cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palkokasvit
Viljellyt palkokasvit
Palkokasveja viljellään sekä ihmis­ravinnoksi että rehuksi. Niistä käytetään hyväksi tavallisesti niiden siemenet, joistakin lajeista myös palot. Niiden siemenissä on runsaasti proteiinia varas­toitu­neena sirkka­lehtiin, jotka täyttävät melkein koko siemenen. Ne ovatkin vanhastaan olleet eläin­kunnan tuotteiden ohella ihmiskunnan tärkeimpiä proteiinin lähteitä, ja nykyisinkin niillä on tässä suhteessa suuri merkitys varsinkin niissä maissa, joissa eläin­ravintoa ei ole riittävästi käytettävissä tai joissa (erityisesti Intiassa) uskonnolliset syyt rajoittavat eläin­ravinnon käyttöä. Huomattava merkitys on myös sillä seikalla, että palko­kasvien proteiini sisältää runsaasti välttämättömiin amino­happoihin kuuluvaa lysiiniä, jota vilja­tuotteissa on niukasti, vaikka niissäkin on kohtalaisesti proteiinia.
Joidenkin palko­kasvien kuten soijapavun ja maapähkinän siemenissä on runsaasti myös öljyä. Soijapapu, joka on palko­kasveista taloudellisesti tärkein, onkin nykyisin samalla myös maailman tärkein öljy­kasvi.
Yhdistyneet kansakunnat on julistanut vuoden 2016 kansainväliseksi palkokasvien vuodeksi.
Tärkeimpien palkokasvien tuotanto
Tärkeimpien palkokasvien sato koko maailmassa keskimäärin vuosina 1993–1995
Muita palkokasveja
Edellä lueteltujen lisäksi ainakin paikallisesti merkittäviä, ihmis­ravinnoksikin viljeltyjä palko­kasveja ovat lehmänpapu (Vigna unguiculata), mungopapu (Vicia radiata) ja adsukipapu (Vicia angularis) sekä trooppiset kyyhkyherne (Cajanus cajan), siipipapu eli goanpapu (Psophocarpus tetragonolobus), hyasinttipapu (Dolichos lablab) ja Canavalia ensiformis. Rehuksi viljellään laajalti myös muun muassa apiloita (Trifolium), lupiineja (Lupinus) ja mailasta (Medicago).
Kulutus
Japanilaiset nauttivat keskimäärin 60 grammaa palkokasveja päivässä.
Buddy Durbin
Buddy Durbin (s. 2. joulukuuta 1951 Camp Atterbury, Indiana Brown County) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä, laulaja ja käsikirjoittaja. Hänen musiikkityylinsä on country, swing ja Memphis rockabilly.
Palkokasvit
Terveysvaikutukset
Palkokasvit sisältävät merkittävästi liukoista ja liukenematonta kuitua sekä folaattia. Liukoisen ravintokuidun saanti edistää muun muassa hyödyllisten suolistomikrobien kasvua. Palkokasvien kuitu poikkeaa rakenteeltaan muiden kasvisten ja viljojen kuiduista, minkä vuoksi se monipuolistaa tehokkaasti suolistomikrobistoa. Suomen ravitsemusneuvottelukunta kehottaa lisäämään palkokasvien kulutusta desilitraan päivässä.
Buddy Durbin
1950-luvulta alkaen Buddy on toiminut avustajana monissa TV-sarjoissa ja elokuvissa kuten Bonanza, Daniel Boone ja Lännen tie.
Jouni Hokkanen
Jouni Hokkanen (s. 1964) on helsinkiläinen dokumentaristi, freetoimittaja ja kriitikko.
Buddy Durbin
Hän on toiminut myös stunttina ajaen autoa ja moottoripyörää ja on ollut Elvis Tribute Artist (ETA) jo 45 vuotta. Buddy oli myös Madison Who's Who -jäsen vuoden 2010 vuosikirjassa.
Jouni Hokkanen
Muuta toimintaa
Radio Ylen Ykkösen dokumenttiryhmän jäsen; hän on tehnyt kymmeniä pitkiä ja lyhyitä radiodokumentteja, mm. Davai Davai – venäläistä teknoa, Pietarin poikia – sukellus venäläiseen gay-kulttuuriin ja Hongkong – tuoksuva satama.
Buddy Durbin
Buddyn vaimo on Mary Durbin ja lapsia on neljä. Kanadalainen näyttelijä Deanna Durbin on Buddy Durbinin täti.
Palkokasvit
Terveysvaikutukset
Palkokasveissa esiintyvät lektiinit häiritsevät proteiinien käsittelyä ruoansulatuksessa.
Perunan, riisin, makaronin tai leivän korvaaminen kuivaherneillä, linsseillä tai pavuilla vähentää myös hiukan aterianjälkeistä verensokerin nousua.
Palkokasvit sisätävät nikkeliä, jota kolmannes suomalaisista sai yli EFSA:n määrittämän siedettävän päiväsaannin enimmäisarvon vuonna 2012.
Khmeriläinen kirjaimisto
Khmer-aakkoset (អក្ខរក្រមខេមរភាសា; âkkhârâkrâm khémârâ phéasa, puhekielisesti aksar Khmer; អក្សរខ្មែរ) on khmerin kielessä käytettävä kirjoitusjärjestelmä.
Konsonantit
Khmer-aakkosissa on 35 konsonanttia, joista kahta ei enää käytetä (taulukossa harmaalla). Konsonanteilla on kaksi muotoa: yksinään esiintyvä konsonantti ja konsonantin ”jalka” (khmeriksi ”cheung âksâr” ជើងអក្សរ ”kirjaimen jalka”), jota käytetään, kun kaksi tai kolme konsonanttia muodostaa konsonanttiyhtymän. Ne kirjoitetaan tavallisesti ensimmäisen konsonantin alle ja joissain tapauksissa ennen ensimmäistä konsonanttia tai sen jälkeen.
Epäitsenäiset vokaalit
Khmer-aakkosissa on 16 epäitsenäistä vokaalia – tai 24 jos tarkeelliset lasketaan mukaan. Epäitsenäiset vokaalit voivat esiintyä vain konsonantin kanssa. Useimmilla näistä vokaaleista on kaksi ääntämystapaa sen mukaan, minkä tyyppisen konsonantin kanssa se esiintyy (a-sarja ja o-sarja).
Erik Johan Löfgren
thumb|Erik Johan Löfgren, omakuva vuodelta 1847. thumb|Erik Johan Löfgren: Eerik XIV ja Kaarina Maununtytär (1864).
Erik Johan Löfgren (15. toukokuuta 1825 Turku – 10. joulukuuta 1884) oli suomalainen taidemaalari. Hänen maalaustyylinsä oli lyyrisen romanttista ja hän maalasi muotokuvia sekä historian tapahtumista aiheensa saaneita maalauksia. Löfgren opiskeli T. J. Leglerin johdolla Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1842–1850 ja sitten Düsseldorfin taideakatemiassa O. Mengelbergin ja F. Th. Hildebrandtin johdolla 1853–1858.
Gilberto Jiménez Narváez
Jiménez Narváez erosi tehtävistään 8. maaliskuuta 2001. Hän sai 20. maaliskuuta 2001 nimityksen Medellínin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Apollonian titulaaripiispaksi. Hän jäi eläkkeelle vihkipiispan tehtävistä 25. helmikuuta 2012.
Tuukkala
Tuukkala on kylä Hirvensalmella. Kylän kauppa sulki ovensa marraskuun 2015 lopussa. Tuukkalassa on 1800-luvun koulurakennus (toimi kouluna 1924—1993), joka on käytössä eri tilaisuuksissa. Kesäisin koululla on toiminut vuodesta 2016 alkaen Kesäpuoti. Lähellä sijaitsevat vaelluspolku Kalkkeronkierros sekä Kuitulan saha. Kylä sijaitsee kannaksella Puulan ja Suonteen välissä.
