cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kioton keisarillinen palatsi
Historia
Japanin keisarihovi siirtyi Kiotoon eli Heian-kyōhon vuonna 794, kun siitä tehtiin maan uusi pääkaupunki. Kaupungin pohjoisosaan rakennettiin Heian-palatsi, jonka sisäosassa (dairi) keisari asui. Heian-kauden jälkeen palatsi kärsi kuitenkin usein tuhoja, ja hovi joutui käyttämään palatsinaan muita aateliskartanoita. Nykyinen keisarillinen palatsi sai alkunsa tällaisena väliaikaisena palatsina (satodairi): keisari Tsuchimikado piti siellä vuodesta 1331 alkaen pohjoista hovia, kun keisarilinja oli jakautunut eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella kahteen haaraan.
Eteläisen ja pohjoisen hovin kauden jälkeen palatsi siirrettiin pysyvästi nykyiselle paikalleen, mutta aiemman Heian-palatsin tavoin sekin on historian saatossa tuhoutunut tulipalossa lukuisia kertoja. 1400-luvulla palatsi kärsi tuhoja jo kahdesti ennen 1460-luvulla alkanutta Ōnin-sotaa, ja Ashikaga-sotilashallinnon huonon taloudellisen tilanteen vuoksi se jäi korjaamatta entiseen loistoonsa. Vielä 1500-luvun loppupuolella se käsitti alkuperäistä palatsia huomattavasti suppeamman alueen. Palatsia rakennuttivat uudelleen Oda Nobunaga, Toyotomi Hideyoshi ja sittemmin Edo-kaudella Tokugawa-sotilashallinto, mutta 1600–1700-luvuilla se paloi jopa viisi kertaa: vuosina 1653, 1661, 1673, 1708 ja 1788.
Kansei-kaudella vuoden 1788 tulipalon jälkeen palatsia korjautti daimio Matsudaira Sadanobu. Sadanobun tavoitteena oli palauttaa palatsi alkuperäiseen Heian-kauden asuun. Kun tuli jälleen tuhosi palatsin vuonna 1854, se rakennettiin entisen kaltaisena uudelleen. Valtaosa palatsin nykyisistä rakennuksista onkin valmistunut vuonna 1855. Pian tämän jälkeen vuoden 1869 Meiji-restauraatiossa Japanin pääkaupunki ja sen myötä keisarihovi siirtyivät Kiotosta Tokioon, mutta Kioton keisarillisella palatsilla pidettiin 1900-luvulla kruunajaisseremonia vielä keisari Taishōlle eli Yoshihitolle ja keisari Shōwalle eli Hirohitolle.
Palatsialue
pienoiskuva|Seiryōden-halli
Keisarillinen palatsi muodostaa suorakulmiomaisen alueen, joka sijaitsee Kyōto gyoenin eli Kioton keisarillisen puutarhan pohjoisosassa. Palatsialue on pohjois–eteläsuunnassa 450 metrin pituinen ja itä–länsisuunnassa 250 metrin levyinen. Palatsia ympäröivät aiemmin sijaishallitsija- ja muiden aatelissukujen kartanot, mutta niistä lähes kaikki on purettu.
Palatsia ympäröi savimaasta rakennettu muuri (tsuijibei), jossa on kuusi porttia. Etelästä alueelle johtaa arvokkain portti Kenreimon (建礼門), jota käyttävät vain keisari ja ulkomaiset valtiojohtajat. Muita portteja ovat pohjoisessa Sakuheimon (朔平門), idässä Kenshunmon (建春門) sekä lännessä Gishūmon (宜秋門), Seishomon (清所門) ja Kōgōmon (皇后門). Seremonioissa käytetyt rakennukset sijaitsevat palatsialueen eteläosassa, asuinrakennukset keskiosassa ja keisarinnan, nuorten prinssien ja prinsessojen asuintilat hiukan muista rakennuksista erillään alueen pohjoisosassa. Alueen pohjoisreunan Sakuheimon olikin historiallisesti keisarinnan käyttämä portti.
Shishindenin luoteispuolella on Seiryōden-halli (清涼殿), joka on niin ikään shinden-zukuri-tyylinen rakennus. Sitä käytettiin esimerkiksi keisarin päivittäisten velvollisuuksien hoitoon. Koillisessa Shishindeniin liittyvät audienssihalli Kogosho (小御所) ja shoin-asuinarkkitehtuuria edustava Ogakumonjo-halli (御学問所). Niiden vieressä on Oikeniwa-niminen (御池庭) kävelypuutarha. Kuparikattoinen Shunkōden-rakennus (春興殿) Shishindenin itäpuolella rakennettiin keisari Yoshihiton kruunajaisseremoniaa varten 1900-luvun alussa.
Keisarin asuinrakennus Otsunegoten (御常御殿) on shoin-tyylinen, 15-huoneinen rakennus, johon liittyy Gonaitei-puutarha (御内庭). Rakennuksessa ehtivät 1800-luvulla asua keisarit Kōmei ja Meiji. Rakennukseen liittyy Omima-halli (御三間), jota käytettiin vuodenkiertoon liittyvien juhlien yhteydessä.
Luettelo Sonkajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Sonkajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sonkajärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Kioton keisarillinen palatsi
Käyttö
Yleisö pääsi keisarillisen palatsin alueelle aikaisemmin ainoastaan opastetun kiertokäynnin yhteydessä, mutta nykyisin palatsialueella saa liikkua vapaasti. Rakennuksiin ei kuitenkaan ole sisäänpääsyä.
Leberin synnynnäinen amauroosi
Leberin synnynnäinen amauroosi on ryhmä synnynnäisen tai vauvaiässä alkavan sokeuden aiheuttavia autosomin kautta resessiivisesti periytyviä sairauksia.
Taistelu Apassisolassa
Taistelu Apassisolassa on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1952. Se kertoo vuoden 1862 taistelusta Apassisolassa, Arizonassa.
Leberin synnynnäinen amauroosi
Leberin synnynnäiseen amauroosiin ei ole parantavaa hoitoa. Sairaus on harvinainen, ja sen arvioitu esiintyvyys on noin 2–3 / 100 000. Se on kuitenkin melko tärkeä synnynnäisen sokeuden aiheuttaja (noin 10–18 %).
Taistelu Apassisolassa
Jeff Chandler esitti jälleen Cochise-nimistä apassipäällikköä, samoin kuin aiemmin elokuvassa Katkaistu nuoli, John Lund esitti ratsuväen majuri Coltonia. Elokuvaa pidettiin varsin tavanomaisena kuvauksena punanahkojen ja ratsuväen kohtaamisesta.
Päivi Hautaniemi
Päivi Hautaniemi (s. 27. heinäkuuta 1971) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä. Seuratasolla hän edusti koko urheilu-uransa ajan Seinäjoen Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Arto Hautaniemi. Kalevan kisoista Hautaniemi saavutti kiekonheiton hopeaa vuonna 1993. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
Aktiivisuus
Aktiivisuus (so. termodynaaminen aktiivisuus) on käsite, jonka avulla voidaan termodynaamiset tarkastelut laajentaa ideaalisista liuoksista käytännön liuoksiin, joissa termodynaamiset ominaisuudet eivät aina suoraan ole verrannollisia ainemääriin. Aktiivisuus tarkoittaa aineen (so. kemiallinen yhdiste) tehokasta (efektiivistä) painetta (kaasut), konsentraatiota (nesteet) tms. verrattuna aineen standarditilaan.
