cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen pankkikriisi
Taustaa
Suomen rahoitusmarkkinat olivat 1980-luvulle saakka suljetut ja pankkikeskeiset. Keskuspankki sääteli korkotasoa, markan ulkoista arvoa ja valuutan liikkeitä. Alhaisen koron vuoksi taloudessa vallitsi jatkuva luottojen ylikysyntä. Koska korolla ei voinut kilpailla, kohdistui pankkien välinen kilpailu lähinnä markkinaosuuteen, ja talouselämä oli järjestynyt pankkien hallitsemiksi ”leireiksi”.
Rahoitusmarkkinoiden liberalisoinnin tarve kasvoi 1980-luvulla, koska maailmantalous vapautui ja koska Suomen vientiyritykset saattoivat hoitaa rahoituksensa myös ulkomailta. Suomen talouden ei katsottu voivan jäädä liberalisoitumisesta sivuun, jotta kilpailukyky säilyisi. Valuutan termiinimarkkinat vapautettiin vuonna 1980. Antolainauksen korkosääntely purettiin ja vuonna 1986 syntyivät pankkien väliset interbank-markkinat. Pääoman tuonti- ja vientimahdollisuuksia lisättiin. Pankit ja yritykset saattoivat ottaa luottoa myös ulkomailta.
Riskit kasvavat
Vapautuneilla markkinoilla tilanne oli ennennäkemätön niin pankeille, luotonottajille kuin valvontaviranomaisille. Kun lainarahaa oli nyt runsaasti saatavilla, kotitaloudet ja yritykset velkaantuivat nopeasti. Pankit pyrkivät totuttuun tapaan kasvattamaan markkinaosuuksiaan ja rahoittivat luottoekspansiota rohkeasti lyhytaikaisella markkinarahalla. Näin ne joutuivat alttiiksi mittaville korko- ja luottotappioriskeille, joihin ne eivät osanneet varautua. Pankit osallistuivat myös riskialttiisiin, mutta onnistuessaan tuottoisiin osakemarkkinaoperaatioihin, joita olivat esimerkiksi yrityskaupat ja niin sanotut nurkanvaltaukset. Pankkien riskinhallinta oli heikkoa eivätkä valvontaviranomaiset, Suomen Pankki ja pankkitarkastusvirasto, kyenneet puuttumaan ongelmiin ajoissa.
Rohkeimmin riskejä ottivat SKOP ja sen johtama säästöpankkiryhmä, jotka pyrkivät irrottautumaan vanhanaikaiseksi koetusta talletuspankkitoiminnasta. Vuosina 1987–1989 säästöpankkien luotonanto kasvoi keskimäärin 26 prosenttia vuodessa. SKOPin kokoon ja riskinkantokykyyn nähden ylisuuria operaatioita olivat muun muassa kannattavuusvaikeuksissa olevan Tampellan osto vuonna 1987 ja neitsytsaarelaisen hotellihankkeen luototus 400 miljoonalla markalla vuonna 1988.
Suomen Pankki yritti hillitä talouden ylikuumenemista vuonna 1989. Talous oli kasvanut liian nopeasti: vaihtotaseen alijäämä syventynyt, inflaatiotavoite karannut käsistä, osakkeiden hinnat kohonneet nelinkertaisiksi vuodesta 1985. Luotonanto oli kasvanut liikaa. Suomen Pankki vaati luotonannon kasvun rajoittamista 10 prosenttiin. Muut pankit noudattivat rajoitusta, mutta säästöpankit eivät totelleet. Päinvastoin, ne halusivat kasvaa. SKOP:n ja säästöpankkien mielettömät kasvutavoitteet paljastuivat Suomen Pankille sattumalta. Säästöpankkifederaation luotonanto kasvoi vuonna 1989 lopulta 24,5 %. Kasvu rahoitettiin velkaantumalla ulkomaille.
Suomen talous näytti horjumisen merkkejä syksyllä 1989. Suomen Pankki oli sitoutunut vakaan markan politiikkaan. Valuuttapaon vuoksi Suomen Pankki joutui puolustamaan markan arvoa nostamalla korkotasoa huomattavasti. Korkojen nousu rasitti pankkien kannattavuutta nakertamalla korkomarginaalia. Pankit joutuivat ns. korkoloukkuun, jolla tarkoitettiin sitä, että pankit olivat antaneet rahaa lainaksi alemmalla korolla kuin mitä ne itse maksoivat siitä. Asiakkailla oli runsaasti peruskorkoon sidottuja lainoja, joiden korko pysyi käytännössä kiinteänä. Samaan aikaan pankit rahoittivat näitä lainoja lyhytaikaisella markkinarahalla, jonka korko oli selvästi korkeampi. Korkojen nousu johti Suomessa siihen, että pörssikurssit laskivat ja yritykset siirtyivät ottamaan alempikorkoisia valuuttalainoja.
Yleisen talouskehityksen taittuessa 1990-luvun alussa monet velkaantuneet yritykset joutuivat kannattavuusvaikeuksiin ja pankeille alkoi syntyä suuria luottotappioita: vuosina 1988–1990 noin 5 miljardia markkaa ja vuosina 1991–1993 jo yli 50 miljardia. Pankkien vakavaraisuus ja maksuvalmius heikkenivät.
Kriisin puhkeaminen
Pankkien tilanne kävi ilmeiseksi SKOPin joutuessa likviditeettikriisiin.
SKOPin ja säästöpankkiryhmän strategiaksi oli muodostunut varainhankinnan hoitaminen lyhytaikaisella markkinarahalla, mutta sijoitukset haluttiin pitää pitkäaikaisina (kuten osakemarkkinoilla ja yritysluotoissa). Strategia johti suuriin tappioihin, kun toisaalta sijoitusten arvot laskivat ja toisaalta helibor-korko nousi, ajoittain jopa noin 16 prosenttiin. Strategia oli myös riippuvainen markkinarahan saatavuudesta. Vuonna 1990 SKOP joutui usein turvautumaan viimesijaiseen rahoitukseen, Suomen Pankin päiväluottoon, kun se ei saanut riittävästi luottoa interbank-markkinoilta. Markkinoilla ei enää luotettu SKOPin kykyyn vastata sitoumuksistaan.
Syyskuussa 1990 Suomen Pankki teki SKOPille vakautusohjelman ja merkitsi pankin osakepääoman korotuksen. Keväällä 1991 SKOPille laadittiin tervehdyttämisohjelma, joka ei kuitenkaan riittänyt pankin nostamiseen jaloilleen. Syyskuussa 1991 koko pankkijärjestelmän tila oli huono. Säästöpankkiryhmällä oli järjestämättömiä luottoja 7 miljardia markkaa, muilla pankeilla yhteensä 25 miljardia.
Lopullisesti SKOPin maksuvalmius romahti 19. syyskuuta 1991, kun muut pankit eivät enää ostaneet sen sijoitustodistuksia. Jotta koko pankkijärjestelmä ei sortuisi, Suomen Pankki otti SKOPin haltuunsa. Osake-enemmistö ja määräysvalta SKOPissa siirtyivät Suomen Pankille. Siinä vaiheessa SKOPille oli annettu tukea jo 16,2 miljardia markkaa.
