cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jani Forsström
Ura
Forsström siirtyi kaudeksi 2011–2012 Italian Serie A:ssa pelaavan Alleghe Hockeyn riveihin. Hän jakoi tehoilla 11+21=32 koko sarjan puolustajien maalipörssin voiton HC Bolzanon Josh Meyersin kanssa sekä puolustajien pistepörssin toisen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Kaudeksi 2012–2013 Forsström siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen Tingsryds AIF:n joukkueeseen. Joukkue putosi kauden päätteeksi Ruotsin I-divisioonaan.
Kaudeksi 2013–2014 Forsström palasi Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+14=21. Forsström voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Kaudella 2014–2015, kevään 2015 pudotuspeleissä hän voitti Jukureiden sisäisen tehotilaston lukemalla +11. Forsström voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi SM-liigaottelua lainalla Hämeenlinnan Pallokerhossa marraskuun 2014 lopulla paikattuaan joukkueen loukkaantumisia.
Kaudeksi 2015–2016 Forsström palasi SM-liigaan ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Tammikuussa 2016 hän joutui noin kuukauden ajaksi sivuun alaraajavamman vuoksi. Toukokuussa TPS käytti Forsströmin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Marraskuussa Forsström teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2017–2018 hän voitti Mestarien liigassa TPS:n sisäisen tehotilaston lukemalla +4. Kaudella 2019–2020 Forsströmillä oli vaikeuksia mahtua joukkueen kokoonpanoon ja hän pelasi vain 21 runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Forsström edusti TPS:ää kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa hän pelasi yhden ottelun.
Kaudeksi 2020–2021 Forsström siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue HC Giantsiin.
Muuta
Forsströmin pikkuveli Niko pelasi kaudella 2019–2020 puolustajana II-divisioonajoukkue Tuusulan Kiekossa.
Steppenwolf
Steppenwolf on vuonna 1967 perustettu kanadalais-yhdysvaltalainen rockyhtye. Sen suurin menestyskausi oli 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Yhtyeen tunnetuin kappale on elokuvassa Easy Rider – matkalla soiva ”Born to Be Wild”. Muita tunnettuja kappaleita ovat ”The Pusher”, ”Magic Carpet Ride” ja ”Rock Me”. Steppenwolfia on pidetty yhtenä heavy metal -musiikin uranuurtajista. Sen albumeja on myyty maailmanlaajuisesti 25 miljoonaa kappaletta. Yhtyeen johtohahmona on ollut alusta asti saksalaissyntyinen laulaja-kitaristi John Kay.
Alkuajat, menestyskausi ja hajoaminen (1967–1972)
Kanadalainen yhtye The Sparrows oli vuonna 1967 tullut tien päähänsä. Yhtyeen laulaja-kitaristi John Kay matkusti Los Angelesiin, ja levy-yhtiö ABC Dunhillin tuottaja Gabriel Mekler rohkaisi häntä perustamaan uuden yhtyeen ja levyttämään hänen yhtiölleen. Kay ryhtyi toimiin ja kutsui vanhasta yhtyeestään mukaan rumpali Jerry Edmontonin ja urkuri Goldy McJohnin sekä uusina muusikkoina basisti Rushton Moreven ja vasta 17-vuotiaan kitaristin Michael Monarchin. Yhtyeen nimeksi tuli Steppenwolf Hermann Hessen samannimisen romaanin Arosusi mukaan.
Ensimmäinen albumi Steppenwolf levytettiin muutamassa päivässä ja julkaistiin vuoden 1968 alussa. Albumilta nousi menestykseksi Mars Bonfiren (oik. Dennis Edmonton, myös Sparrowsin entinen jäsen) kirjoittama "Born To Be Wild". Siitä tuli myöhemmin elokuvan Easy Rider tunnussävelmä. Elokuvan ansiosta kappaleesta tuli myös moottoripyöräkulttuurin tunnuslaulu. Kappaletta "Born To Be Wild" on myös pidetty ensimmäisenä kappaleena, jossa termi "heavy metal" mainitaan, tosin sillä viitataan pikemminkin moottoripyörän tai auton raskaisiin metalliosiin kuin musiikilliseen "raskauteen". Toinen elokuvassa kuultu Steppenwolfin kappale "The Pusher" oli myös ensimmäiseltä albumilta.
Yhtye levytti edelleen tiiviiseen tahtiin, ja samana vuonna ilmestyi albumi The Second, jolta nousi menestykseksi kappale "Magic Carpet Ride". Pian albumin julkaisun jälkeen Ruston Moreve erosi yhtyeestä, ja hänen tilalleen otettiin Sparrowsin entinen basisti, Kayn tapaan saksalaissyntyinen Nick St. Nicholas. Myös seuraavat albumit At Your Birthday Party (1969) ja poliittisesti kantaa ottava Monster (1969) menestyivät myyntilistoilla. Monsteria ja vuonna 1970 julkaistua albumia Steppenwolf Live pidetään yleisesti yhtyeen levytysuran huippuina. Albumeilta löytyi myös myynnillisiä menestyksiä, kuten "Rock Me", "Monster" ja "Hey Lawdy Mama". Yhtyeessä tapahtui lisää muusikkovaihdoksia, kun kitaristi Monarch lähti vuoden 1969 lopulla. Hänen tilalleen tuli ensin Larry Byrom ja sittemmin Kent Henry. St. Nicholas erotettiin vuonna 1970, ja tilalle tuli George Biondo. Suomessa yhtye esiintyi lokakuussa 1969, Kulttuuritalolla Helsingissä.
Paluu (1974–1976)
Menestyksekkään Euroopan-kiertueen jälkeen vuonna 1974 John Kay päätti perustaa Steppenwolfin uudelleen yhdessä Goldy McJohnin, Jerry Edmontonin, George Biondon ja uuden kitaristin Bobby Cochranin kanssa. Kay oli esiintynyt Euroopassa myös nimellä Steppenwolf ja oli vaikuttunut hyvästä vastaanotosta. Yhtye teki sopimuksen Epic Records -yhtiöön kuuluvan Mums-levymerkin kanssa ja levytti albumin Slow Flux, jolta singleksi irrotettu kappale "Straight Shootin' Woman" menestyi kaupallisesti. Goldy McJohn erotettiin yhtyeestä albumia seuranneen kiertueen jälkeen. John Kayn mukaan McJohnin holtiton elämäntyyli alkoi vaikuttaa yhtyeen esiintymisiin. Hänen tilalleen tuli Andy Chapin. Chapinin tilalle tuli vielä ennen yhtyeen hajoamista Wayne Cook.
Steppenwolf julkaisi vielä myynnillisesti heikosti menestyneet albumit Hour of the Wolf (1975) ja Skullduggery (1976, lähinnä levy-yhtiön sopimusvelvoitteiden täyttämiseksi ) ja hajosi jälleen vuonna 1976. Levymerkki Mums lopetettiin Hour of the Wolfin julkaisun jälkeen, eikä Epic Records enää juuri huomioinut yhtyettä.
