cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metsolat
Juoni
Metsoloiden jaksot alkavat useimmiten Leppävaaran tilalta, missä Antti ja Annikki juttelevat jälkikasvunsa edesottamuksista ja suunnitelmista. Leppävaarasta siirrytään seuraamaan tapahtumia Urjan rinteillä, Hoikan terveyskeskuksessa, Tampereella, Paraisilla ja missä jälkikasvu kulloinkin sattuu elämään ja vaikuttamaan.
Antti Luusuaniemi
Antti Luusuaniemi (s. 7. syyskuuta 1979 Tammisaari) on Hyvinkäältä kotoisin oleva suomalainen näyttelijä. Luusuaniemi valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2004. Hän on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 2005.
Metsolat
Juoni
Metsoloiden tärkeimpiä sivuhenkilöitä Stigin, Osmon ja Kari Kaukovaaran ohella on Karin sisko Helena, joka avioituu Erkin kanssa kesällä 1991 ja kuolee tapaturmaisesti alkuvuonna 1993. Metsolan Erkin ja Kaukovaaran Helenan liitto ulottuu jaksosta 24 jaksoon 37. Riitta Vanhanen on etenkin sarjan toisen ja kolmannen tuotantokauden tärkeä sivurooli. Hänestä tulee Erkin sihteeri ja Helenan kuoleman jälkeen Erkin vaimo. Riston ex-vaimo Raija ja poika Lasse jäävät verraten pieniksi sivuhahmoiksi. Muita sivurooleja ovat Stigin isä, Helenan ensimmäinen puoliso Meriläinen, Erkin lapsuudenkaveri Eino Vanhanen, Einon setä Arvo Vanhanen, pankinjohtaja Heikkinen tyttärineen sekä kunnanjohtaja. Liisan syrjähyppy Turo on muutaman jakson sivuhenkilö. Heikin ruotsalainen vaimo Kristina ei juurikaan ole juonikuvioissa mukana, vaan toimii lähinnä taustahahmona. Hänen suomenkielentaitonsa kehittyy sarjan kuluessa.
Antti Luusuaniemi
Luusuaniemi on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Pelkkää lihaa, Morsian, Uutishuone, Helsingin herra, Syke, Mustat lesket ja Luottomies. Valkokankaalla hänet on nähty muun muassa toisessa pääroolissa vuonna 2017 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa Kuudes kerta sekä Kaiken se kestää. Vuonna 2022 hän nähtiin suoratoistopalvelu C Moren kahdeksanosaisessa rikosdraamasarjassa Kansan vihollinen.
Metsolat
Juoni
Kari ja Helena Kaukovaara ovat kaukaista sukua Leppävaaroille, sillä heidän isoisänsä oli Annikin isän serkku. Annikin äiti oli piikana Kaukovaarassa ennen kuin avioitui Annikin isän kanssa.
Antti Luusuaniemi
Luusuaniemi on pelannut pesäpalloa nuorten Suomen-mestaruustasolla Hyvinkään Tahkossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä. Luusuaniemi asuu perheineen Helsingissä.
Metsolat
Juoni
Metsoloiden ensimmäisen tuotantokauden tapahtumat ajoittuvat vuosiin 1987–1990 eli taloudellisen nousukauden huipulle ja 1990-luvun laman kynnykselle. Toisen ja kolmannen tuotantokauden jaksot käsittelevät vuosia 1991–1993 eli syvintä lamakautta. Epiloginomaisessa viimeisessä jaksossa eletään laman jälkeistä aikaa ja muistellaan toisen maailmansodan aikaisia jouluja.
Antti Luusuaniemi
Vuonna 2017 Luusuaniemi perusti Hyvinkäällä järjestettävän Red Carpet -elokuvafestivaalin. Hän on festivaalin taiteellinen johtaja. Ensimmäinen Red Carpet järjestettiin 31. elokuuta – 3. syyskuuta 2017 ja toinen 30. elokuuta – 2. syyskuuta 2018.
Metsolat
Jaksot ja niiden esitykset
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Yle TV2 -kanavalla keväällä 1993. Ensimmäinen tuotantokausi sisältää 21 jaksoa. Saman vuoden jouluksi tehtiin yksi uusi jakso. Joulujakson jälkeen sarja oli yli vuoden kuvaustauolla. Toisen kauden 18 jaksoa esitettiin vuonna 1995, yhdeksän ensimmäistä keväällä ja toiset yhdeksän syksyllä. Jouluksi 1996 tehtiin vielä erikoisjakso Metsolat – Muistojen joulu, joka uusittiin jouluna 1997. Koko sarja uusittiin ensimmäisen kerran vuosina 1999–2000. Kolmas uusintakierros sarjasta alkoi 7. lokakuuta 2008. Alkuperäisten jaksojen pituudet vaihtelevat jonkin verran. Pääosa jaksoista on hivenen alle 50-minuuttisia, mutta muutamat jaksot ovat yli tämän. Koska kolmas uusinta esitettiin 50-minuuttisella ohjelmapaikalla, ohjaaja Mestertonin täytyi lyhentää näitä jaksoja.
Metsolat-sarjan joulujakso tuli radio-ja televisiopalvelu Yle Areenaan vapaasti katsottavaksi marraskuussa 2016 tehdyllä sopimuksella. Katsojat saivat äänestää toivesarjojaan ja Metsolat oli niistä toiseksi suosituin. Koko sarja tuli katsottavaksi Yle Areenaan joulukuussa 2017 sekä uudelleen maaliskuussa 2020.
Muut versiot
Metsoloista tehtiin kesällä 2017 teatteriversio nimeltään Metsolat – Urjanlinna Naisvuoren kesäteatteriin Mikkeliin. Sen ohjasi televisiosarjassa Eeva Metsolaa näytellyt Katriina Honkanen.
Suinula
61.5425°N, 24.0569°W
right|thumb|250px|Suinulan rautatieasema right|thumb|250px|Haralanharjun näkötorni thumb|250px|[[Suinulan verilöylyn muistomerkki. ]]
Suinulan kautta kulkee Tampere–Haapamäki-rata, jonka varrella aikoinaan sijaitsi Suinulan rautatieasema. Se kuitenkin poistettiin matkustajaliikenteen käytöstä vuonna 1990. Valtatie 9 kulkee Suinulan alueen läpi.
Suinulan ja Havisevan rajan läheisyydessä Havisevan puolella sijaitsee Haralanharju, josta avautuva näkymä innoitti Zachris Topeliuksen vuonna 1853 kirjoittamaan laulun Kesäpäivä Kangasalla. Paikalle on rakennettu näkötorni, ja Suinulan nuoriseura on pystyttänyt sinne muistomerkin.
Kylässä on tiilimurskapintainen yleisurheilukenttä.
Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918 tapahtui kylässä Suinulan verilöylyksi kutsuttu joukkoteloitus.
Suinulan naapurikyliä on Ruutana, Haviseva, Haviala ja Lihasula.
Étienne Capoue
Étienne Capoue (s. 11. heinäkuuta 1988 Niort) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Hän pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana tai puolustajana.
Seuraura
Debyyttinsä Ranskan pääsarjassa Capoue teki Toulousen joukkueessa 8. joulukuuta 2007 kotivoittoon 1–0 päättyneessä ottelussa Lillea vastaan. Avauskautta seuranneena viitenä kautena hän pelasi liigassa joka kausi yli 30 ottelua. Kaudella 2012–2013 hän teki liigassa seitsemän maalia.
