cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pygmit
Pygmien alkuperä ja perinnöllisyys
Perinnöllisyystutkimuksen perusteella pygmit voidaan jakaa kolmeen ryhmään, vaikka asiasta ei ole täyttä yksimielisyyttä. Ryhmät ovat:
Pygmien kohtaamat ongelmat
Survival International -järjestön mukaan pygmit kokevat uhkana kotisademetsissään harjoitettavan metsätalouden. Uudisasukkaat ovat ajaneet pygmejä muualle. Joillakin alueilla pygmit on häädetty pois kansallispuistoiksi suunnitelluilta alueilta. Valtionhallinto ei usein pidä pygmejä tasavertaisina kansalaisina. Kamerunissa bagyeli-pygmikansan elämää häiritsee elinalueen halki rakennettu öljyputki. Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa, Burundissa ja Ugandassa melkein kaikki pygmien metsät on kaadettu ja pygmit ovat siirtyneet työelämään tai kerjäläisiksi.
Kongon sisällissodan sekasortoinen tilanne ryöstelevine sotilasjoukkoineen on ollut pygmeille suuri uhka, koska pygmiyhteisöillä ei juurikaan ole ollut kykyä puolustautua aseistautuneista miehistä koostuvia kurittomia joukkoja vastaan. Joidenkin ryhmien piirissä pygmit nähdään (tai nähtiin) eläiminä, joita voi mielensä mukaan tappaa ja joiden lihasta saa taikavoimia. Pygmejä jopa ajoittain syödään muun ruuan puutteessa. Syytösten mukaan hallituksen joukot ja eri ryhmien sotilaat ovat sisällissodan aikana taikavoimia saavuttaakseen myös raiskanneet pygmejä.
Arajärvi
Arajärvi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
28 Bellona
28 Bellona (symboli: 21px) on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi R. Luther vuonna 1854. Pikkuplaneetta sai nimensä roomalaisen mytologian Bellona-jumalattaren mukaan.
Asteroideja oli aluksi pidetty planeettoina, mutta kun yhä uusia rupesi löytymään nopeasti lisää vuodesta 1845 (Astraea löydettiin kyseisenä vuonna) lähtien, niin ne menettivät asemansa 1850-luvun alun jälkeen. Vuonna 1851 J. F. Encke oli keksinyt ruveta merkitsemään asteroideja niiden vanhojen symbolien sijasta ympyröidyillä numeroilla, mutta siitäkin huolimatta Bellonalle ja muutamille muille vuoden 1851 jälkeen löydetyille asteroideille (esim. Fides) luotiin omat symbolit.
Tamás Pál Kiss
Tamás Pál Kiss (s. 19. toukokuuta 1991 Miskolc, Unkari) on unkarilainen moottoriurheilija.
Ura
Hän aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 1998. Hän kilpaili vuoteen 2008 saakka voittaen kolme Unkarin mestaruutta. Vuonna 2008 Kiss kilpaili Sveitsin Formula Renault -sarjassa sijoittuen 14:nneksi. Hän sijoittui kolmanneksi Unkarin E-2000-mestaruussarjassa samana vuonna. Vuonna 2009 Kiss kilpaili Britannian Formula Renault -sarjassa sijoittuen 13:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2011 Kiss kilpaili GP3-sarjassa Tech 1 Racing -tallissa. Hän voitti Espanjan sprinttikilpailun ja keräsi kauden aikana 11 pistettä sijoittuen sijalle 16. Vuonna 2012 Kiss jatkoi GP3-sarjassa siirtyen Atech CRS Grand Prix -talliin. Hän sijoittui sarjan 12:ksi saavuttaen yhden palkintokorokesijan ja keräten yhteensä 38 pistettä. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua World Series by Renault-sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2013 Kiss ajoi Auto GP World Series -sarjassa. Hän sijoittui sarjan viidenneksi, vaikka hän ei ollut mukana kauden kahdella ensimmäisellä viikonloppuina. Vuonna 2014 Kiss jatkoi Auto GP -sarjassa sijoittuen loppupisteissä sarjan toiseksi.
Espanjan Grand Prix 1990
Espanjan Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta 1990 toistaiseksi viimeistä kertaa Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Alain Prost.
Laivaston säiliölaiva
Laivaston säiliölaiva on laivaston huoltoalus, joka on yleensä tavallinen noin 12 000–16 000 tonnin tankkilaiva, joka kuljettaa ensisijaisesti polttoöljyä laivasto-osastoille. Laivaston säiliölaivat mahdollistavat jopa kuukausien mittaiset operaatiot merellä. Niiden puolustusaseistus on ensisijaisesti ilmahyökkäyksiä vastaan.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1954–1955
Kaudella 1955 jääkiekon SM-sarja pelattiin kahdessa viiden joukkueen lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja toiseksi sijoittuneet pronssiottelussa. Lohkojen viimeisiksi sijoittuneet putosivat suomensarjaan. Mestaruuden voitti Tammerfors Bollklubb. Mestaruus oli seuran kolmas perättäinen. Seuraavaksi kaudeksi TBK:n jääkiekkojaoston nimeksi vaihtui Tappara.
B-lohko
Sarjasta putosivat Rauman Lukko ja Helsingin Jalkapalloklubi. Tilalle nousivat Tampereen Ilves ja Töölön Vesa.
Pistepörssi
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
San Marco
pienoiskuva|250px|[[Scout-raketti San Marco -laukaisualustalla.]]
San Marco (myös Luigi Broglio -avaruuskeskus perustajansa Luigi Broglion mukaan) on laukaisualusta, jonka Sapienza-yliopisto ja NASA perustivat yhdessä italialaisten avaruusalusten laukaisua varten.
Ensimmäinen onnistunut laukaisu tehtiin 1964-12-16 ja laukaisuja tehtiin kaikkiaan 27 vuoteen 1988 saakka, jonka jälkeen alustalta ei ole laukaistu raketteja.
Laukaisualusta tehtiin entiselle öljynporauslautalle, joka sijaitsee Ras Ngomeni -niemen lähellä Kenian rannikolla (-2.93833°N, 40.2125°W). Laukaisut ohjattiin San Marcosta kaakkoon sijaitsevalta Santa Ritalta, joka myös on entinen öljynporauslautta.
Berthold Oppenheim
Berthold Oppenheim (29. heinäkuuta 1867 – 1942 Treblinka) oli juutalainen rabbi.
Leukakalat
Leukakalat (Opistognathidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä valtameristä.
Lajit ja anatomia
Leukakalojen heimoon kuuluu noin 60 lajia 3–4 suvussa. Ne ovat pienikokoisia, suurimmat lajit kasvavat noin 19 cm:n pituisiksi ja yleensä kalat jäävät alle 10 cm:n mittaisiksi. Ulkomuodoltaan ne muistuttavat melko paljon tokkoja. Leukakalat ovat pitkulaisia, niiden pää, silmät, suu ja leuat ovat hyvin kookkaat. Selkäeviä on yksi ja se on hyvin pitkä ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä on kaloilla pyöreähkö tai viuhkan muotoinen. Suomut ovat pienikokoisia ja useimmilla lajeilla puuttuvat päästä. Leukakalat ovat väriltään useimmiten ruskean kirjavia, mutta eräät aljeista ovat hyvin värikkäitä.
Levinneisyys ja elintavat
Leukakalalajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä läntiseltä Atlantilta, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät hiekkaisilla ja mutaisilla pohjilla lähellä koralliriuttoja matalasta vedestä aina 200 metrin syvyyteen. Useat lajit elävät pieninä ryhminä kaivautuneena pohjaan tekemiinsä käytäviin. Leukakalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Leukakalakoiraat hautovat mätimunia suussaan.