Epäviralliset versiot yhtyeestä (New Steppenwolf 1977–1980)
Goldy McJohn, Nick St. Nicholas ja Kent Henry perustivat Steppenwolfin uudelleen vuonna 1977, ensin yhdessä toimien ja myöhemmin omikseen käyttäen kiertueilla yhtyeen nimeä. Myös alkuperäinen basisti Rushton Moreve oli mukana yhdessä kokoonpanoista. Uusi Steppenwolf levytti albumin, jota ei kuitenkaan ole julkaistu. Taustavoimana toimi promoottori Steve Green, joka oli erikoistunut huijauksiin, joissa käytettiin tunnettujen yhtyeiden nimiä, kuitenkin ilman varsinaisia oikeuksia. Vuosina 1977–1980 ehti olla toiminnassa kaiken kaikkiaan yhdeksän Steppenwolf-kokoonpanoa.
John Kay & Steppenwolf (1980–)
John Kay luotsasi yhtyettä vuodesta 1980 lähtien. Kayn mukaan ensimmäiset vuodet menivät pelkästään suosion ja maineen uudelleen rakentamisessa, sillä 1970-luvun lopun riidat ja nimisekoilut olivat nakertaneet yhtyeen julkisuuskuvaa. Yhtye on julkaissut albumeja harvakseen, eikä ole enää yltänyt suureen listamenestykseen. Silti yhtyeen keikoilla on riittänyt yleisöä, ja myös uusi sukupolvi on löytänyt yhtyeen. Kayn ohella pitkäaikaisimpia jäseniä yhtyeessä ovat olleet kosketinsoittaja-basisti Michael Wilk ja rumpali Ron Hurst. Viimeisimpänä kitaristina on ollut Danny Johnson. Steppenwolf soitti jäähyväiskonsertin vuonna 2007, mutta teki sen jälkeen muutamia keikkoja vuosina 2009–2010.
Severi Piispanen
Severi Piispanen (s. 16. syyskuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. Piispanen edustaa Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Seinäjoen JymyJusseja ja Alajärven Ankkureita. Piispasen kasvattajaseura on Nurmon Jymy. Hän pelaa sisäpelissä kärkietenijänä. Piispanen on pelannut urallaan 91 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja kahdeksan tavallista juoksua, tuonut 66 juoksua ja kerännyt 320 kärkilyöntiä. Piispanen on pelannut urallaan kaksi Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän on kerännyt kahdeksan kärkilyöntiä. Piispanen on pelannut uraan neljä Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 19 kärkilyöntiä. Piispanen on pelannut urallaan viisi Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 23 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 17. kesäkuuta 2021.
Catharine Pendrel
pienoiskuva|Pendrel [[Houffalize|Houffalizessa, Belgiassa vuonna 2012.]] pienoiskuva|Pendrel [[Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut|maastopyöräilyn MM-kilpailuissa 2015.]] Catharine Pendrel (s. 30. syyskuuta 1980 Fredericton, New Brunswick, Kanada) on kanadalainen maastopyöräilijä.
Kesäolympialaisissa 2016 Pendrel saavutti naisten maastoajon pronssia. Vuoden 2012 kesäolympialaisissa hän oli sijoittunut samassa lajissa yhdeksänneksi, ja vuoden 2008 kesäolympialaisissa neljänneksi. Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailuista hän on voittanut kultaa 2011 ja 2014. Kansainyhteisön kisoista Pendrel otti maastopyöräilyn kultaa vuoden 2014 kilpailuista. Pan-Amerikan kisojen maastopyöräilyssä hän on ottanut kultaa vuonna 2007 sekä hopeaa 2015.
Pendrel on 166 senttimetriä pitkä ja painaa 50 kilogrammaa.
IAI Nesher
IAI Nesher (Israel Aircraft Industries Nesher, hepreaksi: נשר, suom. Korppikotka) on Israelissa valmistettu versio Dassault Mirage 5:stä. Osa koneista myytiin Argentiinan ilmavoimille Dagger-mallinimellä. Koneet päivitettiin myöhemmin, jolloin ne saivat mallinimen Finger.
Nationalliga
Nationalliga oli Itävallan toiseksi korkein jääkiekon sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 1959 paikalliseksi sarjaksi, josta kehittyi lajin kasvaessa valtakunnallinen sarja. Nationalliga lakkautettiin vuonna 2012, kun seitsemän sarjan joukkuetta jätti sarjan kauden päätteeksi. Seurat joko lopettivat tai siirtyivät harrastesarjoihin. Kaksi seuraa nousi pääsarjaan ja jäljelle jääneet seurat perustivat slovenialaisten seurojen kanssa uuden sarjan jotta ammattilaisjääkiekkoa olisi Itävallassa jatkossakin toisella sarjatasolla.
Lännenpunaherukka
pienoiskuva|Marjoja Lännenpunaherukka eli punaherukka (Ribes rubrum), jota kutsutaan usein myös punaviinimarjaksi, on herukoiden sukuun kuuluva pensaslaji, josta tunnetaan useita alalajeja. Suomessa pensasta esiintyy viljeltynä ja viljelykarkulaisena. Suomen suosituin viljelylajike on Punainen hollantilainen. Punaherukka kestää kylmää paremmin kuin mustaherukka, joten sitä voidaan kasvattaa jopa Lapissa.
Punaherukkaa kasvaa koko maassa luonnonvaraisena; nämä kuuluvat kuitenkin lännenpunaherukan läheiseen sukulaislajiin pohjanpunaherukkaan (Ribes spicatum). Luonnonvarainen punaherukka on otettu viljelyyn jo varhain. Luonnonvaraisen muodon marjat ovat happamammat ja pienemmät kuin nykyisin viljellyillä lajikkeilla.
Marja on maultaan voimakkaan hapan ja hiukan makea. Raikkaan makunsa ansiosta se on suosittu mehumarja. Sekä punaherukan marjat että lehdet ovat hyvin vitamiinipitoisia, ja niillä on todettu olevan joihinkin vaivoihin jopa terveyttävä vaikutus.
Vaikka mustaherukka yhdistetään perinteisesti lääkkeelliseen käyttöön, englannin- ja saksankielisten yrttilääketieteen lähdeteoksien mukaan myös punaherukalla on kuumetta alentavia, hikoilua edistäviä, kuukautisvuotoa lisääviä, lievästi laksatiivisia, kutistavia, ruokahalua lisääviä, verta puhdistavia, diureettisia ja ruuansulatusta parantavia vaikutuksia. Jotkut näistä mainituista vaikutuksista ovat todennäköisiä, johtuen sen todistetusti korkeista C-vitamiinipitoisuuksista (80 mg per 100 g), hedelmähapoista sekä marjan sisältämistä kuiduista. Kuivatuista punaherukan lehdistä valmistetun teen on sanottu lievittävän kihdin ja reumatismin oireita sekä olevan hyödyksi heikosti parantuvissa haavoissa sekä kurlausnesteenä suun tulehduksissa. Musta- ja punaherukkamehuilla on todistettu olevan antibakteerinen vaikutus suun haitalliseen bakteeristoon.
Punaherukka muistuttaa ulkonäöltään taikinamarjaa, mutta punaherukan marjat kasvavat suurempina, roikkuvina terttuina. Taikinamarja ei kuitenkaan ole myrkyllinen ja myös sen marjoja voi syödä.
Valkoherukka ei ole oma lajinsa, vaan punaherukan muunnos. Se on kasvitieteellisesti punaherukka, jonka marjoista puuttuu kokonaan punaisen värin aiheuttava geeni.
Vesilasi (liuos)
thumb|Yhdysvaltain maatalousviraston vanha juliste, jossa neuvotaan käyttämään vesilasia kananmunien säilönnässä (oikea alakulma).