Kriisin hoito ja pankkituki
right|260px|thumb|Suomen Pankin pääkonttori [[Helsinki|Helsingissä.]] Kriisin laajuus alkoi paljastua. Pankit ilmoittivat julkisuudessa miltei päivittäin uusista luottotappioista. Pankkien vakavaraisuuden ja maksuvalmiuden turvaamiseksi valtio antoi vuonna 1992 kaikille pankeille pääomalainaa yhteensä 7,9 miljardia markkaa. Pääomalaina oli aluksi korotonta, mutta myöhemmin sen korko alkoi nopeasti nousta. Korkoa sai maksaa ainoastaan voitonjakokelpoisista varoista, ja jos pankit eivät olisi pystyneet maksamaan korkoa, valtio olisi voinut muuttaa lainan osakeomistukseksi. SKOPia lukuun ottamatta pankit maksoivat pääomalainan takaisin 1990-luvun loppuun mennessä.
STS-Pankki ajautui konkurssin partaalle 1992. Pankki vältti konkurssin mutta menetti itsenäisyytensä, kun Kansallis-Osake-Pankki osti sen osake-enemmistön marraskuussa 1992. STS-Pankin talletukset ja terve luottokanta siirrettiin KOP:lle ja ongelmaluotot Siltapankkiin.
Pankkikriisin jälkeen
Varsinaisen pankkituen pääasialliset saajat olivat SKOP, STS-Pankki, Suomen Säästöpankki ja Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal. Tukea annettiin rahallisesti 61 miljardia markkaa ja takauksina 28,3 miljardia. Vuoteen 2004 mennessä takaukset olivat palautuneet kokonaan, mutta rahallista tukea oli takaisin saamatta noin 37,3 miljardia markkaa. Veronmaksajien lopulliseksi kokonaistappioksi pankkikriisistä on arvioitu noin 50 miljardia markkaa. Luvussa eivät ole mukana liikepankkien omistajille koituneet tappiot eivätkä välilliset kansantaloudelliset vaikutukset.
Journalisti Antti-Pekka Pietilä väitti vuonna 2008 julkaistussa kirjassaan Pankkikriisin peitellyt paperit, että Suomen Säästöpankin pilkkomisen yhteydessä tukea meni merkittäviä määriä epäsuorasti SYP:lle ja KOP:lle. Pietilä väitti myös, että valtio tuki pankkeja kesäkuussa 1993 antamalla anteeksi noin kymmenen miljardin markan suuruiset verovelat. Velat olisivat syntyneet pankkien jätettyä maksamatta sijoitustodistusten leimaveroja 1980-luvulta lähtien. Valtiovarainministerinä lakia säädettäessä toimineen Iiro Viinasen mukaan lakimuutos oli välttämätön pankkien toimintakyvyn turvaamiseksi. Viinasen mukaan lain suuri taloudellinen merkitys ei ilmeisesti ollut kansanedustajien tiedossa asiasta päätettäessä. Toisaalta Suomen Pankin tutkija Antti Kuusterä ja Finanssialan Keskusliiton lainsäädäntö ja verotus -yksikön johtaja, vero-oikeuden dosentti Erkki Kontkanen ovat katsoneet, etteivät sijoitustodistukset alun perinkään olleet leimaveron alaisia. Kysymys ei siis heidän tulkintansa mukaan olisi ollut lainkaan "armahduksesta", vaan tulkinnanvaraisuuden poistamisesta ja vakiintuneen tulkinnan vahvistamisesta.
Kriisin vaikutukset pankkisektoriin
Kaikki pankkiryhmät kärsivät pankkikriisissä mittavia tappioita. Pankkisektorin kokonaistulos oli tappiollinen vuosina 1991–1995.
Aiemmin vahva säästöpankkiryhmä hajosi kriisin seurauksena. Ryhmän markkinaosuus supistui vuosien 1990–1998 aikana 28 prosentista viiteen prosenttiin.
Suuret liikepankit selvisivät omillaan. KOP paikkasi vakavaraisuuttaan vuonna 1993 järjestetyllä Kansallistalkoiksi kutsutulla osakeannilla ja 1994 järjestetyllä Kansallisannilla, jolla se keräsi sijoittajilta kaksi miljardia markkaa. Kansallis-Osake-Pankki ja Suomen Yhdyspankki yhdistyivät vuonna 1995 Merita Pankiksi.
Osuuspankkiryhmä selvisi kriisistä vähimmällä, mutta senkin menetykset olivat raskaat.
Pankkikriisi pakotti pankit tehostamaan toimintaansa ja karsimaan alan ylikapasiteettia. Henkilöstö puolittui runsaasta 50 000:sta (1990) noin 25 000:een (1997) eikä ole siitä sittemmin merkittävästi kasvanut. Tietotekniikan hyödyntäminen tehostui ja verkkopankkipalveluiden käyttö yleistyi. Konttoriverkosto supistui alle puoleen, ja pankkien toimintakulut pienenivät merkittävästi.
Gare de l’Ouest/Weststationin metroasema
Gare de l’Ouest (Weststation) on Brysselin metron asema Molenbeek-Saint-Jeanin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 1, 2, 5 ja 6 junat. Se sijaitsee Brysselin läntisen rautatieaseman yhteydessä. Asema avattiin vuonna 1982.
Txema Añibarro
José María "Txema" Añibarro Astondoa (s. 26. heinäkuuta 1979 Zeberio) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa SD Eibaria. Pelipaikaltaan Añibarro on puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja. Etniseltä taustaltaan Añibarro on baski.
Espanjan alasarjoissa urallaan kierrellyt Añibarro siirtyi tuolloin Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelanneeseen Eibariin jo vuonna 2008. Kolmannelle sarjaportaalle takaisin pudonneen kapteenina toiminut Añibarro johdatti joukkueensa kolmannelta sarjaportaalta Primera Divisióniin kahdessa vuodessa ja kaudeksi 2014-15 Eibar pääsi pelaamaan Primera Divisiónia Añibarron ollessa joukkueen kapteeni. Hän solmi vuonna 2014 joukkueen kanssa yksivuotisen sopimuksen. Kaudella 2014-2015 Añibarro pelasi Primera Divisiónissa 15 ottelua ilman maaleja.
Dolphin (emulaattori)
Dolphin on avoimen lähdekoodin ilmainen emulaattori Nintendo GameCube ja Wii -pelikonsoleiden pelien pelaamiseen. Ohjelmasta on julkaistu versiot Android, Linux, MacOS ja Windows -käyttöjärjestelmille.
Dolphin julkaistiin vuonna 2003 ilmaisohjelmana Windowsille. Sen takana ovat ruotsalainen ohjelmoija Henrik Rydgård ja kehittäjä F|RES. Dolphin oli ensimmäinen emulaattori, joka pystyi ajamaan Nintendo GameCuben kaupallisia pelejä.
Poliittinen filosofia
Poliittinen filosofia tutkii kysymyksiä valtiosta, auktoriteetista, politiikasta, omaisuudesta ja laista sekä lakisäädösten toteutumista valvovasta vallasta: mitä ne ovat, miksi niitä tarvitaan, mikä tekee valtiosta oikeutetun, mitä oikeuksia ja vapauksia sen tulisi valvoa tai taata, mikä muoto sillä tulisi olla ja miksi, mitä velvollisuuksia kansalaisilla on, jos on, sekä milloin on oikein tehdä vallankumous - jos koskaan.
Klassisen poliittisen filosofian ensimmäiset yhteiskuntafilosofiat olivat monet yhteiskuntasopimuksen periaatteelle perustuvia.
Liikunnan terveysvaikutukset
Kohtuullisella liikunnalla on useita terveyshyötyjä, mutta liiallinen liikunta aiheuttaa monia terveysriskejä.