Määritelmä
Aineen i aktiivisuus, a_i tai (i) on laaduton suure ja voidaan määritellä (molaarisen) kemiallisen potentiaalin avulla:
Tässä on standarditilassa olevan aineen kemiallinen potentiaali, R on kaasuvakio, ja T on absoluuttinen lämpötila. Yhtälöstä (1) on todettavissa, että aktiivisuus riippuu kaikista tekijöistä, jotka vaikuttavat kemialliseen potentiaaliin. Aineen aktiivisuus voi todellisissa liuosseoksissa (so. reaaliliuoseos, useita ainesosia) poiketa seoksen kokonaiskonsentraatiosta johtuen liuosseoksen molekyylien välisistä vuorovaikutuksista. Tätä poikkeamaa merkitään aktiivisuuskertoimella \gamma. Aineen i aktiivisuuskerroin on
Tässä aineen i:n mooliosuus ja n_i= ainemäärä. Kun, Raoultin laki toimii tarkasti. Aktiivisuuskerroin kytkeen aktiivisuuden mitattuun mooliosuuteen x_i, molaalisuuteen b_i, massaosuuteen, molaariseen konsentraatioon , tai massakonsentraatioon seuraavasti:
A. W. Rancken
Arne Wilhelm Rancken (28. kesäkuuta 1880 Pirkkala – 17. elokuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti, historioitsija ja heraldikko.
Aktiivisuus
Määritelmä
Tässä c^{\ominus} on standardikonsentraatio ja b^{\ominus} on standardimolaalisuus.
Jääkausi Alpeilla
thumb|250px|Alppien laajin ja viimeisin jäätiköityminen kartalla. Laajimpien Riss- ja Mindel-jäätiköiden raja sininen, viimeisimmän Würm-jäätiköitymisen raja violetti. thumb|[[Bylotinsaari Kanadan pohjoispuolisilla Arktisilla saarilla, sen vuoristojäätikkö saattaa muistuttaa jääkauden Alppien jäätiköitä.]]
Aktiivisuus
Määritelmä
Aineen aktivisuuden tarkastelussa ilmoitetaan aineen standarditilaA Yleisesti voidaan todeta, että
A. W. Rancken
Ranckenin vanhemmat olivat ylikielenkääntäjä, kapteeni Wilhelm Rancken ja Gerda Brakel. Hän valmistui arkkitehdiksi 1905 ja toimi Arabian tehtaan arkkitehtina 1906–1908 sekä vuodesta 1908 alkaen Taideteollisen keskuskoulun kaavapiirustuksen opettajana ja piirustuksenopettajana eri kouluissa. Rancken oli Helsingin kaupunginmuseon hoitajana 1920–1949, Suomen taideteollisen yhdistyksen museon intendenttinä 1921–1928 ja rahastonhoitajana 1922–1942 sekä muinaistieteen toimikunnan arkkitehtina 1922–1947.
Aktiivisuus
Lisätieto
A Standarditilassaan aineen kemialliselle potentiaalille pätee, jolloin. Aineen standarditilaa valittaessa on päädytty valitsemaan termodynaamisten partiaalisten moolisuureiden vuoksi ns. hypoteettinen tila, jossa on ideaalisen äärettömän laimennuksen ominaisuudet. Tässä tilassa kaikkien osallistuvien ionien suhteen liuokset ovat 1 molaalisia.
Vaikutukset
Yleensä kokonaiskonsentraatioltaan alle 0,1 mol/l liuoksille voidaan olettaa, että aktiivisuus on noin sama kuin konsentraatio. Jo inertin suolankin lisääminen niin, että 0,1 mol/l ylittyy, tekee liuoksen niin vahvaksi, että aktiivisuus on selvästi pienempi ja pH ei ole sama kuin konsentraatiosta laskettu.
A. W. Rancken
Rancken oli Arkitektgilletin varapuheenjohtaja 1927–1928 sekä puheenjohtaja 1929–1931 ja 1939–1941. Hän toimi Tekniska föreningen i Finlandin varapuheenjohtajana 1933–1935, taideteollisen museon johtokunnan puheenjohtajana 1935–1946 ja Ehrensvärd-seuran varapuheenjohtajana 1942–1947.
Rancken on kirjoittanut Helsingin historiasta ja suomalaisista vaakunoista. Hänen lahjoittamansa Axel ja Mina Federleyn muotokuvat ovat Helsingin kaupunginmuseon kokoelmissa.
Rakennussuunnitelmia
Rancken suunnitteli myös joitakin kirkkojen korjaus- tai restaurointitöitä:
Muistomerkkejä
Seuraavat sankarihautausmaiden muistomerkit on Rancken suunnitellut:
Jääkausi Alpeilla
Jääkausi Alpeilla tarkoittaa koko maapallolla sen eri osissa samanaikaisesti vaikuttaneiden jäätiköitymisvaiheiden kunakin ajanjaksona toteutuneita paikallisia ilmenemismuotoja erityisesti Alppien alueella. Jäätiköitymisvaiheet ovat saaneet nimensä vanhimmasta viimeisimpään alueen jokien mukaan: Günz, Mindel, Riss ja Würm.
Jäätikkö peitti Alpit viime jääkaudella jättäen monia vuorenhuippuja jäättömiksi. Edellisillä pleistoseenin jääkausilla Alppien yllä oleva jäätikkö oli hieman laajempi, ja kolme Wurm-jääkautta vanhempaa moreeniketjua on tunnistettu. Viime jääkaudella Italiassa Pojoen laaksossa jää ylsi vuoristoista kohti alavampia alueita jopa 100 metrin korkeuteen merenpinnasta. Näin syntyi paikoitellen laajoja vuoristojen juurijäätiköitä. Monien nykyisten Sveitsin kaupunkien sijaintipaikat, mm. Zürich peittyivät jäähän, samoin Itävallan Innsbruck, Salzburg ja Klagenfurt.
thumb|right|220px|Alppien nykyiset jäätiköt ovat pieniä. thumb|right|220px|Tietokoneella käsitelty talvinen satelliittikuva Alpeista. Talvella luminen alue vastaa suunnilleen jääkaudella jään peitossa ollutta aluetta.
Vaikka neljä suurta moreeniketjua ympäröi Alppeja, niiden ja niihin liittyvien kerrostumien ajoitukset ovat sen verran epämääräisiä, että esimerkiksi viimeistä edellisen Riss-jääkauden laajuudesta Alpeilla kiistellään. Perinteisesti Riss-jäätiköitymisen on uskottu olleen laaja Alpeilla, mutta joidenkuiden tutkijoiden mielestä jäätikön laajuus olisi silloin vastannut Veiksel-kauden varhaisten jäätiköiden laajuutta. Muinaisissa siitepölyissä näkyy Alppien alueella varmuudella viisi suurta interglasiaalien erottamaa jääkautta.
Virtaava jää muovasi Alpeilla U:n muotoisia laaksoja ja järviä. Lumiraja lienee ollut 1 400–1 700 metrin korkeudessa eli suunnilleen 1 100–1 300 metriä nykyisen lumirajan alla. Pohjois-Alpeilla Itävallassa, Saksassa ja Sveitsissä jäätä valui lumirajan alle noin 600 metrin korkeuteen asti.
Jää peitti viime jääkaudella suuren osan Alpeista. Zürich, Bolzano, Rento, Insbruck ja Salzburg peittyivät jään alle. Esimerkiksi Italiassa Gardajärven, Comojärven, Maggiorejärven, Luganojärven, Lado d'Iseon ja Ivrean lähellä on moreeneja, jotka ovat jääkauden aikaisten vuorenjuurijäätiköiden synnyttämiä.