Historia
Eurooppalaiset kemistit olivat 1500- ja 1600-luvuilla luoneet vesilasin kaltaisia liuoksia. Esimerkkinä tästä on kemisti Jan Baptist van Helmont, joka liuotti hiekkaa suuressa määrässä emästä noin vuonna 1640. On kuitenkin väitetty, että vesilasin löysi saksalainen Johann Nepomuk von Fuchs 1800-luvun alussa.
Ennen jääkaappien yleistymistä 1900-luvun alussa, vesilasia käytettiin kananmunien säilyttämiseen. Liuos esti munien valkuaisen ja keltuaisen kuivumisen. Kun vesilasissa säilöttyjä raakoja munia halusi käyttää, niihin oli hyvä tehdä pieni reikä neulalla. Näin toimittiin, koska muuten keitettäessä kananmunien kuoret olisivat rikkoutuneet.
Valmistus
Kiinteää vesilasia voidaan valmistaa piidioksidista ja kalsinoidusta soodasta, kun lämpötila on riittävän korkea. Tämän jälkeen liuos jäähtyy vesilasiksi. Reaktioyhtälö on:
Na2CO3 (s) + SiO2 (s) → Na2O · SiO2 (s) + CO2 (g)
Vesilasin vesiliuosta voi valmistaa laittamalla kiinteää vesilasia autoklaaviin ja kuumentamalla sitä höyryllä, jolloin se liukenee. Vesiliuosta voi myös suoraan valmistaa yhdistämällä piidioksidia ja natriumhydroksidin vesiliuosta paineastiassa. Reaktioyhtälö on:
2 NaOH (aq) + SiO2 (s) → Na2O · SiO2 (aq) + H2O (l)
Myös muusta alkalimetallista kuin natriumista koostuvia vesilaseja, kuten kaliumsilikaattia, on mahdollista valmistaa.
Ominaisuudet
Puhdas vesilasiliuos on kirkasta ja väritöntä, mutta usein hieman harmaata johtuen epäpuhtauksista. Kiinteä vesilasi on valkoista jauhetta.
Vesilasin ominaisuuksiin vaikuttaa piidioksidin ja natriumoksidin suhde. pH vaihtelee välillä 10-13 riippuen piidioksidin määrästä; mitä enemmän piidioksidia, sitä pienempi pH on. Vesilasin liuos on emäksinen.
Roadrunner Records
Roadrunner Records on levy-yhtiö, jonka yhtyeet kuuluvat metal -luokkaan. Nykyään Roadrunnerin omistaa Warner Music Group.
Vesilasi (liuos)
Ominaisuudet
Vesilasilla on myös hyvä puskurointikyky, eli happoa lisättäessä vesilasin pH ei laske ennen kuin kaikki emäs on neutraloitu. Puskurointikyky kasvaa piidioksidin määrää lisättäessä. Vesilasin viskositeetti kasvaa, mitä enemmän seoksessa on piidioksidia.
Vesilasin polymerointi tapahtuu, jos pH-arvo putoaa alle 10:n. Polymeroinnissa vesilasin silikaateista muodostuu silikageeliä, jota käytetään yleisesti kosteusvaurioiden ehkäisemiseen sekä epätoivottujen hajujen poistamiseen.
Vesilasi luokitellaan turvalliseksi ja matalan riskin kemikaaliksi. Se ei ole myrkyllistä luonnolle eikä myöskään ihmiselle, joskin se saattaa aiheuttaa ärsytystä iholla, silmissä ja hengitysteissä. On olemassa yksi vesilasi, joka on määritelty syövyttäväksi aineeksi ja sen kemiallinen kaava on Na2SiO3 eli natriummetasilikaatti. Nieltäessä aine on vaarallisempi. Vesilasilla on oma kemikaalikortti, ja sen ICSC-numero on 1137.
Käyttö
Vesilasia käytetään liimana, esimerkiksi aaltopahvin valmistamiseen. Myös puuta ja metallia voidaan liimata. Korkea lämmönkesto (1 100 °C) tekee vesilasista hyvän liiman kohteisiin, joissa lämpötila saattaa kohota korkeaksi. Tämän lisäksi yhdistettä käytetään palonestoaineena jopa puulle, jonka pinnalle se tekee eristävän kerroksen puun ja tulen välille.
Korkean pH:n ja puskurointikykynsä vuoksi vesilasi ei reagoi happojen kanssa. Niinpä sitä käytetään, kun tarvitaan happoja kestäviä materiaaleja, kuten erikoismuoveja tai betonia.
Emäksisyytensä johdosta vesilasia käytetään voimakkaiden pesuaineiden, kuten pyykinpesu- ja konetiskiaineiden valmistuksessa. Vesilasia käytetään myös vetyperoksidi-pohjaisen valkaisuaineen valmistuksessa, joka on edullisempi vaihtoehto klooripohjaiselle valkaisuaineelle. Vesilasista ja vetyperoksidista valmistettua valkaisuainetta käytetään paperin tuotannossa ja kierrätyksessä.
Saviruukkujen valmistuksessa voidaan käyttää vesilasia. Ruukku upotetaan vesilasiliuokseen, jolloin savi kovettuu.
Kun vesilasiin lisää oikeassa suhteessa etanolia, voi valmistaa superpalloja. Tämä on tyypillinen polymeerikemian koe yläkoulussa ja lukiossa. Näin tehty superpallo kuitenkin menettää nopeasti muotonsa ja kimmoisuutensa.
Vesilasia voidaan hyödyntää maaperän tukemisessa esimerkiksi rakennusprojekteissa. Seos reagoi muodostaen kolloidin, joka polymerisoituu ja näin muodostaa geelin kiinteyttäen maaperää. Maaperä kiinteytyy, kun vesilasi sitoo partikkelit toisiinsa muodostaen yhtenäisen vettä läpäisemättömän massan. Vesilasin avulla voidaan siis lujittaa maaperää.
Syklamaatti
Syklamaatti on keinotekoinen energiaton makeutusaine, jonka löysi vuonna 1937 Illinois'n yliopistossa opiskellut Michael Sveda. Sitä käytetään laajalti erilaisissa vähäkalorisissa tuotteissa, juomissa ja lääkevalmisteissa. Syklamaatti on 30–50 kertaa makeampaa kuin tavallinen sokeri.
Historiaa
Kuten monien muiden keinotekoisten makeuttajien, myös syklamaatin makeus löydettiin sattumalta. Michael Sveda työskenteli laboratoriossa kehittäen kuumetta estävää lääkettä. Hän laittoi savukkeen penkille ja kun hän laittoi sen suuhunsa, hän huomasi syklamaatin makean maun. Syklamaatin patentin hankki DuPont, mutta myytiin myöhemmin "Abbot Laboratories" -tutkimusyhtiölle, joka aloitti uuden vuoden 1950 lääkelain mukaiset tutkimukset. Syklamaattia aiottiin käyttää peittämään tiettyjen lääkkeiden kuten antibioottien kitkeryys. Yhdysvalloissa vuonna 1958 se todettiin turvalliseksi "GRAS"- merkinnällä "Generally recognized as safe". Syklamaattia myytiin tabletti- sekä nestemäisessä muodossa diabeetikoille vaihtoehtoisena pöytämakeuttajana.
Se on halvempaa kuin muut makeuttajat ja kestää kuumentamista.
