cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lapinjärvi (Sangisjoki, Haaparanta)
Vesistösuhteet
Lapinjärvi kuuluu Sangisjoen vesistössä (päävesistötunnus 3) Sangisjoki pääuomaan ollen jokireitin läpivirtausjärvi, jonka valuma-alueen pinta-ala on 714 km². Siihen tulee Kukasjoen lisäksi sivujoen Linkanjoen vedet, joka yhtyy Kukasjokeen kilometri ennen järveä. Järven omaa lähialuetta on vain 12,3 km². Siihen sisältyy viereisen Sorttijärven pohjoispäähän laskeva laskuoja, kaakkoispäähän laskeva Myllyoja ja muutama lyhyt metsäoja. Luusuassa järven keskivirtaaman arvioidaan olevan 7,5 m³/s. Luusuasta alkava Sangisjoki laskee 21 kilometrin päässä Perämereen Sankissa Kainuussa.
Stig Tøfting
pienoiskuva|Stig Tøfting saa keltaisen kortin vuonna 2007. Stig "Tøffe" Tøfting (s. 14. elokuuta 1969 Hørning) on tanskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Bernardo Rezende
Omalla, vuodesta 1979 vuoteen 1986 kestäneellä peliurallaan Rezende voitti olympiahopeaa vuoden 1984 Los Angelesin kisoista. Rezenden poika Bruno Rezende on nykyisin Brasilian lentopallomaajoukkueen kapteeni sekä olympiavoittaja ja kaksinkertainen olympiahopeamitalisti.
Stig Tøfting
Tøfting aloitti ammattilaisuransa vuonna 1989 AGF Århus -seurassa. Hän voitti Århusin riveissä Tanskan cupin mestaruuden vuosina 1992 ja 1996. Randers FC:n paidassa hän voitti vuonna 2006 kolmannen kerran Tanskan cupin. Seuraurallaan hän on suurimmaksi osaksi pelannut kotimaassaan. Hän on käynyt pelaamassa myös Saksassa, Kiinassa, Ruotsissa ja Englannissa.
Tøfting pelasi Tanskan maajoukkueessa 41 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1993–2002. Hän edusti Tanskaa kolmasti arvokilpailuissa: vuosien 1998 ja 2002 MM-kilpailuissa ja lisäksi vuoden 2000 EM-kilpailuissa. Hän pelasi viisi ottelua myös alle 21-vuotiaiden joukkueessa.
Tøfting lopetti uransa kauden 2007 jälkeen ja siirtyi viimeisen pelaajaseuransa Randers FC:n valmennusryhmään. Hänen viimeiseksi ottelukseen jäi 1. joulukuuta 2007 Viborg FF:ää vastaan numeroihin 2–0 päättynyt liigaottelu.
Eimisjärvi
Eimisjärvi-Lauttalammit on matalahko ja monialtainen järvi Joensuun itäosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 7,2 neliökilometriä. Etäisyys Joensuun keskustasta on 54 kilometriä itäkaakkoon.
Maantiede
Eimisjärven pääaltaan pituus kaakosta luoteeseen on noin 6,7 kilometriä, leveys vaihtelee 300 metristä yli kilometriin. Eimisjärven pääaltaan kaakkoiskulmasta lähtee idän suuntaan vesialue, jonka altaat lännestä lueteltuina ovat Keljänlahti, Kantele, Majalampi, Pieni Lauttalampi ja Lauttalampi. Altaita yhdistävät salmet ovat varsin mutkaisia, ja pääallas on niemien halkomaa, joten järvikokonaisuuden yleisilme on sokkeloinen. Eimisjärven syvin kohta, 12,5 metriä, sijaitsee pääaltaan keskiosassa Huutoniemen rannan lähellä. Vain nelisen hehtaaria järvestä on vähintään 10 metrin syvyistä; korkeintaan 3 metriä syvää on lähes kaksi kolmasosaa järvestä.
Eimisjärvi-Lauttalammin niemimaat ovat muodokkaita. Pääallasta ja järven itäosaa erottaa haarautuva Paloniemi. Eimisjärven saariluku on 36, niistä 21 on alle aarin laajuisia luotoja. Saarista yksi on yli hehtaarin laajuinen.
Eimisjärven eteläpuolinen Kokinlampi (145,1 metriä mpy) laskee Eimisjärveen, pohjoisesta laskee Siikopuro ja idästä Kälkäjärveltä Pajujoki. Järveen päätyy myös useita vähäisiä laskuojia. Eimisjärven luoteiskolkasta lähtee noin kilometrin pituinen laskupuro länteen Kinnasjärveen (136,3 metriä mpy).
Eimisjärvi-Lauttalammien vesitilavuus on 22 689 000 kuutiometriä.
Eimisjärvi-Lauttalammit (01.072.1.001) kuuluu Eimisjärven alueeseen (01.072), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Jänisjoen vesistöalueella (01). Toinen jakovaihe on Eimisjärven valuma-alue (01.07). Eimisjärvi-Lauttalammit on laajin Eimisjärven alueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Seuraavaksi laajimmat, Kokinlampi ja Valkeisenlampi, ovat noin 20 hehtaarin suuruisia.
Rytikari
Rytikari on yksi Kemin kaupunginosista. Rytikari on kerrostalovaltainen asuntoalue, jossa sijaitsevat Hepolan suuralueen kaupalliset palvelut. Rytikari on kehittynyt valtionyhtiö Veitsiluoto Oy:n (nykyisin Stora Enso) mukana. Koko alue on rakentunut pääosin 1960- ja 1970-luvuilla, kun tehtaille palkattiin lisää työvoimaa.
Historia
Rytikari alkoi kehittyä kun Veitsiluodon saha perustettiin viereiseen Veitsiluodon saareen. Sahan työläisten pienet omakotitalot täyttivät Rytikarin saaren pohjoisosan jo 1920-luvun lopulla, jolloin saaren eteläosaan rakennettiin myös kaksikerroksinen Veitsiluodon kansakoulu. Rytikari yhdistettiin Hepolaan penkereellä vuonna 1931 ja rautatie Järpistä Rytikarin kautta Veitsiluotoon valmistui 1936. Kieltolain aikana Rytikarin ja etenkin sen eteläpuolella sijaitseva Paavonkarin kautta tuotiin Pohjois-Suomeen huomattavia määriä salakuljetettua pirtua.
Kun Veitsiluoto Oy:lle rakennettiin 1930-luvulla sulfiittiselluloosatehdas ja 1950-luvulla paperitehdas, tarvittiin tehtaille lisää työvoimaa ja työvoimalle lisää asuntoja. Rytikariin rakennettiin 1940-luvulla kymmeniä puurakennuksia tehtaiden työntekijöille. Monet taloista on sittemmin purettu, yksi rakennuksista on siirretty Marttalan Työläismuseon alueelle. Ensimmäiset varsinaiset kerrostalot rakennettiin aravalainoituksella 1950-luvun lopulla. Rytikariin rakennettiin 1940-luvun lopulla myös terveystalo ja Rytikarin työväentalo.
Kasperi Hirvonen
Kasperi Hirvonen (s. 13. syyskuuta 1996) on suomalainen jääpalloilija.
Seurajoukkueura
Suomessa Hirvonen edusti Bandyliigan Botniaa kausilla 2012–2017 ja Mikkelin Kamppareita kaudella 2017–2018.
Kesällä 2018 Hirvonen siirtyi Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä pelaavaan IFK Motalaan.
