cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Probenesidi
Sivuvaikutukset
Probenisidi on suhteellisen hyvin siedetty ja sivuvaikutuksia esiintyy melko harvoin. Tyypillisimpiä ovat ruuansulatuskanavan ja vatsan oireet, kuten vatsakipu ja pahoinvointi. Lisäksi toisinaan esiintyy ihottumaa, pääkipua, huimausta ja anemiaa. Probenesidi vaikuttaa kuitenkin muiden lääkeaineiden metaboliaan estäen sitä. Se estää muun muassa penisilliinien, nitrofurantoiinin, indometasiinin ja metotreksaatin imeytymistä munuaisista. Tämän vuoksi sitä on käytetty ja voidaan edelleen käyttää penisilliinien puoliintumisajan pidentämiseen. Suomessa probenisidia saa vain erikoisluvalla.
The Two Faces of January
Tuotanto
The Two Faces of January on ohjaaja Hossein Aminin esikoisteos. Amini on todennut halunneensa jo 15 vuoden ajan ohjata Patricia Highsmithin romaanin pohjalta elokuvan. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2012, ja elokuva kuvattiin Ateenassa, Kreetalla, Istanbulissa ja Lontoon Ealing-studiolla.
Probenesidi
Sivuvaikutukset
Probenesidilääkitys voi lisätä sappikivien muodostumista. Tämän takia probenesidihoidon yhteydessä voidaan ottaa natriumvetykarbonaattia tai asetatsolamidia, jotta virtsan pH on emäksinen, jolloin virtsahapon liukoisuus on suurempi.
Lehvämittari
Lehvämittari (Hemithea aestivaria) on vihermittareihin kuuluva keskikokoinen vihreä perhoslaji. Sitä tavataan sekä Euraasiassa että Pohjois-Amerikassa. Suomessa lehvämittari on harvinainen, eikä siitä ole tavattu 1940- ja 1950-lukujen vaihteen pysyvämmän kannan jälkeen kuin satunnaisia yksilöitä. Lajia tavataan kesä-heinäkuussa, tyypillisesti pensaikkoisissa lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Lehvämittarin toukat käyttävät ravinnokseen useiden eri lajien pensaita ja pieniä puita; pieni toukka talvehtii.
Koko ja ulkonäkö
Lehvämittari on keskikokoinen mittariperhonen, jonka siipien kärkiväli on noin 26–34 millimetriä. Siipien väri on heikosti sinertävän vihreä, alapinnalta väri on vaaleampi. Siipien ripset ovat vaaleat ja niissä on rusehtavia laikkuja. Siipien poikkiviirut mutkittelevat heikosti, ja erotukseksi vihermittarista on niiden väli tasaleveä. Lehvämittarin takajalat ovat myös väriltään kirkkaan punaiset, toisin kuin edellä mainitulla lajilla. Lähes etusiipien pituisten takasiipien reunan selvä uloke on lehvämittarin paras lajituntomerkki, jonka avulla sen voi erottaa niin vihermittarista kuin laikku- ja pilkkupussimittaristakin. Lehvämittarin koiraan tuntosarvet ovat sahahampaiset.
Levinneisyys
Lehvämittari on levinnyt sekä Euraasiaan että Pohjois-Amerikkaan. Laji on yleinen Etelä- ja Keski-Euroopassa, jossa sen levinneisyysalue ulottuu lännessä Portugaliin, Irlantiin Englantiin ja Walesiin. Idässä levinneisyysalue kattaa muun muassa Kaukasuksen, Iranin, Amurin Korean niemimaan, Kiinan ja Japanin sekä osia Pohjois-Amerikasta.
Suomessa lehvämittari on harvinainen laji, jota on tavattu pääasiassa Suomenlahden ja Lounais-Suomen rannikolla. Lajilla katsotaan olleen Suomen eteläisellä rannikolla vakituinen kanta 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa, mutta sen jälkeen lajia on tavattu maassa vain satunnaisesti ja yksitellen. Nämä yksilöt ovat todennäköisesti olleet harhailijoita, jotka ovat saapuneet maahan etelästä. Sittemmin laji on tehnyt paluuta ja vuoteen 2007 mennessä se oli jo levittäytynyt koko etelärannikolle. Vuonna 2009 siitä ilmoitettiin Paraisilta Pyhtäälle jo 80 havaintoa, mutta havaittu yksilömäärä lienee huomattavasti suurempi.
Elinympäristö ja elintavat
Lehvämittari on pensaikkoisten lehti- ja sekametsien sekä puistojen ja puutarhojen perhonen. Britanniassa lajia tavataan yleisesti myös pensasaitojen tuntumassa. Laji lentää Britanniassa ja Keski-Euroopassa kesä-heinäkuussa, Suomessa sen pääasiallista lentoaikaa on heinäkuun loppupuoli. Maan äärihavainnot ovat heinäkuun alusta ja elokuun alkupuolelta. Laji on pääasiallisella levinneisyysalueellaan lennossa yleensä iltahämärissä, mutta suomalaiset yksilöt on tavattu yöllä.
Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps
thumb|250px|NSKK:n kaiutinauto saksalaisten valtaamassa [[Poznańissa lokakuussa 1939]] Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps (suomeksi osapuilleen Kansallissosialistiset moottoroidut joukot), joka yleisesti tunnettiin lyhenteellä NSKK, oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puolisotilaallinen alajärjestö. Järjestö toimi vuodesta 1931 vuoteen 1945. Järjestön edeltäjä oli Nationalsozialistisches Automobilkorps, joka perustettiin vuonna 1930. NSKK:ta johti Adolf Hühnlein vuodesta 1934 aina kuolemaansa 1942. Hänen jälkeensä järjestön johtoon nousi Erwin Krauss. Muodollisesti Adolf Hitler oli järjestön korkein johtaja, NSKK toimi suoraan hänen alaisuudessaan.
Lehvämittari
Elinympäristö ja elintavat
Toukan ravintokasveja ovat Suomessa olleet pihlaja ja punaherukka, mutta lajia tavataan elinalueellaan useilla eri pensailla ja nuorilla lehtipuilla. Esimerkkejä ravintokasveista ovat ainakin koivut, pajut, orapihlajat ja ruusut sekä tammi, lehmukset, oratuomi ja pajuista erityisesti raita. Lehvämittari talvehtii pienenä toukkana.
Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps
NSKK muodostui alun perin SA:n yhteydessä toimineista moottoroiduista yksiköistä, ja se toimi aluksi organisatorisesti SA:n osana. Vuonna 1934 se irrotettiin SA:n alaisuudesta ja siitä muodostettiin itsenäinen, suoraan Hitlerin alaisuudessa toiminut puolueen järjestö. Tämä toimenpide saattoi hyvinkin estää NSKK:n alasajon, koska vielä samana vuonna SA joutui laajamittaisen puhdistuksen, niin kutsutun pitkien puukkojen yön kohteeksi. Tällöin SA myös menetti entisen vaikutusvaltaisen asemansa.
