cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irena Krzywicka
Elämäkertaa
Toisen maailmansodan alussa vuonna 1939 Saksa valtasi Puolan ja Krzywickan oli pakko piileskellä väärän nimen turvin, koska hän oli miehittäjien tekemällä tappolistalla. Hän menetti miehityksessä itselleen kolme tärkeää miestä: poikansa Piotrin, rakastaja murhattiin Lvivissä ja aviomies luultavimmin Katynissa. Krzywicka osallistui vastarintaan auttamalla Puolan kotiarmeijaa.
Sodan jälkeen Krzywicka työskenteli Puolan suurlähetystössä Pariisissa. Hän palasi Puolaan vuonna 1946. Vuonna 1962 hän muutti kotimaastaan auttamaan poikansa uraa ensiksi Sveitsiin ja sittemmin Ranskaan. Hän julkaisi muistelmansa vuonna 1992.
Fanzine (musiikkilehti)
FANzinen ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1980. Siinä oli sata sivua ja se maksoi 11,50 markkaa. Walleniuksen lisäksi sen tekoon olivat osallistuneet MUSA- ja/tai Soundi-lehdistä tutut Dougie Gordon, Väiski Sappinen ja Timo Kanerva. Graafisena taiteilijana toimi Juho Juntunen, joka on suunnitellut myös lehden logon. Lehden avustajia olivat myös Blues News -lehden soul-asiantuntija Heikki Suosalo, Jussi Niemi, Timo Vähäsilta ja Anssi Alanen.
Alkuperäisten artikkeleiden lisäksi lehdessä oli käännettyjä artikkeleita sellaisista fanzine-lehdistä kuin Black Music, Goldmine, Living Blues, Not Fade Away, Omaha Rainbow, Time Barrier Express ja ZigZag.
Lehdessä oli muun muassa osasto Old Junk – ”Löydöt”, jossa lukijat esittelivät omia levyjään. Wallenius myös toivotti tervetulleeksi laajemmatkin artikkelit. Tämä jo senkin vuoksi, että Walleniukselta oli kulunut pari kuukautta yksistään laatiessaan numerossa 2/80 ollutta Jerry Lee Lewis -diskografiaa. Lehti julkaisi myös lukijoiden kirjeitä Mielipiteet-palstalla, vastasi musiikkia koskeviin tiedusteluihin Kysymykset-palstalla ja tarjosi ilmaista palstatilaa pikkuilmoituksille.
Tilausmaksujen ja irtonumeromyynnin lisäksi lehti rahoitti toimintaansa julkaisemalla musiikkiin liittyviä mainoksia.
Alef
Alef on seemiläisten kirjoitusjärjestelmien kuten foinikian, heprean ja aramean kirjaimiston ensimmäinen kirjain. Se on kreikkalaisen alfan ja siten myös latinalaisen A:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee ’härkää’ merkitsevästä sanasta, ja sen symboli oletetaan yksinkertaistuneen härän päätä symboloivasta kuvasta.
Alef seemiläisissä kirjoitusjärjestelmissä
Seemiläisten kirjoitusjärjestelmien alkuperän oletetaan olevan englantilaisen arkeologin Alan H. Gardinerin Egyptistä Siinailta 1900-luvun alussa löytämässä ns. kantasiinailaisessa kirjoituksessa. Kirjoitus tunnetaan vain muutamista teksteistä, eikä sitä lukuisista yrityksistä huolimatta ole täysin vielä pystytty selvittämään. Kantasiinailainen kirjoitus on peräisin keskiseltä pronssikaudelta (n. 2000–1525 eaa.), ja sen oletetaan perustuvan vähintään kirjainmuotojensa alkuperältä egyptiläiseen, tarkemmin demoottiseen kirjoitukseen. Alefia vastaava kirjain löytyy niin siitä kuin lähes kaikista sen seemiläisistä jälkeläisistä.
Seemiläisissä kirjoitusjärjestelmissä alef on glottaaliklusiili, foneettisessa merkinnässä /ʔ/. Itsessään mykkä äänne – kuten klusiilit yleensäkin – muuttuu kuuluvaksi vain vokaaliympäristössä, mitä esimerkiksi heprean kirjoituksessa voi osoittaa erilaisin vokaalimerkein.
Alef hepreassa
Alef on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli joiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä. Alef translitteroidaan usein merkillä ʾ. Se on myös yksi niistä heprean kirjaimista, joita toisinaan käytetään pitkän vokaalin merkitsemiseen (ns. mater lectionis).
Alef on myös heprean kielen totuutta merkitsevän sanan emet (אמת) ensimmäinen kirjain. Juutalaisessa mytologiassa golem herätettiin henkiin kaivertamalla sen otsaan alef-kirjain. Heprealaisessa numerojärjestelmässä alefilla on lukuarvo yksi.
Esimerkkejä:
Alefista A:ksi
Kreikkalaiseen kirjaimistoon siirrettäessä, minkä oletetaan tapahtuneen n. 800–600 eaa., alefista tehtiin A-vokaalin merkki. Kreikkalaisen kirjoituksen historialliset edeltäjät olivat kaikki puhtaita konsonanttikirjoitusjärjestelmiä (Peter T. Danielsin termein abjadeja), ja vokaalien lisäämistä järjestelmään pidetään kreikkalaisten suurimpana innovaationa. Käytännössä tämä tapahtui valtaosin muuttamalla vokaalien merkeiksi sellaisia konsonanttimerkkejä, joita kreikkaa kirjoitettaessa ei tarvittu.
Malesialainen keittiö
Malesialainen keittiö
Vierekkäin elävät malaijit, kiinalaiset ja intialaiset ovat kaikki antaneet oman osansa malesialaiseen keittiöön. Ruoissa käytetään muun muassa kiinalaisia raaka-aineita, kuten riisivermiselliä (hor fun) tai suolaista soijapapumaustetta (taucheo). Merkittävä esimerkki kahden kulinaarisen perinteen yhdistymisestä on myös nonyalaisten ruokakulttuuri. Nonyat ovat Perakansalmen lähituntumassa asuvia – kiinalaisten maahanmuuttajien ja malaijinaisten seka-avioliitoista syntyneitä kiinalaisia, jotka ovat ylpeitä keittotaidostaan. Nonyat ovat luoneet monia perinneherkkuja, erityisesti kakkuja ja muita jälkiruokia.
Ruoka malaijikodissa syödään sormin lautaselta tai joskus banaaninlehdeltä. Arkiruoat ovat yksinkertaisia: iso kulho riisiä, pari curryruokalajia, hieman kasviksia ja erilaisia lisäkkeitä (sambal). Malaijikeittiö on saanut vaikutteita Indonesiasta, Intiasta ja Kiinasta mutta on silti hyvin omintakeinen. Chilejä käytetään hyvin runsaasti. Malesian länsirannikolla Portugalin entisessä siirtokunnassa Malakassa keittiö on eurooppalaistunut.
Malaijit valmistavat ruoan yksinkertaisin menetelmin; curryt haudutetaan savi- tai alumiinipadassa, jossa on pyöreä pohja ja päällä pieni aukko. Nykyään tosiaan tavallinen kasari on yleistynyt monin paikoin. Kiinalaista keittiötä Malesiassa edustavat pikapaistetut ja höyrykypsennetyt ruoat. Suosittuja ovat muun muassa monet nuudeli- ja riisiruokalajit.
