cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Weimarin tasavalta
Uskottavuuden menetys
Vuosien 1930 ja 1932 välillä Brüning yritti hallita ja vakauttaa valtiota ilman parlamentin enemmistöä käyttäen apunaan presidentti Hindenburgin hätätilaoikeuksia. Samaan aikaan suuri lama saavutti huippukohtansa. Liberalistista talousteoriaa seuraten Brüning leikkasi valtion menoja, mukaan lukien sosiaalisektoria. Hän oletti, että taloudellinen lama pahentuisi entisestään, ennen kuin talous kääntyisi taas nousuun. Valtio lakkasi muun muassa tukemasta pakollista työttömyys­vakuutusta, mikä tarkoitti enemmän menoja työtä tekeville ja vähemmän etuja työttömille. Tämä johti kasvavaan tyytymättömyyteen hallitusta kohtaan.
thumb|300px|NSDAP:n kannatus valtiopäivävaaleissa 1924–1933.
Taloudellinen lasku jatkui vuoden 1932 toiselle puoliskolle ennen kuin merkkejä toipumisesta näkyi. Tässä vaiheessa Weimarin tasavalta oli kuitenkin menettänyt kaiken luottamuksensa Saksan kansan enemmistön silmissä. Historioitsijat ovat eri mieltä siitä, miten Brüningin talouspolitiikkaa tulisi arvioida, mutta on kuitenkin selvää, että tehdyt ratkaisut murensivat tasavaltaa syömällä sen kansansuosion.
Brüning erosi virastaan 30. toukokuuta 1932 menetettyään Hindenburgin tuen. Viisi viikkoa aikaisemmin Hindenburg oli valittu uudelleen valtakunnanpresidentiksi Brüningin aktiivisella tuella vaalikamppailussa Hitleriä vastaan suorassa kansanäänestyksessä. Hindenburg nimitti valtakunnankansleriksi Franz von Papenin, joka sai Hitlerin tuen, mutta ei ehdoitta. Vastineeksi Hitler halusi, että valtiopäivät hajotettaisiin uudestaan ja pidettäisiin vaalit, SA:n lakkautusjulistus tulisi peruuttaa ja Preussin sosiaalidemokraattinen hallitus pitäisi erottaa hätätilaoikeuksilla.
Heinäkuun 1932 vaalit
Yleiset vaalit 31. heinäkuuta 1932 antoivat kansallissosialisteille 37,2 % äänisaaliin, mikä teki kansallissosialistisesta puolueesta valtiopäivien selvästi suurimman puolueen. Hitler vaati nyt valtakunnankanslerin paikkaa. Presidentti Hindenburg kuitenkin tarjosi hänelle vain hallituspaikkaa. Monet natsit vaativat vallankaappaukseen ryhtymistä, mutta Hitler halusi saada vallan laillista tietä. Hitleriä vastustavat puolueet juonivat uudet vaalit, joiden toivottiin heikentävän tämän asemaa.
Uudet vaalit järjestettiin 6. marraskuuta 1932. Ne antoivat kansallissosialisteille 33,1 % äänistä. Franz von Papen erosi virastaan valtakunnankanslerina, ja hänen seuraajakseen tuli kenraali von Schleicher. Hän suunnitteli valtiopäiväenemmistöä yhdistämällä useiden puolueiden ammattiyhdistyssiivet ja kansallissosialistien vasemmistosiiven eli strasserilaiset. Hallitusta ei saatu kokoon.
Hitler ja von Papen tapasivat salaa 4. tammikuuta 1933 ja sopivat muodostavansa yhdessä uuden hallituksen, jossa olisi Hitlerin lisäksi vain kaksi muuta kansallissosialistia, Wilhelm Frick ja Hermann Göring. Hitleristä tulisi valtakunnankansleri ja von Papenista varavaltakunnankansleri. Tämä suunnitelma esiteltiin Hindenburgille. Vaikka hän vastusti jyrkästi kansallissosialisteja ja oli voittanut presidentinvaalit, hän hyväksyi vastentahtoisesti von Papenin teorian NSDAP:n katoavasta kansansuosiosta ja siitä, että valtakunnankanslerina Hitler olisi kontrolloitavissa. Hindenburg nimitti Hitlerin uudeksi valtakunnankansleriksi 30. tammikuuta 1933. Tätä päivämäärää pidetään yleisesti kansallissosialistisen Saksan alkuna ja natsipropagandassa sitä kutsuttiin Machtergreifungiksi, vallanotoksi.
Hitler valtakunnankanslerina
Vain viikko Adolf Hitlerin valtaantulon jälkeen uusi hallitus oli alkanut rajoittaa opposition toimintaa. Vasemman siiven puolueiden kokoukset kiellettiin, ja useiden puolueiden jäseniä uhkailtiin. Saksan valtiopäivätalo paloi raunioiksi 27. helmikuuta 1933. Hitler syytti teosta kommunisteja ja pidätytti puolueen johdon. Hän myös julisti maan hätätilaan ja taivutti presidentti Hindenburgin allekirjoittamaan määräyksen (Reichstagsbrandverordnung), joka peruutti suurimman osan 1919 perustuslaissa säädetyistä ihmisoikeuksista. Maaliskuussa 1933 säädettiin valtalaki, joka myönsi hallitukselle neljäksi vuodeksi oikeuden säätää lakeja ilman valtiopäivien suostumusta.
Hindenburg kuoli 2. elokuuta 1934, jonka jälkeen Hitler yhdisti valtakunnankanslerin ja presidentin virat sekä asetti itsensä Führeriksi ja valtakunnankansleriksi. Samalla virka muutettiin elinikäiseksi.
Weimarin tasavallan kulttuuriperintö
Weimarin tasavallan aikana kulttuuri ja tiede eli voimakasta kukoistuskautta. Saksa koki elokuvan suuren nousun ohjaajien Friedrich Murnaun ja Fritz Langin avittamana. Bertolt Brecht ja Thomas Mann edustivat korkealuokkaista kirjallisuutta, ja Walter Gropius loi modernin arkkitehtuurin Bauhaus-koulunsa myötä. Kuvataiteen suuntauksina vallitsivat ekspressionismi ja uusasiallisuus.
Weimarin tasavalta taiteessa
Vuonna 2017 alkanut saksalainen rikosdraamasarja Babylon Berlin sijoittuu Weimarin tasavallan aikaiseen Berliiniin. Sarjan tapahtumat alkavat vuodesta 1929 ja ne jatkuvat aina natsiaikaan saakka.
Hoforsin kunta
Hoforsin kunta on Gävleborgin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Gästriklandiin. Kunnan keskustaajama on Hofors.
Kunnan maapinta-ala on 409,95 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 9 570 henkeä (31.12.2020).
Kunnassa on tarjolla muun muassa koulutusta lukiotasolle asti, kirjasto ja urheiluhalli sekä pienehkö laskettelukeskus.