NSKK:n pääasiallinen tarkoitus oli harjaannuttaa jäsenistöään moottoroitujen ajoneuvojen käsittelyssä ja huoltamisessa. Järjestö järjesti liikennekoulutusta ja -kursseja sekä jäsenistölleen että laajalle yleisölle. Erityisen tärkeää oli yhteistyö koulujen ja Hitler-Jugendin kanssa, joiden tuella järjestettiin nuorille suunnattuja liikennekursseja ja -valistusta. Jäsenille järjestettiin myös koulutusta moottoriajoneuvojen, ennen muuta autojen ja moottoripyörien huollossa ja korjaamisessa. 1930-luvun puolestavälistä NSKK alkoi myös järjestää tiepäivystystä ja teknistä apua vahinkojen uhreille. NSKK teki siis pitkälti samanlaista työtä kuin suomalainen Autoliitto. Toisaalta NSKK:n toiminnassa oli myös selkeä sotilaallinen aspekti; järjestö pyrki kouluttamaan moottoriajoneuvojen käytön hallitsevia miehiä, jotka sodan syttyessä voitaisiin kutsua armeijan palvelukseen – Saksan armeija Wehrmacht luotti kuljetuksissa vielä pitkälti hevosiin.
Vaikka NSKK:lla oli kansallissosialistisessa Saksassa virallinen asema, se ei saanut oikeutta järjestää ajo-opetusta tai myöntää ajokortteja. Ajo-opetuksesta vastasivat edelleen autokoulut ja ajokortit myönsivät saksalaiseen tapaan kunnan virkamiehet.
Jäsenyys NSKK:ssa ei edellyttänyt autonkäsittelytaitoja eikä ajokorttia. Järjestön jäsenistölleen antaman koulutuksen katsottiin korvaavan nämä puutteet. Sitä vastoin jäsenistöltä edellytettiin puhdasta arjalaista verenperimää; juutalaiset ja muut ”alempirotuiset” eivät saaneet liittyä järjestön jäseneksi.
Toisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1939 NSKK:n rooli nousi sodankäynnin kannalta keskeiseksi. Wehrmacht kääntyi kuljetus- ja huoltoasioissa usein NSKK:n puoleen, koska siltä löytyi tarvittavaa asiantuntemusta. Suurin osa NSKK:n jäsenistä kutsuttiin Wehrmachtin palvelukseen ja he palvelivat erilaisissa moottoroiduissa joukoissa ja kuljetustehtävissä. Toisaalta monet miehet, jotka terveydellisistä syistä eivät voineet palvella armeijassa, määrättiin korvaavaan työpalvelukseen NSKK:hon. Holokaustin eli juutalaisten laajamittaisen tuhoamisen käynnistyttyä vuonna 1942 NSKK joutui mukaan järjestelemään juutalaisten kuljetuksia Itä-Euroopan kaupungeista keskitysleireihin.
Vuonna 1945 NSKK:m toiminta kiellettiin muiden kansallissosialististen järjestöjen tapaan. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä NSKK todettiin ”tuomittavaksi” järjestöksi (vaikkakaan ei ”rikolliseksi”) ja sen kielto vahvistettiin.
Mirjami Penttinen
Mirjami Penttinen (o.s. Paakkanen ) on suomalainen taitoluisteluvalmentaja, jonka valmennuksessa muodostelmaluistelujoukkue Team Unique on voittanut yhden maailmanmestaruuden kaudella 2012–2013. Penttinen aloitti Helsingin Luistinklubin (HSK) muodostelmaluisteluryhmien päävalmentajana vuonna 2000, ja häntä on kuvailtu omistautuneeksi valmentajaksi.
Penttisen valmennusmenetelmistä nousi kohu alkuvuodesta 2020, kun Taitoluisteluliitto asetti hänet tammikuussa 12 kuukauden toimintakieltoon urheilun eettisten sääntöjen rikkomisesta, mikä on ankarin mahdollinen rangaistus. Toimintakielto perustui Suomen urheilun eettisen keskuksen (Suek) tekemään tutkintaan vuoden 2019 aikana. Penttisen kerrotaan käyttäneen toistuvasti ja useiden vuosien ajan valmennettaviaan kohtaan epäasiallista kieltä, huutaneen, nöyryyttäneen ja kehottaneen valmennettaviaan muun muassa tappamaan itsensä. Penttinen itse piti häneen kohdistunutta tutkintaa "kiusaamiskampanjana".
Helsingin Luistinklubi valitsi uuden Penttistä tukevan hallituksen helmikuussa 2020. Seuran noin 80 yksinluistelijaa erosivat yhdistyksestä ja perustivat Helsingin Taitoluisteluakatemia -nimisen seuran yhdessä Oulunkylän Taitoluisteluklubi OTK:n kanssa maaliskuussa 2020. Myös yksi muodostelmaluistelujoukkue siirtyi Helsingin Taitoluisteluklubiin kaudeksi 2020–2021.
Seuran uusi hallitus palautti Penttisen takaisin valmennustyöhön maaliskuussa 2020 puheenjohtajansa Mikael Nybergin johdolla. Nyberg perusteli palautusta ”reilun pelin periaatteilla” ja sillä, että seitsemän viikon palkallinen hyllytys valmennustyöstä on riittävä rangaistus Penttiselle. Taitoluisteluliitto ei hyväksynyt Penttisen palauttamista, jolloin seura hankki käräjäoikeuden väliaikaisen turvaamispäätöksen lykätäkseen Taitoluisteluliiton seuraan kohdistamia mahdollisia jatkotoimenpiteitä.
Penttinen ja hänen asianajajansa Petteri Sotamaa valittivat saamastaan kilpailukiellosta urheilun oikeusturvalautakuntaan, jonka oli määrä käsitellä asiaa kesäkuussa 2020 kuullen uudelleen laajaa joukkoa todistajia. Taitoluisteluliitto, HSK ja Penttinen kuitenkin sopivat asian toukokuussa 2020: Penttisen 12 kuukauden toimintakielto taitoluisteluliiton kilpailuissa jää voimaan, mutta hän saa jatkaa päivittäistä valmennustyötä seurassa ilman että liitto vastustaa sitä tai jatkaa prosessia seuran erottamiseksi jäsenyydestään. Penttinen puolestaan vetää valituksensa urheilun oikeusturvakeskuksesta ja suostuu hänelle räätälöityyn työnohjaukseen. Seura ottaa Helsingin käräjäoikeudesta pois turvaamiskanteensa liitosta erottamisensa estämiseksi. Taitoluisteluliiton puheenjohtaja Laura Raition mukaan sovinto syntyi, koska Penttiselle annettu 12 kuukauden kilpailukielto jää voimaan ja jatkokäsittelyn välttäminen suojelee raskaan prosessin jo läpikäyneitä Penttisen epäasiallisen toiminnan esiintuoneita luistelijoita. Penttisen kilpailukielto päättyi tammikuussa 2021, jolloin hän oli täysin vapaa jatkamaan valmennus- ja kilpailutoimintaa.
HMS Castor (T124)
HMS Castor (runkonumero T124) oli Ruotsin laivaston Spica-luokan torpedovene.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1985.
Buddhalainen meditaatio
Buddhalaisuudessa meditaatiolla tarkoitetaan "vaivatonta pysyttelemistä siinä, mitä on". Tämä tila on mahdollista tuoda esiin
Kun näkijän, näkemisen kohteen ja näkemisprosessin erottamattomuus on katkeamaton niin meditaatiossa kuin meditaatioiden välisenä aikanakin, tällöin päämäärä eli valaistuminen (nirvana) on saavutettu.
Hengityksen tarkkaaminen
Hengityksen tarkkaaminen,, on meditaatiotekniikka, jossa meditaation kohteena on sisään- ja uloshengitys. Hengitystä voidaan tarkkailla laskemalla tai keskittymällä hengityksen aiheuttamaan tuntemukseen.
Mettā bhāvanā
Buddhalaisen meditaation harrastajat yhdistävät usein hengityksen tarkkaamiseen mettā bhāvanā -meditaation. Paalinkielinen sana mettā tarkoittaa kaikkialle ulottuvaa ja ehdotonta rakastavaa ystävällisyyttä. Mettā bhāvanā -meditaatiossa pyritään mettān ulottamiseen itsestä lähtien, ensin perheeseen, sitten ystäviin ja vähitellen koko maailmaan.