Anchorage
Anchorage on kaupunki ja piirikunta Alaskan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on asukasluvultaan Alaskan suurin ja vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Anchoragen asukasluku oli 291 826. Paikallisen talouden kulmakiviä ovat luonnonvarat, asevoimien tukikohdat ja matkailu.
Maantiede
Anchorage sijaitsee Keski-Alaskan eteläosassa useiden vuorijonojen reunustamassa laaksossa Cook Inlet -nimisen lahden kärjessä Tyynellämerellä.
Vuoret pohjoisessa suojaavat kaupunkia kylmältä ilmalta ja lämpötilat Anchoragessa ovatkin monia muita Alaskan alueita lämpimämmät. Myös sateiden määrä on samasta syystä suhteellisen pieni.
Historia
thumb|vasen|Näkymä Anchorageen vuonna 1915. thumb|vasen|[[Pitkäperjantain maanjäristys|Pitkäperjantain maanjäristyksen tuhoja vuonna 1964.]] Ennen eurooppalaisten saapumista nykyisen Anchoragen alueella asui tanaina-intiaaneja, jotka käyttivät sitä kesäisin kalastuspaikkanaan. Aluetta käyttivät 1700-luvulta lähtien kauppapaikkana myös inuitit ja aleutit. Löytöretkeilijä Vitus Bering kävi mahdollisesti Anchoragen seuduilla vuoden 1743 paikkeilla, mutta ensimmäinen lahtea tarkemmin tutkinut eurooppalainen oli James Cook. Cook julisti alueen kuuluvan Britanniaan vuonna 1778 ja Cook Inlet -lahti sai nimensä hänen mukaansa. Britit eivät kuitenkaan palanneet, vaan alue päätyi Venäjän keisarikunnan vaikutuksen alaiseksi. Ensimmäiset venäläiset kauppiaat ja lähetyssaarnaajat saapuivat Cook Inletin seuduille 1800-luvulla. Nykyisen Anchoragen paikalla oli vuonna 1835 perustettu lähetysasema. Venäjä myi Alaskan Yhdysvalloille vuonna 1867 ja vuonna 1882 löydettiin kultaa Cook Inletin Turnagain Armin alueelta. Alueelle tulvi kullanetsijöitä laivoilla Seattlesta ja Alaskasta tehtiin Yhdysvaltain territorio vuonna 1912.
Vuonna 1915 Ship Creek -nimellä tunnettu alue valittiin valtion rakentaman Alaska Railroad -rautatien rakennushankkeen tukikohdaksi. Anchorage muodostui tukikohdan ympärille ja siitä tehtiin kaupunki vuonna 1920. Alaska Railroad Sewardin ja Fairbanksin välillä valmistui vuonna 1923 ja samana vuonna valmistui myös ensimmäinen lentoasema. 1930-luvulla kaupunki koki uuden muuttoaallon viljelijöiden paetessa Amerikan Keskilännen Dust Bowlia. Kaupungin talous hyötyi asevoimien sijoituksista Alaskaan 1930- ja 1940-luvuilla. Anchoragen kansainvälinen lentoasema valmistui vuonna 1953, mikä teki Anchoragesta tärkeän välipisteen Euroopan ja Aasian välisessä lentoliikenteessä.
Vuonna 1964 Anchoragessa koettiin tuhoisa maanjäristys. Tuhoista huolimatta kaupunki toipui nopeasti, kun Cook Inletiltä löydettiin öljyä. Vuonna 1978 aloitettiin suuri Project 80s -rakennushanke, johon liittyi esimerkiksi George M. Sullivan Arenan ja Anchorage Center for the Performing Artsin pystytys. Takaiskuna öljyn maailmanmarkkinahinnat romahtivat vuonna 1986, mikä johti kaupungin asukasluvun laskuun. Exxon Valdezin öljyonnettomuuden aikana vuonna 1989 Anchorage oli yksi onnettomuuden puhdistustoimien keskuksista. Kaupunki alkoi jälleen kasvaa huomattavasti 1990-luvulta alkaen.
Talous
thumb|Anchoragen keskustaa. Anchoragen talouden kolme kulmakiveä ovat asevoimat, luonnonvarat ja turismi. Öljyllä on merkittävä rooli kaupungin taloudelle. Anchorage ei ole varsinaista öljyntuotantoaluetta, mutta se on Alaskan öljyteollisuuden hallinnollinen keskus. Asevoimat ylläpitää lähistöllä useita armeijan, kansalliskaartin ja ilmavoimien tukikohtia, jotka työllistävät tuhansia. Kaupungissa on myös turisteille suunnattuja palveluita. Kaupunki on tyypillinen välietappi Alaskaan suuntautuvilla matkoilla.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Anchoragessa aikavälillä 2012–2016 olivat 80 862 USD ja henkilöä kohden 37 864 USD. 8,1 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö
Anchoragen vuoden 2010 väestönlaskennan 36 062 intiaania olivat Yhdysvaltojen kaupungeista lukumääräisesti viidenneksi suurin keskittymä intiaaneja.
Koulutus
Anchoragessa sijaitsevat vuonna 1954 perustetun Alaskan yliopiston ja vuonna 1957 perustetun Alaska Pacific Universityn kampukset.
London Bridge
London Bridge on Thames-joen ylittävä silta Lontoon Cityn ja Southwarkin välillä Lontoossa. Se sijaitsee Cannon Streetin rautatiesillan ja Tower Bridgen välissä. Paikalla on sijainnut silta jo roomalaisajalta lähtien, joskin se on rakennettu uudelleen useita kertoja. Nykyinen silta valmistui vuonna 1973; sitä edellinen myytiin ja siirrettiin osissa Arizonaan Yhdysvaltoihin vuonna 1967.
London Bridgeä ei tule sekoittaa idempänä sijaitsevaan Tower Bridgeen, josta ulkomaalaiset saattavat virheellisesti käyttää samaa nimeä.
Sillasta kertoo tunnettu englantilainen lastenlaulu ”Lontoon silta romahtaa” (”London Bridge is Falling Down”), jonka alkuperästä on erilaisia teorioita.
Historia
Roomalaiset valloittivat Britannian keisari Claudiuksen johdolla vuonna 50. He rakensivat ensimmäisen sillan Thamesin yli lähelle nykyisen London Bridgen paikkaa noin vuonna 80. Aikojen kuluessa suunnilleen samalle paikalle on useita kertoja rakennettu uusi silta aikaisemman tuhouduttua tai tultua huonokuntoiseksi, ja keskiajalta lähtien sillasta on käytetty nimeä London Bridge. Perimätiedon mukaan erään paikalla olleista silloista olisi hävittänyt Norjan kruununprinssi Olavi, sittemmin Pyhä Olavi, vuonna 1014. On arveltu, että lastenlaulu ”London Bridge is Falling Down” viittaisi alkujaan tähän tapahtumaan, mutta todennäköisemmin se on peräisin paljon myöhemmältä ajalta.
Ennen Westminsterin sillan valmistumista vuonna 1750 London Bridge oli ainoa Thamesin yli Kingstonin itäpuolella johtanut silta. Tower Bridgen valmistumiseen vuonna 1893 saakka London Bridge oli Thamesin ylittäneistä silloista itäisin ja lähimpänä joen suuta.
