cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loire-Nieuport LN.401
Konetyyppi oli edistyksellinen, sillä siinä oli pisaran muotoinen, niin kutsuttu kuplakuomu sekä ”lokinsiivet”. Laskeutumistelineet olivat täysin sisäänvedettävät kannuspyörää myöten. Konetyyppi käytti Hispano-Suizan V-moottorimallia Xcrs. Sen teho oli 690 hevosvoimaa (514 kW). Aseistus käsitti yhden 20 mm konetykin moottorisuojukseen sijoitettuna sekä kaksi 7,5 millimetrin konekivääriä siivissä. Ulkopuolisissa pommiripustimissa saatettiin kuljettaa enintään 225 kilogrammaa pommeja. Lentokone kykeni saavuttamaan 9 500 metrin lakikorkeuden ja 380 km/h huippunopeuden. Lentomatka oli 1 200 kilometriä.
Huhkojärvi
Vesistösuhteet
Järven laskujoki on Eteläjoki, joka lähtee sen pohjoispäästä. Joki virtaa Yläsen (3 ha) ja Vähä-Piilemän (6 ha) läpi ja laskee lopuksi Piilemään (24 ha). Siitä laskujoen vesireitti jatkaa Letkujokena Pohjoisjärveen (305 ha), joka kuuluu jo Pohjoisjärven alueeseen (35.681). Pohjoisjärvestä se laskee vielä Hoskarinjokena Keurusselkään.
Keskilohjan seisake
Keskilohjan seisake on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyinkää-radalla Lohjalla. Se sijaitsee Keskilohjan kaupunginosassa, joka on Lohjan 11. kaupunginosa. Seisakkeelta on noin puolitoista kilometriä kaupungin keskustaan ja noin kolme kilometriä Lohjan rautatieasemalle.
Keskilohja avattiin liikenteelle 1. syyskuuta 1923. Laiturirakennuksen suunnitteli Thure Hellström, ja se valmistui vuonna 1921. Keskilohjan seisakkeen alkoi syntyä asutusta. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi 1. lokakuuta 1952. Henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1983, jolloin myös koko liikennepaikka lakkautettiin. Asemarakennus tuhopoltettiin kesäkuussa 1996.
Ruins (japanilainen yhtye)
Ruins on japanilainen kokeellista rockia soittava duo. Sen perustivat rumpali Tatsuya Yoshida ja basisti Hideki Kawamoto vuonna 1985. Myöhemmin Yoshidan rinnalla on soittanut eri basisteja ja useita vierailevia artisteja. Yoshida on esiintynyt myös soolona Ruins Alone -nimellä. Yhtyeen musiikkia on kuvattu yhdistelmäksi hardcore punkia, progressiivista rockia ja vapaata improvisaatiota. Sen tyypillisiä piirteitä ovat erikoiset tahtilajit, nopeat tempon vaihtelut ja keksityllä kielellä kirjoitetut sanoitukset.
Pompejin viimeinen päivä
thumb|365px|[[Karl Brjullov: Pompejin viimeinen päivä (1830–1833).]] Pompejin viimeinen päivä on venäläisen taidemaalarin Karl Brjullovin vuosina 1830–1833 maalaama suuri historiamaalaus, joka esittää roomalaisen Pompejin kaupungin tuhoutumista Vesuvius-tulivuoren purkauksessa vuonna 79. Teos herätti valmistuessaan paljon huomiota. Se on Brjullovin tunnetuin työ.
Antiikin historiasta kiinnostunut Brjullov oli matkustanut 1820-luvulla Italiaan venäläisen Taiteilijain kannustamisyhdistyksen varoilla ja asettunut työskentelemään Roomaan. Pompejin kaupungista hänet sai kiinnostumaan hänen veljensä Aleksandr Brjullov, joka oli jo aiemmin viettänyt siellä paljon aikaa maalaten kuvia raunioista. Pompejin viimeisen päivän innoittajana toimi mahdollisesti Giovanni Pacinin säveltämä samanniminen ooppera. Brjullov valmisteli maalausta neljän vuoden ajan, vaikka maalasikin lopullisen version yhdessä kuukaudessa.
Pompejin viimeinen päivä edustaa romantiikan kaudelle tyypillistä dramatisointia, mutta Brjullov pyrki myös rekonstruoimaan todelliset tapahtumat silminnäkijäkuvauksen ja arkeologisten löytöjen pohjalta. Hän käytti lähteenään Plinius nuoremman kuvausta ihmisten käyttäytymisestä Vesuviuksen purkautumisen aikana. Osa maalauksen hahmoista, esimerkiksi oikean reunan nuoripari, on kuvattu samanlaisiin asentoihin kuin Pompejin tuhkan alta löydetyt ihmisten jäännökset. Brjullov hyödynsi jopa tietojaan fysiikasta kuvatessaan eri suuntiin sortuvia rakennuksia ja patsaita.
Plinius nuorempi on itse maalauksessa vanhaa naista eli omaa äitiään pystyyn auttava nuori mies. Maalauksessa on myös mukana kaksi iäkästä miestä, joista toinen kantaa kristinuskon ja toinen roomalaisten pakanallisen uskon symboleita. Brjullov antoi joillekin maalauksen hahmoista aikalaistensa tunnistettavat kasvot. Taiteilijan työvälineitä päänsä päällä kannatteleva mies esittää häntä itseään.
Teosta hallitsee kolme valopistettä. Värien käytössä näkyy selvästi italialaisen renessanssitaiteen vaikutus. Maalauksen korkeus on 456,5 ja leveys 651 senttimetriä. Se kuuluu nykyään Pietarin Venäläisen museon kokoelmiin.
Ev’ry Day of My Life/Satin Pillows and Careless
Ev'ry Day of My Life/Satin Pillows and Careless on Bobby Vintonin kokoelma-albumi jolle on laitettu kaksi hänen alkuperäistä studioalbumia.
Henki vaarassa – varokaa rocktähtiä
Henki vaarassa – varokaa rocktähtiä (Trick or Treat) on amerikkalainen vuonna 1986 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuvassa esiintyvät muun muassa KISS-yhtyeen basisti Gene Simmons sekä rock-legenda Ozzy Osbourne. Elokuva on näyttelijä Charles Martin Smithin esikoisohjaus.
Juoni
Elokuva kertoo nuoresta hevifanista Eddiestä, jota kiusataan koulussa. Eddien suurin idoli on Sammi Curri, joka on ainoa asia joka estää häntä murtumasta. Kun Sammi kuolee traagisesti tulipalossa on Eddie surun murtama. Kun hän yllättäen saa Sammi Currin julkaisemattoman levyn ainoan kappaleen, huomaa hän takaperin soitettuna viestin jonka Sammi hänelle lähettää. Viestissä Sammi käskee Eddien tappaa kaikki kiusaajat ja hevinvihaajat.
Ural
Ural tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo Bombardier CSeriesin tilauksista
thumb|250px|Bombardier CS100 koelennolla. Tämä on luettelo Airbus A220:n (Aiemmin Bombardier CSeries) tilauksista. Airbus A220 on koelentovaiheessa oleva Airbusin, aiemmin Bombardierin valmistama matkustajalentokoneiden tuoteperhe, johon kuuluu kaksi mallia: A220-100 ja A220-300.
