cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lahnuksen rautatie
Radan historiaa
Radalla on liikennöinyt yhteensä kaksi höyryveturia, moottoriveturi, konduktöörinvaunu, kolme matkustajavaunua sekä muutamia kuuppavaunuja, avoimia tavaravaunuja, nosturivaunu ja kolmipyöräresiina. Höyrykalusto siirtyi Kovjoen museorautatielle vuosina 1988 ja 1992.
Tämän jälkeen seurasi monen vuoden tauko, mutta 1990-luvun lopuilla Lahnuksen Rautatiellä oli kerran kaksi kesässä yleinen ajopäivä ja lisäksi hiukan tilausliikennettä moottoriveturin voimin. Ajopäivien järjestelyssä auttoi paikallinen omakotiyhdistys. Nyt radalla nähtiin jopa kolmannen polven matkustajia.
Radan hiipumassa ollut toiminta elpyi vuosituhanteen vaihteen tienoissa, kun yhdyselimeksi perustettiin Suomen 600 mm Rautatiet ry. Kesäksi 1999 radalle valmistui uusi katettu matkustajavaunu; vaunu on jäljennös alkuperäisestä, Imatralla varastoituna säilyneestä Uudenkaarlepyyn rautatien pienimmästä matkustajavaunusta, joka siirrettiin toukokuussa 2008 Jokioisten museorautatien Minkiön varikolle ajokuntoon kunnostettavaksi. Lopulta vuonna 2011 vaunu siirrettiin Kovjoen museorautatielle Suomen Rautatiemuseon luvalla.
Toiminnan päättyminen
Lahnuksen radan toiminta hiipui uudelleen omistajan ikääntyessä, ja vuoden 2003 yleinen ajopäivä jäikin viimeiseksi. Radan omistaja kuoli syksyllä 2011.
Perikunta purki radan vuoden 2012 kevään ja kesän aikana. Lahnuksen rautatien kalusto on siirretty Kovjoen museorautatielle. Robert Sands Järnväg osti joitakin vaihteita ja huomattavan osan kiskoista.
Kupittaan rautatieasema
Kupittaan rautatieasema on Suomen rataverkolla Turussa rantaradalla eli rataosalla  sijaitseva rautatieasema. Se sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Turun päärautatieasemalta Kupittaalla Turun tiedepuiston välittömässä tuntumassa. Kupittaan vanha asemarakennus on vuodelta 1914 ja sijaitsee noin sata metriä nykyisestä asemasta luoteeseen. Rakennuksen on suunnitellut John Stolpe. Aseman entinen nimi vuoteen 1946 saakka oli Turku Itäinen (ruots. Åbo Östra).
Asemalla pysähtyvät kaikki Helsingin ja Turun välillä liikennöivät junat. Asemalla on keskilaituri, jonka kummallakin puolella on raide. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Turkuun raiteelta 2. Kupittaan rautatieasema kuuluu osana Turun liikennepaikkaan, ja liikenteenohjaus hoidetaan Turun asemalta käsin. Asemalta on yhteys Turun kaupungin sisäisiin linja-autovuoroihin 32, 42, 53, 53A ja 58.
Historia
Kupittaan asema sijoittui jo vanhastaan tiheään asutulle alueelle; Turun tuomiokirkko sijaitsee vain noin kilometrin päässä asemalta länteen. Aseman itäpuolella sijaitsi Kaarinan kuntaan kuulunut Nummen taajaväkinen yhdyskunta, joka liitettiin Turkuun vuonna 1939. Asemalta rakennettiin 1920-luvulla tehdasradat halkosahalle, tiilitehtaalle ja betonivalimolle. Aseman läheisyyteen maailmansotien välisenä aikana rakentuneelle Itäharjun teollisuusalueelle rakennettiin sivuraide vuonna 1949, mutta se jäi tarpeettomaksi kuljetusten siirryttyä junista autoihin ja purettiin vuonna 1993 myös osittain uuden Turku-Helsinki-moottoritien rakentamisen tieltä. Kupittaan asema alennettiin Turun rautatieaseman alaiseksi linjatoimistoksi jo vuonna 1963. Henkilöliikenne Kupittaan asemalla lopetettiin rantaradan paikallisliikenteen lakkautuksen myötä vuonna 1979. Asemalla ei ollut lainkaan henkilöliikenteen pysähdyksiä 26.5.1979-17.8.1986 ja 15.8.1987-28.5.1988. Tuon päivän jälkeen kaikki rantaradan henkilöjunat alkoivat pysähtyä jälleen Kupittaalla. Uusi asemarakennus valmistui vuonna 1995. Aseman nimeksi piti tulla jo 90-luvun alussa Data Stop vieressä sijaitsevan teknologiakeskus Data Cityn mukaan, mutta vanha nimi päätettiin kuitenkin säilyttää.
Kupittaan alkuperäinen puinen asemarakennus vuodelta 1914 poistui VR:n käytöstä, kun nykyinen asema valmistui loppuvuodesta 1994. Uuden aseman avajaisia vietettiin 12. tammikuuta 1995.
Arvokasta puurakennusta ei kuitenkaan purettu, ja se on ollut sittemmin muun muassa ravintolakäytössä. Kupittaan uuden aseman rakentamisen yhteydessä koko ratalinja siirrettiin enimmillään seitsemän metriä vanhaa ratalinjaa alemmas. Uusi asema rakennettiin radan yläpuolelle. Radan yli rakennettiin myös uusi silta korvaamaan entinen tasoristeys. Radan rinnalle rakennettiin uusi ykköstien moottoritielinjaus. Aseman läheisyyteen on noussut useita uudisrakennuksia, joissa on muun muassa liiketiloja sekä yliopistojen ja Turun yliopistollisen keskussairaalan tiloja.
Palvelut
Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on kaksi lippuautomaattia sisällä ja yksi ulkona.
Rautatieaseman yhteyteen avattiin hotelli heinäkuussa 2020. Hotellin nimeksi tuli Original Sokos Hotel Kupittaa ja sen ala-aulasta on kulku suoraan aseman tiloihin.
Kaksoisraide
Turun ja Kupittaan välinen kaksoisraide sekä Turun ratapihan uudistaminen toteutetaan vuosina 2021–2024. Kupittaa on 15. elokuuta 2022 alkaen ratatöiden vuoksi rantaradan pääteasema kahden vuoden ajan.
Tasoristeykset
Kupittaalla on nykyään yksi huoltotien tasoristeys nimeltään Kupittaa, laiturin huoltotie. Kyseinen huoltotie on hiukan siirretty Helsingin suuntaan. Aseman toisessa päässä oli aikoinaan vartioitu tasoristeys nimeltään Kiinanmyllynkatu joka on korvattu nykyään Tykistönkadun sillalla. Joukahaisenkadun entisestä tasoristeyksestä löytyy edelleen vanhan aikainen risteysmerkki.
Ammattiopisto Tavastia
Ammattiopisto Tavastia (aikaisemmin Koulutuskeskus Tavastia) on Hämeenlinnassa sijaitseva jäsenkuntien ylläpitämä ammattioppilaitos. Jäsenkunnat ovat Akaa, Hattula, Hämeenlinna, Janakkala, Pälkäne ja Urjala. Oppilaitoksen päätoimipiste sijaitsee Kankaantaan kaupunginosassa Hattelmalantien varrella.
Koulutusalat
Opetusohjelmaan kuuluu yli 20 ammatillista perustutkintoa, jotka antavat yleisen jatko-opintokelpoisuuden ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin.