Miksi jää valui Alpeilta lumirajan alle
Länsi-Alppien suurin jääkupoli Monta Rosian yllä ulottui yli 3 000 metrin korkeuteen. Toinen suuri jääkupoli Mont Blancin yllä oli yli 2 500–2 600 metrin korkeudessa. Riss-jääkaudella jäätikkö virtasi Itä-Alpeilla Wolfratshausenissa noin 140 m:n korkeuteen merenpinnasta, eli Wurmin jäätiköiden ääriaseman alle.
Varhaispleistoseenin Iller-lechin alueen Biber-kausi jaetaan kahteen kylmään vaiheeseen. Kausi lienee ollut hieman alle 2,6 miljoonaa vuotta sitten. Donau-kompaksi oli alle 1,95 miljoonaa vuotta sitten. .
Haslachin ja Mindelin välissä kasvoi Alpeilla siipipähkinöitä (Pterocarya), humalapyökkejä (Ostrya) ja hemlokkeja (Tsuga), jonka mukaan kausi olisi ollut lämmin ja kostea, ja ehkä Pohjois-Saksan Holstein-interglasiaalia vanhempi.
Alppien jääkaudet
1800- ja 1900-lukujen vaihteissa Penck- ja Brückner-nimiset tutkijat esittivät neljän jääkauden järjestelmän, josta on tullut jääkausitutkimuksen klassikko. Tämä perustui eri laajuisiin päätemoreeneihin. Jääkaudet ovat Günz, Mindel, Riss ja Würm Tonavaan laskevien sivujokien mukaan. Uusien tutkimusten mukaan Mindel käsittäisi kolme suurta jäätiköitymistä.
Perinteisesti luetellaan neljä viimeistä jääkautta Günz-Mindel-Riss-Würm.
Alpeilla esiintyi noin 2,6 miljoonaa vuotta sitten ilmaston vaihteluja viileänkuivasta kosteanlämpimähköön, muttei jääkausia. Syntyi lössiä. Olduvain tapahtuman aikoihin (MIS63:n) alkoi 17 interglasiaalin sarja, muttei vieläkään suuria jäätiköitymisiä. Noin MIS24:n aikoihin noin 0,9 miljoonaa vuotta sitten jäätiköt kasvoivat Alpeilla yhä suuremmiksi ja tulivat lopulta näkyviin Günz-jääkautena, joka pyyhki pois merkit aikaisemmista jääkausista. Jääkausi kuljetti hiekkaa jokiin kerrostumaan. Günz-jääkausi, MIS16 noin 620 000 vuotta sitten tuotti "Altere Deckenschotter" -kerrostuman. Gunz-jääkaudella oli kolme kylmää kautta. Mindel tuotti Younger Deckenscotterin, Riss Höchterrassen ja viimeinen jääkausi Würm alaterassin. Donau-jääkausi perustuu epävarmoihin löytöihin, samoin Haslach-jääkausi kiisteltyyn Keski-Deckenscotteriin, joka saattaa olla Mindelin osa.
Würm-jäätikön kasvu ja vetäytyminen Alpeilla
Jääkauden alkuvaiheilla Alpeilla vaihteli 115 000 kylmien ja lämpimien kausien aikana tundra ja metsä. Ainakin Länsi-Alpeilla jäätiköt tulivat jo tällöin vuorilta alas noin 103 000 vuotta sitten. Seurasi kolme havumetsä-interstadiaalia, lämmintä kautta, joista ensimmäinen oli 95 000 vuotta sitten. Keski-Würm-kaudella oli kolme avoimen metsämaan interstadiaalia tundrakausien välissä.
Vuoristoissa lumiraja, jäätikön raja ja ilmaston nykyinen tila eivät seuraa pikkutarkasti toisiaan. Pieni vuoristojäätikkö reagoi lämpötilan muutoksiin nopeammin kuin suuri mannerjäätikkö. Jäätikkö valui Alpeilla aina lumirajan alle. Vuoristojäätikkö reagoi kylmenemiseen vasta 500 vuoden kuluttua. Alppien jäätikkö ei kasvanut vuorten juurelle Varhais- ja Keski-Würmillä. Jää kasvoi Alpeilla suuriin pitkittäislaaksoihin 25 000–24 000 radiohiilivuotta sitten. Maksimissaan Alppien jäätikkö oli noin 23 500 vuotta eli 21 000–20 000 radiohiilivuotta sitten. Alpeilla oli jäätikön maksimivaiheessa ennen 21 000–17 000 vuotta sitten pieniä jäätikön reunan värähtelyjä.
Oli monia jäätikön vetäytymismaksimeita eli stadiaaleja. Jäätikkö suli ja vetäytyi mutta kasvoi taas uudestaan. Itä-Alppien suurissa laaksoissa jäätikön arvellaan vetäytyneen hyvin nopeasti, suuria päätemoreeneja ei jäänyt. Lännempänä syntyivät Buhlin ja Steinachin päätemoreenit. Steinach lienee ollut noin 16 000 radiohiilivuotta sitten. Kolme pääasiallista kylmäkautta alpeilla vetäytymisen jälkeen enne Böllingiä olivat Bühl, Gschnitz ja Daun. Arvellaan Gschnitzin kauden noin 16700 vuotta sitten (karkeasti 14 000 radiohiilivuotta sitten) jälkeen jäätikön vetäytyneen ennen Clayadelia Daunin tasalle.
Jäätikön vetäytyminen Itä-Alpeilla:
Metaanisulfonyylikloridi
Metaanisulfonyylikloridi eli mesyylikloridi (CH3SO2Cl) on sulfonyyliklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa metaanisulfonyylikloridi on kellertävä neste. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta metaanisulfonihapoksi. Aine on liukoinen alkoholeihin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Amiinit ja alkoholit reagoivat metaanisulfonyylikloridin kanssa muodostaen metaanisulfonaatti- eli mesyylijohdannaisia, jotka ovat hyödyllisiä orgaanisen kemian synteeseissä. Lisäksi metaanisulfonyylikloridi reagoi alkeenien kanssa additioreaktiolla, jossa muodostuu β-kloorisulfonijohdannaisia. Hyvin vahvojen emästen vaikutuksesta metaanisulfonyylikloridista muodostuu erittäin reaktiivinen sulfeeni. Yhdiste syövyttää helposti monia metalleja.
Valmistus ja käyttö
Metaanisulfonyylikloridia voidaan valmistaa metaanitiolista hapettavalla kloorauksella tai metaanista ja sulfuryylikloridista vapaaradikaali-initiaattorin kuten vetyperoksidin ja urean seoksen läsnä ollessa.
Metaanisulfonyylikloridia käytetään orgaanisissa synteeseissä tuomaan yhdisteeseen metyylisulfonaattiryhmä valmistettaessa esimerkiksi lääkeaineita, väriaineita, maatalouskemikaaleja, tekokuituja ja valokuvauskemikaaleja. Jossain määrin sillä on käyttöä myös katalyyttinä, klooraavana kemikaalina ja stabilisaattorina.
Turvallisuus
Metaanisulfonyylikloridi on helposti haihtuva syövyttävä ja voimakkaasti ihoa ja silmiä ärsyttävä yhdiste. Se on kyynelvuotoa aiheuttava yhdiste eli lakrymaattori.