Syklamaatin saannille on säädetty enimmäismäärärajoituksia ja joissain elintarvikkeissa sen käyttö on kokonaan kielletty.
Syklamaatti kiellettiin Yhdysvalloissa vuonna 1970, kun osa tutkimuksessa syklamaattia syöneistä rotista sairastui syöpään. Myöhemmissä tutkimuksissa kuitenkin todettiin ettei syklamaatti ole karsinogeeni, eikä epidemiologisissa tutkimuksissa ole löytynyt yhteyttä syklamaatin käytön ja syövän välillä ihmisissä. Syklamaatti on hyväksytty makeutusaine yli 50 maassa (EU-jäsenyyden myötä myös Suomessa) ja sitä pidetään yleisesti turvallisena. Yhdysvalloissa syklamaatin käyttö ruoassa on edelleen kielletty.
Elinkelpoinen planeetta
200px|thumb|right|[[Maa on varmasti elinkelpoinen planeetta, sillä me olemme kaikki eliöitä, ja asumme kaikki Maassa. Sen pinnan lämpötila on elämälle sopiva, ja siinä on riittävä määrä vettä.]] Elinkelpoisena planeettana pidetään planeettaa, jolla voi esiintyä jonkinlaista elämää. Kapeamman määritelmän mukaan elinkelpoinen planeetta tarkoittaa Maata muistuttavaa planeettaa, jossa voisi elää edes osa Maapallon asutuksesta. Muihin yhdisteisiin, kuin hiiliyhdisteisiin ja veteen perustuva vaihtoehtoinen biokemia, saattaisi mahdollistaa elämän monentyyppisillä taivaankappaleilla. Kaikki elinkelpoiset planeetat eivät tällöin olisi suoraan ihmisen asutettavissa. Vaihtoehtoisella biokemialla eläviä eliöitä ei kuitenkaan ole toistaiseksi löydetty.
Ihmiselle soveltuvaa Maata muistuttavaa planeettaa kutsutaan tarkemmin asuinkelpoiseksi planeetaksi. Meidän tuntemamme elämä vaatii muun muassa hiiltä, vetyä, happea, typpeä, rikkiä ja fosforia. Vety ja happi muodostavat vettä. Elinkelpoinen planeetta määritelläänkin usein planeetaksi, jonka pinnalla voi esiintyä pitkiä aikoja nestemäistä vettä.
Jotkut planeetat ovat varmasti elinkelvottomia. Kuun ja Merkuriuksen kokoisella kappaleella ei ole kunnollista kaasukehää. Jos planeetan massa on alle 0,07 Maan massaa, se on varmasti elinkelvoton. Jos planeetan lämpötila on 374 °C, ei vettä enää ole nesteenä. Yli 10 Maan massainen planeetta lienee myrkyllinen vety-ilmakehältään, tai sen vetyvaippa on nestemäinen ja se on elämälle soveltumaton jättiläisplaneetta.
Asuinkelpoinen planeetta
thumb|right|350px|Kuvitteellinen elinkelpoinen planeetta avaruudessa. Planeetan mantereet ovat aavikkoa, koska kasvit ja eläimet eivät ole nousseet maalle. Tästä huolimatta planeetan meret voivat kuhista elämää.
Asuinkelpoinen planeetta on elämälle soveltuva planeetta, jolla ihminen voi asua. Maa on ainoa asuinkelpoinen planeetta meidän aurinkokunnassamme, eikä löydettyjen eksoplaneettojen joukosta ole tähän mennessä todettu yhtäkään todistettavasti ihmisasutukseen sopivaa planeettaa.
Planeetan pinnan keskilämpötilan olisi oltava veden jäätymispisteen ja 30 asteen välillä. Kaasukehän pitäisi olla ihmisille hengityskelpoinen. Ilmanpaineen olisi oltava 0,35–2,6 atm, painovoima päästää heliumin pakoon, mutta pitää typen. Pinnalla on oltava sekä jää- että vesialueita.
Elinkelpoinen Maata läheisesti muistuttava planeetta vaatii keskustähden, joka pysyy vakaana vähintään 2,7 miljardia vuotta. Jos aurinko olisi hyvin epävakaa ja sen kirkkaus vaihtelisi, planeetta vuoroin paistuisi ja vuoroin pakastuisi. Varmasti elinkelpoisena pidetään Maata muistuttavaa planeettaa, joka on suunnilleen samalla etäisyydellä keskustähdestään kuin Maa. Sen massan on karkeasti ottaen oltava sama kuin Maan (0,4-2,35 maan massaa ) Päivän pituuden olisi oltava korkeintaan 96 tuntia, ettei lämpötila putoaisi liikaa yön aikana.
Michael Hartin vuonna 1979 julkaiseman hyvin pessimistisen tutkimuksen mukaan Maata muistuttava planeetta voisi olla elinkelpoinen suunnilleen etäisyydellä 0,95–1,01 AU. Kauempana Auringosta Maa saattaisi jäätyä lumipalloksi. Alle 0,95 AU:n päässä Auringosta Maan ilmakehään haihtuisi kasvihuonekaasuiksi vesihöyryä, joka käynnistäisi Maan kuumenemisen karkaavan kasvihuoneilmiön takia. Ensin vesi höyrystyisi ilmakehään ja haihtuisi avaruuteen, kun tropopaussin lämpötilainversio olisi heikentynyt tai poissa ja päästäisi vesihöyryn avaruuteen. Sitä ennen yhteyttäminen häviäisi. Tämän jälkeen tulivuoret sylkisivät hiilidioksidia ilmakehään, ja Maa kuumenisi Venuksen kaltaiseksi pätsiksi.
Maapallon lämpötilan vaikutus elämään
Erään määritelmän mukaan ihmiselle elinkelpoisella planeetalla ainakin 10%:lla pinnasta keskilämpötila on välillä 10-30 °C ja muilla alueilla keskilämpötila on aina välillä -10-40 °C. Elämä kukoistaa parhaiten yleensä 25-35 asteessa.
Nykymaapallon lämpötiloja
Maassa on pääosin niin viileää ja toisaalta lämmintä, että elämä sietää sen lämpötiloja. Lämpötila vaihtelee Maassa vuorokaudenajasta, päivästä, vuodesta sekä leveys- ja pituusasteista riippuen melkoisesti. Maan keskimääräinen pintalämpötila on noin 15 °C, vaikka joskus esiintyy jopa 45 °C helteitä Saharan aavikoilla ja jopa -82 °C pakkasia Etelämantereella. Maassa vesi voi esiintyä nestemäisenä eikä se jäädy laajoilla alueilla. Täysin jäättömän maan ja viime jääkauden tapaisen jääkausitilan ero on keskilämpötilassa 10 °C. Jos keskilämpötila olisi noin -15 - -60 °C astetta, Maa jäätyisi kokonaan. Toisaalta +40 - +45 °C keskilämpötila olisi elämälle merkittävän haitallista.
Lämpötilan vaikutus Maapallon eliöihin
40 °C:ssä kasvit kuolevat maalta ja 45 °C solujen mitokondrioiden toiminta heikkenee. Lämpötilassa 50 °C lähes kaikki monisoluinen elämä on mahdoton maalla, mutta sitä voi olla merissä, esim. sukkulamatoja ja laakamatoja. 70 °C:ssä maalla elää vain bakteereja ja merissä joitain monisoluisia eliöitä. Kuumissa lähteissä tiedetään elävän joitain yksisoluisia bakteereja ja arkkieliöitä jopa +125 °C:n lämpötilassa.