”Vanha” (keskiaikainen) London Bridge
thumb|London Bridge, Claes Van Visscher tekemä kaiverrus vuodelta 1616. Etualalla [[Southwark Cathedral. Southwarkin puoleisessa päässä oli myös teloituspaikka, jossa näkyy teloitettujen rikollisten päitä.]] Vuonna 1136 silloinen silta tuhoutui tulipalossa. Paikalle rakennettiin pian uusi silta, joka valmistui vuonna 1209. Silta oli 26 jalan eli noin kahdeksan metrin levyinen, mutta sen molemmilla reunoilla oli seitsemän jalan eli kahden metrin levyisiä rakennuksia. Näin ollen sillan keskellä ollut varsinainen kulkuväylä oli vain neljän metrin levyinen. Tämä silta oli käytössä yli 600 vuotta. Monine kauppakojuineen se oli vuosisatojen ajan paitsi kulkuväylä, myös tärkeä kauppapaikka, kunnes rakennukset sen reunoilta vuoteen 1763 mennessä purettiin. Vielä tämän jälkeenkin sitä pidettiin kuitenkin aivan liian kapeana.
”Uusi” (1800-luvun) London Bridge
thumb|London Bridge 1890-luvulla. Vuonna 1799 pidettiin kilpailu uuden sillan suunnittelemiseksi. Uutta insinööri John Rennien suunnittelemaa siltaa päästiin kuitenkin rakentamaan vasta vuonna 1824. Rakennustyöt kestivät seitsemän vuotta, rakennuskustannukset olivat noin 2 000 000 puntaa, ja uusi silta otettiin käyttöön 1. elokuuta 1831. Se sijaitsi 180 jalkaa (noin 60 metriä) lännempänä kuin vanha silta, joka purettiin uuden valmistuttua.
Silta oli alkujaan 49 jalan (15 metrin) levyinen, mutta 1900-luvun alussa se levennettiin 65 jalan (20 metrin) levyiseksi. Levennystöiden yhteydessä tehtiin kuitenkin suunnitteluvirheitä, ja pian todettiin, että sillan itäinen reuna oli noin 10 senttiä alempana kuin läntinen. Tästä aiheutuneiden vaurioiden vuoksi silta oli lopulta korvattava uudella sillalla.
Nykyinen silta
Nykyisen sillan rakentaminen aloitettiin edellisen paikalle vuonna 1967. Se on aikaisempaa leveämpi. Rakennustöiden aikana liikenneyhteys joen yli oli käytössä koko ajan. Sen vuoksi uudesta sillasta rakennettiin ensin kaksi reunimmaista kaistaa ja vasta sitten purettiin vanha silta niiden välistä ja rakennettiin uuden sillan keskikaistat. Kuningatar Elisabet II avasi sillan lopullisesti 17. maaliskuuta 1973.
Kuvia
51.50806°N, -0.08778°W
Salem’s Lot (vuoden 2004 elokuva)
Salem's Lot (televisiossa esitetty myös nimellä Salem's Lot – kirottu kaupunki) on vuonna 2004 tehty minisarja, jonka on ohjannut Mikael Salomon. Se on toinen sovitus perustuen kirjailija Stephen Kingin kauhuromaaniin nimeltään Painajainen; vuonna 1979 kirjan pohjalta oli tehty Tobe Hooperin ohjaama minisarja nimellä Kauhujen kaupunki.
Juoni
Elokuva alkaa New Yorkissa, kun eräs mies hyökkää papin kimppuun, jolloin he tippuvat kerrostalon ikkunasta alas kadulle. Heidät viedään sairaallaan, jossa papin kimppuun hyökännyt mies paljastuu Ben Mears nimiseksi kirjailijaksi. Vammoitunut Mears alkaa kertomaan eräälle hoitajalle Jerusalem's Lotin pikkukaupungista, jota paikalliset kutsuivat 'Salem's Lotiksi. Ja syy outoon tekoonsa liittyy jollain lailla kaupunkiin, jossa eräänä päivänä verinen painajainen lähti käyntiin.
Darnytsjan piiri
pienoiskuva|Darnytsjan piirin sijainti Kiovassa, turkoosi alaoikealla. pienoiskuva|90px|Kiovan Darnytsjan piirin vaakuna. Darnytsjan piiri on yksi Kiovan kaupungin kymmenestä hallintopiiristä Ukrainassa. Se sijaitsee Dneprin vasemmalla eli itärannalla. Piirin pinta-ala on 134 neliökilometriä ja asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 399 894.
pienoiskuva|Kuva metrosillalta Darnitskin piirin (kerrostalot) suuntaan. Piirissä sijaitsee muun muassa Berenjankin asuinalue sekä muita uusia asutusalueita.
Dikdikit
Dikdikit eli kärsäantiloopit (Madoqua) on pienten onttosarvisten heimoon kuuluvien sorkkaeläinten suku. Täysikasvuisten yksilöiden säkäkorkeus on 30–40 senttimetriä ja paino 3–5 kiloa. Dikidikien tuntomerkkejä ovat vaaleat laikut silmien ympärillä ja pitkulainen kuono. Uroksella on pienet ja pystyt, noin 7,5 cm pitkät sarvet. Dikdikit ja niitä hieman suuremman kalliohyppijän erottaa siitä, että dikdikit liikkuvat vain maassa. Dikdiknaaraat saavat vuodessa kaksi poikasta. Dikdikejä tavataan itäisessä ja eteläisessä Afrikassa. Lajien naaraat ovat hieman uroksia kookkaampia.
Bloomfield Stadium
Bloomfield Stadium on jalkapallostadion, joka sijaitsee Tel Avivissa Israelissa. Stadion toimii kolmen israelilaisjoukkueen Hapoel Tel Avivin, Maccabi Tel Avivin ja Bnei Yehudan kotikenttänä. Sen kapasiteetti on 29 400.
Stadion on avattu vuonna 12. lokakuuta 1962 ja se on remontoitu kerran vuonna 2000. Ensimmäinen ottelu sillä pelattiin avajaispäivänä Hapoel Tel Avivin ja Twenten välillä.
Lumi
thumb|280px|Luminen metsämaisema. thumb|280px|Tykkylunta ja kinoksia. Lumi on jääkiteiden ja ilman muodostamaa kuohkeaa ainetta, jota syntyy pilvissä ja sataa maahan riippuen siitä, onko ilman lämpötila tarpeeksi kylmä. Puhdas lumi on valkoista ja läpinäkymätöntä. Lumi muodostaa maan pinnalle valkoisen, eristävän peitteen, joka pysyy lumena niin kauan, kunnes lämpötila nousee nollan yläpuolelle ja lumi sulaa vedeksi. Jos lumi ei kesälläkään ehdi sulaa, se kovettuu vähitellen jäätiköksi.
Monet eläimet ovat sopeutuneet lumi-ilmastoon, ja niiden talvehtimisen onnistumiseen vaikuttaa lumen määrä. Lisäksi monien eläinten talviturkki on valkoinen, ja lumi suojaa myös useiden kasvien talvehtimista. Ihmisen toimintaan lumella on sekä positiivisia että negatiivisia vaikutuksia. Lumipeite helpottaa esimerkiksi hiihtäen tai potkukelkalla liikkumista, sekä mahdollistaa monet talviurheilulajit ja muut harrastukset, mutta toisaalta sakea lumipyry saattaa aiheuttaa liikennekaaoksen ja liukastumisia.
Lumen synty
thumb|250px|left|Erilaisia lumikiteitä [[Wilson Bentleyn teoksesta vuodelta 1902.]] Lumihiutaleet syntyvät sadepilvissä. Muualla kuin tropiikissa kaikki merkittävä sade, paitsi tihku, syntyy jäätyneessä olomuodossa. Sadepilven yläosassa, missä lämpötila on 12–40 pakkasastetta, on pieniä jääkiteitä ja alijäähtyneitä vesipisaroita. Näistä kasvaa lumihiutaleita. Kun hiutaleet kasvavat niin isoiksi, ettei pilven muodostanut nousuliike enää kannattele niitä, ne putoavat alempiin ilmakerroksiin, missä on tyypillisesti lämpimämpää ja kosteampaa. Samalla ne kasvavat. Jos hiutaleet putoavat tarpeeksi kauan ilmassa, jonka lämpötila on nollan yläpuolella, ne sulavat osittain rännäksi tai kokonaan vesisateeksi.
