cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pätsi
Pätsi on kivestä tai tulenkestävistä tiilistä rakennettu kuilu-uuni, jonne ladotaan puuhiiltä ja rautamalmia vuoron perään kerroksittain. Harkkohyteissä käytettävän luonnollisen vedon sijaan pätsiin lietsotaan palkeilla ilmaa. Näin veto paranee, ja pätsillä kyetään saavuttamaan korkeampia lämpötiloja ja parempi raudansaanto kuin harkkohytillä. Pätsillä päästään noin 75 % raudan saantoon, kun harkkohytillä jäädään vain noin 25 % tietämille, ja sillä voidaan saavuttaa yli 1200 °C:n lämpötiloja. Varsinkin sisterssiläismunkit, joiden tiedetään olleen taitavia metallurgeja, kehittivät pätsiä eteenpäin: käyttämällä lihasvoiman sijaan lietsomiseen vesiratasta pätsissä on mahdollista saavuttaa lämpötiloja, jotka riittävät raudan sulattamiseen. On mahdollista, että sisterssiläismunkit olisivat valmistaneet valurautaa jo varhaisessa vaiheessa. Ensimmäiset pätsit rakennettiin Suomeen ristiretkiajan loppuvaiheessa.
Pätsistä on enää lyhyt askel varsinaiseen masuuniin, josta rauta saadaan sulana takkirautana ulos. Ensimmäinen varsinainen masuuni on ajoitettu Ruotsin Lapphyttaniin 1100-luvulle.
Jääkiekkomaila
Pelaajan maila
Jos jääkiekkomaila hajoaa jäällä kesken ottelun, se tulee pudottaa jäähän, eikä rikkoutuneella mailalla saa jatkaa peliä. Erotuomari korjaa rikkoutuneen mailan pois jäältä seuraavalla katkolla. Pelaaja saa ottaa osaa peliin ilman mailaa.
Maalivahdin maila
Maalivahdin maila eroaa huomattavasti kenttäpelaajan mailasta. Toisin kuin pelaajan mailassa, maalivahdin mailan varsi levenee selvästi noin puolivälissä vartta. Varren leveä osa saa enimmillään olla 9 cm leveä ja 71 cm pitkä, lavan kulmasta mitattuna. Leveä osa parantaa maalivahdin mahdollisuuksia estää kiekkoa menemästä maaliin. Lavan leveys saa olla 9 cm, pituus 39 cm varren kulmasta lappeen kärkeen ja enimmäisleveys kulman alaosasta kulman yläosaan 11,5 cm. Muuten sitä koskevat samat säännöt kuin kenttäpelaajan mailaa.
Mailateippi
thumb|right|Mailateippejä. Pelaajat käyttävät jääkiekkomailoissaan lähes aina jääkiekkomailoihin erikseen suunniteltua, mailateippiä. Perinteisimmät ja suosituimmat mailateipin värit ovat valkoinen ja musta. Mailateipistä tehdään tuppi mailan varren toiseen päähän. Tupen tarkoitus on estää mailaa irtoamasta kädestä esimerkiksi laukaisutilanteessa sekä parantaa otetta mailasta. Mailateippiä käytetään myös mailan lavassa. Mailateippi lisää pitoa mailan lavan ja kiekon välillä.
Mailoissa saa käyttää kaikkia värejä, mutta valkoinen ja musta ovat suosituimpia.
Materiaali
Jääkiekkomailat ovat perinteisesti olleet puisia. Nykyisin jääkiekkomailoja valmistetaan myös erilaisista keino- ja yhdistelmämateriaaleista kuten hiili- ja lasikuidusta sekä muista komposiittimateriaaleista. Jääkiekkoliiga NHL:ssä tai muissa ammattilaissarjoissa ei enää käytetä puumailoja vaan ainoastaan komposiittimailoja.
Keino- ja yhdistelmämateriaaleista valmistetut mailat ovat usein kalliimpia kuin puumailat. Ammattitason yhdistelmämateriaalista valmistettu jääkiekkomaila voi maksaa jopa yli 300 euroa.
Keino- ja yhdistelmämateriaaleista valmistetut mailat lisäävät laukaisutehoa ja -tarkkuutta. Luonnonmateriaalien heikkoutena jääkiekkomailoissa pidetään sitä, että jokainen saman valmistajan saman merkkinen maila ei välttämättä ole homogeeninen, vaan mailoissa on eroja. Keino- ja yhdistelmämateriaaleista valmistetut mailat ovat todennäköisemmin homogeenisiä.
Keino- ja yhdistelmämateriaaleista valmistettujen mailojen tullessa markkinoille osa valmistajista markkinoi mailoja periaatteessa rikkoontumattomina. Kokemus on osoittanut väitteen vääräksi.
Jääkiekkomailan varsi ja lapa voidaan valmistaa myös erillisinä osina. Ilman vartta valmistetusta lavasta käytetään nimeä irtolapa ja ilman lapaa valmistetusta varresta sanaa irtovarsi. Irtolapoja valmistetaan puusta ja erilaisista keino- ja yhdistelmämateriaaleista. Irtovarret ovat poikkeuksetta keino- ja yhdistelmämateriaaleista tai alumiinista valmistettuja. Irtolapa ja varsi liitetään toisiinsa lämmitettävällä kuumaliimalla. Lavassa olevaa liimaa lämmitetään kuumailmapuhaltimella jonka jälkeen lapa työnnetään onttoon varteen. Keino- ja yhdistelmämateriaaleista valmistettuja varsia ei suositella lämmitettävän lainkaan. Ainoastaan alumiinista valmistettuja varsia voi lämmittää.
Nanomaila on urheiluvälineyritys Montrealin lanseeraama jääkiekkomaila, jossa käytetään nanoteknologiaa.
Mailanjäykkyydet
Toinen tapa merkitä jäykkyyttä on flex + numero -merkintä, esim. flex 85 tai flex 110. Tämä tapa on yleinen komposiittimateriaaleista valmistetuissa mailoissa.
Loki Software
Loki Software, Inc. (tunnetaan myös nimillä Loki, Loki Games ja Loki Entertainment Software, oli yhdysvaltalainen ohjelmistotalo, joka piti päämajaansa Tustinissa Kaliforniassa. Sen perusti vuonna 1998 Scott Draeker, ja se lopetti toimintansa vuonna 2002.
Jääkiekkomaila
Mailojen valmistus Suomessa
Suomessa toimii neljä merkittävää mailatehdasta: Tac-Stick Oy Lievestuoreella, Pama, KHF Finland Oy sekä Bauer Nike Finland Oy Tammelassa. Suomalaisille joukkueille ja harrastajille toimitettiin arviolta 310  000–320  000 mailaa, joten vientiin meni yli miljoona mailaa vuodessa. Suomen lisäksi puuvalmisteisia mailoja valmistetaan enää vain Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Ukrainassa.
Loki Software
Loki teki Windows-pohjaisista peleistä Linux-versioita. Kaiken kaikkiaan Loki teki 18 pelistä Linux-version. Näitä olivat mm. Civilization: Call to Power, Tribes 2, Quake III Arena, Unreal Tournament ja Sid Meier's Alpha Centauri.
Konkurssiin ajautuessaan heillä oli työn alla Deus Ex. Tämän projektin ansiota oli tosin se, että pelin Windows-versioon saatiin OpenGL-tuki, ja tämän myötä myös Unreal Enginen OpenGL-tuki parani.
