cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puriini
Puriinien biosynteesistä
Tarkemmin puriineja tuotetaan soluissa reaktioketjussa, jossa on 12 vaihetta alun riboosiyhdiste ja lopun puriinin sisältävä IMP mukaan lukien. Reaktioketju tarvitsee muun muassa alfa-D-riboosi-5P:tä (riboosi, jossa viiden fosforihapon ketju), adenosiinitrifosfaattia eli ATP:tä, glutamiinia, glysiiniä, N-5,N-10-metyyli-H4-folaattia, hiilidioksidia, aspartaattia ja N-10-formyyli-H4-folaattia. Reaktioita katalysoi ainakin viisi entsyymiä ja biotiini sekä ATP ja magnesiumioni Mg2+. Syntynyt inosiini-monofosfaatti IMP muutetaan edelleen adenyylisucconaatiksi AMPS ja adenosiinimonofosfaatiksi eli AMP:ksi. Toiset reaktiot tuottavat IMP:stä ksantosiinimonofosfaatin XMP kautta guanosiinimonofosfaattia GMP:tä. IMP:n muuttaminen AMPS:ksi vaatii entsyymin (adenylosukkinaattisyntaasin), glysiiniä, GTP:tä ja Mg2+:aa. AMPS:n muuttaminen AMP:ksi vaatii adenylosukkinaatti-entsyymin. Toinen haara, IMP:n muutto XMP:ksi vaatii NAD+:n, vettä H2O ja IMP-dehydrogeneraasi-entsyymin. XMP:n muutto GMP:ksi vaatii glutamiinia, ATP:tä ja GMP-syntetaasia.
Henry Moore
thumb|Moore vuonna 1973. Henry Moore (30. heinäkuuta 1898 Castleford, West Yorkshire, Englanti – 31. elokuuta 1986) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hän on tunnettu suurikokoisista pronssi- ja marmoriveistoksistaan, joissa on usein reikiä ja onkaloita. Moore oli modernismin esitaistelija.
Karl Jansky
Karl Guthe Jansky (22. lokakuuta 1905 Norman, Oklahoma – 14. helmikuuta 1950 Red Bank, New Jersey) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Häntä pidetään yhtenä radiotähtitieteen perustajista. Jansky löysi radiosignaaleja, jotka olivat peräisin maapallon ulkopuolelta tutkiessaan Bell Laboratoriesilla Atlantin ylittävän radioliikenteen häiriöiden lähteitä.
Henry Moore
Taiteellinen tuotanto ja tyyli
thumb|right|[[Chac Mool -kivipatsas Chichén Itzássa Jukatanin niemimaalla Meksikossa. Tämä maya- ja tolteekki-kulttuurin aikainen makaava hahmo vaikutti Mooren veistotaiteeseen.]] Moore veisti pelkistettyjä, levollisia puoliabstrakteja muotoja. Mooren surrealistishenkiset hahmot koostuivat lävistetyistä ontoista muodoista ja toisistaan irrallisista elementeistä. Keskeisiä teemoja olivat äiti ja lapsi, lepäävä figuuri ja toisiinsa kietoutuneet hahmot.
Karl Jansky
Henkilökohtainen elämä
Jansky syntyi vuonna 1905 Oklahomassa ja vietti lapsuutensa Madisonissa Wisconsinissa jossa hänen isänsä oli Wisconsinin yliopistossa sähkötekniikan professori. Hän suoritti fysiikan kandidaatin tutkinnon vuonna 1927 Wisconsinin yliopistossa ja jatkoi sen jälkeen ylimääräisen vuoden opiskelua mutta ei suorittanut koskaan opinnäytettään. Jansky avioitui vuonna 1929 Alice Larue Knappin kanssa ja he saivat kaksi lasta. Hänellä oli munuaissairaus jonka seurauksiin kuoli hän 44-vuotiaana vuonna 1950.
Henry Moore
Taiteellinen tuotanto ja tyyli
Mooren alkuvaiheen teoksissa oli vaikutteita keskiajan kuvanveistosta Meksikon ja Egyptin muinaisen taiteen ohella. Hän teki 1930-luvulla kokeita myös melko geometrisilla ja abstrakteilla veistoksilla. Moore oli tuolloin kiinnostunut myös surrealismista. Hän kävi 1920-luvulla Louvressa tutkimassa valosta maya- ja tolteekki-kulttuurin veistoksesta Chac Moolista. Makaavalla hahmolla oli syvällinen vaikutus Mooren taiteeseen, ja siitä tuli hänen veistotaiteensa päämotiivi.
Karl Jansky
Ura
pienoiskuva|vasen|Janskyn rakentama suunta-antenni jota nimitettiin ”Janskyn karuselliksi”. Opiskelunsa lopetettuaan hän meni Bell Laboratoriesille töihin New Jerseyhin. Hänen ensimmäisenä tehtävänään siellä oli tutkia ajoittaisia radiohäiriöiden lähteitä jotka häiritsivät Atlantin ylittävää radioliikennettä. Hän rakensi tarkoitusta suunta-antennin joka pyöri keskiakselin ympäri 360° sitä varten rakennetulla ympyrän muotoisella radalla T-Fordin pyörien varassa. Sitä kutsuttiin nimellä ”Janskyn karuselli”. Hän teki tutkimuksensa vuosina 1930–1932 20,5 MHz (14,6 metriä) taajuudella.
Henry Moore
Taiteellinen tuotanto ja tyyli
Varhaisimpien töiden aiheina olivat luonnonmuodot, maisemat ja eläimet. Hän ei kuitenkaan viihtynyt luonnon jäljentämisen parissa, vaan alkoi kehittää omaa tyyliään, jossa työn jäljen ja raaka-aineen ominaisluonteen tuli näkyä: taltalla työstetty kivi näytti taltalla työstetyltä kiveltä. Aiheiksi tuli ennen kaikkea tyylitellyt ihmishahmot. 1930-luvulla Moore siirtyi käyttämään pääasiallisena materiaalinaan pronssia.
1950-luvulta alkaen Moore sai yhä enemmän julkisten tilojen veistosten tilauksia, muun muassa suomalaisen Viljo Revellin suunnittelemaan Toronton kaupungintaloon. Hänen työnsä kasvoivat yhä kookkaammiksi, ja hän tarvitsi useita apulaisia niiden työstämiseen.
Karl Jansky
Ura
Kun Jansky oli kerännyt kuukausia antennilla tietoja hän pystyi kolme erilaista häiriötä: paikalliset ukkosmyrskyt, kaukaiset ukkosmyrskyt ja yhden jonka alkuperää ei tunneta. Hän varoi tekemästä uskaliaita päätelmiä mutta epäili häiriön tulevan Linnunradan galaksin keskeltä.
Henry Moore
Taiteellinen tuotanto ja tyyli
Mooren monumentaalituotannosta ovat tunnettuja muun muassa Pariisin Unescon päämajan (1957–1958) ja New Yorkin Lincoln Art Centerin (1963–1965) lepäävät hahmot.
Moorelle oli tärkeää myös veistoksen ja sitä ympäröivän maiseman tai tilan harkittu yhdistäminen.
Karl Jansky
Ura
Jansky esitteli päätelmänsä ja löytönsä huhtikuussa 1933 International Scientific Radio Unionin kokouksessa. New York Timesissa oli 5. toukokuuta 1933 suuri uutinen hänen löydöstään ja Wisconsinin yliopisto myönsi hänelle löytönsä perusteella maisterin paperit. Jansky olisi halunnut jatkaa tutkimuksiaan ja rakentaa 30 metrisen lautasantennin. Janskyn tutkimus Bell Laboratoriesile oli kuitenkin valmistunut ja osoittanut etteivät häiriöt vaikuta Atlantin ylittävään radioliikenteseen he siirsivät hänet toisiin tehtäviin.