Syksyksi 2021 Hirvonen palasi Suomen Bandyliigaan ja Porvoon Akillekseen.
Maajoukkueura
Kasperi Hirvonen pelasi miesten A-maajoukkueessa Rättvikin neljän maan turnauksessa joulukuussa 2018. Hän on edustanut Suomea kahdeksassa B-, kymmenessä nuorten ja viidessä poikien maaottelussa.
Hirvonen oli mukana P 17 MM-kultaa voittaneessa joukkueessa vuonna 2013.
Miesten jääpallon MM-kisoissa Kasperi Hirvonen debytoi Ruotsin Vänersborgissa vuonna 2019.
Danijela Rundqvist
Danijela Kristina Rundqvist (s. 26. syyskuuta 1984 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa nykyisin Svenska damhockeyliganin Djurgårdens IF:tä. Rundqvist on saavuttanut kaksi olympiamitalia naisten jääkiekossa, hopeaa Torinosta 2006 sekä pronssia Salt Lake Citystä 2002.
Kasperi Hirvonen
Saavutukset
Maajoukkueessa:
Danijela Rundqvist
Vuonna 2010 hän teki historiaa olemalla ensimmäinen ruotsalainen pelaaja Canadian Women's Hockey Leaguessa.
Rundqvist on pelannut yhteensä 190 maaottelua ja tehnyt niissä tehot 41+28=69.
Madina Sacko
Madina Sacko on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Banambasta pohjoiseen. Kunnassa on 26 100 ja kylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Madina Sackon kunta rajoittuu pohjoisessa Banamban piirin Boronin, idässä Toubacoron ja Toukoroban, etelässä Banamban ja Benkadin ja lännessä Kolokanin piirin Massantolan kuntiin. Maisemaa leimaavat Korossan tasanko ja ylängöt.
Madina Sackosta on yhteys Banambaan johtavalle RR7-paikallistielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, seesami, maissi ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Madina Sackossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Albertina Walker
Albertina Walker (29. elokuuta 1929 Chicago, Illinois – 8. lokakuuta 2010 Chicago) oli yhdysvaltalainen gospel-laulaja.
Walker tuli jo 1950-luvun alussa tunnetuksi yhtyeestä The Caravans. Hän jätti yhtyeensä 1960-luvun lopussa aloittaakseen soolouran. Walker sai uransa aikana muun muassa parhaan perinteisen gospellevyn Grammy-palkinnon (1995) ja useita muita Grammy-ehdokkuuksia sekä kolme GMA Dove -palkintoa.
Albertina Walker kelpuutettiin vuonna 2001 Gospel Music Hall of Fameen. Malaco Records julkaisi 5. syyskuuta 2006 albumin Paved the Way, jonka Walker oli levyttänyt yhdessä The Caravansin kanssa. Walkerin lisäksi levyllä esiintyivät Dorothy Norwood, Inez Andrews ja Delores Washington.
Walkerille on myönnetty National Heritage Fellowship.
Green Bay Packers
Green Bay Packers on amerikkalaisen jalkapallon NFL-liigassa pelaava joukkue. Packers pelaa kotiottelunsa Green Bayn kaupungissa Wisconsinissa. Joukkueen kotistadionin nimi on Lambeau Field.
Historia
Green Bay Packers on perustettu vuonna 1919. Sen perustaja oli Curly Lambeau, josta tuli myös seuran ensimmäinen valmentaja. Joukkueen nimi (suomeksi 'pakkaajat') on peräisin pakkausyrityksestä, jossa Lambeau tuolloin työskenteli. Yhtiö lahjoitti seuralle rahaa peliasuja ja varusteita varten ja tarjosi harjoittelupaikan. Seura miellettiin pakkaamon hankkeeksi, ja siten se sai nimensä. Ensimmäisen NFL-mestaruutensa se voitti vuonna 1929. Historiansa aikana Packers on voittanut 12 mestaruutta, enemmän kuin mikään muu NFL-joukkue. Packers on ainoana joukkueena voittanut mestaruuden kolmena vuonna peräkkäin, ja sen se on tehnyt kahdesti, vuosina 1929–1931 sekä 1965–1967. Green Bay Packers voitti kaksi ensimmäistä Super Bowliksi nimettyä NFL:n loppuottelua vuosina 1966 ja 1967. Yhteensä joukkue voitti 1960-luvulla viisi mestaruutta, kaikki valmentajalegenda Vince Lombardin valmennuksessa. Green Bay Packersin viimeisin mestaruus on kaudelta 2011, jolloin se voitti Super Bowlissa Pittsburgh Steelersin.
Erityispiirteitä
thumb|left|Green Bay Packersin vuonna 1997 liikkeellelaskema osake. Runsaan 100 000 asukkaan Green Bay on pieni alue, joka on onnistunut säilyttämään NFL-joukkueen, muut NFL-seurat on siirretty metropoleihin. Packers on Yhdysvaltain poikkeuksellinen voittoa tavoittelematon suurten ammattilaisliigojen joukkue. Sen omistavat Green Bay Packers Foundationin fanit jotka muodostavat pääosan 111 967 osakkeenomistajasta.
Osuutensa voi myydä vain takaisin seuralle, ei ulkopuolisille. Lisäksi säännöissä lukee, että tuotto seuran mahdollisesta myymisestä lahjoitetaan seuran nimeä kantavalle säätiölle. Ainutlaatuinen yhteisöomistusjärjestelmä onkin tärkeä syy siihen, että Packers on pienestä kotikaupungistaan huolimatta selviytynyt nykyaikaan asti. Joukkue on kuitenkin suosittu myös Green Bayn ulkopuolella ulkomaita myöten. Packersilla on paljon faneja Wisconsinin suurimmassa kaupungissa Milwaukeessa sekä ympäri osavaltiota.
Kotiottelut
Seura pelaa kotiottelunsa vuonna 1957 rakennetulla Lambeau Fieldillä. Stadion on nimetty seuran perustajan ja ensimmäisen valmentajan Curly Lambeaun mukaan. Stadion vetää nykyisin noin 72 500 katsojaa ja kotiottelut ovat olleet loppuunmyytyjä 1960-luvulta asti. Tämä on huima saavutus kaupungin runsaaseen sataantuhanteen asukkaaseen nähden. Packersin kotistadion on saanut lempinimen jäinen tundra, sillä vuoden 1967 uudenvuodenaattona jatkoajalle venynyt ottelu pelattiin 25 pakkasasteessa. Aiemmin samana vuonna asetettu kenttälämmitys petti ja nurmi oli jäässä.
Etelä-Egean saaret
Etelä-Egean saaret eli Etelä-Egean saarten alue (Περιφέρεια Νοτίου Αιγαίου, Periféreia Notíou Aigaíou) on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Egean hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Ermoúpoli.
Hallintoalue käsittää nimensä mukaisesti joukon saaria Egeanmeren eteläosassa, ja se koostuu Kykladien ja Dodekanesian saarista. Alueen pinta-ala on 5 286 neliökilometriä ja asukasluku 308 975 (vuonna 2011).
Alueyksiköt ja kunnat
Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
Niklas Luhmann
Niklas Luhmann (8. joulukuuta 1927 Lüneburg, Saksa – 6. marraskuuta 1998 Oerlinghausen, Saksa) oli saksalainen sosiologi, hallintotieteilijä ja sosiaalisten järjestelmien teoreetikko. Hän on eräs modernin sosiologisen systeemiteorian tunnetuimmista edustajista ja kehittäjistä.