Tilaukset ja toimitukset
CSeries-lentokoneita on tilattu ja toimitettu seuraavasti (1. marraskuuta 2016 mennessä):
Luettelo televisiosarjassa Simpsonit vierailleista tähdistä
Simpsoneissa on vuosien varrella esiintynyt useita kuuluisia julkisuuden henkilöitä joko itsenään tai jonain muuna hahmona sarjassa.
''Huom. Tämä lista on epätäydellinen. Voit auttaa Wikipediaa laajentamalla sitä.''
B
right|200px|thumb|[[Tony Bennett oli ensimmäinen ihminen joka vieraili sarjassa itsenään (jaksossa Tanssiva maskotti).]]
Työ- ja elinkeinotoimisto
thumb|right|TE-toimisto Seinäjoella. Työ- ja elinkeinotoimisto (lyh. TE-toimisto; aikaisemmin Työvoimatoimisto, ja vielä aikaisemmin Työnvälitystoimisto; ) auttaa työpaikan saamisessa, järjestää neuvontaa koulutuksesta ja hoitaa työttömien työnhakijoiden sosiaalisia etuja. Työ- ja elinkeinotoimiston asiakkaita ovat työnhakijat ja työtä tarjoavat työnantajat.
Työ- ja elinkeinotoimiston päätarkoituksena on parantaa työnhakijoiden työnhakuvalmiuksia ja tarjota tietoa lisäkoulutuksesta. Tietoa tarjotaan ammatillisten oppilaitosten ja aikuis- ja täydennyskoulutuskeskuksien koulutusohjelmista, tutkinnoista ja kursseista. Tarjolla on tietoa myös oppisopimuskoulutuksesta.
Työ- ja elinkeinotoimisto järjestää myös erilaisia omia työnhakukursseja ja muuta ns. aktiivista työvoimapolitiikkaa, mutta niiden vaikutus on varsin pieni ja niiden heikkoa kustannustehokkuutta on julkisuudessa arvosteltu välillä voimakkaasti.
Suomessa on 15 TE-toimistoa, jotka toimivat työ- ja elinkeinoministeriön alaisuudessa. TE-toimistoilla on yhteensä noin 80 toimipistettä ja 2400 työntekijää.
TE-toimistot lakkautetaan vuoden 2025 alusta samalla kun julkiset työvoimapalvelut siirtyvät kuntien järjestettäviksi.
Historia
1970-luvulla toimistot tunnettiin nimellä 'työnvälitys', 'työvälitystoimisto' ja ne nimensä mukaisesti välittivät työpaikkoja työttömille, eli esimerkiksi lähettivät työnhakijan johonkin työpaikkaan töihin. Nimi muuttui myöhemmin 'työvoimatoimistoksi' ja toimistot eivät enää välittäneet työpaikkoja, vaan lähinnä kirjasivat työnhakijoiden tietoja. 2000-luvulla nimi on 'työ- ja elinkeinotoimisto', ja toimintaan kuuluu esimerkiksi työnhakijoiden arviointi.
Organisaatiouudistus 2013
Vuoden 2013 alussa astui voimaan organisaatiouudistus, jonka myötä TE-toimistot liitettiin alueelliseen hallintoon ELY-keskusten yhteyteen. Samalla niiden määrä putosi 80:stä 15:een, niiden alueet ovat ELY-keskusten mukaisia. Uudistuksen myötä TE-toimistolle määriteltiin kolme lakisääteistä päätehtävää: työnhakijoiden nopean työllistymisen tukeminen, osaavan työvoiman saatavuuden parantaminen ja yritysten toimintaedellytysten turvaaminen.
Uudistuksessa TE-keskusten toiminnan painopiste muuttui enemmän yrityskeskeiseksi, sillä kaksi päätehtävistä palvelee yritysten etuja ja vain yksi työttömän etuja. Samalla työnhakijoiden kohtaamiseen käytetty aika on vähennetty minimiinsä ja suurin osa palveluista on muuttunut sähköisiksi. TE-toimiston mukaan asiakkaina toimivat yritykset eivät esimerkiksi tarvitse palvelua tiskin takaa kasvokkain virkailijan kanssa. Silti valtiovarainministeriön tilaaman ASPA 2014 -selvityksen mukaan 77% kansalaisista tarvitsee kasvokkaista palvelua TE-toimistossa.
Työnhaku ja työllistyminen
TE-palveluiden kautta työntekijää tarvitseva työnantaja voi julkaista työpaikkailmoituksen. Ilmoituksessa on kuvattu työtehtävä, vaatimukset työntekijälle ja edut (mm. palkka). Ilmoituksella on rajallinen voimassaoloaika. Työtön työnhakija voi hakea työnantajalta kyseistä työtä laatimalla hakemuksen. Työnantajalle tulee tyypillisesti useita (jopa satoja) hakemuksia. Laajemmissa hakuprosesseissa näistä hakemuksista valitaan haastatteluun pääsevät hakijat. Haastatteluja voi olla useita kierroksia. Lopuksi haastattelujen perusteella työnantajan arvioinnin mukaan valitaan parhaiten työtehtävään sopiva henkilö. Työnantaja voi ottaa työsuhteeseen heti sopivaksi katsomansa henkilön ennen hakuajan päättymistä.
Työnhaku toimii kuitenkin nykyään monella muullakin tavalla kuin suorilla työhakemuksilla. Esimerkiksi erilaiset harjoittelujaksot ja koulutukset voivat myös johtaa pysyvään työsuhteeseen. Lisäksi henkilöstövuokraus on noussut merkittäviin rooliin erityisesti nuorten ja vähemmän koulutettujen työllistäjänä.
Työ- ja elinkeinotoimistoilla on internetsivusto (te-palvelut.fi), jota sekä työnantaja että työnhakija voivat omatoimisesti selata. Aikaisemman verkko-osoitteen (mol.fi) lyhenne mol tulee entisen työministeriön englanninkielisestä nimestä ministry of labour.
Työvoimapoliittiset lausunnot
Työllisyyspoliittinen lausunto annetaan tiedoksi maksatuksesta päätöksen tekevälle työttömyyskassalle tai kansaneläkelaitokselle työministeriöltä peräisin olevalla URA-tietojärjestelmällä, mistä seurauksena ansiosidonnaisen työttömyyspäivärahan tai työmarkkinatuen maksaminen keskeytyy jo ennen kuin työttömyyskassa tai kansaneläkelaitos on tehnyt ratkaisunsa lausunnon perusteella.
Neuhaus am Inn
Neuhaus am Inn on kunta Passaun piirikunnassa Ala-Baijerissa Saksassa. Se sijaitsee 17 kilometriä etelään Passausta. Kunnalla on pinta-alaa 31,07 neliökilometriä, sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 3 431 ja väentiheys 110 asukasta/km2. Kunnan pormestarina toimii Stephan Dorn.
Neuhaus am Inn on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1818. Vuoden 1972 kuntareformissa siihen liitettiin Mittichin ja Vornbachin kunnat.