Oikeuslaitos
Oikeuslaitos on organisaatio, joka käyttää tuomiovaltaa vallan kolmijako-opin mukaisesti. Oikeuslaitos toteuttaa vallitsevaa oikeutta ja lakia, mutta huonosti järjestettynä se voi olla myös mielivaltaisen ja sortavan vallankäytön väline.
Oikeuslaitos on nykyaikaisissa valtioissa perustuslakiin pohjautuvaa lainkäyttöä, joka pidetään erillään lainsäädännöstä ja toimeenpanovallasta. Yksityisiäkin oikeuksia on olemassa, kuten Suomessakin toimivat välimiesoikeudet ja eräiden maiden heimo- ja klaanioikeudet sekä eräät islamilaiset tuomioistuimet.
Suomen oikeuslaitos
Suomen oikeuslaitokseen kuuluvat riippumattomat
Konrad Huber
Huber oli mukana jälleen Helsingin kisoissa 1952, kun haulikkoammunta 28 vuoden tauon jälkeen palasi olympiakisojen ohjelmaan. Veteraani saavutti erinomaisen viidennen sijan.
Huber oli koulutukseltaan diplomi-insinööri, ja hän työskenteli isänsä perustamassa vesijohtoliikkeessä. Isä oli Sveitsissä syntynyt Robert Huber (1844–1905), joka tuli Suomeen vuonna 1872 rakentamaan Helsingin vesijohtoverkkoa ja perusti samalla vesijohtoliikkeen, joka myöhemmin tunnettiin Huber-nimellä.
Datumi
Datumi on parametri tai parametrijoukko, joka määrittelee koordinaatiston origon, mittakaavan ja orientaation.
Paikallinen datumi
Datumi voi olla paikallinen, jolloin sitä käytetään esimerkiksi suhteelliseen paikantamiseen muutaman kilometrin säteellä kohteesta. Erillisdatumi on paikallisen datumin erikoistapaus, jossa datumi määritellään suppealle alueelle tai tiettyyn tilaan usein tietyksi ajaksi tiettyä tarkoitusta varten.
Geodeettinen datumi
Geodeettinen datumi kuvaa kaksi- tai kolmiulotteisen koordinaatiston suhdetta Maahan.
Suhde voidaan luoda määrittelemällä joukolle pisteitä konventionaaliset koordinaattiarvot. Esimerkkejä geodeettisesta datumista ovat mm. EUREF-FIN ja kartastokoordinaattijärjestelmä.
Korkeusdatumi
Korkeusdatumi määrittelee painovoimaan liittyvien korkeuksien tai syvyyksien suhteen Maahan.
Suppeassa mielessä korkeusdatumilla tarkoitetaan vain korkeuksien nollatasoa. Laajemman määritelmän mukaan korkeusdatumiin sisältyy myös se, mihin epookkiin korkeudet viittaavat, käytetäänkö ortometrisiä korkeuksia vai normaalikorkeuksia ja mikä on maankuoren pysyvän vuoksen järjestelmä. Tavallisesti nollataso liittyy keskimääräiseen merenpintaan. Myös hydrografiassa käytetyt luotausdatumit ovat korkeusdatumeita. Niiden tapauksessa korkeudet ovat joko negatiivisia korkeuksia tai syvyyksiä. Esimerkki paikkatiedon alan korkeusdatumista on Euroopan korkeusvertausjärjestelmä (lyh. EVRS).
Tarik ibn Zijad
frame|Tarik ibn Zijad. Tarik ibn Zijad (, Ṭārik ibn Zijād; k. noin 715 tai 720?) oli sotapäällikkö, joka Pohjois-Afrikan (Ifriqiya) käskynhaltijan Musa ibn Nusairin lähettämänä hyökkäsi vuonna 711 Pyreneitten niemimaalle ja voitti visigoottien kuninkaan Roderikin armeijan Transduktiinien vuorilla.
Tiedot Tarikista
Arabilähteiden mukaan Tarik oli taustaltaan berberi ja Tangerin kuvernööri. Hän oli syntynyt vuoden 670 tienoilla. Aikalaislähteistä hänet mainitsee vain "Vuoden 754 kronikka", jonka kirjoittaja on ilmeisesti Toledossa asunut ja arabien palveluksessa toiminut korkea kirkonmies, mahdollisesti piispa. Kronikka ei sekään ole aito aikalaislähde, sillä se on säilynyt vain 1100-luvulta peräisin olevana käsikirjoituksena.
Hyökkäys Hispaniaan
Vuoden 754 kronikka kertoo, että Roderik oli senaatin yllytyksestä kaapannut vallan vuonna 710. Seuraavana vuonna hän lähti armeijansa kanssa kukistamaan arabeja ja berbereitä, jotka olivat "kauan" hävittäneet eteläistä Espanjaa Musan lähettäminä ja Tarikin komennuksessa. Roderik kohtasi vuonna 712 Tarikin joukot "Transduktiinien vuorilla", joilla arvellaan sijainneen lähellä nykyistä Medina-Sidoniaa. Taistelussa Tarik kukisti Roderikin armeijan, joka oli seurannut häntä "vilpillisesti" ja "kilpaillen kuninkuudesta". Roderik sai itse surmansa. Vuoden 754 kronikan mukaan armeijan lähettänyt Pohjois-Afrikan emiiri Musa ibn Nusair nousi itse toisen armeijan kanssa maihin Cadizissa ja eteni sieltä niemimaan keskelle visigoottien pääkaupunkiin Toledoon ja Pohjois-Espanjassa Zaragosaan, joka hävitettiin perusteellisesti.
Vuoden 754 kronikka kertoo ristiriidoista vallanperimyksessä, minkä takia on esitetty olettamus, että arabit olisivat nousseet maihin kutsuttuna ja auttamaan Roderikin vastustajia. Jos näin oli, sama kuvio toistui vuonna 1085, kun Sevillan ja Granadan muslimihallitsijat pyysivät apua Marokkoa hallinneilta almoravideilta. Nämä toivat joukkonsa Espanjaan, mutta eivät enää poistuneet.
Arabilähteiden tietoja
left|thumb|Gibraltar etelästä nähtynä. Myöhäiset 800-luvun arabilähteet, kuten al-Hakam tai Abd al-Malik ibn Habib sisältävät sadunomaista tietoa Espanjan valloituksesta. Niiden mukaan Musa lähetti vuonna 710 ensin Tarif ibn Malikin johdolla pienen retkikunnan Hispaniaan. Tämän jälkeen sai Tarik alaisuuteensa yli 7 000 sotilasta (suurin osa berbereitä) ja nousi maihin Gibraltarilla  30. huhtikuuta 711. Muslimihistorioitsija Abd al-Malik ibn Habibin (k. 852) mukaan Tarikin valloitusarmeija käsitti 17 arabia ja 12 000 berberiä. Sitä vastassa oli Roderikin armeija, johon kuului 70 000 sotilasta. Paikka nimettiin Tarikin mukaan (Jabal al-Tarik, Tarikin vuori), josta myöhemmin muotoutui nimi Gibraltar; samoin Gibraltarinsalmi sai nimensä tästä.
Muslimien ja visigoottien joukot kohtasivat 19. heinäkuuta 711 niemimaan eteläosassa Rio Guadaleten luona Guadaleten taistelussa. Tarina seuraa muslimien historiankirjoitukselle ominaisia tapoja, joissa tarkkaan päivämäärään ja yksityiskohtaisiin vuorosanoihin yhdistyy tietämättömyys ratkaisutaistelun sijaintipaikasta (jota ei edelleenkään tiedetä). Muslimihistorioitsija Abd al-malik ibn Habib (k. 852) kertoo laajasti Andalusian valloituksesta, mutta ei mainitse nimeltä Guadaleten taistelua.
