cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anjalan Liitto (urheiluseura)
Liitto on myös pelannut pesäpalloa, jalkapalloa, koripalloa ja lentopalloa alasarjoissa, mutta vuosien varrella palloilijat ovat siirtyneet erikoisseuroihin (lähde?). Toiminnan keskuspaikkana on ollut vuonna 1962 valmistunut seuran omistama Anjalan Urheilutalo.
Mausoleumi
thumb|Mausoleumi thumb|[[Halikarnassoksen mausoleumi. Martin Heemskerckin 1572 julkaisema mausoleumin kuvauksiin perustuva käsin väritetty kaiverrus.]] Mausoleumi on hautarakennus, joka on pystytetty rikkaalle tai merkittävälle henkilölle, usein kansanjohtajalle. Sana tulee Kaarian kuninkaasta Mausolloksesta, jonka leski Artemisia II rakensi tälle hautamuistomerkin Halikarnassokseen. Mausoleumi voi olla oma rakennuksensa tai osa toista rakennusta, esimerkiksi kirkkoa.
Humsafar
Humsafar on Intialaisen laulaja KKn toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008
Lehtoneidonvaippa
Lehtoneidonvaippa (Epipactis helleborine) on monimuotoinen, pääasiassa Euraasiassa tavattava kämmekkäkasvi. Suomessa laji on rauhoitettu Ahvenanmaata lukuun ottamatta.
Ulkonäkö ja koko
thumb|220px|vasen|Lehtoneidonvaipan kukkia.
Lehtoneidonvaipan juurakko koostuu pitkistä, paksuista ja haarattomista juurista. Juurakosta nousee tanakka, 30–80 senttimetriä pitkä varsi. 5–10 cm pitkät lehdet kiertävät yleensä koko vartta ja ovat muodoltaan soikeita. Ylemmät lehdet ovat alempia lehtiä kapeampia. Varren latvan kukkaterttu voi olla jopa 30 cm pitkä ja siinä saattaa olla jopa yli 50 kukkaa. Kukka on päältä vihreä ja sisältä vaihtelevasti punertavanruskea. Kukkien tukilehdet ovat pitkiä ja lehtimäisiä. Huulen mesipitoinen kuppi on sisäpinnaltaan tummanruskea. Lehtoneidonvaippa kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Kasvin kehittyminen siemenestä kukkivaksi yksilöksi kestää yli kymmenen vuotta.
Lehtoneidonvaipan kukkien mesi on ilmeisesti ampiaisille humaltavaa nestettä, sillä pölyttävien ampiaisten on havaittu usein olevan humaltuneen oloisia. Meden on myös havaittu aiheuttavan ampiaisille riippuvuutta. Myös muut hyönteiset kuten loiskimalaiset, mesipistiäiset ja kukkakärpäset voivat suorittaa pölytyksen.
Lehtoneidonvaippojen ulkonäkö, kasvupaikkavaatimukset, pölytystavat ja riippuvaisuus sienijuuresta vaihtelevat huomattavan paljon. Tämä on merkki siitä, että lehtoneidonvaippa ei ole yksi, yhtenäinen laji vaan monimuotoinen, vielä eri lajeiksi kehittyvä ryhmälaji. Yksi silmäänpistävimmistä lajin muodoista on lehtivihreätön ja itsepölyttävä "aavekämmekkä", joiden lehdet ovat valkeita ja kukat punertavia. Nämä yksilöt ovat ravinnonhankinnassaan täysin juurisienensä tarjoaman energian varassa. Suomessa näitä lehtivihreättömiä yksilöitä on tavattu erityisen runsaasti Lappeenrannassa yhdellä kasvupaikalla, jossa parhaimmillaan on tavattu toistasataa yksilöä. Esiintymän laajuus on poikkeuksellisen suuri jopa kansainvälisesti.
Levinneisyys
Lehtoneidonvaipan levinneisyysalue on laaja. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa Fennoskandian ja Venäjän pohjoisosia lukuun ottamatta, Pohjois-Afrikassa sekä suuressa osassa Aasian lauhkeita osia ja paikoitellen Pohjois-Amerikassa. Pohjois-Amerikassa laji ei ole alkuperäinen ja sen uskotaan siirtyneen sinne puutarhakasveiksi tarkoitetuista yksilöistä. Villinä laji löydettiin mantereelta ensimmäisen kerran vasta vuonna 1879.
Suomessa lehtoneidonvaipan esiintymisalue painottuu maan etelä- ja itäosiin. Pohjoisimmat havainnot ovat Kainuusta ja Kuusamosta.
Elinympäristö
Nimensä mukaisesti lehtoneidonvaippa on lähinnä lehtojen ja lehtomaisten metsien kasvi. Sitä tavataan myös lettokorvissa, ravinteisissa harju- sekä kalliometsissä ja hakamailla. Laji on selvä kalkinsuosija.
Cigarettes and Valentines
Cigarettes and Valentines on Green Dayn peruutettu studioalbumi. Albumi oli jo lähes valmis, kun sen 20 kappaleen masternauhat varastettiin kesällä 2003. Kappaleiden uudelleenäänityksen sijasta yhtye päätti aloittaa tyhjästä uuden albumin teon, minkä seurauksena julkaistiin albumi American Idiot syyskuussa 2004.
Luettelo pikkuplaneetoista: 87001–88000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 87001:stä ja päättyen 88000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Helena Rakoczy
Helena Rakoczy (myös muodoissa Rákóczy tai Rákóczi, o.s. Krzynówek, 23. joulukuuta 1921 Krakova – 2. syyskuuta 2014 ) oli puolalainen telinevoimistelija, nelinkertainen maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Rakoczyn voimistelijauran huippuhetki osui Baselin vuoden 1950 MM-kilpailuihin, joissa hän saavutti neljä henkilökohtaista maailmanmestaruutta: moniottelun lisäksi kultaa tuli hypyssä, puomilla ja permannolla. Lisäksi hän saavutti eritasonojapuilta pronssimitalin. Seuraavissa, Rooman MM-kilpailuissa 1954 Rakoczy voitti vielä pronssia moniottelusta sekä eritasonojapuilta.
Rakoczy valittiin Kansainväliseen voimistelijoiden Hall of Fameen vuonna 2004.
Joukko-oppi
thumb|Joukkoja voidaan havainnollistaa ns. [[Eulerin diagrammi|Eulerin diagrammeilla.]] thumb|right|Kahden joukon (A ja B) [[leikkaus (matematiikka)|leikkausta esittävä Venn-diagrammi.]] Joukko-oppi on joukkojen ominaisuuksiin perehtynyt matematiikan osa-alue. Joukko-opilla voidaan katsoa olevan matematiikalle perustavan­laatuinen merkitys, sillä sen avulla voidaan määritellä erilaiset matemaattiset oliot joukoiksi ja matemaattiset teoriat (kuten analyysin perus­lauseet) voidaan katsoa väitteiksi joukoista. Sitä pidetään siis yleis­maailmallisena modernin tieteellisen matematiikan esittämis­muotona.
Nykyisen joukko-opin merkittävimpänä perustajana voidaan pitää saksalaista matemaatikkoa Georg Cantoria (1845–1918), joka sai ajatuksen tutkiessaan Fourier'n sarjoja. Cantorin työ sai aikanaan hyvän vastaanoton, ja hänen aikansa merkittävistä matemaatikoista sitä tutki hänen kanssaan läheisessä yhteistyössä muun muassa Richard Dedekind. Naiivin joukko-opin paradoksien löytymisen jälkeen laadittiin joukko-opille 1900-luvun alkupuolella useita aksioomajärjestelmiä, joista tunnetuimman muodostavat Zermelon–Fraenkelin aksioomat täydennettynä valinta-aksioomalla.