Vladimír Weiss (1989)
Vladimír Weiss (s. 30. marraskuuta 1989 Bratislava) on slovakialainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Slovan Bratislavaa. Weiss on edustanut myös muun muassa Englannissa Manchester Cityä ja Bolton Wanderersiä, Skotlannissa Rangersiä, Espanjassa Espanyolia, Italiassa Pescaraa sekä Kreikassa Olympiakosta. Vuodet 2014–2020 hän pelasi Qatarissa.
Weiss pelasi Slovakian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 2009 ystävyysottelussa Islantia vastaan. Hän on kesäkuun 19. päivään 2021 mennessä pelannut 70 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Weiss pelasi kolme ottelua vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joissa joukkue selviytyi neljännesvälieriin. MM-kisoissa joukkuetta valmensi Vladimír Weissin samanniminen isä. Myös Weissin isoisä oli jalkapalloilija. EM-kilpailuissa 2016 Weiss pelasi neljä ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Venäjää vastaan. Hän teki paluun maajoukkueeseen yli 2,5 vuoden tauon jälkeen kesäkuussa 2021 ja kuuluu Slovakian joukkueeseen kesän 2021 EM-kilpailuissa.
Jack Dangers
Jack Dangers (s. 11. tammikuuta 1965) on englantilainen muusikko ja Meat Beat Manifeston perustajajäsen. Nykyään hän elää San Franciscossa.
Norjan vastarintaliike
thumb|250px|Saksalaisten joukkojen komentaja antautuu Norjassa vuonna 1945. Norjan vastarintaliike on yhteisnimitys niille monille vapaaehtoisten sissien ja partisaanien ryhmille, jotka taistelivat natsi-Saksan miehitysjoukkoja ja Vidkun Quislingin johtamaa natsimielistä Norjan hallitusta vastaan toisen maailmansodan aikana. Vastarinta alkoi Norjan miehityksen jälkeen keväällä 1940 ja jatkui aina Saksan antautumiseen 8. toukokuuta 1945 asti.
Vastarintaliikkeeseen kuuluivat muun muassa organisaatiot nimeltä Milorg, Osvaldgruppen, 2A, Oslogjengen, Pellegruppen ja SOE. Vastarintaliike auttoi Norjan laillista hallitusta siirtymään maanpakoon Isoon-Britanniaan, teki sabotaasi-iskuja Saksan armeijaa vastaan ja surmasi norjalaisia natsihallinnon tukijoita.
Norjan vastarintaliikkeellä oli osuus siihen, että natsit eivät saaneet valmistettua ydinasetta, koska vastarintaliike upotti aluksen, joka kuljetti deuteriumia Saksaan (operaatio Gunnerside helmikuussa 1944).
1980-luvulla paljastui, että Ruotsi oli salaa auttanut Norjan vastarintaliikettä kouluttamalla Ruotsin puolella lähellä Norjan rajaa 7 000–8 000 taistelijaa ja antamalla heille varusteita. Vastarintataistelijoiden koulutusleirit oli naamioitu Ruotsin poliisin koulutusleireiksi.
Jackie Shroff
Jai Kishan Kakubhai ”Jackie” Shroff (s. 1. helmikuuta 1957 Bombay, Maharashtra) on intialainen näyttelijä. Hän on näytellyt hindinkielisissä elokuvissa yli 30 vuoden ajan ja voittanut neljä Filmfare Awards -palkintoa.
Yksityiselämä
Shroffin isä oli gujarati ja äiti turkkilainen Kazakstanista. Shroff on ollut naimisissa Ayesha Shroffin (o.s. Dutt) kanssa vuodesta 1989. Heillä on kaksi lasta: näyttelijä Tiger Shroff ja Krishna Shroff.
Delete
Delete Group Oyj on suomalainen puhdistuspalveluita tarjoava yritys. Delete Groupin omistaa tanskalainen pääomasijoitusyhtiö Axcel.
Historia
Delete sai alkunsa vuonna 2010, kun Toivonen Yhtiöt Oy ja Tehoc Oy yhdistyivät. Elokuuhun 2013 asti Delete oli pääomasijoitusyhtiö Intera Partnersin omistuksessa. Yhtiö kertoi elokuussa 2018 harkitsevansa listautumista Helsingin pörssiin. Yhtiö kertoi toukokuussa 2019 jatkavansa pörssilistautumisen selvittämistä.
Vuonna 2015 Delete osti ruotsalaisen teollisuussaneerausyhtiö Miljö & Industriteknik AB:n. Suomalaisten teollisuuspuhdistus- ja viemäripalvelualan yritysten suuret hankinnat tehtiin vuoden 2017 loppupuolella, jolloin hankittiin Uudenmaan Erikoispuhdistus Oy, T&K Karppanen Oy ja Kaivopumppu M Kulmala Oy sekä sen tytäryhtiöt Tekno Puhto Oy ja Sertech Oy. Lokakuussa 2018 Delete ilmoitti ostavansa Waterjet Stockholmin ja W-techin European Hydro Demolitionilta. Kesäkuussa 2018 Delete osti samalta yritykseltä Waterjet Karlstadin. Konserni on ostanut vuodesta 2011 alkaen yli 35 yritystä, jotka toimivat teollisuuspuhdistus- ja purkualoilla.
Kesäkuussa 2022 Remeo Oy ilmoitti Delete Ympäristöpalvelut Oy:n koko osakekannan ostosta.
Jonas Hector
Maajoukkueessa
Debyyttinsä Saksan jalkapallomaajoukkueessa Hector teki marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Italiaa vastaan maaliskuussa 2016. Hän pelasi Saksan kaikki kuusi ottelua ja syötti yhden maalin EM-kilpailuissa 2016. Maajoukkueen mukana hän voitti vuonna 2017 Maanosaliittojen cupin. Hän pelasi kaksi ottelua MM-kilpailuissa 2018.
Hector pelasi 43 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän on pelasi kahdeksan MM- ja kahdeksan EM-karsintaottelua. Hän ilmoitti kesällä 2020 jättävänsä maaottelutehtävät.
Kari A. Killgast
Kari A. Kilgast (s. 16. joulukuuta 1978) on kotkalaisen Kreyskull -yhtyeen laulaja. Hän on laulanut kaikilla Kreyskull levyillä.
Killgastin innoittajia ja esikuvia ovat: Rob Halford, Ronnie James Dio, King Diamond, Ian Gillan, David Byron, David Coverdale, ja Alice Cooper
Antimonitrikloridi
Ominaisuudet
Antimonitrikloridi on väritöntä kidemäistä ainetta, joka on hygroskooppista. Se kylmäänkin veteen erittäin hyvin ja liukenevuus paranee lämpimässä vedessä. Yhdiste liukenee myös moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, bentseeniin, asetoniin ja hiilitetrakloridiin. Vesiliuokset ovat pysyviä ainoastaan väkevinä ja laimeissa liuoksissa muodostuu veteen liukenematonta antimonioksikloridia. Hydrolyysissä voi muodostua muitakin antimonin kloridioksideja ja oksideja. Suuret vesimäärät hydrolysoivat antimonitrikloridin antimonitrioksidiksi.