Delta (osavaltio)
thumb|Deltan osavaltion sijainti Nigeriassa. Delta on yksi Nigerian 36 osavaltiosta. Se sijaitsee maan eteläosassa, Nigerjoen suistossa, josta se on saanut nimensäkin. Osavaltio rajoittuu pohjoisessa Edon, idässä Anambran, kaakossa Riversin ja etelässä Bayelsan osavaltioon. Lännessä sitä rajaa Alantin valtameri (Benininlahti) ja luoteessa Ondon osavaltio. Idässä ja etelässä osavaltio rajoittuu luonnonmaantieteellisesti Nigerjoen alajuoksuun ja deltaan. Osavaltio on perustettu vuonna 1991 aiemman Bendelin osavaltion eteläosasta. Deltan osavaltion pinta-ala on 16 986 neliökilometriä.
Jorja Fox
Jorja Fox (syntymänimeltään Jorja-An Fox; s. 7. heinäkuuta 1968) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan CSI-televisiosarjan Sara Sidlenä. Fox on vieraillut useissa sarjoissa, muun muassa West Wingissä. Hän esiintyi myös Teho-osastossa vuosina 1996–1999 eli kausilla 3–5. Hänen läheinen ystävänsä on Emily Procter, joka näyttelee Calleigh Duquesnea CSI:n spin-off-sarjassa CSI Miami.
Delta (osavaltio)
Vuonna 2006 Deltan osavaltiossa asui noin 4 100 000 asukasta. Vuoden 2020 väkilukuarvio oli 5 416 738.
Jorja Fox
Ennen näyttelijäopintojaan Jorja Fox toimi mallina mm. muotinäytöksissä. Näyttelijän opintonsa hän aloitti Lee Strasberg instituutissa New Yorkissa jossa hänen tutorinaan toimi veteraaninäyttelijä William Hickey. Fox ehti ennen läpimurtoaan näytellä muutamissa elokuvissa ja TV-sarjoissa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1996 kun hänet valittiin tohtori Maggie Doylen rooliin TV-sarja Teho-osastossa. Hän esitti roolihahmoaan kaikkiaan 33 jaksossa. Tämän jälkeen vuonna 1999 hän esitti presidentin tyttären turvamies Gina Toscanon roolia TV-sarjassa West Wing. TV-sarjassa CSI Fox esitti rikospaikkatutkija Sara Sidlea ensin vakiokasvona vuosina 2000–2008. Vuosina 2009 ja 2010 hänen roolihahmonsa esiintyi sarjassa satunnaisena vierailevana tähtenä ja vuodesta 2011 lähtien hän on jälleen kuulunut sarjan vakiokasvoihin.
Näyttelijän töiden ohella hän on osaomistajana tuotantoyhtiössä Seafox Productions, joka on tuottanut mm. Dusty Springfieldistä kertovan musikaalin Stay Forever: The Life and Music of Dusty Springfield sekä muutamia dokumenttielokuvia. Fox tunnetaan myös ympäristön- ja eläinsuojelu aktiviina.
Delta (osavaltio)
Delta on Nigerian öljyntuotantoaluetta. Alueen kannattavinta yksityistä liiketoimintaa on raakaöljyn varastaminen valtion omistamista öljyputkista, ja näiden varastettujen öljyvarojen hallinta on suoraan ja epäsuorasti useiden levottomuuksien syynä.
Thorleif Haug
Thorleif Haug (28. syyskuuta 1894 Lier – 12. joulukuuta 1934 Drammen) oli norjalainen urheilija, joka kilpaili hiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä. Hänen urheilu-uransa parhaat hetket ajoittuivat 1920-luvulle.
Chamonix’n vuoden 1924 talviolympialaisissa Haug voitti 18 ja 50 kilometrin hiihdot sekä yhdistetyn kilpailun. Hänelle annettiin laskuvirheen seurauksena myös mäkihypyn pronssimitali, mutta virhe paljastui vasta vuonna 1974, 40 vuotta Haugin kuoleman jälkeen. Tuolloin mitali annettiin sen todelliselle voittajalle, amerikkalaiselle Anders Haugenille.
Hiihdon MM-kisoissa 1926 Lahdessa Haug saavutti hopeaa yhdistetyn kilpailussa.
Haug voitti Holmenkollenin kisoissa 50 kilometrin hiihdon peräti kuusi kertaa vuosina 1918–1921, 1923 ja 1924. Kisojen 18 kilometrin hiihdon hän voitti viidesti vuosina 1918–1921 sekä 1924. Hän voitti kisojen yhdistetyn kolmesti vuosina 1919–1921. Seuratasolla hän edusti drammenilaista Drafnia.
FS Taureau (1865)
Taureau oli Ranskan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu puurunkoinen Henri Dupuy de Lômen erityisesti törmäämään suunnittelema alus.
Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin loka-marraskuussa 1863. Alus laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1865 ja se otettiin palvelukseen elokuussa 1866.
Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1896.
Rich Sutter
Richard G. Sutter (s. 2. joulukuuta 1963 Viking, Alberta, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hänen veljensä Brian, Brent, Darryl, Duane ja Ron olivat myös jääkiekkoilijoita, jotka kaikki pelasivat urallaan NHL:ssä.
Ura
Pittsburgh Penguins varasi Sutterin vuoden 1982 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella varausvuorolla 10. Samassa varaustilaisuudessa Richin kaksoisveli Ron Sutter varattiin neljännellä varausvuorolla Philadelphia Flyersiin.
Rich Sutter pelasi vain yhdeksän NHL-ottelua Pittsburghissa kausina 1982–1984 ennen siirtymistään Philadelphiaan, jossa veljensä Ron jo pelasi.
Sutter pelasi kolme kautta Philadelphiassa ennen siirtoa Vancouver Canucksiin kaudeksi 1986–1987. Neljän Vancouver-kauden jälkeen Sutter kaupattiin St. Louis Bluesiin, jossa hänen isoveljensä Brian Sutter valmensi. Neljän St. Louis-kauden jälkeen Sutter edusti NHL:ssä vielä Chicago Blackhawksia, Tampa Bay Lightningia ja Toronto Maple Leafsia ennen kuin lopetti uransa vuonna 1995. Chicagossa Rich oli jälleen veljensä valmennettavana, tällä kertaa Darrylin.
Rich Sutter toimii nykyään kykyjenetsijänä Calgary Flamesille yhdessä veljensä Ronin kanssa.
Savage Poetry
Savage Poetry on saksalaisen power metal -yhtyeen Edguyn ensimmäinen pitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1995 ja kokonaan uudelleenäänitettynä versiona nimellä The Savage Poetry vuonna 2000. Yhtyeeltä kului levyn tekoon vain kaksi viikkoa, eikä jälki ollut parasta mahdollista. Ensimmäisessä julkaisussa Sammetin laulutyyli oli vielä kankeaa ja kappaleiden soitossakin tuli virheitä. Uudelleenäänitetyssä versiossa Sammetin laulu oli parantunut huomattavasti. Uusi rumpali Felix Bohnke soitti jo yhtyeessä ja Tobias Exxel bassossa, jolloin Sammet ainoastaan lauloi ja soitti kosketinsoittimia.
Saksan yhtenäisyyspäivä
Saksan yhtenäisyyspäivä on Saksan kansallispäivä, jota on juhlittu vuodesta 1990 alkaen 3. lokakuuta. Sitä vietetään Saksan jälleenyhdistymisen muistoksi. Juhlapäivä on ainoa, jonka viettämisestä on säädetty liittovaltion tasolla, muiden juhlapäivien vietosta säädetään osavaltiotasolla.
