cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frans
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Frans on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 15 012 miehelle ja alle 24 naiselle.
Fransin nimipäivä on suomenruotsalaisessa ja vuodesta 2010 lähtien myös suomenkielisessä kalenterissa 4. lokakuuta, Franciscus Assisilaisen muistopäivänä.
Suomalaisia
thumb|200px|Kirjailija [[Frans Eemil Sillanpää.]]
Moikipää
Moikipää on kalastajakylä ja taajama Korsnäsin kunnan pohjoisosassa Pohjanmaan maakunnassa. Se mainitaan ensi kerran Moikepä-nimisenä vuonna 1491. Asukkaita on noin 550 ja osa heistä saa elantonsa kalastuksesta. Moikipäällä on myös turkistarhausta. Kylässä on pankki, huoltoasema ja ruotsinkielinen koulu. Kylän edustalla olevassa saaristossa (Molpehällorna) oli Ilmatieteen laitoksen sääasema vuosina 1973–1992. Kylässä pidetään myös Söu Rock -festarit.
Vuonna 2006 Moikipää valittiin Pohjanmaan vuoden kyläksi.
Moikipään nimestä
Kylän nimi perustuu niemen nimeen. Nimen jälkiosa pää on merkitykseltään 'kärki, niemi'. Alkuosan merkitys on epävarmempi. Olav Ahlbäck on johtanut sen suomen kielen verbistä moikua, joka tarkoittaa 'pitää (varsinkin suuren kellon) kumeaa ääntä' tai sanasta moike, 'moikuva ääni'. Myös henkilönnimiä, kuten Moikko tai Moikka, on pidetty mahdollisina selityksinä.
Carverin piirikunta
pienoiskuva|Carver Minnesotan kartalla Carverin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltion eteläosassa. Sen pinta-ala on 136,8 neliökilometriä ja vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 103 551 asukasta. Vuosina 2010–2018 piirikunnan asukasluku kasvoi 13,7 prosenttia. Väestöstä noin 90 prosenttia on valkoisia. Piirikunta on saanut nimensä tutkimusmatkailija Jonathan Carverin mukaan. Sen pääkaupunki on Chaska.
The Fat of the Land
The Fat of the Land (XLCD121) on brittiläisen The Prodigyn kolmas albumi. Albumin julkaisi XL Recordings 1. heinäkuuta 1997. Se oli listaykkösenä Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Suomessa se oli virallisen albumilistan ykkösenä yhtäjaksoisesti kuusi viikkoa ja kokonaisuudessaan listaviikkoja kertyi 20. Albumi oli ehdolla myös Grammy-palkinnon saajaksi. Ensimmäisellä viikolla albumia myytiin Isossa-Britanniassa 317 000 kappaletta ja Yhdysvalloissa 200 000. Ensimmäisen viikon maailmanlaajuinen kokonaismyynti oli yli miljoona albumia. Vuoteen 2019 mennessä albumia on myyty yli 10 miljoonaa kappaletta.
The Fat of the Land -albumilta julkaistiin kolme singleä: Firestarter (1996), Breathe (1996) ja Smack My Bitch Up (1997).
Kappaleesta "Diesel Power" löytyy rap-vaikutteita. "Fuel My Fire" on cover-versio L7-yhtyeen alun perin Hungry for Stink-albumilla (1994) julkaisemasta kappaleesta.
The Fat of the Land -albumin julkaisun ja kiertueen jälkeen alkoi The Prodigyn pitkä hiljaiselo. Seuraavan uuden albuminsa Always Outnumbered, Never Outgunned The Prodigy julkaisi vasta 2004.
Norangsfjorden
Vuonon varrella sijaitsevia paikkoja ovat mm. Lekneset, Urke ja Norang.
Pyhä stoa
Pyhä stoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia
Pyhä stoa rakennettiin hellenistisellä kaudella, ja ajoitetaan yleensä noin vuosiin 160–150 eaa. Viimeistään se on ollut olemassa noin vuonna 130 eaa. Stoaan oletettavasti liittyvän piirtokirjoituksen mukaan sen lahjoittaja oli tekstin tulkinnasta riippuen joko Kappadokian kuningas Orofernes tai Ariarathes VI. Rakennuksen nimi tiedetään puolestaan toisesta, ensimmäiselle vuosisadalla eaa. ajoittuvasta piirtokirjoituksesta, joka mainitsee nimen Aulus Aemilius Zosimos ja viittaa kirjoituksen sijaintiin ilmaisulla ”Pyhässä stoassa agoralla”.
pienoiskuva|vasen|upright=1.15|Prienen agoraa, taustalla Pyhän stoan rauniot. Rakennusta käytettiin muun muassa kaupunginarkistona, ja sen seinien osista on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia. Roomalaisella kaudella, mahdollisesti jo 100-luvulla eaa., yksi sen huoneista oli ilmeisesti omistettu keisarikultteille ja Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän kultille. Ennen stoan rakentamista sen paikalla oli mahdollisesti ollut varhaisempi, lyhyempi stoa.
Rakennus
Sisäosissa 24 joonialaista pylvästä jakoi stoan kahteen laivaan. Takaosassa oli 15 huonetta, joiden kaikkien leveys oli noin 4,4 metriä ja syvyys noin 3,6 metriä. Kolme huoneista oli eksedran mallisia. Stoalle johti agoralta kuusi porrasaskelmaa.
Stoan pohjoispuolella eli agoralta katsottuna sen takana sijaitsivat Buleuterion ja Prytaneion.
Rannikkopanssarilaiva
pienoiskuva|Suomalainen rannikkopanssarilaiva [[Panssarilaiva Väinämöinen|Väinämöinen.]] pienoiskuva|Ruotsalainen rannikkopanssarilaiva [[HMS Oden (1896)|HMS Oden.]] pienoiskuva|Saksalainen rannikkopanssarilaiva [[SMS Oldenburg.]] pienoiskuva|Norjalainen rannikkopanssarilaiva [[KNM Tordenskjold (1897)|KNM Tordenskjold.]] Rannikkopanssarilaivalla tarkoitetaan useimmissa tapauksissa uppoumaltaan risteilijän kokoista, mutta hitaampaa, voimakkaasti aseistettua ja panssaroitua sota-alusta, joka on suunniteltu ensisijaisesti rannikko- ja saaristo-olosuhteisiin.
Aluksia käytettiin yleisimmin rannikon puolustukseen, mihin viittaa myös tyypistä useissa kielissä käytetty nimitys (,, rannikkopuolustusalus). Niitä kutsuttiin myös vaihtelevasti panssarilaivoiksi. Alusten raskas varustelu ja panssarointi suhteelliseen pieneen kokoon nähden tekivät niistä varsin hitaita. Alustyyppi sopi huonosti avomerelle, ja yleensä niitä käytettiinkin liikkuvana rannikkotykistönä. Toisaalta ne olivat omiaan saarien rikkomilla rantaviivoilla.
Useimmat panssarilaivat rakennettiin 1860–1920-luvuilla. Viimeiset panssarilaivat poistettiin käytöstä vasta 1970-luvulla.
Mrs. Soffel
Mrs. Soffel on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Gillian Armstrong. Se kertoo vankilanjohtajan vaimon ja erään vangin välisestä traagisesta romanssista, joka yltyy yhteiseksi pakomatkaksi. Tarina perustuu Pittsburghissa vuonna 1901 tapahtuneeseen Buck McGovernin ja the Biddle Boysin tapaukseen. Elokuvan pääosia esittävät Diane Keaton, Mel Gibson, Matthew Modine, Edward Herrmann, Trini Alvarado, Jennifer Dundas, Danny Corkill, Harley Cross, Terry O’Quinn ja Maury Chaykin. Elokuva oli mukana Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1985. Elokuva oli Harley Crossin ensimmäinen.