Tottenham Hotspur osti Capouen 15. elokuuta 2013 Toulousesta 11 miljoonalla eurolla. Hän pelasi Valioliigassa kahden kauden aikana 24 ottelua ja teki ainoan maalinsa ensimmäisellä kaudella Manchester Cityä vastaan. Heinäkuussa 2015 Capoue siirtyi Watfordiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 33 liigaottelua tekemättä maaliakaan, mutta kaudella 2016–2017 hän pelasi 37 liigaottelua ja teki seitsemän maalia, joista neljä kauden viidessä ensimmäisessä ottelussa. Kahtena seuraavana kautena hän teki kumpanakin yhden maalin.
Capoue siirtyi tammikuussa 2022 espanjalaisseura Villarrealiin.
Maajoukkueura
Capoue pelasi Ranskan juniorimaajoukkueissa yli 30 ottelua. Ranskan A-maajoukkueessa hän debytoi 15. elokuuta 2012 ottelussa Uruguayta vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki Ranskan 3–1-voittoon päättyneessä MM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan 11. syyskuuta 2012. Hän on pelannut seitsemän maaottelua, joista viimeisen elokuussa 2013.
Red Dead Revolver
Red Dead Revolver on Rockstar San Diegon kehittämä ja Rockstar Gamesin julkaisema villiin länteen sijoittuva kolmannen persoonan toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa toukokuussa ja Euroopassa heinäkuussa 2004 PlayStation 2:lle ja Xboxille.
Vuonna 2010 pelille julkaistiin "henkinen seuraaja" Red Dead Redemption.
Juoni
Tarina alkaa 1880-luvulla. Köyhän perheen isä tulee kullankaivureissusta ja ilmoittaa löytävänsä kaverinsa kanssa kultasuonen. Perheen ongelmat ovat ohitse. Iloisen jälleennäkemisen keskeyttää rosvojoukkion saapuminen. Isä ja poika taistelevat urheasti, mutta vain poika selviytyy. Rosvot aikovat tappaa pojan, mutta poika nappaa isänsä revolverin ja ampuu rosvojen johtajalta käden irti. Revolverin kahvassa on rautainen skorpionimerkki, ja tulessa ollut ase tatuoi skorpionin pojan käteen. Hässäkän aikana poika pääsee piiloon korkeaan heinikkoon. Vuosien kuluessa pojasta kasvaa karski palkkionmetsästäjä, joka haluaa kostaa perheensä puolesta. Sen tehdäkseen hän joutuu tappamaan paljon villin lännen halutuimpia rosvoja.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Jukka Nousiainen
Jukka Nousiainen (s. 1981 Nastola) on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Nousiainen tunnetaan Räjäyttäjät-yhtyeen laulaja-kitaristina ja sooloartistina.
Nousiainen perusti Räjäyttäjät-yhtyeen rumpali Alex Reedin ja basisti Mikko Siltasen kanssa Jyväskylässä vuonna 2011.
Handley Page H.P.42
Handley Page H.P.42 ja H.P.45 olivat brittiläisen lentokonevalmistajan Handley Pagen Imperial Airways -lentoyhtiölle suunnittelemia ja valmistamia nelimoottorisia, kaksitasoisia matkustajalentokoneita. Koneiden suunnittelu alkoi vuonna 1928 ja ensilento tapahtui 14. marraskuuta 1930.
H.P.42 (H.P.42E (Eastern, itäinen)) oli suunniteltu pitkille, Kaukoitään ulottuville reiteille ja H.P.45 (H.P.42W (Western, läntinen)) Euroopan reiteille.
Koneita rakennettiin yhteensä kahdeksan ja kaikki nimettiin H:lla alkavilla nimillä. Yksi koneista tuhoutui vuonna 1937 hangaaripalossa, mutta muut jatkoivat reittiliikennettä vuoteen 1939, jolloin ne siirrettiin RAF:n käyttöön joukkojen ja rahdin kuljetukseen. Kaikki koneet vaurioituivat tai tuhoutuivat vuoden 1940 aikana, ja viimeinen niistä romutettiin vuonna 1941.
Rakenne
H.P.42/45 oli kokometallirakenteinen, mutta sen siivet, pyrstö ja rungon takaosa olivat kangasverhoiltuja. Koneessa oli kaksitasoinen korkeusvakain ja kolme sivuvakainta. Koneen neljästä moottorista kaksi oli kiinnitetty ylätasoon ja kaksi alatasoihin rungon viereen.
Koneessa oli erillisen ohjaamon lisäksi kaksi erillistä matkustamoa, toinen siipien edessä, toinen niiden takana. H.P.42:n etumatkustamossa oli alkuun kuusi, myöhemmin 12 ja takana 12 matkustajapaikkaa, H.P.45:ssä 18 ja 20 paikkaa.
Horsa (G-AAUC)
G-AAUC nimettiin ensin Hecateksi, mutta sai uudeksi nimekseen Horsa. Kone lensi ensilentonsa 11. syyskuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 19.syyskuuta 1931. Se paloi pakkolaskun jälkeen Moresby Parkissa Cumberlandissa 7. elokuuta 1940.
Hanno (G-AAUD)
Hanno lensi ensilentonsa 19. heinäkuuta 1931 ja se toimitettiin tilaajalle 30. heinäkuuta 1931. Kone muunnettiin myöhemmin H.P.45:ksi. Se tuhoutui Whitchurchin lentokentällä Bristolissa 19. maaliskuuta 1940 kun voimakas tuulenpuuska heitti sen päin Heraclesta ja molemmat vaurioituivat korjauskelvottomiksi.
Hadrian (G-AAUE)
Hadrian lensi ensilentonsa 24. kesäkuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 10. heinäkuuta 1931. Myrskytuuli repi sen irti kiinnityksistään Doncasterin lentokentällä 6. joulukuuta 1940 ja heitti selälleen läheiselle rautatielle vaurioittaen sen korjauskelvottomaksi.
H.P.45
Lyhyille Euroopan reiteille tarkoitettu H.P.45 -malli kuljetti enemmän matkustajia, mutta vähemmän rahtia.
Heracles (G-AAXC)
Heracles lensi ensilentonsa 8. elokuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 31. elokuuta 1931. Se tuhoutui Whitchurchin lentokentällä Bristolissa 19. maaliskuuta 1940 kun voimakas tuulenpuuska heitti sen päin Hannoa ja molemmat vaurioituivat korjauskelvottomiksi.
Horatius (G-AAXD)
Horatius lensi ensilentonsa 6. marraskuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 13. marraskuuta 1931. Palatessaan Ranskasta 7. marraskuuta 1939 se eksyi huonossa säässä ja teki pakkolaskun Tivertonin golfkentälle törmäten kahteen puuhun ja tuhoutui.
Hengist (G-AAXE)
G-AAXE sai ensin nimekseen Hesperides mutta sai pian uudeksi nimekseen Hengist. Se lensi ensilentonsa 8. joulukuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 10. joulukuuta 1931. Kone muunnettiin myöhemmin H.P.42:ksi ja se tuhoutui hangaaripalossa Karachissa 31. toukokuuta 1937.
Helena (G-AAXF)
Helena lensi ensilentonsa 30. joulukuuta 1931 ja toimitettiin tilaajalle 31. joulukuuta 1931. Myös se muunnettiin myöhemmin H.P.42:ksi. Kone vaurioitui laskeutuessaan vuoden 1940 lopulla ja tarkastuksessa rungossa todettiin niin pahoja korroosiovaurioita, että se määrättiin romutettavaksi ja purettiin 1941. Koneen rungon etuosa toimi Kuninkaallisen laivaston toimistona useita vuosia.
