötöreaktoreiden polttoaineena. Lisäksi VHTR tulee nimensä mukaisesti erittäin kuumaksi, normaalissa käytössä noin 1000 celsiusta, poikkeustilanteessa jopa 1800 celsiusta, joten se vaatii erittäin kestäviä materiaaleja. Tähän tavoitteeseen ollaan ajateltu päästävän kapseloimalla ydinpolttoaine grafiittisten polttoainejyvien sisälle.
Kaffa
Kaffa voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Träskbyträsket
Träskbyträsket on pieni, kapea ja saareton järvi Kirkkonummen eteläosassa Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 5,56 hehtaaria. Etäisyys Kirkkonummen keskustasta on kuusi kilometriä kaakkoon ja Helsingistä 24 kilometriä länsilounaaseen.
Träskbyträsket on lounais–koillissuuntainen. Sen pituus on 800 metriä ja suurin leveys 100 metriä. Järvi kapenee koillista kohden. Pohjoisranta on metsäistä, etelärannalla on Träskbyn kulttuurimaisemaa. Träskbyträsket laskee Espoonlahden Långvikeniin, laskuoja alkaa järven koilliskolkasta ja kulkee noin 1,3 kilometriä koilliseen. Järvi oli aikoinaan osa Långvikeniä, mutta maankohoamisen seurauksena se eriytyi rautakauden aikana omaksi altaakseen.
Träskbyträsketin vanha rinnakkaisnimi on Karybyträsket.
Träskbyträsket (81V060.1.003) kuuluu Välialueeseen (81V060), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Träskbyträsket on Välialueen toiseksi pienin vakavesi, sitä edeltävät Finnträsk, Sommarvägsträsket, Gillobackaträsket, Vintervägsträsket ja Ilmetton. Hemviken on hieman Träskbyträsketiä pienempi. Ranta10-menetelmän mukaisesti Hemviken on Träskbyträsketiä laajempi.
Luigi Paiaro
Luigi Paiaro (s. 8. syyskuuta 1934) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Padovan hiippakuntaan 12. heinäkuuta 1959. Hän sai 4. tammikuuta 2003 nimityksen kenialaisen Nyahururun hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicodemus Kirima, jota avustivat John Njue ja Antonio Mattiazzo.
Timbuktu
Timbuktu on kaupunki Malissa, Afrikan kolmanneksi pisimmän joen, Niger-joen lähettyvillä Länsi-Afrikassa. Vuonna 2009 kaupungissa oli noin 54 629 asukasta. Sillä on pitkä historia Saharan eteläpuolisen kaupankäynnin tärkeänä paikkakuntana. Se on saanut myyttisen aseman: Timbuktua on käytetty synonyymina eksoottisille, kaukaisille maille.
Väestö ja kieli
Timbuktun väestöstä pääosa on songhailaisiin kansoihin kuuluvia tuaregeja, fulaneja ja mandélaisia kansoja.
Yli 80 prosenttia Timbuktun asukkaista puhuu äidinkielenään laajalti Länsi-Afrikassa puhuttaviin songhailaisiin kieliin kuuluvaa koyra chiinia, jonka puhujia on seudulla noin 200 000. Pieni osa väestöstä puhuu arabian sukuista hassaniyyaa ja tuaregilaista tamashekin kieltä, mutta vuosien 1990–1995 kapinan jälkeen pääosa arabeista ja tuaregeista karkotettiin. Malin virallinen hallinnon kieli on ranska.
Ilmasto
Timbuktu sijaitsee Saharan etelälaidalla, Sahelin vyöhykkeellä, ja siellä on kuuma ja kuiva ilmasto. Sateita on vähän, pääasiassa keskikesällä.
Historia
Timbuktu oli tuareg-paimentolaisheimojen tilapäisleirinä jo ehkä 900-luvulla. Kauppareittien risteyksessä sijainnut paikka vaurastui kulta-, norsunluu-, orja- ja suolakaupan keskuksena. Sijainnilla Guinean lahdelle johtavan, Afrikan kolmanneksi pisimmän joen, Niger-joen lähettyvillä, on ollut Timbuktulle merkittävä vaikutus. Kukoistuskautensa huipun Timbuktu saavutti 1400-luvun alkupuolella, kun islam levisi Afrikkaan. Se oli merkittävä kaupunki Malin kuningaskunnassa ja sitä seuranneessa Songhain kuningaskunnassa. Siltä ajalta on jäljellä kolme komeaa moskeijaa: Djingareiber, Sankore ja Sidi Yahia. Sankore oli aikoinaan tämän Afrikan osan merkittävin islamilainen madrasa, jossa oli laaja kirjasto. Madrasoissa ja koraanikouluissa oli parhaimmillaan yli 25 000 opiskelijaa. Kaupunki alkoi menettää merkitystään portugalilaisten ja muiden eurooppalaisten saapuessa Länsi-Afrikkaan 1500-luvulla. Madrasa kirjastoineen tuhoutui marokkolaisten hyökkäyksissä vuonna 1591. Käsikirjoituksia on kuitenkin säilynyt merkittävä määrä, mutta itse Timbuktu on köyhä kehitysmaidenkin joukossa. Siellä voi yhä nähdä kamelikaravaaneja.
Myöhemmin Eurooppaan asettunut arabidiplomaatti Leo Africanus on kuvaillut Timbuktua ja sen yltäkylläisyyttä vuonna 1550 ilmestyneessä teoksessaan Cosmographia Del' Africa.
Eurooppalaisten tutkimusmatkat
Tiettävästi ensimmäisenä eurooppalaisena Timbuktussa kävi Mungo Park vuosina 1795 ja 1805. Hän kuitenkin kuoli paluumatkallaan nykyisessä Nigeriassa eikä kirjoittanut matkakuvausta.
