cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serbian koripallomaajoukkue
Jugoslavian aika
Ensimmäisen olympiamitalinsa Jugoslavian koripalloilijat saivat Méxicon 1968 olympialaisissa. Yhdysvallat oli finaalissa parempi pistein 65–50. Ensimmäiseen arvokisavoittoonsa jugoslaavit ylsivät MM-kotikisoissaan Ljubljanassa, Sloveniassa 1970. Jugoslavia hävisi Neuvostoliitolle 72–87, mutta kun Neuvostoliitto hävisi Brasilialle ja Yhdysvalloille, voittivat isännät kultaa. Jugoslavian joukkueessa pelasivat Rato Tvrdic, Ljubodrag Simonovic, Vinko Jelovac, Rajko Trajkovic, Zorga Aljosa, Dragan Kapicic, Ivo Daneu, Krešimir Čošić, Damir Solman, Nikola Plecas, Cermak Dragutin ja Petar Skansi. Joukkuetta valmensi Ranko Žeravica.
Ensimmäisen Euroopan mestaruutensa Jugoslavia voitti Espanjassa 1973. Se voitti myös kaksi seuraavaa maanosan mestaruutta vuosina 1975 ja 1977. Olympiakisoissa se sijoittui viidenneksi Münchenissä 1972 ja sai hopeaa Montrealissa 1976. MM-kisoissa joukkue sai hopeaa Puerto Ricossa 1974. Se voitti Neuvostoliiton 82–79 mutta kun se hävisi Yhdysvalloille ja Neuvostoliitto voitti Yhdysvallat, vei Neuvostoliitto kultaa paremman korisuhteensa ansiosta. Filippiineillä pelatuissa vuoden 1978 MM-kisoissa Jugoslavia palasi mestariksi voittamalla finaalissa Neuvostoliiton jatkoajalla 82–81. Kisojen paras pistemies oli Jugoslavian Dražen Dalipagić.
Sigurd Roos
Roos kirjoitti useita vuoden 1905 suurlakkoa kuvanneita teoksia. Kirjoista Suomen kansallislakko I–II kuvasi lakon tapahtumia Helsingissä ja lisäksi Roos kirjoitti vastaavat teokset Oulun ja Kuopion seudun lakon aikaisista tapahtumista.
Serbian koripallomaajoukkue
Jugoslavian aika
Ainoan olympiakultamitalinsa Jugoslavia voitti Moskovassa 1980, kun lajia hallinnut Yhdysvallat boikotoi kisoja. Finaalissa se voitti Italian 86–77. Kultajoukkueessa pelasivat Andro Knego, Dragan Kićanović, Rajko Žižić, Mihovil Nakić, Željko Jerkov, Branko Skroče, Zoran Slavnić, Krešimir Ćosić, Ratko Radovanović, Duje Krstulović, Dražen Dalipagić ja Mirza Delibašić.
Beta Arae
Beta Arae on Alttarin tähdistön kirkkain tähti. Parallaksimittausten perusteella se on noin 650 valovuoden päässä Maasta.
Serbian koripallomaajoukkue
Jugoslavian aika
Jugoslavian menestys jatkui 1980-luvulla. MM-kisoissa se sai pronssia 1982 ja 1986 ja sijoittui Los Angelesin 1984 olympialaisissa pronssille ja Soulin 1988 olympialaisissa hopealle. Euroopan mestariksi se palasi 12 vuoden tauon jälkeen vuonna 1989. Argentiinassa 1990 pelatuissa MM-kisoissa joukkue voitti kolmannen maailmanmestaruutensa, kun se voitti välierissä Yhdysvallat 99–91 ja finaalissa Neuvostoliiton 92–75.
Beta Arae
Tähden elämä on alkanut vähintään B3-spektriluokassa alle 50 miljoonaa vuotta sitten. Se on erittäin metallipitoinen tähti, koska sen rautapitoisuus on kolme kertaa niin suuri kuin Auringon.
Serbian koripallomaajoukkue
Jugoslavian aika
Vielä vuonna 1991 Jugoslavia voitti Euroopan mestaruuden mutta joutui sen jälkeen hetkeksi syrjään kansainvälisestä koripallotoiminnasta maan hajoamiseen liittyvien sotien aiheuttamien sanktioiden seurauksena.
"Tynkä-Jugoslavian" ja Serbia ja Montenegron aika
Jugoslavia palasi arvokisakentille EM-kisoissa 1995 ilman aiempaan runkomiehistöön kuuluneita kroatialaispelaajia. Siitä huolimatta Jugoslavia voitti kultaa. Finaalissa se voitti Liettuan 96–90. Atlantan 1996 olympialaisissa Jugoslavia sai hopeaa, kun vain Yhdysvaltain Dream Team oli parempi.
Vuonna 1997 Jugoslavia voitti Euroopan mestaruuden. Vuonna 1998 Kreikan MM-kisoissa se voitti kultaa kukistettuaan finaalissa Venäjän 64–62. Joukkueet olivat kohdanneet jo alkulohkossa ja silloinkin Jugoslavia oli parempi pistein 82–74.
Esus
pienoiskuva|Esus kuvattuna Pariisin "Venemiesten pilarissa". Esus, alkuperäiseltä nimeltään mahdollisesti Aisus ("Herra" tai "Mestari"), oli voimakas muinaiskelttiläinen jumala ja Taraniksen ja Teutateksen ohella yksi niistä kolmesta kelttiläisestä jumaluudesta, jotka roomalainen runoilija Lucanus mainitsee 1. vuosisadalla. Lucanus kuvailee Esukselle annettuja julmia ihmisuhreja todisteena kelttien barbaarimaisuudesta: uhreja puukotettiin rituaalisesti ja heidät hirtettiin puihin, minkä jälkeen papit lukivat ennusmerkkejä vuotavista haavoista. Vaikka Lucanuksen kirjoitusta on sittemmin arveltu puolueelliseksi, jotkut ovat tulkinneet Britannian Cheshirestä vuonna 1984 löytyneen muinaisen ihmisuhrin, Lindow’n miehen, liittyvän häneen. Esuksen pääpalvonta-aluetta näyttää kuitenkin olleen Britannian sijaan Gallia, ja Bretagnen Essén kaupungin nimi liitetään kansanetymologiassa häneen.
Serbian koripallomaajoukkue
"Tynkä-Jugoslavian" ja Serbia ja Montenegron aika
EM-kisoissa 1999 Jugoslavia jäi pronssille ja Sydneyn 2000 olympialaisissa kuudenneksi. Vuonna 2001 se voitti viimeisimmän Euroopan mestaruutensa. Vuonna 2002 joukkue voitti Indianapolisissa maailmanmestaruuden. Se kaatoi puolivälierissä isäntämaa Yhdysvallat pistein 81–78 ja finaalissa Argentiinan jatkoajalla 84–77. Jugoslavian pelaajista Predrag Stojaković valittiin kisojen tähtiviisikkoon.
Vuodet 2003–06 eivät tuoneet Serbia ja Montenegrolle menestystä. EM-kisoissa 2003 se oli kuudes ja Ateenan 2004 olympialaisissa yhdestoista, EM-kotikisoissaan 2005 se hävisi neljännesvälierissä Ranskalle 71–74 ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle, ja Japanissa pelatuissa vuoden 2006 MM-kisoissa se hävisi neljännesvälierissä lopulta mestaruuden voittaneelle Espanjalle 75–87 ja sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle.