Vuonna 2014 Tuukkalassa asui 96 täysi-ikäistä tulonsaajaa. Tuukkalalaisista 33 % on eläkeläisiä, 23 % palkansaajia, 17 % yrittäjiä, 11 % 0–14-vuotiaita, 7 % opiskelijoita ja 5 % työttömiä.
Lähikyliä ovat Hämeenmäki etelässä, Kuitula lännessä ja Suonsalmi idässä. Kylän halki kulkee seututie 431 eli Joutsantie Leivonmäelle (luoteeseen) ja Otavaan (kaakkoon).
Etelänkultasade
pienoiskuva|Palkoja ja siemeniä Etelänkultasade (Laburnum anagyroides) on keltakukkainen pensas, jota kasvatetaan koristekasvina. Koko kasvi on myrkyllinen ; se sisältää muun muassa kytisiiniä (C11H14N2O, CAS-numero 485-35-8).
Kultasateet ovat saaneet nimensä kellankultaisina ryöppyinä roikkuvista kukinnoistaan. Etelänkultasateen versot, palot ja nuoret lehdet ovat karvaiset. Suomessa se on arempi kuin sukulaislajinsa ja vaatii suojaisen, mutta silti aurinkoisen kasvupaikan.
Parijuovahuulikala
Parijuovahuulikala (Halichoeres bivittatus) on huulikalalaji.
Koko ja ulkonäkö
Parijuovahuulikala kasvaa suurimmillaan noin 35 cm pitkäksi. Tyypillinen pituus on vajaat 20 cm. Väritys muuttuu dramaattisesti kalan kasvaessa. Aikuisella on pitkittäissuuntaiset vaaleanpunaiset ja ruskeat raidat vihertävällä pohjalla.
Elinympäristö ja levinneisyys
Parijuovahuulikala on kotoisin läntisen Atlantin keski- ja eteläosista. Sen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Carolinasta etelään, Karibialta ja Brasiliasta pohjoiseen. Sitä tavataan koralli- ja kallioriutoilla, mutta ei niinkään meriruohoniityillä.
Drew Carey
Drew Carey (s. 23. toukokuuta 1958 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Carey tunnetaan parhaiten pääroolistaan tv-sarjassa The Drew Carey Show. Parhaillaan hän toimii juontajana The Price is Right- visailun Yhdysvaltain versiossa.
Vovinam
thumb|Vovinamin esittelyä Saksassa Vovinam on alkujaan  vietnamilainen kamppailulaji jota harjoitetaan sekä aseilla että ilman aseita, käsillä, kyynärpäillä ja jaloilla lyöden ja potkien. Se perustuu pehmeän ja kovan tasapainoon, ja sen tavoitteena on hyötyä vastustajan reaktion ennustamisesta. Laji on kehitetty Vietnamissa vuonna 1938. Sieltä se on levinnyt Australiaan, Aasiaan, Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan sekä moneen Euroopan maahan, mutta Pohjoismaissa ei ole kansallisia lajiliittoja.
Rock Me Amadeus
Rock Me Amadeus on itävaltalaisen pop-muusikko Falcon vuonna 1985 julkaisema kappale. Kappale julkaistiin hänen albumillaan Falco 3. Kappale sai innoitteen Oscar-voittaja elokuvasta Amadeus, ja siitä muotoutui kansainvälinen hitti ja siten yksi artistin tunnetuimmista kappaleista. Vuonna 2014 power-metal -yhtye Edguy julkaisi kappaleesta coverin levyllään Space Police – Defenders of the Crown.
Vuoden 1991 remix-versio nousi ylimmillään Suomen virallisen listan sijalle 10.
Uimahalli
thumb|National Swimming Academyn uimahalli skotlantilaisen [[Stirlingin yliopiston kampuksella, kuvassa 50 metrin uima-allas.]]
Uimahalli on uintiin ja muuhun vesiliikuntaan tarkoitettu rakennus, jossa on yksi tai useampi katettu uima-allas. Katetut uimahallit ovat tavallisia kylmän ilmaston maissa, kun taas lämpimässä ilmastossa suositaan kattamattomia ulkoaltaita ja niistä muodostuvia maauimaloita. Uimahallit ovat usein kunnan tai muun julkisen organisaation ylläpitämiä liikuntapalveluja, joissa käynti on julkisin varoin tuettuna edullista tai jopa ilmaista. Runsaammin viihde- ja hoitavia oheispalveluja tarjoavia uimalaitoksia kutsutaan kylpylöiksi.
Pohjois-Euroopan maissa uimahalliin kuuluu yleensä yksi tai useampi sauna, jossa ihmiset voivat lämmitellä ennen ja jälkeen uinnin. Saunat lämpiävät lähes aina sähkökiukaan avulla. Joissakin uimahalleissa on höyrysaunat (turkkilaiset saunat). Näissä lämmitys tapahtuu (noin 40 asteeseen) kuumalla höyryllä. Suomen vanhimmassa uimahallissa Yrjönkadun uimahallissa on sähkö- ja höyrysaunojen lisäksi puukiuassauna. Saunojen yhteydessä on myös suihkut, joissa tulee peseytyä ennen uimaan menoa. Suomen uimahallisaunoissa ei yleensä saa käyttää uima-asuja allashygienian vuoksi, mutta paperinen tai kankainen istuinalunen on suositeltava. Tiukemman alastomuuskulttuurin maissa suositaan pyyhettä tai muuta kevyttä saunavaatetta.
Uimahallin yhteydessä voi olla kuntosali. Muita uimahallin mahdollisesti tarjoamia palveluja ovat solariumit ja hieronta- ja muut fysikaaliset hoidot. Uimahallien yhteydessä on usein kahvio, josta voi ostaa juotavaa ja pientä syötävää. Uimahalleissa on yleensä uintirajoitus, mikä tarkoittaa, että uimisaikaa on esimerkiksi vain 2 tuntia. Uimahalleihin saa tavallisesti ostaa sarjalippuja ja kausikortteja.
Uimahallien vettä puhdistetaan kloorilla tai otsonilla. Kloori saattaa aiheuttaa yliherkkyyttä joillekin ihmisille. Saunoja puhdistetaan päivittäin muun muassa jalkasienen leviämisen estämiseksi.
Uimahallit, kylpylät ja maauimalat Suomessa
Suomen ensimmäinen uimahalli oli Yrjönkadun uimahalli Helsingissä, joka valmistui vuonna 1928. Seuraavat valmistuivat 1950-luvun puolessavälissä: Turun uimahalli 1954, Jyväskylän uimahalli 1955, Tampereen Pyynikin uimahalli 1956 ja Lahden uimahalli 1956. Pääkaupunkiseudun ensimmäinen uimahalli Yrjönkadun jälkeen oli marraskuussa 1965 käyttöön otettu Tapiolan uimahalli, jonka odotettua suurempi suosio vaikutti Espoon kauppalan päätökseen rakentaa toinen uimahalli Leppävaaraan (valm. 1969).