Vuonna 1824 pariisilainen maantieteellinen seura Société de Géographie lupasi 10 000 frangin palkinnon ensimmäiselle, joka olematta muslimi kävisi Timbuktussa ja palattuaan julkaisisi paikkakunnasta tietoa. Skotlantilainen Alexander Gordon Laing saapui Timbuktuun syyskuussa 1826. Hän ehti lähettää kirjeen, jossa hän kertoi joutuvansa lähtemään kiireesti pois, mutta paikalliset muslimiasukkaat surmasivat hänet paluumatkalla, koska pitivät eurooppalaisia valloittajina. Palkinnon sai ranskalainen René Caillié, joka matkusti Timbuktuun vuonna 1828 muslimiksi tekeytyneenä, minkä vuoksi hän onnistui myös palaamaan turvallisesti Ranskaan.
Afroamerikkalainen merenkulkija Robert Adams väitti joutuneensa vuonna 1811 joksikin ajaksi orjaksi Timbuktuun jouduttuaan haaksirikkoon Afrikan rannikolla. Vuonna 1813 hän jätti asiasta selonteon Ison-Britannian konsulaattiin Tangeriin, Marokkoon. Vuonna 1816 hän julkaisi matkakertomuksensa kirjassa The Narrative of Robert Adams, a Barbary Captive, josta on otettu uusi painos vielä vuonna 2006, mutta kertomuksen paikkansapitävyyttä on epäilty.
Siirtomaakausi
Ranska valloitti Timbuktun vuonna 1894. Sen jälkeen se kuului Ranskan Länsi-Afrikkaan, kunnes tämä laaja siirtomaa vuonna 1960 jakautui moneksi itsenäiseksi valtioksi. Siitä lähtien Timbuktu on kuulunut Maliin.
Matkailu
pienoiskuva|vasen|Timbuktun kansainvälinen lentoasema. Timbuktu on Malin tärkein matkailukohde, ja turistivirtojen takia kaupungissa on kansainvälinen lentoasema.
Maailmanperintökohde
Timbuktu on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1988. Sen historialliset kohteet ovat olleet vaarassa tuhoutua siksi, että tuuli tuo kaupunkiin Saharan hiekkaa, ja toisaalta sadekauden jälkeen ne on aina uudestaan peitettävä savikerroksella. Ne olivat Unescon uhanalaisten maailmanperintökohteiden listalla 1990–2005.
Suojeltuihin kohteisiin kuulunut kaupungin muslimipyhimyksen Sidi Mahamoud Ben Amarin hautakammio poltettiin toukokuussa 2012. Teosta vastuullisina pidetään terroristijärjestö al-Qaidaan verkottuneita Ansar Dine -kapinallisia. Äärimuslimien mielestä hautamonumentit eivät ole islamin mukaisia. Heinäkuussa 2012 hakuin varustautuneet kapinalliset hakkasivat palasiksi 1400-luvulla rakennetun Sidi Yahia -moskeijan sisäänkäynnin. Ovi moskeijaan oli ollut lukossa satoja vuosia, sillä paikalliset asukkaat uskoivat sen avaamisen tuovan huonoa onnea.
Salmi (kunta)
pienoiskuva|150px|oikea|Salmin epävirallinen perinnevaakuna.
Salmi on entinen Suomen kunta luovutetussa Karjalassa. Kunta sijaitsi silloisella itärajalla Laatokan pohjoisrannalla Uuksu-, Tulema- ja Miinalanjokien ympärillä, ja se kuului Laatokan Karjalaan ja sen osana Raja-Karjalaan.
Manneralueen lisäksi siihen kuuluivat Mantsinsaari ja Lunkulansaari. Salmin naapurikuntia olivat pohjoisessa Suojärvi, lännessä Suistamo ja Impilahti, ja idässä se rajoittui Neuvostoliittoon. Salmi kuului Salmin kihlakuntaan ja Viipurin lääniin.
Salmissa puhuttiin perinteisesti aunuksenkarjalaa. Karjalan kielen lisäksi useat salmilaiset osasivat venäjää, joka oli alueella kauppakieli. Lisäksi 1800-luvulta alkaen Salmiin muutti töiden perässä savolaisia, jotka lisäsivät suomen kielen puhujien määrää toiseen maailmansotaan mennessä.
Historia
Salmin pogosta mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1500. Stolbovan rauhassa vuonna 1617 Salmi siirtyi muun Käkisalmen läänin mukana Venäjältä Ruotsille. Talvisodassa Salmista ja Suvilahdesta vetäytyminen sekä käynnissä olevat taistelut Suojärvellä vahvistettiin päämajan tilannetiedotuksessa 5. joulukuuta 1939.
Salmin kaupunki
Vuonna 1632 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf antoi käskyn perustaa kaupunkeja Karjalaan ja Inkerinmaalle. Näin ollen myös Laatokan pohjoisrannalle suunniteltiin käskynhaltija Henrik Spåren johdolla kaupunkeja Sortavalaan ja Salmiin. Salmiin laadittiin asemakaava, ja rajatarkastaja Henrik Blankenhagen nimettiin pormestariksi. Salmi sai kaupunkioikeudet jo heti vuonna 1632.
Vuosikymmen myöhemmin 1643 perustettiin ja kaavoitettiin Sortavala sekä valittiin Salmin kaupungin paikaksi Miinala. Sortavalaan ilmoittautui heti useita porvariksi pyrkiviä, ja sen kaupunkikehitys alkoi. Salmiin ei kuitenkaan saatu vapaaehtoisia porvareita Blankenhagenin yrityksistä huolimatta ja kaupunkioikeudet lakkautettiin jo vuonna 1650. Salmin pitäjän alueelle muodostettiin Salmin kreivikunta, johon kuului alueita myös Suistamon pitäjästä. Salmin kreivikuntaa hallinnoi Carl Gustaf Wrangel af Salmis. Salmin kaupunkihanke raukesi lopullisesti vuoden 1656–1661 ruptuurisotaan.
Elinkeinoelämä
Salmin pääasiallinen elinkeino oli maatalous. Kaskiviljely oli pääasiallinen viljelymuoto aina 1900-luvun alkuun saakka. 1900-luvulla maanviljelys nykyaikaistui nopeasti, mutta Salmilla maanviljelyn kehittyminen oli jäljessä muuta Suomea. Sahateollisuus sai Salmilla alkunsa 1700-luvulla alueen kuuluessa Venäjän keisarikuntaan. Vuonna 1890 perustettiin Salmin ensimmäinen höyrysaha, ja sahatoiminta jatkui aina vuoden 1929 lamaan saakka, jolloin toiminnasta tuli kannattamatonta. Lisäksi tässä Laatokan rannalla sijaitsevassa pitäjässä olivat merkittäviä elinkeinoja myös kalastus ja metsästys.