Koulutus ja tausta
Luhmann suoritti lakitieteellisen tutkinnon Freiburgin yliopistossa Freiburg im Breisgaussa 1949 ja työskenteli tämän jälkeen Lüneburgin hallintoylioikeudessa vuoteen 1962. Vuonna 1955 hän kyllästyi lakityön rutiineihin ja siirtyi poliittisemmalle uralle Ala-Saksin kulttuuriministeriöön, jossa hän keskittyi sotavahinkojen korjausasioihin. Vapaa-aikansa hän käytti lukien René Descartesia, Immanuel Kantia, Edmund Husserlia sekä Bronisław Malinowskin ja Alfred Radcliffe-Brownin funktionalistisia teorioita. Vuonna 1960 hän sai vapaavuoden opiskellakseen Harvardin yliopistossa Talcott Parsonsin johdolla ja palattuaan Harvardista hän omistautui täysin teorioidensa kehittelyyn. Luhmann julkaisi sosiologiasta väitöskirjansa 1966 toisena lukuvuonnaan Münsterin yliopistossa.
Ura
Luhmann työskenteli vuosina 1965–1968 eri tehtävissä Speyerin hallintotieteellisessä akatemiassa, Dortmundin sosiologisen tutkimuksen instituutissa ja Münsterin yliopistossa. Saksalaisen sosiologi Helmut Schelskyn kutsuttua Luhmannin professoriksi Bielefeldin yliopistoon eteen nousi odottamattomia ongelmia. Vaikka Luhmann oli jo julkaissut useita kirjoja, häneltä puuttui muodollinen sosiologian alan tutkinto ja sen myötä muodollinen pätevyys opettaa saksalaisessa yliopistossa professorin virassa. Vuonna 1966 kaksi hänen julkaisuaan hyväksyttiin jälkikäteen vaatimukset täyttäviksi, ja hän liittyi Bielefeldin yliopiston henkilökuntaan professorin virkaan, jossa hän oli eläköitymiseensä saakka 1993.
Luhmann tunnettiin 1970-luvulla erityisesti Jürgen Habermasin arvostelijana ja uusvasemmistolaisen ajattelun uuskonservatiiviseksi katsottuna vastustajana. Erityisesti hän arvosteli Habermasin konsensus-orientoitunutta diskurssietiikkaa riittämättömänä vastauksena jälkiteollisen yhteiskunnan monimutkaisiin ongelmiin. Hän ei saavuttanut kuitenkaan Habermasin tasoista suosiota ajatuksineen.
1980-luvulla Luhmann löi itsensä enemmän läpi Saksassa erityisesti teoksellaan Soziale Systeme: Grundriß einer allegemeinen Theorie (1984). Hän siirtyi parsonsilaisesta strukturaalisesta funktionalismista eteenpäin kybernetiikan ja kognitiivisen biologian suuntaan teorioissaan. Sitä seuranneiden muidenkin laajojen kirjojen myötä Luhmannin työ alkoi herättää akateemisten piirien huomiota jopa sosiologian ulkopuolella.
Gösta Löfgren (ruotsalainen jalkapalloilija)
Karl Gösta Herbert ”Lövet” Löfgren (29. elokuuta 1923 Motala – 5. syyskuuta 2006 Motala) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Löfgren kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja MM-hopeaa Ruotsissa 1958. Hän pelasi maajoukkueessa 40 ottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1951–1961.
Löfgren kuoli Motalassa 83-vuotiaana 5. syyskuuta 2006.
Die Allerbesten von Heino
Die Allerbesten von Heino on saksalaisen laulajan Heinon studioalbumi vuodelta 1976.
Kuuma aurinko
Kuuma aurinko on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut rikostrilleri, jonka on ohjannut René Clément. Elokuva perustuu löyhästi Patricia Highsmithin romaaniin Lahjakas herra Ripley (1955). Elokuvan pääosia esittävät Alain Delon, Maurice Ronet ja Marie Laforêt.
Peurasaari
Peurasaari on yksi Kemin kaupunginosista: ensimmäinen etelään kaupungin keskustasta. Lännessä ja etelässä aluetta rajaa meri, idässä Syväkankaan kaupunginosa. Peurasaari on pääosin pientalovaltaista asuinaluetta.
Peurasaaren kaupunginosassa sijaitsee Peurasaaren hautausmaa eli Kemin eteläinen hautausmaa.
Robert Topala
Robert Topala (s. 23. tai 25. helmikuuta 1987 Ruotsi) on ruotsalainen pelisuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten RobTop- yhtiön ja Geometry Dashin luojana.
Ura
Aluksi Topala opiskeli maa- ja vesirakennusta, jolloin hän alkoi tutkia paremmin videopelien kehitystä. Näihin aikoihin hän loi ensimmäisen videopelinsä Bounce ball thingyn, jonka tekemistä hän kuvaili "hauskaksi sivuprojektiksi, joka saattaisi saada jopa minut käyttämään vähän rahaa". Myöhemmin Topala lopetti alkuperäisen urapolkunsa, koska oli enemmän kiinnostunut pelisuunnittelusta.
Topala perusti RobTop yhtiön vuonna 2012, jolloin hän päätti toimia yksin. Ensimmäinen peli, jonkä hän loi RobTopin alaisuudessa oli Boomlings, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2012 mobiililaitteille. Tämän jälkeen hän jatkoi videopelien luomista Memory Mastermind (2013) ja Boomlings MatchUp (2013) pelien parissa.
Topala aloitti Geometry Jumpin luomisen 29. maaliskuuta 2013. Myöhemmin hän vaihtoi pelin nimeksi Geometry Dash.
Hän koodasi sitä neljä kuukautta varsin alkeellisilla koodarintaidoillaan. Hän sai vaikutteita pelin tekemiseen monista peleistä, kuten Super Mario Bros, The Impossible Game, BIT.TRIP RUN! ja Super Meat Boy. Geometry Dash julkaistiin älypuhelimille 13. elokuuta 2013 ja Steamiin 22. joulukuuta 2014.
Topala on ollut hyvin vaikuttunut pelin saamasta suosiosta ja kehuu erityisesti pelaajien luomia tasoja sanoin "käyttäjien luomien tasojen määrä on mahtava ja monet tasot ovat todella huikeita".
Topala osallistui vuonna 2017 Vuoden Ruotsin nuori yrittäjä- kilpailuun. Hän pääsi finaaliin, mutta hävisi sen ja sijoittui kilpailussa toiseksi. Hän sai tuomareilta paljon positiivista palautetta tuomareilta ja he kehuivat mm. hänen poikkeuksellista lahjakkuuttaan.
Vuonna 2018 RobTop Games osti Fäbödarna AB:n viidellä miljoonalla kruunulla (n. 444 000€).
Yksityiselämä
Topala kertoo yksityiselämästään hyvin vähän julkisuuteen, mikä tekee hänestä yhden Ruotsin salaisimmista pelisuunnittelijoista. Topala asuu Upplands Väsbyssä. Hän on avioitunut Annika Dennerstählin kanssa.
Isis (yhtye)
Isis oli yhdysvaltalainen avantgardistista post-rockia ja -metallia soittava yhtye, joka perustettiin Bostonissa, Massachusettsissa vuonna 1997. Kesäkuun lopussa vuonna 2010 yhtye päätti lopettaa toimintansa viimeisen kiertueensa jälkeen. Yhtyeen musiikillisia vaikuttajia olivat muun muassa Tool, The Melvins, Godflesh ja Neurosis. Yhtyettä pidettiin ensimmäisenä varsinaisena post-metal-yhtyeenä.
