cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lagrangen piste
Lagrangen pisteet on nimetty ranskalaisen matemaatikon Joseph-Louis Lagrangen mukaan, joka keksi ne vuonna 1772 tutkiessaan kolmen kappaleen ongelmaa.
Maan ja Auringon Lagrangen pisteet
Maalla ja Auringolla Lagrangen pisteitä on yhteensä viisi kappaletta: Maan ja Auringon muodostamalla suoralla kolme kappaletta (L1 Maan ja Auringon välissä ja L2 Maan takana, L3 Auringon takana lähellä Maan kiertorataa). Pistettä L1 on käytetty vuodesta 1995 Aurinkoa tarkkailevan SOHO-satelliitin kiertoradan keskipisteenä, ja se sijaitsee puolentoista miljoonan kilometrin päässä Maasta. Piste L2 sijaitsee siis Auringosta katsoen Maan takana ja on siten oivallinen paikka avaruusteleskoopille, koska kirkkaat valonlähteet Maa ja Aurinko ovat helposti peitettävissä. Lukuisten viivästysten jälkeen NASAn James Webb Space Telescopen (JWST) laukaistiin kohti L2-pistettä joulukuussa 2021. L3-piste sijaitsee hieman Maapallon radan ulkopuolella, Maasta katsottuna Auringon takana. L4 ja L5 -pisteet sijaitsevat hieman Maapallon radan ulkopuolella, mutta 150 miljoonan kilometrin etäisyydellä. Maan, Auringon ja pisteen L4 tai L5 välinen kulma on aina 60 astetta. Toisin sanoen Maa, Aurinko ja L4 tai L5 muodostavat tasasivuisen kolmion. L4:n ja L5:n keskietäisyys Maasta siis vastaa Maan keskietäisyyttä Auringosta
Näitä pisteitä käytetään satelliittien sijoituspaikkoina, sillä radankorjauksia ei juurikaan tarvitse tehdä, säästäen näin polttoainetta ja jättäen tilaa arvokkaammalle lastille, kuten tieteellisille instrumenteille.
Lagrangen pisteiden L1 ja L2 etäisyyden likimääräinen laskukaava
Jos pienemmän kappaleen massa (M2) on huomattavasti pienempi kuin suuremman kappaleen massa (M1), ovat Lagrangen pisteet L1 ja L2 suunnilleen yhtä kaukana pienemmästä kappaleesta sen molemmin puolin, kumpikin etäisyydellä missä R on massojen M1 ja M2 välinen etäisyys.
Esimerkiksi:
Joonas Donskoi
Joonas Donskoi (s. 13. huhtikuuta 1992 Raahe) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Seattle Krakenissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Juniorivuodet ja SM-liigadebyytti
Donskoi aloitti jääkiekkoilun viisivuotiaana raahelaisessa Teräs-Kiekossa. Hän muutti 15-vuotiaana Ouluun ja siirtyi Kärppien C-nuoriin kaudeksi 2007–2008. Hän pelasi kuitenkin lähes koko kauden B-nuorissa ja vahvisti C-nuoria kevään 2008 pudotuspeleissä, jotka päättyivät suomenmestaruuteen. Kaudella 2008–2009 Donskoi pelasi suurimman osan kaudesta A-nuorissa, mutta vahvisti B-nuoria kevään 2009 pudotuspeleissä ja saavutti joukkueessa SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2009 Donskoi teki Kärppien kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän sai peliaikaa harjoitusotteluissa ja teki SM-liigadebyyttinsä 17-vuotiaana 11. syyskuuta 2009 vieraissa Bluesia vastaan. Ensimmäisen SM-liigamaalin Donskoi teki uransa kolmannessa ottelussa 19. syyskuuta 2009 Jokereita vastaan. Hän loukkasi marraskuussa 2009 polvensa harjoituksissa ja oli kuukauden pelaamatta. Donskoi pelasi kaudella 18 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4. Hän pelasi neljä ottelua myös Mestiksessä Suomen alle-20-vuotiaiden maajoukkueessa. Donskoi pelasi muun kauden A-nuorissa, jotka voittivat suomenmestaruuden keväällä 2010.
Ennen kesän 2010 NHL:n varaustilaisuutta NHL:n kykyjenetsijäpalvelu arvioi Donskoin Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista 14. lupaavimmaksi. Lopulta Florida Panthers varasi hänet neljännellä kierroksella numerolla 99. KHL:n varaustilaisuudessa 2010 Avangard Omsk varasi Donskoin ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana.
Vuodet Kärppien SM-liigajoukkueessa
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2010–2011 Donskoi teki 52 runkosarjaottelussa tehopisteet 16+11=27 ollen Kärppien toiseksi paras maalintekijä Petr Tenkrátin jälkeen. Hän sijoittui tulokkaiden pistepörssissä neljänneksi Jokereiden Teemu Pulkkisen ja Antti Kerälän sekä Ässien Joel Armian jälkeen. Donskoi herätti kauden aikana huomiota kritisoimalla Iltalehdelle joukkueen ulkomaalaispelaajien panosta. Tammikuussa 2011 Donskoi teki Kärppien kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen.
Donskoin kausi jäi rikkonaiseksi. Hän loukkasi ranteensa lokakuussa 2012 ja joutui kuukaudeksi sivuun. Donskoin pelillinen taso jäi vaisuksi ja kaudella raukesi myös NHL-varaus. Hän pelasi kauden aikana 31 runkosarjaottelua tehopistein 4+10=14. Joulukuussa 2012 Donskoi teki kevääseen 2015 ulottuvan jatkosopimuksen.
Kaudella 2013–2014 Donskoi onnistui edelliskautta paremmin. Hän oli Kärppien kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+26=37. Etenkin syyskaudella Donskoi kunnostautui rangaistuslaukausspelialistina. Kärpät voitti kauden päätteeksi suomenmestaruuden. Helmikuussa 2014 Donskoi teki kaksivuotisen jatkosopimuksen.
NHL
Toukokuussa 2015 Donskoi teki vapaana agenttina kaksivuotisen tulokassopimuksen NHL-joukkue San Jose Sharksin kanssa. Hän otti paikkansa seuran NHL-kokoonpanosta jo harjoitusleirin päätteeksi ja teki NHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 7. lokakuuta 2015 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan. Donskoi sai ottelussa jääaikaa 9.46 minuuttia. Hän teki samassa ottelussa NHL-uransa avausmaalin ja sai tehomerkinnän +3. Kauden 2015–2016 mittaan Donskoi vakiinnutti paikkansa Sharksin kakkosketjussa Logan Couturen ja Patrick Marleaun rinnalla, mutta hän pelasi alkukaudella myös joukkueen ykkösketjussa Joe Thorntonin ja Joe Pavelskin kanssa. Hän teki runkosarjassa tulokaskautensa aikana 76 ottelussa tehot 11+25=36. Donskoi avasi maalitilinsä NHL:n pudotuspeleissä heti kahdella osumalla hyvään saumaan viidennessä neljännesvälieräottelussa 22. huhtikuuta 2016 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan, sillä hänen toinen osumansa jäi Sharksin 3–6-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Donskoi valittiin ottelun ykköstähdeksi.
