cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kazuki Nakajima
Kausi 2008
7. marraskuuta 2007 varmistui että Nakajima jatkaa Rosbergin tallikaverina kaudella. Kauden ensimmäisessä kilpailussa Australiassa Nakajima sijoittui kuudenneksi Rubens Barrichellon hylkäyksen johdosta. Espanjan osakilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi voitettuaan tallikaverinsa ensimmäistä kertaa aika-ajossa. Monacossa Nakajima sijoittui seitsemänneksi, ottaen kaksi pistettä tililleen. Yksikään japanilainen kuljettaja ei aiemmin ole onnistunut ajamaan pisteille Monacossa. Britannian osakilpailun vaikeissa oloissa Nakajima ajoi tasavarmasti kahdeksanneksi tienaten jälleen pisteen. Singaporen katuradalla Nakajima sijoittui myös seitsemänneksi, selviytyen ensimmäistä kertaa aika-ajojen kolmanteen osioon. Nakajima sijoittui lopulta viidenneksitoista kerättyään 9 pistettä.
Kausi 2009
thumb|270px|Nakajima [[Belgian Grand Prix 2009|Belgian GP:ssä 2009.]] Kaudella Nakajima ei onnistunut keräämään pistettäkään, vaikka sijoittuikin uransa parhaaseen lähtöruutuun Britannian osakilpailussa. Viidenneltä sijalta lähteneen Nakajiman taktiikka oli kuitenkin heikko ja hän tuli maaliin vasta 11. sijalla. Kauden aikana hän ajoi kahdesti yhdeksänneksi, Unkarissa ja Singaporessa. Nakajiman sopimus Williamsilla päättyi kauden jälkeen.
Formula 1:n jälkeen
Kaudella Nakajima pyrki takaisin F1-sarjaan uuden tallin, Stefan GP:n väreissä. Stefan GP:n hakemus sarjaan kuitenkin hylättiin.
Super Formula
Kaudella 2011 Nakajima kilpaili Japanin Formula Nippon -sarjassa, jolloin hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Formula Nipponin mestaruuden kaudella 2012 ja vuonna 2014 Super Formula -sarjan mestaruuden.
FIA World Endurance Championship
Vuodesta 2012 lähtien Nakajima on kilpaillut FIA World Endurance Championship -kestävyyssarjassa kilpaillen LMP1-luokan Toyotalla. Vuonna 2018 Nakajima osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin yhdessä Sébastien Buemin ja Fernando Alonson kanssa, jonka he voittivat Toyotan autolla. Nakajima on voittanut Le Mansin 24 tunnin ajoissa kolme kertaa vuosina 2018, 2019 ja 2020.
Vuonna 2021 ilmoitettiin, että hän lopettaa kuljettajana otettuaan vastaan varajohtajan roolin Toyota Gazoo Racing Europe -tallissa (ennen nimellä Toyota Motorsport GmbH).
Mbaqanga
Mbaqanga on eteläafrikkalainen 1930-luvulla syntynyt tanssimusiikin laji. Musiikille tunnusomaisia piirteitä on voimakas rytmi ja bassolinja. Mbaqangan keskeisiä kasvualueita oli 1950-luvulla Johannesburgin Sophiatownin township.
Mbaqanga sai vaikutteita useista varhaisemmista musiikin tyylilajiesta kuten jazzista, kwelasta ja marabista. Nykyiset mbaqanga-yhtyeet koostuvat tavanomaisesti rummuista, bassosta, laulajasta, kitaroista ja mahdollisesti vaskipuhaltimista. Niille tunnusomaista on rumpujen, basson, laulun ja kitaroiden eriaikainen sisääntulo. Marabimusiikin syklinen luonne yhdistyi perinteisiin afrikkalaisiin tansseihin kuten zulujen indlamuun.
Mbaqanga ympärille syntynyt uusi urbaani musta eteläafrikkalainen kulttuuri innoitti myös muita taidelajeja, erityisesti kirjallisuutta Drum Generation-nimisen ryhmän muodossa. Sophiatownin vilkas yöelämä veti puoleensa myös uskaliaita ja vapaamielisiä valkoisia eteläafrikkalaisia ja alueella tapahtui ensimmäistä todellista kulttuurillista ja sosiaalista vuorovaikutusta maan etnisten ryhmien välillä. Apartheid-hallinto päätti Sophiatownin kulttuurisen kultakauden kun se ryhmäaluelain nojalla julisti sen valkoiseksi alueeksi. 12. helmikuuta 1955 noin 65 000 asukasta siirrettiin kolmentoista mailin päässä sijaitsevalle uudelle alueelle.
1980-luvulla syntyi mbaqangan ja punkin fuusioita kuten Soul Brothers-yhtye ja Hugh Masakelan levy Technobush.
Kööpenhaminan lentoaseman metroasema
Kööpenhaminan lentoaseman metroasema on Kööpenhaminan lentoasemaa palveleva metroasema Amagerin itäosassa. Se sijaitsee Kastrupin esikaupunkialueella ja Tårnbyn kunnassa. Asema on M2-linjan itäinen pääteasema. Asema sijaitsee Juutinrauman radan yläpuolella. thumb|left|Metrorata ylittää [[Eurooppatie E20|E20-tien ja Juutinrauman radan.]]
Jeannie Longo
thumb|Longo vuonna 2011 Jeannie Longo-Ciprelli (s. 31. lokakuuta 1958 Annecy) on ranskalainen pyöräilijä, olympiavoittaja ja moninkertainen maailmanmestari. Urheilu-uransa syöksylaskijana aloittanut, pyöräilyyn 20-vuotiaana vaihtanut Longo-Ciprelli kilpailee sekä radalla että maantiellä.
Pitkän ja menestyksekkään urheilu-uransa lisäksi Longo-Ciprelli on suorittanut kaksi akateemista tutkintoa.
Kirsi Alm-Siira
thumb|260px|Kirsi Alm-Siira vuonna 2006. Kirsi Maria Alm-Siira (s. 2. syyskuuta 1974 Noormarkku ) on suomalainen uutistoimittaja.
Barry Lyndon
Barry Lyndon on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on tuottanut, käsikirjoittanut ja ohjannut Stanley Kubrick. Se perustuu William Makepeace Thackerayn kirjoittamaan veijariromaaniin The Luck of Barry Lyndon vuodelta 1844. Elokuva kertoo irlantilaisen Barry Lyndonin (syntyjään Redmond Barry) noususta ja tuhosta 1700-luvun englantilaisessa yhteiskunnassa.
Elokuvaan sisältyy harvinaislaatuisia kynttilöiden valossa kuvattuja kohtauksia. Kubrick pyrki erikoisella valaistuksella tavoittelemaan autenttista vanhanajan tunnelmaa. Koska kynttilöiden valo on liian heikko tavanomaiselle kameraoptiikalle, Kubrick valmistutti aivan erityiset objektiivit kohtausten kuvausta varten. Zeiss oli valmistanut erittäin valovoimaiset (f 0,7) objektiivit Yhdysvaltain avaruushallinto Nasalle 1960-luvun lopulla kuulentoja varten, ja nämä sovitettiin Panavision-elokuvakameraan. Syväterävyysalue jäi pieneksi suuresta aukosta johtuen, mutta kohtaukset voitiin kuvata kynttilänvalossa. Kubrick otti elokuvan visuaaliseen ilmeeseen myös paljon vaikutteita englantilaisen taidemaalari William Hogarthin maalauksista.
Kirsi Alm-Siira
Työura
Vuoden 2015 keväästä saman vuoden syksyyn Alm-Siira toimi hetken aikaa HSTV:n kanavapäällikkönä, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin töihin MTV:lle vuoden 2016 tammikuussa.