Loki kuitenkin tuotti joitain vieläkin käytössä olevia ohjelmistoja. Loki tuki aktiivisesti SDL-kirjaston kehittämistä ja oli myös yksi ensimmäisiä sen käyttäjiä (Sam Latinga, SDL:n pääkehittäjä, oli Lokin työntekijä), ja oli aloitti myös kehittämään OpenAL-kirjastoa (nykyisin Creative Labsin ja Applen hallinnoima projekti). Lokin asennusohjelma, Loki Setup, on myös edelleen aktiivisesti kehitetty, ja mm. id Software käyttää sitä edelleen peliensä Linux-versioiden kanssa. Ryan "Icculus" Gordon, eräs Lokin työntekijöistä, perusti vapaaehtoisryhmän joka myös tekee peleistä Linux-versioita.
Kantri & rock
Kantri & rock on suomalaisyhtye Jussi & The Boysin studioalbumi vuodelta 1975. Se koottiin nopeasti ”Metsämökin tontun” voitettua Mainos-TV:n Syksyn sävel -kilpailun. Levyn A-puolelle äänitettiin alkuvuodesta 1975 neljä uutta kappaletta, kun taas B-puolelle valikoitiin kuusi kappaletta vuonna 1971 julkaistulta Kantri-albumilta. Myös A-puolen kakkosraita ”Lähde mukaan” oli mukana jo Kantri-albumilla, silloin Arto Sotavallan laulamana.
Nigerin sisämaasuisto
thumb|250px|Savitaloja Debojärvellä. Nigerin sisämaasuisto on laaja tulvatasanko ja järvialue Nigerjoen keskijuoksulla Malissa.
Nigerjoen 400 kilometriä pitkä ja 125 kilometriä leveä sisämaasuisto ulottuu lounais-koillissuunnassa Ségousta Timbuktun jokisatamaan Koryoumeen. Se käsittää myös Nigerin sivujoen Banin alajuoksun. Alue rajoittuu etelässä ja idässä Bandiagaran ylänköön, lännessä ”kuolleeksi suistoksi” kutsuttuun muinaiseen tulva-alueeseen ja pohjoisessa itä-länsi -suuntaisiin hiekkadyyneihin. Sisämaasuiston laajuus on keskimäärin 40 000 nelikilometriä, mutta sen pinta-ala voi vaihdella kuivan ajan 30 000 neliökilometristä tulvakauden 80 000 neliökilometriin.
Aluetta luonnehtivat lukuisat jokihaarat ja tulvajärvet, joita yleensä esiintyy jokien suistoissa. Sen ylä- ja keskiosa Ké Macinasta ja Dounasta alaspäin käsittää Nigerin ja Banin kaksi päähaaraa sekä järvialueen, johon kuuluvat muun muassa Débo, Wallado ja Korientze -järvet. Alaosan muodostaa Diréen ulottuva monimutkainen jokien ja tulva-altaiden verkosto, jonka suurimmat sivuhaarat ovat Issa Ber, Barra Issa ja Koli Koli.
Sisämaasuisto varastoi vuosittain 7–70 kuutiokilometriä vettä. Tulva alkaa Koulikorosta syyskuussa, levittäytyy nopeasti tasangolle ja ohittaa Dirén kolme kuukautta myöhemmin. Ilmaan haihtuu ja maahan imeytyy noin 44 % virtauksesta. Sisamaasuiston reuna-alueilla sijaitsevien tulvajärvien kuten Aougoundoun, Dôn, Faguibinen, Garoun, Haribongon, Horon, Koraroun, Niangayen ja Télén pinta-ala on supistunut viime vuosikymmenten kuivuuden takia.
Nigerin sisämaasuistoa hyödynnetään kalastuksessa, karjan laidunmaana ja maanviljelyksessä. Siellä sijaitsee Länsi-Afrikan laajin keinokastelujärjestelmä Office du Niger. Alue on myös tärkeä muuttolintujen pysähdyspaikka. Sisämaasuisto sai Ramsar-alueen statuksen vuonna 2004.
Viitteet
°N, °W
Isältä pojalle
Isältä pojalle on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Peter Lindholmin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen rikoselokuva. Isältä pojalle on Lindholmin kolmas pitkän elokuvan ohjaustyö. Elokuvan pääosassa esiintyy Tommi Korpela ensimmäisessä valkokangaspääosassaan. Televisiossa elokuva on nähty jaettuna Nortia-sarjan neljäksi viimeiseksi osaksi. Kohtaukset olivat osin eri järjestyksessä kuin elokuvaversiossa.
Neekerikammo
Neekerikammo: Kirjoituksia vieraan pelosta on Marjo Kaartisen vuonna 2004 ilmestynyt kirja. Kirjassa analysoidaan suomalaisten matkailijoiden Afrikka-kuvausten rasismia, piilorasismia ja toiseuden kohtaamista.
Carl Gustaf Bergh
Carl Gustaf Bergh (30. syyskuuta 1816 Sortavala – 23. lokakuuta 1896 Kajaani) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Carl Gustaf Berghin isä oli Gustaf Berg. Carl Gustaf Bergh kävi alkeiskoulun Sortavalassa ja muutaman vuoden kymnaasia Porvoossa, mutta ryhtyi sitten harjoittamaan liiketoimintaa. Hän muutti Kajaaniin 1838, alkaen siellä appensa liikekumppaniksi. Bergh harjoitti sekä tukku- että vähittäiskauppaa, mutta oli samalla raati- ja kunnallismies sekä maanviljelijä. Hän oli kaupungin huomattavimpia porvareita. Bergh oli porvarissäädyssä Kajaanin kaupungin edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Valtiopäivillä hän oli talousvaliokunnan varajäsen.
Yli-Rosti
Historia ja arkkitehtuuri
Rostin kantatalo jaettiin kahtia Yli-Rostiksi ja Ali-Rostiksi isojaon yhteydessä vuonna 1786. Tila oli Lindgrenin suvun omistuksessa vuodesta 1630 vuoteen 1999, jolloin Yli-Rosti siirtyi suvun ulkopuolelle.
Tilan kaksikerroksisen päärakennuksen vanhin osa on rakennettu 1700-luvulla. 1840-luvulla rakennusta laajennettiin, jolloin sisääkäynti siirrettiin rakennuksen keskelle. Päärakennuksen merkittävimpiä yksityiskohtia ovat yläkerran salin kattomaalaukset. 1900-luvun alussa päärakennuksen veranta korotettiin kaksikerroksiseksi. Ikkunat on entisöity 6-ruutuisiksi 1990-luvulla.
Tilan pihapiirissä on myös kivinavetta vuodelta 1908. Navetta on rakennettu Maanviljelysseuran tyyppipiirustusten mukaan. Tilan vanhimmat talousrakennukset ovat aitta vuodelta 1864 ja sepän paja vuodelta 1871. Aitan katolla on vanha vellikello ja sepän pajaa on jatkettu liiterillä ja saunalla 1954.
Syvä matka
Sisältö
Ahonen jatkaa aikaisempien tieteisromaaniensa pohdintoja ottaen aiheekseen ihmisen tajunnan. Teos on juoneltaan yksinkertainen filosofinen romaani. Kaukaisessa tulevaisuudessa ihmiskunta on siirtynyt uudelle tiedostamisen tasolle.
Vastaanotto ja tulkinta
Ahonen edusti tieteiskirjallisuuden filosofista perinnettä. Helsingin Sanomien Tuukka Kangasluoma kirjoitti, että Ahonen poimii käsitteitä laajalta alalta ja kehittelee niitä edelleen: taustasta löytyy yhteiskuntakybernetiikkaa, informaatioteoriaa, kvanttifysiikkaa, tähtitiedettä, biologiaa, psykoanalyysia, uskontotiedettä ja filosofiaa. Syvä matka pohti tietoisuuden merkitystä todellisuuden käsittämisessä. Ensimmäisissä tieteisromaaneissaan ja Kuumatka-päiväkirjassa Ahonen oli kehitellyt käsityksiään todellisuudesta ja yhteiskunnasta, jotka viimeisessä romaanissa ovat muovautuneet valmiiksi.
