cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fairey Fox
pienoiskuva|Belgian ilmavoimien Fairey Fox Mk.4. Fairey Fox oli brittiläinen kaksitasoinen hävittäjälentokone, jota käytettiin myös kevyenä pommittajana sekä tiedustelulentokoneena. Konetyyppi kehitettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen, saapuen palveluskäyttöön vuonna 1932. 1930-luvulla oli lentokoneiden sekä niiden moottorien kehitys kiivasta. 1940-luvulle saavuttaessa, oli tämä tyyppi jo ehtinyt pahoin vanheta. Toisen maailmansodan syttyessä oli tämä tyyppi käytössä ainakin Belgian ilmavoimissa.
Sulavasti muotoillussa lentokoneessa oli taka-ampujan paikka. Laskeutumisteline oli kiinteä, ja myöhemmin se sai muotosuojukset. Fox Mk.1 oli varustettu Curtiss D-12 -rivimoottorilla. Mk. II oli varustettu Rolls-Royce Kestrel -moottorilla. Mk.VI ja VII olivat Hispano-Suizan tehokkaammalla, 860 hevosvoiman (641 kW) tehoisella V12-moottorilla varustetut. Osa eri kehitysversioista oli merikäyttöön (Seafox) laivastolle tarkoitettuja ja osa koulutuskoneita, jopa kolmipaikkaisia.
Koneen lakikorkeus oli 10 000 metriä, mikä oli tuohon aikaan varsin hyvä saavutus. Tämä edesauttoi sen käyttökykyä tiedustelutoiminnassa. Huippunopeus oli 365 km/h. Enimmäisen mallin toimintamatka oli 600 kilometriä.
Konetyypin aseistukseen saattoi kuulua kaksi 7,62 millimetrin eteenpäin kiinteästi ampuvaa konekivääriä. Lisäksi taka-ampumoon voitiin asentaa yhdestä kahteen samankaliiperista liikuteltavaa konekivääriä. Koneen ulkoista, ripustimiin kiinnitettävää pommikuormaa saatettiin kuljettaa enimmillään 100 kilogrammaa.
Britannian kuninkaalliset ilmavoimat poisti tämän tyypin ensilinjan käytöstä, jo hyvissä ajoin ennen toisen maailmansodan alkamista. Belgian ilmavoimien käyttämät, arviolta 50 lentokonetta kärsivät raskaita tappioita Saksan aloitettua hyökkäyksensä länteen vuonna 1940.
Tony Thompson
Thompson oli jäsen Power Station -yhtyeessä ja esiintyi vuoden 1985 Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertissa. Thompsonin liittymistä Led Zeppeliniin harkittiin, mutta suunnitelman esti hänen loukkaantumisensa auto-onnettomuudessa 1986.
Thompson kuoli munuaissyöpään kolme päivää ennen kuin olisi täyttänyt 49 vuotta.
Rein Lang
Tausta
Viron itsenäistyttyä uudelleen Lang perusti yhdessä Eesti Ekspress -lehden perustajana tunnetun liikemiehen Hans H. Luikin kanssa maan ensimmäisen yksityisomistuksessa olevan ja poliittisesti riippumaton radiokanavan Radio Kukun.
Poliittinen ura
Lang toimi Viron ulkoministerinä lyhyen aikaa helmi–huhtikuun välillä 2005 edeltäjänsä Kristiina Ojulandin jouduttua eromaan, kun useita salaiseksi luokiteltuja asiakirjoja oli kadonnut ulkoministeriöstä. Lang kertoi jatkavansa ulkoministerinä Ojulandin linjalla pitäen huolta Viron suhteista Euroopan unioniin, Natoon, Yhdysvaltoihin ja erityisesti Venäjään.
Lang nimitettiin vuoden 2011 vaalien jälkeen muodostetun Ansipin III hallituksen kulttuuriministeriksi. Hän erosi joulukuussa 2013 Sirp-kulttuurilehden ympärillä syntyneen kuohunnan seurauksena. Kulttuuripiirit syyttivät Langia pyrkimyksistä ottaa Sirp-lehti hallintaansa. Syksyllä 2013 lehdelle oli nimitetty Reformipuoluetta lähellä oleva uusi päätoimittaja Kaur Kender, joka erotti neljä pitkäaikaista toimittajaa ja ilmoitti lehden suunnanmuutoksesta. Kulttuuripiirit protestoivat ja epäilivät välittömästi kulttuuriministeri Langia. Myöhemmin selvisi, että lehden toiminta oli hyväksytetty hänellä. Protestien seurauksena Sirpistä erotetut toimittajat saivat työnsä takaisin ja päätoimittaja Kender sekä ministeri Lang erosivat. Langin tilalle uudeksi kulttuuriministeriksi nimitettiin Urve Tiidus.
Julius Caesar (ooppera)
pienoiskuva|Jean-Leon-Gerome, Kleopatra ja Caesar, 1866. Julius Caesar (, HWV 17) on viides Georg Friedrich Händelin Lontoon Royal Academy of Musicille säveltämä opera seria. Sen ensiesitys pidettiin 20. helmikuuta 1724. Ensiesityksen solistit olivat aikakauden tunnetuimpien laulajien joukossa: Caesarin roolin esitti kastraattilaulaja Senesino ja Kleopatran roolin kuuluisa prima donna Francesca Cuzzoni. Teos on yksi Händelin parhaista ja kuuluisimmista oopperoista.
Ooppera saavutti ensiesityksellään suuren suosion ja sitä esitettiin Lontoossa uudelleen vuosina 1725, 1730 ja 1732. Oopperaa esitettiin myös Englannin ulkopuolella, muun muassa Hampurissa ja Braunschweigissa vuonna 1725.
Palovesi
Palovesi, tai joskus myös Palovesi–Jäminginselkä , on Pirkanmaalla Ruovedellä sijaitseva järvi. Se on Suomen 89. suurin järvi. Jos tulkitaan Ruoveden, Vaskivesi–Visuveden, Palovesi–Jäminginselän ja Tarjanneveden järvialtaat yhdeksi suureksi Iso-Tarjannevedeksi, saadaan sen pinta-alaksi 210 neliökilometriä. Iso-Tarjannevesi olisi sillä pinta-alalla Suomen 18. suurin järvi.
Järvenosat
Paloveden ja Jäminginselän järvenosien vedenpinnat ovat samalla korkeudella, mutta Paloveden alapuolella Näsijärven Vankavesi on 60 senttimetriä alempana ja Jäminginselän yläpuolinen Ruovesi on 10 senttimetriä korkeammalla. Siksi järvenosat muodostavatkin oman järven, jonka muoto on kuitenkin niemien, saarien ja lahtien vuoksi hyvin sokkeloinen.
Järven eri osat on kansan suussa saaneet erilaisia nimityksiä. Raja Paloveden ja Jäminginselkän järvenosien välillä on Suomen Ympäristökeskuksen mukaan Jäminginvuolteessa, joka jää Loposperällä kahden niemen väliin. Tässä artikkelissa noudatetaan tätä jakoa.
Palovesi on kokonaisuudessaan 15 kilometriä pitkä ja 9,5 kilometriä leveä. Sen kokonaispinta-ala on 4 272 hehtaaria eli 42,7 neliökilometriä. Siitä kuuluu Jäminginselälle 40 % ja Palovedelle 60 %. Järven rantaviivan kokonaispituus saarien rantaviiva mukaan lukien on 202 kilometriä, josta Palovedelle kuuluu 70 %. Saaria on Palovedellä yhteensä 123, mutta Jäminginselän saarten lukumäärää ei ole ilmoitettu. Järven kokonaistilavuus on 405 miljoonaa kuutiometriä eli 0,405 kuutiokilometriä, josta Paloveteen kuuluu 60 %. Järvien keskisyvyydet ovat lähes samat.