Irlannin kansalaisarmeija
Irlannin kansalaisarmeija (, ICA) oli pieni Dublinissa vuosina 1913–1916 toiminut puolisotilaallinen joukko, jonka alkuperäisenä tarkoituksena oli suojella ammattiliittoon kuuluvia työläisiä poliisien väkivallalta. Se muodosti tärkeän osan vuoden 1916 pääsiäiskapinan kapinallisista joukoista.
Irlannin kansalaisarmeija perustettiin Dublinin vuoden 1913 suuren työsulun aikana puolustamaan työsulun kohteeksi joutuneita ammattiliiton jäseniä poliisin väkivallalta sekä vahvistamaan heidän yhteishenkeään. Oman kaartin perustamista Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen mallin mukaisesti ehdottivat ammattiyhdistysjohtajat James Larkin ja James Connolly.
Toiminta alkoi marraskuun 1913 lopussa, lähes samaan aikaan Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamisen kanssa. ICA:han liittyi yli tuhat jäsentä eikä se hajaantunut, vaikka alkuperäinen työriita päättyi tammikuussa 1914. Joukkojen toiminta oli jo hiljenemässä, kun saman vuoden lokakuussa Irish Transport and General Workers Union -ammattiliiton johtoon tullut Connolly alkoi kehittää kansalaisarmeijasta poliittista asetta. Hän uudisti järjestön rakenteen ja alkoi vaatia sen jäseniltä sitoutumista vallankumouksen tavoitteeseen ja sosialistisen Irlannin tasavallan perustamiseen. ICA:n jäsenmäärä oli vuonna 1916 vain noin 220, mutta aatteellisen yhtenäisyytensä ja hyvän harjoituksensa vuoksi se oli paljon tehokkaampi kuin huomattavasti suuremmat Irlannin vapaaehtoisjoukot.
Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisesta alkaen Connolly suunnitteli toteuttavansa Irlannissa kapinan ICA:n avulla. Omaa kapinahankettaan kehitellyt Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (IRB) teki hänen kanssaan sopimuksen yhteistyöstä. Vuoden 1916 pääsiäiskapinan aikana Connolly sai toimia kaikkien kapinallisten joukkojen komentajana Dublinissa. Niihin kuului 219 kansalaisarmeijan ja noin 1 300 vapaaehtoisjoukkojen jäsentä. Kapinan kukistamisen jälkeen Connolly ja ICA:n esikuntapäällikkö Michael Mallin teloitettiin. Mallinin lähimpänä alaisena toiminut Constance Markievicz säästyi, koska hänen kuolemantuomionsa lievennettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Kansalaisarmeijaa ei perustettu uudelleen kapinan jälkeen.
Bitcoin-automaatti
thumb|Bitcoin-automaatti Bitcoin-automaatit ovat Bitcoinin välitykseen tarkoitettuja automaatteja. Näissä automaateissa asiakas voi ostaa tai myydä bitcoin-valuuttaa. Automaatista ostaminen tapahtuu valtiollisella setelirahalla tai luottokortilla. Monipuolisemmissa automaateissa bitcoineja voi myös myydä ja saada automaatista seteleitä ulos. Tällä hetkellä noin 70 % automaateista on ostoautomaatteja ja 30 % automaateissa voi sekä ostaa ja myydä bitcoineja.
Bitcoin-automaatit maailmalla
Maailmalla on tällä hetkellä noin 1800 Bitcoin-automaattia. Suurin osa automaateista on Pohjois-Amerikassa (65,72 %), Euroopassa (24,29 %) ja Aasiassa (5,81 %).
Bitcoin-automaatit Suomessa
16. joulukuuta 2013 Levykauppa Äx otti tiloihinsa Euroopan ensimmäisen Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa bitcoineiksi.
Pekka Kuorikoski
Pekka Kuorikoski on suomalainen pianisti, laulaja ja studiomuusikko. Hän on tehnyt useita levytyksiä kosketinsoittajana ja taustalaulajana ja toiminut kosketinsoittajana mm. Kirkan, Kari Tapion ja Paula Koivuniemen orkestereissa.
Kuorikoski on laulanut esim. Digimon Adventuren tunnarin (Tuotantotalo Wernen dubbauksessa), Disneyn elokuvissa, mm. Leijonakuningas 2, laulussa "He lives in you" (hän sussa on), Tarzan sekä Karhuveljeni Koda. Tarzanissa Kuorikoski lauloi lähes kaikki elokuvan laulut. Aarreplaneetassa hän taas ääninäytteli sivurooleja. Näiden lisäksi Kuorikoski on esittänyt tunnuslauluja eri animaatioissa. Hän on myös ääninäytellyt elokuvassa Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut Kulkuria, sekä Topi ja Tessu 2:ssa Pösöä. Kuorikoski lauloi Jasminen taustakuorossa vuoden 1996 Eurovision laulukilpailussa Oslossa.
Rapala
Rapala tarkoittaa ainakin seuraavia:
Urja
Urja tarkoittaa seuraavia asioita:
Kokandin kaanikunta
thumb|250px|Kaanin palatsi Kokandissa.
Kokandin kaanikunta (myös Quqonin kaanikunta ja Uzbekkien kaanikunta) on entinen valtio Keski-Aasiassa. Se käsitti osia nykyisistä Uzbekistanista ja Kirgisiasta. Kokandin kaanikunta perustettiin vuonna 1709. Sen pääkaupunkina oli vuodesta 1740 Kokand (Quqon). Alue liitettiin Venäjään Taškentin taistelun jälkeen vuonna 1876.
Theodor Mommsen
Theodor Mommsen (30. marraskuuta 1817 Garding – 1. marraskuuta 1903 Charlottenburg) oli saksalainen historioitsija ja tietokirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1902. Hänen tunnetuin teoksensa on kolmiosainen Römische Geschichte (”Rooman historia”). Mommsen syntyi vuonna 1817 eli kaikista nobelisteista ensimmäisenä. Tietokirjailijana hän on harvinaisuus kirjallisuuden Nobelilla palkittujen joukossa.
Mommsenin pyrkimyksenä oli kerätä Corpus inscriptionum Latinarum -kokoelmaan kaikki tallella olevat latinankieliset piirtokirjoitukset.
Mommsen opiskeli Kielin yliopistossa kieli- ja oikeustiedettä. Hän valmistui vuonna 1843 ja hänestä tuli Leipzigin yliopiston professori vuonna 1848. Sieltä hänet syrjäytettiin poliittisen aktivisuuden vuoksi. Lopulta Mommsen päätyi Berliiniin. Mommsen oli hyvin tuottelias kirjoittaja – hänen bibliografiassaan on yli tuhat nimekettä.
thumb|left|220px|Saksan Liittotasavallassa vuonna 1957 painettu Nobel-kirjailija Mommsenin muistoksi painettu postimerkki.
