cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irma Toivanen
Toivasen vanhemmat olivat lasimestari Johan Taavitsainen ja Hilda-Maria Kuuva. Naimisiin hän meni vuonna 1947 rehtori Aappo E. Toivasen kanssa. Heillä oli kaksi lasta. Toivanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1942 ja suoritti myöhemmin jatko-opintoja yliopistoissa saaden erivapaudella lehtorin arvon vuonna 1975. Opettajana hän työskenteli eri oppilaitoksissa vuosina 1942–1970. Jatkosodan aikana Toivanen toimi lääkintälottana.
Toivanen vastusti presidentti Urho Kekkosen virkakauden jatkamista poikkeuslailla maaliskuun alusta 1974 lähtien ja äänesti eduskunnassa puoluetoverinsa Olavi Borgin kanssa lain hyväksymistä vastaan tammikuussa 1973. Muut LKP:n kansanedustajat äänestivät lain hyväksymisen puolesta.
Etelä-Häme (lehti)
Etelä-Häme oli Hyvinkäällä vuosina 1920–1921 ilmestynyt sanomalehti.
Riihimäen Sanomien entisen toimittajan Eemeli Salmisen ja eteläiseen Suomeen pyrkineiden maalaisliittolaisten perustuma Etelä-Häme ilmoittautui aluksi tasavaltalaiseksi ja keskustalaiseksi maaseutulehdeksi. Vuoden 1921 alussa siitä tuli maalaisliiton äänenkannattaja. Kerran, kahdesti tai kolmesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Eemeli Salminen (1920), Jalmari Sokala (1920–1921) ja Jaakko Kivi (1921).
Grafeeni
Grafeeni on hiilen allotrooppinen muoto, joka koostuu yhdestä kerroksesta toisiinsa sitoutuneista sp2-hybridisoituneista hiiliatomeista. Grafeenissa jokainen hiiliatomi on kiinnittynyt toisiinsa kolmella, yhtä voimakkaalla kovalenttisella sidoksella. Tästä johtuen sidokset ovat symmetrisissä 120° kulmissa ja rakenteesta tulee hunajakennomainen.
Grafeeni on maailman kestävin tunnettu aine. Se on myös erittäin hyvin valoa läpäisevää ja hyvin lämpöä sekä sähköä johtavaa. Grafeenia on toisinaan kutsuttu myös "grafiiniksi", mikä juontuu luultavasti englanninkielisen sanan "graphene" ääntämyksestä.
Grafeenista valmistetulla transistorilla ollaan saavutettu sadan gigahertsin kytkentänopeus.
Teoriassa grafeenia on arveltu olevan jo vuosikymmeniä, mutta se löydettiin vasta vuonna 2004. Ruotsin Nobel-komitea myönsi vuoden 2010 Nobelin fysiikanpalkinnon Andre Geimille ja Konstantin Novoseloville "uraauurtavista kokeista kaksiulotteisen materiaalin grafeenin parissa".
Grafeenin ainutlaatuisten ominaisuuksien johdosta se on yksi tämän hetken tutkituimmista aineista materiaalitekniikassa.
Historia
Teoreettisessa fysiikassa oli 1930-luvulla päätelty, että vain yhden atomikerroksen paksuiset rakenteet eivät voi olla pysyviä. Atomien lämpöliikkeen arveltiin hajottavan tällaiset rakenteet. Hyvin ohuista rakenteista on tehty paljon kokeita ja tämä alkuperäinen päättely on tähän asti näyttänyt pitävän paikkansa. Kun kokeissa materiaaleja ohennettiin tarpeeksi, ne hajosivat.
Grafeenin teoreettinen ja käytännön olemassaolo grafiitin sisäisen rakenteen osana on tunnettu jo pitkään ennen grafeenin löytämistä itsenäisenä rakenteena. Röntgenkristallografian avulla aineiden rakennetta atomien mittakaavassa oli tutkittu ja ensimmäisiä kuvia hiiliatomien eri muodoista oli julkaistu vuonna 1938. Yhden atomin paksuisten pintojen teoreettista tutkimusta ovat tehneet mm. fyysikko Philip Russel Wallace ja kemisti Hanns-Peter Boehm. Näiden tutkimusten pohjalta grafiitin sisäinen rakenne tunnettiin. Boehm keksi sanan "grafeeni" jo vuonna 1962 kuvaamaan teoreettisesti mahdollisia yksiatomisia lakanoita. Ei kuitenkaan pidetty mahdollisena eristää tällaisia yksiatomisia tasoja toisista niin, että niiden rakenne säilyisi vakaana. Grafeenin mekaaninen kuorintamenetelmä kehitettiin 1990-luvulla, mutta silloin grafeenia saatiin eristettyä vain 50–100 kerroksen paksuisiksi näytteiksi. Kun grafeeni löydettiin, aikaisempien kokeiden ja ennakkokäsitysten vastaisesti yhden atomitason paksuinen rakenne onnistuttiin eristämään itsenäiseksi pysyväksi hiilikalvoksi. Se oli ensimmäinen yhden atomikerroksen paksuinen materiaali.
thumb|Grafiittikappale, teippirulla ja [[transistori|grafeenitransistori jotka Geim ja Novoselev lahjoittivat Nobel-museoon.|242x242px]] Grafeenin löysivät Manchesterin yliopiston tutkijat Konstantin Novoselov ja Andre Geim. He yrittivät eri menetelmin ohentaa grafiittia. Alun perin heidän tutkimuksensa oli työviikon lopuksi tehtävää mielikuvituksellista hassuttelua. Heidän kokeissa käyttämänsä välineet olivat varsin tavanomaisia: ensin he koettivat erottaa grafeenia tavallisesta noesta, joka on hyvin hiilipitoinen aine. Toisessa kokeessa he käyttivät lyijykynän piikiteen pintaan jättämää grafiittijälkeä. Kolmannessa kokeessa he irrottivat grafeenia teipin liimapinnan avulla grafeenisesta kappaleesta. Teippi irrotti grafeenia kappaleesta ohueksi kalvoksi teippiin. Toisella teipillä he irrottivat tästä ohuesta kalvosta toisen, vielä ohuemman, kalvon. Tätä ideaa jatkaen he pääsivät varsin yksinkertaisin keinoin hyvin ohuisiin grafeenikalvoihin. Tutkijat onnistuivat löytämään keinon kalvojen tarkan paksuuden määrittämiseen optisella mikroskoopilla. Näistä ohuista kalvoista he saivat kemiallisilla lisäkeinoilla lopulta ohennettua grafeenin yksittäisiksi yhden atomin paksuisiksi hiilikalvoiksi. Vuonna 2010 Geim ja Novoselov saivat grafeenin löytämisestä Nobelin fysiikanpalkinnon.
Rakenne ja ominaisuudet
Grafeeni on yhden atomikerroksen paksuista mikroskooppista mehiläiskennoston poikkileikkausta muistuttavaa materiaalia. Grafeeni on erikoinen sp2-hybridisaationsa ja atomiensa koon takia. Nämä ominaisuudet mahdollistavat grafeenin erityisen vahvuuden sekä sähkön- ja lämmönjohtavuuden. Grafeenin hiili–hiili-sidoksen pituus on noin 0,142 nanometriä ja se kuljettaa elektroneja sähkövirtana häiriöittä nanometrien levyisissä johtimissa. Elektronien liike on suhteellisen vapaata. Grafeeni ei ole myöskään kovin magneettinen. Teoriassa puhtaan grafeenisirun sähkönjohtavuus on noin sata kertaa nopeampaa kuin piijohteissa. Grafeeni on epävakaata pienessä koossa, käyristettynä tai rullattuna. Grafeeni tulee vakaaksi noin 24 000 atomin kokoisena hiutaleena eristettynä ympäristöstään. Eristettynä grafeenin on mitattu olevan 200 kertaa terästä kestävämpää. Grafeeni on kierrätettävää ja myrkytöntä, joten sillä voi korvata laitteissa myrkyllisiä metalleja, kuten kadmiumia ja lyijyä. Isompana lakanana grafeeni säilyy ehjänä ja se on lähes läpinäkyvää, ympäristöystävällistä materiaalia.