Esus
Muinaiset oppineet samaistivat Esuksen sekä Mercuriukseen että Marsiin, toisinaan myös Apolloon. Eräässä Notre-Damen katedraalin reliefissä Esus kuvataan kumartuneena metsämiehenä leikkaamassa oksaa pajupuusta. Esuksen kuvaaminen puunhakkaajana on synnyttänyt erilaisia spekulaatioita, mutta aiempi ehdotus Esuksen ja Cuchulainnin välisestä yhteydestä vaikuttaa nykyisin epätodennäköiseltä. Ranskalainen folkloristi Jean Markale puolestaan vertaa Esusta skandinaavien Odiniin ja kreikkalaisten Uranokseen, joista edelliselle annettiin samanlaisia ihmisuhreja kuin Esukselle. Jotkut näennäistieteilijät ovat yhdistäneet Esuksen jopa Jeesukseen sillä perusteella, että jumalan nimi on kirjoitettu toisinaan myös muodossa Hesus.
Serbian koripallomaajoukkue
Serbian aika
Vuoden 2007 EM-kisoissa Serbia ei voittanut yhtään ottelua. Se hävisi Venäjälle 65–73, Kreikalle 67–68 ja Israelille 83–87 ja jäi sijoille 13–16.
Vuonna 2009 maa sijoittui EM-hopealle. Finaalissa se hävisi selvästi Espanjalle. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Serbia sijoittui neljänneksi. Se hävisi pronssiottelussa Liettualle 88–99. EM-kilpailuissa 2011 Serbia sijoittui kahdeksanneksi.
Vuoden 2013 EM-kisoissa Serbia sijoittui seitsemänneksi. Se oli alkulohkonsa ykkönen kolmella voitolla ja kahdella tappiolla sekä jatkolohkonsa ykkönen neljällä voitolla ja yhdellä tappiolla mutta hävisi puolivälierissä Espanjalle. Viimeisissä sijoitusotteluissaan se hävisi isäntämaa Slovenialle ja voitti Italian. Joukkueen paras pistemies oli Nenad Krstić 15,4 pisteen ottelukeskiarvolla.
Serbia saavutti hopeaa MM-kilpailuissa 2014. Alkulohkossaan se sijoittui neljänneksi voitettuaan kaksi ja hävittyään kolme ottelua. Pudotuspeleissä se kukisti Kreikan, Brasilian ja välierässä Ranskan ennen kuin hävisi loppuottelussa Yhdysvalloille 92–129.
Serbia sijoittui neljänneksi EM-kilpailuissa 2015. Se hävisi välieräottelussa Liettualle ja pronssiottelussa Ranskalle.
Serbia saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Alkulohkossaan se voitti kaksi ottelua ja hävisi kolme sijoittuen neljänneksi. Puolivälierässä se kukisti Kroatian 86–83 ja välierässä Australian 87–61. Loppuottelussa Serbia hävisi Yhdysvalloille 66–96.
Serbia sai hopeaa EM-kilpailuissa 2017. Voitettuaan välierässä Venäjän se hävisi loppuottelussa Slovenialle pistein 85–93.
Kiinassa pelatuissa vuoden 2019 MM-kilpailuissa Serbia sijoittui viidenneksi.
EEPROM
EEPROM tai E²PROM on haihtumatonta puolijohdemuistia, joka voidaan uudelleenkirjoittaa n. 10 000–100 000 kertaa. EEPROM-muistia käytetään pääasiassa asetustietojen tallentamiseen mikroprosessorin tai mikrokontrollerin sisältävissä laitteissa.
Tiedon tallentaminen EEPROMiin on suhteellisen hidasta ja voi kestää jopa sata kertaa kauemmin kuin tiedon lukeminen. EEPROMia ei kuitenkaan tarvitse tyhjentää lohkoittain (toisin kuin EPROM tai Flash-muisti), vaan uuden tiedon voi kirjoittaa vanhan päälle tavu kerrallaan.
Mikäli tarvitaan muutamaa sataa kilotavua suurempaa muistikapasiteettia, Flash-muisti on usein EEPROMia edullisempi vaihtoehto. Flash-muistisolut toimivat kuten EEPROMissa, mutta koska Flash tyhjennetään lohkoittain, sen logiikkaa on voitu yksinkertaistaa. Näin Flash-muisti vie vähemmän tilaa puolijohdealustalta ja on siten halvempaa.
Finlandia-hymni
Finlandia-hymni on Jean Sibeliuksen vuosina 1899 ja 1900 orkesterille säveltämän Finlandia-sävelrunon osa. Sibelius sovitti myöhemmin hymnin erilliseksi teokseksi kuorolle (op. 26 ja op. 113 no. 12). Laulettuna esitettävän kappaleen nykyään käytössä olevat sanat kirjoitti V. A. Koskenniemi.
Sanat
Sibelius ei alun perin tarkoittanut Finlandiaa laulettavaksi. Hymniin tehtiin kuitenkin alusta asti sanoituksia, eikä Sibelius katsonut voivansa sitä tai teoksen laulamista estää.
Ensimmäisen, käytännössä tuntemattomaksi jääneen sanoituksen hymniin laati Jalmari Finne, joka lähetti sen 23. syyskuuta 1907 nimettömänä kirjeenä Sibeliukselle ja Heikki Klemetille.
Amerikansuomalainen toimittaja ja musiikkimies Yrjö Sjöblom kirjoitti hymniin sanat New Yorkissa vuonna 1919, ja amerikansuomalaiset kuorot esittivät sitten hymniä Sjöblomin sanoituksilla.
Tenori Wäinö Solan tehtyä oman sanoituksensa vuonna 1937 Sibelius taipui sovittamaan Finlandia-hymnin mieskuorolle. Sekä Sola että Sibelius olivat vapaamuurareita ja teoksen ensiesitys oli Helsingissä Pyhä Johannes -loosissa 21. huhtikuuta 1938. Vapaamuurarillisissa tilaisuuksissa hymni lauletaan edelleen yleensä Solan sanoin. Tämä ensimmäinen kuorosovitus sisältyy viimeisenä osana Sibeliuksen opukseen nro 113, Vapaamuurarirituaalimusiikkia.
Mieskuoro Laulu-Miehet tilasi vuonna 1940 sanoituksen runoilija V. A. Koskenniemeltä ja tämä kirjoitti nykyään yleisesti käytössä olevat sanat. Sibelius hyväksyi myös tämän version. Sen ensiesitys oli Helsingin yliopiston päärakennuksen juhlasalissa Martti Turusen johdolla 7. joulukuuta 1940. Sibelius sovitti kappaleen vielä erikseen sekakuorolle vuonna 1948. Koskenniemen sanat heijastelevat sävellyksen alkuperäistä suomalaiskansallista henkeä sortovallan vastaisessa taistelussa. Joel Rundt sanoitti hymnin ruotsiksi.
Musiikki
Matti Hyökki esitti vuonna 2003 väitöskirjatutkimuksessaan, että Sibelius olisi lainannut Finlandia-hymnin alkutahtien sävelkulun ja soinnutuksen käytännössä suoraan Emil Genetzin vuonna 1881 säveltämästä isänmaallisesta kuorolaulusta Herää Suomi!. Tämä laulu oli tuohon aikaan hyvin tunnettu, joten Hyökin mukaan lainaus lienee ollut tietoinen ele, vaikka Sibelius ei sitä koskaan missään yhteydessä myöntänyt.
Asema Suomessa
Kansallisen symboliarvonsa vuoksi Finlandia-hymniä ehdotetaan aika ajoin Suomen kansallislauluksi Maamme-laulun tilalle.
Käyttö elokuvissa
Finlandia-hymni soi musiikkina muun muassa Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa Tuntematon sotilas (1955). Anssi Tikanmäki orkestereineen teki hymnistä elokuvaan Arvottomat (1982) rock-tyyppisen instrumentaaliversion, jonka yhtye on myös levyttänyt.
