cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pandora (laulaja)
Ura
Kolmas albumi Changes julkaistiin 1997, ja se oli Pandoran maailmanlaajuinen ensijulkaisu uuden levy-yhtiön, Universal Musicin, kanssa. Pandora teki jälleen yhteistyötä luovan tiiminsä Ankelius/Andersson/Johansson kanssa. Singlejulkaisuja albumilta olivat ”A Little Bit”, ”The Sands of Time” ja ”Smile’n’Shine”.
Vuosina 2003 ja 2004 Pandora osallistui Ruotsin Euroviisukarsintoihin kappaleilla ”You” sekä ”Runaway” saavuttamatta suurempaa menestystä.
Vuonna 2005 julkaistiin Pandoran yhdeksäs albumi nimeltään 9 Lives, ja se oli hänen ensimmäinen julkaisunsa Ruotsissa yhdeksään vuoteen. Levyä seurasi kiertue Ruotsissa ja Suomessa.
Vuonna 2007 julkaistiin Pandoran uusin albumi Celebration, joka on tehty yhteistyössä United Dj’s ryhmän kanssa. Levy sisältää päivitetyt versiot Pandoran suurimmista hiteistä. Muun muassa JS16 on miksannut kappaleita levylle. Levyltä julkaistiin myös neljä singleä: ”Trust Me”, ”Don't You Know”, ”Tell The World” ja ”On a Night Like This”. Levyn julkaisun jälkeen Pandora on konsertoinut ahkerasti Suomessa ja kiertänyt yökerhoja.
Vuonna 2020 Pandora oli mukana suomalaisessa Masked Singer -ohjelmassa Peacock-hahmona. Tammikuussa 2021 Pandoran tiedotettiin olevan yksi Uuden Musiikin Kilpailu 2021:n seitsemästä finalistista kappaleella ”I Love You”, jonka hän esittää Teflon Brothers -yhtyeen kanssa. He sijoittuivat kilpailussa toiseksi.
007 ja Kultasormi
007 ja Kultasormi (Goldfinger) on Guy Hamiltonin ohjaama James Bond -elokuva vuodelta 1964. Se on Bond-sarjan kolmas elokuva ja perustuu vuonna 1959 ilmestyneeseen Ian Flemingin romaaniin 007 ja Kultasormi. Se on kolmas elokuva, jossa Sean Connery näyttelee James Bondia, MI6:n agenttia 007. Elokuvan tuottivat Albert R. Broccoli ja Harry Saltzman. Guy Hamilton on ohjannut kolme muutakin Bond-elokuvaa (Timantit ovat ikuisia, Elä ja anna toisten kuolla ja 007 ja kultainen ase).
Juoni
vasen|pienoiskuva|Toisinto elokuvan kuuluisasta kohtauksesta. Elokuvan alussa Bond on Miami Beachilla, johon CIA-agentti Felix Leiter tuo Bondille käskyn M:ltä. M vaatii Bondia vahtimaan Auric Goldfingeria. Bond saa selville, että Goldfinger huijaa korttipelissä käyttäen naisapuria, joka kiikareiden avulla kertoo hänelle vastustajan kortit. Bond saa aikaiseksi Goldfingerille 15 000 dollarin tappion, kun hän uhkaa tyttöä kutsumalla poliisit. Goldfinger kostaa tappamalla naisen hukuttamalla hänet kultamaaliin.
Bond saapuu Lontooseen. Hän saa Englannin pankissa luennon kullasta, ja hänelle annetaan tehtäväksi todistaa epäilyt, että Goldfinger salakuljettaa kultaa maasta. Bond tapaa Goldfingerin golfkerholla, jossa Bond onnistuu voittamaan, vaikka Goldfinger huijaa. Goldfinger varoittaa Bondia sekaantumasta hänen asioihinsa, mutta varoituksesta huolimatta Bond seuraa häntä Sveitsiin.
Bond kuulee ohimennen Goldfingerin puhuvan suunnitelma "Grand Slamista". Goldfingerin suunnitelmana on tainnuttaa hermokaasun avulla Fort Knoxin vartijat ja asettaa kultavarastoon ydinpommi. Kulta muuttuisi radioaktiiviseksi ja olisi hyödytöntä 58 vuotta, ja Goldfingerin oman kultavaraston arvo nousisi. Bond vangitaan kultavarastoon, josta hän onnistuu pääsemään pois, mutta joutuu kaksintappeluun Goldfingerin henkivartijan Oddjobin kanssa. Bond onnistuu kuitenkin lopulta sähköttää hänet kuoliaaksi. Taistelun jälkeen paikalle saapuu mies, joka sammuttaa pommin ajoissa. Bond lähtee lentokoneella valkoiselle talolle, matkalla hän huomaa Goldfingerin olevan samassa koneessa. Bond jää tappeluun hänen kanssaan ja saa Goldfingerin tiputettua alas koneesta paineilman avulla. Kone syöksyy alaspäin kovalla vauhdilla. Bond ja Pussy Galore laskeutuvat ajoissa laskuvarjolla alas koneesta, ennen kuin kone syöksyy mereen ja tuhoutuu.
Tuotanto
Elokuvan tuotantokustannukset olivat yhtä suuret kuin kahden edellisen elokuvan yhteensä, mutta siitä huolimatta sen tuotantokustannukset saatiin takaisin kolmessa viikossa, mikä oli alallaan ennätys.
Elokuvassa on useita kohtauksia, joiden asetelmat toistuvat myöhemmissä elokuvissa. Teema joka toistuu myöhemmissäkin osissa, on esimerkiksi kohtauksessa, jossa Goldfinger rehentelee samaan aikaan, kun lasersäde lähestyy Bondia jalkopäästä alkaen (eli sankari kuoleman vaarassa saa tietää viholliseltaan tämän juonesta).
Kuvaukset
Elokuvassa on muutama erikoisuus kuvauspaikkojen suhteen. Ensinnäkään Sean Connery ei matkustanut kuvauksia varten Yhdysvaltoihin, vaan kaikki kohtaukset kuvattiin Lontoossa Pinewood Studiosin tiloissa. Kun Bond kääntää valokatkaisijaa alaspäin saadakseen (yhdysvaltalaisen) hotellihuoneistonsa valot päälle ja löytää Jillin, kuvassa nähdään englantilainen valokatkaisija englantilaisessa äänitysstudiossa. Kirjailija Fleming kävi Kultasormen kuvauspaikoilla, mutta kuoli vuonna 1964 vain vähän ennen elokuvan julkistamista.
Toinen kuvauspaikkaan vaikuttanut tekijä oli turvallisuus. Elokuvan tekijöitä ei päästetty turvallisuussyistä Fort Knoxin sisäpuolelle. Kaikki linnakkeen sisäpuolen lavasteet suunniteltiin ja rakennettiin itse. Niiden suunnittelija Ken Adam ja koko tuotantoryhmä saivat kirjeen eräältä oikealta Fort Knoxin valvojalta, joka halusi onnitella tekijöitä eloisasta mielikuvituksesta. Kolmiulotteinen ja oikeaan mittakaavaan tehty pienoismallikartta, jota Goldfinger käytti opastaessaan elokuvassa iskun tekijöitä, on ollut näytteillä Fort Knoxissa.
Golfkerhokohtaus kuvattiin Stoke Poges Golf Clubilla Buckinghamshiressä. Kun Bond myöhemmin panee auton tutkan päälle, näytöllä nähdään kerhon todellinen sijainti.