Peruspeitelause
Peruspeitelause on reaalianalyysin tulos, joka kuuluu seuraavasti:
Olkoon \mathcal{F} mielivaltainen perhe :n kuulia siten, että, missä d(B) on B:n halkaisija. Tällöin on olemassa siten, että  kaikilla i\ne j ja kaikilla  joilla i\ne j on voimassa B_i\ne B_j ja
Kathmandu
thumb|Kathmandu Kathmandu (Katmandu, ) on Nepalin pääkaupunki. Se sijaitsee Kathmandun laaksossa. Itse kaupungin väkiluku vuonna 2011 oli noin miljoona.
Viime vuosien aikana on tapahtunut hyvin mittava muutto maalta ja pienemmistä kaupungeista Kathmandun laaksoon. Vuoden 2011 väestönlaskennassa Kathmandun piirissä oli vuonna 2011 yhteensä 1,7 miljoonaa asukasta, kun vuonna 2001 heitä oli noin miljoona. Kathmandun laakson väkiluku kasvoi kymmenessä vuodessa 1,6 miljoonasta 2,5 miljoonaan.
Maantiede
Hallinnollisesti Kathmandu on osa Nepalin Keskisen kehitysalueen Bagmatin vyöhykkeen useasta kaupungista koostuvaa Kathmandun piirikuntaa.
Nepalin kuninkaan palatsi on keskellä kaupunkia Thamelin turistialueen vieressä. "Vanhassakaupungissa" on paljon hindulaisia ja buddhalaisia temppeleitä 1600-luvulta. Laaksossa on usein maanjäristyksiä, ja siksi monet vanhat rakennukset ovat tuhoutuneet tai vaurioituneet.
Kathmandun laaksossa sijaitsee seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta.
Historia
Legendan mukaan Kathmandun perusti kuningas Gun Kamdev vuonna 723. Se on ollut pääkaupunkina vuodesta 1768. Vuoden 1934 maanjäristyksen jälkeen on rakennettu modernin tyylisiä taloja.
Kaupungin nimi oli 1500-luvulle saakka Kantipur, joka merkitsee ’kaunista kaupunkia’ ja joka on johdettu sanskritin sanoista kanti ’kauneus’ ja puram ’kaupunki’. Nykyinen nimi tarkoittaa ’puinen kaupunki’, ja on johdettu sanoista kath ’puuaines’ ja mandir ’temppeli, rakennus’. Kaupungille nimen antanut, buddhalaisten kerjäläismunkkien majapaikaksi 1500-luvulla rakennettu temppeli sijaitsee yhä kaupungin keskustassa. Perimätiedon mukaan rakentamiseen käytettiin yhden puun puutavaraa.
Tribhuvanin yliopisto perustettiin vuonna 1959.
Liikenne
Kathmandussa sijaitsee Tribhuvanin kansainvälinen lentoasema.
Liikennettä muualle Kathmandun laaksoon ja muualle Nepaliin hoidetaan linja-autoilla. Kaupungissa on kaksi linja-autoasemaa. Matkailijoille ei vuokrata henkilöautoja, mutta käyttöönsä voi saada auton kuljettajan kanssa. Paikallista liikkumista varten voi vuokrata polkupyörän tai pienen moottoripyörän. Taksit ovat kohtuuhintaisia, mutta pienikokoisia, paikallisbussit ruuhkaisia, eivätkä ne mahdu kulkemaan kaikissa kaupungin osissa.
Kathmandu on Aasian nopeimmin kasvavia kaupunkeja, ja liikennejärjestelmät eivät pysy kehityksen perässä. Ruuhkat ovat massiivisia, ja ilmansaasteet aiheuttavat terveysongelmia. Vuonna 1991 Kathmandun laaksossa tehtiin 60 % matkoista kävellen tai polkupyörällä, vuonna 2011 enää 40 %. Eniten on kasvanut moottoripyörien osuus.
Jack Roslovic
John Roslovic (s. 29. tammikuuta 1997 Columbus, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsissa. Winnipeg Jets varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 25. pelaajana vuonna 2015. Roslovic on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Roslovic laukoo oikealta.
Seuraura
Roslovic pelasi kaudella 2012–2013 C-nuorten T1EHL-liigaa Ohio Blue Jacketsissa. OHL-joukkue Plymouth Whalers varasi hänet 176. pelaajana kesällä 2013, mutta Roslovic ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Vuodet 2013–2015 hän oli mukana Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelmassa pelaten mm. USHL-junioriliigaa. Kaudella 2014–2015 Roslovic pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Winnipeg Jets varasi Roslovicin ensimmäisellä kierroksella 25. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän siirtyi kaudeksi 2015–2016 Miamin yliopistojoukkueeseen, Ohioon. Roslovic jakoi tehoilla 10+16=26 joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Anthony Louisin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi NCHC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Heinäkuussa 2016 Roslovic teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 lähes kokonaan AHL-joukkue Manitoba Moosen vahvuudessa. Roslovicin tulokaskausi toi siellä 65 runkosarjaottelussa tehot 13+35=48, joilla hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Roslovic pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen NHL-ottelunsa runkosarjan kolmanneksi viimeisellä kierroksella 6. huhtikuuta 2017 vieraissa kotikaupunkinsa joukkuetta Columbus Blue Jacketsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.24 minuuttia.
Tammikuussa 2021 Jets kauppasi Roslovicin yhdessä Patrik Laineen kanssa Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Pierre-Luc Duboisiin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon. Siirron jälkeen Roslovic teki Blue Jacketsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 3,8 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Kesäkuussa 2022 Roslovic teki Blue Jacketsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä kahdeksan miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Roslovic pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Roslovic pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden ja jakoi Yhdysvaltain sisäisen tehotilaston voiton Auston Matthewsin kanssa lukemalla +11. Roslovic valittiin joukkueensa yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2014, jolloin Roslovic voitti kultaa.
Hurja remontti
Hurja remontti on Nelosella esitetty yhdysvaltalainen tositelevisiosarja. Aluksi koko talo puretaan ja sen jälkeen rakennetaan tilalle uusi isompi talo tilalle, myös piha uusitaan.
Ennen töiden aloitusta kohteen perhe lähetetään lomalle remontin tieltä. Monihenkinen sisustus- ja remonttiryhmä käy taistelua aikaa vastaan ja tekee viikossa sen, mihin tavallisesti vierähtäisi neljä kuukautta.
Hurja remontti on palkittu Emmyllä Yhdysvaltain parhaana tositelevisiosarjana.
Bispebjerg
Bispebjerg on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Kööpenhaminan pohjoisosissa. Vuonna 2016 alueella asui noin 54,5 tuhatta asukasta. Bispebjerg rajautuu pohjoisessa Gentoften ja Gladsaxen kuntaan, lännessä Brønshøj-Husumiin, lounaassa Vanløseen, etelässä Frederiksbergin kuntaan, kaakossa Nørrebrohon ja idässä Østerbrohon.
Alueen raja on paikoin häilyvä, mutta selkeästi se rajautuu Borups Alléen, S-junalinjaan Hellerupista Ny Ellebjergiin sekä Utterslev Mosen ja Emdrup Søn väliseen kanavaan. Alueen määrittelemätöntä osaa kutsutaan usein Nordvestiksi ja Nordvestkvarteretiksi.
