cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adam Cieślar
Yhdistetyn maailmancupissa Cieślar kilpaili ensimmäisen kerran Vikersundissa maaliskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kuusamossa marraskuussa 2013 oltuaan 22:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 18:nneksi Val di Fiemmessä helmikuussa 2016. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Cieślar sijoittui normaalimäen kilpailussa 42:nneksi ja suurmäen kilpailussa 46:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 39:s ja suurmäen kilpailussa 37:s.
Harlu (Karjalan tasavalta)
thumb|220px|Harlun kunta Pitkärannan piirin kartalla. thumb|220px|Harlun asemarakennus. Harlu on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jänisjoen varrella 47 kilometriä Pitkärannasta maanteitse luoteeseen. Taajamassa on 828 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus
Harlun kunnan pinta-ala on 261 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Suojärven piirin Loimolan, kaakossa Pitkärannan piirin Läskelän, lounaassa Sortavalan ja lännessä Sortavalan piirin Kaalamon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki, Alatsoja ja Pirokanoja. Suurimmat järvet ovat Laatokan ohella Jänisjärvi ja Suistamonjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, gneissigranitti, liuske ja rakennuskivi. Seudulle suunnitellaan Laatokan saariston kansallispuistoa.
Historia
Nykyinen Harlun kunta käsittää ennen talvi- ja jatkosotaa Suomeen kuuluneen Harlun kunnan pohjoisosan. Harlun kirkonkylä tunnettiin myös nimellä Leppäkoski. Siellä oli Läskelän paperitehtaan yhteyteen kuulunut sellu- ja paperitehdas, joka lopetti toimintansa 1980-luvun lopussa. Vuonna 1959 Harlun taajamassa oli 4 000, vuonna 1979 2 000 ja vuonna 2002 1 100 asukasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen A130-maantie. Harlusta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Petroskoihin, Suojärvelle ja Sortavalaan. Rautalahdessa on huoltoasema.
Jänisjärven asemalla yhtyvät Lotinapeltoon, Suojärvelle ja Hiitolaan johtavat rautatiet. Radoilla on myös Harlun asema sekä Alatun ja Hämekosken pysäkit.
Seudun pääelinkeinot ovat metsäteollisuus ja maatalous. Kunnassa toimii kaksi puunjalostuslaitosta, kalanviljelylaitos ja leipomo. Jänisjoella on vuonna 1903 rakennettu Hämekosken ja vuonna 1936 valmistunut Harlun vesivoimalaitos.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kansantaiteen talo, poliklinikka, yleinen sauna, posti, ruokala ja muutama kauppa. Taajamassa on helluntailaiskirkko.
Nähtävyydet ja matkailu
Harlun taajamalla on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkejä ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu pappila sekä 1800-luvun loppupuolelta peräisin oleva asuintalo ja lastentarhan talo. Taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Rautalahden lähistöllä on lomakylä sekä kalastus- ja metsästysmaja ja Jänisjärven asemalla lomakylä. Matkailijoita houkuttelee Jänisjoen melontareitti.
Sami Myllys
Sami Myllys on suomalainen dokumenttielokuvien ohjaaja, tuottaja, kuvaaja ja käsikirjoittaja.
Nobody’s Perfect
Nobody’s Perfect on Deep Purplen livealbumi vuodelta 1988.
Taustatietoa
Albumi nauhoitettiin seuraavissa paikoissa: Irvine Meadows (23.5.1987), Phoenix (30.5.1987), Oslo (22.8.1987) ja Verona (6.9.1987). "Hush" uudelleennauhoitettiin 20-vuotisjuhlan kunniaksi helmikuussa 1988 Hook End Manor -studioilla Englannissa. Myös "Black Night" uudelleennauhoitettiin, mutta jätettiin julkaisematta. "Bad Attitude" ja "Space Truckin'" olivat alun perin vain lp-versiossa ja "Dead or Alive" vain kasettiversiossa. Remasteroitu cd-versio sisältää kaikki kappaleet.
Shrek kolmas (videopeli)
Shrek kolmas (Shrek the Third) on Activisionin julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna Game Boy Advance, Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation Portable, Windows, Wii ja Xbox 360 alustoille.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6/10.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 5/10. Peliä on kuvattu laiskasti ja hutiloidusti tehdyksi, joka luottaa brändin maineeseen eikä kiinnostavaan tai kekseliääseen pelaamiseen.
Nummelan työväentalo Rientola
Nummelan työväentalo Rientola on vuonna 1905 perustetun Työväenyhdistys Nummelan Elon rakennus Vihdin Nummelan taajamassa Pisteenkaaren ja Työväentien kulmassa. Talo on valmistunut 1908.
Talo rakennettiin Tuusan tilan omistajalta K. Sammalkarilta vuokratulle tontille, joka oli kooltaan noin 2 500 neliömetriä. Yhdistys osti 1928 tontin omaksi 10 000 markalla. Rakentajiksi oli palkattu pääasiassa yhdistyksen omaa jäsenkuntaa. Rakennuksen pinta-alaksi tuli 18 × 10 metriä, josta juhlasali vei 11 × 10 metriä. Siihen liittyi lisäksi näyttämötilat, ravintola ja sittemmin purettu parveke. Yläkertaan tuli vahtimestarille pieni asunto, jossa nyt on kokoushuone. Taloa jatkettiinkin 1916 Edvard Helteen piirustusten mukaan. 7 x 12,5 metrin suuruiseen tilaan tuli näyttämöosa ja pukuhuoneet.
1970-luvulla taloon rakennettiin aikakauden tyylinmukainen siipi, joka myöhemmässä rakennusvaiheessa 1980-luvulla korjattiin sopeutumaan vanhaan.
Talossa oli alkujaan myös kirjasto, joka kuitenkin myytiin kunnalle vuonna 1936, jolloin perustettiin piirikirjasto.
Työväentalon pihalla on Veikko Helteen muistomerkki.
Projektio (lineaarialgebra)
Yksinkertainen esimerkki projektiosta
Halutaan projisoida 3-ulotteisen avaruuden piste p3D(=x, y, z) xy-tasoon. Projektiomatriisi P on tällöin seuraavanlainen:
Projisoitu piste saadaan kertomalla alkuperäinen piste projektiomatriisilla:
Soinlahden rautatieasema
Soinlahden rautatieasema sijaitsee lähes Soinlahden kylän keskustassa Iisalmen ja Kontiomäen välisellä rataosalla. Asemalla ei ole matkustajapalvelua, tavaraliikenteen palvelut hoitaa Iisalmen asemalta saapuva jakelujuna. Bruno Granholmin suunnittelema vuonna 1904 valmistunut Soinlahden alkuperäinen asemarakennus tuhoutui tulipalossa 22.–23. joulukuuta 2000. Sähköistystöiden aikana vuosina 2004–2006 liikenteenohjaustilana toimi pieni parakkirakennus. Liikennepaikka jäi miehittämättömäksi linjavaihteeksi 15. syyskuuta 2006, kun kauko-ohjaus otettiin käyttöön.
Ylpeys ja ennakkoluulo (täsmennyssivu)
Ylpeys ja ennakkoluulo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Columbus Blue Jackets
Columbus Blue Jackets on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Columbus Ohion osavaltiossa. Seura kuuluu NHL-liigan Itäisen konferenssin Metropolien divisioonaan.