Antimonitrikloridi on Lewis-happo. Se muodostaa komplekseja muun muassa kloridi-ionien, jolloin syntyy kloroantimonaatteja, orgaanisten emästen kuten amiinien, aromaattisten hiilivetyjen kanssa. Se voi myös toimia Lewis-emäksenä eräissä tapauksissa muun muassa nikkeli- ja rautakarbonyylien kanssa se muodostaa komplekseja.
Ackermann
Ackermann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Antimonitrikloridi
Käyttö
Antimonitrikloridia käytetään muiden antimoniyhdisteiden valmistukseen, tekstiileissä palamista estävänä aineena ja nahan käsittelyssä. Antimonitrikloridi muodostaa värillisiä komplekseja, minkä vuoksi sitä käytetään muun muassa A-vitamiinin, kloraalin ja aromaattisten hiilivetyjen määrityksissä. Se toimii myös katalyyttinä polymerisointireaktioissa ja kloorauksissa ja nestemäistä antimonitrikloridia käytetään vedettömänä liuottimena. Antimonitrikloridista voidaan valmistaa myös erittäin puhdasta antimonia.
Richard Quine
pienoiskuva|Richard Quine Richard Quine (12. marraskuuta 1920 – 10. kesäkuuta 1989) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hänen töidensä joukossa ovat Hummerityttö (1959), Uskottomat (1960), Poreilua Pariisissa (1963), Seksiä ja poikamiestyttö (1964), Miten vaimo murhataan (1964) ja Hotelli (1967).
Quine oli 1940-luvulla naimisissa näyttelijä Susan Petersin kanssa. Hän päätti uransa 1970–1980-luvun vaihteessa ja teki itsemurhan Los Angelesissa 68-vuotiaana.
Johanneksen evankeliumin 1. luku
Johannes 1 on Johanneksen evankeliumin ensimmäinen luku Uudessa testamentissa kristittyjen Raamatussa. Kirja, joka sisältää tämän luvun, on anonyymi, mutta varhainen kristillinen traditio on yhdenmukaisesti todistanut, että Johannes laati tämän evankeliumin.
Analyysi
thumb|page=285|Johanneksen evankeliumin alku Westcot&Hortin laitoksessa. Johanneksen evankeliumin ensimmäisessä luvussa on 51 jaetta ja se voidaan jakaa kolmeen osaan:
Hymni Sanalle (jakeet 1–18)
Katso myös: Joh. 1:1: Raamatun vastineet
Ensimmäistä osaa (jakeet 1–18) on usein kutsuttu Hymniksi Sanalle ja se on esipuhe koko evankeliumille, todeten, että Logos on "Jumala" ("jumalallinen", "jumalan kaltainen" tai "jumala" joidenkin käännöksien mukaan).
Vertailuja voi tehdä näiden jakeiden ja 1. Mooseksen kirjan kerrontatavan välillä: sama fraasi Alussa esiintyy ensin, kun painotetaan eroa pimeyden (maa oli autio ja tyhjä, 1. Moos. 1:2) ja valon välillä (kyky nähdä asioita, joita pimeys ei ymmärtänyt tai jotka pimeys kätki, Joh. 1:5).
John Wesley tiivisti Johanneksen evankeliumin 1. luvun jakeet seuraavasti:
Pulpit Commentaryn kirjoittajien mukaan "selittäjät ovat ymmärtäneet eri tavoin" fraasin "ihmisten valo" (Johannes 1:4). John Calvin oletti, että sillä tarkoitettiin "ymmärtämistä" — "että ihmisten valo ei ollut tavanomainen kuvaus, mutta se oli yhdistynyt ymmärryksen valoon", ja siinä ihminen eroaa eläimistä. Hengstenberg pitää sitä, seurauksena monista assosiaatioista "valon" ja "pelastuksen" välillä Pyhässä kirjoituksessa, pelastuksen vastineena; Christoph Ernst Luthardt pitää sitä "pyhyyden" vastineena ja monet "ikuisen elämän" vastineena, mistä seuraisi paljon toistoa."
Johannes 1:5.n englanninkieliset käännökset kääntävät vaihtelevasti kreikan κατελαβεν "ymmärtämisenä" (esim. The New King James Version: "the light shines in the darkness, and the darkness did not comprehend it" - valo loistaa pimeydessä, ja pimeys ei sitä käsittänyt), mutta toisissa käännöksissä merkitys on annettu käyttämällä kuvaa pimeyden ja valon välisestä taistelusta: "the light shines in the darkness, and the darkness has not overcome it" - valo loistaa pimeydessä, eikä pimeys ole sitä voittanut (Revised Standard Version). Jakeet 10 ja 11 toteavat, että "He was in the world, and the world was made through Him, and the world did not know Him. He came to His own, and His own did not receive Him" - Hän oli maailmassa, ja maailma oli tehty Hänen kauttaan, ja maailma ei tuntenut Häntä, mutta teologit esittävät erilaisia tulkintoja näistä jakeista. Wesley näki, että "maailmassa" tarkoittaa "luomisesta saakka", Pulpit Commentary kirjoittaa Sanan ennen luomista tapahtuvasta toiminnasta ja Joseph Benson, että "Hän oli maailmassa... alusta asti, usein ilmestyen, ja tehden tunnetuksi palvelijoilleen, patriarkoille ja profeetoille jumalallisen tahdon, unissa ja näyissä, ja monilla muilla tavoilla", kun taas Albert Barnesin mielestä, "Hän oli maailmassa [...] viittaa, luultavasti, ei hänen esi-olemassaoloonsa, vaan tosiasiaan, että hän inkarnoitui; että hän asui ihmisten keskellä".
Yhteenveto vertailusta pimeyden ja valon välillä esiintyy toteamuksessa "lain välitti Mooses [...] armon ja totuuden toi Jeesus Kristus (Johannes 1:17). Tässä Johannes onnistuneesti silloittaa aukon lukijalle — mukaanlukien juutalaiset Tooran lukijat — Laista siihen yhteen, joka täyttäisi Lain (sellainen kuin vaatimus eläimen uhraamisesta syntien anteeksiantamiseksi, Kirje heprealaisille 9:22), eli Jeesukseen.
Johannes Kastajan todistus (jakeet 19–34)
Toinen osa (jakeet 19–34) näyttää valmistelun, jota Johannes Kastaja oli tekemässä Messiaan tuloa varten, Messiaan saapumisen ja Messiaan ensimmäiset opetuslapset. Johannes on esitelty jakeessa 6 ("mies Jumalan lähettämä") ja hänen todistajansa, jo lukijan tuntema, on jo palautettu mieleen: "Tämä on se, josta kerroin sinulle". Kreikkalaisessa tekstissä on mennyt aikamuoto (εἶπον) mutta sekä Charles Ellicott että the Cambridge Bible for Schools and Colleges käyttää preesensiä käännöksessä kuten "John bears witness" - Johannes todistaa. Jakeet 19–34 esittävät Johanneksen manifestin papeille ja leeviläisille, jotka fariseukset olivat lähettäneet tutkimaan hänen sanomaansa ja tarkoitustaan. Vastauksena heidän tiedusteluihinsa Johannes tunnustaa, että hän ei ole Messias, ei uudelleen ilmestynyt profeetta Elias (kontrastina Matteus 11:14, jossa Jeesus sanoo, että Johannes on "Elias, joka pitää tulla"), eikä "profeettakaan".