Kuolleisuus
WHO on arvioinut, että liikkumattomuus olisi globaalisti neljänneksi merkittävin ennenaikaista kuolemaa ennustava tekijä. Vuonna 2016 julkaistun identtisiin kaksosiin perustuvan suomalaisen väitöskirjan mukaan aikuisiässä harjoitettu liikunta ei kuitenkaan pidennä elinikää. Liikunnalliset ihmiset elävät kyllä muita kauemmin, mutta syynä ei ole liikunta, vaan se, että heillä on muita paremmat geenit. Aktiivinen liikunta ei lisännyt myöskään koe-eläinten elinikää. Tutkimuksissa on havaittu, että perinnöllisesti matalan aerobisen suorituskyvyn omaavien ihmisten ruumiinlämpö on tavallista alhaisempi ja että heidän lihaksensa väsyvät tavallista nopeammin ja palautuvat hitaammin. Ero muihin säilyy mahdollisesta liikuntaharrastauksesta huolimatta altistaen metabolisille sairauksille, lihomiselle ja tavallista lyhemmälle eliniälle.
Juoksuharrastuksen on havaittu vähentävän kuolleisuutta vain silloin, kun harrastaminen rajoittuu 1–2,4 viikkotuntiin ja vauhti on hidas tai kohtalainen. Liian rankka treenaaminen saattaa kuitenkin kuormittaa liikaa etenkin sydäntä ja verisuonistoa.
Fyysisesti raskaan palkkatyön on havaittu kuormittava liiallisesti muun muassa sydäntä ja verisuonia, mikä johtuu siitä, että sen vuorokautinen kesto on yleensä liian pitkä, eikä se sisällä riittävästi palautumistaukoja. Fyysisesti raskas työ sisältää terveysriskejä etenkin ikääntyvien työntekijöiden kohdalla. Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että sillä miesten neljänneksellä, jonka työ sisälsi eniten raskaiden taakkojen nostelua tai kantamista, lapiointia, lumenluontia tai takovia liikkeitä, oli 54 prosenttia suurempi kuolleisuus ja 70 prosenttia suurempi sydän- ja verisuonitautikuolleisuus, kuin vähiten kyseisiä toimintoja sisältäneiden miesten ryhmällä. Tutkittavat olivat 45–57-vuotiaita tutkimuksen alkaessa. Koulutuserojen mahdollinen vaikutus oli vakioitu pois tuloksista, mutta ei tuloerojen.
Mielenterveys
Liikunnalla on Cochrane-yhdistyksen vuonna 2013 julkaiseman tutkimuskatsauksen mukaan masennusta lievittävää vaikutusta, joka on teholtaan kuitenkin yhtä vaatimatonta kuin masennuslääkkeillä tai psykoterapialla. Laadukkaimmissa tutkimuksissa on lisäksi havaittu liikunnalla olevan vähemmän tehoa kuin vähemmän laadukkaissa.
Vuonna 2023 julkaistussa interventiotutkimuksista laadittujen tutkimuskatsausten yhteenvedossa havaittiin, että liikuntaryhmään arvottujen osanottajien masentuneisuuden, hermostuneisuuden ja elämäniloon sekä itsetuntoon liittyvien ongelmien kaltaiset hyvinvointia heikentävät oireet vähenivät verrokkeja enemmän ja työkyvyn, unenlaadun, virkeyden ja seksihalujen kaltaiset hyvinvointia lisäävät tekijät kohenivat verrokkeja enemmän. Oireiden lievittyminen näytti kuitenkin kutistuvan lähes olemattomaksi niissä tutkimuksissa, jossa käytettiin pitkäkestoista liikuntainterventiota. Tuloksiin on lilsäksi suhtauduttava varauksella, koska suurin osa tarkatelluista tutkimuksista havaittiin tieteellisesti epäluotettaviksi.
Aivojen tilavuus
Vuonna 2011 julkaistussa interventiotutkimuksessa havaittiin, että kolme kertaa viikossa suoritettava keskitehoinen aerobinen kuntoharjoittelu kasvatti eläkeikäisten koehenkilöiden aivojen hippokampuksen tilavuutta keskimäärin kahdella prosentilla vuoden aikana. Venytyksiä ja lihaskuntoharjoitteita tekevien verrokkien hippokampus kutistui samaan aikaan 1,4 prosenttia, mikä vastaa vanhusväestön keskiarvoa. Osanottajina oli 120 eläkeläistä.
Muisti
Liikunta uusintaa hermosoluja vähentäen riskiä sairastua muistisairauteen.
Psykiatriset häiriöt
Vuonna 2021 julkaistussa interventiotutkimusten tieteellisessä yhteenvedossa havaittiin, että ne masennuspotilaat, joiden saamaan standardihoitoon lisättiin liikuntaa, saivat muita potilaita 62 prosenttia paremmat pisteet kyselyistä, joissa kysyttiin masennuksen lisäksi myös esimerkiksi unettomuudesta, stressaantuneisuudesta, ahdistuksesta, syyllisyydentunteista, työkykyvyn ongelmista, kognitiivisista häiriöistä sekä päänsäryn ja ummetuksen kaltaisista somaattisista oireista. Tarkasteltujen tutkimusten tieteellinen luotettavuus oli kuitenkin hyvin heikko.
Vuonna 2021 julkaistussa interventiotutkimusten tieteellisessä yhteenvedossa havaittiin, että puolet niistä ahdistuneisuushäiriöistä kärsineistä potilaista, joiden hoitoon yhdistettiin liikuntaa, saivat muita potilaita 40 prosenttia paremmat pisteet kyselyistä, joilla mitattiin esimerkiksi lihaskipuja ja -jännityksiä, tinnitusta, ummetusta, impotenssia, unenlaatua, väsymystä, keskittymis- ja muistivaikeuksia, stressaantuneisuutta, huolestuneisuutta ja masentuneisuutta. Katsauksessa tarkasteltiin 13 tutkimusta, joihin osallistui yhteensä yli 700 henkeä. Suuressa osassa tutkimuksia havaittiin kuitenkin tutkimuksen toteutukseen tai raportointiin liittyneitä ongelmia, jotka heikensivät niiden luotettavuutta.
Immuunipuolustus
Vuonna 2004 julkaistuissa yhteispohjoismaisissa ravitsemussuosituksissa esitettiin, että liikunnasta saatavat terveyshyödyt lisääntyisivät aina, kun liikunnan avulla kulutettujen kaloreiden määrä nousee. Määrältään tai kuormitukseltaan liiallinen fyysinen aktiivisuus heikentää kuitenkin tulehdustauteja ehkäisevää immuunipuolustusta. Liian raskaan fyysisen aktiivisuuden on havaittu esimerkiksi vähentävän imusolujen eli lymfosyyttien määrää sekä aiheuttavan niiden toimintahäiriön, pienentävän T-solujen suhdetta ja vähentävän syljessä esiintyvän immunoglobuliini A:n määrää. Pitkäkestoista tai raskasta liikuntaa harrastavilla esiintyykin kaksinkertainen määrä ylempiä hengitystieinfektioita kuin liikuntaa harrastamattomilla. Sen sijaan useita kertoja viikossa kohtuullisella kuormituksella harjoitettava maltillinen fyysinen aktiivisuus lisää elimistön vasta-ainetuotantoa ja aktivoi vastustuskyvyn kannalta olennaisten T- ja B-solujen toimintaa muutaman tunnin ajaksi.