Kyliä
Ala-Uuksu, Hanhiselkä, Hiiva, Hovi, Kanabrojärvi, Karkku, Kaunoselkä, Kirkkojoki, Kovero, Käsnäselkä, Lunkula, Manssila, Miinala, Mäkipää, Oritselkä, Orusjärvi, Palojärvi, Peltoinen, Perämaa, Rajaselkä, Räimälä, Tiijala, Tulema, Työmpäinen, Uuksalonpää, Uusikylä, Varpanen, Varpaselkä, Virtelä, Ylä-Uuksu
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 23 koulupiiriin.
Nykytilanne
Nykyään Salmi kuuluu Venäjän Karjalan tasavaltaan, jossa sen alue kuuluu pääasiassa Salmin kunnallishallintoalueeseen.
Synnytysmasennus
Synnytyksen jälkeinen masennus (usein synnytysmasennus) tarkoittaa synnytyksen jälkeisten kuukausien aikana alkavaa masennusta. Se on eri asia kuin baby blues, heti synnytyksen jälkeen muutamassa päivässä alkava ja yleensä päiviä tai viikkoja kestävä alakulo.
Äideistä 10–15 % ja isistä 10 % kärsii synnytyksen jälkeisestä masennuksesta. Tyypillisimmin sitä esiintyy kolmen ensimmäisen kuukauden aikana. Isiä usein rasittavat työn ja perheen ristiriitaiset vaatimukset.
Äidissä tuntomerkkejä ovat laskenut mieliala, ärtyisyys, itkuisuus ja unihäiriöt, ja vuorovaikutuksesta vauvan kanssa voi olla vaikea kokea iloa. Neuvolasta voi hakea apua, ja toipumisennuste on yleensä hyvä. Masennusta ehkäisee, jos isovanhemmat tai muut auttavat kiireessä.
Vauvan syntymä saattaa aiheuttaa naiselle valtavan henkisen järkytyksen, vaikka siitä ei juuri olla puhuttu. Vasta viime aikoina synnytysmasennuksesta on voitu keskustella avoimemmin, eikä sitä enää hävetä samalla tavalla kuin ennen. Osa tästä järkytyksestä johtuu hormonitoiminnan äkillisestä muutoksesta, jolle osa naisista on herkempiä. Synnytysmasennus eroaa synnytyksen jälkeisestä alakulosta eli baby bluesista siten, että masennus jatkuu yli kaksi viikkoa ja siihen liittyy vakavampia oireita. Hyvin monelle, ellei jopa useimmille, masennus tulee täytenä yllätyksenä.
Synnytysmasennukseen sairastunut äiti tuntee itsensä alavireiseksi, elämänilonsa menettäneeksi ja tuskaiseksi. Hänellä saattaa esiintyä pelkotiloja tai pakkoajatuksia, paniikkia, ahdistusta ja kuolemaan liittyviä ajatuksia tai toiveita. Hänen ruokahalunsa voi muuttua selvästi ja näkyy joko laihtumisena tai lihomisena. Äiti tuntee syyllisyyttä, potee alemmuudentunnetta ja saattaa kärsiä muistin heikkenemisestä tai päättäväisyyden puutteesta. Mielihyvän ja elämänilon tunteet ovat poissa, keskittymiskyky on heikko. Unettomuus tai jopa liiallinen nukkuminen ovat yleisiä oireita.
Varsin tarkasti ei vielä tiedetä, miksi joku sairastuu ja toinen ei. Voi olla, että sairastumisessa ei ole yhtä yhteistä tekijää vaan että lukuisat tekijät yhdessä aiheuttavat masennuksen. Riskitekijöitä on useita, esimerkiksi aiemmin sairastettu masennus, kumppanin tuen puute (tai kumppanin puute), vaativa vauva, sairas vauva, äidin omat lapsuusajan traumat tai elämäntilanteen huonoksi kokeminen. Nainen kuitenkin voi kärsiä synnytysmasennuksesta, vaikka mikään näistä ei pitäisi hänen kohdallaan paikkaansa ja vaikka mitään erikoista tai havaittavaa syytä ei olisi.
Collin Benjamin
Collin Benjamin (s. 3. elokuuta 1978 Windhoek) on namibialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edusti kymmenen vuotta Hamburger SV:tä.
Seuratasolla Benjamin on pelannut Hamburger SV:n lisäksi Raspo Elmshornissa, Germania Schnelsenissä ja FC Civicsissä. Maajoukkueessa hän on pelannut 30 ottelua, joissa hän ei ole tehnyt yhtäkään maalia. Benjamin on edustanut Namibiaa yksissä arvokisoissa, Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2008.
Pekka Holma
Pekka Iisakki Holma (18. joulukuuta 1938 Oulu – 26. elokuuta 2015 Oulu) oli suomalainen arkkitehti joka suunnitteli rakennuksia pääasiassa Pohjois- ja Keski-Suomeen.
Holma pääsi ylioppilaaksi 1961 Oulun lyseosta ja valmistui opettajaksi Oulun opettajainvalmistuslaitokselta 1966. Hän toimi matematiikan ja kuvaamataidon opettajana eri kouluissa muun muassa Posiolla ja Lassinkallion koulussa Oulussa. Holma oli kiinnostunut rakennustaiteesta ja niinpä hän opiskeli Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla valmistuen sieltä arkkitehdiksi 1974.
Holma oli työssä oululaisissa arkkitehtitoimistoissa ja vuonna 1975 hän meni työhön Suunnittelukeskus Oy:n Oulun aluetoimistoon toimien siellä johtavana arkkitehtinä. Oman toimiston Arkkitehtitoimisto Holma & Vuolteenaho Oy:n Holma perusti 1980 yhdessä Markku Vuolteenahon kanssa, Holma suunnitteli monia julkisia rakennuksia Pohjois-Suomeen kuten kouluja, kirjastoja, paloasemia, terveyskeskuksia ja vanhusten palvelurakennuksia. Hän oli mukana myös puolustusvoimien rakennushankkeissa. Holman toimisto liitettiin vuonna 2003 Uki Arkkitehdit Oy:öön jossa Holma oli johtotehtävissä eläkkeelle jäämiseensä saakka.