Seattle Kraken varasi Donskoin joukkueeseensa vuoden 2021 laajennusvaraustilaisuudessa.
Maajoukkueura
Donskoi edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2015 ja oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 5+3=8. Hänet palkittiin Sloveniaa vastaan pelatussa alkulohkon ottelussa Suomen joukkueen parhaana pelaajana.
Vuonna 2008 Donskoi pelasi Euroopan nuorten olympiafestivaaleissa ollen tehoilla 2+6=8 Suomen paras pistemies ja syöttäjä. Vuosina 2008 ja 2009 hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa ja vuonna 2009 alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa.
A-maajoukkuedebyyttinsä Donskoi teki 1. huhtikuuta 2011 Lahdessa Slovakiaa vastaan. 20. joulukuuta 2014 hän ratkaisi Suomelle 3–2-voiton Channel One Cupin toisessa ottelussa Sotšissa Tšekkiä vastaan onnistuttuaan kahdesti voittomaalikilpailussa. Seuraavassa ottelussa 21. joulukuuta 2014 Ruotsia vastaan Donskoi teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa varsinaisella peliajalla, mutta onnistui jälleen myös ottelun päättäneessä voittomaalikilpailussa.
Yhteensä Donskoi on pelannut 19 A-maaottelua tehopistein 7+4=11.
Tausta
Donskoilla on venäläisiä sukujuuria. Hänen mukaansa hänen isoisänsä tai isoisoisänsä oli venäläinen. Venäjää Donskoi ei osaa puhua. Hänen pikkuveljensä Aleksi pelaa TeKin III-divisioonajoukkueessa ja myös Joonaksen vuosina 1978 ja 1979 syntyneet isoveljet ovat pelanneet jääkiekkoa. Veljesten isä on toiminut TeKin junioreiden huoltajana.
Donskoi harrasti lapsena pesäpalloa Pattijoen Urheilijoissa ja pelasi jalkapalloa 16-vuotiaaksi saakka.
Suomijärvi (Karvia)
Suomijärvi on rehevä ja osin umpeenkasvanut järvi ja luonnonsuojelualue Karviassa Satakunnan koillisosassa. Sen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Etäisyys Porista on 82 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Tampereelta 87 kilometriä luoteeseen.
Maantiede
Vedenlaskut ovat madaltaneet Suomijärveä. Kevätaikaan se on kuitenkin varsin lähellä entisiä mittojaan ja sitä on kunnostettu, sillä sen merkitys lintujärvenä on huomattava. Suomijärven linnusto on runsas ja erämainen (muun muassa jouhisorsa, mustakurkku-uikku, luhtahuitti, kapustarinta ja liro).
Suomijärveltä lähtee Suomijoki länteen, joki yhtyy Karvianjokeen Kantin kylän kohdalla.
Suomijärvi (36.082.1.001) kuuluu Suomijärven alueeseen (36.082), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karvianjoen vesistössä (36). Toinen jakovaihe on Suomijoen valuma-alue (36.08). Suomijärvi on Suomijärven alueen ainoa järvi.
Suomessa on toinenkin Suomijärvi. Se sijaitsee Mikkelin Suomenniemellä noin 265 kilometriä Karvian Suomijärveltä itäkaakkoon.
Fluoridi
Fluoridi-ioni on fluorin ionimuoto. Halogeeneille tyypillisesti fluori muodostaa yksiarvoisen, negatiivisen ionin F−.
Fluorideiksi kutsutaan myös orgaanisia tai epäorgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät fluoria. Monet epäorgaaniset fluoridit ovat ioniyhdisteitä, joissa jokin metalli-ioni on kationina ja fluoridi-ioni anionina. Fluoridiyhdisteitä ovat muun muassa fluorivetyhappo (HF) ja natriumfluoridi (NaF).
Käyttö
Fluoridia sisältäviä yhdisteitä lisätään hammastahnaan Suomessa mm. natriumfluoridia 0,32 % ja muihin suunhoitotuotteisiin (mm. fluoritabletit ja hammashuuhteet), sillä sen on tutkittu vahvistavan hammaskiillettä. Natriumfluoridi ja natriummonofluorofosfaatti ovat yleisimpiä hammashoitotuotteisiin lisättäviä fluorideja.
Fluorivetyhappoa käytetään muun muassa lasin etsauksessa ja muissa teollisuuden sovelluksissa, kuten mikropiirien valmistuksessa.
Fluoridiyhdisteet ovat suurempina pitoisuuksina haitallisia, ja niiden joutuminen iholle tai silmiin on vaarallista.
Fluoridia vedessä
thumb|Fluoridin käyttö vesijohtovedessä maailmalla. Suomessa on ennen paikoin lisätty fluoria juomaveteen mutta nykyään vesilaitokset suodattavat sitä pois. Mm. Irlannissa fluoria yhä lisätään. Suomessa ja EU:ssa fluoria saa olla korkeintaan 1,5 mg litrassa. Vesiasiantuntijan mukaan fluori on hyväksi pienissä pitoisuuksissa ja haitallista suurissa. Kansanterveyslaitoksen Hannu Komulaisen mukaan myös hammashoidon fluorituotteet ovat turvallisia.
Fluoridista on haittaa hampaille ja se haurastuttaa luustoa, mikäli sen arvo on yli 1,2 mg litrassa. Arvon ollessa välillä 0,7–1,2 mg/l sen on kuvattu vahvistavan hammaskiillettä kariesta vastaan. Raja-arvona pidetään Suomessa 1,5 mg/l talousvedelle, jota ei juoda, ei päädy suoraan elintarvikkeeseen, ei joudu suoraan kosketukseen elintarvikkeen tai sen valmistuksen kanssa. Yksityisissä kaivoissa arvojen tarkastus tulee tehdä perheenlisäyksen yhteydessä tai kuuden vuoden välein. Veden fluoridiarvo osoittaa myös maaperän vaikutusta veteen ja usein pitoisuudet ovat porakaivoissa korkeampia kuin rengaskaivoissa.
National Geographic -lehden artikkelin mukaan vallitsee tieteellinen konsensus siitä, että fluoridin käyttö juomavedessa pieninä pitoisuuksina on turvallinen keino parantaa hammasterveyttä.
Fluoridi ja aivot
27 epidemiologisen tutkimuksen (lähinnä Kiinasta) meta-analyysi Harvardissa (2012) totesi, että korkeat fluoriditasot lapsuudessa olivat yhteydessä alhaisempaan älykkyyteen. Tutkijat huomauttivat, että tämä ei kerro veden fluoraamisen vaikutuksista, koska vaikutus älykkyyteen todettiin paljon korkeammilla fluoridipitoisuuksilla. Tutkijat pitivät kuitenkin lisätutkimusta tarpeellisena. Tätä meta-analyysiä on arvosteltu yhteistekijöiden ohittamisesta. Esimerkiksi joissain tutkijoissa korkeampi fluoridipitoisuus johtui altistumisesta fluoripitoisen hiilen polton päästöille ja vertailuryhmän alueella poltettiin hiilen sijaan puuta. Tuoreempi, yksilöitä 38 vuotta seurannut tutkimus (2014) totesi, että fluorialtistuksen ja älykkyysosamäärän välillä ei ole yhteyttä.