Erikoistehosteet
thumb|[[John Stearsin suunnittelema Oddjobin hattu. Kuva on brittiläisen National Motor Museumin James Bond -näyttelystä.]]
Erikoistehostesuunnittelija John Stears loi elokuvaa varten Bondin Aston Martin DB5:n, jossa on muun muassa kääntyvä rekisterikilpi ja heittoistuin. Autoa on pidetty jopa maailman kuuluisimpana autona. Stears suunnitteli elokuvaan myös muun muassa tappavan laserin ja Oddjobin teräsreunaisen hatun.
Arviot
Kainuun Sanomien kriitikon Pekka Erosen mukaan Kultasormi on monien nostalgiaan taipuvaisten mielestä Bond-elokuvista ikimuistoisin; ainakin siinä ovat mukana ensimmäistä kertaa kaikki Bond-elokuvien tutut elementit. Tv-maailman kriitikko Lauri Lehtisen mukaan antoisa seikkailu on yllättävän uskollinen Flemingin tekstille.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Kultasormen vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kultasormen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkinnot
Norman Wanstall sai vuonna 1965 parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinnon työstään elokuvassa. American Film Institute on palkinnut elokuvan neljä kertaa:
Katri Antell
thumb|Yrityksen pääkonttori ja lounasravintola Oulun [[Karjasilta|Karjasillalla. ]] Antell on vuonna 1880 toimintansa aloittanut oululaislähtöinen ravintola-alan perheyritys, joka työllisti vuonna 2021 noin 300 työntekijää. Konsernin liikevaihto 2021 oli noin 19,2 milj. €.
Antellin lounasravintolat
Antell-konsernilla on lounas- ja henkilöstöravintoloita Helsingistä Sodankylään. Antell on henkilöstöravintola-alan kolmanneksi suurin toimija yksityisellä sektorilla Suomessa. Taloustutkimuksen toteuttaman Työelämän päättäjät -yrityskuvatutkimuksen mukaan Antell on ollut vuosia toimialansa kärjessä.
Antell-ravintoloita ja kahviloita on Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Lahdessa, Oulussa, Tampereella, Turussa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Kouvolassa, Rovaniemellä, Raahessa, Sievissä, Kempeleessä ja Porissa.
Antell-Leipomot Oy
Antell-konserniin kuuluva Antell-Leipomot Oy Oulussa lopetti toimintansa vuonna 2018.
Historia
Katri Antell on ollut aina perheyritys. Yritystoiminta alkoi vuonna 1880, kun Katri eli Catharina Henrika Antell (o.s. Pyhtilä) sai elinkeinoluvan Oulun kaupungilta ja alkoi myydä leipää omasta kopastaan Oulun torilla. Samana vuonna Katri Antellilta tilattiin leivonnaiset kuuluisan kansakoulunopettajan häihin, ja hänestä tuli oululaisten juhlien ja tilaisuuksien vakiotoimittaja. Katri Antell avasi ensimmäisen leipomomyymälänsä vuonna 1883 ja kahvilan vuonna 1899.
Antellin ravintolatoimintaa varten perustettiin vuonna 1980 Antell-Ravintolat Oy (aiemmin Antell-Catering Oy). Yhtiön ensimmäinen kohde oli Kemiran Oulun tehtaiden ruokala, joka avattiin samana vuonna. Helsingin ensimmäinen Antell-ravintola avattiin vuonna 1995. Antellin sadas henkilöstöravintola avattiin lokakuussa 2008.
Katri Antell kuoli 74-vuotiaana vuonna 1924. Katrin työtä jatkoivat hänen tyttärensä perheineen. Nuorimman tyttären Hiljan poika Aarne Viljakkala johti yhtiötä 1960-luvun lopulle asti.
Vuonna 1968 Lanton perhe tuli mukaan Antellin toimintaan. Antellin johtokunnan puheenjohtajaksi tuli kauppaneuvos Viljo Lantto 1976. Samana vuonna Katri Antell Oy teki konkurssin ja siirtyi kokonaisuudessaan Lanton perheen omistukseen. Hänen poikansa, kauppaneuvos Ilkka Lantto toimi Antellin toimitusjohtajana vuoteen 2002, jolloin Antell-Leipomoiden toimitusjohtajaksi nimitettiin Annukka Lantto ja Antell-Cateringin (sittemmin Antell-Ravintolat Oy) toimitusjohtajaksi Tomi Lantto. Nykyään Annukka Lantto toimii hallituksen jäsenenä ja Tomi Lantto Antellin toimitusjohtajana.
Bolševikit
thumb|Bolševikkien puoluekokous, Lenin oikealla Bolševikit (myös bolsevikit ) olivat Vladimir Leninin johtama ryhmä Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja sittemmin oma puolueensa. Sosiaalidemokraattien toinen ryhmä tunnettiin nimellä menševikit. Sanat tulevat venäjän enemmistöä (bolšinstvo) ja vähemmistöä (menšinstvo) tarkoittavista sanoista. Kommunismin leniniläistä haaraa kutsutaan bolševismiksi. Sosiaalidemokraattinen puolue perustettiin 1898 Minskissä yhdistämään Venäjän vasemmistoryhmät. Toisessa puolue­kokouksessaan 1903 puolue jakautui kahteen kilpailevaan ryhmään. Leninin päämääränä oli kehittää puolueesta pienen vallankumouksellisen ryhmän puolue, ja hän vastusti eurooppalaisten sosialististen puolueiden suuren jäsenmäärän mallia. Leninin ryhmä itse asiassa hävisi kiistan, mutta sen jäseniä nimitettiin bolševikeiksi, koska he olivat voittaneet äänestyksen Iskra-lehden toimittajakunnan kokoonpanosta. Ryhmien väliset todelliset voimasuhteet olivat varsinkin alkuun epäselvät, koska monet puolueen jäsenet eivät halunneet valita osapuolten välillä.
Bolševikit järjestivät Prahassa vuonna 1912 sosiaalidemokraattien puoluekonferenssin, jonne ei kutsuttu suurinta osaa menševikeistä. Kokoukseen saapui lopulta 18 edustajaa, joista 16 oli bolševikkeja. Prahan konferenssi ilmoitti itsensä oikeutetuksi päättämään koko puolueen asioista, ja se valitsi mm. uuden keskuskomitean. Huhtikuussa alkoi ilmestyä bolševikkien lehti Pravda. Tästä lähtien ryhmä tunnettiin nimellä Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue (bolševikit). Venäjän parlamentissa, valtioduumassa bolševikit muodostivat sosiaalidemokraateista erillisen ryhmänsä seuraavana vuonna.
Alkuaikojen bolševikkeihin kuului paljon juutalaisia, joita oli noin 16 %.
Neuvostoliiton muodostamisen myötä nimeksi muuttui vuonna 1925 Yleisliittolainen kommunistinen puolue (bolševikit) ja 1952 Neuvostoliiton kommunistinen puolue.
Tyrants of the Rising Sun
Tyrants of the Rising Sun: Live in Japan on Arch Enemyn livealbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2008 levymerkillä Century Media Records.
DVD
Julkaisun DVD-painos julkaistiin niin ikään 21. marraskuuta 2008.
Singaporenkaviokuonoyökkö
Singaporenkaviokuonoyökkö (Hipposideros ridleyi) on harvinainen lepakkolaji, jota tavataan Kaakkois-Aasiassa.
Suomen Lajitietokeskus käyttää siitä nimeä malaijienkarkko.