Henrik Klingenberg
Henrik ”Lance” Klingenberg (s. 21. lokakuuta 1978 Maarianhamina, Ahvenanmaa) on Sonata Arctica -yhtyeen kosketinsoittaja. Hän liittyi yhtyeeseen loppuvuodesta 2002. Hän on tehnyt Sonata Arctica kanssa heidän viisi viimeisintä albumiaan Reckoning Nightin, Unian, The Days of Graysin, Stones Grow Her Namen ja Pariah's Childin. Henrik soittaa koskettimia myös Silent Voicesissa ja laulaa Mental Care Foundationissa. Klingenberg on maininnut lempiyhtyeikseen metallin saralta muun muassa Panteran, Children of Bodomin, Thunderstonen ja Diablon.
Henry Moore
Lapsuus ja nuoruus
Mooren vanhemmat olivat Mary Baker ja Raymond Spencer Moore. Isä oli kotoisin Irlannista ja oli kaivosinsinööri, josta tuli Castleford in Wheldalen hiilikaivoksen apulaisjohtaja. Isä oli päättänyt, ettei pojasta tule kaivostyöntekijää ja halusi kouluttaa hänet. Henry oli seitsemäs kahdeksan lapsen köyhässä perheessä. Moore kävi paikallisia kouluja, joissa hän muovaili savea ja teki veistotöitä. Yksitoistavuotiaana hän päätti ryhtyä kuvanveistäjäksi kuultuaan Michelangelon aikaansaannoksista.
Karl Jansky
Ura
Koska tuolloin oli Suuri lama ja Janskylla ei ollut tutkintoa tähtitieteestä hän ei pystynyt saamaan miltään observatorioilta rahoitusta lisätutkimuksiin. Radiotähtitiede eteni seuraavan kerran kun Grote Reber, joka oli radioamatööri ja harrastaja tähtitieteilijä kuuli Janskyn tutkimuksista ja rakensi vuonna 1937 ensimmäisen avaruuden tutkimista varten tehdyn lautasantennin.
Henrik Klingenberg
Ei-metallisista hän pitää muun muassa Björkistä, Tom Waitsista ja Frank Zappasta. Klingenbergin suurimpia esikuvia ovat mm. Jon Lord, Kevin Moore ja Jens Johansson. Henrik soittaa usein ”keytaria”, eli kitaran tavoin lavalla kannettavaa kosketinsoitinta (kuvassa oikealla).
Henry Moore
Lapsuus ja nuoruus
Samana vuonna eräs opettaja pani merkille hänen lahjansa ja kiinnostuksensa keskiaikaiseen kuvanveistoon ja hankki hänelle stipendin paikalliseen tekniikka- ja urheilupainotteiseen lukioon, jota jotkut hänen sisaruksistaan olivat käyneet. Taideopettaja perehdytti häntä taiteeseen. Tämän kannustamana hän päätti ryhtyä taiteilijaksi aloittaen sen hakemalla apurahaa paikalliseen taidekouluun.
Lupaavasta alusta huolimatta Mooren vanhemmat eivät kannattaneet kuvanveistokoulutusta. He pitivät sitä käsityönä, jolla ei ollut ammatillisia mahdollisuuksia. Saatuaan lyhyen koulutuksen opettajaksi Moore opetti koulussa, jota oli itse käynyt. 18-vuotiaana Moore sai kutsun armeijaan. Hän haavoittui ensimmäisessä maailmansodassa kaasuhyökkäyksessä Cambrain taistelussa. Toivuttuaan sairaalassa hän toimi sodan loppuajan kunto-ohjaajana. Toisin kuin monet aikalaisensa Moore koki sodan ongelmattomana. Hän muisteli myöhemmin: ”Minulle sota oli pelkkää utuista yritystä tulla sankariksi.”
Karl Jansky
Ura
Hänen kunniakseen on nimetty kraatteri Kuun näkyvän osan itäreunalta ja säteilyvuon yksikkö jansky sekä asteroidi 1932 Jansky.
Henry Moore
Kuvanveistäjän uran alku
Sodan päätyttyä Moore sai veteraaneille myönnetyn apurahan opintojen jatkamiseen, ja 1919 hänestä tuli ensimmäinen kuvanveiston oppilas Leedsin taidekouluun, johon perustettiin veistosateljee erityisesti häntä varten. Taidekoulussa hän tutustui Barbara Hepworthiin, opiskelutoveriin, josta myös tuli maineikas brittiläinen kuvanveistäjä, ja heidän ystävyytensä säilyi vuosikausia. Moorella oli mahdollisuus tutustua moniin yliopiston varakanslerin Michael Sadlerin omistamiin teoksiin. Vuonna 1921 Moore sai stipendin Lontoon Royal College of Artin opiskeluun, jonne hänen ystävänsä Hepworth oli mennyt edellisenä vuonna. Lontoossa Moore laajensi tietämystään primitiivisestä taiteesta ja kuvanveistosta tutkien Victoria and Albert Museumin sekä British Museumin etnografisia kokoelmia.
Sekä Mooren että Hepworthin ensimmäiset veistokset noudattavat vakiintunutta romanttista viktoriaanista tyyliä, ja niissä on luonnon muotoja, maisemia ja eläinten esittäviä muotoa. Myöhemmin Moore hylkäsi klassiset ihanteet. Hänen myöhempi perehtyneisyytensä primitivismiin ja Constantin Brâncușin, Jacob Epsteinin ja Frank Dobsonin vaikutus saivat hänet omaksumaan taille directen eli suoran kuvanveistotyylin, jossa materiaalin viat ja työkalujen jättämät jäljet kuuluivat valmiiseen veistokseen. Tekniikan omaksuttuaan Moore joutui ristiriitaan opettajiensa kanssa, koska he eivät osanneet arvostaa niin modernia suhtautumista. Eräässä Royal College of Artin kuvanveiston professorin laatimassa harjoituksessa Moorea pyydettiin tekemään kopio Domenico Rossellin marmorireliefistä Neitsyt ja lapsi tekemällä sen ensin kipsiin, sitten marmoriin pistemittausmenetelmää käyttäen. Hän kuitenkin veisti reliefin suoraan ja teki siihen jopa ne jäljet, jotka olisivat jääneet pistesiirtolaitteesta.
Dresdenin filharmonikot
thumb|right|275px|Dresdenin filharmonikot vuonna 2012. Dresdenin filharmonikot on vuonna 1870 perustettu Dresdenissä, Saksassa toimiva sinfoniaorkesteri. Klassisen ja romanttisen ohjelmiston lisäksi se esittää myös nykymusiikkia, jota se on tilannut muiden muassa Sofia Gubaidulinalta, Rodion Štšedriniltä, Gia Qantšelilta ja Michael Nymanilta.
Henry Moore
Kuvanveistäjän uran alku
Moore sai vuonna 1924 puolen vuoden matka-apurahan, jonka hän käytti Pohjois-Italian-matkaan tutustuakseen Michelangelon, Giotto di Bondonen, Giovanni Pisanon ja eräiden muiden vanhojen mestareiden merkittäviin teoksiin. Samalla matkalla hän kävi myös Pariisissa katsomassa Louvren kipsivalosta maya-tolteekki-kulttuurin veistoksesta Chac Moolista
Dresdenin filharmonikot
Aikoinaan Johannes Brahms, Pjotr Tšaikovski, Antonín Dvorák ja Richard Strauss johtivat Dresdenin filharmonikkojen kanssa omien teostensa esityksiä. Myöhemmin orkesteria ovat johtaneet muiden muassa Hermann Abendroth, Eduard van Beinum, Fritz Busch, Eugen Jochum, Joseph Keilberth, Erich Kleiber, Hans Knappertsbusch, Franz Konwitschny ja Arthur Nikisch. Viime aikoina orkesterin vieraileviin kapellimestareihin ovat lukeutuneet Marc Albrecht, Dennis Russell Davies, Miguel Harth-Bedoya, Kristjan Järvi, Michail Jurowski, Dmitri Kitajenko, Yakov Kreizberg, Neville Marriner, Wayne Marshall, Kurt Masur, Ingo Metzmacher, Andris Nelsons, Markus Poschner, André Previn, Karl-Heinz Steffens, Juri Temirkanov, Yan Pascal Tortelier, Sebastian Weigle, Simone Young ja Lothar Zagrosek.