Eniten uimahalleja Suomeen rakennettiin 1960-luvun lopulta 1970-luvulle. 1960-luvun keskivaiheilla naapurimaassa Norjassa oli jo pari sataa uimahallia, useimmat niistä pienellä 12,5 metrin altaalla varustettuja ja koulujen yhteydessä. Suomessa yleisimmäksi tyypiksi tuli isompi 25 metrin altaalla varustettu halli, joita kunnat alkoivat rakentaa kiihtyvällä tahdilla ja veikkausvoittovarojen tukemana. Vuonna 1970 Suomessa oli 41 uimahallia, vilkkaimpina 50 metrin altaalla varustettu Tikkurilan uimahalli Helsingin maalaiskunnassa (381 000 kävijää v. 1969) ja Pirkkolan liikuntapuiston uimahalli Helsingissä (290 000 kävijää v. 1969). Hallit olivat valtaosin betonirakenteisia, mutta Kokkolassa 1 260 neliömetrin kuplahalli toimi uimahallina vuosina 1970–1985. Ensimmäisiä kallion sisään louhittuja uimalaitoksia olivat Mikkelin Naisvuoren uimahalli (1971) ja Tampereen Hervannan uimahalli (1978).
Vuonna 2005 Suomessa oli 264 uimahallia, joista 149 oli pieniä (vesipinta-ala alle 250 neliömetriä, alle 50 000 kävijää vuosittain). Keskisuuria uimahalleja oli 90 ja suuria 25 (vesipinta-ala yli 500 neliömetriä, vähintään 300 000 kävijää vuodessa). Uimahallikäyntejä oli suomalaishalleissa kaikkiaan 24 miljoonaa. Uimahallien lisäksi Suomessa oli 46 kylpylää, joista suurin osa on rakennettu 1980- ja 1990-luvulla. Ulkoaltaisiin perustuvia maauimaloita on Suomessa parikymmentä eri puolilla maata; niistä suurin ja tunnetuin on Helsingin uimastadion.
Muinaispitäjä
Muinaispitäjä on yhteisöllisen organisoitumisen yksikkö, jonka eräät tutkijat uskovat olleen Suomessa olemassa ennen Ruotsin vallan aikaa. Muinaispitäjä koostui kylistä, jotka puolestaan koostuivat taloista. Ajalta ei ole olemassa kirjallisia lähteitä, ja muinaispitäjien olemassaoloa on pyritty todistelemaan epäsuorasti. On myös esitetty, että myöhemmät kirkkopitäjät rakentuivat osin entisten muinaispitäjien varaan. .
Muinaispitäjä on tulkintojen mukaan huolehtinut muun muassa käräjöinnistä, suurista uskonnollisista pidoista ja joskus myös muinaislinnasta eli linnavuoresta. A. M. Tallgrenin mukaan muinaispitäjän tunnusmerkkejä olivat hiisi ja moisio eli yhteinen palvontapaikka ja päällikönkartano. Muinaispitäjät ovat myös voineet omistaa varsinaisen alueensa ulkopuolisia erämaita eli luonnonvarojen nautinta-alueita. Varsinkin aikaisemmassa tutkimuksessa arveltiin, että suomalaisten käännyttäminen kristinuskoon olisi toteutettu muinaispitäjäorganisaation kautta.
Varsinais-Suomen muinaispitäjät
Varsinais-Suomi jakautui viimeistään keskiajalla Etelä- ja Pohja-Suomeen. Pohja-Suomen itäraja sijaitsi Aurajokilaaksossa. Alueella sijaitsi useita oletettuja muinaispitäjiä. Nämä ulottuivat kaukaa asumattomista korpimaista aina ulkosaaristoon asti. Pohja-Suomen oletettuja muinaispitäjiä olivat Räntämäki, Raisio, Masku ja Santamala, joiden muinaisrajoja myös myöhemmät rajalinjat seurasivat. Etelä-Suomessa sijaitsivat Liedon, Paimion, Halikon ja Perniön muinaispitäjät.
Oletettujen muinaispitäjien aikaista nimistöä on säilynyt kartoissa jopa nykypäivään asti. Tällaista nimistöä edustavat A. M. Tallgrenin 1930-luvulla esittämän teorian mukaan muun muassa hiisi- ja moisio-nimet. Hiisi viittaa muinaisuskonnon harjoittamiseen, ja moisio oli Tallgrenin hypoteesin mukaan pitäjänpäällikön tai pitäjänvanhimman asuinpaikka. Lisäksi monet linnavuoret antavat viitteitä muinaisesta puolustuksesta.
Jos muinaispitäjiä oli, niiden väestöltä voitiin kantaa veroa. Ehkä pitäjissä on ollut ainakin kestivero, eli että pitäjän väki järjesti elätyksen hallitsijoille tai erityisenä juhlapäivänä pidot sekä hallitsijoille että kaikille muillekin. Tämänkaltaisia laajoja alueita yhdistäviä pitoja on ollut ainakin Virossa. Ne liittyivät alun perin kesäisiin vakkajuhliin eli taivaanjumalan palvontamenoihin, mutta saksalaiset valloittajat muokkasivat niistä tapahtuman, jonka yhteydessä voitiin kerätä kaikki vuoden verot. Suomessakin vakkajuhlat ovat yhdistäneet useita kyliä tai yksittäisten kylien väen vielä historiallisenakin aikana. Sanan "pitäjä" uskotaan tulevan juuri tällaisista pidoista eli juhlista tai jatkuvasta ylläpidosta.
Eräänlainen verotuksen muoto on voinut olla "työvero", eli että kaikki osallistuvat pyhän lehdon tai puolustusvarustuksen tekoon ja hoitoon tai muuhun kaikkia hyödyttävään tai päällikön määräämään tehtävään. Tilojen rakennukset on voitu rakentaa koko pitäjän voimin, jos perheen miehet vain ovat itse osallistuneet muiden talojen rakennustöihin. Tämänkaltaiset verotuksen muodot ovat yleisiä jo hyvin pienissäkin yhteisöissä. Nykyisin niitä muistuttaa maaseudun talkooperinne.
On voinut olla monimutkaisempiakin verotusjärjestelmiä. Esimerkiksi jotkut tutkijat arvelevat koukku-veroyksikön olleen käytössä Lounais-Suomen maanviljelysalueilla jo pakanallisena aikana. Pakanalliseen aikaan saattaa juontaa juurensa myös keskiaikaisen Ruotsin hallinnoiman Lounais-Suomen oikeuslaitoksen järjestelyissä ollut outo poikkeus, suomalainen oikeus. Suomalainen oikeus oli ruotsalaiselle oikeudelle rinnakkainen oikeusjärjestelmä, jonka piiriin kuuluivat monet vanhat kylät ja tilat. Uudistilat liitettiin ruotsalaisen oikeuden piiriin. Lisäksi oli paikallinen Kyrön oikeus.
Muinaispitäjäteorian kritiikki
Muinaispitäjäinstituution olemassaoloa kohtaan on esitetty myös kritiikkiä (esimerkiksi J.-P. Taavitsainen ja Markus Hiekkanen). Ei kuitenkaan ole varmaa, toimiko se nimenomaan oletetun muinaispitäjäorganisaation puitteissa. Markus Hiekkasen mukaan ensimmäinen territoriaalinen eli alueelliseen jakoon perustuva organisaatio olisi ollut kirkkopitäjälaitos, joka hänen mielestään toteutettiin Varsinais-Suomessa 1200-luvun alussa.
Orastavat maakunnat
On mahdollista, että muinaispitäjät olisivat ajoittain liittoutuneet keskenään. Ruotsiin ja Viroon verrattavasta pysyvästä maakuntatason organisaatiosta ei Suomessa ennen Ruotsin vallan aikaa ole kuitenkaan yleisesti hyväksyttyjä todisteita. Useimmat nykytutkijat pitävätkin sellaisten olemassaoloa epätodennäköisenä, joskin professori Unto Salo on esittänyt ajatuksen jonkinlaisten muinaismaakuntien olemassaolosta myöhäisrautakaudella. Satakunnan nimen vuoksi Salo on ajatellut, että se olisi jo varhaisessa vaiheessa toiminut ruotsalaistyyppisenä, ledung-laivaston varustaneena hundare-maakuntana. Teoria on lähtöisin jo Henrik Gabriel Porthanilta, mutta viime aikoina kielentutkijat ovat kritisoineet sitä.