Jos meren lämpötila on alle 12 °C, merieliöitä on vähän niin kuin suurimmassa osassa eli 80%:ssa maapallon meriä. Yli 10 asteen lämpötilassa meriin muodostuu kerros, joka estää ravinteiden kierron ja levien eläminen meriveden pinnassa. Levien ihannelämpötila on 10 °C. Puut vaativat yli 10 asteen kesälämpötiloja ja niiden ihannelämpötila on 20 °C. Kameli voi elää autiomassa jopa 40 °C ruumiinlämpöisenä. Ihmisen ruumiinlämpö on yleensä 36-39 °C, mutta voi olla hetkellisesti 34-41 °C. Lätäköt kuivuvat nopeasti jos lämpötila on yli 25 °C, mikä vastaa hellerajaa.
Jäkälä kasvaa, lisääntyy ja viihtyy vielä -24 °C:n lämpötilassa ja varastoituu itiöksi -100 °C:n lämpötilaan.
Maan lämpötilavaihtelut
Maan pintalämpötilan arvellaan joskus liitukaudella olleen 21-30 °C asteen luokkaa, jääkaudella ehkä 5-9 °C astetta. Erään arvion mukaan prekambrikaudella 3,8 miljardia vuotta sitten keskilämpötila maan pinnalla oli 80 °C, 3,0 miljardia vuotta sitten 70 °C, 2,0 miljardia vuotta sitten 60 °C ja 1,5 miljardia vuotta sitten 40 °C. Maata uskotaan alkuaikoina lämmittäneen hiilidioksidin ja metaanin luoma kasvihuoneilmiö.
Kaasukehä
Maan tyyppistä elämää ylläpitävällä planeetalla on oltava kaasukehä, jonka hapen osapaineen on oltava sopivissa rajoissa ja jossa vesi pysyy nesteenä. Planeetan kaasukehässä on oltava happea, typpeä ja hiilidioksidia.
Happi on välttämätön eläimille, mutta kasveille ja monille mikrobeille se on pikemminkin haitallista. Kun elämä maapallolla syntyi, ei ilmakehässä ollut vapaata happea. Kun fotosynteesiin kykenevät syanobakteerit ja kasvit ilmestyivät maapallolle, alkoi ilmakehän happipitoisuus kasvaa, jolloin happea käyttävät kuluttajat, kuten eläimet, pääsivät kehittymään. Typpi estää liian nopeaa hapettumista ja hiilidioksidi on kasvien yhteyttämiselle välttämätön.
Eräiden arvioiden mukaan 10 ilmakehän painetta suurempi paine on eliöille huono asia.
Planeetan massan vaikutus kaasukehään
Jos planeetta on maata huomattavasti kevyempi, happi karkaa pois sitä helpommin, mitä lämpimämpi planeetta on. Toisaalta liian massiivisessa planeetassa voi olla hyvin tiheä kaasukehä, joka on jättiläisplaneettojen tapauksessa muuttunut alaosaltaan valtavaksi vety- ja helium-mereksi. Toisaalta raskaan planeetan ilmakehässä voi olla myrkyllisiä kaasuja. Suunnilleen 1,5 maan säteinen/4 Maan massainen terrestrinen planeetta pidättelee maata vastaavalla etäisyydellä vetyä kaasukehässään pitkiä aikoja. Vedyn täytyisi päästä karkaamaan planeetan pinnalta, jotta planeetta olis elinkelpoinen.
Eräiden laskelmien mukaan enin vety ja helium karkaavat pois, jos planeetan säde on luokkaa 0,8-1,15 Maan sädettä, jos planeetan yleinen koostumus vastaa maata.
Teoriassa happi ja typpi pysyisivät 0,12 tai jopa 0,07 Maan massaisen planeetan pinnalla.
Ilmakehän paineen ja koostumuksen vaikutus elämään
Kaasunpaine vaikuttaa myös kaasumaisten aineiden sulamis- ja kiehumispisteisiin, nämä taas planeetan ilmastoon ja lämpötilaan. Kaasunpaine riippuu planeetan ilmakehässä olevan kaasun määrästä, pakonopeudesta ja lämpötilasta. Ihminen vaatii noin 500 mbar paineen eli puolen ilmakehän paineen, joka vastaa 5-6 kilometrin korkeutta Maassa. Syvämeren kalojen tiedetään kestävän hyvin suuria, satojen ilmakehien paineita.
Hengityskelpoinen ilma sisältää hiilidioksidia alle 10 mbar osapaineen verran, typpeä yli 300 mbar ja happea 130-300 mbar. Jos planeetan ilmakehässä olisi hiilidioksidia 10% nykyisen Maan ilmakehän 0,04%:n sijasta, se vaatisi hengityskoneistolta ainakin 10 kertaa nykyistä suurempaa tehoa. Kasvit tarvitsevat hiilidioksidin osapaineen yli 10,15 mbar, typen 1-10 ja hapen > 1 mbar.
Liiallisessa happimäärässä materiaalit syttyvät itsestään, toisaalta liian vähäisessä happipitoisuudessa jotkin eläimet eivät voisi hengittää. Jos happea on ilmakehässä noin 35%, tulipalot ovat yhtä yleisiä ja tuhoisia kuin puhtaassa hapessa.
Nestemäinen vesi vaatii 6,08 hPa:n eli 0,006 Maan ilmakehän paineen pysyäkseen nesteenä. Alhaisissa paineissa vesi pysyy nesteenä pienemmällä lämpötila-alueella nesteenä kuin Maan ilmakehän paineessa.
Magneettikenttä
Elinkelpoisella planeetalla on oltava kosmiselta hiukkassäteilyltä suojaava magneettikenttä. Magneettikentän syntyminen edellyttää runsaasti radioaktiivisia aineita planeetan sisustassa, koska magneettikenttä syntyy radioaktiivisuuden lämmityksestä johtuvissa virtauksissa planeetan sisällä. Planeetan on pyörittävä nopeasti jotta magneettikentän synnyttävä dynamo toimisi. Esimerkiksi Venuksella ei ole voimakasta, suojaavaa magneettikenttää, koska se pyörii hyvin akselinsa ympäri hyvin hitaasti. Venuksen vuorokausi on pidempi kuin sen vuosi.
Laattatektoniikka
Planeetalla on oltava mannerliikuntoja eli laattatektoniikkaa, joka on osa elämään liittyvää karbonaattisykliä ja joka vaatii eräiden arvioiden mukaan 0,23 Maan massaisen planeetan. Mannerliikunnot vaativat planeetalta mahdollisesti nopeaa pyörimistä ja riittävän suurta kokoa. Mannerliikunnpt saavat voimansa sisäisestä lämmöstä, jonka on säilyttävä Aurinkokunnan iän eli 4,5 miljardia vuotta. Tämä vaatii 0,23 Maan massaista planeettaa eli noin 2 kertaa Marsin massaista planeettaa. 0,3 Maan massaa on välttämätön, jos tektonisen aktiivisuuden on jatkuttava 5 miljardia vuotta.