Björn Gelotte
Björn Gelotte (s. 27. elokuuta 1975 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen muusikko. Hänet tunnetaan metalliyhtyeestä In Flames, jossa hän on soittanut vuodesta 1995 lähtien. In Flamesin albumeilla The Jester Race ja Whoracle Gelotte soitti rumpuja, mutta albumista Colony lähtien hän on toiminut yhtyeen kitaristina. Ennen In Flamesiin liittymistään Gelotte soitti Sights-yhtyeessä. Nykyään hän toimii In Flamesin entisen kitaristin Jesper Strömbladin kanssa All Ends -yhtyeen lauluntekijänä.
Pekka Rechardt
Eero Pekka ”Rekku” Rechardt (s. 11. helmikuuta 1952) on suomalainen rock-kitaristi ja säveltäjä.
Ura
Rechardt tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeestä, jossa hän on soittanut vuodesta 1974 alkaen, aina kun yhtye on aktiivinen. Wigwamin musiikkia on kutsuttu progressiiviseksi rockiksi, mutta vuonna 1975 julkaistu Nuclear Nightclub siirtyi edellisistä levyistä askeleen popmusiikin suuntaan. Rechardt itse on kuvaillut Wigwamin musiikkia termillä ”deep pop”.
Rechardt julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Snakecharm alkuvuonna 2007. Levyä oli tosin suunniteltu jo monia vuosia aiemmin.
Rechardt soitti myös Lapinlahden Linnut -huumoriyhtyeessä vuosina 1995–2002 ja sävelsi ryhmän levyille muun muassa laulut Mun puutarhassa ja Voisinko olla minä.
Pääsoittimenaan Rechardt on uransa läpi käyttänyt Les Paul -tyyppistä teetettyä sähkökitaraa. Sen kaula on Hoyer-orkesterikitaran kaula. Kitaran rungon suunnitteli Janne Ödner, ja se rakennettiin 1971–1972. Varsinaisen rakennustyön teki Malmström-niminen viulunrakentaja. Sekä mikrofonit, talla että virityskoneistot on ajan myötä vaihdettu alkuperäisistä, rakennettaessa käytetyistä.
Vuonna 2013 Rechardt palasi levyttäväksi taiteilijaksi suomalaisen Black Crucifixion -yhtyeessä. Rechardt soittaa kitaraa black metallin pioneeriyhtyeen Coronation of King Darkness -levyllä. Inferno-lehti kutsui yhteistyötä "täydelliseksi ratkaisuksi!" . Rechardt soittaa myös yhtyeen 2018 ilmestyvällä Lightless Violent Chaos -albumilla. Molemmat Black Crucifixion -levyt ovat saaneet Inferno-lehden kriitikolta arvosanaksi 4,5/5 pistettä.
Rechardtille myönnettiin taiteilijaeläke 2013.
Rechardt on tehnyt sävellyksiä Wigwamin, Lapinlahden Lintujen ja oman sooloalbumin lisäksi myös Freemanille ja Sakari Kuosmaselle. Hän on myös säveltänyt musiikkia elokuviin (mm. Apinan vuosi) ja näytelmiin (mm. Arto Mellerin Ryhmäteatterille kirjoittama Sopimus Mr. Evergreenin kanssa). Lisäksi hän on toiminut sovittajana.
Aleksandra Gripenberg
Alexandra (Aleksandra) Gripenberg (30. elokuuta 1857 Kurkijoki – 24. joulukuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen naisasianainen, joka tunnettiin myös kirjailijana ja Suomalaisen puolueen poliitikkona. Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1889–1904 ja 1909–1913 toiminut Gripenberg kuului Suomen naisasialiikkeen pioneereihin, mutta lukeutui siinä samoin kuin omassa puolueessaan vanhoilliseen siipeen. Hän oli yksi ensimmäisistä naiskansanedustajista, mutta toimi eduskunnassa vain kaksi vuotta 1907–1909. Gripenberg oli aktiivinen myös kansainvälisessä naisliikkeessä.
Nuoruus ja kirjailijan uran alku
Alexandra Gripenberg kuului Gripenbergin aatelissukuun, ja hänen isänsä oli vuonna 1865 vapaaherraksi korotettu senaattori ja tunnettu maatalousmies Johan Ulrik Sebastian Gripenberg (1795–1869). Äiti Maria Lovisa o.s. Öhrnberg oli entinen Voipaalan kartanon piika, jonka kanssa hänen isänsä oli mennyt naimisiin jäätyään leskeksi ensimmäisestä avioliitostaan. Alexandra Gripenberg oli toiseksi nuorin isänsä kaikkiaan 17 lapsesta. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa kansanvalistaja Maria Furuhjelm, naisasiaa ajanut Elisabeth Stenius-Aarneenkallio sekä senaattorit Johannes Gripenberg ja Sebastian Gripenberg.
Gripenbergistä tuli suomalaisuusaatteen kannattaja, vaikka hän olikin itse ruotsinkielinen. Hän ei tosin uskonut kykenevänsä saavuttamaan suomenkielisenä kirjailijana samaa luontevuutta kuin omalla äidinkielellään. Gripenberg kannatti myös siveellisyys- ja raittiusaatetta, ja hänen ajatteluunsa vaikutti vahva uskonnollisuus. Hänen kaunokirjalliset teoksensa käsittelivät edellä mainittuja teemoja sekä naisasiaa topeliaanisessa hengessä.
Aatteellisista syistä Gripenberg alkoi myöhemmin kirjoittaa etunimensä suomenkielisemmässä muodossa Aleksandra.
Naisasialiikkeen vaikuttajaksi
Gripenberg toimi vuosina 1885–1889 yhdessä Toini Topeliuksen kanssa lastenlehti Nya Trollsländanin sekä 1887–1888 lastenlehti Sirkan toimittajana. Vuonna 1887 hän matkusti Englantiin opiskellakseen kirjallisuutta. Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajan Elisabeth Löfgrenin toivomuksesta Gripenberg jatkoi kuitenkin jo seuraavana vuonna matkaansa Yhdysvaltoihin voidakseen osallistua Alli Tryggin kanssa Suomen edustajina Washingtonin kansainväliseen naiskongressiin. Kongressissa perustettiin Kansainvälinen naisliitto, International Council of Women (ICW). Gripenberg viipyi Yhdysvalloissa puolen vuoden ajan ja sikäläiseen naisasialiikkeeseen sekä sen johtajiin tutustuminen sai hänet valitsemaan uuden elämänuran. Jo Englannissa hän oli tavannut Elizabeth Cady Stantonin, ja Washingtonissa hän tapasi muun muassa Susan B. Anthonyn, May Wright Sewallin ja Francis Willardin. Monien uusien tuttavuuksiensa kanssa hän oli myöhemmin kirjeenvaihdossa.