Jäminginselkä
Jäminginselän (järvinumero 35.322.1.001) järvenosan pinta-ala on 1 724 hehtaaria eli 17,2 neliökilometriä. Se on 7,9 kilometriä pitkä ja 7,9 kilometriä leveä. Kautussa Kautunvuolteelta alkava Ruhalanselkä ja Rajalahdenselkä ovat sen toinen pää. Niiltä on Miestamonsalmessa yhteys suurelle järvenselälle, jota kutsutaan Jäminginseläksi. Siitä työntyy eri suuntiin selvästi havaittavia lahtia, joita ovat esimerkiksi Lehriönlahti, Paarlamminlahti, Majalahti ja Pekkalanlahti. Järvenosa päättyy pian Jäminginvuolteeseen. Järvenosan saarien lukumäärää ei ole ilmoitettu, mutta suuria saaria ovat Jäminkisaari (14 ha, kartasta mitattu) ja Palosaari (10 ha).
Järvenosan tilavuus on 161 miljoonaa kuutiometriä eli 0,161 kuutiokilometriä ja sen keskisyvyys on 9,3 metriä. Jäminginselän järvenselkä on pääosin yli 20 metriä syvää. Siinä on useita 30 metrin syvyyteen yltäviä syvänteitä ja jopa yli 40-metrisiä syvänteitä. Samaa havaitaan Ruhalanselällä, jossa on yhdessä kohtaa 48 metriä syvää. Suurin syvyys 52 metriä sijaitsee heti Miestamonsalmen lounaspuolella. Järven rantaviivan pituus on 61 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata ja jonkin verran peltomaata.
Palovesi
Paloveden (järvinumero 35.321.1.001) järvenosan pinta-ala on 2 548 hehtaaria eli 25,5 neliökilometriä. Se on 9,9 kilometriä pitkä ja 8,2 kilometriä leveä. Paloveden rakenne on saaristomaisempi ja rikkonaisempi. Kettuvuori ja Velhonvuori ovat yli neljä kilometriä pitkän niemen päässä sijaitsevia mäkiä. Kyseinen niemi jakaa Paloveden pohjoisosaan ja eteläosaan. Pohjoisosa on rikkonainen ja siltä puuttuu suurempi järvenselkä. Pieniä avoveden alueita muodostavat heti Jäminginvuolteen alla Rataselkä ja pohjoisosan länsipäässä sijaitseva Riekonselkä. Eteläosassa aukeaa suuri järvenselkä Ohrionselkä, jonka koillispäässä sijaitsee Juurakkolahti ja kaakkoisosassa Kekkoslahti. Järvenosa muuttuu taas saaristoiseksi Muroleenkosken lähellä.
Paloveden järvenosassa on laskettu olevan 123 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 245 hehtaaria, mikä on noin 8,8 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista 32 on yli hehtaarin suuruisia, 79 yli aarin ja loput 12 ovat alle aarin kokoisia. Suuria Paloveden saaria ovat Kärkisaari, Jaakonsaari, Hirsisaari, Haukkasaari, Lehtisaari, Salonsaari (27 ha, mitattu kartasta), Möyrysaari ja Niinisaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 245 miljoonaa kuutiometriä eli 0,245 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 9,6 metriä. Rataselällä sijaitsee pari yli 20 metrin syvännettä, yksi 28 metrin ja toinen 35 metrin syvänne. Riekkoselän pituussuuntaa seuraa pitkä syvännejakso, jossa on paikoin 35 metriä syvää. Velhovuoren edustalla on laaja yli 30 metriä syvä laaja syvänne. Siitä on löytynyt useita 40 metriä syvempiä kohtia, joista yksi yltää 48 metrin syvyyteen. Myös Ohrionselällä on laaja yli 20 metriä syvä alue, jossa on monia syvänteitä. Siellä on Kekkoslahden suun edustalla useita yli 50 metriä syviä kohtia ja niistä yksi yltää 61 metrin syvyyteen.
Järven rantaviivan pituus on 141 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 52 kilometriä. Sen rannat ovat enimmäkseen metsämaata ja vähäisessä määrin peltomaata.
Asutus
Järven rantojen läheisyydessä asutus on pääasiassa haja-asutusta, mutta eräissä paikoissa se on keskittynyt kyliin tai kulmakuntiin. Sellaisia ovat Jäminginselällä Jäminkipohjan taajama, Ruhala, Päminki ja Loposperä ja Palovedellä Riekkolanperä, Siikalahti, Hammonperä, Juurakonperä ja Kekkonen. Järven luoteisrantoja seuraa seututie 337 ja yhdystie 14278, Kautonvuolteen ylittää ja koillisrantoja seuraa kantatie 66 ja josta se haarautuu lounaaseen päin Muroleelle järven itärantoja seuraten seututie 338. Murolesta jatkaa luoteeseen päin Muroleen kanavan yli yhdystie 3382, joka yhtyy Karjulassa Kurusta tulevaan seututiehen 337.
Virkistys
Tampereen–Virtain laivareitti Runoilijan tie kulkee Paloveden läpi.
Vedenkorkeudet, jäähavainnot ja virtaamat
Suomen Ympäristökeskuksen rekistereissä on tallennettuna tiedot järven vedenpinnan korkeuksista vuodesta 1863 alkaen. Järven keskivedenkorkeus on ollut 96,03 metriä mpy (N60). Vedenpinnan keskimääräinen vuotuinen vaihtelu on ollut 0,94 metriä. Ylimmillään vesi on ollut 97,62 metriä (N60) kesäkuussa 1899 ja alimmillaan 95,21 metriä (N60) huhtikuussa 1909, joten pinnankorkeuksien äärivaihtelu on ollut 2,41 metriä.
Jäähavaintoja on kirjattu vuodesta 1884 alkaen Hokkasperän lahdelta. Varhaisin jäätyminen on ollut 27.10 1968 ja myöhäisin 25.1 1925. Varhaisin jäidenlähtö on ollut 18.4 1921 ja myöhäisin 25.5 1909.
Murolekoskesta eli Muroleen kanavan yhteydessä on kirjattu muistiin virtaamahavaintoja vuodesta 1863 alkaen. Niiden mukaan keskivirtaama (MQ) on ollut 53 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Vuotuiset ylivirtaamisen keskiarvo eli keskiylivirtaama (MHQ) on 118 m³/s ja keskialivirtaama 21 m³/s (MNQ). Äärivirtaamat ovat sattuneet kesäkuussa 1899, jolloin se oli 269 m³/s (HQ), ja huhtikuussa 1909, jolloin mitattiin 1,6 m³/s (NQ).
HMS Arab (1901)
HMS Arab oli Britannian kuninkaallisen laivaston lunastama J. & G. Thomsonin suunnittelema ja telakan ostaneen J. & G. Thomsonin toteuttama torpedovenehävittäjä eli niin sanottu valmistajan spesiaali.
Palovesi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paloveden lähialueeseen (35.321) ja Jäminginselän–Ruhalanselän alueeseen (35.322) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,0 metriä mpy.
HMS Arab (1901)
Valmistus
J. & G. Thomson Clydebankistä suunnitteli aluksen, jonka köli laskettiin 5. maaliskuuta 1900 telakkanumerolla 299. Alus laskettiin vesille 9. helmikuuta 1901 ja valmistui tammikuussa 1903.