Reid Boucher
Reid Boucher (s. 8. syyskuuta 1993) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Avangar Omskissa. Hän on New Jersey Devilsin neljännen kierroksen varaus vuodelta 2011.
Harry & Son
Elokuva oli taloudellinen epäonnistuminen ja sai osakseen kritiikkiä.
Reid Boucher
Ura
Toisella kaudellaan OHL-joukkue Sarnia Stingissä Boucher rikkoi Steven Stamkosin yhden kauden maaliennätyksen tekemällä 62 maalia. Hän rikkoi ennätyksen viidennessä hattutemppuottelussaan Saginaw Spiritiä vastaan. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tähdistökentälliseen.
13. maaliskuuta 2013 New Jersey Devils kiinnitti Boucherin kolmivuotisella tulokassopimuksella. Hän pelasi loppukauden 2012–2013 New Jerseyn farmijoukkue Albany Devilsissä AHL:ssä, jossa hän teki ensimmäisessä ottelussaan maalin ja kaksi syöttöä.
4. joulukuuta 2013 Boucher nostettiin Ryan Carterin loukkaantumisen vuoksi ensimmäisen kerran Devilsin NHL-kokoonpanoon. Hän sai debyyttiottelussaan syötön ja plus/miinus -lukeman +2. Hänestä tuli ensimmäinen kauden aikana rangaistuslaukauksesta maalin tehnyt Devilsin pelaaja. Boucher teki ensimmäisen maalinsa 18. joulukuuta 2013 Ottawa Senatorsin Robin Lehneriä vastaan.
Martti Piha
Martti Valdemar Piha (21. lokakuuta 1916 Punkalaidun – 7. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän käytti salanimiä Paul Lupano, Timo Vuori, Timo Wuori, Valdemar, Waldemar ja ''Wald. Piha''. Tunnetuin hänen säveltämänsä ja sanoittamansa laulu on "Iltanuotiolla", jonka hän teki vuonna 1957 Punaisen Ristin nuorisoleiriä varten. Hän sävelsi myös iskelmiä, kuten Veikko Tuomen menestyslevyksi nousseen valssin "Lehdetön puu". Piha oli koulutukseltaan insinööri ja toimi pitkään Pohjoismainen Sähkö Oy:n musiikkiosaston johtajana ja levytuottaja-levytyspäällikkönä.
Martti Pihan veli oli säveltäjä ja musiikinopettaja Tuure Helmeri Piha (17. kesäkuuta 1909, Punkalaidun − 2003), joka toimi musiikin lehtorina mm. Raahen ja Oulun seminaareissa sekä kuorojen ja orkesterien johtajana. Helmeri Piha sävelsi lähinnä laulumusiikkia, sekä kuoro- että yksinlauluja. Hän sai musiikkineuvoksen arvonimen vuonna 1979.
UML-mallinnus
UML-mallinnus on Object Management Groupin (OMG) vuonna 1997 standardoima graafinen mallinnuskieli, joka sisältää 13 erilaista kaaviota. Kaavioista kuudella kuvataan rakennetta, kolmella käyttäytymistä ja neljällä vuorovaikutusta. UML on alun perin kehitetty järjestelmä- ja ohjelmistokehitystä varten. Se syntyi yhdistämällä kolme johtavaa oliomallinnustekniikkaa (OMT, Booch, OOSE). Uusin UML-standardi on 2.5.1 joulukuulta vuodelta 2017.
UML:n tausta
UML on kehittynyt vähitellen oliokeskeisen suunnittelu- ja ohjelmistokehitystyön menetelmätarpeiden pohjalta. Fowler ja Kendall (2002) esittävät eri osa-alueiden keskeisiksi varhaisiksi toimijoiksi Portlandissa toimineen Smalltalk-ohjelmointikielen kehittäjäyhteisön, Object Management Groupin sekä Association for Computing Machineryn (ACM) järjestämät oliomenetelmien OOPSLA-konferenssit. Henkilöistä he nimeävät merkittäviksi kehittäjiksi ja julkaisijoiksi mm. seuraavia: Grady Booch, Peter Coad, Ivar Jacobson, James Martin, Steve Mellor, Jim Odell, James Rumbaugh, Sally Shlaer ja Edward Yourdon. Monet heistä esittivät nimillään tunnetuksi tulevia menetelmiä ja kuvaustekniikoita.
Kehitystyötä leimasivat sekä yhtenäistämispyrkimykset että koulukuntariidat. Jonkinlainen käännekohta oli vuosi 1994, jolloin Booch, Rumbaugh ja Jacobson liittyivät yhteen Rational Software Corporation -yrityksen palveluksessa ja alkoivat yhteistyön Boochin vuonna 1991 julkaiseman Object Modeling Technique -menetelmän (OMT) parissa. Heidät tunnettiin oliomenetelmien kehittäjäyhteisössä myöhemmin nimellä Three Amigos ("Kolme kaverusta").
Lyhenne UML merkityksessä Unified Modelling Language otettiin laajemmin käyttöön vuonna 1996. Ensimmäisissä julkisissa kuvauksissa (OOPSLA 95) menetelmän nimenä oli ollut Unified Method.
Kaaviotyypit
UML:n pääkaaviotyyppejä ovat rakennekaaviot ja käyttäytymiskaaviot. thumb|350px|UML:n kaaviohierarkiaRakennekaavio
Rakennekaavioilla voidaan kuvata rakennettavan ohjelmistojärjestelmän ohjelmistoarkkitehtuuria, sillä se kuvaa ohjelmistojärjestelmän staattisia osia. Rakennekaavio kuvaa ohjelmistojärjestelmän rakennetta ja siinä esitetään ne osat, jotka on oltava mallinnettavassa järjestelmässä. Luokkakaavio on esimerkki ohjelmistojärjestelmän rakennetta kuvaavasta kaaviosta. Luokkakaavio (Class diagram) sisältää ohjelmistojärjestelmään kuuluvat luokat, luokkien ominaisuudet (attribuutit), niiden toiminnot, sekä luokkien väliset suhteet.
Käyttäytymiskaavio
Käyttäytymiskaaviolla voidaan kuvata rakennettavan ohjelmistojärjestelmän toimivuutta, sillä se kuvaa ohjelmistojärjestelmän dynaamisia osia. Käyttäytymiskaviolla kuvataan ohjelmistojärjestelmän käyttäytymistä ja se mallintaa järjestelmässä toteutuvia tapahtumia. Yksi käyttäytymiskaavion esimerkki on käyttötapauskaavio (Use case diagram), jolla kuvataan järjestelmän erityyppisiä käyttäjiä ja niiden vuorovaikutuksia järjestelmän kanssa.
Vuorovaikutuskaavio
Antti Leino
Antti Leino on suomalainen televisio-ohjaaja.
Antti Leino on ohjannut muun muassa televisiosarjat Kätevä emäntä (2004–2015), Rock-Suomi (2010), Iskelmä-Suomi (2013), Mun ainoot 30 minsaa (2013) ja Urheilu-Suomi (2017). Televisiosarjojen lisäksi Leino on ohjannut lukuisia mainoksia, musiikkivideoita ja dokumenttielokuvan J. Karjalainen: Beibi ollaan ikuisii (2018). Hän on myös ohjannut 20-osaisen audiodraaman Armi Aavikko - siinä välissä olin elossa (2021).