Säännöllisesti liikuntaa harrastavilla ihmisillä esiintyy vuonna 2010 julkaistun tutkimuksen mukaan puolta vähemmän nuhakuumetta kuin muilla. Yhteys saattaa kuitenkin selittyä sillä, että tavallista terveemmät ihmiset harrastavat muita enemmän liikuntaa. Tätä selitysmallia tukee se, että puolta vähemmän nuhakuumeita sairastavat myös ne terveeksi itsensä kokevat, jotka eivät harrasta liikuntaa.
Lisääntymisterveys
Liian niukka energiansaanti lisää naisurheilijoiden riskiä saada kuukautishäiriöitä. Kolmanneksella suomalaisista naisurheilijoista on todettu olevan niitä.
Vammat ja loukkaantumiset
Vuonna 2005 julkaistussa yhdysvaltalaistutkimuksessa havaittiin, että kolme prosenttia sotilaista sai toimintakykyä heikentävän tuki- ja liikuntaelinvamman joka toinen vuosi suoritettavan kuntotestin aikana. 56 prosenttia kyseisistä vammoista tuli vatsalihastreenissä käytettävän istumaan nousun yhteydessä, 32 prosenttia juoksun ja 11 prosenttia punnerruksen yhteydessä. Vammautumisen todennäköisyys ei riippunut siitä, kuinka usein osanottajat olivat harrastaneet kyseisiä harjoitteita tai muunlaista liikuntaa, vaan ainoa korrelaatio löytyi siitä, oliko sotilas kokenut vastaavan loukkaantumisen jo aiemmin. Tutkimukseen osallistui yli 1500 palkkasotilasta.
Urheiluseuroihin kuuluvilla nuorilla todetaan kaksi kertaa muita useammin loukkaantumisia ja rasitusvammoja. Heissä oli lähes puolet enemmän niitä, jotka harrastivat liikuntaa vähintään liikuntasuositusten minimimäärän.
Liian niukka energiansaanti lisää naisurheilijoiden vammautumisriskiä.
Nivelrikko
Useissa tutkimuksissa on havaittu, että esimerkiksi uimareilla, kilpavoimistelijoilla, painonnostajilla ja jalkapalloilijoilla esiintyy tavallista enemmän välilevyrappeumaa. Etenkin selkärangan kiertoliikkeet, hypyt, potkut ja selkärangan toistuva ojennus ja taivutus saattavat lisätä välilevyrappeuman riskiä. Vaikuttaa siltä, että nimenomaan ihmislajille epätyypilliset liikkeet lisäävät välilevyrappeuman riskiä.
Vuonna 2017 julkaistun tutkimuksen mukaan nopeaa kävelyä tai hidasta juoksua harrastavien välilevyt ovat kuitenkin keskimääräistä paremmassa kunnossa toisin kuin nopeaa juoksua ja hidasta kävelyä harrastavilla. Kyseessä oli historian ensimmäinen tutkimus, jonka tuloksena oli, että liikuntaa harrastavien keskuudessa saattaa esiintyä vähemmän välilevyrappeuman riskitekijöitä.
Säännöllisen kävelyn on toisaalta havaittu lisäävän polven nivelrikon riskiä. 1-3 kertaa viikossa tapahtuvan säännöllisen juoksuharrastuksen taas on havaittu lisäävän istumatyöntekijöiden lonkan nivelrikon riskiä, kuten muunkin raskaan liikunnan.
Dynaaminen eli pumppaava lihastyö, jossa lihakset vuoroin supistuvat ja rentoutuvat, edistää lihaksen verenkiertoa ja aineenvaihduntaa. Sen sijaan staattinen eli paikallaan olevia asentoja ylläpitävä lihastyö kuormittaa huomattavasti niveliä. Esimerkiksi etukumara työskentelyasento aiheuttaa staattista jännitystä koko ylävartaloon. Työasentojen vaihteleminen, lepotauot ja taukojumppa vähentävät siksi nivelten yksipuolista kuormittumista.
Kipu
Alkavaa tai lievää nivelrikkokipua hoidetaan fysioterapeuttisilla harjoitteilla sekä ylikuormituksen ja liian toisteisen kuormituksen välttämisellä. Liikunnasta johtuva kivun lisääntyminen ei saisi kuitenkaan kestä yli kahta tuntia eikä liikunta saisi pahentaa öistä leposärkyä. Vuonna 1993 julkaistun saksalaistutkimuksen mukaan fysioterapeuttisten liikuntaharjoitteiden teko ei lievittänyt kuitenkaan akuuttia selkäkipua eikä ehkäissyt sen kroonistumista tai uusimista enempää kuin lumehoito. Tutkimus kesti kolme kuukautta ja siihen osallistui lähes 500 potilasta.
Aerobinen liikunta lievittää kuitenkin usein kroonista kipua. Kahdenkymmenen minuutin pituinen kuntopyöräily tuottaa keskimäärin puolen tunnin pituisen akuutin kivunlievityksen krooniseen selkäkipuun. Lisäksi kuuden viikon pituisen aerobisen harjoittelun on havaittu vähentävän kroonisen kivun voimakkuutta keskimäärin 20 prosentilla. Aerobinen liikunta kuljettaa selän pehmytkudoksiin muun muassa paranemista edistäviä ja jäykkyyttä vähentäviä verta ja ravinteita.
Liikunnan kipua puuduttava vaikutus perustuu myös kipuaistimusta vaimentavien mekanismien kuten selkäytimen takasarvessa sijaitsevien kipua estävien hermoyhteyksien aktivoitumiseen. Lisäksi liikunta lisää kipua lievittävien opioidien, serotoniinin ja endokannabinoidien tuotantoa. Rasittava liikunta lisää osalla ihmisistä myös endorfiinien tuotantoa.
Liikunnalla on myös keskushermoston yleistä toimintaa vaimentavaa vaikutusta. Liikunta aiheuttaa kipukroonikoilla kuitenkin päin vastoin usein keskushermoston toiminnan vilkastumista. Tällöin liikunnan kipua lievittävä vaikutus saattaa jäädä heikoksi tai liikunta saattaa jopa lisätä kipua. Lihaskuntoa parantava tai aerobinen liikunta saattavat myös lisätä kipualueen turvotusta, minkä vuoksi niitä ei suositella käytettäväksi esimerkiksi akuutin selkäkivun ensimmäisten kuuden viikon aikana.
Toimintakyky
Usein kävelyä sisältävää työtä tehneillä suomalaisilla on havaittu olevan 232 prosenttia suurempi riski eläkeiässä ilmenevään heikkoon toimintakykyyn verrattuna työntekijöihin, joiden työ oli sisältänyt vain harvoin kävelyä. Tutkimus toteutettiin vuosina 1981—2009 ja siinä kerättiin tietoja yli 6000 kuntatyöntekijän terveydestä, elintavoista ja harjoitettujen työtehtävien kuormittavuudesta
Painonhallinta
Liikunnan painonhallintaa edistävistä vaikutuksista on saatu ristiriitaisia tutkimustuloksia.
Connor McMichael
Connor McMichael (s. 15. tammikuuta 2001 Ajax, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. McMichael edustaa NHL-seura Washington Capitalsia.
Antonio José Ramírez Salaverría
Antonio José Ramírez Salaverría (31. lokakuuta 1917 – 28. kesäkuuta 2014) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1940 ja nimitettiin Maturínin hiippakunnan piispaksi 24. toukokuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Raffaele Forni, jota avustivat Juan José Bernal Ortiz ja Crisanto Darío Mata Cova.
