cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rebecca Fergusonin diskografia
Tämä on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Rebecca Fergusonin diskografia. Hän nousi kuuluisuuteen sijoituttuaan toiseksi brittiläisessä The X Factor -kykyjenetsintäohjelmassa vuonna 2010. Ohjelman jälkeen hän solmi levytyssopimuksen Syco Musicin ja Epic Recordsin kanssa Iso-Britanniassa.
Uransa aikana Ferguson on julkaissut muun muassa 2 studioalbumia, joista viimeisin on vuodelta 2013. Molemmat studioalbumit ovat saaneet musiikkikriitikoilta paljon myönteistä palautetta, ja niitä on myyty yhteensä maailmanlaajuisesti yli 1 000 000 kappaletta
River Plate Aruba
Club Aruba River Plate on arubalainen jalkapalloseura, joka perustettiin Oranjestadissa 1. helmikuuta 1953.
Saavutukset
Aruban mestaruudet: 2
Little Sister (Queens of the Stone Agen kappale)
Little Sister on yhdysvaltalaisen rockyhtye Queens of the Stone Agen kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen neljänneltä albumilta Lullabies to Paralyze 7. maaliskuuta 2005. Kappale on Josh Hommen, Troy Van Leeuwenin ja Joey Castillon kirjoittama ja sille kuvattiin aiempien singlejen tapaan musiikkivideo.
”Little Sister” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 18. Singlen B-puolena julkaistiin remix kappaleesta ”The Blood Is Love”.
131. panssaridivisioona Centauro
131. panssaridivisioona Centauro oli Italian kuningaskunnan maavoimien panssaridivisioona toisessa maailmansodassa. Yhtymä osallistui Albanian, Kreikan ja Jugoslavian vastaisiin sotatoimiin ja se lähetettiin Pohjois-Afrikkaan elokuussa 1942.
Tom Sawyer (yhtye)
Tom Sawyer on suomalainen, Keski-Uudeltamaalta kotoisin oleva hard-rock -yhtye. Sen perusti vuonna 1986 kitaristi Artzi Lindberg. Yhtyeen alkuaikojen kokoonpanoista pitkäaikaisin oli Artzi Lindberg (kitara), Ulle Sihvonen (bassokitara ja laulu) ja Gary Ikonen (rummut). Tom Sawyerin ensimmäinen vinyylisinglejulkaisu oli vuonna 1988 julkaistu "Carry On(Lindberg, Sihvonen, Ikonen)/Shadows Of The Night(Lindberg, Sihvonen)". Single äänitettiin 303-studiossa.
131. panssaridivisioona Centauro
Perustaminen
Huhtikuussa 1937 perustettiin Italian 1. panssariprikaati, joka laajennettiin divisioonaksi 20. huhtikuuta 1939 Sienassa ensimmäisenä komentajanaan kenraali Giovanni Magli. Perustettaessa divisioonaan kuuluivat 131. panssarirykmentti, 5. bersaglieri-rykmentti ja 131. tykistörykmentti. Yhtymä muodosti 132. panssaridivisioona Arieten kanssa panssariarmeijakunnan, joka otti osaa Pojoen laaksossa pidettyyn sotaharjoitukseen 1930-luvun lopulla.
Tom Sawyer (yhtye)
Alkuvuosina Tom Sawyer koki muutamia jäsenvaihdoksia kunnes jäi tauolle. Vuonna 1992 Lindberg päätti perustaa yhtyeen uudelleen Niilin Jalokivi -nimisessä musiikkiprojektissa tapaamansa Cake Kariston kanssa. Laulajaksi otettiin Kariston kanssa aiemmin Rosie-nimisessä nuoriso-orkesterissa esiintynyt Joni Okkonen. Esityskieleksi vaihdettiin suomi uuden laulajan toiveiden mukaisesti, mutta musiikkityyli säilyi dance-elementeillä sävytettynä hard rockina.
131. panssaridivisioona Centauro
Sotatoimet
Divisioona osallistui lukuisiin vastahyökkäyksiin, joilla yritettiin pysäyttää kreikkalaisten eteneminen. Vuoristoinen maasto ei kuitenkaan sopinut panssaridivisioonalle. Maaliskuun lopulla 1941 divisioona siirrettiin pohjoiseen Jugoslavian valtaukseen ja divisioona eteni 11. huhtikuuta Jugoslaviaan. Divisioonan joukot kohtasivat 17. huhtikuuta lähellä Trebinjeä Dalmatiassa etelästä etenemisen aloittaneen 133. panssaridivisioona Littorion joukot. Taisteluiden päätyttyä divisioona kuljetettiin Italiaan täydennettäväksi ja uudelleen varustettavaksi ennen siirtoa marraskuussa 1942 Pohjois-Afrikkaan.
Divisioona antautui Tunisiassa 13. toukokuuta 1943.
Tom Sawyer (yhtye)
Tom Sawyerin välivuosina Lindberg julkaisi muiden projektien ohessa myös "TOM SAWYER - PROJECT" -nimisiä instrumentaalitallenteita. Näistä eräs oli kappaleet "Red Baron" ja "Thät's it" sisältänyt vinyylisingle, jossa Lindbergin lisäksi soittivat vierailijoina Mac Makkonen (bassokitara), Pera Pokki (kosketinsoittimet ja rumpuohjelmointi) sekä Ekke Niiva (saksofoni). Singlen kappaleet julkaistiin Showcase Recordsin vuonna 1994 julkaisemalla "Best New Unsigned Scandinavian Bands (Volume 1)" -kokoelmalevyllä.
Timothy Joseph Lyne
Timothy Joseph Lyne (21. maaliskuuta 1919 Chicago – 25. syyskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsius Stritch, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Vamallan titulaaripiispaksi 18. lokakuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja Nevin William Hayes.
Lyne toimi vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 1995.
Lady Audleyn salaisuus (vuoden 1915 elokuva)
Lady Audleyn salaisuus (myös Secrets of Society ) on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Marshall Farnumin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jossa pääosassa on Theda Bara.
Lady Audleyn salaisuus perustuu Mary Elizabeth Braddonin ja Colin Henry Hazlewoodin samannimisiin romaaniin (1862) ja näytelmään (1863), joiden pohjalta Mary Asquith laati elokuvan käsikirjoituksen. Romaanin ja näytelmän pohjalta on tehty myös lyhytelokuvat vuosina 1906, 1908, 1912 ja 1915 sekä elokuva vuonna 1920 ja televisioelokuva vuonna 2000.
Elokuva kuvattiin elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiön Fox Film Corporationin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. Lady Audleyn salaisuus sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 4. elokuuta vuonna 1915. Elokuvan oletetaan olevan kadonnut.
Arlene Stamp
Arlene Stamp (s. 4. kesäkuuta 1938 London, Ontario) on kanadalainen taidemaalari. Hän opiskeli taidetta Alberta College of Art and Designissa (1974–76) ja Calgaryn yliopistossa (1979, 1979–80). Hän oli tätä ennen opiskellut matematiikkaa Länsi-Ontarion yliopistossa ja valmistunut kandidaatin arvolla vuonna 1960. 1980-luvulta lähtien Stampin työssä on ollut nähtävillä selkeä järjestelmällisyys, minimalismin vaikutus ja geometrisyys. Stamp, jonka töitä on ollut laajasti esillä sekä yksilö- että ryhmänäyttelyissä, työskentelee Calgaryssa.
Running Wild
Running Wild tai Runnin’ Wild voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mustakivi
Mustakivi on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 116 hehtaaria ja väkiluku 19 947 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 23 prosenttia oli virolaisia.
Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009
Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009 oli 25. lokakuuta 2009 iltapäivällä, Pohjois-Latvian Mazsalacan lähistölle iskeytyneeksi väitetyn meteoriitin synnyttämäksi väitetty törmäyskraatteri pellossa.
Rusien–Bysantin sota (860)
Tilanne ennen sotaretkeä
Rusit hyökkäilivät jatkuvasti alueen mahtavinta valtakuntaa, Kasaarien kaanikuntaa, vastaan 820–830-luvuilla, minkä vuoksi kasaarit pyysivät liittolaistaan Bysantin valtakuntaa auttamaan heitä rakentamaan linnoituksen Sarkeliin Donin varrelle. Bysantin insinöörien avulla kasaarit saivat linnoituksen rakennettua ja sen avulla pystyivät kontrolloimaan Donin kauppareittiä sekä suojelemaan valtakuntaansa pohjoisen ruseja sekä idässä olevia unkarilaisia vastaan. Tästä jäi pitkäksi ajaksi ruseille haittaa, minkä vuoksi he ilmeisesti päättivät ryhtyä kostoretkelle Bysanttia vastaan vuonna 860.
Vuonna 860 Bysantti oli sodassa arabeja vastaan Vähässä-Aasiassa. Maaliskuussa 860 strateginen Lulonin linnoitus antautui arabeille. Maalis-huhtikuussa osapuolet vaihtoivat vankeja. Kesäkuussa Bysantin keisari Mikael III lähti uudelleen sotaretkelle armeijansa johdossa Abbasidien kalifaattia vastaan. Georgios Hamartolos kertoi, että Konstantinopolin puolustuksen johtoon oli jätetty piispa Orih. Simeon Metafrastin kronikassa kerrotaan, että Bysantin keisari sai tiedon rusien hyökkäyksestä Mustallajoella. (Sillä tarkoitetaan ilmeisesti jokea Kappadokiassa noin 500 km Konstantinopolista.) Rusit olivat hyökänneet Konstantinopolia vastaan Mustaltamereltä päin. Hyökkäys tuli täytenä yllätyksenä bysanttilaisille. Bysanttilaiset olivat rakentaneet mantereen suuntaan korkean kaksinkertaisen muurin. Merelle Bosporinsalmen suuntaan sekä Kultaisen sarven lahdelle päin muurit olivat aika matalia. Muurien ulkopuolella ja Bosporinsalmen rannoilla asui vähän ihmisiä, jotka eivät ehtineet pakenemaan hyökkääjiä.
Hyökkäys
Nestorin kronikan mukaan sotaretken johdossa olivat Kiovan varjagiruhtinaat Askold ja Dir. Sen mukaan sotaretki olisi tehty vuonna 866, mutta kronikka on kirjoitettu vasta 1100-luvulla, joten vuosiluku ei ole niin tarkka kuin tapahtumien jälkeen bysanttilaisten kronikoitsijoiden mainitsema vuosi 860. Vuonna 1894 belgialainen tiedemies Franz Cumont julkaisi löytämänsä Bysantin keisarien vallasta kertovan kronikan, joka sai nimensä julkaisupaikan mukaan: Brysselin kronikka. Kronikka oli kirjoitettu vuosien 1280–1300 välisenä aikana ja siinä oli myös lyhyt keisarien kronikka. Kronikassa mainitaan myös rusien tarkka hyökkäyspäivä, joka oli 18.6.860. : ”Mikael oli keisari Theofiloksen poika hallitsi yhdessä äitinsä Feodoran kanssa 4 vuotta ja yksin 10 vuotta sekä Vasilin kanssa yhden vuoden ja 4 kuukautta. Hänen hallituskautensa 18. kesäkuuta, kesällä 6368, viidentenä hallitusvuonna tulivat rusit 200:lla laivalla. Pyhän Neitsyen avulla kristityt voittivat ja tuhosivat heidät.” thumb|350px|left|Konstantinopol lintuperspektiivistä nähtynä (Bysantin valtakunnan aikana). Historiallinen rekonstruktio. Illankoitossa 18. kesäkuuta 860 noin 200 rusien laivaa tuli Bosporinsalmen rannalle. Giovanni Diacono, Venetsian doge Pietro II Orseolo suurlähettiläs ja ”Venetsian kronikan” kirjoittaja mainitsee 360 laivaa. Rusien laivojen määrä sekä hyökkäyksen kulku on varsin yhteneväinen bysanttilaisen kronikan kanssa: «Näinä aikoina normannien kansa [Normannorum gentes] 360:lla laivalla uskaltautui lähestymään Konstantinopolia. Mutta he eivät millään pystyneet valloittamaan kaupunkia, jonka vuoksi he julmasti hävittivät sen ympäristön ja tappoivat suuren joukon ihmisiä. Sen jälkeen he voitokkaasti palasivat takaisin kotiin [et sic praedicta gens cum triumpho ad propriam regressa est].» Laivat olivat aika suuria, joihin mahtui 30–40 soturia, mikä oli tyypillisen viikinkilaivan koko. Nestorin kronikan mukaan Oleg Viisas pyysi Konstantinopolilta kunnianosoitusta ja kertoi hänellä olevan 40 soturia laivassa, joka saattoi olla myös liioittelua. Rusit eivät olisi pystyneet viemään suuria laivoja Dneprin koskien ohi eivätkä myöskään Donin alajuoksun ohi, missä kasaarit olivat vartioimassa jokireittiä. Tämän vuoksi voisi olettaa, että ruseja olisi ollut korkeintaan 8 000.
Laivojen ilmestyminen Mustanmeren suunnalta oli suuri yllätys bysanttilaisille. Heillä oli käytössään aikansa parhaat varoitusjärjestelmät kuten majakkojen ketju, jotka viestivät toisilleen vaaran lähestymisestä. Tämäkään ei auttanut heitä saamaan tietoa vaaran lähestymisestä mereltä päin. Päästyään maihin illansuussa soturit rupesivat ryöstelemään Konstantinopolin ympäristöä. Koko yön he ryöstelivät ja tappoivat ihmisiä, jotka paniikissa yrittivät päästä pakoon. Tilannetta hankaloitti myös se, että keisarin sotajoukot olivat 500 km:n päässä sotimassa arabeja vastaan, joten vastarinta kaupungin ympäristössä oli hyvin vähäistä. Keisari Mikael III ei voinut lähettää apujoukkoja Konstantinopoliin, koska Bysantin laivasto kärsi tappion arabeja ja normanneja vastaan Egeanmerellä sekä Välimerellä. Bysanttilaiset eivät oikein edes tienneet, kuka heitä vastaan hyökkäsi. Konstantinopolin patriarkka Fotios kertoi, että heitä vastaan oli hyökännyt ”pohjoisen kansa” tai ”kansa maan ääreltä”. Saarnassaan hän kuvaili värikkäästi rusien rituaaliuhrauksia. Hänen mielestään rusien tulo oli rangaistus kaupunkilaisten synneistä. ”Siellä näki vauvoja, jotka oli riistetty äitiensä rinnoilta ja maidosta sekä myös elämästään. Niiden koruton arkku (oi surua!) ja kallio, johon ne oli rikottu. Äidit, jotka nyyhkyttivät surusta vastasyntyneiden vauvojensa luona, jotka hengittivät viimeisen kerran. Heidän raakuutensa tuhosi ihmiset sekä myös viattomat eläimet: härät, hevoset, linnut ja kaikki muut, jotka sattuivat heidän eteensä, he lävistivät aseillaan. Härkä makasi maassa ihmisen vieressä. Lapsi ja hevonen olivat saaneet hautansa saman katon alta. Naiset ja linnut vuodattivat verta toistensa päälle.” Rusien hyökkäys ei kohdistunut ainoastaan Bysantin pääkaupunkiin, vaan myös sen ympäristöön kuten Prinssisaarille Marmaramerellä. Karkotuksessa ollut Konstantinopolin patriarkka Ignatius pääsi hädin tuskin pakenemaan sieltä. Siitä kertoi myöhemmin Nikita Paflogonjanin teoksessaan ”Patriarkka Ignatiuksen elämä” 900-luvun alkupuolelta: ”Tällä hetkellä verenvärjäämiä surmia on enemmän kuin kellään skyyttien kansoista. Heitä sanotaan ruseiksi, jotka tulivat Pontosin Stenoniin ja hävittivät kaikki kylät, kaikki luostarit ja nyt hyökkäsivät jo Konstantinopolin saarille, jossa he ryöstivät kaikki kallisarvoiset astiat ja kalleudet. Ihmiset he ottivat kiinni ja surmasivat kaikki. Sen lisäksi he barbaarisella tavalla tunkeutuivat patriarkaatin luostareihin. He tarttuivat raivoisasti kaikkeen, mitä löysivät ja ottivat vangiksi 22 aatelista. Yhden laivan perässä heidät kaikki tapettiin kirveillä.”