Televisioakatemia valitsi Antti Leinon vuoden ohjaajaksi Kultainen Venla -gaalassa 2013 Iskelmä-Suomi sarjan perusteella. Koko työryhmä sai Musiikintekijöiden Prix Elvis -kunniamaininnan, ja samana vuonna Rock-Suomi ja Iskelmä-Suomi -sarjat palkittiin kunniamaininnalla Musiikki & Median Industry Awards -gaalassa. Dokumenttisarja Rock-Suomi voitti Kultaisen Venlan 2011.
12. tammikuuta
12. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 12. päivä. Vuodesta on jäljellä 353 päivää (karkausvuonna 354).
Kaibolovo
Kaibolovo tarkoittaa seuraavia asioita:
Lúcio
Lucimar da Silva Ferreira, pelaajanimeltään Lúcio (s. 8. toukokuuta 1978 Brasília, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa brasilialaisjoukkue Palmeiraksessa. Hän on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 81 kilogrammaa.
Ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa Lúcio on pelannut Internacionalissa (1997—2000) ja Bayer Leverkusenissa (2000-2004). Bayern Münchenissä hän on voittanut vuosina 2005, 2006 ja 2008 sekä Saksan mestaruuden että Saksan Cupin.
Lúcio kuului Brasilian maajoukkueen vakiopelaajiin. Hän voitti joukkueessa maailmanmestaruuden 2002 MM-kisoissa. Lúcio oli mukana myös vuoden 2006 MM-kisoissa. Hän on pelannut 70 maaottelua, joissa on tehnyt neljä maalia (tilanne 11. syyskuuta 2007). Lúcion ensimmäinen maaottelu oli Kolumbiaa vastaan 15. marraskuuta 2000.
Moussa Traoré
Moussa Traoré (25. syyskuuta 1936 Kayes – 15. syyskuuta 2020 Bamako ) oli malilainen sotilas ja poliitikko. Hän oli maansa valtionpäämies vuosina 1968–1991 aluksi sotilasjuntan johtajana ja vuodesta 1979 presidenttinä.
Elämäkerta
Traoré kävi armeijan poikakoulun Katissa ja opiskeli Ranskan siirtomaa-armeijan aliupseerikoulussa Fréjusissa. Hän palasi Maliin maan itsenäistyttyä vuonna 1960. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin aliluutnantiksi. Työskenneltyään vapautusliikkeiden kouluttajana Tanganjikassa Traoré ylennettiin luutnantiksi vuonna 1963. Vuodesta 1964 lähtien hän työskenteli kouluttajana Katin sotakoulussa kapteeni Yoro Diakitén alaisuudessa.
Vallankaappaus ja paluu siviilihallintoon
Traoré johti presidentti Modibo Keïtan syrjäyttänyttä nuorten upseerien vallankaappausta marraskuussa 1968. Hän toimi Malia vallankaappauksen jälkeen johtaneen Kansallisen vapautuksen sotilaskomitean puheenjohtajana ja maan valtionpäämiehenä. Joulukuussa 1968 hän korvasi Yoro Diakitén Malin hallituksen puheenjohtajana. Sotilaskomiteaan kuuluneet Diakité ja Malik Diallo syrjäytettiin huhtikuussa 1971, mikä vahvisti Traorén asemaa maan johtajana. Samana vuonna komitea ylensi hänet everstiksi.
Sotilaskomitea ilmoitti tavoitteekseen Modibo Keïtan ja hänen Sudanin liitto -puolueensa talouspolitiikan korjaamisen sekä vähittäisen paluun siviilihallintoon. Kesäkuussa 1974 järjestettiin kansanäänestys uudesta perustuslaista, joka asetti maalle viiden vuoden siirtymäajan. Vuonna 1976 julkaistiin uuden poliittisen puolueen, Malin kansan demokraattisen liiton säännöt. Seuraavien kahden vuoden aikana ilmoitettiin kaikkien poliittisten vankien vapauttamisesta.
Sotilaskomitean sisällä ilmeni erimielisyyttä siviilivaltaan siirtymisestä. Traoré syytti tammikuussa 1978 kilpailijoitaan Kissima Doukaraa ja Tiécoro Bagayokoa korruptiosta ja vangitsi heidät tukijoineen vallankaappauksen suunnittelusta. Prikaatikenraaliksi ylennetty Traoré oli tämän jälkeen Malin kiistaton johtaja. Kesäkuussa 1979 järjestettiin vaalit, joissa Traoré valittiin ainoana ehdokkaana presidentiksi. Maan kansalliskokous täytettiin hänen johtamansa Malin kansan demokraattisen liiton ehdokkailla. Vaalien jälkeen sotilaskomitea lopetti toimintansa.
Traorén luoma yksipuoluejärjestelmä tarjosi maan eturyhmille mahdollisuuden osallistua poliittiseen päätöksentekoon samalla kun todellinen valta pysyi siviiliasuun pukeutuneiden sotilaiden hallussa. Vuonna 1985 järjestettiin uudet presidentinvaalit, joissa Traoré valittiin ainoana ehdokkaana toiselle kuuden vuoden kaudelle. Tavoitteena oli eräänlainen korporativismi, ja kansalliskokousvaaleissa äänestäjillä oli mahdollisuus valita yksi useista saman puolueen ehdokkaista. Minkäänlaista poliittista oppositiota ei kuitenkaan sallittu.
Talous- ja ulkopolitiikka
Traorén hallinnon sisä- ja ulkopolitiikkaa on luonnehdittu pragmaattiseksi. Se luopui talouden sosialisoinnista, mutta jatkoi epämääräistä sosialistista retoriikkaa. Traoré ei myöskään halunnut ryhtyä purkamaan suureksi kasvanutta byrokratiaa ja kannattamattomia valtionyhtiöitä, jotka kuluttivat 80 prosenttia valtion budjetista, mutta työllistivät valtaosan kaupunkien eliitistä. Ulkopolitiikassaan Traoré säilytti hyvät välit Neuvostoliittoon ja Kiinaan, mutta lämmitti suhteita myös Ranskaan ja muihin länsimaihin. Naapuruussuhteita häiritsi Burkina Fason kanssa käyty rajakiista, joka jätettiin Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Vuonna 1988 Traoré valittiin Afrikan yhtenäisyysjärjestön puheenjohtajaksi.
Traorén valtakautta leimasivat laajalle levinnyt korruptio ja riippuvuus ulkomaisista avustuksista. Taloutta ryhdyttiin uudistamaan ja valtionyhtiöitä yksityistämään vasta pakon edessä vuonna 1983 Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin painostuksesta. Malin frangi korvattiin CFA-frangilla vuonna 1984. Talouden tervehdyttämistoimet ja valtion kyvyttömyys suoriutua velvoitteistaan aiheuttivat laajaa tyytymättömyyttä, joka purkautui opiskelijoiden ja opettajien väkivaltaisina mielenilmauksina jo vuosina 1979–1980. Vuosikymmenen kuluessa työttömiksi jääneiden julkisen sektorin työntekijöiden ja opiskelijoiden joukko kasvoi ja heidän protestinsa lisääntyivät. Tyytymättömyyteen yritettiin vastata korruption vastaisella kampanjalla vuosina 1986–1987. Toistuvien kuivuuskausien piinaamat maan pohjoisosan tuaregit nousivat kapinaan vuonna 1990.