Marsissa on ollut jonkinlaista geologista liikehtimistä, mutta se on pysähtynyt melkein alkuunsa. Mannerliikunnot auttavat sitomaan hiilidioksidia ja myrkyllisiä kaasuja koska ne kierrättävät kalkkikiveä johon kaasu sitoutuu. Vesi on mannerliikuntojen edellytys: vesi muuttaa merellistä laattaa raskaammaksi imeytyessään ohueen basalttilaattaan ja muodostaessaan raskaita hydraatteja kiveen. Näin laatta painuu helpommin mantereen alla. Tulivuorenpurkaukset vapauttavat hiilidioksidia.
Elämän synnyttämä happi edistää sään luomaa eroosiota. Tämä synnyttää sedimenttiä, joka vajoaa planeetan vaippaan. Näin syntyy uutta mannerta. Silloin eloton planeetta olisi useammin meriplaneetta, jonka mantereet ovat pieniä. Bakteerielämä edistäisi suurempien mannerten syntyä.
Radioaktiiviset aineet
Elinkelpoisella planeetalla on oltava oikeat määrät uraania ja toriumia. Näiden hajoamineen lämmittää Maan sisäosaa, pitää laattatektonikkaa yllä sekä luo magneettikentän. Jos uraania ja toriumia on liian vähän, tulivuoritoimintaa eikä magneettikenttää ole. Näin aurinkotuuli pääsee repimään kaasukehän hajalle, ja uusia kaasuja ei tule tulivuoritoiminnasta. Jos uraania ja toriumia on liian paljon, planeetan vaippa lämpenee likaa. Näin magneettikenttää synnyttäviä virtauksia ei synny, koska ytimen ja vaipan lämpötilaero on liian pieni. Taaskaan ei ole voimakasta magneettikenttää ilmakehää suojaamassa. Lisäksi laaja tulivuoritoiminta luo edellytyksiä usein toistuville joukkosukupuutoille.
Ääriolot
Varsinkin alkeellinen elämä sietää äärioloja. Jotkut bakteerit kestävät 113 °C:n lämpötilan, yli 100 °C pakkasta ja 1000 ilmakehän paineen. Tiedetään että elämän rakenneosaset hajoavat peruuttamattomasti 125 °C:ssa. Halofiilibakteeri elää 33%:ssa suolaliuoksessa. Mikrobit sietävät hyvin emäksistä ja hapanta, pH-aluetta 1 - 13.
Eva LaRue
Eva Maria LaRue (oik. Eva Maria LaRuy, s. 27. joulukuuta 1966 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen juurensa ovat Puerto Ricossa ja Ranskassa.
Elämä
LaRue syntyi Long Beachissa, Kaliforniassa vuonna 1966. Hänellä on sukujuuria Puerto Ricossa, Ranskassa, Hollannissa ja Skotlannissa. Hän on Bahá'í-uskonnon seuraaja: hänen äitinsä kääntyi uskontoon LaRuen ollessa teini-ikäinen. LaRue valmistui Kalifornian Norco Senior High Schoolista vuonna 1985.
Elinkelpoinen planeetta
Ääriolot
Elämää tiedetään Maassa olevan hyvinkin erilaisissa olosuhteissa, kuten valtamerten syvimmissä syvänteissä, kuumissa lähteissä ja syvällä maassa kiven sisässä bakteereina. Tuoreen havainnon mukaan Etelämantereen jääkenttien alta on löytynyt miljoonia vuosia eristyksessä olleita suolavesipusseja, joista on löydetty mikroskooppista elämää. Näissä oloissa ei ole lainkaan vapaata happea.
Eva LaRue
Elämä
LaRue ryhtyi näyttelemään kuusivuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Barbaarit-nimisessä miekka ja magia -elokuvassa. Sittemmin hän esiintyi useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Suurta julkisuutta LaRue sai ensimmäisen kerran näytellessään All My Children -saippuasarjassa vuosina 1993–1997 ja 2002–2005. LaRue on palkittu roolistaan All My Childrenissä tohtori Maria Santos Greynä, samoin kuin hahmoaan varten tekemästään tunnuskappaleesta Dance Again with You.
Elinkelpoinen planeetta
Kiertoradan ja kuiden vaikutus
Planeetan radan olisi oltava vakaa ja mieluiten ympyrämäinen. Aurinkokunnassamme planeettojen ratojen väliset resonanssit tekevät siitä vakaan. Kaksoistähtijärjestelmässä raskas tähti saattaa muuttaa planeettojen radat epävakaaksi, jos se tulee kiertoradallaan liian lähelle planeettoja. Vakaita ratoja tiedetään löytyneistä eksoplaneetoista olevan myös moninkertaisten tähtien ympärillä.
Eva LaRue
Elämä
Vuonna 2005 LaRue sai roolin CSI: Miamista Natalia Boa Vistana. Se on tällä hetkellä luultavasti hänen tunnetuin roolinsa. Lisäksi hän on vuosien saatossa esiintynyt useissa elokuvissa, mukaan lukien Cries in the Dark, Menneisyyden tuulet (Remembrance), Tappavaa peliä (Legal Tender), Sydänystävät (Heart Condition) ja Vaaralliset kurvit (Dangerous Curves). Hän on myös vieraillut muun muassa televisiosarjoissa Sielun ruokaa (Soul Food), Hädän hetkellä (Third Watch), S.O.F. - Vainukoirat, Diagnoosi: Murha (Diagnosis Murder), Kipusiskot (Nurses) ja Dallas.
Elinkelpoinen planeetta
Kiertoradan ja kuiden vaikutus
Maan radan soikeus ei aiheuta vuodenaikojen vaihteluja, vaan sen akselikallistuma. Jos Maan rata olisi kovin soikea, planeetallamme olisi pitkin vuotta vuoroin liian kuuma tai liian kylmä. Jos Maan radan soikeus olisi e=0,2, sen aiheuttama vaihtelu lämpötilassa olisi sama kuin Maan akselikallistuman luomat vuodenaikojen vaihtelut. Jos Maan radan soikeus e olisi 0,3, niin maan lämpötila nousisi nykyisestä 14,4 °C:stä 22,8 °C:een. Niinpä soikeilla radoilla kiertävien planeettojen on oltava keskustähdestään keskimäärin kauempana kuin Maan. Suurempi soikeus e=0,4 nostaisi lämpötilan joillain mantereilla ajoittain sietämättömän kuumaksi. Jos soikeus olisi suuri e=0,7, Maa vaeltaisi ratakierroksensa aikana välillä 0,3-1,7 AU, eli Merkuriuksen radan sisäpuolella, Marsin radan ulkopuolella. Silloin Auringon säteilytehon tulisi pienentyä 71%:iin. Silloinkin Maan lämpötila nousisi keskileveysasteilla 60 °C:een. Soikeiden ratojen tiedetään olevan pyöreitä huomattavasti epävakaampia ja planeetat voisivat karata niistä helpommin muiden tähtien vetovoiman takia.
Eva LaRue
Yksityiselämä
Vuodet 1992–1994 LaRue oli naimisissa John O'Hurleyn kanssa. Myöhemmin hän meni naimisiin John Callahanin kanssa. LaRue tutustui Callahaniin All My Childrenin kuvauksissa, joissa Callahan esitti LaRuen aviomiestä. Pariskunta oli naimisissa 1996–2004, jona aikana LaRue käytti nimeä Eva LaRue Callahan. Heillä on vuonna 2001 syntynyt tytär. Vuonna 2010 LaRue avioitui liikemies Joe Cappuccion kanssa, mutta sekin avioliitto päättyi eroon vuonna 2014. .