M/S Emma
pienoiskuva M/S Emma, ent. M/S Korkeasaari-Högholmen, on vuonna 1949 valmistunut moottorilautta , joka toimi noin 40 vuoden ajan kesäisin Korkea­saaren lauttana mutta on nykyisin Sun Lines Oy:n risteily­aluksena.
Korkeasaaren lautta
M/S Korkeasaari-Högholmen tilattiin Valtion Metalli­tehtaiden Suomen­linnan kone­pajalta vuonna 1948 ja otettiin käyttöön Korkea­saaren liikenteessä 1. elokuuta 1949. Tällöin se korvasi tällä reitillä J. L. Runeberg -aluksen, joka oli hoitanut Korkea­saaren liikennettä vuodesta 1945 lähtien, sen jälkeen kun reitillä muutaman vuoden liikennöinyt entinen Lautta­saaren yhteys­alus oli luovutettu sota­korvauksina Neuvosto­liitolle.
Kun Pohjoisrantaa 1980-luvulla levennettiin, lautan lähtö­laituri jouduttiin siirtämään Meri­tullin­torilta uusien liikenne­järjestelyjen tieltä Kauppatorille. Tämä merkitsi merimatkan pitenemistä kolminkertaiseksi. Kun lisäksi matkustajamäärät vähenivät ja lautta oli hidas ja kömpelösti liikennöitävä, se korvattiin kesällä 1985 vesibusseilla, mutta vuonna 1986 lautta palasi liikenteeseen.
Viimeisen kerran lautalla liikennöitiin Korkea­saareen vuonna 1988 ja Suomen­linnaan vuonna 1993. Sen jälkeen Kauppa­torilta Korkea­saareen on liikennöity kesäisin vesi­busseilla. Suomenlinnan Liikenne Oy myi lautan Sun Lines Oy:lle, joka sopimuksen mukaisesti käytti sitä vuoteen 1993 saakka Suomen­linnan henkilö­liikenteen apualuksena.
Risteilyalus Emma
Sun Lines Oy:n omistuksessa alus on saanut uuden nimen M/S Emma. Se perus­korjattiin vuonna 1999. Alus toimii nykyisin risteily­aluksena, jossa järjestetään sekä juhlavia tarjoiluja että erilaista viihteellistä ohjelmaa. Aluksen alkuperäiselle katolle on järjestetty näköalakansi, jossa on baari ja tanssilattia. Sekä ala­kerrassa että näkö­ala­kannella on myös äänen­toisto­laitteet.
Aluksen mitat ja tekniset tiedot
Aluksen pituus on 28 metriä, leveys 6,6 metriä ja syväys 2,1 metriä. Sen toimiessa Korkea­saaren lauttana siihen mahtui 300 matkustajaa, mutta risteily­alukseksi muutettuna siinä on nykyisin tilaa 227 henkilölle.
Chester W. Nimitz
Chester William Nimitz (24. helmikuuta 1885 Fredericksburg, Texas – 20. helmikuuta 1966 Yerba Buena Island, Kalifornia) oli Yhdysvaltain ja liittoutuneiden Tyynenmeren joukkojen komentaja toisessa maailmansodassa. Hän oli kuollessaan viimeinen yhdysvaltalainen laivastoamiraali (Fleet Admiral).
Uran alkuvaiheet
Nimitz kävi Annapolisin merisotakoulun ja valmistui kurssinsa seitsemänneksi parhaana vuonna 1907. Filippiinien sodassa hän toimi tykkiveneen ja hävittäjän päällikkönä. Sen jälkeen hän siirtyi sukellusveneisiin.
Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi Yhdysvaltain Atlantin laivaston sukellusveneiden insinööriesikunnassa.
Vuonna 1935 hänet nimitettiin lentotukialus USS Saratogan päälliköksi. Hänet nimitettiin kontra-amiraaliksi 1937.
Pearl Harborin aikaan hän oli vara-amiraalina merellä USS Enterprisen mukana. Satamaan palattuaan ja vauriot nähtyään hän sanoi Kun olemme käsitelleet heidät, niin japania puhutaan vain helvetissä.
Tyynenmeren laivaston komentajana
Pearl Harborin katastrofin jälkeen edellinen komentaja amiraali Kimmel vapautettiin tehtävästään ja tilalle nimitettiin Nimitz. Hän saapui Pearl Harboriin 25. joulukuuta 1941.
Nimitz ymmärsi omasta kokemuksestaan lentotukialusten merkityksen. Työtoverit pitivät häntä hyvänä esimiehenä.
Alkuvuodesta 1943 syntyi kiista siitä pitäisikö Tyynellämerellä edetä pelkästään Uuden Guinean ja Filippiinien suunnalla vai myös keskisen Tyynenmeren alueella. Maavoimien komentaja kenraali Douglas MacArthur olisi mielellään nähnyt kaikki omassa komennossaan. Nimitz ja myös Yhtyneet esikuntapäälliköt puolestaan kannattivat molempia reittejä. Selvänä etuna oli se, että japanilaiset eivät tietäisi missä seuraava isku tulisi.
Sodan jälkeen Nimitz todisti Saksan sukellusvenelaivaston komentajana toimineen amiraali Dönitzin puolesta Nürnbergissä sanoen Yhdysvaltain laivaston harjoittaneen rajoittamatonta sukellusvenesotaa Tyynellämerellä, minkä johdosta Dönitziä ei rangaistu sodan aikana antamastaan niinkutsutusta "Laconian käskystä" joka kielsi saksalaisia sukellusveneitä auttamasta uhrejaan.
Tunnustuksia
Nimitz on saanut Yhdysvalloissa useita huomionosoituksia: hänestä on muun muassa julkaistu postimerkki sekä lentotukialus USS Nimitz (CVN-68) ja Interstate 880 eli ”Nimitz Freeway” -moottoritie on nimetty hänen mukaansa.