Annariitta Kottonen
Annariitta Kottonen (o.s. Lonka, s. 27. heinäkuuta 1958 Joensuu) on suomalainen suunnistuksen MM-mitalisti, hammaslääkäri ja päätoimittaja.
Kalevan Rastia ja myöhemmin Liedon Parmaa edustanut Annariitta Lonka nousi isosiskonsa Hennariikan jäljissä Suomen suunnistushuipulle 1980-luvun alussa. Jo ensimmäisissä MM-kisoissaan Unkarissa 1983 rouva Kottonen ylsi henkilökohtaisessa kilvassa pronssille, mikä jäikin Suomen ainoaksi mitaliksi koko kisoista. Australiassa 1985 Kottonen oli jälleen Suomen MM-joukkueen paras naissuunnistaja, mutta sijoitus oli vasta yhdestoista. Ranskassa 1987 hänen oli tyytyminen neljänteen sijaan, ja sama sijoitus tuli viestistä. PM-kisoissa uran parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoitukseksi jäi vuoden 1986 kuudes tila.
Turun Urheilutoimittajien Kerho valitsi Annariitta Kottosen Varsinais-Suomen parhaaksi naisurheilijaksi 1983, 1985 ja 1987.
Kottonen väitteli vuonna 2009 hammaslääketieteen tohtoriksi ja on toiminut vuodesta 2010 Suomen Hammaslääkärilehden päätoimittajana.
Yksikköoperaatio
Yksikköoperaatiot ovat kemianteollisuuden operaatioita, joissa ei tapahdu kemiallista reaktiota, mutta joissa voi tapahtua fysikaalinen reaktio, kuten faasinmuutos. Kaikissa samantyyppisissä yksikköoperaatioissa voidaan käyttää samoja fysikaalisia yhtälöitä ja kaavoja, ja niitä voidaan soveltaa eri aineille.
Pääluokat
Yksikköoperaatiot jaetaan viiteen pääluokkaan:
Kategoriat
Kemian yksikköoperaatiot voidaan jakaa myös kolmeen kategoriaan:
Yhdessä kemiallisten reaktioiden kanssa yksikköoperaatiot muodostavat kemianteollisuuden perustan, ja niitä käytetään kemiantehtaiden, laitteistojen ja menetelmien suunnittelussa. Yksikköoperaatioista käytetään myös nimitystä kemian laitetekniikka.
Peter Marshall
pienoiskuva|Peter Marshall Ralph Pierre LaCock eli Peter Marshall (s. 30. maaliskuuta 1926) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja, näyttelijä ja laulaja. Hän toimi Hollywood Squaresin alkuperäisenä juontajana vuosina 1966–1981.
Länsi-Virginiassa syntynyt Marshall voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1974 ja 1975.
Var fan är mitt band?
Var fan är mitt band? oli ruotsalainen tosi-tv-sarja, jota SVT 1 näytti keväällä 2008. Ohjelmassa muusikko Magnus Uggla etsi ympäri Ruotsia jäseniä yhtyeesensä. Ohjelmaa näytettiin perjantaisin 4. huhtikuuta – 23. toukokuuta 2008 välisenä aikana.
Martha Plimpton
Plimpton on esiintynyt myös elokuvissa Moskiittorannikko (1986), Elämänä pakotie (1988), Perhe on paras (1989), Samantha (1992), Isän tyttö (2010) ja Small Town Murder Songs (2011).
Plimpton on saanut kolme Tony-palkinnon ehdokkuutta sekä Primetime Emmy-ehdokkuuden Outstanding Guest-draamasarjasta vuonna 2002 ja toisen kerran vuonna 2012 The Good Wife-draamaelokuvasta.
Kirjonta
thumb|250px|Kultalangalla kirjottu viitta. thumb|250px|[[Afroditeä kuvaava kirjontatyö.]] Kirjonta on monien kansojen piirissä perinteisesti harrastettu käsityö, jossa kangas tai muu aines on koristeltu erilaisin sen päälle langoilla muodostetuin kuvioin. Langan lisäksi kirjontatyöhön voidaan liittää esimerkiksi helmiä ja paljetteja. Kirjontaan on monenlaisia menetelmiä, ja siinä käytetään useita erilaisia pistoja. Yksinkertaisimpia ja laajimmille levinneitä ovat ristipistotyöt, joihin myydään valmiita tarvikepaketteja. Kirjontaa voidaan tehdä myös ompelukoneella.
Kirjonta Suomessa
Suomessa erityisesti karjalan murrealueella on harrastettu taidokasta kirjontaa. Karjalaisten käsitöistä kuuluisimpia olivat taidokkaasti kirjotut käspaikat, pyyheliinat. Karjalaisissa kansallispuvuissa on usein käytetty taidokasta kirjontaa. Kuuluisin, arvokkain ja työläin niistä on Tuuterin puku.
Myös saamelaisten kansallispuvut on taidokkaasti kirjottu.
Kirjontatyylit
Valkokirjonnassa kirjotaan nimensä mukaisesti valkoisella langalla valkoiselle kankaalle. Leikekirjonnassa, joka on valkokirjonnan yksi muoto, pohjakangas leikataan pois kirjottujen kuvioiden välistä. Valkokirjonta ja leikekirjonta olivat Suomessa yleisesti käytössä 1900-luvun alkupuolella.
Leike- ja valkokirjonta on jaettu eri tyyliensä mukaan englantilaiseen ja ranskalaiseen kirjontaan. Englantilaisessa kirjonnassa suosittiin erilaisia kukka- ja lehtiaiheita, joiden reiät saattoivat olla todella suuria. Leikekirjontaan yhdistettiin usein vielä korko-ompeleita sekä punosreikärivejä. Ranskalaisessa kirjonnassa kuviot muodostuvat suureksi osaksi korko-ompelusta. Ranskalaisella kirjonnalla on tehty paljon nimikointeja.
Kirjonnassa voidaan käyttää myös erilaisia materiaaleja. Tyllikirjonnassa kuviot muodostuvat tyllisilmiin pujotettavasta langasta. Tavallisin tyllikirjontatapa on tyllipujotus, jossa kuviot ovat usein geometrisia ja syntyvät etupistoin. Helmikirjonnassa lankaan pujotetut helmet muodostavat kirjontakuvion langan sijasta. Helmikirjontaa voidaan käyttää esimerkiksi iltalaukuissa.
Historia
Kirjonnan alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Esimerkkejä kirjonnan harrastamisesta löytyy muun muassa antiikin Egyptistä, rautakauden Pohjois-Euroopasta ja Song-dynastian ajan Kiinasta. Kirjotut vaatteet ja muut tekstiilit ovat olleet korkean aseman merkkejä eri kulttuureissa, kuten antiikin Persiassa, Intiassa, Bysantissa ja barokkiaikakauden Euroopassa. Keskiajalla kirjonnalla koristettiin paljon kirkkotekstiilejä, mutta myös vaatteita ja kenkiä, joissa saatettiin käyttää vaakunoiden värejä ja malleja. Kirjontaa harjoitettiin esimerkiksi luostareissa. Suomeen rannikkoseudulle kirjontatekniikat ovat saapuneet todennäköisesti Ruotsista, ja Itä-Suomen kirjonta on ottanut vaikutteita Venäjältä.