Can’t Buy Me Love (elokuva)
Can’t Buy Me Love (televisioesityksessä käytetty myös nimeä Näytön paikka) on Steve Rashin ohjaama romanttinen teinikomedia vuodelta 1987. Elokuvan pääosissa ovat Patrick Dempsey ja Amanda Peterson. Poika yrittää päästä suosioon maksamalla suositun tytön puolesta kalliin takin. Ehtona on, että tytön pitää esittää hänen tyttöystäväänsä kuukauden ajan.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Harri Närhi luonnehtii elokuvaa sutjakkaan viattomaksi romanttiseksi hassutteluksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Pyörätuolitennis kesäparalympialaisissa 2020
right|220px Pyörätuolitenniksessä kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 9. kertaa. Ottelut pelataan 28. elokuuta – 5. syyskuuta 2020 Ariake Tennis Parkissa. Tenniksessä sekä naiset että miehet pelaavat yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Tämän lisäksi quad-luokassa miehet ja naiset pelaavat sekaisin yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Quad-luokkaan osallistuvat urheilijat ovat sellaisia, joilla vamma vaikuttaa vähintään kolmeen raajaan. Paralympialaisten tennikseen osallistuu 104 urheilijaa.
Karsinnat
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa miesten kilpailuihin, neljä urheilijaa naisten kilpailuihin ja kolme urheilijaa avoimiin kilpailuihin. Näin kaksinpeleihin yhdestä maasta voi tulla miesten ja naisten kilpailuissa korkeintaan kaksi joukkuetta ja avoimessa luokassa yksi joukkue. Yksi mies- ja yksi naisurheilija valitaan vuoden 2018 Aasian kisoista samoin kuin Pan-Amerikan kisoista 2019. Suurin osa urheilijoista valitaan rankigin perusteella: 40 miestä, 22 naista ja 12 quad-luokan urheilijaa. Erillisellä kutsulla paralympialaisiin pääsee 14 miestä, 8 naista ja 4 quad-luokan urheilijaa.
Reedhamin rautatieasema (Norfolk)
Reedhamin rautatieasema on rautatieasema Reedhamin kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Reedhamin alkuperäinen asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Se suljettiin 1. kesäkuuta 1904, kun sen tilalle avattiin uusi asema noin 300 metriä lännemmäs. Aseman virallinen tarkenteellinen nimi Reedham (Norfolk) otettiin käyttöön vuonna 1924, jotta asema erottuisi samannimisestä asemasta Lontoossa.
Reedhamin asemaa käytti noin 46 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
pienoiskuva|vasen|Vanha asemarakennus.
Parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinto
Parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinto on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuotuinen palkinto edellisvuoden parhaalle ei-englanninkieliselle elokuvalle. Palkinto myönnetään elokuvalle ja sen vastaanottaa elokuvan ohjaaja.
Vuosina 1947–1949 palkinto jaettiin erikoispalkintona ja vuosina 1950–1955 kunniapalkintona. Vuodesta 1956 lähtien palkinto on ollut omana kategorianaan. Palkinnon saajaksi on nimetty viisi ehdokasta, ja akatemian jäsenet ovat valinneet parhaan.
Palkinto jaettiin vuoteen 2019 asti nimellä Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinto.
Voittajat
Ilmoitettu vuosi on elokuvan julkaisuvuosi. Itse palkinto jaetaan sitä seuraavana vuonna.
Epiteelikudos
thumb|400px|Erilaisia epiteelikudoksia Epiteelikudos (pintakudos) muodostuu toisissaan kiinni olevista epiteelisoluista, jotka verhoavat kehon ulko- ja sisäpintoja. Epiteelisolujen tehtävänä on suojella elimiä ja kudoksia sekä valvoa aineiden kulkua epiteelin läpi. Yksittäiset epiteelisolut liittyvät toisiinsa desmosomien, tiiviiden liitosten ja vyöliitosten välityksellä. Kolmen edellä mainitun liitostyypin yhdistelmää kutsutaan myös junktionaaliseksi kompleksiksi. Epiteelikudoksessa ei ole verisuonia, joten se saa ravintonsa kudoksen alla sijaitsevasta sidekudoksesta diffundoitumalla. Myös kuona-aineet poistuvat kudoksesta samaa reittiä. Epiteelisolujen alla on aina tyvikalvo, joka on soluväliainetta. Epiteelisolut liittää tyvikalvoon hemidesmosomi.
Epiteelit jaetaan pintaepiteeleihin, rauhasepiteeleihin ja aistinepiteeleihin.
Pintaepiteelit
Pintaepiteelit jaetaan solukerrosten mukaan yksinkertaisiin ja kerrostuneisiin, jotka puolestaan voidaan jakaa solujen muodon mukaan levy-, kuutio- ja lieriöepiteeliin sekä valekerrostuneeseen värekarvaepiteeliin ja välimuotoiseen epiteeliin.
Olga Heinänen
Olga Vilhemiina Heinänen (s. 1901, Helsinki) oli suomalainen punakaartin päällikkö Suomen vuonna 1918 käydyssä sisällissodassa.
Epiteelikudos
Kuutioepiteeli
Kuutioepiteelin solut ovat nimensä mukaan kuution muotoisia ja hieman levyepiteelisoluja korkeampia. Kuutioepiteeliä esiintyy muun muassa munuaisen munuaistiehyissä.
Olga Heinänen
Heinänen syntyi Helsingissä työläisperheeseen. Hän kasvoi Haminassa ja kävi kansakoulun ennen kuin meni hätäaputöihin. Hätäaputöiden loputtua 16-vuotias Heinänen pestautui punakaartiin, jossa naiselle maksettiin runsasta 10 markan päiväpalkkaa. Rahan lisäksi Heinästä motivoi vallankumousaate ja hän värväsikin aktiivisesti lisää jäseniä punakaartiin. Nuori nainen myös johti 5. maaliskuuta 1918 perustetun Haminan naiskaartin toista plutoonaa.
Epiteelikudos
Lieriöepiteeli
Lieriöepiteeli muodostuu epiteelisoluista, joiden pinnalla on usein mikrovilluksia kasvattamassa epiteelin pinta-alaa, jotta aineiden imeytyminen olisi tehokkaampaa. Lieriöepiteeliä esiintyykin esimerkiksi ohutsuolen pinnassa, jossa ravintoaineet imeytyvät verenkiertoon.
Kerrostunutta lieriöepiteeliä esiintyy nielussa ja sylkirauhasten tiehyissä.
Olga Heinänen
Keväällä 1918 Heinänen ryösti Haminan Seurahuoneen. Hän oli Browning-aseen kanssa vaatinut vaihtamaan 500 markan setelin pienemmiksi rahoiksi, mutta seurahuoneen hoitajatar kieltäytyi. Heinänen oli laukaissut aseensa kattoa kohti ja uhannut ampua yläkerrassa nukkuneen Ruotsin konsulin, mikäli hän ei saisi haluamiaan rahoja.
Epiteelikudos
Valekerrostunut värekarvaepiteeli
Valekerrostunut värekarvaepiteeli eli hengitystie-epiteeli muodostuu epiteelisoluista, jotka kaikki kiinnittyvät tyvikalvoon, mutta eivät välttämättä ulotu epiteelin pintaan asti. Epiteelisolujen vapaata pintaa päällystävät värekarvat, jotka esimerkiksi hengitysteissä liikkuttavat limaa kohti nielua. Valekerrostunutta värekarvaepiteeliä esiintyy hengitysteiden lisäksi naaraan munanjohtimissa, joissa värekarvat liikuttavat munasolua eteenpäin kohti kohtua.