Barry Lyndon
Vaikka Barry Lyndon sai neljä Oscar-palkintoa – Spartacuksen ohella enemmän kuin mikään muu hänen ohjauksistaan – se sai ensi-illan jälkeen vähemmän arvostusta osakseen kuin Kubrickin aiemmat elokuvat. Elokuva menestyi vain Euroopassa, kun taas Pohjois-Amerikassa katsojaluvut jäivät hyvin pieniksi. Myöhemmät uudelleenarvioinnit ovat kuitenkin nostaneet Barry Lyndonin asemaa elokuvahistoriassa, ja The New York Timesin kriitikot valitsivatkin sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni
Elokuvan tarina jakautuu kahteen osaan. Ensimmäinen osa alkaa 1750-luvun Irlannista, jossa Redmond Barry elää äitinsä kanssa isän kuoltua kaksintaistelussa. Redmond on syvästi rakastunut serkkuunsa Nora Bradyyn, mutta taloudellisista syistä Nora on luvattu englantilaiselle kapteenille John Quinille. Tästä vimmastuneena Redmond tulee loukanneeksi kapteeni Quinin kunniaa ja hankkiutuu tämän kanssa pistoolein käytävään kaksintaisteluun, jossa Redmond ampuu Quinin. Tämä pakottaa Redmondin lähtemään karkumatkalle kohti Dublinia, mutta matkan varrella hän joutuu maantierosvona tunnetun kapteeni Feeneyn ja tämän pojan ryöstämäksi, mikä pakottaa pennittömäksi joutuneen Redmondin värväytymään brittiarmeijaan. Siellä hän tapaa vanhan perheystävän kapteeni Groganin, jonka Redmond näki viimeksi Quinia vastaan käydyssä kaksintaistelussa. Grogan paljastaa Redmondille, että Quin onkin tosiasiassa elossa; Redmondin asetta oli käsitelty käyttämällä ammuksena rohdinkangasta ja Quinin piti vain teeskennellä kuollutta todistajien läsnäollessa. Redmond ymmärtää, että tämä oli vain suvun tarkoitus järjestää hänen Noran ja Quinin välisen avioliiton tieltä.
Kirsi Alm-Siira
Yksityiselämä
Alm-Siira oli naimisissa Kalle Siiran kanssa. Pari meni naimisiin syyskuussa 2006 ja ilmoitti erostaan tammikuussa 2021. Heillä on kaksi lasta.
Muuta
Keväällä 2017 Alm-Siira kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kymmenennellä tuotantokaudella, sijoittuen toiseksi. 12. maaliskuuta hän pyörtyi kesken suoran Tanssii tähtien kanssa -lähetyksen.
Barry Lyndon
Juoni
Yhdessä he huijaavat korttipelissä Tübingenin prinssiä, joka pelin rehellisyyttä epäillen alkaa vaatia hyvitystä. Ministeriössä ollaan yhäkin varmoja Chevalier de Balibarin osallisuudesta vakoiluun, ja tämä päätetään karkottaa maasta. Redmondin hälyttämänä Chevalier karkaa yön pimeinä tunteina, ja viranomaiset karkottavat Chevalieriksi naamioituneen Redmondin seuraavana aamuna maasta, ja tämä pääsee siten eroon preussilaisista viranomaisista. Seuraavina vuosina sekä Redmond Barry että Chevalier de Balibari kiertelevät ympäri Eurooppaa harjoittaen korttihuijauksia seurapiirien keskuudessa samalla kun Redmond ryhtyy harrastamaan miekkailua tarkoituksena periä pelivelkoja niskuroivilta asiakkailta. Eräässä kylpylässä vierailtua Redmond iskee silmänsä kauniiseen ja rikkaaseen Lyndonin kreivittäreen. Redmond viettelee lady Lyndonin, ja myöhemmin he avioituvat vähän sen jälkeen kun kreivittären aviomies Sir Charles Lyndon kuolee sairaskohtaukseen.
pienoiskuva|Kuvassa Redmond Barry ([[Ryan O'Neal) ja lady Lyndon (Marisa Berenson).]] Tarinan toinen osa alkaa 1770-luvulta, jolloin Redmond Barry on lady Lyndonin kanssa avioitumisen myötä omaksunut uudeksi nimekseen Barry Lyndon ja asettunut asumaan Englantiin nauttiakseen kerrankin yleellisestä elämästä. Valitettavasti Sir Charlesin ja lady Lyndonin avioliitosta lähtöisin oleva nuori lordi Bullington osoittaa halveksuntaansa uutta isäpuoltaan kohtaan, mikä saa jopa Barrynkin suhtautumaan ajan myötä vihamielisesti lordi Bullingtonia kohtaan. Myöhemmin Barry ja lady Lyndon saavat yhteisen poikalapsen, Bryanin, mutta tästäkään huolimatta avioliitto ei ole onnellinen, koska Barry ryhtyy tuhlailemaan lady Lyndonin omaisuutta samalla kun harjoittaa syrjähyppyjä. Myöhemmin Barryn äiti, joka on muuttanut asumaan heidän luokseen, varoittaa poikaansa tämän asemastaan; ilman arvonimeä Barry ei ole oikeutettu lady Lyndonin koko omaisuuteen puolison mahdollisen poismenon myötä vaan kaikki menisi lordi Bullingtonille. Barry alkaa rakentamaan suhteita vaikutusvaltaiseen lordi Wendoveriin ja sitä kautta ylhäisiin seurapiireihin, tuhlaten entistä enemmän rahaa tehdäkseen vaikutuksen.
Barryn holtiton tuhlailu lordin arvonimen eteen ei jää aikuiseksi kasvaneelta lordi Bullingtonilta noteeraamatta ja tämä saa tarpeekseen. Eräässä juhlatilaisuudessa, jonne Barry on kutsunut uusia ylhäisiä ystäviään vieraiksi, marssii lordi Bullington kaikkien läsnäollessa avautumaan äidilleen, kuinka silkkaa vastenmielisyyttään Bullington tuntee isäpuoltaan kohtaan ja samalla hän uhkaa lähteä äitinsä luota ja pysyä poissa niin kauan kun Barry elää heidän kodissaan. Tämä ulostulo saa Barryn menettämään malttinsa ja hän hyökkää Bullingtonin kimppuun pahoinpidellen tätä silminnäkijöiden edessä, mikä tekee turhaan ponnistelleesta Barrysta hylkiön seurapiirin silmissä. Vaikka tapaus masentaa syvästi Barrya, hän yrittää kuitenkin parhaansa mukaan olla hyvä isä 9-vuotiaalle Bryanille, jolle hän lupaa syntymäpäivälahjaksi hevosen. Bryan kuitenkin livahtaa ennen aikoja talleille yritäkseen omin päin ratsastaa hevosella, joka villiintyy ja heittää Bryanin selästään. Bryan loukkaantuu vakavasti ja muutamaa päivää myöhemmin kuolee vammoihinsa vanhempiensa läsnäollessa.