Myöhemmät tapahtumat
Vuoden 754 kronikka kertoo, että kalifi Walid I vähätteli Musan saavutuksia ja tuomitsi hänet kuolemaan kiduttamalla. Maksamalla sakot Musa kuitenkin vältti tuomion, mutta kuoli pian sen jälkeen. Tarikin myöhemmästä kohtalosta kronikka ei kerro mitään.
Arabien valloittamaa aluetta ryhdyttiin muslimien historiankirjoituksessa kutsumaan nimellä al-Andalus, joka viittaa Hispanian aikaisemmin valloittaneisiin vandaaleihin. Arabivalta muuttui pysyväksi, mutta heiluri kääntyi jo 700-luvun lopulla toiseen suuntaan ja johti lopulta arabivaltioiden kukistamiseen koko niemimaalla keskiajan loppuun mennessä eli 800 vuotta myöhemmin.
Roberto Saviano
thumb|Roberto Saviano, 2007 Roberto Saviano (s. 22. syyskuuta 1979 Napoli) on italialainen kirjailija ja toimittaja. Kirjoituksissaan, artikkeleissaan ja kirjoissaan hän käyttää proosaa ja uutistyyliä kertoessaan muun muassa vaikutusvaltaisesta campanialaisesta rikollisjärjestöstä camorrasta ja kansainvälisestä kokaiinikaupasta.
Savianon kirja Gomorra ilmestyi 2006. Siinä hän kertoo salaisia yksityiskohtia camorran liiketoimista. Napolilaiset kummisedät ovat uhkailleet häntä, ja siksi Italian sisäministeriö on järjestänyt hänelle jatkuvan poliisivartion. Camorra halusi joululahjaksi Savianon hengen, ja lupasi surmata tämän ennen vuodenvaihdetta, mutta näin ei kuitenkaan käynyt.
Gomorra on käännetty 42 kielelle, ja siitä on tehty elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2008 sekä televisiosarja, joka esitettiin vuosina 2014-2019.
Vertausellipsoidi
Vertausellipsoidi on Maan tai taivaankappaleen muodon yksinkertaistettu matemaattinen malli, joka on muodoltaan pyörähdysellipsoidi. Siinä on huomioitu vain tärkein poikkeama pallomuodosta, nimittäin Maan tai taivaankappaleen litistyneisyys. Vertausellipsoidi approksimoi geoidia.
Vertausellipsoidin muoto
Vertausellipsoidi on pyörähdysellipsoidi. Vertausellipsoidi voidaan täten määritellä kahdella vakiolla; yleensä tarkoitukseen käytetään isoakselin puolikkaan pituutta a (maapallon säde päiväntasaajalla) metreissä ja litistyneisyyttä f. Litistyneisyys ilmoitetaan usein myös muodossa 1 / f.
Pikkuakselin puolikas b (maapallon säde navoilla) voidaan laskea kaavalla:
Useita erilaisia vertausellipsoideja
Maapallon muotoa on yritetty määrittää jo antiikin ajoista alkaen. Litistyneen pallon muoto hyväksyttiin yleisesti 1700-luvun lopulla, kun Ranskan tiedeakatemia suoritti astemittauksia muun muassa Perussa ja Tornionjokilaaksossa Suomen Lapissa.
Mittausmenetelmien ja laskentatarkkuuden kehittyessä parin vuosisadan ajan on vertausellipsoideja laskettu yhä uudelleen. Lisäksi eri puolilla maapalloa on laskettu ellipsoideja siten, että ne kuvaisivat alueellisesti maapallon pintaa mahdollisimman hyvin — jossain muualla erot voivat olla huomattavia. Näistä syistä johtuen useita erilaisia vertausellipsoideja on edelleen käytössä ympäri maailmaa.
Globaalit vertausellipsoidit
Satelliittien käyttöönoton jälkeen on saatu riittävästi tietoa parhaimman mahdollisen maailmanlaajuisen vertausellipsoidin laskemiseksi.
Tällä hetkellä on käytössä kaksi lähes identtistä globaalia vertausellipsoidia, jotka ovat GRS80 ja WGS 84.
GRS80 vertausellipsoidi
GRS80 ei ole vain pyörähdysellipsoidi, vaan geodeettinen vertausjärjestelmä, jonka kautta GRS80-vertausellipsoidi on määritetty. GRS80 määrittelevistä vakioista saadaan johdettua GRS80-vertausellipsoidin parametrit:
WGS 84 -ellipsoidi
Muun muassa sateelliittipaikannusjärjestelmä GPS käyttää WGS 84:lle määriteltyä omaa WGS 84 -ellipsoidia. Tämän on parametrit ovat:
Tämä vertausellipsoidi poikkeaa hieman kansainvälisesti määritetystä GRS80-ellipsoidista, mutta ero on alle yhden millimetrin suuruinen.
Muut Suomessa käytössä olevat vertausellipsoidit
Suomessa käytössä olevat maasto- ja merikarttojen terrestrinen vertauskehys on EUREF-FIN. Sen ellipsoidisten ja tasokoordinaattijärjestelmien yhteydessä käytetään GRS80-vertausellipsoidia. Aiemmin Suomessa maasto- ja merikartat perustuivat kartastokoordinaattijärjestelmään (KKJ), jonka pohjana käytetty vertausellipsoidi oli Kansainvälinen ellipsoidi 1924.
Kansainvälinen ellipsoidi 1924
Kansainvälinen ellipsoidi 1924 tunnetaan myös nimellä Hayfordin ellipsoidi. Sen parametrit ovat:
Isa-Eerika Lehto
Isa-Eerika Lehto on musiikkipedagogi, lastenmuusikko, näyttelijä ja tv-toimittaja. Hän on käynyt Kallion ilmaisutaidon lukion ja opiskellut Helsingin konservatoriossa musiikkipedagogiksi ja Sibelius-Akatemiassa musiikin maisteriksi. Näyttelijänä hän on tehnyt töitä muun muassa Oulun, Turun ja Lahden kaupunginteattereissa, Komediateatteri Arenassa sekä IdeaTeatterissa. Hän ja bändikaverinsa Minna Haapkylä näyttelivät päärooleissa Ylen Kettutytöt-elokuvassa. Vuosina 2003–2007 hän teki toimittajan työtä Buusteri-nuortenohjelmassa Nelosella. Vuodesta 2017 hän aloitti Pikku Kakkosen Seikkailukoneen muusikkona. Lisäksi hän on mukana Pikku Kakkosen orkesterissa Yle Areenan 100 lastenlaulua -projektissa.
1990-luvulla hän toimi Tarharyhmä-yhtyeessä laulajana sekä akustisen kitaran soittajana. Tarharyhmä teki comebackin vuonna 2009. Vuonna 2019 Tarharyhmä nähtiin Vain elämää -ohjelmassa.
Tony Halme
Tony Christian ”Viikinki” Halme (6. tammikuuta 1963 – 8. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen ammattilaisnyrkkeilijä, showpainija, kirjailija, kansanedustaja, näyttelijä ja muusikko.
Halme tuli Suomessa ensi kerran julkisuuteen Gladiaattorit-ohjelman kautta 1993, jossa hän esiintyi nimellä ”Viikinki”. Ennen Suomessa saatua julkisuutta Halme oli jo toiminut Japanissa showpainijana.