Fysikaaliset ominaisuudet
Yksi grafeenin hyödyllisimmistä ominaisuuksista on sen sähkönjohtavuus. Sähkönjohtavuus johtuu siitä, että elektronit pääsevät kulkemaan erittäin vapaasti grafeenissa. Kun elektronit kulkevat grafeenin hunajakennomuodostelman läpi, ne käyttäytyvät lähes massattomasti. Niiden käyttäytymistä kuvataan Diracin yhtälöllä eikä Schrödingerin yhtälöllä kuten elektroneja yleensä. Tasainen grafeenilevy on epävakaa, koska se saavuttaisi alemman energiatason taipumalla hiilinanoputkeksi.
Toinen grafeenin hyödyllisistä ominaisuuksista on sen suuri vetolujuus. Vahvojen 0,142nm pitkien hiilisidoksien ansiosta grafeeni on vahvin löydetty aine. Sen vetolujuus on 130 000 000 000 pascalia (1 300 000 bar). Luotiliiveissä käytettävällä kevlarilla on vetolujuus vain 375 700 000 pascalia (3 757 bar). Vahvuutensa lisäksi grafeeni on erittäin kevyttä (0,77 mg/m2). Paperi on noin 100 kertaa painavampaa. Grafeeni pystyy absorboimaan yllättävän paljon, 2,3%, valkoista valoa. Grafeenin absorboimiskyky on mielenkiintoinen ominaisuus yhden atomin paksuiselle levylle. Absorboimiskyky johtuu elektronien lähes-massattomuudesta. Toisen grafeenikerroksen lisääminen lisää absorptiota lähes saman verran.
Valmistusmenetelmät
Geimin ja Nosolevin käyttämä tekniikka tuotti noin 0,1 neliömillimetrin halkaisijan kokoisia grafeenihiutaleita. Ne ovat riittävän kookkaita tutkimuskäyttöön mutta eivät vielä käytännön sovellutuksiin. Geimin ja Nosolevin keksinnön ympärille Manchesteriin perustettiin yhtiö, Graphene Industries, joka valmistaa ja myy grafeenisia kalvoja. Valmistus tehdään puhdastiloissa.
Grafeeni on poikkeuksellisten ominaisuuksiensa vuoksi tällä hetkellä fysiikan tutkituimpia materiaaleja. Pieniä hiutaleita suurempia grafeenipintoja on pystytty tuottamaan 2010-luvulla. Suurin tuotettu grafeenikalvo on noin 70 senttiä leveä. Vuonna 2010 grafeenia sai tuhannella dollarilla neliösentin kokoisen liuskan, ja vuonna 2014 grafeenia sai 4 tuuman kiekon 650:llä eurolla. Hintojen odotetaan kuitenkin laskevan nopeasti, kun tuotantomenetelmät kehittyvät.
CVD eli kemiallinen kaasufaasipinnoitus
Tällä hetkellä suosituin tapa valmistaa grafeenia on chemical vapour deposition (CVD) eli kemiallinen kaasufaasipinnoitus. Tällä menetelmällä voidaan tuottaa suhteellisen korkealaatuista grafeenia mahdollisesti suuressa mittakaavassa. Tyypillisessä CVD-prosessissa pinnoitettava kappale, jota sanotaan substraatiksi, altistetaan yhdelle tai useammalle kaasumaiselle lähtöaineelle, jotka reagoivat tai hajoavat substraatin pinnalla muodostaen halutun kalvon. Prosessissa kaasumolekyylejä viedään reaktiokammioon, jossa on myös kasvualusta. Kammiota kuumennetaan, jolloin reaktio muodostaa materiaalikalvon kasvualustalle. Kasvualustan lämpötila on kriittinen tekijä oikean reaktion saavuttamiseksi.
Grafeenia voi valmistaa höyrystämällä hiiltä iridiumin, nikkelin tai kuparin pinnalle. Tällä valmistustavalla on iridiumin avulla saatu aikaan yli neliösentin kokoisia ja hyvin rakentuneita grafeenikalvoja.
Nanoputken aukaiseminen
Grafeenia voidaan valmistaa leikkaamalla auki hiilinanoputkia. Tässä menetelmässä hiilinanoputki avataan kaliumpermanganaatti- ja rikkihappoliuoksessa.
Sovellukset ja käyttö
Grafeenin monipuolisten ominaisuuksien vuoksi siitä tulee mahdollisesti merkittävä teollisuuden raaka-aine ja sen sovellukset voivat vaikuttaa laajalti ihmisten arkielämään. Grafeenia tullaan mahdollisesti käyttämään elektroniikkateollisuudessa, rakennusteollisuudessa, auto- ja ilmailuteollisuudessa, lääketieteessä, elintarviketeollisuudessa ja aseteollisuudessa.
Paristot, polttokenno ja akut
Litiumionisiin paristoihin on yhdistetty graafenista virtakytkin, jolloin pariston energian varastointikyky on noussut 5–10-kertaiseksi. Princetonin yliopistossa grafeeni yhdistettiin onnistuneesti indiumtinaoksidin kanssa. Seurauksena syntyi halvempi ja kestävämpi polttokenno.
Akuissa litiumatomit hyödyntävät grafeenin joustavuutta. Grafeenilakanan koloissa oleva pii ja litiumionit reagoivat keskenään samalla luoden oikopolun anodille. Tämä mahdollistaa akun nopeamman lataamisen. Grafeeni on vakaampi kuin monet paristoissa käytetyt metallit ja tämän lisäksi se on myrkytöntä.
Elektroniset komponentit
Grafeenia on mahdollista hyödyntää elektronisissa komponenteissa sen hyvän sähkönjohtavuuden ansiosta. Grafeenissa on kuitenkin yksi ongelma eräissä transistorisovelluksissa: sillä ei ole energia-aukkoa (band gap), eikä transistoria voi sen takia täysin sulkea. Tähän ongelmaan kehitellään koko ajan uusia ratkaisuja.
Grafeenista saa tehtyä transistoreita pommittamalla grafeenilevyä helium-ioneilla. Ioni-säteilytettyyn osaan kertyy enemmän varauksenkuljettajia kuin muualle. Grafeenista valmistetulla transistorilla on päästy sadan gigahertsin kytkentänopeuteen.
Suodattaminen
Grafeenin yksi yhdiste on grafeenioksidi. Andre Geim ryhmineen osoitti kokeessaan kuinka grafeenioksidilakanoista muodostettu pinnoite metalliastian päällä ei päästänyt lävitseen ilmaa, heliumia eikä muitakaan kaasuja. Pinnoite päästi lävitseen kuitenkin vesimolekyylit ikään kuin pinnoitetta ei olisikaan. Kalvon grafeenioksidit järjestyivät siten, että siihen jäi tilaa ainoastaan yhdelle vesimolekyylille. Ilmiötä on testattu myös alkoholilla, jolloin alkoholi vahvistui veden mennessä grafeenioksidisen kalvon läpi. Tämän kaltaista ominaisuutta voidaan hyödyntää myrkyllisten aineiden suodattamisessa, juomaveden puhdistuksessa, kaasunhaistajina ja kemikaalien puhdistuksessa.