Rusien perääntyminen
Patriarkka Fotiosin saarnatekstejä on säilynyt. Niissä hän vetosi Konstantinopolin asukkaisiin rusien hyökkäyksen aikana ja sen jälkeen. Toinen saarnateksti on päivätty 4. elokuuta, jolloin rusit olivat jo poistuneet kaupungin ympäristöstä. Fotios kertoi, että hyökkääjät poistuivat valtavan ryöstösaaliin kanssa. Hän ei kerro mitään syytä sille, miksi rusit poistuivat, mutta sitä pidettiin ihmeenä, että Konstantinopoli pelastui: ”Sillä hetkellä kun Neitsyen viitta kosketti muureja, barbaarit luopuivat piirityksestä ja lähtivät leiristään. Me pelastuimme odotettavasta vankeudesta ja saimme ihmeellisen pelastuksen. Vihollisen hyökkäys oli yllättävä ja myös heidän odottamaton perääntymisensä…”
thumb|right|300px|Konstantinopolin ihmepelastuminen pyhän Jumalansynnyttäjän viitan avulla (Fresko Moskovan Kremlistä), 1644 thumb|250px|right|Rusien laivaston tuho Tsargradin lähellä. (F. A. Brunin fresko, 1839.) Samalla patriarkka Fotios selvästi korosti, että hyökkääjät vetäytyivät Konstantinopolin kupeesta rusien omasta aloitteesta: ”Oi kuinka kaikki olivat järkyttyneitä siitä, että kaupunkia vastaan ei ole koskaan edes kohotettu keihästä! Kuinka helppo se olisikin valloittaa eikä asukkailla olisi ollut mahdollista puolustautua, joten hyökkääjän tahdosta riippui se, että laittaako sen kärsimään vai ei. Kaupungin pelastaminen oli hyökkääjän käsissä ja sen säilyminen riippui heidän hyväsydämisyydestään. Kaupunkia ei valloitettu heidän tahdostaan, minkä vuoksi häpeä tästä kärsimyksestä vahvistaa kivuliasta tunnetta mahdollisesta vankeudesta.” Myöhemmät kronikoitsijat kuten Georgios Hamartolos, Leon Grammatikos ja Feodosi Melitenski kirjoittivat, että keisari Mikael III palasi nopeasti takaisin pääkaupunkiin, johon hän vaivoin pääsi. Yhdessä Fotiosin kanssa he kantoivat Pyhän Jumalansynnyttäjän jumalallisen viitan hymnejä veisaten rantaan ja kastoivat sen liepeen veteen. Yö oli hiljainen ja meri hiljainen, mutta yhtäkkiä nousi voimakas tuuli ja valtavat aallot löivät rantaan, myrsky pyyhkäisi tieltään jumalattomien venäläisten aluksen ja paiskasi ne rantaan niin, että ani harva venäläinen selvisi hengissä ja palasi kotiin.
Toisaalta Fotios, joka oli silminnäkijä ja osallinen tapahtumiin, ei kertonut mitään keisarin paluusta piiritettyyn pääkaupunkiin, mutta mainitsee rauhallisesta merestä. Paavi Nikolai I kirjoittama kirje 28. syyskuuta 865 keisari Mikael III mainitsee, että jokin aika sitten Konstantinopolin ympäristöä oli ryöstellyt pakanalauma (pagani), joka lähti sieltä peläten mahdollisia vastatoimia. (nulla fit ultio). Giovanni Diaconosin Venetsialaisessa kronikassa mainitaan, että hyökkääjät (normanorum gentes) palasivat kotiinsa riemusaatossa (triumpho ad propriam regressa est). Georgios Hamartolos mainitsee teoksessaan ”Keisari Basileiosin elämäkerta”, että rusit olivat ”voittamattomia”. Sen sijaan rusien jumalallien rankaisu heidän tekojensa vuoksi olisi mitä ilmeisimmin bysanttilaisten kronikoitsijoiden hurskasta fantasiaa. Rusien vetäytymisen syytä ei tiedetä. Historioitsijoilla on eri olettamuksia: rusit kenties pelkäsivät Bysantin armeijan saapumista tai kenties he eivät halunneet jäädä piirittämään kaupunkia vaan tyytyivät muhkeaan sotasaaliiseensa tai kenties halusivat vielä sopia Bysantin kanssa edullisen sopimuksen.
Muutamien teorioiden mukaan ruhtinas Oleg Viisaan voitokas sotaretki Konstantinopoliin vuonna 907, joka tunnetaan vain Nestorin kronikassa, olisi ollut vain muisteluita voitokkaasta hyökkäyksestä vuonna 860, koska Olegin sotaretkeä ei mainita muissa historian lähteissä.
Rauhansopimus, Venäjän ensimmäinen käännyttäminen kristityksi valtioksi
Rusien suurlähetystöstä Konstantinopolissa tiedetään lähinnä patriarkka Fotioksen kirjeestä itäisiin hiippakuntiin vuoden 867 alussa sekä Georgios Hamartolosilta. Sopimuksen ehtoja ei tunneta, mutta molemmat lähteet kertovat rusien halusta kääntyä kristinuskoon. Fotios täytti heidän toiveensa ja lähetti rusien luo piispan: ”…vaikka kaikkien hyvin tunteman raivokkaan verenvuodatuksen jättäisimme taaksemme, niin tuo samainen rusien kansa, joka orjuutettuna eli niin ylpeänä ja uskalsi nostaa kätensä Rooman valtaa vastaan! Mutta nyt kuitenkin he muuttavat pakanallisen ja jumalattoman uskonsa, johon he ennen uskoivat, tähän puhtaaseen ja aitoon kristinuskoon. He haluaisivat jättää menneisyyden taakseen ja ryhtyä vieraanvaraisiksi vanhojen ryöstelyjen ja uhkarohkeiden tekojen sijaan. Ja heillä on palava halu päästä uskoon, minkä vuoksi he ottivat piispan ja pastorin oppiakseen kristittyjä tapoja.”