Tämän jälkeen Gripenberg luopui kaunokirjailijan urasta ja suuntasi aktiivisuutensa Suomen naisasialiikkeen rakentamiseen ja johtamiseen. Hän toimi Suomen Naisyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1889–1904 ja 1909–1913 sekä järjestön Koti ja Yhteiskunta -lehden päätoimittajana 1889–1911. Hänen puheenjohtajakaudellaan järjestölle perustettiin paljon uusia paikallisosastoja ja julkaisutoiminta oli aktiivista. Arvokonservatiivisen ja suomalaiskansallisuutta ajaneen Gripenbergin linjauksiin sekä hänen itsevaltaiseen johtamistyyliinsä tyytymättömät jäsenet erosivat yhdistyksestä ja perustivat vuonna 1892 kilpailevan Naisasialiitto Unionin. Gripenberg oli myös Kansainvälisen naisliiton rahastonhoitaja 1893–1899 sekä kunniavarapuheenjohtaja vuodesta 1893. Hän organisoi liiton toiminnan levittämistä Itä- ja Etelä-Eurooppaan. Gripenberg osallistui useisiin kansainvälisiin naisliikkeen kongresseihin ja matkusteli paljon. Hänen on sanottu olleen vuosisadanvaihteen aikoihin ulkomailla tunnetuin suomalainen naisasianainen.
Vaikka Gripenberg luopuikin kaunokirjallisuuden kirjoittamisesta – eräitä näytelmiä lukuun ottamatta – hän kirjoitti useita matkakuvauksia Yhdysvalloista ja Britteinsaarilta, runsaasti naisasiaa käsitellyttä poliittista ja tietokirjallisuutta sekä elämäkertoja. Hänen pääteoksekseen on sanottu kolmiosaista tutkimusta ja selvitystä Euroopan ja Yhdysvaltain naisliikkeestä, joka ilmestyi vuosina 1893–1903 nimellä Reformarbetet till förbättrande af kvinnans ställning. Se julkaistiin suomeksi neliosaisena vuosina 1905–1909 nimellä Naisasian kehitys eri maissa. Tutkimusta tehdessään hän teki matkoja eri puolille Eurooppaa aina Turkkiin asti.
Poliitikko
Vuodesta 1904 alkaen Gripenberg omistautui muutamaksi vuodeksi puoluepolitiikalle. Hän toimi 1905–1908 Suomalaisen puolueen puoluevaltuuskunnan jäsenenä ja 1906–1908 puolueen naisvaliokunnan puheenjohtajana. Vaikka Naisyhdistyksen tavoitteisiin kuuluikin naisten äänioikeuden saaminen Suomeen, Gripenberg piti 1900-luvun alussa naisten yleistä äänioikeutta ja varsinkin vaalioikeutta ennenaikaisena, sillä kansa ei ollut hänen mielestään vielä siihen valmis. Kun naisten yleinen äänioikeus kaikesta huolimatta pian toteutui, hän suostui vastahakoisesti, velvollisuudentunnostaan puolueensa ehdokkaaksi ensimmäisiin eduskuntavaaleihin 1907. Hän korosti, että eduskuntaan tarvittiin ensisijaisesti päteviä ja isänmaallisia edustajia; valituksi tulevien naisten lukumäärä ei ollut oleellinen. Gripenberg valittiin itse Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä piirin suurimmalla henkilökohtaisella äänimäärällä. Hänestä tuli näin yksi niistä 19 naisesta, jotka nousivat ensimmäiseen eduskuntaan. Suomalaisen puolueen listoilta valittiin myös viisi muuta naisedustajaa.
thumb|175px|Gripenberg puhumassa eduskunnassa. Eduskunnassa Gripenberg keskittyi muiden puolueensa naisedustajien tavoin ensisijaisesti naisten ja lasten aseman ja oikeuksien parantamiseen, siveellisyyskysymyksiin sekä kieltolain ajamiseen. Hän halusi saada myös kumottua aviomiesten edusmiehyyden suhteessa vaimoihinsa, mutta asiaa koskeva laki hyväksyttiin Suomessa vasta vuonna 1929. Gripenberg oli aktiivinen valiokuntatyössä, mutta melko hiljainen ja ujo täysistunnoissa. Kömpelöstä suomen kielen taidostaan huolimatta hän piti puheenvuoronsa eduskunnassa aina suomeksi. Eduskuntatyö muodostui Gripenbergille pettymykseksi, ja hän koki toimintakulttuurin epämieluisan patriarkaalisena. Ruotsinkieliseen yläluokkaan kuuluvana – ja suomenkieliseen rahvaaseen usein ennakkoluuloisesti suhtautuvana – hän oli hankalassa asemassa omassa puolueessaan ja monesti sosialistien pilkan kohteena. Oman puolueen miesedustajienkin kanssa oli välillä vaikeuksia tulla toimeen. Varsinkin vasemmiston edustajien mielestä hän ei ymmärtänyt tasa-arvokysymykseen liittyneitä sosiaalisia näkökohtia eikä työläisnaisten ongelmia. Gripenberg tunsikin ilmeisesti suoranaista vastenmielisyyttä työläisnaisia kohtaan ja panetteli ulkomaanmatkoilla työläistaustaisia edustajatovereitaan, jotka olivat hänen mielestään sopimattomia tehtäviinsä. Hän kannatti naisten ja miesten tasa-arvoa kunkin säädyn sisällä, mutta ei yhteiskuntaluokkien tasa-arvoa.
Viimeiset vuodet
1900-luvun alussa osa naisasialiikkeestä piti arvokonservatiivista Gripenbergiä jo liian vanhoillisena, varsinkin moraalikysymyksissä. Hän vastusti tiukasti muun muassa ruotsalaisen Ellen Keyn ajatuksia.
Gripenberg pysyi koko ikänsä naimattomana eikä hänellä ollut lapsia.
Muistaminen
Suomen kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluu nykyään testamenttilahjoituksena saatu Aleksandra Gripenbergin kokoelma, joka sisältää lähinnä varhaista naisasiakirjallisuutta. Gripenbergin laaja kirjeenvaihtoarkisto on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran hallussa.
Naisjärjestöjen Keskusliitto (ent. Suomen Naisten Kansallisliitto) myöntää nykyisin Gripenbergin mukaan nimettyä Aleksandra-palkintoa tasa-arvotyössä ansioituneille henkilöille. Palkintoon kuuluu rintakoru ja tuhannen euron rahasumma.
Charlottenlundin linna
thumb|350px|Charlottenlundin linna Tanskassa.
Charlottenlundin linna sijaitsee Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan pohjoispuolella Gentoften kunnassa, metsäalueella, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä Gyldenlund. Linna on nimetty kuningas Kristian VI:n siskon Charlotte Amalien mukaan.
Linna rakennettiin alun perin vuosina 1731–1733, arkkitehti Johan Cornelius Kriegerin piirustusten pohjalta. Sitä ei kuitenkaan rakennettu täysin tyhjästä, vaan laajennettiin ja uudistettiin samalla paikalla jo sijainnutta vanhempaa rakennusta, Gyldenlundia.
Vuosina 1880–1881 barokki-tyyliä edustanut linna koki suurin muodonmuutoksen, kun siihen lisättiin kaksi erkkeri-ikkunaa, kaksi poikittaista siipeä sekä kupoli. Muodonmuutoksen suunnitteli tanskalainen arkkitehti Ferdinand Meldahl, ja muutoksen myötä tyylisuunta vaihtui barokista ranskalaiseen renessanssiin.