Vuosina 1954–1990 Saksan liittotasavallassa vietettiin kansallispäivää, Tag der deutschen Einheit pienellä d-kirjaimella, 17. kesäkuuta vuoden 1953 Itä-Saksan kansannousun muistoksi. Vuodesta 1963 päivää alettiin kutsua Saksan kansan muistamisen kansallispäiväksi (Nationaler Gedenktag des Deutschen Volkes).
Virallinen ohjelma
Päivän virallinen ohjelma on vuodesta 1990 lähtien vietetty sen osavaltion pääkaupungissa, joka toimii sinä vuonna liittoneuvoston puheenjohtajana. Päivää on vietetty:
Suomussalmen taistelu
Suomussalmen taistelu oli talvisodassa Suomen ja Neuvostoliiton välillä 30. marraskuuta 1939 – 8. tammikuuta 1940 käyty taistelu. Lopputuloksena oli Suomen voitto materiaaliltaan huomattavasti suuremmista neuvostojoukoista. Päävastuun taisteluista kantoi Suomen puolelta 9. divisioona.
Lähtökohdat
Neuvostoliitto oli vastoin suomalaisten odotuksia keskittänyt alueelle kokonaisen divisioonan (163. divisioona). Puna-armeijan tarkoitus oli edetä aina Ouluun saakka ja katkaista Suomi sen kapeimmalta kohdalta.
Puna-armeijan 163. divisioona valtasi Suomussalmen kirkonkylän 8. joulukuuta mennessä edeten sinne kahta reittiä suoraan idästä ja pohjoisessa sijaitsevan Juntusrannan kautta päästen mainittuna päivänä ensimmäiseen tavoitteeseensa ja saaden hyökkäävien joukkojensa välille yhteyden. Pohjoisempana Kuusamon suunnalla Neuvostoliitto oli hyökännyt pienin voimin, joten ErP 16 siirrettiin kohti Suomussalmea Piispajärvelle.
Suomalaisten vastatoimet
Joulukuun puolivälissä suomalaiset saivat ensimmäiset tiedustelutiedot Raatteen suunnalta lähestyvästä uudesta vihollisdivisioonasta (44. D). Suomussalmelle keskitettiin jälleen lisää joukkoja, nyt 9. divisioonan pääosat tuotiin alueelle. Tosin divisioonalta puuttui pääosa tykistöstä. 27. joulukuuta divisioona aloitti hyökkäyksen Suomussalmen takaisinvaltaamiseksi. 29. joulukuuta saarroksiin joutuneen neuvostodivisioonan pääosat alkoivat vetäytyä Suomussalmelta jäätynyttä Kiantajärveä pitkin koilliseen. Pohjoisesta hyökkäsi osasta 9. Divisioonaa ja ErP 16:sta muodostettu everstiluutnantti Paavo Susitaipaleen johtama Ryhmä Susi, joka löi Suomussalmelta pohjoiseen olleet neuvostodivisioonan osat. Ryhmän etenemisen pysäytti Juntusrannalle paenneen 163. D:n rippeet. Samanaikaisesti 9. D pysäytti Raatteen tietä edenneen Neuvostoliiton 44. D:n. pienoiskuva|Talvisodan monumentti Suomussalmella. Muistomerkissä on kivenlohkare jokaista Suomussalmen taistelussa kaatunutta - 750 suomalaista ja arviolta 24 000 neuvostoliittolaista - sotilasta kohden.
Suomussalmen taisteluiden lopputulos
Suomalaiset saavuttivat Suomussalmen alueella voiton. Noin kolmensadan vangin ohella suomalaiset saivat merkittävän sotasaaliin. Neuvostoliittolaisen 163. divisioonan täydellinen tuhoaminen jäi kuitenkin tekemättä puna-armeijan saatua yllättävällä vetäytymisellään pelastettua suurimman osan miehistöstään. Neuvostodivisioonan kokonaistappioiden arvioitiin olevan noin 11 600 sotilasta. Tämä määrä kokonaistappioiden osalta koskee koko talvisotaa, ei pelkästään Suomussalmen taistelua. Neuvostoliiton yksikkötappioita käsittävät dokumentit viittaavat huomattavasti pienempiin tappioihin kuin suomalaisten arviot. 163. divisioonan tappiot joulukuussa olivat 1 938 miestä, joista kaatuneina tai kadonneina oli 745. Toisen dokumentin mukaan ajalla 30.11-25.12. 1939, joka käsitti myös erillisten 47. armeijakunnan yksiköiden tappiot oli 2 331 miestä, joista kaatuneita tai kadonneita 856 miestä. 30. marraskuuta -15. tammikuuta ulottuvalla jaksolla 163. divisioona kärsi 3 205 miehen tappiot, joista kaatuneita 1 105 ja kadonneita 336. 47. armeijakunnan tappiot: 40 kaatunutta, 44 haavoittunutta ja 428 kadonnutta. Tappioita kasvatti vielä n. 20%:lla paleltumiset ja sairastumiset.
Sotasaalis oli kuitenkin merkittävä, käsittäen muun muassa:
Triviaa
Kirjailija Ilmari Kiannon ja hänen Kiantajärven rannalla sijainneen kotinsa Turjanlinnan kohtaloksi koitui kirjailijan evakkotaipaleelle lähtiessään sikarilaatikon kanteen kirjoittama venäjänkielinen teksti, jossa hän kertoi, että lähisaarissa ei ole miehitystä ja pyysi jättämään köyhän kirjailijan kodin tuhoamatta. Tämä katsottiin vihollisen auttamiseksi, kun suomalainen partio, joka oli polttamassa rakennuksia, löysi viestin 19. joulukuuta 1939. Kiantoa syytettiin maanpetoksesta. Kianto todettiin syylliseksi ja tuomittiin kuritushuoneeseen, mistä vapautui presidentti Kyösti Kallion armahdettua hänet.
Mustatattiainen
Mustatattiainen (Oxyporus mannerheimii) on lyhytsiipisiin kuuluva kovakuoriaislaji. Se on Suomessa rauhoitettu. Suomen lajien uhanalaisuusluokituksessa sitä ei pidetä enää uhanalaisena. Lajin tieteellinen nimi kunnioittaa suomalaista hyönteistutkija Carl Gustaf Mannerheimiä.
Koko ja ulkonäkö
Mustatattiainen on helposti tunnistettava kiiltäväpintainen, lähes täysin musta lyhytsiipinen, jolla on pituutta 7–10 mm. Ruumis on roteva ja suuressa päässä on huomattavan kookkaat leuat. Mustasta yleisväristä poiketen tuntosarvet ja raajojen nilkat ovat ruskeat.
Levinneisyys
Levinneisyydeltään mustatattiainen on eurosiperialainen laji. Sitä tavataan laajalti Venäjällä Siperiaan saakka, mutta Euroopassa levinneisyys rajoittuu Suomeen ja Baltiaan. Lajia tavataan myös Itä-Puolassa. Suomessa lajin levinneisyys näyttää nykyisin rajoittuvan Keski-Suomeen sekä idässä Nuijamaalta Kuusamoon ulottuvalle vyöhykkeelle. Vanhoja havaintoja on jopa Varsinais-Suomesta, mutta elinalueensa länsi- ja lounaisosissa laji on taantunut selvästi.