Aiheesta muualla
Bhávaná ภาวนา
Justin Van Der Volgen
Justin Van Der Volgen on yhdysvaltalainen muusikko, joka miksasi Out Hudille vuodesta 1996 vuoteen 2005 ja !!!-yhtyeelle vuodesta 1996 vuoteen 2007.
Paperitähti
Paperitähti on Mika Kaurismäen ohjaama suomalais-ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1989. Julkisuuden kaltoin kohtelemasta valokuvamallista ja hänen vaikeista miessuhteistaan kertovan elokuvan pääosia näyttelevät Pirkko Hämäläinen, Kari Väänänen, Hannu Lauri ja Minna Soisalo. Kaurismäen alkuperäisaiheeseen perustuvan käsikirjoituksen laati ohjaajan kanssa elokuvatoimittaja Antti Lindqvist.
Juoni
Julkisuuden ryöpytykseen joutuneen valokuvamalli Annan elämä luisuu raiteiltaan alkoholin, huonosti valittujen miesystävien ja skandaalilehdistön takia. Lopulta ex-missi pidätetään huumeista ja prostituutiosta epäiltynä.
Tuotanto
Paperitähden osatuottajana oli Svenska Filminstitutet ja elokuvaa kuvattiin Tukholmassa ja Österåkerissa. Kuvauksia tehtiin myös Suomessa Helsingissä ja Vantaalla. Samana vuonna Mika Kaurismäki viimeisteli myös tammikuussa 1989 ensi-iltansa saaneen elokuvan Cha Cha Cha.
Vastaanotto
Paperitähden aihe, julkkis- ja sensaatiokulttuurin kritiikki, sai arvostelijat vertaamaan elokuvaa Risto Jarvan draamaan Kun taivas putoaa... (1972). Paperitähden taiteellisten ansioiden katsottiin kuitenkin jääneen Kaurismäen henkilökohtaisten loanheittomotiivien varjoon. Video-oppaassa vuodelta 1995 Esko Rautakorpi piti elokuvaa väkinäisenä ja käsikirjoitukseltaan hajanaisena ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Pirkko Hämäläinen sai pääosastaan Jussin ja valtion elokuvataidepalkinnon. Paperitähti sai neljällä esityskopiollaan kaikkiaan 22 247 teatterikatsojaa.
Suomen televisiokanavilla elokuva on esitetty 1992, 1995, 2001, 2016 ja 2018. Elokuva on julkaistu myös VHS-videokasetilla ja DVD-levyllä.
Harri Holtinkoski
Harri Holtinkoski (s. 1975 Oulu) on esiintyvä runoilija. Hän voitti Poetry Slamin Oulun aluekarsinnan vuonna 2005.
Holtinkoski on esittänyt runojaan eri puolilla Suomea ja pitänyt runonäyttelyitä eri puolilla Pohjois-Suomea.
Työväen Järjestönuorten Liitto
Työväen Järjestönuorten Liitto oli suomalainen sosialistinen varhaisnuorisojärjestö. Liitto perustettiin SDP:n alaisuuteen vuonna 1917, mutta 1920-luvulla se toimi yhteistyössä sosialististen ja kommunististen järjestöjen kanssa. Vuonna 1930 viranomaiset kielsivät liiton toiminnan ja järjestön aktiivit vangittiin. Liitto oli tarkoitettu alle 16-vuotiaille.
Perustaminen
Suomen Sosialidemokraattisella Puolueella ei ollut varhaisnuorisojärjestöä sen jälkeen, kun viranomaiset lakkauttivat Ihanneliiton vuonna 1912. Toimintaa alettiin käynnistää uudelleen vuoden 1916 eduskuntavaalien jälkeen. Aktiivisia asiassa olivat varsinkin sosialidemokraattisten nais- ja nuorisoliittojen toimijat. Vuonna 1917 muodostettiin Työväen Järjestönuorten Valtuuskunta, johon tuli edustajia nais-, nuoriso- ja raittiusliitoista. Puheenjohtajana toimi raittiusliiton Jussi Tuominen. Sääntöjä luonnosteli sihteeri Jussi Railo, joka otti mallia varsinkin partioliikkeestä. Saatuaan työnsä tehtyä valtuuskunta julkaisi Railon kirjoittaman Järjestöpojat ja järjestötytöt -ohjekirjasen sekä vetoomuksen, jossa kehotettiin ohjaamaan lapset uuteen järjestöön, pois porvarillisen kasvatuksen, partioliikkeen ja pyhäkoulujen vaikutuspiiristä.
Suomen Työväen Järjestönuorten Liiton perustava kokous pidettiin 7. lokakuuta 1917 Helsingin työväentalolla, jonne kerääntyi 60 kutsuttua edustajaa maan eri puolilta. Kokous hyväksyi säännöt, joiden mukaan liiton tarkoituksena oli yhteenliittää "”työväenluokan lapset ja varhaisnuoret kautta maan, kasvattaa heissä yhteenkuuluvaisuuden tunnetta, järjestyskykyä ja kuntoisuutta, pyrkimystä työskennellä itsensä ja sorrettujen toveriensa puolustamiseksi ja halua kehittyä tietoiseksi, taitoiseksi ja siveellisesti lujatahtoiseksi taistelijaksi uuden, paremman yhteiskunnan luomiseksi.”" Liiton perusyksikköjä olivat joukkueet ja osastot, piirijärjestöt huolehtivat aluetoiminnasta. Jo ennen liiton varsinaista perustamista, kesällä 1917, oli toiminnassa 25 osastoa, joihin kuului noin 9 300 jäsentä. Perustamisen aikoihin jäseniä oli noin 20 000 ja muutama kuukausi myöhemmin 24 000. Opetustyö kuului alkuaikojen TJN:n ohjelmaan, mutta (toisin kuin Ihanneliitossa) se rajattiin koskemaan vain koulunsa päättäneitä. TJN järjesti myös monenlaista kilpailutoimintaa.
Sisällissodan alkaminen tammikuussa 1918 vaikeutti liiton toimintaa, mutta punaisten hallitsemilla alueilla järjestettiin muun muassa lastenjuhlia ja hiihtokilpailuja. Sodan päätyttyä toiminta tyrehtyi. Monet liiton aktiivit joutuivat vankileireille ja jäivät orvoiksi tai erotettiin vanhemmistaan.
Uusi alku
Yksittäiset järjestönuorten osastot aloittivat toimintansa uudelleen jo syksystä 1918 alkaen. Keväällä 1919 perustettiin liiton toiminnan uudelleenkäynnistämistä valmistelemaan nuoriso-, nais- ja raittiusliiton edustajista koostunut toimikunta, ja toiminta käynnistyi syksyllä. TJN:n toinen edustajakokous pidettiin 28.–29. huhtikuuta 1920 Helsingissä. Kokous hyväksyi liitolle uudet säännöt ja ohjelman, jossa tavoitteeksi asetettiin sosialistiseen maailmankatsomukseen perustuvan luokkatietoisuuden alkeiden opettaminen. Partioliikkeeltä kopioiduista toimintamuodoista luovuttiin, koska sotilaallisluonteisen kasvatuksen nähtiin vahingoittaneen liiton toimintaa. Retkeily vaihtui opetustunteihin, joiden sisältöä olivat muun muassa leikit, voimistelu, laulu, piirustus, matematiikka, yhteiskuntaoppi, historia ja luonnontieteet. Lapset esittivät tunneilla oppimiaan leikkejä ja tansseja työväenjärjestöjen iltamissa.