Uuden joukkueen rakennus (1997–2000)
Cleveland Baronsin lopetettua vuonna 1978 joutuivat Ohion jääkiekkokannattajat odottamaan 22 vuotta uutta NHL-seuraa. Columbus haki usean muun kaupungin kanssa NHL:n laajennuspaikkaa vuonna 1996. Kaupungissa järjestettiin epäonnistunut kansanäänestys julkisrahoitteisen areenan rakentamisesta, mikä olisi ollut merkittävä askel kohti hakemuksen hyväksymistä. Lopulta vakuutusyhtiö Nationwide lupasi rahoittaa 175 miljoonaa dollaria maksaneen areenan toukokuussa 1997. Kesäkuussa NHL ilmoitti hyväksyneensä Columbuksen hakemuksen.
Columbuksen uudelle jääkiekkoseuralle järjestettiin vuonna 1997 nimikilpailu, johon tuli yli 14 000 nimiehdotusta. Ehdotuksista valittiin lopulta Blue Jackets ("sinitakkiset"), joka on viittaus Ohion historiaan: Ohiosta liittyi Unionin armeijaan (jonka univormu oli väriltään sininen) enemmän sotilaita kuin mistään muusta Yhdysvaltain osavaltiosta, minkä lisäksi iso osa Unionin armeijan käyttämistä sinisistä univormuista oli valmistettu Columbuksessa.
Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild osallistuivat NHL:n laajennusvaraustilaisuuteen kesäkuussa 2000.
2000–2005
Blue Jackets pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 7. lokakuuta 2000; ottelu päättyi Chicago Blackhawksin 5–3-voittoon. Bruce Gardiner teki Blue Jacketsin historian ensimmäisen NHL-maalin. Joukkue saavutti ensimmäisellä NHL-kaudellaan 71 pistettä, eikä pääsyt pudotuspeleihin. Geoff Sanderson saavutti Blue Jacketsin organisaation ensimmäisenä pelaajana 30 maalia. Ron Tugnutt, jonka kanssa Blue Jackets teki sopimuksen kesällä 2000, torjui joukkueelle 22 voittoa. Tämä oli NHL:n laajennusjoukkueiden maalivahtien ennätys.
Kesällä 2002 Blue Jackets vaihtoi toisen kierroksen varausvuoronsa (32. varaus) ja Ron Tugnuttin Dallas Starsiin vaihdossa ykköskierroksen varausvuoroon (20. varaus). Varaustilaisuuden aamuna Blue Jackets vaihtoi kolmannen kierroksen varausvuoron ja myöhemmin sovittavan varausvuoron vuoden 2003 varaustilaisuuteen, saaden Florida Panthersilta koko tilaisuuden ensimmäisen varausvuoron. Blue Jackets varasi tällä varausvuorollaan Rick Nashin.
Kauden alku oli Blue Jacketsin seurahistorian paras (14 pelin saldo 7–5–1–1). Hyvän alun takia kannattajien odotukset kasvoivat korkeammiksi, mutta lopulta joukkue palasi keskinkertaisuuteen ja jäi jälleen pudotuspelien ulkopuolelle. Kauden aikana seuran manageri Doug MacLean korvasi päävalmentaja Dave Kingin. Marc Denis oli joukkueen selvä ykkösmaalivahti pelaten 77 ottelua. Hän pelasi myös suurimman minuuttimäärän yhdessä kaudessa pelatuissa otteluissa ja teki uuden NHL-ennätyksen 4 511 pelatulla minuutillaan.
Kausi oli surkea Blue Jacketsille, vaikka joukkue oli vahvistunut kovasti kesän aikana. Kesällä joukkueeseen tuli muun muassa Todd Marchant viiden vuoden sopimuksella ja kovaotteinen puolustaja Darryl Sydor. Manageri MacLean astui sivuun valmentajan paikalta tehden tilaa uudelle valmentajalle Gerard Gallantille. Blue Jackets pelasi kuitenkin historiansa toiseksi huonoimman kauden saaden 62 pistettä. Rick Nash jakoi 41 maalillaan liigan parhaan maalintekijän palkinnon yhdessä Atlanta Thrashersin Ilja Kovaltšukin ja Calgary Flamesin Jarome Iginlan kanssa.
Työsulun jälkeen
Kesällä 2005 Blue Jackets hankki kovaluisen puolustajan, Adam Footen Colorado Avalanchesta kolmen vuoden sopimuksella. Näytti siltä, että Blue Jackets ottaisi vihdoin askeleen ylemmäs ja pääsisi pudotuspeleihin. Toisin kävi, sillä joukkue kärsi avainpelaajien Nashin, Rostislav Kleslan ja Gilbert Brulén loukkaantumisista. Blue Jackets hankki kauden aikana joukkueeseen supertähti Sergei Fjodorovin Mighty Ducks of Anaheimista vaihdossa Tyler Wrightiin ja François Beaucheminiin. Myös Todd Marchant päätyi vapaiden pelaajien listan kautta Anaheimiin. Blue Jackets ei päässyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin. Joukkue voitti 18 jatkoajalle menneestä ottelustaan 14, mikä oli kauden ennätys, ja pelasi tuohonastisen historiansa parhaan kautensa saavuttaen 35 voittoa ja 74 pistettä.
Kaudelle joukkueeseen tehtiin monia muutoksia. Kesällä Blue Jackets vaihtoi ykkösmaalivahtinsa Marc Denisin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Fredrik Norrenaan ja Fredrik Modiniin. Tällä tavoin Blue Jackets halusi antaa peliaikaa nuorelle maalivahdille Pascal Leclairelle. Blue Jackets hankki myös Anson Carterin, koska näytti siltä että Nikolai Žerdev pelaisi kauden Venäjällä. Žerdev pelasi Venäjällä kahdeksan ottelua, jonka jälkeen hän palasi Blue Jacketsiin päästyään sopuun manageri MacLeanin kanssa. 13. marraskuuta 2006 Blue Jackets erotti valmentajansa Gerard Gallantin. Seuraavana päivänä Blue Jackets ilmoitti, että Gary Agnew olisi väliaikainen korvaaja. 22. marraskuuta Ken Hitchcock nimettiin Blue Jacketsin valmentajaksi. Hitchcockin ensimmäisessä pelissä Blue Jackets voitti Ottawa Senatorsin, tehden viisi ylivoimamaalia, ottelu päättyi 6–2. Blue Jackets ei päässyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin.
pienoiskuva|250px|Nationwide Arenalla sijaitseva tykki, joka on ollut areenalla kaudesta 2007–2008 lähtien. Kausi oli Blue Jacketsin ensimmäinen kokonainen kausi Hitchcockin alaisuudessa. Kausi oli Blue Jacketsin historian paras; joukkue voitti 34 peliä ja saavutti 80 pistettä. 26. helmikuuta 2008 Blue Jackets vaihtoi kapteeninsa Adam Footen Colorado Avalancheen, mistä vastineeksi Blue Jackets sai valinnaisen varausvuoron. Rick Nashistä tuli joukkueen uusi kapteeni. Kauden jälkeen Nash valittiin NHL 2K9 -videopelin kanteen.
Kesällä 2008 ilmoitettiin, että huhtikuussa 2008 kuolleen omistajan John H. McConnellin poika John P. McConnell perii seuran isältään. Kesän aikana joukkue teki monia pelaajavaihtoja, kuten esimerkiksi Gilbert Brulé vaihdettiin Edmonton Oilersin Raffi Torresiin, sekä hyökkääjät Nikolai Žerdev ja Dan Fritsche siirtyivät New York Rangersiin vaihdossa Fjodor Tjutiniin ja Christian Bäckmaniin. Seura hankki myös vapaina pelaajina olleet Kristian Huseliuksen ja Mike Commodoren.