Halme nousi perussuomalaisten kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä vuonna 2003 saatuaan vaaleissa 16 390 ääntä, mikä oli enemmän kuin samassa vaalipiirissä ehdolla olleen vaalit voittaneen keskustan silloisen puheenjohtajan Anneli Jäätteenmäen äänimäärä. Syksyn 2004 kunnallisvaaleissa Halme sai runsaat 2 400 ääntä ja tuli valituksi Helsingin kaupunginvaltuustoon.
Halme löydettiin kuolleena kotoaan tammikuussa 2010.
Halmeesta on tehty Viikinki-dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2022.
Tausta
Tony Halme kertoi muistelmissaan lapsuuskotinsa olleen rikkinäinen. Isä oli jättänyt perheensä Tonyn ollessa vain puolivuotias, ja pojan isähahmoksi tuli hänen viisi vuotta vanhempi isoveljensä. Isästään Halme kertoi sittemmin kuulleensa vain pari kertaa. Perheen äiti oli alkoholisoitunut ja hänen miesystävänsä vaihtuivat usein. Vielä aikuistuneenakin Halme piti veljeään ainoana tosiystävänään.
Tony Halme vietti lapsuutensa Helsingin Lauttasaaressa, josta hän muutti äitinsä ja veljensä kanssa Espoon Soukkaan 1970-luvun puolivälissä. Muistelmissaan hän kertoi kärsineensä vakavasta koulukiusaamisesta. Poikaiässään Tony harrasti veljensä kanssa urheilua, muun muassa käsipalloa ja jääkiekkoa. 16-vuotiaana Tony Halme jätti lopullisesti lapsuuskotinsa ja muutti asumaan enonsa luo.
Halme kävi kansa- ja oppikoulun. Hän kävi myös ruotsinkielistä koulua ja opiskeli Strömbergin konepajakoulun sähköasentajalinjalla. Opinnot jäivät kuitenkin kahden vuoden jälkeen kesken. Halmeella on 17-vuotiaiden kehonrakennuksen SM-hopeaa. Hän oli työskennellyt muun muassa kalakauppiaana, portinvartijana, lasinleikkaajana, laulajana, pikkolona, stuntmanina, tv- ja radiojuontajana sekä valmentajana.
Paini-, nyrkkeily- ja näyttelijänura
Muutto Yhdysvaltoihin oli kiehtonut Halmetta siitä lähtien, kun hän 12-vuotiaana näki Martin Scorsesen elokuvan Taksikuski. Halme asui 15 vuotta Yhdysvalloissa ja toimi henkivartijana, näyttelijänä, showpainijana ja ammattinyrkkeilijänä. Halme opiskeli ammattipainijaksi Verne Gagnen johdolla.
Amerikkalaisen showpainin WWF-sarjassa ”Ludvig Borgalle” suunniteltiin mestaruutta, mutta ura loppui ennen mahdollista titteliottelua. Painiurallaan Halme saavutti kuitenkin Euroopassa Catch Wrestling Associationin mestaruuden (CWA World Heavyweight Championship, 20. joulukuuta 1995 – 21. joulukuuta 1996) ja Japanissa New Japan Pro Wrestlingin tag team -mestaruuden yhdessä Scott Nortonin kanssa Rick ja Scott Steinerilta (NJPW IWGP Tag Team Championship, 21. marraskuuta 1992 – 14. joulukuuta 1992). Borga otteli vielä Razor Ramoniakin vastaan Intercontinental-mestaruudesta ja selätti tämän mutta voitto hylättiin, koska Ramonin jalka oli selätyksessä köyden päällä. Ottelu jatkui, ja Halme voitti taas mutta tuomio peruttiin jälleen, ja lopulta Ramon sai pitää mestaruutensa. Sisääntulomusiikkina Halme käytti Maamme-laulua.
Yhdysvalloissa Halme esiintyi mainoksissa ja mainosti ainakin teetä, olutta ja pizzoja. Hän esiintyi elokuvissa Die Hard – Koston enkeli (1995) ja Ponterosa (2001).
Halme voitti ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Suomen mestaruuden ja WBF-liiton Amerikan-mestaruuden ja hän otteli myös pikkuliitto NBA:n mestaruudesta. Hän on myös ainoana suomalaisena nyrkkeilijänä otellut Las Vegasissa Caesar's Palacessa ammattilaisena. Ottelu käytiin 10. kesäkuuta 1995, ja vastassa oli kiertuemies Brad Powell, jonka Halme tyrmäsi ensimmäisessä erässä. Ainoassa ottelussaan vapaaotteluorganisaatio UFC:ssä vuonna 1997 hän hävisi 56 sekunnissa Randy Couturelle. Halme oli ensimmäinen suomalainen, joka pääsi ottelemaan UFC:ssä. Halme otteli tämän lisäksi neljä vapaaottelua, joista hän voitti yhden.
Halme oli naimisissa Katja Taluksen kanssa vuosina 1998–2005. Myöhemmin hän oli lyhyen aikaa kihloissa Minna-nimisen naisen kanssa. 1990- ja 2000-luvulla hän kirjoitti kirjoja ja levytti musiikkialbumin Mestarit salilla. Single ”Isätön poika” on Halmeen itse sanoittama. Taluksen vuonna 2015 julkaistujen muistelmien mukaan Halme oli avioliiton aikana väkivaltainen ja uhkasi tätä muun muassa pistoolilla ja kirveellä.
Halme toimi reportterina Kolmas pyörä -TV-ohjelmassa vuosina 1998–1999. Eräässä jaksossa hän vierailee Yoko Onon taidenäyttelyssä, johon Ono soittaa. Halme puhuu hänen kanssaan.
Kansanedustajana
Tony Halme nousi eduskuntaan perussuomalaisten listoilta Helsingin vaalipiiristä. Hän sai 16 390 ääntä, mikä oli pitkäaikaisen pääministerin, SDP:n Paavo Lipposen jälkeen vaalipiirin suurin ja koko maan viidenneksi suurin henkilökohtainen äänisaalis. Halmeen kannatus oli suurinta niillä Helsingin äänestysalueilla, joilla asuivat pienituloisimmat kaupunkilaiset. Esimerkiksi Jakomäessä suorastaan jonotettiin tukemaan Halmetta. Samalla kerralla eduskuntaan pääsi uutena edustajana myös perussuomalaisten silloinen puheenjohtaja Timo Soini Uudenmaan vaalipiiristä. Halme sanoi että hän sai ääniä niiltä jotka eivät uskoneet Osmo Soininvaaraa.
Halme toimi kansanedustajana 2003–2007. Hän oli puolustusvaliokunnan jäsen 2003–2007 ja tulevaisuusvaliokunnan jäsen huhtikuusta toukokuuhun 2003. Hän oli tulevaisuusvaliokunnan sekä lakivaliokunnan varajäsen 2003–2007.
Eduskuntavaalien 2003 jälkeen Halme totesi Yle Radio 1:n Keskipäivän peili -ohjelman haastattelussa: ”Meillä on lesbo presidentti ja meillä on minä kansanedustajana. Kaikki näköjään voi olla mahdollista.” Halme pyysi STT:n kautta osoittamallaan kirjeellä presidentti Tarja Haloselta anteeksi, että nimitteli tätä. Hän korjasi määritelmän ”lesbo” muotoon ”Setan ex-puheenjohtaja”. Haastattelu johti Yleisradiossa sisäisiin selvityksiin, joissa pohdittiin, oliko journalistinen kontrolli pettänyt, kun lausunto oli päätynyt uutisiin.