Lumikiteiden muoto riippuu lämpötilasta ja kosteudesta sekä niiden syntypaikassa että matkalla maan pinnalle. Jääkiteiden rakenteen takia niistä voi tulla kuusikulmaisia levyjä, neulasia tai haaroittuvia tähtiä. Japanilainen Ukichiro Nakaya kasvatti 1930-luvulla lumihiutaleita kaniininkarvojen päässä laboratoriossa ja tutki systemaattisesti kosteuden ja lämpötilan vaikutusta. Lähellä nollaa syntyi levyjä, 3–12 pakkasasteessa pilareita, sitten taas levyjä ja kylmemmässä kuin −22 asteessa jälleen pilareita. Mitä vähemmän kosteutta oli, sitä yksinkertaisempia kiteistä tuli. Monihaaraiset, tähtimäiset kuviot vaativat suuren kosteuden. Sopivissa oloissa lumikiteet tarttuvat toisiinsa ja muodostavat lumihiutaleita, joissa voi olla satoja toisiinsa takertuneita lumikiteitä.
Runollisen sanonnan mukaan koskaan ei synny kahta samanlaista lumihiutaletta. Yhdysvalloissa sanonta yhdistetään Wilson Bentleyiin, joka kuvasi samalla kalustolla 46 vuoden aikana yli 5 000 lumihiutaletta, joista jokainen oli erilainen. Se, onko lause totta, riippuu lumihiutaleen määritelmästä. Samanlaisissa oloissa syntyneet yksittäiset kiteet, esimerkiksi pienet jääneulaset, ovat varsin samannäköisiä. Mutta silloin kun useat lumikiteet muodostavat yhden lumihiutaleen, rakenteessa on niin monta vaihtoehtoa, että pidetään erittäin epätodennäköisenä, että niitä syntyisi kaksi aivan samanlaista.
Lumihiutaleiden putoamisnopeus riippuu niiden muodosta ja huurtumisasteesta, ja on tyypillisesti 1–2 m/s. Tätä voi verrata sadepisaroiden putoamisnopeuteen, 6–7 m/s.
Lumisateen ohella lumikiteitä muodostuu pieniä määriä myös jääsumun kehittyessä. Uusia lumikiteitä muodostuu runsaasti myös ilmakehän vesihöyryn asettuessa uusiksi jääkiteiksi suoraan olemassa olevan lumi- tai jääpeitteen, tai vaikkapa pakkasella olevan ikkunalasin päälle (kuuran synty). Pintakuuran kehittyminen voi myös muuttaa lumipinnan fysikaalisia ominaisuuksia (esimerkiksi albedo, suksen luisto lumella), vaikka lumen määrään sillä on yleensä vain pieni vaikutus. Mikäli lumipeite kasvaa pintaan ilmavirtauksen myötä iskeytyvien nestemäisten pilvi- tai sumupisaroiden johdosta, on kyseessä huurteen muodostuminen. Erityisesti tuntureilla, vuoristossa sekä meren tai avointen vesien (joet, järvet) äärellä huurtuminen on erittäin merkittävä lumipeitteen syntytapa.
Lumisade ja lumen sulaminen
thumb|270px|Satelliittikuva lumikuuroista merellä Korean lähistöllä. Lunta sataa yleensä silloin, kun lämpötila on pakkasen puolella tai hyvin lähellä nollaa celsiusastetta. Vaikka lämpötila maanpinnan lähellä olisi nollan yläpuolella, lunta voi sataa silti, koska ylhäällä pilvien korkeudella on kylmempää eikä lumi aina ehdi sulaa matkalla.
Kun lumi alkaa sulaa, nestemäinen vesi sitoutuu jääkiteisiin niin kauan kuin sen osuus on riittävän pieni. Kun osuus ylittää 2–5 % tilavuudesta, vettä alkaa vapautua. Sen jälkeenkään kaikki sulanut lumi ei valu vetenä pois, vaan osa lumesta sublimoituu vesihöyryksi ja osa voi jäätyä uudelleen. Lumen sulamisessa keväällä on selvä vuorokausivaihtelu: eniten lunta sulaa iltapäivisin klo 12:n ja 18:n välillä. Nopeimmillaan lunta voi sulaa 3–4 millimetriä tunnissa. Viileän ilmaston alueella talven sateet varastoituvat lumipeitteeseen, lähtevät keväällä liikkeelle ja aiheuttavat tulvia. Enimmillään lumipeitteeseen on varastoituneena 15–30 % vuoden sademäärästä.
Lumipeite, sen tutkimus ja mittaaminen
thumb|250px|Taigalunta on yleensä havumetsissä. Ellei maahan satanut lumi sula heti, siitä muodostuu maan pinnalle lumipeite, kunnes se sulaa tai haihtuu. Jos kaikki lumi ei kesälläkään ehdi sulaa ja sitä kertyy maahan joka vuosi lisää, se kovettuu vähitellen jäätiköksi. Napa- ja vuoristojäätiköt ovatkin syntyneet näin.
Maassa oleva lumi on kolmen aineen, jääkiteiden, nestemäisen veden ja kostean ilman, seosta. Kiteiden muoto, koko ja sidostuneisuus muuttuvat koko ajan. Muuttumista eli metamorfoosia on kolmea lajia: sulamis-jäätymismetamorfoosia, hajottavaa metamorfoosia ja rakentavaa metamorfoosia. Viimeksi mainitussa muodostuu sokerimaista syväkuuraa, kun kosteasta ilmasta härmistyy kuuraa vanhojen jääkiteiden pintaan. Kevättalvella lumikerroksen pinta sulaa päivisin mutta jäätyy öisin ja muodostaa kovan kuoren. Lumi muuttuu myös tuulen vaikutuksesta tai pakkautuessaan liikenteen tai vaikkapa latukoneen alla.
Lumitutkimuksessa maassa oleva lumi luokitellaan kuuteen lumiluokkaan: tundralumi, taigalumi, vuoristolumi eli alppilumi, preerialumi, merilumi ja ajoittainen eli efemeraalinen lumi. Luokitus perustuu lumen fysikaalisiin ominaisuuksiin eli paksuuteen, tiheyteen, lämmönjohtavuuteen, kerrosten lukumäärään ja nestemäisen veden osuuteen. Tundralumi on kylmää ja ohutta, ja se koostuu syväkuurasta ja tuulen tiivistämistä kiteistä. Tuuli pakkaa myös preerialunta, mutta siinä on vähemmän syväkuuraa. Taigalumi on syvää, huokoista ja koostuu lähes pelkästään syväkuurasta. Merilumelle on ominaista se, että se sulaa ja jäätyy useita kertoja talven aikana ja syväkuuraa muodostuu vähemmän kuin muissa tyypeissä. Puuterilumi on puolestaan tyynellä ilmalla ja kovalla pakkasella satanutta lunta, johon metamorfoosi ei ole vielä ehtinyt vaikuttaa.
Kun lumi säilyy maassa pitempään kuin yhden talven, sitä aletaan kutsua ylivuotiseksi lumeksi. Jäätikkötieteessä se jaetaan vielä kahteen osaan: kun osittain sulaneen ja uudelleenkiteytyneen lumen tiheys on 0,5 g/cm3, sitä sanotaan névé-lumeksi, kun taas vielä tiheämmän, yleensä yli 0,55 g/cm3 lumen nimitys on firn. Jos firn tiivistyy edelleen siitä tulee jo jäätä. Muuttuminen névé-lumesta jäätiköksi kestää tyypillisesti 25–100 vuotta. Jäätikköjen jäässäkin on aina ilmakuplia; tuhansia vuosia vanhoista jäätiköistä kairattujen näytteiden ilmakuplista voidaan tutkia menneiden aikojen ilmakehää.