Minho
Minho (Miño galegoksi ja espanjaksi) on Galician pisin joki. Se on 340 kilometriä pitkä. Joki virtaa 80 kilometriä Espanjan ja Portugalin rajalla.
Minhon alkulähde sijaitsee noin 50 kilometriä pohjoiseen Lugosta. Joki laskee Atlantin valtamereen lähellä Caminhaa.
Ramones (albumi)
Ramones on punk-yhtye Ramonesin ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1976. Sitä on sanottu kaikkien aikojen ensimmäiseksi varsinaiseksi punk-albumiksi. Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita: ”Blitzkrieg Bop”, ”Judy Is a Punk”, ”I Wanna Be Your Boyfriend”, ”Now I Wanna Sniff Some Glue” ja ”53rd & 3rd”. Tälle levylle päätyneet versiot kappaleista on nauhoitettu helmikuussa 1976. Vuonna 1975 Ramones nauhoitti muutamia demokappaleita. Kuitenkin lähes kaikki kappaleet, joita yhtye esitti livenä, olivat jo valmiita vuoden 1975 aikana. Kappale ”Judy Is a Punk” kertoo fiktiivisistä henkilöistä Jackiestä ja Judysta, jotka ovat kuvitteellisen yhtyeen suuria faneja.
Albumin julkaisi uudelleen 2001 remasteroituna Rhino Records.
Albumi ylitti kultalevyn rajan (500 000 myytyä levyä) Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta 2014, 38 vuotta sen ilmestymisen jälkeen.
Vuonna 2012 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Honda Center
Honda Center (aikaisemmalta nimeltään Arrowhead Pond of Anaheim, lempinimeltään The Pond) on Anaheimissa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa sijaitseva monitoimiareena ja NHL-jääkiekkoseura Anaheim Ducksin kotikenttä. Areenan rakennustyöt alkoivat kesäkuussa 1991 ja maksoivat yhteensä 123 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Se nimettiin alun perin Arrowhead Pondiksi juomayhtiö Arrowheadin mukaan, joka osti nimen käyttöönsä kymmeneksi vuodeksi 15 miljoonalla dollarilla. Heinäkuussa 2006 halliyhtiö Anaheim Arena Management ilmoitti autonvalmistaja Hondan voittaneen tarjouskilpailun nimioikeuksista, ja nimi vaihtui nykyisekseen lokakuussa 2006.
Areena avattiin virallisesti 19. heinäkuuta 1993, ja ensimmäinen tapahtuma oli samana päivänä järjestetty Barry Manilow'n konsertti. Sittemmin areena on isännöinyt muun muassa Stanley Cup -finaaleita vuosina 2003 sekä 2007 ja WrestleMania-showpainitapahtumaa vuosina 1996 ja 2000 sekä artistien kuten Shakira, Madonna, Queen, Britney Spears ja U2 konsertteja. Vuosina 1994–1998 se toimi myös NBA-koripalloseura Los Angeles Clippersin varakenttänä. Jääkiekko-otteluissa areenalla on 17 174 katsojapaikkaa.
Suomen animeunioni
Suomen Animeunioni on kommunikaatiokanava monien Suomen paikallisesti toimivien animeyhdistyksien välillä. Unioniin kuuluvat yhdistykset toimivat itsenäisesti mutta unioni pyrkii organisoimaan yhteisiä asioita ja intressejä. Tällaisia ovat muun muassa erilaisten tapahtumien järjestäminen ja niissä mukana olo, mediakontaktit sekä yhteiset kampanjat.
Animeunioni toimii pääasiassa Internetin välityksellä, mutta aika ajoin se järjestää myös kokouksia ja vapaamuotoisempia yhteisiä tapaamisia. Animeunionin jäsenyhdistykset toteuttavat yhteistyössä erilaisia palveluja ja tapahtumia. Tunnetuin yhteisistä tapahtumista on Animecon.
Alajärjestöjä
Otakut on Espoossa toimiva Teknillisen Korkeakoulun Ylioppilaskunnan yhteydessä oleva animeyhdistys, joka perustettiin toukokuussa 1996. Otakut lienee näin ollen vanhin alan yhdistys Suomessa.
Tampereen seudun Anime- ja mangayhteisö Hidoi ry on vuonna 2000 perustettu Tampereella vaikuttava järjestö.
Turun Animeseura ry, nykyiseltä nimeltään Turun Anime- ja Mangaseura Senpai ry on turkulainen animeseura, joka on perustettu 10. joulukuuta 1999 ja jonka ensimmäinen aktiivinen toimintavuosi oli 2000. Turun Animeseura on Turun yliopiston ylioppilaskunnan alayhdistys. Perustajajäsenet ovat Simo ja Petra Suntila, Natalie Prévost sekä Jani Achrén. Perustajajäsenet muodostivat myös ensimmäisen hallituksen. TAS on yksi Suomen ensimmäisistä japanilaisen animaation, sarjakuvan ja populaarikulttuurin harrastamiseen keskittyneitä yhdistyksistä.
Animecon
Turun Animeseura omistaa oikeudet Animecon-nimeen. Ensimmäinen Animecon järjestettiin Turussa vuonna 1999 Finnconin yhteydessä.
Triangeli
right|200px thumb|right|200px|Angelika Kauffmann: L'Allegra, 1779 Triangeli, kansanomaiselta nimeltään pimpparauta on kolmionmuotoinen, metallinen, idiofoneihin kuuluva lyömäsoitin. Triangeli on pienimpiä sinfoniaorkesterissa käytettäviä soittimia.
Se on tehty tasakylkisen kolmion muotoon taivutetusta terästangosta, jonka tangon päät lähes kohtaavat. Yleensä se kiinnitetään ohuella narulla tai renkaalla telineeseen roikkumaan. Soitettaessa triangelia lyödään kevyesti teräksisellä puikolla. Tällöin koko soittimen runko pääsee värähtelemään. Triangelista lähtee heleä ääni. Vaikkei se ole kovin voimakas, triangelin enharmonisten yläsävelten johdosta sen sävelkorkeuden (pitch) voi kuulla koko sinfoniaorkesterinkin yli.