Yleis­kielessä joukko-opilla viitataan usein 1960- ja 1970-luvuilla toteutettuun, mutta lyhyt­aikaiseksi jääneeseen koulujen matematiikan opetuksen uudistukseen, niin sanottuun uuteen matematiikkaan, jossa joukko-oppi tuotiin uutena metodina matematiikan perusteiden koulu­opetukseen. Uudistuksen tavoitteena oli selkeyttää matematiikan opetusta, mutta käytännössä joukko-oppi osoittautui varsinkin alaluokille liian abstraktiksi lähestymistavaksi, ja siitä luovuttiin Suomessa lukiota lukuun ottamatta 1980-luvun alkuun mennessä.
Historia
thumb|160px|Georg Cantor Matematiikan oppialat ovat yleensä syntyneet ja kehittyneet monien eri tutkijoiden yhteistyön ja vuorovaikutuksen tuloksena. Joukko-oppi on kuitenkin saanut alkunsa eritoten yhdestä ainoasta, Georg Cantorin vuonna 1874 julkaisemasta tutkielmasta ”Kaikkien reaalisten algebrallisten lukujen luonteen­omaisista ominaisuuksista.”
Jo 400-luvulla eaa. kreikkalainen matemaatikko Zenon Elealainen kuten samanaikaisesti myös intialaiset matemaatikot painiskelivat äärettömän käsitteen ongelmakohtien parissa. Aiheen myöhemmistä tutkijoista erityislaatuisen huomion saa Bernard Bolzano 1800-luvun alussa. Nykyisenkaltainen käsitys äärettömyyden olemuksesta sai alkunsa vuosina 1867–1871 Cantorin tutkiessa lukuteoriaa. Vuonna 1872 Cantor tapasi Richard Dedekindin ja sai häneltä vaikutteita ajatuksiinsa, jotka johtivat vuonna 1874 julkaistuun tutkielmaan.
Alkuun Cantorin työhön suhtauduttiin vaihtelevin mieli­pitein. Cantorin matemaatikkokollegat Karl Weierstrass ja Dedekind tukivat häntä, mutta eriäviä mielipiteitä esitti Leopold Kronecker, jota pidetään nykyisin matemaattisen konstrukti­vismin perustajana. Cantorin joukko-oppi sai kuitenkin pian suuren ja laajahkon vastaanoton, sillä Cantorin käsitteet osoittautuivat jossain määrin hyödyllisiksi. Niitä olivat eri joukkojen välinen kääntäen yksi­käsitteinen vastaavuus eli bijektio, samoin todistus, että reaalilukujen joukon mahtavuus on suurempi kuin kokonais­lukujen, sekä ”äärettömyyksien äärettömyys” (”Cantorin paratiisi”), joka seuraa potenssi­joukon ominaisuuksista. Joukko-opin käyttö­kelpoisuutta kuvaili Arthur Schoenfliesin Kleinin ensyklopediassa vuonna 1898 julkaisema artikkeli ”Mengen­lehre”.
Joukko-opin toinen tärkeä kehitysvaihe sattui 1900-luvun alkuun, kun havaittiin, että Cantorin joukko-oppi johti erinäisiin risti­riitoihin, joita sanotaan anti­nomioksi tai para­dokseiksi. Bertrand Russell ja Ernst Zermelo löysivät toisistaan riippumatta yksin­kertaisimman ja tunnetuimman paradoksin, jota nykyisin tunnetaan Russellin paradoksina. Se käsittelee kaikkien niiden joukkojen joukkoja, jotka eivät ole itsensä alkioita, mikä johtaa risti­riitaan, sillä tämän joukon olisi oltava itsensä alkio siinä ja vain siinä tapauksessa, ettei se sellainen ole. Vuonna 1899 Cantor oli itse asettanut kysymyksen siitä, mikä on kaikkien joukkojen joukon kardinaliteetti, ja havaitsi myös tämän kysymyksen johtavan paradoksiin. Russell käytti para­doksiaan teemana vuonna 1903 laatimassaan yhteen­vedossa manner­maisesta matematiikasta The Principle of Mathematics opuksessaan.
Peruskäsitteet ja merkinnät
Joukkoon kuuluvia olioita kutsutaan alkioiksi, ja ne voivat olla mitä tahansa ihmisen havaintoon tai ajatukseen perustuvia. Se, että alkio o kuuluu tiettyyn joukkoon A, on binäärirelaatio alkion ja joukon välillä, ja sille käytetään merkintää o ∈ A. Joukotkin voivat olla toisen joukon alkioita.
Jos joukossa on vain muutama alkio, se voidaan esittää luettelo­muodossa. Tällöin alkiot erotetaan toisistaan pilkuilla, ja luettelo ympäröidään aalto­suluilla. Esimerkiksi {1, 2, 3, 4} tarkoittaa joukkoa, johon kuuluvat luvut 1, 2, 3 ja 4. Joukon katsotaan olevan sama joukko, lueteltiinpa sen alkiot missä järjestyksessä tahansa; toisin on esimerkiksi järjestettyjen parien ja lukujonojen tapauksessa.
Joukon sisältyminen toiseen joukkoon on binäärirelaatio joukkojen välillä. Jos kaikki joukon A alkiot ovat myös joukon B alkioita, joukko A sisältyy joukkoon B eli se on B:n osajoukko, mikä merkintään A ⊆ B. Esimerkiksi joukko {1,2} on joukon {1,2,3} osajoukko, mutta joukko {1,4} ei ole. Määritelmän perusteella on selvää, että jokainen joukko on itsensä osajoukko. Lisäksi määritellään, että A on B:n aito osajoukko, jos A on B:n osajoukko, mutta A ei ole sama joukko kuin B. Yhtäpitävästi voidaan määritellä myös, että A on B:n aito osajoukko, jos A on B:n osajoukko, mutta B ei ole A:n osajoukko.
Samaan tapaan kuin aritmetiikassa käsitellään luvuille määriteltyjä lasku­toimituksia, on myös joukkojen välille määritelty operaatioita, joiden avulla voidaan muodostaa uusia joukkoja. Sellaisia ovat:
Esimerkiksi joukkojen {1, 2, 3} ja {2, 3, 4} symmetrinen erotus on joukko {1, 4}.
Eräitä matematiikassa keskeisen tärkeitä joukkoja ovat tyhjä joukko (ainoa joukko, jossa ei ole yhtään alkiota), luonnollisten lukujen joukko ja reaalilukujen joukko..
Joukkoa, jonka alkiot ovat joukkoja, kutsutaan perheeksi tai joukkoperheeksi. Esimerkiksi sigma-algebra ja potenssijoukko ovat joukkoperheitä..
Joukon mahtavuus
Kahta joukkoa sanotaan yhtä mahtaviksi, jos on olemassa bijektio, jolla toinen niistä voidaan kuvata toiselle. Jos tällaista bijektiota ei ole, mutta jokin B:n osajoukko on yhtä mahtava kuin A, sanotaan, että B on aidosti mahtavampi kuin A.