Palovesi
Vesistösuhteet
Järvi saa pääosan vedestään Ruoveden kautta, mistä tulee 5 769 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen vedet. Jäminginselän pohjoisrantaan laskee Paarlammin valuma-alueen (35.324) vedet ja sen itärantaan laskevat Pärjänojan valuma-alue (35.325), Myllyojan valuma-alue (35.326) ja Isojärven valuma-alue (35.327). Paloveden pohjoisrantaan laskee Nenos-Kieringan valuma-alue (35.323) ja sen kaakkoisrantaan laskevat Tarvonojan–Myllyojan valuma-alue (35.328) ja Rikalanjärven–Jouttenuksen valuma-alue (35.329).
HMS Arab (1901)
Palvelus
Aluksen koeajot alkoivat 11. maaliskuuta ja ne päättyivät 27. toukokuuta 1901. Koeajojen aikana alus ei saavuttanut sopimuksessa mainittua 33 solmun nopeutta, vaan se jäi 30,5 solmuun. Sopimusrikkomuksen vuoksi lunastussummasta vähennettiin 3 000 puntaa, jolloin aluksen hinnaksi tuli 63 642 puntaa. Alus palveli kotivesillä ja se kuului ensimmäisen maailmansodan alkaessa Scapa Flow'n paikallislaivueeseen. Alus myytiin 23. heinäkuuta 1919 romutettavaksi Fryerille Sunderlandiin.
Palovesi
Vesistösuhteet
Suoraan tai välillisesti Jäminginselän–Ruhalanselän alueelle laskee neljä yli hehtaarin kokoista järveä, jotka ovat Ruoveden taajamassa Koukkulammi (5 ha), Utukkalammi ja Nahkurinlammi, järvenosan pohjoisrannassa Lehriönjärvi (57 ha) ja Mäyrälammi (1 ha) sekä sen etelärannalla Ullikkajärvi (18 ha). Vastaavasti Paloveden lähialueeseen laskee 18 järveä tai lampea, joista huomattavaimpia ovat seuraavat: Riekkoselälle laskevat Pihlajajärvi (7 ha), Pahalammi (1 ha), Sammakkolammi, Pajajärvi, Iso Kivijärvi (15 ha), Pikku Kivijärvi (3 ha) ja näistä hieman idempää Helvettijärvi (2 ha) ja Hakajärvi (2 ha), sitten Paloveden länsirantaan Valkeajärvi (7 ha), Hammonjärvi (8 ha), Pikku Hammonjärvi (1 ha), Iso Kantojärvi (4 ha) ja Lehmusjärvi (7 ha), Siikalhdella Urtinlahteen Urtinlammi, Kolunjärvi (8 ha), Särkijärvi (12 ha), Ahvenjärvi (8 ha) ja Hakojärvi (3 ha), Paloveden lounaisrantaan Sarvananjärvi (29 ha), itäosan Juurakkolahteen Kompanjärvi (4 ha) ja Muroleen kanavan edustalle Armasjärvi (12 ha).
Järvi laskee Murolekosken kautta Näsijärven Vankaselkään.
Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunta
Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunta (TELK) on tuomioistuinta muistuttava lainkäyttöelin Suomessa. Se toimii ensimmäisenä muutoksenhakuasteena työeläketurvaan liittyvissä asioissa. Lautakunta käsittelee seuraaviin työeläkelakeihin liittyviä muutoksenhakuasioita:
Muutoksenhakulautakunnan toiminnan rahoittavat mainittujen työeläkelakien mukaisesta eläketurvasta vastaavat työeläkelaitokset maksamalla lautakunnalle vuosittain oikeushallintomaksun. Muutoksenhakulautakunnassa on päätoiminen puheenjohtaja, vähintään neljä sivutoimista varapuheenjohtajaa ja vähintään 22 sivutoimista jäsentä. Oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon suorittanut puheenjohtaja johtaa lautakuntaa, vastaa sen toiminnasta ja hallinnosta sekä valvoo lautakunnan ratkaisuihin sisältyvien laintulkintojen yhdenmukaisuutta. Jäseninä on oltava vähintään:
Muutoksenhakulautakunta ratkaisee asiat joko yhden tuomarin kokoonpanossa tai 4–6 jäsenisenä jaostona, jossa puhetta johtaa lautakunnan puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja. Jaoston jäsenet osallistuvat päätöksentekoon vuorojärjestyksessä, jonka määrää muutoksenhakulautakunnan hallintojaosto. Jaosto on päätösvaltainen, kun läsnä on puheenjohtaja, työeläkeasioihin perehtynyt oikeustieteilijä, lääkärijäsen sekä kaksi työelämän ja työmarkkinoiden oloja tuntevaa jäsentä. Lisäksi tarvitaan yrittäjyyteen tai maatalouteen perehtynyt jäsen, jos käsitellään heidän alaansa liittyvää muutoksenhakua.
Hans Jacob von Grimmelshausen
thumb|Grimmelshausen muotokuvassa vuodelta 1641. Hans Jacob von Grimmelshausen (n. 1622 Gelnhausen – 17. elokuuta 1676 Renchen) oli saksalainen kirjailija, jonka tunnetuin teos on Der Abenteuerliche Simplicissimus Teutsch, 1676 eli Seikkailukas Simplicissimus (suom. Werner Anttila, 1950, toinen painos Karisto 1977). Humoristinen teos on omaelämäkerrallinen kuvaus, joka on sijoitettu kolmikymmenvuotisen sodan aikaan.
Paul Jerima
Paul Jerima (synt. Jefimow, myös Jefimoff, 29. joulukuuta 1892 Helsinki – 30. elokuuta 1954 Helsinki ) oli suomalainen yritysjohtaja, graafikko ja urheilija, joka työskenteli pitkään Oy Tilgmann Ab:n palveluksessa. Urheilu-urallaan hän voitti useita pikajuoksun Suomen-mestaruuksia sekä edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta sen kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussa vuonna 1911. Kuvataiteilijana Jerima tunnetaan parhaiten joulukorteistaan.
Urheilu-ura
Jerima voitti 100 ja 200 metrin Suomen mestaruudet vuosien 1913 ja 1914 Kalevan kisoissa Helsingissä sekä Porissa vuonna 1915. Myöhemmin kävi ilmi, että Jerima oli voittaessaan Venäjän kansalainen, ja hänet tuomittiin menettämään kaikki henkilökohtaiset mestaruutensa. Suomen kansalaisena Jerima voitti myöhemmin 4×100 ja 4×400 metrin viestimestaruudet vuonna 1919 HIFK:n joukkueessa. Jalkapalloilijana Jerima edusti HIFK:n lisäksi Helsingin Sportia. Hän pelasi urallaan yhden A-maaottelun 22. lokakuuta 1911, jolloin Suomi kohtasi Ruotsin kaikkien aikojen ensimmäisessä maaottelussaan. Jerima vei maalillaan Suomen 2–0-johtoon viiden minuutin pelin jälkeen, mutta lopulta ottelu päättyi Ruotsin 5–2-voittoon.
Graafikko
Oppikoulun jälkeen Jerima opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa ja Taideteollisessa keskuskoulussa. Vuonna 1918 hän aloitti Öflund & Pettersonin litografisen osaston päällikkönä, ja jatkoi myöhemmin tehtävässä yhtiön yhdistyttyä Tilgmannin kanssa 1921. Vuonna 1931 Jerima nimitettiin Tilgmannin tekniseksi ja taiteelliseksi johtajaksi, ja 1935 apulaisjohtajaksi. Yhtiön varatoimitusjohtaja hänestä tuli 1945. Lisäksi Jerima toimi opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa ja vaikutti useissa graafisen alan järjestöissä. Kuvittajana hänet tunnetaan mainosjulisteiden lisäksi erityisesti 1920–1930-lukujen joulukorteistaan, jotka Jerima signeerasi nimellä ”JEF”.
Jerima kuoli lyhyen sairauden jälkeen 61-vuotiaana elokuussa 1954.