Ahosen tieteisteksteissä toistuu ajatus todellisuuden yleisistä rakenteista ja kehityksen säännönmukaisuuksista. Syvän matkan tulevaisuudessa on tultu uudelle laadulliselle tasolle, jolloin yleiset rakenteet ovat avautuneet ihmiselle. Rakenne on jotain yleistä säilyvyyttä, jota periaatteessa kaikki noudattaa. Suuri ja pieni samastuvat:
Ahonen pyrkii kuvailemaan asioita, joille ei nykykielessä ole vielä vastinetta, mikä tekee kirjan tekstistä varsin vaikeatajuista. Jossain määrin yksilökeskeisesti ja romanttisestikin Ahonen näkee luovasti ajattelevat henkilöt tiedostajina, jotka avaavat uusia ajattelun suuntia.
Bjurbäckin piiri
Bjurbäckin piiri sijaitsee Mullsjön kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Mullsjön kunnan piirit
Radio Kuku
Radio Kuku (viroksi Raadio Kuku [kukku] tai Kuku Raadio) on virolainen radioasema. Radio Kuku oli Viron ensimmäinen yksityinen radioasema ja se aloitti lähetyksensä vuonna 1992 Tartossa. Kanavan ohjelmisto on suunnattu pääosin koulutetulle väestölle ja Radio Kuku onkin pysynyt Viron julkisen palvelun radiokanavien pääkilpailijana.
Raadio Kuku 2010-luvun lopulla
”Ajattelevan ihmisen radioksi” itseään kutsuva Kuku kertoi vuonna 2019 olevansa yksi harvoista yksityisistä radioasemista Euroopassa, joka keskittyy uutisiin ja yhteiskunnallisiin ohjelmiin musiikin ohella. Kuku lähettää juonnettua ohjelmaa arkisin klo 6–19. Tiheiden lyhyiden uutislähetysten lisäksi kello 12–13 ja 17–17.30 lähetetään pidempi uutislähetys.
Talvella 2014 Kukulla oli 144 000 säännöllistä kuulijaa, ja se oli Viron suosituin yksityinen radioasema vironkielisen väestön keskuudessa. Kukun aamu- ja iltapäiväohjelmaa kuulee säännöllisesti lähes 80 000 ihmistä. Lähes 40 prosenttia Kukun kuuntelijoista on korkeakoulutettuj ja 60 prosenttia asuu kaupungeissa.
Raadio Kuku kuuluu Postimees-konserniin. Sen muita radioita ovat nuorille suunnattu MyHits, vain virolaista musiikkia soittava Raadio Elmar sekä venäjänkieliset DFM ja Narodnoe Radio.
Nikolai Burenin
Nikolai Jevgenevitsh Burenin (, tunnettu myös salanimillä "German Fedorovitsh", "German", "Neburenin" ja "Viktor Petrovitsh", 5. / 17. joulukuuta 1874 Pietari – 30. kesäkuuta 1962 Leningrad ) oli venäläinen vallankumouksellinen, kirjailija ja pianisti. Hän kuului Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen ennemmistöläisiin eli bolševikkeihin ja vastasi puolueen taisteluosaston jäsenenä sen maanalaisista operaatioista.
Varhaiset vuodet
Burenin syntyi Pietarissa varakkaaseen kauppiasperheeseen. Hän valmistui kauppakorkeakoulusta vuonna 1892 ja opiskeli myöhemmin lyhyen aikaa Pietarin taideakatemiassa. Burenin toimi konserttipianistina ja meni mukaan vallankumoukselliseen toimintaan 1901. Vuonna 1904 hän liittyi sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.
Vallankumouksellinen toiminta
Vuonna 1905 Burenin oli järjestämässä höyrylaiva SS John Graftonilla tapahtunutta aseiden salakuljetusta Suomeen. Kemiin saapuneen aselastin oli tarkoitus tulla sekä bolševikkien, että tsaarinvaltaa vastaan taistelevien suomalaisten aktivistien käyttöön. Vuotta myöhemmin Burenin organisoi Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstön, jonka yhteydessä sai surmansa yhteensä viisi ihmistä Helsingissä, Keravalla ja Tampereella.
Pankkiryöstön jälkeen hän matkusti saalisrahojen kanssa Yhdysvaltoihin yhdessä kirjailija Maksim Gorkin kanssa. Burenin toimi Gorkin sihteerinä tämän hankkiessa paikallisilta sosialisteilta rahoitusta bolševikkien vallankumouspyrkimyksille. Marraskuussa 1906 Burenin ja Gorki palasivat Eurooppaan ja asettuivat Italiaan Caprin saarelle, jonne Gorki jäi seitsemän vuoden ajaksi. Burenin palasi Venäjälle jo kolmen kuukauden kuluttua, joutuen samalla pidätetyksi. Hän oli vuoden ajan vangittuna pahamaineisessa Krestyn vankilassa, mutta jatkoi vallankumouksellista toimintaa heti vapauduttuaan.
Elämä lokakuun vallankumouksen jälkeen
Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Burenin toimi aluksi opetusministeriön palveluksessa ja sen jälkeen Neuvostoliiton kaupallisena edustajana Suomessa vuosina 1920–1925 ja Saksassa 1925–1929. Venäjälle palattuaan Burenin työskenteli bolševikkien vallankumouksellista toimintaa käsittelevän arkistomateriaalin parissa, kunnes jäi eläkkeelle 1935. Hänen muistelmansa julkaistiin postuumisti vuonna 1967. Lisäksi Bureninilta ilmestyi muun muassa hänen Caprin vierailuaan sekä bolševikkien toimintaa käsittelevät muistelmateokset. Hän oli myös Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen.
Joidenkin näkemysten mukaan Burenin olisi Mihail Bulgakovin romaanissa Saatana saapuu Moskovaan esiintyvän "Begemot"-nimisen hahmon esikuvana.
Rachel Dennison
Rachel Ann George (aik. Dennison, o.s. Parton; 31. elokuuta 1959 Franklin, Tennessee) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. 1980- ja 1990-luvuilla aktiiviuransa tehnyt Dennison tunnetaan myös Dolly Partonin nuorimpana siskona.
Elämä ja ura
Rachel Parton Dennison on nuorin kahdentoista lapsen katraasta. Hänen vanhempansa olivat Avie Lee Caroline (o.s. Owens; 1923–2003) ja Robert Lee Parton Sr. (1921–2000). Rachel Partonin ensimmäisen puolison sukunimi on Dennison ja toisen George. Dolly Partonin ohella hänen tunnettuja sisaruksiaan ovat Randy Parton ja Stella Parton.
Rachel Dennison näytteli vuosina 1982–1988 televisiosarjassa 9 to 5 sihteeri Doralee Rhodesin roolin. Sarja perustuu saman nimiseen elokuvaan, jossa Dolly Parton tekee pääroolin, ja se kuvattiin studioyleisön edessä. Viimeisen kerran Dennison näytteli 1999 sarjan Bravo Profiles jaksossa "Dolly Parton: Diamond in a Rhinestone World".
Rachel Dennisonin studioalbumi Light Up The Night julkaistiin 1984.
Stamford (Connecticut)
Maantiede
thumb|vasen|Ilmakuva Stamfordista. Stamford sijaitsee Connecticutin osavaltion lounaisosassa Rippowam-joen suulla Long Island Sound -estuaarin rannikolla. Alue on Atlantin valtameren rannikon tasankoa ja rikkonaista rannikkoa yhdistävät useat sillat. Talvet alueella ovat suhteellisen lauhkeita ja kesät lämpimiä. Säähän vaikuttaa läheinen merialue. New Yorkin kaupunki sijaitsee Stamfordista noin 58 kilometriä lounaaseen.