Tanskan kuninkaallinen perhe lakkasi käyttämästä linnaa vuonna 1935. Linna on täysin Tanskan valtion omistuksessa.
Every Breath You Take
"Every Breath You Take" on rockyhtye The Policen vuonna 1983 julkaisema single. Se sisältyi saman vuoden kesäkuussa julkaistulle Synchronicity-albumille. Laulun kirjoitti Sting ja se julkaistiin A&M Records -levymerkillä. Kappale on myöhemmin julkaistu esimerkiksi kokoelmalevyllä Every Breath You Take: The Classics (1986) ja livelevyllä Live! (1995).
Ilmestyessään Every Breath You Take nousi Yhdysvalloissa Billboardin singlelistojen kärkeen kahdeksaksi viikoksi. Se pääsi ykköseksi myös Yhdistyneen kuningaskunnan listoilla. Sting voitti kappaleella Grammyn vuoden parhaasta laulusta 1983. Koko yhtye sai esityksestä Grammyn vuonna 1984. Ensimmäisellä sooloalbumillaan The Dream of the Blue Turtles (1985) Sting lainasi kappaleen tekstiä kappaleen "Love Is the Sevent Wave" loppuhäivytyksessä: "every breath you take with me / every breath you take / every cake you bake / every leg you break". 1980-luvun lopulla Sting esitti kappaleesta Sylkiäiset-televisioshowta varten version "Every Bomb You Make". Laulu esitettiin myös Lontoon Live 8 -konsertissa 2. heinäkuuta 2005 hieman muunnelluin sanoituksin. Myöhemmin kappaletta on käytetty muun muassa Sopranos-televisiosarjassa.
"Every Breath You Taken" yhteydessä julkaistiin myös musiikkivideo. Sekä MTV vuonna 1999 että VH1 vuonna 2002 sijoittivat sen kaikkien aikojen sadan parhaan musiikkivideon joukkoon. Laulu on ollut pohjana monille uudemmille kappaleille, kuten The Notorious B.I.G.:lle omistetussa muistelmassa "I'll Be Missing You" (laulajina Puff Daddy, Faith Evans sekä 112). Sting sävelsi kappaleen aikana, jolloin hänen avioliittonsa pohjoisirlantilaisen näyttelijän Frances Tomeltyn kanssa oli päättymässä eroon. Kappaletta pidetään usein rakkauslauluna, vaikka se kertoo yksipuolisesta pakkomielteestä menetettyyn rakkauteen. Sting itse sanoi kappaleen olevan hyvin uhkaava ja ruma, mutta ihmiset ovat väärinymmärtäneet sen olevan hellä rakkauslaulu. Kappale ylitti miljardin kuuntelun rajan Spotifyssa vuonna 2021. Kappaleen musiikkivideo rikkoi miljardin katselukerran rajan youtubessa vuonna 2022.
Cult of Luna
Diskografia
Studioalbumit
EP:t
DVD:t
Rauhan aika
Rauhan aika on Pelle Miljoonan 14. albumi. Se julkaistiin vuonna 1990. Levystä ilmestyi re-masteroitu ja bonus-kappaleella täydennetty CD-versio 23. helmikuuta 2005.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
CD-bonus
Bob Andrews
Bob Andrews voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Viktor Blinov
Viktor Nikolajevitš Blinov (, 1. syyskuuta 1945 Omsk – 9. heinäkuuta 1968 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Lyhyeksi jääneellä urallaan hän ehti pelata Neuvostoliiton maajoukkueessa 32 maaottelua tehden 10 maalia. Hän pelasi Neuvostoliiton mestaruussarjassa 190 liigaottelua tehden 42 maalia. Hän pelasi Spartak Moskovassa vuodesta 1964 lähtien.
Hänet nimettiin vuonna 1968 Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan.
Blinov kuoli sydänkohtaukseen 22-vuotiaana 9. heinäkuuta 1968.
Kolme etsivää ja huokaavan luolan arvoitus
Kolme etsivää ja huokaavan luolan arvoitus (alkuperäinen teos: Alfred Hitchcock and the three investigators in the mystery of the moaning cave) on 3 etsivää -kirjasarjan kahdeksas osa, jonka kirjoitti William Arden. Sen on suomentanut Inkeri Pitkänen ja julkaissut Gummerus (ISBN 951-20-0917-X).
Afroditopolites (Keski-Egypti)
Afroditopolites, egyptiläisittäin Medenit , oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 22. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Veitsi”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Mednit ja Maten. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U22.
Maantiede
Afroditopoliteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 22. eli pohjoisin ja viimeinen nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Se samoin kuin muu Ylä-Egyptin pohjoisosa luettiin joskus kuuluvaksi erilliseen Keski-Egyptiin eli Heptanomiihin. Nomoksen alue ulottui Herakleopolis Megalesta Afroditopoliihin noin 47 kilometrin matkan Niilin vartta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Herakleopoliteen nomos (U20), länsipuolella eli joen toisella puolella Arsinoiteen eli Krokodeilopoliteen nomos (U21), ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Ala-Egyptin ensimmäinen eli Memfiteen nomos (L01).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Afroditopolis eli egyptiläisittäin Tepihu (Tep-Ihu/Tep-ahet, nyk. Atfih). Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu aruraa (auranalaa) eli noin  neliökilometriä.
Historia
Afroditopoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U22, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumala oli Hathor (Hut-Hor/Het-Hert), jonka kreikkalaiset yhdistivät Afroditeen ja josta nomoksen pääkaupunki sai nimensä. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyvät Neith ja Sobek.
Anna Sailamaa
Anna Sailamaa (s. 8. huhtikuuta 1979 Tornio ) on suomalainen sarjakuvantekijä.
Sailamaa pitää näyttely Kuvitus-galleriassa elokuussa 2019 ja julkaisee sen yhteydessä suomenkielisen sarjakuvan.
Kivijärvi (Jyväskylä, Rutalahti)
Kivijärvi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Rutalahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 43 hehtaaria, se on 1,7 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven tilavuudeksi on saatu 1,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0013 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,0 metriä ja suurin syvyys on 10,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 4,2 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,3 metriä mpy.
Transuraani
thumb|Plutonium on yksi transuraaneista
Transuraani tarkoittaa radioaktiivisia alkuaineita, joiden järjestysluku on suurempi kuin uraanilla (No. 92).
Vielä 1930-luvulla oli vallitseva käsitys, että alkuaineita on vain 92 ja että uraanilla oli suurin järjestysluku, mikä millään alkuaineella voi olla. Uraanin uskottiin olevan raskain luonnosta löytyvä alkuaine. Ydinreaktoreilla onnistuttiin kuitenkin valmistamaan keinotekoisesti alkuaineita, joiden järjestysluku on tätä suurempi – siis transuraaneja. Kaikki aktinoidiryhmän transuraanit löydettiin radioaktiivisina isotooppeina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä Lawrence Berkeley National Laboratoryssa kasvavan järjestysluvun järjestyksessä. Alkuaineet ovat neptunium, plutonium, amerikium, curium, berkelium, kalifornium, einsteinium, fermium, mendelevium, nobelium ja lawrencium. Näistä ainoastaan neptuniumia ja plutoniumia on myöhemmin todettu esiintyvän hieman luonnossakin, mutta enimmäkseen niitäkin syntyy ydinreaktoreissa.