Paavo Lipponen kehui Apu-lehden kolumnissaan 5. toukokuuta 2003 Tony Halmeen eduskunnassa 24. maaliskuuta 2003 pitämää neitsytpuhetta, jossa Halme puhui sotaveteraanien hautamaksuista: ”Ministeri Mönkäreen vastauspuheenvuoroa kuunnellessani ajattelin, että siinäpä harvinainen tapaus: kansanedustaja saa neitsytpuheenvuorollaan ministeriltä selkeän lupauksen korjata esille ottamansa epäkohdan.” Puhekouluttaja Juhana Torkki piti puhetta tyylikkäänä ja klassisten retoriikan oppien mukaan rakennettuna.
Vuoden 2003 vaalien jälkeen Halme ja hänen eduskunta-avustajansa Veikko Vallin suunnittelivat oman Viikinki-puolueen perustamista, mutta Timo Soini ja Raimo Vistbacka saivat Halmeen luopumaan ajatuksesta. Vallinin ja perussuomalaisten puheenjohtajan Timo Soinin välit kiristyivät niin, että Vallin erosi tehtävästään ja Halmeen uudeksi eduskunta-avustajaksi tuli Jonni Sinkkonen.
3. heinäkuuta 2003 Halme laukaisi pistoolin asunnossaan alkoholin ja amfetamiinin vaikutuksen alaisena. Halme oli tapauksen jälkeen kolme viikkoa koomassa ja sai ilmeisesti pysyvän aivovaurion. Poliisin kotietsinnässä hänen kotoaan löytyi luvaton Parabellum P08 -pistooli ja sen patruunoita sekä huomattava määrä testosteronia ja anabolista steroidia sisältäviä lääkevalmisteita. Etsintöjen yhteydessä poliisi tutki myös Halmeen työhuoneen Eduskuntatalossa. Oikeudenkäynnissä Halmeen puolustusasianajajana toimi Heikki Lampela. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Tony Halmeen 29. tammikuuta 2004 salakuljetuksesta, laittomaan tuontitavaraan ryhtymisestä, ampuma-aserikoksesta, huumausaineiden käyttörikoksesta sekä aseen varomattomasta käsittelystä neljän kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja 80 päiväsakkoon. Oikeudenkäynti televisioitiin MTV3+-digikanavalla. Käräjäoikeuden tuomion jälkeen Iltalehti tiedusteli eri puolueiden kansanedustajien kantaa Halmeen tilanteeseen. Kukaan haastatelluista ei suoraan vaatinut Halmeen eroa eduskunnasta, vaan he toivoivat tämän harkitsevan asiaa itse. Halme valitti päätöksestä hovioikeuteen, mutta tuomio pysyi ennallaan. Tapauksen jälkeen Halme ilmoitti luopuneensa alkoholista ja tulleensa uskoon. Alkoholista pidättäytyminen kesti Halmeen kertoman mukaan vuoden 2005 kesään asti, jolloin hän nautti julkisesti yhden lasin alkoholia.
Halme totesi 7. helmikuuta 2006 eduskunnassa, että ”jokaikiseltä pedofiililtä pitäisi leikata munat irti, lyödä ne tapilla perseeseen ja heittää ne loppuiäksi linnaan”. Seuraavana päivänä eduskunnan toinen varapuhemies Ilkka Kanerva antoi Halmeelle huomautuksen muistuttaen häntä kansanedustajalta edellytettävästä vakaasta ja arvokkaasta käytöksestä.
Helmikuussa 2006 Halmeen jatkuva alkoholinkäyttö johti maksa- ja haimatulehdukseen. Hän joutui sairauslomalle ja lupasi jälleen ryhtyä raittiiksi. Perussuomalaisten puheenjohtaja Timo Soini kehotti Halmetta ryhdistäytymään. 2. maaliskuuta lehdet uutisoivat, että Halme oli joutunut sairaalan psykiatriselle osastolle, mahdollisesti delirium tremensin eli juoppohulluuden vuoksi. 6. maaliskuuta lehdissä luki, että Halme todettiin entistä huonokuntoisemmaksi ja hänet siirrettiin pakkohoitolähetteellä suljetulle osastolle. Halme palasi töihin eduskuntaan 16. toukokuuta 2006.
Halme tuomittiin 2. elokuuta 2006 Vakka-Suomen käräjäoikeudessa törkeästä rattijuopumuksesta ja liikenteen vaarantamisesta. Tuomiona oli 80 päivää ehdollista vankeutta, 30 päiväsakkoa (yhteensä 1320 euroa) ja neljän kuukauden ajokielto. Tuomioon johtanut tapaus oli sattunut saman vuoden helmikuussa Laitilassa, jossa Halme oli nauttinut alkoholia ravintolassa ja sen jälkeen lähtenyt ajamaan autolla. Silminnäkijöiden mukaan Halme oli käyttäytynyt humalaisesti ja ajanut holtittomasti. Poliisi ei ollut kuitenkaan puhalluttanut Halmetta, vaan hänet tuomittiin silminnäkijäkertomusten perusteella. Iltapäivälehdistö kertoi myös näyttävästi, että Halme joi oikeusistunnon tauolla kolme pulloa olutta. Timo Soini kommentoi asiaa toivomalla, että Halme osaa tehdä omat johtopäätöksensä poliittisen uran jatkamisesta. Hovioikeudessa joulukuussa Halme sanoi juoneensa vain viisi pulloa lonkeroa, joiden vaikutuksen olisi pitänyt haihtua ajamiseen mennessä. Hän sanoi holtittoman ajon johtuneen vuoden 2003 välikohtauksesta juontuneesta sairaudesta. Hovioikeus piti käräjäoikeuden tuomion ennallaan.
Postuumisti julkaistussa teoksessaan Testamentti Halme kertoi ajastaan eduskunnassa: "”Mä läksin eduskuntaan ihan tosissani ollen siinä ehkä hieman lapsellisessa uskossa, että yksi ihminen voi muuttaa koko suomalaisen poliittisen kentän, kulttuurin ja rakenteen. Mä ajattelin, että kun mä sivallan sanan säilällä yhtä terävästi ja lujaa kuin aiemmin nyrkeillä kehässä, niin johan alkaa tapahtua.”"
Kaupunginvaltuustoon
Halme osallistui syksyllä 2004 kunnallisvaaleihin perussuomalaisten ehdokkaana Helsingissä. Vähän ennen vaaleja Halme sanoi Suomen Kuvalehdelle: "En ole pahemmin ajatellut äänimäärää. Jos 10 000 ääntä tulee, olen ihan tyytyväinen."
Halme sai 2 439 ääntä ja hän oli vaalien ainoa perussuomalainen, joka pääsi Helsingin kaupunginvaltuustoon.
Valtuustokauden aikana Halme ilmoitti, että hän ei aio osallistua valtuuston toimintaan.
Myöhemmät vaiheet
Tony Halmeen terveysongelmat pahenivat yhä hänen jäätyään pois kansanedustajan työstä. Vakava maksakirroosi vaurioitti pysyvästi hänen aivojensa puhekeskusta, ja puhe- ja liikuntakyvyn heikkenemisen vuoksi hänen keikkansa vähenivät. Monet hänen ystävistään olivat vuosien mittaan kaikonneet, ja osa hänen entisistä nyrkkeilytovereistaan oli kuollut. Varsinkin juhlapyhien aikaan hän tunsi suurta yksinäisyyttä, ja henkisesti raskainta hänelle oli luopuminen urheiluharrastuksista.