Kauden aikana Blue Jackets teki kaksi pelaajavaihtoa. Joukkue hankki Jason Williamsin Atlanta Thrashersista vaihdossa Clay Wilsoniin ja kuudennen kierroksen varausvuoroon. Joukkue hankki myös siirtoajan päättymisen kynnyksellä Ottawa Senatorsin taitavan keskushyökkääjän Antoine Vermetten vaihdossa Pascal Leclaireen. Kaudella 2008–2009 moni nuori pelaaja nousi esiin Blue Jacketsissa, etunenässä maalivahti Steve Mason, joka voitti vuoden tulokkaan palkinnon. Muita esiinnousijoita olivat Derick Brassard, Jakub Voráček ja Nikita Filatov. Blue Jackets pääsi ensimmäisen kerran NHL:n pudotuspeleihin, joissa se putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään Detroit Red Wingsille otteluvoitoin 4–0.
Kaudella Columbus erotti Hitchcockin, kun joukkue oli vasta läntisen konferenssin toiseksi viimeisenä. Hitchcockin paikan otti väliaikaisesti apulaisvalmentaja Claude Noel.
Blue Jackets koki monia muutoksia ennen kautta ja sen aikana. Heinäkuussa 2012 joukkueen monivuotinen tähtipelaaja Rick Nash myytiin hänen omasta tahdostaan New York Rangersiin, josta Blue Jackets sai vaihdossa muun muassa hyökkääjät Brandon Dubinsky ja Artjom Anisimov sekä puolustajan Tim Erixon. Helmikuussa 2013 suomalaisesta Jarmo Kekäläisestä tehtiin seuran uusi toimitusjohtaja tehtävää vuodesta 2007 hoitaneen Scott Howsonin irtisanomisen jälkeen. Kekäläisestä tuli ensimmäinen NHL-seuran toimitusjohtajana toiminut eurooppalainen. Huhtikuussa 2013 Blue Jackets hankki NHL-kauden siirtotakarajan kynnyksellä hyökkääjä Marián Gáboríkin New York Rangersista ja antoi vaihdossa muun muassa hyökkääjät Derick Brassardin ja Derek Dorsettin sekä puolustajan John Mooren. Niin ikään huhtikuussa 2013 seura myi maalivahti Steve Masonin Philadelphia Flyersiin, kun ennen kauden alkua juuri Philadelphiasta hankittu Sergei Bobrovski oli ohittanut hänet joukkueen ykkösmaalivahtina. Bobrovski valittiin kauden jälkeen NHL:n parhaan maalivahdin palkinnon Vezina Trophyn saajaksi. Blue Jackets voitti työsulun lyhentämän kauden aikana 24 ottelua ja hävisi 17 varsinaisella peliajalla sekä seitsemän jatkoajalla. Joukkue jäi niukasti pudotuspelien ulkopuolelle sijoittuen läntisen konferenssin yhdeksänneksi samoissa pisteissä (55) konferenssin viimeisen pudotuspelipaikan saaneen Minnesota Wildin kanssa.
Ennen kautta Blue Jackets siirrettiin NHL:n uuden divisioonajaon myötä läntisen konferenssin keskisestä divisioonasta itäisen konferenssin metropolien divisioonaan. Kesällä vapaana pelaajana 37,1 miljoonan dollarin sopimuksella seitsemäksi vuodeksi hankittu, alkukauden missannut Nathan Horton teki heti ensimmäisessä ottelussaan Blue Jacketsin paidassa ottelun voittomaalin. Tämä tapahtui joulukuun toinen päivä 2-0 voitossa Phoenix Coyotesia vastaan. Kauden kenties suurin vaihtouutinen oli vaihtojen takarajalla, kun Blue Jackets vaihtoi kauden aikana paljon loukkaantuneena olleen Gáboríkin Los Angeles Kingsiin vaihdossa Matt Frattiniin sekä kahteen varaukseen. Columbus Blue Jackets keräsi 43 voittoa, 32 häviötä sekä 7 jatkoaika- ja rangaistuslaukauskisahäviötä. Paras pistemies kaudella oli 82 ottelua pelannut Ryan Johansen 63 pisteellä (33+30). Blue Jackets selviytyi toista kertaa historiansa aikana Stanley Cup -pudotuspeleihin, itäisen konferenssin ensimmäisellä villillä kortilla. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Blue Jackets kohtasi Pittsburgh Penguinsin. Blue Jackets hävisi ottelusarjan kuudessa ottelussa voitoin 2-4, pudoten jatkosta.
Kaudella 2016–2017 Blue Jackets rikkoi seuraennätyksen voittamalla peräti 16 ottelua putkeen. Kausi 2016-2017 oli muutenkin onnistunut Blue Jacketsin pelatessa seurahistoriansa parhaan kauden. Kausi kuitenkin päättyi pettymykseen Blue Jacketsin tiputtua jo ensimmäisellä pudotuspelikierroksella jälleen Pittsburgh Penguinsille.
Joukkueenjohto
pienoiskuva|Entinen päävalmentaja John Tortorella.
Kapteenit
pienoiskuva|Rick Nash vuonna 2010.
Kausittaiset tilastot
Lähde
Lauhdutin
Lauhdutin on lämmönsiirrin, jossa virtaava höyry tai kaasu lauhdutetaan nesteeksi siirtämällä lämpöenergiaa fluidista toiseen virtaavaan aineeseen tai ympäristöön. Tavallisimpia käyttökohteita ovat voimalaitokset ja kompressorikylmäkoneet.
Voimalaitoslauhdutin
Lauhduttimen tehtävä voimalaitosprosessissa on turbiinista tulevan matalapaineisen höyryn lauhduttaminen vedeksi, jotta sitä voidaan pumpata kiertoprosessissa takaisin höyrystimeen. Höyryn tiivistyessä lauhduttimeen muodostuva alipaine lisää turbiinin hyötysuhdetta.
Lauhdutinta käytetään sekä lauhdevoimalaitoksissa että ydinvoimalaitoksissa. Näissä voimalaitoksissa tuotetaan vain sähköä, joten sen tuotannon hyötysuhde pyritään saamaan mahdollisimman suureksi, tavallisesti lauhdevoimalaitoksissa päästään noin 44 %:iin ja ydinvoimalaitoksissa noin 33 %:iin. Turbiiniin menevästä tuorehöyrystä saadaan eniten energiaa siirrettyä turbiinin pyörittämiseen ja siten sähkön tuotantoon generaattorissa, kun höyry paisuu mahdollisimman pieneen paineeseen. Tyypillisesti turbiinista tulevan höyryn paine on selvästi alle ilmanpaineen, joten lauhduttimessa pitää olla käytännössä tyhjiö höyryn virtaamisen aikaansaamiseksi. Tämä tuotetaan nk. ejektoreilla. Matalassa paineessa höyry tiivistyy vasta noin 20 °C:n lämpötilassa, joten lauhtumisessa vapautuva lämpö tulee johtaa vesistöön erityisellä lämmönvaihtimella eli lauhduttimella. Mikäli riittävän viileää vettä ei ole tarjolla, joudutaan käyttämään jäähdytystorneja, joissa lämpö siirretään ilmaan höyrystettävään veteen. Suomen oloissa jäähdytystorneja ei tavallisesti tarvita, sillä viileää vettä on tavallisesti riittävästi tarjolla. Lämpimämpien alueiden suurissa voimaloissa jäähdytystornit ovat tavallisia.