Johannes paljastaa sitten, että kun tulee se, jonka sandaalien nauhojakaan hän ei kelpaa avaamaan - puhumattakaan kastamaan Häntä, niin kuin hän oli kastanut monet siihen mennessä. Jo Seuraavana päivänä Messias ilmestyy Johannes Kastajan eteen ja hän tunnistaa Jeesuksen Jumalan Karitsaksi, josta hän oli puhunut (jae 30).
Evankeliumin kirjoittaja jakaa tämän tapahtumasarjan neljään 'päivään': päivää (tai ajanjaksoa), jona Jerusalemin delegaatio tapasi Johanneksen tiedustellakseen hänen identiteettiään ja tarkoitustaan (jakeet 19–29), seuraa toinen päivä, jolloin Johannes näkee Jeesuksen tulevan häntä kohti (jae 29), ja "jälleen seuraavana päivänä" hän ohjaa omat opetuslapsensa seuraamaan Jeesusta (jakeet 35–37). Neljäntenä 'päivänä' (jae 43) Jeesus halusi mennä Galileaan ja kutsui Filippuksen seuraamaan häntä. Bengel kutsuu näitä "Suuriksi Päiviksi!"
Jeesuksen ensimmäiset opetuslapset (jakeet 35–51)
Kun luku etenee, evankeliumi kuvaa, miten Jeesus kutsuu ensimmäiset opetuslapsensa, Andreaksen ja yhden nimeämättömän opetuslapsen (jakeet 35–40). Nimeämätön opetuslapsi oli mahdollisesti Johannes, evankeliumin kirjoittaja. Andreas löytää veljensä Simonin (jakeet 41–42), ja Jeesus muuttaa Simonin nimen Keefaaksi (Pietari) (jae 42). Keefas, alun perin kreikkaa: Κηφᾶς (Kēphâs), tarkoittaa "kalliota" (Young's Literal Translation) tai "kiveä" (King James Version). Tämä tarjosi voimakkaan analogian siihen rooliin, joka Pietarilla olisi ristiinnaulitsemisen; johtaa kirkon kehittämistä. Nimimuutoksia esiintyy toisissa paikoissa Raamatussa ja ne tuovat esiin Jumalan auktoriteetin ja yhtä hyvin sen, mitä tuosta henkilöstä tulisi, mitä hän tekisi tai oli tehnyt, kuten Abram muuttui Abraham iksi ja Jaakob Israeliksi. Jeesuksen ensimmäinen aktiivinen voiman osoitus oli Natanaelille, joka oli läpeensä vaikuttunut, kun Jeesus tiesi ennalta hänen luonteensa.
Kronologia
Kohdat 1:19 - 2:1 sisältävät silminnäkijän kronologisen todistuksen:
Liturginen käyttö
Latinalaisessa Katolisen kirkon riitissä ja läntisessä ortodoksisessa riitissä Johanneksen evankeliumin ensimmäiset 14 jaetta on tunnettu "Viimeisenä Evankeliumina", kun ne resitoidaan tridentiinimessun lopussa. Tämä eri kuin Evankeliumin julistus, joka esiintyy paljon aikaisemmin palveluksessa.
Lopetuskaavan Ite Missa est resitoimisen jälkeen pappi lukee Viimeisen Evankeliumin latinaksi vasemmalla puolellaan olevasta alttarikortista. Jakeen 14 alussa Et Verbum caro factum est ("Ja sana tuli lihaksi"), he polvistuvat. Läsnä olevat seurakuntalaiset, jotka jäävät seisomaan lukemisen ajaksi, polvistuvat tässä kohdassa, vastaten Deo gratias ("Kiitos Jumalalle") lopuksi.
Tämä rituaali alkoi papin yksityisenä hartautena messun jälkeen. Se ei ole mukana vuoden 1969 Paul VI:n messussa, joka tuli käyttöön Vatikaanin toisen konsiili n jälkeen.
Riverside (yhtye)
Riverside on puolalainen progressiivista rock-musiikkia soittava yhtye.
Historia
Mariusz Duda, Piotr Grudzinski, Piotr Kozieradzki ja Jacek Melnicki perustivat yhtyeen Varsovassa, Puolassa vuonna 2001. Kvartetin jäsenet yrittivät käyttää hyväksi metallimusiikillisia taustojaan luodakseen uutta ja kokeellista musiikkia Dream Theaterin ja Toolin jalanjäljissä. Jo ennen ensimmäisen albumin ilmestymistä Riverside kärsi musiikillisista erimielisyyksistä ja Jacek Melnicki korvattiin nykyisellä kosketinsoittajalla Michał Łapajlla vuonna 2003.
Yhtyeen kitaristi ja perustajajäsen Piotr Grudzinski kuoli helmikuun 21. päivä 2016. Yhtye tiedotti tapauksesta samana päivänä virallisilla kotisivuillaan. Yhtye ilmoitti syyskuun 23. päivä 2016 virallisilla kotisivuillaan jatkavansa ilman vakituista kitaristia, käyttäen jatkossa vain vierailevia kitaristeja äänityksissä ja live-esityksissä.
Diskografia
EP:t
Hr. Ms. Tromp (F801)
Hr. Ms. Tromp (runkonumero F801) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Tromp-luokan ohjusfregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Royal Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 4. elokuuta 1971. Alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1973 ja se valmistui 3. lokakuuta 1975.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1999.
Potamós (Kythera)
Potamós on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 476 (vuonna 2011).
Potamós (suomeksi ”Joki”) on Kytheran suurin kylä ja sijaitsee saaren keskiosissa. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ποταμού, Topikí Koinótita Potamoú), johon kuuluvat varsinaisen Potamóksen kylän lisäksi Agía Anastasía, Agía Pelagía, Kámpos ja Trifylliánika. Koko yhdyskunnan väkiluku on 961. Potamóksesta on matkaa koillisessa sijaitsevaan Agía Pelagíaan kymmenen kilometriä, lounaassa sijaitsevaan Mylopótamokseen 12 kilometriä ja saaren pääkylään Chóraan 19 kilometriä. Kaakossa sijaitsevalle Kytheran lentoasemalle on matkaa kahdeksan kilometriä.
Kylässä on joka sunnuntaiaamu markkinat, joille saaren maanviljelijät saapuvat myymään tuotteitaan. Potamóksessa on myös kahviloita, ravintoloita, kauppoja sekä esimerkiksi posti ja pankki. Trifýllis-säätiön tuella Potamókseen saatiin 1970-luvulla vanhainkoti, joka toimii saaren asukkaiden, Ateenassa ja Pireuksessa asuvien kytheralaisten sekä ulkomailla asuvien kytheralaisten siirtolaisten lahjoituksilla. Kylässä on myös kulttuurikeskus, jossa esiintyy Potamóksen filharmoninen orkesteri. Kylän itäpuolella sijaitsee kunnallinen ulkoilmateatteri, jossa järjestetään kesäaikaan konsertteja ja teatteriesityksiä. Potamóksen pääaukiolla on kylässä syntyneen Pános Koronaíoksen rintakuva. Koronaíos toimi komentajana taisteluissa Kreetan saarella vuonna 1886.