Nimen alkuperä
Bispebjergin alue on nimetty pitkänomaisen kukkulan ja pellon mukaan, joka kuului Utterslevin kylään. Vanhin tunnettu nimimuoto on vuodelta 1635 Bissebierre. Vuonna 1682 alueesta käytettiin muotoa Biszebierg ja nimeä jatkettiin myöhemin myllyn nimenä 1821 Bissebjerg Væirmølle. Varhaisin Bispebjerg-muodon esiintyminen on vuodelta 1854, jolloin käsitettiin että kukkula tulisi nimetä Roskilden piispan mukaan, jolla oli keskiajalla omaisuutta Utterslevissä. Alkuperäisen presposition on kuitenkin tulkittu pikemminkin viittaavan purevaan karjaan.
HMS Vesper
Valmistus
Alus tilattiin 30. kesäkuuta 1916 vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauksessa Alexander Stephen and Sonsilta Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin vuoden lopulla 7. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 15. joulukuuta 1917 ja valmistui 20. helmikuuta 1918.
Palvelus
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin. Se sijoitettiin poistolistalle ja alus myytiin 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle. Alus saapui maaliskuussa 1948 T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Silkkilehtimittari
Silkkilehtimittari (Scopula caricaria) on Suomessa harvinainen lehtimittarilaji.
Koko ja ulkonäkö
Pienehkö mittariperhonen, jonka siivet ovat voimakkaasti silkinkiiltoiset. Siipien pohjaväri on valkoinen ja niissä on jonkin verran mustaa kehnäisyyttä. Poikkiviirut ovat kellertävän ruskeat. Keskipilkku erottuu heikosti ja silloinkin vain takasiivissä. Siipien alapinta on valkoinen ja etureunasta hieman varjostunut.
Erityisen samannäköinen on luhtalehtimittari (Scopula immutata).
Levinneisyys ja lentoaika
Silkkilehtimittarin levinneisyys ulottuu Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja idässä aina Venäjän kaukoitään saakka. Suomessa laji on tulokas, joka tavattiin ensimmäisen kerran Kirkkonummelta vuonna 2000. Sittemmin se on vakiintunut Uudenmaan, Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon alueille. Perhoset lentävät heinä-elokuun vaihteessa.
Elinympäristö ja elintavat
Silkkilehtimittari elää kosteilla niityillä ja luhdissa.
Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat ketomaruna (Artemisia campestris) ja ahdekaunokki (Centaurea jacea).
X-Men: First Class
X-Men: First Class on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin luomaan suosittuun supersankariryhmään Ryhmä-X. Se on X-Men-elokuvasarjan viides osa ja toimii sarjan esiosana. Elokuvan ohjasi Matthew Vaughn ja tuotti Bryan Singer. Elokuva sijoittuu vuoteen 1962 keskelle Kuuban ohjuskriisiä, ja keskittyy professori Charles Xavierin (James McAvoy) ja Erik Lensherrin / Magneton (Michael Fassbender) johtamien ryhmittymien alkuperään sekä näiden konfliktiin maailmanvaltiutta tavoittelevan Sebastian Shawin (Kevin Bacon) ja Helvetintulen Klubin kanssa. Elokuvan muissa keskeisissä rooleissa näyttelevät Rose Byrne, Jennifer Lawrence, January Jones ja Oliver Platt, joista useimmat näyttelevät nuorempia versioita alkuperäisen trilogian hahmoista.
Tuottaja Lauren Shuler Donner ajatteli esiosaelokuvaa Ryhmä-X:n jäsenistä nuorina jo X-Men 2:n tuotannon aikana, ja myöhemmin tuottaja Simon Kinberg ehdotti 20th Century Foxille sovitusta sarjakuvasarjasta an X-Men: First Class, vaikka elokuva ei sen juonta tarkasti seuraakaan. Singer, joka ohjasi sekä X-Menin että X-Men 2:n, osallistui projektiin vuonna 2009, mutta kykeni osallistumaan vain tuottamiseen ja käsikirjoittamiseen, muiden projektiensa takia. Matthew Vaughn, joka oli alun perin kiinnitettynä elokuviin X-Men: Viimeinen kohtaaminen ja Thor, valittiin ohjaajaksi ja teki myös elokuvan lopullisen käsikirjoituksen työparinsa Jane Goldmanin kanssa. First Class korvasi myös suunnitteilla olleen Magneto-esiosaelokuvan.
First Classin tuotanto alkoi elokuussa 2010, kuvausten päätyttyä joulukuussa ja lisäkuvausten päätyttyä huhtikuussa 2011, vain muutamia viikkoja ennen elokuvan ensi-iltaa kesäkuussa 2011. Tiukka aikataulu oli haaste kuudelle visuaalisista efekteistä vastaavalle yhtiölle, johon kuului tietokoneella toteutettuja maisemia ja näyttelijöiden digitaalisia kaksoiskappaleita. Kuvauspaikkoihin kuuluivat Oxford, Mojaven aavikko ja Georgia, äänikuvan ollessa työstettynä Pinewood Studiosilla ja 20th Century Foxin näyttämöillä Los Angelesissa. Kuvaus 1960-luvusta sai inspiraationsa sen aikaisista James Bond -elokuvista.
First Class oli taloudellinen menestys, tullen elokuvasarjan seitsemänneksi eniten tuottaneeksi elokuvaksi ja saaden positiivisen vastaanoton sekä kriitikoilta että katsojilta, jotka ylistivät elokuvasarjan uutta alkua sekä näyttelemistä, käsikirjoitusta, ohjausta, toimintaa, visuaalisia efektejä ja Henry Jackmanin sävellyksiä, Toukokuussa 2014 sai ensi-iltansa jatko-osa X-Men: Days of Future Past, joka toimi myös päätösosana alkuperäisen trilogian tarinalle, Singerin palatessa ohjaajaksi ja Vaughnin yhdeksi käsikirjoittajista.
Juoni
Natsien keskitysleirillä vuonna 1944 natsitiedemies Klaus Schmidt tutkii Erik Lehnsherrin magneettisia kykyjä ja vaatii Lehnsherriä siirtämään pöydällään olevaa kolikkoa. Lehnsherrin epäonnistuessa Schmidt tappaa hänen äitinsä. Lehnsherrin magneettiset kyvyt ilmenevät ja hän tuhoaa huoneen tappaen kaksi vartijaa. Samaan aikaan Westchesterissä telepaattisia kykyjä omaava lapsi Charles Xavier kohtaa nuoren muodonmuuttajan Ravenin varastamassa ruokaa heidän kotonaan ja iloisena siitä, että tapaa jonkun itsensä kaltaisen, kutsuu tämän asumaan perheensä kanssa kasvattisisarenaan.
Vuonna 1962 Lehnsherr jäljittää Schmidtiä kostaakseen hänelle vanhempiensa kuoleman kun taas Xavier valmistuu Oxfordin yliopistosta. Las Vegasissa CIA-agentti Moira MacTaggert seuraa eversti Hendryä Helvetintulen Klubille, jossa hän näkee nyt nimeä Sebastian Shaw käyttävän Schmidtin, telepaatti Emma Frostin, pyörremyrskyjä tuottavan Riptiden sekä teleportaatioon kykenevän Azazelin. Shaw uhkaa Hendryä, joka haluaa siirtää ydinohjuksia Turkkiin. Shaw, joka osoittautuu energiaa imeväksi mutantiksi, tappaa myöhemmin Hendryn.