Yhtä mahtavilla joukoilla sanotaan olevan sama kardinaliteetti. Äärelliset joukot ovat yhtä mahtavia, jos ja vain jos niissä on yhtä monta alkiota. Mikään äärellinen joukko ei ole yhtä mahtava minkään aidon osa­joukkonsa kanssa. Sitä vastoin äärettömillä joukoilla on sellaisiakin aitoja osajoukkoja, joiden kanssa ne ovat yhtä mahtavia. Esimerkiksi voidaan osoittaa, että luonnollisten lukujen joukko \mathbb{N} on yhtä mahtava kuin rationaalilukujen joukko \mathbb{Q}, vaikka vain osa rationaali­luvuista on luonnollisia lukuja. Sitä vastoin reaalilukujen joukko \mathbb{R} on aidosti mahtavampi kuin rationaali­lukujen joukko, sillä ei ole olemassa sellaista bijektiota, jolla nämä joukot voitaisiin kuvata toisilleen. Ääretöntä joukkoa sanotaan numeroitu­vaksi, jos se on yhtä mahtava kuin luonnollisten lukujen joukko, muussa tapauksessa yli­numeroituvaksi. Esimerkiksi rationaali­lukujen joukko on siis numeroituva, reaalilukujen joukko yli­numeroituva.
Cantorin lauseen mukaan jokaisen äärettömänkin joukon potenssijoukko on aidosti mahtavampi kuin kyseinen joukko itse. Voidaan osoittaa, että luonnollisten lukujen joukon potenssi­joukko on yhtä mahtava kuin reaali­lukujen joukko.
Kysymys siitä, onko olemassa joukkoja, jotka ovat aidosti mahtavampia kuin \mathbb{N} mutta aidosti vähemmän mahtavia kuin \mathbb{R}, tunnetaan kontinuumihypoteesina. Paul Cohen osoitti vuonna 1963, että hypoteesia ei Zermelon-Frankelin aksioomien avulla voida todistaa oikeaksi eikä vääräksi.
Puhtaat joukot
thumb|right|300px|von Neumannin hierarkian alkuosa. Puhdas joukko on joukko, jonka kaikki alkiot ovat joukkoja, samoin kaikkien sen alkioina olevien joukkojen alkiot ja niin edelleen. Esimerkiksi joukko –, jonka ainoa alkio on tyhjä joukko, on ei-tyhjä puhdas joukko. Nykyisessä joukko-opissa rajoitutaan usein käsittelemään puhtaiden joukkojen muodostamaa von Neumannin universumia, ja monet joukko-opin aksiooma­järjestelmät on laadittu käsittelemään vain näitä. Tällä rajoituksella saavutetaan useita teknisiä etuja eikä teorian yleispätevyydestäkään menetetä kovin paljon, koska lähes kaikki matemaattiset käsitteet voidaan mallintaa pelkillä puhtailla joukoilla. Puhtaat joukot von Neumannin universumissa voidaan järjestää kumulatiiviseksi hierarkiaksi sen mukaan, kuinka pitkälle niiden alkiota, alkioiden alkioita ja niin edelleen on olemassa. Tässä hierarkiassa jokaiseen joukkoon liittyy ordinaaliluku a, jota sanotaan sen asteeksi. Puhtaan joukon X aste määritellään sen alkioiden aste­lukujen seuraajien pienimmäksi ylä­rajaksi. Esimerkiksi tyhjän joukon aste on 0, kun taas joukon – aste on 1, sillä sen ainoa alkio on tyhjä joukko. Jokaista ordinaali­lukua a kohti voidaan määritellä joukko Va, johon kuuluvat kaikki puhtaat joukot, joiden aste on pienempi kuin a. Koko von Neumannin universumi muodosta joukon, jolle käytetään merkintää V..
Aksiomaattinen joukko-oppi
Yleisimmin käytetyt joukko-opin aksiooma­järjestelmät olettavat, että kaikki joukot muodostavat kumulatiivisen hierarkian. Sellaisia järjestelmiä on kahta tyyppiä:
Edellä mainittuja järjestelmiä voidaan muokata niin, että sallitaan myös urelementit, jotka eivät itse ole joukkoja mutta voivat kuulua johonkin joukkoon..
NFU (New Foundations)- ja NF -järjestelmät eivät perustu kumulatiivisen hierarkiaan. Näistä NFU sisältää myös urelementit, NF ei. NF ja NFU sisältävät myös ”kaiken joukon”, johon nähden jokaisella joukolla on komplementti. Näissä järjestelmissä urelementeilla on merkitystä, koska NF:ssä, mutta ei NFU:ssa, on joukkoja, joihin nähden valinta-aksiooma ei päde..
Konstruktiivisen joukko-opin järjestelmät kuten CST, CZF ja IZF yhdistävät aksioomansa intuitionistiseen logiikkaan ensimmäisen kertaluvun logiikan sijasta. Eräät muut systeemit hyväksyvät tavanomaisen ensimmäisen kertaluvun logiikan mutta käyttävät epä­standardia kuulumis­relaatiota. Sellainen on esimerkiksi sumea joukko-oppi, joissa lause, jonka mukaan tietty alkio kuuluu tiettyyn joukkoon, ei välttämättä ole yksin­kertaisesti tosi tai epätosi. Tähän liittyvät myös ZFC:n Boolen-arvoiset mallit.
Edward Nelson ehdotti vuonna 1977 ZFC:n laajennettua versiota, internaalista joukko-oppia.
Sovelluksia
Monet matemaattiset käsitteet voidaan määritellä täsmällisesti vain joukko-opin käsitteiden avulla. Esimerkiksi niinkin erilaiset matemaattiset struktuurit kuin graafit, monistot, renkaat ja vektori­avaruudet voidaan kaikki määritellä joukoiksi, jotka toteuttavat tietyt (aksiomaattiset) ehdot. ekvivalenssi- ja järjestysrelaatiot ovat yleisiä kaikilla matematiikan aloilla, ja matemaattisten relaatioiden teoria voidaan esittää joukko-opin avulla.
Joukko-opin asema matemaattisen analyysin, topologian, abstraktin algebran ja diskreetin matematiikan perustana on niin ikään kiistaton; matemaatikot hyväksyvät ainakin peri­aatteessa, että näiden alojen teoreemat voidaan kohtaa asianmukaisten määritelmien ja joukko-opin aksioomien avulla. Kuitenkin vain harvat moni­mutkaisten matemaattisten teoreemojen johtamiset joukko-opista on muodollisesti varmistettu, koska sellaiset muodolliset johtamiset ovat usein paljon pidempiä kuin luonnolliseen kieleen perustuvat todistukset, joita matemaatikot yleisesti käyttävät. Eräs varmistusprojekti, Metamath, sisältää yli 10 000 matemaattista teoreemaa, jotka on johdettu ZFC-aksioomeista ensimmäisen kertaluvun logiikan avulla.
Tutkimusaloja
Joukko-oppi ja monet siihen liittyvät erityisalat ovat matematiikassa laajan tutkimuksen kohteina.
Sumea joukko-oppi
Cantorin määrittelemässä, Zermelon ja Fraenkelin aksiomatisoimassa joukko-opissa kohde joko kuuluu tiettyyn joukkoon tai ei kuulu. Lotfi A. Zadehin kehittämässä Sumeassa joukko-opissa tätä ehtoa on lievennetty siten, että kohteella on joukossa jäsenyyden aste, joka on luku 0:n ja 1:n välillä. Esimerkiksi henkilön kuuluminen ”pitkien ihmisten” joukkoon ei ole yksi­selitteisesti määriteltävissä siten, että jokainen joko kuulu siihen tai ei, ja sumeassa joukko-opissa kuulumisen astetta esittävä luku voi olla esimerkiksi 0,75.