Virtenä ”Be Still, My Soul” (alun perin saksankielinen Katharina von Schlegelin sanoitus Stille meine Wille, dein Jesus hilft siegen) hymni soi elokuvan The Awakening (2011) taustalla kahdessa kohtauksessa sekä tv-sarjassa Bletchelyn nelikko: San Francisco (The Bletchley Circle: San Fransisco, 2018) ensimmäisen kauden toisessa jaksossa ”Valvojaiset” (Wake).
Käyttö muualla
Peter, Paul and Mary ja Joan Baez tekivät Finlandia-hymnistä rauhanlaulun A song of peace. Wigwam-yhtye soitti Finlandia-hymniä konserteissaan vuosina 1972–1974. Teoksen konserttitallenne vuodelta 1972 on julkaistu yhtyeen albumin Fairyport vuoden 2003 painoksella.
Agroksenmäen holvikellari
Agroksenmäen holvikellari on Helsingin Hermanninmäessä sijaitseva entinen panimorakennus. Se on suojeltu Museoviraston määräyksellä, ja sen sisätilat on saneerattu tapahtumakäyttöön.
Historiaa
Saksalainen panimomestari Johan Kasper Kröckel perusti vuonna 1864 olutpanimon Agroksenmäen alueelle. Muutamassa vuodessa Sörnäisten panimon (Södernäs Ölbryggeri) alue kasvoi kyläksi, joka käsitti panimorakennusten lisäksi varastoja, kellareita ja asuinrakennuksia.
Toimialakohtainen myyntisivusto
Toimialakohtainen myyntisivusto on tiettyä alaa varten tehty verkkosivusto, joka ottaa huomioon alan toimijat, tuotteet, nykyiset toimintamallit sekä uudistaa alaa tuomalla uusia työkaluja myyntityöhön. Toisin kuin vähittäiskaupan myyntisivustot, toimialakohtaisille myyntisivustoille ominaista on suljettu luonne. Tämä tarkoittaa että myyjät ja ostajat ovat luokiteltu erillisiksi rooleiksi, eikä yritys voi samanaikaisesti olla molempia.
Agroksenmäen holvikellari
Historiaa
Agroksenmäen holvikellari toimi tynnyrintekijän verstaana sekä olutkellarina. Talvisin Vanhankaupunginlahdelta sahattiin isoja jäälohkareita, jotka kuljetettiin holvikellariin ja peitettiin sahanpuruilla. Näin holvikellari toimi suurikokoisena jääkaappina, jossa panimon tuotteet säilyivät hyvin kesän yli.
Sörnäisten olutpanimo lopetti toimintansa vuonna 1918. Agroksenmäen holvikellarissa toimi seuraavien vuosikymmenten ajan erilaisia metalliverstaita, pääasiassa valmistettiin osia raskaisiin ajoneuvoihin. Toisen maailmansodan aikana rakennuksessa sorvattiin tykinhylsyjä. Sittemmin rakennus palveli muun muassa läheisen teurastamon vuotavarastona ja tilapäisenä kukkatukkuna, kunnes rakennus vaurioitui pahoin tulipalossa vuonna 1980 ja jäi käytännössä tyhjilleen.
2000-luvulla
Suurin osa vanhan panimoalueen rakennuksista on purettu. Jäljellä rakennuksista ovat enää Agroksenmäen holvikellari sekä sen vieressä sijaitseva pienempi kiviholvi, joka toimii yksityisenä viinikellarina. Vanha panimoalue on tukkukaupan ja teollisuuden käytössä. Alueella toimii muun muassa Helsingin Tukkutori sekä muita elintarviketeollisuuden tukkuliikkeitä. Panimotoiminnasta muistuttavat vielä tänäkin päivänä alueen kadunnimet, kuten Panimokatu ja Tynnyrintekijänkatu.
2000-luvulle tultaessa alkoivat holvikellarin perusteelliset kunnostus- ja saneeraustyöt. Töiden valmistuttua Agroksenmäen holvikellari avasi ovensa tapahtumakäyttöön. Holvikellarin tiloja vuokrataan ympärivuotisesti niin yksityis- kuin yritystapahtumia varten.
Aiheesta muualla
°N, °W
Leo Lipsonen
Leo Tauno Henrik Lipsonen (s. 19. tammikuuta 1952 Hauho) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Leo Lipsonen julkaisi 1990 vankilaslangin sanakirjan joka sisälsi 5 000 sana-artikkelia sekä kaksi sanaluetteloa romanikielen sanoista ja huumetermeistä. Lipsonen kokosi aineiston kirjaan vuosina 1987–1989 Helsingin lääninvankilassa istuessaan tuomiota vaimonsa taposta. Vuonna 1997 Lipsonen julkaisi samaan aihepiiriin liittyen teoksen Vangittu kulttuuri vankien kertomaperinteestä ja vankilakulttuurista.
Kazi Magomed Agasijev
Kazi Magomed Agasijev (, 1882 nykyisen Ahtyn piirin Ahtyn kylä – 19. syyskuuta 1918) oli lezgiläissyntyinen bolševikkivallankumouksellinen.
Kazi Magomed Agasijev syntyi käsityöläisen perheeseen ja työskenteli Bakun öljykentillä. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, kuului vuoden 1905 lopulla Bakun neuvostoon ja työskenteli öljytyöläisten liitossa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Agasijev toimi Bakun neuvoston jäsenenä ja Derbentin neuvoston puheenjohtajana. Turkkilaiset teloittivat hänet Venäjän kansalaissodan aikana.
Nykyinen Hacıqabulin kaupunki oli neuvostoaikana nimetty Agasijevin mukaan Qazı-Məmmədiksi.
Brofeldtin talo
thumb|Brofeldtin talo Brofeldtin talo on Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Pohjoisesplanadi 15 sijaitseva kolmikerroksinen uusrenessanssityylinen liike- ja toimistotalo, jonka rakensi vuonna 1830 kauppias Peter Brofeldt. Talo oli aluksi kaksikerroksinen, mutta luultavasti jo 1831 siihen rakennettiin kolmas kerros. Talossa oli pohjakerroksessa kauppapuoteja, toisessa kerroksessa oli Brofeldtin oma asunto ja kolmannessa kerroksessa vuokra-asunto. Taloon lisättiin jo 1830-luvun puolivälissä yksikerroksinen siipi Sofiankadun puolelle ja piharakennukset tontin pohjois- ja länsilaidoille. Brofeldt myi talon vuonna 1841 kauppias Aleksei Kudrakoffille, jonka kauppapuodista myytiin sitten muun muassa kaviaaria ja hanhenmaksaa. Vuonna 1863 C. Th. Mellgren suunnitteli taloon muutokset, joihin kuului uusi kaksikerroksinen siipirakennus Sofiankadun varrelle sekä piharakennuksien korotukset. Vuonna 1895 talon julkisivut muutettiin uusrenenssanssityylisiksi, Pohjoisesplanadin puolelle tehtiin näyteikkunat ja portaikko siirrettiin pääjulkisivun keskelle. Nämä muutokset suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer.
Brofeldtin taloa muutettiin jälleen vuosina 1912–1914, jolloin talon pihasiipi ja Sofiankadun puoleinen siipi purettiin ja tilalle rakennettiin uusi kolmikerroksinen siipirakennus Sofiankadun varteen sekä pihalle yksikerroksinen jugendtyylinen pankkisali. Nämä muutostyöt suunnittelivat arkkitehti Lars Sonck sekä arkkitehtitoimisto Valter Jung & Emil Fabritius. Samalla myös talon ullakolle rakennettiin toimistotiloja. Vuonna 1923 valmistui vielä arkkitehti Runar Finnilän suunnittelema lisärakennus talon pihalle. Pankki toimi talossa aina vuoteen 1931, jolloin talon osti Helsingin kaupunki.