Sisällissodan jälkeen tapahtunut työväenliikkeen jakautuminen vaikutti myös varhaisnuorisotyöhön. Kiellettyä Suomen kommunistista puoluetta ja julkista Suomen sosialistista työväenpuoluetta tukeneet radikaalit saivat enemmistön Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa, jonka aktivistit johtivat myös järjestönuoria, joten TJN jäi laitavasemmiston käsiin. SDP katkaisi suhteensa järjestönuoriin, ja lopetti taloudellisen tuen maksamisen.
Radikalisoituminen
TJN:n kolmas liittokokous pidettiin 9. maaliskuuta 1922 Helsingissä. Kokous päätti aloittaa läheisen yhteistyön Työväen raittiusliiton kanssa. TJN liittyi TRL:n jäseneksi, liittojen toimistot olivat samassa huoneessa ja ne perustivat yhteisiä piirijärjestöjä sekä osastoja. Paikalliset olosuhteet ratkaisivat sen, kummalla nimellä toimintaa järjestettiin. Loppuvuonna 1922 muodostettiin SSTP:n, nuorisoliiton ja naisliiton edustajista koostunut Sosialistinen lastentyövaliokunta koordinoimaan varhaisnuorisotoimintaa.
Vuonna 1923 valtio kielsi SSTP:n, nuorisoliiton ja naisliiton toiminnan. Järjestöjen johtajat vangittiin, jolloin myös TJN:n toiminta lamaantui, koska sen johtavat aktivistit olivat pitkälti samoja kuin nuorisoliitossa. Vielä pahempi isku toiminnalle saatiin saman vuoden elokuussa, kun sosialidemokraattisen nuorisoliiton seuraajaksi perustetun Suomen Sosialistisen Nuorisoliiton johto pidätettiin, järjestönuorten toimisto suljettiin ja asiakirjat takavarikoitiin. Toiminta alkoi pian uudelleen Sosialistisen Nuorisoliiton nimen alla, mutta SNL koki edeltäjiensä kohtalon marraskuussa 1925. Monia järjestönuorten aktivisteja vangittiin, mutta itse liittoa ei lakkautettu.
SKP:n puoluekokous päätti heinäkuussa 1925, että TJN:n tuli toimia (salaisen) Suomen kommunistisen nuorisoliiton aktiivien johtamana. SKNL:n tehtäväksi annettiin TJN:n linjan radikalisoiminen ja toiminnan laajentaminen kouluihin. Vuoden 1926 liittokokouksessa TJN:n johdosta syrjäytettiin naisliiton vanhemmat toimijat ja tilalle tuli nuorisoliittolaisia. TJN alkoi irtautua myös raittiusliiton vaikutusvallasta. Järjestönuorille perustettiin kannatusyhdistys, jonka avulla vasemmistolaiset järjestöt tukivat lapsitoimintaa taloudellisesti. TJN:n jäsenmäärä lähti nousuun. Vuonna 1928 jäseniä oli 3 700 ja vuotta myöhemmin 6 000.
Vuoden 1928 edustajakokous päätti palata partioliikkeeltä tuttuihin toimintamuotoihin. Liitto otti käyttöön yhtenäiset järjestöasut ja tervehdykseksi omaksuttiin kansainvälisen esimerkin mukaisesti "Työväen asiain puolesta aina valmiit!" Liiton toiminta laajeni muutenkin. Ohjelmaan tulivat muun muassa näytelmät, retket ja ompeluseurat. Ohjelmanumerojen materiaalia kirjoitettiin aktiivisesti itse, mutta myös käännettiin ja sovitettiin uusiksi. Järjestönuorten laulukirja ilmestyi 1929. Vuonna 1929 lapsille järjestettiin 24 kesäleiriä, joihin osallistui yhteensä noin tuhat järjestönuorta. Monet kaupunkilaislapset pääsivät ensi kerran maaseudulle, kun järjestönuoret tekivät retkiä. TJN järjesti kesäsiirtolatoimintaa punaorvoille yhteistyössä Valtiollisten vankien huoltoyhdistyksen kanssa. Vuoden 1929 aikana liitto kampanjoi ahkerasti lapsityöntekijöiden oikeuksien puolesta. TJN järjesti esimerkiksi kokouksia, joissa työssäkäyvät lapset kertoivat oloistaan.
Lakkauttaminen
Vuoden 1929 aikana TJN alkoi osallistua aktiivisemmin päivänpolitiikkaan. Lapset levittävät muun muassa lentolehtisiä ja vaalimainoksia sekä myivät postikortteja poliittisten vankien hyväksi. Keväällä 1929 oikeistolehdistössä kuten Uudessa Suomessa, Iltalehdessä ja Helsingin Sanomissa alkoi esiintyä voimakasta arvostelua TJN:ää kohtaan. Liiton lakkauttamista vaadittiin. Vappumarsseilla poliisi takavarikoi lasten omat tunnukset. TJN varautui haasteeseen siirtämällä omaisuutta turvallisempiin säilytyspaikkoihin. TJN:n tilaisuuksia alettiin häiritä. Liiton seitsemäs edustajakokous pidettiin helluntaina 1930 Vaasassa. Kokous käsitteli muun muassa lasten työssäkäyntiä ja opettajien mielivaltaa. Välittömästi kokouksen jälkeen Valtiollinen poliisi suoritti kotietsinnän liiton toimistossa, jonka ovet suljettiin ja järjestö haastettiin oikeuteen. TJN lakkautettiin oikeuden päätöksellä, mutta henkilöitä ei pidätetty tässä yhteydessä.
Julkisen toiminnan osoittauduttua mahdottomaksi siirrettiin lapsitoiminta maanalle. TJN:n ja SKNL:n johtohenkilöt päättivät muodostaa salaisia 4-8 henkilön pioneerisoluja, jotka toimivat kouluissa, työpaikoilla ja kaduilla. Julkista toimintaa järjestettiin esimerkiksi retkeily- ja urheilukerhojen muodossa. Toimintaa organisoi SKNL:n keskuskomitean pioneerijaosto, jonka keskeisiä henkilöitä olivat Neuvostoliitossa pioneeriohjaajakoulutusta saaneet Mirjam Tiilikainen ja Impi Anttila. Vuonna 1931 pioneereille alettiin rakentaa maanlaajuista keskusorganisaatiota (Pioneerijärjestö). Vuonna 1934 SKNL antoi pioneerityöstä ohjeet, joiden mukaan jokaisessa liiton solussa tuli olla pioneerityöstä vastaava henkilö. Pioneerit toimivat SKP:n ja SKNL:n lähetteinä, levittivät kouluihin propagandaa ja avustivat poliittisia vankeja. Järjestön koko maahan levinneestä Pioneeri-lehdestä otettiin noin 500 kappaleen painoksia. Pioneeritoiminta oli voimakkainta suurimmissa kaupungeissa. SKNL:n keskuskomitea päätti lopettaa pioneerityön vuodenvaihteessa 1934–1935, koska se koettiin liian vaaralliseksi lapsille.
Julkaisut
Kesällä 1917 julkaistiin Jussi Railon Järjestöpojat ja järjestötytöt -kirjanen, jossa oli liittoa valmistelleen toimikunnan ohjeita lapsityöhön. Päivitetyt toimintaohjeet julkaistiin 1929 teoksessa Järjestönuoren käsikirja.