Henry Moore
Hampstead
Palattuaan Lontooseen Moore otti vastaan opettajanviran Royal College of Artissa. Hän työskenteli kahtena päivänä viikossa, joten hänellä jäi aikaa omalle työlle. Hänen ensimmäinen julkinen tilaustyönsä West Wind (1928–1929) oli yksi kahdeksasta ”tuulireliefistä”, jotka on sijoitettu Lontoon maanalaisen pääkonttorin seinille. Muut ”tuulet” ovat Eric Gillin ja muiden aikalaistaiteilijoiden veistämiä. Heinäkuussa 1929 Moore avioitui venäläis-puolalaisen Irina Radetskyn kanssa, joka opiskeli maalaustaidetta Royal Collegessa. Pian hän ryhtyi Mooren malliksi.
thumb|West Wind, 1928–1929; Mooren ensimmäinen julkinen veistos on veistetty Portlandin kiveen. Siinä näkyy vaikutteita [[San Lorenzon kirkko|Medicien kirkossa olevista Michelangelon luomista hahmoista ja Chac Mool -hahmosta.]]
Chavornay
Chavornay voi olla:
Henry Moore
Hampstead
Avioliiton solmimisen jälkeen Mooret muuttivat ateljeehen Hampsteadiin Parkhill Roadille, jossa jo vaikutti pieni avantgarde-taiteilijoiden yhteisö. Hepworth sekä hänen kumppaninsa Ben Nicholson muuttivat pian lähistölle, jossa asuivat myös Naum Gabo, Roland Penrose ja taidekriitikko Herbert Read. Seurauksena oli se, että he suodattivat toistensa ideoita, ja Read julkisti niitä edistäen näin Mooren julkisuutta. Alueelle poikkesivat myös monet pakolaisarkkitehdit ja -muotoilijat siirtyessään manner-Euroopasta Amerikkaan 1930-luvulla, ja monet heistä tilasivat myöhemmin Moorelta teoksia.
Vuonna 1932 Moore otti vastaan lontoolaisen Chelsea School of Artin kuvanveisto-osaston johtajan viran. Taiteellisesti Moore, Hepworth ja muut Seven and Five Society -ryhmän jäsenet kehittivät tyyliään abstraktimpaan suuntaan, osittain niiden vaikutteiden ansiosta, joita he saivat useilla Pariisin-matkoillaan ja yhteyksillään johtaviin progressiivisiin taiteilijoihin, erityisesti Pablo Picassoon, Georges Braqueen, Jean Arpiin ja Alberto Giacomettiin. Moore leikitteli surrealismilla ja liittyi Paul Nashin modernistiseen suuntaukseen ”Unit One Group” vuonna 1933. Moore ja Nash toimivat Lontoon kansainvälisen surrealistinäyttelyn järjestelykomiteana vuonna 1936. Vuonna 1937 Roland Penrose osti Moorelta abstraktin kiviveistoksen Mother and Child, joka sijoitettiin hänen Hampsteadin-talonsa etupuutarhaan. Teos herätti muissa asukkaissa ristiriitaisia tunteita, ja paikallinen lehdistö aloitti kaksivuotisen kampanjan veistosta vastaan. Tuona aikana Moore vähitellen siirtyi suorasta veistämisestä pronssivaluun ja teki alustavat mallit saveen tai kipsiin.
Tämä luova ja tuottelias kausi päättyi toiseen maailmansotaan. Chelsea Scool of Art siirrettiin Northamptoniin ja Moore luopui opettajanvirastaan. Sodan aikana Moore toimi sotataiteilijana ja teki voimakkaita piirustuksia lontoolaisista nukkumassa maanalaisen tunneleissa suojassa pommihyökkäyksiltä. Nuo piirustukset lisäsivät Mooren kansainvälistä mainetta etenkin Amerikassa. Kun heidän Hampsteadin-taloonsa osui pommi 1940, pariskunta muutti Lontoosta maalaistaloon nimeltä Hoglands Perry Greenin kylään lähelle Much Hadhamia Hertfordshireen. Siitä tuli Mooren koti ja työtila hänen loppuelämänsä ajaksi. Vaikka Moore myöhemmin vaurastui, hän ei halunnut muuttaa suurempaan taloon, eikä tuokaan talo juuri muuttunut lukuun ottamatta myöhemmin rakennettuja ulkorakennuksia ja työtiloja.
Dresdenin filharmonikot
Vuonna 1909 Dresdenin filharmonikoista tuli yksi ensimmäisistä Yhdysvalloissa konserttikiertueen tehneistä saksalaisorkestereista. Sittemmin orkesteri on kiertänyt merkittäviä musiikillisia keskuksia Euroopassa, Amerikoissa ja Aasiassa.
Meleena
Meleena on tietynlaista ulostetta, joka kertoo runsaasta verenvuodosta ylhäällä ruoansulatuskanavassa, esimerkiksi mahalaukussa. Veren sekoittuessa suolen sisältöön ulosteesta tulee tervamaista ja lähes mustaa. Oireen ilmaannuttua tulisi hakeutua lääkäriin välittömästi. Tilan syynä saattaa olla vuotava mahahaava. Muita mahdollisia syitä ovat esimerkiksi Mallory-Weissin repeämä ruokatorvessa, suoli-iskemia ja suonikohjutauti.
Tummat ulosteet voivat johtua myös mustikoiden syömisestä tai rautalääkityksestä. Tällöin niistä ei tarvitse huolestua.
Jos verenvuoto esiintyy alempana ruoansulatuskanavassa, verinen uloste on yleensä punaruskeaa tai kirkkaanpunaista.
Dresdenin filharmonikot
Vuonna 2011 Dresdenin filharmonikkojen pääkapellimestariksi tuli Michael Sanderling.
Henry Moore
Myöhemmät vuodet
Sodan jälkeen perheeseen syntyi tytär Mary Moore vuonna 1946. Lapsi sai nimensä Mooren äidin mukaan, joka oli kuollut muutama vuosi aiemmin. Äidin kuolema ja vauvan syntymä saivat Mooren keskittymään enemmän perheeseen, mikä sai ilmauksensa hänen työssään niin että hän teki useita ”äiti ja lapsi” -aiheisia teoksia, vaikkakin lepäävät hahmot olivat edelleen suosiossa. Samana vuonna Moore kävi Amerikassa, kun hänen teostensa retrospektiivinen näyttely avattiin Museum of Modern Artissa New Yorkissa. Kenneth Clarkista tuli yllättävä mutta vaikutusvaltainen Mooren työn esitaistelija, ja asemassaan Ison-Britannian taideneuvoston jäsenenä hän sai aikaan taiteilijalle näyttelyjä ja toimeksiantoja. Vuonna 1948 Moore sai kansainvälisen kuvanveistopalkinnon Venetsian biennaalissa ja oli yksi merkittävimpiä vuonna 1951 pidetyn Festival of Britainin ja vuonna 1955 pidetyn ensimmäisen Documenta-näyttelyn taiteilijoita.