1900-luvulla sataneen lumen määrää mitattiin lähinnä niin, että lumen annettiin kertyä sademittariin, missä se sulatettiin ja kaadettiin mittalasiin. Näin saatiin tietää sataneen lumen vesimäärä eli massa. 2000-luvulla ovat yleistyneet punnitsevat sademittarit, jotka voivat mitata saman asian sulattamatta lunta. Lumen syvyyttä on perinteisesti mitattu lumikepillä, jonka varressa on mitta–asteikko. Uudet menetelmät ovat eräänlaisia kaikuluotaimia, jotka perustuvat ultraääneen. Lumen syvyyden muutos ei kuitenkaan ole sama kuin sataneen lumimäärän summa esimerkiksi kuukauden aikana, koska lumi maassa ollessaan tiivistyy, sulaa ja muuntuu kiderakenteeltaan. Lumen kaukokartoitus on ainoa tapa selvittää laajojen alueiden lumipeitteen muutoksia.
Lumen vesiarvo kertoo, kuinka paksua vesikerrosta tietyn paksuinen lumikerros vastaa. Lumen tiheys vaikuttaa sen vesiarvoon. Vesiarvo voidaan mitata paineanturilla tai lumivaa'alla. Toisin kuin usein luullaan, ei lumen massa lisäänny suojasäällä (lämpötila nousee nolla-asteen yläpuolelle). Sen sijaan lumen tiheys muuttuu ja tiiviimpää suojalunta mahtuu enemmän samaan tilaan kuin tiheydeltään harvempaa pakkaslunta. Jos siis vaikkapa katolla on paljon pakkaslunta ja lämpötila nousee plussan puolelle, ei katolla olevan lumen massa lisäänny yhtään. Jotta massa lisääntyisi, on lunta tai vettä tultava lisää katolle. Veden osalta käy vielä yleensä niin, että se vain nopeuttaa katolla olevan lumen sulamista, joten lumikuorma voikin päinvastoin entisestään keventyä.
Lumi ja ilmasto
thumb|250px|Animaatio lumen levinneisyydestä vuodenajan mukaan. thumb|250px|Maat, joissa on edes joskus satanut lunta: Lumipeite heijastaa merkittävästi enemmän auringon lyhytaaltoista säteilyä kuin paljas maa. Vastasatanut puhdas kuiva lumi heijastaa 80–90 % säteilystä, kun paljaan maan heijastuskyky eli albedo on noin 10 %. Lumi siis vaikuttaa talvella valoisuuteen, sillä korkean heijastuskykynsä vuoksi se lähes kaksinkertaistaa valon määrän. Syksypuolen pilvisiä hämäriä päiviä tuore lumi valaisee merkittävästi. Aurinkoisella säällä keväthangen häikäisy on voimakasta auringonsäteiden heijastuessa hangelta. Lumen sulaessa märkä ja ehkä likainenkin lumi ei enää heijasta valoa yhtä voimakkaasti.
Maapallolla on lunta jatkuvasti napa- ja vuoristojäätiköissä. Vuosittain sulavasta lumipeitteestä 98 % on pohjoisella pallonpuoliskolla. Maaliskuussa lumipeite ulottuu Ruotsissa ja Norjassa keskimäärin hiukan Suomen eteläkärjen eteläpuolelle. Lumialueen raja jatkuu Viron eteläpuolelta Valko-Venäjälle ja kaartaa keskellä Euraasian mannerta etelämmäs. Vuoristoseuduilla, etenkin Alpeilla, Pyreneillä ja Balkanilla sekä Turkin Anatolian ylängöllä, mutta myös Kreikan ja Italian korkeammilla alueilla on omat lumialueensa. Aasiassa lumipeite ulottuu Siperiasta Himalajalle ja kattaa Kiinan ja Japanin pohjoisosat. Pohjois-Amerikassa pysyvän lumen raja ulottuu suunnilleen Isoillejärville. Eteläisen pallonpuoliskon talvi vaihtuu kevääksi syyskuussa, ja silloin lunta on Etelämantereen lisäksi Etelä-Amerikan eteläosassa sekä Uuden-Seelannin, Etelä-Australian ja Etelä-Afrikan ylänköalueilla.
Kaiken kaikkiaan keskitalvella 49 % pohjoisen pallonpuoliskon maanpinnasta on yleensä lumen peitossa, mutta ilmaston lämpeneminen on saanut lumipeitteisen alueen pienenemään jo 7,5 % vuosien 1922 ja 2005 välillä. Satelliittihavainnoilla on voitu osoittaa lumen määrän vähentyneen pohjoisella pallonpuoliskolla vuosien 1966 ja 2005 välillä. Väheneminen on ollut voimakkainta keväällä ja kesällä. Se vähentää heijastumista, mikä taas kiihdyttää lämpenemistä. On arvioitu, että lumipeite vähenee Suomessa ilmastonmuutoksen vuoksi etenkin etelässä ja alku- ja lopputalvesta, mutta keskitalvella ja pohjoisessa muutos ei ole niin suuri. Keski-Suomessa lumimäärän arvioidaan olevan 2050-luvulla noin 70 % vuosien 1971–2000 keskiarvosta. Mikäli kasvihuonekaasujen päästöt jatkavat nykyistä kasvuaan, vuosisadan lopulla Suomessa olisi lunta vain noin 30 % nykyisestä. Samaan aikaan lumen määrän ennustetaan lisääntyvän niillä alueilla, missä nykyisin sademäärät jäävät vähäisiksi kylmyyden vuoksi. Lumipeitteen lisääntyminen ja väheneminen seurailee suunnilleen rajaa, jolla nykyilmastossa maaliskuun keskilämpötila on -20 °C. Lumen määrä lisääntyy siis lähinnä Pohjois-Amerikan ja Euraasian koillisosissa eli Alaskassa ja Siperiassa.
Jään päälle satava lumipeite hidastaa järvien ja meren jään paksunemista. Lumipeitteinen jää paksunee noin 50 % hitaammin kuin lumeton jää samoissa lämpötiloissa.
Lumen merkitys eliöstölle
thumb|left|210px|[[Napajänis valkoisessa talvikarvassa.]] Monet eläimet ovat sopeutuneet lumi-ilmastoon, ja niiden talvehtimisen onnistuminen riippuu lumen määrästä. Esimerkiksi metsäjänis vaihtaa turkkinsa valkoiseen talvikarvaan suojautuakseen pedoilta, ja hylkeiden pienet poikaset ovat valkokarvaisia. Lumikenkäjäniksen takakäpälien anturat ovat pitkien jäykkien karvojen peittämät ja levittäytyvät lumikenkien tapaan niin, että lumi kannattaa eläintä paremmin. Ahman jaloissa on samantapainen rakenne. Riekko ja muut pohjoisen kanalinnut osaavat kiepauttaa lumikolosta suojan, johon ne vetäytyvät kovalla pakkasella. Myös urpiaiset, hömötiaiset ja lapinsirkut voivat yöpyä lumen sisässä. Selkeänä ja tyynenä pakkasyönä lumen sisässä voi olla 10, jopa 40 astetta lämpimämpää kuin sen pinnalla. Lumipeitteen alla lämpötila pysyy lähellä nollaa, joten pienet jyrsijät voivat liikkua siellä paleltumatta. Lumi haittaa myös jyrsijöitä syövien petojen liikkeitä. Lunta käyttää hyväkseen myös saimaannorppa, joka synnyttää poikasensa lumen suojaan.