Bryanin kuolema tekee Barrysta melankolisen ja hän alkaa hakea lohtua alkoholismista. Lady Lyndon puolestaan yrittää löytää itselleen lohtua uskosta, mutta hänen tilansa mennessä yhä huonompaan suuntaan hän yrittää huonolla menestyksellä tehdä itsemurhan myrkyttämällä itsensä. Lyndonien palvelusväkeen kuuluvat Runt ja Graham välittävät uutiset vanhasta kodistaan poismuuttaneelle lordi Bullingtonille, joka järkyttyy ja syvästi häveten omaa raukkamaista pakoaan hän päättää tehdä lopun tälle koko hulluudelle. Hän etsii Barryn käsiinsä ja haastaa tämän pistoolein käytävään kaksintaisteluun. Kaksintaistelun käytävällä kohtaamispaikalla lordi Bullington saa kolikon heiton myötä oikeuden ampua ensimmäisen laukauksen, mutta hermostuneena hän laukaisee aseensa hätäisesti, jolloin vuoro siirtyy Barrylle. Pelosta kangistuneen Bullingtonin sijasta Barry ampuu omalla pistoolillaan maahan toivoen, että Bullington katsoisi asian olevan loppuun käsitelty, mutta Bullington ei katso olevansa vieläkään tyytyväinen tulokseen. Seuraavalla vuorollaan Bullington ampuu Barrya, osuen tätä jalkaan. Barry joutuu sairaalahoitoon, mutta saa kuulla vaurioituneen jalkansa joutuvan amputoitavaksi, sillä pistoolin panos oli aiheuttanut vakavan verenvuodon. Kun jalan amputoinnin jälkeen Barry on toipumassa, lordi Bullington ottaa Lyndonien kiinteistön viimein haltuunsa. Bullington lähettää Grahamin välittämään Barrylle ja tämän äidilleen viestin, jossa lordi Bullington lupaa maksaa joka vuosi Redmond Barrylle 500 guineaa vain sillä ehdolla, että Barry häipyy Englannista ikiajoiksi eikä tapaa enää lady Lyndonia. Barry hyväksyy lopulta tämän tarjouksen ja palaa äitinsä kanssa takaisin Irlantiin. Barryn kerrotaan vielä tämän jälkeen yrittäneen palata entiseen ammattipelurin rooliin, vailla samanlaista menestystä.
Västervik (Vaasa)
Västervik on kaupunginosa Vaasassa.
Västervikissä sijaitsee Villa Strömsö, jossa kuvataan televisiosarjaa Strömsö, sekä venesatama. Se on Gerbyn vieressä olevaa omakotialuetta. Alue on siitä erikoinen, että lähes joka viides vaasalainen asuu Gerby–Västervik-alueella, mutta alueella ei juurikaan ole työpaikkoja.
Itse Västervikin kylän asukasluku vuonna 2013 oli noin 700.
Luettelo 1950-luvun suomalaisista elokuvista
Luettelo Suomessa tuotetuista elokuvista julkaisuvuoden mukaan. Aakkosellisesta luettelosta elokuvista katso Luokka:Suomalaiset elokuvat.
Pidättämiseen oikeutettu virkamies
Pidättämiseen oikeutettu virkamies on henkilö, jolla on oikeus tehdä pidätys. Pidättäminen on pakkokeino, joka loukkaa yksilönvapautta. Tämän vuoksi on oikeusvaltioissa tarkkaan määritelty, millä edellytyksillä ja kenen päätöksellä pidättämisen voi tehdä.
Pidättämiseen oikeutetut Suomessa
Pidättäminen on eri asia kuin kiinniotto. Poliisimiehen tehdessä kiinnioton ilman pidättämismääräystä, on siitä viipymättä ilmoitettava pidättämiseen oikeutetulle virkamiehelle.
Pidättämiseen oikeutetun virkamiehen oikeuksia
Pidättämisen lisäksi heillä on useissa eri laeissa säädettyjä oikeuksia ja velvollisuuksia, kuten oikeus toimia esitutkinnan tutkinnanjohtajana tai päätösvalta vangitsemisvaatimuksesta tai vangin yhteydenpidon rajoittamisesta. Myös pakkokeinojen käytöstä yleensä päättää pidättämiseen oikeutettu virkamies.
Suomen laeissa pidättämiseen oikeutettu virkamies on laajalti käytetty käsite, johon viitataan usein esimerkiksi esitutkinnan tai poliisin toimivaltakysymyksissä. Pidättämiseen oikeutetuista virkamiehistä, jotka ovat poliiseja, käytetään myös nimitystä pidättämiseen oikeutettu poliisimies ja tullin tapauksessa nimitystä pidättämiseen oikeutettu tullimies.
Pidättämiseen oikeutettuja virkamiehiä ovat :
Pidättämiseen oikeutetuista puolustusvoimien virkamiehistä säädetään laissa erikseen.
Salaiset pakkokeinot
Muun muassa telekuuntelua, televalvontaa, tukiasematietojen hankkimista, peiteltyä tiedonhankintaa, teknistä tarkkailua, teleosoitteen tai telepäätelaitteen yksilöintitietojen hankkimista, peitetoimintaa, valeostoa, tietolähdetoimintaa ja valvottua läpilaskua voidaan käyttää esitutkinnassa salassa niiden kohteilta.
Saksa
Yleinen syyttäjä tai poliisi voi pidättää epäillyn väliaikaisesti, jos hänet saadaan kiinni rikospaikalta tai hänen epäillään yrittävän paeta poistuessaan rikospaikalta. Yleinen syyttäjä tai poliisi voi myös pidättää epäillyn, jos viivästymisestä aiheutuu vaaraa ja asia on siksi kiireellinen, edellyttäen, että pidätysmääräyksen ehdot täyttyvät. Tämä edellyttää, että on olemassa pakottavia syitä epäillä henkilöä rikoksesta ja erityiset pidätysperusteet täyttyvät. Epäillyn pidätyshetkellä tuomari on jo voinut antaa pidätysmääräyksen yleisen syyttäjän pyynnöstä tai se voidaan antaa pidätyksen jälkeen. Pidätysmääräys voidaan antaa myös, jos tietyt tutkintatoimenpiteet, kuten kuulustelu tai henkilöön kohdistuva etsintä, on suoritettava käyttämällä pakkoa.
Seitsemän tähden liike
Seitsemän tähden liike, lyhyemmin tähtiliike (lyhenne TL), oli suomalainen puolue. Kansanedustaja Paavo Väyrynen tiedotti yhdistyksen perustamisesta 28. kesäkuuta 2018, ja se kirjattiin yhdistysrekisteriin 17. heinäkuuta. 27. heinäkuuta 2018 Väyrynen ilmoitti aloittavansa kannattajakorttien keräämisen yhdistyksen merkitsemiseksi puoluerekisteriin. Puolue merkittiin puoluerekisteriin 21. joulukuuta 2018. Seitsemän tähden liike poistettiin puoluerekisteristä eduskuntavaalien 2023 jälkeen, koska puolueesta ei ollut valittu kansanedustajia kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa.
Väyrynen kertoi perustaneensa Seitsemän tähden liikkeen siksi, että hänen aiemmin perustamansa Kansalaispuolue ei sen johtajuutta koskevien oikeuskiistojen vuoksi välttämättä pysty osallistumaan vuoden 2019 eduskuntavaaleihin. Väyrysen mukaan Seitsemän tähden liikkeellä oli sama poliittinen linja ja säännöt kuin Kansalaispuolueella. Liikkeen nimi viittasi italialaiseen Viiden tähden liikkeeseen ja Otavan tähtikuvioon.
16. marraskuuta 2018 Seitsemän tähden liike sai oman eduskuntaryhmän, kun alun perin keskustan listalta valittu kansanedustaja Paavo Väyrynen uudelleennimesi yksin edustamansa Kansalaispuolueen eduskuntaryhmän Tähtiliikkeen eduskuntaryhmäksi.
Puolue hyväksyi varsinaisiksi jäsenikseen vain nykyisiä ja entisiä kansanedustajia ja europarlamentaarikoita. Muut voivat liittyä puolueen kannatusjäseneksi. Kannatusjäseniltä ei peritty jäsenmaksua, mutta he eivät voineet myöskään päättää yhdistyksen toiminnasta. Malli oli samankaltainen kuin Kansalaispuolueessa.