Grafeeni sidosaineena
Materiaaliteollisuudessa grafeenia voisi käyttää eri materiaalien sidosaineena, esimerkiksi lisäämällä grafeenikerroksia materiaalin vahvistamiseksi. Grafeenin avulla rakennusteollisuudessa materiaalien kokoa voidaan pienentää ja lujuutta parantaa. Teippiin tai muoviin yhdistetty grafeeni voisi toimia johteena tai komposiittina.
Optoelektroniikka
Alue, jolla tullaan näkemään grafeenisovelluksia jo pian, on optoelektroniikka ja erityisesti kosketusnäytöt, nestekidenäytöt sekä OLED-näytöt. Nykyään yleisimmin käytetty materiaali näissä sovelluksissa on ITO eli indiumtinaoksidi. Testeissä on todettu, että grafeeni olisi ominaisuuksiltaan parempi sekä monipuolisempi. Grafeenin käyttö mahdollistaa esimerkiksi joustavat näytöt.
Muita mahdollisia käyttökohteita
Grafeenia on ehdotettu materiaaliksi, josta alettaisiin kehittää nopeita ja tehokkaita biosähköllä toimivia tunnistinlaitteita, jotka kykenevät tarkkailemaan mm. glukoositasoja, hemoglobiininia, kolesterolia ja jopa DNA-jaksotusta. On myös ehdotettu, että grafeenia hyödynnettäisiin antibiooteissa ja syöpähoidoissa sekä kudosten luomisessa. Menee kuitenkin vielä vuosikymmeniä ennen kuin grafeenia voidaan alkaa käyttämään laajamittaisesti bioteknologisissa sovelluksissa.
Grafeenin on todettu tappavan hyvin bakteereja, esim. E. coli -bakteereja. Elintarviketeollisuudessa sitä voisi käyttää ruoan suojakääreenä.
Tutkimus ja haasteet
Toinen aineen löytäjistä Andre Geim vieraili vuonna 2009 Suomessa, jolloin Espoon Dipolissa järjestettiin Fysiikan päivät, joilla esiteltiin myös grafeenin ominaisuuksia.
Vuonna 2013 Euroopan unioni on päättänyt rahoittaa grafeenin tutkimusta yhteensä miljardilla eurolla tulevan kymmenen vuoden aikana. Suomesta Graphene Flagship -hankkeessa ovat olleet alusta asti mukana Aalto-yliopistosta O. V. Lounasmaa-laboratorio sekä Mikro- ja nanotekniikan laitos, VTT ja Nokia Research Center. Itä-Suomen yliopisto liittyi mukaan hankkeeseen vuonna 2015.
Vuonna 2012 tutkimuksissa huomattiin, että grafeenin valmistamisessa käytettävää metallialustaa, voidaan teoriassa käyttää äärettömän monta kertaa. Tällöin myrkyllisen jätteen määrä prosessissa pienenisi huomattavasti. Tällä menetelmällä grafeenin laatu on kuitenkin rajoittava tekijä teknologian sovelluksissa. Tulevaisuudessa grafeenin tuottaminen hyvin ohuille metallilevyille CVD-menetelmällä matalissa lämpötiloissa mahdollistaa grafeenin laajamittaisen valmistaminen ja parantaa kustannustehokkuutta. Haasteena tässä on grafeenin kuoriminen metallilevystä siten, että laatu pysyy korkeana.
Lamminjärvi (Hämeenlinna, Lieso)
Lamminjärvi on Liesossa Lammilla Hämeenlinnassa  Kanta-Hämeessä  sijaitseva järvi.
St. Martinin piirikunta
St. Martinin piirikunta on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 53 621 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on St. Martinvillen kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1811.
Hf
Hf tarkoittaa seuraavia:
Lamminjärvi (Hämeenlinna, Lieso)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kuohijärven alueeseen (35.782) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,7 metriä mpy.
Ma Baker (Sash!:n kappale)
Ma Baker on Boney M.:n ja Sash!:n yhteinen uudelleentehty versio kappaleesta Ma Baker. Se julkaistiin 12-tuuman singlenä joulukuussa 1998. Kun kappaleesta oltiin aikomassa julkaista CD singleä, se peruttiin ja julkaistiin uudenlaisena versiona nimellä "Somebody Scream! Ma Baker", jolla vierailee myös Horny United. Kappale oli kansainvälinen menestys sijoittuen kolmenkymmenen parhaan joukkoon Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa ja Sveitsissä. Tämän lisäksi kappale saavutti singlelistan kuudennen sijan Suomessa ja kymmenen sijan Ruotsissa. Kun kappale julkaistiin Isossa-Britanniassa huhtikuussa 1999, se saavutti listan 22. sijan. Kappaleeseen liittyvällä musiikkivideolla nuori nainen potkunyrkkeilee, harjoittelee aseenkäyttöä, samalla kun hänen todetaan olevan suhteessa ainoastaan kappaleen alkuperäisen version esittäjäryhmään kun hänet nähdään katsomassa tämän vuonna 1977 julkaistun "Ma Bakerin" version musiikkivideota televisiosta.
EU
A-puoli
B-puoli
C-puoli
D-puoli
CD
UK
12"
A-puoli
B-puoli
CD
Roger Nimier
Roger Nimier (1925 Pariisi, Ranska – 1962) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja, kustannustoimittaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän ei kuulunut eksistentialismin, abusurdismin ja sitoutumisen leimaamaan 1950-luvun kirjallisuuden valtavirtaan, vaan hänen romaaninsa arvomaailma edustaa miehistä ystävyyttä ja aristokratiaa. Hänen nimeään kantaa kirjallisuuspalkinto Prix Roger-Nimier. Kirjailijaryhmä Les Hussardsin nimi on peräisin hänen romaanistaan Le Hussard bleu (1950). Ryhmään kuuluivat hänen lisäkseen muun muassa kirjailijat Antoine Blondin, Jacques Laurent ja Michel Déon. .
Romaaneillaan Les Epées (1949) ja Le Hussard bleu Nimier asettuu johtohahmoksi ryhmään, joka kyseenalaistaa Ranskan vastarintaliikkeen sankaruuden. Teosten päähenkilö Francois Sanders irtautuu vastarintaliikkeestä, liittyy Saksan poliisiin ja luovuttaa tyttöystävänsä ammuttavaksi.
Nimierin käsikirjoittamia elokuvia on esimerkiksi Louis Mallen ohjaama Hissillä mestauslavalle (1957).
Nimier kuoli auto-onnettomuudessa.
Vaihtelevaa ihmisyyttä
Vaihtelevaa ihmisyyttä on rap-artisti Niko Toiskallion Chydeone -nimellä julkaistu omakustannealbumi. Se julkaistiin vuonna 2003.
Treema
Treema ( ¨  ) on diakriittinen merkki eli tarke, kaksi kirjaimen yläpuolelle merkittyä pistettä. Useimmiten treemaa käytetään vokaalin päällä. Treeman merkitys riippuu kielestä. Sillä voidaan merkitä diereesi (hiatus), umlaut tai sillä voi olla muukin merkitys. Suomen kielessä kirjaimiin a ja o liitettyä treemaa ei käsitetä diakriittiseksi merkiksi, vaan kirjaimen osaksi; näin ollen suomen ä:tä ei käsitetä treemalliseksi a:ksi, vaan eri kirjaimeksi, johon kuuluu treema.
Kun treeman alla oleva kirjain on pieni i tai j, treema korvaa näiden kirjainten päällä muutoin esiintyvän pisteen.
Käyttö ja merkitykset
Treemaa käytetään useissa eri merkityksissä.
Historiallisesti diereesi ja umlaut ovat aivan eri alkuperää. Diereesi on näistä selvästi vanhempi. Kun ne kuitenkin ovat aivan saman näköisiä, nykyaikaisessa tietotekniikassa niitä pidetään yleensä samana merkkinä, ja niinpä esimerkiksi Unicode-merkki U+00E4 tarkoittaa sekä umlautilla että diereesillä varustettua A-kirjainta (eli Ä).
Joissakin kielissä kuten suomessa ja ruotsissa Ä ja Ö on lisätty aakkosten loppuun ja käsitetään eri kirjaimiksi. Sen sijaan muun muassa saksassa umlautilla varustetut kirjaimet Ä, Ö ja Ü käsitetään aakkosjärjestyksen kannalta samanarvoisiksi kuin A, O ja U.
Nimitykset
Nimitys treema on vanhastaan käytössä varsinkin ranskan kieliopissa sekä klassisten kielten tutkimuksessa. Se johtuu kreikan kielen sanasta τρῆμα (trema), joka merkitsee "reikää" tai "pistettä" sekä myös "silmää" esimerkiksi arpakuutiossa. Täten se viittaa vain merkin muotoon, ei sen merkitykseen. Tavallisimmin nimitystä kuitenkin käytetään tapauksissa, jolloin se toimii diereesimerkkinä.
Nimitys diereesi johtuu kreikan sanasta διαίρεσις (diaíresis), joka merkitsee "jakoa", "erotusta" tai "eroa".
Nimitys umlaut on saksalainen kielitieteellinen nimi sille ilmiölle, että saksan kielessä takavokaali usein korvautuu sanan monikkoa muodostettaessa vastaavalla etuvokaalilla. Kun nämä etuvokaalit merkitään kirjoituksessa kahdella pisteellä vokaalimerkin päällä, on sama termi tullut tarkoittamaan myös tätä tarkemerkkiä.
Kreikan kielessä
pienoiskuva|140px|Treema [[ypsilonin päällä erottamassa sen eri tavuun alfasta.]] Kahta pistettä, joita sanottiin treemaksi, käytettiin hellenistisellä kaudella kehitetyssä polytonisessa ortografiassa vain iootan ja ypsilonin  päällä. Treemalla merkittiin diereesi eli se, ettei kirjain näissä tapauksissa kuulunut samaan tavuun edeltävän vokaalin kanssa, eli muodostanut diftongia, vaan muodosti yksin oman tavunsa, kuten esimerkiksi sanoissa ja. Treemaa käytettiin myös sanan alussa, esimerkiksi sanoissa, ja , näiden erottamiseksi edellisen sanan loppuvokaalista. Tätä pidettiin tarpeellisena, koska siihen aikaan kirjoitus oli vielä scriptio continua -tyyppistä, toisin sanoen sanoja ei erotettu toisistaan jättämällä niiden väliin tyhjä väli.
Latinalaisia aakkosia käyttävissä kielissä
Diereesi on omaksuttu kreikan kielestä moniin latinalaisilla aakkosilla kirjoitettaviin länsi- ja eurooppalaisiin kieliin. Sitä käytetään oksitaanissa, katalaanisa, ranskassa, hollannissa ja kymrissä sekä jonkin verran englannissakin.
Kreikassa painollinen vokaali ei assimiloidu edeltävän vokaalin kanssa vaan muodostaa oman tavunsa. Sellaiset vokaalit merkittiin aksenttimerkeillä kuten akuutilla, mikä käytäntö on myös omaksuttu muun muassa espanjaan ja portugaliin. Esimerkiksi portugalin sana saia (, "pusero") eroaa verbimuodosta saía (, "lähdin") siinä, että edellisessä edellisessä esiintyy diftongi, jälkimmäisessä sen sijaan hiatus (diereesi) eli kaksi eri tavuihin kuuluvaa vokaalia.
Hiatuksen merkkinä
Nykykreikassa käytetyssä monotonisessa ortografiassa treema on akuutin ohella ainoa tarke. Sitä käytetään ilmaisemaan, että diftongin vokaalit lausutaan erillisinä. Tämä on tarpeen siksi, että nykykreikassa useat diftongit lausutaan yhtenä vokaaliäänteenä (itasismi). Esimerkiksi sana παϊδάκια (païdákia, "lampaankyljykset") lausutaan, kun taas sana παιδάκια (paidákia, "pikkulapset") lausutaan. Kuten muinaiskreikassa, treema esiintyy vain iootan ja ypsilonin kanssa. Treema voi joko olla ainoa vokaaliin liittyvä tarke, esimerkiksi sanassa ακαδημαϊκός (akadimaïkós, "akateeminen"), tai se voi esiintyä yhdessä akuutin kanssa kuten sanassa πρωτεΐνη (proteḯni, "proteiini").
Kymrissä diereesiä käytetään etupäässä painollisen vokaalin päällä, ja se on useimmiten ensimmäinen kahdesta peräkkäisestä vokaalista. Tyypillinen esimerkki on sana copïo (, "kopioida", "jäljentää"), jossa vokaalit kuuluvat eri tavuihin, toisin kuin sanassa mopio (, "pyyhkiä"). Se esiintyy toisinaan myös kolmesta peräkkäisestä vokaalista ensimmäisen päällä, jonka se tällöin erottaa kahden jälkimmäisen muodostamasta diftongista, esimerkiksi sanassa crëwud, joka lausutaan (w käsitetään kymrissä vokaaliksi).
Hollannissa treema on välttämätön sellaisissa sanoissa kuin esimerkiksi coëfficiënt, koska digrafit oe ja ie sellaisinaan luetaan yleensä yksinkertaisina vokaaleina (edellinen, jälkimmäinen . Yhdyssanoissa treeman sijasta käytetään nykyisin kuitenkin mieluummin yhdysmerkkiä, ja niinpä kirjoitetaan esimerkiksi zee-eend ("merisorsa") eikä enää ''zeeëend".
Saksassa diereesi esiintyy muutamissa erisnimissä kuten Ferdinand Piëch ja Bernhard Hoëcker.
Ei-mykän vokaalin merkkinä
Treeman käyttö laajeni muutamissa kielissä niin, että sitä alettiin käyttää yleensäkin sen osoittamiseen, että vokaali on lausuttava erikseen. Tämä koski myös vokaaleja, jotka muutoin muodostaisivat digrafeja konsonanttien kanssa tai joita ei muussa tapauksissa äännettäisi lainkaan.
Mikko Vainonen
Mikko Vainonen (s. 11. huhtikuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Britannian EIHL-liigan skotlantilaisjoukkue Glasgow Clanissa. Isokokoinen Vainonen on tunnettu pelityyliltään peruspuolustajana.
Treema
Ei-mykän vokaalin merkkinä
Espanjan, katalaanin, ranskan, galician ja oksitaanin kielissä kirjainyhdistelmät gu ja qu lausutaan e:n ja i:n edellä vain yhtenä konsonanttina, ja, ja samoin on qu:n laita ranskassa muidenkin vokaalien edellä. Poikkeustapauksissa, jolloin u kuitenkin lausutaan, sen tai (ranskassa) sitä seuraavan vokaalin yläpuolelle merkitään treema. Ennen kuin portugalin oikeinkirjoitusta vuonna 1990 uudistettiin, treemaa käytettiin varsinkin Brasiliassa samaan tapaan sen tapaisissa sanoissa kuten sangüíneo ( ("sangviininen"), mutta vuoden 1990 uudistuksessa se poistettiin portugalin kielestä kokonaan.
Mikko Vainonen
Seuraura
Vainonen on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti seurassa C-nuorten SM-pronssia vuosina 2009 ja 2010 sekä B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2010.
Treema
Ei-mykän vokaalin merkkinä
Esimerkkejä:
Mikko Vainonen
Seuraura
Kauden 2011–2012 Vainonen aloitti HIFK:n A-nuorten varakapteenina ja hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden keväällä 2012. Vainonen nostettiin HIFK:n SM-liigarinkiin lokakuussa 2011 korvaamaan loukkaantunutta Juuso Salmea. Hän teki liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 14. lokakuuta 2011 kotona Kalevan Palloa vastaan Toni Söderholmin puolustajaparina ja sai siinä jääaikaa 7.49 minuuttia. Vainonen pelasi kauden aikana SM-liigassa yhteensä kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä.
Treema
Ei-mykän vokaalin merkkinä
Käytäntö on omaksuttu myös gandan kieleen, jossa ny on yhden äänteen merkki (, sama kuin espanjan Ñ), mutta yhdistelmä nÿ luetaan. Tämä erottaa toisistaan sanat anya ja anÿa (.
Mikko Vainonen
Seuraura
Tammikuussa 2012 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Vainosen Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista sijalle 10. NHL:n varaustilaisuuteen 2012. Huhtikuussa hänen sijoituksensa rankingissa oli 11. KHL-seura Donbass Donetsk varasi Vainosen toisella kierroksella 68. pelaajana toukokuussa 2012. NHL:ään hänet varasi lopulta Nashville Predators 118. pelaajana. Samana kesänä Vainosen varasi vielä OHL-joukkue Kingston Frontenacs 6. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Elokuussa hän päätti siirtyä Frontenacsin riveihin kaudeksi 2012–2013.
Treema
Ranskan kielessä
Ranskassa eräät diftongit, jotka vanhastaan on kirjoitettu kahdella vokaalikirjaimella ja aikoinaan äännettiinkin niin, äännetään nykyisin yksinkertaisina vokaaleina. Esimerkiksi digrafi ai äännetään nykyisin. Ranskassa kuitenkin on myös sanoja, joissa vokaaliäänteet a ja i esiintyvät välittömästi peräkkäin mutta kuuluvat eri tavuihin. Sellaisia ovat esimerkiksi sanat maïs, "maissi") ja naïf (, "naiivi"). Tällaisissa tapauksissa jälkimmäisen vokaalin päälle merkitään treema osoittamaan, ettei kirjainyhdistelmää aï ole luettava digrafin ai tavoin. Samaan tapaan treema esiintyy myös e:n päällä esimerkiksi sanassa Noël (, "joulu"), jotta yhdistelmä oe mahdollisimman selvästi erottuisi ligatuurista œ, joka äännetään  tai . Joskus treema esiintyy myös u:n tai y:n päällä, esimerkiksi raamatullisessa miehen nimessä Ésaü (, Eesau) sekä Pariisin esikaupungin nimessä L'Haÿ-les-Roses.
Treemaa käytetään myös ääntymättömän e:n päällä yhtymän gu jäljessä osoittamaan, että tämä äännetään eikä pelkkänä :nä kuten muutoin yhtymissä gue ja gui. Esimerkiksi adjektiivi aigu (, "terävä") on feminiinimuodossaan aiguë (tämä sana siis lausutaan samoin sekä maskuliini- että feminiinimuodossaan.) Vastaavasti sana ciguë, "myrkkykatko") lausutaan .  Vuodesta 1990 lähtien on ollut vireillä oikeinkirjoitusuudistus, jossa treema tällaisissa tapauksissa aiotaan siirtää u:n päälle (aigüe, cigüe), mutta vanha kirjoitusasu on yhä yleisesti käytössä. Uudistus ei kuitenkaan vaikuttaisi esimerkiksi sanaan canoë , "kanootti"), koska siinä e lausutaan.
Muutamissa nimissä treema osoittaa, missä kohdissa hiatus kahden vokaalin välillä on aikoinaan ollut, vaikka nykyisin jälkimmäistä vokaalia ei enää äännetä. Sellaisia nimiä ovat esimerkiksi Saint-Saëns ja de Staël.
Englannin kielessä
Treema eli diereesi on graviksen ohella ainoa tarke, joka englannissa esiintyy toisinaan omakielisissäkin sanoissa; lainoissa esiintyvät joskus myös akuutti, sedilji ja tilde. Sekä treemaa että gravista pidetään nykyisin usein kuitenkin vanhahtavina, ja ne ovat jäämässä pois käytöstä.
Mikko Vainonen
Seuraura
Lokakuussa 2015 Predators asetti Vainosen siirtolistalle, josta yksikään joukkue ei kuitenkaan napannut häntä. Lopulta seura purki Vainosen sopimuksen. Marraskuussa hän siirtyi loppukauden 2015–2016 kattavalla ja yhden vuoden option sisältävällä sopimuksella Porin Ässiin. Vainonen teki ensimmäisellä täydellä SM-liigakaudellaan 39 runkosarjaottelussa tehot 1+5=6. Hän teki liigauransa avausmaalin 18. helmikuuta 2016 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Marraskuussa 2016 Ässät ja Vainonen purkivat yhteisymmärryksessä sopimuksensa. Seuraavana päivänä hänen kerrottiin siirtyneen loppukauden sopimuksella Saksan DEL-liigan Krefeld Pinguineen. Maaliskuussa 2017 Vainonen teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Treema
Englannin kielessä
Treema esiintyy englannissa joissakin etu- ja sukunimissä sen merkkinä, että kaksi peräkkäistä vokaalia on äännettävä toisistaan erillisinä, ei diftongina, ja että molemmat äännetään. Sellaisia ovat esimerkiksi nimet Chloë ja Zoë, joissa e ilman treemaa voitaisiin jättää kokonaan ääntämättä. Myös sukunimessä Brontë treema osoittaa, että loppu-e on äännettävä. Jotkut sanat saatetaan vaihtoehtoisesti kirjoittaa joko treemalla tai ilman sitä, esimerkiksi naïve (naiivi") sekä nimet Boötes tai Bootes sekä Noël ja Noel. Sanoissa, joissa oo lausutaan kahtena erillisenä vokaalina, treemaa saatetaan myös käyttää jälkimmäisen o:n päällä, esimerkiksi sanassa coöperate ("toimia yhdessä", "myötävaikuttaa"), jossa muun muassa The New Yorker sitä yhä käyttää.
Mikko Vainonen
Seuraura
Vainonen siirtyi kaudeksi 2019–2020 jatkamaan EBEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella itävaltalaisen Dornbirner EC:n riveihin. Lokakuussa 2020 hän palasi loppukauden 2020–2021 kattavalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella Orli Znojmoon, joka oli siirtynyt edellisen kauden päätteeksi pelaamaan Tšekin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle 2. česká hokejová ligaan. Marraskuussa seura lainasi Vainosen sarjatasoa ylemmäs 1. česká hokejová ligan HC Frýdek-Místekiin. Vuoden 2021 vaihteessa hän siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen SG Cortinaan.
Treema
Englannin kielessä
Kirjainta Ÿ käytetään englanninkielisessä tekstissä joskus kreikan ypsilonin vastineena kreikkalaisissa nimissä, kun se muodosta hiatuksen a:n (alfan) kanssa. Esimerkiksi Herodotoksen mainitsema persialainen nimi Artayktes ( kirjoitetaan englanniksi usein Artaÿctes, ja Peloponnesoksen Taygetos-vuoren nimi samaan tapaan Mount Taÿgetus.
Mikko Vainonen
Seuraura
Kaudeksi 2021–2022 Vainonen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Britannian EIHL-liigan skotlantilaisjoukkue Glasgow Claniin.
Treema
Umlaut
Umlaut on saksan kielelle tyypillinen ilmiö, jossa takavokaalit vaihtuvat sanojen tietyissä taivutusmuodoissa vastaaviksi etuvokaaleiksi. Se esiintyy eräissä verbimuodoissa ja johdoksissa sekä varsinkin substantiivien monikkomuodoissa. Tällöin vokaalit /a/, /o/ ja /u/ korvautuvat vokaaleilla /e/, /ø/ ja /y/, jotka saksassa nykyisin merkitään kirjaimilla ä, ö ja ü. Näissä siis kirjaimiin a, o ja u lisätään aivan diereesimerkin kaltainen tarke. Saksassa ja sen vaikutuksesta eräissä muissakin kielissä myös tästä tarkkeesta käytetään nimitystä umlaut.
Mikko Vainonen
Maajoukkueura
Vainonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vuotta aiemmin Vainonen kuitenkin putosi MM-leiriryhmästä vuoden 2013 turnaukseen. Hänet valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2009.
Vainonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän toimi Suomen kapteenina. Vainonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011. Hän oli myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011, jolloin Vainonen voitti hopeaa. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä Vainonen on pelannut kahdeksan nuorten ja 35 poikien maaottelua.
Treema
Historia
thumb|100px|Umlaut-merkin vanhat ja uudet muodot thumb|right|220px|Umlautin kehitys Sütterlinissä: schoen ("kaunis") muuntui ensin muotoon schoͤn ja lopulta muotoon 'schön. Saksan ääntämyksessä umlaut esiintyi jo muinaisyläsaksassa ja kehittyi edelleen keskiyläsaksalaisena aikana. Kirjoituksessa ä- ja ö -äänteiden merkkinä käytettiin alun perin yhdistelmiä ae ja oe jotka esiintyivät latinassakin. Myöhemmin tuli tavaksi kirjoittaa nämä kirjaimet yhteen: Æ ja Œ, joista edellinen on yhä käytössä tanskassa ja norjassa, tai e saatettiin kirjoittaa pienoiskoossa a:n yläpuolelle. Vähitellen tämä e yksinkertaistui muodoltaan jonkinlaiseksi tilden tapaiseksi viivaksi (~) viivaksi, jollaista suomalaisessa kaunokirjoituksessa edelleen käytetään pisteiden sijasta, tai lopulta kahdeksi pisteeksi. Alkuperäinen kirjoitustapa on kuitenkin yhä säilynyt joissakin nimissä kuten Goethe, Goebbels ja Staedtler.
Kun goottilaisia kirjaintyyppejä käytettiin myöhäiskeskiaikaisissa saksalaisissa käsikirjoituksissa ja myöhemmin painettuinakin, kirjaimen yläpuolelle merkitty <e> oli yhä selvästi tunnistettavissa e-kirjaimeksi, mutta toisinaan se korvattiin käsikirjoituksissa jo keskiajan lopulla kahdella pisteellä.
Nykyisin käsin kirjoitetuissa teksteissä umlautin merkki vaihtelee muodoltaan ja saattaa muistuttaa esimerkiksi tildeä, lainausmerkkiä, viivamerkkiä tai pienoiskokoista u-kirjainta. Epätavallisia muotoiluja käytetään joskus myös graafisessa muotoilussa merkin mahduttamiseksi suppeaan tilaan tai muista tyylillisistä syistä. Merkki saatetaan kääntää pystysuoraan asentoon tai sijoittaa kirjaimen sisään.
Saksassa esiintyviä käytäntöjä
Mikäli umlaut-kirjaimet eivät ole käytettävissä, saksankielisessä tekstissä on nykyisinkin tavallista korvata umlaut-merkki vokaalin jälkeen merkityllä e-kirjaimella. Täten esimerkiksi Schröder kirjoitetaan Schroeder. Koska ö lausutaan aivan toisin kuin o, umlaut-merkin jättäminen yksinkertaisesti kokonaan pois ei ole hyväksyttävää. Joskus vain umlaut erottaa toisistaan eri sanoja kuten schon ("jo") ja schön ("kaunis") tai taivutusmuotoja kuten Mutter ("äiti") ja Mütter ("äidit").
Toisin kuin esimerkiksi suomessa ja ruotsissa, umlautilla varustettuja kirjaimia ei saksassa kuitenkaan katsota aakkosjärjestyksen kannalta eri kirjaimiksi. Aakkostettaessa saksalaisia sanoja, jotka vain umlaut erottaa toisistaan, umlautilla varustettu sijoitetaan yleensä jälkimmäiseksi seuraavaan tapaan:
Itävallassa puhelinluetteloissa ö tulee yhdistelmän oz jälkeen:
Ä, Ö ja Ü muissa kielissä
Saksasta kirjaimet Ä, Ö ja Ü tai ainakin osa niistä ovat lainautuneet useihin muihinkin kieliin, muun muassa azeriin, karjalaan, ruotsiin, saamelaiskieliin, slovakiaan, suomeen, turkkiin, unkariin ja viroon. Näistä virossa esiintyvät kaikki kolme: Ä, Ö ja Ü, suomessa ja ruotsissa sen sijaan vain Ä ja Ö, unkarissa vain Ü ja Ö, slovakiassa sekä inarin- ja koltansaamessa vain Ä. Koska unkarissa pitkät vokaalit merkitään akuutilla, kieleen on syntynyt myös tarke, joka näyttää kahdelta akuutilta ja joka merkitsee pitkää etuvokaalia vastaten siten merkitykseltään sekä akuuttia että umlautia. Täten ö merkitsee lyhyttä ja ő pitkää vokaalia.
Kielissä, joissa näitä tarkkeellisia kirjaimia käytetään, ne tarkoittavat samantapaisia äänteitä kuin saksassakin. Skandinaavisissa kielissä lisäksi esiintyy monien sanojen monikkomuodoissa täysin saksan umlaut-ilmiön kaltainen äänteenmukaus, omljud. Suomessa tämänkaltaista vartalon vokaalin vaihtelua ei ole, mutta samassa taivutuspäätteessä esiintyy vokaalisoinnun sääntöjen mukaisesti joko a tai ä tai vastaavasti o tai ö.
Virossa ja saamelaiskielissä ä ja ö merkitsevät samoja äänteitä kuin suomessakin ( ja ). Ruotsissa ä voi olla myös pitkän e-äänteen merkki. Slovakiassa se äännetään nykyisin tavallisesti, joskus yhä vanhahtavasti ; sen päällä olevasta merkistä käytetään nimitystä dve bodky ("kaksi pistettä") ja ä-kirjaimsesta sen mukaisesti nimitystä a s dvomi bodkami ("kaksipisteinen a").
Kuten saksassa, myös unkarissa ü ja ö korvataan toisinaan, varsinkin sähkösanomissa ja telexissä yhdistelmillä ue ja oe. Samoilla yhdistelmillä voidaan korvata myös niitä muistuttavat ő ja ű -kirjaimet.
Luxemburgin kielessä (Lëtzebuergesch) treemalla varustetut kirjaimet ä ja ë tarkoittavat painollista švaan kaltaista vokaalia. Koska merkki näin ollen osoittaa myös painon, sitä ei voida käyttää u:n pällä, vaan ü:n sijasta kielessä käytetään yhdistelmää ue.
Kun turkin kielessä vuonna 1928 siirryttiin arabialaisista kirjaimista latinalaisiin, käyttöön otettiin myös monia eri kielissä esiintyneitä tarkkeellisia kirjaimia, niiden joukossa ü ja ö. Turkissa nämä lausutaan samoin kuin saksassakin.
Kun tämä saksasta lainattu tarke ei muissa kielissä liity saksalle tyypilliseen umlaut-äänteenmuutokseen, ne on alettu käsittää eri kirjaimiksi eikä niitä voida saksan tapaan korvata yhdistelmillä ae, oe ja ue. Esimerkiksi suomessa ja virossa viimeksi mainitut äännetäänkin aivan toisin. Joissakin germaanisissakin kielissä kuten ruotsissa ne käsitetään eri kirjaimiksi, vaikka ruotsissa esiintyykin täysin saksan umlautia vastaava äänne­ilmiö, omljud (esimerkiksi monikkomuodoissa man/män, "mies"/"miehet" ja fot/fötter, "jalka"/"jalat"). Esimerkiksi suomessa, ruotsissa ja virossa nämä treemalla varustetut kirjaimet on lisätty aakkosjärjestyksen loppuun, minkä vuoksi samatkin nimet aakkostetaan näissä kielissä toisin kuin saksassa. Teknisistä syistä joissakin yhteyksissä, esimerkiksi Ruotsin passin koneella luettavassa osassa kirjaimet ä ja ö kuitenkin korvataan yhdistelmillä ae ja oe (ja kirjain å yhdistelmällä aa).
Volapükissä etuvokaalit merkittiin aluksi kirjainten a, o ja u fraktuuraversioilla, mutta myöhemmin ne korvattiin samoilla treemalla varustetuilla vokaaleilla, joita saksassakin käytetään.
Treemalla varustettuja vokaaleita, varsinkin ü:tä käytetään myös translitteroidessa eräitä sellaisia kieliä, joita ei kirjoiteta latinalaisilla kirjaimilla. Esimerkiksi mandariinikiinan sana 女 ("naispuolinen") translitteroidaan Pinyin-järjestelmässä nǚ, joskin se toisinaan mukavuussyistä saatetaan kirjoittaa myös nv, sillä v:tä ei pinyinissä muutoin käytetä. Tiibetin kielen pinyin-translitteroinnissa vokaaleilla ä, ö ja ü on kutakuinkin samat äännearvot kuin saksassa.
Treema on otettu käyttöön etuvokaalien merkkinä myös muutamissa kielissä, joita kirjoitetaan kyrillisillä kirjaimilla, kuten marin ja hantin kielessä. Näissä kielissä ӓ ja ӧ lausutaan suunnilleen samoin kuin samannäköiset kirjaimet suomessakin ja ӱ kuten suomen y. Muutamissa muissa Venäjällä puhutuissa vähemmistökielissä esiintyvät myös kirjaimet ӛ, ӫ ja ӹ.
Muita käyttötapoja
Joissakin kielissä kahta pistettä kirjaimen päällä käytetään tarkkeena, vaikka kysymys ei ole sen enempää diereesistä kuin umlautistakaan. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sillä merkitään eräissä tapauksissa keskivokaalit, mikä käyttö on lähempänä umlautia kuin diereesiä. Joissakin kielissä treema voi myös osoittaa pitkää vokaalia, nasalisaatiota, sävelkulkua tai muuta äänneseikkaa.
Konsonantit
Mayakieliin kuuluva jacaltec ja malagassi ovat niitä harvoja kieliä, joissa treema esiintyy n-kirjaimen päällä. Kummassakin n̈ merkitsee velaarista nasaalia eli "äng-äännettä".
Udmurtissa kaksi pistettä esiintyy usein myös konsonanttien päällä: ӝ, ӟ  ja ӵ ).
Ḧ ja ẍ merkitsevät äänteitä ja  kurdin kielen kirjaimistossa. Nämä ovat arabian kielestä lainattuja äänteitä.
Ÿ on yleensä vokaali, mutta sitä käytetään konsonantin (puolivokaalin) merkkinä tlingitin kielessä. Kyseessä on :n kaltainen äänne, joka kuitenkin lausutaan käyttämättä huulia. Sama äänne esiintyy myös tsimšin kielessä, jossa se kirjoitetaan ẅ.
Treemalla varustettu ä (ä¨) ei kuulu minkään kielen kirjaimistoon, mutta sitä käytetään joskus tāʾ marbūṭan (ة ) vastineena arabian kielen translitteroinnissa.
Syyrian kielessä käytetään sanan monikon merkkinä siyame -nimistä tarketta, joka muodostuu kahdesta kirjaimen yläpuolelle merkittävästä pisteestä. Esimerkiksi ܒܝܬܐ (bayta) merkitsee "talo", kun taas ܒܝܬܐ (bayta) merkitsee "talot". Siyamea käytetään varsinkin, kun sanassa ei ole vokaalia, joka muutoinkin erottaisi monikon yksiköstä. Siyame on historiallisesti eri alkuperää kuin diereesi ja umlaut-merkki, mutta nykyisessä tietotekniikassa sitä vastaa sama Unicode-merkki. Tämä saattaa kuitenkin johtaa syyrian kielen väärään tulkinaan.
Käyttö huomion herättämiseen
Myös joidenkin heavy metal -yhtyeiden nimissä treemaa käytetään ilman, että sen on tarkoitus vaikuttaa ääntämykseen mitenkään. Tällöin siitä käytetään nimitystä "Heavy metal -umlaut".
Käyttö matematiikassa
Fysikaalisen suureen derivaatta ajan suhteen merkitään vielä nykyisinkin toisinaan Isaac Newtonin käyttöön ottamalla tavalla, jossa derivaattaa tarkoittaa piste suureen symbolin yläpuolella. Vastaavasti kaksi pistettä merkitsee toista derivaattaa:
Tämä on erotettava yleisemmästä tavasta merkitä derivaatta indeksointipilkulla, jota fysiikassa käytetään varsinkin, kun kyseessä on derivaatta paikan suhteen:
Treema tietotekniikassa
Tietotekniikassa umlaut ja diereesi käsitetään eri alkuperistään huolimatta yleensä samaksi tarkkeeksi.
Näppäimistöllä
thumb|right|Umlaut-kirjaimet saksalaisella näppäimistöllä. Suomalaisella näppäimistöllä Ä- ja Ö-kirjaimilla on omat näppäimensä, kuten Å:llakin, Ü:llä sen sijaan yleensä ei. Englanninkielisissä maissa käytetyissä näppäimistöissä näitä ei ole, mutta nämä kirjaimet voidaan saada aikaan useammallakin eri tavalla.