Nikolai Duhonin
Nikolai Nikolajevitš Duhonin (13. joulukuuta (J: 1. joulukuuta) 1876 – 3. joulukuuta (J: 20. marraskuuta) 1917 Mogiljov) oli Venäjän keisarikunnan armeijan viimeinen ylipäällikkö parin viikon ajan marraskuussa 1917.
Ensimmäisessä maailmansodan alkaessa vuonna 1914 Duhonin toimi everstinä Venäjän pääesikunnassa. Vuonna 1915 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin kahdeksannen armeijan päämajoitusmestariksi. Seuraavana vuonna hän yleni lounaisrintaman armeijaryhmän päämajoitusmestariksi ja 1917 mainitun armeijaryhmän esikuntapäälliköksi. 40-vuotias Duhonin oli yksi armeijan nuorimpia kenraaleita, kun Venäjän väliaikainen hallitus nimitti hänet syyskuussa 1917 pääesikunnan päälliköksi Kornilovin kapinan jälkitunnelmissa. Kun bolševikit kaappasivat vallan marraskuun alussa, väliaikaisen hallituksen johtaja Aleksandr Kerenski nimitti viimeisenä toimenpiteenään Duhoninin ylipäälliköksi ennen kuin pakeni itse. Duhonin yritti ottaa puolueettoman asenteen suhteessa uuteen bolševikkihallintoon ja pitää rintaman kasassa. Jo 20. marraskuuta Leninin johtama kansankomissaarien neuvosto kuitenkin määräsi hänet sopimaan aselevosta saksalaisten kanssa rauhanneuvotteluiden käynnistämiseksi. Duhonin kieltäytyi, joten Lenin ilmoitti 22. marraskuuta hänen olevan erotettu ja nimitti Nikolai Krylenkon uudeksi ylipäälliköksi hänen tilalleen. Duhonin suunnitteli estävänsä Krylenkoa tulemasta päämajakaupunki Mogiljoviin, mutta hän ei saanut enää mistään joukkoja tähän tarkoitukseen.
Duhonin pidätettiin päämajassaan Mogiljovissa 2. joulukuuta ja hänet määrättiin siirrettäväksi vankina Petrogradiin. Seuraavana päivänä, kun häntä oltiin viemässä siirrettäväksi, joukko vihaisia sotilaita ja matruuseja raahasi hänet ulos junasta ja lynkkasi kuoliaaksi pistimillä. Syynä vihaan oli ilmeisesti se, että Duhonin oli laskenut vapaaksi joukon Kornilovin kapinaa johtaneita kenraaleita. Läsnä ollut Krylenko yritti turhaan estää lynkkauksen, sillä hän olisi halunnut Duhoninin tuomittavaksi sotaoikeudessa.
Syy-seuraus-analyysi
Syy-seuraus-analyysi on menetelmä, jossa käydään läpi riippuvuuksia, jotka vaikuttavat tarkasteltavan aiheen eri tekijöiden välillä. Usein tarkoituksena on vian tai ongelman selvittäminen tai ennakoiva suunnittelu aikomuksena eliminoida vikaantumisen mahdollisuuksia. Sitä voidaan tehdä joko eteenpäin: syistä seurauksiin tai taaksepäin seurauksista syihin päin.
Ohjelmistotestauksessa yleisesti käytetty esitystapa on syy-/seurauskaavio. Se on suunnattu graafi, joka kytkee ohjelman tai ohjelman osan tulotiedot saatuihin lähtötietoihin. Eräs sen muoto on kalanruotokaavio.
Michel Estevan
Michel Estevan (s. 28. syyskuuta 1961) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kesästä 2016 lähtien hän on toiminut LB Châteauroux'n päävalmentajana.
Ura pelaajana
Estevan aloitti jalkapalloilijan uransa AC Arles'n joukkueessa 1978. Juniorina oppinsa FC Tarascon'ssa ammentanut puolustaja siirtyi kaksi vuotta myöhemmin pääsarjassa pelanneeseen Nîmes Olympiqueen, mutta seura putosi Division 2:een jo seuraavana vuonna. Hän palasi takaisin AC Arles'en 1982. Hän ei enää tämän jälkeen pelannut Ranskan korkeimmalla sarjatasolla ja lopetti uransa pienen Stade Beaucairois'n pelaajavalmentajana vuonna 1994.
Ura valmentajana
Valmennusuransa Estevan aloitti 1991 Stade Beaucairois'n pelaajavalmentajana. Lopetettuaan aktiiviuransa 1994 hän jatkoi edelleen seuran päävalmentajan tehtävissä. Pitkä pesti Ranskan amatöörisarjassa (CFA) pelanneessa seurassa päättyi kaudella 2001/02 nousuun Nationaliin. Menestyskauden jälkeen Estevan siirtyi FC Martigues'n peräsimeen ja johdatti seuran Nationalin viidenneksi. Lisäksi hänen johdollaan Martigues eteni Coupe de Francessa aina puolivälieriin saakka kaudella 2002/03. Talousvaikeuksien vuoksi seura kuitenkin pudotettiin kauden jälkeen CFA:han ja Estevan jätti tehtävänsä kauden jälkeen. Hän palasi seuran päävalmentajaksi vielä helmikuussa 2004, mutta sai lähteä jo saman vuoden marraskuussa.
Vuonna 2005 Estevan palasi entiseen seuraansa AC Arles'een päävalmentajaksi. Hänen johdollaan seura nousi keväällä 2006 CFA2:sta CFA:han ja seuraavana vuonna amatöörimestarina Nationaliin. Debyyttikausi kolmannella sarjatasolla päättyi kahdeksanteen tilaan, mutta jo kaudella 2008/09 Estevan johdatti joukkueensa kolmanneksi ja nousuun Ligue 2:een.
Kaudella 2009/10 Estevan jatkoi Arles'n kanssa loistavia otteita ja nosti seuran kauden päätteeksi liigaan ensimmäistä kertaa Arles'n historiassa. Joulukuussa 2009 hänet palkittiin Ligue 2:n vuoden valmentajana. Menestyksestä ja historiallisesta liiganoususta huolimatta seurajohto päätti yhteistyön Estevan'n kanssa kesäkuun lopussa. Muutama päivä myöhemmin seurajohto kuitenkin ilmoitti Estevan'n kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen, että valmentaja jatkaa seurassa.
Syyskuun puolivälissä 2010 AC Arles ilmoitti, että päävalmentaja Estevan on siirretty toistaiseksi sivuun valmentajan tehtävistä. Hänen asemansa ratkaistaan lopullisesti 18. syyskuuta pelatun Olympique Marseille -ottelun jälkeen. Estevan'n johdolla Arles on hävinnyt kaikki kauden liigaottelut. Lopulta hänet erotettiin ja seuraajaksi palkattin bosnialainen Faruk Hadžibegić.
Kesällä 2012 Estevanista tuli Nationalissa pelanneen Fréjus-Saint-Raphaëlin päävalmentaja. Debyyttikaudellaan Estevan luotsasi Fréjus-Saint-Raphaëlin sarjassa neljänneksi ja nousu Ligue 2:een jäi vain pisteen päähän. Seuraavilla kausilla seuran sijoitus painui sarjan keskikastiin ja Estevan jätti seuran kesällä 2015.
Kesäkuussa 2016 Estevan palasi valmennustehtäviin, kun hänestä tuli LB Châteauroux'n päävalmentaja.
Spencer O’Brien
Spencer O’Brien (s. 2. helmikuuta 1988 Alert Bay, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen lumilautailija. Hän kilpaili uransa alussa halfpipessa, mutta vaihtoi lajikseen slopestylen.