Tähtiliike asetti ehdokkaita vuoden 2019 eduskunta- ja europarlamenttivaaleihin. Ehdokkaiksi voivat päästä sekä sitoutumattomat suomalaiset että muiden puolueiden jäsenet. Ehdokkaiden toivottiin liittyvän puolueen kannatusjäseniksi. Tähtiliike sai eduskuntavaaleissa 11 366 ääntä (0,37 %) ja europarlamenttivaaleissa 16 065 ääntä (0,88 %). Puolueesta ei valittu yhtään kansanedustajaa eikä europarlamentaarikkoa.
Väyrynen ilmoitti 13. toukokuuta 2019 jättävänsä tähtiliikkeen puheenjohtajuuden ja eroavansa puolueen jäsenyydestä. Ero astui voimaan europarlamenttivaalien jälkeen 27. toukokuuta 2019. Tilapäiseksi puheenjohtajaksi nimettiin sen jälkeen puoluesihteeri Seppo Hauta-aho. Puolue tiedotti samalla keskittyvänsä vuoden 2024 presidentinvaaleihin ja Paavo Väyrysen mahdollisen ehdokkuuden tukemiseen.
Eduskuntavaalit 2019
pienoiskuva|Seitsemän tähden liike Jyväskylässä eduskuntavaalien 2019 alla.
Valkoinen Kani
thumb|230px|Valkoinen Kani Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjassa (John Tenniel). Valkoinen Kani on Lewis Carrollin Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjassa ja -elokuvassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Valkoinen kani esiintyy heti tarinan alussa, ja hänellä on yllään liivit ja kädessään kello. Hän huudahtaa vähän väliä: "Voi hyvänen aikana, olen myöhässä!" Liisa seuraa kania kaninkoloon ja päätyy ihmemaahan. Valkoinen kani esiintyy tarinassa myös Herttakuninkaan ja Herttakuningattaren sanansaattajana ja palvelijana.
Walt Disneyn Liisa Ihmemaassa -elokuvassa Valkoisen kanin nimi on Pekka-Kani. Elokuvassa Liisa seuraa Pekka-Kania koloon ja päätyy ihmemaahan kuten kirjassakin. Pekka-Kani tavataan myös kohdassa, kun Liisa on kasvanut suureksi ja Pekka-Kani luulee häntä hirviöksi. Valkoinen kani esiintyy myös Herttakuningattaren oikeudenkäynnissä.
Tattan ulus
Tattan ulus on  piiritason kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Tattan ulus sijaitsee Aldanin vesistöalueella ja se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Tompon piiriin, etelässä Ust-Majan ulusiin sekä lännessä Tšuraptšan ja Ust-Aldanin ulus uluseihin.
Tattan ulusin pinta-ala on 18 984 km². Sen asukasluku vuonna 2002 oli 17 323 ja väentiheys 0,9 as/km². Väestö on vahvasti jakuuttivoittoista. Ulusiin kuuluu 14 maalaiskuntaa eli naslegia. Hallinnollinen keskus on Ytyk-Kjujolin kylä.
Tattan ulusin johtoon valittiin Mihail Aleksndrovitš Protodjakonov joulukuussa 2002.
Astrahan
Historia
Kaupungin historiallinen edeltäjä, Xacitarxan, mainitaan ensimmäistä kertaa 1200-luvun matkalaiskertomuksissa. 1300-luvulla se oli yksi Kultaisen ordan merkittävistä poliittisista keskuksista ja kauppapaikoista. Vuonna 1395 Timur Lenk tuhosi kaupungin. Kaupunki kuitenkin rakennettiin uudelleen ja se toimi jonkin aikaa Astrahanin kaanikunnan pääkaupunkina. Vuonna 1556 Iivana Julma poltatti vanhan Xacitarxanin ja liitti Astrahanin kaanikunnan alueen Venäjään.
Laivasto (täsmennyssivu)
Laivasto voi tarkoittaa:
Astrahan
Historia
Uusi Astrahanin kaupunki rakennettiin myös Volgan alajuoksulle, 12 kilometrin päähän Xacitarxanista. Sen keskikohdaksi tuli saarelle rakennettu linnoitus, jota turkkilaisten ja tataarien muodostama armeija piiritti lyhyesti epäonnisen Astrahanin sotaretken aikana 1569.
Astrahan on myös tunnettu Arkangeli–Astrahan-linjasta, johon asti saksalaisten oli tarkoitus edetä Operaatio Barbarossassa.
thumb|left|250px|Astrakanin [[Uspenskin katedraali (täsmennyssivu)|Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali ]]
Lähteet
<br style="clear:both" />
Jerry Ferrara
Jerry Ferrara (s. 25. marraskuuta 1979 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Turtlen roolista televisiosarjassa Entourage. Ferraralla on urallaan ollut myös useita elokuvarooleja.
Imrahil
Imrahil on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin luomassa kuvitteellisessa Keski-Maassa. Imrahil on Dol Amrothin, Belfalasin provinssin pääkaupungin 24. suuriruhtinas. Imrahil syntyi vuonna 2917 kolmatta aikaa ja kuoli 34 neljättä aikaa. Hänen isänsä oli Adrahil II ja poikansa oli Elphir. Imrahilin sisko Finduilas nai Gondorin käskynhaltija Denethor II:n. Lothíriel, Imrahilin tytär, nai Éomerin, Rohanin kuninkaan.
Elämäkerta
Imrahil syntyi vuonna 2955. Hän eleli lapsuudenpäiviä isänsä luona Dol Amrothissa ja kävi useasti Minas Tirithissä, Gondorin pääkaupungissa. Kun Ecthelion II kuoli ja Denethorista tuli Gondorin käskynhaltija, Imrahil ystävystyi Denethorin kanssa ja hän alkoi oleskella enemmän pääkaupungissa. Vuosi oli tällöin 2984. Vuonna 3010 Imrahilin isä Adrahil II kuoli, ja vuonna 2988 Imrahilin sisko Finduilas Kuoli. Imrahil palveli käskynhaltijaa hyvin ja taisteli urhoollisesti aina kun hänen ritareita tarvittiin taistelussa.
Vuonna 3019 Sauron aloitti suurhyökkäyksen Gondoriin. Imrahil johti noin kuuttasataa Dol Amrothin ritaria puolustamaan pääkaupunkia. Kun 200 000 örkkiä ja 50 000–100 000 Khandin, Haradin ja Rhûnin miehiä hyökkäsi Gondoriin, Imrahil johti Gondorin suuren portin yläpuolella olevissa jousiampujavarustuksissa olevia Dol Amrothin jousimiehiä. Imrahil jatkoi taistelua silloinkin, kun Minas Tirithin portti murrettiin. Kun Rohanin ratsastajat saapuivat Pelennorin kentille ja hyökkäsivät örkkien kimppuun, Imrahil johti ratsastajat ja jalkaväen uloshyökkäykseen auttaakseen rohanilaisia. Imrahil oli jo aikaisemmin tehnyt yhden uloshyökkäyksen ratsuväellä, kun Faramir oli ollut vaarassa. Pelennorin kenttien taistelun jälkeen Imrahil otti kaupungin komentoon, koska Denethor oli polttanut itsensä ja Faramir makasi Parannuksen tarhassa saatuaan vakavia vammoja.