Välimuotoinen epiteeli
Välimuotoista epiteeliä eli uroteeliä on virtsarakossa ja virtsanjohtimessa. Uroteeli näyttää mikroskoopissa lepotilassaan runsaasti kerrostuneelta, mutta venytystilassa kerroksia näyttää olevan muutama. Epiteelin erikoisuutena on sen suuri venymiskyky ja se, että virtsatilaan päin olevaa solupintaa peittää tavallista paksumpi levymäinen rakenne, joka estää myrkyllisiä kuona-aineita pääsemästä takaisin elimistöön.
Olga Heinänen
Toukokuussa 1918 valkoisten vallattua Haminan Heinänen pakeni. Hän pakeni hevosellaan kohti Kotkaa, mutta valkokaartilaiset saivat hänet piiritettyä. Heinänen ampui hevosensa, joka kaatui valkokaartilaisen päälle, ja Heinänen pääsi jatkamaan pakoaan. Hänet kuitenkin saatiikn lopulta kiinni ja kuljetettiin vankileirille Tammisaareen. Esitutkinapapereissa häntä kuvailtiin kiivaaksi ja huonomaineiseksi ja hänen kerrottiin kuuluneen Punakaartin naisosaston kuolemanpataljoonaan. Hän oli edesauttanut punaisten ottamien vankien teloittamista, vaikka ei ollut itse surmannut heitä.
Epiteelikudos
Rauhasepiteeli
Rauhasepiteelit ovat muodostuneet epiteelisoluista, jotka ovat erikoistuneet tiettyjen aineiden eritykseen. Rauhasepiteelin muodostuessa syntyy pintaepiteeliin ensin paaksuntuma, joka koostuu eritykseen erilaistuneista soluista. Myöhemmin paaksuntuma alkaa painua syvemmälle, jolloin muodostuu erimuotoisia rauhasrakenteita. Rauhastiehyt säilyttää yhteyden pintaepiteeleihin. Jos rauhastiehyttä ei ole, puhutaan sisäeritysrauhasista eli endokriinisista rauhasista. Muulloin kyseessä on avoeritysrauhanen eli eksokriininen rauhanen.
Olga Heinänen
Heinänen siirrettiin Santahaminan vankileirille, jossa vankien olot olivat huonot. Vangit kärsivät nälästä ja kulkutaudeista ja joutuivat kohtaamaan myös seksuaalista väkivaltaa. 16. heinäkuuta 1918 Heinänen ja kaksi muuta vankia karkasivat Santahaminasta saksalaisten sotilaiden avustuksella, kun heitä oltiin lähettämässä Suomenlinnaan toiselle leirille. Heinänen oli pyytänyt sotilailta apua karkaamiseen ja sotilaat olivat hankkineet pakomatkaa varten karkulaisille soutuveneen ja Heinäselle saksalaisen merisotilaan asun. Heinänen puki vaatteet päälleen ja he soutivat Santahaminasta Laajasaloon. Heinänen ja hänen vankitoverinsa viettivät yön Laajasalossa, jonka jälkeen kävelivät Herttoniemeen ja lopulta Helsinkiin, josta Heinänen matkusti junalla Haminaan. Hän piileskeli ensin metsässä Haminassa, sillä arveli, että häntä etsittäisiin kotoa vanhempiensa luota. Kun hän lopulta kuitenkin meni kotiinsa, jäi hän kiinni saksalaisille sotilaille, jotka asuivat viereisessä asunnossa.
Epiteelikudos
Aistinepiteeli
Aistinepiteeli muodostuu epiteelisoluista, joissa on runsaasti reseptorisoluja.
Pistekulmumittari
Pistekulmumittari (Idaea deversaria) vaalea kulmumittarilaji. Suomessa sitä tavataan vain Saaristomeren saaristossa ja lounaisella rannikkoseudulla.
Sentence of Death
Sentence of Death on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin ensimmäinen EP, joka julkaistiin vuonna 1984. Tämäkin levy on yksi black metalin edelläkävijöistä ja sanotaankin joskus black thrashiksi.
Pistekulmumittari
Koko ja ulkonäkö
Pistekulmumittari on yksi monista melko samannäköisistä vaaleista ja siiviltään poikkijuovaisista mittariperhoslajeista. Erityisen samankaltaisia, joskin paljon yleisempiä ja laajemmalle levinneitä lajeja ovat mutkakulmumittari (Idaea aversata) ja kaarikulmumittari (Idaea straminata). Pistekulmumittarin erottaminen näistä voi olla vaikeaa. Pistekulmumittari on myös kolmikon pienikokoisin laji.
Pistekulmumittarin siipien pohjaväri on haalean kellertävänvaalea, ja siivissä on usein nähtävisä tummaa kehnäisyyttä. Poikkiviirut ovat ruskeat. Etusiiven ulomman poikkiviirun etuosassa on jonkin verran mutkittelua ja etureunassa selvä mutka siiven tyveä kohti. Etusiiven ulkoreuna on suora, ei koskaan sisäänpäin kaartuva, eikä ulkoreunan ripsien tyvessä ole ainakaan selkeää viirua, mutta usein pieniä pisteitä, joiden näkemiseen voi joskus tarvita suurennuslasia. Etusiiven keskiosaa värittävä keskivarjo on yleensä voimakkaan ruskea, mutta saattaa joskus olla vaaleampikin. Kaikissa siivissä on musta keskipilkku. Siipiväli on 20–28 mm.
Olga Heinänen
Heinänen sai kolmen vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta.
Huutajat – Screaming Men (vuoden 2003 elokuva)
Huutajat – Screaming Men on Mika Ronkaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-tanskalainen dokumenttielokuva vuodelta 2003. Elokuva kertoo oululaisesta Mieskuoro Huutajat -kuorosta ja sen johtajasta Petri Sirviöstä.
Pistekulmumittari
Elinympäristö ja elintavat
Pistekulmumittari on rannikkolaji, joka elää avoimissa ja kuivissa ympäristöissä kuten hiekkakentillä, kalliorannoilla sekä saariston hiekkapohjaisissa metsiköissä. Harvinaisuudestaan huolimatta pistekulmumittari saattaa olla esiintymispaikallaan jopa melko runsaslukuinen. Aikuiset perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Huutajat – Screaming Men (vuoden 2003 elokuva)
Huutajat – Screaming Men on yksi kaikkien aikojen laajimmin levinneistä suomalaisdokumenteista. Elokuva esitettiin yli sadalla kansainvälisellä elokuvafestivaalilla, muun muassa ensimmäisenä suomalaiselokuvana Sundance-elokuvafestivaaleilla Yhdysvalloissa. Elokuva oli teatterilevityksessä Suomen lisäksi Britanniassa ja Puolassa, ja se on esitetty useiden Euroopan maiden lisäksi Yhdysvaltain televisiossa.
Nämpnäsin baptistiseurakunta
Nämpnäsin baptistiseurakunta on entinen Närpiössä toiminut baptistiseurakunta. Seurakunta perustettiin vuonna 1884 ja sen ensimmäisenä saarnaajana toimi Mikael Eriksson. Seurakunnalla oli vanha kappeli Nämpnäsissä vuosina 1888–1959 sekä uusi Betania-kappeli, joka valmistui vuonna 1961.