Perinneruoka
pienoiskuva|Perinteinen [[Bulgaria|bulgarialainen joulupöytä.]] Perinneruoka on ruokaa, jonka sisältöön, valmistamiseen, tarjoiluun ja syömiseen liittyvä tieto, tapa ja osaaminen on siirtynyt sukupolvelta toiselle.
Mrs. Soffel
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvailee elokuvaa tyylikkäästi ohjatuksi mutta tavanomaisuuksiin puutuvaksi romanssiksi. Hän antaa Mrs. Soffelille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Perinneruoka
Perinneruoat ovat tärkeä osa monien juhlapyhien, esimerkiksi joulun ja pääsiäisen viettoa. Ruoan merkitys juhlassa oli entisaikaan erityisen suuri, koska ravintoa ei aina ollut riittävästi.
Tietyn alueen keittiön määrittelevät kolme päätekijää: perusraaka-aineet, valmistustavat ja tavallisimmat mausteet. Tiettyyn kulttuuriin kasvaneet ihmiset suosivat tottumustensa mukaista ruokaa ja mieltävät tietyt ravinnoksi kelpaavat raaka-aineet epämiellyttäviksi, jos niitä ei tunneta tai pidetä hyväksyttävinä kyseisessä kulttuurissa. Ruokakulttuurit ovat syntyneet ravinnon hankintatapojen, ruoanvalmistustapojen ja nauttimistapojen yhteisvaikutuksena.
Perinneruoat eivät aina ole kovin alkuperäisiä siinä mielessä, että ne olisi keksitty kyseisellä alueella. Monet suomalaiset maaseudun ruokalajit ovat muunnelmia herrasväen vastaavista, jotka taas ovat usein peräisin Suomen ulkopuolelta. Esimerkiksi savolainen alatoopi ei välttämättä ole kovinkaan lähellä ranskalaista esikuvaansa. Nykyisin tarjottavat perinneruoat ovat myös nykyihmisen makuun ja nykyajan valmistustapoihin sopeutettuja. Esimerkiksi muikun ja monien muiden pilaantuvien elintarvikkeiden perinteinen säilömistapa oli hapattaminen, joka ei vastaa nykymakua.
Suomen pitäjäruoat
Suomessa toteutettiin vuosina 1984–1988 suuri pitäjäruokaprojekti, jota johti tv-kokkina tunnetuksi tullut Jaakko Kolmonen innostuttuaan savolaisen kotiseutuneuvos Bertta Räsäsen alkuperäisajatuksesta. Keskeisesti mukana oli myös Marttaliitto. Jokaiselle kunnalle, myös sodissa rajan taa Karjalaan jääneelle, valittiin yksi tai useampi vain sille tyypillinen ruokalaji. Joistakin ruoista tuli kilpailua kuntien välille: muurinpohjaletut hyväksyttiin kahden kunnan nimikkoruoaksi, klimppisoppa yli kolmenkymmenen. Projektin myötä syntyi vuonna 1988 julkaistu kirja Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat.
Uudenmaan maakunta
pienoiskuva|[[Runebergintorttu]]
Varsinais-Suomen maakunta
pienoiskuva|[[Mämmi|Mämmiä]]
Päijät-Hämeen maakunta
pienoiskuva|[[Maksalaatikko|Maksa-, peruna-, ja lanttulaatikko ovat osa perinteistä suomalaista joulupöytää.]]
Satakunnan maakunta
Euran rinkelit
Pirkanmaan maakunta
pienoiskuva|[[Mustamakkara|Mustamakkaraa ja puolukkahilloa]]
Eteläsavolaisten kuntien nimikkoruoat
1980-luvun alkupuolella Savossa äänestettiin jokaiselle kunnalle omat nimikkoruoat:
Etelä-Pohjanmaan maakunta
pienoiskuva|[[Leipäjuusto|Leipäjuustoa lakkahillon kera]]
Pohjois-Savon maakunta
pienoiskuva|Avattu [[kalakukko]]
Pohjoissavolaisten kuntien nimikkoruoat
1980-luvun alkupuolella Savossa äänestettiin jokaiselle silloiselle kunnalle omat nimikkoruoat:
Pohjois-Karjalan maakunta
pienoiskuva|[[Karjalanpiirakka]]
Angelin putoukset
thumb|250px|Angelin putous thumb|250px|Jimmie Angelin kone Rio Caroni, jolla hän löysi putoukset. Angelin putoukset (esp. Salto Ángel) on maailman korkein vesiputous. Se sijaitsee Canaiman kansallispuistossa Venezuelassa. Kaksiosaisen putouksen korkeus on 978 metriä, josta ylempi osa on 807 metriä vapaata pudotusta. Paikallisten Pemón-intiaanien putoukselle antama nimi on Kerepakupai-merú, jonka merkitys on ”syvimmän kohdan vesiputous”. Angelin putoukset on yksi Venezuelan tärkeimpiä turistinähtävyyksiä.
Putouksien nimi tulee yhdysvaltalaisen lentäjän Jimmie Angelin mukaan, joka virallisesti löysi putoukset 16. marraskuuta 1933. Putoukset ensimmäisenä löysi kuitenkin Ernesto de Santa Cruz, joka näki ne 1900-luvun alussa. Putouksien virallinen korkeus mitattiin National Geographic Societyn tutkimusmatkalla vuonna 1949.
Death of a Prophet
Death of a Prophet - The Last Days of Malcolm X on vuonna 1981 julkaistu tunnin pituinen televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, Yolanda King, Yusef Iman, Sonny Jim Gaines, Kirk Kirksey, Charles Griffin, James DeJongh, Salaelo Maredi, Ossie Davis ja Tommy Redmond Hicks. Elokuvan on ohjannut Woodie King Jr..
Norbert Gombos
Norbert Gombos (s. 13. elokuuta 1990 Galanta) on slovakialainen tennispelaaja. Gomboš on sijoittunut kaksinpelissä parhaimmillaan ATP-listan sijalle 80 lokakuussa 2017.
Sven-Olof Högnäs
Högnäs toimi aluksi kansakoulunopettajana Alavetelissä, Purmossa, Kruunupyyssä, Vöyrissä ja Öjassa. Vuonna 1954 hän ryhtyi kokopäiväiseksi toimittajaksi ja oli ensin Jakobstads Tidningin palveluksessa ja sen jälkeen Hufvudstadsbladetin Vaasan-toimittajana. Hän kirjoitti pakinoita nimimerkillä Bonzo.
Högnäs oli myös Horisont-kulttuurilehden päätoimittaja 1954–1961 ja Svenska Österbottens litteraturföreningin puheenjohtajana 1951–1953.
Deep Rising – uhka syvyyksistä
Deep Rising – uhka syvyyksistä on Stephen Sommersin ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1998. Elokuvan pääosissa ovat Treat Williams ja Famke Janssen.
Merit Wager
Merit Barbara Wager (s. 1946) on suomalaissyntyinen Ruotsissa asuva julkisuudessa aktiivinen keskustelija, joka toimi Medborgarnas flyktingombudsman ('kansalaisten pakolaisasiamies') -järjestössä, joka on Mauricio Rojasin aloitteesta perustettu aatteellinen toimikunta. Toimikunta perustettiin 2002 ja lakkautettiin 2007, ja Wager oli pakolaisasiamiehen tehtävässä ainoa. Wager sai vuonna 2002 rahastonhoitaja Bancon palkinnon taistelussa humaanimman pakolaispolitiikan puolesta.