Suuret kardinaalit
Suuri kardinaali on kardinaaliluku, jolla on jokin ylimääräinen ominaisuus. Monia sellaisia ominaisuuksia on tutkittu, kuten saavuttamattomia ja mitattavia kardinaaleja. Nämä ominaisuudet yleensä edellyttävät, että kardinaaliluku on hyvin suuri, jolloin sellaisen kardinaaliluvun olemassaoloa ei voida todistaa Zermelo-Fraenkelin aksioomeilla.
Joukko-opillinen topologia
Joukko-opillinen topologia käsittelee sellaisia yleisen topologian kysymyksiä, jotka ovat luonteeltaan joukko-opillisia ja joiden ratkaiseminen edellyttää kehittyneempiä joukko-opin menetelmiä. Monet sellaiset teoreemat ovat ZFC:stä riippumattomia ja edellyttävät vahvempia aksioomeja, jotta ne voidaan todistaa. Tunnettu probleema on normaalin Mooren avaruuden kysymys, joka oli yleisessä topologiassa laajan tutkimusken kohteena. Normaalin Mooren avaruuden kysymys osoittautui lopulta riippumattomaksi ZFC:stä.
Vastalauseita joukko-opille matematiikan perustana
Joukko-opin keksimisestä lähtien jotkut matemaatikot ovat kiistäneet sen soveltuvan matematiikan perustaksi. Yleisin joukko-oppiin kohdistunut vastaväite, jonka Kronecker esitti jo sen varhaisvuosina, lähtee konstruktivistisesta näkemyksestä, jonka mukaan matematiikka liittyy laskemiseen. Jos tämä näkemys hyväksytään, äärettömien joukkojen käsittely sekä naiivissa että aksiomaattisessa joukko-opissa tuo matematiikkaan menetelmiä ja kohteita, jotka eivät edes periaatteessa ole laskettavissa.
Ludwig Wittgenstein hylkäsi joukko-opin. Hänen mukaansa joukko-oppi on väärässä, sillä se perustuu ”mielettömään” kuvitteelliseen symboliikkaan ja sisältää ”turmiollisia idiomeja”, ja hänen mukaansa on mieletöntä puhua ”kaikista luvuista”. Wittgensteinin näkemystä matematiikan perusteista arvosteli myöhemmin Georg Kreisel ja Paul Bernays, ja sitä tutki tarkemmin muun muassa Crispin Wright.
Kategoriateorian kehittäjät ovat esittäneet topos-teoriaa vaihtoehdoksi perinteiselle aksiomaattiselle joukko-opille. Topos-teoriassa voidaan esittää tälle teorialle useita vaihto­ehtoja kuten konstruktivismi, äärellinen joukko-oppi ja Turingin koneeseen liittyvä laskettava joukko-oppi.
Warminsterin ufohuijaus
Warminsterin ufohuijaus oli kriittisen ufotutkija David Simpsonin järjestämä huijaus, jonka uhriksi joutui monia muita ufotutkijoita. Huijaus tapahtui 28. maaliskuuta 1970 Englannin Warminsterissa. Simpson halusi huijauksellaan osoittaa, että ufotutkijoiden tutkimusmenetelmät ovat aivan liian hataralla pohjalla.
Warminsterin Cradle Hill oli paikka, jossa oli väittämien mukaan nähty monia ufoja. Ufotutkijat olivat kokoontuneet paikalle viikonloppuiselle "pyhiinvaellukselle". Havaitsijoiden vieressä olevalta kukkulalta suunnattiin valonheitin hetkeksi kohti ufologeja, joiden joukossa oli Simpsonin avustajia. Yksi oli ottavinaan ufokuvia esivalotetulla filmillä, ja toinen manipuloi magneettikentän ilmaisimen hälyttämään erässä "ufohavainnon" vaiheessa. Ufologien kansainvälisesti tunnetun ja arvovaltaisen lehden FSR:n avustaja julisti ufokuvat aidoiksi, vaikka niissä oli monia tarkoituksella jätettyjä epäjohdonmukaisuuksia: muun muassa filmillä näkynyt ufo oli erilainen ja eri paikassa kuin havaittu. Tämä selitettiin sillä, että ufo tallentui filmille suureksi osaksi silmin näkymättömässä ultraviolettivalossa. Myös Ranskan astrofysiikan instituutin johtajan Pierre Guerinin mielestä kuvat olivat aitoja.
Lopulta kahden ja puolen vuoden kuluttua Simpson paljasti huijauksensa, joka osoitti selvästi, että fyysisillä todisteilla ja ufoja esittävillä valokuvilla ei ole välttämättä mitään todistusvoimaa.
Pauley Perrette
Pauley Perrette (s. 27. maaliskuuta 1969 New Orleans) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan televisiosarjasta NCIS Rikostutkijat, jossa hän on esiintynyt vuodesta 2003, vuoteen 2018.
Santa María de Guadalupe
250px|thumb|Yleiskuva luostarialueesta.
Santa María de Guadalupe on luostari Espanjassa, Cáceresin maakunnassa. Se oli alueen merkittävin luostari yli neljän vuosisadan ajan. Nyt se on Unescon maailmanperintökohde.
Luostari sai alkunsa 1200-luvulla, kun paikallinen lammaspaimen löysi Guadalupejoen rantapenkasta Madonnan patsaan. Patsas oli luultavasti piilotettu maurien valloituksen aikana vuoden 714 paikkeilla. Patsaan löytöpaikalle rakennettiin kappeli. Kuningas Alfonso XI arveli patsaan edessä rukoilemisen siivittäneen hänet merkittävän taistelun voittoon ja teki kappelista kuninkaallisen pyhiinvaelluskohteen. Vuonna 1389 siitä laajennettiin luostari.
Luostarin sairaalat ja lääketieteellinen koulu olivat kuuluisia, sen scriptoriumissa ja kirjastossa on monipuoliset kokoelmat ja monet tunnetut taiteilijat työskentelivät siellä.
Duria Antiquior
pienoiskuva|Duria Antiquior – A More Ancient Dorset pienoiskuva|Maalaukseen perustuva litografiapainos
Santa María de Guadalupe
Luostarilla on ollut monipuolinen yhteys Espanjan siirtomaihin Etelä- ja Keski-Amerikassa. Täällä Kolumbus kiitti Jumalaa Amerikan löytämisestä. Guadalupen neitsyt on Meksikon kansallispyhimys, joka on ilmestynyt meksikolaisille unessa ja jolle on pyhitetty suuri basilika.
Duria Antiquior
Duria Antiquior – A More Ancient Dorset on geologi Henry de la Bechen maalaama vesivärimaalaus vuodelta 1830. Maalaus esittää Mary Anningin Englannin Dorsetin Lyme Regisistä löytämiä fossiilisia eläimiä sen näköisinä kuin miltä niiden tuolloin kuviteltiin näyttäneen eläessään jurakaudella. Duria Antiquior on siten vanhimpia tunnettuja esimerkkejä esihistoriallisen elämän ennallistuksia esittävästä paleotaiteesta. Litografiapainosten myötä siitä tuli myös ensimmäinen kaupalliseen levitykseen päässyt paleotaiteellinen työ.
Santa María de Guadalupe
1900-luvulla luostari siirtyi fransiskaaniveljeskunnan haltuun.