thumb|Pronssinen Family Group (1950) Barclayn koulun ulkopuolella [[Stevenagessa Hertfordshiressa oli Mooren ensimmäinen suurikokoinen toimeksianto toisen maailmansodan jälkeen.]] Toisen maailmansodan jälkeen Moorea oli lähestynyt pedagogi Henry Morris, joka pyrki uudistamaan opetusta kehittämällään Village College -järjestelmällä. Morris oli palkannut Walter Gropiuksen arkkitehdiksi toiseen village collegeen, jota suunniteltiin Impingtoniin lähelle Cambridgea, ja hän halusi Mooren suunnittelevan sen alueelle suuren julkisen veistoksen. County Council ei kuitenkaan pystynyt rahoittamaan Gropiuksen koko suunnitelmaa ja supisti hanketta, kun Gropius muutti Amerikkaan. Varojen puutteessa Morris joutui perumaan Mooren veistoksen, joka ei ollut edennyt alustavaa vaihetta pitemmälle. Moore käytti suunnitelmaa uudestaan vuonna 1950 samanlaisessa toimeksiannossa veistoksesta uuden Stevenagen kaupungin kouluun. Tällä kertaa hanke toteutui ja Family Group oli Mooren ensimmäinen suuri julkinen pronssiveistos.
Kokoelmat
Didrichsenin taidemuseolla Helsingissä on Pohjoismaiden suurin Henry Moore -kokoelma.
Europe's Living a Celebration
Europe's Living a Celebration on Rosa Lópezin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2002 Eurovision laulukilpailussa Viron Tallinnassa.
López pääsi edustamaan maataan voitettuaan Operación Triunfo nimisen kykyjenetsintäohjelman, josta tuli Espanjassa todella suosittu.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 24. maan joukosta sijalle 7. 81 pisteellä.
Aatos Ojala
Kauko Aatos Ojala (6. tammikuuta 1919 Seinäjoki – 9. huhtikuuta 1987 Jyväskylä ) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Henkilöhistoria
Aatos Ojalan vanhemmat olivat rovasti Emil Oskar Ojala ja Elli Matilda Vilkki ja puoliso vuodesta 1955 Raija Hillevi Kolkka, urheilutoimittaja Sulo Kolkan tytär. Ojala tuli ylioppilaaksi 1937, valmistui folosofian kandidaatiksi 1944 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1957. Ojala opiskeli myös Yalen yliopistossa Yhdysvalloissa sekä Ruotsissa, Saksassa ja Englannissa. Uransa alkuvuosina hän toimi Helsingin teknillisen opiston kielten tuntiopettajana, Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1956. Ojala työskenteli myös Parnasson päätoimittajana vuonna 1957. Jyväskylän yliopiston professori Ojala oli 1960–1982. Hän on huomattava erityisesti Jyväskylän yliopiston ja varhaisen suomalaisen semiotiikan historiassa. Ojalan väitöskirja käsitteli Oscar Wildea, myöhemmin hän tutki muun muassa F. E. Sillanpään kirjallista aatemaailmaa.
Ojalan veli on tekniikantutkija Aito Ojala.
Chavornay (Ain)
Chavornay on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 174 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Chavornayn pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Boeing X-37
pienoiskuva|Taiteilijan näkemys X-37-sukkulasta.
X-37B on Boeingin, NASAn ja Yhdysvaltain ilmavoimien rahoituksella 1990- ja 2000-luvuilla kehittämä miehittämätön pienikokoinen uudelleenkäytettävä avaruuslentokone. X-37B muistuttaa avaruussukkulaa, mutta on sitä paljon pienempi. X-37 on Yhdysvaltain asevoimien projekti eivätkä sen lentojen tarkoitukset ole julkista tietoa.
Tekniikka
Aluksen massa on 4 990 kilogrammaa, ja sen kyky kuljettaa hyötykuormaa on hyvin rajallinen. Sen siipien kärkiväli on 4,5 metriä ja aluksen pituus on 8,9 metriä. Alus on uudelleenkäytettävä.
Alus laukaistaan kantoraketilla pystysuoraan mutta se laskeutuu vaakaan kiitotielle. Kantorakettina on käytetty Atlas V -sarjan raketteja sekä Falcon 9 -rakettia.
Kehitysohjelma
X-37B-alus on kooltaan 1,2-kertainen malli Yhdysvaltain ilmavoimien kehittelemästä X-40A-aluksesta. Tämä on edullista Boeingille, joka on toiminut molempien alusten pääurakoitsijana. X-40A:ta testattiin ilmakehässä pudottamalla se helikopterista vuonna 1998 ja vuonna 2001. NASA kutisti kehitysohjelmaa vähentämällä sen rahoitusta.
Eskopekka Mäkelä
Eskopekka Mäkelä on suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari.
Boeing X-37
Kehitysohjelma
Vuonna 2004 ohjelma siirtyi DARPAlle, jolloin sen käyttötarkoitus muuttui myös sotilaalliseksi. Prototyyppiä on sen jälkeen kuljetettu White Knight -lentokoneella. X-37B:n kehitys kulkee myös nimikkeellä X-37B OTV1 (Orbital Test Vehicle).
Eskopekka Mäkelä
Mäkelä kävi Suomen Taideakatemian koulua, 1968-1970. Hän on toiminut kuvataiteen opettajana. Hän on asunut Valkeakoskella vuodesta 1997 asti ja toiminut Valkeakosken Kuvataiteilijat ry:n puheenjohtajana vuosina 2010–2012.
Boeing X-37
Kehitysohjelma
Boeing on valmistanut X-37B:tä aluksi kaksi kappaletta.
Lennot
Aluksen ensimmäisen laukaisukokeen ilmakehään piti tapahtua Atlas V -kantoraketilla vuonna 2006. X-37B laukaistiin ensimmäiselle lennolleen kuitenkin vasta 23. huhtikuuta 2010 Floridan Cape Canaveralista  Ensilentonsa yhteydessä alus nousi noin 400 km:n korkuiselle radalla, jonka inklinaatio oli noin 40 astetta. Alus laskeutui Vandenberg Air Force Baseen Kaliforniassa 3. joulukuuta 2010 09.16 UTC. pienoiskuva|X-37B [[Vandenberg Air Force Basen kiitotiellä laskeutumisen jälkeen 3. joulukuuta 2010.]]
Toinen X-37B laukaistiin 5. maaliskuuta 2011 Atlas V:n kyydissä Cape Caneveralista. Se laskeutui 469 päivää kestäneeltä lennoltaan Vandenbergin lentotukikohtaan 16. kesäkuuta 2012.
Kolmas X-37B lähetettiin Maan kiertoradalle 11. joulukuuta 2012 Atlas V -kantoraketin mukana Cape Canaveralin lentotukikohdasta. Sukkula palasi Maahan 18. lokakuuta 2014 ja laskeutui Vandenbergin lehtotukikohtaan. Sen varsinaisesta tehtävästä ei ole annettu tietoa.
Neljäs X-37B:n lento laukaistiin 20. toukokuuta 2015. Salaisten tehtävien lisäksi mukana on kymmenen NASA:n ja NRO:n cubesat-satelliittikoetta, joihin kuuluu myös aurinkopurje-demonstraatio Planetary Societylle. Tällä lennolla painopistettä siirretään itse aluksen testaamisesta hyötykuorman testaamiseen. Neljäs lento laskeutui toukokuussa 2017 Kennedyn avaruuskeskuksen kiitotielle Floridassa.
Viides X-37B-lento laukaistiin 7. syyskuuta 2017 SpaceX Falcon 9 -kantoraketilla ja se laskeutui 27. lokakuuta 2019.
Kuudes X-37-laukaisu laukaistiin 17.5.2020 Atlas V 501 -kantoraketilla ja se laskeutui 12. lokakuuta 2022.