MacTaggert, joka kaipaa Xavierin neuvoja mutaatioon liittyen, vie hänet ja Ravenin CIA:han, jossa he vakuuttavat CIA:n johtaja McConen mutanttien olemassaolosta ja siitä, että Shaw on todellinen uhka. Toinen CIA-agentti kutsuu mutantit salaiseen X-Jaoston laitokseen. MacTaggert ja Xavier löytävät Shaw'n Lehnsherrin hyökätessä tämän kimppuun ja estävät Lehnsherriä hukkumasta Shaw'n paetessa sukellusveneellä. He tuovat Lehnsherrin X-Jaostoon, jossa he tapaavat nuoren mutanttitiedemiehen Hank McCoyn. McCoy uskoo Ravenin DNA:n sisältävän parannuskeinon, jolla he voivat "parantaa" mutanttien ulkomuodon. Xavier käyttää McCoyn mutantteja jäljittävää laitetta Cerebroa värvätäkseen lisää mutantteja Shaw'ta vastaan ja värväävät Angel Salvadoren, Armando Munozin,Sean Cassidyn sekä vanki Alex Summersin.
Frostin vietellessä neuvostoliittolaisen kenraalin käyttäen telepaattisia voimiaan, Xavier ja Lehnsherr jäljittävät hänet Cerebron avulla ja vangitsevat tämän. He saavat tietää Shaw'n pyrkivän aloittamaan kolmannen maailmansodan ydinaseilla tuhotakseen ihmiskunnan sukupuuttoon ja mahdollistamaan uuden mutanttiyhteiskunnan nousun. Azazel, Riptide ja Shaw hyökkäävät X-jaoston kimppuun ja tappavat kaikki muut paitsi mutantit, jotka Shaw kutsuu littymään joukkoihinsa. Angel Salvadore suostuu mutta Munoz yrittää taistella vastaan Summersin kanssa jolloin Shaw tappaa Munozin. Moskovassa Shaw pakottaa neuvostoliittolaisen kenraalin viemään ohjuksia Kuubaan ja, käyttäen telepatian estävää kypärää, seuraa Neuvostolaivastoa sukellusveneellään varmistaakseen että ohjukset pääsevät läpi Yhdysvaltain asettamasta saarrosta.
Keijulurikki
Keijulurikki (Charmosyna pulchella) on Papua-Uudessa-Guineassa esiintyvä kaijalaji.
X-Men: First Class
Juoni
Raven pyytää McCoyta olemaan käyttämättä parannuskeinoa, ajatellen McCoyn rakastavan häntä luonnollisessa ulkomuodossaan. Raven yrittää vietellä Lehnsherrin useiden eri naisten muotojen kautta mutta Lehnsherr kertoo hänen olevan kaunis omana itsenään. McCoy käyttää parannuskeinoa itseensä mutta parantumisen sijaan se muuttaa hänet siniturkkiseksi ja leijonan näköiseksi mutantiksi. Mutantit ja MacTaggert lähtevät pysäyttämään Shaw'ta Kuuban saartorenkaalle, jossa Xavier käyttää telepaattisia kykyjään ja saa neuvostoliittolaisen merimiehen tuhoamaan ydinohjuksia kuljettavan laivan. Lehnsherr käyttää voimiaan siirtäen Shaw'n sukellusveneen merestä maalle. Lehnsherr kohtaa Shaw'n taistelussa ja saa otettua tämän kypärän itselleen, jolloin Xavier pystyy jähmettämään Shaw'n. Lehnsherr myöntää Shawlle jakavansa tämän näkemyksen maailmasta, jossa on vain mutantteja mutta tappaa hänet kostoksi äitinsä kuolemasta työntäen lapsuudestaan tutun kolikon Shaw'n aivojen läpi voimillaan. Xavier tuntee valtavaa tuskaa tämän johdosta. Peläten mutantteja, molemmat laivastot ampuvat näitä ohjuksilla mutta Lehnsherr pysäyttää ne lennossa ja uhkaa tuhota niillä molemmat laivastot. MacTaggert yrittää ampua Lehnsherriä mutta tämä torjuu luodit iskien näistä yhden vahingossa Xavierin selkärankaan halvaannuttaen tämän. Tämä häiritsee Lehnsherriä, joka pudottaa ohjukset mereen. Lehnsherr, jonka näkemykset mutanteista eroavat Xavierin näkemyksistä päättää lähteä omille teilleen Salvadoren, Azazelin, Riptiden ja puolelleen siirtyneen Ravenin kanssa. Nyt pyörätuolia käyttävä Xavier päättää avata seuraajiensa kanssa X-kartanon perustaakseen koulun mutantteja varten. MacTaggert suutelee Xavieria ja lupaa olla paljastamatta tämän sijaintia. Xavier pyyhkii suudelman aikana MacTaggertin mielestä tämän kaikki mutantteja koskevat muistot. Lehnsherr, joka käyttää nyt Shaw'n kypärää, vapauttaa Ravenin kanssa Frostin vankilastaan ja esittelee itsensä "Magnetoksi".
Keijulurikki
Koko ja ulkonäkö
Keijulurikin pituus on noin 18 cm ja paino 24–34 g. Sen höyhenpuvun päävärit ovat punainen ja vihreä. Pää ja mahapuoli sekä pyrstön keskiosa ovat punaiset, siivet, selkä ja pyrstön tyviosa ovat vihreät. Niska ja yläperä ovat purppuranhohtavan mustat, rinnassa keltainen viiru, ja pitkähkön pyrstön kärki on keltainen. Nokka on oranssinpunainen, iiris ruskea ja koivet ruskeanharmaat. Naaras muistuttaa koirasta, mutta sillä on keltaiset laikut yläperän sivuilla. Nuori yksilö on himmeämmän värinen ja sen nokka on ruskehtava.
Esiintyminen
Keijulurikki elää Papua-Uuden-Guinean keskiosan vuoristoseuduilla. Lajin elinympäristön laajuus on 50 000–100 000 neliökilometriä. Populaation koko on arviolta noin 500 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, nimialalaji pulchella sekä rothschildi. Keijulurikki on lemmikkinä melko harvinainen.
Elinympäristö
Keijulurikit elävät pääasiassa vuoristometsissä, paikoin myös alempana lähellä merta. Yleensä ne liikkuvat puiden latvustoissa pareittain tai meluavina parvina, joissa voi olla toistakymmentä yksilöä. Ne lyöttäytyvät usein muiden lurikkien ja mesikoiden seuraan.
Lisääntyminen
Pesintää tapahtuu joulu-huhtikuussa. Pesintä tunnetaan vankeudessa eläneistä linnuista. Munia on tavallisesti kaksi, kooltaan 18,9 × 16,2 mm. Haudonta-aika on noin 25 päivää ja pesäpoikasaika noin kaksi kuukautta.
Ravinto
Keijulurikit syövät siitepölyä, kukkia ja mettä.