Transuraanisia alkuaineita on tutkittu paljon Lawrence Berkeley National Laboratoryssa Kaliforniassa ja Joint Institute for Nuclear Researchissä Dubnassa, Venäjällä; tutkijat molemmissa keskuksissa ovat jakaneet toisilleen riippumatonta tutkimustietoa rutherfordiumista, dubniumista ja seaborgiumista, jotka olivat kolme ensimmäistä transaktinoidista alkuainetta. Saksalainen tutkimusryhmä Institute for Heavy Ion Researchissä Darmstadtissa löysi bohriumin, hassiumin, meitneriumin, darmstadtiumin, röntgeniumin ja kopernikiumin. Dubnan laboratoriossa Venäjällä Berkeleyn keskuksen avustuksella ja toimien yhteistyönä kalifornialaisen Lawrence Livermore National Laboratoryn kanssa kehitettiin nihonium (alkuaine nro 113) ja moskovium (alkuaine nro 115).
Berkeleyn tutkimusryhmä onnistui vielä valmistamaan livermoriumia (alkuaine nro 116) sekä oganessonia (alkuaine nro 118), mutta myöhemmin tieto oganessonin valmistamisesta kyseenalaistettiin, koska muut laboratoriot eivät onnistuneet uudelleenvalmistamaan sitä. Kuitenkin livermoriumia on onnistuttu valmistamaan Berkeleyn jälkeen muissa laboratorioissa.
Transuraanisia alkuaineita fermiumiin (nro 100) saakka valmistetaan siten, että ytimet sieppaavat neutroneja, jotka sitten beetahajoamisen seurauksena muuttuvat protoneiksi kasvattaen ytimen järjestyslukua. Transfermium-alkuaineita (järjestysluku > 100) valmistetaan pommittamalla transuraanikohteita kevyillä hiukkasilla. Viime aikoina keinotekoisten alkuaineiden valmistamisessa on käytetty myös keskikokoisten alkuaineiden ytimien pommittamista muihin keskikokoisiin alkuaineisiin.
Transuraanisten alkuaineiden kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia, koska niiden raskaat ytimet ovat epävakaita, ja transaktinoideilla, yliraskailla alkuaineilla, on erityisen lyhyt puoliintumisaika. Kuitenkin ytimien rakennetta koskevien teorioiden perusteella fyysikot ovat ennustaneet, että tietyillä tranaktinoideilla saattaa olla suhteellisen vakaita isotooppeja. Esimerkiksi alkuaineen 114 isotoopin 298 (ytimessä 114 protonia ja 184 neutronia) pitäisi olla erittäin vakaa ja muistuttaa lyijyä kemiallisilta ominaisuuksiltaan. Kuitenkin ne kolme alkuaineen 114 eri isotooppia, joita on valmistettu, sisältävät kaikki vähemmän kuin tarvittavat 184 neutronia.
Gilda
pienoiskuva|[[Rita Hayworth Gildassa.]] Gilda on yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1946. Se sijoittuu argentiinalaiseen kasinoon. Elokuvassa esitetään kappaleet ”Put the Blame on Mame” ja ”Amado Mio”.
Iran Aseman Airlinesin lento 746
Iran Aseman Airlinesin lento 746 oli Iran Aseman Airlinesin Iranin sisäinen reittilento Esfahanista Teheraniin. Lennolla 12. lokakuuta 1994 käytetyn Fokker F28-1000:n molemmat moottorit sammuivat äkillisesti 35 minuuttia lentoonlähdön jälkeen. Kone joutui sen seurauksena hallitsemattomaan syöksyyn ja törmäsi 47 sekunnin kuluttua vuoreen. Koneen hylky levisi 300 neliömetrin alueelle.
Lennolla oli 59 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä, ja kaikki kuolivat onnettomuudessa. Se on toiseksi pahin Fokker F28:lle sattunut onnettomuus.
Peter Iwers
thumb|Peter Iwers In Flamesin konsertissa vuonna 2015. Peter Iwers (s. 15. toukokuuta 1975 Tukholma) on ruotsalainen basisti. Hän korvasi Johan Larssonin In Flamesin jäsenenä 1990-luvun lopulla. Iwersin ensimmäinen albumi In Flamesin kanssa oli vuonna 1999 julkaistu Colony.
Tannenbergin taistelu (1410)
Tannenbergin taistelu käytiin 15. heinäkuuta 1410. Puola ja Liettua kukistivat Saksalaisen ritarikunnan. Taistelu tunnetaan Puolassa ja Liettuassa myös nimellä Grunwaldin tai Žalgirisin taistelu, eli suomeksi "Vihreän metsän taistelu". Puolan joukkoja johti kuningas Jagello ja Liettuan joukkoja suuriruhtinas Vytautas Suuri. Saksalaisen ritarikunnan joukkoja johti suurmestari Ulrich von Jungingen, joka kaatui taistelussa.
Tausta
250px|thumb|vasen|Kartta Baltian alueen tilanteesta vuodesta 1260 vuoteen 1410. Liettua oli 1400-luvun vaihteessa kärsinyt tappion mongoleja vastaan Vorsklan taistelussa ja oli joutunut tätä aiemmin siirtämään Samogitian hallinnan Saksalaiselle ritarikunnalle. Liettuan suuriruhtinas soti ritarikuntaa vastaan vuosina 1401–1403. Ritarikunnan puolella taisteli Liettuan herruutta tavoitellut Švitrigaila. Vuonna 1403 paavi käski ritarikuntaa olemaan hyökkäämättä Liettuaan ja tämän jälkeen solmittiin Raciążin rauhansopimus, jossa Samogitia jäi edelleen ritarikunnan haltuun. Ritarikunta kuitenkin lopetti tukensa Švitrigalalle. Rauhan jälkeen liettualaiset sotivat mongolien kapinaan innoittamia rusilaisia ruhtinaskuntia ja Moskovaa vastaan. Liettualaisten onnistui saada takaisin myös ennen Vorsklan taistelua hallitsemansa alueet eteläisessä Rusissa. Kun idässä oli saatu rauha, voitiin jälleen keskittyä länteen. Ritarikunnan alaisessa Samogitiassa syttyi kapina vuonna 1409 ja Vytautas päätti tukea kapinallisia sotajoukoin. Myös ritarikunnan uhkaama Puola ryhtyi taistelemaan Liettuan puolella. Puolalaiset ja liettualaiset etenivät ritarikunnan maille kesällä 1410.