Kun valtaistuimen perijä Aragorn johti Lännen armeijat Mustalle Portille, Imrahil oli myös mukana. Kun Mordor oli kukistettu ja Sauron tuhottu, Aragorn kruunattiin Gondorin kuninkaaksi. Imrahilin vaimo oli tuolloin kuollut. Hänen tyttärensä nai Rohanin kuninkaan Éomerin, ja tämän pojasta Elphiristä tuli Dol Amrothin suuriruhtinas Imrahilin kuoltua vuonna 34 neljättä aikaa. Elphir kuoli vuonna 67 neljättä aikaa ja hänen poikansa Alphros syntyi vuonna 3017 kolmatta aikaa ja kuoli vuonna 95 neljättä aikaa. Imrahiliä kutsutaan Gondorin prinssiksi, vaikkei hän ole sukua Aragornille.
Aiheesta muualla
Imrahil Lijst van prinsen van Dol Amroth Персонажи легендариума Толкина
John O’Keefe
John O’Keefe (18. marraskuuta 1939 New York, New York) on yhdysvaltalais-britannialainen neurotieteilijä. Hän on tutkinut urallaan erityisesti aivojen paikkatietoja, ja hän oli löytämässä hippokampuksen paikkasoluja. Hänet palkittiin löydöistään vuonna 2014 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnolla.
John O’Keefe syntyi New Yorkissa vuonna 1939. Hänen vanhempansa olivat irlantilaisia maahanmuttajia. O’Keefe sai alemman korkeakoulututkinnon City College of New Yorkista. Hän väitteli 1967 tohtoriksi fysiologisesta psykologiasta kanadalaisesta McGill-yliopistosta ja siirtyi sen jälkeen University College Londoniin tekemään väitöskirjan jälkeistä harjoittelua.
O’Keefe on ollut koko uransa kiinnostunut siitä, miten aivot kontrolloivat käyttäytymistä. Hän alkoi tutkia aihetta 1960-luvun lopulla neurofysiologisilla metodeilla. O´Keefe julkaisi vuonna 1971 Jonathan Dostrovskyn kanssa tutkimuksen, jossa he todistivat, että hippokampuksen paikkasolu muodostaisivat karttajärjestelmän. O’Keefe laajensi vuonna 1978 tutkimusat Lynn Nadelin kanssa. He esittivät, että paikkasolujen lisäksi hippokampuksessa olisi tietoa myös suunnasta ja etäisyydestä, mikä mahdollistaisi ympäristön kognitiivisen kartan muodostamisen. O’Keefe alkoi 1980-luvun puolivälissä kehittää Neil Burgessin kanssa kognitiivisen kartan ja sen komponenttien tietokonemalleja.
O’Keefesta tuli vuonna 1987 University College London kognitiivisen neurotieteen professori. Hän on 2000-luvulla saanut löydöksistään useita lääketieteen palkintoja. Vuonna 2014 hän jakoi Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon May-Britt ja Edvard Moserin kanssa aivojen paikkatiedosta vastaavien solujen löytämisestä.
Portti ikuisuuteen
Portti ikuisuuteen (engl. Heaven's Gate) on vuonna 1981 julkaistu lännenelokuva, joka perustuu vuonna 1890 Wyomingissa sattuneeseen Johnsonin piirikunnan selkkaukseen suurmaanomistajien ja eurooppalaisten siirtolaisten välillä. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Kris Kristofferson, Christopher Walken, Isabelle Huppert, Jeff Bridges, John Hurt, Sam Waterston, Brad Dourif, Joseph Cotten, Paul Koslo ja Geoffrey Lewis. Terry O'Quinn, Mickey Rourke, Tom Noonan ja Willem Dafoe tekevät pienen roolin elokuvassa. Elokuvan on ohjannut Michael Cimino. Elokuva tuotti suuret tappiot ja sai Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen näkee Portin ikuisuuteen kunnianhimoisen avarana ja eeppisenä balladina, jota vaivaavat vain hätävarjelun liioitteluksi yltyneet monet leikkausversiot. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Ryan Seacrest
Ryan John Seacrest (s. 24. joulukuuta 1974 Dunwoody, Georgia) on yhdysvaltalainen radio- ja televisiojuontaja sekä televisiotuottaja. Hän on On Air with Ryan Seacrest Top-40-radio-ohjelman juontaja. Televisiossa Seacrest juontaa E! News -ohjelmaa ja American Idolia.
Nuoruus
Seacrest syntyi Atlantassa, Dunwoodyn lähiössä Constance Marie (o.s. Zullinger) ja asianajaja Lee Seacrestille. Seacrestin sukujuuret juontavat muun muassa Sveitsistä.
Dunwoodyn High Schoolia käydessään Seacrest sai harjoittelupaikan WSTR FM -radiokanavalta Atlantasta. Hän jatkoi siellä high schoolista valmistumiseensa saakka.
Cletus Spuckler
Cletus ja hänen perheensä
Cletus on parodia yhdysvaltalaisiin hillbilly-maalaisjuntteihin liittyvistä stereotypioista. Hän on idiootti, eräs sarjan tyhmimpiä aikuisia hahmoja. Sarjakuvissa hän on Homer Simpsonin pikkuserkku kolmannessa polvessa, mutta tätä ei ole todistettu. Hän saa elantonsa maanviljelyn ohella pontikankeiton kaltaisista hämärähommista. Hänen perheensä on hyvin sukurutsainen, sillä hänen vaimonsa Brandine on samalla hänen äitinsä, siskonsa ja serkkunsa, mitä Spucklerin suvussa pidetään suorastaan ylpeydenaiheena. Heillä on paljon lapsia, joista yksikään ei käy koulua. Spucklerit asuvat Springfieldin ulkopuolella ränsistyneessä röttelössä ja syövät usein ruoakseen Cletusin ulkoa löytämiä kuolleita eläimiä kuten opossumeja ja pesukarhuja. Kurjuudestaan huolimatta Cletus on aina huoleton ja yleensä hyväntahtoinen.
Ryan Seacrest
Nuoruus
Valmistuttuaan Dunwoodyn High Schoolista Seacrest kirjoittautui Georgian yliopistoon syksyllä 1993. Siellä hän jatkoi alkavaa uraansa juontajana paikallisella radioasemalla. Seacrest jätti Georgian yliopiston 19-vuotiaana ja muutti Hollywoodiin jatkaakseen juontajan uraansa.
Cletus Spuckler
Cletus ja hänen perheensä
Cletus on laiha ja hänen vasemmassa käsivarressaan on käärmetatuointi. Cletus käyttää valkoista hihatonta t-paitaa ja farkkuja. Hänellä on harvat kalanruotoviikset ja punaruskea, sotkuinen tukantynkä. Hän puhuu kielioppivirheitä vilisevää Etelävaltioiden murretta.
Cletusin lapset nauttivat väliaikaisesta maineesta musiikillisten lahjojensa ansiosta 18. kauden jaksossa ”Kotiopettajar Lisa”. Saman jakson mukaan Cletus olisi vain kahden lapsensa biologinen isä. Lapsista hieman muita näkyvämmin on ollut esillä 19. kauden jaksossa ”Ammuu!” esitelty Mary Spuckler (ääninäyttelijä Zooey Deschanel), joka on ollut ainakin kolmessa jaksossa Bart Simpsonin lyhytaikainen tyttöystävä.
Ryan Seacrest
1990-luku
Vuonna 1994 Gladiators 2000 -lastenshow luotiin televisiosarjan American gladiaattorit spin-off-sarjaksi. Ryan Seacrest juonsi Gladiators 2000:n ensimmäisen kauden.
Cletus Spuckler
Cletus ja hänen perheensä
16. kauden jakson ”Kurkistus tulevaisuuteen” mukaan Cletus tulee tulevaisuudessa olemaan Yhdysvaltain varapresidentti.