Hirvet kokoontuvat paksun lumipeitteen aikana pieniksi laumoiksi ja pysyttelevät pienellä alueella, sillä liikkuminen kuluttaisi liikaa energiaa. Myös porot vaihtavat laidunnusalueitaan lumipeitteen kehityksen mukaan: kun korkeilla paikoilla hanki lopputalvesta paksunee, porot siirtyvät laiduntamaan ohutlumisille alaville metsämaille. Huhtikuussa ne nousevat kovaa hankea pitkin tunturien tuulenpieksämäkankaille, mihin aurinko pian sulattaa ensimmäiset pälvet.
Lumi suojaa maanrajassa eläviä kasveja paleltumiselta, ja monen lajin lehtiruusukkeet talvehtivat vihreinä sen alla. Keväällä ohuen lumikerroksen läpi tulee sen verran valoa, että ainavihannat varpukasvit kykenevät yhteyttämään jo ennen lumen sulamista. Lumi vaikuttaa myös kasvitautien, kuten lumihomeen leviämiseen, kasvien paleltumiseen ja keväiseen kuivumiseen. Vuoristoissa kasvuston korkeus saattaa määräytyä lumipeitteen mukaan. Jotkut kasvit kuten mänty ja kuusi varistavat siemenensä lumelle ja leviävät uusille alueille, kun siemenet ajelehtivat sulamisvesien mukana.
Lumen pinnalla voi havaita erityisesti keväthangilla liikettä, sillä hyppyhäntäisiin (Collembola) kuuluvat lumihyppiäiset (Entomobrya nivalis) ja laumahyppiäiset (Hypogastrura socialis) ovat syömässä lumen päältä levää ja muita mikrobeja sekä kaikenlaista lumelle varissutta eloperäistä ainesta.
Liikkuminen
Pyörillä kulkevalle liikenteelle lumi on haitta, ja tieliikenteessä lumen liukkautta vähennetään auraamalla, hiekoittamalla tai suolaamalla. Tiesuolan vesiliuos pysyy nestemäisenä enintään −6 asteeseen asti, joten sitä kylmemmässä täytyy turvautua hiekkaan. Suolaa levitetään toisinaan tielle jo ennen lumisateen alkua, jotta lumi ei tarttuisi tiehen kiinni.
Varsinkin alueilla, missä lumentuloon ei ole totuttu, äkillinen pyry voi aiheuttaa liikennekaaoksia. Esimerkiksi alkuvuonna 2009 Englannin lento- ja tieliikenne oli useita päiviä ongelmissa 5–30 senttimetrin lumentulon takia. Keskileveysasteiden liikkuvan matalapaineen aiheuttama pyry kestää harvoin yli 12 tuntia, mutta avoin meri voi luoda päiväkausia jatkuvan lumipyryn, kuten joulukuun alussa 1998, jolloin Ruotsissa Gävlen seudulla satoi 140 cm lunta.
Liukastumistapaturmat ovat ongelma niilläkin alueilla, joilla lumeen on totuttu. Esimerkiksi Suomessa kirjataan vuosittain noin 50 000 liukastumistapaturmaa, joista 10–20 johtaa kuolemaan. Jalankulkijat liukastelevat erilaisissa säätilanteissa kuin autoliikenne, kuten silloin, kun jään päälle sataa lunta. Suomessa on arvioitu, että kaatumis- ja liukastumistapaturmista koituu vuosittain menetettyjen työpäivien ja sairaanhoidon kulujen vuoksi noin 400 miljoonan euron kustannukset, ja näistä tapaturmista kaksi kolmasosaa sattuu lumisella tai jäisellä alustalla. Kanadassa turvallisuusneuvosto julkaisee riskiryhmille, kuten vanhuksille ja maahanmuuttajille, ohjeita turvallisesta talviliikkumisesta.
Lumimäärän taloudelliset vaikutukset
thumb|250px|Lumitalven 2010 seurauksia [[Oulussa.]] Rakenteiden päälle kertyvä lumi voi vaurioittaa rakennuksia. Esimerkiksi Suomessa rakennusohjeissa on määräyksiä siitä, kuinka isoja lumikuormia kattojen pitää kestää. Rajat vaihtelevat eri alueilla: Suomen pienimmät rajat ovat Lounais-Suomessa 140 kg/m2 ja suurimmat Itä-Lapissa 240 kg/m2. Kun lunta kertyy yli tämän rajan, sitä pitää lapioida vähemmäksi. 2000-luvun alussa Suomessa romahti useita kattoja ja julkisuudessa käytiin keskustelua, olivatko romahduksiin syynä poikkeukselliset sääolot vai kattojen rakenneviat.
Toisaalta rakentamisessa voidaan käyttää hyväksi lumen lämpöä eristävää vaikutusta esimerkiksi silloin, kun siitä tehdään igluja. Niissä lämpötila pysyy pelkän ihmisten ruumiinlämmön avulla kymmeniä asteita ulkoilmaa korkeammalla.
Lumella on suuri merkitys myös metsätaloudelle. Vaikka kylmätalvisen ilmastoalueen metsät ja metsänhoitotavat ovat periaatteessa sopeutuneet lumi-ilmastoon, ääriolot aiheuttavat ongelmia. Kun sataa kosteaa lunta, joka takertuu oksiin, ja sen jälkeen tuuli voimistuu, puut voivat katkeilla. Sitä tapahtuu varsinkin, jos lumisateet alkavat ennen kuin lehtipuut ovat karistaneet lehtensä. Kun puut kaatuvat tai oksat katkeilevat sähkölinjojen päälle, voi syntyä laajojakin sähkökatkoja. On arvioitu, että Suomen runsaslumisimmilla alueilla on talven aikana keskimäärin kymmenen sellaista vuorokautta, jolloin oksat voivat katketa lumen painosta. Jos lumi sataa aikaisin tai sitä on paljon, maa ei routaannu ja metsäkoneilla on vaikeuksia liikkua turvemailla. Toisaalta lumen puutekin voi haitata metsässä liikkumista.
Harrastukset ja urheilu
Lunta on jään ohella käytetty ruokien ja juomien jäähdytykseen, minkä takia sitä on varastoitu ja kuljetettu jo tuhansien vuosien ajan. Antiikin kreikkalaiset sekoittivat lunta viiniin, ja roomalaiset käyttivät ilmeisesti jäähdytysastiaa, jossa lumi pysyi viiniastian ulkopuolella.
Lumi kulttuurissa
Lumi on tärkeässä roolissa monissa kirjallisissa teoksissa. Joskus lumi henkilöityy suorastaan yhdeksi päähenkilöistä. H. C. Andersenin satu Lumikuningatar ja Tove Janssonin Taikatalvi kuvaavat kumpikin lumen kauniina, ylväänä kuningattarena, jolla on valta tappaa. Peter Høegin menestysromaanissa Lumen taju rikoksen ratkaisu liittyy Grönlannissa kasvaneiden ihmisten kykyyn tulkita lumeen jääneitä jälkiä. Lumikki sai nimensä ihostaan, joka oli valkea kuin lumi.
Lumi on myös vaikuttanut pohjoisen kansojen kielenkäyttöön. Inuiteilla on omat sanansa muun muassa lumilajeille apuhiniq (tuulen pakkaama lumi) ja qanik (isoina hiutaleina hitaasti satava lumi). Sama ilmiö näkyy myös saamessa sekä suomen kielessä. Suomen kielessä on esimerkiksi sellaisia lunta tarkoittavia sanoja kuin sohjo, räntä, tykky, viti, nuoska, kohva ja tiera.