Georgios Hamartolosilta on vielä yksi tarina, joka on kirjoitettu 950-luvulla siitä, että rusit kääntyivät kristinuskoon keisari Basileios I (867–886) ja patriarkka Ignatiuksen (867–877) aikana. Hänen mukaansa bysanttilaiset lahjojen avulla pyrkivät kääntämään rusit kristityiksi, jonka vuoksi venäjän kirkko saa arkkipiispan istuimen. Mahdollinen käännyttämisen ajankohta on varsin lähellä samaa, josta myös Fotios mainitsee. Jos puhutaan samasta tapahtumasta, niin ilmeisesti kristinuskoon kääntymiseen osallistuneen Fotioksen kirjoitus on todennäköisemmin oikea. Rusien käännyttämisestä kristinuskoon ei mainita, missä tämä kansa asui ja kuka oli heidän hallitsijansa. Kirkollis-akateemisissa piireissä mainitaan, että Kiovan ruhtinaat Askold ja Dir sekä poljaanit ja hiukan muuta kansaa olisi ottanut kasteen Kiovassa piispalta (ilmeisesti Kirilliltä ja Mefodilta, jotka Konstantinopolin patriarkka Fotios olisi lähettänyt sinne 860-luvun alussa tai puolivälissä..
Historialliset lähteet
Italialainen historioitsija 1400-luvulta, Flavio Biondo kertoi normannien hyökkäyksestä Konstantinopoliin vuonna 860 ja huomautti, että normannit olisivat sen jälkeen palanneet takaisin Britannianmerelle (Britannicum mare). Historioitsija A. A. Vasiljev tutki rusien mahdollista hyökkäystä Välimeren suunnalta, koska arabitiedemies al-Jakubi 800-luvun lopulta kirjoitti, että normannit hyökkäsivät Sevillaan vuonna 844 ja nimesi heidät nimellä ”ar-rus”. T. M. Kalinina on kerännyt todisteita normannien hyökkäyksestä Sevillaan ja oletti, että ne hyökkääjät olisivat olleet Skandinavian viikinkejä, jotka kiersivät ryöstöretkillään pitkin Länsi-Euroopan rannikkoja sekä tulleen Gibraltarin kautta Välimerelle.
Operaatio Felix
Operaatio Felix oli Saksan toisessa maailmansodassa suunnittelema sotilasoperaatio, jonka tavoitteena oli vallata Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsema Gibraltar. Sitä alettiin suunnittelemaan vuonna 1940, ja sen olisi pitänyt toteutua 1941 tammikuun puolessa välissä. Suunnitelman toteuttaminen olisi edellyttänyt Espanjan liittymistä sotaan, johon Espanjan diktaattori Francisco Franco ei ollut halukas. Hän katsoi, ettei Espanja yksinkertaisesti kykene siihen vedoten siitä seuraavaan nälänhätään. Näin ollen suunnitelma lopulta hylättiin, vaikka suunnitelmia operaatiosta tehtiin vielä vuonna 1944, kun Saksa kykeni enää viivyttämään lopullista kohtaloaan.
Pohjois-Irlannin hallintoalueet
Pohjois-Irlannin hallintoalueet muodostavat Pohjois-Irlannin paikallishallinnon. Vuodesta 2015 lähtien Pohjois-Irlanti on jaettu 11 hallintoalueeseen.
Tamias obscurus
Tamias obscurus tai Neotamias obscurus on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä, joka elää eteläisessä Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa sekä Baja Californian osavaltiossa Meksikossa.
Fabian
Fabian on miehen etunimi, joka esiintyy eri kielissä myös muodossa Fabianus ja Fabio. Nimi on alkujaan muunnelma roomalaisesta sukunimestä Fabius, joka merkitsee papujen viljelijää ja on johdos latinan sanasta fabus, papu.
Suomessa nimi Fabian on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 979 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä almanakassa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Fabianin nimipäivä on 20. tammikuuta, varhaiskristillisen paavin ja marttyyrin, Pyhän Fabianuksen muistopäivänä.
KHL Medveščak Zagreb
thumb|right|250px|KHL Medveščak Zagrebin kapteeni [[Alan Letang joukkueen peliasussa.]] KHL Medveščak Zagreb on kroatialainen jääkiekkojoukkue, jonka kotikaupunki on maan pääkaupunki Zagreb. Joukkue pelaa Itävallan pääsarjassa Erste Bank Eishockey Ligassa.
Different World (Alan Walkerin albumi)
Different World on norjalaisen DJ:n Alan Walkerin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. joulukuuta 2018 yhteistyössä MER Musikk:n ja Sony Music Entertainmentin kanssa. Albumi sisältää suurimman osan Alan Walkerin kappaleista mukaan lukien esimerkiksi hänen tunnetuimmat kappaleet "Faded", "Alone", "The Spectre", "Ignite", "Darkside" ja "All Falls Down", sekä albumin nimikkokappaleen "Different World". Vierailevia artisteja ovat muun muassa K-391, Sofia Carson, Sophia Somajo, Julie Bergan ja Sorana.
Sinervä
Sinervä on Keski-Suomessa Multialla sen kirkonkylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Sinervä muodostaa oman järvialtaansa, mutta virallisissa tilastoissa siihen on liitetty myös samalla korkeudella tai hieman alempana olevat muut ”Multianjärvet”. .
Maantietoa
Järven pinta-ala on 670 hehtaaria eli 6,7 neliökilometriä. Se on 6,9 kilometriä pitkä ja 3,2 kilometriä leveä. Järvi on nelialtainen siten, että suurempaa järviallasta kutustaan Sinerväksi, kaksi pienempää Isoksi Multianjärveksi ja Pieneksi Multianjärveksi ja pienintä on Kissalahdeksi. Kolmea suurempaa järviallasta yhdistävät toisiinsa kaksi salmea, jotka yhdistävät järvialtaat keskimmäiseen Isoon Multianjärveen. Sinervän salmi on Hallinsalmi ja Pienen Multianjärven salmi on Kivisalmi. Pieneen Multianjärveen yhdistyy Majasalmen kautta vielä Kissalahti. Kaikki salmet ovat kapeita, mutta niiden kautta voi liikkua veneellä. Jos järveä tarkastelee maalta käsin, voidaan ajatella, että järven keskellä olisi vain tavallista suurempi niemi, joka aiheuttaa nelialtaisen muodon. Niemi alkaisi työntymällä ensin Kissalahden ja Sivervän väliin ja haarautumalla sitten Kouluniemeksi ja Multianniemeksi.
Järvi on luodattu ja osa luodatuista alueista on julkaistu peruskartastossa syvyyskartat. Järven tilavuus on 53 miljoonaa kuutiometriä eli 0,053 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 8,0 metriä ja suurin syvyys on 38 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskellä Sinervän järvenselkää.
Sinervän järviallas on 4,1 kilometriä pitkä ja 2,2 kilometriä leveä. Siinä on 17 saarta ja niistä on karttaan nimetty Pukkisaari, Kuivaniemenluoto, Kylmäluoto, Selkiluoto, Sikosaari, Patasaari, Mellikkasaari ja Nevalahdensaari. Sikosaari on 300 metriä pitkä ja 80 metriä leveä. Sen pinta-ala on alle 2 hehtaaria ja se on suojeltu.
Pieni Multianjärvi on 2,4 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Siinä on kaksi saarta: Pitkäsaari ja Pyöreäsaari. Suurin saari Pitkäsaari on yli 300 metriä pitkä ja 70 metriä leveä. Kissalahti on 900 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siinä ei ole saaria ja lahdella on yli 6 metriä syvä syvänne aivan Majasalmen edustalla.