Kesäkuussa 1920 TJN julkaisi yhteistyössä TRL:n kanssa näytenumeron Järjestönuori-lehdestä. Sen seuraava numero ilmestyi vasta vuoden päästä. Syyskuusta 1922 alkaen liitto julkaisi lehteä Työläislapsi. Sen nimeksi vaihdettiin kuitenkin pian Varhaisnuori, ja julkaisijaksi tuli raittiusliitto. Raittiuteen keskittyminen ei tyydyttänyt järjestönuorten johtoa, joten alkuvuonna 1923 alettiin julkaista omaa Punalippu-lehteä. Punalipun virallinen julkaisija oli Työväen Kirjallisuuden Edistämiskeskus. Lehteä toimittivat muun muassa Väinö Vuorio ja Armas Äikiä. Punalipun ilmestyminen keskeytyi ensimmäisen kerran jo keväällä 1923, kun vasemmistolaisten järjestöjen johtavat toimijat vangittiin. TJN:n viides edustajakokous 1928 päätti ottaa taloudellisesti kannattamattoman ja levikinlaskusta kärsineen Punalipun suoraan liiton alaisuuteen. Päätoimittajaksi valittiin Aino Kavenius. Levikki alkoi jälleen nousta. Vuonna 1928 lehden painos oli 3 000 ja vuotta myöhemmin 5 000.
Henk Badings
thumb|right|Henk Badings
Henk Badings (17. tammikuuta 1907 Bandung, Jaava – 26. heinäkuuta 1987 Vijlen, Alankomaat) oli alankomaalainen säveltäjä.
Badings syntyi Alankomaiden hallinnassa olleella Jaavalla ja oli aikuisena kiinnostunut mikrotonaalisuudesta lapsena kuulemansa indonesialaisen musiikin ansiosta. Hän valmistui vuonna 1931 Delftin teknologian yliopistosta ja aloitti uran insinöörin töiden sekä geologian parissa, mutta omistautui sitten kuitenkin säveltämiselle. Hän oli opiskellut sävellystä yksityisesti Willem Pijperin johdolla ja saanut ensimmäisen sinfoniansa kantaesitetyksi jo vuonna 1930. Badingsin vastaanottamien tilausten määrä nousi 1930-luvulla ja 1940-luvun alkupuolella, ja vuodesta 1935 hän myös opetti. Vuonna 1942 hän korvasi Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa johtajan, jonka natsimiehittäjät olivat poistaneet juutalaisena virastaan. Tämän johdosta Badingsin toimintaa tutkittiin ja hän oli sensuurin kohteena, kunnes sai vuonna 1947 luvan jatkaa julkista toimintaansa säveltäjänä sekä opettajana. Toisen maailmansodan jälkeen huomattavaa suosiota Euroopassa saavutti Badingsin kolmas sinfonia (1943).
Badings perusti elektronisen musiikin studion Eindhovenissa vuonna 1956. Hän oli kiinnostunut myös radio-oopperasta; vuosina 1954–1960 hän tekikin kuusi oopperaa, joista kolme radioon. Näistä Oreste (1954) toi säveltäjälle Prix Italian ja tuli BBC:n lähettämäksi. Vuoteen 1960 mennessä Badings oli saavuttanut kansainvälisesti johtavan alankomaalaissäveltäjän maineen. Hän teki esimerkiksi töitä tilauksiin Isosta-Britanniasta ja Yhdysvalloista. Jälkimmäisessä maassa hänellä oli pitkäaikaisena yhteistyökumppaninaan Robert Austin Boudreaun johtama American Wind Orchestra. Hän sai myös työpaikan Stuttgartin musiikkiyliopistosta.
1960-luvun lopussa Badingsin natsikytkökset alkoivat herättää uutta mielenkiintoa, ja hänen esitettiin olleen laajemmin tekemisissä miehityshallinnon kanssa kuin oli aikoinaan myöntänyt. Kotimaassa tämä haittasi Badingsin uraa merkittävästi ja pysyvästi, sillä hänen musiikkiaan ei esitetty maan radiossa ja se katosi myös konserttisalien ohjelmista. Hän sai kaikesta huolimatta jatkaa opettamista; hänen johdollaan opiskeli esimerkiksi Ton de Leeuw. Alankomaissa Badings on jäänyt vähälle huomiolle; syntymän satavuotisjuhlavuosi (2007) ei saanut merkittävää näkyvyyttä.
Badingsin tuotantoon kuuluu oopperoiden ja sinfonioiden ohella esimerkiksi Capriccio sooloviululle ja kahdelle ääninauhalle (1959), josta tuli merkittävä elektroakustisen musiikin alalla. Badings myös kehitti oman 31-nuottisen mikrotonaalisen systeeminsä.
Toivo Korpela
thumb|240px|Toivo Korpela (seisomassa) noin vuonna 1945 Toivo Aleksanteri Korpela (13. tammikuuta 1900 Ähtäri – 9. tammikuuta 1963 Ähtäri) oli pienviljelijä ja metsätyömies, joka tuli tunnetuksi nimeään kantavasta uskonnollisesta hurmosliikkeestä.
Korpelan vanhemmat olivat torppari Santeri Kallenpoika Korpela ja Elisabet Heikintytär Pennala. Vanhoillislestadiolaisen uskonnollisen heräämisen koettuaan Korpela ryhtyi saarnamieheksi, ensin kotiseudullaan ja sitten Pohjois-Suomessa ja Pohjois-Ruotsissa. Varsinkin Ruotsin Lapissa, jonne hän saapui ensimmäisen kerran 1928–1929, Korpela sai aikaan laajan herätysaallon.
Talvisotaan osallistunut Korpela oli jatkosodassa sotilaskarkuri ja tuli esiin vasta yleisen armahduksen jälkeen talvella 1945. Kirjailija Bengt Pohjanen on käsitellyt korpelalaisuutta useissa teoksissaan. Niihin perustuva näytelmä Jerusalemin tanssi esitettiin Oulun kaupunginteatterissa vuonna 1990. Syksyllä 2024 saa ensi-iltansa niin ikään Pohjasen tekstiin perustuva, korpelelaisuutta käsittelevä Jon Blåhedin ohjaama elokuva Liikutuksia.
HMS Vega (T125)
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1966 ja liitettiin laivastoon 17. marraskuuta 1967.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989.
Channel Four
Channel Four on 1980-luvulla perustettu suomalainen tanssiorkesteri.
Manuel Aurelio Cruz
pienoiskuva Manuel Aurelio Cruz (s. 2. joulukuuta 1953 Havanna) on kuubalaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Newarkin arkkihiippakuntaan Peter Leo Gerety 31. toukokuuta 1980. Hänet nimitettiin Newarkin vihkipiispaksi sekä Gaguarin titulaaripiispaksi 9. kesäkuuta 2008, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Myers, jota avustivat Gerety ja David Arias Pérez.
Vega (kunta)
Vega on Nordlandin läänissä, Norjassa, sijaitseva hieman yli tuhannen asukkaan kunta, joka koostuu noin 6 500 pienestä saaresta. Vegan saariston pääsaari on Vega, jonka mukaan myös kunta on nimetty. Saaristossa on ollut asutusta jo kivikaudelta asti, mikä tekee siitä yhden Pohjois-Norjan vanhimmista asutuksista. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vegan kunnassa oli 1 238 asukasta. Vuodesta 2004 Vegan saaristo on kuulunut UNESCOn maailmanperintökohteisiin.
Meri-ilmaston ansiosta saaristossa viihtyy 210 eri lintulajia, sekä 10 eri orkidealajia.