Memphis Grizzlies
Memphis Grizzlies (vuoteen 2001 Vancouver Grizzlies) on koripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Seura pelaa kotiottelunsa FedEx Forumissa Memphisissä, Tennesseessä.
Grizzlies kuuluu NBA:n läntisen konferenssin lounaiseen divisioonaan yhdessä Dallas Mavericksin, Houston Rocketsin, New Orleans Pelicansin ja San Antonio Spursin kanssa. Joukkue on parhaimmillaan yltänyt konferenssifinaaleihin kaudella 2012–2013.
Historia
thumb|left|Vancouver Grizzliesin logo Vancouver Grizzlies liittyi NBA:han vuonna 1995 yhdessä Toronto Raptorsin kanssa. Grizzlies ja Raptors olivat ensimmäiset kanadalaiset NBA-seurat sitten Toronto Huskiesin, joka lopetti toimintansa vuonna 1947 (liiga tunnettiin tuolloin vielä nimellä Basketball Association of America, BAA). Kesäkuussa 1995 järjestettiin laajennusvaraustilaisuus, jossa Grizzlies varasi muun muassa Greg Anthonyn (New York Knicks), Rodney Dentin (Orlando Magic) ja Antonio Harveyn (Los Angeles Lakers). Samana kesänä pidetyssä uusien pelaajien varaustilaisuudessa seura käytti ensimmäisen varausvuoronsa (kaikkiaan tilaisuuden kuudes) Bryant Reevesiin.
Grizzliesin ensimmäinen kausi sujui laajennusjoukkueille tyypillisesti heikosti. Seura jäi NBA:n viimeiseksi voitettuaan vain 15 ottelua 82:sta. Kesällä 1996 seura varasi varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella laitahyökkääjä Shareef Abdur-Rahimin, joka oli seuraavat vuodet Grizzliesin tehokkain pelaaja sekä hyökkäys- että puolustuspäässä. Abdur-Rahim oli seuran paras pistemies viidellä kaudella peräkkäin ja vuosina 1998–2001 kolmella kaudella peräkkäin seuran sisäisen levypallotilaston kärkinimi. Abdur-Rahimin panoksesta huolimatta seuran menestys ei juuri kohentunut. Kaudella 1996–1997 ja työsulun lyhentämällä kaudella 1998–1999 Grizzlies sijoittui ensimmäisen kautensa tapaan liigan hännille ja muillakin Vancouverin-kausilla seuran voittoprosentti jäi alle 30:n. Seurahistorian alhaisin voittoprosentti, 16, on kaudelta 1998–1999, jolla seura voitti kahdeksan ottelua ja hävisi 42.
Menestyksen puute laski Grizzliesin kotiotteluiden katsojamääriä ja seura alkoi tuottaa tappiota. Seuran omistaja Orca Bay Sports and Entertainment myi seuran vuonna 2000 Michael Heisleylle, joka oli luvannut, että seura tulee pysymään Vancouverissa. Vain vuosi myöhemmin Grizzliesin aika Vancouverissa kuitenkin päättyi, kun seura siirtyi Yhdysvaltoihin, Tennesseen osavaltion suurimpaan kaupunkiin Memphisiin.
27. kesäkuuta 2001, samana päivänä kun NBA:n varaustilaisuus 2001 järjestettiin, Grizzliesin Shareef Abdur-Rahim siirtyi Atlanta Hawksiin usean pelaajan kaupassa. Grizzlies sai kaupassa kolme pelaajaa, mukana espanjalainen sentteri Pau Gasol, jonka Hawks oli varannut numerolla kolme vuoden 2001 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Gasol aloitti NBA-uransa samana vuonna ja oli alusta alkaen Grizzliesin pelillinen johtaja. Hänen piste- ja torjuntakeskiarvonsa olivat joka vuosi kaudesta 2001–2002 alkaen Grizzliesin parhaat, ja hänen levypallokeskiarvonsa oli kahta kautta lukuun ottamatta seuran korkein. 1. helmikuuta 2008 Gasol siirtyi Los Angeles Lakersiin.
Memphisiin siirtymisen jälkeen Grizzlies on menestynyt aiempaa paremmin. Kausilla 2001–2002 ja 2002–2003 seura jäi vielä pudotuspelien ulkopuolelle, mutta kaudesta 2003–2004 alkaen Grizzlies eteni kolmena vuonna peräkkäin NBA:n pudotuspeleihin. Kaudella 2003–2004 seura sijoittui runkosarjassa läntisen konferenssin kuudenneksi historiansa siihen mennessä parhaalla voittoprosentilla 61 (50 voittoa ja 32 tappiota), kaudella 2004–2005 konferenssinsa kahdeksanneksi ja kaudella 2005–2006 konferenssinsa viidenneksi. Seura putosi noina vuosina joka kerta pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella: vuonna 2004 San Antonio Spurs, vuonna 2005 Phoenix Suns ja vuonna 2006 Dallas Mavericks pudottivat Grizzliesin suoraan neljässä ottelussa. Kolmen hyvän runkosarjakauden jälkeen kausi 2006–2007 oli seuralle pettymys. Seura jäi neljännen kerran historiansa aikana NBA:n hännille voittoprosentilla 26,8 (22 voittoa ja 60 tappiota). Kauden jälkeen seuran toimitusjohtajana vuodesta 2002 toiminut Jerry West erosi tehtävästään ja hänen tilalleen palkattiin kesäkuussa 2007 Chris Wallace.
pienoiskuva|Memphis Grizzliesin vanha logo. Pau Gasolin lähdön jälkeen Grizzliesin tärkeimpiin pelaajiin ovat kuuluneet muun muassa sentteri Marc Gasol, joka on hänen veljensä, laitahyökkääjä Rudy Gay (siirtyi tammikuussa 2013 kesken seitsemännen kautensa Toronto Raptorsiin) ja laitahyökkääjä Zach Randolph. Kaudella 2010–2011 seura pääsi pudotuspeleihin viiden vuoden tauon jälkeen ja eteni ensimmäistä kertaa niiden toiselle kierrokselle lyötyään ensimmäisellä San Antonio Spursin voitoin 4–2. Toisella kierroksella se hävisi Oklahoma City Thunderille voitoin 3–4. Kaudella 2011–2012 seura hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Los Angeles Clippersille voitoin 3–4. Kaudella 2012–2013 seura saavutti runkosarjassa historiansa parhaan voittoprosentin 68,3 (56 voittoa ja 26 tappiota) ja ylsi myös pudotuspeleissä historiansa parhaaseen menestykseen. Grizzlies voitti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Clippersin voitoin 4–2 ja toisella Thunderin voitoin 4–1 edeten näin läntisen konferenssin finaaleihin, joissa se hävisi suoraan neljässä ottelussa Spursille.
Vuonna 2012 Grizzlies sai uuden omistajan, kun Ubiquiti Networksin perustajan Robert Peran johtama sijoittajaryhmä osti seuran.