Järven rantaviivan pituus on 39 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata, mutta Kouluniemellä ja Multianniemellä sekä Sinervän pohjoisrannoilla ja Kissalahden molemmilla sijaitsee Multian kirkonkylän taajama-alue. Lisäksi taajama-alueen ulkopuolella rannoille yltävät pienet peltopalstat metsäisiä rantoja katkomaan. Kunnan koulukeskus nimetty Sinervän koulukeskukseksi. Multian kirkko sijaitsee kolmen järvialtaan välittömässä läheisyydessä. Taajama-alueen ulkopuolella asutus on harvaa haja-asutusta ja järvien rannoille on rakennettu yli 100 vapaa-ajan asuntoa. Järvien keskeltä kulkevat valtatie 18, kantatie 58, seututie 627 ja yhdystie 16529. Taajamaan, haja-asutukselle ja vapaa-ajan asunnoille tulee tiet näiltä teiltä. Kissalahdella sijaitsee kunnallinen vedenottamo. Yleisiä uimarantoja sijaitsee Pienellä Multianjärvellä, Kissalahdella ja Sinervällä, jossa niitä on kaksi. Isolla Multianjärven rannalla on tanssilava ja Sinervällä leirikeskus ja leirintäalue.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Multianjoen valuma-alueella (35.67), jonka Multianjärvien–Sinervän alueeseen (35.672) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,4 metriä mpy. Viranomaistiedoissa Sinervän lisäksi järvialtaaseen on tosiaan mukaan muut Multianjärvet.
Järvi saa pääosan vedestään sitä ympäröiviltä valuma-alueilta. Yksi niistä on Termityn valuma-alue, jonka pääjärvi Termitty (171 ha) laskee Sinervän Karalanlahteen (35.677). Sen pohjoispuolella sijaitsee Hirvonpuron valuma-alue (35.676), jonka laskupuro Hirvonpuro laskee Sinervän Kartiskalahteen. Saman lahden pohjukkaan laskee Uitamonjärven alueen (35.673) laskujoki Pietilänjoki, joka on Uitamonjärven (51 ha) laskujoki. Uittamonjärven kautta virtaavat Mykänjoen valuma-alueen (35.675) ja Sarajoen alueen (35.674) vedet. Sarajoen pääjärvi on Iso Liesjärvi (133 ha).
Järven laskujoki on Multianjoki, joka lähtee Pienestä Multianjärvestä ja on Multianjoen alaosan alue (35.671) läpivirtausjoki. Multianjoki yhtyy pian Soutujokeen, joka laskee Tarhapäänjärveen. Se laskee vuorostaa Tarhianjokea myöten Keurusselän Tarhian lahteen.
Izumo
Izumo on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Etelässä kaupungin alue nousee Chūgokuvuorille, pohjoisessa se ulottuu vuoristoiselle Shimanen niemimaalle; niiden väliin jää Izumon tasanko, jonka läpi virtaavat Kando- ja Hiijoet. Lännessä kaupunki rajautuu vuorostaan Shinjijärveen. Izumossa on 174 995 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 624,36 neliökilometriä.
Izumon keskustan muodostaa Imaichin alue, joka kehittyi markkinapaikkana Muromachi-kaudelta lähtien. Siellä kaupattiin erityisesti puuvillaa. Kaupungissa toimii edelleenkin tekstiiliteollisuutta. Myös nykyisin Izumon kaupunkiin kuuluva Hirata kukoisti Edo-kaudelta lähtien puuvillan kaupan ansiosta. Rautateiden myötä seudun yhteydet Keihanshinin metropolialueeseen voimistuivat ja siitä muodostui paikallinen kaupan keskus. Tekstiiliteollisuuden lisäksi kaupungissa on myös keramiikka-, elintarvike- ja panimoteollisuutta sekä maatalouskoneiden ja keinotekoisten helmien valmistusta. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä sekä harjoitetaan karjataloutta, rannikolla kalastusta ja vesiviljelyä. Myös huomattavan Izumo-taishan pyhäkön mukanaan tuoma matkailu on tärkeä tulonlähde. Kaupunkioikeudet Izumolle osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa myönnettiin vuonna 1941. Myöhemmin se on kasvanut useiden suurten kuntaliitosten kautta. Vuonna 2005 perustettiin uusi Izumon kaupunki, kun Izumoon yhdistettiin Hiratan kaupunki sekä Koryōn, Sadan, Taishan ja Takin maaseutukaupungit. Vuonna 2011 Izumoon liitettiin Hikawan maaseutukaupunki.
Izumo-taisha on yksi Japanin merkittävimmistä šintolaisista pyhäköistä, ja sen päähalli on nimitetty Japanin kansallisaarteeksi. Kaupungin muita historiallisia nähtävyyksiä ovat muun muassa Ichibata-jin ja Gakuen-jin buddhalaiset temppelit. Luonnonnähtävyyksiin kuuluvat Tachikuen kanjoni ja Hinomisakin niemimaa. Osa kaupungista kuuluu Daisen-Okin kansallispuistoon. Izumoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Ichibata-rautatiet. Kaupungin pohjoisosassa toimii Izumon lentoasema, jolta on lentoja useisiin Japanin kaupunkeihin.
Pae
Pae on asuinalue Lasnamäen kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 58 hehtaaria ja väkiluku 13 808 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 22 prosenttia oli virolaisia.
Pussikoit
Pussikoit (Coleophoridae) on suuri jäytäjäkoimaisiin perhosiin kuuluva perhosheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti ainakin toistatuhatta lajia.
Pussikoit ovat varsin pienikokoisia, hoikkarakenteisia perhosia ja niiden siipiväli vaihtelee 5–25 mm. Siivet ovat hyvin kapeat, 3–9 kertaa leveyttään pitemmät ja teräväkärkiset. Siiven takareunassa ja kärkiosassa on pitkiä ripsiä. Väritys on usein vaatimaton, ja useimmat lajit ovat yksivärisiä ja kuviollisillakin lajeilla siivistä puuttuvat poikkisuuntaiset kuviot. Osa lajeista on metallinkiiltoisia. Takasiivet ovat kapeat ja niitä reunustavat hyvin pitkät siipiripset. Tuntosarvet ovat pitkät, 0,7–1,5 kertaa etusiiven mittaiset ja osoittavat perhosen tyypillisessä, alustasta vinosti nousevassa lepoasennossa suoraan eteenpäin. Aikuisten pussikoiden määrittäminen vaatii yleensä yksilön genitaalien tutkimista mikroskoopilla.
Aikuisia perhosia voi tavata toukokuusta elokuulle. Ne ovat yöaktiivisia, mutta lentävät usein valolle.
Toukat viettävät ensimmäisen toukkavaiheen lehtimiinaajina ravintokasvin lehtien, varsien, siementen tai hedelmien sisällä, mutta toisen toukkavaiheen alussa ne muuttuvat vapaasti liikkuviksi. Tällöin toukka rakentaa tuottamastaan silkistä ja kasvinosista ympärilleen suojapussin. Kasvaessaan toukka hylkää pieneksi käyneen pussin ja rakentaa uuden. Toukkapussin ulkonäkö yhdistettynä ravintokasviin on erittäin lajityypillinen ja heimon perhoset onkin helpointa tunnistaa juuri toukkapussin perusteella. Toukka koteloituu pussinsa sisälle.
FMSX
fMSX on Marat Fayzullinin kehittämä MSX-emulaattori. Ohjelman kehitys alkoi vuonna 1993.
Luettelo Helena Bonham Carterin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista
Tämä on luettelo brittiläisen näyttelijä Helena Bonham Carterin palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Kalervo Töyrylä
Pauli Kalervo Töyrylä (23. huhtikuuta 1931 Hollola – 8. syyskuuta 2002 Riihimäki) oli suomalainen päätoimittaja ja näytelmäkirjailija.