Vuoteen 1931 mennessä seurakunnassa oli kastettu 191 henkilöä. Seurakunta tunnettiin erityisesti vilkkaasta pyhäkoulu- ja päiväkotitoiminnastaan. Seurakunta kohtasi laajaa vastustusta Närpiön seurakunnan papiston taholta.
Kappeli
Nämpnäsin vanha kappeli valmistui vuonna 1888 ja myöhemmin sitä laajennettiin ja remontoitiin. Vuonna 1931 kappelissa oli paikat 150 henkilölle ja sen rakennuskustannukset olivat 50 000 markkaa. Vanha kappeli oli toiminnassa vuoteen 1959. Uusi Betania-kappeli rakennettiin 1961.
Historia
Baptismi saapui Närpiöön Nämpnäsin kylällä syntyneen ja Ruotsissa asuneen Mikael Erikssonin myötä. Eriksson työskenteli saarnaajana Sundsvallin baptistiseurakunnassa. Vuonna 1874 hän vieraili Närpiössä ja piti useita kokouksia kahden viikon aikana, mikä oli alku baptistiselle toiminnalle Närpiössä. Vuonna 1881 Närpiössä vieraili myös Karlsson-niminen baptisti. Samana vuonna Eriksson vieraili uudestaan Närpiössä.
Vuodesta 1884 lähtien Eriksson toimi Sundsvallin lähetysseuran saarnaajana Närpiössä. Kesäkuussa 1884 Eriksson muutti perheineen Nämpnäsiin ja piti seurakunnan perustavan kokouksen Johan Erik Landelsin luona Orrskäretissä. Paikalla olivat myös pasotri C. G. Lagergren Sundsvallista sekä Erik Jansson. Närpiön kirkkoherra Yrjö Gideon Forsman kielsi Lagergrenia kastamasta ja saarnaamasta, mutta kiellolla ei ollut vaikutusta. Seurakunnan johtajaksi valittiin Mikael Eriksson, joka toimi tehtävässä 33 vuotta eli vuoteen 1917. Seurakuntaan liittyi useita Åmossan seurakunnassa ja Ruotsissa kastettuja. 1970-luvun alussa seurakuntaan kuului 55 jäsentä.
Seán MacBride
thumb|Seán MacBride vuonna 1984 Seán MacBride (26. tammikuuta 1904 Pariisi, Ranska – 15. tammikuuta 1988 Dublin, Irlanti) oli arvostettu irlantilainen kansainvälinen poliitikko. Hän oli perustamassa tai mukana toiminnassa monissa kansainvälisissä järjestöissä, kuten Yhdistyneet kansakunnat, Euroopan neuvosto ja Amnesty International. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1974, American Medal for Justicen vuonna 1975, Leninin rauhanpalkinnon 1976 sekä UNESCOn hopeamitalin vuonna 1980.
Kawasaki (Kanagawa)
Kawasaki on kaupunki Kanagawan prefektuurissa Japanissa. Asukkaita kaupungissa on 1 457 315 henkeä. Kaupungin pinta-ala on 142,70 km² ja väestötiheys 10 096 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki on Japanin 8. suurin kaupunki ja osa maailman suurinta suurkaupunkialuetta, Suur-Tokiota. Kaupunki on perustettu 1. heinäkuuta 1924.
Aluejako
Kawasaki jakautuu seitsemään suuralueeseen. Niistä asukasluvultaan suurin on Takatsu-ku, pinta-alaltaan vuorostaan Kawasaki-ku, joka muodostaa kaupungin ydinalueen.
Arthur Balfour
Arthur James Balfour (25. heinäkuuta 1848 – 19. maaliskuuta 1930) oli Balfourin ensimmäinen jaarli, brittiläinen valtiomies ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri 1902–1905. Hänet muistettaneen parhaiten vuoden 1917 Balfourin julistuksesta, jossa Britannia ilmoitti tukevansa ”kansallisen kodin” perustamista juutalaisille Palestiinaan.
4H-järjestö Suomessa
4H-järjestö Suomessa toteuttaa kansainvälisen 4H-järjestön toimintaa Suomessa. Suomen 4H koostuu Suomen 4H-liitosta ja paikallisyhdistyksistä. Suomen 4H-liitto tukee valtakunnallisesti toimivien yhdistysten toimintaa. 4H-yhdistyksiä on yli 200 eri puolilla Suomea. Yhdistykset järjestävät jäsenilleen erilaista toimintaa: kerhoja, kursseja, työpalvelua, kilpailuja, leirejä ja tapahtumia.
Arthur Balfour
Balfour nousi konservatiivien riveissä parlamenttiin vuonna 1874 Hertfordin edustajana. Vuonna 1891 hänestä tuli valtiovarainministeri. Lyhyen oppositiokauden jälkeen hän palasi samaan asemaan vuonna 1895.
4H-järjestö Suomessa
4H-toiminta on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumatonta.
Historia
4H-aate saapui Suomeen, kun yksittäiset henkilöt olivat tutustuneet järjestön toimintaan Yhdysvalloissa. 4H-työtä käynnistämässä olivat muun muassa Mannerheimin Lastensuojeluliitto, maatalousjärjestöt ja Marttaliitto. Ensimmäiset paikalliset 4H-yhdistykset, maatalouskerhoyhdistykset, perustettiin 1920-luvun puolivälissä. Vuonna 1928 ne saivat valtakunnallisen keskusliiton, Suomen Maatalouskerholiiton. Toimintaa rahoitti aluksi Rockefeller-säätiö, sittemmin rahoittajiksi saatiin myös Suomen valtio ja elinkeinoelämä. Nuoria haluttiin kannustaa keksimään itselleen elinkeino ja siksi heille opetettiin muun muun muassa puutarhan- ja metsänhoitoa. Maatalouskerholiiton pitkäaikaisena toiminnanjohtajana toimi vuodet 1929–1968 maanviljelysneuvos Aatos Tavaila.
Arthur Balfour
1920-luvulla Baldwin toimi pitkään lordipresidenttinä (Lord President of the Council) muun muassa Stanley Baldwinin hallituksessa.
4H-järjestö Suomessa
Historia
Suomi liittyi 4H-järjestöjen Euroopan Komiteaan vuonna 1960.
Toiminta oli alussa maaseutupainotteista, mutta pian toiminta laajeni myös taajamiin ja suuriin kaupunkeihin. Vuonna 1968 järjestön nimi vaihdettiin vastaamaan kansainvälistä nimeä eli 4H-liitoksi.
Vuonna 2008 4H:lla oli yhteensä 83 000 jäsentä, joista alle 29-vuotiaita oli 72 000. Järjestö oli tuolloin Suomen suurin nuorisojärjestö.
Suomen 4H-liitto
Vuonna 2021 Suomen 4H:hon kuului noin 45 000 jäsentä yli 200 yhdistyksessä ympäri Suomea. Suomen 4H-liitto toimii valtakunnallisten 4H-yhdistysten keskustoimistona ja liitolla oli noin 40 työntekijää. Opintokeskus Sivis tukee järjestön kehittämis- ja koulutustyötä ja toiminnan merkittävin rahoittaja on maa- ja metsätalousministeriö. 4H-järjestön keskustoimisto sijaitsee Helsingissä, aluetoimistoja sillä on ympäri Suomen. Ruotsinkielistä 4H-toimintaa järjestää Finlands svenska 4H.