Richmondin yliopisto
Richmondin yliopisto on yksityinen uskonnollisesti sitoutumaton yliopisto Richmondissa, Virginiassa, Yhdysvalloissa. Opiskelijoita on noin 4 350.
Historia
Yhdysvaltain sisällissodan aikana koko oppilaskunta liittyi etelävaltioiden armeijaan. Yliopisto sijoitti kaikki varansa etelävaltioiden hyväksi ja jäi varattomaksi sodan päätyttyä. Opetus pystyttiin aloittamaan uudelleen vuonna 1866 yksityisen lahjoituksen turvin.
Ööliä läikkyy
Ööliä läikkyy (tunnetaan myös nimellä Ääliö älä lyö, ööliä läikkyy) on Pirkka-Pekka Peteliuksen esittämä vuonna 1985 levytetty kappale. Kappaleen on säveltänyt Jukka Linkola ja sanoittanut Jukka Vieno. Kappaleen sovituksen on tehnyt Pedro Hietanen, joka myös soittaa kappaleessa pianoa. Markku Johansson soittaa kappaleessa trumpettia, Tom Bildo vetopasuunaa, Janne Louhivuori sähkökitaraa, Harri Merilahti bassoa ja Hannu ”Hande” Lemola rumpuja.
Kappale julkaistiin Peteliuksen vuonna 1985 ilmestyneellä studioalbumilla Pimpparauta. Ensimmäisen kerran CD-levyllä kappale julkaistiin Peteliuksen vuonna 2005 ilmestyneellä kokoelma-albumilla Hyvännäköinen - 36 lemmenlaulua.
Kappale
Kappale tehtiin alun perin Helsingin kaupunginteatterissa esitettyyn hollantilaiseen Yvonne Keulsin näytelmään Haavoittunut enkeli. . Vieno kertoo että kappaleesta löytyy ”väkivallan vastainen sanoma oluen juonnin puolesta” sekä ”institutionaalinen örvellys kontra yksilöllinen örvellys”.
Kappaleessa Kyösti-niminen mielenterveyspotilas juoksee yöllä ”pöpilän” jääkaapille, ja yrittää ryöstää olutpullon. Yöhoitaja eli ”yökkö” Vuokko estää Kyöstin aikeet. Loppujen lopuksi Kyösti onnistuu siinä mihin pyrkikin. Kappaleen sanoituksessa on pyritty käyttämään mahdollisimman paljon y-, ä- ja ö-kirjaimia.
David Arias Pérez
thumb|right|David Arias Pérezin vaakuna
David Arias Pérez (22. heinäkuuta 1929 Mataluenga – 9. toukokuuta 2019 Teaneck) oli Yhdysvalloissa toiminut espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin augustinolaisten rekollektien papiksi 31. toukokuuta 1952 ja nimitettiin Newarkin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Badiaen titulaaripiispaksi 25. tammikuuta 1983. Pispaksi vihkiminen seurasi 7. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Leo Gerety, jota avustivat Joseph Thomas O'Keefe ja Alphonse Gallegos.
Touch and Go Records
Touch and Go Records on yhdysvaltalainen indie-levy-yhtiö, joka perustettiin Chicagossa, Illinois'ssa vuonna 1981. Levy-yhtiö aloitti toimintansa fanzinenä 1979, mutta siitä muotoutui vuosien aikana yksi tärkeimmistä levy-yhtiöistä vaihtoehtorock-musiikille.
Vanguard: Saga of Heroes
Vanguard: Saga of Heroes oli Sigil Games Onlinen luoma ja sittemmin Sony Online Entertainmentin ylläpitämä MMORPG-tietokonepeli. Se julkaistiin 30. tammikuuta 2007, vaikkakin peli oli avoinna sen etukäteen tilanneille jo 26. tammikuuta. 15. toukokuuta 2007 ilmoitettiin, että Sony Online Entertainment oli ostanut osan Sigil Games Onlinea ja täten sai itselleen kaikki oikeudet Vanguardiin.
Peli myi alun perin 242 000 kopiota ja aktiivisten jäsenten (pelaajien, jotka jatkoivat peliin kuuluneen ilmaisen kuukauden jälkeen) määrän arvioitiin olleen 130 000 paikkeilla, mutta tämä laski kuluvien kuukausien aikana 40 000 pelaajaan.
Sony Online Entertainmentin yrityskaupan jälkeen tekijät keskittyivät pitkään pelin virheiden korjaamiseen ja pelattavuuden parantamiseen. Heinäkuussa 2008 kehittäjät ilmoittivat haluavansa houkutella vanhoja ja uusia pelaajia, sillä peli oli korjattu paljon paremmaksi. 10. syyskuuta 2008 peliin avattiin kauan kaivattu lisä-alue, Isle of Dawn, josta tuli pian suosituin aloitusalue uusille hahmoille. Lisäksi uusien pelaajien oli mahdollista kokeilla peliä sillä ennen kuin ostavat pelin kokoversion tai peliaikaa.
Tammikuussa 2014 Sony Online Entertainment ilmoitti lopettavansa pelin ylläpitämisen ja peli suljettiin 31. heinäkuuta 2014.
Pelattavuus
Kuten useimmissa MMORPG-peleissä, Vanguardin pelihahmot toimivat pelaajien avatareina. Luodessaan hahmoaan pelaaja valitsi sille nimen, sukupuolen, rodun ja hahmoluokan, joita ei voinut muuttaa myöhemmin. Pelaaja myös loi hahmolleen haluamansa ulkonäön, mutta tätä pystyi muuttamaan milloin tahansa myöhemminkin. Luotuaan hahmonsa, pelaaja vielä valiti paikan, josta aloitti pelaamisen. Vaihtoehtoina aloituspaikoille oli hahmon edustaman rodun oma aloituspaikka tai peliä ilmaiseksi kokeileville tarkoitettu Isle of Dawn. Myöhemmin hahmolle tuli valittavaksi myös erilliset ammatit, jotka eivät kuitenkaan olleet pakollisia.
Rodut
Pelissä oli 19 rotua, jotka erosivat toisistaan ulkonäöllisesti, erityiskyvyin, diplomaattisin mieltymyksin ja hahmoluokkien vaihtoehdoin. Rotujen erottamiseksi jokaisella rodulla oli myös yksi erityinen taito, joka aktivoitui tietyllä tasolla. Tällainen kyky saattoi olla esimerkiksi jokin taika tai ryhmän hyökkäyskykyä parantava taito.
Hahmoluokat
Pelissä oli 15 hahmoluokkaa, joista pelaaja valitsi haluamansa.
Viljo Ryynänen
Viljo Aulis Ryynänen (8. maaliskuuta 1925 Pielisjärvi – 25. helmikuuta 2021 Vantaa) oli suomalainen maataloudentutkija ja professori. Hän oli 1969–1971 Helsingin yliopiston maanviljelystalouden dosentti ja maatalousekonomian professori 1971–1992. Hän tutki muun muassa maatalouskiinteistöjen arvon perusteita.
Ristirock
Ristirock on vuosittain Tampereella järjestettävä kristillinen tapahtuma. Yksipäiväinen tapahtuma on järjestetty ainakin Tampere Areenalla ja Tullikamarin Pakkahuoneella. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1983. Tapahtumaan kuuluu myös messu, joka on monesti järjestetty Kalevan kirkossa. Vuonna 2015 messu järjestettiin Tullikamarin Pakkahuoneella. Tapahtuman järjestäjä on Tampereen evankelisluterilaiset seurakunnat. Tapahtuman tuotolla on tuettu muun muassa Kirkon ulkomaanapua, lähetysjärjestöjä ja nuorten mielenterveystyötä.