Taistelu
15. heinäkuuta puolalaisten raskas ratsu- ja jalkaväki sekä liettualaisten lähinnä kevyestä ratsuväestä koostuneet joukot kohtasivat suurmestari Ulrich von Jungingenin johtamat ritarikunnan joukot, joiden ydin koostui raskaasta ratsuväestä. Puolan Jagellon johtamilla puolalais-liettualaisilla joukoilla oli noin 20 000–30 000 miestä, kun taas ritarikunnalla oli noin 15 000–20 000 miestä. Puolan ja Liettuan puolella taisteli puolalaisten ja liettualaisten lisäksi moldovalaisia ja böömiläisiä. Saksalaisten puolella oli heidän valloittamillaan alueilla eläneitä slaaveja ja muinaispreussilaisia. Kumpikaan armeija ei halunnut hyökätä ensin. Ärsyttääkseen Jagelloa ja Vytautasia Ulrich lähetti näille lahjana kaksi miekkaa. Viimein kuitenkin saksalaiset hyökkäsivät ensin ja taistelun kestettyä noin tunnin liettualaisten sivusta alkoi perääntyä ritarikunnan joukot perässään. Vytautas sovelsi mongolien häntä vastaan Vorsklassa käyttämää taktiikkaa, ja kun ritarikunnan joukot olivat etenemisen seurauksena epäjärjestyksessä, liettualaiset tekivät vastaiskun heidän sivustaansa. Vastaisku johti saksalaisten tappioon, ja heidän suurmestarinsa ja 200 ritaria kuolivat monien rivisotilaiden lisäksi. Kun saksalaisten joukot oli tuhottu taistelukentällä puolalais-liettualaiset joukot hyökkäsivät näiden linnoitettuun leiriin ja surmasivat sen puolustajat. Eri lähteet antavat epäluotettavia tietoja tuhansista kaatuneista molemmilla puolilla.
Seuraukset
280px|thumb|oikea|Tannenbergin taistelu. [[Jan Matejko, 1878. Vytautas maalauksen etualalla punaisessa haarniskassa, Jagello tuskin erottuen taustalla.]] Vaikka puolalais-liettualaisia joukkoja johtikin virallisesti Jagello, nähtiin Vytautas taistelun ratkaisijana. Taistelun jälkeen solmittiin Thornin rauha 1. helmikuuta 1411. Ritarikunta luovutti sopimuksella Samogitian Vytautasin ja Jagellon elinajaksi. Kuitenkin kiistat siitä, mitkä alueet olivat osa Samogitiaa, johtivat jännitykseen Liettuan ja ritarikunnan välillä. Maakiistat päätyivät Konstanzin kirkolliskokoukseen 1414–1418. Vytautas lähetti kokoukseen 1416 kuusikymmentä samogitialaista, jotka valittivat ritarikunnan toiminnasta ja väittivät näiden haittaavan alueen kastamista, jonka Jagello ja Vytautas olivat aloittaneet vuonna 1413. Kirkolliskokous ei ratkaisut maakiistoja, mutta tämä oli ensimmäinen kerta jolloin liettualaiset käsittelivät Liettuan asioita Euroopan korkeimmalla poliittisella foorumilla.
Aiheesta muualla
53.48333°N, 20.09444°W
Taivas sinivalkoinen
Taivas sinivalkoinen on MTV3-kanavalla vuonna 2001 esitetty suomalainen draamasarja. Sarja on jatkoa Kun taivas repeää -sarjalle. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Kirsti Manninen ja Markku Onttonen, joka on myös ohjannut sarjan. Lopputunnusmusiikin kappaleen ”Taivas sinivalkoinen” esittää Bablo.
Sarjassa kerrotaan entisen lääkintälotan Ainon ja sissipartioluutnantti Laurin elämästä sodan jälkeisessä Suomessa alkaen välirauhan solmimisesta syyskuun 19. päivänä 1944 ja päättyen olympialaisiin Helsingissä vuonna 1952. Sarjan henkilöt ovat kuvitteellisia, mutta tapahtumat ovat osa Suomen historiaa sodan jälkeisinä vaaran vuosina. Salmen Laurin tarinassa on kuitenkin huomattavia yhtäläisyyksiä Mannerheim-ristin ritari Lauri Törniin.
Kun taivas repeää ja Taivas sinivalkoinen on julkaistu VHS:nä vuonna 2001 ja DVD:nä vuonna 2006.
Kalifornian yliopisto
Kalifornian yliopisto (, lyhenne UC) on julkinen yliopistojärjestelmä Kaliforniassa. Kalifornian yliopistossa on yhteensä yli 209 000 opiskelijaa ja yli 1,4 miljoonaa alumnijäsentä. Yliopisto hallinnoi vuonna 2011–2012 yli kymmenen miljardin dollarin lahjoitusvaroja. Vuonna 2012 se sai uusia lahjoituksia 405 miljoonaa dollaria.
Yleistä
Kalifornian yliopisto on perustettu Oaklandissa vuonna 1868. Aluksi yliopistolla oli kymmenen opettajaa ja opiskelijoita 38. Nykyisin yliopistoon kuuluu kymmenen kampusyliopistoa, viisi lääketieteellistä tiedekuntaa ja sairaalaa, kolme oikeustieteellistä tiedekuntaa sekä maatalouteen ja luonnonvaroihin keskittynyt kansallinen yksikkö. Yliopistosta käsin hallinnoidaan myös kolmea kansallista laboratoriota.
Kalifornian yliopiston hallinnollinen keskus sijaitsee yhä Oaklandissa Berkeleyn lähistöllä. Yliopiston tunnuslause on latinankielinen Fiat lux eli 'tulkoon valkeus'.
Närhilampi
Närhilampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Rutalahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158 metriä mpy.
Lapsi (elokuva)
Lapsi  on Jean-Pierre ja Luc Dardennen vuonna 2005 ohjaama belgialainen elokuva.
Lapsi voitti arvostetun Kultainen palmu -palkinnon vuoden 2005 Cannesin elokuvajuhlilla, ja oli myös Belgian ehdokas parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2017 The New York Timesin kriitikot arvioivat sen tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon.
Juoni
Elokuva kertoo avustuksilla ja näpistyksillä elävistä Brunosta ja Soniasta. 18-vuotias Sonia on juuri synnyttänyt parille lapsen, Jimmyn, mutta holtiton Bruno ei innostu isän roolista, vaan myy lapsen.
Näyttelijät
Lähde:
Voitot
Cannesin elokuvajuhlat:
Ehdokkuudet
Euroopan elokuvapalkinnot:
Hoodie Allen
right|thumb|250px|Hoodie Allen
Hoodie Allen, oikealta nimeltään Steven Adam Markowitz (s. 19. elokuuta 1988), on yhdysvaltalainen hip hop -artisti.
Nuoruus
Markowitz syntyi New Yorkissa. Hän eli juutalaisessa perheessä Long Islandilla. Lapsena hän kirjoitti paljon lyriikoita ja esiintyikin usein naapuruston juhlissa.
Hän valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 2010.
Luettelo Kiinan hallinnollisista alueista bruttokansantuotteen mukaan
thumb|250px|Bruttokansantuote (miljardia [[renminbiä / USD) Kiinan hallinnollisilla alueilla. Harmaalla esitetty Taiwanin saari on käytännössä oma valtionsa, Kiinan tasavalta.]] Tässä on luettelo Kiinan hallinnollisista alueista BKT:n mukaan.