Vuonna 2007 kunnassa oli 28,26 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 6,9 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys
Torsåkerin pitäjästä muodostettiin maalaiskunta, kun vuoden 1862 kunnallislait astuivat voimaan. Vuonna 1925 siitä erotettiin Hoforsin maalaiskunta. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa aluejako ei muuttunut. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Hoforsin ja Torsåkerin maalaiskunnat yhdistettiin nykyiseksi Hoforsin kunnaksi.
Väestönkehitys
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 473 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,8 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 8,6 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 752 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 6,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 180 480 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 40 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 2 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 77,8 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 2 161 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Luettelossa mainituista taajamista Robertsholm ovat sittemmin kasvanut yhteen Hoforsin taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Entiset pientaajamat
Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, alueiden valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Hoforsin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Hoforsin kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Borondougou
Borondougou on maalaiskunta Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diambacourou sijaitsee Nigerjoen tulva-alueen itäreunalla 45 kilometriä Moptista koilliseen. Kunnassa on 8 100 ja keskuskylässä 3 000 asukasta.
Maantiede ja ilmasto
Borondougoun kunnan pinta-ala on 35 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Moptin piirin Kounariin ja muissa ilmansuunnissa Konnan kuntiin.
Kunnan luoteisosa kuuluu Nigerin tulva-alueeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on etupäässä heinä- ja pensasaroa. Lisäksi on kaksi metsäaluetta. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen. Vuotuinen sademäärä on 300–450 millimetriä.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Diambacourousta on tieyhteys Office du rizin patoa pitkin Moptin ja Konnan väliselle RN16-maantielle. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt, veneet ja moottoripyörät.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi (51 % tuotannosta), riisi (40 %), maissi, durra ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, aasit, lampaat ja vuohet. Vuotuinen kalansaalis on 60 tonnia. Kalaa myydään tuoreena, savustettuna ja kuivattuna Moptiin ja Bamakoon. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, keräilyä, kaupankäyntiä ja vähäisessä määrin käsityöammatteja. Diambacouroussa on viikoittainen toripäivä, mutta kaupankäynti suuntautuu enemmän Konnaan ja Fatomaan. Teollisuutta tai matkailupalveluja kunnassa ei ole lainkaan.
Kunnassa toimii viisi alakoulua, yläkoulu, kaksi lukutaitokeskusta ja koraanikoulu. Diambacouroussa on hyvätasoinen terveyskeskus lääkevarastoineen. Vesihuolto käsittää kaivoja ja vesiposteja. Muita palveluja ovat Diambacouroun torialue, joukko kauppoja ja riisinkuorintakoneita sekä maaseudun toimintakeskus (centre d’animation rural).
Länsi-Helsingin lukio
Länsi-Helsingin lukio (LäHe) oli Haagassa 2003–2013 toiminut lukio.
Koulun historia
Koulu perustettiin vuonna 1963 nimellä Etelä-Kaarelan yhteiskoulu. Vuonna 1977 koulu-uudistusten myötä yhteiskoulu siirtyi Helsingin kaupungille ja jakaantui peruskoulun yläasteeksi ja lukioksi, joiden nimiksi tuli Etelä-Kaarelan yläaste ja Etelä-Kaarelan lukio. Lukio vaihtoi nimensä Länsi-Helsingin lukioksi muutettuaan Mäkipellontielle Haagaan 1. elokuuta 2003, jolloin tilat vapautuivat Viikkiin muuttaneelta Helsingin II normaalikoululta. Etelä-Kaarelan yläaste jäi yksin Runonlaulajantien rakennukseen vielä kolmeksi vuodeksi, kunnes se vuonna 2006 yhdistettiin Kannelmäen ala-asteen kanssa Kannelmäen peruskouluksi. Lukion toiminta loppui lukio-opiskelupaikkojen vähentämisen myötä 31. heinäkuuta 2013.
Yleistietoa koulusta
Länsi-Helsingin lukio oli viisisarjainen lukio. Opiskelijoita oli noin 540 ja opettajia 40. Viimeisenä lukuvuonna 2012–2013 koulussa opiskeli noin 340 oppilasta ja opettajia oli 25. Koululla oli valittavissa yleislinja tai tiede- ja ympäristölinja. Koulun rehtorina toimi 1.8.1977–31.7.2011 FM, kouluneuvos Seppo Karhu. Väliaikaisena rehtorina toimi TM Jouni Rasa 1.8.2011–31.7.2013. Samassa rakennuksessa toimi myös Haagan peruskoulun yläaste vuosina 2004–2013.
Koulun tilat
Lukiolla oli käytössään 16 luokkaa. Musiikkiluokka, kuvataideluokka sekä liikuntasalit olivat lukion ja peruskoulun yhteisiä. Näiden lisäksi lukiolaisilla oli käytössään kaksi ATK-luokkaa, joissa oli yhteensä noin 50 tietokonetta.
Koulurakennuksessa oli kahden liikuntasalin (215 m² ja 435 m²) lisäksi kuntosali. Isommassa liikuntasalissa oli noin 200 katsomopaikkaa.
Koulun "amfiteatterin" muotoisessa auditoriossa oli tilaa noin 600 hengelle (491 m²).
Cessy
Cessy on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 283 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cessyn pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Cessyn kunnan alueelle rakennetaan Compact Muon Solenoid-koeasemaa, joka liittyy tutkimuslaitos CERNin maailman suurimpaan hiukkaskiihdyttimeen Large Hadron Collideriin.
Kyypäin
Kyypäin (mon. tavallisesti kyypäimet) on vanha suomalainen nimitys korulle tai koristeelle, jossa on käytetty kaurikotiloita. Nimitys on historiallisesti tunnettu ainakin Inkerissä ja Vatjanmaalla, jossa niitä on kutsuttu nimellä tšüüpäimet. Sana on typistymä sanoista kyyn päät ja käännöslainaa venäjän samanmerkityksisestä sanasta zmeínaja golóvka. Vastaava kehityskulku on tapahtunut myös ersässä, jossa erästä simpukkalajia tarkoittava kumbŕa on lyhentynyt muodosta kujiń pŕa, käärmeen pää.
Ruotsin arkkitehtuurimuseo
Ruotsin arkkitehtuurimuseo on museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Skeppsholmenilla, jossa on myös Moderna museet. Museon on perustanut vuonna 1962 Ruotsin arkkitehtiliitto SAR. Vuonna 1978 museo siirtyi Ruotsin valtion hallintaan.
Aiheesta muualla
59.32583°N, 18.085°W
Latvian vaakuna
thumb|Latvian vaakuna Latvian vaakuna on Latvian kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön edellisen itsenäistymisen aikana 18. marraskuuta 1918. Vaakunan sivuilla ovat leijona ja aarnikotka. Kilvessä on kolme erilaista vaakunaa. Kolme tähteä symboloivat Latvian historiallisia alueita Vidzemeä, Latgalea ja Zemgalea. Latvian itsenäistyttyä uudelleen Neuvostoliitosta 6. syyskuuta 1991 vaakuna nykyisessä muodossaan palautettiin käyttöön.