Historiallisesti triangelia pidetään egyptiläisen sistrumin perillisenä; sistrumia käytettiin Hathorin ja Isiksen palvomisessa ja pahojen henkien poishäätämisessä. Euroopassa triangelia tiedetään käytetyn jo ainakin keskiaikana (1300-lukuun mennessä ) uskonnollisissa tarkoituksissa ja tanssimusiikissa. Pohjois-Euroopassa käytettiin kooltaan nykyisiä suurempia puolisuunnikkaita, joiden alasivulla roikkui irtonaisia renkaita tai pieniä lautasia (jingles). Ennen vuotta 1660 oli usein käytössä kolme kooltaan erikokoista soitinta, mutta tämän jälkeen niitä saattoi olla käytössä viisikin. 1800-lukuun mennessä rengasmaiset soitimet katosivat tyystin. Italiassa ja Baijerissa suosittiin jalustimen muotoisia katkaistuja renkaita.
Orkesteriteoksissa soitin esiintyy 1700-luvun puolivälistä alkaen. Soitin on mukana Johann Friedrich Faschin (1688–1758) noin vuonna 1750 säveltämän teoksen johdannossa (overture). Muun muassa Wolfgang Amadeus Mozart (teoksessa Die Entfürung aus das Serail, 1782), Joseph Haydn (teoksessa Sotilassinfonia, 1794), Ludwig van Beethoven (9. sinfonia, 1823) sekä Johannes Brahms käyttivät sitä teoksissaan. 1800-luvun puolivälissä triangeli nousi muiden orkesterisoittimien joukkoon, kun Franz Liszt käytti sitä sooloinstrumenttina 1. pianokonsertossaan (Es) (1853). Sittemmin esimerkiksi Edward Elgar käytti triangelia 11. Enigma-muunnelmassaan (1899) kuvaamaan bulldogkoira Danin kaulapannasta syntyvää ääntä koiran ravistellessa itseään.
Lisäksi soitinta on käytetty latinalaisamerikkalaisessa musiikissa.
Ray Danton
Ray Danton (oikealta nimeltään Raymond Kaplan; 19. syyskuuta 1931 New York – 11. helmikuuta 1992 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Ray Danton syntyi juutalaisperheeseen, opiskeli Pittsburghin yliopistossa ja Carnegien teknisessä koulussa sekä näytteli teatterissa. Korean sodan aikana hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa.
1960-luvulla Danton teki useita elokuvia Italiassa ja Espanjassa. 1970-luvun alussa hän palasi Yhdysvaltoihin esiintyen lähinnä b-elokuvissa ja televisiosarjoissa. Samoihin aikoihin Danton perusti oman tuotantoyhtiön ja alkoi työskennellä myös ohjaajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Vampyyrien kuolemantanssi (Deathmaster) vuonna 1972.
Danton oli naimisissa näyttelijä Julie Adamsin kanssa. Hän kuoli munuaissairauteen.
Sosoliso Airlinesin lennon 1145 onnettomuus
Koneen kyydissä olleista 110 ihmisestä 103 kuoli maahansyöksyssä. Seitsemän eloonjäänyttä vietiin välittömästi sairaalaan, jossa kuusi heistä kuoli myöhemmin. Ainoa onnettomuudesta eloonjäänyt oli 13. joulukuuta 2005 kriittisessä tilassa. Koneessa oli ilmeisesti 75 jesuiittakoulun oppilasta, joista kaikki kuolivat. Port Harcoutin lentokentällä ollut silminnäkijä kertoi, että alue oli ruumiiden peitossa.
Sosoliso Airlines on Nigerian sisäisillä kotimaanlennoilla toimiva lentoyhtiö. Heinäkuussa 2000 lentotoiminnan aloittaneen yhtiön kotipaikka on Enugun kaupunki Nigerian itäosissa.
Monissa kehitysmaissa lentoturvallisuus on huono, ja sen uskotaan huonontuvan entisestään kaluston vanhetessa. Myös varaosien puute vaivaa. Viimeksi Nigeriassa tapahtui vakava lento-onnettomuus 22. lokakuuta 2005, kun Bellview Airlinesin lennolla 210 ollut Boeing 737-200 syöksyi maahan pian jälkeen. 117 ihmistä kuoli. Toinen lento-onnettomuuksista vuonna 2005 erityisesti kärsinyt Afrikan valtio on Kongo.
Hemviken
Hemviken on pieni, soistunut järvi Kirkkonummen eteläosassa Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 7,84 hehtaaria. Etäisyys Kirkkonummen keskustasta on kahdeksan kilometriä itään ja Helsingistä 21 kilometriä länsilounaaseen. Hemviken on lounais–koillissuuntainen ja rannoiltaan epämääräinen. Järven etelärannalta on noin 250 metriä Espoonlahden Långvikenin rantaan.
Hemviken (81V060.1.006) kuuluu Välialueeseen (81V060), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Hemviken on Välialueen pienin vakavesi, sitä edeltävät Finnträsk, Sommarvägsträsket, Gillobackaträsket, Vintervägsträsket, Ilmetton ja Träskbyträsket. Ranta10-menetelmän mukaisesti Hemviken on Träskbyträsketiä laajempi.
Myös Lemlandissa ja Porvoossa on Hemiviken-niminen vakavesi.
Ouriquen taistelu
Ouriquen taistelu oli myöhemmän Portugalin kuningas Alfonson johdolla muslimeja vastaan käyty taistelu Iberian niemimaalla perinteen mukaan 25. heinäkuuta 1139. Taistelusta tiedetään sinänsä hyvin vähän mitään varmaa, mutta Alfonso otti sen jälkeen arvonimen rex eli kuningas. Alfonsoa pidetään näin Portugalin kuningaskunnan perustajana.
Tausta
Portugalin myöhempi hallitsija Alfonso oli alun perin vain yksi Leónin kuningaskunnan alaisista hallitsijoista. Hänen maihinsa kuuluivat alueet Minhojoelta al-Andalusin rajalle saakka. Vuonna 1131 hän oli siirtänyt hovinsa Guimarãesista Coimbraan, jossa hän alkoi keskittyä valtaamaan muslimien hallitsemia alueita etelässä.