Seuran menestys kausi kaudelta
Lyhenteet: O = ottelut, V = voitot, H = häviöt, V% = voittoprosentti, Sijoitus = sijoitus omassa konferenssissaan
Suomen kirkon pappisliitto
thumb| Suomen kirkon pappisliitto on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappien ammattijärjestö. Pappisliitto muodostaa yhdessä Suomen Kanttori-urkuriliiton ja Suomen teologiliiton kanssa AKI-liitot ry -järjestön. Yhdistysten hallinto ja toiminta on nivottu yhteen. AKIn toimisto hoitaa jäsenliittojensa palkka- ja palvelussuhde-edunvalvonnan sekä ulkosuhteet. Jäsenliitot vastaavat ammattiin ja koulutukseen liittyvistä asioista.
Historia
Koulutusperinnettä vaalitaan vieläkin, kun liitto järjestää muun muassa ulkomaille suuntautuvia opintomatkoja sekä joka toinen vuosi valtakunnalliset Papiston päivät.
Vuonna 1951 johtokunta päätti ilmoittaa Pappisliiton Akavan jäseneksi. Seuraavaan uuteen vaiheeseen liitto tuli vuonna 1975, jolloin kirkkoomme perustettiin neuvottelu- ja sopimusjärjestelmä. Pappisliitto on edustanut pappeja, lehtoreita ja teologian opiskelijoita sopimusneuvotteluissa. Liitto on pyrkinyt vaikuttamaan kirkon ja yhteiskunnan lainsäädäntöön siten, että papiston asema säilyy vakaana.
Vuonna 2001 Diakoniatyöntekijöiden liitto, Suomen Kanttori-urkuriliitto ja Suomen kirkon pappisliitto perustivat yhdessä kattojärjestön Akavan kirkolliset ammattiliitot (AKI). Vuonna 2005 yhteistyötä tiivistettiin, mutta Diakoniatyöntekijöiden liitto jättäytyi silloin pois AKI-yhteistyöstä. Vuonna 2012 kattojärjestön nimeksi tuli Kirkon akateemiset AKI r.y. ja siihen kuuluvat edelleen Pappisliitto ja Kanttori-urkuriliitto sekä vuonna 2017 perustettu Suomen teologiliitto. Liitot tekevät työtä yhteisessä toimistossa neuvottelu- ja sopimusasioissa. Perusliittojen rooli on kantaa huolta ammatillisista asioista.
Hallinto
Suomen kirkon pappisliiton varsinaiset jäsenet valitsevat joka neljäs vuosi 23-jäsenisen valtuuston. Valtuustot kokoontuu kaksi kertaa vuodessa. Pappisliiton valtuusto käyttää liiton ylintä päätösvaltaa ja valitsee muun muassa liiton puheenjohtajan ja hallituksen.
Päätösten toimeenpanosta vastaa hallitus, johon kuuluu puheenjohtajan lisäksi yhdeksän jäsentä, yksi jokaisesta hiippakunnasta. Varsinaisista jäsenistä kuusi toimii myös AKIn hallituksen jäseninä. Lisäksi hallitus asettaa vuosittain toimikuntia ja työryhmiä toimintansa tueksi.
Liiton puheenjohtaja on Suomen Lähetysseuran palvelupäällikkö, pastori Janne Keränen. Valinnan teki Pappisliiton valtuusto kokouksessaan 16.11.2020.
Jäsenistö
Liiton varsinaiseksi jäseneksi voi liittyä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja lehtori. Teologian maisteri voi liittyä liiton maisterijäseneksi, teologian kandidaatti kandidaattijäseneksi ja teologian opiskelija opiskelijajäseneksi hallituksen erikseen päättämien perusteiden mukaisesti. Valtuuston kokous voi hallituksen esityksestä kutsua liiton kunniajäseneksi liiton toiminnassa ansioituneen jäsenen.
Pappisliitossa on jäseniä noin 4 000, joista työelämässä mukanaolevia on noin 2 250. Opiskelijajäseniä on yli 800 ja eläkeläisjäseniä lähes 800. Lisäksi liitossa on lähes 200 ulkomailla tai työelämän ulkopuolella olevaa jäsentä.
Ammattikunnan järjestäytymisaste on korkea, sillä Pappisliittoon kuuluu mm. seurakuntatyössä olevista papeista noin 80 %.
Keltarintaluri
Keltarintaluri (Trichoglossus capistratus) on sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. Monet lähteet pitävät keltarintaluria sateenkaarilurin alalajina, mutta BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa se on oma lajinsa.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 26 cm. Aikuisen linnun pää on vihreä, otsa ja posket ovat violetinsiniset, rinta keltainen oranssinvärisin merkein, vatsa tummanvihreä ja siipien alapeitinhöyhenet keltaiset oranssinvärisin merkein. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen
Keltarintaluri esiintyy Timorissa.
Lisääntyminen
Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto
Keltarintalurit liikkuvat yleensä parvissa ja ruokailevat enimmäkseen puiden latvuksissa. Ne syövät pääasiassa siitepölyä, mettä, kukkia, siemeniä ja hedelmiä. Niiden nokka ja kieli ovat erilaistuneet siten, että nokka on kapea ja kielen päässä on eräänlainen harja siitepölyn nuolemista varten.
Mattia Caldara
Mattia Caldara (s. 5. toukokuuta 1994 Bergamo) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Veneziaa lainalla saman sarjan Milanista. Hän on pelannut myös Italian maajoukkueessa.
Caldara on Atalantan kasvatti. Hän debytoi Serie A:ssa kaudella 2013–2014. Hänet lainattiin Serie B:ssä pelaaviin Trapaniin ja Cesenaan seuraavaksi kahdeksi kaudeksi, kunnes hänet myytiin Juventukseen tammikuussa 2017. Hänet lainattiin heti takaisin Atalantaan, jossa hän vietti puolitoista kautta. Elokuussa 2018 Caldara siirtyi Milaniin, kun hänet vaihdettiin Leonardo Bonucciin. Hän on pelannut Milanin joukkueessa vain yhden Italian cupin ja yhden Eurooppa-liigan ottelun. Hän siirtyi lainalle tammikuussa 2020 Atalantaan 1,5 kaudeksi ja kesällä 2021 Veneziaan kaudeksi 2021–2022.
Caldara on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 Italian yltäessä välieriin. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Ranskaa ja syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan.
Hämeenlinnan Tarmo (jääkiekko)
Hämeenlinnan Tarmo oli yksi Suomen parhaita jääkiekkoseuroja 1940- ja 1950-luvulla. Tarmo voitti Jääkiekon SM-kultaa vuosina 1948 ja 1949. Mitalisijoilla Tarmo oli noina vuosikymmeninä yksitoista kertaa.
Jääkiekkotoiminnan alkuvuodet
Hämeenlinnan Tarmon jääkiekkotoiminta alkoi vuonna 1935, kun hämeenlinnalaiset urheiluseurat Tarmo ja Hämeenlinnan Pallokerho keskustelivat toimintojen osittaisesta yhdistämisestä. Suunnitelmana oli että HPK keskittyi jääpalloon ja pesäpalloon ja Tarmo jalkapalloon. Seurojen johtoportaissa suunnitelmaa ei kannatettu, mutta Tarmon jääpalloilijat päättivät omassa kokouksessaan siirtyä HPK:hon. Tapahtumasarja antoi alkusysäyksen Hämeenlinnan Tarmon jääkiekkotoiminnan aloittamiselle. Ensimmäisen jääkiekko-ottelunsa Tarmo pelasi vuoden 1936 helmikuussa helsinkiläistä Arsenalia vastaan, häviten ottelun 10-3.