Aiemmat versiot
Neuvostoaikana oli käytössä vaakuna, jossa oli kommunismin symboleja: tähti sekä sirppi ja vasara -kuvio.
Santa Maria (saari)
Santa Maria on saari Azoreilla. Se on Azorien eteläisin ja kolmanneksi pienin saari.
Santa Marialla on yksi kunta, Vila do Porto.
Alexis de Tocqueville
Alexis-Charles-Henri Clérel de Tocqueville (29. heinäkuuta 1805 Verneuil-sur-Seine – 16. huhtikuuta 1859 Cannes) oli ranskalainen filosofi ja historioitsija. Häntä pidetään yhtenä kansalaisyhteiskunnan tärkeimmistä tutkijoista.
Tunnetuimpia Tocquevillen teoksia ovat Demokratia Amerikassa, joka julkaistiin kahtena osana vuosina 1835 ja 1840, sekä vuonna 1856 julkaistu L’Ancien Régime et la Révolution, joka liittyi Ranskan kuningasvallan kaatumiseen ja vallankumoukseen. Hän on vaikuttanut niin konservatiiviseen kuin liberaaliinkin ajatteluun.
Tocqueville oli normandialaista aatelissukua. Poliittiselta ajattelultaan Tocqueville oli lähinnä liberaali ja ajatteli esimerkiksi, että hyväntekeväisyys olisi valtion apua parempi muoto sosiaalipolitiikalle. Tocqueville matkusti Yhdysvaltojen lisäksi myös muun muassa Britanniassa ja Algeriassa ja kirjoitti näistä matkoista havaintojaan. Ranskan siirtomaavaltaa Algeriassa Tocqueville arvosteli sen assimilaristisesta mallista ja piti parempana brittiläistä epäsuoraa siirtomaahallintoa.
Demokratia Amerikassa
Alexis de Tocqueville lähetettiin vuonna 1831 Ranskan valtion edustajana tutustumaan Yhdysvaltojen vankilajärjestelmään. Tocqueville matkusti yhdessä Gustave de Beaumontin kanssa yhdeksän kuukauden ajan Yhdysvalloissa tarkkaillen paitsi vankilajärjestelmää, myös yhdysvaltalaista yhteiskuntaa yleisesti. Palattuaan Ranskaan helmikuussa 1832 Tocqueville ja Beaumont luovuttivat raporttinsa vankilajärjestelmästä.
Tocqueville kiinnostui matkalla myös Yhdysvaltojen poliittisesta järjestelmästä, mikä innoitti hänet kirjoittamaan teoksen Demokratia Amerikassa. Hän pohtii teoksessa Yhdysvaltojen edustuksellisen demokratian toimintaa ja etsii syitä siihen, miksi Yhdysvalloissa demokratia toimi, kun taas Ranskassa se oli epäonnistunut. Hänen näkemyksensä mukaan Yhdysvallat edusti 1800-luvun Ranskan keskitetylle hallinnolle vaihtoehtoista mallia, jossa ihmiset kokivat itsensä kansalaisiksi alamaisten sijaan. Hän huomioi myös uskonnon suuren merkityksen yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa ja arveli se johtuneen kirkon ja valtion erosta. Tocqueville näki, että demokratian keskeinen uhka on enemmistön tyrannia, joka johtaa ajatuksellisen vapauden vähenemiseen.
Demokratia Amerikassa on muodostunut tärkeäksi teoreettiseksi työksi kansalaisyhteiskunnan tutkijoille.
Tammen kultaiset kirjat
thumb|250px|Sarjassa ilmestyneitä kirjoja. Vasemmalla [[Meidän Mirri, keskellä Luiseva puiseva leijona ja oikealla Pikku Viu Viu.]]
"Tammen kultaiset kirjat" on Kustannusosakeyhtiö Tammen julkaisema suomalainen lasten kuvakirjasarja, jonka teokset ovat käännöksiä vastaavan yhdysvaltalaisen "Little Golden Books" -sarjan kirjoista.
"Little Golden Books" -sarja syntyi Yhdysvalloissa vuonna 1942. Sarjan loi ranskalaissyntyinen Georges Duplaix, joka oli Picasson entinen oppilas. Kirjojen kustantajana on vuodesta 2001 lähtien toiminut Random House -yhtiö. Sarjan tarkoituksena oli tuottaa edullisia, kestäviä ja värikkäitä kuvakirjoja kaikkien lasten ulottuville, iskulauseen Books for masses, not for the classes mukaisesti. Suomessa sarjan julkaiseminen aloitettiin vuonna 1952, jolloin ilmestyivät ensimmäiset kuusi kirjaa:
Kirjojen edullinen hinta oli alun perin myyntivaltti myös Suomessa. Kirjojen esittelytekstit korostivat sen lisäksi kirjojen laatua ja kasvatuksellisuutta. Alun perin kirjat maksoivat 110 markkaa kappale, mikä vastaa vuoden 2007 rahassa noin kolmea euroa. Nykyään uusien kirjojen hinta on viidestä kymmeneen euroa. Vuoteen 2006 mennessä kultaisia kirjoja oli ilmestynyt kaikkiaan 181 erilaista. Tähän mennessä "Little Golden Books" -kirjoja on julkaistu ainakin 50 maassa ja miljardin painetun kirjan raja ylittyi jo vuonna 1986.
Hanhijärvi (Enonkoski)
pienoiskuva|Hanhijärvi pienoiskuva|Hanhijärvi Hanhijärvi on kylä Enonkosken keskiosissa, suurin piirtein Pyyveden, Hanhijärven (järvi) ja Paakkunalan välissä.
Historia
Hanhijärven alueella on elänyt ihmisiä jo tuhansien vuosien ajan, kalastellen, metsästellen ja itselleen asuinsijoja etsien. Tuolloin Suur-Saimaan vedenkorkeus oli noin kymmenen metriä nykyistä korkeammalla, mistä johtuen maastomuodot olivat täysin erilaiset. Monet nykyään nieminä ja mäkinä tunnetut paikat olivat saaria.
Vuoksen puhjettua noin 5 000 vuotta sitten asettui Ylä-Enonveden pinta suurin piirtein nykyiselle tasolleen, noin 81 metrin korkeudelle merenpinnasta, ja syntyi Enonkosken kirkonkylän läpi virtaava Enonkoski.
Ensimmäiset arkeologiset löydöt alueelta ovat peräisin kampakeramiikan ajalta, mutta muutoin seudun asutushistoria on hyvin pitkälle hämärän peitossa. Karjalaisten kala- ja kauppamiesten tiedetään kulkeneen seudun poikki Varkauden ja Pieksämäen suuntaan 700–800-luvuilla.
Virallisesti karjalaisten ja savolaisten nautinta-alueen rajat vahvistettiin Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323. Vuonna 1514 ryhdyttiin neuvottelemaan Savon ja Viipurin linnaläänien uusista rajoista, mutta käytännössä raja oli siirtynyt Puruveden Hummonselkään jo paljon ennen kyseistä vuotta.