Elinympäristö ja elintavat
Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset elävät sienten itiöemillä, erityisesti lehmäntatilla ja punikkitateilla, mutta sitä on tavattu myös puusta kasvavilta helttasieniltä. Muuten lajin elintavat tunnetaan hyvin heikosti. Mustatattiaista pidettiin pitkään ikimetsien lajina, mutta nykyisin sitä on tavattu myös koivikoissa, männiköissä ja jopa kulttuuriympäristöissä, kunhan sieniä on saatavilla. Löydöt ovat kuitenkin lähes poikkeuksetta yksittäisiä yksilöitä. Löytöpaikat ovat harvapuustoisia, mikä viittaa lajin suosivan valoisaa metsäympäristöä.
Mustatattiaisen esiintymistä Suomessa vain osa on suojelluilla alueilla. Elintapojen tuntemattomuus kuitenkin vaikeuttaa suojelutarpeen arviointia.
Thoas (Taurian kuningas)
Thoas oli kreikkalaisessa mytologiassa Borystheneen poika ja Taurien Khersonesoksella eli Krimin niemimaalla asuneiden taurien kuningas, jonka valtakunnassa palvottiin Artemista.
Taurien keskuudessa oli julma tapa uhrata Artemiille kaikki valtakuntansa rannikolle ajautuneet muukalaiset. Ifigeneia oli kuitenkin välttynyt tältä kohtalolta, ja Artemis oli asettanut hänet temppeliinsä papittareksi. Kun Orestes ja Pylades astuivat maihin rannikolla ja heidät olisi pitänyt uhrata temppelissä, Ifigeneia tunnisti veljensä ja vapautti kaksikon. Kaikki kolme pakenivat meren yli mukanaan Artemiin puinen patsas. Nämä tapahtumat ovat aiheena Euripideen näytelmässä Ifigeneia taurien mailla.
Tuulet veivät pakenijat saarelle Khryseen, Apollonin papin luo. Tämä aikoi ensin palauttaa heidän Thoaalle, mutta kun tämä sai tietään olevansa Oresteen velipuoli, hän surmasi Thoaan ja päästi vieraansa jatkamaan matkaansa patsas mukanaan.
Koskelainen (lehti)
Koskelainen on kotiseutuyhdistys Koskelaisseuran julkaisema,Tl Koskella Varsinais-Suomessa ilmestyvä kotiseutulehti. 2000-luvulla lehti on ilmestynyt vuosittain. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1955.
Käkijärvi (Hämeenkyrö)
Käkijärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä Kintuksen kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja sen halkaisija on 300 metriä. Järveen laskee ympäröivien peltojen ojia ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 2,2 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Kyröjokeen.
Järven rantaviiva on 1,0 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi peltomaata ja puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalle on rakennettu vain yksi loma-asunto. Järvi on kasvamassa umpeen ja sen keskellä on saari.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kundusjärvi". Luultavasti se piti kirjoittaa Kindusjärvi sen äärellä olevan nykyisen Kintus nimisen kylän mukaan. Tähän viittaa myös alempana sijaitseva "Wähä Kindusjärvi".
Aamulehti
pienoiskuva|Aamulehden konttori vuonna 1906.
Aamulehti (AL) on vuonna 1881 perustettu tamperelainen sanomalehti. Se on levikiltään Suomen toiseksi suurin seitsenpäiväinen sanomalehti. Aamulehti oli vuosina 1998–2020 osa Alma Media -konsernia. Sen omistaa toukokuusta 2020 lähtien Sanoma. Ensimmäinen lehti julkaistiin 3. joulukuuta 1881. Lehti oli pitkään kokoomuksen äänenkannattaja, mutta maakuntalehdistön yleistä suuntausta noudattaen se julistautui sitoutumattomaksi vuonna 1992. Aamulehden levikki vuonna 2016 oli 98 408.
Aamulehteä julkaistiin aiemmin broadsheet-muodossa, mutta se siirtyi tabloidi-kokoon 1. huhtikuuta 2014.
Aamulehden toimitus sijaitsee Tampereen Keskustorin laidalla Finlaysonin alueella niin sanotussa Siperia-kiinteistössä. Lehden paino toimii kaupungin eteläpuolella Sarankulmassa. Ennen muuttoa vuonna 2001 toimitus sijaitsi Sarankulmassa.
Linja
Aamulehti julisti syyskuussa 2017 pyrkivänsä sukupuolineutraaliin kielenkäyttöön. Lehti ilmoitti luopuvansa muun muassa nimikkeistä puhemies, lautamies, luottamusmies ja palomies.
Indonesian Idol
Indonesian Idol on Pop Idolin indonesialaisversio. Sen esittää Rajawali Citra Televisi Indonesia ja tuottaa FremantleMedia Asia.
Indonesian Idolin alkuperäiset juontajat olivat Amelia Natasha ja Irgi Ahmad Fahrezi. Daniel Mananta korvasi Fahrezin kolmannella tuotantokaudella. Indonesian Idoliin voi osallistua kuka tahansa 16–24-vuotias Indonesian kansalainen. Alun perin alaikäraja oli 18, mutta sitä madallettiin toisella tuotantokaudella.
Indonesian Idolin ensimmäinen tuotantokausi pidettiin Medanissa, Jogjakartassa, Bandungissa, Surabayassa ja Jakartassa 2004. Yleisöä oli 32 000 henkeä. Toinen kausi alkoi 25. maaliskuuta 2005 ja kolmas 21. huhtikuuta 2006.
Indonesian Idolin ensimmäisen tuotantokauden finalistit ovat julkaisseet yhdessä levyn Indonesian All Times Hits.
Afganistanin maakunnat
450px|thumb|Afganistanin maakunnat Afganistan koostuu 34:stä maakunnasta (velayat) :
Miodrag Pavlović
pienoiskuva|Miodrag Pavlović Miodrag Pavlović (28. marraskuuta 1928 Novi Sad – 17. elokuuta 2014 Tuttlingen, Saksa ) oli serbialainen runoilija. Hän syntyi Novi Sadissa ja opiskeli lääketiedettä Belgradissa.
Pavlović julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa vuonna 1952. Hän toimi kirjoitustyönsä ohessa teatterin ja kustantamon johdossa. Hän oli kahdesti ehdolla Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Pavlović voitti Makedoniassa Strugan runoiltojen kultaseppeleen. Hänestä tehtiin vuonna 1985 Serbian tiede- ja taideakatemian jäsen.
Pavlović kuoli 85-vuotiaana 17. elokuuta 2014 Saksan Tuttlingenin kaupungissa, jossa hän oli asunut perheensä kanssa viimeiset elinvuotensa.
Israelin 7. prikaati
thumb|right|200px|Hativa Shevan tunnus
'''Israelin 7. prikaati' (Hativa Sheva'') on panssariprikaati, joka on osallistunut kaikkiin Israelin ja arabien välisiin sotiin ja sen suurimmat saavutukset tapahtuivat kuuden päivän sodan aikana 1967. Joukko-osasto oli perustettu jo 1948 Israelin itsenäisyyssotaan, jolloin sen panssarikalusto koostui Sherman-panssarivaunuista. 1960-luvulla prikaati sai käyttöönsä brittiläisiä Centurion-panssarivaunuja, jotka korvattiin 1970-luvun lopulta alkaen Merkava-kalustolla. Israelin itsenäisyyssodan, Suezin kriisin ja kuuden päivän sodan aikana 7. prikaati kuului Israelin eteläiseen maanpuolustusalueeseen, minkä jälkeen se jäi Golanin kukkuloille osaksi 36. panssaridivisioonaa.