Gösta Lindh
Gustaf Lennart ”Gösta” Lindh (8. helmikuuta 1924 Örebro – 4. tammikuuta 1984 Örebro) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Lindh kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952.
Suojausluokitus
Suojausluokitus on sähkölaitteiden turvallisuusluokitus. Luokan I laitteet ovat suojamaadoitettuja. Niissä mahdollisessa vikatilanteessa kuoreen tullut sähkövirta menee suojajohdinta pitkin maahan ja seurauksena sulakkeen tulee palaa. Luokan II laitteet ovat suojaeristettyjä. Suojaeristys tarkoittaa sitä, että laitteissa on ikään kuin kaksinkertainen kuori ja jännitteiset osat ovat kaikki sisemmän kuoren alla. Näissä laitteissa sähköiskun vaara rajoittuu vialliseen johtimeen. Toisen eristyksen pettäessä toinen suojaa käyttäjää. Turvallisimpia laitteita ovat suojausluokan III suojajännitteiset laitteet. Niissä verkkovirran jännite on muuntajalla alennettu vaarattomalle tasolle, yleensä alle 25 volttiin. Lisäksi käytössä yhä on vanhentuneen luokan 0 mukaisia laitteita, joissa on vain peruseristys.
Luokka I
Suojamaadoitetulla pistotulpalla varustetut sähkölaitteet kuuluvat suojausluokkaan I. Vikatapauksessa laitteen kuori voi tulla jännitteiseksi, mutta suojamaadoitetun laitteen kosketeltavat metalliosat on kytketty suojajohtimen kautta maadoitukseen. Näin laite ei ole enää vaarallinen, sillä vikavirta kulkee suojajohdinta (nk. PE-johdinta) pitkin lähteeseen ja seurauksena on virransuojakatkaismien laukeaminen tai sulakkeen palaminen. Suojauksen toimivuuden ehtona on, että suojamaadoituspiiri on ehjä ja että vaihe- ja suojajohtimien resistanssi on niin pieni, että sulake (tai johdonsuoja) katkaisee virran kiinteissä asennuksissa 5 sekunnissa ja pistotulppaliitäntäisissä 0,4 sekunnissa. Uudemmissa asunnoissa kaikki pistorasiat ovat jo maadoitettuja, joten niihin ei voi enää edes kytkeä peruseristettyä sähkölaitetta. Suojamaadoitetun laitteen tuntee pistotulpan molemmilla puolilla syvennyksessä olevista metalliliuskoista, jotka johtavat yhdistävät laitteen kuoren suojajohtimeen. Suojamaadoitetun pistotulpan kutsumanimenä on SUKO (=SUojaKOsketinpistotulppa). Myös aluperäistä saksalaista termiä Schuko (Schutzkontakt) käytetään.
Vikavirtasuojakytkin voi toimia ainoana suojausmenetelmänä ja suojalaitteena kosketusjännitesuojauksessa. Siten vikavirtasuojakytkimellä varustetuista asennuksista ei tarvitse mitata oikosulkuvirtoja; oikosulkuvirta voidaan kuitenkin mitata L-N-piiristä.
Luokka II
Luokkaan II kuuluva suojaeristetty sähkölaite on suoraa verkkovirtaa käyttävistä turvallisin. Siinä on peruseristyksen lisäksi lisäeristys. Sen tarkoituksena on estää jännitteen pääsy kosketeltavissa oleviin osiin, jos peruseristys jostain syystä pettää. Suojaeristetyn sähkölaitteen pistotulppa on yleensä litteä europistoke, joskin myös suurempaa täysprofiilipistoketta käytetään eritysesti pölynimureissa ja hiustenkuivaimissa. Suojaeristetyn laitteen tunnistaa myös laitteessa (ja mahdollisesti myös pistotulpassa) olevasta kahdesta sisäkkäisestä neliöstä. Suojaeristetyn laitteen voi kytkeä sekä tavalliseen että suojamaadoitettuun (SUKO) pistorasiaan. On olemassa myös pistorasioita, joihin käy vain europistoke. Vioittuneen II-luokan pistotulpan voi vaihtaa I-luokan pistotulppaan. Tällöin maadoitus jätetään kytkemättä. Suomessa suojaeristettyjä pistotulppia saa vain valettuina johdon kanssa.
Luokka 0
Luokkaan 0 kuuluvat sähkölaitteet ovat ns. peruseristettyjä. Tämä luokka on vanhentunut, sillä siihen kuuluvia laitteita ei saa myydä, eikä siihen kuuluvia rasioita ole saanut asentaa uudisrakennuksiin vuoden 1997 jälkeen. Myynnissä kuitenkin on esimerkiksi luokan 0 jatkojohtoja. Luokan pistorasioita on paljon vanhoissa asunnoissa ja näissä voi olla luokkaan kuluvia laitteita, kuten valaisimia. Luokan 0 laitteet kytketään pistorasiaan pyöreällä maadoittamattomalla pistokkeella. Peruseristys suojaa käyttäjää laitteen jännitteisiltä osilta normaalitilanteessa. Vikatilanteessa suojaus perustuu siihen, että käyttöympäristön materiaalit ovat sähköisesti eristäviä eikä maapotentiaalia ole. Luokan 0 pistotulppa ei turvallisuussyistä mene maadoitettuun pistorasiaan, eikä tätä saa kiertää esimerkiksi muokkaamalla pistotulppaa tai vaihtamalla se. Sen sijaan maadoitettu pistotulppa sopii maadoittamattomaan rasiaan. Tällöin käytössä on vai peruseristys ja laite toimii maadoittamattomana luokan 0 laitteena. Huoneissa yleensä on vain jompaa kumpaa pistorasiatyyppiä. Jos oli tarpeen asentaa molempia samaan huoneeseen ei luokan 0 pistorasiaa saanut asentaa neljää metriä lähemmäs I-luokan pistorasiaa, jotta ei helposti voi koskettaa yhtä aikaa maadoittamatonta ja maadoitettua laitetta ja siten saada vikatilanteessa vaarallista sähköiskua. Ei myöskään ole sallittua viedä sähköä jatkojohdolla tilaan, jossa on eri suojausluokka.
Suojaerotusmuuntaja
Mikäli on tarpeen käyttää luokan 0 laitetta tilassa, jossa on maadoitetut rasiat, voi käyttää suojaerotusmuuntajaa. Siinä toisiopiiri on galvaanisesti erotettu ensiökäämistä, eikä sitä ole maadoitettu, jolloin sähköiskua ei voi saada maan kautta. Suojaerotusmuuntaja yleensä ei tee varsinaista jännitteen muuntamista. Suojaerotusmuuntajia käytetään myös, jos pitää korjata tai tutkia laitteita niiden ollessa päällä.
Mathew Valencia
Mathew Valencia (s. 12. joulukuuta 1983 Fontana, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Robinin ääniroolista animaatiosarjassa The New Batman Adventures, josta Valencia voitti Young Artist -palkinnon vuonna 1998.
Amazing Race (9. tuotantokausi)
Parit
Yhdeksännellä tuotantokaudella oli mukana 11 paria.
Voittaja
Bj ja Tyler voittivat yhdeksännen tuotantokauden. Voitto ratkesi viime metreillä tiesulun lipputehtävässä. Tätä ennen Eric ja Jeremy olivat pitkään johdossa. Voitto ratkesi siihen, että Bj ja Tyler olivat opiskelleet paremmin kuin Eric ja Jeremy. Ray ja Yolanda jäivät jälkeen jo kiertotiessä.