Ruotsalaiset tunkeutuivat 1200-luvulla Novgorodiin ja rakensivat muun muassa Viipurin linnan. Karjalan alueella olot muuttuivat rauhattomiksi ja väkeä lähti pakoon, myös länteen, seudulle, jota myöhemmin alettiin kutsua Säämingiksi. Hanhijärvelle tuli mm. Luostaristen sukua, jotka olivat Käkisalmen luostarien vuokraviljelijöitä tai talonpoikia. Toinen Hanhijärven asuttajasuku, Makkoset, olivat vieläkin kauempaa – Makkosista on mainintoja Vatjan ja Äänisen viidenneksen vuoden 1500 verokirjoissa.
Enonkosken seutu säilyi pitkän aikaa erämaana Savon karjalaisten ja Karjalan karjalaisten asutuksen välissä. Lappalaisesta asutuksesta kertovat lukuisat lappalaista alkuperää olevat paikannimet, kuten Petraniemi, Mikkelsaaro, Hannonaho ja monet Anton-alkuiset paikannimet kuten Antonjoki. Kielitieteilijöiden mukaan nimistö viittaa enemmän koltan- kuin pohjoissaamen suuntaan. Lappalaista asutusta kerrotaan olleen alueella jopa 1600-luvulle.
On hyvin pitkälle hämärän peitossa, missä kohtaa kulloinkin on valtakunnan raja Hanhijärven alueella kulkenut, mutta joitakin tietoja on saatavissa. Vuosina 1741–1743 käydyn hattujen sodan eli pikkuvihan jälkeen valtakunnan raja vedettiin Turun rauhassa kulkevaksi keskelle Hanhijärven kylää. Tuolloisen rajan kohdalla sijaitsee yhä Hanhijärven Kaakonlahteen laskeva oja. Seuraavien vuosien aikana rajaa tarkisteltiin pariinkin otteeseen. Ehkä omituista on seikka, että Hanhijärveltä katsottuna Venäjän alue sijaitsi etelän tai lounaan suunnassa. Syynä tähän on se, että rajaan tehtiin mutka, jossa Savonlinna jäi Venäjän puolelle. Vuonna 1746 rajantarkistuksessa raja siirrettiin lähemmäs Savonlinnaa, Kolvosenjärven, Sulkavan (järvi) ja Riitasensuon muodostamalle linjalle. Rajaseudun asukkaat olivat lainsuojattomia, mutta heidän ei myöskään tarvinnut maksaa veroa. Raja säilyi paikallaan vuoteen 1809, jolloin koko Suomi joutui Venäjän alaisuuteen.
Kylä nykyään
Kylällä on toiminut vuodesta 1957 urheiluseura Hanhijärven Pojat (HaPo).
Tar (Unix)
tar on alun perin Unix-järjestelmissä käytetty tiedostomuoto, ja kyseisen tiedostomuodon käsittelyyn käytetty ohjelma. Nykyisin tar-tiedostomuoto ja ohjelman käyttöparametrit on määritelty POSIX.1-standardissa (1988 ja 2001), ja tiedostomuotoa tuetaan myös monissa muissa ei-POSIX-käyttöjärjestelmissä.
Isoamyyliasetaatti
Isoamyyliasetaatin kemiallinen kaava on C7H14O2 ja rakennekaava CH3COO(CH2)2CH(CH3)2. Isoamyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä isopentyyliasetaatti ja 3-metyylibutyyliasetaatti.
Tar (Unix)
Alun pitäen ohjelma ja tiedostomuoto luotiin varmuuskopioiden tekemiseen nauha-asemalle ja muille sarjamuotoiseen tallentamiseen pohjaaville varmuuskopiolaitteille. Nykyisin sitä käytetään laajalti Unixin kaltaisissa järjestelmissä tiedostojen pakkaukseen yhteen tiedostoon, tavallisesti varmuuskopiointia, levittämistä tai siirtämistä varten. Sarjamuotoisuus näkyy edelleen siinä, että tar-ohjelma voi lukea arkistotiedoston standardisyötteestä ja kirjoittaa sen standardiulostuloon, ja mahdollistaa täten tiedon putkittamisen toiseen ohjelmaan. Haittana on se, että yksittäisten tiedostojen purkaminen tiedostosta on vaikeampaa, koska tar-tiedosto pitää lukea alusta alkaen purettavaa tiedostoa etsittäessä.
Isoamyyliasetaatti
Isoamyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen voimakas banaaninomainen tuoksu. Tämän vuoksi aineesta käytetään joissain yhteyksissä myös nimeä banaaniöljy. Isoamyyliasetaatin moolimassa on 130,2 g/mol, sulamispiste − 79 °C, kiehumispiste 142 °C, suhteellinen tiheys 0,87 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 0,2 g/100 ml, leimahduspiste 25 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 360 °C ja CAS-numero 123-92-2.
Tar (Unix)
Tar-tiedostomuoto ei sisällä itsessään tiedon pakkausta. Tämän takia tar-tiedostot tyypillisesti pakataan vielä toisella ohjelmalla. Vanhemmissa Unix-järjestelmissä käytettiin compress-ohjelmaa, mutta nykyisin käytännön standardeja ovat gzip, bzip2 ja xz. Tar-tiedostojen tiedostopäätteinä ovat siis .tar.gz tai .tgz, jos tiedosto on pakattu gzip-ohjelmalla, tai .tar.bz2 jos tiedosto on pakattu bzip2-ohjelmalla.
Isoamyyliasetaatti
Isoamyyliasetaatti on eräs hunajamehiläisen käyttämistä kemiallisen viestinnän hälytysferomoneista. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina useiden eliöiden viestinnässä.
Tar (Unix)
Historia
Varhainen versio ohjelmasta oli mukana AT&T:n Unix-versiossa 7 (Seventh Edition Unix), joka oli yksi varhaisimmista laajalti käytetyistä ohjelman versioista. Ohjelma julkaistiin tammikuussa 1979, jolloin se korvasi tp-ohjelman Unix-versiosta 4 (Fourth Edition Unix). tp oli korvannut tap-ohjelman ensimmäisestä Unix-versiosta (First Edition Unix).
POSIX-standardi muutti useita asioita tar-määrittelyssä, kuten välilyöntien käyttö numerokenttien edessä. Ennen POSIX-standardia oli John Gilmoren pdtar ja standardin jälkeen ilmestyi "ustar" (Unix Standard tar). Muita tar-versioita on muun muassa Joerg Shillingin star noin vuodelta 1985.
Isoamyyliasetaatti
Isoamyyliasetaattia käytetään hajusteissa sen hyvän banaaninkaltaisen tuoksunsa kautta. Lisäksi sitä käytetään liuottimena orgaanisissa synteeseissä ja penisilliinien valmistuksessa liuottimena uutoissa ja valokuvien kehityksessä. Isoamyyliasetaatti valmistetaan Fischerin happokatalysoidun esteröintireaktion avulla isoamyylialkoholin ja etikkahapon välisellä reaktiolla.