Deep Rising – uhka syvyyksistä
Juoni
Joukko kaappareita ottaa hallintaansa John Finneganin johtaman aluksen. Joukko löytää Etelä-Kiinan mereltä tyhjän luksusristeilijän täynnä ruumiita, ja he tajuavat jonkin hirviön olevan aluksella. Hirviö alkaa siepata yksitellen ihmisiä ja eloonjääneiden selviytymiskamppailu alkaa.
Merit Wager
Wager oli 2006–2010 Svenska Dagbladetin pääkirjoitussivun kolumnisti.
Ravintola X
Ravintola X oli syksyllä 2014 Nelonen-kanavalla esitetty realityohjelma, jossa jokaisessa jaksossa yksi julkisuudesta tuttu henkilö perusti yhden päivän ajaksi oman ravintolan. Kilpailijat saivat käyttöönsä 1 000 euroa ja saivat myös itse päättää ravintolan teeman, ruuan ja sisustuksen. Apunaan heille ravintolan keittiössä toimivat Tomi Björck, Serko Rantanen, Joonas Hämäläinen ja Seija Strand. Kilpailijat olivat Hjallis Harkimo ja Joel Harkimo, Carl Haglund, Kalle Palander, Anne Berner, Jaana Pelkonen, Vappu Pimiä, Pirjo Heikkilä, Sauli Koskinen, Axl Smith ja Rakel Liekki. Jokaisen jakson päätteeksi asiakkaat saivat äänestää halutun rahasumman, siitä mitä mieltä he olivat ravintolasta. Kauden päätteeksi selvisi voittaja joka on saanut ravintolansa menestymään parhaiten.
Merit Wager
Wager on kääntänyt ruotsiksi neljä Sinikka ja Tiina Nopolan Risto Räppääjä -kirjaa.
Pensassika
Pensassika (Potamochoerus larvatus) on Afrikassa elävä sorkkaeläin. Se on toinen kahdesta pensselisikalajista, ja se luokiteltiin aiemmin pensselisian (Potamochoerus porcus) alalajeiksi. Pensassika on tanakka, isopäinen sikalaji, joka voi painaa jopa 115 kiloa ja kasvaa 150 sentin mittaiseksi. Koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Laji elää karjun johtamissa pienissä laumoissa tai pareittain.
Pensassikaa tavataan laajalti Afrikan itäisellä puoliskolla hyvin erilaisissa elinympäristöissä. Se on yksi Afrikan pahimmista satoa tuhoavista eläimistä, ja sitä myös vainotaan. Sen kanta on kuitenkin elinvoimainen. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä harmaapensselisika.
Koko ja ulkonäkö
Pensassian ruumiin pituus on 100–150 senttimetriä ja säkäkorkeus 55–80 senttimetriä. Painoa on 54–115 kiloa, ja hännän pituus on 30–43 senttimetriä. Karjut ovat hieman emakoita suurempia. Pensassian ruumis on pyöreähkö, vankka ja tanakka. Jalat ovat voimakkaat ja ruumiinkokoon nähden lyhyet. Pää on pitkä, ja korvat suuret. Takkuisen turkin väri vaihtelee laimeasta punertavanruskeasta harmaanruskeaan ja siitä lähes täysin mustaan väritykseen. Pään alueen väritys on usein muuta ruumista vaaleampi, jopa valkoinen. Väritys vaihtelee pensassian iän, sukupuolen ja elinpaikan mukaan. Väritys on myös yksilöllistä. Selässä kulkevat pitkät, jäykistyvät karvat muodostavat harjan, joka ulottuu korvista takamukseen. Korvien päässä on vaatimattomat haituvat, jotka ovat vähän pienemmät kuin läheistä sukua olevalla pensselisialla. Hännänpäässä on karkea musta karvatupsu. Pensassika pitää juostessaan häntää alhaalla, joten se poikkeaa tässä suhteessa pahkasiasta, joka juoksee häntä pystyssä.
Norman Powell
Norman Scott Powell (alkuperäisenä sukunimenä Barnes; 2. marraskuuta 1934 Los Angeles, Kalifornia – 16. kesäkuuta 2021 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen toimitusjohtaja, tuottaja, vastaava tuottaja ja ohjaaja televisioalalla. Hänellä oli vakinainen virka televisioverkon CBS:n toimitusjohtajana 13 vuoden ajan, ja myöhemmin hän toimi CBS Entertainment Productionsin vanhempana varapuheenjohtajana.
Pensassika
Koko ja ulkonäkö
Karjujen erityispiirre ovat kuonossa olevat luiset harjanteet ja pahkat. Pensassian alakulmahampaat eivät ole erityisen näyttävät, mutta yläkulmahampaat ovat terävät ja kasvavat noin seitsemän sentin pituisiksi. Hampaita on yhteensä 40–44. Lajilla on tyypillinen kaikkiruokaisen eläimen hampaisto, ja sen poskihampaiden kärjet ovat pyöristyneet.
Norman Powell
Varhainen elämä
Norman Scott Barnes syntyi Hollywoodissa Los Angelesissa 2. marraskuuta 1934. Hänen isänsä oli kahdeksan kertaa Oscar-ehdokkaana ollut elokuvaaja George Barnes ja äitinsä näyttelijä Joan Blondell. Hänellä oli yksi sisar, Ellen. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1936, ja hänet adoptoi hänen äitinsä toinen aviopuoliso Dick Powell vuonna 1938. Kun Norman valmistui New Jerseyssä sijaitsevasta Lawrenceville Schoolista ja sittemmin Cornellin yliopistosta, hän aloitti uransa televisioalalla 1950-luvun lopulla.
Pensassika
Levinneisyys ja elinympäristö
Pensassian levinneisyys ulottuu Etelä-Sudanista, Eritreasta, Etiopiasta ja Somaliasta etelään Itä-Afrikkaan, Kongon demokraattisen tasavallann itä- ja eteläosiin, Malawiin, Sambiaan, Zimbabween, Mosambikiin ja Swazimaahan. Eristyneitä kantoja on myös Angolassa. Etelä-Afrikassa lajia tavataan maan pohjois- ja itäosissa, sekä muista erillään olevana kantana Itä- ja Länsi-Kapin provinsseissa maan eteläosissa. Madagaskarin, Komorien ja Mayotten kannat ovat todennäköisesti saaneet alkunsa istutuksista.
Norman Powell
Ura
Powell työskenteli televisioalalla lähinnä johtotehtävissä ja lisäksi valvoi, loi, tuotti sekä ohjasi lukuisia televisiosarjoja ja -elokuvia 1950-luvun lopulta alkaen aina kuolemaansa vuoteen 2021 saakka. Hän työskenteli uransa aikana muun muassa televisiosarjojen Gunsmoke, The Big Valley, 24 ja Kasvottomat sotilaat parissa.
Vuosien aikana Powell palkittiin useilla Telly-palkinnoilla. Hän oli tuottajana ehdolla kahden Primetime Emmyn saajaksi vuosina 1978 ja 2003. Ensimmäinen ehdokkuus tuli minisarjasta Washington: Behind Closed Doors ja toinen sarjasta 24.