Stonehamin MM-kilpailuissa 2013 O’Brien voitti kultaa slopestylessa. Lumilautailun maailmancupissa O’Brien kilpaili ensimmäisen kerran Copper Mountainissa tammikuussa 2013 sijoittuen slopestylessa kahdeksanneksi. Winter X Gameseissa O’Brien on saavuttanut kaksi kertaa hopeaa ja kaksi kertaa pronssia. Hän teki olympiadebyyttinsä Sotšissa 2014 sijoittuen slopestylessa 12:nneksi.
Patrick Aaltonen
Patrick Aaltonen (s. 18. maaliskuuta 1994 Raisio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja.
Aaltonen on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2010 B-juniorina espoolaiseen FC Honkaan, jonka reservijoukkue Pallohongassa hän pelasi ensimmäiset aikuisten ottelunsa Kakkosessa kaudella 2011. Veikkausliiga-debyyttinsä Aaltonen teki seuraavalla kaudella 29. huhtikuuta pelatussa vierasottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Lokakuussa 2013 ilmoitettiin Hongan purkaneen yhteisymmärryksessä Aaltosen sopimuksen kesken kauden.
Poikamaajoukkueissa Aaltonen on esiintynyt jokaisessa ikäluokassa. Hän on edustanut Suomea vuosina 2009–2014 yhteensä 46 kertaa ja on tehnyt kolme maalia.
Kocaeli Büyükşehir Belediyesi Kağıt Spor Kulübü
Kocaeli Büyükşehir Belediyesi Kağıt Spor Kulübü Erkek Buz Hokeyi Takımı on turkkilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin İzmitista. Seura pelaa Turkin jääkiekon superliigassa.
Begumin 500 miljoonaa
Begumin 500 miljoonaa (, toinen suom. Begumin miljoonat) on kirjailija Jules Vernen kirjoittama, vuonna 1879 julkaistu romaani. Kirjassa ranskalaiset ja saksalaiset rakentavat Oregoniin kaksi kilpailevaa mallikaupunkia.
Juoni
Toisilleen tuntemattomat ranskalainen tohtori Sarrasin ja saksalainen professori Schultze saavat kuulla perineensä kaukaisen sukulaisensa leskeltä 500 miljoonaa frangia. Riidan välttämiseksi rahat jaetaan Sarrasinin ja Schultzen kesken niin, että molemmat saavat 250 miljoonaa. Molemmat perustavat kaupunkivaltiot Oregoniin. Ranskalaisten kaupungista, France-Villesta tulee rauhallinen pikkukaupunki, kun taas Schultzen johtamasta Stahlstadtista diktatoorinen kaivoskaupunki. Schultze kehittelee kaupungissa uutta superasetta, jolla France-Ville on tarkoitus tuhota.
Schultze saa lopulta valmiiksi aseensa, joka osoittautuu valtavaksi tykiksi. Hän yrittää ampua France-Villeä räjähdyspanoksella, mutta ammus lentää kaupungin yli avaruuteen laskuvirheen takia. Lopulta Schultze saa surmansa kehittämänsä myrkkykaasulla täytetyn kranaatin räjähtäessä hänen toimistossaan. Saksalaiset hylkäävät Stahlstadtin ja ranskalaiset Sarrasinin johdolla ottavat sen haltuunsa.
Ylioppilasrykmentti
Ylioppilasrykmentti on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen Korean sotaan sijoittuva sotadraamaelokuva.
Maria Charlotta Alcenius
Maria Charlotta Alcenius (13. marraskuuta 1834 Kruunupyy – 31. tammikuuta 1887 Korsholm) oli suomalainen opettaja ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkiä Clara.
HMS Orwell
HMS Orwell on ollut neljän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Orwell (1898)
HMS Orwell oli Britannian kuninkaallisen laivaston lunastama Laird, Son and Companyn suunnittelema ja toteuttama torpedovenehävittäjä eli niin sanottu valmistajan spesiaali.
Choose Your Masques
Choose Your Masques on Hawkwindin studio-albumi vuodelta 1982.
HMS Orwell (1898)
Valmistus
Toukokuussa 1897 aloitti amiraliteetti keskustelut telakoiden kanssa alusten valmistuksesta. Lairdin telakka oli mukana keskusteluissa, joissa tarjottiin 55 533 punnalla paranneltua toisintoa jo toimitetuista aluksista. Amiraliteetti hyväksyi tarjouksen pienin muutoksin.
Choose Your Masques
Albumin nauhoitus ja sisältö
Albumi on kolmas peräjälkeen joka on nauhoitettu kokoonpanolla Brock/Bainbridge/Lloyd Langton/Griffin. Verrattuna edelliseen Church Of Hawkwind-albumiin, jota pidettiin lähinnä Dave Brockin sooloalbumina, on Choose Your Masques enemmän bändilevy. Albumi nauhoitettiin parin aiemman albumin tapaan Rockfield-studioilla Walesin Monmouthshiressa.
HMS Orwell (1898)
Valmistus
Köli laskettiin 9. marraskuuta 1897 telakkanumerolla 633. Alus laskettiin vesille 29. syyskuuta 1898 ja valmistui tammikuussa 1900. Laivasto osti sen vuotta myöhemmin.
Choose Your Masques
Albumin nauhoitus ja sisältö
Albumin kappaleet yhdistelevät yhtyeen hard rock-puolta ja elektronista musiikkia. Jälkimmäistä puolta edustavat Harvey Bainbridgen kappaleet "Dream Worker", "The Scan" ja "Void City", jossa vierailee yhtyeen entinen jäsen Nik Turner, sekä Brockin "Utopia". Turner liittyi yhtyeeseen vakituiseksi jäseneksi albumin julkaisun jälkeen. Rockimpaa puolta ovat Brockin ja Michael Moorcockin säveltämät "Choose Your Masks" ja "Arrival In Utopia" ja Huw Lloyd Langtonin vaimonsa Marionin kanssa säveltämät, popahtavat, AOR-vaikutteiset "Solitary Mind Games" ja "Waiting For Tomorrow". Punk-henkisen "Fahrenheit 451"-kappaleen sanat on kirjoittanut yhtyeen entinen vokalisti Robert Calvert. Moorcock kreditoi sävellyksensä alun perin vaimonsa (Linda Steele) nimiin tekijänoikeuskiistojen vuoksi. Samplatut puheet kappaleessa "Dream Worker" on BBC Radio 4:n vuoden 1981 Taru Sormusten Herrasta-sarjasta ja kappaleessa "Void City" tv-sarjasta Äärirajoilla. Hawkwindin suurimman hittisinglen "Silver Machinen" julkaisusta oli vuonna 1982 kulunut kymmenen vuotta ja yhtye päätti levyttää kappaleesta uuden version albumille ja singlelle. Myös vuoden 1974 kappaleesta "Psychedelic Warlords" äänitettiin uusi versio, joka julkaistiin "Silver Machine"-singlen b-puolella ja tämän albumin cd-versioissa bonuskappaleena. Yleisesti "Silver Machinen" uudelleenäänitystä on pidetty fanien keskuudessa turhana.
Albumin julkaisun jälkeen
Albumin jatkoi yhtyeen hyviä listasijoituksia Britannian albumilistalla sijoittumalla sijalle 29. Yhtye promotoi albumia 29:n konsertin Britannian kiertueella loka-marraskuussa 1982. Entinen jäsen Nik Turner liittyi yhtyeen kokoonpanoon tällä kiertueella. Kiertueen lavarekvisiittaan kuuluivat lukuisat tv-monitorit, jotka loivat 3D-vaikutelman lavalle sekä kaksi tanssijaa. Myös taikuri Paul Zenon oli mukana joillakin keikoilla. Ex-vokalisti Robert Calvert vieraili Folkestonen konsertissa ja Michael Moorcock Hammersmith Odeonin konsertissa.