Tar (Unix)
Historia
GNU-projektin version kirjoitti aluksi John Gilmore, jonka jälkeen sitä ovat kehittäneet useat henkilöt.
Esimerkkejä
Tehdään varmuuskopio koko kovalevystä (juurihakemistosta alkaen) nimellä backup0.tar: tar -cvf backup0.tar -C /. Puretaan yllä luotu arkisto juurihakemistoon: tar -xvf backup0.tar -C / Kopioidaan hakemisto /usr/user1/, sen kaikki tiedostot ja alihakemistot tiedostoineen hakemistoon /usr/user2 tar -cvf - -C /usr/user1/. | tar -xvf - -C /usr/user2/ Varmuuskopioidaan kaikki järjestelmän 30 päivää ja aikaisemmin muokatut tiedostot: tar -cvf backup0.tar -C / `find / -mtime +30 -type f -print`
Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset
Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-brittiläinen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut David Yates sekä käsikirjoittanut että tuottanut J. K. Rowling. Se on Ihmeotukset-elokuvasarjan toinen osa ja J. K. Rowlingin velhomaailman kymmenes elokuva. Elokuvan pääosissa ovat Eddie Redmayne, Katherine Waterston, Dan Fogler, Alison Sudol, Ezra Miller, Zoë Kravitz, Callum Turner, Claudia Kim, William Nadylam, Kevin Guthrie, Jude Law ja Johnny Depp.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 14. marraskuuta 2018 ja Britanniassa sekä Yhdysvalloissa 16. marraskuuta 2018.
Juoni
Vuonna 1927 Amerikan Yhdysvaltain taikakongressi (AYT) aikoo siirtää voimakkaan pimeän velhon Gellert Grindelwaldin Lontooseen vastaamaan teoistaan. AYT:n työntekijä ja Grindelwaldin seuraaja Abernathy oli kuitenkin vaihtanut kehoja Grindelwaldin kanssa. Yhdessä he tappavat vartijat ja pakenevat.
Kolme kuukautta myöhemmin Lisko Scamander on Britannian Taikaministeriössä pyytämässä matkustuskieltonsa poistamista, jonka hän sai obskuurin New Yorkissa aiheuttamien tuhojen seurauksena. Hän tapaa myös Leta Lestrangen, vanhan ystävänsä Tylypahkasta, joka on nyt kihloissa Liskon veljen, aurori Theseus Scamanderin kanssa. Taikaministeriö tarjoutuu poistamaan Liskon matkustamiskiellon, jos hän ottaisi aurorin paikan Theseuksen osastolta ja toisi New Yorkin tapahtumista selvinneen ja Eurooppaan paenneen Valio Barebonen Lontooseen. Lisko kieltäytyy työstä, joten velhonmetsästäjä Grimmson lähetetään hänen sijastaan. Tylypahkan rehtori ja Grindelwaldin entinen ystävä Albus Dumbledore saapuu tapaamaan Liskoa ja pyytää tätä lähtemään Pariisiin etsimään Valiota. Monet uskovat, että Valio olisi oikeasti Corvus Lestrange V, täysin puhdasverisenä pysyneen suvun viimeinen miespuolinen jäsen sekä Letan velipuoli. Grindelwald puolestaan haluaa Valion puolelleen, koska uskoo tämän olevan ainut, joka voisi tappaa Dumbledoren.
Lisko palaa kotiinsa ja yllätyksekseen löytää sieltä vanhat ystävänsä, Queenie Goldsteinin ja Jacob Kowalskin. Liskon sekoittama ja ukkoslintu Frankin levittämä taikajuoma oli pyyhkinyt ainoastaan pahat muistot jästeiltä, jättäen Jacobille jäljelle hyvät muistonsa tapahtumista. Queenie kertoo siskonsa Tinan olevan Pariisissa etsimässä Valiota ja seuranneensa tätä Jacobin kanssa Eurooppaan. Tina itse oli erääseen uutisartikkeliin kirjoitetun virheen vuoksi luullut Liskoa Letan sulhaseksi Theseuksen sijasta.
Queenie ja Jacob kertovat Liskolle olevansa menossa naimisiin. Lisko kuitenkin huomaa Queenien langettaneen Jacobin ylle lemmenloitsun voidakseen mennä Jacobin kanssa naimisiin vastoin tämän tahtoa ja vastoin AYT:n lakeja. Queenien vastustuksesta huolimatta Lisko saa loitsun poistettua. Jacob palaa normaaliksi ja huomaa yllätyksekseen olevansa Englannissa. Queenie suuttuu Jacobille ja lähtee kävelemään pois Liskon asunnosta. Jacob juoksee Queenien perään ja he alkavat riidellä siitä, kuinka AYT:n laki kieltää avioliiton velhojen ja jästien välillä. Pettynyt Queenie lähtee yksin Pariisiin, jonne Lisko ja Jacob päättävät seurata häntä tehdäkseen sovinnon sisarusten kanssa.
Tina löytää Valion velhojen järjestämästä Arcanus-sirkuksesta, josta Valio pakenee nuoren naisen, Naginin, kanssa. Nagini on kirosanos, joka pystyy muuttumaan käärmeeksi ja jonka muodonmuutos tulisi jonain päivänä jäämään pysyväksi. Valio ja Nagini etsivät tietoa Valion oikeasta äidistä ja löytävät palvelijan, joka oli lähettänyt Valion adoptoitavaksi Amerikkaan. Grindelwaldin kätyriksi paljastunut Grimmson kuitenkin saapuu ja tappaa palvelijan. Lisko, Jacob ja Tina tapaavat ranskalaissenegalilaisen velhon Yusuf Kaman, joka on tehnyt isälleen rikkumattoman valan Valion tappamisesta. Yusuf on oleillut viemäreissä ja saanut sieltä myrkyllisen loisen silmäänsä. Lisko parantaa hänet turvatalossa joka kuuluu Dumbledoren ystävälle, alkemisti Nicholas Flamelille.