Deadlock
Deadlock voi tarkoittaa seuraavia:
Mentoni
Mentoni (C10H18O) on ketoneihin ja terpeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteissa ja aromiaineena. Mentonia esiintyy useissa kasveissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa mentoni on väritöntä nestettä, jonka tuoksu on piparmintunkaltainen. Yhdiste on kiraalista ja sen ominaiskiertokyky on -24,8. Mentonin (2R,5S)-isomeeriä nimitetään isomentoniksi. Aine liukenee vain niukasti veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Mentonia esiintyy luonnossa muun muassa mintuissa, salvioissa, kurjenpolvissa ja ruusuissa.
Mentonia valmistetaan eristämällä mintuista tai synteettisesti joko hapettamalla mentolia tai vedyttämällä tymolia.
Mentonia käytetään hajusteissa ja minttuaromina.
Opetushevonen
thumb|300px|Opetushevonen ratsastuskoulussa Opetushevonen (myös tuntihevonen) on hevonen tai poni, joka on ratsastuskoulun opetuskäytössä. Opetushevonen on yleensä osaava ja luotettava ratsu, jolla aloittelijatkin voivat ratsastaa turvallisesti.
Mikä tahansa hevonen ei sovi luonteeltaan ratsastuskoulukäyttöön. Tuntityöskentely on melko yksitoikkoista, ja hevosen on siedettävä stressaantumatta ja liikaa turtumatta jatkuvasti vaihtuvia, lähinnä kokemattomia ratsastajia. Opetuskäytössä olevan hevosen on myös oltava hyvässä kunnossa jaksaakseen monen tunnin päivittäisen urakan. Opetushevosten koulutustaso vaihtelee. Parhaat ja käyttökelpoisimmat opetushevoset ovat sekä hyvin koulutettuja että luonteeltaan rauhallisia mutta vireitä, jolloin ne sopivat sekä aloittelijoiden että kokeneiden ratsastajien käyttöön. Opetuskäyttöön päätyy sekä lähinnä pelkän peruskoulutuksen saaneita keskitason ratsuhevosia ja -poneja että esimerkiksi entisiä kilparatsuja. Kilpauran tehneet hevoset ovat tavallisesti hyvin koulutettuja ja opetushevosiksi sopivan rauhallisia, koska ne ovat tottuneet kaikenlaisiin häiriötekijöihin. Kokeneimpien ja osaavimpien oppilaiden käyttöön on joillakin ratsastuskouluilla myös pitkälle koulutettuja, jopa jatkuvasti melko korkeallakin tasolla kilpailevia hevosia.
Hyvin koulutettu ja hyväluonteinen opetushevonen voi olla ratsastuskoululle huomattavan arvokas. Ratsastuskoulujen taso kuitenkin vaihtelee paljon, ja tuntikäytössä saatetaan pitää myös työhönsä huonosti sopivia, huonosti koulutettuja hevosia tai poneja. Opetuskäytössä olevat hevoset oppivat myös herkästi huonoja tapoja, kuten makupalojen saamisesta johtuvaa näykkimistä, huonoa talutuskäytöstä ja ratsastajan apujen huomiotta jättämistä, jos niitä käsittelevät ja ratsastavat jatkuvasti lähinnä kokemattomat ihmiset. Ratsastuskoulun henkilökunnan tuleekin kiinnittää hevosten käsittelykäytökseen ja ratsastettavuuteen jatkuvasti tarpeeksi huomiota.
Tuntiratsastaja voi ratsastuskoulusta riippuen lainata/vuokrata opetushevosta ratsuksi kilpailuihin esimerkiksi omalla tallilla tai suuremmissakin kilpailuissa. Suomessa vuosittain järjestettävät tuntiratsastajien mestaruuskilpailut ovat avoinna nimenomaan ratsastuskoulujen opetushevosilla kilpaileville ratsastajille.
Oravaisten baptistiseurakunta
Oravaisten baptistiseurakunta on Vöyrin Oravaisissa toimiva baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1932 ja se kuuluu Finlands svenska baptistsamfund-kirkkokuntaan. Seurakunnan Elim-kappeli sijaitsee Eljauksentiellä Oravaisissa.
Vuonna 1966 baptistiseurakunnan rukoushuonetta remontoitiin ja laajennettiin. Seurakunta on osallistunut pakolaistyöhön siitä lähtien kun kuntaan perustettiin vastaanottokeskus vuonna 1991. Karenit ovat baptistiseurakunnan suurin pakolaisryhmä. Seurakunta on tehnyt yhteistyötä Flyktingvännerna-yhdistyksen kanssa. Vuonna 2016 seurakunta neuvotteli nuorisotyöpajan perustamisesta.
R.Smg. Acciaio
'''R. Smg. Acciaio''' oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 vesillelaskettu Acciaio-luokan sukellusvene, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Odero Terni Orlandon telakalta läheltä La Spezian laivastotukikohtaa Muggianosta, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 22. tammikuuta 1941 ja luovutettiin laivastolle 30. lokakuuta.
Palvelus
Luovutuksen jälkeen aluksen miehistö oli viisi kuukautta koulutettavana. Aluksella tehtiin ensimmäinen partiomatka Libyan rannikolle 29. maaliskuuta - 4. huhtikuuta 1942 päällikönään Ottorino Beltrami. Matkan aikana havaittiin ongelmia Fiatin valmistamassa dieselmoottorissa, minkä seurauksena alus oli satamaan palattuaan yli kaksi kuukautta telakalla korjattavana.
Alus palasi palvelukseen kesäkuussa ja se oli partiomatkalle Algerian rannikolle Caxinenniemen pohjoispuolelle 6.-9. kesäkuuta. Alus teki toisen matkan samalle alueelle 13.-18. kesäkuuta. Seuraavan partiomatkan alus teki 24. heinäkuuta - 3. elokuuta Baleaarien eteläpuoliselle alueelle. Partiomatkalla 8.-11. marraskuuta alus hyökkäsi tuloksetta risteilijää vastaan Algerian rannikolla. Alus teki partiomatkan 1. tammikuuta - 10. helmikuuta 1943 Carbonin ja Bougaronin niemien välisellä alueella, jolloin se upotti sukellusveneentorjuntatroolari HMT Tervanin. Upotus oli ainoa sukellusveneelle kirjattu.
Alus teki 18.-29. helmikuuta matkan samalle alueelle ja Ferin niemen pohjoispuolelle 4.-16. huhtikuuta. Matkan päätyttyä Bertrami luovutti aluksen päällikkyyden Vittorio Pescatorelle.
Alus partioi 13. - 18. kesäkuuta Sisilian lounaispuolella, mistä se siirtyi Philippevillen lahdelle 20. kesäkuuta. Alus lähti viimeiselle matkalleen 10. heinäkuuta La Maddalenasta. Aluksen tehtävänä oli ylittää Messinansalmi ja partioida Sisilian länsirannikolla.
Britannian kuninkaallisen laivaston U-luokan sukellusvene HMS Unruly miehistö havaitsi 13. heinäkuuta illalla Acciaion. Britti sukellusvene laukaisi neljä torpedoa, jotka upottivat italialaisaluksen. Aluksella sai surmansa 46 miehistönjäsentä.
Minna Cheung
Minna Cheung (s. 1965 Orimattila) on suomalainen muotisuunnittelija ja vaatealan yrittäjä.