Kiertueen jälkeen rumpali Martin Griffin erosi yhtyeestä. Yhtye oli käyttänyt albumilla rumpukonetta ja -sampleja, koska Brock oli tyytymätön Griffinin soittoon, joka Brockin mielestä oli epätarkkaa. Griffinin tilalla helmikuun 1983 kiertueella nähtiin rumpali Andy Anderson. Myös entinen rumpali Simon King harjoitteli yhtyeen mukana näihin aikoihin, mutta ei kuitenkaan jäänyt yhtyeeseen.
Albumi jäi Hawkwindin viimeiseksi RCA / Active-merkillä. Yhtye oli tehnyt sopimuksen riippumattoman Flicknife Recordsin kanssa arkistomateriaaleihin perustuvista julkaisuista ja RCA oli tähän tyytymätön, vaikka se ei ollut alun perin halunnut julkaista yhtyeen arkistomateriaalia, ja tämän vuoksi sopimusta yhtyeen kanssa ei uusittu.
Griffinin ja EBS:n CD-versioiden bonus-kappaleet
<OL START=11> <LI>"Silver Machine" (täyspitkä versio) - 7:25 <LI>"Psychedelic Warlords" (singlen b-puoli) ( Brock ) - 4:52 </OL>
Atomhengen remasteroidun version bonus-kappaleet
<OL START=11> <LI>"Psychedelic Warlords" (singlen b-puoli, nopeuskorjattu versio) - 5:02 <LI>"Silver Machine" (ennenjulkaisematon pitempi single-miksaus) - 3:46 </OL>
Maailmanennätysten kehittyminen 100 metrin rintauinnissa
Maailmanennätyksiä 100 metrin rintauinnissa pitkällä radalla on kirjattu ylös vuodesta 1907 miehissä ja vuodesta 1921 naisissa. Lyhyen radan ennätyksien kirjaamisen Kansainvälinen uimaliitto aloitti vuonna 1993.
Belogorsk
Belogorsk (venäjäksi Белого́рск) on kaupunki Amurin alueella Venäjällä. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan runsas 68 tuhatta henkeä.
Neuvostoliiton aikaisen, vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan kaupungin väestöstä 89,7 % oli venäläisiä, 6,1 % ukrainalaisia, 1,2 % valkovenäläisiä ja 0,6 % tataareja.
Historia
Euroopan puolelta saapuneet venäläiset uudisasukkaat perustivat Aleksandrovskojen (Алекса́ндровское) kylän vuonna 1860. Lähellä sijaitsi Botškarevkan (Бочкаревка) kylä. Kylät kasvoivat 1913 rakennetun Siperian radan vaikutuksesta. Vuonna 1923 kylät yhdistettiin ja uuden kaupungin nimeksi tuli Aleksandrovsk (Алекса́ндровск). Vuonna 1931 kaupunki uudelleennimettiin Krasnopartizanskiksi (Краснопартиза́нск) ja 1936 Kuibyševka Vostotšnajaksi (Ку́йбышевка Восто́чная). Nykyisen nimensä kaupunki sai vuonna 1957.
Khổng Tú Quỳnh
pienoiskuva|Khổng Tú Quỳnh vuonna 2019. Khổng Tú Quỳnh (s. 22. marraskuuta 1991) on vietnamilainen poplaulaja, näyttelijä ja malli.
Belogorsk
Talous
Belogorsk on niin ruoka- kuin rakennusteollisuudenkin keskus. Elintarviketeollisuus on kaupungille tärkeää, samoin huonekalujen, betonin ja asfaltin valmistus. Kaupunki on myös sotilaallisesti tärkeä.
Kulttuuri
Belogorskissa on muun muassa elokuvateatteri ja viisi kirjastoa. Kaupungissa on myös kauppakorkeakoulu, taidelukio ja kolme musiikkikoulua lapsille.
Khổng Tú Quỳnh
Nuorena hän esiintyi lukuisissa teinilehdissä ja osallistui koulujensa kulttuurifestivaaleihin ja tanssikilpailuihin. 16-vuotiaana hänet löysi vietnamilainen levy-yhtiö NewGen Entertainment, jonka kanssa hän sitten allekirjoitti sopimuksen. Julkaistuaan suosituimman kappaleensa Tiệm Bánh Dâu Tây (mansikkaleipomo) Tú Quỳnhin fanit alkoivat kutsua häntä nimellä Cô Bé Dâu Tây eli Pikkuneiti Mansikka.
Nykyään hän myös opiskelee ravintolan johtoa ja turismia Hồng Bàngin yliopistossa Hồ Chí Minhin kaupungissa.
AIM-120 AMRAAM
AIM-120 AMRAAM on yhdysvaltalainen keskimatkan ilmataisteluohjus.
AMRAAM on uuden sukupolven tutkahakuinen jokasään ohjus, joka on otettu käyttöön syyskuussa 1991. AMRAAM kehitettiin korvaamaan AIM-7 Sparrow -ohjus ja mitoitettiin tästä syystä sopimaan Sparrow’n laukaisulaitteeseen.
AIM-120 AMRAAMissa on kehittynyt kaksivaiheinen tutkajärjestelmä. Välittömästi ennen ampumista ohjus saa ampuvan koneen tutkalta tiedot maalin sijainnista, suunnasta ja nopeudesta. Ohjus lentää saamiensa tietojen perusteella kohti laskettua kohtauspistettä inertiaohjausjärjestelmänsä avustamana. Lennon aikana ohjukselle välitetään datalinkin välityksellä maalin liikkeitä koskevia tietoja, joiden perusteella se korjaa kurssiaan. Kun ohjus on riittävän lähellä maalia, sen oma tutka kytkeytyy päälle. Tästä eteenpäin ohjautuminen tapahtuu aktiivisena tutkaohjautumisena.
Jos maali on lähellä, ohjus voidaan ampua myös pelkästään aktiivisesti tutkaohjautuvana ohjuksen oman tutkan osoittamaan maaliin.
Järjestelmä mahdollistaa usean ohjuksen samanaikaisen laukaisun. Jos ohjusta häiritään, se voi hakeutua häirintälähettimeen. Suomen ilmavoimien Hornet-hävittäjän tutka voi ohjata samanaikaisesti kahdeksaa ohjusta. Järjestelmästä käytetään toisinaan sotilasslanginimitystä ”ammu ja unohda” (engl. fire-and-forget). Ohjuksen viimeisimmässä versiossa D on kaksisuuntainen yhteys. Sen avulla ohjukselle on sen matkalennon aikana mahdollista antaa tieto uudesta maalista. Maalinosoituksen voi tehdä myös muulta kuin ohjuksen laukaisseelta koneelta.
Ohjusta kehitettäessä ongelmana oli tutkan laitteistojen tuottama hukkalämpö. Osittain ongelma ratkaistiin kehittämällä ohjuksen maatestausmenetelmät nopeiksi lämmönmuodostuksen minimoimikseksi. Tutkan käyttöaika on edelleen rajattu noin 60 sekuntiin ennen lähetinosan palamista.
Yhdysvalloissa yritettiin kehittää kahteenkin otteeseen pinnasta laukaistava AMRAAMiin perustuvaa ilmatorjuntajärjestelmää. Yhdysvaltain merijalkaväen järjestelmän nimi oli CLAWS (Complementary Low Altitude Weapons System) ja sillä oli tarkoitus täydentää olkapäältä ammuttavien Stinger-ilmatorjuntaohjusten torjuntakykyä. Yhdysvaltain armeija puolestaan kehitti HMMWV-maastoauton alustalle rakennettavaa SLAMRAAM-järjestelmää, joka tunnettiin myös nimellä HUMRAAM. Tämä peruutettiin lopullisesti vuonna 2011.