Yksityiselämä ja kuolema
Powellin ensimmäinen avioliitto Ann Traubin kanssa päättyi eroon. Hänen toinen vaimonsa oli Ellen Levine, jonka kanssa hän oli naimisissa kuolemaansa asti. Hänellä oli neljä lasta, kaksi tytärtä ja kaksi poikaa, joista toinen syntyi toisesta avioliitosta.
Pensassika
Levinneisyys ja elinympäristö
Pensassika on yleinen ja levinnyt melko laajalle. Se ei ole uhanalainen, ja suurimmassa osassa levinneisyysaluetta sen ei uskota olevan tällä hetkellä vaarassa. Pensassiat ovat ilmeisesti vähentyneet joillakin alueilla metsästyksen ja elinympäristöjen tuhoamisen takia, mutta paikoin niiden määrä on jopa kasvanut. Komorien saaristossa ja Madagaskarissa pensassiat kukoistavat ja ovat uhka saarten alkuperäiselle luonnolle.
Ravinto
Pensassika on kaikkiruokainen. Sen pääasiallista ravintoa ovat juuret, sipulit ja pudonneet hedelmät. Pensassika kaivaa juuria uutterasti lujalla kärsällään ja käyttää torahampaitaan syvempien kuoppien kaivamiseen. Pensassiat seuraavat usein myös hedelmiä syöviä apinoita ja syövät niiden pudottamia hedelmiä. Vahvoina uimareina pensassiat voivat kahlata vedessä ja syödä vesikasveja. Ne syövät myös ruohoja, vesikasveja, hyönteiskoteloita, matoja, raatoja, ulosteita, pieniä lintuja ja pikkunisäkkäitä.
Lisääntyminen
Pensassikaemakot synnyttävät useimmin keväällä syys-marraskuussa, hieman ennen sadekauden alkua. Kantoaika kestää 120–127 päivää. Emakot vetäytyvät juuri ennen synnytystä suojaisaan koloon tai notkelmaan. Porsaita syntyy yleensä 2–4, harvoin 6. Emo imettää niitä 2–4 kuukautta. Sukukypsiksi ne tulevat 18–21 kuukauden ikäisinä.
Pensassika ja ihminen
Pensassika on yksi Afrikan pahimmista satotuholaisista. Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Malawissa sen uskotaan aiheuttavan enemmän vahinkoa maanviljelylle kuin minkään muun lajin. Pensselisian ohella myös pensassikaa pidetään taudinkantajana, joka levittää sairauksia ihmisten karjalle. Laji levittää mahdollisesti muun muassa afrikkalaista sikaruttoa, punkkitauteja ja Trypanosoma-suvun loisia. Viljelijät vainoavatkin pensassikoja laajalti, ja niitä tapetaan erityisissä eläinkantojen kontrollointiohjelmissa. Ihmiset metsästävät niitä myös toimeentulotarkoituksessa. Islamin vaikutus kuitenkin suojaa sikoja metsästäjiltä monissa Afrikan maissa. Myös joissain osissa Madagaskaria sianlihan käyttö on tabu.
Pensassian suvun nimi Potamochoerus tulee kreikan kielestä. Potamos tarkoittaa jokea, khoiros sikaa. Lajinimi on peräisin latinasta ja tarkoittaa ”naamiollista”.
Gesja Gelfman
thumb|Gesja Gelfman Gesja Mejerovna (Mironovna) Gelfman (, vuosien 1852 ja 1855 välillä Mozyr – 13. helmikuuta (J: 1. helmikuuta) 1882 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Gesja Gelfman syntyi varakkaan juutalaisen kauppiaan perheeseen. Hän lähti kotoaan 16-vuotiaana välttääkseen pakkoavioliiton. Vuonna 1874 hän valmistui Kiovassa kätilöksi. Keväällä 1875 hän alkoi levittää vallankumouksellista propagandaa kiovalaisten työläisten keskuuteen. Syyskuussa 1875 Gelfman pidätettiin Vasili Kovalevin tekemän ilmiannon perusteella. Hän oli vangittuna Pietarissa, jossa hänet tuomittiin huhtikuussa 1877 kahdeksi vuodeksi työlaitokseen. Rangaistuksen kärsittyään hänet karkotettiin Staraja Russaan, josta hän pakeni Pietariin.
Vuoden 1879 lopussa Gelfman liittyi Narodnaja volja -järjestöön. Hän levitti propagandaa nuorison ja työläisten keskuuteen ja toimi salaisten tapaamispaikkojen emäntänä. Syyskuusta 1880 lähtien hän emännöi asuntoa, jossa painettiin Narodnaja voljan Rabotšaja gazeta -lehteä. Helmikuussa 1881 hän asettui Nikolai Sablinin kanssa Teležnaja-kadun asuntoon, jossa Aleksanteri II:n murhaa suunnitelleet salaliittolaiset saivat räjähteet ja ohjeet niiden käyttämiseksi. Murhan jälkeen Gelfman pidätettiin Nikolai Rysakovin antaman todistajanlausunnon perusteella. Maaliskuun lopussa hänet tuomittiin kuolemaan hirttämällä osallisuudesta keisarin murhan valmisteluun. Oikeudenkäynnin jälkeen Gelfmanin todettiin olevan raskaana ja hirttotuomiota lykättiin lapsen syntymiseen saakka. Myöhemmin tuomio muutettiin karkotukseksi ja elinkautiseksi pakkotyöksi. Gelfman kuoli vankilassa synnytyksestä aiheutuneeseen märkivään vatsakalvontulehdukseen.
Lokainhevonen
Lokainhevonen on lämminverinen pienhevosrotu, joka on peräisin Tadžikistanista.
Ominaisuudet
Lokainhevonen on pienikokoinen, erittäin kestävä ja melko nopea hevonen. Rodun nuorten hevosten suorituskykyä testataan säännöllisesti Dušanben ja Taškentin laukkaradoilla.
Lokainhevonen on korkeudeltaan korkeimmillaan noin 150 cm, useammin pienempi ja jopa alle ponirajan, mutta rakenteeltaan ja erityisestä päänsä osalta hevosmainen. Pää on tavanomainen ja nenäpii suora. Kaula on lyhyt ja lihaksikas, lavat kohtalaisen viistot, rintakehä leveä ja syvä, selkä kiinteä ja lyhyenpuoleinen, takaosa lihaksikas. Jalat tapaavat olla voimakkaat ja kuivat, kuitenkin usein asennoiltaan virheelliset; kaviot ovat pienet ja hyvin kestävät.
Rodussa esiintyvät väritykset ovat rautias, ruunikko, kimo ja voikkovärit, joskus myös musta. Karva on usein metallinkiiltoinen. Vuosina 1955-1970 rodun jalostuksessa vaikuttaneen oriin Farfor jälkeläisillä esiintyy kiharakarvaisuutta. Luonne on rauhallinen ja aulis.
Matt Higgins
Matt Higgins (s. 29. lokakuuta 1977, Calgary, Alberta) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on pelannut syksystä 2006 alkaen ERC Ingolstadtin riveissä Saksan DEL-liigassa.