Muutaman vuoden kuluttua seuran perustamisesta Tarmon jääkiekkoilijat pelasivat jo seuran SM-sarjaan vuonna 1939. Silloisessa valtakunnansarjassa Tarmo pelasi kaksi ottelua Tammerfors Bollklubbia vastaan. Ensimmäinen ottelu päättyi tasan, mutta seuraavan ottelun Tarmo voitti 6-0. Voiton myötä Tarmo nousi SM-sarjaan kaudeksi 1938-1939. Tarmo voitti sarjassa kaksi ottelua ja sijoittui neljänneksi.
Ensimmäisinä kausinaan Tarmo ei vielä mitalijoukkueeksi yltänyt ja kausia jäi myös pelaamatta talvisodan keskeyttäessä urheilutoiminnan. Kaudella 1943-1944 Tarmo ylsi jo sarjan kärjen tuntumaan, mutta jatkosota esti sarjan loppuun pelaamisen ja mestaruus jäi ratkaisematta. Tarmo ehti kuitenkin pelata kaikki ottelunsa.
Maan huipulla
Jatkosodan päätyttyä urheilutoimintaa oli taas mahdollista jatkaa. Vuonna 1945 Tarmo hävisi SM-sarjassa vain yhden ottelun, jossa vastassa oli mestaruuden voittanut Ilves. Tarmo sijoittui Ilveksen jälkeen toiseksi ja saavutti historiansa ensimmäisen mitalisijan. Myös seuraavana kautena Ilves oli ainoa seura, joka pystyi Tarmon kukistamaan. Kaudella 1947 Tarmo sai Ilveksen jo kaadettua, mutta koska Tarmo hävisi oman ottelunsa TBK:ta vastaan, sijoittuivat sarjan kärjessä Ilves, Tarmo ja TBK tasapisteisiin. Mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla Ilveksen ja Tarmon välillä. Lajin mahtiseura Ilves ei loppuottelussa antanut hämeenlinnalaisille mahdollisuuksia, vaan Tarmo jätettiin hopealle 10-2 lukemin. pienoiskuva|Mestaruussarjan voittaja 1948. Seuraava kausi 1948 toi Tarmolle seuran historian ensimmäisen Suomen mestaruuden. Seura voitti kaikki ottelunsa ja Ilveskin kaatui lukemin 8-1. Toinen mestaruus tuli heti perään vuonna 1949. Tarmo ja Ilves ratkaisivat taas mestaruuden kohtalon. Ratkaisevan ottelun voitti Tarmo maalein 5-3. Tarmon valmentajana toimi tuolloin Eino J. Rantala.
Kaudelle 1951-1952 Tarmo sai paikallisvastustajan SM-sarjaan, kun kaudella 1949-1950 SM-sarjassa piipahtanut HPK nousi takaisin SM-sarjaan. HPK nousi ensimmäistä kertaa varteenotettavaksi vastustajaksi. Joukkueeseen oli liittynyt muun muassa entinen Tarmon mies Eero Salisma. HPK pystyi ensimmäistä kertaa päihittämään Tarmon SM-tasolla ja HPK eteni Tarmon sijasta lohkovoittajana SM-finaaliin, lohkokakkonen Tarmo jäi pronssiotteluihin. Mitaliputki kuitenkin jatkui, sillä pronssiotteluissa kaatui Helsingin Jalkapalloklubi.
Seuraavana vuotena 1952-1953 Tarmo sai jälleen kaupungin kiekkoherruuden itselleen selviytymällä loppuotteluun. Loppuotteluissa TBK oli kuitenkin vahvempi ja aiheutti Tarmolle SM-sarjakauden ainoat tappiot. Seuraavina kausina mitaliputki katkesi, sillä kahtena seuraavana vuotena Tarmo ei selviytynyt neljän parhaan joukkueen mitalipeleihin. Vuonna 1956 Tarmo voitti taas lohkonsa ja eteni loppuotteluun. Tällä kertaa Turun Palloseura oli kuitenkin parempi ja Tarmo jäi hopealle.
Menestys hiipuu
Kaudelle 1958-1959 sarjajärjestelmää uudistettiin ja SM-sarja pelattiin yksilohkoisena. Tarmo jäi kolmen muun seuran kanssa sarjan häntäpäässä kymmeneen pisteeseen, jolloin sarjassa säilymisestä pelattiin uusintaottelut. Uusintaottelujen jälkeen Tarmo putosi suomensarjaan, eikä enää noussut takaisin SM-sarjaan. Vuotta myöhemmin myös paikallisvastustaja HPK putosi SM-sarjasta, joten paikallisottelut jatkuivat sarjatasoa alempana.
Suomensarjakautena 1960-1961 Tarmo voittikin etelälohkon ja HPK jäi neljänneksi. Lohkovoiton myötä Tarmo eteni SM-sarjakarsintaan muiden lohkovoittajien KalPan ja Karhujen kanssa. Kolmen joukkueen karsintasarjasta kaksi parasta nousivat SM-sarjaan. Sarja oli hyvin tasainen. Ennen viimeistä ottelua Karhujen ja KalPan välillä Tarmo johti sarjaa yhdellä pisteellä. Tarmon epäonneksi sillä oli sarjan huonoin maaliero, mikä tarkoitti sitä että jos jäljellä oleva ottelu päättyisi tasan, Tarmo jäisi viimeiseksi. Karhut ja KalPa pelasivatkin sopuisasti tasan ja Tarmon nousu jäi toteutumatta. Tarmo teki ottelusta protestin, mutta se ei enää auttanut.
1960-luvun kausina Tarmo ei enää yhtä korkealle suomensarjassa yltänyt, ja kaupungin ykkösseuraksi oli nousemassa vähitellen HPK. Harjoitusolosuhteet kaupungissa kuitenkin paranivat, sillä 1964 valmistui Rinkelinmäen tekojäärata. Tarmoa se ei kuitenkaan auttanut parempiin sarjasijoituksiin, sillä kaudella 1966-1967 Tarmo putosi maakuntasarjaan. Kahden maakuntasarjassa pelatun kauden jälkeen Tarmo nousi suomensarjaan kaudeksi 1969-1970. Tulos oli vaatimaton, Tarmo ei voittanut ainoatakaan ottelua ja putosi takaisin maakuntasarjaan sarjajumbona.
Seuran hissiliike suomensarjan ja maakuntasarjan välillä kuitenkin jatkui ja Tarmo nousi heti takaisin suomensarjaan kaudeksi 1971-1972. Tarmo nousi kaudella 1971-1972 vielä kertaalleen suomensarjalaisten eliittiin. Juuri maakuntasarjasta noussut Tarmo voitti oman lohkonsa ja jätti HPK:n kakkoseksi. Lohkon hämeenlinnalainen kärkikaksikko eteni kuuden joukkueen SM-karsintasarjaan. Karsintasarjassa Tarmo jäi kuitenkin viidenneksi. Yhtä hyvään menestykseen Tarmo ei suomensarjassa enää yltänyt. Jääkiekon suosio Hämeenlinnassa oli suurta kun molemmat hämeenlinnalaisseurat Tarmo ja HPK menestyivät suomensarjassa vielä kertaalleen samanaikaisesti. Paikallispelejä seurasi Rinkelinmäen tekojäällä 3 000 katsojaa.