Syrjäyttäminen ja kuolemantuomiot
Itä-Euroopan kommunistivallan rapautuessa Malissa ryhdyttiin muiden Afrikan maiden tapaan vaatimaan demokratiaa. Vuonna 1990 muodostettiin demokratiajärjestöjä kuten ADEMA ja CNID, joihin liittyivät opiskelijajärjestö AEEM ja ammattiliitto UNTM. Hallitus yritti tukahduttaa mielenosoitukset, jotka muuttuivat maaliskuussa 1991 väkivaltaiseksi mellakoinniksi. Maaliskuun lopussa Amadou Toumani Tourén johtamat sotilaat tekivät vallankaappauksen, jonka jälkeen Mali siirtyi monipuoluejärjestelmään.
Westminsterin katedraali
Westminsterin katedraali (, virallisesti Metropolitan Cathedral of the Most Precious Blood) on roomalaiskatolinen katedraali Lontoossa. Vuonna 1903 käyttöön otetun kirkkorakennuksen on suunnitellut John Francis Bentley, ja se edustaa uusbysanttilaista tyyliä.
Kirkko on Westminsterin arkkipiispan kotikirkko ja Englannin ja Walesin roomalaiskatolisten pääkirkko.
Caj Toffer
Caj Edvard Ferdinand Toffer (11. marraskuuta 1911 Helsinki – 21. heinäkuuta 1942) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari.
Jatkosodan aikana kapteeni Caj Toffer oli 2. divisioonassa komppanianpäällikkönä muun muassa JR 28:ssa ja JR 7:ssä. Toffer kaatui Ohdan lohkolla, tukikohta Sevastopoliin tehdyssä viimeisessä vastahyökkäyksessä 21. heinäkuuta 1942. Ylipäällikkö nimitti hänet kaatumisen jälkeen Mannerheim-ristin ritariksi numero 73.
Hauiksen repeämä
Hauislihaksen jänne voi revetä joko sen lyhyestä tai sen pitkästä päästä. Hauiksen repeämä on tärkein yläraajan alueen jännerepeämä. Pitkän pään jännevammat ovat huomattavasti yleisempiä kuin lyhyen. Niitä on 96 % repeämistä, lyhyen pään repeämiä vain 1 % ja lopuissa on kyseessä distaalinen repeämä molempien jänteiden yhteisellä alueella kyynärpään lähellä. Hauiksen jänne yleensä rispaantuu ennen repeämistä tai katkeamista.
Jänteen revetessä tuntuu terävää kipua olassa ja voi kuulua napsahdus. Lihas valahtaa alaspäin ja ulkonäkö muuttuu normaalista poikkeavan näköiseksi "Kippari-Kallen hauis". Muihin oireisiin kuuluu lihaskramppi, mustelma olkavarressa, käden heikkous ja vaikeus ranteen supinaatiossa. Akuutissa vaiheessa kädessä aristusta ja turvotusta sekä parin päivän kuluttua hematooma. Hematoomaa ei välttämättä synny, koska repeämä on usein avaskulaarisella alueella.
Repeämät ovat yleisiä ikääntyvillä miehillä ja kehonrakentajilla. Repeämälle yleisemmin syynä on äkilliset jännettä rasittavat ponnistukset. Syyt jaetaan kahteen luokkaan; tapaturma- ja rasitusperäisiin. Tapaturmaperäinen jänteen repeämä syntyy esimerkiksi jos tippuu kovasti suoritetun käden päälle tai nostaa esiin painavaa huonekalua tai raskaita painoja. Rasitusperäiset katkeamat syntyy, kun ajan myötä jänne haurastuu ja tila pahenee, jos jännittävä rasittava liike toistuu useasti.
Riskitekijät:
Hoitona lepo ja kipulääkkeet. Ei välttämättä vaadi leikkausta, mutta voidaan leikata ja muotoilla uudestaan.
Kirjoantilooppi
Kirjoantilooppi (Tragelaphus scriptus) on arka sorkkaeläin, joka elää Afrikassa. Se kuuluu nautaeläinten alaheimoon.
Koko ja ulkonäkö
Kirjoantiloopin säkäkorkeus on noin 70–90 cm, ruumis 105–150 cm pitkä ja paino 40–80 kg. Kirjoantiloopilla on pöyheä häntä. Sen sarvet ovat noin 35 cm pitkiä. Naaraat ovat koiraita pienempiä. Kirjoantiloopin turkissa on kirjavia valkoisia laikkuja. Muuten se on harmaa, tosin jotkin yksilöt ovat tummia.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kirjoantilooppeja elää lähes kaikkialla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa kaikkein kuivimpia alueita kuten Kalaharia ja Namibia lukuun ottamatta. Se elää niin sademetsissä kuin savanneilla, kunhan maasto on peitteinen. Laji elää myös vuoristometsissä.
Elintavat
Kirjoantilooppi liikkuu sekä päivällä että yöllä, mieluiten kuitenkin öisin. Se ei liiku kovassa helteessä. Antiloopit elävät hyvin piilottelevasti. Kirjoantilooppi ei ole seurallinen, mutta sietää lajitovereita ja joskus niitä voi elää yli 20 neliökilometrillä. Lajin elinalue on 0,25–20 hehtaaria. Kirjoantilooppi ääntelee vain vähän. Naaras synnyttää kerralla yhden vasikan kuuden kuukauden kantoajan jälkeen. Se voi saada kaksi vasikkaa vuodessa. Vasa seuraa emoaan avoimeen ympäristöön nelikuisena. Vasikka aikuistuu vuoden vanhana. Kirjoantiloopin ravinto koostuu lehdistä, ruohoista ja hedelmistä. Öiseen aikaan se usein tulee syömään avoimelle savannille. Kirjoantiloopin vihollisia ovat isot petoeläimet, kuten leopardit, kotkat ja hyeenat. Kirjoantiloopin vasoja jää myös paviaanien ja simpanssien saaliiksi. Kirjoantiloopin elinikä on noin 12 vuotta. Laji ei ole uhanalainen.
Nancy LaMott
Nancy LaMott (30. joulukuuta 1951 – 13. joulukuuta 1995) oli yhdysvaltalainen laulaja, jonka aktiiviura sijoittui 1990-luvulle.
Muusikko Brett LaMott on hänen isoveljensä.
Nancy LaMott ehti julkaista viisi albumia ennen kuolemaansa vuonna 1995. Hän kuoli kohtusyöpään.
Rockefeller
Rockefeller on yhdysvaltalainen suku, jonka juuret ovat John D. Rockefellerin (1839–1937) ja hänen veljensä William Rockefellerin (1841–1922) tekemässä, omaisuuksia tuottaneessa öljybisneksessä 1800-luvun lopussa Standard Oil -yhtiöllä. Suku on yksi Yhdysvaltain rikkaimmista: talouslehti Forbes arvioi vuonna 2016 suvun varallisuudeksi noin 11 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Nelson A. Rockefeller nousi Yhdysvaltain varapresidentiksi asti.
Suku on perustanut muun muassa Rockefeller Centerin New Yorkiin ja Rockefeller-säätiön auttamaan sairaita. Lisäksi suku on perustanut Rockefellerin ja Chicagon yliopistot.
Sijoittaminen
Suvun sijoitusyhtiöitä on muun muassa Venrock.
Lapin vanhimmat
Lapin vanhimmat ovat esikoislestadiolaisia maallikkosaarnaajia jotka muodostavat "esikoisten seurakunnan" hengellisen "hallituksen". Heillä katsotaan olevan johtoasema muuhun liikkeeseen nähden. Lapin vanhimmat ovat kotoisin liikkeen syntysijoilta Ruotsin Lapista. Ruotsin Lapin äitiseurakunta lähettää vanhimpia lähetysmatkoille muihin maihin ja vanhimmat toimivat myös ratkaisijoina eri maissa esiintyvissä kiistoissa.