Microsoft Wordin Windows -versiossa kirjaimet, joiden päällä on kaksi pistettä, saadaan aikaan painamalla Crtl-Shift ja sen jälkeen kyseinen kirjaimen näppäintä.
Linuxissa kirjaimet, joiden päällä on kaksi pistettä, saadaan aikaan painamalla AltGr-Shift-: ja sen jälkeen kyseisen kirjaimen näppäintä.
X Window System -pohjaisissa järjestelmissä, joihin sisältyy Compose -näppäin, kahdella pisteellä varustetut kirjaimet saadaan aikaan näppäilemällä, (i.e. <tt>"</tt>) ja sen jälkeen kyseisen kirjaimen näppäintä.  ja kyseisen kirjaimen näppäin saattaa järjestelmän asetuksista riippuen myös toimia ja tuottaa saman merkin. Useimmissa nykyisissä UNIXin tapaisissa järjestelmissä voidaan myös näppäillä   ja sen jälkeen halutun merkin Unicode -arvo. Täten esimerkiksi näppäily , <tt>00F6</tt>, jonka jälkeen painetaan välilyöntinäppäintä tai , antaa tulokseksi pienen ö:n, koska sen Unicode-arvo on U+00F6.
Joissakin käyttöjärjestelmissä treemalla varustettuja kirjaimia voidaan kirjoittaa alt-koodeilla. Esimerkiksi Microsoft Windowsissa ne saadaan aikaan näppäimistöasetuksissa, ne saadaan painamalla Alt-näppäintä ja sen jälkeen numeronäppäimistöllä halutun merkin sijainti kymmenjärjestelmän lukuna Windowsin koodisivulla, edellyttäen että järjestelmän koodisivu on oikea. Myös koodisivulla 850 olevia lukuarvoja, joissa ei ole etunollia, voidaan käyttää. Näillä on tosin vähemmän merkitystä suomalaisella näppäimistöllä, jossa å, ä ja ö ovat valmiiksi mukana samoin kuin merkit ¨, ´`^ ja ~, jotka voidaan yhdistää mihin vokaalikirjaimeen tahansa.
Kosketusnäytöillä
2000-luvun alussa on ilmestynyt useita käyttöliittymiä, joissa näppäimistö ilmaantuu näyttöruudulle, jolloin merkit saadaan aikaan koskettamalla siitä oikeaa kohtaa sormella tai jollakin esineellä. Näillä kosketusnäytöillä muunnetut merkit saadaan toisinaan aikaan vastaavalla tavalla kuin erillisillä (hardware-)näppäimistöilläkin, mutta joissakin niistä on käytössä muitakin keinoja, joilla perusnäppäimen painalluksen jälkeen voidaan valita jokin toiminto. Pehmeissä näppäimistöissä voi myös olla useita toimintoja, joista yksi vastaa kirjaimia, toinen numeroita ja kolmas muita merkkejä.
Windows
Windows 8:n versioissa 8.1 ... 8.10 kosketusnäytöillä kirjaimet ä ë ï ö ü ẅ ja ÿ saadaan aikaan pitämällä sormi vastaavan pisteettömän kirjaimen kohdalla ja painamalla " tai pitämällä myös ~ tai ^ alhaalla. Vastaavat suuraakkoset saadaan painamalla samaan aikaan myös vaihtonäppäintä (Shift).
iOS
iOS:ssa useimmat eurooppalaisissa kielissä esiintyvät tarkkeelliset kirjaimet saadaan aikaan pitämällä jokin näppäin painettuna samaan aikaan kun toista painetaan.
Merkkien koodiarvot
Unicodessa ovat mukana kaikki ISO-8859:n merkit, ja lisäksi siinä on yhdistyvä merkki U+0308, jolla treema saadaan seuraavan merkin päälle, olipa tämä mikä tahansa. Lähinnä yhteensopivuussyistä vanhempien järjestelmien kanssa joillakin kirjaimilla, joiden päällä on kaksi pistettä, on useita koodiarvoja, jotka tuottavat saman näköisen kirjaimen.
Toisinaan on tarpeen erottaa toisistaan umlaut- ja diereesimerkit. Tällaisissa tapauksissa ISO/IEC JTC 1/SC 2/WG 2 suosittelee meneteltäväksi seuraavasti:
Versiosta 3.2.0 lähtien Unicodessa on ollut käytettävissä myös "COMBINING LATIN SMALL LETTER E", jonka koodiarvo on U+0364 ja jolla voidaan tulostaa vanhemman typografian mukainen umlaut-merkki.
HTML
HTML:ssä kahdella pisteellä varustetut vokaalit saadaan aikaan muotoa  olevalla merkinnällä, missä   voi olla ,  ,  ,  ,  ,   tai niistä jotakin vastaava suuraakkonen. Ÿ:tä lukuun ottamatta kaikki nämä ovat mukana myös standardissa ISO 8859 ja näin ollen niitä vastaa merkistöissä ISO 8859-1 (-2, -3, -4, -9, -10, -13, -14, -15, -16 samat koodiarvot kuin Unicodessakin. Standardissa ISO 8859-15 sekä Unicodessa myös Ÿ on mukana, ja Unicodessa on joukko muitakin treemalla varustettuja kirjaimia.
<br style="clear: both"> Huomautus: kum umlaut-kirjaimet on korvattava pelkillä ASCII-merkeillä, voidaan saksan kielessä käyttää merkintöjä ae, oe ja ue, muissa kielissä vastaavia kirjaimia ilman pisteitä. <br style="clear: both">
TeX ja LaTeX
TeX'istä on olemassa myös "saksalainen" versio. Siinä ohjausmerkkijono <tt>"</tt> (ilman kenoviivaa) tuottaa Umlaut-merkin. Tämä voi kuitenkin aiheuttaa ongelmia, jos dokumentin pääkieli ei ole saksa. Kun XeTeX:n ja XeLaTeX:n myöhemmässä kehityksessä on otettu käyttöön Unicode, on myös mahdollista syöttää Unicode-merkki suoraan dokumenttiin yhdistelmänäppäimen tai Unicode-syötteen avulla.
TeX'in alkuperäisiä ohjausmerkkijonona voidaan yhä käyttää, ja niillä saadaan sama lopputulos. Kaikkein varhaisimmissa Tex'in versioissa treeman pisteet tulivat kuitenkin liian kauas kirjaimen yläpuolelle.
Kaikki nämä keinot voidaan myös yhdistää minkä tahansa kirjasintyypin kuten kursiivin tai lihavoinnin kanssa.
Matemaattisissa merkinnöissä treema kirjaimen yläpuolelle saadaan aikaan merkkijonolla "<tt>\ddot{}</tt>".
James L. Brooks
right|250px|thumb|James L. Brooks puhumassa lehdistölle.
James Lawrence Brooks (s. 9. toukokuuta 1940 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Brooks tunnetaan parhaiten useiden televisiosarjojen, kuten Simpsoneiden, tuottajana. Hänen tunnetuin elokuvansa on Hellyyden ehdoilla, josta hän voitti kolme Oscar-palkintoa.
Brooks aloitti televisiouransa vuonna 1964 CBS:n uutisten kirjoittajana. Oltuaan hetken ABC:llä Grant Tinker palkkasi hänet CBS:lle yhdessä Allan Burnsin kanssa luomaan uutta sarjaa, josta tuli The Mary Tyler Moore Show. Tästä tuli arvostelu- ja taloudellinen menestys, minkä seurauksena Brooks ja Burns olivat kehittämässä useita muitakin sarjoja: Rhoda, Taxi ja Lou Grant.