Historia
Nykyisen Stamfordin alueen alkuperäisasukkaita olivat wappinger-intiaanit, jotka tunsivat alueen nimellä Rippowam. Vuonna 1640 New heavenin siirtokunnan Nathaniel Turner osti alueen intiaaneilta maanviljelyä varten. Ensimmäisen siirtokunnan perustivat kuitenkin kongregationaalisen kirkon jäsenet vuonna 1641. Nimensä Stamford sai englantilaisen Stamfordin kaupungin mukaan. Vuonna 1644 monet paikallisista muuttivat Long Islandille ja siirtokunta liitettiin Connecticutin siirtokuntaan. Yhdysvaltain sisällissodan alkaessa kaupungin asukasluku oli noin 3 800. Kaupunki kasvoi merkittävästi 1800-luvulla. Stamford Manufacturing Company perustettiin vuonna 1844 ja vuonna 1848 kaupunkiin vedettiin rautatie. 1840-luvulla kaupunkiin muutti suuri joukko irlantilaisia siirtolaisia. Linus Yale keksi sylinterilukon vuonna 1848 ja lukkoja valmistanut Yale and Towne Company oli vuoteen 1959 saakka kaupungin suurin työnantaja. Vuosisadan loppuun mennessä kaupungin asukasluku oli noussut lukemaan 19 000 ja irlantilaisten lisäksi kaupunkiin oli saapunut puolalaisia siirtolaisia.
New Yorkin kasvaessa suureksi teollisuuskeskittymäksi 1800-luvun lopulla Stamfordista kehittyi sen esikaupunki. Toisen maailmansodan jälkeen Stamfordiin perustettiin useita tutkimuslaitoksia ja kaupunki Stamfordista tehtiin verrattain myöhään vuonna 1949 liittämällä siihen sitä ympäröineitä asutuksia. Esikaupunkina Stamford alkoi houkutella New Yorkissa toimineiden yritysten konttoreita, joita varten suuri osa kaupungin keskustasta purettiin uusien toimistotalojen tieltä.
Talous
Stamford on yksi Yhdysvaltojen suurimmista yritysten pääkonttorien keskittymistä. Kaupungissa toimiviin yrityksiin lukeutuvat esimerkiksi General Electric Capital Corporation, Pitney Bowes, Clairol, Xerox Corporation, ACMI, UBS, WWE ja Oracle Corporation. Kaupunki on myös Fairfieldin piirikunnan taloudellinen keskus. Tukku- ja vähittäiskauppa ovat merkittäviä työnantajia.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Stamfordissa aikavälillä 2012–2016 olivat 81 634 USD ja henkilöä kohden 49 443 USD. 8,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Stamfordin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 122 643 ja vuoden 2017 arvion mukaan 130 824. Kaupungin asukkaista 62,3 % oli taustaltaan valkoisia, 15 % afroamerikkalaisia, 26,5 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 8,2 % aasialaisia. 42,2 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 33,3 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Gerry Bron
Gerry Bron (1. maaliskuuta 1933 Lontoo, Englanti – 19. kesäkuuta 2012 ), oli äänilevytuottaja ja manageri, joka johti omaa Bronze Records -levy-yhtiötään. Hänet muistetaan erityisesti Uriah Heep -yhtyeen managerina ja tuottajana 1970-luvulla.
Bronin sisko on näyttelijä Eleanor Bron, isä taas toimi Gerryn tavoin musiikkialalla muun muassa kustantajana. Isä lyhensi perheen sukunimen Bronstein Broniksi.
Ohjelmointi
thumb|Ohjelmointia [[Java-ohjelmointikielellä ]] Ohjelmointi tarkoittaa tietokoneelle tai vastaavalle ohjelmoitavalle laitteelle jollakin tavalla, tyypillisesti kirjoittamalla, annettavia toimintaohjeita formaalilla kielellä eli ohjelmointikielellä.
Perusteet
Tietokoneen suoritin ymmärtää suoraan vain ohjelmia, jotka on kirjoitettu konekielellä. Konekieli koostuu yksinkertaisista operaatioista, esimerkiksi "vähennä rekisterin 3 arvosta rekisterin 5 arvo". Ohjelmointi suoraan konekielellä on mahdollista, mutta hyvin hidasta ja virhealtista johtuen laitteiden eroavaisuuksista. Konekielellä ohjelmia kirjoitetaan usein vain poikkeustapauksissa. Useammin käytetään symbolista konekieltä (ks. assembly). On huomattavaa, että myös symbolinen konekieli kääntyy viime kädessä ykkösiksi ja nolliksi, jotka vastaavat prosessorin transistoreiden päälle/pois tilaa.
Tavallisesti tietokonetta ohjelmoidaan käyttämällä jotakin ohjelmointikieltä. Ohjelmointikielissä käytetään luettavia symboleja ja sovittuja koodeja. Esimerkiksi Pascal-kielisen ohjelman rivi  voisi kääntyä edellä mainituksi konekielen operaatioksi. Ohjelmointikielellä kirjoitettu lähdekoodi joko käännetään konekielelle tai tulkataan kieltä suorittavalla ohjelmalla. Käännettäessä koko ohjelma muutetaan kerralla konekieleksi, jonka tuloksena saatu ohjelma voidaan suorittaa ilman kääntäjää. Tulkattaessa tyypillisesti käännetään osa kerrallaan ja suoritetaan se, jonka jälkeen käännetään seuraava osa. Tulkattavan ohjelman suoritus vaatii siis joka kerta tulkin. Molemmissa tavoissa on mahdollista käyttää välikieltä apuna.
Ohjelmointiparadigmat ovat ohjelmointikielien taustalla olevia tapoja ajatella ja mallintaa ratkaisu. Eri kielet tukevat eri paradigmoja eri tavoin: osa kielistä on moniparadigmaisia, jolloin niillä voi ohjelmoida useilla eri tavoilla. Eräs merkittävä paradigma on olio-ohjelmointi.
Historia
Ennen tallennetun ohjelman tietokonetta muutokset ohjelmassa tarkoittivat muutoksia johdoissa ja kytkimissä (ks. Colossus). Ennen vuotta 1954 lähes kaikki ohjelmointi tehtiin matalan tason ohjelmointikielillä kuten konekielellä tai assemblyllä. Suuri osa ohjelmoijien työstä liittyi tuon ajan tietokoneiden rajoitteisiin. Vuonna 1954 tietokonekeskukseen liittyvien ohjelmoijien kustannukset olivat tavallisesti lähes yhtä suuret kuin itse tietokoneen kustannukset, joka oli yksi motivaatio FORTRANin kehittämiselle.
Margaret Hamiltonin työ Apollo Guidance Computerin ohjelmoinnissa ja kehitetyt konseptit olivat edelläkävijänä huippuluotettavien ohjelmistojen suunnittelulle. Nykyisin ohjelmistoja käytetään myös turvakriittisissä järjestelmissä osana koko järjestelmää, jossa henkilöstön turvallisuus (, koneturvallisuus) on mukana (erona muunlaisesta turvatekniikasta ).
Laitteistoabstraktion kannalta neljännen sukupolven ohjelmointikielet saavuttivat täyden riippumattomuuden laitteistoalustasta. Neljännen sukupolven kieliä on myös kritisoitu laitteistoresurssien tuhlaavasta käytöstä, etenkin suoritusajan.