Lestadiolaisuuden alkuvaiheen seurakuntavanhimmista tunnetuimpia olivat Juhani Raattamaa ja Erkki Antti Juhonpieti. Esikoislestadiolaisten mukaan Juhani Raattamaa siirsi vuoden 1897 Lannavaaran kokouksessa "hallituksen toimet" Joonas Purnulle. Tapahtuman jälkeen esikoislestadiolaiset katsoivat koko herätysliikkeen johdon siirtyneen heille, vaikka 1900-luvun hajaannuksessa seurakunnanvanhimpia esikoisuuteen jäi vain kourallinen. Esikoislestadiolaiset ajattelevat näiden olevan ainoat Laestadiuksen, Raattamaan ja Purnun kanssa yksimieliset. Kokous oli viimeinen johon Juhani Raattamaa osallistui. Toisten mukaan kokouksessa ei annettu seurakunnan hallitusta Joonas Purnun tai kenenkään muun saarnaajan haltuun. Osan mukaan kokouksessa annettiin Joonas Purnulle julkinen varoitus. Uusheräys ja vanhoillislestadiolaisuus torjuivat Ruotsin Lapin vanhimpien aseman liikkeen johtajina.
Esikoislestadiolaisia Lapin vanhimpia ovat olleet 1900-luvun alun hajaannuksen jälkeen mm. Joonas Purnu, Samuel Vettasjärvi, Isak Kuoksu, Isak Niku, Viktor Appelqvist, William Eriksson , Gunnar Jönsson Evald Larsson ja Levi Larsson. Nykyisiä vanhimpia ovat Odd Minde, Ulf Bolsöy, Håkan Gustavsson, Göran Larsson, Hans-Olof Wettainen, Sven-Åke Blombacke, Egil Ekhorn, Fredrik Lantto, Per-Gunnar Wettsjö, Per Malmelöv, Peter Nilsson ja Gunnar Gustafsson.
Viitteet
Lappmarkens äldste
Poolopaita
Poolopaita (eng. mm. turtle neck tai rollneck ) on korkeakauluksinen paita. Kaulus voidaan pitää joko kaksin kerroin tai avata auki suojaamaan kaulaa. Paidan suomenkielinen nimi voi aiheuttaa sekaannusta, sillä englanniksi polo shirt ('poolopaita') viittaa muun muassa tenniksessä käytettyihin pikeepaitoihin.
Tenacious D
Tenacious D tai "The D" on yhdysvaltalainen rockduo. Yhtyeen perustivat näyttelijä-muusikot Jack Black ja Kyle Gass. Tenacious D:n musiikki on huumoripainotteista, mutta myös hyvin ammattitaitoista. Yhtye on ollut aktiivisena vuodesta 1994.
Yhtye nousi suosioon vuonna 1999 saatuaan oman televisiosarjan, joka oli kuitenkin lyhytikäinen. Vuonna 2001 julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi Tenacious D, jossa rumpalina toimi Foo Fightersista ja Nirvanasta tunnettu Dave Grohl. He julkaisivat DVD:n The Complete Masterworks (2003) ja vuonna 2006 valmistui elokuva Tenacious D: Maailman paras rokkibändi (Tenacious D in: The Pick of Destiny). Elokuvan soundtrackilla lauloivat muun muassa Meat Loaf, Ronnie James Dio ja Dave Grohl, jotka kaikki esiintyvät myös elokuvassa. Yhtyeen musiikkia on myös Brütal Legend -videopelissä.
Historia
Jack Black tapasi 16-vuotiaana silloin 24-vuotiaan Kyle Gassin Edinburghissa, Skotlannissa. Kumpikin kuului teatterikerhoon. Gass ja Black eivät aluksi pitäneet toisistaan, mutta alkoivat ajan kuluessa tulla paremmin toimeen keskenään. Black ja Gass tekivät myös vaihtokaupan: Jos Gass opettaa Blackiä soittamaan kitaraa, opettaa Black Gassiä näyttelemään. Tätä vaihtokauppaa pidetään syynä Tenacious D:n syntymiseen. He soittivat ensimmäisen keikkansa vuonna 1994, esittäen ainoastaan yhden kappaleen, "Tributen".
Kummatkin jäsenet soittavat kitaraa ja laulavat, mutta Black on yhtyeen päälaulaja ja Gass yhtyeen pääkitaristi. Yhtyeen nimi keksittiin urheilutoimittaja Marv Albertin sanomasta lausahduksesta koripallo-ottelussa (tenacious defense).
Televisiosarja
Yhtyeestä kertova TV-sarja esitettiin alun perin vuonna 1997, jolloin HBO esitti kaksi jaksoa. Jaksoja tehtiin aluksi yhteensä kuusi, mutta loput neljä näytettiin vasta 1999. Suomessa sarjan on esittänyt Nelonen. Sarjassa kuvataan fiktiivisesti ja humoristisesti yhtyeen matkaa kohti suurta menestystä, jonka esteenä ovat mm. inspiraation puute sekä Jackin ja Kylen väliset erimielisyydet. Televisiosarjassa kuultiin monta kappaletta, jotka löytyvät myös yhtyeen esikoisalbumilta.
Elektroniikan passiivikomponenttien epäideaalisuudet
Passiivisiksi komponenteiksi kutsutaan elektroniikan komponentteja, jotka kuluttavat energiaa. Yleisimpiä passiivisia komponentteja ovat vastus, kondensaattori sekä kela. Pienillä taajuuksilla passiiviset komponentit toimivat melkein ideaalisesti, mutta mennessä korkeammille taajuuksille niin mikään komponentti ei käyttäydy enää ideaalisesti. Toisin sanoen komponenttien toiminta suuremmilla taajuksilla ei noudata ideaalimalleja eli ne alkavat käyttäytyä epäideaalisesti. Häiriöttömän elektroniikan suunnittelussa nämä poikkeavuudet on tunnettava.
Vastus
Ideaalinen vastus on puhtaasti resistiivinen komponentti jolloin se tuottaisi vain lämpöä eikä sisältäisi minkäänlaista reaktiivista osaa, mutta todellisuudessa suurilla taajuuksilla vastusten taajuusominaisuudet tulevat merkittäviksi. Taajuuden kasvaessa impedanssin itseisarvo pienenee loiskapasitanssin vaikutuksesta, kunnes saavutetaan resonanssitaajuus. Kalvovastusten käyttökelpoinen taajuusalue ulottuu kymmeniin jopa satoihin megahertseihin. Massavastuskset ovat käyttökelpoisia noin megahertsin taajuuten asti, mutta jotkin mallit voivat soveltua korkeammillekin taajuuksille. Lankavastusten induktanssi voi rajoittaa käyttökelpoisen taajuusalueen muutamiin kilohertseihin.
Syitä epäideaalisuuksille ovat
Loisinduktanssia voidaan ehkäistä vastuslangan kaksoiskierteen vastakkaisiin suuntiin kulkevilla vastuslangoilla jotka kumoavat toistensa induktanssin. Jokaisella johdinsilmukalla on loiskapasitanssia viereistensä kierrosten kanssa, sekä usein muuntajan tapauksessa myös ensiökäämityksestä toisiokäämitykseenkin.
Syynä virranahtoon on sisäisen tai ulkoisen magneettikentän johtimeen indusoivat pyörrevirrat, jotka kulkevat johtimen virran vastaisesti keskellä johdinta sekä sen suuntaisesti johtimen reunoilla.