Muinais-Hämeessä arkeologiset löydöt kertovat joidenkin tulkintojen mukaan pitäjien välisestä yhteistyöstä. On esimerkiksi huomattu, että muinaislinnat muodostavat pitkiä suoria ketjuja. J.-P. Taavitsaisen mukaan tämä kuitenkin johtuu geologiasta: linnavuorten paikoiksi sopivat maastonmuodostumat asettuvat luonnostaan ketjuiksi.
Rapolaa on aikaisemmin pidetty erityisenä "keskuslinnana", mutta asiaa tutkittaessa tämä oletus ei ole saanut tukea.
Suomen poliittinen historia
Tämä artikkeli käsittelee Suomen poliittista historiaa esihistorialliselta ajalta alkaen, Ruotsin vallan ajalla (Ruotsi-Suomi, n.1200–1808), Venäjän vallan ajalla (Suomen suuriruhtinaskunta, 1809–1917) ja itsenäisen Suomen ajalla (1917–). Suomella tarkoitetaan tässä yhteydessä suurpiirteisesti sitä maantieteellistä aluetta, jossa sijaitsee nykyinen Suomen valtio.
Ruotsi-Suomi
Vuonna 1362 Suomi sai oikeuden lähettää edustajansa Ruotsin kuninkaanvaaliin. Ruotsi-Suomen vuoden 1634 hallitusmuodon ja ensimmäisen valtiopäiväjärjestyksen nojalla Suomen neljä säätyä, aatelisto, papisto, porvaristo ja talonpojat lähettivät edustajiaan valtiopäiville Tukholmaan.
Keskeiset muutokset
Olennainen muutos Ruotsin aikakauteen verrattuna oli se, että Suomelle ryhdyttiin rakentamaan omaa keskushallintoa. Vuonna 1809 perustettiin Suomen senaatti, jonka tehtäväksi tuli Suomen sisäisten asioiden hoito. Sen oli määrä valmistella ja panna täytäntöön keisarin päätösvaltaan kuuluvia asioita, ja toimi käytännössä hallituksena. Senaatin alle muodostui keskushallinto, josta kehittyi aikanaan itsenäisen Suomen valtionhallinto. Pietarissa toimi Suomen ministerivaltiosihteeri, jonka tehtävänä oli esitellä keisarille Suomen asiat. Näiden uusien hallintoelinten perustamisella oli suuri merkitys, ja niiden kautta Suomi pystyi parantamaan itse omia olojaan, kun kerätyt verot voitiin käyttää suoraan Suomen hyväksi. Vuonna 1812 Venäjän keisari Aleksanteri I siirsi Suomen suurruhtinaskunnan pääkaupungin Turusta Helsinkiin. Samana vuonna ns. Vanha-Suomi, eli Ruotsin Venäjälle 1700-luvulla menettämät Suomen alueet, palautettiin Suomen yhteyteen. Vanhan-Suomen merkittävimmästä kaupungista Viipurista kasvoi 1800-luvun saatossa merkittävä satama- ja teollisuuskaupunki. Monessa mielessä elämä jatkui kuitenkin Ruotsin aikaan nähden ennallaan.
Huolimatta siitä, että hallinto ja talous kehittyivät, Venäjän vallan alle siirtyminen ei ollut kaikin osin Suomen kannalta edullista. Esimerkiksi Suomi jäi syrjään Ruotsissa alkaneesta poliittisesta kehityksestä kohti perustuslaillista monarkiaa, puoluepolitiikkaa ja viime kädessä demokratiaa. Valtiopäivät alkoivat kokoontua Suomessa vasta 1860-luvulla. Suomi jäi varjoon myös Ruotsissa 1800-luvulla vahvassa kehityksessä olleista sananvapaudesta, vapaan lehdistön kehityksestä, yksilöiden oikeuksien ja vapauksien lujittumisesta ja kansalaisyhteiskunnan muotoutumisesta. Venäjän keisarikunta edusti aikakauden liberaalien ihanteiden vastakohtia konservatismia, yksinvaltaisuutta ja mielivaltaa. Suomen keskushallintokin omaksui sujuvasti venäläisen byrokratian tavat ja ei yleensä suhtautunut kovin myönteisesti uudistuksiin.
Äänioikeus ja ensimmäiset eduskuntavaalit
Suomessa säädettiin 1906 yleinen ja yhtäläinen äänioikeus – sekä naisille että miehille. Naiset käyttivät äänioikeuttaan ensimmäisenä maailmassa 1907 valtiopäivän vaaleissa. Tuolloin oli vielä Suomen Suuriruhtinaan Valtiopäiväjärjestyksessä rajattu äänioikeuden ulkopuolelle esimerkiksi vaivaisapua saavat henkilöt. Nykyisessä perustuslaissa äänioikeus on yleinen ja yhtäläinen kaikille 18 vuotta täyttäneille.
Ensimmäiset eduskuntavaalit pidettiin 15.–16. maaliskuuta 1907. Siihen asti muita Euroopan maita demokratian suhteen jäljessä ollut Suomi siirtyi niiden edelle. Suomessa naiset saivat ensimmäisinä Euroopassa sekä vaalioikeuden että -kelpoisuuden, ja uuteen eduskuntaan valitut 19 naisedustajaa olivat maailman ensimmäiset naispuoliset kansanedustajat. Säätyvaltiopäivien ajan lopulla äänioikeutettuja oli Suomessa noin 126 000, mutta ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1 272 873, eli eduskuntauudistus kymmenkertaisti valitsijakunnan. Myös moderni puoluelaitos syntyi Suomessa yleisen äänioikeuden myötä vuoden 1906 aikana.
Autonomian heikentyminen
Voidaan perustellusti sanoa, että vuoden 1905 suurlakon jälkeiset uudistukset Venäjällä tekivät lopun Suomen autonomiasta. Näiden reformien myötä Venäjä sai pääministerijohtoisen ministeristön, jonka kautta kulkivat tästä lähin kaikki Suomea koskevat, keisarille menevät asiat. Näin voidaankin sanoa, että Suomen autonomia loppui tai korkeintaan rajoittui enää niihin asioihin, jotka eivät tarvinneet keisarin ja sitä kautta Venäjän hallituksen hyväksyntää. Tässä yhteydessä merkittävä oli myös vuoden 1908 esittelyjärjestys, joka oli itse asiassa määritelty jo vuosien 1905–1906 reformeissa.
Suomen autonomia koki uuden noususuhdanteen vuoden 1917 maaliskuun vallankumouksen ja sitä seuranneen maaliskuun manifestin jälkeen, kun osa helmikuun manifestista (1899), vuoden 1908 esittelyjärjestys ja vuoden 1910 laki yleisvaltakunnallisesta lainsäädännöstä kumottiin. Tässä vaiheessa tilanne oli kuitenkin sekä Suomessa että Venäjällä niin sekava, että autonomiasta on ehkä turha puhua. Suomessa oli kiistaa korkeimmasta vallasta ja Venäjällä väliaikaisen hallituksen (3–11/1917) asema oli vähintäänkin kyseenalainen.
Sisällissota
Suomen sisällissota oli osa ensimmäistä maailmansotaa. Sota käytiin Suomen senaatin eli hallituksen ja Suomen kansanvaltuuskunnan johtamien joukkojen välillä 27. tammikuuta – 16. toukokuuta 1918. Senaatin joukkoja kutsuttiin valkoisiksi ja kansanvaltuuskunnan joukkoja punaisiksi.
Toinen maailmansota
thumb|250px|Suomalaisia sotilaita talvisodassa.