Minneapolis
thumb|270px|Weismanin taidemuseo thumb|270px|Minneapolisin keskustaa.
Maantiede ja ilmasto
Kaupungin keskusta sijaitsee aivan leveyspiirin 45° N eteläpuolella. Siellä vallitsee äärevä mannerilmasto: kesän lämpöennätys on 42.2 °C (mitattu vuonna 1936) ja talven pakkasennätys −40.6 °C (mitattu vuonna 1888). Heinäkuun normaali keskilämpötila on 23,2 C astetta ja tammikuussa vastaava lukema on -9,1 C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 778 mm ja talvella lumipeitteen maksimisyvyys on keskimäärin 33 cm, ennätyksen ollessa 97 cm vuodelta 1982. Minneapolis sijaitsee lauhkealla vyöhykkeellä.
Historia
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saint Lawrencen vesitien halvat rahtikulut aiheutti sen, että jauhokaupan keskiö siirtyi Buffaloon. Minneapoliin jäi silti joitakin suuria myllyjä, ja Minneapolis Grain Exchange oli edelleen 1900-luvun puolivälissä maailman suurimpia käteispörssejä.
Minneapolis sai 1990-luvulla huonon maineen väkivaltaisuutensa ja järjestäytyneen rikollisuuden takia. 2000-luvulla tilanne on kuitenkin parantunut ja nykyisin Minneapolis on huomattavan turvallinen kaupunki. George Floydin kuolemantapauksen jälkeen kesällä 2020 kaupungissa syttyi mellakoita.
Liikenne
Minneapolisin seudulla on kevytraitiotieverkosto, jonka Hiawatha-linjalla pääsee lentoasemalle asti. Pelkästään sitä linjaa käyttää joka arkipäivä keskimäärin 30 500 matkustajaa. Vuonna 2008 lentoasema valittiin maailman kolmanneksi parhaaksi sarjassa, johon kuuluvat lentoasemat, joilla käy vuosittain 25–40 miljoonaa matkustajaa. Ydinkeskustan kortteleissa on toisen kerroksen tasalla jalankulkusiltoja, jotka yhdistävät liikehuoneistoja toisiinsa.
Väestö
Minneapolisissa asui vuonna 2019 Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston arvion mukaan 429 606 asukasta. Niistä valkoisia oli 63,8 %, afroamerikalaisia 19,4 %, latinoja 9,6 %, aasialaisia 6,1 % ja intiaaneja 1,4 %. Yhdysvaltain ulkopuolella syntyneitä vuonna 2018 oli 15,7 prosenttia minneapolisilaisista. Minnesotassa on yksi maailman suurimpia somalidiasporan yhteisöjä. Minneapolisissa somalit asuttavat erityisesti Ceder-Riversiden kaupunginosaa.
Minneapolisissa on suhteessa neljänneksi eniten homoja, lesboja ja biseksuaaleja: he muodostavat noin 12,5% väestöstä
Minnesotan yliopiston alkuperäinen kampus perustettiin Minneapolisiin, nykyään yliopisto levittäytyy halki osavaltion.
Urheilu
Minneapolisissa on kolme ammattilaisurheiluareenaa, Target Center, Target Field ja U.S. Bank Stadium. Niillä pelaavat maan huippusarjojen joukkueet Minnesota Twins (baseball), Minnesota Vikings (amerikkalainen jalkapallo), sekä Minnesota Lynx ja Minnesota Timberwolves (koripallo). Ylipäänsä osavaltion ammattilaisurheilu on keskittynyt Twin Citiesin alueelle. Kaupungin Minnesotan yliopiston joukkue on menestynyt etenkin koripallossa NCAA:ssa.
== Ystävyyskaupungit ==
Myös Winnipeg (Kanada) on ollut Minneapolisin ystävyyskaupunki.
Suurlahden piiri
Suurlahden piiri on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Heinälahti, lähes koko Suurlahti ja pieni osalta Tolvojasta.
Piirin pinta-ala oli 1 244 km², ja siihen kuului 181 kylää. Piirissä oli 8 kyläneuvostoa: Karasjärven, Kosmozeron, Suurnivan, Suurlahden, Jandomozeron, Tipinitsan, Kižin ja Heinälahden kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Suurlahden kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 12 799 asukasta, joista 12 651 oli venäläisiä, 5 karjalaisia, 19 suomalaisia ja 18 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Äänisentakaisen piiriin.
Sungun piiri
Sungun piiri on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Sunku, lähes koko Tolvoja ja hyvin pieni osa Suurlahdesta.
Piirin pinta-ala oli 894 km², ja siihen kuului 298 kylää. Piirissä oli 7 kyläneuvostoa: Kažman, Deriguzovon, Pajanitsan, Foimoguban, Tolvojan, Virojärven ja Kuusirannan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Sungun kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 14 776 asukasta, joista 14 745 oli venäläisiä, 4 karjalaisia, 2 suomalaisia ja 25 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Äänisentakaisen piiriin.
Aleksandr Horošilov
Aleksandr Viktorovitš Horošilov (, s. 16. helmikuuta 1984 Jelizovo, Kamtšatkan alue, Neuvostoliitto) on venäläinen alppihiihtäjä. Hän on pituudeltaan 182 cm.
Horošilov sijoittui Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 superyhdistetyssä kymmenenneksi ja pujottelussa 12:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa neljästoista, Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 kahdeksas, Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 viides, Åren MM-kilpailuissa 2019 viidestoista ja Pekingin olympialaisissa 2022 kymmenes.
Horošilov saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan kahdeksas Kitzbühelin yhdistetyn kilpailussa tammikuussa 2006. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Åren pujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäisen voittonsa hän otti Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Meribelin pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 hän oli Santa Caterinan, Adelbodenin ja Schladmingin pujotteluissa kolmas. Pujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren, Kitzbühelin ja Schladmingin pujotteluissa. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Wengenin pujottelussa.
Euroopan cupin pujottelukilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut useita Venäjän-mestaruuksia.
Uskonto Romaniassa
Romania on sekulaari valtio, eikä sillä ole valtionuskontoa. Kuitenkin selkeä enemmistö maan väestöstä on kristittyjä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa 86,7 % väestöstä luokiteltiin Romanian ortodoksiseen kirkkoon kuuluviksi. Muihin kristillisiin suuntauksiin kuuluu katolisuus (4,7 %), kalvinismi (3,7 %), helluntaiseurakunnat (1,5 %) ja Romanian kreikkalais-katolinen kirkko (0,9 %). Romaniassa on myös pieni mutta historiallisesti merkittävä muslimivähemmistö, joka elää pääosin Dobrogeassa ja johon kuului 67 500 henkeä, pääosin turkkilaista syntyperää. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan maassa oli myös noin 6 000 juutalaista sekä 23 105 sellaista, joilla ei ollut uskontoa tai olivat ateisteja.
Ortodoksisuus
thumb|Ortodoksisen kirkon levinneisyys Romaniassa 2002. Kannatus on yleisempää tummien värien alueilla ja vähäisempää vaaleammilla alueilla.