Sotakuvaaja (kirja)
Sotakuvaaja (Slightly Out of Focus) on valokuvaaja Robert Capan kirjoittama, vuonna 1947 ilmestynyt muistelmateos.
Capa sopi kesäkuussa 1946 sotamuistelmien kirjoittamisesta Henry Holt and Companyn kanssa. Käsikirjoitus sovittiin alkujaan luovutettavaksi jo 15. elokuuta, mutta aikaraja osoittautui täysin epärealistiseksi. Kirja julkaistiin lopulta keväällä 1947. Se käsittelee Capan työrupeamaa toisen maailmansodan tapahtumissa 1942–1945.
Vaikka teos onkin muistelma, Capa ei kertonut kirjassa puhdasta totuutta. Hän ei alkujaan tarkoittanut kirjaansa historialliseksi dokumentiksi vaan viihdyttävän elokuvakäsikirjoituksen pohjaksi. Alkuperäispainoksen suojapäällyksen etukannen liepeeseen oli painettu Capan tunnustus, jossa hän kertoi ottaneensa vapauksia tarinan suhteen. Sotakuvaajan vastaanotto oli vuonna 1947 pääosin positiivinen.
Älä mene pois
Älä mene pois on Eero Koivistoisen säveltämä, ja Carita Holmströmin levyttämä kappale, joka edusti Suomea vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa. Suomen karsinnoissa kappale esitettiin Hectorin sanoittamana suomenkielisena versiona, mutta loppukilpailussa Brightonissa Holmström lauloi sen englanniksi nimellä ”Keep Me Warm”, jonka tekstistä vastasi Frank Robson. Musiikillisesti kappale on klassinen balladi.
Kappale sai kilpailussa neljä pistettä ja sijoittui 13:nneksi. Pisteet tulivat Israelilta, Britannialta ja Irlannilta.
Kokoonpano
Lähde:
Erovnuli Liga
Erovnuli Liga on Georgian jalkapalloilun korkein sarjataso. Georgian mestaruudesta on pelattu vuodesta 1990 lähtien.
Marie-Thérèse Charlotte
Marie-Thérèse Charlotte (1778–1851) oli ranskalainen prinsessa, Marie-Antoinetten ja Ludvig XVI:n tytär. Vanhempiensa teloituksen ja kolmen vankilavuoden jälkeen hänet vapautettiin vankilasta, ja hän muutti ulkomaille. Hän asui ensin Itävallassa, sitten Venäjällä, Preussissa ja Englannissa. Vuonna 1799 hän nai serkkunsa Louis Antoine de Bourbonin, Angoulêmen herttuan, jolloin hänestä tuli Angoulêmen herttuatar. Sulhasen isä Kaarle X nousi valtaan 1824, ja Marie-Thérèse palasi Ranskan hoviin aviomiehensä kanssa.
Kaarle X:n luopuessa kruunusta Heinäkuun vallankumouksen seurauksena 2. elokuuta 1830 Angoulêmen herttuapari lähti jälleen maanpakoon. Nyt reitti kulki Dorsetin ja Edinburghin kautta Prahaan. Miehensä kuoleman jälkeen Marie-Thérèse asettui Itävaltaan.
Kari Järvinen (jääkiekkoilija)
Kari Järvinen (s. 13. tammikuuta 1957 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Järvinen edusti koko liigauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän aloitti liigassa kaudella kaudella 1976–1977. Yhteensä Järvinen pelasi Ilveksessä seitsemän kautta, joista viimeinen 1982–1983 oli menestyksekkäin. Hän teki oman piste-ennätyksensä 18+14 34 ottelussa ja Ilves voitti kauden jälkeen pronssia. Viimeisellä kaudellaan nuori Raimo Helminen oli jo ajaa Järvisen ohi kokoonpanossa, mutta Helminen ei vielä pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueen ykköskentistä, jolloin Järvinen saikin vielä enemmän vastuuta. Yhteensä Järvinen pelasi liigassa 240 runkosarjaottelussa tehden 151 pistettä (63+88) ja pudotuspeleissä 17 kamppailua pistein 6+10.
Pronssikauden jälkeen Järvinen siirtyi Ilveksestä I-divisioonassa pelaavaan JoKP:iin yhdessä Auvo Väänäsen kanssa. Kahden Joensuun kauden jälkeen Järvinen pelasi vielä yhden kauden HPK:ssa I-divisioonaa.
Järvinen ei pelannut urallaan yhtään aikuisten maaottelua. Hän edusti kuitenkin Suomea 17 kertaa nuorten ja 4 kertaa poikien tasolla. Hän pelasi Suomen joukkueessa vuoden 1976 nuorten Euroopan-mestaruuskisoissa ja vuoden 1977 nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Pelaajauransa jälkeen Järvinen on valmentanut Ilveksessä eri ikäkausijoukkueita. Vuonna 2006 hänet nostettiin Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajaksi.
Kaudella 2009–2010 Järvinen valmensi Ilveksen B-junioreita yhdessä Pasi Saarisen kanssa.
Kari Järvisen poika Jan-Mikael Järvinen on myös jääkiekkoilija.
Hylomys parvus
Hylomys parvus on rottasiileihin kuuluva pieni nisäkäslaji. Se luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi.
Laji löydettiin vuonna 1918. Se virallistettiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1994 tarkempien tutkimusten jälkeen.
Koko ja ulkonäkö
Hylomys parvus muistuttaa hieman siiliä, mutta piikkien sijaan sillä on pehmeä silkkinen turkki. Eläin on melko pieni, sillä ilman häntää, joka on 12–30 millimetriä, sen pituus on 105–146 millimetriä. Turkki on pääosin ruosteenruskea muuttuen harmaaksi tai kellertäväksi vatsapuolella. Lajin kuono on melko pitkä.
New England Patriots
New England Patriots on yhdysvaltalainen NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Seuran kotipaikka on Foxboroughissa, Massachusettsissa.
Historia
Seura perustettiin vuonna 1960 nimellä Boston Patriots. Vuodesta 1971 lähtien joukkueen nimi on ollut New England Patriots.
Patriots on ollut 2000-luvun parhaiten menestyneitä joukkueita NFL:ssä. Pelinrakentaja Tom Bradyn ja päävalmentaja Bill Belichickin johdolla joukkue on saavuttanut kuusi Super Bowl -mestaruutta. Vuonna 2007 Patriots voitti kaikki NFL:n runkosarjaottelunsa ensimmäisenä seurana sen jälkeen, kun NFL:ssä vuonna 1978 siirryttiin pelaamaan 16 ottelun runkosarjaa. Vuonna 2011 New England Patriots pääsi seitsemännen kerran loppuotteluun (Super Bowl XLVI). Loppuottelussa New York Giants osoittautui kuitenkin paremmaksi pistein 21–17. Kaudella 2014 Patriots voitti neljännen kerran Super Bowlin. Kaudella 2016 seura voitti viidennen kerran Super Bowlin ja ensi kertaa ottelussa jouduttiin jatkojalle.
Gillette Stadium
pienoiskuva|vasen Gillette Stadium sijaitsee Foxboroughissa noin 45 kilometriä lounaaseen Bostonin kaupungin keskustasta. Stadion toimii kotikenttänä New England Patriotsille. Stadionin kapasiteetti on 68 756 ihmistä. Stadion avattiin vuonna 2002 ja sen rakensi Becon Construction Company Inc.