Vuosina 1968–1971 talossa tehtiin suuri peruskorjaus, jonka suunnitteli arkkitehti Aarno Ruusuvuori. Brofeldtin talossa on toiminut viimeksi Helsingin kaupungin rahatoimisto.
Aiheesta muualla
60.16806°N, 24.95183°W
Veriryhmä
Veriryhmät ovat veren punasolujen ominaisuuksiin ja veriplasman vasta-aineisiin perustuvia verityyppien ryhmittelyjä. Tavallisimmin käytetyt veriryhmäjärjestelmät ovat ABO- ja Rh-veriryhmäjärjestelmä.
Veriryhmällä on merkitystä muun muassa verensiirrossa, sillä verensiirrot yhteensopimattomien veriryhmien välillä voivat aiheuttaa jopa kuoleman.
Historia
Veriryhmät löysi itävaltalainen lääkäri Karl Landsteiner vuonna 1901. Hän nimesi verenluovutuksen kannalta tärkeät veriryhmät kirjaimilla A, B ja C. Nykyään ryhmät tunnetaan merkeillä A, B ja O. Hänen havaintonsa toi hänelle Nobelin palkinnon vuonna 1930.
RhD-veriryhmä
Ihmisten veriryhmät jaetaan usein myös RhD-positiivisiin (RhD pos) ja RhD-negatiivisiin (RhD neg). RhD-positiivisilla esiintyy veren punasoluissa D-antigeeniä, jota RhD-negatiivisilla ei ole. Vanha, käytöstä pois jäänyt nimi RhD-antigeenille on "reesustekijä". Suomalaisista 86 % on RhD-positiivisia ja 14 % RhD-negatiivisia. Rh-veriryhmäjärjestelmään kuuluu kymmeniä muitakin antigeeneja, mutta RhD on niistä kliinisesti ylivoimaisesti tärkein.
Jos odottava äiti on RhD-negatiivinen ja sikiö RhD-positiivinen, on äidin ensimmäinen positiivinen lapsi lähes aina hyväkuntoinen, mutta odottaessaan toista RhD-positiivista lasta äiti kehittää vasta-ainetta, joka aiheuttaa lapsessa hemolyyttisen taudin. Hemolyyttinen tauti voi pahimmillaan johtaa lapsen kuolemaan, mutta yleisimmästä, RhD-immunisaatiosta aiheutuvaa hemolyyttistä tautia voidaan ehkäistä ennalta.
Antigeenin löysivät vuonna 1937 Karl Landsteiner ja Alexander S. Wiener. Se sai alkuperäisen nimensä reesusapinasta, jonka muodostama vasta-aine reagoi RhD-positiivisten ihmispunasolujen kanssa mutta ei RhD-negatiivisten solujen kanssa. Jälkikäteen on todettu että apinan muodostama vasta-aine oikeastaan tunnisti Landsteiner-Wiener-veriryhmäjärjestelmän LWa-antigeenin - joka kuitenkin esiintyy vahvempana RhD-positiivisissa soluissa.
Durga (EP)
Durga on suomalaisen metalliyhtye Slumgudgeonin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 1992 levymerkillä Subvertic Records.
Veriryhmä
Muut pinta-antigeenit
ABO- ja Rh-veriryhmien lisäksi on kudosten soluilla muitakin pinta-antigeeneja ryhmitysperusteineen. Näistä muun muassa sikiön Kell- ja Duffy-veriryhmäjärjestelmien antigeeneja vastaan voi äidissä muodostua vaarallisia vasta-aineita, minkä vuoksi voidaan myöhemmissä raskauksissa joutua vastasyntyneen verenvaihtoon.
Yhteensopivuus
Verensiirroissa pitää sekä luovuttajan että vastaanottajien veriryhmien olla yhteensopivat. Alla olevasta taulukosta näkee, kuinka eri veriryhmien verta voi luovuttaa tai vastaanottaa. Esimerkiksi A−-veriryhmän henkilö voi vastaanottaa joko O−- tai A−-veriryhmän verta ja luovuttaa verta AB+-, AB−-, A+- ja A−-veriryhmien henkilöille. Koska useimmilla RhD-negatiivisilla ihmisillä ei ole RhD-vasta-ainetta, ensimmäinen RhD-positiivinen verensiirto ei yleensä johda välittömään punasolujen hajoamiseen, vaan vasta-aineiden muodostumiseen, immunisaatioon. Käytännössä kuitenkin saajalle pyritään antamaan oman ABO- ja RhD-veriryhmän verta tai veriplasmaa.
Esimerkiksi leikkauksissa annetaan länsimaissa käytännössä aina oman ABO-veriryhmän verta. RhD-antigeeni voidaan lähes aina huomioida. Muitakin veriryhmäjärjestelmiä huomioidaan mm. jos potilas on jo muodostanut kliinisesti merkittävän vasta-aineen tai jos vasta-aineiden muodostuminen on erityisen todennäköistä, erityisen haitallista tai erityisen vaikeasti todettavaa.
Veriryhmät eri maissa
Japanissa esiintyy uskomusta, että veriryhmä vaikuttaa vahvasti ihmisen persoonaan, luonteenpiirteisiin ja sosiaalisiin taitoihin. Veriryhmä vaikuttaa käytännössä siellä jopa aviopuolisovalintaan.
Hiiden hirvi
thumb|275px|[[Akseli Gallen-Kallela: Hiiden hirven hiihto (1894). Gallen-Kallela on kuvannut Hiiden hirven peuraksi.]] Hiiden hirvi on vaikeasti pyydystettävä, voimakas ja nopea hirvi kalevalaisessa runoudessa. Louhi asettaa tyttärensä kosijan tehtäväksi Hiiden hirven pyydystämisen elävänä. Eräässä kuvauksessa Hiidet tekevät hirven luonnonaineksista.
Hirvi säntää valtavalla voimalla lapinkylään, jossa kaataa padan tulelta ja aiheuttaa muutakin vahinkoa. Hirvi saadaan kuitenkin lopulta kiinni.
On myös uskottu, että mitä useamman hirven (Hiiden hirven) miehet pyytävät kuluvan talven aikana ennen kevättä, sitä pikemmin koittaa kesä.
Yhä kohoaa tuttu torni
Yhä kohoaa tuttu torni on Viipurin Lauluveikkojen studiolevy vuodelta 2007.
Aiheesta muualla
Karjala-Lehden arvostelu levystä Yhä kohoaa tuttu torni... Viipurin Lauluveikkojen tiedotearkistossa.
Omegle
Omegle on verkkosivusto, jossa Internetin käyttäjät voivat kommunikoida tuntemattomien ihmisten kanssa ympäri maailman. Sivusto avattiin 25. maaliskuuta 2009. Sen loi tuolloin 18-vuotias yhdysvaltalainen Leif K-Brooks.
Marraskuussa 2009 sivusto kärsi mainostusbottien hyökkäyksestä, minkä vuoksi suurin osa käyttäjistä sai oikean keskustelukumppanin sijaan aikuisviihdesivuston mainoksen. Ongelma saatiin poistettua muutamassa päivässä.