4H-liitto
4H-liiton tehtäviin kuuluu :
4H-liiton hallintoelimet ovat liiton edustajakokous, valtuuskunta ja hallitus. Sillä on myös alueneuvostot neuvoa-antavina eliminä. Lapissa toimii 4H Lappi, Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Keski-Pohjanmaalla 4H Keski- ja Pohjois-Pohjanmaa - Kainuu, Pohjanmaalla, Etelä-Pohjanmaalla ja Keski-Suomessa 4H Pohjanmaa - Etelä-Pohjanmaa - Keski-Suomi, Pohjois-Karjalassa, Pohjois-Savossa ja Etelä-Savossa 4H Itä-Suomi, Pirkanmaalla ja Hämeessä 4H Länsi-Suomi, Varsinais-Suomessa, Uudellamaalla, Kymenlaaksossa ja Etelä-Karjalassa 4H Etelä-Suomi.
Suomen 4H-liiton valtuuskunnan jäsenet 2019-2022 ovat Lasse Hautala, Anneli Kiljunen, Johanna Ojala-Niemelä, Katri Kulmuni, Antti Rantakangas marraskuuhun 2019 saakka, Sanna Liimatainen, Ville Toivanen, Arto Pirttilahti, Harri Mäenpää, Kimi Uosukainen, Christell Åström, Raimo Piirainen, Petri Honkonen, Antti Kurvinen, Markku Eestilä, Mari Holopainen, Jari Leppä, Antti Kaikkonen, Taina Väre, Harri Mäkivuokko.
4H-yhdistykset
4H-yhdistykset vastaavat 4H:n paikallisesta nuorisotyöstä. Vuonna 2021 4H:n noin 300 toimihenkilöstä noin 260 toimi paikallisessa yhdistyksessä esimerkiksi toiminnanjohtajana tai -ohjaajana.
Vapaaehtoisia on luottamushenkilöinä mukana 4H-järjestön toiminnassa noin 3 000 henkilöä. Kerhojen ohjaustehtävissä toimii vapaaehtoisina vuosittain yli 3 500 henkilöä, joista nuoria (alle 18-vuotiaita) yli 2 000 ja aikuisia (yli 18-vuotiaita) noin 1 400 henkilöä. Lisäksi vapaaehtoiset osallistuvat leirien, retkien, kurssien ja muiden tapahtumien järjestämiseen sekä muun muassa järjestön varainhankintaan.
Toiminta
4H-toimintaa järjestetään 6–28-vuotiaille lapsille ja nuorille. 4H:n toimintamalli ”Kolme askelta työelämään” alkaa 4H-harrastekerhoista ja työelämätaitoja opettavasta 4H-akatemiasta ja päättyy 4H:n kautta syntyviin 4H-yrityksiin ja työpaikkoihin.
Yli 13-vuotiaille nuorille tarjotaan erilaisia koulutuksia ja kursseja, jotka opastavat nuorta kohti työelämää.
Järjestö järjestää leirien lisäksi valtakunnallisia kilpailuja, joissa valitaan esimerkiksi vuoden paras 4H-yritys ja 4H-kerho. . Vuonna 2021 4H:n järjestämille kesäleireille osallistui noin 20 000 lasta ja nuorta. Vuonna 2020 4H järjesti etäleirejä, joita on järjestetty senkin jälkeen.
Ajokortti työelämään
4H-järjestöjen järjestämillä Ajokortti työelämään -koulutuksissa nuoret oppivat työnhakuun liittyviä taitoja ja saavat tietoa työelämän pelisäännöistä. Nuorille opetetaan esimerkiksi työnhakua, ansioluettelon tekoa, työntekijän oikeuksia ja velvollisuuksia ja rahankäyttöä. Nuoret voivat osallistua esimerkiksi koirien hoitoon, ikkunoiden pesuun tai erilaisiin pihatöihin.
Vuonna 2021 90 4H-yhdistystä osallistui Ysit töihin -hankkeeseen, jossa työllistettiin 9-luokkalaisia. Hankkeessa koulutettiin nuoria ja etsittiin heille työnantajia. Yritys saattoi osallistua toimintaan palkkaamalla yrityksen itse tai 4H-yhdistyksen kautta tai ostamalla yhdistykseltä viherpalvelutöitä. Toiminnan rahoittajana toimi Opetus- ja kulttuuriministeriö.
4H-kerhot
Paikalliset 4H-yhdistyksen järjestävät 4H-kerhoja 6-12-vuotialle lapsille. Myös tätä vanhemmat nuoret voivat perustaa itselleen 4H-kerhoja, jotka voivat keskittyä vaikka mangaan, moottoreihin tai elokuviin. Tavallisesti 4H-kerhojen toimintaan kuuluu esimerkiksi retkeily, ruuan laitto, pelaaminen ja erilaisten tehtävien suorittaminen, joiden avulla harjoitellaan työelämätaitoja, kuten tuotteiden hinnoittelua ja tietotekniikkaa. TOP-tehtäviä (lyhenne sanoista Tekemällä Oppii Parhaiten) on määritelty satoja. Joskus 4H-kerhoissa on useampia kerhokertoja kestäviä teemoja, joita voivat olla esimerkiksi luonto, lemmikkieläimet tai media. 4H-kerhoja ohjaavat koulutetut kerhonohjaajat. Vuonna 2021 Suomessa oli noin 2700 4H-kerhoa ja niitä järjestettiin noin 300 kunnassa.
4H-yritykset
4H-yrityksiä voivat perustaa 13-28-vuotiaat nuoret. 4H-yrityksen vuositulojen tulisi olla 50–7000 euroa, jos liikevaihto on yli 7000 euroa, niin yrityksen tulee hankkia y-tunnus ja alkaa maksaa arvonlisäveroa. Nuoret saavat opastusta yrityksen perustamiseen ja toimintaan 4H-yhdistysten tarjoamista koulutuksista sekä 4H-yritysohjaajalta. 4H-yrittäjät ovat 4H:n jäseniä.
Vuonna 2018 Suomessa oli yli tuhat 4H-yrittäjää, vuonna 2020 1600 4H-yrittäjää. Vuoden aikana oli perustettu 850 uutta 4H-yritystä.
Taimiteko
Suomen 4H käynnisti Taimiteko-toiminnan vuonna 2019 tavoitteenaan lisätä hiilinielujen ja nuorten kesätöiden määrää. Vuonna 2021 hanke toimi 12 kunnan alueella 15 kohteessa ja toimintaan osallistuneet nuoret istuttivat yli 95 hehtaaria havumetsää. Toimintaa oli tukemassa 50 yhteistyökumppanin lisäksi myös yksityishenkilöt, jotka saattoivat lahjoittaa kuusen tai männyn taimia. Taimia istutetaan alueille, joissa ei ole ollut vuosikymmeniin aktiivista metsä- tai maataloutta. Taimiteon tavoite on istuttaa vuoteen 2030 mennessä 10 000 hehtaaria uutta metsää.
Jalo kahdeksanosainen polku
Buddhalaisuuden Jalo kahdeksanosainen polku on Buddha Śākyamunin opettama tie, joka johtaa kärsimyksen loppumiseen. Se sisältää moraaliohjeita ja käytännön meditaatio-ohjeita. Jalo kahdeksanosainen polku on neljäs Neljästä jalosta totuudesta ja voidaan tiivistää kolmeen kategoriaan: prajñā (paaliksi paññā, viisaus), śīla (paaliksi sīla, moraali) ja samādhi (meditaatio, keskittyminen).