Ryan Seacrest
1990-luku
Seacrest esiintyi kuvitteellisen peliohjelman Lover’s Lanen juontajana ja sarjan Beverly Hills, 90210 jaksossa ”The Final Proof”.
Cletus Spuckler
Spucklerin lasten mainittuja nimiä
Lista över återkommande rollfigurer i Simpsons
Ryan Seacrest
2000-luku
Syksyllä 2000 Seacrest juonsi NBC Saturday Night at the Moviesin ja joka lauantai-iltana syksystä 2000 kevääseen 2001 Seacrest esiintyi elokuvaillan mainoskatkojuontajana. Seacrest tarjosi elokuvaa koskevaa triviaa ja mahdollisuuden voittaa palkintoja soittamalla tiettyyn numeroon. Samaisena vuonna Ryan Seacrest juonsi myös International Hawaiian Tropic -kilpailun, joka pidettiin Tropicana-hotellissa Las Vegasissa. Hän sai potkut Hawaiian Tropicin perustaja, Ron Ricelta, koska tällä oli niin erinomainen radioääni ja radiotyö Los Angelesissa.
Vuonna 2001 Seacrest juonsi tositelevisiosarjaa Ultimate Revenge, jossa perhe ja ystävät tekivät käytännön piloja valitsemalleen henkilölle.
Vuonna 2002, Seacrest sai paikan tositelevisiosarjan American Idol juontajana yhdessä Brian Dunklemanin kanssa. Vuoden 2003 American Music Awards -gaalassa Seacrest repi koomikko Kathy Griffinin paidan auki ja paljasti kaikille tämän rintaliivit. Seacrest myönsi ettei käsikirjoituksessa mainittu edellisestä. Kiistat jatkuivat Seacrestin viitatessa vitsaillen eturivissä istuvaan 12-vuotiaaseen tyttöön, minkä vuoksi juontaja Patricia Heaton käveli ulos kuvauspaikalta.
American Idol jatkoi menestyskulkuaan kansainvälisessä valokeilassa. Seuraavana vuonna Seacrestista tuli sarjan pääjuontaja, kun Dunkleman jätti juontotehtävänsä. Vuonna 2003 Seacrest juonsi spin-off-sarjan American Juoniors. Tammikuussa 2004 Seacrest julkaisi viihdetelevisio-ohjelmansa On Air With Ryan Seacrest, mutta sarja lopetettiin pian huonojen katsojalukujen vuoksi. Tammikuussa 2004 Seacrest alkoi juontaa radio-ohjelmaa American Top 40, jonka loi ja juonsi aikaisemmin Casey Kasem. Helmikuussa 2004 Seacrest alkoi juontaa suosittua losangelesilaisen radiokanavan KIIS-aamuohjelmaa ja korvasi pitkäaikaisen juontajan Rick Deesin. Tätä ohjelmaa, joka tunnetaan myös nimellä On Air With Ryan Seacrest esitetään vielä nykyäänkin.
Tammikuussa 2005 Seacrest juonsi Celebration of Freedom -konsertin Washingtonissa presidentti George W. Bushille, tämän perheelle ja Yhdysvaltain armeijalle. Elokuussa 2005 julkaistiin tieto, että Seacrestista tulee Dick Clark's New Year's Rockin' Eve with Ryan Seacrest -ohjelman vastaava tuottaja ja toinen juontaja. 31. joulukuuta 2005 Seacrest teki suurimman osan sarjan juontotehtävistä. Seacrest toimii myös aika-ajoin CNN-kanavan televisio-ohjelman Larry King Liven sijaisjuontajana.
Tammikuussa 2006 E!-kanava teki kolmivuotisen 21 miljoonan dollarin sopimuksen Seacrestin kanssa tämän alkaessa juontaa useita ohjelmia, mukaan lukien E! News ja sen punaisen maton haastattelut. Samana vuonna Seacrestin tuottama Keeping Up With The Kardashians sai ensiesityksensä.
Armeijaryhmä Etelä-Ukraina
Armeijaryhmä Etelä-Ukraina oli Saksan itärintaman armeijaryhmä. Sen komentajina toimivat sotamarsalkka Ferdinand Schörner toukokuusta 1944 heinäkuuhun 1944 sekä kenraalieversti Johannes Friessner heinäkuusta 1944 joulukuuhun 1944.
Mikrovaltio
Mikrovaltio on pieni alue, joka on julistettu itsenäiseksi valtioksi esimerkiksi taiteen harjoittamiseksi tai poliittisten mielipiteiden ilmaisemiseksi.
Mikrovaltiot eroavat todellisista itsenäisyysliikkeistä. Ne ovat tyypillisesti tarkoitusperiltään erikoisia ja lyhytaikaisia hankkeita, jotka on perustanut yksittäinen henkilö tai pieni ryhmä ihmisiä. Jotkut mikrovaltiot hankkivat tuloja myymällä tuotteita internetissä.
Tunnettuja mikrovaltioita ovat muiden muassa Ladonia, Liberland, Nova Roma, Molossian tasavalta, Sealand, Neue Slowenische Kunst sekä Gay and Lesbian Kingdom of the Coral Sea Islands. Italialainen insinööri Giorgio Rosa rakensi vuodesta 1957 alkaen omaa tekosaarta ja vuonna 1968 perusti sille mikrovaltion L’Isola delle Rosa (Ruususaari), joka toimi 55 päivän ajan, kunnes Italian viranomaiset valtasivat saaren ja räjäyttivät sen dynamiitilla. Suomen alueelle perustettu mikrovaltio oli Ari Peltosen perustama Valtio.
Helsingissä järjestettiin maailman ensimmäinen mikrovaltioiden huipputapaaminen 2003. Tapahtuman järjesti Muu ry yhdessä nykytaiteilijoiden Tellervo Kalleisen ja Oliver Kochta-Kalleisen kanssa. Paikalle osallistuivat Sealand, Transnational Republic, Neue Sloweniche Kunst, Elgaland Vargaland ja Ladonia. Tapaamisen aikana perustettiin uusi mikrovaltio, The State of Sabotage.
Ann Eli Tafjord
Ann Eli Tafjord (s. 28. heinäkuuta 1976 Ålesund, Norja) on norjalainen entinen maastohiihtäjä. Hänen paras sijoituksensa hiihdon maailmancupissa oli Holmenkollenin 30 kilometrin hiihdossa saavutettu kymmenes tila 11. maaliskuuta 2006. Samalla matkalla hän oli Norjan mestaruuskilpailuissa kolmas vuonna 2003.
Elihu Root
Elihu Root (15. helmikuuta 1845, Clinton, New York, Yhdysvallat – 7. helmikuuta 1937) oli yhdysvaltalainen asianajaja ja puolustusministeri presidentti William McKinleyn virkakaudella. Sittemmin hän toimi ulkoministerinä presidentti Theodore Rooseveltin virkakauden aikana. Hän sovitteli useita Latinalaisen Amerikan konflikteja, ja hänelle myönnettiin vuoden 1912 Nobelin rauhanpalkinto.
Rootin isä oli Oren Root I ja äiti Nancy Whitnay Buttrick. Isä toimi matematiikan opettajana paikallisessa Hamilton Collegessa, jossa Elihu suoritti collegeopintonsa. Vuonna 1867 hän valmistui New Yorkin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja ryhtyi asianajajaksi.
Root avioitui vuonna 1878 Clar Frances Walesin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Vaimon isä oli Scientific American -lehden päätoimittaja.
Rootia pidetään yleisesti viisaana miehenä, joka sukkuloi taitavasti Washingtonin korkeiden hallituspiirien ja New Yorkissa tapahtuneen yksityisen asianajajan tehtävien välillä.