Taistelu
pienois|vasen|Taistelu teoksessa 1530-luvulta. Vuonna 1139 käydyn Ouriquen taistelun yksityiskohdista tiedetään hyvin vähän mitään varmaa. Esimerkiksi taistelupaikasta on esitetty useita eri näkemyksiä. Joitakin ehdotettuja paikkoja ovat esimerkiksi nykyiset Extremaduran tai Baixo Alentejon alueet. Joskus on esitetty myös jopa alueita Kastilian puolella. Luonteeltaan taistelu on saattanut olla razia eli ryöstö- tai hävitysretki vihollisen maille, tai se on saattanut olla osa määrätietoisempaa yritystä vallata alueita.
Kansanperinteen mukaan taistelu käytiin 25. heinäkuuta eli reconquistan pyhimys Santiago Matamoroksen muistopäivänä. Perinteisen näkemyksen mukaan Portugalin kuningas vei voiton taistelussa Jeesuksen ilmestyttyä hänelle.
Seuraukset
Ouriquen taistelusta tuli Alfonson voitoista tunnetuin, ja se sai nopeasti suuren symboliarvon. Alfonso alkoi taistelun suorana seurauksena käyttää arvonimeä rex eli kuningas aikaisempien arvonimien infante tai principe sijaan, vaikka häntä ei koskaan varsinaisesti kruunattukaan. Häntä pidetään silti yleisesti Portugalin kuningaskunnan perustajana.
Peter Akinola
Peter Jasper Akinola (s. 27. tammikuuta 1944) oli vuosina 2000-2010 Nigerian anglikaanisen kirkon johtaja, priimas. Hän syntyi jorubaperheeseen Abeokutassa.
Ouriquen taistelu
Seuraukset
Alexandre Herculanon esitys taistelusta pelkkänä pienenä yhteenottona ilman Jeesuksen väliintuloa teoksessa História de Portugal (1846) aiheutti aikanaan huomattavan sanasodan Portugalissa.
Peter Akinola
Akinolasta tehtiin vuonna 1989 Abujan piispa ja vuonna 1997 Provinssi III:n arkkipiispa.
Akinola on konservatiivinen kristitty, joka tunnetaan jyrkän kielteisestä suhtautumisesta seksuaalivähemmistöjä kohtaan.
Lapsuus ja ura ennen kirkon johtajuutta
Akinola syntyi Abeokutassa Lounais-Nigeriassa. Hänen isänsä kuoli hänen ollessaan neljävuotias, jolloin Akinola lähetettiin asumaan setänsä luokse. Hän kävi koulua kymmenvuotiaasta 16-vuotiaaksi, minkä jälkeen hänen setänsä halusi tämän lopettavan koulun ja opettelevan kaupankäyntiä. Oltuaan oppipoikana Lagosissa hänestä tuli menestyksekäs huonekalujen tekijä ja patenttilääkkeitten myyjä, mutta hän luopui liiketominnastaan voidakseen opiskella papiksi. Hänet vihittiin diakoniksi vuonna 1978 ja papiksi vuonna 1979. Hän matkusti Yhdysvaltoihin ja valmistui vuonna 1981 maisteriksi Virginian teologisesta seminaarista. Palattuaan Nigeriaan hän työskenteli Abujan hiippakunnassa, jonka piispaksi hänet vihittiin vuonna 1989. Vuonna 1998 hänestä tuli enemmistöltään islamilaisen Pohjois-Nigerian arkkipiispa.
Nigerian anglikaanikirkon johtajana
Vuonna 2000 Akinola valittiin koko Nigerian anglikaanikirkon johtajaksi, priimakseksi. Vuonna 2003 hän sai kansainvälistä huomiota, kun Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko vihki Gene Robinsonin New Hampshiren piispaksi. Robinson oli ensimmäinen avoimesti homoseksuaali anglikaanipiispa. Akinola sanoi, että kyseinen kirkko oli "valinnut historiallisesta uskosta poikkeavan tien" ja kutsui homoseksuaalisuutta "jopa eläinten parissa tuntemattomaksi poikkeamaksi". Akinolan johdolla Nigerian kirkko perusti Pohjois-Amerikan Anglikaanien kokoonkutsun (Convocation of Anglicans in North America (CANA))vaihtoehdoksi niille seurakunnille, jotka vastustivat episkopaalikirkon toimia mutta halusivat yhä pysyä osana anglkaanista kirkkoyhteisöä (Anglican Communion). Vuonna 2007 vihittiin CANAn ensimmäinen lähetyspiispa Martyn Minns Virginiasta vastoin Canterburyn arkkipiispan Rowan Williamsin toiveita.
Akinola oli julkisuudessa myös vuonna 2006, jolloin hän Nigerian kristittyjen yhdistyksen presidentin ominaisuudessa antoi lausunnon koskien muslimien mellakointia, jotka johtuivat tanskalaisten sanomalehtien julkaisemista Muhammed-pilakuvista. "Pitäisikö meidän tässä vaiheessa muistuttaa muslimiveljiämme, että heillä ei ole väkivallan monopolia tässä maassa", Akinola sanoi. Rowan Williamsin mukaan Akinola tarkoitti sanansa varoitukseksi, ei uhkaukseksi. Toisaalta vuonna 2004 Akinola oli kieltäytynyt tuomitsemasta 700 muslimin kuolemaa, jotka olivat seuranneet kostona 75 kristityn tappamisesta.
Pasi Heiskanen
Pasi Kimmo Heiskanen (s. 22. syyskuuta 1962 Elimäki ) on suomalainen yritysjohtaja ja arkkitehti. Heiskanen toimi Suomen Asuntomessujen toimitusjohtajana vuosina 2003–2016. Hän siirtyi Avain Yhtiöt -konsernin isännöintipalveluista vastaavan tytäryhtiö Aari Isännöinnin toimitusjohtajaksi vuonna 2016 ja Ulkoministeriön kiinteistöpalveluyksikön päälliköksi vuonna 2021. Ennen pitkää uraansa Suomen Asuntomessuissa hän johti Suomen Spar Oyj:n Eurospar-ketjua ja manageroi DuPont JET Oy jakeluasemaketua, joka sittemmin myytiin Teboilille vuonna 2006. Heiskanen ehti myös vuosina 1990-1993 toimia projektipäällikkönä sekä Kesoililla että Nesteellä. Työnsä lisäksi hän kuuluu useaan rakennus- ja kiinteistöalan järjestöön ja osallistunut ajankohtaiseen rakennettua ympäristöä ja asumista koskevaan keskusteluun muun muassa lehtiartikkeleissa ja asuntoministerin pyöreässä pöydässä ja korostanut näkemyksissään tulevaisuutta, teknologiaa ja monimuotoisuutta.