Koko ja ulkonäkö
Singaporenkaviokuonoyökkö on korkeintaan vain 4,9 senttimetrin pituinen 10 gramman painoinen. Siipiväli on noin 10 senttimetriä. Sillä on kokoonsa nähden suuret, noin 2 senttimetrin pituiset leveät ja kulmikkaat korvat, jotka ovat tyveltään karvaiset. Kuonossa on suuri vatimainen nenälehti, joka peittää kuonon melkein kokonaan ja on haarautunut kolmeksi erilaiseksi liuskaksi, joista keskimmäisin on paksuin. Urosten nenälehden takana on pieni rauhanen, josta erittyy vahamaista ainetta. Nenälehden tehtävänä on lähettää ultraääniä, joiden avulla se mm. paikanta saalista. Turkki on tummanruskea ja siivet noenharmaasta mustia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Ensimmäinen singaporenkaviokuonoyökkö löydettiin vuonna 1911 Singaporen kasvitieteellisestä puutarhasta, ja jäi pitkään ainoaksi. Seuraavan kerran niitä löydettiin vasta vuonna 1975 Selangorista, Malesiasta eräästä suometsästä, jossa tavattiin 50 yksilön yhdyskunta, joka vietti päivänsä tierummun sisällä. Havaintoja on raportoitu myös Sabahista ja Sarawakista Pohjois-Borneosta, lisäksi myös Malakan niemimaalta, Sumatralta, ja Laosista. Singaporenkaviokuonoyökkö elää etupäässä turpesissa suometsissä, lisäksi sitä tavataan vanhoissa Dipterocarpus-puuheimon metsissä. Yöllä lepakot roikkuvat yleensä luolissa ja lähtevät yöllä etsimään ruokaa metsään.
Uhat ja suojelu
Singaporenkaviokuonoyökkö on vaarantunut laji ja sitä uhkaa elinalueiden häviäminen.
Ilmastointiteippi
thumb|Rulla ilmastointiteippiä thumb|Lunar Roverin korjauksessa on käytetty ilmastointiteippiä. thumb|Ilmastointiteipistä tehty lompakko Ilmastointiteippi on luja, vedenkestävä ja joustava teippilaatu. Se on tavallisesti mustaa tai hopeanväristä, mutta sitä valmistetaan myös muissa väreissä ja läpinäkyvänä. Ilmastointiteippi on kuitupohjainen, monikäyttöinen teippi, jonka saa kestävyydestään huolimatta käsin poikki reunasta repimällä.
Ilmastointiteipistä käytetään puhekielessä muun muassa kutsumanimiä hopeateippi, ilmari ja jeesusteippi (tai jesari, jesse). Joskus käytetään virheellisesti termiä roudarinteippi, joka viittaa tosiasiassa toiseen hieman samantyyppiseen teippiin (engl. roudarinteippi = gaffer tape, ilmastointiteippi = duct tape). Tuotteiden olennaisin ero on, että roudarinteippi irtoaa kiinnityspinnasta puhtaasti, ilmastointiteippi jättää tahmaa.
Historia
Ilmastointiteippi kehitettiin Yhdysvalloissa vuonna 1942 vedenkestäväksi ammuslaatikoiden sulkijaksi. Pian teipin käyttöönoton jälkeen sotilashenkilöt huomasivat ilmastointiteipin monikäyttöisyyden aseiden, ajoneuvojen ja lentokoneiden korjaamisessa. Toisen maailmansodan jälkeen teippi vauhditti asuntobuumia ja toimi ilmastointi­kanavien (eng. ventilation duct) yhteenliittäjänä. Ilmastointiteipin väri vaihdettiin armeijanvihreästä harmaaseen, jotta se sopisi paremmin peltisten ilmastointikanavien väritykseen. 1970-luvulla ilmastointiteippirullia alettiin pakata kutistusmuoviin, jolloin tahmeiden rullien myynti helpottui ja pian sen jälkeen markkinoille tuli uusia värivaihtoehtoja.
Hyötysovelluksia
Huolimatta "ilmastointiteippi"-nimityksestään sitä ei enää käytetä ilmastointiasennuksissa, vaan niissä käytetään itsestään vulkanoituvaa teippiä. Ilmastointiteippiä käytetään hyvin laajasti lukemattomissa eri tarkoituksissa niin kotikäytössä kuin teollisuudessa. Esineiden kiinnittäminen, korjaaminen tai jopa koristelu onnistuu ilmastointiteipillä. Ilmastointiteippiä voi myös käyttää muistilappuna, kun sen liimaa näkyville ja kirjoittaa tussikynällä teipin selkäpuolelle muistettavan asian.
Ilmastointiteipistä on tullut vakiovaruste NASA:n avaruuslennoilla. Ilmastointiteippiä käytettiin Apollo 13-avaruuslennolla avaruusaluksen CO2-suodattimen korjaamisessa ja sillä korjattiin myös Lunar Roverin lokasuoja Apollo 17-avaruusohjelman aikana Kuussa. NASAn nykyisten ohjeiden mukaan astronautti teipataan vaarattomaksi mikäli hänestä tulee sekava ja hän uhkaa lennon turvallisuutta.
Lääkinnällisiä sovelluksia
Ilmastointiteippiä voi soveltaa ensiaputoiminnassa, mikäli ensiapuun tarkoitettuja välineitä ei ole saatavilla. Ilmastointiteipillä voi tehdä esimerkiksi jalkatuen/kylmäpussin kiinnityksen, tukea käden olkatuella tai sitoa haavalapon paikoilleen. Ilmastointiteippiä on esitetty myös käytettäväksi syylänhoidossa.
Aiheesta muualla
ガムテープ Vävtejp
Hobart International
Hobart International (Hobartin kansainvälinen tennisturnaus) on tenniksen naisten ammattilaisturnaus Hobartissa, Australiassa. Turnaus on järjestetty vuosittain vuodesta 1994 alkaen, osana WTA-kiertuetta. Turnauksen kategoria on International, ja aiemmin se oli Tier IV. Turnauksen pelialustana toimii kova ulkokenttä, ja se pelataan kauden ensimmäistä Grand Slam -turnausta, Australian avoimia, edeltävällä viikolla.
Turnaus pelataan Hobart International Tennis Centressä. Turnauksen nimikkosponsoreita ovat olleet Moorilla Wines, ANZ ja Schweppes. Turnauksessa on pelannut vuosien varrella monia huippupelaajia, kuten maailmanlistan ykköset Kim Clijsters, Justine Henin ja Serena Williams. Muita turnaukseen osallistuneita huippupelaajia ovat Australian avointen ja Wimbledonin semifinalisti Zheng Jie, sekä nykyiset/entiset Top 10 -pelaajat Viktoryja Azarenka, Jelena Dokić, Alicia Molik, Flavia Pennetta, Chanda Rubin, Patty Schnyder, Samantha Stosur ja Vera Zvonarjova.
Kehittäminen
Hobart International pelattiin aiemmin Rebound Ace -alustalla, kuten myös Australian avoimet vuoteen 2007 asti. Kun Australian avoimet vaihtoi pelialustan Plexicushioniin, kaikkien Australian Open Seriesin turnausten vaadittiin myös vaihtavan alustan Plexicushioniin. Hobart International säilytti kuitenkin Rebound Acen. Tennis Australia ilmoitti, että Hobartin täytyy tehdä merkittäviä parannuksia tenniskeskukseen, mukaan lukien kenttien uudelleenpäällystäminen Plexicushionilla sekä istumapaikkojen parantaminen, säilyttääkseen turnauksensa. Domain Tennis Centre uudelleenpäällysti kenttänsä loppuvuodesta 2008, ajoissa vuoden 2009 turnausta varten.