1980-luvulla Japanissa aloitettiin projekti viidennen sukupolven tietokonejärjestelmän kehittämiseen, jonka merkittävin vaikutus oli mahdollisesti lukuisien ihmisten kouluttaminen tietotekniikkaan.
Maastohiihto talviolympialaisissa 1992
Maastohiihdossa oli vuoden 1992 talviolympialaisissa ohjelmassa kymmenen kilpailutapahtumaa, joista viisi miesten ja viisi naisten tapahtumaa. Vuoden 1992 Albertvillen talviolympialaisiin tehtiin useita muutoksia hiihdettäviin matkoihin. Naisten pisin hiihtomatka oli nyt 30 km aiemman 20 km matkan sijasta. Miesten lyhimmän hiihtomatkan pituutta lyhennettiin 15 km:sta 10 km:iin. Sekä miesten että naisten kilpailuohjelmaan lisättiin uutena kilpailutapahtumana takaa-ajohiihto. Viestimatkoja uudistettiin myös, ensimmäisen ja kolmannen hiihto-osuuden hiihtäjä hiihti perinteisellä hiihtotavalla ja toisen ja neljännen vapaalla hiihtotavalla.
Menestynein maastohiihtomaa oli Norja, joka voitti kaikki miesten hiihtomatkat. Norjan Bjørn Dæhlie ja Vegard Ulvang voittivat viestikullan lisäksi kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Naisten hiihdossa menestynein hiihtäjä oli Yhdistyneen joukkueen Ljubov Jegorova.
Ohjelmointi
Ohjelmiston laatu
Näihin pyrkiessä voidaan käyttää apuna erilaisia ohjelmointikäytäntöjä. Käytännöt liittyvät muun muassa koodin helppoon luettavuuteen, yhdenmukaisuuteen nimeämisessä ja ymmärrettävyyteen myös pitkän ajan jälkeen. Käytännöillä parannetaan ohjelmoinnin tehokkuutta, vähennetään projektin riskejä ja helpotetaan ylläpitoa.
Suoritustehokkuus
Suoritustehokkuus vaikuttaa muun muassa virran käyttöön ja suoritusaikaan: huono suorituskyky aiheuttaa muita haittavaikutuksia.
Ohjelmiston testaaminen
Osana ohjelmiston laaduvarmistusta on ohjelmiston testaaminen, johon voi kuulua yksikkötestaaminen ja koodin kirjoittaminen testejä varten. Yrityskäyttöön suunnatuissa sovelluksissa riittävän testikattavuuden saamiseksi voi tarvita 1–3 riviä testikoodia jokaista tuotantoon menevää koodiriviä kohden ja suhde voi olla suurempikin.
Mahdollisia tulevaisuuden ohjelmointimenetelmiä
Ohjelmointikielet voivat perustua eri paradigmoihin kuten rinnakkaiseen käsittelyyn (CSP, Occam, LOTOS), logiikkaan (Prolog) ja niin edelleen.
Kvanttitietokoneiden ohjelmointiperiaatteet ovat merkittävästi erilaisia aiemmin käytetyistä: kvanttiohjelmoinnissa todennäköisyyksillä on suurempi merkitys.
Tekoälyn koulutuksessa käytettävät periaatteet poikkeavat muun muassa järjestelmäohjelmoinnissa käytetyistä.
Laitteistokuvauskielet kuten VHDL ja SystemC ovat kehittyneet, jolloin myös ne muistuttavat enemmän ohjelmointikieliä. Muun muassa ASIC ja FPGA kehitys ovat muuttuneet logiikkasynteesin avulla.
Francesco Golisano
Francesco Golisano (25. kesäkuuta 1930 – 21. joulukuuta 1991 ) oli italialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Totòn roolista Vittorio De Sican elokuvassa Milanon ihme (1951); se toi hänelle Bafta-ehdokkuuden vuonna 1952. Muita elokuvia, joissa hän esiintyi, olivat Rooman auringon alla (1948), Vent’anni (1949), Il caimano del Piave (1951), Un ladro in paradiso (1952) ja Una croce senza nome (1952).
Golisano syntyi Roomassa. Hän kuoli 61-vuotiaana Velletrissä, Italiassa.
Amylaasi
thumb|250px|Malli amylaasista. Entsyymiin sitoutunut kalsiumioni on esitetty kuvassa kellertävänä ja kloridi-ioni vihreänä. α-Amylaasi on ruoansulatuskanavassa esiintyvä tärkkelystä muun muassa maltoosiksi pilkkova entsyymi. Amylaasia erittävät sylkirauhaset ja haima. Sylkiamylaasin vaikutus suussa on hyvin lyhytaikainen, sillä ruoka ei viivy siellä kauan. Mahassa sylkiamylaasi jatkaa kuitenkin toimintaansa, kunnes uusi ruoka on sekoittunut happamaan mahanesteeseen (1–2 tuntia). Sylkiamylaasia ei erity lihansyöjien sylkirauhasista. Haiman amylaasi erittyy haiman eksokriinisessa osassa rauhassoluista haimanesteeseen, joka erittyy haimatiehyttä pitkin ohutsuolen alkuosaan eli duodenumiin joko ison pohjukaissuolinystyn tai pienen pohjukaissuolinystyn kohdalle.
Amylaasin entsyymikoodi on EC 3.2.1.1 ja CAS-numero 9000-90-2.
Santtu Manner
Santtu Manner (s. 11. lokakuuta 1978) on suomalainen entinen salibandyn pelaaja. Viimeisellä kaudellaan 2011–2012 hän pelasi Salibandyliigaa SSVssä.
Manner pelasi 43 maaottelua ja teki niissä tehot 16+18=34. Vuoden 2008 MM-kilpailuissa hän pelasi maailmanmestaruuden voittaneessa Suomen joukkueessa.
Saxon
Saxon on brittiläinen heavy metal/hard rock -yhtye, joka perustettiin Yorkshiressa vuonna 1976. Se oli 1980-luvulla yksi suosituimmista NWOBHM-tyylin edustajista. Saxon on yhä aktiivinen liveyhtye ja se on saanut nauttia uutta suosiota Inner Sanctum -albumin myötä.
1970-luku: Yhtyeen perustaminen
Vuonna 1976 Yorkshiressa toimi kaksi heavy metal -yhtyettä, joista Saxonin kokoonpano syntyi: progressiivisesta rockista vaikutteensa ottaneessa Coast-nimisessä yhtyeessä vaikuttivat laulaja-basisti Peter "Biff" Byford sekä kitaristi Paul Quinn ja bluesrock -tyylistä enemmän ammentavassa S.O.D.:ssa kitaristi Graham Oliver, basisti Steve Dawson sekä rumpali Pete Gill. S.O.D. menetti kitaristinsa ja laulajansa vuonna 1976, ja pian sen jälkeen Biff Byford sai puhelinsoiton mahdollisesta liittymisestään S.O.D.:iin. Byford suostui koe-esiintymiseen ja toi mukanaan kitaristi Paul Quinnin. Oliver, Dawson ja Gill pitivät Byfordin lauluäänestä, ja myös Quinn teki heihin vaikutuksen. Byford liittyi yhtyeeseen jos saisi soittaa myös bassoa samalla, sillä hän ei toistaiseksi halunnut toimia pelkkänä laulajana. Näin S.O.D. -nimi muuntui muotoon Son Of A Bitch, ja muutaman keikan jälkeen basistien lukumäärä kutistui yhteen kun Byford päätti keskittyä pelkästään laulamiseen.