2014
2019
HMS Virgo (T126)
HMS Virgo (runkonumero T126) oli Ruotsin laivaston Spica-luokan torpedovene.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 10. syyskuuta 1966 ja liitettiin laivastoon 22. maaliskuuta 1968.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989.
Gold Standard Laboratories
Gold Standard Laboratories tai GSL oli indie-levy-yhtiö, jonka perusti Sonny Kay vuonna 1993 Boulder, Coloradossa. Vuonna 2000 se siirrettiin San Diego, Kaliforniaan, Yhdysvallat, ja kaksi vuotta myöhemmin Los Angelesiin. Sen pääkonttori sijaitsi L.A:ssa siihen asti, kun se lopetettiin 29. lokakuussa 2007.
Robert Kanigher
Robert Kanigher (18. kesäkuuta 1915 – 7. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka muistetaan DC Comicsin sota-aiheisista sarjakuvista, sekä työskentelystään Ihmenaisen parissa yli 20 vuotta. Lisäksi hän yhteisloi sarjakuvahahmot Kersantti Rock, Musta Kanarialintu, hopeakauden Salaman, sekä alkuperäisen Rick Flagin ja El Diablon.
Kanigher teki myös useita käsikirjoituksia radioon, elokuviin ja näytelmiin.
Cat Zingano
Cathilee Deborah "Cat" Zingano, o.s. Albert, (s. 1. heinäkuuta 1982 Winona, Minnesota) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2013 lähtien.
Amatöörinä
Zingano otteli ensimmäisen vapaaottelunsa amatöörinä 2007. Hän otteli urallaan neljä amatöörikamppailua, joista ensimmäinen päättyi voittoon teknisellä tyrmäyksellä Ann Wybornya vastaan.
Ammattilaisura
Zingano siirtyi ammattilaiseksi heinäkuussa 2008 otellessaan Ring Of Firessa naisten kääpiösarjan mestaruudesta Karina Tayloria vastaan. Hän voitti mestaruuden ensimmäisessä ammattilaisottelussaan käsilukolla ensimmäisessä erässä. Zingano saavutti myöhemmin uransa toisen mestaruuden kääpiösarjassa kolmannessa ottelussaan. Hän kohtasi Barb Honchakin Fight To Win järjestön kääpiösarjan mestaruudesta ja voitti kamppailun tuomariäänin. Samana vuonna hän otteli heti perään Ivana Colemania vastaan Ring of Firen kärpässarjan mestaruudesta. Zingano voitti mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Toukokuussa 2011 Zingano otteli Fight to Win järjestön kärpässarjan mestaruudesta voitettuaan aikaisemmin tammikuussa 2010 kääpiösarjan mestaruuden. Hän kohtasi Takayo Hashin Denverissä ja voitti mestaruuden tyrmäyksellä kolmannessa erässä paiskattuaan painiotteella Hashin mattoon.
UFC
Zingano otteli ensi kerran UFC:ssä huhtikuussa 2013 The Ultimate Fighter: Team Jones vs. Team Sonnen Finale -tapahtumassa. Hän voitti avauskamppailunsa entistä Strikeforcen kääpiösarjan mestaria Miesha Tatea vastaan teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Toisessa ottelussa Zingano kohtasi Amanda Nunesin syyskuussa 2014. Hän voitti kamppailun myös teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Haastaminen mestaruudesta ja jatko
Zingano palasi takaisin 9. heinäkuuta 2016 UFC 200 -tapahtumaan, jossa hän hävisi Julianna Peñalle tuomariäänin (29-28, 29-28, 29-28).
Saavutukset
UFC
Ring of Fire
Fight to Win
Hashimoto (Wakayama)
Hashimoto on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin koilliskulmassa Kijoen keskijuoksulla. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Osakan, idässä Naran prefektuuriin. Hashimotossa on 62 376 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 130,55 neliökilometriä.
Hashimoto sijaitsee historiallisten Ise-kaidō- ja Kōya-kaidō-tiereittien ja Kijoen jokiliikenteen risteyskohdassa. Kaupungin nimi on peräisin 1500-luvun lopulta, kun paikalle perustettiin Toyotomi Hideyoshin luvalla suolatori ja rakennettiin joen ylittävä silta (hashi tarkoittaa siltaa). Paikannimi jäi käyttöön, vaikka silta sortui vain kolme vuotta myöhemmin. Edo-kaudella Hashimoto oli yksi Kiin daimiokunnan paikallisista keskuksista. Kaupunkioikeudet Hashimotolle myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Hashimoton maaseutukaupunkiin liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa. Kaupunki laajeni vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Kōyaguchin maaseutukaupunki. Kaupungin pohjoisosat ovat kehittyneet Osakan lähiönä. Merkittäviä elinkeinoja ovat puutarhaviljely, siipikarjan kasvatus, onkivapojen ja muiden bambutuotteiden valmistus sekä tekstiiliteollisuus.
Hashimoton kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Suda Hachiman-jinjan pyhäkkö, jossa säilytetään kansallisaarteeksi valittua Suda Hachiman-jinjan pronssipeiliä. Siinä on maan vanhimpana pidetty metalliin kaiverrettu teksti. Muita vanhoja temppeleitä ovat Ōgo-ji ja Rishō Gokoku-ji, jonka päähalli on yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupungin pohjoisosat kuuluvat Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Hashimotoa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja ja Nankai-rautateiden Kōya-linja.
Nefilim
Nefilit (, "langenneet" tai "pudonneet") ovat isokokoisia olentoja jotka esiintyvät Raamatun alkutekstissä, erityisesti Ensimmäisessä (Genesis) ja Neljännessä Mooseksen kirjassa (Numerot). Myös muista Raamatun teksteistä löytyy viitteitä nefileihin, esimerkiksi Hesekielin kirjassa on mahdollinen viittaus nefileihin. Käännöksissä heitä kutsutaan usein jättiläisiksi. Joonatanin targumin (Tanakin arameannoksen) mukaan nefilit olivat grigoreitten sekä naispuolisten ihmisten risteytyksiä.
Eri tulkintoja
Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa viitataan Jumalan poikiin, ja heidät on usein tulkittu langenneiksi enkeleiksi. Sillä perusteella on päätelty, että nefilit olisivat näiden enkelten ja ihmisnaisten lapsia. Apokryfisessä Henokin ensimmäisessä kirjassa esitetään tämä tulkinta. Tässä kirjassa myös todetaan, että nefilit olivat jättiläiskokoisia, kuten neljännessä Mooseksen kirjassa mainitaan. Nefilien poikkeuksellisen suuren koon on väitetty olevan todiste heidän yliluonnollisesta alkuperästään. Kuitenkin enkelien tai demonien uskotaan olevan luonteeltaan puhtaasti hengellisiä olentoja, jotka eivät voi fyysisesti lisääntyä ihmisten kanssa.
Toisen näkemyksen mukaan nefilit olivat yksinkertaisesti oikealta tieltä harhautuneita ihmisiä. Jotkut teologit ovat esittäneet, että "Jumalan pojat" viittaa Aatamin vanhurskaan pojan Setin jälkeläisiin, siihen sukulinjaan, joka hylkäsi Jumalan. Esimerkiksi kirkkoisä Augustinus ja useat juutalaiset uskonoppineet edustavat tätä näkemystä. Ihmisten tytärten on vastaavasti katsottu olleen Kainin jälkeläisiä, ja nefilien suuruus viittaa kenties vain siihen, että he ovat olleet suuria sotureita.