Revue de métaphysique et de morale
Revue de métaphysique et de morale on ranskalainen filosofinen tiedejulkaisu, joka on perustettu vuonna 1893. Sen perustajia olivat Xavier Léon, Léon Brunschvicg, Élie Halévy, Célestin Bouglé ja Dominique Parodi. Alun perin julkaisu syntyi idealismin hengessä vastustamaan positivistista filosofiaa. Nykyisin julkaisu ilmoittaa olevansa koulukunnista riippumaton.
Christoph Schneider
Christoph "Doom" Schneider (s. 11. toukokuuta 1966 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen rumpali. Hän on tullut tunnetuimmaksi industrial metal -yhtye Rammsteinin rumpalina.
Elämä
Schneider syntyi vuonna 1966 ja hän on perheensä seitsemästä lapsesta vanhin. Hänen isänsä oli oopperanjohtaja. Schneider aloitti rumpujen soiton 14-vuotiaana kun hänen veljensä antoi Schneiderille rummun, joka oli tehty alumiinitölkistä. Schneider säästi kauan, että saisi rahaa oikeisiin rumpuihin. Vuonna 1984 ollessaan 18-vuotias, Schneider aloitti asepalveluksen Itä-Saksan armeijassa. Hän on bändin ainoa jäsen, joka on palvellut armeijassa. 1985-86 Schneider lopetti työnsä tietoliikenneapulaisena ja ryhtyi opiskelemaan musiikkia. Hänen isänsä ei suostunut siihen, että Schneider opettelisi soittamaan rumpuja, vaan hän halusi tämän opiskelevan trumpetin soittamista. Schneider yritti päästä moniin yhtyeisiin ja kun hän oli 24-vuotias, soitti hän paitsi Die Firma -nimisessä yhtyeessä, myös monissa muissa bändeissä. Vuonna 1994 Till Lindemann, Richard Z. Kruspe, Oliver Riedel ja Christoph "Doom" Schneider osallistuivat "The Berlin Senate Metro Beat"- kilpailuun ja voittivat. Tämän seurauksena he tekivät neljän kappaleen demon. Schneider meni toukokuussa 2005 naimisiin venäläisen Regina Gizatulinan kanssa. Hänellä on kaksi lasta.
Andrei Kirilenko (koripalloilija)
Andrei Gennadjevitš Kirilenko (, s. 18. helmikuuta 1981 Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen urheiluvaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän edusti urallaan venäläisiä Pietarin Spartakia, Moskovan TsSKA:a ja NBA-joukkueita Utah Jazz, Minnesota Timberwolves ja Brooklyn Nets.
Kirilenko oli ensiottelussaan 18. tammikuuta 1997 nuorin Venäjän superliigassa esiintynyt pelaaja. Venäjän maajoukkueessa hän pelasi Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, jolloin maa oli kahdeksas ja Lontoossa 2012, jolloin Venäjä voitti pronssia. EM-kilpailuista Kirilenko voitti Venäjän maajoukkueessa kultaa vuonna 2007, jolloin hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi, ja pronssia vuonna 2011.
Kirilenko sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2011. Hänet tunnettiin lempinimellä AK-47, koska hänen pelaajanumeronsa oli 47, nimikirjaimensa AK, ja hän syntyi Iževskin kaupungissa, jossa kuuluisa samanniminen rynnäkkökivääri suunniteltiin.
NBA-ura
Kirilenko oli NBA:n vuoden 1999 varaustilaisuudessa Utah Jazzin ensimmäisen kierroksen varaus. Hänestä tuli nuorin eurooppalainen NBA:han varattu pelaaja 18 vuoden, neljän kuukauden ja 11 päivän ikäisenä 30. kesäkuuta 1999. Hän liittyi Utah Jazziin kaudella 2001–2002. Hän sijoittui kolmanneksi levypallotilastossa ja neljänneksi pallonriistoissa kaudella 2003–2004. Hän oli NBA:n historiassa, David Robinsonin ohella, toinen pelaaja, joka oli kymmenen parhaan joukossa kummassakin tehotilastossa. NBA-kaudella 2005–2006 Kirilenko oli liigan paras heittojen torjuja ja puolustaja.
Vuonna 2011, kymmenen Utah Jazzissa pelatun kauden jälkeen, Kirilenko palasi NBA:n työsulun alettua Moskovan TsSKA:han ja jatkoi Venäjällä myös työsulun päätyttyä. Hänet nimettiin toukokuussa 2012 Euroliiga-kauden 2011–2012 arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli johdattamassa joukkuettaan Euroliigan loppuotteluun, jossa se kuitenkin hävisi Olympiakosille.
Heinäkuussa 2012 Kirilenko teki vapaana pelaajana kaksivuotisen ja 20 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NBA-seura Minnesota Timberwolvesin kanssa. Hän edusti seuraa kuitenkin vain yhden kauden ajan ja siirtyi kesällä 2013 Brooklyn Netsiin.
Kirilenko ilmoitti lopettavansa pelaajauransa kesäkuussa 2015. Elokuussa hänet valittiin sekavassa tilassa olleen Venäjän koripalloliiton puheenjohtajaksi.
Pentti Kirstilä
Pentti Olavi Kirstilä (26. toukokuuta 1948 Turku – 24. huhtikuuta 2021 Helsinki ) oli suomalainen rikoskirjailija.
Ura
Pentti Kirstilä valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1972 Tampereen yliopistosta ja työskenteli Aamulehden toimittajana 1969–1980. Vapaa kirjailija hän oli vuodesta 1980 lähtien.
Kirstilän poliisiromaaneille ja rikosaiheisille novelleille on luonteenomaista toisaalta tapauksia tutkivan poliisin työn kuvauksen arkirealismi, toisaalta kirpeä, ajoin irvokaskin huumori. Hänen tuotantonsa edustaa yllätyksellisiä psykologisia dekkareita.
Kirstilän monien teosten päähenkilö on ylikonstaapeli Lauri Hanhivaara, joka toimii tutkijana jo Kirstilän esikoisromaanissa Jäähyväiset rakkaimmalle (1977). Toinen keskeinen henkilöhahmo Kirstilän tuotannossa on huumepoliisi Kaistila, joka esiintyy romaaneissa Isku suoneen (1982) ja Munthe (1984).
Joukko Hanhivaara -romaaneja on sovitettu elokuvaksi. Tunnetuin niistä lienee Matti Kassilan Jäähyväiset presidentille (1987), jossa Hanhivaaraa näyttelee Antti Litja. Ensimmäistä kertaa Hanhivaarana esiintyi kuitenkin Tapani Perttu televisiosarjassa Jäähyväiset lasihevoselle (1985). Myös kummatkin Kaistila-romaanit on kuvattu televisiolle. Päähenkilön nimi oli tosin vaihdettu Kaistilasta Hanhivaaraksi.
Kirstilä suomensi muutaman romaanin ja elämäkertateoksen. Hänen omia romaanejaan on käännetty saksaksi. Kirstilä oli naimisissa kirjailija Anja Angelin kanssa. Aviopari kirjoitti vuosina 2005–2007 yhdessä kolme salapoliisiromaania salanimellä Ursula Auer.
Porsche Supercup Meksikon Grand Prix 2018
Porsche Supercup Meksikon Grand Prix 2018 oli Porsche Supercup -kauden 2018 viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 27.–28. lokakuuta Autódromo Hermanos Rodríguezin moottoriradalla Méxicossa Meksikossa. Molemmat kilpailut voitti Julien Andlauer.