Yhtyeen debyyttialbumi Saxon ilmestyi keväällä 1979. Se ei ollut menestys, eikä noussut myyntilistoille. Singleinä julkaistiin kappaleet Big Teaser ja Backs To The Wall, jotka nousivat lupaavasti Ison-Britannian albumilistan top 75:een. Yhtye teki debyyttialbuminsa tiimoilta kiertueen Motörheadin kanssa, joka päättyi joulukuussa 1979.
1980-luku: Oman tyylin löytäminen
Toukokuussa 1980 ilmestyi nykyisin yhdeksi heavy metalin klassikkoalbumiksi luokiteltu yhtyeen kakkoslevy Wheels of Steel, joka nousi heti ilmestyttyään Ison-Britannian albumilistalla viidennelle sijalle. Singleinä julkaistut Wheels Of Steel, Suzie Hold On ja etenkin yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluva 747 (Strangers In The Night) olivat hittejä. Yhtye esiintyi Wheels Of Steel -kiertueellaan elokuussa vuonna 1980 Doningtonissa kuuluisilla Monsters of Rock -festivaaleilla, jonka esiintyjiä olivat myös Rainbow, Judas Priest ja Scorpions.
Syyskuussa 1980 ilmestyi single Strong Arm Of The Law, jota seurasi samanniminen albumi lokakuussa 1980. Levy myi suuria määriä, ja nousi Ison-Britannian albumilistalla sijalle 11. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat nimikappaleen lisäksi kaikoille usein soitettu Heavy Metal Thunder, To Hell And Back Again ja eeppinen Dallas 1 PM. Yhtye teki maailmankiertueen albumin julkaisun jälkeen.
Denim and Leather -levy ilmestyi lokakuussa 1981 ja on yksi Saxonin myydyimpiä albumeita. Albumi nousi Isossa-Britanniassa myyntilistan sijalle 9 ja sisältää monia klassikkokappaleita, muun muassa Princess Of The Night, Never Surrender, Denim & Leather ja hitiksi noussut And The Bands Played On. Albumia seuranneella kiertueella Pete Gill jätti yhtyeen, ja hänet korvattiin teknisesti taitavammalla Nigel Glocklerilla. Glockler esitteli taitojaan ensimmäistä kertaa vuoden 1982 livealbumilla The Eagle Has Landed, joka nauhoitettiin Denim & Leather -kiertueen keikoilla.
Suuri määrä loppuunmyytyjä kiertueita eri puolilla Isoa-Britanniaa oli merkki yhtyeen suosiosta kotimaassaan, mutta Saxon ei vielä päässyt Yhdysvaltain markkinoille. Kuitenkin vuonna 1983 ilmestyneen Power and the Glory albumin jälkeen Yhdysvaltojen markkinat avautuivat, kun albumi saavutti listoilla Isossa-Britanniassa 15. sijan ja USA:ssa 155# sijan. Tässä vaiheessa suuri levy-yhtiö EMI kiinnostui yhtyeestä. Saxon kuitenkin pysyi Carrerella vielä parin albumin ajan, kunnes siirtyi lopulta EMI:lle.
Steve Dawson jätti Saxonin alkuvuodesta 1986, mutta yhtye ei etsinyt heti uutta basistia vaan aloitti kahdeksannen studioalbuminsa äänitykset. Rock The Nationsiksi nimetty albumi ilmestyi 1986 ja basso-osuudet albumilla soitti Biff Byford, joskin albumin bassot kreditoitiin kiertueelle mukaan hypänneelle tuoreelle basistille Paul Johnsonille. Rock The Nations oli edeltäjäänsä verrattuna enemmän rock-tyylinen, ja ehkä siksi menestyi brittilistalla hieman edeltäjäänsä paremmin, saavuttaen sijan 34.
Nigel Glockler lähti Saxonista 1987 ja tilalle otettiin Nigel Durham. Jo kaksi miehistönvaihdosta kahden vuoden sisällä kokenut Saxon nauhoitti talvella 1987-88 yhdeksännen studioalbuminsa Destiny, jonka julkaisu koitti toukokuussa 1988. Albumilla yhtye irtaantui perinteisestä NWOBHM -tyylistään ja kokeili elementtejä glam metallista, hard rockista ja jopa aikuisrockista. Melodinen 'Destiny' oli myynnillinen pettymys saavuttaen albumilistalla vain sijan 49 ., joka oli yhtyeen viimeinen listasijoitus Isossa-Britanniassa 19 vuoteen. EMI poisti Saxonin listoiltaan 1989, ja Nigel Glockler palasi yhtyeeseen. Paul Johnson jätti yhtyeen ja seuraavilla Roadrunnerille levytetyillä Rock 'n' Roll Gypsies (1989) ja Greatest Hits Live (1990) albumeilla bassoa soitti ensimmäistä kertaa yhtyeen nykyinen basisti Tim "Nibbs" Carter.
1990-luku: Suosio Euroopassa
Virgin Records solmi yhtyeen kanssa levytyssopimuksen vuonna 1990 ja 1991 ilmestyi Solid Ball of Rock -albumi, joka merkitsi yhtyeen paluuta raskaaseen rockiin. Maailmanlaajuisesti levy ei enää saanut suosiota, mutta Keski-Euroopassa, etenkin Saksassa, levy myi hyvin. Singlenä julkaistiin Requiem (We Will Remember), josta tuli suosittu kappale.
Uuden innon löytänyt yhtye juhlisti Denim And Leather -albuminsa 10-vuotispäivää ja teki 1991-1992 lyhyen Denim And Leather 10 Years -kiertueen, jonka jälkeen yhtye palasi takaisin kotimaahansa ja nauhoitti Forever Free -albumin, joka julkaistiin 1992. Edeltäjänsä lailla levy myi hyvin ja Saxon teki Motörheadin kanssa The Bombers & Eagles -maailmankiertueen vuonna 1992-93 ja tämän jälkeen siirtyi omalle Forever Free World Tour -kiertueelleen, jota kesti vuoteen 1994 asti.
Seuraava albumi Dogs of War julkaistiin vuonna 1995. Tuolloin Graham Oliver oli menettänyt uskonsa yhtyeeseen. Tämän vuoksi vaikka Oliver merkittiin albumille kitaristiksi, monet levyn Grahamille kreditoiduista soolokitaroista olivat joko sessiomuusikoiden tai Paul Quinnin soittamia. Oliver jätti yhtyeen 1995 ja perusti entisen Saxon-basisti Steve Dawsonin kanssa Oliver/Dawson Saxonin, joka aiheutti myöhemmin hankaluuksia alkuperäiselle Saxonille.
Yhtye ajoi uudeksi kakkoskitaristiksi Doug Scarratin, jonka soittoa kuultiin ensimmäistä kertaa vuoden 1996 livealbumilla The Eagle Has Landed II. Scarratin ensimmäinen varsinainen studiolevy oli vuoden 1997 Unleash the Beast, joka omasi huomattavasti raskaamman ja modernimman soundin kuin edeltäjänsä. Levy myi hyvin Euroopassa ja yhtye teki laajan kiertueen. Nigel Glockler lähti Saxonista jälleen 1998.
Vuonna 1999 ilmestyi Metalhead -albumi, joka oli yhtyeen ensimmäinen albumi uuden rumpalin Fritz Randowin kanssa. Todella raskasta soundia esitellyt albumi sisälsi vaikutteita muun muassa power metallista ja sai suosiota Euroopassa.