Ennen ammattilaisuraa
Ennen ammattilaisuraansa Higgins pelasi vuodet 1993–1997 Moose Jaw Warriorsin riveissä WHL-junioriliigassa. Parhaimmat tehot hän teki neljännellä ja viimeisellä WHL-kaudellaan, jolla hän sijoittui seuransa sisäisessä piste- ja syöttöpörssissä sijalle yksi ja koko liigan syöttöpörssissä jaetulle sijalle kymmenen tehtyään 71:ssä runkosarjaottelussa tehot 33 maalia ja 57 syöttöpistettä. Kaudella 1994–95 hän sijoittui joukkueensa sisäisessä pistepörssissä sijalle viisi ja maalipörssissä sijalle kolme Curtis Brownin ja Ryan Smythin jälkeen ja kaudella 1995–96 hän oli puolestaan Warriorsin sisäisten pörssien kakkosnimi Darryl Laplanten jälkeen. Higgins edusti Warriorsia neljän vuoden aikana yhteensä 274:ssä WHL:n runkosarjaottelussa tehden niissä 239 tehopistettä, 105 maalia ja 134 syöttöpistettä; pudotuspeliotteluja hänelle kertyi yhteensä 22, joissa hän keräsi 11 tehopistettä, neljä maalia ja seitsemän syöttöpistettä.
Ammattilaisuran alku
Higgins sai NHL-varauksen vuonna 1996, jolloin Montreal Canadiens varasi hänet numerolla 18 uusien pelaajien varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna ja kausi 1997–98 kului häneltä suurimmaksi osaksi Canadiensin silloisen farmiseuran Fredericton Canadiensin riveissä AHL-liigassa. Higgins edusti Frederictonia kaudella 1997–98 yhteensä 50:ssä AHL:n runkosarjaottelussa, joissa hänelle kertyi 27 tehopistettä (viisi maalia ja 22 syöttöpistettä), ja lisäksi hän pelasi myös yhden ottelun Montrealin riveissä NHL:ssä jääden ilman tehomerkintöjä. NHL-kausilla 1998–99 ja 1999–00 hän edusti Montrealia molemmilla 25:ssä NHL:n runkosarjaottelussa tehden ensiksi mainitulla yhden maalin ja jälkimmäisellä hän antoi kaksi maaliin johtanutta syöttöä. 1998–99 hän pelasi myös 11 runkosarjaottelua ja viisi pudotuspeliottelua Fredericton Canadiensin riveissä ja kaudella 1999–00 29 runkosarjaottelua Quebec Citadellesin riveissä AHL:ssä. Kausi 2000–01, joka oli hänen viimeisensä Canadiens-organisaatiossa, kului pääasiassa Citadellesin riveissä. Hän keräsi 66:ssa AHL:n runkosarjaottelussa yhteensä 28 tehopistettä (10 maalia ja 18 syöttöpistettä) ja kahdeksassa pudotuspeliottelussa hän antoi yhden maaliin johtaneen syötön; lisäksi hän pelasi kuusi ottelua Montrealin riveissä NHL:ssä jääden ilman tehopisteitä. Vuonna 2001 Higgins teki vapaana agenttina sopimuksen AHL-seura Bridgeport Sound Tigersin kanssa, jota hän edusti kahden kauden ajan. Kaudella 2001–02 hän teki 43:ssa pelaamassaan AHL:n runkosarjaottelussa 32 tehopistettä (13 maalia ja 19 syöttöpistettä) ja kaudella 2002–03 45:ssä runkosarjaottelussa 23 tehopistettä (11 maalia ja 12 syöttöpistettä).
Ura Saksassa
Vuonna 2003 Higgins siirtyi Saksan DEL-liigassa pelaavan Iserlohn Roostersin riveihin. Kaudella 2003–04 hän oli Iserlohnin viidenneksi paras pistemies tehtyään 50:ssä runkosarjaottelussa 31 tehopistettä (14 maalia ja 17 syöttöpistettä) ja kaudella 2004–05, jolla hän joutui olemaan sivussa yli 20:stä runkosarjaottelusta loukkaantumisten vuoksi, hän oli joukkueensa sisäisen pistepörssin seitsemäs 25:ssä ottelussa tekemillään 23:lla tehopisteellä (yhdeksän maalia ja 14 syöttöpistettä). Kolmannella ja viimeisellä Iserlohn-kaudellaan, kaudella 2005–06, hän teki 47:ssä pelaamassaan runkosarjaottelussa tehot 12 maalia ja 32 syöttöpistettä sijoittuen joukkueensa sisäisen pistepörssin kakkoseksi Ralph Intranuovon jälkeen ja Iserlohnin sisäisen syöttöpörssin kärkeen ennen Intranuovoa, Bryan Adamsia ja Linus Fagemoa. Kesäkuussa 2006 hän teki sopimuksen nykyisen seuransa, ERC Ingolstadtin kanssa.
Pajusi
Pajusi oli kunta Jõgevamaan maakunnassa, Virossa. Sen asukasluku oli 1 457 (2010), pinta-ala 232,47 neliökilometriä ja asukastiheys 6,3 asukasta neliökilometrillä.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Jõgevan kunta, Jõgevan kaupunki, Palamusen ja Torman kunnat sekä osa Pajusin ja Puurmanin kunnista yhdistettiin uudeksi Jõgevan kunnaksi.
Kylät
Pajusissa oli yhteensä 22 kylää: Aidu, Arisvere, Kaave, Kalana, Kauru, Kose, Kõpu, Kõrkküla, Lahavere, Loopre, Luige, Mõisaküla, Mõrtsi, Nurga, Pisisaare, Sopimetsa, Tapiku, Tõivere, Uuevälja, Vorsti, Vägari, Väljataguse.
Väestö
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Pajusin kunnassa oli 1 152 asukasta, joista 1 122 (97,4 %) oli virolaisia, 18 (1,6 %) venäläisiä ja 15 (1,3 %) muita kansallisuuksia.
Tomáš Hübschman
Tomáš Hübschman (s. 4. syyskuuta 1981 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija. 180-senttimetrinen Hübschman on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edusti pitkään ukrainalaista Šah’tar Donetskia. Donetskiin hän siirtyi vuonna 2004 Sparta Prahasta, jossa hän voitti Gambrinus ligan vuosina 2002 ja 2003. Ukrainan valioliigan mestaruuden hän on voittanut vuosina 2005, 2006 ja 2008. Lisäksi hän oli voittamassa UEFA Cupia vuonna 2009.
Hübschman on edustanut Tšekin maajoukkuetta vuosina 2001–2014. Hän on pelannut 58 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hän osallistui maajoukkueen mukana vuoden 2004 EM-kilpailuihin ja pelasi myös vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailujen karsinnoissa mutta ei päässyt lopputurnausmiehistöön.
Saavutukset
Sparta Prahassa
Šah’tar Donetskissa
Tomi Lahren
thumb|Tomi Lahren vuoden 2016 Politicon-tapahtumassa. Tomi Lahren (s. 11. elokuuta 1992 ) on yhdysvaltalainen konservatiivinen poliittinen kommentaattori ja televisiojuontaja.
Lahren opiskeli broadcast-journalismia ja politiikan tutkimusta Nevadan yliopistossa Las Vegasissa ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon. Elokuussa 2014 hän alkoi juontaa On Point with Tomi Lahren -ohjelmaa One America News Network -televisiokanavalla (OANN) San Diegossa. Hän kehitti ohjelmaan lyhyen Final Thoughts -osion, jossa otti voimakkaasti kantaa ajankohtaisiin asioihin. Näitä lyhyitä videoita alettiin lisätä YouTubeen ja heinäkuussa 2015 yksi tällainen meni viraaliksi. Lahren kritisoi videolla presidentti Obamaa ja tämän hallintoa armeijan värväyskeskuksessa Chattanoogassa tapahtuneen terroriteon jälkeen.