Kanta (lineaarialgebra)
Lineaarialgebrassa kanta on pienin mahdollinen joukko vektoreita, joiden lineaarikombinaationa saadaan kaikki annetun avaruuden vektorit. Tarkemmin sanottuna vektoriavaruuden kanta on joukko lineaarisesti riippumattomia vektoreita, jotka virittävät koko avaruuden.
Määritelmä
Oletetaan, että B = { v1, …, vn } on vektoriavaruuden V äärellinen osajoukko. Tällöin B on kanta, jos se toteuttaa seuraavat ehdot:
1. v1, …, vn ovat lineaarisesti riippumattomia ja
2. jokainen V:n vektori voidaan lausua vektoreiden v1, …, vn lineaarikombinaationa. Toisin sanoen vektorit v1, …, vn virittävät V:n eli span(v1, …, vn) = V.
Lineaarikombinaatio on äärellinen summa muotoa a1v1 + … + anvn, missä vk:t ovat B:n eri vektoreita ja ak:t ovat skalaareita. Vektorit B:ssä ovat lineaarisesti riippumattomia, jos a1v1 + … + anvn = 0, jos ja vain jos a1 = … = an = 0. Joukko B on virittäjäjoukko, jos jokainen V:n vektori on lineaarikombinaatio B:n vektoreista.
Kannan ominaisuuksia
Jokaisella vektoriavaruudella on kanta. Kaikilla yhden vektoriavaruuden kannoilla on sama määrä vektoreita. Tätä kannan vektorien lukumäärää kutsutaan vektoriavaruuden dimensioksi dim(V). Käsite kertoo siis samalla minimaali­sen määrän vektoreita, joka riittää virittämään V:n. Tasossa kaksi erisuuntaista vektoria on tason kanta. Kolmi­ulotteisessa avaruudessa kolme vektoria, jotka eivät ole samassa tasossa, muodostavat kannan. Toisin sanoen kantaa voidaan ajatella koordinaattiakselistona.
Kanta on vain joukko vektoreita ilman järjestystä. Usein on kuitenkin kätevää luetella kantavektorit tietyssä järjestyksessä. Tätä järjestettyä kantaa ei määritellä joukoksi, vaan sarjak­si lineaarisesti riippumattomia vektoreita, jotka virittävät V:n. Jos vektorit u, v, w muodostavat avaruuden kannan, se voidaan ilmoittaa järjestettynä kolmikkona (u, v, w). Tällöin jokaista vektoria a vastaa yksikäsitteisesti järjestetty lukukolmikko (r, s, t) siten, että a = ru + sv + tw. Luvut r, s ja t ovat a:n koordinaatit kannan (u, v, w) suhteen ja järjestettyä kolmikkoa (r, s, t) nimitetään vektorin a koordinaattiesitykseksi.
Samalle vektori­avaruudelle voidaan kuitenkin muodostaa kanta monella eri tavalla. Vektorin koordinaatit riippuvat siis käytetystä kannasta ja muuttuvat, kun siirrytään kannasta toiseen eli suoritetaan kannanvaihto.
Kannaksi laajentaminen
Minkä tahansa lineaarisesti riippumattoman joukon ja virittävän joukon välissä on kanta. Muodollisemmin sanottuna: jos L on lineaarisesti riippumaton joukko vektoriavaruudessa V ja jouk­ko G virittää V:n ja sisältää joukon L, niin on olemassa V:n kanta, joka sisältää L:n ja joka sisältyy G:hen. Nimenomaan (kun G = V) mikä tahansa lineaarisesti riippumaton joukko L voidaan laajen­taa muodostamaan V:n kannan. Nämä laajennukset eivät ole yksikäsitteisiä. Virittäjäjoukkoa voidaan myös karsia (pudottamalla sopivat vektorit pois), jotta siitä saadaan kanta.
Esimerkki
Ajatellaan koordinaattiavaruutta R2 kaikkien koordinaattien (a,b) vektoriavaruutena, missä sekä a että b ovat molemmat reaalilukuja. Tällöin helppo kanta on yksinkertaisesti vektorit e1 = (1,0) ja e2 = (0,1): oletetaan että v = (a,b) on vektori avaruudessa R2, tällöin v = a(1,0)+ b(0,1). Yksi mahdollinen R2:n kanta on v = (-2,1) = (-2)(1,0) + (1)(0,1). Se on esitetty myös koordinaatistoon piirrettynä kuvassa sivun yläreunassa. Kuitenkin mitkä tahansa kaksi lineaarisesti riippumatonta vektoria, kuten (1,1) ja (-1,2), voivat myös muodostaa R2:n kannan.
Yleisemmin vektorit e1, e2, ..., en ovat lineaarisesti riippumattomia ja virittä­vät avaruuden Rn. Siten ne muodostavat Rn:n kannan ja Rn:n dimensio on n.
Rico Suave
Rico Suave (Moises Arias) on kuvitteellinen hahmo Disney Channelin televisiosarjassa Hannah Montana. Hän omistaa pienen rantabaarin (Rico's Surf Shop), joka sijaitsee lähellä Stewartsien kotia. Rico on usein vuorovaikutuksessa Jacksonin kanssa hänen pomonaan huolimatta siitä, että Jackson on häntä monta vuotta vanhempi. Sarjan toisessa tuotantokaudessa Rico ilmestyy samaan kouluun kuin sarjan muut nuoret Miley Stewart, Lilly Truscott ja Oliver Oken. Rico on sarjan "arkkivihollinen".
Ricon ensimmäinen esiintyminen tapahtui ensimmäisen tuotantokauden viidennessä jaksossa "Bile-etiketti hakusessa" (It's My Party and I'll Lie if I Want To). Hän tekee yhteensä viisi esiintymistä ensimmäisellä tuotantokaudella. Hänen suosionsa kasvu johti siihen, että hänestä tehtiin yksi sarjan päähenkilöistä toisesta tuotantokaudesta alkaen. Yhteensä Rico on esiintynyt 58 jaksossa ja hän tekee myös lyhyen esiintymisen Hannah Montana -elokuvassa.
Tausta
Rico tulee varakkaasta latinolaisperheestä. Hänen miljonäärivanhempansa on mainittu sarjassa usein, mutta heitä ei ole koskaan nähty. Hänellä on sisko, veli nimeltä Mateo (Mateo Arias), serkku nimeltä Teresa ja australialainen/meksikolainen serkku lempinimeltään "Angus", jonka oikea nimi on Alejandro Nuñez Gonzales Uberto Sifuentes (Moises Arias).
Persoonallisuus
Rico on manipuloiva, ylimielinen ja hemmoteltu lapsi, jotkut sarjan henkilöt ovat kuvailleet häntä jopa "pahaksi". Hänen itsekeskeisyytensä johtaa hänet jatkuvasti etsimään keinoja, joilla voisi lisätä omia tulojaan vaikkakin muiden kustannuksella. Hänen iskulauseensa sisältää tervehdyksen, "Hey-O!", ja naurun ,"Mwah-ha-ha!", jonka hän tekee usein.
Dinobutoni
Dinobutoni (C14H18N2O7) on aromaattisiin karbonaattiestereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa agarisidina ja fungisidina.
Rico Suave
Persoonallisuus
Rico on todella lahjakas akateemisesti. Hän hyppää pari luokkaa koulussa ja päätyy samalle luokalle kuin Miley, Lilly ja Oliver, vaikka hän on kaksi vuotta nuorempi. Opiskelu on hänelle helppoa, koska hänellä on valokuvamuisti. Hän on erityisen hyvä biologiassa ja matematiikassa.