Poliittisessa toimissaan hän on useiden uudistusten alullepanija. Toimiessaan William McKinley ja Theodore Rooseveltin aikakaudella hän pani toimeen suuren puolustusvoimien uudistuksen. Lisäksi hän laajensi West Point -upseerikoulua ja perusti U. S. Army War Collegen kuin myös armeijan pääesikunnan. Hän muutti myös ylenemisjärjestelmää ja perusti erikoislajien kouluja.
Vuonna 1905 presidentti Roosevelt nimitti Rootin ulkoministeriksi yllättäen kuolleen John Hayn tilalle. Hän toteutti amerikkalaista avoimien ovien politiikkaa varsinkin Lähi-idässä. Latinalaisessa Amerikassa Root onnistui vakuuttamaan alueen valtiot Haagin rauhankongressiin osallistumisen eduista. Hän toimi yhteistyössä Japanin kanssa siirtolaispolitiikan ongelmien parissa. Myös Britannian ja Yhdysvaltojen rajariita Kanadan ja Alaskan rajalla sai hänen huomionsa.
Vuonna 1912 hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto sovittelutyöstä ja työstä kansainvälisen yhteistyön parissa.
Jean Tabary
Jean Tabary (5. maaliskuuta 1930 Tukholma, Ruotsi – 18. elokuuta 2011) oli ranskalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -piirtäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Ahmed Ahneen luojana yhdessä René Goscinnyn kanssa. Miehet tapasivat vuonna 1962, jolloin he aloittivat yhteistyönsä. Ahmed Ahne sai suuren suosion, ja sitä julkaistiin myös ranskalaisessa Pilote-lehdessä. Goscinnyn kuoltua Tabary jatkoi Ahmed Ahneen piirtämistä yksin.
Muita Tabaryn luomia sarjakuvia olivat Richard et Charlie, Grabadu et Gabaliouchtou, Totoche, Corinne et Jeannot ja Valentin le vagabond, jota julkaistiin suomeksi Ruutu-lehdessä nimellä Valentin Vaeltaja.
Al-Ittihad Club
Al-Ittihad Club on libyalainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1944. Se on voittanut yhteensä kuusitoista kertaa Libyan mestaruuden ja on saavutuksella menestynein seura Libyan pääsarjassa. Afrokentillä Al-Ittihadin paras saavutus on pääsy välieriin vuoden 2007 Afrikan Mestarien liigassa.
Joukkueen kotistadion on June 11 Stadium, joka sijaitsee Tripolissa.
Taivaanrannan tuolla puolen
Näytelmä käsittelee perhesuhteita, etenkin veljesten, käytännöllisen Andrewn ja idealistisen Robertin keskinäistä suhdetta. Robert aikoo lähteä merille kapteenisetä Dickin mukana, mutta ilmaisee edeltävänä iltana rakkautensa Ruthiin, tyttöön jonka kaikki luulivat olevan avioitumassa veli Andrewn kanssa. Robert luopuukin lähtöaikeistaan ja vie Ruthin vihille. Andrew ei kestä tilannetta vaan lähtee merille Robertin sijasta, vaikka hänen isänsä vastustaa ajatusta koska oli aikonut Andrewsta jatkajaa farmille. Robert saa tilan hoitaakseen, mutta epäkäytännöllisenä osoittautuu huonoksi maanviljelijäksi, kun taas Andrew menestyy merimiesurallaan. Kun veljesten isä kuolee, Ruth aikoo tunnustaa Andrewlle rakastaneensa tätä aina enemmän, mutta Andrew ehtiikin ensin sanoa ettei rakasta Ruthia ja lähtee taas merille. Ruthin ja Robertin lapsi kuolee ja farmi menestyy yhä huonommin. Andrew palaa taas meriltä ja löytää veljensä tuberkuloosin riuduttamana ja katkeroituneena kohtalostaan.
Brody Sutter
Brody Sutter (s. 26. syyskuuta 1991 Viking, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Sutter osaa pelata myös laidassa. Hän on pelannut urallaan myös 12 NHL-ottelua Carolina Hurricanesissa.
Taivaanrannan tuolla puolen
Sovituksia näytelmästä
Vuonna 1975 Yhdysvaltain julkinen televisiokanava PBS teki näytelmästä televisioelokuvan, jonka ohjasivat Rick Hauser ja Michael Kahn. Vuonna 1983 säveltäjä Nicolas Flagello teki näytelmän pohjalta oopperan.
Brody Sutter
Ura
Kesäkuussa 2012 Sutter teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Hänen kausipalkkansa NHL:n puolella oli 525 000 dollaria, AHL:n puolella 55 000 dollaria ja Sutter sai myös 105 000 allekirjoitusbonuksen. Hän aloitti kauden 2012–2013 ECHL-joukkue Florida Everbladesissa, jossa Sutter pelasi suurimman osan runkosarjastaan tehden 37 ottelussa tehot 8+8=16. Sutterin rooli Charlotte Checkersin AHL-joukkueessa jäi alkukaudella varsin pieneksi, sillä tammikuuhun 2013 asti kestänyt NHL:n työsulku toi farmijoukkueeseen mm. Drayson Bowmanin, Justin Faulkin, Riley Nashin, Bobby Sanguinettin ja Tim Wallacen, jotka pelasivat NHL-kauden käynnistyttyä pääasiassa Hurricanesin vahvuudessa. Sutter pelasi AHL:ssä lopulta 23 runkosarjaottelua tehopistein 3+2=5 ja viisi playoff-ottelua tehopistein 2+3=5. Hän voitti neljännesvälieräsarjassa Checkersin sisäisen tehotilaston lukemalla +3.
Kauden 2013–2014 Sutter pelasi kokonaan AHL:ssä tehden 69 runkosarjaottelussa tehot 8+20=28. Kaudella 2014–2015 hän debytoi Hurricanesin NHL-joukkueessa, jossa Sutter pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän teki NHL-debyyttinsä runkosarjan neljännellä kierroksella 16. lokakuuta 2014 vieraissa New York Rangersia vastaan. Sutter sai ottelussa jääaikaa 5.50 minuuttia ja hän keräsi teholukeman -1. Heinäkuussa 2015 Sutter teki Hurricanesin kanssa vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 600 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015–2016 hän pelasi NHL:ssä kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Heinäkuussa 2016 Sutter teki Hurricanesin kanssa taas vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 600 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Kauden 2016–2017 kynnyksellä, lokakuussa 2016 Hurricanes kauppasi Sutterin Florida Panthersiin vaihdossa Connor Brickleyyn. Hän pelasi kauden aikana loukkaantumisten vuoksi kuitenkin vain 19 ottelua AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsissa. Heinäkuussa 2017 Sutter teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Manitoba Moosen kanssa. Hän osallistui syksyllä myös ammattilaistry-out -sopimuksella Winnipeg Jetsin NHL-joukkueen harjoitusleirille, mutta Sutter jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta ja hän pelasi kauden 2017–2018 Moosen vahvuudessa.
Kaudeksi 2018–2019 Sutter siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Hänen kautensa päättyi loukkaantumisen vuoksi helmikuussa 2019. Kaudeksi 2019–2020 Sutter siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Iserlohn Roostersiin. Hän oli 12 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Michael Clarken jälkeen. Helmikuussa 2020 Sutter teki Roostersin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kesken kauden 2020–2021, maaliskuussa 2021 hänen sopimuksensa seuran kanssa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä, kun Sutter matkusti Kanadaan seuraamaan esikoislapsensa syntymää.