Chattanooga-videon jälkeen Lahren rekrytoitiin Glenn Beckin perustamalle TheBlaze-televisiokanavalle. Hänen ohjelmansa Tomi alkoi kanavalla lokakuussa 2015 ja siihenkin kuului hänen aiemmasta ohjelmastaan tuttu Final Thoughts -osio. Lahren jatkoi juontajana TheBlazellä kevääseen 2017, jolloin kanava hyllytti hänen ohjelmansa hänen kerrottua ABC:n The View -keskusteluohjelmassa kannattavansa naisten aborttioikeutta. Elokuussa 2017 hän siirtyi Fox News Channelille.
Lahrenia on syytetty julkisuudessa rasismista hänen muun muassa verrattua mustien oikeuksia puolustavaa Black Lives Matter -liikettä Ku Klux Klaniin. Hän on useissa yhteyksissä kiistänyt olevansa rasisti.
Leijonaportti
thumb|Leijonaportti thumb|Wilhelm Dörpfeld ja Heinrich Schliemann Leijonaportilla (n. 1885) Leijonaportti on muinaisen Mykenen kaupungin pääportti, joka sijaitsee linnoitetun alueen luoteiskulmassa. Portilta alkava nouseva tie johtaa ylös kaupungin läpi megaronille saakka.
Leijonaportti on peräisin 1300-luvulta eaa., ja se on saanut nimensä kolmionmallisesta leijonareliefistä, joka on veistetty portin päälle. Reliefi on Euroopan vanhin säilynyt kivestä hakattu veistos, ja siinä kuvataan kahta vastakkain seisovaa leijonaa.
Muoto
Portille muurin ulkopuolelta johtava tie kääntyy vasemmalle ja kulkee noin 45 metrin matkan muurin reunustaa pitkin. Portin oikea puoli on vahvistettu paksummaksi ja siinä on mahdollisesti sijainnut torni. Tämä rakennelma muodosti 17 metriä pitkän ja kymmenen metriä leveän käytävän, joka helpotti sisäänkäynnin puolustamista.
thumb|left|Leijonareliefi Porttiholvi koostuu neljästä monoliittisesta lohkareesta, joiden väliin jää 3,1 metriä korkea ja kolme metriä leveä kulkuaukko. Nämä lohkareet on liitetty toisiinsa ilman laastia. Kantaviin monoliitteihin on tehty kaksi syvennystä, jotka mahdollistivat poikkiparrun käyttämisen portin sulkemiseen. Itse portti lienee koostunut kahdesta puisesta pronssivahvistetusta ovesta, jotka aukenivat sivuille. Holvipielissä on edelleen nähtävissä irronneiden saranarakennelmien paikat.
Holvin kamana koostuu noin 12-tonnisesta monoliitista, jonka yläpuolella on portille nimensä antanut kolmion muotoinen leijonakuvio. Siinä kahden uhrialttarin päältä nousevan keskipilarin molemmin puolin on asetettu leijona siten, että niiden etutassut lepäävät näiden jalustojen päällä. Mykenen kuningassuvun tunnuksena toimineen pilarin kapiteelissa on erityinen kuviointi, ja sen neljä ympyrää viittaavat muodoltaan ilmeisesti kattopalkkien päihin. Leijonien päät oli luultavasti valmistettu pronssista tai steatiitista, mutta niitä ei ole kaivauksissa onnistuttu löytämään.
To the Faithful Departed
To the Faithful Departed on irlantilaisen The Cranberriesin vuonna 1996 ilmestynyt kolmas studioalbumi.
Leijonaportti
Muoto
Välittömästi oikealla heti portin jälkeen kapeat portaat johtavat muurin päälle.
To the Faithful Departed
Kappaleet
Kaikki sanoitukset Dolores O'Riordan.
Leijonaportti
Historia
Leijonaportti löydettiin, kaivettiin esiin ja entisöitiin Mykenen ensimmäisten kaivausten aikaan 1841 kreikkalaisen arkeologin Kyriakos Pittakiksen johdolla. Muuriosiot tällä alueella olivat melkein kokonaan hautautuneet maanpinnan alapuolelle. 1874 Heinrich Schliemann jatkoi kaivauksia kattamaan koko alueen.
Aiheesta muualla
37.73083°N, 22.75611°W
Viuhkapyrstötyrannit
Viuhkapyrstötyrannit (Alectrurus) on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
S. A. Kosonen
Sven Albin (S. A.) Kosonen (29. maaliskuuta 1909 Turku – 22. elokuuta 1961 Oulu) oli suomalainen kristosofinen kirjailija.
Kosonen liittyi 1930-luvun puolivälissä Ruusu-Ristin jäseneksi tutustuttuaan Pekka Ervastin kirjaan Mitä on kuolema? ja käytyään kuulemassa J. R. Hannulan Oulussa pitämää esitelmää. Hän oli perustamassa 1940 Pekka Ervastin kannatusliittoa ja samana vuonna hän perusti 10 kertaa vuodessa ilmestyneen Pohjolan Valo -aikakauslehden. Kosonen oli lehden vastaavana toimittajana vuoteen 1960 saakka jolloin hän siirsi tehtävät Alma Allinniemelle ja muutti itse Nivalaan.
Darren Shan
Darren Shan, oikealta nimeltään Darren O’Shaughnessy (s. 2. heinäkuuta 1972 Lontoo, Englanti) on irlantilainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi nuorille suunnatusta 12-osaisesta fantasiakirjasarjastaan.
O-Toluidiini
o-Toluidiini eli 2-metyylianiliini (C7H9N) on aniliinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lääkkeiden, väriaineiden ja kumikemikaalien valmistamiseen. o-Toluidiini on m- ja p-toluidiinien isomeeri.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa o-toluidiini on puhtaana väritöntä tai kellertävää nestettä. Valo ja ilman happi muuttavat sen väriltään punaruskeaksi. o-Toluidiini on veteen hieman liukenevaa ja liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai dietyylieetteriin sekä laimeisiin happoliuoksiin. Aniliinin tavoin o-toluidiini on heikko emäs.
o-Toluidiini on voimakkaasti, ihoa, silmiä ja hengitysteitä ärsyttävää ainetta. Se on myös myrkyllistä ja sille altistuminen voi johtaa methemoglobiinin määrän kasvuun veressä, mikä ilmenee muun muassa ihon sinistymisenä. o-Toluidiini on todennäköisesti ihmiselle karsinogeeninen aine.
Valmistus ja käyttö
o-Toluidiinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa tolueeni nitrataan eri nitrotolueenien isomeereiksi. Tämän jälkeen isomeerit erotetaan ja o-nitrotolueeni pelkistetään o-toluidiiniksi vedyttämällä. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää jalometalleja tai Raney-nikkeliä.
o-Toluidiinia käytetään useiden väriaineiden, hyönteismyrkkyjen, rikkaruohomyrkkyjen, kumien vulkanoinninkiihdyttimien, kumien hapettumisenestoaineiden ja lääkeaineiden kuten krotamitonin, metolatsonin ja prilokaiinin valmistamiseen.
Jarno Leppälä
Jarno ”Jarppi” Juhani Leppälä (s. 11. elokuuta 1979 Seinäjoki) on Duudsonit-stuntryhmän jäsen ja televisiopersoona.
Ura
Leppälän ura alkoi Duudsonit-ryhmän televisio-ohjelmissa 2000-luvun alussa. Hän oli ryhmän kanssa mukana myös maailmanlaajuisen levityksen saaneessa Jackass 3D -elokuvassa (2010). Leppälä oli vastaanottamassa palkintoa tammikuussa 2011, kun Duudsonit palkittiin Kultaisella Venlalla parhaasta kotimaisesta televisio-ohjelmasta. Hän oli samassa gaalassa ehdolla myös Suomen parhaan televisioesiintyjän kategoriassa.