2006 Hizbollahia vastaan käydyn rajasodan aikana 7. prikaati taisteli pääasiassa Bint Jbailin kohdalla.
Prikaatin komentaja, eversti Amnon Eshel Assulin kritisoi haastattelussa julkisesti Israelin sodanjohtoa ilmoittaen mielipiteekseen, ettei 7. prikaati ollut valmis suorittamaan sille divisioonasta käskettyjä tehtäviä Etelä-Libanonin sodan aikana heinä-elokuussa 2006.
Tammisuon seisake
Tammisuon seisake on rautatieliikennepaikka Viipurissa Viipuri–Joensuu-rataosalla. Suomelle kuuluessaan se sijaitsi Tammisuon kaupunginosassa. Asemalta oli pistoraiteet lähellä sijainneelle tiilitehtaalle, sahalle ja myllylle. Rakennukset hävitettiin jatkosodassa 1941. Uusi tavaramakasiini valmistui 1943 Liikennepaikka siirtyi sodan jälkeen Neuvostoliitolle ja on edelleen liikennekäytössä.
Kintusjärvi
Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Järveen laskee ympröivien peltojen ja rantasuon ojia ja sen luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä Luojuunoja, joka yhtyy Kyröjokeen sen alajuoksulla.
Järven rantaviiva on 0,60 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltomaan ympäröimää suota. Rannalla on vain yksi rakennus.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wähä Kindusjärvi".
Jarmo Viteli
Jarmo Viteli, Ed.D., (Computers in Education) on suomalainen kasvatustieteilijä ja e-oppimisen asiantuntija, joka toimii tutkimusjohtajana Tampereen yliopiston TRIM-tutkimuskeskuksessa.
Arkkitehtitoimisto Sarc
Arkkitehtitoimisto Sarc Oy (vuoteen 1998 Arkkitehtitoimisto Jan Söderlund & Co Oy) on suomalainen arkkitehtitoimisto. Yritys on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 1998 lähtien, ja katsoo juurensa olevan vuodessa 1965, jolloin arkkitehti Jan Söderlund perusti omaa nimeään kantaneen arkkitehtitoimiston. Nykyisin ( 2019 ) toimiston osakkaina ovat arkkitehdit Sarlotta Narjus ja Antti-Matti Siikala, joista Narjus on yhtiön toimitusjohtaja.
Jarmo Viteli
Viteli toimi Tampereen yliopiston hypermedialaboratorion johtajana 1995-2001, johon tehtävään hän palasi Tampereen kaupungin eTampere-ohjelman vetäjän tehtävistä. Viteli johti eTampere-ohjelmaa vuosina 2001-2005. Hän on ollut valtion Tietoyhteiskuntaneuvoston asiantuntija vuodesta 2003 ja Hämeenlinnan kesäyliopiston tiederehtori vuodesta 2007. Viteli oli yksi ensimmäisistä akateemisista tutkijoista, joka lähti kehittämään sosiaalisen median tutkimusta ja yhdistämistä opetukseen Suomessa. Hän nosti aiheen esiin ensimmäistä kertaa vuonna 2005.
Jarmo Vitelin tausta on kansainvälinen. Ennen Hypermedialaboratorion johtajuutta Viteli työskenteli Unescon tietoyhteiskuntakehittäjänä Namibiassa. Jatko-opintonsa hän oli jo suorittanut USA:ssa. Vitelillä on kokemusta myös Euroopan unionin hankkeiden evaluoinnista. Hän toimi arvioitsijana mm. EU:n 7. puiteohjelman Technology Enhanced Learning -haussa. Lisäksi hänellä on ollut useita luottamustehtäviä erilaisissa hankkeiden johtoryhmissä, kilpailuraadeissa ja yritysten sekä yhteisöjen hallituksissa. Hän on ollut mm. Tietotekniikan liiton hallituksen jäsen vuonna 2001.
Arkkitehtitoimisto Sarc
Toimiston yhdessä Arkkitehtiryhmä Reino Koivulan kanssa suunnittelema Uusi lastensairaala voitti vuoden 2018 arkkitehtuurin Finlandia-palkinnon.
Jarmo Viteli
Viteli on pitkään johtanut Interaktiivinen Tekniikka Koulutuksessa -konferenssia, josta käytetään lyhennettä ITK. Vuodesta 2007 hän on toiminut myös MindTrek ry:n puheenjohtajana.
Viteli laulaa Digiveikot-yhtyeessä. Yhtye on esiintynyt lukuisia kertoja sekä ITK:ssa että MindTrekissa. Marraskuussa 2007 yhtye nähtiin Tampere-talon Isossa salissa Tampere Filharmonian vieraana. MindTrek-viikolla vuonna 2001 eTampere-ohjelman kollegat sanoittivat ja esittivät musiikin harrastajana tunnetulle Vitelille oman laulun.
Vitelin pitkäaikainen työ informaatioteknologian edistämiseksi palkittiin vuonna 2005, kun Tampereen kaupunki myönsi hänelle kultaisen ansiomitalin. Professori on kertonut viihtyneensä tietokoneiden parissa vuodesta 1981.
Deutsche Bahn
pienoiskuva|Deutsche Bahnin pääkonttori [[Berliinin Potsdamer Platzilla.]] Deutsche Bahn AG eli DB on Saksan valtion omistama liikennekonserni. Deutsche Bahn vastaa tytäryhtiöineen suurimmasta osasta Saksan rautatieliikenteestä sekä rautatieverkon kunnossapidosta ja hallinnoinnista. Lisäksi sillä on henkilö- ja tavarankuljetustoimintaa ja muuta logistiikkapalvelutoimintaa kaikkiaan 130 maassa.
Vuonna 2016 DB työllisti yli 300 000 työntekijää, joista 187 000 oli Saksassa. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2016 40,6 miljardia euroa.
Historia
Deutsche Bahn aloitti toimintansa 1.1.1994 aikaisempien Saksan liittotasavallan rautatieyhtiö Deutsche Bundesbahnin, Saksan demokraattisen tasavallan rautatieyhtiö Deutsche Reichsbahnin sekä berliiniläisen VdeR:n (Verwaltung des ehemaligen Reichsbahnvermögens) yhdistyessä uudeksi rautatieyhtiöksi.
Konsernirakenne
Henkilöliikenteen merkittävimmät yhtiöt ovat DB Fernverkehr AG, DB Regio AG ja DB Arriva AG. Tavarankuljetusyhtiöistä merkittävimmät ovat DB Schenker AG ja DB Cargo AG. Rautatieinfraa Saksassa hoitavat DB Netze Fahrweg AG, DB Netze Personenbahnhöfe AG ja DB Netze Energie AG.