Dinobutoni
Valmistus ja käyttö
Dinobutonia voidaan valmistaa dinosebin tai sen alkalimetallisuolan ja isopropyyliklooriformiaatin välisellä reaktiolla. Dinobutoni tuli markkinoille 1960-luvulla ja sitä on käytetty erityisesti Yhdysvalloissa vihannespunkkien torjuntaan sekä homeenestoaineena omena-, päärynä-, puuvilla- ja vihannesviljelmillä. Se levitetään joko kostutettavana jauheena tai emulsiona. Euroopan unionin alueella dinobutonin käyttö kiellettiin vuonna 2002.
Kapverdenkreoli
Kapverdenkreoli eli kabuverdianu on portugaliin pohjautuva kreolikieli, jota puhutaan Kap Verden saaristossa. Sitä puhuu äidinkielenä 492 000 kapverdeläistä, minkä lisäksi useimmat saarivaltion maahanmuuttajat opettelevat puhumaan sitä vieraana kielenä. Lisäksi Portugalissa asuu 200 000 kapverdenkreolin puhujaa. Kapverdenkreolille annettiin Kap Verdessä kansalliskielen asema vuonna 1992.
Konsonantit
Äänne /ʀ/ voi realisoitua myös äänteinä [r] ja [ʁ]. Nämä äänteet kirjoitetaan ⟨rr⟩ paitsi sanan alussa, jolloin ne kirjoitetaan ⟨r⟩. IPA-merkinnöistä poikkeavat kirjoitusnormit on merkitty ⟨⟩-sulkeilla. Soinnilliset ja soinnittomat äänteet on erotettu toisistaan |-viivalla. Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Kaikki vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisina. Nasaalisuutta merkitään vokaalin jälkeen tulevalla n-kirjaimella tai tildellä (~) kuten portugalissa.
Kielellä on kaksi toisistaan poikkeavaa murretta. Barlavente-murretta puhutaan Santo Antãolla, São Nicolaulla, São Vicentellä, Salilla ja Boa Vistalla. Puhutumpi kapverdenkreolin murre on sotaventu, jota puhutaan Bravan, Fogon, Maion ja Santiagon saarilla.
Pinoliittymä
Pinoliittymä on moottoriteiden liittymätyypeistä tehokkaimpiin kuuluva. Sitä kutsutaan myös mm. Maltanristiksi muotonsa takia. Pinoliittymän perustyyppi on nelikerroksinen. Siinä suorat tai puolisuorat rampit liittyvät toiselle tielle. Suomessa ei ole pinoliittymiä. Kuitenkin Lakalaivan eritasoliittymässä on pinorampit länsipuoliskossa.
Lähteet
Teillä ja turuilla: Pino
Myytti-sarja
Myytti-sarja on skotlantilaisen Canongate-kustantamon kansainvälinen kirjasarja myyttien uudelleentulkintoja tunnetuilta nykykirjailijoilta. Suomeksi sarjaa julkaisee Kustannusosakeyhtiö Tammi.
Allan A. Goldstein
Goldsteinin ura alkoi lyhytdokumentin ohjaamisen myötä Kanadassa vuonna 1979. Hänen seuraava ohjauksensa, Virginia Hamiltonin romaaniin perustuva House of Dies Drear valmistui televisiolevitykseen viisi vuotta myöhemmin. Samana vuonna valmistui kaksi muuta elokuvaa televisioon; The Dining Room ja True West, jonka päärooleissa nähtiin John Malkovich ja Gary Sinise. Elokuva filmattiin uudelleen vuonna 2002, jolloin pääosaa esitti Bruce Willis Gary Halvorsonin ohjauksessa.
Vuonna 1988 valmistui hänen ensimmäinen teatterilevitykseen päässyt elokuva The Outside Chance of Maximillian Glick. Elokuva keräsi alle puoli miljoonaa dollaria lipputuloja. Goldstein voitti elokuvalla Toronton ja Vancouverin filmifestivaalien ohjaajapalkinnot. Elokuva sai pari vuotta myöhemmin jatkokseen televisiosarjan. Vuonna 1989 hän ohjasi pienen televisioelokuvan ja käsikirjoitti ja tuotti Robert Wisen ohjaaman Rooftops – kattojen kasvatit -filmin. Vuosikymmenen lopulla hän teki vielä kaksi pientä filmiä.
Goldstein siirtyi Kanadaan ohjaamaan pienen budjetin toiminta- ja jännityselokuvia. Muutaman toimintaelokuvan jälkeen hän sai ohjattavakseen Leslie Nielsenin tähdittämän 2001 – Avaruussekoilu -komedian, joka toteutettiin 26 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuva oli kanadalais-saksalaistuotantoa, ja sai murska-arvostelut ympäri maailman.
Deixa-me sonhar (só mais uma vez)
Deixa-me sonhar (só mais uma vez) on Rita Guerran esittämä kappale, jolla hän edusti Portugalia vuoden 2003 Eurovision laulukilpailussa Riiassa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 26 maan joukosta 13 pisteellä sijalle 22.
Fittja
thumb|Tukholman metroa Fittjassa. Fittja on alue Tukholman läänin Botkyrkan kunnassa. Se on kerrostaloalue.
Tukholman metron Fittjan metroasema on ulkoilma-asema. Tukholman mellakat 2013 ulottuivat myös Fittjaan.
Chazey-Bons
Chazey-Bons on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 664 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Chazey-Bons in pinta-ala on 11 neliökilometriä.
Papulanvuori
thumb|Papulanvuoren televisiotorni. Papulanvuori (myös Papulanmäki,, Gora Papula) on Viipurissa sijaitseva kallioinen mäki, joka kohoaa yli 30 metrin korkeuteen merenpinnasta. Se sijaitsee keskustan pohjoispuolella Papulan kaupunginosassa Papulanlahden rannalla. 1880-luvulta lähtien mäki on tunnettu myös Papulanpuistona, joka oli toista maailmansotaa edeltävinä vuosina oli kaupunkilaisten suosima virkistys- ja ajanviettopaikka silloisessa Imatran kaupunginosassa. Papulanvuoren huipulla oli muun muassa näkötorni ja kesäravintola sekä vesitorni. Nykyään alueella on televisiomasto, mutta itse puisto on pahasti rapistunut.
Varhaisin historia
Nykyisin Papulanpuistona tunnettu alue kuului keskiajalla silloin vielä Naistenkaivoksi kutsutun Papulan kartanon maihin. Kartanon ensimmäinen tunnettu omistaja oli vuonna 1448 Ruotsin kuninkaaksi kruunattu Viipurin linnaläänin maaherra Kaarle Knuutinpoika Bonde. Kuninkaaksi tultuaan hän lahjoitti Naistenkaivon kartanon Viipurin dominikaaniluostarille, jolta se uskonpuhdistuksen myötä siirtyi Viipurin kaupungille vuonna 1563. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin alue mainitaan ensimmäistä kertaa Papula-nimisenä kaupungin laidunmaana. Nimitys on ilmeisesti peräisin dominikaaniluostarin ajoilta, sillä latinankielinen sana ”papula” tarkoittaa kohoumaa.
Virkistysalueeksi
thumb|Papulan paviljonki 1930-luvulla. Papulan kaupunginosa rakennettiin 1800-luvulla, ja samalla Papulanvuoresta tuli kaupunkilaisten vapaa-ajanviettopaikka. Yksi tunnetuimmista nähtävyyksistä oli etelärinteellä sijaitseva suuri graniittinen siirtolohkare, jota kutsuttiin nimellä ”sokeritoppa”. Papulanpuisto perustettiin 1886, jolloin maineikas tukholmalainen maisema-arkkitehti Wilhelm Rydberg suunnitteli puiston pankkiiri Wilhelm Burjamin rahoituksella. Vuonna 1888 Papulanvuoren huipulle valmistui arkkitehti Eduard Dippellin suunnittelema puurakenteinen näkötorni. Se korvattiin teräsrakenteisella ”Pilipuu”-lempinien saaneella näkötornilla vuonna 1905. Uudessa 15 metriä korkeassa tornissa oli kaksi katettua näköalatasannetta, joihin johti kierreportaat. Toinen näköalapaikka sijaitsi vuonna 1892 valmistuneen kivirakenteisen vesitornin päällä.