Lisko ja Tina etsivät Ranskan taikaministeriöstä todisteita Valion henkilöllisyydestä ja samalla tekevät sovinnon, kun Lisko korjaa Tinan väärinkäsityksen. Samaan aikaan Grindelwald kutsuu mustien jättilakanoiden avulla Pariisin velhoja kuulemaan häntä Père-Lachaisen hautausmaalla, jossa Lestrangen perheen hautaholvi sijaitsee. Koko jengi saapuu paikalle, ja Yusuf kertoo hänellä ja Letalla olevan sama äiti. Hän kertoo tarinan, jossa heidän äitinsä joutui Letan isän viettelemäksi ja kuoli Letan synnyttyä. Yusufin isä murtui tästä ja vannotti poikaansa viemään Letan isältä sen ainoan jota tämä rakasti: Corvus-pojan, joka syntyi Letan isän seuraavasta avioliitosta. Yusuf uskoo Valion olevan vauvana kadonnut Corvus. Leta kuitenkin paljastaa aiheuttaneensa nuorena tahattomasti pikkuveljensä Corvusin kuoleman vaihtamalla hänet uppoavassa laivassa toiseen vauvaan, joka oli Valio. Corvus ja Valion äiti olivat hukkuneet muiden samasta pelastusveneestä pudonneiden mukana. Kaikki paljastuu Grindelwaldin suunnitelmaksi houkutella Valio Lestrangen hautaholviin, jonne kaikki Grindelwaldin kannattajat ovat kokoontuneet. Jacob saa selville Grindelwaldin kätyreineen suostutelleen myös Queenien osallistumaan kokoontumiseen.
Grindelwald yrittää vakuuttaa seuraajilleen näkevänsä piileskelyn lopettamisen ”vapautumisena” ja vihaamisen sijaan vain näkevänsä jästit eriarvoisina kuin velhot. Hän yllyttää puhdasverisiä velhoja alistamaan toiset velhot ja jästit näyttämällä tulevaisuuden kuvajaisia toisesta maailmansodasta. Lopulta Grindelwaldin seuraajat lähtevät Theseuksen ja aurorien estoista huolimatta levittämään sanaa ympäri Eurooppaa.
Grindelwald luo sinisten liekkien muodostaman kehän, joka polttaisi ainoastaan ne, jotka eivät halua ryhtyä hänen palvelijoikseen. Queenie päättää liittyä Grindelwaldin joukkoihin saadakseen mennä vapaasti naimisiin Jacobin kanssa. Jacob anelee Queenieta jäämään ja kieltäytyy seuraamasta häntä liekkien toiselle puolelle tämän pyynnöistä huolimatta. Valio taas liittyy, koska uskoo vain siten saavansa todellisen henkilöllisyytensä selville. Leta teeskentelee vannovansa uskollisuutta Grindelwaldille mutta siten uhraa itsensä päästääkseen Liskon, Tinan, Jacobin, Yusufin, Naginin ja Theseuksen pakoon. Flamel saapuu paikalle ja yhdessä muiden kanssa luo vahvan lopetusloitsun, joka tukahduttaa siniset liekit ja estää niitä leviämästä koko Pariisiin. Lopulta Lisko päättää, ettei voi enää pysyä puolueettomana, ja lupaa auttaa veljeään taistelemaan Grindelwaldia vastaan.
Lisko ja muut matkaavat Tylypahkaan, ja Lisko näyttää Dumbledorelle verivalan sinetin, jonka Liskon haisku oli vienyt Grindelwaldilta taistelun aikana. Dumbledore ja Grindelwald olivat aikoinaan tehneet verivalan, jonka mukaan he eivät voisi vahingoittaa toisiaan. Dumbledore uskoo löytävänsä keinon verivalan tuhoamiseen. Sillä välin Nurmengardin linnoituksessa Itävallassa Grindelwald antaa Valiolle taikasauvan ja kertoo tälle tämän todellisen nimen: Aurelius Dumbledore. Lisäksi Grindelwald loihtii linnunpoikasen, josta Valio oli huolehtinut, aikuiseksi feenikslinnuksi, jollainen ilmestyy oikean Dumbledoren luokse tilanteen vaatiessa.
Tuotanto
Ohjaaja David Yates kertoi Entertainment Weeklyn haastattelussa, että toisen elokuvan käsikirjoitus kuljettaisi tarinaa aivan uuteen suuntaan. Syksyllä 2016 hän kertoi elokuvan sijoittuvan Britanniaan ja Ranskaan; elokuvassa esiteltäisiin uusia hahmoja ja tavattaisiin tuttuja, esimerkiksi Albus Dumbledore. Sosiaalinen media täyttyi ensimmäisen elokuvan jälkeen ihailijoiden Dumbledore-rooliehdotuksista. Monet tahtoivat Michael Gambonin palavaan rooliinsa, kun taas toiset halusivat edesmenneen Richard Harrisin pojan Jared Harrisin kunnioittavan isänsä roolityötä. Keväällä 2017 Jude Law valittiin näyttelemään nuorta Albus Dumbledorea, joka elokuvan tapahtuma-aikaan toimi muodonmuutosten opettajana Tylypahkassa.
Elokuvan päätuotanto aloitettiin 3. heinäkuuta 2017 Leavesdenin studiossa. David Sakurai valittiin näyttelemeen Krallia, yhtä Grindelwaldin kätyreistä, 22. syyskuuta 2017. Useita muita rooleja täytettiin 5. lokakuuta 2017; esimerkiksi Nicholas Flamelin rooliin valittiin Brontis Jodorowsky. Elokuvan pääkuvaukset saatiin valmiiksi 20. joulukuuta 2017.
Karakteristinen polynomi
Karakteristinen polynomi on neliömatriiseihin liittyvä käsite. Tämä polynomi sisältää useita matriisiin liittyviä ominaisuuksia, huomattavampina matriisin ominaisarvot, determinantti sekä jälki.
Päädiagonaalimatriisi
Päädiagonaalimatriisille eli lävistäjämatriisille A karakteristinen polynomi on helppo määritellä: jos lävistäjäalkiot ovat muotoa a_i, missä i=1,...,n, niin karakteristinen polynomi on muotoa
Yleinen tapaus
eli
missä I on yksikkömatriisi. Koska vektori \vec{v} on nollasta eroava, on matriisin oltava singulaarinen, jolloin sen determinantti on 0. Tämän determinantista saadun polynomin  juuret ovat A:n ominaisarvoja.
Ominaisarvot löydetään siis polynomiyhtälön ratkaisuina.
Koska funktio on polynomifunktio, on vaadittu karakteristinen polynomi löydetty.
Formaali määritelmä
Olkoon K kunta ja A K-kertoiminen n\times n -matriisi. Matriisin A karakteristinen polynomi p_A(t) on määritelmän mukaan
missä I on n\times n yksikkömatriisi. Tämä on todellakin polynomi, sillä determinantti on määritelty summaksi matriisin alkioiden tuloista. Toisinaan määritellään karakteristinen polynomi kaavalla \det(A-tI). Tästä saadaan alkuperäinen määritelmä kertomalla polynomi luvulla \pm 1.
Esimerkki
Lasketaan matriisin karakteristinen polynomi. Tällöin on laskettava seuraavan matriisin determinantti: Tämä determinantti on Tämä on A:n karakteristinen polynomi, missä t on matriisin ominaisarvo.