Toiminta loppuu
Seuraavana suomensarjakautena 1972-1973 paikallispelejä ei enää tullut, sillä HPK ja Tarmo sijoitettiin eri lohkoihin. Tarmo jäi omassa lohkossaan viimeistä edelliseksi ja putosi maakuntasarjaan. Kausi 1972-1973 jäi Tarmon viimeiseksi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Maakuntasarja muuttui II-divisioonaksi vuonna 1974 ja Tarmo pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaksi kautta suomensarjasta putoamisen jälkeen. Tämän jälkeen seura lopetti jääkiekkotoimintansa ja kausi 1974-1975 II-divisioonassa jäi Tarmon menestyksekkään jääkiekkohistorian viimeiseksi. Lopettamisen taustalla oli muun muassa se, että Tarmossa katsottiin, ettei Hämeenlinnan kokoisella kaupungilla ollut edellytyksiä ylläpitää kahta menestyvää jääkiekkojoukkuetta. Tarmon jääkiekkotoiminnan loppumisen myötä HPK sai oikeudet Tarmon pelaajiin ja seuran varusteetkin myytiin HPK:lle. HPK jatkoi 1970-luvulla pelaamistaan I-divisioonassa. Tarmon lopettamisen myötä kaupungin kakkosseuraksi nousi II-divisioonassa pelaava Tiikerit.
Charles Prince
thumb|250px|Charles Prince elokuvassa Les Terreurs de Rigadin (1911). Charles Prince (oikealta nimeltään Charles Petitdemange, 27. huhtikuuta 1872 Maisons-Laffitte, Yvelines – 18. heinäkuuta 1933 Pariisi ) oli ranskalainen mykkäelokuvan koomikko.
Varieteekoomikkona työskennellyt Prince siirtyi vuonna 1908 Pathélle, jolle hän teki yli 200 komediaelokuvaa. Princen tunnetuin henkilöhahmo oli rakkaushuolista kärsivä Rigadin, jonka suosio oli aikanaan lähes Max Linderin veroinen. Prince toimi myös käsikirjoittajana ja ohjaajana. 1930-luvun alussa hän esitti sivuosia muutamissa äänielokuvissa.
Alain Poher
thumb|Alain Poher vuonna 1969. Alain Émile Louis Marie Poher (ranskaksi: [alɛ̃ pɔɛʁ]; (17. huhtikuuta 1909 – 9. joulukuuta 1996) oli ranskalainen Demokraattisen keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Val-de-Marnen senaattorina vuosina 1946–1995.
Aleksanteri VIII
thumb|200px|Aleksanteri VIII:n hauta. Aleksanteri VIII, syntymänimeltään Pietro Vito Ottoboni, (22. huhtikuuta 1610 – 1. helmikuuta 1691) oli paavina 6. lokakuuta 1689 – 1. helmikuuta 1691. Korkea-arvoisesta venetsialaisesta perheestä lähtöisin ollut Ottoboni opiskeli Padovan yliopistossa maallista ja kirkkolakia. Hän toimi vuosia piispana Bresciassa, joka silloin kuului Venetsiaan. Paaviksi tullessaan hän oli melkein 80-vuotias, ja eli enää puolitoista vuotta. Siinäkin ajassa hän sai kirkon talouden huonoon kuntoon jaellessaan rahaa avokätisesti sekä hyväntekeväisyyteen että sukulaisilleen ja laskiessaan veroäyriä helpottaakseen köyhien kurjaa tilaa.
Jenny Dahlström
Jenny Dahlström (s. 1984 Vantaa) on suomalainen käsikirjoittaja ja näyttelijä.
Dahlström on valmistunut käsikirjoittajaksi Aalto-yliopiston taideteollisesta korkeakoulusta. Vuonna 2018 sai ensi-iltansa hänen käsikirjoittamansa elokuva Kaikki oikein. Lisäksi hän on ollut käsikirjoittamassa muun muassa tv-sarjoja Vastaparit ja Koukussa, joka voitti parhaan käsikirjoituksen Kultainen Venla -palkinnon vuonna 2016.
Dahlströmin tunnetuin rooli on rooli MTV3:n Käenpesä-sarjan Julia Kuusisto.
Keskiolut
thumb|Keskiolutpakkauksia suomalaisessa marketissa. Keskiolut on Suomessa käytettävä nimitys keskivahvalle oluelle, jossa on vähintään 2,9, mutta enintään 4,7 tilavuusprosenttia alkoholia. Keskiolut on ollut Suomen suosituin alkoholijuoma siitä lähtien, kun sitä on saanut myydä elintarvikeliikkeissä. Pääosa kotimaisista keskioluista on vaaleita lageroluita, ja suosituimpia merkkejä ovat muun muassa Karhu, Koff, Lapin Kulta, Karjala, Olvi ja Sandels.
Historiaa
thumb|Keskiolutta vaadittiin [[R-Kioski|R-Kioskeihin kansan­liikkeen voimin joulukuussa 1980. Mielenosoitus Helsingin Rautatientorilla.]] Vuoden 1969 alussa Suomessa voimaan astunut keskiolutlaki antoi oikeuden myydä keskiolutta elintarvikeliikkeissä. Siitä lähtien keskiolut on pysynyt maan suosituimpana alkoholipitoisena juomana.
Vuoden 1969 jälkeenkin jälkeen kunnat saivat päättää, saako keskiolutta myydä kunnan alueella olevissa kaupoissa. Kieltokuntia oli aluksi runsaasti, mutta niiden määrä väheni. Viimeiset kunnat hyväksyivät myynnin vasta 1990-luvun alussa, esimerkiksi Ranua.
Sleepy Sleepers levytti vuonna 1981 kappaleen ”Kaljaa kioskeihin” (Levyraati-levylle). Tuohon aikaan pidettiin mahdottomana, että keskiolutta voisi ostaa kioskeista. Myöhemmin keskiolut tuli kuitenkin myyntiin kioskeihin.
Vuodesta 1988 vuoteen 1994 veroluokan III-oluen vahvuus oli vähintään 3,8, mutta enintään 4,7 tilavuusprosenttia alkoholia. Laki tunsi myös II-veroluokan oluen, jonka alkoholipitoisuus oli 2,9 ja 3,7 tilavuusprosentin välillä, mutta sellaista ei Suomessa valmistettu.
Alkoholiverolaki tuli voimaan 1994. Tällä lailla kumottiin oluen veroluokat. Sen jälkeen kaikki oluet, joiden alkoholipitoisuus on vähintään 2,9, mutta enintään 4,7 tilavuusprosenttia, ovat olleet lain mukaan keskioluita.
Kritiikkiä
2000-luvulla on ehdotettu keskioluen palauttamista Alkoon. Alkoholilla on vaikutusta valtaosaan työikäisten kuolemista ja henkirikoksista. Alkoholismin on todettu lähtevän usein liikkeelle päivittäisestä keskioluen käytöstä. Tutkimuksen mukaan vuosittain noin 350 suomalaista välttyisi alkoholin aiheuttamalta ennenaikaiselta kuolemalta. Liikenteessä taas kuolee vuosittain noin 300 suomalaista.
Bruce Alger
thumb|Bruce Alger Bruce Reynolds Alger (12. kesäkuuta 1918 Dallas, Texas – 13. huhtikuuta 2015 Palm Bay, Florida) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Texasista vuosina 1955–1965.