Cheung on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta vaatesuunnittelulinjalta 1993 ja opiskellut sen jälkeen Britanniassa Kingstonin yliopistossa. Hän tutustui siellä tulevaan mieheensä Yat Cheungiin, jonka kanssa hänellä on yhteinen vaatetusalan yritys ja vaatemerkki 2or+ by Yat. Suunnittelutöiden ohella Minna Cheung on juontanut televisiossa Inno-sisustusohjelmaa ja syksyllä 2009 esitettyä Suomen Muodin huipulle. Minnalla on vuonna 1996 syntynyt poika.
Sulho Ranta
Sulho Veikko Juhani Ranta (15. elokuuta 1901 Peräseinäjoki – 5. toukokuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkikirjailija. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa (silloisessa Helsingin musiikkiopistossa) Erkki Melartinin johdolla sekä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1925. Hän opiskeli myös muun muassa Berliinissä, Wienissä, Italiassa ja Pariisissa. Rannan varhaisimpiin teoksiin kuuluu muun muassa pianotrio vuodelta 1923. Ranta toimi teatterikapellimestarina Oulussa, Tampereella ja Viipurissa sekä opettajana Viipurin musiikkiopistossa sekä Sibelius-akatemiassa. Hän piti tammikuussa 1929 ensimmäisen sävellyskonserttinsa Helsingissä. Hänen aktiivisuutensa säveltäjänä väheni 1940-luvun loppupuolelta lähtien, jolloin hän toimi musiikkikirjailijana sekä opettajana ja vararehtorina Sibelius-Akatemiassa.
Ranta toimi myös Viipurin Lauluveikot -mieskuoron taiteellisena johtajana. Rannan sävellyksiä on omistettu, ostettu tai lahjoitettu yhteensä 14 kappaletta Viipurin Lauluveikoille.
Sulho Ranta toimi musiikkikriitikkona ja -pakinoitsijana Ilta-Sanomissa nimimerkillä Särrä vuosina 1933–1957 sekä Suomen Säveltäjät ry:n puheenjohtajana vuosina 1951–1956. Rannan sävellyksiin kuuluu muun muassa sinfonioita. Neljän numeroidun sinfoniansa lisäksi hän sävelsi "Sinfonia programmatican" vuosina 1929–1931. Hänen paljon esitettyihin sävellyksiinsä kuuluvat Viljo Kojon runoon sävelletty joululaulu "Taas kaikki kauniit muistot" sekä P. Mustapään runoon sävelletty "Vain pieni kansanlaulu". Rannan kirjalliseen tuotantoon kuuluu Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta (1945), Musiikin historia I–II (1950–1956) ja Sävelten mestareita (1945, päivitetty versio 1958).
Rannan isä oli kanttori, säveltäjä Juho Ranta, ja hänen puolisonsa oli laulaja (sopraano) ja näyttelijä Elli Ranta. Heidän tyttärensä oli ohjaaja Rauni Ranta.
Julian Symons
Julian Symons (1912 Lontoo, Britannia – 1994 Kent, Britannia ) oli brittiläinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Symonsin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia maahanmuuttajia. Änkytyksen vuoksi hänet pantiin kehityshäiriöisten kouluun, jota hän kävi 14-vuotiaaksi. Hän aloitti silloin toimistotöissä mutta jatkoi opintoja samalla itsenäisesti ja sai vaikutteita kirjailijaveljeltään A. J. A. Symonsilta. Hänen vaimonsa löysi pöytälaatikosta käsikirjoituksen teokseen "The Immaterial Murder Case", lähetti sen kustantajalle, ja se ilmestyi 1945. Vaikka Symons väheksyi teosta, siitä alkoi hänen kirjallinen uransa rikosromaanien kirjoittajana. Hän kirjoitti myös tutkielmia ja elämäkertoja.
Amanda Bearse
Amanda Bearse (s. 9. elokuuta 1958 Winter Park, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja komedienne. Parhaiten hänet tunnetaan roolistaan Marcy Rhoades D’Arcyna komediasarjassa Pulmuset. Marcya hän esitti vielä yhden jakson verran sarjassa Nikki vuonna 2001. Ennen läpimurtoaan Pulmusissa hän näytteli muun muassa televisiosarjassa All My Children vuosina 1982–1984.
Bearse on esiintynyt pääroolissa useissa elokuvissa kuten Menikö taas pieleen?, Kauhun yö, Naisten mies ja The Doom Generation – Tuomion sukupolvi.
Hän toimi emäntänä stand up -show’ssa nimeltään Out There 2 vuonna 1994. Ohjelmassa esiintyi koomikoita, jotka olivat homo- ja biseksuaaleja. Bearse itse on ollut avoimesti lesbo vuodesta 1993. Hän asuu yhdessä pitkäaikaisen elämänkumppaninsa kanssa.
Joanne Dru
Länsi-Virginiassa syntynyt Dru nousi maineeseen varsinkin rooleillaan lännenelokuvissa, kuten Punainen virta (1948) ja Keltainen nauha (1949). Työstään televisiossa hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle. Lisäksi hän voitti vuonna 1994 Golden Boot -palkinnon.
Dru oli kolmen lapsen äiti. Hän kuoli lymfedeemaan 74-vuotiaana Los Angelesissa.
Toussaint
Toussaint on ranskankielinen nimi, joka voi olla sekä sukunimi että miehen etunimi. Se tarkoittaa pyhäinpäivää. Vuonna 2023 Suomen väestötietojärjestelmässä oli 13 elävää ihmistä, joiden sukunimi oli Toussaint.
Tunnettuja Toussaint-nimisiä
Lisäksi:
Täpläpaksupää
Koko ja ulkonäkö
Täpläpaksupää on väriltään kellanruskea ja sen siipien kärkiväli on 26–34 mm. Siipien yläpinnat ovat koiraalla oranssinruskeat ja ulkoreunasta laajalti tummanruskeakehnäiset ja etusiiven kärkiosassa erottuu muutama nelikulmainen, keltainen täplä. Naaralla siivet ovat melko tasaisen ruskeat ja keltaisten kärkitäplien lisäksi etusiivessä on myös muutama oranssinsävyinen laikku. Siipisuonet ovat molemmilla sukupuolilla tummat. Sävyeron lisäksi naaraan ja koiraan erottaa koiraan etusiivessä olevasta koirassuomuviirusta eli mustasta, naarasyksilöitä houkuttelevia hajusteita sisältävästä juovasta, joka erottuu hyvin selvästi. Siipien alapinnat ovat harmaanruskeat ja takasiiven alapinnalla on selkeitä, kirkkaan valkoisia, nelikulmaisia täpliä. Pohjoinen alalaji H. c. catena on hieman pienempi ja sävyltään tummempi. Valkotäpläpaksupää muistuttaa läheistä sukulaislajiaan piippopaksupäätä (Ochlodes sylvanus). Helpoimmin lajit erottaa täpläpaksupään siipien alapinnalla olevista selkeistä valkeista täplistä.
Levinneisyys ja lentoaika
Maailmanlaajuisesti täpläpaksupäätä tavataan laajalti Pohjois-Afrikassa, Euroopassa, Aasiassa sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa laji on ollut aiemmin yleinen, mutta nykyisin sitä tavataan vain muutamilla alueilla Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa, Kaakkois-Suomessa sekä Luoteis-Lapissa. Suomen lisäksi myös muualta Euroopasta on merkkejä lajin vähenemisestä.