Historia
Vuonna 1916 noin 200 sotilaan joukko kreetalaisesta pataljoonasta saapui Kytheralle ja miehitti saaren. He olivat Elefthérios Venizéloksen johtaman kuninkaan vastaisen "Kansallisen puolustuksen liikkeen" asialla. Kythera asettui "Kansallinen puolustuksen liikkeen" puolelle kuningasta vastaan ja liike käytti Potamósta pääpaikkanaan. Myös Kreikan itsenäisyysarmeija toimi Potamóksesta käsin. Potamóksen kylässä Kytheran asukkaat myös päätyivät 17. helmikuuta 1917 vaatimaan autonomista hallintoa saarelleen. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset ja italialaiset miehittivät Kytheran. Potamóksen Leivadítis-kahvila toimi kapinallisten pääpaikkana ja siellä he tekivät päätöksen hyökätä miehittäjiä vastaan.
Charles Lang
thumb|Charles Lang vuonna 1936. Charles Bryant Lang, Jr. (27. maaliskuuta 1902 – 3. huhtikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän sai parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon vuoden 1932 elokuvasta Jäähyväiset aseille ja oli Oscar-ehdokkaana kaikkiaan kahdeksantoista kertaa.
Lang syntyi Bluffissa, Utahissa. Hän opiskeli lakia Etelä-Kalifornian yliopistossa, mutta jätti opintonsa kesken työskennelläkseen isänsä johtamassa pienessä Realart Studios -elokuvastudiossa, joka yhdistyi sittemmin Paramountiin. Lang työskenteli Paramountilla vuoteen 1952, minkä jälkeen hän toimi freelancerina. Hänen kuvaustensa joukossa ovat muun muassa Kaunis Sabrina (1954), Sateentekijä (1956) ja 7 rohkeata miestä (1960).
Lang vetäytyi eläkkeelle vuonna 1972. Hän kuoli 96-vuotiaana keuhkokuumeeseen Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Pirkka (nimi)
Pirkka on suomalainen miehen etunimi. Etunimi on ollut suomalaisessa nimipäiväalmanakassa vuodesta 1950 lähtien. Nimipäivä on 1. syyskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Pirkka on annettu hieman alle 400 miehelle ja noin 20 naiselle.
Pirkka on tullut tunnetuksi Eino Leinon Helkavirsien runosta Orjan poika. Nimen lähtökohtana olivat Lapin verotusta hoitaneet pirkkalaiset (birkarlar). Epävarmat perimätiedot kertovat, että pirkkalaiset ovat saaneet nimensä Pirkkalan pitäjästä, ja että pirkkalaiset pohjankävijät olivat hämäläisiä.
Kesko käyttää Pirkka-nimeä tavaramerkkinä ja asiakaslehden nimenä.
HMS Warrior (1860)
Valmistus
Isaac Wattsin suunnittelema vuoden 1859 laivasto-ohjelmaan sisältynyt alus tilattiin 29. huhtikuuta 1859 Thames Ironworks and Shipbuilding Company Blackwallista Lontoosta, joka hyväksyi tilauksen 11. toukokuuta. Köli laskettiin 25. toukokuuta 1859 telakkanumerolla 76E. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta 1860 ja valmistui 1. elokuuta 1861. Aluksen höyrykoneet tilattiin John Penn and Sonilta.
Palvelus
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Kanaalin laivastoon ensimmäisenä päällikkönään Arthur Auckland Leopold Pedro Cochrane. Alus oli hänen kuninkaallisen korkeutensa prinsessa Aleksandran saattajana. Alus poistettiin palveluksesta 22. marraskuuta 1864, ja se siirrettiin Portsmouthin telakalle. Palvelukseen palattuaan 7. heinäkuuta 1867 alus jatkoi Kanaalin laivastossa päällikkönään John Corbett, joka luovutti päällikkyyden 25. heinäkuuta Henry Boysille. Alus kolaroi vielä samana vuonna HMS Royal Oakin kanssa, minkä aiheuttamien vaurioiden korjaaminen kesti 21. elokuuta 1869 saakka. Aluksen päällikkönä oli Kanaalin laivastoon palattaessa Frederick Henry Stirling, joka luovutti päällikkyyden 22. helmikuuta 1870 Henry Carr Glynille. Alus poistettiin palveluksesta 15. syyskuuta 1871, ja se siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Alukselle lisättiin perään korokkeet ja savuhormeihin ohjaimet.
Alus palasi Kanaalin laivastoon 11. kesäkuuta 1875 päällikkönään William Henry White. Se siirrettiin vuonna 1876 rannikonvartiointialukseksi Portlandiin. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 15. maaliskuuta 1878 Robert Gordon Douglas ja edelleen 7. tammikuuta 1881 Algernon Charles Fieschi Heneage. Alus poistettiin palveluksesta 30. huhtikuuta 1881, ja se palautettiin palvelukseen 1. toukokuuta päällikkönään Samuel Philip Townsend vartiolaivana Greenockissa. Townsend luovutti päällikkyyden 27. marraskuuta 1882 Edward Stanley Adeanelle. Alus siirrettiin kesäkuussa 1883 Portsmouthiin, missä se palveli proomuna nimellä HMS Asia. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1864.
Alus oli satama-aluksena Portsmouthissa aloittaen hävittäjien emälaivana heinäkuussa 1902. Alus nimettiin maaliskuussa 1904 HMS Vernon III:ksi. Se muutettiin kelluvaksi öljysäiliöksi Pembrokeen vuonna 1923, jolloin sen nimeksi palautettiin Warrior. Se nimettiin 27. elokuuta 1942 HMS C.77:ksi. Aluksen hylky hinattiin vuonna 1979 West Hartlepooliin muutettavaksi museolaivaksi ja edelleen Portsmouthiin museoksi.
Merkitys
Warriorin innoittamina merivallat alkoivat suunnitella yhä suurempia, nopeampia, raskaammin aseistettuja ja vahvemmin panssaroituja sota-aluksia. Kehitys oli niin vauhdikasta, että Warrior itse vanheni nopeasti. Tämän kehityksen lakipistettä edustivat toisen maailmansodan aikaiset taistelulaivat.
RealDoll
RealDoll on ihmisen kokoinen seksinukke, jota valmistaa Abyss Creations Kalifornian San Marcosissa. Nukke on toiminnallinen, realistisen näköinen ja tuntuinen, ja sillä on kestävä PVC-muovista koostuva luuranko, teräksestä valmistetut nivelet ja silikoninen liha nuken ihmismäisyyden maksimoimiseksi.
Nukkeja on myyty vuodesta 1996 lähtien yli 5 000 kappaletta (2017). Nuken hinta on 6 500 dollarista ylöspäin.