Elinkelpoinen planeetta
Kiertoradan ja kuiden vaikutus
Jos Maan pyörähdysaika olisi lukkiutunut samaksi kuin kiertoaika Auringon ympäri, ilmakehä saattaisi jäätyä Maan toiselle, pimeälle puolelle. On usein väitetty, että jos Kuu ei vakauttaisi Maan pyörimistä, Maan akselin holtiton kieppuminen miljardissa vuodessa n. 85 tekisi Maasta elinkelvottoman. Uusien laskelmien mukaan ilman Kuuta Maan radan akseli vaihtelisi miljoonassa vuodessa 10-20 astetta. Ilman kuuta vaihtelu miljardissa vuodessa olisi 20-30 astetta. Kuullisella Maalla vaihtelu miljoonassa vuodessa on noin 2,4 astetta.
Aurinko saattaisi olla kuuttomalla Maalla muutaman kymmenen tuhannen vuoden välein pohjoisnavan yllä. Eräiden mukaan Maa saattaisi silloin helpommin jäätyä lumen ja jään peittämäksi palloksi. Jotkut sanovat että näin tapahtuisi vain, jos olisi yksi suuri supermanner. Soikealla radalla kiertävän planeetan olisi kyettävä pitämään ilmakehänsä myös ollessaan lähimpänä keskustähteään. Kaukana keskustähdestä oleva planeetta voisi olla elinkelpoinen sen ytimessä olevien radioaktiivisten aineiden lämmittämänä. Nuoren planeetan hajoaminen voi tapahtua viisi kertaa nopeammin kuin Maassa nyt.
Vuorovesilukkiutuminen
Punaisilla kääpiötähdillä ja myöhäisillä K-tähdillä planeetta kääntää aina saman puolen kohti keskustähteään, koska se on keskustähden vetovoiman takia vuorovesilukkiutunut. Tällöin planeetan toinen puoli paistuu Auringossa ja toinen pakastuu. Elämää voisi olla planeetan valon ja varjon rajan lähistöillä Auringon puolella rengasmaisella vyöhykkeellä. Vielä pahempaa olisi planeetan merien jäätyminen hyvin kylmälle yöpuolelle, samoin kuin planeetan kaasukehän jäätyminen.
Mutta suuret meret, kaasukehän kaasut ja pilvet tasaavat tehokkaasti pallonpuoliskojen lämpötilaeroja. Tutkimusten mukaan 1-1,5 bar hiilidioksidimäärä riittäisi tasaamaan planeetan lämpötilaa ja 30 mbar hiilidioksidi-ilmakehä pysyisi jäätymättä. . Toisten tietojan mukaan 10% vesimäärä ja/tai 100 mbar ilmakehän paine riittäisi. Tällöin vain melko kuivat planeetat jäätyisvät yöpuoleltaan. Amerikkalaisen tutkijan Dolen mukaan elämä vaatii alle 96 tunnin pyörähdysaikaa.
Suojaavat jättiplaneetat
Jupiterin tapaiset jättiläiskaasuplaneetat, jotka kiertävät tähteä ympyräradalla tarpeeksi kaukana elinkelpoisesta ekosfäärivyöhykkeestä etteivät häiritse sitä, mutta kyllin lähellä ”suojellakseen” sisempiä planeettoja, ovat kahdella tavalla tärkeitä elinkelpoisille planeetoille. Ensinnäkin ne auttavat vakaannuttamaan sisempien planeettojen kiertoratoja ja sitä kautta ilmastoa, toiseksi ne pitävät sisemmät planeetat suhteellisen suojassa komeetoilta ja asteroideilta, jotka saattaisivat aiheuttaa elämän kannalta kohtalokkaita törmäyksiä. Jupiter kiertää Aurinkoa suunnilleen kuusi kertaa Maata kauempana, mitä voi pitää sopivana etäisyytenä jättiplaneetoille muissakin aurinkokunnissa. Jos Jupiter on 2-5 AU:n päässä, planeettakunnassa on enemmän planeettoja.
Aurinkokuntamme varhaishistoriassa Jupiterilla oli jossain määrin vastakkainen rooli: se lisäsi asteroidivyön kappaleiden kiertoradan epävakautta saaden monet niistä törmäämään Maahan lisäten siten planeetan koostumukselle tärkeitten rakennusaineitten määrää. Ennen kuin Maa oli saavuttanut puolet nykyisestä massastaan, Jupiterin-Saturnuksen alueen ja asteroidivyön jääkasaumat toimittivat Maahan vettä suistuttuaan radoiltaan Jupiterin ja vähäisemmässä määrin Saturnuksen vaikutuksesta. Joten vaikka kaasujättiläiset ovat nyt hyödyllisiä suojelijoita, ne aikaisemmin auttoivat Maata saamaan elämän synnylle tärkeitä rakennusaineita. Soikeilla radoilla kiertävät jupiterit luovat epävakaita kiertoratoja ja heikentävät planeettojen elinkelpoisuutta. Nykyään on tehty tutkimuksia, joiden mukaan Jupiterin olemassaololla tai sijainnilla ei oliskaan käytännössä niin suurta merkitystä kuin olisi tähän asti luultu.
Planeetta, joka voidaan maankaltaistaa
Jos planeetta asutetaan tai sinne tuodaan bakteereita muualta, sen ominaisuuksien ei tarvitse olla täsmälleen Maan ominaisuuksia vastaavia kuten planeetoilla, joilla elämä kehittyy Maan tapaan. Asutuskelpoinen planeetta on maankaltainen planeetta, jonka massa on yli 0,4 Maan massaa ja ilmanpaine alle 0,05–8 atm. Planeetan pintalämpötilan olisi oltava yli -45 °C. Planeetan etäisyys Auringon tyyppisestä keskustähdestä saattaisi olla 0,65–1,35 AU. Tällaisen planeetan saattaisi jokin muualta tullut sivilisaatio helpostikin asuttaa.
Yhdysvaltain salainen palvelu
thumb|250px|Yhdysvaltain salaisen palvelun agentteja vartiossa Yhdysvaltain salainen palvelu on vuonna 1865 perustettu Yhdysvaltain valtion virasto, jonka alkuperäinen tehtävä oli väärennetyn rahan jäljittäminen ja väärennösten estäminen.
Vuonna 1901 presidentti William McKinleyn salamurhan jälkeen kongressi asetti Salaisen palvelun toiseksi tehtäväksi rahaväärennösten tutkimisen ohella Yhdysvaltain presidentin turvaamisen. Salaisen palvelun päämaja on Washingtonissa, minkä lisäksi sillä on yli 150 osastoa ympäri Yhdysvaltoja ja ulkomailla.
Virasto kuului 1. maaliskuuta 2003 asti Yhdysvaltain valtiovarainministeriön ja tämän jälkeen Yhdysvaltain kotimaan turvallisuusviraston alaisuuteen.
Osastot
Salainen palvelu jakautuu neljään eri osastoon :
Erityisagentti (Special Agent)
Koulutus kestää useita kuukausia, jonka jälkeen agentin sijoituspaikka ja tehtävä riippuu hänen toiveistaan.
Tulevien agenttien täytyy myös läpäistä laaja turvallisuusselvitys, huumetestit, psykologiset testit ja myös valheenpaljastuskoe.