Luoteis-Lapin alalajin H. c. catena ainoa nykyinen esiintymä Suomessa sijaitsee Ánnjaloanjin luonnonsuojelualueella Kilpisjärven ja Haltin välisellä erämaa-alueella, jossa kannan koko lienee noin 1 000 yksilöä.
Perhoset lentävät etelässä heinäkuun alusta elokuun alkuun, alalaji H. c. catena kuitenkin paria viikkoa aikaisemmin.
Elinympäristö ja elintavat
Täpläpaksupään ympäristöä ovat kuivat ja avoimet kedot, jotka saavat paljon auringonvaloa. Sitä tavataan tyypillisesti lämpimillä etelärinteillä, missä ruoho on lyhyttä. Tuntureilla elinpaikkoja ovat avoimet, mutta rehevät puronvarsikosteikot. Paksupää on nopea ja voimakas lentäjä, mutta perhoset ovat hyvin paikkauskollisia, käyvät ahkerasti ruokailemassa kukilla tai istuksivat auringonpaisteisilla kivillä tai paljaalla maalla. Pilvisellä säällä ne eivät lennä. Lepäävän perhosen lepoasennossa siivet ovat puoliksi avoinna.
Naaras munii kasveille lähelle maanpintaa ja lajin talvehtiva vaihe on muna tai hyvin pieni toukka. Toukka elää silkkirihmoilla yhteensidottujen lehtien välissä lähellä maanpintaa. Pohjoinen alalaji talvehtinee kahdesti ennen perhosen aikuistumista, toisen kerran kotelona. Toukkakehitys kestää 14–15 viikkoa ja kotelovaihe 2–4 viikkoa.
Suomessa täpläpaksupää on arvioitu vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa vaarantuneeksi. Ruotsissa laji on silmälläpidettävä ja pohjoinen alalaji erittäin uhanalainen. Nimialalaji on harvinaistunut kaikkialla Euroopassa sopivien elinympäristöjen umpeenkasvun myötä, sillä se on paikkauskollinen, esiintymien yksilömäärät ovat tavallisesti pieniä ja populaatiot ovat jo valmiiksi pirstoutuneita. Havainnot Englannissa ovat osoittaneet etenkin lampaiden ja kaniinien suorittaman laidunnuksen pitävän ympäristön täpläpaksupäälle sopivana. Jänisruttoepidemian hävitettyä kaniineja, myös alueen täpläpaksupäiden määrä romahti. Ruotsin Öölannissa on havaittu, että toistuvat kuivat kesät, joiden aikana ravintokasvit kuihtuvat, voivat aiheuttaa pienten pirstoutuneiden populaatioiden perhosten lukumäärän putoamisen, josta paluu normaaliin saattaa kestää jopa vuosikymmenen. Pohjoisella alalajilla vastaavaa uhkatekijää ei tunneta, mutta ilmastotekijät voivat vaarantaa senkin säilymisen.
Vihtori Raevuori
Henkilöhistoria
Vihtori Raevuoren vanhemmat olivat veturinkuljettaja Juho Aleksanteri Raevuori ja Erika Heliander ja puoliso vuodesta 1911 Hilja Laine Tammelin (k. 1956). Varatuomari, sukututkija Yrjö Raevuori oli hänen veljensä. Vihtori Raevuori tuli ylioppilaaksi Tampereen Reaalilyseosta 1901 ja valmistui ensin kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista ja sitten filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1911. Hän toimi Tuusulan kansanopistossa maatalousaineiden opettajana 1911–1921 ja johtajana 1915–1921, Tuusulan kasvitarha- ja kotitalouskoulun opettajana ja johtajana 1916–1920, Suoviljely-yhdistyksen ja asutushallituksen suotutkimuksen palveluksessa 1921–1922, Maataloutta kuvin ja kartoin -teoksen toimitussihteerinä 1922–1924, Maatalousseurojen keskusliiton konsulenttina ja Maan toimitussihteerinä 1925–1928 ja Uuden Suomen maatalousosaston toimittajana 1922–1934. Järvenpään yhteiskoulun johtaja ja opettaja Raevuori oli vuodesta 1928 vuoteen 1953, joskin hän opetti koulussa ja Järvenpään työväenopistossa pikakirjoitusta vielä kymmenen vuotta. Raevuori julkaisi useita pikakirjoituksen oppaita ja työskenteli valtiopäivien pikakirjoittajana vuodesta 1904 aina vuoteen 1952 asti.
New Zealand Idol
thumb|Ohjelman logo.
NZ Idol on uusiseelantilainen versio brittiläisestä Pop Idol -televisio-ohjelmaformaatista.
Ohjelman on tuottanut FremantleMedia. Uudessa-Seelannissa on järjestetty tähän mennessä kolme Idol-kautta.
Ensimmäisen kauden voitti Ben Lummis (2004), toisen Rosita Vai (2005) ja kolmannen Matthew Saunoa (2006).
Mitrastemon
Mitrastemon on kaksi kasvilajia sisältävä loiskasvisuku ja Mitrastemonaceae-heimon ainoa suku. Molemmat lajit ovat pyökkikasvien (Fagaceae) endoparasiittisia juuriloisia, joilla ei ole lainkaan vartta tai lehtiä.
Mitrastemon-lajeja on kaksi, ja ne ovat maantieteellisesti täysin eriytyneitä. Mitrastemon matudae esiintyy Meksikossa Chiapasin osavaltiossa ja Mitrastemon yamamotoi Kaakkois-Aasiassa, Taiwanilla sekä Japanissa.
Mitrastemon-lajit elävät rihmamaisena kudoksena isäntäkasvin juurien sisällä. Ne kasvavat juuressa nilan ja jällen välissä kasvattaen poikittaisia rihmoja puuainekseen. Koko kasvista ainoastaan kukinnot kasvavat isännän ulkopuolelle. Kukinta-aikaan maan alta työntyvät kukat muodostavat maanpintaan usein isäntäkasvia ympäröiviä renkaita eräiden sienten (ks. sienikehä) tapaan. Kukkavarressa on muutamia kalpeita ja suomumaisia lehtiä, jotka suuntautuvat jyrkästi ylöspäin. Kukat tuottavat runsaasti mettä, jota kertyy myös kukkavarressa olevien lehtien hankoihin lisäten näin kasvin suosiota pölyttäjien keskuudessa. Kukinto on enimmäkseen hyönteispölytteinen, mutta Uudessa-Guineassa myös mettä syövien lintujen on raportoitu käyvän Mitrastemon-lajin kukilla ja jopa puolustavan ravinnonlähdettään. Hedelmä on marjamainen kapseli.
Constantine John Phipps
Hänen vanhempansa olivat Mulgraven 1. paroni Constantine Phipps (22. elokuuta 1722–13. syyskuuta 1775) ja Lepell Hervey (15. huhtikuuta 1723–11. maaliskuuta 1780). Hänellä oli 5 sisarusta. 20. kesäkuuta 1787 hän avioitui Anne Elizabeth Cholmleyn (kuollut 22. toukokuuta 1788) kanssa.
Phipps opiskeli Eton Collegessa Joseph Banksin kanssa, mutta lopetti opintonsa päästessään merille setänsä kapteeni A. J. Herveyn laivalle. 1766 hän purjehti luutnanttina Newfoundlandiin HMS Nigerillä. Banks seurasi mukana laivan luonnontieteilijänä.