Kisaviikonlopun aikana sekä Nick Yellolyllä, Michael Ammermüllerillä että Thomas Preiningillä oli mahdollisuus voittaa mestaruus. Lauantain kilpailussa Ammermüller lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta menetti lähdössä kärkisijansa ensin Julien Andlauerille ja lopulta Larry ten Voordelle. Ten Voorde piti johtoasemansa kilpailun loppuun saakka, mutta hänen todettiin ottaneen varaslähdön ja sai sen vuoksi aikasakon, jolloin Andlauer julistettiin voittajaksi. Tallikaverit Ammermüller ja Preining taistelivat keskenään lopuista palkintosijoista, ja Yelloly ajoi kilpailussa neljänneksi, minkä seurauksena mestaruustaistelu jäi edelleen kolmen kuljettajan väliseksi päätöskisaan mentäessä.
Sunnuntain kilpailuun Ammermüller lähti paalupaikalta, mutta menetti jälleen lähdössä kärkisijansa Andlauerille. Ammermüller, Yelloly ja Preining kävivät kilpailun aikana tiukkoja kaksintaisteluja, joissa ensin Yelloly pystyi ohittamaan Ammermüllerin paremman ilmavirtauksen avulla, kunnes Preining ohitti molemmat muutamaa kierrosta myöhemmin. Preiningin todettiin kuitenkin hyödyntäneen radan ulkopuolisia alueita kilpailun aikana, minkä seurauksena tuomaristo langetti hänelle aikasakon ja hän menetti mahdollisuudet palkintosijoille. Ammermüllerin kolmas sija kilpailusta riitti mestaruuden varmistamiseen.
Premissi (elokuvataide)
Premissi on elokuvan tai käsikirjoituksen ydinajatus, johtolause, kuningasajatus tai pääväittämä. Hyvänä premissinä pidetään yhtä lausetta tai virkettä, johon koko elokuvan sisältö voidaan tiivistää. Päälauseen käyttö on lähtöisin teatterin piiristä.
Esimerkkejä lyhyistä premisseistä:
Elokuvaa, jolla on helppo ja vetoava premissi, kutsutaan termillä high-concept. Vastakohta low-concept puolestaan tarkoittaa elokuvaa, jonka vetoavuus riippuu enemmän toteutuksen tasosta kuin perusidean mielenkiintoisuudesta.
Juri Tjukalov
Juri Sergejevitš Tjukalov (4. heinäkuuta 1930 – 19. helmikuuta 2018 ) oli Neuvostoliittoa edustanut kilpasoutaja ja olympiavoittaja.
Tjukalov oli ensimmäinen neuvostoliittolainen soudun olympiavoittaja. Hän voitti yksiköitten olympiakultaa Helsingissä 1952 ja Aleksandr Berkutovin kanssa pariairokaksikoitten olympiakultaa Melbournessa 1956. Vielä Rooman 1960 olympialaisissa Berkutov ja Tjukalov saivat hopeaa.
Pariairokaksikoitten Euroopan mestaruuden Tjukalov ja Berkutov voittivat viidesti.
Tjukalov toimi Neuvostoliiton soutumaajoukkueen päävalmentajana vuosina 1968–1972.
Puomittaja
thumb|Puomittaja työssään. Puomittaja eli puomimies on elokuva-alalla äänittäjän apulainen, joka yleensä pitelee mikrofonipuomia tai laittaa langattomat mikrofonilähettimet näyttelijöille.
G. I. Joe: Sigma 6
G. I. Joe: Sigma 6 on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka animoinnista vastasi japanilainen GONZO. Se on samalla myös Hasbron tuottama lelusarja, armeijahenkisistä toimintahahmoista ja muista leluista. Itse animaatiosta tuotettiin 26. jaksoa, kahden tuotantokauden verran ja myös kuusi numeroa kestänyt lyhytsarjakuva Devil's Due Productions -yhtiön julkaisemana.
Juoni
Amerikan armeijan valiojoukot, Joet, taistelevat armotonta ja vallanhimoista terroristiorganisaatiota COBRA'a vastaan. Uusi ryhmä nimeltä SIGMA 6 ja heidän johtajansa Duke määrättiin erityistehtävää varten pysäyttämään COBRA ja heidän jokaisen maailmanvalloitussuunnitelmansa.
Aiheesta muualla
G.I. Joe 特种部队 (动画影集)
Hjalmar Söderström
Hjalmar Werner Söderström (16. syyskuuta 1888 Porvoo – 30. marraskuuta 1954 Lahti ) oli lääkäri, joka julkaisi useita tietokirjoja.
Henkilöhistoria
Hjalmar Söderströmin vanhemmat olivat kirjankustantaja Werner Söderström ja Viola Emilia Winter ja puoliso vuodesta 1914 musiikinopettaja Ingrid Elisabeth Boisman. Söderström tuli ylioppilaaksi 1907 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1922, tohtoriksi hän väitteli 1930. Söderström toimi Marian sairaalan ylimääräisenä apulaislääkärinä 1923–1926, Helsingin kulkutautisairaalan apulaislääkärinä 1927–1930 ja Lahden kaupunginlääkärinä vuodesta 1935.
Grip
pienoiskuva|Dolly-rataa rakentamassa. Grip on elokuva-alalla toimiva työntekijä, joka huolehtii muun muassa lamppujen jalustoista, varjostimista, lavasteiden siirtämisestä tai kameravaunun (dolly) liikuttamisesta. Erityisesti Hollywoodin tuotannoissa on tarkkaan määritelty, että gripit eivät saa koskea lamppuihin, ainoastaan niiden jalustoihin ja kiinnityksiin.
Suomessa gripit vastaavat kameran asentamisesta erikoisiin paikkoihin, eli dollyyn, kraanaan (engl. crane, erityinen kameranosturi) tai muualle tapahtuvaan rigaukseen, esimerkiksi auton ulkopuolelle. Grip myös rakentaa ja tasapainottaa radan dollya varten. Myös erityisen vaativat rigaukset valoille ovat gripin toimenkuvaa. Suomessa gripit voivat osallistua myös muutenkin valaisuun valomiehen ominaisuudessa.
Grip-nimityksen arvellaan tulevan sirkusajoilta, slangitermistä työkalulaukulle, joita teknikot kantoivat mukanaan.
Otto Edvard Könni
Otto Edvard Könni (9. huhtikuuta 1858 Ilmajoki – 19. joulukuuta 1931 Vaasa ) oli suomalainen maanviljelijä, toimittaja ja valtiopäivämies. Hän oli maanviljelijä Ilmajoella ja Seinäjoella ja toimi lehtimiehenä sekä  meijeri-, vakuutus- ja elintarvikealalla. Könni oli talonpoikaissäädyssä Ilmajoen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1900. Hän oli rautatie- ja suostuntavaliokunnan varajäsen.
Varhainen elämä ja koulutus
Könnin vanhemmat olivat Juho Juhonpoika ja Susanna Jaakontytär Yli-Könni ja puoliso Maria Heikkilä ja hän kuului kellomestarisukuun. Könni kävi Etelä-Pohjanmaan vanhimman kansakoulu, Vähänkyrön Savilahden kansakoulun kurssin ja jatkoi opiskeluaan Helsingin alkeisopistossa, muttei valmistunut ylioppilaaksi. Tämän jälkeen hän palasi Ilmajoelle, missä hän osallistui nuorison harrastuksiin. Musikaalisuutensa vuoksi Könnistä tuli Ilmajoen soittokunnan johtaja, mutta Könni oli tiiviisti mukana myös maakunnan nuorisoseuratoiminnassa.