Töyrylä toimi Riihimäen Sanomien päätoimittajana.
Kalervo Töyrylän vaimo Iiris Töyrylä työskenteli myös toimittajana Riihimäen Sanomissa. Iiris Töyrylä oli vuonna 1980 perustamassa Riihimäki-liikettä joka vastusti ongelmajätelaitoksen tuomista Riihimäelle. Iiris Töyrylä valittiin vuoden 1980 kunnallisvaaleissa liikkeen edustajana Riihimäen kaupunginvaltuustoon mutta hän kuoli saman vuoden lopulla liikenneonnettomuudessa jossa myös Kalervo Töyrylä loukkaantui pahoin.
Spice
Spice tai SPICE voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Yhdeksänvuotinen sota (Irlanti)
Yhdeksänvuotinen sota (myös Tyronen kapina) on nimitys vuosina 1594–1603 Irlannissa käydylle sodalle Tyronen jaarli Hugh O’Neillin ja Tyrconnellin jaarli Hugh Roe O’Donnellin johtamien kapinallisten sekä Irlannin hallitsemiseen tähdänneen Englannin armeijan välillä. Pääosa sodasta käytiin O’Neillin hallitseman Ulsterin alueella. O’Neillin kapinalliset olivat pitkään menestyksellisiä ja hän löi useita maihinnousseita englantilaisia armeijoita sekä pakotti kahdesti englantilaiset itselleen edulliseen aselepoon. Lopulta sota kuitenkin päättyi Englannin voittoon, minkä jälkeen vanhojen päällikkösukujen valta Irlannissa alkoi murentua.
Tausta ja Irlannin kapinallisten varhaiset voitot
thumb|Hugh O’Neill, William Hollin kaivertama kuva 1800-luvulta. Ennen yhdeksänvuotista sotaa Irlannissa oli puhjennut muutaman vuosikymmenen aikana jo useita englantilaisvastaisia kapinoita, ensin Shane O’Neillin johtama kapinaliike 1560-luvulla ja sitten niin sanotut desmondilaiskapinat vuosikymmenen välein, mutta ne oli kaikki kukistettu. Kapinan puhkeamisen taustalla oli toisaalta Ulsterin mahtisukujen huoli Englannin otteen vahvistumisesta heidän kustannuksellaan, mutta myös uskonnolliset syyt. Pyrkimys karkottaa englantilaiset Irlannista liittyi mannermaalla käynnistyneeseen vastauskonpuhdistukseen, josta monet siellä opiskelleet irlantilaiset kirkonmiehet ottivat vaikutteita.
Kapinointi käynnistyi Fermanaghista, jossa paikallinen päällikkö Hugh Macguire vastusti englantilaisten yritystä asettaa kreivikuntaan englantilainen šeriffi. Macguiren kapina oli aluksi vähäinen, mutta kun Englanti lähetti joukkoja kukistamaan sitä, Donegalin mahtiherra Hugh O’Donnell (”Red Hugh”) tuli Macguiren avuksi ja löi englantilaiset kesällä 1594 lähellä Enniskilleniä. Kapinointi levisi pian koko Ulsterin alueelle. Kuultuaan Englannin varustavan suurta armeijaa koko provinssin alistamiseksi, Ulsterin mahtisuvun O’Neillien päämies Hugh O’Neill päätti asettua kapinallisten puolelle turvatakseen oman valtansa, vaikka hän oli tähän asti ollut Englannin lojaali liittolainen. Hän hyökkäili Ulsterin alueen englantilaisia uudisasukkaita vastaan ajaen heidät kaupunkeihin ja The Palen alueelle. O’Donnell puolestaan nostatti Connachtissa kapinan ja löi alueen englantilaiset joukot. Jopa The Palen alueella asukkaiden sympatiat O’Neillia kohtaan alkoivat lisääntyä ja tässä vaiheessa oli selvää, että tämä kapina muodosti englantilaisten vallalle Irlannissa suuremman uhan kuin sitä edeltäneet. Vuonna 1595 O’Neill kuitenkin yllättäen tarjoutui lopettamaan sodan, mikäli häntä ei rangaistaisi siihenastisesta toiminnastaan. Neuvottelujen aikana hän kuitenkin hankki vain lisää aseita joukoilleen ja liittoutui salaa Englannin vihollisen Espanjan kanssa. O’Neillin vaatima armahdus luvattiin elokuussa 1596, mutta syntynyt rauha oli tilapäinen, sillä Englannilla ei edelleenkään ollut voimaa kukistaa O’Neillia ja tämän liittolaisia.
Sota puhkeaa uudestaan
Vuonna 1597 englantilaiset hyökkäsivät uudelleen lordi Brough’n johdolla Irlantiin ja tulivat lyödyiksi. O’Neill esitti uudet vaatimuksensa, joihin kuului englantilaisten joukkojen pysyvä vetäytyminen Irlannista, vallattujen maiden palauttaminen aiemmille haltijoilleen, hänelle itselleen yksinvalta Ulsterissa sekä irlantilaisten uskonnonvapauden takaaminen. Englanti piti vaatimuksia mahdottomina ja lähetti seuraavana vuonna Ulsteriin uuden armeijan, jonka O’Neill tälläkin kertaa löi. Ratkaisevan voitto Yellow Fordin taistelussa 14. elokuuta 1598 sai koko Irlannin nousemaan kapinaan. Vuonna 1599 Englannin kuningatar Elisabet I lähetti Essexin jaarli Robert Devereuxin kukistamaan O’Neillia mukanaan 16 000 miestä, siihen mennessä suurin Irlantiin lähetetty armeija. Essex kuitenkin tuhlasi pääosan joukoistaan sotimalla eteläisessä Irlannissa sen sijaan että olisi hyökännyt kapinallisten päävoimaa vastaan Ulsterissa. Lisäksi hän jätti The Palen alueen suojattomaksi. Hän sai vallattua pääosan Munsterista ja Leinsteristä, mutta nälän ja tautien vuoksi hänellä oli jäljellä enää 4 000 miestä siinä vaiheessa kun hänen olisi pitänyt hyökätä O’Neillia vastaan Ulsterissa. Essex totesi olevansa heikommilla O’Neilliin nähden, joten hän tapasi O’Neillin henkilökohtaisesti Dundalkissa ja teki tämän kanssa aselevon, mikä oli hänen mielestään paras saavutettavissa oleva tulos. Palattuaan Englantiin Essexin jaarli heitettiin tyrmään häpeällisenä pidetyn epäonnistumisensa vuoksi. O’Neill käytti jälleen aselevon hyväkseen vahvistamalla joukkojaan sekä valtaamalla takaisin ne alueet, jotka Essex oli onnistunut valloittamaan Etelä-Irlannissa. Odottaessaan englantilaisten seuraavaa sotaretkeä O’Neill varmisti itselleen Espanjan kuningas Filip II:n sekä paavi Klemens VII:n tuen, mutta niiden sotilaallinen merkitys jäi kuitenkin toivottua vähäisemmäksi.
thumb|Sir Charles Blount, myöhemmin paroni Mountjoy, tuntemattoman tekijän maalaama muotokuva vuodelta 1594. Vuonna 1600 Elisabet lähetti Irlantia valloittamaan Mountjoyn paroni Charles Blountin, joka edeltäjistään poiketen onnistui saavuttamaan menestystä. Hän ei pyrkinyt nopeaan voittoon, vaan rakensi vahvoja linnakkeita valtaamiinsa sillanpääasemiin Ulsterissa ja ulotti siten Englannin pysyvän vallan vähä vähältä yhä pidemmälle. O’Neillin liittolaiset Irlannissa alkoivat kaikota. Mountjoyn ohella kaksi muuta englantilaista armeijaa eteni Ulsteriin The Palesta ja Connachtista. Englantilaiset ryhtyivät säälimättä hävittämään Ulsteria tehdäkseen sodan jatkamisen kapinallisille mahdollisimman vaikeaksi. Ilman ulkoista apua O’Neill näytti olevan tuomittu häviämään.
