cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tasa-arvolaki
Tasa-arvolain edistämissäännökset
Oppilaitosten ja muiden koulutuksen järjestämiseen osallistuvien tahojen tulee huolehtia siitä, että tytöillä ja pojilla on samat mahdollisuudet koulutukseen. Esimerkiksi opetuksen ja oppiaineiston tulee tukea tasa-arvon toteutumista. Tasa-arvoa on edistettävä lasten ikä ja kehitys huomioon ottaen.
Tasa-arvon edistäminen opetuksessa voi tarkoittaa esimerkiksi sitä, että koulutukseen valinnan tulee perustua yksilöllisiin, ei sukupuoleen perustuviin seikkoihin. Myös koulutuksen kaikilla tasoilla on pyrittävä purkamaan ajattelutapoja ja käytäntöjä, jotka ohjaavat valitsemaan koulutuksen ja ammatin kaavamaisesti sukupuolen mukaan. Oppimateriaaleja on tärkeää kehittää siten, etteivät ne luo ennakkoluuloja tai kaavamaisia sukupuolirooleja. Tietoisuutta sukupuoli-identiteetin ja sukupuolen ilmaisun yksilöllisyydestä tulee lisätä ja näiden perustuvaa syrjintää ennaltaehkäistä suunnitelmallisesti.
Oppilaitoksissa ja työelämässä tasa-arvoa edistetään myös muun muassa tasa-arvosuunnitelmien avulla.
Työnantajan tulee tasa-arvoa edistääkseen
Syrjinnän kielto tasa-arvolaissa
Tasa-arvolaki sisältää sekä syrjinnän yleiskieltoja että syrjinnän erityiskieltoja. Syrjinnän yleiskielloissa määritellään ja kielletään sukupuoleen perustuva välitön ja välillinen syrjintä koko lain soveltamisalalla. Syrjinnän erityiskiellot täydentävät syrjinnän yleiskieltoa ja määrittelevät syrjivän menettelyn työelämässä, oppilaitoksissa, etujärjestöissä sekä tavaroiden ja palveluiden tarjonnassa. Syrjinnän erityiskieltojen rikkomisesta voi vaatia hyvitystä.
Syrjinnän yleiskiellot
Välitöntä sukupuoleen perustuvaa syrjintää on naisten ja miesten asettaminen eri asemaan sukupuolen perusteella, eri asemaan asettaminen raskaudesta tai synnytyksestä johtuvasta syystä sekä eri asemaan asettaminen sukupuoli-identiteetin tai sukupuolen ilmaisun perusteella.
Välillistä sukupuoleen perustuvaa syrjintää on eri asemaan asettaminen sellaisen säännöksen, perusteen tai käytännön nojalla, joka vaikuttaa sukupuoleen, sukupuoli-identiteettiin tai sukupuolen ilmaisuun nähden neutraalilta, mutta jonka vaikutuksesta henkilöt voivat tosiasiallisesti joutua epäedulliseen asemaan sukupuolen perusteella. Välillistä syrjintää on myös eri asemaan asettaminen vanhemmuuden tai perheenhuoltovelvollisuuden perusteella. Jokin menettely ei kuitenkaan ole syrjintää, mikäli sillä pyritään hyväksyttävään tavoitteeseen ja valitut keinot ovat tavoitteeseensa nähden aiheellisia ja tarpeellisia.
Myös seksuaalinen häirintä ja sukupuoleen perustuva häirintä ovat tasa-arvolain kieltämää syrjintää.
Laissa sukupuolisyrjintänä ei pidetä
Syrjinnän erityiskiellot
Syrjinnän erityiskieltoja ovat mm. syrjintä työelämässä ja syrjintä tavaroiden ja palveluiden tarjonnassa.
Kiellettyä syrjintää työelämässä on esimerkiksi Tasa-arvolaki kieltää myös sukupuoleen, sukupuoli-identiteettiin ja sukupuolen ilmaisuun perustuvan syrjinnän tavaroiden ja palveluiden saatavuudessa ja tarjonnassa. Syrjintää on tavaran tai palvelun tarjoajan taholta tapahtuva seksuaalinen tai sukupuoleen perustuva häirintä. Syrjintää on myös sukupuoleen perustuva hinnoittelu. Esimerkiksi parturi- ja kampaamopalveluiden tai vakuutusten hinnoittelu ei saa perustua henkilön sukupuoleen. Arvoltaan vähäiset esimerkiksi äitien- tai isänpäivätarjoukset ovat kuitenkin sallittuja.
Tasa-arvolain toteutumisen valvonta
Tasa-arvolain toteutumista valvoo viranomaisena ensisijaisesti tasa-arvovaltuutettu, joka voi tarvittaessa hakea asiaan ratkaisua yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnalta. Syrjintää epäilevä voi myös nostaa hyvityskanteen käräjäoikeudessa. Syrjintäasioita koskevissa oikeudenkäynneissä noudatetaan jaetun todistustaakan periaatetta.
Puss / Oh, the Guilt
Puss / Oh, the Guilt on amerikkalaisten rockyhtyeiden Nirvanan ja The Jesus Lizardin helmikuussa vuonna 1993 julkaistu "halkaisusingle" (splitti). Kappale "Puss" on The Jesus Lizardin ja "Oh, The Guilt" on Nirvanan.
Barret Jones äänitti "Oh, the Guilt"in 7. huhtikuuta vuonna 1992. Kappale julkaistiin vuonna 2004 Nirvanan With The Lights Out -box-setillä ja seuraavana vuonna yhtyeen kokoelma-albumilla Sliver: The Best of Box vuonna 2005. Singlen kannen on maalannut Malcolm Bucknall.
Eggjenibba
Eggjenibba on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu, Gloppenin kunnassa, Norjassa. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 1 338 metriä. Vuori erottaa lännenpuoleista Votedalenia ja idänpuoleista Øvredalenia. Huipulta hieman etelään sijaitsee toinen 1 296-metrinen huippu, jonka kohdalla kulkee Gloppenin ja Jølsterin kuntien raja.
Taka-Pommeri
thumb|Taka-Pommeri on kartassa keltaisella. Taka-Pommeri on Pommerin alue, joka sijaitsee Oderin ja Vähän-Pommerin välissä. Se kuului aikaisemmin Saksaan, mutta liitettiin toisen maailmansodan jälkeen Puolaan. Nykyisin se muodostaa Puolassa suurimman osan Länsi-Pommerin voivodikuntaa, jonka pääkaupunki on Szczecin. Itäosa kuuluu Pommerin voivodikuntaan.
James Tissot
James Tissot (alkuperäiseltä nimeltään Jacques-Joseph Tissot, 15. lokakuuta 1836 Nantes – 8. elokuuta 1902 Chenecey-Buillon) oli ranskalainen taidemaalari ja kuvittaja. Tissot tuli tunnetuksi muodikkaasti pukeutuneita naisia esittävistä maalauksistaan. Vuonna 1871 hän muutti Lontooseen Pariisista, missä oli jo ehtinyt saavuttaa kuuluisuutta.
Taka-Pommeri
Historia
Kolmikymmenvuotisen sodan seurauksena osa Taka-Pommerin alueesta siirtyi Ruotsille, mutta Ruotsi menetti sen 21. tammikuuta 1720 Tukholman rauhassa, jolloin Ruotsin hallintaan jäi vielä 700 km² muita alueita nimellä Ruotsin Pommeri.