Leppälä osallistui vuonna 2011 Tanssii Tähtien kanssa -kisaan, parinaan Anna-Liisa ”Ansku” Bergström. Pari sijoittui kilpailussa toiseksi. Leppälä on toiminut myös juontajana ja ääninäyttelijänä.
Yksityiselämä
Leppälä valmistui ylioppilaaksi vuonna 1998 Seinäjoen lukiosta, minkä jälkeen hän opiskeli rakennustekniikkaa Seinäjoen ammattikorkeakoulussa, mutta keskeytti opintonsa.
Leppälällä on kaksi lasta.
Pallas (hotelli)
Pallas on hotelli Pallastunturin hiihtokeskuksessa Muoniossa. Sen vanhin, hirsinen osa on valmistunut vuonna 1948, ja sen suunnitteli arkkitehti Jouko Ylihannu.
Nykyisen hotellin paikalta vajaa kilometri ylätunturiin sijaitsi vuonna 1938 valmistunut, arkkitehtien Väinö Vähäkallio ja Aulis E. Hämäläinen suunnittelema funkkistyylinen Pallastunturin ensimmäinen hotelli, jonka saksalaiset räjäyttivät vuonna 1944 poistuessaan Lapista.
Rakennuksen hirsisessä osassa on piirteitä jälleenrakennuskauden romantiikasta, vaikka sitä onkin saneerattu huomattavasti. Keittiön tuhonneen tulipalon jäljiltä hotelli oli suljettuna talvikaudella vuonna 2006. Se avattiin taas kesällä samana vuonna. Nykyisin Pallaksen hotelli on osa yksityistä yhdeksän hotellin Lapland Hotels -ketjua. Lapland Hotelsin toiveesta on valmisteilla lakimuutos, jonka jälkeen se voisi rakentaa kansallispuistoon kuusi kertaa aiempaa suuremman hotellin. Hanketta vastustamaan perustettiin kansalaisliike.
Samassa pihapiirissä on myös Pallastunturin luontokeskus.
Nuorisolle siitä, kuinka tulee käyttää hyväksi pakanallista sivistystä
Nuorisolle siitä, kuinka tulee käyttää hyväksi pakanallista sivistystä on Basileios Suuren kirjoittama puhe. Se käsittelee nimensä mukaisesti sitä kysymystä, mikä on opiskelevalle nuorisolle oikea tapa hyödyntää pakanallisen kreikkalaisen kirjallisuuden teoksia osana kristillistä kasvatusta.
Historia
Basileios on todennäköisesti pitänyt puheen joko vuonna 363 tai 364. Se on nimensä mukaisesti suunnattu nuorelle kuulijajoukolle. Teos kuuluu Basileioksen saarnojen ja puheiden kokoelmaan numerolla XXII.
Basileioksen teos liittyy kristillisen myöhäisantiikin aikaiseen keskusteluun kristillisen teologian sekä antiikin pakanallisen kirjallisuuden ja filosofian välisestä suhteesta. Tässä keskustelussa jotkut olivat ottaneet jyrkän kielteisen kannan kaikkea pakanallista ajattelua kohtaan. Jotkut, kuten Justinos Marttyyri ja Basileios, puolestaan katsoivat, että myös pakanallista kirjallisuutta voidaan käyttää hyödyksi niiltä osin kuin se sisältää osia totuudesta.
Puheen on suomentanut nunna Kristoduli teokseen Pyhän Basileios Suuren opetuspuheita vuonna 1994. Aiemmin puheen on suomentanut nimellä Mitä hyötyä nuorisolle on Kreikan kirjallisuudesta Kaarle Hirvonen osaksi Lukianoksen teoksen Miten historiaa on kirjoitettava suomennosta vuodelta 1977.
Sisältö
Basileioksen puhe jaetaan kymmeneen lukuun. Basileios argumentoi sen puolesta, että vaikka klassillisen filosofian, retoriikan ja runouden teokset eivät paljasta totuutta täsmällisesti niin kuin pyhät kirjoitukset, toisin sanoen Raamattu, ne kuitenkin heijastelevat sitä kuten varjo tai peili. Silloin kun kristillisiä salaisuuksia ei vielä voida ymmärtää, on oikein harjoitella muilla kirjoituksilla. Mitään teosta ei tule ylenkatsoa valmistauduttaessa elämänmittaiseen taisteluun, mikäli se vain hyödyttää sielusta huolehtimista.
Basileios sanoo, että jos pakanallisilla teksteillä on yhtäläisyyksiä kristillisten tekstien kanssa, niistä voi hyötyä yhtä lailla, esimerkiksi silloin, kun ne kehottavat hyveeseen; mutta jos tekstit taas poikkeavat kristillisistä teksteistä, niistä voi silti hyötyä, koska silloin kristillisen opetuksen paremmuus nousee esille.
Basileios mainitsee erilaisia esimerkkejä antiikin runoudesta, historiankirjoituksesta sekä perimätiedosta. Basileioksen mukaan Hesiodoksen ja Homeroksen runous käsittelee ennen kaikkea hyveellisyyttä, ja on näin hyödyllistä; samoin muun muassa Solon, Theognis ja Prodikos ylistävät hyvettä. Sama pätee kaikkiin muihin viisaudestaan tunnettuihin. Hyve näkyy Perikleen, Sokrateen ja Kleiniaan toiminnassa.
Puheen loppuosa on enimmäkseen kehotusta hyveeseen; Basileios kehottaa kuulijoitaan hankkimaan itselleen varustuksen ikuisuutta varten. Hän käsittelee esimerkkinä muun muassa urheilijoiden ja soittajien valmistautumista: nämä valitsevat harjoitellessaan sen, mikä on parasta heidän päämääränsä kannalta. Samoin kuin urheilijoiden koko elämä ennen kilpailuja on kilpailuun valmistautumista, samoin kristityn elämä on tulevan maailman elämään valmistautumista. Siinä missä urheilijat noudattavat kurinalaista ruokavaliota ja välttävät ruumiin velttoutta, kristityn ei tule pitää ensisijaisesti huolta ruumiistaan vaan sielustaan.
Puttanjoki
Puttanjoki (myös nimellä Puttaanjoki ja Puttanoja) on vähävetinen joki Vehmaalla. Joki saa alkunsa Vihtijärvestä ja laskee Saaristomereen Mynälahden länsiosaan. Puttanjoen valuma-alueen koko on 95 km² ja sen järvisyys on 1,3 %, metsäisyys 55 % ja peltojen osuus 36 %. Turvemaata ei valuma-alueeseen kuulu. Puttanjoen valuma-alueen tunnus on 82.056.
Vesistön tila
Puttanjoen vesi on käyttökelpoisuudeltaan välttävä. Joen vesi on ajoittain hyvin hapanta johtuen valumalueen happamista sulfidimaista. Vehmaan jätevedenpuhdistamon vedet lasketaan Puttanjokeen, mutta niiden osuus kokonaiskuormituksesta on kuitenkin vähäinen. Joen vedenlaadussa on ajoittain ollut hygieniaongelmia ja talvella typpipitoisuus on noussut ajoittain hyvin suureksi. Lietelannan levitys vaikuttanee joen tilaan merkittävästi.