Vuoden 2009 puolivaiheilla, Tasmanian hallitus myönsi 2,25 miljoonaa dollaria Domain Tennis Centren kehittämiseen vuosina 2009–2010. Tämä päätös varmisti Hobartin turnauksen säilymisen. Ennen vuoden 2010 kaksinpelin finaalia, Tennis Australian edustajat, yhdessä turnausjohtaja Michael Robertsin kanssa, ilmoittivat, että turnauksen tulevaisuus on turvattu vuoteen 2013 asti.
Vuonna 2009, Domain Tennis Centreä alettiin kehittämään turnauksen tulevaisuuden varmistamiseksi. Ensimmäiseen kehitysvaiheeseen kuului pohjoisen katsomon purkaminen uuden yritysvieraskatsomon tieltä, sekä uusi lehdistön aitio keskuskentän eteläpäätyyn. Tämä valmistui ennen vuoden 2010 turnausta. Toinen kehitysvaihe oli rakentaa uudet pysyvät katsomot kentän itä- ja länsisivuille, lisäten istumapaikkojen määrää noin 1000:sta 2800:aan. Kehityshanke oli valmis vuoden 2011 turnaukseen mennessä.
Inna Patrakova
Inna Patrakova (s. 1970 Leningrad, Venäjän SNFT) on Suomessa asuva venäläinen kirjailija ja tulkki, koulutukseltaan mainosgraafikko.
Patrakova muutti 1998 Suomeen ja on Venäjän ja Suomen kansalainen. Hän johtaa tulkkiyritystä ja opiskelee Helsingin yliopistossa venäjän kieltä.
Teoksissaan hän ironisoi suomalaisten ja venäläisten stereotypioita.
Joerg Stadler
Joerg Stadler on saksalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on ”Höyrylaiva-Ville” elokuvasta Pelastakaa sotamies Ryan.
Purola (Järvenpää)
Purola on Järvenpään osa-alue Järvenpään Wärtsilän pohjoisosassa Tuusulan rajalla. Purola tunnetaan parhaiten Purolan rautatieasemasta, joka oli toiminnassa vuoteen 2016 asti.
Purolan rautatieasema sijaitsi Järvenpään kaupungin alueella, mutta suurin osa aseman käyttäjistä asui Tuusulassa.
Pyhäjärvi Vpl
thumb|150px|right|Pyhäjärvi Vpl:n epävirallinen perinnevaakuna.
Pyhäjärvi Vpl oli Suomen Viipurin läänin kunta Karjalankannaksella Laatokan rannalla. Asukasluku oli 8 128 (1939) ja pinta-ala ilman vesiä 522 km². Pyhäjärven kunta sijaitsi Käkisalmen eteläpuolella Kiimajärven, Pyhäjärven ja Yläjärven ympärillä. Kunnan nimen lopussa ollut tunnus Vpl tarkoittaa Viipurin lääniä, sillä Suomessa oli tuolloin kaksi muutakin Pyhäjärvi-nimistä kuntaa: Pyhäjärvi Ol eli nykyinen Pyhäjärvi Oulun läänissä sekä nykyään Karkkilaan kuuluva Pyhäjärvi Ul Uudenmaan läänissä.
Pyhäjärvi Vpl:n naapurikunnat olivat Käkisalmen maalaiskunta, Räisälä ja Sakkola.
Historia
Pyhäjärvi kuului alkujaan Sakkolan ortodoksiseen seurakuntaan. Pitäjän alue tuli liitetyksi Stolbovan rauhassa Ruotsi-Suomeen. Ruotsin vallan alkuvuosina Pyhäjärvi kuului Sakkolan kanssa yhteiseen luterilaiseen seurakuntaan. Itsenäinen kirkkoherrakunta Pyhäjärvestä tuli vuonna 1632, mutta kuului vuosina 1710–1735 Käkisalmen seurakunnan yhteyteen. 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alkupuolella pitäjän väestö vaihtui ortodoksisesta luterilaiseksi miltei kokonaan. Uusia luterilaisia asukkaita muutti erityisesti Äyräpään ja Jääsken kihlakunnista. Varhemmat, ortodoksiset asukkaat siirtyivät miltei kokonaan Tverin Karjalaan ja muualle Venäjälle. Muutamia ortodoksisia perheitä ja sukuja jäi kuitenkin Pyhäjärvelle, mm. Riiskan kylään. Pyhäjärven pitäjän maat kuuluivat 1700- ja 1800-luvuilla lahjoitusmaa-alueisiin. Pitäjän merkittävin lahjoitusmaakartano oli Taubilan hovi, joka kuului vuodesta 1774 lahjoitusmaakauden loppuun saakka Freederickszin suvulle.
Pyhäjärvi tuli tunnetuksi kauniista hirsirakenteisesta kirkostaan, joka vihittiin käyttöön 1765 (piirtänyt Lorenz Stoffer) ja korjattiin vuonna 1902 (Josef Stenbäck). Kirkko tuhoutui talvisodan päätyttyä, kun 15.3.1940 paikkakunnalta viimeisenä poistuneet suomalaiset sytyttivät sen tuleen.
Vuoden 1917 yleislakon aikana Pyhäjärven rautatieasemalla tapahtui väkivaltainen yhteenotto, jossa sai surmansa kolme suojeluskuntalaista.
Luonto ja pinnanmuodot
Pyhäjärven alueella peruskallio on paksujen maalajikerrosten peitossa. Hiekkamaat ovat yleisimpiä maalajeja pitäjän alueella, mutta myös sora-, moreeni- ja savimaita on alueella. Maisemat ovat suurimmaksi osaksi loivapiirteisesti kumpuilevia, ja korkeimmat mäet sijaitsevat Kuoppalammen koillispuolella. Pitäjän tärkeimmät järvet olivat Pyhäjärvi, Kiimajärvi ja Yläjärvi. Näiden lisäksi pitäjän alueella sijaitsi useita pienempiä järviä ja lampia, joista edellä mainitun Kuoppalammen lisäksi merkittävimpiä olivat osittain kuivattu (n. v. 1890) Kahvenitsanjärvi, Rahkajärvi, Pitkäjärvi, Luprajärvi, Haukilampi, Iso Tielampi ja Suuri Hassinlampi. Pyhäjärven pitäjä rajautui idässä Laatokkaan, jonka rantaa Pyhäjärvellä oli n. 40 km. Merkittävin saari oli Konevitsan luostarisaari.
Elinkeinot
Teollisuutta paikkakunnalla edustivat ainoastaan muutamat sahat ja myllyt.
Pyhäjärven pitäjästä harjoitti ennen vuotta 1918 laajamittaista myyntikauppaa Pietarin kaupunkiin. Tärkeimpiä myyntituotteita olivat erityisesti kalat ja kalavalmisteet, mutta myös karjaa, hevosia, maitotaloustuotteita, polttopuuta sekä heinää ja olkia vietiin runsaasti myytäväksi. Tuontitavaroista tärkeimpiä olivat leipävilja, sokeri, tee, kahvi ja suola. Lisätuloja pyhäjärveläiset hankkivat myös rahdinajolla sekä ns. maalitsan ajolla eli ajeluttamalla pietarilaisia reellä laskiaisena.