James Tissot
Usean muun 1800-luvun lopun taiteilijan tavoin Tissot oli kiinnostunut mystiikasta ja spiritismistä. Hänen vuoden 1885 maalauksensa The Apparition esittää hänen vuonna 1882 kuolleen naisystävänsä Kathleen Newtonin ilmestymistä hänelle henkioppaan seurassa. Samana vuonna hän koki Kristus-näyn ja alkoi maalata Raamattu-aiheisia maalauksia.
Elämänvaiheita
Tissot syntyi varakkaan kauppiaan perheeseen. Hartaan katolilainen isä lähetti pojan jesuiittojen ylläpitämään kouluun saamaan perusopetuksensa. Näyttää siltä, että isä ei aluksi juuri hyväksynyt ajatusta siitä, että hänen poikansa olisi kuvataiteilija.
Taideopintonsa Tissot aloitti vuonna 1856 Pariisissa Ecole des Beaux Arts’ssa. Hän ystävystyi Pariisin aikoinaan Edgar Degasin kanssa, ja hän tapasi myös tulevan merkittävän taiteilijan James McNeill Whistlerin. Näihin aikoihin hän myös muutti etunimensä Jacquesista Jamesiksi ja alkoi ajatella itselleen uraa eräänlaisena taiteilijayrittäjänä. Vuonna 1864 hänen työnsä olivat esillä Lontoon Royal Academyssa ja Tissot huomasi, että kaupungissa on paljon varakkaita ihmisiä, jotka haluavat ostaa taidetta.
Ehkäpä juuri Lontoon kokemustensa vuoksi Tissot alkoi maalata realistisia maalauksia arkielämässä, joissa kuvattiin usein muodikkaasti pukeutuneita naisia. Lisäksi hän maalasi tyylikkäitä muotokuvia. Maalaukset takasivat hänelle hyvän aseman Pariisin taidemaailmassa.
Vuonna 1870 puhkesi Ranskalle tappiollinen Ranskan–Preussin sota. Tissot joutui rintamalle. Sodan jälkiselvittelyihin kuului Pariisin kommuuni, ja Tissot’ta epäiltiin sen kannattajaksi. Hän päätti vaikeuksia välttääkseen muuttaa Lontooseen toukokuussa vuonna 1871.
Tissot’n ystävystyminen Vanity Fair -lehden toimittajan kanssa avasi hänelle monia ovia seurapiireihin ja antoi myös työtilauksia. Tissot maalasi taitavia, mutta sovinnaisia kuvia vaurastuneen ylemmän keskiluokan elämästä. Taidekriitikko John Ruskin piti niitä enemmän maalauksina valokuvista kuin oikeina taideteoksina. Muutenkin hänen katsottiin olevan vain nousukkaiden taidemaun myötäilijä. Maalaukset takasivat hänelle hyvän toimeentulon ja hän saattoi ostaa vuonna 1873 itselleen talon St. John Woodsista, missä hän asui Lontoon kautensa loppuun asti.
1870-luvun puolivälissä Tissot tapasi irlantilaistaustaisen Kathleen Newtonin, jonka varhaisempia vuosia kuvailtiin skandaalinkäryisiksi. Newton oli matkustellut Intiassa, ja Intian matkan aikaisesta suhteesta oli yksi lapsi. Newtonista tuli Tissot’n malli, muusa ja elämän suuri rakkaus. Tissot’n maalaukset Newtonista kuvaavat kauniisti heidän suhdettaan. Kaikki eivät heidän suhdettaan hyväksyneet. Monilla varakkailla lontoolaisilla miehillä oli rakastajatar, mutta suhde ei ollut yhtä julkinen kuin Tissot’n ja Newtonin.
Tissot ja Newton lopettivat kaupungilla juhlimisen osittain ympäristön paheksunnan johdosta, osaksi siksi että pariskunta halusi keskittyä perhe-elämään, johon kuuluivat Newtonin lapset ja sisar. He eivät olleet erakkoja, sillä heillä vieraili taiteilijoita. Newtonille syntyi vuonna 1876 poika, Cecil. Cecil Newtonin isän uskotaan olleen Tissot. 1870-luvun lopulla Newtonin terveys heikkeni ja hänellä todettiin tuberkuloosi.
Tissot pysyi uskollisesti sairastuneen puolisonsa vierellä. Katolinen kirkko ei antanut heille lupaa avioitua. Epätoivoinen Newton riisti hengen itseltään vuonna 1882, eikä häntä saanut tämän vuoksi haudata siunattuun maahan. Viikon kuluttua hautajaisista järkyttynyt Tissot jätti kotitalonsa eikä palannut sinne koskaan. Talon osti myöhemmin taiteilija Lawrence Alma-Tadema.
The Birthday Party (video)
260px|thumb|DVD-uudelleenjulkaisun kansikuva.
James Tissot
Elämänvaiheita
Pariisiin palattuaan Tissot yritti uudistaa asemansa Ranskan taide-elämässä. Hän julkaisia viisitoistaosaisen maalaussarjan La Femme de Paris, vuosina 1883–1885 maalattu sarja esittää muodikkaasti puettuja pariisittaria värikkäissä ja suurikokoisissa maalauksissa. Maalausten toteutus ei ollut Tissot’n parasta tasoa. Näihin aikoihin hänen arvellaan päättäneen omistaa elämänsä pelkästään Raamatun kuvittamiselle.
The Birthday Party (video)
The Birthday Party on Motörheadin julkaisema livevideo vuodelta 1985. Materiaali on kuvattu yhtyeen kymmenvuotispäivillä Hammersmith Odeonissa, Lontoossa.
James Tissot
Elämänvaiheita
Raamattu-aiheisia maalauksiaan varten Tissot vieraili useasti Pyhällä Maalla nähdäkseen omin silmin, miltä siellä näyttää. Hän vieraili tuolloin Osmanien valtakuntaan kuuluneessa Palestiinassa vuosina 1886–1887, 1888 ja 1889. Hän teki kaikkiaan 365 guassimaalausta käsittäneen sarjan Kristuksen elämä. Samaan aikaan hän maalasi useita muotokuvia aristokraattisista naisista ja aikansa seurapiirihenkilöistä. Kristuksen elämää kuvannut teossarja oli näytteillä useissa paikoissa, kuten Pariisissa, Lontoossa ja New Yorkissa, ja siitä tuli yleisön suursuosikki.
Kuollesaan Tissot oli sekä varakas että arvostettu. The Evening Post -lehti vertasi Tissot’ta William Blakeen. Lehden mukaan Tissot’n onnistui ainutlaatuisesti yhdistää myyttiset tapahtumat realismiin.
The Birthday Party (video)
Juhlissa olivat paikalla kaikki Motörheadissa soittaneet siihenastiset jäsenet, jotka soittivat keikalla yhdessä yhtyeen nimikkokappaleen. Vierailevana esiintyjänä tässä esityksessä oli Phil Lynott. Motörheadin ensimmäinen rumpali Lucas Fox soitti kitaraa, koska yhtye ei saanut mahtumaan lavalle tarpeeksi montaa rumpusettiä. Lucasin kitara ei pitänyt olla kytkettynä vahvistimeen, mutta se oli, kun taas Brian Robertsonin kitara ei ollut. Juhlissa olivat myös Girlschool ja Wendy O. Williams, joka esitti yhtyeen kanssa kappaleen No Class.