AIM-120 AMRAAM -ohjusta käytetään myös norjalaisessa NASAMS-ilmatorjuntaohjusjärjestelmässä, joka perustuu MIM-23 Hawk -järjestelmän tekniikkaan.
Teknisiä tietoja
thumb|Norjan ilmavoimien [[F-16 Fighting Falcon|F-16A, ohjusaseistuksenaan neljä AIM-120 AMRAAMia ja kaksi AIM-9 Sidewinderiä.]]
Maalla (lehti)
Maalla on suomalainen yhdeksän kertaa vuodessa ilmestyvä aikakauslehti, jota julkaisee Otavamedia. Lehti käsittelee maaseudulla asumista sekä sisustus-, keittiö- ja puutarhaideoita. Lehden sisältöön kuuluu muun muassa ohjeita käsitöihin, nikkarointiin ja vanhojen esineiden kunnostukseen. Lehden päätoimittaja on Saija Hakoniemi.
Cornelius Cole
Cornelius Cole (17. syyskuuta 1822 Lodi, Senecan piirikunta, New York – 3. marraskuuta 1924 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Cole oli vuosina 1863–1865 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kaliforniasta. Vuosina 1867–1873 hän oli Yhdysvaltain senaatissa. Yhdysvaltain sisällissodan aikaan Cole palveli Unionin armeijassa kapteenin arvoisena. Hän toimi uransa aikana myös lakimiehenä.
Cole piti Yhdysvaltain kongressin edessä puheen 27. kesäkuuta 1922, jolloin hän oli jo 99 vuoden ikäinen. Hän kuoli Hollywoodissa 102-vuotiaana, vanhempana kuin kukaan muu Yhdysvaltain senaattori tähän mennessä.
Eeva Sassi-Korhonen
Eeva (Eva-Stina) Sassi-Korhonen (o.s. Laurikkala 5. huhtikuuta 1895 Heinjoki – 7. joulukuuta 1937 Leningrad) oli suomalainen Suomen Kommunistisen Puolueen organisaattori joka teloitettiin Stalinin puhdistusten aikana. Hän tuli tunnetuksi 1920-luvulla Suomessa niin sanotun Eeva Korhos-jutun yhteydessä. Sassi-Korhonen käytti 1920-luvulla myös puoluenimiä ”Aino Keihänen” ja ”Hilja Hiltunen”.
Elämä
Sassi-Korhosen vanhemmat olivat mökkiläinen Tuomas Laurikkala ja Helena Rättö Kurvilan kylässä. Hän meni naimisiin työmies Jooseppi Sassin kanssa 10.9.1916, joka ammuttiin Viipurin vankileirillä toukokuussa 1918. Sassi-Korhonen liittyi 1920 Suomen Kommunistiseen puolueeseen ja hän opiskeli 1921–1922 Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa. Hän teki vuosina 1920–1922 useita salaisia matkoja Venäjän ja Suomen välillä SKP:n keskuskomitean lähettinä. Sassi-Korhonen oli SKP:n johtoon kuuluneen Hanna Malmin luottohenkilö. Talvella 1922 Sassi-Korhonen luovutti erehdyksessä Hanna Malmin laatiman SKP:n puoluesoluille tarkoitetun kiertokirjeen sosialidemokraateille ja osia siitä julkaistiin Suomen Sosialidemokraatissa 4. maaliskuuta 1922. Kirjeessä kehotettiin muun muassa suomalaisia työläisiä avustamaan vaikeuksissa ollutta Neuvostoliittoa muun muassa varastamalla työkaluja ja muuta materiaalia työpaikoilta. SKP väitti kiertokirjettä aluksi sosialidemokraattien järjestämäksi provokaatioksi mutta parin viikon kuluttua Eeva Sassi-Korhonen ilmoitti laatineensa kyseisen kiertokirjeen ilman SKP:n johdon lupaa tai myötävaikutusta.
Sassi-Korhonen opiskeli SKP:n puoluekoulussa 1924–1925 ja toimi sitten SKP:n toimitsijana ja piiriorganisaattorina. Sassi-Korhonen oli 1926–1927 Tampereella Pohjois-Hämeen ja Satakunnan piirien piiriorganisaattorina käyttäen puoluenimeä Hilja Hiltunen. Hänet pidätettiin Tampereella 26. lokakuuta 1927. Sassi-Korhonen tuomittiin 1928 Turun hovioikeudessa valtiopetoksen valmistelusta ja avunannosta niin sanotussa rauhanjulistajien jutussa yhteensä 3 vuoden 6 kuukauden kuritushuonerangaistukseen. Tuomiossa mainitun rauhanjulistuksen oli julkaissut 1922 SSTP:n puolueneuvosto ja siinä oli tuomittu suomalaisten osallistuminen Itä-Karjalassa 1920-luvun alussa käytyihin heimosotiin. Tuomionsa Eeva Sassi-Korhonen kärsi Hämeenlinnan naisvankilassa.
Vankilasta päästyään Sassi-Korhonen palasi Neuvostoliittoon ja meni siellä naimisiin Toivo Antikaisen veljen Viljo Antikaisen (1892–1935) kanssa.
Korhonen vaikutti SKP:n ulkomaan byroossa ja vuodesta 1931 alkaen hän johti Otto Vilmin kanssa SKP:n tukiryhmien muodostamista eri puolille Neuvosto-Karjalaa. Suomalaisen nationalismin vastaisten kampanjoiden alettua Vilmi ja Korhonen ryhtyivät rajoittamaan ryhmien toimintaa vuonna 1934, ja ne lakkautettiin 1935, jolloin monet tukiryhmien aktiivit joutuivat sortotoimien kohteeksi.
Hän toimi viimeksi Leningradissa ilmestyneen suomenkielisen Työläis- ja talonpoikaisnainen, myöhemmin Neuvostonainen-lehden toimittajana. Hänet pidätettiin 15. lokakuuta 1937 Leningradissa ja tuomittiin vakoilijana kuolemaan. Sassi-Korhonen ammuttiin 7. joulukuuta 1937 Leningradissa ja hänet haudattiin kaupungin ulkopuolelle Levassovan joukkohautaan. Sassi-Korhosta ei tiettävästi myöhemmin rehabilitoitu.
Absence (albumi)
Absence on suomalaisen death metal -yhtyeen Noumenan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spikefarm Records.
Gascognenbassetti
Gascognenbassetti on ranskalainen koirarotu, jota tavataan erityisesti Gascognen alueella. Suomeen tuotiin ensimmäinen yksilö vuonna 2003.
Ulkonäkö
Rotu muistuttaa rakenteeltaan, kooltaan ja luonteeltaan erästä toista ranskalaista ajokoirarotua, basset artesien normandia. Sitä kuvaillaan hyvin tyypilliseksi bassetiksi, joka on perinyt kantarotunsa piirteitä. Vaikka sen tulee olla melko tanakka, se ei kuitenkaan saa olla rakenteeltaan liian raskas.
Kallo on hieman kaareva, otsapenger vain hieman erottuva. Silmät ovat soikeat ja ruskeat ja ilmeeltään hieman surulliset. Korvat ovat riippuvat, teräväkärkiset, ohuet ja kiertyneet. Kuono on samanpituinen kuin kallo, kuononselkä hieman kyömy, kirsu leveä ja musta. Huulet ovat melko riippuvat, purenta aina leikkaava. Kaula on hieman kaareva ja melko pitkä, ja siinä on jonkin verran löysää kaulanahkaa. Rintakehä on pitkä ja tilava, selkä pitkä. Hännän asento on sapelimainen. Karvapeite on lyhyt ja tiheä. Väritys koostuu mustista ja valkoisista laikuista ja täplityksestä, antaen liuskeensinisen vaikutuksen. Silmien yläpuolella, poskissa, huulissa, korvien sisäpuolella, raajoissa ja hännän alla on tan-merkit. Säkäkorkeus vaihtelee 34–38 cm välillä.