Lokakuussa 2009 Tony Halme kärysi huumeista, kun hän oli ajamassa moottoritietä Tampereelta Helsinkiin. Poliisit pysäyttivät epävarmasti ajaneen Halmeen Valkeakoskella ja puhalluttivat hänet. Alkometrin näyttäessä sallittuja lukemia huumetesteri osoitti positiivista tulosta kokaiinille ja amfetamiinille, ja Halme pidätettiin. Tapauksen pohjalta tehdyn kotietsinnän seurauksena Halmeen asunnosta löytyi pieni määrä amfetamiiniksi epäiltyä ainetta sekä pistooli, johon Halmeella ei ollut hallussapitolupaa.
Valkeakoskella tapahtuneen pidätyksen ja siitä seuranneen kotietsinnän vuoksi lehdistö kiinnostui loppusyksyn 2009 aikana jälleen Halmeesta. Ensimmäisenä hänen kotiovelleen ilmestyi Hymyn toimittaja, jonka kysymyksiin Halme vastaili hiljaisella äänellä ja epäselvästi. Halme sanoi katselevansa toimittajaa kuin savuverhon takaa ja kertoi, ettei hän päässyt kaikkina päivinä edes sängystä ylös. Samoihin aikoihin ystävänsä kanssa tekemällään automatkalla Halme aavisti elävänsä viimeisiä aikojaan. Värikkäästä elämästä olivat jäljellä vain muistot eikä hän jaksanut enää asettaa uusia tavoitteita entisten tilalle. Halmeen viimeiseksi julkiseksi esiintymiseksi jäi Iissä Pohjois-Pohjanmaalla uudenvuodenaattona 2009 pidetty keikka.
Katja Taluksen muistelmien kirjoittaja, tutkija Paula Salomaa on analysoinut Halmeen lapsuuskokemusten vaikuttaneen ratkaisevasti hänen käyttäytymiseensä. Halme ei pystynyt kantamaan vastuuta omista teoistaan, koska kukaan ei ollut kantanut riittävästi vastuuta hänestä itsestään hänen lapsuudessaan ja nuoruudessaan. Halme kertoi muistelmissaan itsekin eläneensä lapsuuden, jossa kukaan ei ollut huolehtinut riittävästi edes hänen perustarpeistaan, kuten ravinnosta, unesta ja terveydestä. Hän koki, että hänen yhteenkuuluvuuden, nähdyksi tulemisen, myötätunnon ja lohdutuksen tarpeitaan laiminlyötiin jatkuvasti. Salomaan mukaan Halme kaipasi kiihkeästi aitoja ja vastavuoroisia ihmissuhteita samalla kun hän itse oli vaikeiden lapsuuskokemustensa vuoksi lähes kyvytön luomaan ja rakentamaan aitoja rakkaussuhteita. Koska Halme ei pystynyt hallitsemaan ja käsittelemään omia tunteitaan, hän syytti hallitsemattomista reaktioistaan niitä ihmisiä, jotka yrittivät auttaa häntä. Salomaan mukaan Halme rakensi ympäristössään sekä ihailua että pelkoa herättäneen, kovamaineisen ja isomassaisen ”Viikingin” imagon suojautuakseen omalta sisäiseltä pelon tunteeltaan. Halmeen vaikeudet hänen omassa elämässään johtivat alkoholi- ja lääkeriippuvuuteen sekä huumeiden käyttöön.
Kuolema
Jo asuessaan Los Angelesissa vuonna 1996 Halme oli tekemänsä muistiinpanon mukaan uumoillut, ettei hän kenties eläisi pitempään kuin 35-vuotiaaksi. Halme tapasi ihmisiä tiettävästi viimeisen kerran elämässään 6. tammikuuta 2010, jolloin hän oli syntymäpäivälounaalla erään lapsuudenystävänsä äidin luona.
Halme löydettiin kotoaan kuolleena sunnuntaina 10. tammikuuta 2010. Poliisin mukaan hän kuoli kotonaan perjantain vastaisena yönä eikä kuolemaan liity rikosta. Halme oli tehnyt itsemurhan. Lehden mukaan Halmeen viereltä löytyi pistooli, johon hänellä ei ollut hallussapitolupaa. Muiden muassa Helsingin Sanomat ja MTV3 uutisoivat Halmeen kuoleman itsemurhana perustuen Ilta-Sanomien käyttämään ilmaisuun ”oman käden kautta”. Helsingin poliisi ei ole vahvistanut tietoa, jonka mukaan Halme olisi tehnyt itsemurhan. Poliisi on vedonnut vaiteliaisuudessaan lakiin, jonka mukaan kuolemansyyn tutkintaan liittyvät tiedot ovat salaisia. Oikeustieteellisen ruumiinavauksen mukaan Halme kuoli kaksi päivää ennen löytymistään, 8. tammikuuta. Kuolinsyy oli itse aiheutettu ampumavamma. Halmeen kuolleena löytänyt ystävä epäili 7 päivää -lehdessä, että Halmeen ase olisi lauennut vahingossa tai että jos teko oli itsemurha, oli se kroonisista kivuista johtunut hetken päähänpisto. Perussuomalaisten puheenjohtaja Timo Soini luonnehti muistosanoissaan Tony Halmetta aidoksi suomalaiseksi mieheksi hyvine ja huonoine puolineen ja piti Halmeen suurimpana ansiona sitä, että tämä herätti Helsingin lähiöt. Halmeen siunaustilaisuus pidettiin vain lähimpien omaisten läsnä ollessa 8. helmikuuta 2010 ja hänen tuhkansa laskettiin myöhemmin keväällä Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon. Muistotilaisuuteen lähetettiin useita suruadresseja, joista yksi tuli eduskunnasta.
Tony Halme oli ennen kuolemaansa kirjoittamassa uutta kirjaa. Keskeneräiseksi jäänyt kirja oli työnimeltään Testamentti. Kirjassa Halme muun muassa kertoo eduskuntatyöstään. Teoksen täydensi julkaisukuntoon toimittaja Seppo Porvali. Tony Halmeen äiti kieltäytyi kommentoimasta kirjaa ja olisi halunnut estää sen julkaisemisen. Testamentti julkaistiin kesäkuussa 2010.
Hector Barbossa
Hector Barbossa on Pirates of the Caribbean -elokuvissa esiintyvä merirosvokapteeni, jota näyttelee Geoffrey Rush.
Barbossa on tavallinen merirosvo, ilkeä, mutta älykäs. Toisinaan hän jymähtää Jackin valheisiin, toisinaan ei. Barbossa ei ajattele aina asioita loppuun saakka. Hänellä on myös aika sarkastinen ja kieroutunut huumorintaju.
Elämäkerta
Barbossa oli alun perin Jack Sparrow’n yliperämies Mustalla helmellä, mutta sitten hän nosti kapinan Jackiä vastaan saadakseen merirosvolaivan itselleen. Näin Barbossasta tuli elokuvan Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous ajaksi kapteeni. Jack saa elokuvan aikana apua Will Turnerilta anastaakseen laivansa takaisin, sillä Jack ei ole kertonut Willille ihan kaikkea ja Will haluaa pelastaa ihastuksensa kuvernöörin tyttären, Elizabethin. Barbossa on yksi kirouksen saaneista merirosvoista, jonka Jack elokuvan lopuksi tappaa yhdessä Willin avustuksella. Toisen elokuvan lopussa paljastuu että Tia Dalma alias Kalypso on herättänyt Barbossan henkiin. Barbossan on tarkoitus opastaa muut löytämään Krakenin kitaan joutunut Jack Sparrow. Hänellä on lemmikkiapina, jonka hän nimesi Jackiksi kiusatakseen alkuperäistä Jackiä. Löydettyään Jackin, kaikki näkevät, että Barbossa ja Jack tulevat kinastelemaan vielä pitkään. Vielä elokuvan Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla lopussa, Jack pihistää Barbossalta navigaatiokartat, jotka johtavat nuoruudenlähteelle. Barbossa itse varasti vastineeksi Mustan helmen Jackiltä.