Kylät
Alakylä, Enkkua, Haapaniemi, Hassinmäki, Ivaskansaari, Jaama, Kahvenitsa, Kalamaja, Kelja, Kiimajärvi, Kivipaarina, Konnitsa, Gorkala, Kostermaa, Kunnianiemi, Lahnavalkama, Larjava, Lohijoki, Matiskala, Miisua, Montrua, Musakanlahti, Noitermaa, Orola, Pattoinen, Porsaanmäki, Puikkoinen, Pyhäkylä (kirkonkylä), Pölhölä, Rahkajärvi, Rantakylä, Riiska, Rotjanlahti, Ryhmäkylä, Saapru, Salitsanranta, Sortanlahti, Suhapaarina, Tiitua, Tolsterniemi, Valkeamäki, Vernitsa, Ylläppää, Yläjärvi.
Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Pyhäjärven Vpl väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.
Perinteen vaaliminen sodan jälkeen
Kotiseutuhenkeä ylläpidetään luovutetun pitäjän väestön sekä heidän jälkeläistensä keskuudessa Vpl. Pyhäjärvi-Säätiössä.
Pyhäjärven väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Huittinen, Hämeenkyrö, Ikaalinen, Jämijärvi, Karkku, Kauvatsa, Keikyä, Kiikka, Kiikoinen, Lavia, Mouhijärvi, Nokia, Parkano, Suodenniemi, Suoniemi ja Tyrvää.
Perinneseura Vpl. Pyhäjärvi-Säätiö on teettänyt luovutetulle kunnalle oman, epävirallisen vaakunan. Idea on rovasti Kaarle Viikan ja heraldisessa muotoilussa avusti heraldikko Kaj Kajander. Vaakuna valmistui vuonna 1989. Tämä ei ole virallinen kuntavaakuna, sillä se on otettu käyttöön kunnan lakkauttamisen jälkeen.
Nykyaika
Pyhäjärven kirkonkylän Pyhäkylän venäläinen nimi on vuodesta 1948 lähtien ollut Plodovoje, joka kattaa myös entiset naapurikylät Larjavan ja Taubilan. Se on nykyisin Käkisalmen piirin Pyhäjärven eli Plodovojen maalaiskunnan keskus. Nykykunta sijaitsee Suomen Pyhäjärven kunnan keskiosassa. Suomen Pyhäjärven länsi- ja eteläosat kuuluvat nykyiseen Sakkolan eli Gromovon maalaiskuntaan, luoteiskolkka Räisälään (Melnikovo) ja koilliskolkka Norsjokeen (Larionovo). Pyhäjärven asemakylän nimi on nykyisin Otradnoje.
Kuoronjohtaja
Kuoronjohtaja vastaa kuoron harjoittamisesta ja konserttiesitysten johtamisesta. Tunnettuja kuoronjohtajia Suomessa ovat mm. Harald Andersén, Erkki Pohjola ja Matti Hyökki sekä kansainvälisesti mm. Tõnu Kaljuste ja Eric Ericson ja Lasse Pekkarinen. Suomessa kuoronjohtoa voi opiskella Sibelius-Akatemian lisäksi Metropolia ammattikorkeakoulussa sekä Tampereen (TAMK) ja Jyväskylän (JAMK) ammattikorkeakouluissa.
Aukusti
Aukusti on suomalainen asu latinan Augustus-nimen lyhentymästä August. Augustus (kunnianarvoisa) oli alkujaan Rooman ensimmäiselle keisarille, Octavianukselle myönnetty kunnianimi.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Aukusti on Digi- ja väestötietoviraston mukaan saanut 20 684 miestä ja muutama nainen.
Adasaurus
Adasaurus (nimen merkitys: "Adan lisko") on sukupuuttoon kuollut, dromaeosaurien heimoon kuulunut teropodi. Se eli myöhäisliitukaudella Campania-vaiheen lopulta varhaiselle Maastrichtian-vaiheelle noin 72–66 miljoonaa vuotta sitten. Adasaurus oli lihansyöjä, ja sen fossiileita on löydetty Bajanhongorin provinssissa Mongoliassa sijaitsevasta kuuluisasta Nemegtin muodostelmasta.
Adasauruksen pituus oli noin 1,8 metriä, korkeus noin puoli metriä ja paino noin 15 kilogrammaa. Muiden dromaeosaurien tapaan Adasaurus metsästi toisia eläimiä, melko todennäköisesti muita dinosauruksia. Sillä oli molemmissa jaloissa yksi muita kynsiä suurempi sirppikynsi, joita se käytti ensisijaisesti saaliin tappamisessa haavoittamalla sitä niillä. Adasauruksella saattoi olla höyheniä.
Adasauruksesta on löydetty osittainen kallo sekä kaksi epätäydellistä luurankoa. Paleontologi Rinchen Barsbold löysi fossiileita vuonna 1983 ja nimesi dinosauruksen vielä samana vuonna. Adasaurus on saanut nimensä mongolialaisessa mytologiassa esiintyvän pahan hengen Adan mukaan. Lajinimi mongoliensis on annettu dinosauruksen löytöpaikan Mongolian mukaan.
Adasaurus oli läheistä sukua muun muassa Dromaeosaurukselle ja Utahraptorille.
Berghman
Berghman on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 922 ja Bergenadler-nimisenä numero 1617. Arvid Bergenadler (1643-1722) oli Götan hovioikeuden asessori Hans Berghman (1642–1705) toimi Kronobergin läänin kamreerina, samoin kuin Götan hovioikeuden asessori, hovioikeuden neuvos Hans Fredrik Berghman (1707–1772).
Garnieriitti
Garnieriitti ((Ni,Mg)6Si4O10(OH)8) on silikaattimineraali, jota muodostuu nikkelisulfidien muunnoksen tuloksena. Kiteet ovat yleensä litteitä ja kidejärjestelmä on monokliininen. Itse mineraalin väri on vihreä ja viiru on vaaleanvihreä. Garnieriitti on läpinäkyvä tai läpikuultava ja sillä voi olla rasvan- tai vahankiilto. Kovuus on Mohsin kovuusasteikolla 2–4. Sitä esiintyy tuliperäisissä kivissä.
Fendt
Fendt on saksalainen traktorimerkki. Sitä maahantuo Suomeen AGCO Suomi Oy eli Valtran oma myyntiyhtiö. Traktori on ollut myynnissä aikaisemmin mm. Tuko-Maataloudella. Fendt on osa AGCO-yhtymää, kuten myös Valtra, Massey Ferguson ja Challenger. Fendt on perustettu 1937 ja se liittyi AGCO:on vuonna 1997.
Fendt-yhtiöillä on noin 6000 työntekijää ja sen liikevaihto on yli 2 miljardia euroa.
Historia
Veljekset Hermann ja Xaver Fendt valmistivat ensimmäisen traktorinsa vuonna 1930 isänsä Johann Georg Fendtin opastuksella. Traktorissa oli kuusi hevosvoimaa ja sen lempinimi oli Dieselross, eli dieselori. Aiemmin yritys oli valmistanut mm. hevosvetoisia maataloustyökoneita.
Sodan jälkeen Fendtin kuuluisimpia traktorimallisarjoja olivat Farmer, Favorit ja Fix. Fendt ei ollut kiinnostunut oman moottorin valmistamisesta, kuten useimmat kilpailijat, vaan keskittyi omien vaihteistojen kehitystyöhön. Fendt esitteli vuonna 1995 Agritechnica-näyttelyssä Hannoverissa 926 Favorit -mallin, jossa oli ensimmäisenä portaaton Vario-vaihteisto. Portaattomasta vaiheistosta on tullut myöhemmin Fendtin tavaramerkki ja nykyisin kaikki Fendtit on varustettu portaattomalla vaihteistolla. Myös muut traktorinvalmistajat ovat esitelleen omia portaattomia vaihteistojaan. Fendtien lisäksi Vario-voimansiirtoa käytetään mm. monissa muissa AGCO-konsernin traktoreissa.