Pohjalaisvaikuttaja
Vuonna 1885 Könni valittiin Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuran ensimmäiseksi esimieheksi. Vuonna 1889 Könni möi Ilmajoen talonsa ja osti Seinäjoelta Heikkilän talon appensa kuoleman jälkeen. Maanviljelyksen ohella Könni hoiti Seinäjoen kunnan tilejä, mutta ehti toimia myös Ilmajoella kunnallislautakunnan esimiehenä sekä maamiesseuran sihteerinä. Könni toimi läänin maamiesseuran ja isäntäyhdistyksen vastuutehtävissä. Vuoden 1900 säätyvaltiopäivillä Könni oli talonpoikaissäädyn edustaja ja ajoi mm. Suupohjan radan rakentamista.
Vuonna 1905 Könni siirtyi takaisin Seinäjoelle ja toimi kiinteistövälittäjänä sekä Meijeriliitto Muurahaisten neuvojana, kunnes siirtyi vakuutusalalle ja palasi takaisin Vaasaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Könni toimi läänin elintarviketoimikunnassa ja avusti Vaasa-lehteä.
Jackrussellinterrieri
Jackrussellinterrieri on pieni, suurimmaksi osaksi valkoinen terrierirotu, jonka alkuperä on ketunmetsästyksessä. Se oli vuonna 2022 Suomen seitsemänneksi eniten rekisteröity koirarotu.
Historia
Jackrussellinterrierin ’isä’ on englantilainen pastori John ”Jack” Russell. 1800-luvun alussa hän osti Trump-nimisen terrierinartun, josta tuli rodun kantaemä. Pääpainon rodunjalostuksessa hän tahtoi ehdottomasti pitää käyttöominaisuuksissa, mutta ulkonäön tuli tukea sitä. Esimerkiksi koiran valkoinen väri auttoi metsästäjää erottamaan koiran saaliista, kun ne tulivat luolasta ulos. Pastori antoi nimensä kolmelle eri koirarodulle, jotka eroavat toisistaan luonteen ja ruumiin mittasuhteiden mukaan.
Ensimmäisen virallisen rotumääritelmän laati Australia vuonna 1974 englantilaisen Jack Russell Terrier Club of Great Britainin rotukuvauksen perusteella. Suomessa rotu virallistettiin alkuvuodesta 2001, mutta koiria oli tullut Suomeen jo useiden vuosien ajan, esimerkiksi hevoskilpailujen mukana. Suomessa järjestetään edelleen rotuunottoja, joissa rekisteröimättömiä koiria voidaan ottaa Suomen kennelliiton rekisteriin.
Aitoja brittitaustaisia jackrusseleita on Suomessa melko vähän. Suomen kanta on alkuperäistä rotua huomattavasti lyhytjalkaisempi ja jalostetumpi luolakäyttöön. Alkuperäinen rotu on suhteellisen sopusuhtainen, erittäin terve ja valpas sekä kooltaan ja painoltaan hieman suurempi kuin Suomen kennelliiton määritteet. Workingjackrussell ja parsonrussellinterrieri ovat kaksi pitkäraajaista rotua.
Jackrussellinterrieriä on kaksi epävirallista pääryhmää. Englantilaisen ja australialaisen ryhmän erot voi huomata helposti. Englantilaiset ovat usein isompia ja sileäkarvaisia, australialaiset taas karkea- tai karheakarvaisia, lyhyempijalkaisia ja tavallisesti niillä on pigmenttipilkkuja jaloissaan ja pohjakarvassaan. Australialaisten vanhojen sukujen edustajat ovat usein ruskeaturkkisia tai tricoloreita, englantilaiset taas mustaturkkisia.
Luonne
Jackrussellinterrierin tulisi olla yhteiskuntakelpoinen, itsevarma, rohkea, ystävällinen, ja sen tulisi osoittaa riistaviettiä. Se ei saa olla pelokas tai aggressiivinen. Russeli on myös aktiivinen koira, joka tarvitsee päivittäistä puuhailua perheensä kanssa, oli se sitten seurakoira tai aktiiviseen harrastamiseen otettu kaveri. Ahkeralla harjoittelulla russelista saakin hyvän harrastuskoiran. Russeli tarvitsee myös runsaasti liikuntaa. Eri linjojen välillä eroja on nähtävissä muun muassa luonteen terävyydessä ja riistavietissä, vaikkakaan russeli ei ole varsinaisesti jakautunut käyttö- ja näyttelylinjoihin. Luonnetestattuja yksilöitä on hyvin vähän.
Rodun nykyinen tilanne
Rotu on nopeasti nostanut itsensä suosituimpien koirarotujen joukkoon: vuosien 2010–2020 välisenä aikana se on ollut Suomen yleisimmin rekisteröity terrieri. Rekisteröityjen koirien lisäksi arveltiin, että Suomessa oli tuhansia rekisteröimättömiä yksilöitä vuoteen 2010 asti. Rodun pieni rekisterissä oleva kanta vaikeutti jalostusta, mutta ulkomailta tuodaankin lähes jatkuvasti uutta verta Suomeen. Jackrusselit on nyt rekisteröity pääosin typistämättömiä koiria lukuun ottamatta lähes kokonaan. Pentumäärä on kasvanut kolminkertaiseksi kymmenessä vuodessa. Australia ja Hollanti ovat merkittäviä maita jackrussellin kehityksessä.
Nykyinen käyttö
Suurin osa jackrussellinterriereistä on seura- ja harrastuskoirina. Koiranäyttelyissä ja agilitykentillä russeleita näkee hyvin paljon, sekä muutama koira on kilpaillut menestyksekkäästi tokossa. Rauniokoiraharrastusta on muutama russeli kokeillut, ja suoritettuja kokeitakin siitä löytyy.
Metsästyskäytössä on edelleen muutamia russeleita, vaikka sen sisarusrodut parsonrussellinterrieri ja Jack Russell -terrieri eli ”wörkki” ovatkin siinä suositumpia. Vuosina 2001–2005 luolakoirien taipumuskokeeseen osallistui 22 jackrussellinterrieriä, mikä on niin vähän ettei sen perusteella voi antaa kuvausta rodun käyttöominaisuuksista. Myös verijälki (MEJÄ) on hyvä harrastus russelille.
Muissa maissa järjestetään jonkin verran Terrier Race -kilpailuja, eli omia ratajuoksukilpailuja russelisukuisille koirille.
Terveys
Jackrusseli kuuluu Kennelliiton PEVISA-ohjelmaan (perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelma), joten jalostukseen käytettävillä koirilla on täytynyt tarkastaa polvet ja silmät. Muutamalta koiralta on kuvattu myös lonkat. Osa kasvattajista kuvauttaa jalostukseen käytettäviltä koirilta myös selät, koska niistä on löytynyt pieniä virheitä. Varsinkin kaihilöydöt ovat nopeasti yleistyneet nuoressa rodussa.
Z3 Max Schultz
Z3 Max Schultz oli Saksan laivaston vuonna 1935 vesillelaskettu tyypin 1934 hävittäjä. Hieman toisen maailmansodan alkamisen jälkeen alus törmäsi Saksan laivaston torpedoveneeseen kohtalokkain seurauksin torpedoveneen upotessa. Helmikuun puolivälissä 1940 alus osallistui Pohjanmerellä partiomatkaan, jonka aikana Z1 Leberecht Maass joutui Saksan ilmavoimien upottamaksi. Pelastustöiden aikana Max Schultz osui miinaan upoten nopeasti ja vieden mukanaan koko miehistönsä.