Neljännessä elokuvassa paljastuu että Barbossa menetti Mustan helmen taistelussa Mustapartaa vastaan. Barbossa menetti miehistönsä, mutta selvisi itse amputoimalla jalkansa. Barbossa liittyi kuningas George II:n laivastoon ja sai haltuunsa kaapparilaiva HMS Providencen, jonka merenneidot upottivat Whitecap Bayssa. Myöhemmin Jack auttoi häntä taistelussa Mustapartaa vastaan. Tämän jälkeen Barbossa saa Mustaparran miekan ja laiva Queen Anne’s Revengen haltuunsa.
Viidennessä elokuvassa Barbossalla on Queen Anne's Revengen lisäksi oma laivasto. (Tosin Paholaisen kolmiosta paennut kapteeni Armando Salazar tuhoaa sitä). Hän joutuu Salazarin uhkaamana, henkensä uhalla jahtaamaan ja toimittamaan Salazarille kapteeni Jack Sparrown. Barbossa tosin vedättää Salazaria ja lyöttäytyy Jackin matkaan. Hän käyttää Mustaparralta saamaansa taikamiekkaa vapauttamaan Mustan helmen ulos pullosta. Viidennen elokuvan lopussa selviää, että Barbossalla on tytär, jonka hän sai yhdessä Margaret Barbossan kanssa, ja jonka hän hylkäsi lastenkodin portaille äidin kuoltua ja lähti itse merille. Viidennen osan lopussa kapteeni Hector Barbossa menehtyy, pudottauduttuaan alas ankkurin ketjusta, pelastaakseen tyttärensä hengen.
Palman metro
undefined thumb|Metrojuna [[Intermodal Plaça d'Espanyan asemalla]] Palman metro on 25. huhtikuuta 2007 avattu metrojärjestelmä Palman kaupungissa Mallorcalla. Se koostuu yhdestä 7,2 kilometriä pitkästä linjasta, joka kulkee kaupungin keskustasta Baleaarien yliopiston kampusalueelle kaupungin pohjoispuolelle. Linjan varrella on yhdeksän asemaa, joista kahdeksan on maanalaisia. Metrojunien huippunopeus on 100 km/h ja matka linjan päästä toiseen kestää noin 13 minuuttia.
Koko metrojärjestelmä oli suljettuna syyskuusta 2007 heinäkuuhun 2008 teknisten ongelmien vuoksi.
Tarhahämähäkit
Stabilimentum
Tarhahämäkit tekevät pyyntiverkkoonsa paksuja seittivahvikkeita, joista käytetään nimitystä stabilimentum. Näiden varsinaista tarkoitusta ei tiedetä. Kenties ne naamioivat verkossa roikkuvan hämähäkin tai hämäävät saalistajia. On myös esitetty, että kuviot varoittavat lintuja lentämästä verkkon läpi, jolloin hämähäkki joutuisi rakentamaan sen uudestaan. Viimeaikaiset tutkimukset ovat viitanneet myös mahdollisuuteen, että stabilimentumien heijastama UV-säteily saattaa myös houkutella hyönteisiä.
Lajeja
Sukuun kuuluu 76 lajia, mm. seuraavat:
Henry Clay
thumb|Henry Clay Henry Clay, Sr. (12. huhtikuuta 1777 – 29. kesäkuuta 1852) oli amerikkalainen valtiomies, joka toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä vuosina 1825–1829. Hän oli mukana ”suuressa triumviraatissa” Daniel Websterin ja John C. Calhounin kanssa. Vuonna 1957 John F. Kennedyn johtama Senaatin valiokunta nimesi hänet yhdeksi suurimmista senaattoreista Yhdysvaltain historiassa.
Vuonna 1812 Clay valittiin Kentuckyn osavaltiosta Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ja välittömästi kauden alettua edustajainhuoneen puhemieheksi -ainoan kerran historiassa. Hän oli presidenttiehdokas vuonna 1824 ja tuli neljänneksi. Yksikään ehdokkaista ei kuitenkaan saanut ääntenenemmistöä, joten edustajainhuone valitsi voittajan. Clay käytti vaikutusvaltaansa tukeakseen John Quincy Adamsia, joka voitettuaan nimitti Clayn ulkoministeriksi.
Clay istui Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1806–1807, vaikka olikin tuolloin perustuslain mukaan liian nuori senaattoriksi, 1831–1842 ja vuodesta 1849 kuolemaansa asti. Hän oli ehdolla presidentiksi viisi kertaa, mutta ei tullut valituksi.
De Sanctis–Cacchionen oireyhtymä
De Sanctis–Cacchionen oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen autosomissa peittyvästi periytyvä oireyhtymä. Siihen liittyy xeroderma pigmentosum -oireita iholla ja silmissä. Oireyhtymästä kärsivillä on esiintynyt neurologisia poikkeavuuksia, kuten mikrokefaliaa, ataksiaa ja refleksien heikkoutta. On kuvattu kehitysvammaisuutta, lyhytkasvuisuutta ja kivesten sekä munasarjojen kehittymättömyyttä.
Marklund
Marklund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Garcia Hopkins
Garcia Hopkins (s. 14. joulukuuta 1958) on kilpauransa päättänyt yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija.
Elämä ja ura
Marylandista lähtöisin oleva Hopkins oli 13–15-vuotiaana hyvä yleisurheilija pärjäten etenkin 100 metrin juoksussa ja kuulantyönnössä. Koripalloa hän ei aloittanut katukentillä vaan yliopistovalmentajansa kutsulla. Hopkins opiskeli ja pelasi kaksi kautta Morganin valtionyliopistossa mutta siirtyi sen jälkeen koripalloammattilaiseksi. Hallitseva mestari Washingon Bullets varasi hänet NBA:n vuoden 1979 varaustilaisuudessa kuudennen kierroksen viimeisenä pelaajana (128. varaus). NBA:ssa Hopkins pelasi 11 ottelua.
Tarmo-pestinsä jälkeen Hopkins palasi Yhdysvaltoihin, kunnes puolitoista kuukautta myöhemmin Tampereen Pyrintö värväsi hänet. Hopkins pelasi Pyrinnössä seuraavat viisi kautta. Kaudella 1985–1986 hän otti SM-sarjaottelussa Säynätsalon Rientoa vastaan 42 levypalloa, joka on edelleen Suomen pääsarjan ennätys.
Pyrinnössä Hopkins edusti Pyrintöä kausina 1982–1987 (runkosarjassa 3 762 pistettä), Salon Palloilijoita, Turun NMKY:tä, Forssan Alkua, Kisanokiaa ja BC Nokiaa. Vuosina 1997–1999 hän toimi saksalaisen Wolfenbüttelin pelaajavalmentajana. Hän pelasi myös Belgiassa. .
Urheilu-uran jälkeen
Hopkins työskenteli 19 vuotta nokialaisessa Kylpylähotelli Edenissä. Hän sai Suomen kansalaisuuden heinäkuussa 1988. Hopkins muutti sittemmin Loimaalle ja kävi töissä Edenissä kunnes jäi työkyvyttömyyseläkkeelle dignosoidun paksusuolen syövän vuoksi. Syöpää levisi sittemmin myös maksaan ja sitä hoidettiin onnistuneesti leikkauksin ja sytostaattihoidolla.