Muuta
Brody kuuluu Sutterien tunnettuun kiekkosukuun. Hänen isänsä on vuosina 1980–1983 neljä peräkkäistä Stanley Cupia New York Islandersissa voittanut Duane Sutter, joka toimii nykyään Edmonton Oilersin pelaajatarkkailuosaston varapresidenttinä. Brody Sutterin sedät Brian, Darryl, Brent, Rich ja Ron ovat tehneet myös pelaajauran NHL:ssä ja toimineet siellä myöhemmin eri seurajohtotehtävissä. Hänen serkuistaan Brandon ja Brett Sutter ovat pelanneet myös NHL:ssä. Heistä Brandon nykyään Vancouver Canucksissa ja Brett pelasi kolmena kautena Brodyn joukkuetoverina Carolina Hurricanesin organisaatiossa. Brodyn serkuista Shaun ja Lukas Sutter ovat pelanneet myös ammattilaistasolla. Riley Sutter pelaa NHL-seura Washington Capitalsin organisaatiossa.
Maastohiihto talviolympialaisissa 2018 – miesten yhdistelmähiihto
Maastohiihdon miesten yhdistelmähiihdon kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 11. helmikuuta 2018 Alpensian maastohiihtokeskuksessa Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.
Säteriratsutila
Säteriratsutila eli säterirustholli eli säterirustitila on historiallinen nimitys, joka tarkoitti sellaista valtiolle (kruunulle) palautettua (peruutettua) säteritilaa, joka luovutettiin entiselle haltijalleen, jos tämä sitoutui ratsain suoritettavaan sotapalvelukseen. Säteriratsutilan aatelinen haltija sai muuten pitää säterivapautensa eli hänellä ei ollut velvollisuutta maksaa veroa siitä maatilasta, jossa hän itse asui.
Ruotsin hallitsijoista etenkin Kustaa II Aadolf ja Kristiina kuningatar lahjoittivat paljon maaverosta vapautettuja maatiloja aatelistolle, mikä vähensi huomattavasti valtiovallan tuloja. Kaarle XI:n aikana näitä maatiloja palautettiin takaisin valtiolle ja osasta niistä tehtiin säteriratsutiloja, joita oli mahdollista periä. Säteriratsutilat merkittiin maakirjoihin säterivapauksia nauttiviksi perintötiloiksi.
Kalervo Palsa
Huugo Kalervo ”Kalle” Palsa, sarjakuvien nimiölehdellä myös Porno-Kalle ja markiisi de Palsa (12. maaliskuuta 1947 Porvoon mökki, Kittilä – 3. lokakuuta 1987 Kittilä), oli suomalainen kuvataiteilija. Palsan taide on luokiteltu milloin surrealismiksi, naivismiksi tai primitivismiksi. Palsa itse määritteli taiteensa fantastiseksi realismiksi.
Pekka Lehdon ohjaama Palsasta kertova elokuva Kalervo Palsa ja kuriton käsi valmistui vuonna 2005, mutta sen ensiesitys oli vasta vuoden 2013 Sodankylän elokuvajuhlilla.
Le Petit Journal
Le Petit Journal oli pariisilainen päivittäin ilmestynyt sanomalehti, jota julkaistiin vuosina 1863–1944. Sen perusti Moïse Polydore Millaud. Lehden sivuilla ilmestyi useita Émile Gaboriaun ja Ponson du Terrailin sarjaromaaneita.
Kalervo Palsa
Nuoruus
Kalervo Palsa syntyi ja asui suurimman osan elämästään Kittilän "Narikalla", joksi pitäjän kirkonkylän keskustaa kutsutaan. Nuoruudessa Palsan köyhässä kodissa yöpyi paljon laitapuolen kulkijoita ja hän tutustui jo varhain elämän raadollisiin puoliin. Murrosiässä Palsa luki klassista kirjallisuutta, filosofiaa ja taidekirjoja. Hän alkoi kirjoittaa päiväkirjaansa vuonna 1962 tapahtumia ja ajatuksiaan. Ne julkaistiin postuumina 367-sivuisena kirjana Kalervo Palsan päiväkirjat (1990).
Le Petit Journal
Suosionsa huipulla 1890-luvulla lehdellä oli noin miljoonan kappaleen levikki, ja vuodesta 1884 julkaisu sisälsi viikoittaisen kuvitetun liitteen.
Urheilukilpailut
Le Petit Journal järjesti historian ensimmäisen autokilpailun, vuoden 1894 Pariisi-Rouen ”Hevosettomien kärryjen kisan”. Ensimmäisenä maaliin tuli kreivi Jules de Dion De Dion-Boutonillaan. Tuomaristo kuitenkin hylkäsi hänen suorituksensa käytetyn kolmipyöräisen ajoneuvon vaarallisuuteen ja epätaloudellisuuteen vedoten. Niinpä ensimmäinen palkinto myönnettiin Peugeot'n ja Panhard & Levassotin edustajille.
Kalervo Palsa
Nuoruus
Hän kirjoitti sukunsa ensimmäisenä jäsenenä ylioppilaaksi vuonna 1970. Opiskeltuaan kuvataidetta Helsingissä eri vaiheissa 1969–1978 ja matkusteltuaan maailmalla hän palasi kuitenkin aina vaatimattomaan mökkiinsä Kittilään, jossa hän myös kuoli keuhkokuumeeseen vuonna 1987.
Myöhemmät vaiheet
Ujon ja pohdiskelevan luonteen toinen puoli oli boheemi, alkoholismiin ja perversioihin tarttunut taiteilija. Maalaukset olivat hyvin radikaaleja, esimerkiksi vuonna 1973 Palsan teokset jouduttiin kätkemään kuvataideakatemiasta presidentin saapuessa. Kuolema on keskeinen teema monissa teoksissa, ja osa teoksista leimattiin aikanaan jopa pornografiaksi.
The Onion Movie
The Onion Movie on yhdysvaltalainen satiirikomediaelokuva, joka julkaistiin suoraan DVD:lle vuonna 2008. Se liittyy satiiriseen verkkojulkaisu The Onioniin. Elokuvan ohjasivat Tom Kuntz ja Mike Maguire. Pääosassa näyttelevät muun muassa Steven Seagal ja Len Cariou.
Kalervo Palsa
Myöhemmät vaiheet
1970-luvun alussa keskellä synkintä talvea Palsa ilmoitti taiteilijaystävälleen Kyösti Kaukoselle haluavansa olla Euroopan synkin maalari.
Lempipuuhikseen "niin ikään runkkaamisen ja maalaamisen lisäksi" Palsa ilmoitti "kusemisen sillalta, mieluummin virtaavaan veteen, myötävirtaan", ja hänen mielestään "ei riitä, että maalaa kukkia, täytyy maalata hirttosilmukoitakin".
Vuoden 1986 New Yorkin matkaansa tuntemuksiaan kittiläläinen taiteilija kuvasi päiväkirjoissaan seuraavalla tavalla:
Tuotanto
thumb|right|Kalervo Palsan kotitalo [[Palsa-museossa Kittilässä.]] Palsaan vaikuttivat hänen nuoruudessaan Vincent van Gogh, Alpo Jaakola ja Vilho Lampi sekä kirjallisuudessa erityisesti August Strindberg. Myöhemmin tärkeiksi nousivat muun muassa Otto Dix, Edvard Munch ja Francis Bacon.
Taiteen olemus koostui Palsalla elämän raadollisuudesta, seksuaalisuudesta sekä kuoleman läsnäolosta. Elämänsä aikana hän maalasi yli tuhat taulua mitä erilaisimmilla tekniikoilla. Elinaikanaan Palsan taide leimattiin julkisuudessa pornoksi ja roskaksi. Vasta hänen kuolemansa jälkeen hänen taiteensa arvostus on noussut.