Tuntex Sky Tower
Tuntex Sky Tower tunnetaan myös nimillä T & C Tower ja 85 Sky Tower on pilvenpiirtäjä Kaohsiungin kaupungissa Taiwanissa. Rakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1994 ja rakennus valmistui vuonna 1997. Valmistuessaan rakennus oli Taiwanin korkein, kunnes vuonna 2003 Taipei 101 ohitti sen korkeudellaan. Rakennus maksoi valmistuessaan noin 5 miljardia Taiwanin dollaria (noin 125 miljoonaa euroa).
Rakennuksen on suunnitellut kiinalainen arkkitehti C. Y. Lee. Rakennus on rakennettu muistuttamaan kiinalaista kirjainta Kao tai Gao 高, joka tarkoittaa pitkää.
Joachim Oppenheim
Joachim (Ḥayyim) Oppenheim tai Joachim Heinrich Oppenheim  (29. syyskuuta 1832 Ivančice, Määri – 27. huhtikuuta 1891 Berliini) oli juutalainen rabbi ja kirjailija.
Gravitar
Gravitar on Atarin kehittämä ja julkaisema ammuntapeli ja luolalentely, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä.
Peli käyttää värillistä vektorigrafiikkaa. Se oli ensimmäinen yli 20 Mike Hallyn Atarille suunnittelemasta pelistä, joista kuuluisin oli Star Wars. Pelin pääohjelmoija oli Rich Adam. Kabinettitaiteen suunnittelija oli Brad Chaboya.
Pelin kulku
Pelaaja kontrolloi pientä sinistä alusta ja peli alkaa kuvitteellisessa aurinkokunnassa, jossa pelaajalla on valittavanaan useampia erilaisia planeettoja. Kun pelaaja ohjaa aluksen valitsemaansa planeettaan, hänelle avautuu sivusta kuvattu maasto, jossa on sekä punaisia tykkitorneja, että sinisiä bensiiniyksiköitä. Peli-ideana on tuhota tykkitornit ja pitää yllä aluksen polttoainevarastoa. Jos polttoaine pääsee nollaan, peli loppuu heti.
Planeetan vetovoima vetää alusta kohti planeetan pintaa. Planeetat, jotka eivät zoomanneet, vetivät alusta kohti planeetan keskipistettä. Kun ensimmäinen kierros planeettoja (11 kappaletta) on pelattu läpi, vetovoima muuttuu hylkiväksi, eli käänteiseksi. Kolmannessa vaiheessa maasto muuttuu näkymättömäksi ja viimeisessä, neljännessä, vaiheessa sekä näkymättömäksi, että hylkiväksi. Tämän jälkeen peli alkaa uudelleen alusta.
200px|thumb|Kuvakaappaus reaktorista.200px|thumb|Kuvakaappaus pelistä.
Gravitarin jokaisessa aurinkokunnassa oli myös reaktori, joka toimi linkkinä seuraavaan tasoon. Reaktorin ytimen ampuminen ja onnistunut pako tuottaa bonuspisteitä ja 7500 yksikköä polttoainetta. Kahden ensimmäisen tason jälkeen reaktori muuttui erittäin vaikeaksi, ja myöhemmissä tasoissa käytännössä mahdottomaksi läpäistä, pakoajan jatkuvasti vähentyessä.
Pelin suunnittelijat Mike Hally ja Rich Adam kuvittelivat suunnitteluvaiheessa näkymättömien kenttien olevan pelaajille niin vaikeita, että kukaan ei koskaan pystyisi pelaamaan peliä läpi. Tämä kuvitelma osoittautui nopeasti vääräksi.
Ennätykset
Yhdysvaltalainen Dan Coogan teki 12. joulukuuta 2006 uuden Gravitarin maailmanennätyksen tuloksella 8 029 450 pistettä. Pelin kesto oli 23 tuntia ja 15 minuuttia. Edellinen maailmanennätys, joka kesti 24 vuotta, oli Ray Muellerin nimissä joulukuulta 1982.
Trivia
Gravitarin prototyypi oli nimeltään Lunar Battle. Gravitar käytti samanlaista viiden napin ohjaussysteemiä kuin kolme muutakin Atarin peliä, Asteroids, Asteroids Deluxe ja Space Duel.
Tuotantomäärä oli 5420 yksikköä.
Gravitarissa oli ainutlaatuinen ennätyslista. Se tallensi kolme ensimmäistä tulosta pelin muistiin ja riippuen ennätyksen suuruudesta, listan nimi muuttui. Ennätyslistoja oli kahdeksan: FLUNKY LIST, GUNNER LIST, CO-PILOT LIST, PILOT LIST, ACE PILOT LIST, KILLER PILOT LIST, PONTIUS PILATE LIST, GOTTA-BE-LUCKY LIST.
Populaarikulttuurissa
Gravitar-arcadepeliä on käytetty rekvisiittana seuraavissa elokuvissa: James Bond 007: Älä Kieltäydy Kahdesti, Väkivallan Vihollinen 4 ja Sotaleikit.
Vaikutteet
Gravitarin inspiroimia pelejä on ollut lukuisia. Tunnetuimpia ovat Thrust ja Oids.
Meir Kessler
Meir Kessler (s. 17. helmikuuta 1961 Bnei Brak) on israelilainen juutalainen rabbi kesäkuusta 1996 lähtien.
Anderson Cooper
Anderson Hays Cooper (s. 3. kesäkuuta 1967 New York City, New York) on yhdysvaltalainen uutisankkuri, journalisti ja televisiopersoona. Hänet tunnetaan CNN-kanavan ajankohtaisohjelman Anderson Cooper 360° vetäjänä. Ohjelmaa lähetetään normaalisti suorana studiosta New Yorkista.
Tausta
Cooper syntyi 3. kesäkuuta 1967 New Yorkissa Wyatt Emory Cooperin ja taiteilija, suunnittelija, kirjailija ja perijätär Gloria Vanderbiltin nuorempana poikana.
Cooper sai kokemusta julkisuudesta varsin nuorena. Diane Arbus kuvasi vauvaikäistä Andersonia Harper's Bazaariin. Kolmen vuoden ikäisenä, 17. syyskuuta 1970 Cooper oli vieraana The Tonight Show'ssa yhdessä äitinsä, Gloria Vanderbiltin kanssa.
Cooperin isä kärsi useista sydänkohtauksista, ja hän kuoli 5. tammikuuta 1978 50 vuoden ikäisenä.
Cooperin vanhempi veli Carter Vanderbilt Cooper teki itsemurhan 22. heinäkuuta 1988 23 vuoden iässä. Gloria Vanderbilt kirjoitti myöhemmin poikansa kuolemasta kirjan "A Mother's Story", jossa hän kertoo epäilyistään, että itsemurhan aiheutti astmalääke salbutamolin aiheuttama psykoosi.
Anderson Cooperilla on myös kaksi velipuolta, Leopold Stanislaus Stokowski (s. 1950) ja Christopher Stokowski (s. 1952) Gloria Vanderbiltin kymmenen vuotta kestäneestä avioliitosta kapellimestari Leopold Stokowskin kanssa.
Hän on myös kertonut Oprah Winfreylle ollessaan markkinoimassa uusinta kirjaansa, että hän on kärsinyt lapsena dysleksiasta. Cooper myönsi "lievän dysleksiansa" The Tonight Show'ssa Jay Lenolle, joka on myös itse kärsinyt siitä.
Koulutus
Cooper valmistui The Dalton Schoolista vuonna 1985. Hän jatkoi opintojaan Yalen yliopistossa, jossa hän opiskeli valtio-oppia ja kansainvälistä politiikkaa. Yalesta Cooper valmistui vuonna 1989.
Ensimmäisen kirjeenvaihtajanpestinsä jälkeen 1990-luvun alussa Cooper otti vapaata toimittajan työstä ja asui vuoden verran Vietnamissa ja opiskeli vietnamin kieltä Hanoin yliopistossa.