Keskellä johdinta pyörrevirrat kumoavat johtimessa kulkevan virran vaikutuksen miltei kokonaan, jolloin lähes kaikki virta pakkautuu reunoille. Läheisyysvaikutusta voidaan vähentää Litz-langalla joka koostuu useasta pienestä yksittäisestä, eristetystä johtimesta.
Keraamiset kondensaattorit
Keraamiset kondensaattorit ovat käytetyimpiä kondesaattorityyppejä. Ne ovat tyypillisesti kapasitanssiltaan muutamista pikofaradeista noin 0.1 F asti. Niiden hyviin puoliin sisältyy halpa hinta, luotettavuus ja pienet häviöt. Sen lisäksi sillä on hyvä varauskyky kokoonsa nähden. Keraamisessa kondensaattorissa on useita kerroksia, jotta kapasitanssi saadaan halutun suuruiseksi.
Tämän tyyppistä kondensaattoria tulee käsitellä varoen, sillä se saattaa murtua, jolloin sen sisäosat altistuvat kosteudelle, vaurioittaen komponenttia. Keraamiset kondensaattorit jaetaan kolmeen ryhmään näiden suhteellisen permittiivisyyden mukaan. Suurempi permittiivisyys tarkoittaa suurempaa häviökerrointa, mutta mahdollistaa pienemmän koon. Ryhmän 1 kondensaattorit ovat laadukkaimpia, sillä niiden kapasitanssi ei muutu taajuuden tai jännitetason kasvaessa. Lämpötilan aiheuttamat kapasitanssin muutokset voidaan korkean laadun takia helposti ennustaa.
Ryhmän 2 ja 3 kondensaattoreiden ominaisuuksiin vaikuttaa jännitteen amplitudi, taajuus, lämpötila ja aika. Kapasitanssi voi vaihdella jopa 15% ilmoitetusta arvosta, lämpötilan takia.
Elektrolyyttikondensaattorit
Elektrolyyttinen kondensaattori on halpa ja sekin tuottaa paljon kapasitanssia pienessäkin koossa (jopa enemmän kuin keraaminen), jonka takia sitä käytetään paljon sovelluksissa, joissa esiintyy suuria virtoja tai matalia taajuuksia. Yleisimpiin käyttökohteisiin lukeutuu mm. (ääni)vahvistimet ja erilaiset virtalähteet. Elektrolyyttikondensaattorit jakautuvat kondensaattorilevyjen valmistuksessa käytetyn metallin mukaan joko alumiinielektrolyyttikondensaattoreihin tai tantaalikondensaattoreihin.
Alumiinielektrolyyttikondensaattoreiden kondensaattorilevyt on tehty alumiinista, joista toinen on päällystetty eristävällä oksidikerroksella. Levyjen välissä on paperivälike, joka on kastettu elektrolyyttiaineessa. Elektrolyyttikondensaattoria valitessa on erityisen tärkeää valita sellainen, jossa ESR on käyttökohteeseen sopiva. Lisäksi niiden käyttöönotossa tulee huomioida niiden rajoittunut taajuusvaste. Sen seurauksena alumiinielektrolyyttikondensaattoreita ei kannata käyttää sovelluksissa, joissa käytetyt taajuudet ovat yli 100 kHz. Tärkeää on myös muistaa kytkeä kondensaattori oikein päin, sillä vääränsuuntaisella jännitteellä se voi tuhoutua.
Tantaalikondensaattoreissa anodin ja katodin välissä on eriste, joka on tantaalipentoksidia (Ta2O5). Katodi on mangaanidioksidista, MnO2, muodostuvaa puolijohdemateriaalia. Komponentti sietää hyvin suuria taajuuksia, eikä sen kapasitanssi muutu iän myötä lähes ollenkaan. Lisäksi sen lämmönsietokyky on hyvä, toimien halutusti välillä -55 C - 125 C. Tantaalikondensattorin vikaantumiseen vaikuttavat epäedulliset ympäristösuhteet. Eri vikaantumistapoja ovat muun muassa avoin, oikosuljettu piiri, vuotovirran kasvu, kapasitanssimuutokset, häviökertoimien muutokset ja mekaaniset kotelon ja rakenteiden muutokset, johtuen mm. kosteudesta ja lämpötilan kasvusta. Suurella kuormituksella tai väärinpäin kytkettynä tantaalikondensaattori saattaa jopa räjähtää.
Superkondensaattorit
Superkondensaattori on erikoiskomponentti, jolla on erittäin korkea kapasitanssi, luokkaa faradeista jopa tuhansiin faradeihin. Alun perin niitä käytettiin väliaikaismuistien varavirtalähteinä. Nykyään niiden käyttö on yleistä moottori- ja tehokäytöissä(esim. junissa) ja sähköautotekniikassa(sähkön varastointi pienempään tilaan kuin akuissa, ja erittäin nopeat latausajat).
Niitä käyttäessä tulee huomioida niiden jännitekesto (yleisesti vain 2.5-2.7 V) ja itsestään purkautuminen (purkautumista voi tapahtua 50%/kk, vrt. Li-ion akun 5%/kk).
Muovikondensaattorit
Myös yksi yleisimmistä kulutuselektroniikan kondensaattoreista. Niiden eristeenä käytetään monia eri polymeeriseoksia, ja nämä ovat helposti muotoiltavissa ja lämpömuokattavissa. Näihin kuuluvat esimerkiksi polykarbonaatti, polypropeeni ja polyesteri. Niiden suosio johtuu halvasta hinnasta käyttötarkoitukseen nähden, pienistä häviöistä, suuresta pulssinsietokyvystä ja kohtalaisesta lämpötilavakaudesta. Sisäisen rakenteen takia niiden virtatiet ovat lyhyet ja ne käyttäytyvät rinnankytkettyjen kondensaattorien tavoin vähentäen näin sisäisiä ohmihäviöitä ja haitallisia induktansseja.
Niiden käyttötarkoitus ja ominaisuudet voivat vaihdella suuresti riippuen muoviseoksesta ja rakennustavasta. Ne voivat olla myös metallisoituja, jolloin erillisen metallikalvon sijaan muovipintaan on höyrystetty erittäin ohut metallikalvo. Jos tällaisessa kondensaattorissa tapahtuu läpilyönti voi se korjaantua itsestään metallikalvon höyrystyessä, poistaen näin läpilyöntikohdan.
Kela
Kelalla on yleensä huonoimmat laajakaistaiset taajuusominaisuudet. Kela koostuu johtimesta, joka on kierretty silmukoille. Käämilankojen välille muodostuu helposti kapasitanssia. Suuri-induktanssisissa keloissa langasta johtuva resistanssi voi olla jopa ohmien suuruista. Kapasitanssi yhdistettynä virranahtautumisesta johtuvaan resistanssin kasvuun pilaavat käämin suurtaajuusominaisuudet. Ilmasydämisen kelan suurtaajuusominaisuudet ovat yleensä paremmat kuin ferromagneettisen sydämen.
Kelan epäideallisuudet
Syitä epäideaalisuuksille ovat
Kelan häviöt koostuvat kuparihäviöistä sekä rautahäviöistä eli sydänhäviöistä. Sydänhäviöt taas voidaan jakaa pyörrevirtahäviöihin ja hystereesihäviöihin. Kuparihäviöt saadaan minimoitua minimoimalla kelan resistanssi. Tämä taas toteutetaan pitämällä kelan langanpituus mahdollisimman lyhyenä ja poikkipinta-ala mahdollisimman suurena. Virran ahdon hallitsemiseksi voidaan käyttää Litz- lankaa, joka toimii paremmin erityisesti suurilla taajuuksilla.