Jarkko Hartikainen
Jarkko Hartikainen (s. 12. heinäkuuta 1981 Espoo) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Paavo Heinisen johdolla 2002–2008 ja sen jälkeen lukuvuonna 2008–2009 Frankfurtin musiikkikorkeakoulussa ja edelleen useilla mestarikursseilla ennen valmistumistaan musiikin maisteriksi (MuM) vuonna 2012. Hartikainen kuului Korvat auki -yhdistyksen aktiivijäseniin 2003–2012. Hartikaisen teoksia on esitetty monissa maissa, mm. Islannissa, Saksassa, Tanskassa, Norjassa, Ruotsissa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Uudessa-Seelannissa ja Intiassa. Hartikainen toimi klassisen musiikin verkkojulkaisu Amfion.fi:n päätoimittajana syyskuusta 2012 marraskuuhun 2014. Vuonna 2016 Hartikainen hyväksyttiin Taideyliopiston Sibelius-Akatemian taiteellista jatkotutkintoa tekeväksi tohtoriopiskelijaksi.
Hartikaisen musiikki keskittyy äänentuoton, akustisten ilmiöiden ja havainnon mekanismien taiteelliseen tutkimiseen. Uusimmissa teoksissa on uudelleenkontekstualisoitu ja musiikillistettu erilaisia annettuina otettuja ilmiöitä kuten puhetta, sekä keskitytty äänentuoton konkreettiseen fysikaalisuuteen, äänen materiaalisuuteen ja elävän, läsnäolevan esitystilanteen empaattisen kuuntelun esiinhoukutteluun. Hartikaisen tuotanto käsittää nelisenkymmentä sävellystä, mm. teoksia orkesterille, kuorolle, kamarimusiikkiyhtyeille ja soolosoittimille, elokuva- ja oopperamusiikkia sekä elektroakustista musiikkia.
Halo: Spartan Strike
Halo: Spartan Strike on 343 Industriesin ja Vanguard Gamesin kehittämä ylhäältä päin kuvattu ammuntapeli, jonka Microsoft Studios julkaisi Microsoft Windowsille, Windows Phonelle ja iOS:lle 16. huhtikuuta 2015. Peli on jatko-osa vuonna 2013 ilmestyneelle Halo: Spartan Assaultille. Peli sisältää uusia aseita ja kykyjä.
Halo: Spartan Strike sai ristiriitaisen vastaanoton kriitikoilta. Sen valittujen arvosteluiden painotettu keskiarvo Metacritic-sivustolla 66 pistettä sadasta PC-versiolle ja 86 pistettä sadasta iOS-versiolle. Pelin tunnelma ja pelattavuus saivat monilta kehuja, mutta toisaalta moninpelin puutetta ja uudelleenpeluuarvoa kritisoitiin.
Pelaaminen
Pelaajalla on liiketunnistin, joka näyttää lähellä olevien vihollisten sijainnin sekä energiakilven, joka torjuu pelaajaan kohdistuvaa vahinkoa. Tarpeeksi vahinkoa otettuaan energiakilpi sammuu ja pelaaja kuolee. Vahingoittunut energiakilpi palautuu ennalleen lyhyen odottelun jälkeen. Kentillä liikutaan joko jalan tai pelisarjasta aiemmin tutuilla ajoneuvoilla. Kentille on sijoiteltu aseita ja haarniskakykyjä, joita voi poimia myös kuolleilta vihollisilta. Haarniskakyvyillä voi saada lyhytkestoisia etuja kuten näkymättömyyden, nopeustehosteen tai kestävämmän energiakilven.
Tehtävän jälkeen pelaaja pisteytetään saamiensa tappojen, mitalien ja tehtävään kuluneen ajan perusteella. Mitaleja voi ansaita tappamalla tietyn määrän vihollisia lyhyen ajan sisään tai saamalla tappoja tietyllä tyylillä. Pelaaja palkitaan tehtävän lopuksi joko pronssi-, hopea- tai kultamitalilla pistemäärästä riippuen. Pelaaja ansaitsee myös kokemuspisteitä jokaisen kentän jälkeen, joilla voi ostaa aseita ja erikoiskykyjä. Spartan Assaultista poiketen peli ei sisällä ollenkaan mikromaksuja, vaan kaikki on ostettavissa ainoastaan pelin sisäisellä valuutalla. Saamiensa pisteiden määrää voi kasvattaa kytkemällä päälle vaikeustasoa muuttavia kalloja.
Kampanja koostuu yhteensä 30 kentästä, jotka on jaettu viiteen lukuun. Peli jakaa saman tallennuksen eri Windows-laitteiden välillä, joten pelin voi esimerkiksi aloittaa puhelimella ja jatkaa tietokoneella. Pelissä on viikoittain vaihtuvia haasteita Halo 4:n ja Reachin tapaan. Kampanjassa taistellaan Covenant- ja uutena lisäyksenä Promethean -vihollisia vastaan. Suorittamalla Spartan Striken haasteita on myös mahdollista avata uusia muokkausmahdollisuuksia Halo: The Master Chief Collectioniin.
Tarina
Halo: Spartan Strike tapahtumat sijoittuvat Halo 4:n jälkeiseen aikaan, vuoteen 2557. Pelaaja on nimeämätön Spartan-IV -supersotilas, joka osallistuu Halo 2:n aikaan sijoittuvaan taistelusimulaatioon. Tarkoituksena on simuloida alkuperäiseen taisteluun osallistuneen Alpha-Five -sotilasryhmän toimintaa. Päähenkilön tehtävänä on turvata muinaisen Forerunner-rodun rakentama artefakti rengasmaailma Gamma Halolla, mutta tehtävä epäonnistuu. Päähenkilölle kerrotaan ettei artefaktia enää löydetty ja sen epäillään tuhoutuneen.
Tarina palaa vuoteen 2557 ja Infinity-avaruuslaivan tekoäly Roland kertoo pelaajalle että Gamma Halolta on havaittu heikko signaali. Artefaktia etsimään lähetettiin palkkionmetsästäjä, joiden lisäksi myös muukalaisliittouma Covenant on artefaktin perässä. Pelaaja ryhtyy nyt simuloimaan palkkionmetsästäjän toimia. Pelaaja taistelee Forerunnereiden kehittämiä mekaanisia Promethean-sotilaita vastaan ja saa selville, että artefaktilla on mahdollista avata portaaleja ympäri Linnunrataa. Covenant on löytänyt artefaktin aktoivoimiseen vaadittavan rakennelman, Altarin, ja on aikeissa käyttää sitä.
Päähenkilön tehtävänä on estää Covenantin suunnitelma. Matkalla kohteeseen hän joutuu kuitenkin onnettomuuteen, mutta onnistuu viivästyksen kautta löytämään Altarille johtavan portaalin. Altarille päästyään hänelle toimitetaan panssarivaunu, jolla hän ottaa alueen ja artefaktin haltuunsa. Päähenkilö palaa Infinitylle artefaktin kanssa. Palattuaan hän vastaanottaa hätäkutsun Maan New Phoenix -kaupungista. Covenant ehti käyttämään artefaktia Altarilla ja on avannut portaaleja ympäri galaksia, joista yhden New Phoenixiin. Covenantin kanssa liittoutuneet Prometheanit hyökkäävät portaalin kautta. Päähenkilö matkaa New Phoenixiin sulkeakseen portaalin artefaktin avulla.
Kaupunkiin päästyään hän taistelee Covenant- ja Promethean-joukkojen läpi kohti portaalin keskusta. Päähenkilö käyttää artefaktia sulkeakseen portaalin ja pysäyttääkseen hyökkäyksen. Ennen kuin päähenkilö liittolaisineen ehtii noutamaan artefaktin se tekee automatisoidun hyperavaruushypyn tuntemattomaan paikkaan.