Hopkinsilla on nykyisen vaimonsa kanssa kaksi ja yhteensä seitsemän lasta, joiden kanssa hän on aina kommunikoinut englanniksi. Hopkinsin poika Shawn Hopkins on maajoukkueessakin pelannut koripalloilija. Biologisten lastensa lisäksi Hopkinsilla on kolme adoptiolasta ja sijaisperhelapsia: suuri perhe vaikutti myös Loimaalle muuttamiseen tarpeeksi suuren asunnon perässä.
Hopkins valmensi nuoria koripalloilijoita jo Nokialla mutta on toiminut juniorivalmentajana pidempään Loimaan Korikonkareissa, missä hän toimi yhden kauden ajan myös seuran edustusjoukkueen päävalmentajana.
Pelityyli ja ominaisuudet
Hopkinsin pituus oli kilpauralla lähteestä riippuen joko 197 tai 199 cm. Levypalloissa ym. ylös suuntautuneessa liikkeessä hän hyötyi poikkeuksellisesta ponnistusvoimastaan, jonka turvin hän varsinkin uransa alussa otti paljon levypalloja. Lapsuuden yleisurheilutaustansa avittamana hän oli ensimmäisinä Suomen-vuosinaan juoksutesteissä joukkueensa nopein pelaaja. Oman arvionsa mukaan Hopkins oli jo yliopistovuosinaan melko hyvä heittäjä.
Vaikutus
Hopkins on Suomen pääsarjahistorian parhaita ulkomaalaisvahvistuksia. Hän ei Suomen kansalaisuuden saatuaan ehtinyt edustaa Suomen maajoukkuetta. Kotiseuranaan pitämässään Pyrinnössä hän on Suomen pääsarjan runkosarjatilastoissa tehdyissä pisteissä neljäntenä ja levypalloissa toisena. Hän pitää edelleen hallussaan Korisliigan yhden ottelun levypalloennätystä.
Verenluovutuskielto miesten välisestä seksistä
pienoiskuva|Kartta miesten välisestä seksistä aiheutuvasta verenluovutuskiellosta maittain. Joissakin maissa on voimassa poikkeuksia. pienoiskuva|Kartta miesten välistä seksiä harrastaneen miehen kanssa seksiä harrastaneelle naiselle aiheutuvasta verenluovutuskiellosta maittain.
Verenluovutuskielto miesten välisestä seksistä on useissa maissa voimassa oleva normi, jonka mukaan miehet, jotka ovat harrastaneet seksiä toisen miehen kanssa eivät saa luovuttaa verta. Kiellon sisältö vaihtelee maittain, ja voi olla pysyvä tai väliaikainen. Kieltoa perustellaan miesten väliseen seksiin liittyvällä kohonneella riskillä saada HIV-infektio ja sairastua eräisiin muihin sukupuolitauteihin. Kielto on aiheuttanut paljon keskustelua ja sitä on arvosteltu loukkaavaksi ja jopa syrjiväksi.
Perustelut
Miesten välistä seksiä harrastaneiden pysyvä tai väliaikainen verenluovuttamiskielto perustellaan verta vastaanottavien turvallisuudella. Verenluovutuksessa miesten välinen seksi, samoin kuin naisena seksin harrastaminen miesten välistä harrastaneen miehen kanssa, vertaantuu korkeariskiseen seksuaalikäytökseen, kuten myös usean kumppanin kanssa harrastettu seksi ja maksullinen seksi. Korkeariskisessä seksuaalikäytöksessä todennäköisyys veren kautta leviävien tautien tarttumiselle on suurempi. Vastaanotettava veri testataan, mutta testien tarkkuus ei välttämättä ole riittävä ja vastaanottavien potilaiden turvallisuutta pyritään parantamaan karsimalla luovuttajia.
Tilastollisesti miesten välisessä seksissä sukupuolitautien kuten HI-viruksen tarttumisen riski on ja on ollut suurempi kuin eri sukupuolta olevien välisessä seksissä. Maailman terveysjärjestön mukaan miesten välistä seksiä harrastavat ovat useimmissa kehittyneissä maissa suurin HI-virusta kantava väestönryhmä. Kiellon perusteena on sairauksien veren kautta tapahtuvan leviämisen korkea riski suhteessa luovuttamisen sallimisesta saatavaan hyötyyn.
Arvostelu
Kieltoon kohdistuva arvostelu on ollut sekä lääketieteeseen että ihmisoikeuksiin perustuvaa.
Miesten välisen seksin aiheuttaman verenluovutuskiellon on väitetty perustuvan historiaan, jolloin HIV-tartunnat miesten välisestä seksistä edustivat suurempaa osaa kaikista tartunnoista. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan Suomessa vuonna 2018 todetuista 153:sta HIV-tapauksesta 38 johtui miesten välisestä seksistä ja 55 erisukupuolta olevien välisestä, verrattuna vuoden 1989 tilanteeseen, jolloin todetusta 43:sta HIV-tartuntatapauksesta 25 johtui miesten välisestä seksistä ja kymmenen heteroseksistä. Osuus on kuitenkin edelleen suhteellisesti suurempi. Miesten välistä seksiä harrasteiden verenluovutusten sallimisen on lisäksi väitetty aiheuttavan pienemmän riskin kuin eräiden muiden sallittujen menetelmien.
Veriteitse tarttuvien sairauksien havainnointi on kehittynyt teknologian myötä ja saastuneen veren päätyminen potilaalle voidaan siten aiempaa paremmin estää. Tällöin pysyvälle tai pitkällä väliaikaiselle kiellolle ei ole yhtä paljon tarvetta. HI-virus voidaan havaita verestä kolmen kuukauden kuluttua tartunnasta. Kieltoajan pituus perustuu maakohtaiseen arvioon, ja maissa, joissa tartunnan riski on pienempi, kielto on usein väliaikainen. Myös ehkäisyn käytöllä on vaikutusta. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan kondomi suojaa HIV-tartunnalta oikein käytettynä, minkä lisäksi se suosittelee liukuvoiteen käyttöä miesten välisessä seksissä.
Kiellon on myös väitetty asettavan ihmiset erilaiseen asemaan asettavaksi. Kiellon on syytetty perustuvan ajatukselle homoseksuaalien seksuaalikäyttäytymisen olevan vapaamielisempää kuin heteroseksuaalien. Kiellon pituudessa ei oteta huomioon miesten välisen parisuhteen kestoa. Henkilö, joka elää pitkässä miesten välisessä parisuhteessa, johon kuuluu seksin harrastaminen vähintään kerran vuodessa, ei voi siten luovuttaa verta maissa, joissa väliaikainen kielto on vuoden mittainen, kun taas lyhyemmissä suhteissa elävä voi.
Suomi
Aiemmin Suomessa oli ollut voimassa pysyvä luovutuskielto miesten välisestä seksistä. Kielto aiheutti valituksen perustuslain vastaisesta syrjinnästä eduskunnan oikeusasiamiehelle, joka ratkaisi asian 30. kesäkuuta 2008. Oikeusasiamiehen mukaan pysyvä kielto oli perusteltu tartuntatautien leviämisen estämisellä eikä siksi ollut syrjivä. Oikeusasiamies kuitenkin moitti Veripalvelua siitä, että se ohjeistuksessaan käytti ilmaisua ”homomiesten verenluovutusrajoitus”, joka viittasi oikeusasiamiehen mukaan virheellisesti seksuaaliperusteiseen rajoitteeseen.
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus päätti joulukuussa 2013 kumota pysyvän luovutuskiellon ja ottaa käyttöön väliaikaisen 12 kk kiellon. Päätös astui voimaan seuraavana vuonna. Toukokuussa 2021 luovutuseste lyheni neljään kuukauteen.