1900-luvun alussa Suomen Matkailuliitto alkoi kehittämään Papulanvuoren matkailua. Vuonna 1909 huipulle valmistui Uno Ullbergin ja Axel Gyldénin suunnittelema kesäravintola ”Papulan Paviljonki”. Se tuhoutui vuoden 1918 sisällissodan Viipurin taistelun aikana, mutta rakennettiin uudelleen arkkitehti Toivo Löyskän suunnitelmien mukaan 1928. Lisäksi puistossa oli muun muassa kesäteatteri sekä kansanjuhlapaikka ”Huvikallio”, jossa oli esiintymislava. 1900-luvun alkuvuosina Papulanpuisto toimi työväenliikkeen kokoontumispaikkana, jossa järjestettiin mm. vappujuhlia. Sisällissodan aikana Papulanmäelle haudattiin taisteluissa kaatuneita punakaartin sotilaita, mutta sodan jälkeen valkoiset avaivat sankarihaudat ja vainajat siirrettiin niin sanottuun koirahautaan.
Mäen pohjoisrinteellä sijaitsevan Papulan urheilukentän rakennustyöt aloitettiin jo vuonna 1913, mutta rahapulan ja sotavuosien aiheuttamien viivästysten vuoksi se valmistui lopullisesti vasta 1921. Papulanvuori tunnettiin myös talviurheilukeskuksena, jossa olivat hyppyrimäki sekä kelkka- ja pujottelurinteet. Norjalaisen insinöörin Robert Pehrssonin suunnitteleman hyppyrimäen avajaiskilpailut järjestettiin maaliskuussa 1909. Vuonna 1910 Papulanvuorella järjestettiin Viipurin kansainvälisten talvikisojen mäkihyppykilpailut, ja 1914 mäkihypyn ensimmäiset SM-kilpailut. Maaliskuussa 1938 Papulavuoren rinteillä pidettiin myös alppihiihdon SM-kilpailut. thumb|Mäkihyppyä Viipurin talvikisoissa 1910. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut alue liitettiin kaupunkiin vuonna 1924. 1920-luvulla Papulanmäelle suunniteltiin alustavasti Viipurin maakunta-arkistoa, joka lopulta rakennettiin Tervaniemeen.
Sodan jälkeinen aika
Kun Viipuri talvisodan jälkeen siirtyi Neuvostoliitolle, puistosta tuli aluksi sotilasaluetta, mutta kaupungin siviilihallinto onnistui heinäkuussa 1941 palauttamaan sen entiseen käyttöönsä. Suunnitelmat puiston remontoinnista kuitenkin keskeytyivät jatkosodan johdosta, jonka taisteluissa sen rakennelmat kärsivät pahoja vaurioita. Sodan jälkeen alue annettiin Neuvostoliiton rautatiehallinnon käyttöön ja nimettiin ”Rautatieläisten puistoksi”. Sen kunnossapitoon ei urheilukenttää lukuun ottamatta juurikaan panostettu, minkä vuoksi puisto rapistui vuosikymmenten saatossa pahoin. Teräksisestä näkötornista on nykyään jäljellä vain osia sen jaloista, ja myös vesitorni on raunioitunut. 1970-luvulla Papulanvuoren huipulle rakennettiin televisiotorni. Vuonna 2016 Lokomotiv-stadionina tunnetun urheilukentän ja televisiotornin välisessä maastossa alkoivat Viipurin ja Tammisuon yhdistävän valtatien rakennustyöt, vaikka alue on määritelty kultuuriperintökohteeksi.
Chazey-sur-Ain
Chazey-sur-Ain on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 200 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Chazey-sur-Ainin pinta-ala on 22 neliökilometriä.
Vaakahuone
Vaakahuone oli Turun historiassa merkittävä alemman höyrylaivasataman rahtiterminaali. Rakennus on museoviraston suojelema. Vanhan Vaakahuoneen toimiston paikalla toimii nykyään rannikon viimeinen reittiliikenteessä olevan höyrylaiva Ukkopekan lippu-ja myyntikonttori. Rakennuksen muissa tiloissa toimii arkkitehtitoimisto Arosuo & Vapaavuoren suunnittelema ravintola Vaakahuone, jonka aurajokimiljöön kannalta näkyvin piirre on sieltä kuuluva jokailtainen elävä musiikki.
Historia
Ravintolarakennuksen nimi juontuu historiasta. Rakennus toimi alemman höyrylaivasataman rahtiterminaalina ja siellä punnittiin höyrylaivojen kuljettama rahti. Itse rakennus on Suomen ensimmäinen rakennus, joka on tehty aaltopellistä. Rakennus on valmistunut vuonna 1898. Alun perin Vaakahuoneen kaltaisia halleja rakennettiin kaksi, joista toinen sijaitsi hieman ylempänä jokivarressa. Rakentaminen aiheutti aikanaan kuohuntaa kaupunkilaisten keskuudessa, sillä turkulaiset eivät olleet laisinkaan varmoja aaltopellin sopivuudesta kaupunkirakentamiseen ja kaupunkikuvaan. Materiaali on kuitenkin kestänyt vuosikymmenien rasituksen, ja rakennus on edelleen hyvässä kunnossa ja suojeltu. Toinen halleista purettiin aikoinaan, kun Martinsiltaa alettiin rakentaa.
Korruptio Britanniassa
Korruptio Britanniassa kertoo Britannian korruptiosta eli vallan väärinkäytöstä oman tai sidosryhmän edun tavoitteluun. Britannia oli sijalla 12 vuonna 2007 ja sijalla 17 vuonna 2009 Transparency Internationalin korruptiolistalla 180 maasta.
Lait
The Fraud Act 2006 (laki petoksista) voimaan vuoden 2007 alussa.
Poliittinen korruptio
Loans for peerages -jupakka kyseenalaisti poliitikkojen lahjomattomuuden vuonna 2005. Lainoja merkittiin kaupalliseksi, vaikka ne olivat korottomia. Siten puolueet kiersivät varojen ilmoitusvelvoitteita vaalikomissiolle. Lainojen poliisitutkinta alkoi 3/2006. Tutkintaan sisältyi se, saivatko ehdokkaat tai puolueet vastapalvelukseksi poliittisia nimityksiä tai valintoja.
Terveydenhoito
Britanniassa kansallisen terveydenhoitojärjestelmän, the National Health Servicen korruption vastainen yksikkö on estänyt korruptiotapauksia viimeisten kymmenen vuoden aikana noin 250 miljoonan euron arvosta. Toteutuessaan korruptio olisi aiheuttanut julkiselle terveydenhoitojärjestelmälle nelinkertaiseksi arvioidun haitan, eli miljardi euroa.
Rakentaminen
Lontoolaista juristia Jeffrey Tesler syytettiin tammikuussa 2010 vuosikymmenen ajan jatkuneesta yhteensä 132 milj. $ maksetuista lahjuksista nigerialaisille poliitikoille vastineeksi 6 mrd. $ rakennusurakoista. Yhdysvaltalainen Halliburton maksoi 579 miljoonan $ sakon vuonna 2009 myönnettyään osuutensa maksuissa.
Puolustuskaupat
BAE Systems (entinen British Aerospace Space Systems) on suurin brittiläinen puolustusyritys. Toukokuussa 2004 Guardian lehti julkaisi BAE Systems:n maksaneen 17 miljoonaa puntaa johtaville Saudipoliitikoille aseostojen vastineeksi Britanniasta. Lahjuksiin sisältyi luksusasuntoja Lontoossa. Rahan maksumaiden ketjuun Britanniasta sisältyi: Neitsytsaarten veroparatiisi, Sveitsi ja edelleen Tšekki, Romania, Qatar, Tansania, Etelä Afrikkaa ja Chile. Asian tutkinta paljasti lisää lahjontaa. Guardian lehden artikkelit yrityksen toiminnasta saivat brittiläisen Serious Fraud Office (SFO) tutkimaan BAE Systems toimintaa. Britanniassa Public Interest Disclosure Act 1998 suojelee julkisesti kiinnostavien tietojen paljastajaa. BAE Systems maksoi lahjuksia voittaakseen urakoita Saudi Arabian hallinnolta ja muiden maiden hallinnolta. Tony Blairin hallitus pysäytti SFO:n tutkimukset joulukuussa 2006. Joulukuun 2006 SFO-selvityksen mukaan Saudi-Arabian kanssa tehtiin puolustussopimus (al-Yamamah defence contract). Sopimuksessa nimeltä ‘al-Salam’ (‘rauha’), BAE Systems lupasi myydä 20 mrd. punnan arvoisen lentokoneen Saudi ilmavoimille. Lehdistön mukaan BAE Systems myi lentokoneen, aseita ja tarvikkeita 43 mrd. punnan arvosta Saudi-Arabiaan ja vuonna 2007 Britannian puolustusministeriön avustuksella Saudi viranomaisille oli maksettu salaa miljardi puntaa. BAE Systems on kieltänyt toistuvasti väärinkäytökset.
Cheignieu-la-Balme
Cheignieu-la-Balme on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 112 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Cheignieu-la-Balmen pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Italian Grand Prix 1972
Italian Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. syyskuuta 1972 Monzan radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden viides. Jacky Ickx johti suurimman osan kierroksista.
Mormonin kirja
Mormonin kirja on yksi Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon (MAP-kirkko) ja muiden mormonismin suuntausten neljästä pyhästä kirjasta. Se julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1830 Palmyrassa, New Yorkin osavaltiossa 5 000 kappaleen painoksena. MAP-kirkon perustaja Joseph Smith nuorempi väitti kääntäneensä kirjan kultalevyistä, jotka sisälsivät Amerikan mantereen muinaisen historian. Mormonien mukaan kirja on ”toinen todistus Jeesuksesta Kristuksesta”, ja sen katsotaan sekä tukevan että täydentävän Raamattua. Mormonin kirja muodostaakin MAP-kirkon opillisen perustan.
Mormonin kirjan mukaan Amerikan manner on luvattu maa, jossa Jumalaa pelkäävät kukoistavat mutta uskottomat kohtaavat erilaisia yliluonnollisia rangaistuksia. Se on jaettu 15 kirjaan, jotka edelleen jakautuvat lukuihin ja jakeisiin. Tarina alkaa noin vuodesta 600 eaa., jolloin joukko juutalaisia lähtee Jerusalemista ja purjehtii Jumalan johdattamana Amerikkaan, missä heistä tulee suuri kansa. Juutalaiset jakaantuvat kahdeksi keskenään sotivaksi ryhmäksi: vanhurskaat nefiläiset menestyvät, kun taas lamanilaisista tulee jumalattomia raakalaisia. Profeettojen kutsumana nefiläiset perustavat kristillisen kirkon jo vuosia ennen Jeesuksen syntymää. Kirjan huipentuma on ylösnousseen Kristuksen vierailu nefiläisten luona. Seuraa utooppinen rauhan ja vaurauden aika, jonka päätteeksi nefiläiset lankeavat vanhoihin synteihinsä ja heidät hävitetään viimeiseen mieheen. Lamanilaiset unohtavat historiansa, ja heistä tulee intiaanien esi-isiä.
Kultapanda
Kultapanda (Ailurus fulgens) eli pikkupanda tai kissakarhu on petoeläinten lahkoon kuuluva nisäkäslaji. Kultapanda on kaikkiruokainen eläin, mutta sen pääravintona on bambu. Kultapanda on noin puolen metrin pituinen, hännän kanssa noin metrin. Kultapanda on erittäin uhanalainen eläinlaji. Sitä tavataan luonnonvaraisena ainoastaan Himalajan alueella, aivan eteläisessä Kiinassa ja Pohjois-Myanmarissa. Kultapandoja arvioidaan olevan noin 2 500 yksilöä, mutta määrä vähenee jatkuvasti elinympäristön pirstoutumisen ja metsästyksen vuoksi. Kultapanda on sukunsa ja heimonsa (Ailuridae) ainoa nykyisin elävä laji. Se jakautuu kahteen alalajiin.
Mormonin kirja
Mormonin kirja on kirjoitettu vanhahtavalla, Kuningas Jaakon Raamattua jäljittelevällä englannilla. Kirjan perusrakenne muistuttaa historiankirjoitusta tai epiikkaa. Juonelliseen kertomukseen on kuitenkin upotettu uskonnollisia ilmestyksiä ja saarnoja, jotka edustavat lähinnä perinteistä protestanttista teologiaa ja ottavat kantaa moniin 1800-luvun alun Yhdysvaltojen uskonnollisiin kiistoihin. Jumala kuvataan antropomorfisena hahmona, joka keskustelee profeettojen kanssa ja puuttuu historian kulkuun ihmeiden kautta. Kirja painottaa Jeesuksen vapahtaja-roolin universaalia luonnetta, ja Kristuksen kerrotaan ilmoittavan itsensä kaikille kansoille kaikkina aikoina. Mukana on myös vanhatestamentillisia teemoja, kuten Jumalan ja Israelin kansan erityinen liittosuhde. Mormonismin omaleimaisimpia oppeja ei Mormonin kirjasta löydy, sillä ne kehittyivät vasta kirjan julkaisun jälkeen.
MAP-kirkon mukaan Mormonin kirja kuvaa historiallisia tapahtumia. Nefiläisten ja lamanilaisten olemassaolosta ei kuitenkaan ole tieteellistä näyttöä. Sekulaarin käsityksen mukaan Smith sepitti kertomuksen käyttäen lähteenään Raamattua sekä omana aikanaan suosittuja spekulaatioita intiaanien alkuperästä. Arviot Mormonin kirjan kaunokirjallisesta arvosta ovat jyrkästi jakautuneet: kirjaa on pidetty sekä tylsänä ja tahattoman koomisena väärennöksenä että 1800-luvun amerikkalaisen kirjallisuuden klassikkona. Mormonilähetyssaarnaajat jakavat Mormonin kirjaa ilmaiseksi, ja se lukeutuu kaikkien aikojen laajalevikkisimpiin kirjoihin. Vuoteen 2020 mennessä kirjaa arvioitiin painetun 192 miljoonaa kappaletta ja se oli osittain tai kokonaan saatavilla 112 kielellä.
Kultapanda
Tuntomerkit
Kultapandan ruumiin pituus on noin 50–64 senttimetriä ja hännän 28–50 senttimetriä. Tyypillinen paino kultapandalla on 3–6 kilogrammaa. Sen turkki on tuuhea ja väritykseltään ruskea-musta, mutta naamassa on vaihteleva määrä valkoista. Hännässä väritys vaihtelee jaksoittaisesti siten, että hännässä näyttäisi olevan peräkkäin useita renkaita.
Kultapanda on erikoistunut käyttämään ravinnoksi bambua, ja sillä onkin kaarevat ja terävät puoliksi sisäänvedettävät kynnet, joilla se tarttuu lehtiin ja muuhun ravintoon sekä kiipeää puita. Isopandan lailla kultapandalla on ”valepeukalo”, joka on varsinaisesti ranneluun pidentymä.