Jumalanäidin ennusmerkin kirkko
250px|thumb|right|Jumalanäidin ennusmerkin kirkko Pietarin Tverskajakadulla. Jumalanäidin ennusmerkin kirkko on vuosina 1906–1907 rakennettu pomorilaisten vanhauskoisten kirkkorakennus Pietarissa Venäjällä. Dmitri Kryžanovskiin suunnittelema kirkko oli Pietarin ensimmäinen ”uusvenäläistä tyyliä” (neorusski stil) edustava rakennus. Sen rakennuspiirustukset perustuvat Vladimir Pokrovskin luonnoksiin.
Bruce Alger
Alger oli toisen maailmansodan veteraani ja valmistunut Princetonin yliopistosta.
Jumalanäidin ennusmerkin kirkko
1900-luvun alussa Pietarissa asui noin 5 000 vanhauskoisuuden pomorilaisen suuntauksen kannattajaa. Viranomaisten vainon takia he joutuivat harjoittamaan uskontoaan yksityiskoteihin sisustetuissa rukoushuoneissa. Vanhauskoisen kirkon rakentamisen teki mahdolliseksi Venäjällä vuonna 1905 julkaistu uskonnonvapauslaki.
Teräsbetonista pystytetty kirkko on kiinnostava jugendvaikutteisen kansallisromantiikan edustaja. Sen esikuvia ovat Novgorodin ja Pihkovan keskiaikaiset kirkkorakennukset. Neliönmuotoiselle viisikupoliselle kirkolle leimaa antavia piirteitä ovat massiviset ylöspäin kohoavat ”kokošnikit” sekä tyylitelty arkaainen kellotapuli. Yksinkertaista kirkkosalia koristi kolme vanhoista ikoneista koottua ikonostaasia. Sivurakennuksissa toimi koulu, asuntola, ruokasali ja kynttilätehdas.
Kirkko suljettiin ja muutettiin tehdastiloiksi vuonna 1934. Sen alkuperäinen sisustus on kokonaan tuhoutunut. Rakennus palautettiin vanhauskoisille vuonna 2006. Restauroinnin jälkeen siellä on jälleen alettu pitää jumalanpalveluksia.
Taurian palatsin ja Smolnan luostarin lähellä sijaitsevan kirkon osoite on Tverskajakatu 8. Lähin metroasema on Tšernyševskaja.
Marko Tuomela
Marko Tuomela (s. 3. maaliskuuta 1972 Järfalla, Ruotsi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Aktiiviurallaan hän pelasi puolustajana.
Tuomela pelasi pitkän uran, jonka aikana edusti useita seuroja sekä Suomessa että ulkomailla. Veikkausliigassa hän pelasi Kuusysin, TPV:n ja FF Jaron riveissä yhteensä 89 ottelua, joissa teki 7 maalia. Ulkomailla hänen seurojaan olivat muun muassa norjalainen Tromsø IL, skotlantilainen Motherwell, englantilainen Swindon Town ja ruotsalainen GIF Sundsvall. A-maajoukkueessa Tuomela esiintyi 24 kertaa ja teki 2 maalia.
Pelaajauransa lopetettuaan Tuomela kouluttautui valmentajaksi ja toimi Ruotsin kakkosdivisioonassa pelaavan IFK Sundsvallin valmentajana.
Irmeli
Irmeli on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa kalenterissa Irmelin ja Irman nimipäivä on 31. maaliskuuta. Muun muassa Saksassa ja Ruotsissa nimi esiintyy muodossa Irmelin, joka esiintyy myös suomen­ruotsalaisessa kalenterissa. Nimi on germaanista alku­perää ja johtuu mahtavaa tai suurta tarkoittavasta sanasta irmin. Nimi Emma on muunnos samasta nimestä.
Kartusiaani
Kartusiaani on kissarotu. Se on vanha ranskalainen alkuperäisrotu, joka tunnetaan ainakin 1500-luvulta alkaen. Kantamuodoltaan lyhytkarvainen kartusiaani on väriltään aina sininen. Luonteeltaan kartusiaanit ovat rauhallisia ja seurallisia.
Irmeli
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 33 760 naista saanut nimekseen Irmeli ja noin 180 nimen Irmelin.
Kartusiaani
Ulkonäkö
Kartusiaanilla on kaksikerroksinen turkki, jonka kerrokset eli pohjavilla ja päällyskarva ovat samanpituiset. Kartusiaani on lihaksikas ja kookas kissa. Urokset ovat huomattavasti suurempia kuin naaraat. Uroksen paino on tavallisesti noin 5–8 kg ja naaraan noin 4–5 kg. Yksilöt kehittyvät hitaasti ja ovat lyhytikäisiä. Uros on täysin kehittynyt vasta 4–5-vuotiaana, naaras 2–3-vuotiaana. Ne saattavat elää vain seitsemän vuotta.
Irmeli
Tunnettuja Irmeleitä ja Irmelinejä
Listan henkilöt ovat suomalaisia.
Kartusiaani
Historia
Kartusiaani on tullut yleisemmäksi kasvatuksen laajennuttua. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen ranskalaiset kissankasvattajat kiinnostuivat vanhan kissarodun säilyttämisestä. Toisen maailmansodan jälkeen ei kartusiaanien luonnonkantoja enää ollut, ja siitä asti yksilöitä on saanut vain kasvattajilta. Kartusiaanit ovat vieläkin melko harvinaisia ympäri maailmaa, myös Ranskassa. Suomessa oli kartusiaanin nimellä kissoja 1960–1970-luvuilla. Kun FiFe (Fédération Internationale Féline) 1977 uudelleen eriytti kartusiaanin ja sinisen britin standardin, katosivat kartusiaanit Suomesta. Vuonna 1999 tuotiin Suomeen ensimmäinen kartusiaani yli 20 vuoden tauon jälkeen.
Luonne
Kartusiaanit ovat muihin rotuihin verrattuna hyvin hiljaisia. Ne ovat muutenkin säyseitä, lapsiystävällisiä ja sopeutuvia. Kartusiaanit monien kissojen tapaan pitävät toistuvasta päivärytmistä, eivätkä kovin isoista muutoksista. Kartusiaanit ovat hyvin "koiramaisia" kiintymykseltään ja käytökseltään. Ne oppivat nimensä yleensä kohtalaisen nopeasti ja tulevat luokse kutsusta.
Piano
Piano on kosketinsoitin, jossa ääni syntyy huopapäällysteisten vasaroiden lyödessä soittimen sisälle jännitettyjä metallikieliä. Kielten värähtely siirtyy puiseen kaikupohjaan, joka vahvistaa ja värittää ääntä sekä muuttaa värähtelyn ilman liikkeeksi, joka aistitaan äänenä. Vasaroiden liikettä hallitaan koskettimistolta.
Näkökulman mukaan pianoa voidaan pitää kielisoittimena, kosketinsoittimena tai jopa lyömäsoittimena. Sachs-Hornbostel-soitinluokituksen mukaan piano on kordofoni eli kielisoitin, tarkemmin sanottuna laatikkositra (Kastenzither 314.122), jossa on koskettimisto.
Pianolla on tärkeä asema länsimaisessa, erityisesti klassisessa musiikissa soolo- ja säestyssoittimena, kamarimusiikissa sekä suosittuna työkaluna säveltämisessä, musiikkiesitysten harjoittamisessa ja musiikin opiskelussa. Piano on tärkeä soitin myös populaarimusiikissa. Piano on yleinen kotisoitin.