Univormuyksikkö (Uniformed Division Officer)
Univormuyksikön päätehtävä on Salaisen palvelun suojelemien alueiden suojaaminen.
Erityisvirkamies (Special Officer)
Erityisvirkamiehet ovat liittovaltion agentteja, joilla on mm. oikeus pidättää.
Heillä on laajasti erilaisia tehtäviä:
Muut tehtävät
Muihin tehtäviin kuuluvat hallinnolliset työt, kuten henkilöstöhallinto, taloushallinto sekä lakiosasto.
Tehtävät
Salaisen palvelun tehtäviin kuuluu maan johtajien sekä taloudellisen ja kriittisen infrastruktuurin suojeleminen.
Suojelutehtävät
Salainen palvelu huolehtii presidentin, varapresidentin, heidän lähipiirinsä, entisten presidenttien, heidän puolisoiden, presidentti- ja varapresidenttiehdokkaiden, sekä vierailevien ulkomaalaisten diplomaattien turvallisuudesta.
Myös Valkoinen talo, varapresidentin asuinsija sekä suurlähetystöt Washingtonissa ovat Salaisen palvelun suojeltavana.
Tutkintatehtävät
Suojelee Yhdysvaltain maksu- ja pankkijärjestelmiä erilaisilta uhilta, kuten rahaväärennöksiltä ja kyberhyökkäyksiltä.
Johtajat
Julia Pierson erosi jouduttuaan arvostelumyrskyyn sen jälkeen, kun Valkoiseen taloon pääsi syyskuussa 2014 veitsimies, joka pääsi talon aidan yli ja sisälle useisiin huoneisiin, ennen kuin hänet pidätettiin. Saman vuoden syyskuussa aseistautunut ulkopuolisen turvallisuusyrityksen työntekijä pääsi samaan hissiin presidentti Barack Obaman kanssa. Myös vuoden 2011 aikana salainen palvelu ei ollut huomannut lainkaan, kun Valkoista taloa oli ammuttu läheisestä autosta. Siivooja löysi luotien pudottamaa rappausta ulkoa. Salaisen palvelun kattojärjestö kotimaan turvallisuusvirasto on teettänyt raportin ongelmista, jonka mukaan Salainen palvelu kärsii huonosta johtamisesta ja työpaikkahengestä. Entisen johtajan Julia Piersonin mukaan ongelmien syynä ovat osittain olleet säästötoimenpiteet.
Luettelo Sallan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Sallan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sallan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Kay Stephenson
George Kay Stephenson (s. 17. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Hän kasvoi Floridassa ja pääsi Pensacola High Schoolista stipendillä Floridan yliopistoon.
Pelaajana Stephenson loi ammattilaisuransa San Diego Chargersissa (1967) ja Buffalo Billsissä (1968). Hän oli myöhemmin muun muassa Buffalo Billsin (1983–1985) ja Edmonton Eskimosin (1998) päävalmentajana.
Marina Lewycka
Marina Lewycka (s. 12. lokakuuta 1946) on ukrainalaista syntyperää oleva brittiläinen kirjailija.
Lewycka syntyi Kielissä Saksassa pakolaisleirillä toisen maailmansodan jälkeen. Sodan jälkeen hänen perheensä muutti Englantiin. Lewycka asuu nykyään Sheffieldissä. Opintonsa hän suoritti Keelen yliopistossa, ja luennoi mediaopinnoista Sheffield Hallam -yliopistossa.
Hänen esikoisromaaninsa Traktorien lyhyt historia ukrainaksi voitti Bollinger Everyman Wodehouse -palkinnon Hayn kirjallisuusfestivaaleilla ja Saga-palkinnon vuonna 2005, ja oli ehdolla Kaunokirjallisuuden oranssille palkinnolle (Orange Prize for Fiction). Se on käännetty paitsi suomeksi myös monille muille kielille.
Hänen toinen romaaninsa Two Caravans julkaistiin 2007 ja se on suomennettu nimellä Muu maa mansikka?.
Kaunokirjallisuuden lisäksi Lewycka on kirjoittanut lukuisia kirjoja oppaiksi vanhustenhoitajille. Ne on julkaissut Age Concern -hyväntekeväisyysjärjestö.
Ape De Martinez
Ape De Martinez (oik. Tapani Hämäläinen, s. 1962, nähty myös nimillä Tapani Anselm, Ape De Martini ja Eero Hämäläinen ) on suomalainen laulaja. Hän vaikuttaa Oz-yhtyeessä. Hän laulaa myös Cartago-nimisessä yhtyeessä.
Douglas DC-2
Douglas DC-2 (Douglas Commercial 2) oli 14-paikkainen kaksimoottorinen matkustajalentokone, jonka valmistuksen Douglas Aircraft Company aloitti vuonna 1934. Se oli tehtaan vastaus Boeing 247-matkustajakoneelle. Vuonna 1936 Douglas alkoi valmistaa suurempaa versiota, Douglas DC-3:a.
1930-luvun alussa matkustajakoneet olivat puurunkoisia, mutta kasvava liikenne ja matkustajakoneiden turvallisuusvaatimukset saivat tehtaat suunnittelemaan kokometallisia koneita. United Airlines oli varannut Boeing 247-konemallin yksinoikeudella itselleen. Tämän vuoksi Transcontinental and Western Air pyysi lentokonetehtaita suunnittelemaan sille kolmimoottorisen metallirunkoisen koneen. Douglas vastasi tähän aluksi kaksimoottorisella 12-paikkaisella DC-1-koneella. Tämä prototyypiksi jäänyt kone ei kelvannut sellaisenaan, joten Douglas kasvatti konetta hieman ja vaihtoi moottorit tehokkaampiin. Tästä syntyi Douglas DC-2-kone.
TWA tilasi 20 DC-2-konetta, joissa oli 14 matkustajapaikkaa. Euroopassa konetta osti KLM, LOT, Swissair, CLS ja LAPE. Eurooppaan myydyt koneet koottiin Fokkerilla Hollannissa (vastaavasti Fokkerin Yhdysvaltoihin myymiä koneita koottiin Fordin tehtaissa.)
DC-2-konetta rakennettiin 156 kappaletta.
Hanssin-Jukka, DO-1
pienoiskuva|Hanssin-Jukka kauppakeskus Tuulosessa Hämeenlinnan Tuuloksessa
pienoiskuva|Bensiinisäiliötä nostetaan Hanssin-Jukkaan syyskuussa 1941. Talvisodan aikana ruotsalainen kreivi Carl Gustav von Rosen järjesti Ruotsissa kansalaiskeräyksen, jonka tuotolla lahjoitettiin Suomen ilmavoimille DC-2-kone, joka sai rekisteritunnuksen DO-1 sekä nimen Hanssin-Jukka. Carl Gustav von Rosen lensi lentokoneen Suomeen tammikuun 1940 puolivälissä. Kone sai tunnuksen DC-1 ja nimen Hanssin-Jukka. Kone luovutettiin pommituslentolaivue 44:lle 19. helmikuuta 1940.
Hanssin-Jukka on valmistettu Douglasin Kalifornian tehtaalla Santa Monicassa. Sen ensilento oli 5. tammikuuta 1935. Kone luovutettiin alankomaalaiselle lentoyhtiölle, KLM:lle, jota se palveli 1935-1937 tunnuksella PH-AKH ”De Haan”.