Esko Rautiainen
Esko Rautiainen (s. 31. toukokuuta 1960 Ristijärvi ) on suomalainen hallintovirkamies, joka on toiminut kunnanjohtajana useassa kunnassa.
Vuonna 1981 Linnan lukiosta ylioppilaaksi päässyt Rautiainen toimi yli 12 vuotta Askolassa kunnansihteerin ja hallintojohtajan tehtävissä. Sitä aikaisemmin hän työskenteli Kontiolahden kunnan vs. kansliasihteerinä ja Kestilän kunnan kunnansihteerinä sekä vt. kunnanjohtajana.
Askolasta Rautiainen siirtyi Mellilän kunnanjohtajaksi, jossa virassa hän toimi neljä vuotta. Vuonna 2007 hänet valittiin Askolan kunnanjohtajaksi. Vuonna 2015 Rautiainen valittiin Puolangan kunnanjohtajaksi. ja hän aloitti tehtävässään 7. maaliskuuta 2016.
Huhtikuussa 2018 ilmoitettiin, että Rautiainen oli eronnut kunnanjohtajan virasta ja että hänen virkasuhteensä päättyi 24. huhtikuuta 2018. Eron ilmoitettiin tapahtuneen yhteisymmärryksessä kunnan ja Rautiaisen kesken ja että eron taustalla olivat Rautiasen ja kunnanhallituksen välillä olleet eriävät näkemykset kunnan johtamisesta ja kehittämisestä. .
Rautiainen työskenteli Savukosken kunnan vs. kunnanjohtajana 28.1.2019–31.12.2019.
Toinen Venäjä
Toinen Venäjä on vuonna 2006 perustettu venäläinen oppositioryhmittymä. Se vastustaa vallan keskittymistä Yhtenäinen Venäjä -puolueen ympärille sekä korostaa kansalaisvapauksia. Liike järjesti Erimielisten marssi -mielenosoituksia, jotka keräsivät runsaan huomion länsimaisessa mediassa. Viimeinen näistä järjestettiin vuonna 2008. Toinen Venäjä valitsi vuoden 2008 presidentinvaalien ehdokkaakseen Garri Kasparovin.
Vuonna 2010 Eduard Limonov ilmoitti perustavansa saman nimisen puolueen, ja jatkoi mielenosoituksia Strategija-31-nimen alla.
Yleisesti
Toinen Venäjä järjestö perustettiin Pietarin G8-kokouksen aikana (11.–12. heinäkuuta 2006) Moskovassa. Se järjesti ensimmäisen Erimieltä olevien marssin 16. joulukuuta 2006 Moskovassa ja 3. maaliskuuta 2007 Pietarissa. Seuraavat marssit järjestettiin 14. huhtikuuta ja 15. huhtikuuta 2007 Moskovassa ja Pietarissa.
Poliittisesti liike on hyvin hajanainen, eikä ole kyennyt sopimaan yhteisestä ohjelmasta. Liikkeeseen kuuluu niin Neuvostoliiton uudelleenperustamista tavoittelevia, euraasialaisia imperialisteja, kansallisoikeistoa kuin ihmisoikeusaktivisteja ja länsimielisiä liberaaleja. Sen pääasiallisena ideologiana on Putinin ja hallituspuolueiden vastustus.
Merkittävimpiä ryhmään kuuluvia liikkeitä ovat Garri Kasparovin Yhtenäinen kansalaisrintama, entisen pääministeri Mihail Kasjanovin Kansan demokraattinen unioni, Eduard Limonovin kielletty Kansallisbolševistinen puolue, Tasavaltalaispuolue, Punanuorison esijoukko (Avangard Krasnoi Molodoži) ja Vallankumouksellinen kommunistien puolue. Myös valtavirran liberaalin Jablokon jäsenet ovat osallistuneet ryhmän marsseille, mutta puolueen johto on sanoutunut irti niistä.
Toinen Venäjä -liike valitsi yhteisen presidenttiehdokkaan vuoden 2008 vaaleihin lokakuussa 2007. Se piti kokouksensa sunnuntaina 8. heinäkuuta 2007. Mihail Kasjanov ilmoitti edellisenä tiistaina olevansa asettumatta ehdolle sen presidenttiehdokkaan esivaaliin ja jättävänsä ryhmän. Myös muutamat muut jäsenet boikotoivat kokousta tukeakseen Kasjanovia ja asettuakseen muiden ryhmien taakse. Kasparov on sittemmin osallistunut lähinnä toisen Solidaarisuus-ryhmittymän toimintaan, ja Toinen Venäjä on toiminut lähinnä kansallisbolševikkien ympärillä ja paperilla. Kesäkuussa 2010 Eduard Limonov ilmoitti perustavansa saman nimisen puolueen vuoden 2011 vaaleja varten.
Lontoossa maanpaossa elävä oligarkki Boris Berezovskin on rahoittanut järjestön toimintaa.
Kesäkuu
11. kesäkuuta marssi järjestettiin Moskovassa, jossa järjestettiin samaan aikaan Maailman talousfoorumin kokous. Paikalla arvioitiin olevan 2 000 marssijaa.
Kesäkuun 9. Kasparovin ja Limonovin johtama marssi järjestettiin Pietarissa, jossa paikalla oli eri arvioiden mukaan 400–3 000 marssijaa ja 250 toimittajaa. Kaksi marssijaa pidätettiin huliganismista syytettyinä.
Toukokuu
Toukokuun lopussa erimieliset marssivat Voronežissa, jossa viranomaiset ja tiedostusvälineet arvioivat paikalla olleen 15–40 osallistujaa. Järjestäjien mukaan marssijoita oli 400.