Kehitys ja julkaisu
Halo: Spartan Strike julkistettiin lokakuussa 2014 IGN-sivustolla artikkelin ja pelikuvavideon kanssa. Julkistusta seuranneena päivänä pelistä julkaistiin traileri virallisella Halo -YouTube-kanavalla. Julkaisun oli tarkoitus tapahtua alun perin saman vuoden joulukuun 12. päivänä, mutta julkaisua lykättiin alkuvuoteen 2015 343 Industriesin siirretyä teknisistä ongelmista kärsineen Halo: The Master Chief Collectionin korjaamisen studion pääprioriteetiksi. Spartan Strike julkaistiin lopulta 16. huhtikuuta 2015 Windows ja iOS -laitteille. 343 Industriesin lisäksi peliä kehitti Vanguard Games.
Musiikki
Pelin musiikin on säveltänyt yhdysvaltalainen Tom Salta. Salta sävelsi musiikin myös Spartan Striken edeltäjään, Halo: Spartan Assaultiin, minkä lisäksi hän on avustanut koko sarja kahden ensimmäisen pelin ääniraidan remasteroinnissa. Hän on kertonut ottaneensa sävellystyöhönsä runsaasti vaikutuksia sarjan ensimmäisestä pelistä, Halo: Combat Evolvedista. Saltan mielestä osa Spartan Assaultin musiikista hukkui ammuskelun ja räjähdysten alle. Välttääkseen ongelman hän soitti taustalla ensimmäisen pelin äänitehosteita säveltäessään uutta musiikkia. Hänen mukaansa musiikki kuuluu sen ansiosta voimakkaammin taustalta kuin edellisessä pelissä.
Vastaanotto
Halo: Spartan Strike sai paremman vastaanoton kriitikoilta kuin edeltäjänsä, mutta vastaanotto oli silti ristiriitainen. Metacriticin valitsemien arvostelujen painotettu pistekeskiarvo pelin PC-versiolle on 66 pistettä sadasta ja GameRankingsin valitsemien arvostelujen keskiarvo on 70 pistettä sadasta. iOS-versio sai korkeampia arvosanoja ja sen pistekeskiarvo Metacriticissä on 86 pistettä sadasta.
PC-version arvostellut IGN:n Dave Rudden kehui aseiden ja vihollisten monipuolisuutta Halon 13-vuotisen historian ajalta. Hän piti taistelusta ja mikromaksujen poistumisesta. Rudden suhtautui epäilevästi sen uudelleenpeluuarvoon, sillä hänen mielestään Spartan Strike toistaa itseään eikä pelissä ole yhteistyöpelitilaa. GameSpotin Miguel Concepcion antoi pelille seitsemän pistettä kymmenestä, ja nosti myös esiin moninpelin puutteen sekä pelin helppouden. Toisaalta hän piti ohjauksen arcade-tyylistä ja pelisarjalle uusien ja vanhojen tapahtumapaikkojen sekoituksesta. New Game Networkin arvostelijan mielestä Spartan Strike oli lähes kaikin tavoin parempi kuin edeltäjänsä, mutta ei täysin vailla ongelmia. Hän kutsui ääniraitaa vaisuksi ja graafisten yksityiskohtien määrää vähäiseksi. Hänen mielestään peli oli uudelleenpeluuarvoltaan hyvä. Riot Pixels -sivuston arvostelija suhtautui teokseen kriittisesti. Hän kirjoitti, ettei edes Halo-brändi pelasta peliä lyhyiltä kentiltä, tylsiltä ammuskeluilta, tyhmiltä vihollisilta ja typerältä tarinalta.
iOS:lla Spartan Striken arvostellut 148Appsin Rob Rich antoi kehuja pelattavuudelle sekä kenttäsuunnittelulle. Rich ei kuitenkaan pitänyt viiveestä lähitaistelussa, mutta se ei haitannut juurikaan hänen pelikokemustaan. Pocket Gamerin Harry Slater antoi pelille lähes täydet pisteet kehuen tunnelmaa. Hänellä oli kuitenkin joitakin ongelmia ohjattavuuden kanssa ja olisi toivonut moninpelimahdollisuutta.
Arulenus Rusticus
L. Junius Arulenus Rusticus (n. 35 – 93 jaa.) oli roomalainen poliitikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Arulenus Rusticus oli Thrasea Paetuksen ystävä ja seuraaja. Hän toimi tribuunina vuonna 66, jolloin senaatti tuomitsi Thrasean kuolemaan. Hän olisi yrittänyt estää tuomion veto-oikeudellaan, mutta Thrasea esti häntä, koska katsoi, että hän olisi tällä tavoin vain aiheuttanut oman tuhonsa pelastamatta kuitenkaan Thraseaa.
Arulenus Rusticus toimi preettorina sisällissodissa vuonna 69 Neron kuoleman jälkeen. Hänen toimiessaan senaatin lähettiläänä Flaviusten armeijassa Petilius Cerialiksen sotilaat haavoittivat häntä. Arulenus Rusticus toimi konsulina vuonna 92 Domitianuksen hallitessa. Seuraavana vuonna hänet kuitenkin tuomittiin kuolemaan, koska hän kirjoitti panegyyrin eli ylistyspuheen Thrasealle.
Suetonius on laittanut Arulenus Rusticuksen nimiin myös Helvidius Priscukselle osoitetun panegyyrin, mutta sen kirjoitti todellisuudessa Herennius Senecio, niin kuin Tacitus ja Plinius nuorempi sanovat.
Aime Hansen
Aime Hansen (s. 16. elokuuta 1962) on virolainen runoilija. Hän kirjoittaa sekä viroksi että englanniksi. Hän on valmistunut lingvistiksi ja työskennellyt toimittajana. Nykyään hän on vapaa kirjailija.
Hansenin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1982, ja sen nimi on Koduaja tuul. Seuraavat kokoelmat Kalade kuninga maa jaTeekond madude saarele ilmestyivät vuosina 1988 ja 1990. Kalade kuninga maa on ilmestynyt suomeksi vuonna 2012 nimellä Kalojen kuninkaan maa (NyNorden 2012) Anniina Ljokkoin suomentamana.
Virossa ei juurikaan kirjoiteta runoutta, joka olisi tyyliltään yhtenevää Hansenin kanssa. Hänen runoissaan on itämaista henkevyyttä. Niissä maailma on täynnä ihmeitä ja kertoja kuvailee maailmaa ulkopuolisen silmin.
Hansen on matkustellut Pohjois-Intiassa ja Himalajalla. Hän on kirjoittanut matkojaan kuvaavan novellikokoelman Jaipur-Delhi-Himaalaja: Reiskohvrist leitud lood, joka ilmestyi vuonna 2009, ja se sai myös palkinnon ilmestymisvuotensa parhaana matkakirjana.
Vuonna 2011 häneltä ilmestyi kirja, jossa kuvailee tuntoja, joita hänessä nousi esiin kun asui Lontoossa.
Sulkeuma
Sulkeuma voi viitata johonkin seuraavista:
Hans Heyer
Hans Heyer (s. 16. maaliskuuta 1943 Mönchengladbach, Saksa) on entinen saksalainen F1-kuljettaja.
Alkuvaiheet
Heyer aloitti urheilu-uransa kartingissa vuonna 1959 voittaen vuosina 1962-63 Hollannin sarjan mestaruuden. Hän voitti Euroopan Touring Car -sarjan mestaruuden vuonna 1974 ja Deutsche Rennsport Meisterchaft -sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 1975 ja 1976 Zakspeedilla.