Commando (elokuva)
Commando on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut, Mark L. Lesterin ohjaama toimintaelokuva, jossa pääosassa on Arnold Schwarzenegger.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 4. lokakuuta 1985 1 495 kankaalla. Elokuva tuotti 57 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Useissa maissa se sai K-18-leiman. Ruotsissa 90-minuuttinen elokuva esitettiin leikattuna 75-minuuttisena. Arvioiden mukaan Schwarzeneggerin roolihahmo tappaa 88 elokuvassa kuolevista 110 henkilöstä, osan suomalaisella Valmet M78 -automaattikiväärillä. Aikoinaan elokuvan sanottiin kopioivan Rambo-elokuvia.
Tarina
Eläkkeellä olevan kommandon John Matrixin (Arnold Schwarzenegger) tytär Jenny (Alyssa Milano) kaapataan. Kaappauksen takana on Val Verden presidentiksi haluava Arius (Dan Hedaya). Kaappauksessa on mukana myös kuolemansa lavastanut entinen palkkasotilas Bennett (Vernon Wells), jonka Matrix uskoi kuolleen. Nyt Bennett hautoo kostoa Matrixille, koska Matrix erotti tämän. Ariuksen vaatimuksena on että Matrix tappaisi Val Verden nykyisen presidentin. Tämän tehtyään Matrix saisi tyttärensä takaisin.
Matrix laitetaan lentokoneeseen Val Verdeen. Matrix pakenee koneesta ja lähtee seuraamaan Sullya (David Patrick Kelly), joka on mukana Jennyn kaappauksessa. Matrixin mukaan tulee lentoemäntä Cindy (Rae Dawn Chong). Lopulta Matrix saa Sullyn kiinni ja vaatii tietoja tyttärensä olinpaikasta. Lopuksi Matrix eliminoi Sullyn.
Matrix saa selville missä Ariuksen päämaja on. Hän menee sinne hyvin aseistautuneena. Arius saa tietää että Matrix on paennut lentokoneesta, joten hän käskee Bennetiä tappamaan Jennyn. Jenny on kuitenkin päässyt pakoon huoneesta, jossa hän on ollut vankina. Bennett lähtee perään. Matrix taistelee Ariuksen sotilaita vastaan. Matrix kohtaa myös aseistautuneen Ariuksen. Matrix onnistuu ampumaan Ariuksen. Sen jälkeen hän kohtaa Bennetin, jolla on Jenny vankina. Matrix ja Bennett ottavat yhteen, jonka päätteeksi Matrix tappaa Bennetin.
Elokuvan lopussa Matrix, Jenny ja Cindy nousevat lentokoneeseen ja lähtevät saarelta.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sarjakuvamaiseksi rutiinitoiminnaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Le Normand -luokka
Le Normand -luokka eli tyyppi E52 oli Ranskan laivaston neljäntoista 1956-1960 valmistetun fregatin muodostama alusluokka, jonka alukset olivat saman kaltaisia kuin edeltäneen Le Corse -luokan alukset. Yhdysvallat maksoi seitsemän ensimmäistä alusta, jotka tilattiin 1952, osana avustuspakettia. Loput seitsemän vuosina 1953-1955 tilatut alukset Ranska maksoi itse.
Merkittävin ero edeltäneeseen luokkaan oli aseistuksen uudelleen sijoittelu. Torpedoputkia siirrettiin edemmäs kohti etummaista tykkitornia, mikä laski alusten painopistettä sekä paransi sukellusveneentorjuntaheittimen tulen peittoa. Viimeiset kolme alusta muodostivat alaluokan tyyppi 52B, joiden keskimmäinen tykkitorni ja Boforsin sukellusveneetorjuntaheitin korvattiin uudelle keskilaivaan sijoitetulla 305 millimetrin sukellusveneentorjuntaheittimellä. Luokkaan tilattiin vielä 1957 kaksi alusta, mutta niiden tilaus peruutettiin talousvaikeuksien vuoksi.
Celeste Holm
Celeste Holm oli yhdys­valtalainen näyttelijä, joka teki pitkän uran sekä elo­kuvissa, televisiossa että teatterissa. Hän voitti urallaan Oscarin ja Golden Globen sekä sai kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle. Holm teki tunnetuimmat elokuvansa 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa ja näytteli sen jälkeen enää epä­säännöllisesti elo­kuvissa. Broadwayllä hänen uransa kesti yli 50 vuotta.
Nuoruus
Holm syntyi Brooklynissä 29. huhtikuuta 1917. Hän oli norjalais­sukuisen vakuutus­virkailija Theodor Holmin ja taiteilija Jean Parke Holmin ainoa lapsi. Hän kasvoi Manhattanilla ja vietti usein nuoruuden kesänsä perheen maa­tilalla New Jerseyn Hackettstownissa. Holm kiinnostui jo lapsena näyttelemisestä ja opiskeli sitä Chicagon yliopistossa.
Ura
Holm teki pitkän sopimuksen 20th Century Foxin kanssa, ja hänen ensimmäinen elo­kuvansa oli vuoden 1946 Kolme kosittavaa tyttöä. Hänen seuraava elo­kuvansa oli musikaali Karnevaalin pyörteissä, ja vuonna 1947 sai ensi-iltansa Elia Kazanin ohjaama antisemitismiä käsitellyt Hiljainen sopimus, josta hänet palkittiin parhaan nais­sivu­osan Oscarilla. Holm näytteli 1948 elo­kuvassa Jeftyn kapakka ja sai seuraavana vuonna ensimmäiset pää­roolinsa elo­kuvissa Chicken Every Sunday, Seikkailevat sisaret ja Jos rouvani tietäisi!. Osastaan Seikkailevien sisarien tennistä pelaavana nunnana Holm oli ehdolla parhaan nais­sivuosan Oscarin saajaksi.
Holmin kolmas Oscar-ehdokkuus tuli elo­kuvasta Kaikki Eevasta, mutta hän sai sen jälkeen potkut Foxilta vaadittuaan palkan­korotusta. Holmin mukaan Foxin johtaja Darryl F. Zanuck oli tämän jälkeen soittanut jokaiseen merkittävään elo­kuva­studioon ja ilmoittanut antaneensa potkut Holmille tämän vaikean luonteen takia. MGM ei tämän takia antanut Holmille roolia elo­kuvasta Pariisin lumoissa, koska hän oli ”liian kallis”. Tuntemattomampi Nina Foch sai roolin, ja Holm ei tehnyt yhtään elo­kuvaa viiteen vuoteen.
1950-luvun alussa Holm palasi Broadwaylle ja esiintyi näytelmissä Affairs of State ja The King and I. Lisäksi hän näytteli televisiossa antologiasarjoissa ja omassa CBS:n sarjassa Honestly, Celeste!. Elo­kuviin Holm palasi MGM:n Poikamiesansassa (1955) ja Skandaali­häissä (1956). Molemmissa elo­kuvissa hän esittää Frank Sinatran hahmoon rakastuvaa naista.
pienois|pysty|alt=Celeste Holm vuoden 1988 Oscar-gaalassa|Celeste Holm vuoden 1988 Oscar-gaalassa. Holm keskittyi 1950-luvun jälkeen enemmän teatteri­työhön ja esiintyi Broad­wayllä vielä yli 70-vuotiaana. Lisäksi hän näytteli säännöllisesti televisio­elo­kuvissa ja sarjoissa. Holmin televisio­suorituksia nähtiin muun muassa sarjoissa Run for Your Life, Takaa-ajettu, Lemmenlaiva, Viinitila Falcon Crest ja Terveydeksi. Holm näytteli silloin tällöin myös elo­kuvissa, muun muassa musikaalissa Tom Sawyerin seikkailut (1973) ja komediassa Kolme miestä ja baby (1987). Holm ehti olla vielä 2010-luvulla kahdessa elo­kuvassa, jotka ovat kuitenkin vielä jälki­tuotanto­vaiheessa.
Holmilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella, toinen elo­kuva ja toinen televisio­urasta. Hänet on valittu Theatre Hall of Fameen vuonna 1992.
Yksityiselämä
Holm kärsi viimeisinä vuosinaan terveys- ja muisti­ongelmista. Hän joutui heinä­kuussa 2012 neste­hukan takia sairaala­hoitoon ja sai sydän­kohtauksen sairaalassa. Holm pääsi pian jo kotiinsa, jossa hän kuitenkin kuoli 15. heinä­kuuta.
Valikoitu filmografia
Lähteet: 1 Ensimmäinen elokuva. • 2 Elo­kuvaa ei ole esitetty Suomessa.
Potilasohje
Potilasohjeet ovat terveydenhuollon ammattilaisen potilaalle tai potilaan verkostolle antamia kirjallisia ohjeita. Ohjeissa voi olla tietoa eri sairauksista, tutkimuksista, hoidoista, toimenpiteisiin valmistautumisesta, jälkihoidosta, itsehoidosta, toipumisesta, sairauden kulusta, sairauden ennusteesta, sairauden esiintymisestä sekä muistakin asioista.
Potilasohjeet on ensisijaisesti tarkoitettu terveydenhuollon ammattilaisten käyttöön siten, että he ovat ensin tutustuneet potilasohjeeseen, ja sen hyväksyttyään antavat sen potilaalle kirjallisesti tai antavat linkin. Ohjeita on syytä aina täydentää myös suullisella informaatiolla, ja siihen tulee tarpeen mukaan mieluiten aina liittää yksilöllinen potilaskohtainen osuus. Jos ohjetta käyttää joku muu kuin ohjeen alkuperäinen saaja, on varmistettava omasta hoitopaikasta ja omalta alueelta, että ohje vastaa oman lääkärin tai oman alueen hoitokäytäntöä.
Potilasohjeesta on käytävä selville, kuka tai mikä taho potilasohjeen on laatinut tai mikä taho on potilasohjeen hyväksynyt. Potilasohjeesta on ilmettävä, milloin se on laadittu ja milloin se on saatettu ajan tasalle. Koska potilasohjeet ovat tärkeä osa potilaan hoitoa, niiden sisällöstä päättää ja vastaa viime kädessä hoitava lääkäri. On muistettava, että potilasohje edustaa sen laatineen ihmisen tai tahon sen hetkistä käsitystä asioista. Potilasohjeissa voi olla virheitä. Tutkimustiedon lisääntyessä ja kokemuksen karttuessa tiedot voivat muuttua. Lisäksi potilaat voivat ymmärtää tiedon eri tavoin kuin potilasohjeen laatija on tarkoittanut.
Potilasohjeiden käyttö edellyttää käyttöehtoihin tutustumista ja niiden hyväksymistä. Käyttö on maksutonta. Mikäli potilasohjeen tieto tai ohjeet ovat ristiriidassa vallitsevan ja yleisesti hyväksytyn käytännön, paikallisen käytännön tai etenkin hoitavan lääkärin antamien tietojen tai ohjeiden kanssa, niin potilasohjeen antama tieto tai ohje on toissijainen ja Käypä hoito -suosituksia, yleisesti hyväksyttyä käytäntöä, paikallista käytäntöä ja etenkin hoitavan lääkärin antamaa tietoa on pidettävä oikeana.
Potilasohjeessa ei välttämättä mainita tietolähdettä, mikä johtuu siitä, että tieto ja näkemykset ovat useimmiten peräisin niin monesta eri lähteestä, että useimmiten vaikea yksiselitteisesti ilmoittaa, mihin lähteeseen teksti perustuu. Potilasohjeeseen voi ja useimmiten on syytäkin liittää yksi tai muutama lähdeviite.
Potilasohje annetaan yleensä siinä vaiheessa, kun diagnoosi eli taudinmääritys on ainakin alustavasti tehty. Potilasohjeen voi antaa myös silloin, kun potilas esimerkiksi itse epäilee itsellään tai läheisellään olevan jokin sairaus.
Potilasohjeet on yleensä laadittu jonkun voimassa olevan virallisen ICD-10:n tai DSM-IV:n mukaisen sairauden tai sairausryhmän mukaisesti otsikoiden.
Laki terveydenhuollon ammattihenkilöistä 28.6.1994/559 Lääkärin ja hammaslääkärin erityiset oikeudet ja velvollisuudet 22§ Taudinmäärityksestä ja oikeudesta määrätä lääkkeitä: Laillistettu lääkäri päättää potilaan lääketieteellisestä tutkimuksesta, taudinmäärityksestä ja siihen liittyvästä hoidosta.
Ala-Rääveli
Ala-Rääveli tai myös Ala-Rieveli (toisinaan myös vain Rieveli tai Rääveli ) on Päijät-Hämeessä Heinolassa kaupunkitaajaman koillispuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 1 298 hehtaaria eli 13,0 neliökilometriä, se on 14,2 kilometriä pitkä ja 2,9 kilometriä leveä. Leveysmitasta saa käsityksen, että järvenselkä on leveä, mutta ilmoitettu leveys johtuu Pitkänapajanlahdesta, joka työntyy etelään kapeana lahtena. Lahdensuun kohdalla järvi on kuitenkin 2,3 kilometriä leveä. Järvi on kapeimmillaan 400 metriä Haukkasaaren kohdalla. Järveä ympäröivää maisema-aluetta luonnehtii rikkonainen kalliomaasto, jonka jylhyys on karkottanut ihmiset suotuisimmille seuduille. Se on siksi asukastiheydeltään alhainen.
Järvessä on 56 saarta, joiden pinta-ala on 48,1 hehtaaria eli noin 3,6 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista on 11 on yli hehtaarin suuruisia ja 45 yli aarin kokoisia. Suurin saari on Kangassaari, joka on 580 metriä pitkä, 510 metriä leveä ja sen pinta-ala on alle 16 hehtaaria. Se sijaitsee järvessä Koskenmyllyn korkeudella. Muita järvenselän saaria ovat esimerkiksi lounaispään Pirisaaret, Tuusjärven kohdalla Haukkasaari, Kaunissaari ja Tervasaari, sekä Pitkänapajanlahdessa Huhtasaari, Maijalansaari, Myllysaari ja Naulasaari.