Mallisto
pienoiskuva|Fendt 500 Vario. Fendtin traktorimallisto on nimetty sataluvuin pienimmästä 200-sarjasta suurimpaan 1000-sarjaan. Hevosvoimina teholuokka yltää 72 hevosvoimasta 517 hevosvoimaan. Sarjan nimessä Vario kuvaa portaatonta voimansiirtoa. Tämä mallisto oli voimassa joulukuussa 2018.
pienoiskuva|Fendt 1000 Vario kyntää.
Fendt 200 Vario -sarja
- 79–124 hevosvoimaa
Fendt 300 Vario -sarja
- 113–152 hevosvoimaa
Fendt 500 Vario -sarja
- 130–165 Vario -sarja
Fendt 700 Vario -sarja
- 150–246 hevosvoimaa
Fendt 800 Vario -sarja
- 226–287 hevosvoimaa
Fendt 900 Vario -sarja
- 296–415 hevosvoimaa
Fendt 1000 Vario -sarja
- 396–517 hevosvoimaa
Katso myös
Fendt on portaattomalla voimansiirrolla varustetuista traktoreista tunnettu saksalainen laatumerkki. Fendt on Saksassa markkinaykkönen merkittävällä erolla toiseksi myydyimpiin malleihin. Portaattomassa voimansiirrossa syntyy hieman enemmän tehonhävikkiä kuin mekaanisessa voimansiirrossa. Suurempi hävikki johtuu voimansiirron hydrostaattisesta osasta, jonka hyötysuhde ei yllä mekaanisen vaihteiston tasolle. Fendtin vaihteiston hyötysuhde on kuitenkin parempi kuin aikaisemmissa portaattomissa johtuen siitä, että se ei ole kokonaan hydrostaattinen. Fendtin vaihteiston hyvästä hyötysuhteesta kertovat useat puolueettomat tutkimukset polttoaineenkulutuksesta sekä se, että Fendtin vaihteistoöljyt eivät lämpene raskaassakaan ajossa juuri yli 80-asteiseksi.
Viantienjoki
Viantienjoki on pieni joki Simon kunnassa Lapin maakunnan eteläosassa. Joen alkulähteet ovat Lumiaavan–Martimoaavan soidensuojelualueen reunalla, mutta varsinainen alkupiste on Kaupinlampi-niminen vesiallas. Joen pituus on noin 30 kilometriä. Joki laskee Perämereen Simon ja Kemin kunnanrajan läheisyydessä. Keväisin joki saattaa tulvia voimakkaasti, muun muassa vuoden 2001 kevättulvat aiheuttivat huomattavia vahinkoja maataloudelle.
Viantienjoki on matala ja kivikkoinen ja siten sopimaton melontaan tai veneilyyn. Sen sijaan joki on suosittu kalastuskohde. Ennätyskalarekisterin mukaan 19. elokuuta 2004 Viantienjoesta pyydystettiin Suomen suurin kirjoeväsimppu, jolla oli painoa 35 grammaa ja pituutta 12,8 senttimetriä.
Vääskylän rautatieasema
Vääskylän rautatieasema eli Kalištše on toinen Sosnovyi Borin rautatieasemista. Asema on Suomenlahden eteläpuolitse Pietarista länteen johtavan rantaradan eli Pietari–Veimar-radan varrella.
Kalištšen asemalle saapuu henkilöliikennettä nykyään vain Pietarin Baltian asemalta, josta ja jonne on päivittäin kymmenenkunta lähijunavuoroa.
Philip Seymour Hoffman
Philip Seymour Hoffman (23. heinäkuuta 1967 Fairport, New York, Yhdysvallat – 2. helmikuuta 2014 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Hoffmanin läpimurtorooli oli vuonna 1992 elokuvassa Naisen tuoksu, jossa hän esitti päähenkilön selkäänpuukottavaa luokkakaveria. Hoffman itse sanoi, että tuo rooli antoi todellisen potkun uralle, sillä ennen elokuvaa hän oli töissä kaupassa. Hoffman sai nimeä monenlaisten ja omalaatuisten henkilöiden esittäjänä.
Elokuvauran lisäksi Hoffman esiintyi menestyksekkäästi Broadwayllä. Hän oli kahdesti Tony-ehdokkaana: vuonna 2000 Sam Shepardin näytelmästä True West ja vuonna 2003 Eugene O’Neillin näytelmästä Long Day’s Journey into Night (Pitkän päivän matka yöhön).
Vuonna 2005 Hoffman näytteli kirjailija Truman Capotea elokuvassa Capote, josta hän sai kiittäviä arvosteluja ja useita palkintoja, muun muassa Oscarin, Golden Globen, BAFTAn, Screen Actors Guild -palkinnon ja useita kriitikkopalkintoja.
thumb|Philip Seymour Hoffman vuonna 2010.
Yksityiselämä
Hoffman ja Mimi O’Donnell asuivat pitkään yhdessä, ja heille syntyi poika ja kaksi tytärtä. Hoffmanin vanhemmat ovat Gordon S. Hoffman ja Marilyn Hoffman Connor. Hänen veljensä on käsikirjoittaja ja ohjaaja Gordy Hoffman.
Hoffman löydettiin kuolleena 2. helmikuuta 2014 asunnostaan Manhattanilta New Yorkista. Hänen kuolinsyynsä oli heroiinin, kokaiinin, amfetamiinin ja bentsodiatsepiinien yliannostus. Hän eli vain 46-vuotiaaksi. Hoffman oli vieroitushoidossa toukokuussa 2013.
Sveitsin hiihtokeskus
pienoiskuva|Sveitsin hiihtokeskuksen hiihtohissejä Kulomäen huipulla. Kuva vuodelta 2008.
Sveitsin hiihtokeskus on hiihtokeskus Hyvinkäällä Uudellamaalla. Hiihtokeskus sijaitsee Hyvinkään kaupungin pohjoisosassa Kulomäessä, joka on alueen korkein täyttömäki.
Sveitsin hiihtokeskuksessa on neljä valaistua rinnettä, joiden korkeudet ovat 40 ja 85 metriä ja pituudet 250–400 metriä. Päärinteet ovat nimeltään Iso mäki ja Rosa Plateau. Sveitsin hiihtokeskuksen palveluihin kuuluvat myös grillikioski-kahvila ja välinevuokraamo. Lisäksi hiihtokeskuksessa on lapsille suunnattua toimintaa, kuten pulkkamäki.
Lähteet
60.65306°N, 24.81917°W
Tärkkelysperuna
Tärkkelysperuna kuuluu perunalajikkeisiin, jotka ovat erittäin tärkkelyspitoisia ja siksi sopivia elintarvike- ja kemianteollisuuden raaka-aineiksi. Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka määrittelee Euroopan unionin jäsenvaltioille suurimmat tuotantomäärät perunantärkkelyksen osalta.
Euroopan unionin säädösten mukaan ei perunoita, joiden tärkkelyspitoisuus on alle 13 prosenttia, voida pitää tärkkelysperunoina.
Tärkeimmät tärkkelysperunalajikkeet Suomessa ovat Hankkijan Tanu, Kardal, Posmo ja Saturna. Jonkin verran viljellään myös merkittävässä määrin Serestraa ja Van Goghia.
Hankkijan Tanu on sopiva tärkkelysperunoiden kauden aloitusperunaksi elokuussa. Vasta syyskuussa Suomessa korjattuna muut Suomessa käytettävät tärkkelysperunat ovat satoisampia.