Toisen maailmansodan aikana Suomi kävi kolme sotaa: talvisodan, jatkosodan sekä Lapin sodan.
Välirauhansopimuksen mukaan Suomen täytyi talvisotaa seuranneiden aluemenetysten lisäksi luovuttaa Petsamo ja vuokrata Porkkala 50 vuodeksi tukikohdaksi. Sotakorvauksiksi määrättiin 300 miljoonaa dollaria. Lopullisesti välirauhansopimuksen ehdot vahvistettiin Pariisin rauhassa 1947.
Urho Kekkosen valtakausi
Sotien jälkeen Suomesta rakennettiin pohjoismainen hyvinvointivaltio.
Integroituminen länteen
Vuonna 1982 presidentiksi valittiin Mauno Koivisto, joka halusi kaventaa presidentin valtaa ja lisätä pääministerin valtaoikeuksia.
1991 pankkikriisin ja Neuvostoliiton vientikaupan romahduksen seurauksena Suomen talous aloitti sukelluksensa syvimpään lamaansa sitten 1930-luvun suuren laman (kts. Suomen 1990-luvun alun lama).
Eduskunnan myönteisen äänestyksen jälkeen Suomen EY-jäsenhakemus jätettiin 18. maaliskuuta 1992 ja jäsenyysneuvottelut alkoivat 1. helmikuuta 1993 samanaikaisesti Ruotsin ja Itävallan kanssa.
Suomi liittyi Euroopan unioniin 1995. Vuonna 2002 euro korvasi markan Suomen virallisena valuuttana.
Jokioisten Koetus
Jokioisten Koetus (JoKo) on pesäpalloseura Jokioisista joka pelaa kaudella 2020 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Suomensarjassa. Seura on TUL-taustainen. Se on pelannut myös miesten SM-sarjassa 1976, jolloin sijoittui yhdenneksitoista kuudella voitolla.
Kerria
Kerria (Kerria japonica, ) on ruusukasvien heimoon kuuluvan kerrioiden suvun ainoa laji, joka kasvaa luonnonvaraisena Itä-Aasiassa. Kerria ja sen lajikkeet ovat talvenkestäviä suuressa osassa Keski-Eurooppaa, ja niitä käytetään siellä puistojen ja puutarhojen koristekasveina.
Jokioisten Koetus
Seuran perustaminen ja alkuvuosikymmenten toiminta
Voimistelu- ja urheiluseura Jokioisten Koetus perustettiin työväenyhdistyksen alaisuuteen 3. elokuuta 1902 Seppäinmäen pakarissa. Seuran toiminta käynnistyi varsinaisesti kuitenkin vuonna 1903 kun seura järjesti toimintansa ensimmäiset virallisluontoiset yleisurheilukilpailut. Vuonna 1905 seura itsenäistyi työväenyhdistyksen alaisuudesta omaksi yhdistyksekseen.
Kerria
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|vasen|Lehden alapinta pienoiskuva|Piirros kerrotusta ja yksinkertaisesta kerriasta
Jokioisten Koetus
Seuran perustaminen ja alkuvuosikymmenten toiminta
Seuran toiminta laajeni vuonna 1907 kun talviurheilulajeista hiihto tuli mukaan lajivalikoimaan kilpailujen myötä. Vuonna 1914 Koetukseen perustettiin myös naisjaosto. Sisällissodan myötä työväentaustainen seura erotettiin vuonna 1918 Suomen Voimistelu- ja Urheiluliitosta johtuen seuran jäsenistön osallisuudesta punakaartin toimintaan. Tästä syystä seura liittyikin vuonna 1919 perustettuun Työväen Urheiluliittoon. Seuralle perustettiin nuoriso-osasto vuonna 1927 ja seura järjesti ensimmäiset kansallisen tason yleisurheilukilpailut vuonna 1936. Helsingin olympialaisiin 1952 Koetuksesta osallistui viisi urheilijaa.
Pesäpallojoukkueen nousu SM-sarjaan 1976
1950-luvulla uudelleen virinnyt seuran pesäpallotoiminta koki ensimmäisen aallonharjansa joukkueen noustua TUL:n mestaruussarjaan 1966. Pesäpalloliiton alaisissa sarjoissa Koetus nousi SM-sarjaan kauden 1975 päätteeksi. Kaudella 1976 Koetus pelasi SM-sarjassa 22 ottelua, joista joukkue voitti kuusi. JoKo sijoittui sarjassa 11:nneksi. TUL:n puolella Koetuksen naiset voittivat 1984 mestaruuden.
Kerria
Kasvutapa ja lehdet
Kerria on kesävihanta pensas, joka saavuttaa tavallisesti 1-2, harvemmin jopa kolmen metrin korkeuden. Pystykasvuisen lajin vihreät oksat ovat alkuvaiheessa kulmikkaita, mutta muuttuvat myöhemmin pyöreiksi. Kasvi leviää pääasiassa pitkillä rönsyillään. Oksien kuori on hienosti raidallista ja kaljua, nuorena vihreää.
Kerrian vuorottaiset lehdet jakautuvat lehtivarteen ja -lapaan. Lehtivarsi on 5-15 millimetriä pitkä ja kalju. Yksinkertainen, vaaleanvihreä lehtilapa on kulmikas-soikea tai soikea, pitkästi teräväkärkinen, 3-10 senttimetriä pitkä ja 2-4 leveä. Lehtilaita on terävästi sahalaitainen. Kukinnan jälkeen putoavilla nahkamaisilla korvakkeilla on ripsimäinen reuna.
Jokioisten Koetus
1990- ja 2000-luku
Koetus nousi vuonna 1991 uuteen Ykköspesis-sarjaan jossa miesten pesäpallojoukkue pelasi kauteen 1997 asti. Vuosituhannen vaihteessa Koetus vuorotteli Ykköspesiksen ja alemman sarjatason, Suomensarjan, välillä. Vuonna 2001 tehty organisaatiomuutos keskitti Koetuksen toiminnan lähinnä erikoistumiseen pesäpallossa. Kaudet 2001-2004 Koetus pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla nousten kausiksi 2005-2006 Ykköspesikseen. Suomensarjakauden 2007 jälkeen Koetus nousi jälleen Ykköspesikseen sijoittuen kaudella 2009 historiansa parhaimpaan sijoitukseen; viidenneksi. Kaudesta 2011 lähtien Koetus on pelannut Suomensarjassa.
Kerria
Kukat ja hedelmät
Kesä-elokuussa kypsyvä hedelmä on kalju, ryppyinen, rusehtavanmusta, soikea pähkylä, jonka koko on 4-4,5 × 3,5-4 millimetriä. Siemenet sisältävät pieniä määriä amygdaliinia, sinihappoglykosidia, jota on myös muiden ruusukasvien siemenissä.
Jokioisten Koetus
Seuran kotikenttä
Jokioisten Koetus pelaa pesäpallon kotiottelunsa Jokioisten pesäpallokentällä. Kentälle on tehty hiekkatekonurmi vuonna 2008. Jokioisten kunnan osuus kentän rakentamisessa oli 130 000 euroa. Kentän vihkäisotteluna pelattiin Superpesis-ottelu Hyvinkään ja Kouvola välillä. Ottelua seurasi tuolloin 1022 katsojaa.
Kerria
Kromosomiluku
Kerrian kromosomiluku on 2n = 18.
Jokioisten Koetus
Junioritoiminta
* Yhteisjoukkue Hämeenlinnan Paukun kanssa.
Kerria
Levinneisyys ja käyttö
Kerrian villimuoto on alun perin kotoisin Kiinasta, kun taas viljelymuotoja tunnetaan pääasiassa Japanista. Kerria menestyy lähes kaikissa ei-happamissa maalajeissa. Kasvia pidetään "teollisuudenkestävänä", sillä se sietää hyvin pakokaasuja, minkä vuoksi sitä istutetaan usein etupihoille ja tienvarsille. Euroopassa laji on kotiutunut luontoon Sveitsissä ja Valko-Venäjällä, muissa maissa sitä tavataan vain satunnaisesti villiytyneenä.