Populaarikulttuurissa RealDoll on ollut aiheena useissa fiktio- ja dokumenttielokuvissa. Sitä käsitteleviä fiktioelokuvia ovat olleet kanadalais-yhdysvaltalainen draamakomedia Lars ja se ainoa oikea (2007), ranskalainen farssi Monique (2002) ja yhdysvaltalainen elokuva Love Object (2003). Aihetta käsitteleviin dokumenttielokuviin kuuluu muun muassa suomalaisen Katja Niemen palkintoja voittanut dokumenttielokuva ”R” niin kuin Realdoll vuodelta 2009. Myös muoti- ja glamour-valokuvaaja Helmut Newton on kuvannut RealDoll-nukkeja, ja kuvia on julkaistu hänen omaelämäkerrassaan – Playboy-lehden sen sijaan kerrotaan kieltäytyneen niiden julkaisemisesta, koska aihetta pidettiin liian outona. RealDollin kaltaiset nuket esiintyvät aiheena myös yhdessä Sons of Anarchy -televisiosarjan jaksossa.
Viipurin postitalo
Rakennuksen historiaa
Viipurin vanha postitalo sijaitsi Katariinankadun alkupäässä 1700-luvun puolivälistä peräisin olleessa rakennuksessa, johon vuonna 1891 tehtiin muutostöitä kaupunginarkkitehti E. A. Kranckin johdolla. Uusi postitalo päätettiin 1910-luvun alussa rakentaa silloisten Katariinan- ja Possenkatujen (myöh. Linnan- ja Tuomiokirkonkadut) kulmaan vastapäätä vuonna 1893 valmistunutta Viipurin tuomiokirkkoa.
Postitalon kustannukset olivat noin 550 000 silloista markkaa, joka oli Suomen oloissa poikkeuksellisen suuri summa. Ruotsin historiallisesta arkkitehtuurista kiinnostunut Ahrenberg käytti rakennuksen esikuvana Tukholmassa sijaitsevaa Drottningholmin linnaa. Uusrenessanssityylistä postitaloa pidetäänkin yhtenä hänen merkittävimmistä töistään. Pääsisäänkäynti tuli Possenkadun puolelle ja toinen Katariinankadulle. Viipurin pääpostikonttorin lisäksi rakennuksessa oli Posti- ja Lennätinlaitoksen sekä Katariinankadun puolella toimineet Viipurin tie- ja vesirakennuspiirin tilat.
Muuta
Suomen sisällissodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918 Viipurin postitalossa toimivat Suomen kansanvaltuuskunnan työasiain osasto ja punaisten postineuvosto. Vallatessaan Viipurin valkoiset teloittivat 29. huhtikuuta talon sisäpihalla kuusi postineuvoston jäsentä. Heidän joukossaan olivat runoilijana tunnettu Kössi Ahmala sekä Theodor Alexejeff ja Juho Valo.
Ennio Morricone
Ennio Morricone (10. marraskuuta 1928 Rooma, Italia – 6. heinäkuuta 2020 Rooma ) oli italialainen trumpetisti ja säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti yli 500 elokuvaan säveltämästään musiikista. Tunnetuimmat sävellyksensä hän teki Sergio Leonen 1960-luvulla ohjaamiin spagettiwesterneihin.
Elämä ja ura
Morricone syntyi Roomassa 10. marraskuuta 1928. Hänen isänsä oli trumpetinsoittaja, joka soitti jazzia ja oopperaa, ja joskus elokuvamusiikkia. Nuorena Morricone opiskeli musiikkia roomalaisessa Santa Cecilia -konservatoriossa. Hän alkoi kirjoittaa televisiomusiikkia vuonna 1960, ja hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli Kourallinen dollareita (1964). Sitä seurasivat elokuvasarjan jatko-osat ja niiden jälkeen satoja muitakin elokuvia. Vuonna 1984 Morricone perusti Institute of Research for Musical Theatre (IRTEM) -instituutin.
Morricone oli naimisissa Maria Travian kanssa 13. lokakuuta 1956 lähtien. Heillä on neljä lasta, kolme poikaa ja yksi tytär.
Morricone kuoli heinäkuussa 2020 tapaturman seurauksena. Hän oli kaatunut muutama päivä aiemmin ja katkaisut reisiluunsa.
Tunnustukset
Morriconelle luovutettiin kunnia-Oscar elämäntyöstä Oscar-gaalassa 2007. Yhdeksän vuotta myöhemmin vuoden 2016 gaalassa hänet palkittiin The Hateful Eight -elokuvasta parhaan musiikin Oscarilla. Hän oli ollut aiemmin viidesti Oscar-ehdokkaana, ensimmäisen kerran elokuvasta Onnellisten aika (1978). Palkitsemisen aikaan 87-vuotias Morricone oli iäkkäin Oscar-palkittu, jos kunniapalkintoja ei lasketa. Morricone sai urallaan myös muun muassa kuusi Bafta-palkintoa, kolme Golden Globea ja yhden Grammy-palkinnon.
Megadeth
Megadeth on yhdysvaltalainen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka laulaja ja kitaristi Dave Mustaine sekä basisti David Ellefson perustivat vuonna 1983 Los Angelesissa pian sen jälkeen, kun Mustaine oli erotettu Metallicasta. Megadeth on julkaissut urallaan kuusitoista studioalbumia, joista kuusi on ylittänyt Yhdysvalloissa platinalevyrajan, sekä viisi live- ja kokoelma-albumia. Dave Mustainen ohella yhtyeen nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat soolokitaristi Kiko Loureiro ja rumpali Dirk Verbeuren. Mittavan uransa aikana yhtyeen tyyli on vaihdellut raskaammasta thrash- ja speed metalista perinteisempään ja melodisempaan raskaaseen rockmusiikkiin. Metallican, Slayerin ja Anthraxin ohella Megadeth on yksi thrash metalin tärkeimpiä vaikuttajia ja pioneereja, ja se luetaan edellä mainittujen yhtyeiden ohella lajityypin ”neljän suuren yhtyeen” joukkoon.
Esikoisalbuminsa Killing Is My Business... And Business Is Good! yhtye julkaisi vuonna 1985. Megadethin tuorein studioalbumi on syyskuussa 2022 julkaistu The Sick, the Dying and the Dead. Maailmanlaajuisesti Megadethin albumeita on myyty yli 50 miljoonaa kappaletta. Yhtye on ollut ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi yksitoista kertaa ja voitti ensimmäisen Grammy-palkinnon vuonna 2017 parhaasta metallimusiikin esityksestä Dystopia-kappaleellaan.
Perustaminen ja esikoisalbumi Killing Is My Business... And Business Is Good! (1983–1985)
thumb|left|[[Dave Mustaine on Megadethin laulaja, kitaristi, perustajajäsen, pääasiallinen lauluntekijä ja johtohahmo.]] Dave Mustaine erotettiin Metallicasta huhtikuussa 1983 päihdeongelmiensa ja arvaamattoman käyttäytymisensä vuoksi. Mustaine muutti San Franciscosta Los Angelesiin ja perusti oman yhtyeensä Fallen Angels. Matkatessaan linja-autolla kohti Los Angelesia Mustaine huomasi auton lattialla lentolehtisen, jonka hän poimi lukeakseen. Lehtinen oli kalifornialaisen senaattori Alan Cranstonin käsiesite, jossa heräteltiin keskustelua ydinuhkan laajenemisesta. Lehtinen sisälsi lauseen ”Megakuoleman varustelutasosta ei päästä eroon, sovitaanpa rauhanneuvotteluissa mitä tahansa”. Megakuolema tarkoittaa miljoonan ihmishengen menehtymistä ydintuhon seurauksena. Mustaine kirjoitti lauseen innoittamana matkan aikana kappaleen ”Megadeth”.