Alus oli nimetty tammikuussa 1917 taistelussa kaatuneen Saksan keisarikunnan laivaston torpedoveneen SMS V69:n päällikön Max Schultzin mukaan.
Valmistus
Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1934 telakkanumerolla 244 Deutsche Werkeltä Kielistä, missä köli laskettiin 2. tammikuuta 1935. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 30. marraskuuta ja valmistui 8. huhtikuuta 1937.
Palvelus
Max Schultz otettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1937 ensimmäisenä päällikkönään korvettenkapitän Martin Balzer. Alus osallistui 22. elokuuta Kielissä laivastokatselmukseen ja sotaharjoitukseen, jotka järjestettiin Prinz Eugenin vesillelaskua juhlistamaan. Elokuussa aluksen päällikkyyden vastaanotti korvettenkapitän Claus Trampedach. Alus kolaroi 25. elokuuta 1939 Bornholmin lähistöllä torpedovene Tigerin kanssa, jolloin torpedovene upposi. Z2 Georg Thiele hinasi pahoin vaurioituneen sisaraluksensa Swinemündeen, josta se siirrettiin Oderwerken telakalle Stettiniin.
Alus palasi palvelukseen syyskuussa 1939 ja se suojasi Pohjanmerellä Gneisenauta ja Kölniä 8.-10. lokakuuta. Se valvoi kuukauden lopulla Skagerrakin meriliikennettä, joka päättyi 28. lokakuuta aluksella tapahtuneeseen turbiiniräjähdykseen. Aluksen kattilahuone 1 täyttyi vedellä. Ilman konetehoa jäänyt alus laski ankkurin, mutta sen hinaaminen ei kovassa merenkäynnissä onnistunut. Lopulta alus saatiin liikkeelle omin voimin ja se siirtyi Z14 Friedrich Ihnin ja Z16 Friedrich Eckoldtin saattajinaan Kieliin telakalle.
Antti Laari
Antti Laari (2. elokuuta 1839 Savitaipale – 7. marraskuuta 1912 Savitaipale) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Sergio Romero
Sergio Germán Romero (s. 22. helmikuuta 1987 Bernardo de Irigoyen) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti, joka on viimeksi edustanut Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia.
Racing Club
Romero aloitti uransa vuonna 2007 Argentiinan pääsarjassa Racing Club -joukkueessa. Hän pelasi joukkueessa tuolloin viisi ottelua.
AZ Alkmaar
Vuonna 2007 Romero solmi 1,5 miljoonan euron sopimuksen Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavan AZ Alkmaarin kanssa. Hän pelasi debyyttinsä joukkueessa 30. syyskuuta 2007 Heracles Almeloa vastaan. Kauden 2007–2008 aikana hän pelasi yhteensä 12 liigaottelua. Romero oli kaudella 2008–2009 joukkueensa selvä ykkösmaalivahti olemalla avauskokoonpanosta pois vain kuudesta ottelussa. Kauden aikana hän pelasi kymmenen ottelua peräkkäin päästämättä maaliakaan. Kaikkiaan hän pelasi 19 nollapeliä.
Romero oli voittamassa Alankomaiden supercupia kesällä 2009. Hän debytoi Mestarien liigassa kaudella 2009–2010 Alkmaarin avausottelussa Olympiakosta vastaan. Hän pelasi Alkmaarin kaikki kuusi Mestarien liigan ottelua. Eredivisiessa hän pelasi 27 ja seuraavalla kaudella 23 ottelua.
Sampdoria & Monaco
Romero siirtyi Italian Serie B:ssä pelanneeseen Sampdoriaan runsaan kahden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2011. Hän pelasi 29 sarjaottelua ja yhden nousukarsintapelin Sampdorian noustessa Seria A:han. Italian pääsarjassa hän pelasi kaudella 2012–2013 kaikkiaan 32 ottelua. Seuraavan kauden hän oli lainmsopimuksella Ligue 1:n Monacossa, jossa pelasi kaikki kilpailut mukaan lukien vain yhdeksän ottelua. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Sampdoriassa kymmenen Serie A -ottelua, muttei ainuttakaan vuodenvaihteen jälkeen.
Manchester United
Kaudella 2020–2021 Romero ei pelannut kertaakaan ja kauden päätteeksi hänestä tuli vapaa pelaaja sopimuksensa umpeuduttua kesäkuussa 2021.
Maajoukkueura
Romero edusti Argentiinaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2007. Alkusarjan kolmessa ottelussa hän ei päästänyt yhtään maalia. Pudotuspeleissä hän johdatti Argentiinan finaaliin päästämällä tätä ennen vain yhden maalin. Finaalissa Argentiina voitti Romeron pelatessa Tšekin 2-1.
Vuonna 2008 Romero sai kutsun Argentiinan joukkueeseen vuoden 2008 kesäolympialaisiin. Hän lähti turnaukseen Oscar Ustarin varamiehenä, mutta raivasi tiensä ykkösmaalivahdiksi, kun Ustari loukkaantui puolivälierässä Alankomaita vastaan. Tätä ennen Romero oli esiittänyt turnauksessa vakuuttavia esityksiä pelaamalla nollapelin alkusarjan ottelussa Serbiaa vastaan. Romero pelasikin nollapelin Brasiliaa vastaan johdattamalla Argentiinan finaaliin Nigeriaa vastaan, jonka se voitti 1-0.
Romero pelasi ensimmäisen ottelunsa Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa MM-karsintapelissä Paraguayta vastaan syyskuussa 2009. Diego Maradona valitsi Romeron ykkösmaalivahdiksi vuoden 2010 MM-kilpailuihin, ja hän pelasi kaikki viisi ottelua. Hän pelasi maansa kaikki neljä ottelua myös Copa Américassa 2011.
Romero pelasi kaikki seitsemän ottelua Argentiinan saavuttaessa MM-hopeaa 2014. Hän päästi turnauksessa kolme maalia. Välieräottelussa Alankomaita vastaan hän torjui rangaistuspotkukilpailussa kaksi laukausta. Hän pelasi kaikki kuusi ottelua Argentiinan sijoittuessa toiseksi Copa Américassa sekä 2015 että 2016.
Romero valittiin myös vuoden 2018 MM-kilpailuihin, mutta hän loukkaantui toukokuussa 2018 eikä pystynyt osallistumaan kisoihin.
Romero on vuoden 2018 loppuun mennessä pelannut 96 maaottelua.
Yksityiselämä
Romero on naimisissa malli/näyttelijä Eliana Guercion kanssa. Sergion vanhempi veli Diego Romero on ammattilaiskoripalloilija Argentiinassa. 16. helmikuuta 2010 Sergiosta tuli isä hänen saadessaan Yazmín-nimisen tytön.
Saavutukset
Manchester United
Maajoukkue
Bernardo O’Higgins
thumb|Gil de Castron maalaama muotokuva Bernardo O'Higginsistä.
Bernardo O’Higgins (20. elokuuta 1778 Chillán, Chile – 24. lokakuuta 1842 Lima, Peru) oli chileläinen vapaustaistelija ja itsenäisen Chilen ensimmäinen valtionpäämies vuosina 1817–1823.