Ortodoksisuus on suurin uskonnollinen suuntaus Romaniassa. Siihen kuului 18 817 975 henkilöä vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan, tai 86,7% väestöstä. Kirkossakäynti on kuitenkin huomattavasti alhaisempaa. Syys-lokakuussa 2007 järjestetyn kyselyn mukaan, jossa oli neljä kategoriaa määrittelemään kirkossakäyntiaktiivisuutta Romaniassa (prosenttiosuus koko väestöstä): 38 % käy kirkossa useita kertoja kuukaudessa tai enemmän (joista 7 % viikoittain tai vielä useammin), 20 % käy keskimäärin kuukausittain, 33 % käy ainoastaan kerran tai kaksi vuodessa ja 7 % ei käy kirkossa.
Roomalaiskatolisuus
thumb|Roomalais-katolisuuden levinneisyys Romaniassa 2002. Kannatus on yleisempää tummien värien alueilla ja vähäisempää vaaleilla alueilla.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Romaniassa oli 1 028 401 roomalaiskatolista, käsittäen 4,7 % koko väestöstä. Enemmistä roomalaiskatolisista oli unkarilaisia, vaikkakin maassa on myös yli 300 000 romanialaista katolista, pääosin Transilvaniassa.
Kreikkalaiskatolisuus
thumb|Kreikkalais-katolisuuden levinneisyys Romaniassa 2002.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Romaniassa oli 191 556 kreikkalaiskatolista, jotka muodostivat 0,88 % väestöstä. Enemmistö kreikkalaiskatolisista asuu Transilvanian pohjoisosissa.
Protestanttisuus
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan protestantit kattavat 5,2 % koko väestöstä. Suurimmat suuntaukset ovat Romanian reformoitu kirkko (3,2 %), helluntailaisuus (1,5 %), baptismi (0,6 %), Seitsemännen päivän adventistit (0,4 %), unitariaarit (0,3 %) ja joukko muita evankelikaalisia ryhmiä.
Islam
thumb|Islamin levinneisyys Romaniassa 2002. Muslimeja on lähinnä Mustaanmereen rajautuvissa kahdessa piirikunnassa.
Vaikka muslimien määrä Romaniassa on suhteellisen pieni, on sillä 700 vuoden historia Pohjois-Dobrogeassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 67 566 henkilöä eli 0,3 % kokonaisväestöstä ilmoitti uskonnokseen islamin. 97 % Romanian muslimeista asuu kahdessa Romanian piirikunnassa Pohjois-Dobrogeassa: 85 % asuu Constanțassa ja 12 % Tulceassa.
Putkinotko
Putkinotko on Joel Lehtosen tunnetuin romaani. Se on kolmas teos sarjassa, johon kuuluvat myös romaani Kerran kesällä (1917) ja novellikokoelma Kuolleet omenapuut (1918). Putkinotko on sarjan tärkein teos ja ilmestyi alun perin kaksiosaisena vuosina 1919–1920, nimillä Putkinotkon metsäläiset ja Putkinotkon herrastelijat. Kirjan kustantaja oli Karisto. Vuonna 1933 Otava julkaisi kirjasta uuden painoksen.
Roland af Hällström on ohjannut kirjaan pohjautuvan elokuvan Putkinotko (1954) ja Reima Kekäläinen samannimisen kolmiosaisen televisiosarjan (1998).
Sisältö
Putkinotko kertoo omintakeisen vuokraviljelijä ja viinatrokari Juutas Käkriäisen monilapsisesta metsäläisperheestä ja näiden "herraskaisesta" vuokraisännästä, kirjakauppias Aapeli Muttisesta. Romaani käsittelee yhtä heinäkuista päivää, jolloin Juutaksen vaimo Rosina lähtee kaupunkikäynnille Savonlinnaan ja Aapeli Muttinen saapuu tarkastamaan tiluksiaan samalla, kun Juutas suunnittelee viinanmyyntihankkeitaan.
Putkinotkoa pidetään suomalaisen kirjallisuuden toisena suurena yhdenpäivänromaanina Volter Kilven Alastalon salissa -romaanin ohessa. Yhteistä niille on, että kriitikko- ja tutkijapiireissä ne lasketaan kuuluviksi suomalaisten romaanien parhaimmistoon, mutta toisin kuin Alastalon salissa, on Putkinotko ollut varsin suosittu myös suuren yleisön keskuudessa. Tapahtumat tosin ovat yhtä päivää käsittelevässä romaanissa vähäisiä, mutta suomalaista luontoa, kansanuskoa ja henkilöitä siinä kuvataan erittäin värikkäästi. Lopun ampumakohtauksen on sanottu viittavan kirjoitusajankohtaa edeltäneeseen kansalaissotaan, mutta kirjasta ei juuri löydy poliittisia kannanottoja sotatapahtumiin.
Putkinotkoa sivuavia Lehtosen teoksia
Vuonna 1922 ilmestyneessä romaanissa Rakastunut rampa kuvataan, kuinka raajarikko ja rujo Sakris Kukkelman rakastuu Käkriäisillä aiemmin asuneeseen Sanelma "Nelma" Kinnuseen. Sanelman henkilöhistoriasta kerrotaan, että Putkinotkossa asustellut Rosina Käkriäisen veli Mauno Kypenäinen ja asuinkumppaninsa Bertta Kinnunen ammuttiin punakapinassa. Sanelman äiti Bertta kuolee siis punaisten sankarina. Sanelma jää orvoksi ja asuu Putkinotkossa, kunnes lähtee palvelustytöksi eräälle tuomarille. Hän päätyy sitten erinäisten vaiheiden jälkeen Pelastusarmeijan turvataloon. Sakris Kukkelman näkee hänet ikkunassa ja rakastuu omalla itsepäisellä tavallaan tyttöön. Kukkelman järjestää tytön luokseen asumaan vaatimattomaan asuntoonsa suurten lupauksen kera.
Lehtonen palasi kuvaamaan romaaninsa päähenkilöiden Juutas ja Rosina Käkriäisen sekä heidän poikansa Ananiaksen kovaa kohtaloa vielä novellikokoelmassa Korpi ja puutarha (1923). Kirjassa ilmestyneet kolme kertomusta Lehtonen nimesi ”Putkinotkon” epilogeiksi.
Putkinotkon talo
"Putkinotkona" mainostetaan Joel Lehtosen vuosina 1905–1922 omistamaa nykyisin Savonlinnassa sijaitsevaa Inhan tai Inhanmaan tilaa Säämingin Tolvanniemessä. Tila oli kirjailijalle sekä taloudellinen sijoitus että kesänviettopaikka. Tilan asuinrakennus jaettiin kahtia, niin että velipuoli Aleksander Muhonen perheineen asui sen toista päätyä ja toinen puoli oli Lehtosen käytössä. Muhoset asuivat tilalla ympärivuotisesti, Lehtonen enimmäkseen kesäisin. Muhosten kuului huolehtia tilan maanviljelystä ja myös Lehtosen täyshoidosta silloin kun hän asui tilalla. Tätä yhteiseloa Lehtonen käytti materiaalina Putkinotko-sarjan kirjoissa. Nykyisin tilaa ylläpitää Joel Lehtosen seura ry.