HMS Endurance (A171, 1967)
HMS Endurance (viirinumero A171) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuosina 1967–1991 palveluksessa ollut jäätilanteen seuranta-alus (jäänmurtaja). Se osallistui tuona aikana muun muassa Falklandin sotaan.
Hankinta
Alus laskettiin vesille 1956 Krogerwerftillä Lauritzen Linesin MV Anita Danina. Se myytiin 1967 Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Harland and Wolff teki alukselle tarvittavat muutostyöt ennen palvelukseenottoa, jolloin se nimettiin HMS Enduranceksi. Aluksen tehtävänä oli tukea kesäisin Britannian Etelänavan tutkimusta sekä Falklandinsaarten hallintoa. Punaiseksi maalatun rungon takia alus sai lempinimen Punainen luumu.
Palvelus
Kuninkaallinen laivasto suunnitteli aluksen poistamista palveluksesta 15. huhtikuuta 1982 John Nottin vuoden 1981 puolustusselonteon vuoksi, mutta Falklandin sota esti tämän.
Aluksen ollessa 19. maaliskuuta 1982 Port Stanleyssä argentiinalaiset saapuivat Etelä-Georgiaan. Endurancen päällikkö Nick Barker sai määräyksen lähteä saarelle. Aluksella ollutta merijalkaväkeä vahvennettiin ennen kuin alus lähti 21. maaliskuuta Etelä-Georgiaan, jonne se saapui 25. maaliskuuta. Sotilaiden noustua maihin alus lähti paluumatkalle 30. maaliskuuta.
Alus törmäsi 1989 jäävuoreen. Vaikka vauriot korjattiin, alus todettiin vuonna 1991 kelvottomaksi Etelä-Atlantin koviin olosuhteisiin. Alus poistettiin palveluksesta ja korvattiin MV Polar Circlellä, joka myöhemmin nimettiin HMS Enduranceksi.
Kai Siegbahn
Kai Manne Börje Siegbahn (20. huhtikuuta 1918 – 20. heinäkuuta 2007) oli ruotsalainen fyysikko. Siegbahnille, Arthur Schawlowille ja Nicolaas Bloembergenille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1981 korkearesoluutioisen elektronispektroskopian kehittämisestä. Siegbahn työskenteli aktiivisesti Ångström-laboratoriossa, Uppsalan yliopistossa.
Elämäkerta
Kai Siegbahn syntyi vuonna 1918 Lundissa, Ruotsissa. Hän oli Nobelin fysiikanpalkinnon voittaneen Karl Manne Siegbahnin sekä Karin Högbomin poika. Siegbahn kävi Uppsalan lukiota ja jatkoi opiskelua Uppsalan yliopistossa sekä Tukholman yliopistossa. Siegbahn väitteli Tukholman yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1944.
Siegbahn sai fysiikan professuurin Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1951 ja kolme vuotta myöhemmin siirtyi Uppsalan yliopistoon, jossa hän toimi professorina vuonna 1984 tapahtuneeseen eläköitymiseensä asti.
Siegbahn solmi avioliiton Anna Brita Rhedinin kanssa 23. toukokuuta vuonna 1944. Suhteeseen syntyi kolme poikaa: Per (1945), Hans (1947) ja Nils (1953).
Tieteellinen ura
Nobel-palkitussa työssään Siegbahn luo pohjan niin sanotulle XPS-tekniikalle (käytetään myös lyhennystä ESCA) sekä kehitti tarvittavia hienostuneita instrumentteja käyttötarkoitusta varten. XPS perustuu pohjimmiltaan valosähköiseen ilmiöön, jossa elektroneja emitoituu, kun metalleihin kohdistetaan tarpeeksi suuri taajuista sähkömagneettista säteilyä. Siegbahnin saavutus oli se, että hän kehitti menetelmän, jonka avulla pystytään mittaamaan emitoituneiden elektronien energia, joka on kullekin alkuaineelle ominainen. XPS mahdollistaa vetyä ja heliumia lukuun ottamatta aineiden pintakerrosten alkuainejakauman analysoinnin 0,1 atomiprosentin pitoisuuksiin saakka. XPS ei vaurioita tutkittavaa näytettä ja se soveltuu johteiden, puolijohteiden sekä eristemateriaalien tutkimukseen. XPS:n avulla voidaan erottaa pinnan kemiallisen koostumuksen lisäksi myös pinnalla olevat yhdistemuodot, kuten esimerkiksi fluorin ioniset ja kovalenttiset sidokset.
Dramacon
Dramacon on Svetlana Šmakovan kirjoittama ja piirtämä alun perin englanninkielinen pseudomangasarja. Sarjan on julkaissut Tokyopop-kustantamo vuosina 2005-2007. Dramacon oli ehdolla Harvey Award -palkinnon saajaksi 2006 ja Eisner-palkinnon saajaksi erikoistunnustus-kategoriassa 2007.
Juoni
Nuori amatöörikirjailija Christie asettuu animetapahtuman taiteilijakujalle esittelijäksi, koska kokee sen mahdollisuudeksi mainostaa taiteilijapoikaystävänsä kanssa aloittamaansa mangaa. Odottamatta hän ihastuu salaperäiseen cosplayeriin, Mattiin, joka lohduttaa häntä poikaystävän flirttaillessa muille tytöille. Mattin ja Christien suudelman nähnyt raivostunut ja juopunut poikaystävä yrittää seksuaalisesti hyväksikäyttää Christietä. Sen jälkeen Christie viettää viimeisen yönsä Mattin ja hänen ystäviensä luona.
Christie saapuu seuraavaan Yatta Anime -tapahtumaan uuden piirtäjän, Bethanyn, kanssa. Christie tapaa siellä Mattin, jolla on uusi tyttöystävä. Tämä animetapahtuma on mustasukkaisuuden valloittama, mutta kolmantena vuotena asiat alkavat selvitä.
Uudella piirtäjällä Bethanyllä on ongelmia hänen äitinsä tullessa kolmantena vuotena katsomaan, millaisessa kulttuuritapahtumassa Bethany on. Bethany riitelee äitinsä kanssa uravalinnastaan, minkä jälkeen äiti ajaa kolarin. Christie ja muut jättävät tapahtuman tyytyväisempinä kuin aiemmin.
MAC-osoite
MAC-osoite (Media Access Control) on verkkosovittimen ethernet-verkossa yksilöivä osoite. Se on useimmiten fyysisesti kirjoitettu jo tehtaalla kortille, mutta sitä voi myös vaihtaa ohjelmallisesti jälkikäteen. Osoite koostuu kuudesta kaksinumeroisesta heksadesimaalisesta luvusta, joista kolme ensimmäistä on valmistajan itselleen IEEE:ltä hankkima etuliite ja kolme jälkimmäistä on juokseva sarjanumero.
Erityisiä MAC-osoitteita käytetään multicast-lähetysten välittämiseen. Niitä kutsutaan multicast-ryhmiksi.
RARP muuntaa MAC-osoitteet IP-osoitteiksi ja ARP päinvastoin.
Mohamed Medjoudj
Mohamed Medjoudj (s. 8. heinäkuuta 1977 Constantine, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. 185 senttimetriä pitkä Medjoudj pelaa keskikentän keskellä peliä rakentavassa roolissa. Hän edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa CS Constantinea.