Vuodenvaihteen jälkeen Dijon Carruthersin korvasi Lee Rausch, jonka kanssa Mustaine ja Ellefson äänittivät kappaleet ”Loved to Death”, ”The Skull Beneath the Skin” ja ”Mechanix” sisältäneen demoäänitteen Last Rites. Piakkoin demon äänittämisen ja julkaisun jälkeen Gar Samuelson korvasi Lee Rauschin yhtyeen rumpalina, ja Greg Handevidtin poistuttua kuvioista live-esiintymisissä San Franciscon tienoolla Megadethia avusti Slayer-yhtyeen kitaristi Kerry King. Mustaine olisi halunnut Kingin jäävän yhtyeeseen vakituiseksi kitaristiksi ja tämä myös suostui jäämään yhtyeeseen, mutta päätti kuitenkin pian palata Slayeriin entisten yhtyetovereidensa suhtautuessa hänen yhtyevaihdokseensa hyvin negatiivisesti.
Last Rites päätyi levy-yhtiö Combat Recordsille, jonka kanssa yhtye solmi levytyssopimuksen vuoden 1984 marraskuussa. Mustaine päätyi valitsemaan sopimusta tarjonneista levy-yhtiöistä Combatin, koska se oli tarjonnut Megadethille suurimman budjetin esikoisalbumin äänittämiseen ja kiertueeseen. Joulukuussa Megadethin kokoonpano täydentyi nelihenkiseksi soolokitaristi Chris Polandin liityttyä yhtyeeseen, ja vuoden lopulla Megadeth teki yhteisiä esiintymisiä Slayerin kanssa esiintyen ensimmäistä kertaa urallaan New Yorkin alueella. Polandin soolokitaristiksi liittymiseen vaikutti hänen ja rumpali Gar Samuelsonin yhteinen historia, sillä he olivat vaikuttaneet opiskeluvuosinaan yhdessä The New Yorkers -yhtyeessä. Lisäksi Dave Mustaine vaikuttui Polandin soittotaidosta, ja hän on myöhemmin kertonut Polandin olleen tuolloin huomattavan paljon häntä itseään edistyneempi kitaristi. Samuelson ja Poland toivat mukanaan entistä vaarallisemmat päihteet, kuten heroiinin ja kokaiinin, jo valmiiksi päihdekoukussa olleiden Dave Mustainen ja David Ellefsonin lähettyville.
Combat Records antoi Megadethin käytettäväksi 8 000 dollaria esikoisalbumin äänittämiseen. Puolet albumin budjetista kului kuitenkin alkoholiin, huumeisiin ja ruokaan, minkä vuoksi yhtye joutui pakon edessä äänittämään albumin käytännössä itsenäisesti. Tämän vuoksi albumin musiikin äänimaailma kärsi merkittävällä tavalla. Megadethin esikoisalbumin Killing Is My Business... And Business Is Good! äänittäminen kesti vuoden 1984 joulukuusta seuraavan vuoden tammikuuhun, ja Combat Records julkaisi albumin vuoden 1985 kesäkuussa. Albumi onnistui herättämään huomiota underground metal -piireissä, ja Megadeth herätti julkaisun myötä myös suurempien levy-yhtiöiden huomion. Yhtyeen maskotti, alun perin Dave Mustainen ideoima Vic Rattlehead esiintyi albumin kansikuvassa ja on sen jälkeen ollut merkittävä osa Megadethin levytysten, oheistuotteiden ja muiden julkaisujen kuvitusta.
Esikoisalbuminsa julkaisun jälkeen Megadeth kiersi Yhdysvalloissa ja Kanadassa Exciter-yhtyeen kanssa. Chris Poland erosi yhtyeestä kiertueen alussa, ja kiertueen aikana yhtyeen kitarisina toimi Mike Albert. Poland kuitenkin palasi yhtyeeseen lokakuussa 1985.
Peace Sells... But Who’s Buying? ja ensiaskeleet menestykseen (1986–1989)
Dave Mustaine vastasi yhtyeen esikoisalbumin tapaisesti myös Megadethin seuraavan albumin kappaleiden kirjoittamisesta. Levy-yhtiö Combat Recordsin seuraavaa albumia varten yhtyeelle kustantama alhainen budjetti ei kuitenkaan miellyttänyt yhtyettä, ja pian Megadeth solmi uuden levytyssopimuksen Capitol Recordsin kanssa. Capitol osti Combat Recordsin omistamat oikeudet yhtyeen tulevaan studioalbumiin Peace Sells... But Who’s Buying? ja palkkasi tuottaja Paul Lanin miksaamaan albumin uudestaan. Albumi tuotettiin 25 000 dollarin budjetilla ja julkaistiin vuoden 1986 lokakuussa. Peace Sells... But Who’s Buying? oli yhtyeen esikoisalbumiin nähden huolellisemmin tuotettu ja Mustainen kappalemateriaali oli aiempaan verrattuna ottanut askeleen eteenpäin sekä sävellyksissä että sanoituksissa, ja Mustaine kertoi tietoisesti pyrkineensä kirjoittamaan albumille ajanmukaisia kappaleita. Albumi huomioitiinkin erityisesti nimikkokappaleen ”Peace Sells” poliittisesta kantaa ottavuudesta, ja se kasvatti yhtyeen fanikantaa entisestään. Nimikkokappaleesta ”Peace Sells” ja singlenä julkaistusta avauskappaleesta ”Wake Up Dead” tuotetut musiikkivideot saivat paljon esitysaikaa Music Televisionilla. ”Peace Sellsin” kyyninen sanoitus Yhdysvaltojen taloudellisesta tilanteesta sai myös paljon huomiota musiikkikriitikoilta. Vuonna 1992 Yhdysvalloissa platinarajan ylittänyt, Billboardin albumilistalla korkeimmillaan 76. sijalla ollut Peace Sells... But Who’s Buying? nosti Megadethin thrash metalin ”suureen nelikkoon” Slayerin, Anthraxin ja Metallican rinnalle.
Vuoden 1987 helmikuussa Megadeth kiersi Yhdysvaltoja Alice Cooperin lämmittelijänä Cooperin Constrictor -studioalbumia seuranneella kiertueella. Yhdysvalloissa yhtye lämmitteli myös King Diamondia ja Motörheadia. Maaliskuussa Megadeth aloitti kiertueen ensimmäistä kertaa urallaan pääesiintyjänä konsertoidessaan Britanniassa, jonka jälkeen yhtye jatkoi kiertuettaan myös Yhdysvalloissa lämmittelijöinään Overkill ja Necros. Kiertueen kuluessa rumpali Gar Samuelsonin päihdeongelmat kuitenkin kasvoivat aiempaa suurempiin mittasuhteisiin, ja Mustaine sekä Ellefson alkoivat pohtia erottavansa Samuelsonin yhtyeestä. Mustainen mukaan Samuelson oli päihteiden vaikutuksen alaisena liian vaikea persoona käsiteltäväksi, ja päihdevaikeuksien seurauksena Samuelsonin rumputeknikko Chuck Behler soitti rumpuja kiertueen lopulla.