2000-luku: Lionheart ja uusi menestys
Lyhyen kiertueen jälkeen Saxon linnoittautui studioon ja syksyllä 2004 ilmestyi kauan odotettu Lionheart -albumi. Levy oli selkeä parannus yhtyeen edellislevyjen myyntilukuihin ja monet lukevat albumin Saxonin suurimpien menestysten joukkoon. Levyllä rumpuja soitti Stratovarius-rumpali Jörg Michael, joka oli korvannut alkoholiongelmista kärsineen Fritz Randowin vuotta aiemmin. Lionheart -kiertueen ensimmäisen osan jälkeen yhtyeen vanha tuttu Nigel Glockler otettiin takaisin rumpaliksi. Glockler ja Michael soittivat kumpikin 2006 ilmestyneellä The Eagle Has Landed III -livelevyllä.
Vuonna 2007 ilmestyi muutaman DVD -julkaisun jälkeen The Inner Sanctum -albumi, joka oli edeltäjänsä lailla menestys, ja nousi jopa sijalle 102 brittilistalla, ensimmäinen Saxon -albumi brittilistalla sitten vuoden 1988. If I Was You -kappale oli hitti ja levyä seurannut maailmankiertue Saxonin tuottoisimpia. Yllättäen yhtye palasi studioon jo kesällä 2008 ja tammikuussa 2009 ilmestyi hyvin monenlaista metallimusiikkia sisältänyt Into the Labyrinth -albumi, jota seurasi laaja kiertue.
Albumi Call to Arms ilmestyi 8.6.2011. Sitä seuranneet levyt Sacrifice (2013) nousi brittien listalla sijalle 87, Battering Ram (20015) sijalle 50 ja Thunderbolt (2018) sijalle 29 .
Yhtye soitti Sonisphere-festivaalilla Porissa 25.7.2009 kakkoslavan pääesiintyjänä. Koko 60 000 henkeä vetäneen festivaalin pääesiintyjä oli Metallica, jonka yksi esikuvista Saxon oli 1980-luvun alussa. . Saxon esiintyi samana vuonna Suomessa Sauna Open Air -festivaalilla 10 kesäkuuta.
Scumbag
Scumbag on Elonkorjuu-yhtyeen albumi vuodelta 2004. Se oli Elonkorjuun paluualbumi ja yhtyeen ensimmäinen levytys 26 vuoden tauon jälkeen.
Lapin Kulta
Lapin Kulta on suomalainen Hartwallin valmistama olutmerkki. Olutta on perinteisesti valmistettu Torniossa, mutta tuotanto siirrettiin kokonaan Lahteen, kun Tornion panimo suljettiin 31. elokuuta 2010. Lapin Kullan vaaleat lager-tyyppiset III- ja IVA-versiot kuuluvat Suomen ostetuimpien olutmerkkien joukkoon. Suurimmat kilpailijat ovat Sinebrychoffin Karhu ja Koff sekä Olvin Olvi ja Sandels. Myös Hartwallin toinen suuri olutmerkki Karjala kuuluu suurimpien suomalaisten oluiden joukkoon. Lapin Kullan raaka-aineet ovat vesi, ohramallas ja humala.
Panimon perustaminen Tornioon
Joukko torniolaisia kauppiaita ja liikemiehiä perusti 22. marraskuuta 1873 Tornionjoen rannalle Tornion kaupungin alueelle Suensaareen Torneå Bryggeri Aktiebolagetin. Kolme vuotta synnyinsanojen lausumisesta ilmestyivät ensimmäiset olut- ja portteripullot. Panimon omistaja ja nimi vaihtuivat taajaan, ensimmäisen kerran jo vuonna 1880, jolloin siitä tuli Tornion Portteri- ja Oluttehdas. Johtajaksi tuli tällöin G. A. Nordberg. Toiminta laajeni niin, että Ouluun tehtiin oma pullottamo ja vuonna 1894 tehtaan valmistusohjelmaan tulivat virvoitusjuomat.
Weikko Gellin panimon johtajana
thumb|150px|Lapin Kulta III Vuonna 1899 panimon toimitusjohtaja sai työtoverikseen 23-vuotiaan Weikko Gellinin. Hänen ansiostaan panimo saatiin vakaaseen kasvuun. Taloutta kohennettiin myös oluen ja virvoitusjuomien hintoja nostamalla, luottokauppaa vähennettiin ja Oulun yksikkö lakkautettiin. Gellin kohosi nopeasti panimon isännöitsijäksi ja vuonna 1910 sen toimitusjohtajaksi. Kieltolain kumoamisen jälkeen vuonna 1933 yhtiö osti Autin höyrypanimon Rovaniemeltä, joka tuhoutui kuitenkin Lapin sodassa lokakuussa 1944. Rovaniemen yksikkö oli nimeltään Lapin Olut Oy.
Sotien jälkeinen aika – Tornion Olut Oy
Weikko Gellinin jälkeen vuonna 1946 yhtiön toimitusjohtajaksi nousi varatuomari Frederik Stormbom. Hän keskittyi yhdessä vaimonsa Irma Stormbomin kanssa panimon tuotannon laajentamiseen ja nykyaikaistamiseen. Irma Stormbom oli Weikko Gellinin tyttärenä tehnyt pienestä pitäen töitä panimossa. Häntä oli opiskellut panimomestariksi Saksassa. Kun sota oli ohi, yhtiössä harkittiin oluen valmistuksen siirtämistä Rovaniemelle. Se kuitenkin kariutui siihen, että Rovaniemen uusi asemakaava ei sallinut tehdastontin laajennusta. Tehdas rakennettiin Rovaniemellä entiselle tontille uudelleen. Yrityksellä oli sodan jälkeen myös Kemissä Kemin Virvoke Oy, joka valmisti virvoitusjuomien lisäksi jäätelöä.
Tornion tehtaalla uudistukset seurasivat toinen toistaan. Panimon nimikin muutettiin Tornion Olut Oy:ksi vuonna 1958. Oluen valmistus keskitettiin Tornioon; Rovaniemellä oli virvoitusjuomien valmistusta. Pullotuskapasiteettia nostettiin kaiken aikaa. Vuoden 1960 laajennukset toivat ajanmukaiset varastointi- ja pullotushallit. 1960-luvun alussa yhtiö myi virvoitusjuomia noin kuusi miljoonaa litraa, mikä nosti yhtiön maan panimoiden vertailussa viidennelle sijalle. Työntekijöitä oli tällöin noin sata.
Lapin Kulta -olut syntyy
Ensimmäinen iskulause kuului: ”Lapin vedellä askeleen edellä”. Ensimmäiset mainokset ilmestyivät vuonna 1963 Helsingin Sanomiin: ”Tunturipurojen raikkautta – Vantaan varsille”. Ilmoituksesta jouduttiin poistamaan kaksi viimeistä sanaa etelässä nousseen hälyn vuoksi. Myynnin vauhdittamiseksi lähetettiin suoramainontana Lappi-aiheinen postikortti kaikille Helsingissä asuville, jotka olivat käyneet Lapissa vuoden 1964 kesällä tai syksyllä. Postikortissa kerrottiin, että Lapin Kultaa sai Helsingistä, Helsingin maalaiskunnasta ja Espoosta. Vajaassa kahdessa kuukaudessa Lapin Kulta nousi neljänneksi olutmerkiksi Helsingissä. Seuraavana vuonna eli 1965 Lapin Kulta Oy käynnisti viennin Ruotsiin.
Yhtiö jatkoi laajentumistaan 1960-luvulla. Tuotantolaitosten neljäs laajennusvaihe oli harjakorkeudessa kesällä 1968. Vuoden 1969 keskiolutlaki paransi yhtiön tulosta yhä enemmän. Tuotanto nousi nopeasti lähes kaksinkertaiseksi yltäen vuonna 1969 jo kahdeksaan miljoonaan litraan. Tornion panimo työllisti tuossa vaiheessa 140 henkeä. Vuonna 1968 aloitettiin yhteistyö Hartwall Oy:n kanssa. Tällöin Torniossa alettiin valmistaa lisenssillä Jaffa-virvoitusjuomia.