Eliane Jacq
Jacq saavutti Ateenan EM-kisoissa 1969 hopeaa ensimmäistä kertaa arvokisojen ohjelmassa olleessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden; sekä juoksun voittanut Iso-Britannia että Ranska saivat nimiinsä maailmanennätysajan 3.30,8. Hän osallistui myös 400 metrin juoksuun mutta karsiutui välierissä ajalla 54,7. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä sekä Sofiassa 1971 että Göteborgissa 1974.
Tales of Brave Ulysses
Tales Of Brave Ulysses on brittiläisen rock-yhtye Creamin vuoden 1967 albumilla Disraeli Gears julkaistu kappale, jota pidetään psykedeelisen rockin eräänä kantaesimerkkinä. Kappaleen sävelsi Eric Clapton ja sanoituksen teki Martin Sharp.
Eliane Jacq
Ranskan mestaruuden 400 metrillä Jacq voitti ulkoradoilla vuonna 1970 sekä sisäradoilla vuonna 1974.
Tales of Brave Ulysses
Kappale on ensimmäisiä, joissa on käytetty wahwah-pedaalia. Kappale muistuttaa jossain määrin yhtyeen toista kappaletta ”White Room” kuten myös Bob Dylanin kappaletta ”It's Alright Ma”. Kappaleeseen on otettu vaikutteita yhtyeen The Lovin' Spoonfulin ”Summer in the City” -kappaleesta ja erityisesti kappaleen tunnusomaisesta laskevasta kosketinsoitinriffistä.
Merkitys
Kappaleen lyriikoissa mainitaan Odysseuksen seikkailuista (sana ”Ulysses” tarkoittaa engl. Odysseusta). Kappaleessa on viittauksia mm. seireenien houkutteleviin ja petollisiin laulukutsuihin, joita Odysseus ja hänen laivansa miehistönsä kuulivat.
Darren Shanin tarina
Darren Shanin tarina (, myös The Cirque du Freak Series) on irlantilaisen kirjailijan Darren Shanin luoma nuorille suunnattu fantasiakirjasarja. Kirjasarja kertoo nuoresta Darren Shan -nimisestä pojasta ja hänen uudesta elämästään puolivampyyrina.
Darren Shanin tarinaan kuuluu kaksitoista osaa. Ensimmäinen osa Friikkisirkus julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 2000 kun taas sarjan viimeinen osa Kohtalon perilliset julkaistiin vuonna 2004. Kaksitoista osaa jakautuvat neljään trilogiaan: esimerkiksi kolme ensimmäistä kirjaa, Friikkisirkus, Vampyyrin oppipoika ja Kauhun tunneleissa, kuuluvat Vampire Blood -nimiseen trilogiaan. Kirjankustantamo Tammi on kustantanut sarjaa suomeksi vuodesta 2001 alkaen. Sitä on kääntänyt suomeksi Kaijamari Sivill, ja Tanja Falk on suomentanut sarjan yhden osan. Vuoden 2010 keväällä sarjaa on käännetty yhteensä yhdeksän osaa. Kirjailija Shan on kirjoittanut kirjojen lisäksi useita novelleja, jotka sijoittuvat sarjan maailmaan.
Kirjoista on myös tehty elokuva Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika (2009). Sangatsu Manga aloitti sarjan sarjakuva-version julkaisun suomeksi joulukuussa 2013 nimellä Darren Shan. Sarjakuva julkaistaan 12 pokkarissa, ja jokainen niistä sovittaa yhden kirjan sarjakuvamuotoon.
Teokset
"Ensimmäinen osa Friikkisirkus (Cirque Du Freak) kertoo päähenkilön elämästä ennen vampyyrin oppipojaksi tulemista, siitä, miten hän menee ystävänsä Steve Leonardin kanssa katsomaan friikkisirkusta ja kuinka hän pääty vampyyri Larten Crepsleyn matkaan."
"Vampyyrin oppipoika -kirjassa (The Vampire's Assistant) puolivampyyri Darren yrittää sopeutua uuteen yölliseen elämäänsä ja totuttelee juomaan ihmisverta. Darren matkaa oppi-isänsä kanssa kierrellen maailmaa friikkisirkuksen kanssa."
"Kolmannessa osassa Kauhun tunneleissa (Tunnels of Blood) puolivampyyri Darren Shan, käärmepoika Evra Von ja vampyyri Larten Crepsley lähtevät joulun alla Crepsleyn kotikaupunkiin. Pojille selviää Crepsleyn yrittävän pysäyttää hullua murhaajaa, joka riehuu vapaalla jalalla ja Darren joutuu ensimmäistä kertaa vastakkain hullun vampaneesin - violetti-ihoisen, punasilmäisen, vampyyrien serkun - kanssa."
"Sarjan neljännessä osassa, Vampyyrivuori-kirjassa (Vampire Mountain) Larten Crepsley aikoo esitellä oppipoikansa Darren Shanin vampyyrineuvostolle ja -prinsseille joten he lähtevät kahden siniviitoiksi kutsutun pienen olennon kanssa pitkälle matkalle vampyyrivuoreen, joka on vuoren sisäinen linnoitus, jossa kaikki vampyyrit kokoontuvat joka 12. vuosi. Matkakumppanikseen he saavat Crepsleyn vanhan ystävän Gavner Purlin ja pienen susilauman, johon Darren ystävystyy."
"Kuoleman koetuksessa (Trials of Death) Darren joutuu todistamaan kelpoisuutensa vampyyriksi suorittamalla viisi koetta: hän joko läpäisee ne, kuolee yrittäessään, tai epäonnistuu ja hänet surmataan Kuolemansalissa. Neljännessä koetuksessa taistellessaan kahta hurjistunutta villisikaa vastaan Darren epäonnistuu ja olisi kuollut ilman pienen siniviitan, Harkat Muldsin apua. Darren pakenee Kurda Smalhtin, tulevan vampyyriprinssin, avulla ja yrittää päästä vuoresta aamuauringon turvin sillä täysvampyyrit kuolevat, jos ovat parikin tuntia auringonvalossa. Kirjan lopussa Kurda kuitenkin osoittautuu petturiksi, joka yrittää valloittaa vuoren vampaneesien kanssa. Kurda tappaa Gavner Purlin ja vampaneesit yrittävät saada Darrenin kiinni, ettei tämä ehdi varoittaa vampyyreita. Darren tiputtautuu vuoren alaiseen Kuoleman Jokeen, josta kukaan ei ole selvinnyt hengissä."
"Vampyyriprinssi-kirjassa (The Vampire Prince) Darren selviää Kuoleman Joesta ja joutuu ulos vuoresta virran mukana. Hän palauttelee voimiaan susilauman turvissa ja yrittää miettiä, miten voisi varoittaa vampyyreja vuoren sisällä piileksivistä vampaneeseista ilman että hänet tapetaan. Vampyyrit luulevat Darrenin paenneen ennen oikeudenkäyntiä ja ovat lähteneet etsimään tätä. Lopulta Darren saa Kurdan paljastetuksi Kurdan investituuran eli ylennysriitin aikana, ja Darrenin juonen avulla vampaneesit saadaan tapettua. Samassa myös Arra Sails, Crepsleyn entinen kumppani, kuolee ja hänen ruumiinsa poltetaan ja tuhkat sirotellaan Vampyyrivuoren juurelle. Se on vampyyrien tapa: he eivät hautaa ruumiita, jotta vampyyrin henki pääsee kuolemanjälkeiseen paikkaan, Paratiisiin. Kurda tuomitaan kuolemaan ja Darrenista tulee vamppyyriprinssi."