Lajikkeita
pienoiskuva|upright|Lähikuva pallerokerrian (Kerria japonica 'Pleniflora') kerrannaisesta kukasta Viljellyt muodot ovat tavallisesti kaikin puolin suurempia kuin luonnonvaraiset; niillä on myös suuremmat rönsyt.
Jokioisten Koetus
Junioritoiminta
Kaudella 2023 miesten superpesiksessä pelasi neljä pelaajaa, joiden kasvattajaseurana on ollut Jokioisten Koetus; Juho Hacklin, Teemu Nurmio, Patrik Vartama ja Tomi Lehtonen.
Loaded
Loaded voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pekka Jokinen (professori)
Pekka Jokinen (s. 1961) on luonnonvarapolitiikan professori Itä-Suomen yliopiston historia- ja maantieteiden laitoksessa. Hän on suorittanut valtiotieteiden tohtorin tutkinnon ympäristösosiologian alalta Turun yliopistossa 1995. Väitöskirja käsitteli suomalaista maatalouden ympäristöpolitiikkaa ajanjaksolla 1970–1994.
Asiantuntemus
Pekka Jokisen tutkimuksen ja asiantuntemuksen ala on yhteiskuntatieteellinen ympäristötutkimus, erityisesti ympäristö- ja luonnonvarapolitiikka. Hänen nykyisten tutkimushankkeidensa aiheita ovat ympäristöpolitiikan instituutiot, sääntelymallit ja verkostot, maaseudun monitasoinen ympäristöhallinta, luonnonvarat ja rakennemuutos sekä ekosysteemipalvelut. Jokisen julkaisuluettelossa on 125 nimekettä, ja hän on pitänyt 50 esitelmää kansainvälisissä konferensseissa.
Guy Kingsley Poynter
Guy Kingsley Poynter (3. syyskuuta 1915 Great Neck, New York – 1983 ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa brittiläisissä elokuvissa Tulva (1958) ja Älä odota armoa (1963). BBC:n tieteiskuunnelmasarjassa Journey into Space hän esitti Doc Matthewsin roolin.
Felix Wankel
Felix Wankel (13. elokuuta 1902 – 9. lokakuuta 1988) oli saksalainen wankelmoottorin keksijä. Hän syntyi Saksassa Lahrin kaupungissa, Schwabenin maakunnassa.
Wankelin ensimmäinen työ oli lehden painaminen ja varastointi, mutta hän oli enemmän omistautunut tekniikan tutkimiseen. Kun häneltä loppuivat työt lehtipainossa, hän avasi oman työpajansa vuonna 1924 Heidelbergiin. Wankel sai kiertomäntämoottorin idean vuonna 1924 ja haki tälle voiteluturbiinille patenttia vuonna 1926. Patentti evättiin, koska Enken vuonna 1886 suunnittelemaa laitetta pidettiin samankaltaisena. Vuonna 1927 Wankel näki unessa "Wankel"-moottorin toimintaperiaatteen. Herättyään hän hahmotteli laitteen paperille ja hänelle myönnettiin kiertomäntämoottorin patentti vuonna 1929. Vuonna 1933 Wankel haki patenttia DKM-moottorille (Drehkolbenmotor). Patentti myönnettiin vasta kolme vuotta myöhemmin.
Monen keskiluokkaisen saksalaisen elämä mullistui 1920-luvulla inflaation iskiessä Saksaan. Tänä aikana Wankel liittyi Hitlerin joukkoihin ja tapasi siellä muun muassa vaimonsa Emmy Kirnin. Vuonna 1933 Wankel paljasti Saksan korruptoituneisuutta ja joutui sen johdosta vankilaan muutamaksi kuukaudeksi Lahrnin maakunnassa. Hänet vapautettiin, kun viranomaiset huomasivat hänen kykynsä koneiden parissa.
Seuraavina vuosina hän teki töitä muun muassa BMW:lle, Junkersille ja Daimler-Benzille auttaen näitä tiivisteongelmissa, joihin Wankel oli erikoistunut, sekä myös heidän omien kiertomäntämoottorien kehityksessä. Wankel jatkoi DKM-moottorin prototyypin sekä muiden kiertomoottorien ja pumppujen kehittelyä ja testailua. Vuonna 1945 Ranskan armeija valloitti Wankelin työpajan ja kehitystulokset tuhottiin. Wankel vangittiin vuodeksi ja vapautettiin vuonna 1946.
Liittoutuneiden miehityksen aikaan Wankel alkoi salaa kirjoittamaan kirjaa kiertomäntämoottoreista. Hän onnistui jatkamaan moottoreiden kehittämistä vuonna 1951, jolloin hän meni töihin NSU:lle ja tapasi siellä Walter Froeden, joka oli moottoripyöräkehittämisen johtaja. Tuloksena oli KKM-moottori (Kreiskolbenmotor), joka oli paranneltu versio DKM-moottorista.
thumb|Wankel-moottorin toimintaperiaate Ensimmäinen varsinaisesti toimiva Wankel-moottori oli DKM-tyyppinen ja käynnistettiin helmikuussa vuonna 1957. Toukokuussa prototyyppimoottori pyöri kaksi tuntia ja se tuotti 21 hevosvoimaa. Ensimmäistä KKM-tyyppistä moottoria päästiin kokeilemaan 7. heinäkuuta vuonna 1958. Moni ihminen oli ehdottanut kiertomäntämoottorin ideoita ja suunnitelmia, mutta kukaan ei ollut kehitellyt sitä niin pitkälle ja hartaasti kuin Felix Wankel.
Konstantinos VIII
thumb|right|250 px|Konstantinos VIII:n lyöttämä Histamenon, Kristus kolikon toisella ja keisari toisella puolella Konstantinos VIII Porfyrogennitos (kreikaksi Κωνσταντίνος, 960 – 15. marraskuuta 1028) oli Bysantin keisari 15. joulukuuta 1025 – 15. marraskuuta 1028. Hän oli keisari Romanos II:n ja keisarinna Theofanon poika sekä maineikkaan Basileios II veli. Teoriassa Konstantinos oli Basileioksen kanssahallitsija vuodesta 976, mutta todellisuudessa Konstantinoksella oli hyvin vähän tekemistä valtakunnan hallinnan kanssa niiden 49 vuoden aikana, jona Basileios hallitsi. Konstantinoksen sanotaan eläneen elämänsä ylellisyydessä ja ilman vastuuta.
Felix Wankel
Felix Wankel tutki yhdessä NSU:n kanssa kaikenlaisia näkökulmia moottoria kehitellessä, kuten tiivistys, tulpan paikka, portin ajoitus, voitelu, jäähdytys, materiaalit ja valmistuskustannukset sekä kestävyydet.
Konstantinos VIII
Kun Basileios kuoli 15. joulukuuta 1025, Konstantinoksesta tuli viimein yksinhallitsija. Hän suhtautui valtion asioihin melko välinpitämättömästi ja keisarin arvovalta heikkeni. Suurtilalliset, pääkaupungin virkamiehistö ja maakuntien sotilasaateli kamppailivat vallasta.
Kuten veljensä, myös Konstantinos kuoli ilman miespuolisia perillisiä. Bysantin perimyssäädösten mukaan keisarin leski tai muu sukulainen sai valita uuden keisarin, jos tämä kuoli ilman perillisiä. Näin tuli Konstantinoksen tyttärestä Zoesta uusi hallitsija ja Zoen miehestä Romanos III Argyroksen keisari Zoen rinnalle. Tätä seurasi kaksi muuta Zoen puolisoa. Hallitsija alkoi tällöin suosia suurtilallisia pientilallisten kustannuksella, mikä kiihdytti valtakunnan hajaannusta.