Venezuelan rikollisuus
thumb|right|350px|Venezuelan murhatilastoista piirrettyjä käyriä eri lähteiden mukaan. thumb|right|350px| Sieppaukset kasvoivat räjähdysmäisesti 2000-luvulla Venezuelassa.
Venezuelan rikollisuus on laajaa ja kasvussa. Venezuelan köyhyys, tehoton ja liian vähäväkinen poliisi ja asema huumekaupan solmukohtana ovat luoneet maasta erittäin turvattoman. Väkivaltarikollisuus on kasvanut räjähdysmäisesti presidentti Chávezin ja hänen seuraajansa Maduron valtakaudella. Venezuelan pääkaupunki Caracas on yksi maailman vaarallisimmista pääkaupungeista. Niinpä ulkomaalaisenkin on vaarallista liikkua Venezuelassa.
Rikollisuuden lajit
Venezuelassa tehdään enemmän murhia kuin huumesotaa käyvässä Meksikossa. Latinalaisessa Amerikassa ainoastaan Hondurasissa tehdään enemmän. Kaupungistuminen lisäsi jokin verran rikollisuutta 50-luvulla. Murhien määrä alkoi kasvaa jo ennen Chavezin valtakautta 90-luvulla Caracazon levottomuuksien jälkeen. Mutta Chavezin valtakaudella murhien määrä lisääntyi niin, että hallitus lakkasi julkaisemasta virallisia tilastoja vuonna 2004.
Teppo Jänis
pienoiskuva|Teppana Jänis kannelta soittamassa [[Koirinojalla A. O. Väisäsen kuvaamana.]] Stepan (Teppo, Teppana) Jänis (21. kesäkuuta 1850 Uuksujärvi, Suistamo – 8. joulukuuta 1921 Suistamo) oli Suistamolla asunut karjalainen kanteleensoittaja.
Venezuelan rikollisuus
Huumekauppa
Venezuelan korruptoituneilla viranomaisilla on ollut yhteyksiä muiden latinalaisen Amerikan huumekauppaan.
Teppo Jänis
Teppo Jäniksen vanhemmat olivat Pavel Peppanen (1812–1859) ja Maria Filatova (1817–1872). Hän oli naimisissa Jeudokia (Oudotja, Outi) Petäjän (1855–1942) kanssa. Jänis kiersi kanteleensa kanssa esiintymässä sekä kotipitäjässään Suistamolla että muuallakin. Kanteleen soiton ohessa Jänis myös kertoili satuja. Jäniksen näkö heikkeni ajan myötä, ja viimeiset vuotensa hän oli täysin sokea. Tämä ei kuitenkaan kyennyt estämään häntä jatkamasta esiintymisiään elämänsä loppuun saakka. Teppo Jänis tuli laajemmin tunnetuksi esiinnyttyään heinäkuussa 1911 Suistamolla pidetyissä runonlaulajien ja kanteleensoittajien kilpailuissa sekä kesällä 1921 Helsingissä laulujuhlilla. Suistamon juhlien aikana kuvanveistäjä Alpo Sailo käytti häntä mallina veistokselleen. Jäniksen esittämiä sävelmiä merkittiin myös muistiin ja tallennettiin äänilevyille.
Venezuelan rikollisuus
Huumekauppa
Kolumbian ja Italian mafioiden tiedetään toimineen Venezuelassakin.
Kääpiöhedelmälepakko
Kääpiöhedelmälepakko (Aethalops alecto) on hedelmälepakkoihin (Pteropodidae) kuuluva lepakkolaji, jota esiintyy kotoperäisesti Indonesiassa, Malesiassa ja Singaporessa. Lajia esiintyy kukkuloiden ja vuorien metsissä 1000 metrin korkeudesta 2700 metriin saakka. Kääpiöhedelmälepakot nukkuvat yksin tai 2-3 lepakon ryhmissä. Kääpiöhedelmälepakon nimeksi on ehdotettu myös pikkuhekkoa.
Venezuelan rikollisuus
Huumekauppa
Venezuela rikkoi välinsä Yhdysvaltain huumeviraston DEA:n kanssa, koska syytti tätä vakoilusta. Niinpä maa ajoi DEA:n agentit pois vuonna 2005. Tämän jälkeen Venezuelan merkitys huumeiden kauttakulkumaana alkoi kasvaa.
Kääpiöhedelmälepakko
Kääpiöhedelmälepakkoon kuuluu kolme alalajia, A. a. alecto, A. a. boeadii ja A. a. ocypete.
Venezuelan rikollisuus
Huumekauppa
Yhdysvallat syytti myöhemmin puolustusministeriksi nimitettyä Silvaa huumepomoksi, joka salakuljetuttaa Farc-sissien huumeita.
Yhdysvallat on epäillyt Venezuelan toiseksi vaikutusvaltaisinta, parlamentin puhemies Diosdado Cabelloa ja monia muita huumekaupasta ja rahanpesusta, Cabellon on epäilty olleen kartellin johtaja. Venezuelasta paennut laivaston everstiluutnantti Leamsy Salazar, joka toimi Chavezin ja Cabellon henkivartijana ja avustajana, loikkasi Yhdysvaltoihin ja syytti Cabelloa suuren "Aurinkojen kartellin" päälliköksi. Mutta Venezuelan viranomaiset ovat sanoneen syytösten olevan osa lokakampanjaa. . Varovaistenkin arvioiden mukaan korkeita Venezuelan viranomaisia on ollut sekaantunut huumeiden salakuljetukseen Vuonna 1993 alkoivat ensi kertaa tutkimukset joidenkin kansalliskaartin kenraalien osallisuudesta huumekauppaa. Kenraalien kartellia kutsutaan nimellä "Cartel de los Soles", koska kenraalin tunnus on aurinko. Venezuelan sotilastiedustelun viranomaisia on ollut Kolumbian Farc-sissiliikkeen:n ja muiden huumeiden salakuljetuksessa. Yhdysvallat epäili aiempaa Venezuelan sotilastiedustelun DIM:in päällikkö Hugo Carvalajia yhdeksi huumekartellin jäsenistä, ja pidätti tämän Arubassa 22. kesäkuuta 2014. Venezuela protestoi.
Tehoton rikosten torjunta
Oikeuslaitos, poliisi ja kriminaalihuolto toimivat huonosti. Vain noin 1/50 rikoksen tekijästä jää kiinni. Venezuela on eräs maailman korruptoituneimmista maista, mikä näkyy oikeuslaitoksessakin. Myös poliisi on joidenkin lähteiden mukaan laajalti korruptoitunut. Rikollisjengit valvovat vankiloita, joissa vankien on helppo hankkia huumeita ja aseita. Niinpä siellä kuolee satoja vankeja vuosittain murhiin ja joitain vankien välisissä "gladiaattoritaisteluissa". Melkein tuhat haavoittuu joka vuosi. Osa vangeista elää ylellisesti, toiset epäinhimillisissä oloissa. Vartijoiden mafiat toimittavat vangeille aseita.
Peräpäänkoe
Peräpäänkoe on yhdysvaltalaisen South Park -animaatiosarjan ensimmäinen jakso. Sen ensiesitys oli Comedy Central -kanavalla 13. elokuuta 1997. Sen ensiesitystä katsoi 980 000 katsojaa.
Juoni
Kun Kyle, Stan, Kenny ja Cartman odottelevat koulubussia, Cartman kertoo edellisyönä näkemästään oudosta unesta. Muut pojat vakuuttavat, että uni oli totta, mutta Cartman ei usko heitä. Kun pojat istuvat koulubussiin, he näkevät ikkunasta kuinka alienit sieppaavat Kylen pikkuveljen Iken.