Tärkkelysperunaa viljellään Suomessa noin 8 000 hehtaarin pinta-alalla. Sitä tuottaa noin 850 perunanviljelijää pääasiassa Etelä-Pohjanmaalla ja Satakunnassa. Tärkkelysperunanviljely on noin 4-6 kertaa niin työllistävää kuin viljanviljely.
Teollisuuden käyttöön tärkkelysperunaksi menevät Kardal 1994- (Raisio Yhtymä) tärkkelysteollisuus, Posmo 1986- (S. G. Nieminen), Saturna 1977- (Raisio Yhtymä tärkkelysteollisuus) ja Hankkijan Tanu 1990- (Boreal Kasvinjalostus) sekä sitä korvaamaan Hankkijan Tomppa (Boreal Kasvinjalostus), Ute 1993- (S. G. Nieminen).
Tärkkelysperunan hinta on ollut 2006 noin 0,22 € / kg tärkkelykselle laskettuna.
Muuta
Kemira GrowHow on kehittänyt LORIS Expert-menetelmän, jolla tärkkelysperunan viljelyä voidaan seurata peltolohkoittain. Kerättävän tiedon analysoinnilla uskotaan voitavan parantaan tärkkelysperunan tärkkelyspitoisuutta viljelyssä.
Perunantutkimuslaitos koeviljelee BASF:n Amfloraa ja toista geenimanipuloitua tärkkelysperunaa Suomessa 2010.
Vispipuuro
pienoiskuva|Vispipuuron valmistus. pienoiskuva|Vispipuuroa maidolla. Vispipuuro, joka tunnetaan myös muun muassa nimillä lappapuuro (sana "lappa" tulee ruotsin kielen sanasta klappa ) ja marjapuuro on kuohkeaksi vatkattua puuroa. Se valmistetaan useimmiten mannasuurimoista ja marjoista, yleensä puolukoista ja viinimarjoista. Yleensä sitä tarjotaan sokerin ja maidon kanssa. Useimmiten puuro syödään jäähdytettynä, mutta sitä voidaan tarjota myös lämpimänä.
Nuppulinna
Nuppulinna on kylä Tuusulassa lähellä Järvenpään rajaa. Nuppulinnassa asuu noin tuhat henkilöä. Se tunnetaan parhaiten Nuppulinnan rautatieasemasta, joka oli toiminnassa vuodesta 1886 vuoteen 2016 asti. Se palveli myös lähikylien eli Kellokosken ja Huikon asukkaita.
Nuppulinna on maaseutumainen kylä, joka on Tuusulan kaukaisimpia kolkkia. Nuppulinnassa toimi VR:n keskuspuutarha vuosina 1962–2002; puutarha muutti Nuppulinnaan Hyvinkään Jussintorilta, jonka Hyvinkää tarvitsi asuntorakentamiseen.
Nuppulinnan nimi tulee kylällä asuneesta Nyblinistä. Ensin paikkaa kutsuttiin Nybliniksi, josta muotoutui Nuppilinna ja sitten nykyinen Nuppulinna. Vuoden 1871 kartassa paikan nimenä on Nuppellinna.
Reine Rimón
Reine Rimón (s. 6. lokakuuta 1942 Helsinki) on suomalainen jazz-laulaja. Hän on vaikuttanut mm. Erik Lindströmin orkesterissa. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimeä Nina Rives.
New Yorkiin Rimón matkusti ensi kerran 1965, mutta New Orleans -jazziin hän tutustui vasta 1981, kun hän pääsi Old Time Jazz Band -yhtyeen solistiksi. Hän lauloi yhtyeessä vuoteen 1989, jolloin hänestä tuli Reine Rimón & Her Hot Papas -yhtyeen solisti. Yhteistyö on jatkunut yli 30 vuotta, vaikka Rimón asui Yhdysvalloissa 1997–2017. Rimón on levyttänyt New Orleans -jazzia englanniksi, mutta myös latinaksi ja assyrian kielellä. Hän on esittänyt muutakin yhdysvaltalaista musiikkia kuten bluesia ja gospelia. Vielä 80-vuotiaana hän lauloi vanhaa jazzia helsinkiläisessä ravintolassa iltakymmenestä aamukolmeen.
Aiheesta muualla
Reine Rimonin levyttämät kappaleet Fono.fi-äänitetitetokannassa.
Jera Hänninen
Jera Hänninen (s. 1974 Seinäjoki) on suomalainen kirjailija, joka kasvoi lapsuus- ja nuoruusvuotensa Imatralla. Noista ajoista Hännisen sanotaan ammentaneen ainekset esikoisteokseensa Harakkapoikaan, joka julkaistiin vuonna 2006. Kirja käsittelee perheen konkurssia, koulukiusaamista ja seksuaalisen identiteetin etsintää.
Hänninen on opiskellut teologiaa.
Steven Fletcher
Steven Fletcher on seuraavien henkilöiden nimi:
Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö
Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö tarkoittaa seksuaalisia tekoja, jotka kohdistuvat suojaikärajaa nuorempaan lapseen tai nuoreen. Sen kohteeksi joutuu arviolta joka viides lapsi. Useimmat teot eivät tule koskaan viranomaisen tietoon. Rikolliset ovat usein nuoria miehiä.
Määritelmiä
Seksuaalinen hyväksikäyttö ei tarkoita pelkästään fyysisiä tekoja, kuten yhdyntää tai sen yritystä, tai muuta lapsen ruumiillista koskemattomuutta loukkaavaa seksuaalitekoa, esimerkiksi lapsen sukupuolielinten koskettelua tai lapsen johdattamista hänen ikäänsä ja kehitystasoaan vastaamattomaan seksuaalikäyttäytymiseen, kuten toisen henkilön sukupuolielinten kosketteluun tai muuhun seksuaaliseen tyydyttämiseen. Hyväksikäyttöön voi syyllistyä myös ilman fyysistä kontaktia lapsen kanssa. Esimerkiksi katselemalla ja ohjailemalla lasta seksuaaliseen tai tekijän seksuaalisuutta ruokkivaan toimintaan, myös ilman fyysistä läsnäoloa viestintäteknologiaa apuna käyttäen. Lapsen hyödyntäminen pornografisissa julkaisuissa ja prostituutiossa ovat myös lapsen seksuaalista hyväksikäyttöä.
Lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä puhuttaessa lapsena pidetään Suomen rikoslain mukaan yleensä alle 16-vuotiasta henkilöä. Suojaikäraja on korkeampi, kun on kysymys lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä perhesuhteessa.
Lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja pedofilia ymmärretään usein virheellisesti samaksi asiaksi. Pedofilia on häiriö, jossa pedofiiliksi kutsutun yksilön seksuaalinen kiinnostus kohdistuu ensisijaisesti seksuaalisesti kypsymättömiin lapsiin. Vain pieni osa pedofiileista tekee lapsiin kohdistuvia seksuaalirikoksia, vaan kiinnostus jää mielikuvien ja fantasioiden tasolle. Useimmat suojaikärajaa nuorempien ihmisten seksuaaliset hyväksikäytöt eivät ole pedofiilien tekemiä.
Suomen rikoslaissa erotellaan vuodesta 2019 alkaen lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö ja Törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö.
Yleisyys ja tutkiminen
Euroopan neuvoston "Yksi viidestä" -kampanjan mukaan hyväksikäyttöä on kokenut yksi viidestä lapsesta.
Kaikki seksuaalinen hyväksikäyttö ei tule koskaan ilmi, ja tilastoja on vaikea vertailla, koska määritelmät ovat erilaisia ja lapset eivät aina kerro hyväksikäytöstä. Vuonna 2013 tehdyn laajan tutkimuksen mukaan hyväksikäyttöä oli kokenut 8–31% tytöistä ja 3–17% pojista. Yhdyntöjä oli joutunut kokemaan 9% tytöistä ja 3% pojista. Tapauksista vain murto-osa, erään tutkimuksen mukaan vain yksi kolmaskymmenesosa, tulee viranomaisten tietoon.
Australiassa haastateltiin noin 8 000 uhria, joita oli käytetty hyväksi laitoksissa. Teoista 58% tapahtui uskonnollisissa, 32% valtiollisissa ja 10% kolmannen sektorin laitoksissa. Useimmat tapaukset liittyivät katoliseen kirkkoon (seksuaalisen hyväksikäytön tapaukset katolisessa kirkossa).
Seksuaalista hyväksikäyttöä aletaan epäillä lapsen puheiden tai oudon käyttäytymisen perusteella, mutta ei ole mitään yksittäistä oiretta joka paljastaisi sen aina. Seksuaalinen hyväksikäyttö voi laukaista ruumiillista oireilua tai monimuotoista psyykkistä oireilua. Asiaa alkavat tutkia poliisi, lastensuojeluviranomaiset ja terveydenhuolto yhteistyössä. Terveydenhuollon moniammatillisiin tutkimusryhmiin pitää kuulua lastenlääkäri, gynekologi, psykologi, lastenpsykiatri ja sairaanhoitajia ja muita terveydenhuoltoalan työntekijöitä.
Terveydenhuollon henkilöstöllä on yleensä vaitiolovelvollisuus potilaidensa asioista, mutta hyväksikäytön osalta katsotaan että lapsen suojelu on tärkeämpää, ja ilmoitusvelvollisuus ohittaa vaitiolovelvollisuuden.
Seuraukset uhrille
Joskin seurauksista tai kausaatiosta ei ole akateemista konsensusta, hyväksikäyttökokemusten tiedetään yleisellä tasolla korreloivan psykologisten, emotionaalisten, fyysisten ja sosiaalisten vaikutusten kuten pelon, masennuksen, pakkomielteiden, surun, persoonallisuushäiriöiden, dissosiaatiohäiriöiden sekä traumaattisten stressioireiden kanssa. Pitkäaikaiset seuraukset ovat mahdollisia, ja lyhytkestoisemmat seuraukset ovat yleisiä. Riski negatiivisille seurauksille on suurempi, mikäli hyväksikäyttöön liittyy väkivaltaa, uhkailua, yhdyntää tai mikäli hyväksikäyttäjä on uhrin sukulainen.
Tekijät
Suomessa vuosina 2006-2007 käräjä- ja hovioikeuksissa sekä korkeimmassa oikeudessa tehtyihin ratkaisuihin sekä vuosien 1999-2007 tuomiolauselma-aineistoon perustuvan tutkimuksen mukaan hyväksikäyttörikoksesta tuomittu on miltei kaikissa tapauksissa sukupuoleltaan mies ja iältään todennäköisimmin 15–24-vuotias. Rikoksentekijöiden ikäjakauma on kuitenkin laaja. Kahdessa kolmasosassa tapauksista rikoksen kohteena on sukukypsässä iässä oleva nuori; tyttöjen osuus uhreista on noin yhdeksän kymmenestä ja vain kolmannes rikoksista kohdistuu alle 12-vuotiaisiin, painottumatta selvästi mihinkään ikäryhmään.
Käräjä- ja hovioikeuksien ratkaisuissa 2006 rikoksen tekijä oli useimmiten ennalta tuttu henkilö; vieraiden tekemien rikosten osuus oli 14 prosenttia. 40 prosentissa tapauksista tekijä oli perhetuttava, naapuri tai muu tuttava. Nuoren oma seurustelukumppani oli tuomittuna 14 prosentissa tapauksista. Vanhemmat tekivät rikoksista 11 prosenttia, vanhemman seurustelukumppanit 10 prosenttia ja sukulaiset 10 prosenttia.
Juridiikka
Suomessa hyväksikäytön enimmäisrangaistus on kuusi vuotta vankeutta. Rangaistus törkeästä lapsenraiskauksesta on 4–12 vuotta vankeutta.
Euroopan unioni on pyrkinyt voimakkaasti torjumaan erityisesti internetin käyttöä lasten hyväksikäytössä.
Oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen selvityksen (2009) mukaan seksuaalirikosten uusimisriski ei muutu ajan kuluessa, vaan uusimisen todennäköisyys on yhtä suuri puolen vuoden ja viiden vuoden kuluttua tuomiosta. Lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomituista harvempi kuin joka kahdeskymmenes tuomittiin uudelleen seksuaalirikoksesta yhdeksän vuoden seurantajakson aikana. Vuosina 1999–2007 yksikään törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä tuomitusta ei saanut uutta tuomiota seksuaalirikoksesta. Rangaistuksia on selvityksen tekemisen jälkeen kovennettu lakiuudistuksen yhteydessä.
Järjestötoimintaa uhreille ja tekijöille
1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvulla on etenkin Yhdysvaltoihin ja Kanadaan ilmaantunut pieniä järjestöjä, jotka ovat ryhtyneet ajamaan suojaikärajan poistamista tai alentamista sekä lapsen ja aikuisen välisen seksin tai pederastian hyväksymistä. Näistä tunnetuin on North American Man-Boy Love Association (NAMBLA).
Mykiö
Mykiön rakenteessa voi olla synnynnäisiä poikkeavuuksia kuten pienilinssisyys tai mykiö voi sijaita väärässä kohdassa. Mykiöön voi tulla samentumia, jotka tunnetaan harmaakaihina. Samentumat voivat olla synnynnäisiä tai ilmestyä myöhemmin. Yleensä samentumat eivät ole häiritseviä, mutta jos samentumasta on huomattavaa haittaa voidaan samentuma hoitaa leikkauksella.
Euroopan unionin yhteinen maatalouspolitiikka
Historia
Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena oli alun perin toisen maailmansodan jälkeisen Euroopan omavaraisuuden takaaminen ja maatalouden tuottavuuden nostaminen. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet kirjattiin Rooman sopimukseen 1957 (artikla 39). Nämä tavoitteet olivat
1) Maatalouden tuottavuuden parantaminen, ja sen kautta
2) maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaaminen,
3) yhteisön jäsenmaiden elintarvikemarkkinoiden vakauttaminen,
4) elintarvikehuollon turvaaminen, sekä
5) kohtuullisten elintarvikehintojen varmistaminen kuluttajille.
Tavoitteiden saavuttamiseksi tuille taattiin viljelijöille tietty perustulo, sekä maksettiin tukea tuotetun sadon mukaan.
Pyhän Luukkaan kappeli (Oulu)
Pyhän Luukkaan kappeli sijaitsee Linnanmaan kaupunginosassa Oulun yliopistoalueella. Kirkko on Tuiran seurakunnan kolmas kirkko. Kirkkosalissa on tilaa noin 200 sanankuulijalle.
Arkkitehtien Seppo Kähkösen ja Markku Kuhalammen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1988, ja se vihittiin kirkoksi samana vuonna. Suunnittelijat valittiin vuonna 1985 pidetyn valtakunnallisen arkkitehtuurikilpailun perusteella. Kappeli on Suomessa harvinainen pyöreäpohjainen kirkko.
Kappelia on laajennettu vuonna 2003 kahdella seurakuntasalilla ja kerhohuoneella.