Yhtyeen toiveiden vastaisesti Motörheadin silloinen manageri julkaisi keikan vuonna 1990 myös samannimisenä levynä. Lemmy oli sitä mieltä että levy olisi rahastuskeino, ja vähentäisi videon myyntiä. Keikka ei myöskään ollut hänen mielestään riittävän hyvä julkaistavaksi livealbumina.
Yhtye
Vierailijat
Koripallo kesäolympialaisissa 1996 – naisten turnaus
Naisten koripalloturnaus oli olympialaisten ohjelmassa kuudetta kertaa Atlantan olympialaisissa 1996. Olympiakultaa voitti Yhdysvallat.
The Allisons
The Allisons oli englantilainen pop-duo. Se sijoittui Eurovision laulukilpailussa 1961 toiseksi laulullaan "Are You Sure". Se julkaistiin singlenä Fontana Records -yhtiön kautta.
The Allisons julkaisi vielä pari hittiä, mutta hajosi lyhyeksi jääneen uran päätteeksi vuonna 1963. Kokoonpano on satunnaisesti palaillut yhteen tämän jälkeenkin.
Melvin Schwartz
Melvin Schwartz (2. marraskuuta 1932 New York, Yhdysvallat – 28. elokuuta 2006 Twin Falls, Idaho, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hänelle, Leon Ledermanille ja Jack Steinbergerille myönnettiin vuonna 1988 Nobelin fysiikanpalkinto neutriinojen tutkimukseen liittyvästä työstä.
Schwartz muutti Stanfordin yliopistoon vuonna 1966, jonne uusi hiukkaskiihdytin oli valmistunut. Schwartz teki monia mielenkiintoisia kokeita juuri valmistuneella SLACilla, jonka avulla hän onnistui valmistamaan yhdestä pionista ja myonista vetyatomin kaltaisen hiukkasen.
Schwartz kuoli Twin Fallsissa, Idahossa. Hän kärsi Parkinsonin taudista ja hepatiitti C:stä.
Charles Grodin
thumb|Charles Grodin Charles Grodin (alk. Charles Grodinsky) (21. huhtikuuta 1935 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat – 18. toukokuuta 2021 Wilton, Connecticut ) oli yhdysvaltalainen komedianäyttelijä ja Emmy-voittaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista Sydäntenmurskaaja (1972), Taivas saa odottaa (1978), Keskiyön pako (1988), Sydän ja sielut (1993) ja Dave (1993). Lisäksi hän esitti pääosaa koira-aiheisissa komedioissa Beethoven (1992) ja ''Beethovenin toinen (1993).
Yksityiselämä
Grodin oli kaksi kertaa naimisissa. Ensin Julia-nimisen naisen kanssa, ja vuodesta 1985 Elissa Durwoodin kanssa. Hänellä on yhteensä kolme lasta.
Johan Fredrik Oskar von Kræmer
Johan Fredrik Oskar (Oscar) von Kræmer (, Oskar Karlovitš Kremer; 19. toukokuuta 1829 Hauho – 10. syyskuuta 1904 Ruovesi) oli suomalainen sotilas, joka vuonna 1896 ylennettiin Venäjän laivaston amiraaliksi.
Von Kræmerin vanhemmat olivat eversti Carl Johan von Kræmer ja baltiansaksalaisen aatelissuvun Suomen-haaraan kuulunut Ulrika von Platen. Von Kræmer valmistui Venäjällä meriupseeriksi ja osallistui Itämaiseen sotaan 1853–1855, haavoittuen Sevastopolin puolustuksessa. Hän toimi useiden eri sotalaivojen päällikkönä, mukaan lukien fregatti Alexander Nevski, joka matkallaan Välimereltä haaksirikkoutui ja upposi syysmyrskyssä 1868 Jyllannin rannikolla.
Baljaga
Baljaga on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Petrovsk-Zabaikalskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Hilokin sivujoen Baljagan rannalla 18 kilometriä Petrovsk-Zabaikalskista kaakkoon. Taajaman kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 3 600 henkeä (vuonna 2009).
Johan Fredrik Oskar von Kræmer
Von Kræmer korotettiin 1. luokan kapteeniksi 1868 ja kontra-amiraaliksi 1875. Hän komensi 1878–1882 Kreikan vesillä toiminutta Venäjän laivastoa. Vuonna 1886 hänestä tuli vara-amiraali ja Venäjän keisarin kenraaliadjutantti, ja hän toimi meriväen pääesikunnan päällikkönä 1886–1896 sekä useaan otteeseen laivastoministerin sijaisena vuosina 1895–1896. Von Kræmer nimitettiin 1896 Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi ja 1898 Venäjän Punaisen Ristin esimieheksi.
Baljaga
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1899 rautatien rakentamisen yhteydessä. Katangarin metsäteollisuuskombinaattia rakennettaessa vuonna 1958 Baljaga sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Taajamassa on kaksi keskikoulua, lasten musiikki- ja taidekoulut sekä vapaa-ajankeskus.
Johan Fredrik Oskar von Kræmer
Ansioistaan hänelle myönnettiin Pyhän Andreaksen ritarikunnan kunniamerkki Andreaksen risti 1904, yhtenä harvoista kunniamerkin saaneista suomalaisista.
Asterix ja normannien maihinnousu
Asterix ja normannien maihinnousu on yhdeksäs Ranskassa, ja kahdeksas Suomessa julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin vuonna 1966 Ranskassa, ja vuonna 1970 Suomessa.
Lamelli (arkkitehtuuri)
Lamelli tarkoittaa arkkitehtuurissa samanlaisena toistuvaa rakennusyksikköä. Yleensä lamelli on kerrostalon porraskäytävän ja siihen avautuvien huoneistojen sekä muiden tilojen muodostama kokonaisuus, porrasjakso. Lamelli voi olla myös rivi- tai ketjutalon osa, joka koostuu yhden asuntoyksikön tiloista. Lamelleista koostuvia pitkänomaisia kerrostaloja kutsutaan lamellitaloiksi, aikaisemmin myös kaitiotaloiksi. Ennen lamellitalo-sanan vakiintumista asemakaavaopin professori Otto-Iivari Meurman esitti teoksessaan Asemakaavaoppi vuonna 1947, että tällaista taloa nimitettäisiin kaitiotaloksi. Yhtenä esimerkkinä lamellirakennuksesta on Niinisalon tykistöprikaatin kasarmirakennus. Kyseessä on kolmikerroksinen rivitalokiinteistö, joka jakautuu A-, B- ja C-lamelleihin.
Håkan Ehrén
Håkan Ehrén on ruotsalainen kontrabasisti. Hänestä tuli vuonna 1990 Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ensimmäinen kontrabasisti. Vuosien saatossa hän on toiminut samassa asemassa myös Göteborgin sinfoniaorkesterissa, Concertgebouw-orkesterissa ja Lontoon sinfoniaorkesterissa. Hän on toiminut Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun henkilökunnassa.
Ehrén aloitti yhteistyön Euroopan kamariorkesterin kanssa vuonna 1996. Hän on voittanut kilpailuja Münchenissä, Roomassa ja Reimsissä. Hän on levyttänyt BIS-levymerkille Eduard Tubinin ja Lars-Erik Larssonin konsertot.