Lapin Kulta -yritys syntyy
Vuonna 1969 panimosta tehtiin Lapin Kulta Oy. Ennen tätä muutosta yritys joutui ostamaan vuonna 1924 perustetun ja valtion omistukseen joutuneen Lapin Kulta -nimisen kullankaivuuyrityksen. Yhtiöjärjestyksissä lukikin pitkään, että yhtiön toimialaan kuuluvat juomien valmistus ja kaivannaisteollisuus. Samana vuonna rovaniemeläinen Lapin Olut Oy fuusioitiin yhtiöön. Yhtiön tuotanto oli tässä vaiheessa 10 miljoonaa litraa.
Yhtiö vietti vuonna 1973 satavuotisjuhlia, joihin kunniavieraana osallistui muun muassa presidentti Urho Kekkonen. Hänelle tarjottiin silloin yhtiön juhlaolutta, jota maisteltuaan presidentti totesi kutsuvieraita huvittaen ”hyvästi selvä päivä”. Tässä vaiheessa yhtiön tuotanto oli 20 miljoonaa litraa – kaksi kolmannesta olutta ja loput virvoitusjuomia. Olutta markkinoitiin tällöin koko Suomeen, mutta virvoitusjuomia Lapin ja Oulun lääneissä. Lapin Kulta -oluen rinnalle luotiin uusi olutmerkki ”Julma Ölkky”, joka vedettiin kuitenkin muutaman vuoden jälkeen markkinoilta. Sen jälkeen yritys keskittyi pelkästään päämerkkiin eli Lapin Kultaan. Työntekijöiden määrä oli tällöin sesongista riippuen 250–350.
Yhtiön tuotannon kasvu oli koko 1970-luvun voimakasta. Myynti kasvoi 12–13 prosentin vuosivauhtia, kun yleensä panimoalan myynti kasvoi 2–3 prosenttia. Uuden keittämön rakentaminen panimoon oli merkittävä investointi.
Hartwallista Lapin Kullan omistaja
Keväällä 1981 Tornion panimo siirtyi osaksi Hartwallia, ja sen nimi muutettiin Oy Hartwall Lapin Kulta Oy:ksi. Lapin Kulta jäi markkinointiyhtiöksi. Lapin Kulta -oluen menekki kasvoi edelleen niin, että markkinaosuus Suomen olutmarkkinoista kasvoi 1980-luvun lopulla lähes 30 prosenttiin. Vuosituotanto 1990-luvun alussa oli lähes 150 miljoonaa litraa eli lähes kymmenkertainen 1970-luvun alun tuotantolukuihin verrattuna. Virvoitusjuomien osuus tuotannossta putosi kaiken aikaa. Panimon johtajana 1980-luvulla toimi pitkän linjan panimomies, jo 1960-luvulla yrityksen palvelukseen tullut panimomestari Leo Andelin.
Merkittävä muutos Lapin Kulta -tuotteessa oli sen muuttuminen entistä enemmän vientituotteeksi. Vienti Ruotsiin käynnistyi vuonna 1986. Seuraavalla vuosikymmenellä kohteena oli Englanti. Sen jälkeen vientikohteita olivat Tanska, Japani ja Baltian maat. Lapin Kullan myynti kasvoi edelleen huimasti eli yli 20 prosenttia vuosittain. Laajennuksia tuotantolaitokseen tehtiin kaiken aikaa. Tällöin uusittiin muun muassa pullottamo. Työntekijämäärä pysyi kuitenkin samana eli 200–300 henkeä johtuen kasvaneesta automaatiosta.
Vuonna 1994 Lapin Kulta toi markkinoille uuden tuotteen, light-oluen, jonka sanottiin olevan ”suurin uutinen sitten keskioluen”. Vuosi 1998 oli Lapin Kullan historiassa erikoinen – Lapin Kullan menekki laski ensi kerran yrityksen historiassa. Markkinaosuus säilyi kuitenkin Suomen olutmarkkinoista 34 prosentissa. Tornion panimon johtoon tuli tässä vaiheessa Lauri Multanen.
Omistajuus kansainvälistyy ja panimon sulkeminen
Vuoden 2002 alussa brittiläinen suurpanimno Scottish & Newcastle hankki Hartwallin omistukseensa. Yrityksen johdosta kuitenkin vakuutettiin, että tuotanto Torniossa jatkuisi, koska ei olisi mitään päällekkäisyyksiä. Tuotantokapasiteetti oli noin 100 miljoonaa litraa vuodessa. Siitä meni noin viidennes vientiin. Merkkinä panimon kehityksestä vielä siinä vaiheessa voi pitää vuoden 2003 aikana tehtyjä investointeja valmistusprosessiin. Muutosta huonompiin aikoihin ennakoi vuonna 2005 tehdyt henkilöstövähennykset. Silloin työntekijämäärä väheni viidelläkymmenellä, kun osa pullotuksesta siirrettiin Lahteen.
Hartwallin suomalaiset panimot siirtyivät vuonna 2008 hollantilaisen Heinekenin omistukseen. Kiristyneen kilpailun vuoksi uusi omistaja katsoi tarpeelliseksi keskittää oluttuotantoa Suomessa. Sen seurauksena 8. lokakuuta 2009 uusi omistaja ilmoitti oluenvalmistuksen loppumisesta Torniosta, ja Lapin Kulta -oluen valmistuksen siirtämisestä yrityksen Lahden tuotantoyksikköön. Perusteina tuotannon lakkautukselle kerrottiin kiristynyt kilpailu ja lisääntynyt tuonti. Viime vaiheessa tuotantoyksikössä oli vajaa 100 työntekijää.
Oluen tuotanto Torniossa loppui elokuun alussa 2010, ja tehdaslaitos suljettiin kuun lopussa. Sulkemishetkellä olutta oli tuotettu Torniossa Lapin Kullan panimossa vuodesta 1873 alkaen eli kaikkiaan 137 vuotta.
Selimin moskeija
Selimin moskeija on Osmanien aikainen moskeija Edirnessä, Turkissa. Rakennustyöt aloitettiin sulttaani Selim II:n käskystä vuonna 1569. Moskeijan arkkitehtina toimi Mimar Sinan. Moskeija valmistui vuonna 1575.
Historia
Sulttaani Selim II:n sanotaan nähneen unen, jossa Muhammad kertoi hänelle, mihin hänen tulisi moskeija rakentaa. Rakennustyöt annettiin arkkitehti Mimar Sinanin johtoon. Hän ryhtyi keräämään tarvittavia rakennustarvikkeita rakennustyömaalle. Sinan antoi perustuksien vahvistua kahdeksan vuotta, ennen varsinaisen rakennustyön alkamista. Moskeija otettiin käyttöön 14. marraskuuta 1575, kolme kuukautta Selim II:n kuoleman jälkeen.
Vuonna 1584 yksi Mekan puoleisista minareeteista romahti salaman iskettyä siihen. Se saatiin korjattua vuonna 1614.
Vuonna 1913 ensimmäisen Balkanin sodan piirityksen aikana moskeija sai osuman bulgarialaisen tykistön keskityksestä. Moskeija kärsi vain pieniä vahinkoja tykistötulesta. Vuosina 1982–1995 moskeija koristi Turkin liiran 10 000 liiran seteliä. Vuonna 2011 se lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon ympäröivine rakennelmineen.
Arkkitehtuuri
Moskeijan arkkitehtuuria pidetään yhtenä islamilaisen maailman merkittävimmistä saavutuksista. Sinan suunnitteli moskeijan siten, että sen mihrab on nähtävissä joka nurkasta.