Yhtiöiden liikevaihto ja henkilömäärä olivat seuraavia vuonna 2016:
Aleksandr Malyškin
{{Kirjailija | nimi           = Aleksandr Malyškin | alkuperäinen nimi = | kuva           = | kuvankoko      = 200px | kuvateksti     = | koko nimi      = | salanimi       = | syntymäaika    = 1892 | syntymäpaikka  = Bogorodskoje, Penzan kuvernementti, Venäjä | kuolinaika     = {{Kuolinvuosi ja ikä|1892|1938}}} | kuolinpaikka   = Moskova, Neuvostoliitto | ammatit        = kirjailija | arvonimi       = - | äidinkieli     = venäjä | kansalaisuus   = Neuvostoliitto | aikakausi      = | tyylilajit     = | aiheet         = | suuntaus       = | tuotannon kieli = venäjä | debyyttiteokset = | pääteokset     = Ljudi iz zaholustja | puoliso        = | lapset         = | vanhemmat      = | palkinnot      = | ehdokkuudet    = | uskonto        = | huomioita      = | allekirjoitus  = | sivusto        = }} Aleksandr Malyškin (1892 Bogorodskoje, Penzan kuvernementti, Venäjä – 1938 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen prosaisti ja runoilija. Taustaltaan talonpoikainen Malyškin opiskeli Pietarin yliopistossa. Hän osallistui punaisten joukoissa sisällissotaan. Hän kuului 1920-luvulla kirjailijaryhmä Perevaliin ja oli perustamassa kirjailijaliittoa. Hänen ensimmäinen huomiota herättänyt teoksensa on sisällissota-aiheinen Panedije Daira (1923), pääteos tuotantotoimintaa sosialistisen realismin hengessä käsittelevä keskeneräinen Ljudi iz zaholustja (1937–1938). Hän joutui vankileirille, jossa kuoli.
Defensiini
thumb|right|230px|HBD-2 on ihmisessä oleva β-defensiini. Kuvassa yllä proteiini monomeerinen muoto, alla dimeeri. Defensiinit ovat pienimolekyylisiä kysteiiniä sisältäviä proteiineja, joita esiintyy sekä selkärankaisten että selkärangattomien elimistössä sekä joissakin sienissä. Ne ovat luonnon antibiootteja eli toimivat myrkkyinä bakteereita, sieniä ja viruksia vastaan. Useimmat defensiinit toimivat tunkeutumalla mikrobin solukalvoon sähköisen vetovoiman avulla.
Defensiinejä on lähinnä eliöiden valkosoluissa. Nisäkkäiden defensiivit jaetaan kolmeen ryhmään: α-defensiinit, β-defensiinit ja θ-defensiinit.
Helen Wagner
Helen Wagner (3. syyskuuta 1918 – 1. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Wagner syntyi Lubbockissa, Texasissa. Hänet tunnetaan parhaiten pitkäaikaisesta sarjasta As the World Turns, jossa hän esitti Nancy Hughes McCloskya 2. huhtikuuta 1956 alkaen. Hänellä oli uransa aikana vain pari keskeytystä, joten hän esitti Nancya kaikkiaan yli viidenkymmenen vuoden ajan.
Wagner oli naimisissa Robert Willeyn kanssa vuodesta 1954. Hänen puolisonsa kuoli vuonna 2009. Wagnerille myönnettiin vuonna 2004 Emmyn Lifetime Achievement Award.
Pesuhuone
Pesuhuone on yleensä nimenomaan peseytymistä varten tarkoitettu huone, toisin kuin kylpyhuone. Pesuhuone on usein sijoitettu saunan yhteyteen. Pesuhuone toimii joskus myös pukeutumistilana.
Pesuhuoneessa on yleensä vähintään suihku. Pesuhuoneessa saattaa olla myös kylpyamme tai poreamme. Pesuhuone on yleensä laatoitettu tai päällystetty muovimatolla. Pesuhuoneessa saattaa olla myös paneloituja osia (esimerkiksi katto).
Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä PH, PSH tai PESUH.
Kris Boyd
Kris Boyd (s. 18. elokuuta 1983 Irvine) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Glasgow Rangersia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Boyd aloitti uransa Kilmarnockissa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi kaudella 2000/01. Kuusi kautta kestäneen Kilmarnock-aikansa aikana Boyd pelasi 153 liigaottelua, tehden 64 maalia. Hänet valittiin kaudella 2002/03 joukkueen vuoden parhaaksi nuoreksi pelaajaksi.
Rangersiin Boyd siirtyi 1. tammikuuta 2006, kun siirtoikkuna avautui. Debyyttinsä hän teki 7. tammikuuta 2006 Skotlannin Cupin kolmannen kierroksen ottelussa Peterheadia vastaan. Boyd teki ottelussa hattutempun. Kauden päätteeksi skotti oli toiseksi paras maalintekijä Euroopassa. Kaudella 2006/07 Boyd voitti sarjan maalikuninkuuden 20 maalilla.
Skotlannin maajoukkuetta Boyd on edustanut 7 kertaa ja tehnyt 5 maalia.
Mestaruudet
Skotlannin Valioliiga 2008-2009 (1)
Skotlannin Liigacup 2007-2008 (1)
Skotlannin cup 2007-2008, 2008-2009 (2)
Kainkoira
Kainkoira (甲斐犬, kai ken), joulukuuhun 2012 asti pelkkä kai, on japanilainen koirarotu. Se on yksi maan kuudesta alkuperäisestä pystykorvarodusta ja kuuluu keskikokoisiin shika inu -rotuihin. Kainkoiraa pidetään kotimaassaan kansallisaarteena, ja sitä on kasvatettu vuosisatojen ajan. Se on äärimmäisen harvinainen koira jopa Japanissa ja se on sukua muille japanilaisille pystykorville. Kaikista Japanin kansallisista koirista kainkoira on ehkä epätavallisimman näköinen. Sen silmiinpistävin piirre on brindle turkki, japaniksi torage (= tiikeriturkki), minkä takia koiraan viitataan joskus sanalla tora inu, tiikerikoira, tai kai tora. Turkin värit voidaan jakaa kolmeen ryhmään pohjavärin ja raitojen vahvuuden perusteella: musta brindle (kuro tora), punainen brindle (aka tora), sekä ruskea brindle (chu tora), mutta musta brindle on yleisin.
Ulkonäkö
Kainkoira on keskikokoinen koira, jolla on kiilamainen pää ja pystyt korvat. Uroksen säkäkorkeus on 47–53 cm ja nartun 42–48 cm. Eli urosten säkäkorkeus on 50 cm ja narttujen 45 cm, sallittu poikkeama on ± 3 cm. Häntä on tiheä ja asettunut korkealle. Häntä voi olla kannettuna joko sirpillä tai kiertyneenä. Kun kainkoira metsästää, häntä joskus suoristuu taakse tai nousee suoraan ylöspäin. Hännän pitäisi olla vähintään tarpeeksi pitkä yltääkseen kintereeseen. Raajojen tulee olla vahvat ja kinnerten hyvin kehittyneet, jotta ne antaisivat oikean kuvan koiran alkuperäisestä vuoristoelämästä. Kainkoiralla on keskipitkä kaksinkertainen turkki, joka on pidempi kuin shiballa, mutta lyhyempi kuin akitalla. Peitinkarva on karheaa ja suoraa ja voi olla littanaa tai vartalosta hieman ulkonevaa. Aluskarva on tiheää ja pehmeää.
Väritys on brindle eri sävyissään: joko punabrindle (aka-tora), mediumbrindle/ruskeabrindle (chu-tora) tai mustabrindle (kuro-tora). Kaikki brindlet värit ovat samanarvoisesti hyväksyttyjä. Pennuilla on syntyessään usein mustat turkit, mutta vahvan brindlen omaavat ovat jo syntyessään selvästi raidallisia. Brindle on parhaillaan koiran ollessa 3–5-vuotias. Hyvin erottuva brindle on erittäin suositeltava. Hieman valkoista sallitaan koiran rungossa. Valkoinen ei saisi koskaan sekoittua vartalon turkkiin.