HMS Vidette
Valmistus
Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauksessa Alexander Stephen and Sonsilta Govanista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1918 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 27. huhtikuuta.
Palvelus
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta. Se sijoitettiin 1947 poistolistalle ja myytiin 3. huhtikuuta BISCOlle. Alus saapui vielä samana vuonna hinattuna G. W. Bruntonille Avonmouthiin romutettavaksi.
Sandrine Domain
Domain edusti Ranskaa kolmissa sisäratojen EM-kilpailuissa. Genovassa 1992 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 13,17 m. Valenciassa 1998 hän karsiutui tuloksella 13,38 m ja Gentissä 2000 tuloksella 13,17 m.
Domain voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1991 ja 2000. Heinäkuussa 1991 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 13,42 m ja heinäkuussa 1996 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisnaisena 14 metrin rajan tuloksellaan 14,15 m. Vuonna 1993 hän teki Ranskan sisärataennätyksen 13,33 m. Hän edusti seuratasolla CEP Lorientia. Hän oli pituudeltaan 177-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 62 kiloa.
Agostino Depretis
Agostino Depretis (13. tammikuuta 1813 Mezzana Corti, Stradella – 29. heinäkuuta 1887 Stradella) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä 1876–1878, 1878–1879 ja 1881–1887. Hänen valtakautensa suhteellinen poliittinen vakaus perustui niin sanottuun transformismoon eli joustavaan hallitusyhteistyöhön, jossa kabinetin ministerit ja puolueet vaihtelivat pääministerin säilyessä samana.
Elämäkerta
Depretis valmistui lakimieheksi vuonna 1834 Paviasta ja viljeli sen jälkeen muutaman vuoden ajan sukutilaansa sekä toimi asianajajana kotiseudullaan Stradellassa. Hän ryhtyi Italian yhdistymisliikkeen ja Giuseppe Mazzinin kannattajaksi, ja vallankumousvuonna 1848 hänet valittiin Sardinian kuningaskunnan vastaperustettuun parlamenttiin. Hän ei kuitenkaan osallistunut Mazzinin vuonna 1853 masinoimaan epäonniseen kansannousuyritykseen Milanossa. Depretis kuului parlamentin vasemmisto-oppositioon, ja vastusti Sardinian pääministeriksi tullutta Camillo Cavouria. Hän perusti Il Diritto -nimisen sanomalehden vasemmiston äänenkannattajaksi. Vuonna 1859 Depretis nimitettiin vastikään Sardiniaan liitetyn Brescian kuvernööriksi. Seuraavana vuonna hänet lähetettiin Sisiliaan, jonka Giuseppe Garibaldin vapaaehtoisjoukot olivat juuri vallanneet, tarkoituksenaan varmistaa Sisilian liittäminen yhdistyvään Italiaan.
Italian yhdistymisen jälkeen Depretis toimi 1862–1863 yleisten töiden ministerinä Urbano Rattazzin hallituksessa ja 1866–1867 meriministerinä sekä keväällä 1867 valtiovarainministerinä Bettino Ricasolin hallituksessa. Rattazzin kuoltua Depretis julistettiin 1873 maan yhtyneen vasemmiston johtajaksi ja 18. maaliskuuta 1876 hänet nimitettiin Italian ensimmäisen varsinaisen vasemmistohallituksen pää- ja valtiovarainministeriksi. Vaikka hän joutui välillä väistymään pääministerin tehtävistä, hän oli tästä alkaen käytännössä maan politiikan johtava hahmo kuolemaansa asti. Depretisin ensimmäinen hallitus joutui eroamaan maaliskuussa 1878, mutta hän palasi pääministeriksi saman vuoden joulukuussa. Hän joutui eroamaan uudelleen heinäkuussa 1879, ja toimi sen jälkeen Benedetto Cairolin hallituksen sisäministerinä.
Italian hajanainen puoluekenttä teki toimivan enemmistöhallituksen kokoamisen lähes mahdottomaksi, joten Depretis vastasi tähän niin sanotulla transformismolla. Puoluerajoista piittaamatta hän poimi hallitukseensa ministereitä oikealta ja vasemmalta, ja muutti hallituspohjaa aina tarpeen mukaan varmistaakseen oman vallassa pysymisensä. Toukokuussa 1881 hän kokosi kolmannen hallituksensa, joka pysyi vallassa hänen kuusi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Sinä aikana hän kokosi hallituksen uudelleen neljästi, ja otti siihen mukaan konservatiiveja. Depretisin kolmas hallitus toteutti 1882 äänioikeuden laajennuksen, jonka seurauksena äänioikeutettujen osuus kasvoi kahdesta seitsemään prosenttiin väestöstä. Samana vuonna Italia liittyi kolmiliittoon Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa. Depretisin kaudella Italia ryhtyi myös rakentamaan siirtomaavaltaa Afrikassa miehittämällä Massawan. Siirtomaiden valtaus tosin koki ikävän takaiskun, kun etiopialaiset surmasivat 500 italialaista Dogalin taistelussa tammikuussa 1887. Depretisin kuollessa Italian valtiontalous oli päässyt kurjalle tolalle. Hänen kehittämänsä transformismo-käytäntö hallitsi Italian politiikkaa pitkälle 1900-luvulle. Ajan kuluessa se alettiin yhä enemmän yhdistämään poliitikkojen korruptioon.
Šallan piiri
Šallan piiri on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Avdejevo ja Nigižma sekä osa Danilovasta.
Piirin pinta-ala oli 3 374 km², ja siihen kuului 142 kylää. Piirissä oli 7 kyläneuvostoa: Rimoilan, Peštšhanojen, Perhnavolokin, Avdejevon, Šallan, Karševskajan ja Gakugsan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Semjonovskajan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 11 982 asukasta, joista 11 853 oli venäläisiä, 48 karjalaisia, 51 suomalaisia ja 24 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Puudožin piiriin.
Peter Windsor
Ura moottoriurheilussa
Vuonna 1975 hän palasi Britanniaan ja sai töitä moottoriurheilutoimittajana viikoittain ilmestyneestä Autocar-lehdestä. 1985 hän sai töitä Frank Williamsin tallista ja siirtyi hoitamaan tallin PR-asioita.
Windsor yritti ystävänsä Greg Normanin kanssa ostaa Brabham-tallin, mutta suunnitelmat eivät toteutuneet. Ostoyritys päättyi riitaan ja meni oikeuteen, jossa Windsor sai yli 2 miljoonan dollarin korvaukset, mutta tallin perustamisen jäädessä hänen oli keksittävä muita suunnitelmia.
Williams-aikoina Windsor oli ystävystynyt Nigel Mansellin kanssa ja tämän siirtyessä Ferrarille Windsor toimi Ferrarin hommissa Guildfordissa.
Windsor siirtyi Mansellin mukana IndyCar -sarjaan USA:han ja palasi vuonna 1998 F1-toimittajaksi. Hän kirjoittaa artikkeleja F1 Racing -lehteen.
Windsor oli myös mukana yhdysvaltalaisen US F1 Teamin perustamisessa, mutta ylitsepääsemättömien ongelmien takia talli ei koskaan päässyt F1-sarjaan, johon se suunnitteli osallistuvansa kaudella 2010.