Formula 1
Heyer osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1977, Saksan GP:hen. Vaikka hän karsiutui aika-ajoissa, hän silti starttasi kilpailuun sääntöjen vastaisesti. Hän keskeytti kymmenen kierroksen jälkeen vaihdelaatikko-ongelmiin, minkä jälkeen hänet hylättiin kilpailusta ja tuloksista. Lisäksi Heyer sai kilpailukiellon seuraavaan kilpailuun.
‡ Starttasi kilpailuun sääntöjen vastaisesti.
Paluu pienempiin autosarjoihin
Heyer voitti DRM-mestaruuden uudestaan vuonna 1980 Lancialla. Hän joutui pahaan onnettomuuteen, kun Nürnbergin Norisring-kilpailussa hänen autonsa pyörähti pahasti. Heyer ei loukkaantunut mutta hänen lääkärinsä sanoi hänen olleen hermostunut. Heyer voitti Sebringin 12 tunnin kilpailun vuonna 1985.
Heyer kilpaili yhteensä 999 kilpailussa 30 vuoden ajan lopetettuaan kilpailemisen vuonna 1989. Kris Nissen kutsui hänet vuonna 2004 näytösajoon ADAC Volkswagen Polo -kilpailuun Norisringille, jossa ajoi 1000. kilpailunsa. Hänen poikansa Kenneth Heyer kilpailee nykyään GT3 -sarjassa.
Törnqvist–Tarjanne
Törnqvist–Tarjanne on suomalainen sivistyssuku, yksi useista Törnqvist-nimisistä suomalaisista suvuista. 1900-luvun alussa suvun tunnetuin haara omaksui suomenkielisen nimen Tarjanne. Eräs toinen haara aateloitiin vuonna 1856, joskin se sammui pian.
Suvun vanhin tunnettu jäsen on 1600-luvun lopulla Sahalahdella veronkantokirjurina ja asiamiehenä toiminut talollinen Johan Törnqvist (n. 1659–1730). Suvun Turkuun asettuneeseen haaraan kuului jalokivisepän poika Pehr Törnqvist, joka kohosi 1800-luvun puolessavälissä oikeusosaston senaattoriksi ja salaneuvokseksi. Hänet aateloitiin vuonna 1856 ja hänen sukunsa esiteltiin seuraavana vuonna ritarihuoneelle numerolla 222. Törnqvist-aatelissuku kuitenkin sammui mieslinjalta jo 1872 hänen poikansa kuollessa ja kokonaan vuonna 1883. Törnqvist-suvun toiseen haaraan kuuluneen Virtain vt. kappalaisen Carl Gustaf Törnqvistin (1822–1910) pojat Onni ja Artturi Johannes Törnqvist ottivat vuonna 1906 suomenkielisen sukunimen Tarjanne syntymäpitäjänsä alueelle ulottuvan samannimisen järven mukaan.
Suvun mahdollinen yhteys eräisiin muihin Törnqvist-sukuihin on epäselvä.
Jäseniä
Lisäksi korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Antti Suviranta (1923–2008) kuului sukuun äitinsä puolelta, sillä hän oli A. J. Tarjanteen tyttärenpoika.
Luvijärvi
Luvijärvi on kuivatettu järvi Luvialla Eurajoella Satakunnan maakunnassa. Se sijaitsee Luvian Perän kylässä Eurajoen ja Nakkilan, aiemmin Luvian ja Kiukaisten rajalla.
Järvi kuivui, kun yläpuolista peltoaluetta kuivatettiin, ja kun myöhemmin järven alueella tehtiin ojituksia metsänparannusvaroilla metsänkasvun edistämiseksi. Vuonna 2015 entinen järvenpohja oli lähes kauttaltaan metsämaana.
Oshiya
thumb|Oshiya Oshiya on työntekijä, joka mahduttaa ihmisiä junaan aamun ja illan ruuhka-aikaan Japanissa.
Transaero Airlines
thumb|250px|Transaero Airlinesin värejä kantava [[Boeing 777-200.]] thumb|250px|Transaero Airlinesin [[Boeing 747-400 Moskovassa.]] Transaero Airlines oli venäläinen, 5. marraskuuta 1991 lentotoimintansa aloittanut yksityisomisteinen, melko suuri lentoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Pietarissa.
Transaero oli Aeroflotin merkittävin venäläinen kilpailija. Se lensi yli 150 kohteeseen ja sen solmukohdat olivat Vnukovo Moskovassa ja Pulkovo Pietarissa.
Yhtiön toiminta loppui talousvaikeuksiin ja konkurssiin. Venäjän federaation ilmaliikennevirasto Rosaviatsija ilmoitti peruvansa yhtiön toimintaluvan 26. lokakuuta 2015.
Monster Hunter: World
Monster Hunter: World on Capcomin kehittämä toimintaroolipeli ja se on samalla Monster Hunter -pelisarjan viidennen sukupolven ensimmäinen peli.
Peli on julkaistu PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 26. tammikuuta 2018. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille elokuussa 2018. Japanissa peli julkaistiin vain PlayStation 4:lle.
Peliin on kehitetty myös Iceborne-laajennus, joka julkaistiin 6. syyskuuta 2019 konsoleille ja 9. tammikuuta 2020 Windowsille.
Pelaaminen
Pelin alussa pelaaja saa kutsun matkustaa laivalla tutkimusmatkalle saaristoalueeseen, jota kutsutaan New Worldiksi. Kyseisellä saaristolla on hyvin vähän ihmisiä, koska saaren ravintoketjua hallitsevat suurikokoiset monsterit. Pelaaja luo itselleen oman metsästäjähahmon, jonka ulkonäköä hän saa muokata vapaasti. Lisäksi pelaajalla on mukana kissaeläintä muistuttava palico-lemmikki, jonka ulkonäön pelaaja saa myös valita. Tämän jälkeen pelaaja tutustuu paikalliseen metsästyskulttuuriin, minkä jälkeen hän saa vapaasti tutkia pelin ensimmäistä aluetta, joka on saaren rannikolla sijaitseva trooppinen vuoristo, jota yhdistävät tiheät sademetsät sekä meren hiekkarannat.
Kun pelaaja läpäisee pelin tarinaa pidemmälle, hän pääsee tutkimaan myös saaren muita osia, joiden maasto on hyvin erilaista ensimmäiseen alueeseen verrattuna.
Pelin keskeisessä asemassa on monsterien metsästys. Peli on suunniteltu niin, että jokaisella monsterilajilla on omat reviirinsä, sekä omanlainen ekologinen käyttäytymismalli, joiden mukaan ne elävät. Täten pelaajan tulee taktikoida tarkkaan, miten aikoo saalistaa haluamansa monsterin. Ei siis riitä, että pelaaja löytää monsterit, vaan hänen tulee myös oppia, miten monsterit elävät ja käyttäytyvät ympäristössä. Peliin tuo lisähaastetta se, että monet pelin monstereista voi metsästää vain tiettyyn vuorokaudenaikaan, joka on reaaliajassa usein noin 50 minuuttia, minkä jälkeen monsteri kulkee saaren toiselle puolelle pelaajan ulottumattoiin.
Tämän lisäksi pelissä on areena (challenge) -pelimuoto, jossa pelaajan tulee metsästää monstereita eristetyssä areenaympäristössä, tiukilla aikarajoilla.
Metsästääkseen monstereita pelaajan on valittava itselleen jokin 18:sta aseluokasta. Pelaaja saa vaihtaa hahmonsa aseluokkaa vapaasti haluamansa mukaan. Pelaaja kerää ympäristöstä erilaisia resursseja monstereilta, joiden avulla voi luoda uusia aseita ja vaatteita. Näiden resurssien avulla aseita ja vaatteita voi myös parantaa erilaisilla päivityksillä. Pelaaja voi käyttää aseiden lisäksi muun muassa erilaisia ansoja.