Naantalin teatteri
Naantalin teatteri on Naantalin Teatteriyhdistys ry:n ylläpitämä harrastajateatteri. Se on perustettu vuonna 1984. Teatteri toimii Naantalin kaupungilta vuokratuissa tiloissa osoitteessa Putkikatu 20. Kesäisin Naantalin teatteri on esittänyt kesäteatteriesityksiä Naantalin raatihuone pihapiirissä, museon pihassa, kirkonmäellä ja vanhassa Kailon kesäteatterissa. Naantalin teatterilla on myös oma siirrettävä kesäteatterilava Dramatöörit, jota käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 2010. Kesällä 2020 teatteri muutti Putkikadulle, kun vanha teatteritalo Henrikinkadulla purettiin ja tilalle rakennetaan asuinkerrostalo.
Vuosittain teatterilla on noin 60 teatteriesitystä ja 4–5 ensi-iltanäytelmää. Naantalin teatteri on niin sanottu täysipainoinen teatteritalo, jossa toimivat niin lasten-, nuorten kuin aikuistenkin teatteritoiminnot yhteisen teatteriyhdistyksen alaisuudessa. Yhdistyksessä on lähes kaksisataa jäsentä ja se kuuluu jäsenenä Suomen Harrastajateatteriliittoon. Se on myös Naantalin Kulttuuritaloyhdistyksen perustajajäsen ja tekee yhteistyötä lukuisten paikallisten kulttuuri- ja taidejärjestöjen sekä Naantalin kaupungin kanssa. Teatterin ohjaajat opettavat muun muassa lasten teatteri-ilmaisua Naantalin Opistossa. Ohjelmistopolitiikassaan Naantalin teatteri pyrkii kattamaan mahdollisuuksien mukaan kaikki näytelmätyylit ja rohkenee hakea ohjelmistoonsa myös ulkomaisia, ennen Suomessa esittämättömiä näytelmiä. Naantalin Teatteri on palkittu Naantalin kaupungin taidepalkinnolla 2001, Rannikkoseutulehden Antti-patsaalla 2005 ja teatterinjohtaja Naantalin Yrittäjänaisten Vuoden tuikku -palkinnolla 2004. Teatterinjohtajana on toiminut vuodesta 1995 vuoteen 2011 saakka Mikko Kuitunen ja 2011 alkaen Teija Söderholm. Naantalin teatterin vakituisina ohjaajina toimivat Teija Söderholm ja Katariina Salonen ja Mikko Kuitunen. Vuosittain teatterissa työskentelee 1–2 vierailevaa ohjaajaa. Talvella 2018 teatterissa aloitti toiminnan myös ns. senioriryhmä joka toteuttaa lähinnä eläkeläisille suunnattua päivällä esitettävää ohjelmistoa.
Teatteri on tehnyt viime vuosina merkittävää yhteistyötä naantalilaisten musiikkiyhtyeiden Esmucé-viihdeorkesterin ja Voltage-rockyhtyeen kanssa. Keväällä 2012 toteutettiin yhteisesityksenä Turun VPK:n puhallinorkesterin kanssa Sam Sihvon Jääkärin morsian. Teatteri toimii myös yhtenä järjestävänä osapuolena naantalilaisen kulttuurisyksyn "Kun hämärtää" -tapahtumassa yhdessä paikallisten kuorojen, kaupungin ja seurakunnan kanssa. Teatteri tekee laajaa yhteistyötä erilaisten järjestöjen ja koulujen kanssa auttamalla heitä tapahtumiensa tekniikassa ja puvustamisessa. Teatteri käyttää esityksissään myös hyvin paljon paikallisten säveltäjien teatterille säveltämää musiikkia. Muun muassa näytelmä 7-laaksoa perustui naantalilaisen Tuula Kuitusen sävellyksiin ja Bahá'í-kirjoituksiin. Myös paikallisten kirjoittajien näytelmätekstejä on usein tuotu näyttämölle, Näistä mainittakoon Tuulikki Soinin, Anna-Maija Dieckmanin ja Katariina Salosen tekstit sekä Mikko Kuitusen ja Kari Villbergin viihdekäsikirjoitukset.
Marraskuisella Naantalin runoviikolla teatteri vie runoja ja lauluja busseihin, päiväkoteihin, vanhainkoteihin, sairaaloihin, ravintoloihin, kahviloihin ja lähes minne tahansa. Teatteri on tehnyt esiintymismatkoja Viron Haapsaluun sekä kotimaassa Raumalle, Ouluun, Lappeenrantaan, Tampereelle ja Turkuun.
Kesällä 2010 Naantalin Teatteri sai käyttöönsä siirrettävän teatterilavan. Lava voidaan kuljettaa pakettiauton vetämänä sopivaan esiintymispaikkaan. Siirrettävällä lavalla on tehty useina kesinä esiintymiskiertueita lähikunnissa.
Naantalin Teatteri on ottanut myös käyttöön dramatööri-nimikkeen, joka myönnetään ansioituneelle, taitavalle ja sitoutuneelle teatteritaiteen harrastajalle. Hän voi olla näyttelijä, ohjaaja, lavastaja, puvustaja, tuottaja jne. yleensä hän toimii monipuolisesti eri teatteritaiteen alueilla.
Lista näytelmistä
Järjestysnumero - vuosi - näytelmä - kirjoittaja - ohjaaja
136. 2020 Peter Pan. J M Barrien,,Teija Söderholm
135. 2020 Piha Puhe. Heli Laaksonen. Teija Söderholm
133. 2019 Lukkosulaa ja lumpeenkukkia. Heli Laaksonen, Teija Söderholm
Frame-kirjavuus
thumb|Frame-kirjavuudelle ovat tyypillisiä siistireunaiset, epäsäännölliset ja vaakasuuntaiset valkoiset läiskät. Kuten kuvassa, kuvioon liittyy usein [[merkki (hevonen)|valkopää; valkoinen kuvio ulottuu harvoin selkälinjan poikki, mistä syntyy "kehysmäinen" vaikutelma.]] Frame-kirjavuus on hevosen kirjavuuskuvio, jolle on tyypillistä kuvion vaakasuuntaisuus ja epäsäännöllisyys. Kuvion nimi viittaa "kehystettyyn" yleisvaikutelmaan.
Ominaisuudet
Frame-kirjavan hevosen valkoinen kirjavuuskuvio on tyypillisesti vaakasuuntainen, sijaitsee kyljissä ja kaulalla, ja jättää selkälinjan värilliseksi. Päässä on usein näyttävä valkoinen merkki ja silmät ovat usein siniset. Kuvio jättää muiden tekijöiden poissaollessa jalat värillisiksi. Kirjavuuskuviot ovat tyypillisesti selkeärajaiset.
Naantalin teatteri
Lista näytelmistä
131. 2019 Rölli ja metsänhenki, Allu Tuppurainen, Katariina Salonen
Frame-kirjavuus
Periytyminen
Frame-kuvion aiheuttaa dominoiva Fr-lokuksen alleeli FrF. Yksiväristen kanssa paritettaessa frame overoiden jälkeläisistä noin puolet on kirjavia. Tunnetaan myös tapauksia, joissa frame-kuvioisia varsoja on syntynyt yksivärisistä vanhemmista. Erään teorian mukaan tällaiset frame-varsoja tuottavat "yksiväriset" hevoset ovat erittäin pienikuvioisia kirjavia.
Naantalin teatteri
Lista näytelmistä
129. 2018 Taiteilija, Rauno Tirri, Teija Söderholm