Luonne ja käyttäytyminen
Gascognenbassetti on iloinen, eloisa, ystävällinen, leikkisä, ketterä ja aktiivinen. Se soveltuu sekä yksinään että ajuemetsästykseen. Yleensä sillä ajetaan jäniksiä ja kaniineja.
Alkuperä
thumb|right|200px|Gascognenbassetti vuonna 1915 Rotu polveutuu isogascognenajokoirasta. Se jouduttiin elvyttämään 1800-luvun lopulla. Erityistä huomiota jalostuksessa on sen jälkeen kiinnitetty siihen, että ns. "eteläranskalaisen koiran" (du Midi) ominaisuudet saataisiin säilytettyä.
Jomo Kenyatta
Jomo Kenyatta (syntyjään Kamau wa Ngengi, noin 1893 – 22. elokuuta 1978) oli kikuju-heimoon kuuluva poliitikko ja itsenäisen Kenian ensimmäinen pääministeri (1963–1964) ja presidentti (1964–1978).
Nuoruus
Vuonna 1920 Kenyatta meni naimisiin Grace Wahun kanssa ja työskenteli Nairobin vesilaitoksella. Hän lähti politiikkaan vuonna 1924 liittyessään Kikujuiden keskusliittoon. Hän edusti kikujuja maakysymyksessä Hilton Youngin komissiossa.
1920-luvun lopulla Kenyatta työskenteli sanomalehden toimittajana.
Ulkomailla
Kikujuiden keskusliitto lähetti Kenyattan vuonna 1929 Lontooseen lobbaamaan kikujuiden heimojen maidennautintaoikeuksista syntyneessä kiistassa. Hän kirjoitti brittilehtiin artikkeleja aiheesta. Vuonna 1930 hän palasi Keniaan keskelle kiivasta keskustelua naisten sukupuolielinten silpomisesta. Vuonna 1931 Kenyatta palasi Englantiin ja aloitti opintonsa Birminghamin kveekari-collegessa. Hän opiskeli kaksi vuotta myös Moskovassa Kominternin koulussa taloustiedettä, mutta palasi Englantiin ja opiskeli University College Londonissa sekä sosiaaliantropologiaa London School of Economicsissa Bronisław Malinowskin johdolla. Hän julkaisi väitöskirjansa Facing Mount Kenya vuonna 1938 uudella nimellään Jomo Kenyatta (=Palava keihäs).
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli englantilaisella maatilalla välttääkseen asevelvollisuuden brittiarmeijassa. Hän otti toiseksi vaimokseen englantilaisen Edna Clarken. Kenyatta palasi Keniaan 1946. thumb|Jomo Kenyattan patsas parlamenttirakennuksen edessä [[Nairobissa.]]
Paluu Keniaan
Vuonna 1945 Kenyatta perusti yleisafrikkalaisen liiton ghanalaisen Kwame Nkrumahin kanssa. Hän palasi Keniaan, ja hänestä tuli opettajakoulutuslaitoksen rehtori. Vuonna 1947 hänestä tuli Kenya African Union -puolueen (KAU) johtaja. Kenyattan maine brittiviranomaisten silmissä huononi, kun häntä syytettiin osallisuudesta Mau Mau -liikkeeseen. Hänet tuomittiin vankilaan, pakkotyöhön ja sisäiseen karkotukseen.
Johtajuus
Vuoden 1963 vaaleissa Kenyattan puolue KANU sai 83 paikkaa 124:stä. Hänestä tuli autonomisen hallituksen pääministeri 1. kesäkuuta 1963. Kenyatta pyysi, etteivät valkoiset maanviljelijät lähtisi maasta. Kenian itsenäistyessä saman vuoden joulukuussa Kenyatta jatkoi pääministerinä, ja maan julistautuessa tasavallaksi hänestä tuli presidentti.
Kenyatta valitsi politiikakseen jatkuvuuden. Hän antoi monien siirtomaavallan aikaisten virkamiesten pitää paikkansa itsenäistyneessä Keniassa. Hän pyysi brittien apua somalien kapinaa vastaan ja samoin tammikuussa 1964 armeijan kapinaa vastaan. Hän järjesti myös maltillisen ja rauhallisen maauudistuksen. Kenyattaa on syytetty korruptiosta ja omien heimolaistensa häikäilemättömästä suosimisesta. Maauudistuksen yhteydessä hänestä tuli maan suurin maanomistaja. Kenyatta solmi kauppasopimukset Milton Oboten Ugandan ja Julius Nyereren Tansanian kanssa. Ulkopolitiikassa hän ajoi länsimyönteistä ja antikommunistista linjaa.
Kenyatta valittiin uudelleen 1966, ja seuraavana vuonna hän muutti perustuslakia saadakseen laajemmat valtaoikeudet. Kenyattan heimotoverien kikujuiden hallitsemasta puolueesta KANU:sta tuli käytännössä ainoa puolue. Turvallisuusjoukot jahtasivat poliittisia vastustajia ja toisinajattelijoita. Vuoden 1974 vaaleissa hän oli ainoa ehdokas, eikä vaaleja pidetty vapaina eikä rehellisinä. Kenyatta pysyi vallassa kuolemaansa asti. Häntä seurasi hänen varapresidenttinsä Daniel arap Moi. thumb|left|Jomo Kenyatta ja Länsi-Saksan liittopresidentti Heinrich Lübke.
Asiaintila
Asiaintilat ovat eräs ontologinen kategoria. Muodollisesti esitettynä asiaintila S on entiteetti, joka vastaa jotain kokonaista väitelausetta p ja on olemassa, jos ja vain jos p on tosi. Tosiasia on asiaintila, joka vallitsee.
Ontologiaan käsite asiaintila on tullut 1800-luvun lopulla. Asiaintiloilla on selitetty universaalien ongelmaan liittyvässä realismissa sitä, kuinka Bertrand Russellin olettamat universaalit eli yleiskäsitteet instantioituvat partikulaareissa eli yksilöolioissa.
Asiaintiloja ovat käsitelleet muun muassa Gustav Bergmann, D. M. Armstrong  , Herbert Hochberg , J. P. Moreland , J. Padilla Gálvez ja Reinhardt Grossmann. Varsinkin Bergmann ja Armstrong ovat systematisoneet Russellin aiemmin esittämiä ideoita.
Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat
pienoiskuva|Räjähdyksessä vaurioitunut kerrostalo [[Volgodonskissa.]] Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat ovat salaliittoteorioita syyskuussa 1999 Moskovassa ja kahdessa muussa kaupungissa räjähtäneistä kerrostalopommeista, jotka surmasivat 300 ihmistä. Virallisen näkemyksen mukaan syylliset olivat tšetšeenit. Elokuun alussa tšetšeenijoukko hyökkäsi Dagestaniin, mihin Venäjä vastasi omilla toimillaan. Viranomaisille tulleen puhelinsoiton mukaan iskut olivat vastaus Venäjän toimiin Dagestanissa.
Venäjän opposition piirissä ja lännessä on esitelty teoria, jonka mukaan Venäjän turvallisuusviranomaiset räjäyttivät itse pommit ja panivat iskut tšetšeenien syyksi. Näin saatiin riittävät perusteet jo keväällä valmistellun sodan aloittamiselle. Toisen Tšetšenian sodan tarkoituksena oli estää Venäjää uhannut hajoaminen.