Pelaajan tulee löytää alueilta rauhallisia, monstereilta vapaita paikkoja, joihin voi pystyttää telttoja lepopaikkoja varten.
Ennen varsinaista metsästämistä pelaajan on suositeltavaa kohentaa tilapäisesti hyvinvointiaan syömällä ruokaa. Suorittamalla erilaisia tehtäviä pelaajan on mahdollista saada reseptejä entistä täyttävämmille ruoille.
Verkkopeli ja palico-lemmikit
Monster Hunter World tukee neljän pelaajan yhteistyöpeliä. Omat palico-lemmikkinsä voi ottaa mukaan niin kauan kun pelaajia on matkassa kaksi.
Yhteistyöpeli ei kuitenkaan suoranaisesti tee pelistä helpompaa, sillä se muuttaa monsterien vaikeusastetta.
Palico-lemmikit voivat auttaa pelaajia taisteluissa käyttäen omia aseitaan. Palico-lemmikit voivat myös kutsua matkaan mukaan muita tapaamiaan palico-eläimiä tai luonnosta löytyviä villieläimiä tekemällä yhteistyötä alkuasukas palico-laumojen kanssa.
Wille Karhumaa
Wille Karhumaa (s. 7. kesäkuuta 2000) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Monster Hunter: World
Iceborne-laajennus
Iceborne-laajennus tuo peliin uuden kartan, uusia monstereita sekä uuden master-vaikeusasteen, joka vastaa aikaisempien Monster Hunter -pelien G-vaikeusastetta, joka on tunnettu vaikeimpana Monster Hunter-vaikeusasteena. Iceborne-laajennuksen tarina jatkuu siitä kohtaa, johon Worldin tarina päättyi ja näin ollen päättää World-pelin tarinan.
Tarina
Ihmiset ovat havainneet, että jostain tuntemattomasta syystä maailman vanhimmat monsterilajit eli niin kutsutut ”elder dragonit” (vanhimmat lohikäärmeet) matkustavat kerran vuosikymmenessä New Worldin saaristolle. Täten ihmiskunta on lähettänyt saarelle viisi metsästyskomppaniaa auttamaan tutkijoita selvittämään syytä tälle mysteeriselle ilmiölle.
Põlva
Põlva on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Kaakkois-Virossa, Põlvamaan maakunnassa, noin 50 kilometriä Tartosta kaakkoon. Se on Põlvan kunnan ja koko Põlvamaan hallinnollinen keskus.
Põlvan asukasluku on 5 632 (1.1.2015), pinta-ala 5,47 neliökilometriä ja asukastiheys 1 030 asukasta neliökilometrillä. Tavallisten koulujen lisäksi Põlvassa toimii myös Steiner-koulu.
Väestö
Vuonna 2011 Põlvan kaupungissa oli 5 767 asukasta, joista 5 592 (97,0 %) oli virolaisia, 99 (1,7 %) venäläisiä ja 72 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
Monster Hunter: World
Tarina
Pelaaja on uusimpaan eli viidenteen komppaniaan kuuluva metsästäjä, joka on saanut kutsun tulla saarelle komppanian laivueen mukana. Suunnitelma menee kuitenkin pahasti pieleen, kun yksi elder dragoneista yllättää laivueen ja murskaa komppanian laivan, jolloin komppanian metsästäjät joutuvat haaksirikkoon.
Vastaanotto
Trustedreviews-sivuston Brett Phipps antoi pelille täydet pisteet, kehuen pelin monimuotoisuutta ja kaunista maailmaa
Polygon sivuston Chelsea Stark antoi pelille 9/10 pistettä ja sanoi jääneensä peliin koukkuun.
PCgamer sivuston James Davenport antoi pelille 86/10 pistettä ja sanoi pelin olevan loputtoman viihdyttävä.
Muropaketti antoi pelille 3,5/5 tähteä arvostelussaan.
Wille Karhumaa
Nuorten MM-kilpailuissa 2016 Karhumaa saavutti Suomen joukkueen mukana pronssia joukkuekilpailussa. Saman vuoden nuorten olympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 36:s.
Yhdistetyn maailmancupissa Karhumaa kilpaili ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2017. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2019 oltuaan Rukan kolmannessa kilpailussa 26:s. Se on hänen paras maailmancupsijansa edelleen helmikuussa 2021.
Karhumaa on sijoittunut Continental Cupin osakilpailussa kolmanneksi Lahdessa helmikuussa 2021.
Wille Karhumaan pikkuveli Waltteri Karhumaa kilpailee myös yhdistetyssä. Heidän isoäitinsä Terttu Karhumaa on pitkäaikainen urheilutoimittaja.
Beeta-arbutiini
Beta-arbutiini (C12H16O7) eli luonnon arbutiini eristetään yleensä sianpuolukan (Arctostaphylos uva-ursi) lehdistä. Arbutiinia löytyy myös monista muista kasveista. Luonnon arbutiiniin on sitoutunut flavonoideja sekä fenoleita. Orgaanisella eli luonnollisella arbutiinilla on todettu olevan ihoa vaalentavia sekä hoitavia ominaisuuksia. Arbutiinia valmistetaan myös synteettisenä eli keinotekoisena ja sitä kutsutaan alfa-arbutiiniksi (CAS-numero 84380-01-8).
John Ashbery
thumb|right|John Ashbery John Lawrence Ashbery (28. heinäkuuta 1927 Rochester, New York – 3. syyskuuta 2017 Hudson, New York) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Beeta-arbutiini
Luonnon arbutiiniin liitettyjä ominaisuuksia ovat mm:
John Ashbery
John Ashbery syntyi Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa, ja varttui maatilalla lähellä Ontariojärveä. Hän opiskeli Deerfield Academyssä ja osallistui 11–15-vuotiaana viikoittain rochesterilaisessa taidemuseossa tarjottuun kuvataideopetukseen. Hän valmistui vuonna 1949 Harvardin yliopistosta ja opiskeli vielä New Yorkin ja Columbian yliopistoissa.
Beeta-arbutiini
Luonnon arbutiini on todettu terapeuttisesti vahvemmaksi, kuin synteettinen alfa-arbutiini. Tämä johtuu kasvissa luonnon arbutiiniin luonnollisesti sitoutuneista polyfenoli, fenoliglygosidi ja flavonoidirakenteista. Erityisenä etuna näillä on ihon pintaverisuonten vahvistaminen. Arbutiini vaikuttaa antibioottisesti seuraaviin bakteereihin ja bakteerisukuihin, Citrobacter, Enterobacter, Escherichia coli, Klebsiella, Proteus, Pseudomonas ja Staphylococcus aureus.
John Ashbery
Ashberylle myönnettiin 1950-luvulla Fulbright-stipendi. Hän asui vuoteen 1965 Ranskassa. Hän toimi uransa aikana myös taidekriitikkona ja -toimittajana sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Hän oli vuodesta 1980 Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen. Hän oli homoseksuaali.
Beeta-arbutiini
Luonnon arbutiinin käyttö
Luonnon arbutiinia käytetään kosmetiikassa sen pigmenttimuutoksia vaalentavien ominaisuuksien vuoksi. Tämä ominaisuus on luonnon arbutiinilla, koska se estää tehokkaasti melaniinintuotantoa sekä tyrosinaasin vaikutusta ihossa. Arbutiini tehoaa pigmenttimuutoksiin, joissa melanosyyttejä on normaali määrä ja melaniinin määrä lisääntynyt. Tällaisia pigmenttimuutoksia ovat maksaläiskät, pisamat ja café au lait eli maitokahviläiskät.