Espanjan kuningas Filip lähetti Irlannin kapinallisten tueksi Juan del Águilan johtaman apujoukon, joka käsitti noin 4 000 miestä ja saapui Irlantiin syyskuussa 1601. Se kuitenkin nousi maihin Kinsalessa, kaukana Ulsterista. Mountjoy saartoi espanjalaiset Kinsaleen vuonna 1601, jolloin O’Neill ja O’Donnell marssivat Irlannin halki murtamaan saartorengasta. Kapinalliset piirittivät vuorostaan Mountjoyn joukot. Joulupäivän vastaisena yönä 1601 kapinalliset yrittivät huonolla menestyksellä hyökätä englantilaisten leiriin ja seuraavana aamuna englantilaiset tekivät vastahyökkäyksen, joka päättyi yllättäen heidän voittoonsa. Piiritetyille espanjalaisille luvattiin esteetön paluu kotimaahansa, jolloin he vetäytyivät Irlannista. O’Donnell pakeni heidän mukanaan ja kuoli myöhemmin Espanjassa, ilmeisesti myrkytettynä. O’Neill palasi Ulsteriin ja jatkoi vastarintaansa vielä yli vuoden ajan, kunnes antautui Mountjoylle 30. maaliskuuta 1603, muutamaa päivää kuningatar Elisabetin kuoleman jälkeen. Uusi hallitsija Jaakko I armahti hänet ja hän sai perintömaansa takaisin, mutta joutui tästä alkaen elämään Englannin lain alaisuudessa eikä voinut nauttia aikaisemman kaltaisesta päällikkyydestä. Hän pakeni Irlannista vuonna 1607, koskaan palaamatta.
Sodan lopputulos merkitsi tosiasiassa perinteisten heimopäälliköiden valtakauden loppua Irlannissa, sillä Englannin laki ulotettiin kaikkialle Irlantiin.
Luettelo Seinäjoen urheilupaikoista
Urheilupaikat
250px|right|thumb|Seinäjoen pesäpallostadion 250px|right|thumb|Luoman Areena right|250px|thumb|Nurmohalli left|250px|thumb|Seinäjoen jäähalli I left|250px|thumb|Seinäjoen jäähalli II right|thumb|250px|Peräseinäjoen pesäpallostadion left|250px|thumb|Seinäjoen keskuskenttä right|thumb|250px|RitolaHalli right|thumb|250px|Seinäjoen ravikeskus left|thumb|250px|Seinäjoen tekonurmi
Kaliningradin ydinvoimala
Kaliningradin ydinvoimalaitos (, viralliselta hankenimeltään ) on Venäjän Kaliningradin alueelle rakenteilla oleva ydinvoimalaitos. Voimalaitosta rakennuttaa Venäjän valtion Rosenergoatom-osakeyhtiö. Voimalaitokseen on suunniteltu kaksi reaktoriyksikköä. Rakentajan tavoitteena oli saada ensimmäinen, 1 200 megawatin VVER 1200 -tyyppistä reaktoria käyttävä voimalayksikkö valmiiksi vuonna 2018 ja toinen vuonna 2021.
Kesäkuussa 2013 rakennushanke pysäytettiin kuitenkin joksikin aikaa uudelleensuunnittelua varten.
Voimalaitosta rakennetaan linnuntietä noin 14 kilometriä Kaliningradin alueen Nemanin kaupungin kaakkoispuolelle ja noin 5,5 kilometriä Niemenjoen eteläisen sivuhaaran Šešupen eteläpuolelle. Voimalasta on Liettuan rajalle (Niemenjoki) noin 10 kilometriä ja Puolan rajalle runsas 65 kilometriä. Aluekeskus Kaliningradiin on linnuntietä noin 110 kilometrin matka.
Singhasari
Singhasari oli hindulais-buddhalainen kuningaskunta Malaijien saaristossa 1222–1293. Lyhytikäisyydestään huolimatta se nousi 1200-luvun jälkipuoliskolla Malaijien saariston suurvallaksi valloittamalla alueita ennen muuta heikentyneeltä Srivijayan kuningaskunnalta. Laajimmillaan Singhasarin alue käsitti nykyisestä Indonesiasta Jaavan, Sumatran kaakkoisosat, Borneon eteläosat ja osia Malaijien saariston itäisistä saarista, mukaan lukien nykyinen Itä-Timor, sekä nykyisen Malesian ja Singaporen alueilta Malakan niemimaan itäosat.
Historia
Ken Arok (tai Ken Angrok) perusti Singhasarin kuningaskunnan 1222 sen jälkeen, kun hän oli voittanut Kedirin kuningaskunnan armeijat Genterin taistelussa 1221. Tätä ennen Arok oli Tumapelin (nykyisen Malangin kaupungin lähettyvillä) kaupungin hallitsija, joka oli Kedirin vasallivaltio. Tarinan mukaan Arok oli rakastunut edellisen kuvernöörin Tunggul Ametungin raskaana olleeseen vaimoon Putri Dedesiin, ryöstänyt Dedesin ja tapattanut Ametungin, jotta olisi päässyt Tumapelin hallitsijaksi. Dedesin ja Ametungin poika Anusapati seurasi Arokia Singhasarin valtaistuimella.
Singhasarin kuningaskunnan pääkaupungiksi tuli Tumapel. Arok kuoli jo 1227 ja hänen jälkeensä kuninkaaksi kruunattiin Anusapati, joka hallitsi 20 vuotta. Häntä seurasi 1247 Tohjaya, Arokin poika jalkavaimon kanssa, mutta hän kuoli kapinassa vain kolme vuotta myöhemmin ja valtaan nousi Arokin poika Visnuwardhana (hallitsi 1250-1268). Vishunwardhanaa seurasi Kertanegara (hallitsi 1268-1292), Singhasarin maineikkain kuningas, jonka aikana valtakunta oli laajimmillaan.
Kertanegara aloitti Jaavan ja Sumatran kuningaskuntien yhdistämisen 1275. Ensimmäinen valloitus oli Bali 1284. Mongolit olivat saapuneet Kaakkois-Aasiaan 1280-luvulla ja 1289 Kublai-kaanin lähettiläät vaativat Kertanegaralta vasalliveron maksamista. Kertanegara kieltäytyi ja karkotti Kublai-kaanin lähettiläät nöyryytettyinä takaisin.
Vuoteen 1290 mennessä Kertanegaran oli pystynyt yhdistämään koko Jaavan saaren. Seuraava kohde oli Srivijayan heikentynyt kuningaskunta, josta Kertanegaran onnistui vallata 1290 Melayun kuningaskunta, joka ympäröi Srivijayan tuolloista pääkaupunkia Jambia. Vuoden 1290 tienoilla Singhasarin voidaan katsoa olevan Malaijien saariston vahvin valtio.