Jugnu
Satelliitissa on muistokapseli, joillaisia on tapana valaa talojen anturoihin. Kapselissa on lista yliopiston prosessoreiden meriiteistä. Satelliitti painaa 3 kg ja sen särmän pituus on 34 cm.
Felix Wankel
NSU käytti wankelmoottoria NSU Spiderissä vuodesta 1963 ja myöhemmin Ro 80 -mallissa, jota tuotettiin vuoteen 1977 asti. Myöhemmin japanilaiset, etenkin Mazda, ovat käyttäneet wankelmoottoria. Muita tätä moottorityyppiä kokeilleita valmistajia ovat Lada, Datsun, Citroen, Audi ja Chevrolet.
Felix Wankelin muu elämä
Wankel ei ollut ainoastaan teknikko, vaan menestyi myös talouselämässä. Hän perustikin yhdessä Ernst Hutzenlaubin kanssa vuonna 1957 oman Wankel GmbH -yrityksen, joka myytiin vuonna 1971 LonRho:lle 100 miljoonalla Saksan markalla. Wankelille myönnettiin monia eri kunnianosoituksia ja arvonimiä:
Myös katuja on nimetty hänen mukaan ympäri Saksaa. Hän lahjoitti paljon rahaa eläinjärjestöille, koska rakasti eläimiä. Hän perusti kehitysjärjestön, joka palkitsi yrityksiä, jotka eivät vahingoittaneet eläviä eläimiä kokeissaan.
Felix Wankel ei omistanut koskaan ajokorttia. Felix Wankel menehtyi 9. lokakuuta vuonna 1988 Lindaussa oltuaan pitkään sairaana. Hänelle myönnettiin elämänsä aikana monta patenttia, joista viimeisin tammikuussa 1989. Wankelin oli lähettänyt hakemuksen kyseiseen patenttiin vuonna 1987.
Daimler Ferret
Daimler Ferret (tunnetaan myös nimillä Ferret armoured car ja Ferret Scout car) on Daimler Motor Companyn valmistama panssariauto. Auto oli laajasti Britannian armeijan sekä Kansainyhteisön joukkojen käytössä ja sitä käytettiin lähinnä tiedustelutehtäviin. Daimler Ferretiä valmistettiin yhteensä 4 409 kappaletta vuosina 1952–1971.
Historia
Daimler Ferret kehitettiin vuonna 1949, koska Britannian armeijan toisessa maailmansodassa käyttämät panssariautot olivat vanhentuneet eivätkä vastanneet taistelukäytön edellytyksiä. Uuden panssariauton kehittäminen uskottiin Daimler Motor Companylle, koska yhtiön aikaisemmin valmistama Daimler Dingo oli osoittautunut toimivaksi malliksi. Vaikka Ferretin rakenne oli uusi, siinä oli myös useita Daimler Dingosta tuttuja ominaisuuksia. Ferret rakennettiin itsekantavan korin ympärille, joka mahdollisti autolle matalan profiilin. Panssariauto varustettiin nelivedolla ja puhkeamattomilla renkailla. Pääaseen lisäksi Ferretin runkoon on kiinnitetty kuusi kranaatinheitintä, joilla oli mahdollista ampua savukranaatteja.
Daimler Ferret on suhteellisen nopea panssariauto ja sen pieni koko mahdollistaa auton käytön kaupunkiolosuhteissa.
Käyttäjät
Nykyisin Ferret on poistunut Britannian armeijan palveluskäytöstä, mutta useat Kansainyhteisön maat käyttävät sitä edelleen aktiivipalveluksessa.
Mallit
Daimler Ferretistä valmistettiin yhteensä yli 60 erilaista versiota. Osa malleista rakennettiin ilman tykkitornia ja osa varustettiin Swingfire panssarintorjuntaohjuksilla.
Genoveva
Genoveva, Brabantin herttuatar, on Saksan ja Ranskan kansankirjallisuudessa esiintyvä taruhenkilö. Hänen puolisonsa oli Trierissä sijainneen Hohensimmernin linnan linnakreivi Siegfried. Hänen sanotaan eläneen 700-luvulla. Tarinan mukaan kreivin hovimestari Golo koetti vietellä Genovevaa ja syytti tätä valheellisesti aviorikoksesta. Genoveva tuomittiin kuolemaan, mutta hän pelastui, kun palvelija, jonka oli pantava tuomio täytäntöön, tunsi sääliä häntä kohtaan ja jätti hänet erämaahan Ardennien metsään. Genoveva elätti eräässä luolassa kuusi vuotta itseään ja siellä synnyttämäänsä poikaa naarashirven maidolla, kunnes hänen viattomuudestaan varmistunut miehensä löysi hänet metsästysretkellä ja vei takaisin linnaan.
Tarinan alkuperästä on erimielisyyttä. Hahmo esiintyy ranskan- ja saksankielisessä kansankirjallisuudessa 1400-luvulta alkaen. Myöhemmin aihetta ovat käsitelleet useat kirjailijat, kuten Ludwig Tieck, Friedrich Hebbel ja säveltäjät, kuten Robert Schumann, sekä kirjailija Christoph von Schmid, jonka Genoveva on suomennettu useita kertoja.
Eemeli Rautiainen
Viipurin Talikkalassa kasvanut Rautiainen työskenteli merimiehenä ja julkaisi jo 1920-luvun alussa runoja ja kertomuksia amerikansuomalaisissa lehdissä. Hän laati myös näytelmiä työväennäyttämöille. Rautiainen saapui Yhdysvalloista Neuvosto-Karjalaan vuonna 1931.
Vanhakaupunki
Vanha kaupunki sijaitsee usein (joskaan ei välttämättä) kaupungin keskustassa ja sen rakennuskanta ja asemakaava ovat tyypillisesti selvästi vanhemmat kuin keskustan muissa osissa. Monesti vanha kaupunki on se alue, jolle kaupunki on alkujaan perustettu.
Pohjois-Afrikan arabimaiden kaupunkien vanhoista muurien ympäröimistä keskustakortteleista käytetään nimitystä medina.
Vanhakaupunki kaupungin entisen sijaintipaikan nimenä
Suomessa nimi Vanhakaupunki esiintyy myös erisnimenä ainakin Helsingissä, jossa on Vanhakaupunki-niminen kaupunginosa. Sen nimi viittaa kaupungin entiseen sijaintipaikkaan.
Kaupungin entistä sijaintipaikkaa voivat tarkoittaa myös sekä Suomessa että muualla sen kaltaiset nimet kuin Vanha Vaasa ja Vanha Uppsala. Vanhassa Vaasassa sijaitsi Vaasan kaupunki ennen vuonna 1852 tapahtunutta tulipaloa, ja Vanha Uppsala oli nykyisen Uppsalan kaupungin edeltäjänä ollut vanha keskuspaikka.
Eva Pope
Eva Pope (s. 16. marraskuuta 1967 Appley Bridge, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli Tanya Pooley televisiosarjassa Coronation Street vuosina 1993–1994. Tämän jälkeen hän on ollut mukana lukuisissa eri sarjoissa, kuten Rimakauhua ja rakkautta, Sairaalaelämää, Sydämen asialla, Dream Team, Bad Girls, Life on Mars ja Elämä käsissä. Vuosina 2007–2010 hän näytteli rehtori Rachel Masonia Suomessakin esitetyssä BBC:n menestyssarjassa Waterloo Roadin koulu.