DikuMUD
thumb|175px|Kuvakaappaus "pelituokiosta" vanhalla DikuMUD Gamma -palvelimella (ohjelmisto vuodelta 1990/1991). Käytössä jumal-/ylläpitäjätasoinen pelihahmo, joka voi muun muassa liikkua nopeasti paikasta toiseen goto-käskyllä. DikuMUD tai vain Diku on MUD-pelien lajityyppi, jota on yleensä pidetty hyvin taistelu- ja hack and slash -suuntautuneena. Alkuperäisen DikuMUDin kirjoittivat Sebastian Hammer, Tom Madsen, Katja Nyboe, Michael Seifert ja Hans Henrik Staerfeldt Kööpenhaminan yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitoksella (Datalogisk Institut ved Københavns Universitet, DIKU) vuonna 1990, pitkälti AberMUDin ja Dungeons & Dragonsin inspiroimana.
Tekniikaltaan alkuperäinen Diku-palvelinohjelma ei ole kovinkaan hienostunut tai joustava. Muutokset pelimaailmaan (alueet, ei-pelaaja-hahmot eli "mobit" (engl. mobile), jne.) tai pelin toiminnallisuuteen vaativat käytännössä ohjelman uudelleenkäynnistämisen ja ainakin jälkimmäisessä tapauksessa ensin myös C-kielisen lähdekoodin uudelleenkääntämisen. Myös pelin parseri (sekä alkuperäisessä Dikussa että uudemmissa johdannaisissa) on varsin yksinkertainen eikä osaa tulkita mitään monimutkaisia, luonnollisen kielen tyylisiä komentoja.
Diku on poikinut useita johdannaisia, joista merkittävimpinä on syytä mainita CircleMUD- ja Merc-haarat. Osa näistä uudemmista Dikuista myös sisältää piirteitä, jotka mahdollistavat pelimaailman ja pelimekanismien muuttamisen MUDin ajon aikana, joskin yleensä huomattavasti rajoitetummin kuin esimerkiksi LPMudeissa.
Sekä alkuperäinen Diku-julkaisu (Gamma0.0) että myöhemmät johdannaiset ovat tyypillisesti vapaasti levitettävää materiaalia, jota saa käyttää epäkaupallisiin tarkoituksiin.
Pitkään toimineita, 1990-luvun alkupuolella avattuja dikumudeja ovat tai ovat olleet muun muassa Apocalypse DikuMUD (Yhdysvallat), GrimneMUD (Norja) sekä Imperial DikuMUD (Suomi).
Jimmy Destri
Jimmy Destri (s. 13. huhtikuuta 1954 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan Blondie-yhtyeen kosketinsoittajana.
Destri kuului Blondien alkuperäiseen kokoonpanoon. Hän julkaisi vuonna 1981 sooloalbumin Heart on a Wall, ja Blondie hajosi melko pian tämän jälkeen. Hajoamisen jälkeen Destri aloitti yhtiötoiminnan. Hän myös tuotti äänitteitä ja uudelleenmiksasi musiikkia mm. Princelle ja INXS:lle.
Destri liittyi takaisin Blondieen, kun se perustettiin uudelleen 1990-luvun lopussa. Destrin kynästä ovat lähtöisin mm. Blondien kappaleet "Atomic" (Deborah Harryn kanssa), "Maria" ja "Nothing Is Real But The Girl".
Destri lopetti Blondien kanssa kiertämisen 2004, mutta on yhä virallisesti sen jäsen.
Charles Ferdinand Wimar
thumb|240px|Charles Ferdinal Wimarin maalaus vuodelta 1854 siouxeista ja heidän vangitsemastaan sotaratsusta. Charles Ferdinand Wimar (1828–1862) oli Saksassa Siegenburgissa syntynyt taidemaalari, joka erikoistui villiä länttä ja eritoten tasankointiaanien kulttuuria kuvaaviin maalauksiin. Hän muutti 15-vuotiaana perheensä mukana St Louisiin Yhdysvaltoihin.
Ranskalaissyntyisen Leon de Pomareden oppipoikana Wimar sai kosketuksen taiteeseen, ja pääsi avustamaan mestaria suurten panoraamakuvien teossa. Pomareden antama oppi ja turkiskaupan keskuksena toimineen St. Louisin kiivas syke vaikuttivat voimakkaasti nuoreen Wimariin ja edistivät hänen päätöstään löytää taiteensa oikea suunta. 1850-luvulla Wimar matkusti Saksaan opiskelemaan Düsseldorfin taideakatemiassa. Düsseldorf oli tuon ajan tärkeimpiä amerikkalaisten taiteilijoiden suosimia taidekeskuksia Euroopassa. Palattuaan vuonna 1856 takaisin St. Louisiin hän matkasi Yellowstoneen ja suurille tasangoille tutustumaan siihen alkuperäiseen amerikkalaiseen kulttuuriin, jota oli kuvannut maalauksissaan vuosien ajan.
Wimarin näkyvimmiksi ja samalla myös viimeisiksi töiksi jäivät hänen tekemänsä useat seinämaalaukset St. Louisin kaupungintalossa. Vuonna 1862 hän kuoli tuberkuloosiin.
Angels Fall First
Angels Fall First on Nightwishin ensimmäinen albumi. Sen julkaisi vuonna 1997 Spinefarm Records.
Tuotanto
Albumin ensimmäinen versio oli 500 kopion rajoitettu painos, jonka kappalelista ja kansi poikkeavat myöhemmästä versiosta. Saatuaan positiivista palautetta sekä levy-yhtiöltä että yleisöltä yhtye nauhoitti vielä neljä uutta kappaletta, jotka löytyvät albumin kokopitkältä versiolta. Rajoitetusta painoksesta on sittemmin tullut erittäin arvokas keräilykohde.
Kaupallinen menestys
Albumi viihtyi Suomen albumilistalla yhteensä viisi viikkoa ja ylitti vuonna 2001 kultalevyyn oikeuttavan myydyn kopion rajan.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Nightwish, sanoittanut Tuomas Holopainen ja sovittanut Nightwish sekä Tero Kinnunen.
The Carpenter
Single vietti yhteensä 19 viikkoa Suomen singlelistalla, yltäen parhaimmillaan sijalle 3. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Kokoonpano
Yhtyeen kokoonpano:
Kuvajournalismi
thumb|225px|[[Robert F. Sargentin ottama kuva Normandian maihinnoususta.]] Kuvajournalismi on journalismin muoto, jonka tarkoituksena on kertoa uutisista kuvien, kuten valokuvien, videoiden ja kuvituksen avulla. Muusta valokuvauksesta kuvajournalismin erottaa se, että kuvajournalismin pitää olla tiettyyn tapahtumaan sidottu, kuvien pitää esittää tapahtumat tasapuolisesti ja tarkasti, sekä kuvien pitää muiden uutiselementtien kanssa esittää tapahtuman tosiasiat katsojalle tai lukijalle kertovasti. Kuvajournalisti on toimittaja, jonka mukana on yleensä kamera.
Historia
Kuvajuornalismin historia alkoi varsinaisesti vasta 1920-luvulla, vaikka aiemminkin oli lehdiossä esitetty yksittäisiä kuvia. Jo 1890-luvulta lähtien on ollut kuvalehtiä. Toimittajat alkoivat käyttää 1920-luvulla kuvia uutistekstin rinnalla kertomaan yhtenäistä uutistarinaa. Kuvajournalismin syntyyn vaikuttanut merkittävä keksintö oli kinofilmi ja Leica-kamera, jonka avulla kuvaajat pystyivät menemään vaikeampiin paikkoihin ilman suurta laitteistoa.
Missourin yliopiston historioitsija Frank Luther Mott käytti ensimmäisenä termiä kuvajournalismi, joka tuli koko maailman tietoisuuteen toisen maailmansodan aikana. Alan merkittävin lehti oli Life, jonka perusti Henry Luce 1936. Kuuluisia toisen maailmansodan aikaisia kuvajournalisteja olivat muun muassa W. Eugene Smith ja Robert Capa. Lifen lisäksi esimerkiksi Sports Illustrated ja The Daily Mirror olivat ensimmäisiä lehtiä, jotka panostivat kuvajournalismiin.
Kuvajournalismi tunnustettiin 1970-luvun lopulla myös taidepiireissä. Kuvajournalistit saivat omia näyttelyitä ja retrospektiivejä museoihin ja taidegallerioihin.
Gennadios Skholarios
thumb|180px|Gennadios Skholarios. Fresko Johannes Kastajan luostarissa Serresissä, Kreikassa. Gennadios Skholarios (n. 1400–1473) oli bysanttilainen teologi, filosofi ja Konstantinopolin patriarkka vuosina 1454–1464.
Elämä ja teokset
Gennadios oli maallikkonimeltään Georgios Kurtesios Skholarios (Γεώργιος Κουρτέσιος Σχολάριος). Hän otti nimen Gennadios ryhtyessään munkiksi. Hän oli oppinut sekä kreikkalaisessa että latinankielisessä kirjallisuudessa.
Filosofiassaan Gennadios oli omaksunut aristotelismin. Hän kirjoitti Aristoteles-kommentaareja, muun muassa kommentaarit teoksiin Kategoriat ja Tulkinnasta, sekä kommentaarin Porfyrioksen teokseen Eisagoge. Näissä hän hyödynsi varhaisempia latinankielisiä kommentaareja. Gennadios katsoikin olevansa häntä edeltäneitä bysanttilaisia kommentaattoreita etevämpi, koska kykeni hyödyntämään esimerkiksi Tuomas Akvinolaisen teoksia sekä latinaksi käännettyjä Avicennan ja Averroeksen kommentaareja. Gennadios myös käänsi Tuomaan teoksia kreikaksi.
Gennadios vastusti Georgios Gemistos Plethonin ajattelua ja kirjoitti tätä vastaan. Hän katsoi Plethonin vievän ajattelullaan pohjan paitsi Aristoteleelta myös koko kristilliseltä uskolta — Plethon katsoi, ettei Aristoteleen Jumala ole maailman luoja ja kannatti kristinuskon sijaan hellenististä polyteismiä.
Kirkollisissa toimissaan Gennadios kannatti aiemmin idän ja lännen kirkkojen yhdistymistä ja hyväksyi yhdistymisen Firenzen kirkolliskokouksessa. Konstantinopoliin palattuaan hän kuitenkin muutti mieltään. Kirkkojen yhdistyminen raukesi Konstantinopolin valtauksen myötä. Vuosi valtauksen jälkeen Gennadioksesta tuli Konstantinopolin patriarkka. Näin hän oli ensimmäinen tässä virassa osmaanien vallan alla toiminut.
Kansallisen vapautuksen sotilaskomitea
Kansallisen vapautuksen sotilaskomitea ( eli CMLN) oli Malia vuosina 1968–1979 hallinnut sotilasjuntta.
Komitea muodostettiin presidentti Modibo Keïtan hallinnon marraskuussa 1968 kaataneen vallankaappauksen yhteydessä. Siihen kuului 14 nuorta upseeria:
Komitean jäsenet olivat armeijatovereita, jotka tunsivat toisensa Katin tai Fréjusin sotakouluista. Diakité, Diallo sekä Charles Samba ja Mamadou Sissoko olivat sotilasarvoltaan kapteeneja, mutta komiteassa valtaa pitivät nuoret luutnantit. Sen jäsenillä ei juurikaan ollut hallinnollista kokemusta ja heidän henkiset kykynsä olivat vaatimattomia. Poikkeuksen muodostivat taitavaksi poliitikoksi osoittautunut Moussa Traoré ja ryhmän teoreetikko Filifing Sissoko.
Komitea mitätöi maan perustuslain, vapautti yksityisen kaupankäynnin, luopui maatalouden kollektivisoinnista, lakkautti maata hallinneen Sudanin liiton ja palautti keskeiset yksilönvapaudet. Se ei kuitenkaan luopunut Keïtan hallinnon sosialistisesta retoriikasta tai ryhtynyt purkamaan sen aikana luotua byrokratiaa tai valtionyhtiöitä, jotka työllistivät suuren osan kaupunkiväestöstä. Ulkopolitiikassa komitea jatkoi sitoutumattomuutta ja säilytti hyvät suhteet sosialistisiin maihin, mutta lämmitti välejä myös länsimaihin.
Komitea lupasi pikaista paluuta siviilivaltaan, mutta sen toteuttaminen osoittautui vaikeaksi. Vanhemmat upseerit siirrettiin eläkkeelle tai hallintotehtäviin ja Sudanin liiton johtajat vangittiin tai karkotettiin maaseudulle. Läheisempiä suhteita Ranskaan ja muihin länsimaihin kannattanut kunnianhimoinen Yoro Diakité syrjäytettiin lopullisesti vuonna 1971. Sitä ennen komiteaa oli uhannut Diby Silas Diarran vallankaappausyritys vuonna 1969.
Vuonna 1974 hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka esti Sudanin liiton johtajien paluun politiikkaan. Heitä korvaamaan perustettiin Malin kansan demokraattinen liitto, joka loi oman puoluekoneistonsa. Komitean sisäiset erimielisyydet siviilivaltaan siirtymisestä ratkaisi Tiécoro Bagayokon, Karim Dembélén, Kissima Doukaran ja Charles Samba Sissokon syrjäyttäminen helmi-maaliskuussa 1978. Heitä syytettiin laajamittaisesta korruptiosta, johon myös puheenjohtaja Moussa Traorén tiedettiin syyllistyneen.
Sotilaskomitean toiminta lakkasi kesäkuussa 1979, jolloin Moussa Traoré oli valittu presidentiksi ja uusi kansalliskokous oli täytetty Malin kansan demokraattisen liiton jäsenillä. Jäljellä olevat komitean jäsenet siirtyivät puolueen keskuskomiteaan. Kymmenen ja puolen vuoden aikana komiteasta oli puhdistettu seitsemän jäsentä ja yksi oli kuollut liikenneonnettomuudessa.
Samsung Galaxy S6 Active
Samsung Galaxy S6 Active on Samsung Electronicsin valmistama älypuhelin. Puhelin julkaistiin kesäkuussa 2015, ja siinä on 32 gigatavun tallennustila.
Vilmalotta Olivia Schafhauser
Vilmalotta Olivia Schafhauser (s. 19. tammikuuta 1972) on Helsingissä asuva ja työskentelevä suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari.
Vilmalotta Olivia Schafhauser oli ensimmäinen suomalainen kuvataiteilija joka sai kutsun pitämään yksityisnäyttelyn Moskovan Nykytaiteen museoon vuonna 2006. Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa: muun muassa Moskovan Nykytaiteen museo, Hämeenlinnan taidemuseo ja Paulon Säätiö.
Schafhauser oli naimisissa saksalaisen suunnittelijan ja valokuvaajan Robert Schafhauserin kanssa ja heillä on yksi yhteinen lapsi. Schafhauserin vanhemmat ovat Tenavatuokiostakin tuttu Arja-täti, Arja Virtanen ja mediavaikuttaja, toimittaja Jorma K. Virtanen.
Aiheesta muualla
http://www.schafhauser.fi
Mustapyrstötrogoni
Mustapyrstötrogoni (Trogon melanurus) on trogonien heimoon kuuluva eteläamerikkalainen lintulaji. Sen esiintymisalue ulottuu Panaman keskiosista Etelä-Amerikan pohjoisosiin, etelässä Pohjois-Boliviaan ja Brasilian keski- ja itäosiin saakka. Lajista tunnetaan neljä alalajia. William Swainson kuvaili lajin holotyypin Guyanan Georgetownista vuonna 1838.
Hank Jones
thumb|Hank Jones Henry "Hank" Jones (31. heinäkuuta 1918 Vicksburg, Mississippi – 16. toukokuuta 2010 New York ) oli yhdysvaltalainen jazz-pianisti.
Jones syntyi Vicksburgissa, Mississippissä, ja varttui Michiganin Pontiacissa. Hän sai jo 13-vuotiaana paikallista mainetta Michiganissa ja Ohiossa. Lucky Thompson kutsui hänet New Yorkiin, jossa Jones sai vaikutteita sen hetken bop-muusikoilta.
Jones teki yhteistyötä mm. John Kirbyn, Howard McGheen, Coleman Hawkinsin, Andy Kirkin, Billy Eckstinen, Norman Granzin, Ella Fitzgeraldin, Charlie Parkerin, Artie Shawin, Benny Goodmanin, Lester Youngin, Milt Jacksonin, Cannonball Adderleyn ja Wes Montgomeryn kanssa.
Jones liittyi vuonna 1959 CBS:n henkilöstöön. Hän jatkoi levytysuraansa näihin päiviin asti ja asui kuollessaan New Yorkin osavaltiossa. Edesmenneet jazzmuusikot Thad Jones ja Elvin Jones olivat hänen veljiään.
Neandertalinihminen
Neandertalinihminen (Homo neanderthalensis) on ihmisten (Homo) suvun sukupuuttoon kuollut laji, joka eli Euroopassa ja Lounais-Aasiassa vielä 40 000 vuotta sitten. Neandertalilainen kehittyi Euroopassa heidelberginihmisestä 500 000–200 000 vuotta sitten. Neandertalilaisten lukumäärää ei tiedetä, mutta yleinen arvio on 70 000 yksilöä.
Neandertalilainen ja nykyihminen elivät pitkään samoilla alueilla, ja ne ovat risteytyneet, minkä seurauksena ei-afrikkalaisissa nykyihmisissä on 1–4 prosenttia neandertalilaisen geenejä. Afrikkalaisten Saharan eteläpuolisten nykyihmisten kanssa neandertalilaiset eivät kuitenkaan risteytyneet.
Neandertalinihminen oli ruumiinrakenteeltaan roteva ja hiukan nykyihmistä lyhyempi. Ainakin osa neandertalilaisista oli vaaleaihoisia, vihreäsilmäisiä ja punatukkaisia.
Neandertalilaisten älyllisistä ja kielellisistä kyvyistä sekä teknologisista taidoista on erilaisia käsityksiä. Joidenkin tutkijoiden mukaan neandertalilaiset eivät olleet yhtä älykkäitä kuin nykyihminen ja heidän kulttuurinsa oli alkeellisempi. Neandertalilaisten kallo ja aivojen tilavuus olivat kuitenkin suurempia kuin nykyihmisellä, ja eräiden tutkijoiden mukaan neandertalilaiset eivät välttämättä olleet nykyihmistä tyhmempiä ja he pystyivät yhtä monimutkaisiin toimintoihin kuin nykyihminen. Neandertalilainen todennäköisesti kykeni puhumaan kuten nykyihminen, ja puheääni oli yllättävän korkea ja voimakas. Se osasi valmistaa työkaluja, rakentaa majoja ja käsitellä tulta. Se söi pääasiassa suurriistaa, jota se metsästi työntökeihäillä.
Neandertalilaisen häviämisen syistä ei ole varmuutta. Neandertalilaiset saattoivat sulautua nykyihmiseen, tai ehkä nykyihminen hävitti neandertalinihmisen tappamalla sen sukupuuttoon tai tuomalla tauteja. On myös arveltu, että neandertalilainen ei kyennyt sopeutumaan ilmastonmuutoksiin, joskin joidenkin tutkijoiden mukaan neandertalilainen sopeutui muuttuviin ympäristöoloihin yhtä hyvin kuin nykyihminen. Pienistä ja erillään olevista populaatioista johtuva sisäsiittoisuus saattoi myös olla yksi häviämisen syistä, samoin kuin supertulivuoren purkaus.
Kehitys ja asema ihmisen sukupuussa
Neandertalinihminen kehittyi Euroopassa vähitellen heidelberginihmisestä 500 000–200 000 vuotta sitten. Jotkut pitävät neandertalilaista omana ihmislajinaan ja nykyihmisen ja denisovanihmisen sisarlajina, mutta jotkut määrittelevät sen ihmisen (Homo sapiens) yhdeksi alalajiksi.
Neandertalinihminen ei ole nykyihmisen edeltäjä. Se ilmeisesti kuitenkin risteytyi jossain määrin nykyihmisen kanssa tämän levittyä Afrikan ulkopuolelle, koska ei-afrikkalaisilta nykyihmisiltä on löydetty neandertalinihmisen kanssa yhteisiä geenejä, joiden uskotaan olevan peräisin neandertalilaisilta.
Levinneisyys ja lukumäärä
Neandertalinihmisen fossiileja on löydetty Euroopasta, Lähi-idästä ja Keski-Aasiasta. Pohjoisimmat löydöt ovat pohjoisesta Saksasta, läntisimmät Portugalista, itäisimmät Kazakstanin Teshik-Tashista, ja eteläisimmät eteläisestä Israelista. Joidenkin mukaan Suomen Karijoella sijaitsevasta Susiluolasta on löytynyt merkkejä sadan tuhannen vuoden takaisesta neandertalilaisasutuksesta, mutta käsitys ei ole yleisesti hyväksytty.
Neandertalilaiset elivät lauhkean ilmaston alueilla. Kun jääkaudet viilensivät ilmastoa, neandertalilaiset siirtyivät etelämmäksi, sillä he eivät tulleet toimeen mannerjäätikön reunan lähellä. He suosivat merenrannikoita, lehti- ja sekametsää sekä avoimia aroja tai heinikkomaata. Sisämaassa he asuivat aina järvien tai jokien rantojen läheisyydessä. Koska merenpinta on nykyisin korkeammalla kuin jääkausien aikana, monet neandertalilaisten silloisista asuinpaikoista ovat peittyneet veden alle.
Taito Nurminen
Taito Juho Nurminen oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan muun muassa jääkärirykmentin ratsastavana lähettiupseerina. Tämä monen sodan veteraani osallistui vielä talvi- ja jatkosodassa taisteleviin joukkoihin.
Perhe ja koulutus
Hänen vanhempansa olivat liikemies Juho Erland Nurminen ja Ida Adalmina Vallenius. Hän kävi neljä luokkaa Lahden yhteiskoulua ja Lahden kauppakoulua, jonka toiselta luokalta hän erosi ja liittyi jääkäriliikkeeseen. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Neandertalinihminen
Levinneisyys ja lukumäärä
Neandertalilaisten lukumääristä on annettu erilaisia arvioita. Yleinen arvio on 70 000, mutta jotkut arvioivat määrän olleen enimmilläänkin vain 3 500. Vuonna 2009 valmistuneiden geenitutkimusten perusteella on arvioitu, että neandertalilaisten kokonaismäärä oli enimmiltään joitakin tuhansia yksilöitä. Geneetikko Svante Pääbon mukaan neandertalinihmisen perimän kirjo on pieni, joten sen on täytynyt olla ainakin joinain aikoina harvalukuinen. Juha Valsteen vuonna 2015 julkaiseman arvion mukaan neandertalilaisia eli yhdellä kertaa ilmastosta riippuen ehkä 10 000–100 000 yksilöä. Vuonna 2022 arvioitiin, että Siperian neandertalilaispopulaatio oli hyvin pieni, ehkä vain joitakin tuhansia ihmisiä.
Löytöhistoria
upright|pienoiskuva|Neanderlaakson sijainti Saksassa, lähellä Alankomaiden ja Belgian rajaa Neandertalinihminen sai nimensä Saksassa sijaitsevasta Neanderlaaksosta, josta lajin luita ensimmäisen kerran löytyi vuonna 1856. Löytäjät luulivat niitä luolakarhun luiksi, mutta luonnontieteiden opettaja Johann Fuhlrott tunnisti saamansa aivokopan yläosan, otsaluun, raajojen luut ja lantion osan ihmisen jäännöksiksi. Luiden erikoiset piirteet selitettiin aluksi monin eri tavoin: ”barbaariseksi ja villiksi roduksi”, vammautuneeksi nykyihmiseksi, venäläiseksi kasakaksi, tai keltiksi. Vuonna 1863 geologian professori William King esitti löytöjen edustavan kokonaan omaa lajiaan, jolle hän ehdotti nimeksi löytöpaikan mukaan Homo neanderthalensis. Laakson nimen alkuosa Neander on kreikkaa ja tarkoittaa ’uusi ihminen’, mutta laakso oli tosin saanut nimensä jo ennen fossiililöytöjä.
Taito Nurminen
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoonan ratsuosasto Libaussa syksyllä 1917. Etualalla Luutnantti Sievert ja Zugführer Ljungberg. Nurminen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Nurminen kävi vuonna 1917 Libaussa järjestetyn moottoripyöräkurssin.
Suomen sisällissota
Nurminen astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 1. eskadroonaan, mutta komennettiin 5. huhtikuuta 1918 alkaen lähettiupseeriksi 5. Jääkärirykmentin esikuntaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella.
Neandertalinihminen
Löytöhistoria
Neanderlaakson pohjalta löytyi myöhemmin lisää neandertalilaisten luunpalasia. Nykyisin oletetaan, että paikalle oli haudattu ainakin kolme yksilöä. Ensimmäisenä löydetty yksilö oli kärsinyt riisitaudista ja nivelreumasta.
Taito Nurminen
Sisällissodan jälkeinen aika
Nurminen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti 1. Hänet sijoitettiin rykmentissä 23. heinäkuuta 1918 alkaen 1. komppanian päälliköksi ja 9. joulukuuta 1918 alkaen I pataljoonan adjutantiksi sekä 9. tammikuuta 1919 alkaen rykmentin adjutantiksi vielä 11. helmikuuta 1919 hänet siirrettiin nuoremmaksi upseeriksi 2. komppaniaan. Nurminen erosi armeijasta 28. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Suojeluskunnissa hän palveli Forssa-Tammelan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä 1.maaliskuuta - 11. lokakuuta 1919 välisen ajan.
Uudestaan armeijan palvelukseen Nurminen astui 17. joulukuuta 1919 ja hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi Hämeen ratsurykmentin polkupyöräeskadroonaan. Hämeen rykmentistä hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1920 Keski-Suomen rykmentin 4. komppaniaan, jossa hän toimi komppanianpäällikkönä. Komppanianpäällikön tehtävistä hänet määrättiin syksyllä vuonna 1922 II pataljoonan adjutantiksi. Edellisistä tehtävistä hän oli komennettuna vuosina 1920 - 1921 kahdesti Rajamaan komendantin käyttöön, missä tehtävässä hän toimi muun muassa Inon eristysleirin komendantin adjutanttina. Hän erosi armeijasta toistamiseen 23. toukokuuta 1923 ja työskenteli sen jälkeen liikemiehenä ja vuodesta 1937 alkaen varastonhoitajana Valtion kivääritehtaalla aina talvisodan syttymiseen saakka.
Neandertalinihminen
Löytöhistoria
Belgiasta oli löydetty neandertalilaislapsen kallo jo vuonna 1829, mutta se tunnistettiin neandertalilaiseksi vasta vuonna 1926. Lajin määrityksen jälkeen muitakin varhaisia löytöjä pystyttiin tunnistamaan. 1800-luvun lopulla neandertalinihmisen jäännöksiä löytyi jo useista eri paikoista Euroopassa. Belgian Spystä vuonna 1886 löytyneet neandertalilaisfossiilit varmistivat lopullisesti kyseessä olleen muinaisen, erillisen ihmistyypin eikä vain epämuodostuneita nykyihmisiä.
Taito Nurminen
Talvi- ja jatkosota
Nurminen osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 68:ssa ja osallistui taisteluihin Perojoella, Heponotkossa, Rytylammella ja Tervajoella. Välirauhan aikana hän jatkoi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin Kemijärven Linnoitus toimistoon, missä hän toimi muun muassa kuljetuspäällikkönä.
Neandertalinihminen
Löytöhistoria
Neandertalinihmisen on aiemmin arveltu olleen ihmisen edeltäjä. Käsityksestä luovuttiin lopullisesti vasta 1900-luvun lopulla, kun havaittiin paikkoja, joissa nykyihminen oli elänyt jo ennen neandertalilaista tai samaan aikaan sen kanssa.
Taito Nurminen
Talvi- ja jatkosota
Jatkosodan puhjettua Nurminen komennettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 12:een, jossa tehtävässä hän haavoittui 13. elokuuta 1941. Haavoista parannuttuaan hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 16:een ja edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään. Vuonna 1942 hän toimi Lahden suojeluskuntapiirissä, mistä hänet siirrettiin myöhemmin Jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään, missä hän palvelikin vuoteen 1943 saakka. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 12. Erilliseen työkomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen Henkilötäydennyskeskus 12:een, missä hän palvelikin sodan loppuun saakka. Nurminen osallistui jatkosodassa taisteluihin Pistojärvellä, Kapustaojalla, Louhen-Kiestingin akselilla ja Louhivaarassa.
Neandertalinihminen
Löytöhistoria
Ensimmäisten neandertalilaislöytöjen aikoihin evoluutioteoriansa esitellyt Charles Darwin oli kiinnostunut löydöistä, mutta ei itse osallistunut keskusteluun. Vuonna 1870 hän esitti – sinänsä oikein, mutta huonoin perustein – että neandertalilainen ei voinut olla nykyihmisen edeltäjä liian suuren aivokoppansa yläosan vuoksi.
Taito Nurminen
Talvi- ja jatkosota
Sotien jälkeen Nurminen toimi Lahden sotilaspiirin esikunnassa kotiuttamispäällikön apulaisena, kunnes tehtävän loputtua vielä vuoden 1944 aikana hän siirtyi varastonhoitajaksi Rauma-Repolan sahalle Lahteen. Hän on julkaissut muistelmateoksen ”Jääkärivuosiltani”.
Neandertalinihminen
Varhaiset virhetulkinnat
Vielä pitkälle 1900-luvulle asti neandertalilaisen arveltiin liikkuneen ihmisapinamaisessa, kumarassa asennossa. Sen älykkyyttä myös aliarvioitiin sen kallon rakenteen johdosta. Neandertalilaista pidettiin usein raakana, tyhmänä ja alkukantaisena ihmisen ja simpanssin välimuotona sekä rasististen uskomusten mukaan niin sanottujen alempien nykyihmisrotujen sukulaisena. Virheelliset ja kielteiset käsitykset alkoivat muuttua ja tarkentua vasta 1950-luvulla. Nykykäsityksen mukaan neandertalilaiset olivat altruistisia ja empaattisia sekä monin tavoin hyvin inhimillisiä. He osasivat puhua, eivätkä olleet karvojen peitossa kuten oli luultu, ja he osasivat valmistaa monipuolisia aseita ja asumuksia, ja he kävelivät ryhdikkäässä pystyasennossa.
Ruumiinrakenne
Neandertalilaiset olivat nykyihmistä 10–15 senttimetriä lyhyempiä mutta yhtä painavia. Miehet olivat keskimäärin pituudeltaan 164 senttimetriä ja painoltaan noin 65 kilogrammaa, ja naiset 155 senttimetriä ja 51 kilogrammaa. He olivat ruumiinrakenteeltaan vankkoja: paksuluisia, lihaksikkaita ja hyvin vahvoja. Yksilöiden välillä oli jonkin verran vaihtelua, vaikkakin ehkä vähemmän kuin nykyihmisillä. Ruumiinrakenteensa kannalta neandertalinihminen kesti jääkausien kovia pakkasia suuremman lihasmassansa ansiosta paremmin kuin nykyihminen. Tasapainoelinten perusteella on päätelty neandertalinihmisen olleen hieman nykyihmistä kömpelömpi.
Neandertalilaisten lantio ja rintakehä olivat leveät, ja rintakehä leveni kartiomaisesti alaspäin eikä jatkunut tynnyrimäisesti kuten nykyihmisellä. Kyynärvarret ja sääret olivat nykyihmisen raajoja suhteellisesti lyhyemmät, kuten myös sormet. Alaraajojen luut olivat huomattavan paksut, luuaines tiheää ja nivelet suuret. Olkaluun poikkileikkaus oli ellipsinmuotoinen eikä pyöreä kuten nykyihmisellä. Oikean käsivarren luut olivat erityisesti miehillä paksummat kuin vasemman, mikä kertoo oikeakätisyydestä ja siitä, että he käyttivät keihäitään työntökeihäinä. Raajoissa sekä solis- ja kylkiluissa ja myös kallossa oli paljon murtumia, jotka olivat parantuneet vaihtelevasti.
Pää
upright|pienoiskuva|Nykyihmisen ja neandertalinihmisen kallojen erot. Neandertalinihmisen kallo oikealla. Neandertalilaisilla oli suuri pää ja suuret kasvot. Heidän aivokoppansa oli pitkä ja matala, otsa vietti jyrkästi taakse, ja silmien päällä oli voimakkaat luupaksunnokset eli kulmakaaret. Heillä oli kookas nenä ja suuret silmäkuopat. Leukakyhmy puuttui, ja kasvojen keskiosa työntyi eteenpäin. Nenä oli kookas ja ulostyöntyvä. Etuhampaat olivat lapiomaiset, kärjistä kuluneet ja taaksepäin kiertyneen näköiset. Poskihampaiden takana oli tyhjä tila. Takaraivossa oli kookas pullistuma. Neandertalinihmisellä oli suuret silmät.
Aivot ja älykkyys
Mitattujen neandertalinihmisen aivokoppien keskimääräinen tilavuus on 1 420 cm³ eli hiukan nykyihmistä enemmän. Vaihteluväli on 1 200–1 740 cm³. Naisten aivot olivat 200 cm³ miehen aivoja pienemmät. Neandertalilaisen isoaivojen kuorikerros oli kuitenkin heikommin kehittynyt kuin nykyihmisellä.
Joidenkin tutkijoiden mukaan neandertalilaisen älylliset kyvyt olivat nykyihmistä heikommat. Joidenkin tutkijoiden mukaan näköhavaintojen käsittely vei suuren osan aivokapasiteetista, ja näköhavaintoihin erikoistuneet alueet saattoivat haitata ryhmätyötaitojen kehittymistä. Eräiden tutkijoiden mukaan neandertalit eivät kuitenkaan välttämättä olleet nykyihmistä tyhmempiä vaan olivat yhtä kykeneviä hienostuneeseen käyttäytymiseen kuin nykyihminen. Jotkut tutkijat ovat arvioineet neandertalilaisten hautaustapojen ja luolamaalausten viittaavan kykyyn ajatella symbolisesti ja ajatella abstraktisti. Toisaalta tiedetään, että nykyihmislasten aivot kasvavat hitaasti, mikä antaa lapselle aikaa kehittyä älyllisesti. Neandertalilaisilla aivojen kasvu oli kuitenkin vieläkin hitaampaa. Tämä ei yksin todista lajin älykkyydestä, mutta tutkijat ovat löytäneet myös muuta tukea tälle olettamukselle.
Väritys
Osa neandertalilaisista oli vaaleaihoisia, vihreäsilmäisiä ja punatukkaisia. Erään tutkimuksen mukaan neandertalinihminen olisi ollut pigmentaation suhteen polymorfinen. Erään tutkimuksen mukaan nykyihmisen punainen pigmentti olisi neandertalinihmiseltä peräisin.
Elinikä
Neandertalilaismiehet elivät keskimäärin 40-vuotiaiksi ja naiset vain 35-vuotiaiksi ilmeisesti synnytyskomplikaatioiden johdosta. Lapsikuolleisuus oli hyvin korkea.
Puhekyky
Neandertalinihmisellä oli todennäköisesti jonkinlainen puhekyky, tosin ei välttämättä niin kehittynyt kuin nykyihmisellä. Kurkunpäänsä korkean sijainnin johdosta olisi neandertalilaisen todennäköisesti ollut vaikeampi tuottaa yhtä monia äänteitä kuin nykyihminen. Neandertalinihmisillä oli suhteellisen kireät äänihuulet, joten neandertalinihmisen ääni oli keskimäärin korkeampi kuin nykyihmisen. Saksalaisen Max Planck -instituutin tutkijan Johannes Krausen mukaan neandertalilaisilla oli sama FOXP2-geeni, joka nykyihmisellä yhdistetään kykyyn muodostaa puheääntä. Geeni on ilmeisesti kehittynyt jo 300 000 vuotta sitten.