Singhasarin valta-asema säilyi kuitenkin vain kolme vuotta, sillä 1292 Kublai-kaani, joka ei ollut hyväksynyt Kertanegaran kieltäytymistä, varusti tuhannen laivan sotajoukon Kertanegaraa vastaan. Kertanegara kuitenkin murhattiin hovikapinassa 1292 ennen kuin mongolijoukot saapuivat Singhasariin. Vijaya, Kertanegaran seuraaja, onnistui pakenemaan hovikapinaa ja perusti uuden hovin Majapahitiin. Vijaya halusi kuitenkin murskata Singhasarin viimeiset joukot Kedirissä ja liittoutui mongoli- ja kiinalaisjoukkojen kanssa 1293. Vijaya liittolaisineen onnistui tässä maaliskuussa 1293, minkä jälkeen Vijaya teki yllätyshyökkäyksen mongoleja vastaan ja onnistui ajamaan mongolit pois Jaavalta. Tämä oli myös Singhasarin kuningaskunnan loppu ja sen alueelle syntyi Majapahit, jonka kuninkaaksi Vijaya kruunasi itsensä 1293, ja Pajajaran.
Singhasarin kuninkaat
thumb|Kertanegaran muistolle omistettu Singosarin temppeli 1200-luvulta.
Jazvan komit
Jazvan komit ovat Venäjällä Permin aluepiirin Krasnovišerskin piirissä asuva komiryhmä. Sen nimitys perustuu seudulla virtaavaan Jazva-jokeen. Eräiden tutkijoiden mukaan Jazvan komit kuuluvat komipermjakeihin, toisten mielestä he muodostavat erillisen komiryhmän. Jazvan komia on pidetty komipermjakin murteena, mutta myös itsenäisenä komin päämurteena.
Ryhmän kehitys on alkanut Kaman, Višeran ja Kolvan välisellä alueella. Venäläisten saapuessa osa väestöstä muutti Jazvan yläjuoksulle, jossa he eristäytyneinä säilyttivät kielensä ja kansallisen identiteettinsä. 1700-luvulta lähtien ryhmän säilymistä edisti Jazvan komien omaksuma vanhauskoisuus, jolla on edelleen suuri merkitys. Perinteinen elinkeino on maanviljely, jonka rinnalla harjoitettiin metsästystä ja kalastusta.
Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan seudulla asui 3 163 permjakin kielen puhujaa. Myöhemmissä väestönlaskennoissa Jazvan komit rekisteröitiin venäläisiksi. 1950-luvulla heitä arvioitiin olleen 4 000 ja 1990-luvun alussa noin 2 000 henkeä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa Krasnovišerskin piirissä rekisteröitiin 198 komipermjakkia ja 688 komia.
Jazvan komien kieltä ja kulttuuria on viime aikoina ryhdytty elvyttämään. 2000-luvulla Krasnovišerskin piiriin perustettiin kansallinen kulttuuriseura. Samaan aikaan ilmestyi paikallisella murteella laadittu aapinen.
Burning Bridges (Naked Eyesin albumi)
Burning Bridges on brittiläisen yhtyeen Naked Eyesin esikoisalbumi, jonka EMI julkaisi vuonna 1983. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa ja Kanadassa nimellä Naked Eyes. Kappale ”Always Something There to Remind Me” julkaistiin singlenä ja sijoittui niin Britannian kuin Yhdysvaltainkin singlelistoille.
Naked Eyesin kappale ”Always Something There to Remind Me” sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -singlelistan 8. sijalle, ”Promises, Promises” 11. sijalle ja ”When the Lights Go Out” 37. sijalle. Albumi puolestaan sijoittui Billboard 200 -albumilistan 32. sijalle.
Binäärirelaatio
Binäärirelaatio eli binäärisuhde on kaksipaikkainen relaatio eli järjestettyjen parien joukko.
Pikkuerakkokolibri
Pikkuerakkokolibri (Phaethornis idaliae) on Brasilian kotoperäinen kiitäjälintu. Se elää maan kaakkoisosassa Bahiasta Rio de Janeiroon. Jules Bourcier ja Étienne Mulsant kuvailivat lajin holotyypin Rio de Janeirosta vuonna 1856.
Binäärirelaatio
Yleistä
Binäärirelaatio on erilaisuussuhde kahden asian välillä. Yleensä sillä kuvataan kahden suureen riippuvuutta toisistaan. Binäärirelaatiota käytetään useilla matematiikan osa-alueilla, kun halutaan mallintaa käsitteitä ”olla suurempi kuin” tai ”olla yhtä suuri kuin”. Myös esimerkiksi graafiteoriassa binäärirelaatiolla kuvataan vierekkäisyyttä ja lineaarialgebrassa sillä havainnollistetaan ortogonaalisuutta. Alla on esimerkkejä siitä, millainen tämä suhde näiden kahden objektin välillä voisi olla.
Esimerkki 1
♦ Iisak on Jaakobin isä, jossa relaatio on ”x on y:n isä” ja x ja y ovat ihmisiä.
♦ Luku 5 on suurempi kuin luku -3, eli 5> -3, jossa relaatio on ”x on suurempi kuin y” ja x ja y ovat reaalilukuja, siis x, y ∈ R.
Esimerkki 2
♦ Relaatio "<" reaalilukujen joukossa R. Olkoon A = {1, 2, 3, 4} ja B = {1, 3, 4}, niin A × B = {(1, 1), (1, 3) , (1, 4) , ... , (4, 4)}. Tällöin relaatio "<" joukolta A joukolle B on joukon A × B osajoukko {(1, 3), (1, 4) , (2, 3) , (2, 4) , (3, 4)}.
♦ Relaatio "=" reaalilukujen joukossa R. Olkoon A = {1, 2, 3, 4} ja B = {1, 3, 4}, niin A × B = {(1, 1), (1, 3) , (1, 4) , ... , (4, 4)}. Tällöin relaatio "=" tarkoittaa joukkoa {(1, 1), (3, 3) , (4, 4)}.
Määritelmä I
Matematiikassa binäärirelaatiolla (kaksipaikkaisella relaatiolla) joukossa A tarkoitetaan joukon A alkioiden osajoukkojen muodostamaa kokoelmaa. Toisin sanoen binäärirelaatio on karteesisen tulon  A2 = A × A osajoukko. Binäärirelaation alkiot ovat järjestettyjä pareja (x, y). Merkintä (x, y) ∈ R tarkoittaa samaa kuin xRy.
Määritelmä II
Olkoot X ja Y ei-tyhjiä joukkoja. Joukon X × Y= { (x, y) | x ∈ X ja  y ∈ Y } osajoukkoa R kutsutaan binäärirelaatioksi joukoissa X ja Y. Jos pari (x, y) kuuluu joukkoon R, (x, y) ∈ R, niin merkitään xRy tai R(x, y) ja sanotaan, että x on relaatiossa y:n kanssa.
Sanotaan, että R on relaatio joukosta X joukkoon Y. Joukkoa X kutsutaan relaation R lähtöjoukoksi ja joukkoa Y tämän relaation maalijoukoksi. Kaksipaikkainen relaatio R on usein määritelty myös järjestetyn kolmikon (X, Y, G) kautta, jossa X ja Y ovat mielivaltaisia joukkoja ja G Karteesisen tulon osajoukko. Joukot X ja Y ovat lähtö- ja maalijoukot, kun taas G on kuvaaja.
Relaation ominaisuuksia
Relaatiot voidaan luokitella niiden ominaisuuksien mukaan.
Olkoon R joukossa X määritelty relaatio. R on
♦ refleksiivinen, jos xRx, kaikilla x ∈ X
♦ symmetrinen, jos xRy ja yRx, kaikilla x,y ∈ X