Quán Khí Đạo
Quán Khí Đạo on alkujaan Kiinasta ja  Vietnamista lähtenyt kamppailulaji. Se on saanut nykyiset sääntönsä 1980-luvulla, mutta lajin takana ovat alueen kamppailulajiperinteet tuhansien vuosien takaa, kuten Shaolin. Lajissa käytetään käsiä, jalkoja hyppyjä ja saksipotkuja. Monet liikkeet on nimetty eläinten mukaan.
Korkkipuut
Korkkipuut (Phellodendron) on ruutakasvien heimoon kuuluva kasvisuku, joka sisältää vain kaksi Kaakkois- ja Itä-Aasiassa luonnonvaraisena kasvavaa lajia. Korkkia saadaan korkkitammesta (Quercus suber), joka ei ole sukua korkkipuille.
Ulkonäkö ja koko
Korkkipuut ovat kesävihantia puita, joiden nimi tulee niiden korkkimaisesta kuoresta. Nila on väriltään voimakkaankeltaista. Talvisilmut ovat piilossa lehtivarren tyven alla. Vastakkaiset lehdet jakautuvat lehtivarteen ja -lapaan. Lehtilapa on parittomasti jakautunut ja koostuu 5–13 lehdykästä. Lehdykät ovat läpikuultavien rauhasten peittämiä ja tuoksuvat aromaattisilta.
Korkkipuut ovat kaksikotisia kasveja, joiden yksineuvoiset kukat sijaitsevat oksankärjissä olevissa terttumaisissa kukinnoissa. Pienehköt kukat ovat väriltään kellertävänvihreitä ja tavallisesti viisiteräisiä. Hedelmä on musta luumarja, joka sisältää viisi yksisiemenistä ydintä.
Käyttö
Korkkipuiden puuaineksessa on rengashuokosia. Niiden arvokasta sydänpuuta käytetään puusepäntöihin. Nilasta, hedelmistä ja lehdistä voidaan uuttaa eteerisiä öljyjä.
Luokittelu
Suvun Phellodendron kuvasi ensimmäisenä Franz Joseph Ruprecht vuonna 1857 julkaisussa Bulletin de la Classe Physico-Mathématique de l'Académie Impériale des Sciences de Saint-Pétersbourg, 15, 23–24, sivuilla 353–356. Suvun tyyppilaji on Phellodendron amurense Rupr. .
Korkkipuiden sukuun on aiemmin voitu luokitella jopa kymmenen lajia, mutta vuonna 2006 niiden lukumäärä vähennettiin kahteen:
Nykänen
Nykänen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Nykäsiä ovat:
Har Nof
Har Nof on kukkulan rinteellä sijaitseva asuinalue Israelissa Jerusalemin länsiosassa. Alueella asuu noin 20 000 asukasta, pääasiassa ortodoksijuutalaisia. Har Nofin ensimmäiset talot rakennettiin 1980-luvun alkupuolella.
Ksenomania
Ksenomania tarkoittaa muukalaisuuden ylenmääräistä tai suunnatonta ihailua. Se on ksenofobian eli muukalaispelon tai -kammon vastakohta.
Kaarle VII (Ranska)
pienoiskuva|[[Jean Fouquetin maalaama Kaarle VII:n muotokuva 1440-luvun jälkipuoliskolta.]]
Kaarle VII Voitokas oli Valois-dynastiaan kuulunut Ranskan kuningas, joka hallitsi vuosina 1422–1461. Hänet tunnetaan Ranskassa myös lempinimillä Charles Le Bien-servi (”Hyvin palvellut Kaarle”) ja Le Victorieux (”Voittoisa”).
Elämäkerta
Kaarle VII oli edellisen kuninkaan Kaarle VI:n ja Baijerin Isabellan vanhin poika, eli dauphin. Tämän kuoltua vuonna 1422 Kaarle VII:n asema oli kruununtavoittelun kannalta hankala; Kaarle VI oli sopinut Troyes’n rauhansopimuksessa vuonna 1420, että Ranskan seuraavaksi kuninkaaksi tulisi Englannin kuninkaan Henrik V:n ja Valois’n Katariinan poika, joka oli syntynyt vuotta aiemmin.
Vaikka myös parlamentti oli vahvistanut sopimuksen, monet ranskalaiset katsoivat, että kyse oli vain Kaarle VI:n mielipuolisuuden synnyttämästä erheestä, jota ei tarvinnut noudattaa. Näin ajatteli etenkin Jeanne d’Arc, joka vuonna 1429 puoliväkisin ”raahasi” Kaarlen Reimsiin kruunattavaksi. Myös Englannin Henrik VI kruunattiin Ranskan kuninkaaksi vuonna 1431 Notre Damessa, mutta hän jäi varjohallitsijaksi. Kaarle VII:n kaudella Ranska valloitti takaisin Pariisin ja kaikki Englannin ranskalaiset alueet Calais’ta lukuun ottamatta.
Kaarle VII:n kruunajaisissa Kaarle VI:n kuoleman jälkeen käytettiin ensi kertaa tunnettua lausahdusta ”Kuningas on kuollut. Kauan eläköön kuningas!”.
Kaarle VII:n sotilaallisesti merkittävin uudistus oli vuoden 1445 asetus, jolla Ranskan armeija muuttui täysin kuninkaan johtamaksi ammattipohjaiseksi armeijaksi. Feodaalivelvollisuuden sijaan ritareille maksettiin nyt palkkaa, ja upseerien nimityksissä kiinnitettiin huomiota kyvykkyyteen enemmän kuin syntyperään. Sotilaskuria parannettiin ja taktiikoita uudistettiin niin, että Ranskan armeija oli 1440-luvun lopulle tultaessa joka suhteessa ylivoimainen verrattuna Englannin armeijaan.
Kaarle VII perusti myös Poitiers’n yliopiston vuonna 1432, ja hänen hallituskaudellaan kansalaisten vauraus lisääntyi. Vaikka häntä onkin joskus arvosteltu päättämättömyyden takia, hän onnistui parantamaan valtakunnan poliittista ja taloudellista asemaa huomattavan paljon lähes neljänkymmenen hallitusvuotensa aikana.
Kaarle VII kihlattiin Anjoun Marian kanssa vuonna 1413, ja heidät vihittiin joulukuussa 1422. 24 vuotta kestäneen avioliiton aikana syntyi 14 lasta, joista kuusi eli aikuisikään asti.
Kaarlen kuoltua valtaistuimelle nousi hänen poikansa Ludvig XI, joka oli jo isänsä elinaikana avoimesti noussut kapinaan tätä vastaan.
Luettelo Tähtien sodan planeetoista ja kuista
Tähtien sodan fiktiivisessä galaksissa esiintyy useita planeettoja ja kuita.
Astrografia
Lucasfilm Story Groupin jäsenen, Pablo Hidalgon, laatiman kartan mukaan Tähtien sodan galaksi koostuu näistä alueista:
Galaksia kiertää myös kolme pienempää galaksia, joista yksi on nimeltään Rishi Maze. Tasavalta ei kuitenkaan koskaan yrittänyt laajentua näihin galakseihin, koska suurin osa niiden alueista on asuinkelvottomia. Yksi kartoitettu planeetta, Kamino, on ekstragalaktinen, koska se oli alun perin osa Rishi Mazea ja on nykyään osa päägalaksia, mutta sijaitsee Ulkokehän ulkopuolella.
Kaanon
Alla on lueteltu tärkeimmät planeetat ja kuut Tähtien sota -elokuvista ja muista virallisen kaanonin medioista (mukaan lukien Alderaan):
Legends
Alla on lueteltu tärkeimmät planeetat ja kuut Tähtien sodan oheismateriaalista, jotka uudelleenbrändättiin vuonna 2014 nimelle Star Wars Legends: