cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kenshirō Itō
Kenshirō Itō (s. 8. tammikuuta 1990 Shimokawa) on japanilainen mäkihyppääjä. Hän edustaa Megamil Snow Brand Ski Teamia.
Itō debytoi mäkihypyn maailmancupissa tammikuussa 2006 Sapporossa ollen suurmäen kilpailun 37. Ensimmäiset pisteensä Itō saavutti Keski-Euroopan mäkiviikon avauskilpailussa Oberstdorfissa ollen 26. Tuo sijoitus on myös Itōn paras sijoitus maailmancupissa.
Itō osallistui myös vuoden 2007 MM-kisoihin Sapporoon, jossa hän oli normaalimäen 37. Hän on myös kaksinkertainen nuorten MM-mitalisti joukkuekilpailusta. Hänellä on yksi hopea sekä yksi pronssi.
Karjalan 1. rykmentin 1. pataljoona
thumb|150px|Urho Sihvonen '''Karjalan 1. rykmentin 1. pataljoona''' oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 1. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärivänrikki Urho Sihvonen.
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkärivänrikki Johan Sainio (haavoittui 25. maaliskuuta 1918 Raasulissa). Päällikkö: H. Vähäsalo. Päällikkö: jääkärivänrikki Viljo Paloheimo. Päällikkö: jääkäriluutnantti Aarne Salminen (otti komentajan tehtävät vastaan helmikuun alussa, haavoittui 11. helmikuuta Pullilassa ja siirrettiin 14. maaliskuuta alkaen Karjalan 2. rykmentin 4. pataljoonan komentajaksi), G. Rundberg.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit
Jääkäriluutnantti Henrik Lindberg (siirrettiin 3. pataljoonaan).
Hillitön hotelli
Hillitön hotelli on irlantilais-ranskalainen animaatiosarja, jonka on luonut Jan Van Rijsselberge.
Suomessa sarjaa esitettiin Yle TV2 -kanavalla suomenkielisellä dubbauksella. Ensimmäisen kerran sarjaa esitettiin Suomessa 27. toukokuuta 2006.
Sambian niemimaa
thumb|300px|Sambian niemimaa sijaitsee Kaliningradista luoteeseen. Sambian niemimaa sijaitsee nykyisellä Kaliningradin alueella. Siitä lähtee Kuurinkynnäs. Nimensä se on saanut muinaisesta sambien balttiheimosta. Nimellä ei ole mitään tekemistä Afrikassa sijaitsevan Sambian valtion kanssa.
54.83278°N, 20.26917°W
Isabella, Angoulêmen kreivitär
Isabella (1186–1246) oli Angoulêmen kreivin Aymer Tailleferin tytär, josta tuli Juhana Maattoman puolisona Englannin kuningatar.
Isabella ja Juhana vihittiin vuonna 1200, liitto oli Juhanan toinen. Lähes 20 vuoden ikäerosta huolimatta pariskunnalle muodostui läheiset suhteet, ja Juhana vietti mieluummin aikaansa vaimonsa kanssa kuin sotimassa. He saivat kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Juhana kuoli vuonna 1216. Isabella huolehti, että hänen poikansa Henrik III pääsi turvallisesti valtaistuimelle ja sai hyvät neuvonantajat ympärilleen. Sen jälkeen Isabella palasi synnyinmaahansa Ranskaan.
Karjalan 3. rykmentti
'''Karjalan 3. rykmentti''' oli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakuntaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentajina olivat jääkärimajuri Armas Ståhlberg (24. maaliskuuta alkaen, kaatui 15. huhtikuuta 1918 Joutsenossa) ja v.t. komentajana jääkärivänrikki Kalle Kuokkanen (15. maaliskuuta alkaen, siirrettiin 5. huhtikuuta Karjalan 2. rykmenttiin), Ståhlbergin kaatumisen jälkeen komentajan tehtävät vastaanotti jääkäriluutnantti Väinö Strömberg ja luovutti ne edelleen jääkärikapteeni Unio Sarlinille (19. huhtikuuta 1918 alkaen. Sarlin siirrettiin 9. toukokuuta Karjalan 2. rykmentin komentajaksi). Rykmentin esikunta sijaitsi Imatralla.
Joukko-osastot
Komentaja: Veikko Raatikainen, myöhemmin jääkäriluutnantti Väinö Strömberg (7. huhtikuuta alkaen), A. Houni Komentaja: luutnantti Edvart Astola. Komentaja: Hjalmar Raatikainen, myöhemmin E. Sandström. Päällikkö: T. Kotivirta. Päällikkö: S. Niukkanen. Päällikkö: Eino I. Parmanen. Päällikkö: E. Lahdensuu.
Rykmentin vaiheet jääkärimajuri Sarlinin komennossa
Unio Sarlinin saatua rykmentti komentoonsa 21. huhtikuuta 1918 oli se huvennut edellisissä taisteluissa huomattavasti ja käsitti 1600 miestä päällystö ja alipäällystö mukaan lukien. Rykmentin vastuulla oli n. 40 kilometrin pituinen rintamanosa Karsturannasta Lottolaan. Rykmentin esikunnan ja itse rintamajoukkojen etäisyys toisistaan muodostui 15–30 kilometriin. Sarlinin huolellisesti suunnittelema hyökkäys Saimaan kanavalle 25. huhtikuuta osoittautui helpoksi, koska vihollinen oli ilmeisesti saanut vihiä hyökkäyksestä ja kerkisi vetäytyä Sarlinin joukkojen alta. Huhtikuun 26. Sarlin joukot miehittävät Lappeenrannan. Tämän sotatoimen Sarlin teki oma-aloitteisesti ilman ylemmän johdon käskytystä, toki kyseinen käsky oli olemassa, mutta Sarlinia ko. käsky ei koskaan saavuttanut. Seuraavaksi oli Sarlinin otettava Simolan rautatiesolmu hallintaansa armeijakäskyn mukaisesti yhdessä kapteeni Förbergin ryhmän kanssa. Simola vallataan myöhään illalla huhtikuun 27 päivä. Huhtikuun 28.–29. rykmentti miehittää Vainikkalan ja Pulsan rautatieasemat. Rykmentti valloittaa Luumäen kiivaiden taistelujen päätteeksi 1. toukokuuta. Tästä sotaliike jatkui perääntyvien punaisten perässä Taavettia kohden. Toukokuun 1. päivästä alkaen Sarlinin niin sanottu itsenäinen sodanjohto loppui ja se siirtyi suoraan kenraalimajuri Ernst Linderin alaisuuteen.
Rykmentti lakkautettiin pian Karjalan kaartin rykmentin perustamisen jälkeen ja sen henkilöstö siirrettiin jäljelle jääneisiin rykmentteihin.
Onslow’n piirikunta
Onslow’n piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 197 938 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Jacksonvillen kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1734. Piirikunnassa sijaitsee Yhdysvaltain merijalkaväen koulutusleiri Camp Lejeune.
Viktor Vlasov
Viktor Vlasov –nimisiä henkilöitä ovat:
Marianne Backlén
Backlén sai Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon 2011 tanssin maailmaan sijoittuvasta romaanistaan Tulilinnun tanssi. Vuonna 2013 Backlénille myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Romanian naisten käsipallomaajoukkue
Romanian naisten käsipallomaajoukkue edustaa Romaniaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 1962 sekä saavuttanut kolme muuta mitalia. Se on ollut mukana kaikissa sisäpelin vuodesta 1957 järjestetyissä MM-kilpailuissa. EM-kilpailuissa joukkue saavutti pronssia vuonna 2010. Aiemmin MM-ohjelmaan kuuluneessa ulkopelissä Romania voitti maailmanmestaruuden vuosina 1956 ja 1960.
Valgerður Gunnarsdóttir
thumb|right|Valgerður Gunnarsdóttir. Valgerður Gunnarsdóttir (s. 17. heinäkuuta 1955 Dalvík) on islantilainen itsenäisyyspuolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 2013–2017.
Valgerður opiskeli Islannin yliopistossa islannin kieltä ja kirjallisuuta ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1982. Vuonna 1996 hän suoritti pedagogisen tutkinnon Akureyrin yliopistossa. Vuosina 1982–1983 hän toimi Þingeyjarsýslan nimismiehen sihteerinä. Vuosina 1983–1986 hän toimi eläkerahasto Björgan kirjanpitäjänä. Vuosina 1986–1987 hän työsknteli pankissa Húsavíkissä. Vuosina 1987–1999 hän toimi islanninopettajana ja opinto-ohjaajana Húsavíkin lukiossa. Vuosina 1999–2013 hän toimi Laugarin lukion rehtorina. Vuosina 2009–2013 hän toimi Islannin rehtoriliiton puheenjohtajana.
Rakkausrunot (yhdistys)
Rakkausrunot ry on vuonna 2003 perustettu yhdistys, joka pitää yllä suosittua Rakkausrunot.fi-verkkoyhteisöä.
Rakkausrunot ry:n tavoitteena on "ylläpitää ja kehittää runojen ja muun kirjoittamisen harras­tusta sekä edistää ja tukea aatteellisesti harrastekirjoittajien omaehtoista julkaisutoimintaa sekä koota runojen ja muun kirjoituksen harrastajat yhteiseen toimintaan."
Rakkausrunot.fi on kaikille ihmisille avoin foorumi, jossa rekisteröityneet käyttäjät voivat julkaista runoja. Sivustolle oli 16. huhtikuuta 2008 rekisteröitynyt 17 506 suomalaista runouden harrastajaa, jotka olivat julkaisseet yli 625 000 runoa. Sivustolla voi myös vuorovaikutteisesti keskustella runoista ja kommentoida toisten runoilijoiden runoja sekä julkisesti että yksityisesti. Verkkosivuston kautta tapahtuvan toiminnan lisäksi yhdistyksen jäsenet ja aiheesta kiinnostuneet kokoontuvat niin sanottuihin runoilijamiitteihin ja järjestävät muitakin runouteen liittyviä tapahtumia, kuten kirjoittajakursseja.
Toiminnan alkujuuret juontavat 1990-luvun lopulle. Tuolloin helsinkiläinen Tony Kammonen kirjoitti omille kotisivuilleen runon. Samalla hän lupasi julkaista muitakin hänelle lähetettyjä runoja sivustollaan. Sivuston lukijat lähettivät hänelle runojaan yhä enenevässä määrin ja vuonna 2001 Kammonen perusti Rakkaurunot.com -sivuston, johon runoilijat pystyivät itse laittamaan runojaan esille.
Aiheesta on tehty muun muassa dokumentti Yleisradion Tosi tarina -dokumenttitelevisiosarjassa. . Yhdistys on saanut muutoinkin runsaasti huomiota lehdistössä, radiossa ja televisiossa, sekä julkaissut runokokoelman jäsentensä runoja.
Iquique
Historia
Kaupunki perustettiin 1500-luvulla, mutta alue oli ollut asutettua jo kauemmin. Iquique oli alun perin osa Perua, mutta 1800-luvulla se liitettiin Chileen.
Maantiede ja kaupunkikuva
thumb|right|385px|Merenalaista maailmaa esittävä muraali Cavanchan ranta-alueella Iquique sijaitsee 1853 km Santiagosta pohjoiseen ja 315 km Aricasta etelään.
Iquiquen seudulla on usein maanjäristyksiä. Vuosina 1868 ja 1877 kaupungissa tapahtui huomattava maanjäristys.
Huhtikuussa 2014 kaupungin lähistöllä koettu 8,2 magnitudin maanjäristys aiheutti paikallisen tsunamin, mutta vain vähän vahinkoja.
Virkalampi (Virrat)
Virkalampi on Pirkanmaalla Virroilla Mäntylänlahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vermasjärven valuma-alueella (35.45), jonka Uskalinjoen valuma-alueeseen (35.453) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,5 metriä mpy.
Soodakattila
Soodakattila on sellun tuotantoprosessin osa, jonka tehtävinä ovat kemikaalien talteenotto ja regenerointi (uudelleen muodostaminen), mustalipeän polttaminen sekä poltossa syntyvän lämmön talteenotto. Lämpö hyötykäytetään prosessihöyrynä ja sähkön tuotannossa. Selluloosantuotannossa syntyvän mustalipeän energiasisältö on niin suuri, että käytettäessä soodakattilaa höyryturbiinivoimalan höyrykattilana tehdas kykenee saavuttamaan energiaomavaraisuuden; monet selluloosatehtaat itse asiassa tuottavat soodakattilan ansiosta enemmän energiaa kuin kuluttavat ja syöttävät sähköä valtakunnanverkkoon.
Mustalipeän synty
Soodakattila käyttää polttoaineenaan selluntuotantoprosessin sivutuotetta, mustalipeää. Korkeaan kuiva-ainepitoisuuteen haihdutettu mustalipeä on huoneenlämmössä kiinteää, pien mustaa, kovaa hartsimaista ainetta, mutta haihdutuksessa ja soodakattilaan syötettäessä se on niin kuumaa, että se esiintyy sulana.
Tehtäessä paperin valmistuksessa tarvittavaa massaa kemiallisella prosessilla (mekaanisen prosessin sijaan) on kemikaalien ja lämmön avulla tarkoitus poistaa puukuituja toisiinsa sitovaa ligniiniä. Vapautuneet kuidut hyödynnetään paperinvalmistuksessa. Nykyisin ns. sulfaattikeitto on ylivoimaisesti yleisin massan valmistustapa.
Valkolipeästä mustalipeäksi
Keittokemikaaleina käytetään pääosin kahden alkalin, natriumhydroksidin (NaOH) ja natriumsulfidin (Na2S) seosta, valkolipeää. Keittolämpötila on sulfaattikeitossa yleensä 150–170 °C.
Valkolipeä reagoi keitossa puuaineksen kanssa ja muuttuu mustalipeäksi. Musta väri johtuu lipeään liuenneista alkalin värjäämistä ligniiniyhdisteistä. Keittämisen jälkeen massa pestään ja jäteliuos, mustalipeä, johdetaan haihdutuksen kautta soodakattilaan.
Haihdutus
Haihduttamolla mustalipeästä poistetaan mahdollisimman paljon vettä, jotta sen polttaminen olisi ongelmattomampaa ja jotta maksimoidaan soodakattilan sähköenergiantuotanto. Samalla otetaan talteen puun keitossa syntyviä sivutuotteita, pääasiassa metanolia (CH3OH), tärpättiä ja suopaa. Nykyaikaisessa soodakattilassa poltettavan mustalipeän kuiva-ainepitoisuus nostetaan haihduttamolla yleensä yli 80 %:n.
Soodakattilan tehtävät
Soodakattilan tarkoituksena on:
Soodakattilassa sellunkeiton kemikaalit, rikki (S) ja natrium (Na) vapautuvat mustalipeästä, ja ne otetaan talteen jatkokäsittelyyn. Soodakattila toimii myös tavanomaisena höyrykattilana, jonka tuottama höyry hyödynnetään lämpönä ja sähköntuotannossa. Soodakattila on siis usein myös voimalaitoksen osa siinä missä sellutehtaankin. Soodakattilassa polttamalla sellutehtaan kemialliset sivutuotteet muuttuvat myrkyttömäksi hiilidioksidiksi (CO2) ja vesihöyryksi ennen ympäristöön päästämistä. Toisaalta polttoaine on puuperäinen, joten syntyvä energia on uusiutuvaa.
Soodakattilan toiminta
Mustalipeä ruiskutetaan tavallisesti pisaroivilla suuttimilla kattilan paloalueelle eli tulipesään. Polttoilman säädöllä tulipesän alaosissa palamiseen on tarjolla vähemmän happea, kuin mustalipeän hiili ja vety vaativat stoikiometrisiin reaktioihin. Tämän vuoksi hiili ja vety ottavat tarvitsemansa hapen mustalipeän sulfaateista, jolloin sulfaatit pelkistyvät sulfidiksi. Osa sulfaateista jää pelkistymättä.
Soodakattilan tulipesän alaosassa on sulakourut, joiden kautta valuu ulos kemikaalisulaa. Sula sisältää natriumsulfidia (Na2S), natriumkarbonaattia (Na2CO3) ja reagoimatta jäänyttä natriumsulfaattia (Na2SO4). Kemikaalisula liuotetaan laihavalkolipeään, jolloin syntyy viherlipeää. Viherlipeä johdetaan kaustistamossa tapahtuvan lisäprosessoinnin jälkeen takaisiin selluprosessiin. Viherlipeästä mitataan reduktioastetta eli reduktioreaktion täydellisyyttä, joka saadaan jakamalla sulfidien ainemäärä sulfaattien ja sulfidien ainemäärien summalla. Tyypillisesti tämä reduktioaste on 90 ja 95 % välillä.
Peräsmies
thumb|300px|Peräsmies thumb|300px|Peräsmies Peräsmies (eng. Phartman) on suomalainen sarjakuvahahmo. Hän on supersankari, joka lentää pieremällä. Peräsmiehen on piirtänyt Timo Kokkila ja sen toisena luojana on myös käsikirjoittaja Sami Laitala. Mukana on ollut toisinaan myös muita käsikirjoittajia. Peräsmies esiintyi Pahkasika-lehdessä vuosina 1983–2000. Peräsmies on parodiahahmo Teräsmiehestä. Kokkilan mukaan Peräsmiehen epävirallinen englantilainen nimi on Phartman.
Juoni
Peräsmies syntyi onnettomuudessa, jossa ydinvoimalassa työskentelevä pääinsinöörin sijainen laski biorytmejään keskustietokoneella ja tästä seuranneen pamauksen takia hernekeittotölkkejä kuljettanut kuormuri räjähti, jolloin tölkit lensivät ilmaan. Paikalle osunut rappioalkoholisti, Kalervo Peränne, söi yhdestä tällaisesta purkista ja joutui mutaation uhriksi. Näin hänestä tuli Peräsmies. Hän sai itselleen kyvyn luoda yliluonnollisen kovia pieruja ja lentää pierujen voimalla.
Peräsmies käyttää pierua ensisijaisesti rakettimoottorina, joka mahdollistaa lennon. Joskus Peräsmies on käyttänyt pieruja kemiallisena aseena. Hänen pieruillaan on ollut myös esoteerisempaa käyttöä, kuten jään reikien sulattaminen. Huolimatta alkoholismista ja henkilökohtaisen hygienian puutteesta, hänellä on hyvät aikomukset ja hän onnistuu usein pelastamaan maailman.
Yksi merkittävä Peräsmies-sarjakuva asetti sankarin Neuvostoliiton vastinettaan Toveri Pierua ("Comrade Fart") vastaan. Aluksi he kilpailivat toisiaan vastaan ​​pelastamalla ihmisiä katastrofeilta, mutta lopulta Peräsmies haastoi Toveri Pierun juomakilpailuun, jonka Peräsmies voitti. Sarjakuva päättyi moraaliseen oppituntiin: "Muistakaa, lapset – väkivalta ei ole ratkaisu ongelmiin, mutta alkoholi on".
Sarjassa esiintyy monia sanomalehtiä, kuten Päivän Pörtti, Paikallispieru, Aamupieru, Möly, Päivän Pieru ja The Daily Fart. Useimmiten Peräsmies lukee Iltapieru-nimistä iltapäivälehteä.
Peräsmiehellä on lemmikkirotta, joka harrastaa filosofisia pohdintoja ja syö ulosteita.
Peräsmies kuoli syksyllä 2000, kun rattijuoppo ajoi hänen päälleen. Hänet poltettiin myöhemmin jätteenpolttokeskuksessa ongelmajätteeksi luokiteltuna. Tämä tieto ilmoitettiin Pahkasian viimeisessä numerossa (3/2000).
Peräspoika
Peräsmiehen poika on jatkanut seikkailuja Koululainen-lehdessä vuoden 2003 alusta lähtien. Tarinat ovat aiheiltaan siistimpiä ja enemmän lapsille suunnattuja. Hahmo tunnetaan nimellä Peräspoika ja hänellä on samat voimat kuin isällänsäkin.
Elokuva
Peräsmiehestä on ollut kehitteillä elokuva Suomen elokuvasäätiön ja Helsinki-filmin tukemana.
Cyril Gaillard
Cyril Gaillard (s. 20. tammikuuta 1986 Grenoble) on ranskalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti seuratasolla Meaudrea. Gaillard on erikoistunut sprintteihin.
Gaillard debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2008 ollen Tukholman sprintissä 40. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Gaillard saavutti joulukuussa 2009 Düsseldorfista ollen vapaan sprintin 16. Gaillardin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs, jonka hän saavutti Szklarska Poreban vapaan sprintistä tammikuussa 2014.
Gaillard osallistui vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa vain yhdelle matkalle, vapaan sprinttiin, jossa hän oli 30. Hän saavutti kultaa viestistä vuoden 2011 talviuniversiadeista Erzurumista.
Pekka Himanen
Pekka Himanen (s. 19. lokakuuta 1973) on suomalainen filosofi, joka on työssään keskittynyt erityisesti informaatioajan tutkimiseen.
Elämä ja ura
Himanen nousi julkisuuteen väitellessään Suomen nuorimpana henkilönä filosofian tohtoriksi 20-vuotiaana. Himasen väitöskirja oli suomenkielinen monografia, joka käsitteli Bertrand Russellin uskontokritiikkiä. Himasen väitöskirjan ohjaaja oli Esa Saarinen.
Vuonna 1996 Himanen julkaisi dialogimuotoon kirjoitetun fiktiivisen teoksen Himeros, joka käsittelee Hadeksesta henkiin heränneen antiikin filosofi Sokrateen elämää Helsingissä kolmen päivän ajan. Himeroksessa Sokrates käy keskustelua Helsingin yliopistossa "opettavien" Cyborgin (oik. Stephen Hawking), paavin, Madonnan ja Unabomberin kanssa. Kuitenkin helsinkiläiset tuomitsevat Sokrateen kuolemaan jo kolmen päivän kuluttua henkiinheräämisestä. Vuonna 1998 ilmestyi Filosofian oikeudenkäynti, joka käsittelee filosofiaa pitäen sitä näytelmänä, jossa jokaisen filosofin on aina uudelleen ja uudelleen dramatisoitava Sokrates käyttöönsä. Pekka Himasen informaatioyhteiskuntaa käsittelevästä teos Hakkerietiikka ja informaatioajan henki ilmestyi vuonna 2001. Himanen on ollut kiinnostunut Manuel Castellsin yhteiskuntateorioista.
Hän on toiminut ILO:n korkean tason globalisaatiokomission neuvonantajana sekä Suomessa antanut ohjeita eduskunnalle, hallitukselle ja presidentille. Himanen on saanut Maailman talousfoorumin Global Leader for Tomorrow -palkinnon 2003. Hänestä tuli Helsingin yliopiston vuoden 2007 alumni.
Less Than Jake
Less Than Jake on vuonna 1992 perustettu ska punk -yhtye Floridan Gainesvillestä.
Pekka Himanen
Elämä ja ura
Syyskuussa 2009 hallituksen pääministeri Matti Vanhanen (kesk), valtiovarainministeri Jyrki Katainen (kok) ja kulttuuriministeri Stefan Wallin (r) tilasivat Himaselta tulevaisuusselvityksen siitä, miten Suomen kulttuuri saadaan kukoistamaan 2010-luvulla. Kirja sai murskaavan arvostelun Virpi Salmen kolumnissa Helsingin Sanomissa. Yleisradiolle laatimassaan kolumnissa sitä ruoti kriittisesti toimittaja Jouko Marttila. Talouselämä-lehdessä kirjan teilasi toimittaja Timo Harakka. Vuonna 2012 Sitra, Tekes, Suomen Akatemia ja Valtioneuvoston kanslia tilasivat yhdessä Himasen yritykseltä noin miljoonan euron tutkimushankkeen kestävän kasvun mallista.
Arvioita toiminnasta
Pekka Himasen entinen opettaja Esa Saarinen pitää tätä mielenkiintoisena henkilönä ja rohkeana toimijana, joka "ei tyydy käpertyneeseen tutkijan rooliin". Himasen raportit ovat Saarisen mielestä poikkeuksellisia, sillä niitä myös luetaan.
Filosofi, politiikan tutkija Mikko Lahtinen kuvaa Himasta "valtiofilosofiksi", joka ei ole pohdinnoissaan kuitenkaan mennyt asioiden poliittisten ja yhteiskunnallisten syiden ytimiin. Hän toivoo, että Himanen tarkastelisi tiukemmin globaalin oikeudenmukaisuuden ja nykyisen kapitalistisen talousjärjestelmän välisiä suhteita. Filosofi Tere Vadén arvostelee Himasta lähinnä siitä, että tämä ei voi kirjoittaa vapaana filosofina ja laatia samalla raportteja valtionvallan tilauksesta.
Himanen sijoittui 14:nneksi Suomen Thinkers 20 -listalla Nordic Business Report -lehden valitessa Suomen suurimpia bisnesajattelijoita elokuussa 2012.
Tutkivan journalismin nettisivusto Long Play julkaisi helmikuussa 2013 artikkelin "Himasen etiikka", jossa selvitettiin muun muassa Himasen ilman kilpailutusta saamaa 700 000 euron tutkimushankerahoitusta ja sen järjestelyjä sekä Himasen tapaa käyttää professori-titteliä ilman, että hänellä on koskaan ollut professuuria missään yliopistossa. Hankkeen tilaamisesta ja merkityksestä tehtiin tutkintapyyntö perustuslakivaliokuntaan ja Suomen oikeuskanslerille. Hankkeeseen liittyvää selontekoa on pyydetty pääministeri Jyrki Kataiselta.
Yksityiselämä
Elokuussa 2012 Himanen sai haitanteosta virkamiehelle 14 päiväsakkoa, joka oli hänen tuloillaan 728 euroa. Himanen vastusti poliisipartiota, kun häntä vietiin putkaan.
Uusi Aika
Uusi Aika oli Porissa ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti, joka on perustettiin vuonna 1906 nimellä Sosialidemokraatti. Uusi Aika -nimisenä se ilmestyi vuodesta 1919 lähtien. Lehti lakkautettiin kesäkuussa 2019 taloudellisten syiden vuoksi.
Uuden Ajan toimittajina työskenteli lukuisia suomalaisen työväenliikkeen vaikuttajia, kuten lehden perustaja Eetu Salin sekä muun muassa Väinö Tanner. Uuden Ajan levikki oli parhaimmillaan 1980-luvulla yli 17 000 kappaletta, ja vielä 2000-luvun alussakin yli 7 000, mutta viimeisinä vuosina enää noin 2 500.
Historia
Sosialidemokraatti lakkasi ilmestymästä sisällissodan myötä keväällä 1918. Lehden viimeinen numero julkaistiin 12. huhtikuuta, ja seuraavana päivänä punaiset vetäytyivät Porista. Kaupunkiin jäi pitkäaikainen toimitussihteeri Jussi Rainio, joka joutui valkoisten vangiksi ja surmattiin myöhemmin Porin raatihuoneen vankityrmässä. Sosialidemokraatin seuraajana jatkoi Uusi Aika, jonka ensimmäinen numero ilmestyi elokuussa 1919. Nimi jouduttiin vaihtamaan, kun Helsingissä ilmestyneen Työmiehen seuraajaksi perustettu lehti otti nimen Suomen Sosialidemokraatti.
Uusi Aika ilmestyi pitkään kuudesti viikossa, mutta muuttui myöhemmin viisipäiväiseksi, ja lopulta 1970-luvulla kolmipäiväiseksi tabloidiksi. Vuonna 2010 lehti supistui kaksipäiväiseksi ja vuoden 2011 alusta lähtien se on ilmestynyt ainoastaan kerran viikossa. Levikki oli parhaimmillaan 1970- ja 1980 luvuilla yli 17 000 kappaletta. Lehdellä oli tuolloin jopa 15 toimittajaa ja kolme aluetoimitusta eri puolilla Satakuntaa. 2000-luvulla Uusi Aika oli pitkälti SDP:n myöntämän lehdistötuen varassa. Se pieneni olellisesti, kun valtion parlamentaarisin perustein jakama lehdistötuki lopetettiin ja sisällytettiin yleiseen puoluetukeen. Lehden lakkauttaminen oli esillä jo vuosina 2011 ja 2015, mutta lopullinen päätös tehtiin vasta tammikuussa 2019, kun sosialidemokraattiset kunnallisjärjestöt eivät olleet enää halukkaita tukemaan tappiollista lehteä. Viimeiset vuodet lehteä kustansi Ajan Sana Oy.
Kehitys Oy:n kirjapaino toimi pitkään Porin Aittaluodossa. Vuonna 2011 Kehitys Oy myytiin Nelostuote-konserniin kuuluvalle Brand ID:lle, joka puolestaan myi sen helsinkiläiselle sijoitusyhtölle vuonna 2015.
Antofagasta
Antofagasta on satamakaupunki pohjoisessa Chilessä. Se on sekä Antofagastan maakunnan että Antofagastan alueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 352 638 vuoden 2017 väestönlaskennassa, joten se on Chilen väkiluvultaan viidenneksi suurin kaupunki. Se on myös oman alueensa kaupungeista suurin.
Kaupungissa on muun muassa lentokenttä ja kaksi satamaa. Kaupungin satamien kautta kuljetetaan eniten kuparia Chilessä – kaivokset sijaitsevat La Escondidassa ja Chuquicamatassa, joista jälkimmäinen on suurin avokaivos maailmassa.
Antofagasta sijaitsee Atacaman aavikon reunalla. Kaupungin vuotuinen sademäärä on alle 4 mm ja lämpimimmän kuukauden, maaliskuun, korkeimpien päivälämpötilojen keskiarvo +28 °C astetta. Mieto ja kuiva ilmasto on saanut 20-kilometrisen rannan kanssa aikaan, että kaupunki on ympärivuotinen rantamatkailualue. Rannikolla nähtävää ovat meren kuluttamat kivimuodostelmat, kuten kaupungista pohjoiseen sijaitseva jättimäinen kivi Portada.
Iso Ruokjärvi
Maantiede
Iso Ruokjärven rannat mutkittelevat asutuksen, peltomaan ja metsämaan reunastamina. Rantaviivan pituus on 7 368 metriä. Saaria ei ole. Ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Valkjärvi idässä. Järviä erottava kannas on noin 150 metriä leveä. Koillisessa on Haarjärvi ja Kaitajärvi, lännessä Lihava ja Laiha sekä lounaassa Vähä Ruokjärvi. Noin 2,5 kilometriä länteen sijaitsee Enäjärvi.
Antofagasta
Nähtävyyksiä kaupungissa on esimerkiksi Barrio Històrico, jolla sijaitsee viktoriaaniseen tyyliin rakennettuja taloja ja Muelle Salitrero. Se on Melbourne Clarc -yhtiön vuonna 1872 rakentama ja sitä pidetään kansallisena monumenttina. Sillä laiturilla lastattiin salpietaria vietäväksi muualle maailmaan. Siellä myös lastattiin chileläisiä sotilaita laivoihin ja pois toisen maailmansodan aikana, kun Tyynellämerellä sodittiin.
Iso Ruokjärvi
Maantiede
Iso Ruokjärveen virtaa vettä Vähä Ruokjärvestä, jonka korkeustaso on 0,7 metriä ylempi. Iso Ruokjärvi laskee Haarjärveen, jonka korkeustaso on 4,1 metriä alempi.
Antofagasta
Toinen vierailun arvoinen paikka on kaupungin keskusta Centro Urbano, missä on isojen vanhojen puiden ympäröimä Plaza Colòn -aukio, jolla sijaitsee goottilaiseen tyyliin rakennettu katedraali. Kirkon vieressä on äskettäin rakennettu kaupunginteatteri. Aukiolla on myös kansallisena monumenttina pidetty kellotorni Torre del Reloj, joka on pieni kopio Elisabetin tornista Lontoossa. Mielenkiintoinen rakennus on myös 1873 rakennettu Ruina de Huanchaca, joka on hopeavalimo. Quiosco de la Oquesta on paikka, jossa esiintyy usein kuoroja.
Iso Ruokjärvi
Maantiede
Iso Ruokjärven kaloista suuri osa on särkeä, järvessä esiintyy myös haukea, pasuria ja lahnaa ja useita muita lajeja. Iso Ruokjärvi on keskirehevä ja sen ekologinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 1 504 000 kuutiometriä.
Antofagasta
Kaupungista ja koko alueesta kiinnostuneet voivat vierailla myös alueellisessa museossa. Sieltä saa tietoa kaupungin historiasta ja kaivosteollisuudesta. Museolla on myös värikäs kokoelma kiviä ja mineraaleja, jotka on kerätty ympäröivältä alueelta.
Iso Ruokjärvi
Maantiede
Iso Ruokjärvi (23.074.1.007) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.
Akvitanian Adelaide
Akvitanian Adelaide (noin 950 – 1004) oli Akvitanian herttua, Poitoun kreivi Guillaumen ja Normandian Adelen tytär, josta tuli Hugo Capetin puolisona frankkien kuningatar. He perustivat Ranskaa 1800-luvulle saakka lähes yhtäjaksoisesti hallinneen kapetingien dynastian. Heidän pojastaan tuli Robert II, Ranskan kuningas. Heille syntyi myös kaksi tytärtä, Hedwig ja Gisel.
Cockerspanieli
Cockerspanieli (Cocker Spaniel, Yhdysvalloissa English Cocker Spaniel) on englantilainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n (Fédération Cynologique Internationale) luokituksen mukaan ryhmään 8 (noutajat, ylösajavat koirat ja vesikoirat) ja alaryhmään ylösajavat koirat. Se oli vuonna 2022 Suomen 13. suosituin rotu oltuaan 50 vuotta aiemmin, vuonna 1972, kolmanneksi suosituin.
Joskus rotua kutsutaan englannin kielessä "englannincockerspanieliksi", jotta sitä ei sotkettaisi amerikancockerspanieliin. Cockerspanielit ovat kilttejä kaikille ihmisille ja ne on luotettavia ja seurallisia
Ulkonäkö
Cockerspanieli on pienikokoinen ja sopusuhtainen. Koiran silmien tulisi olla tumman väriset ja korvien alas sijoittuneet. Cockerspanielin häntä on perinteisesti typistetty, mutta Suomessa ja monissa muissa Euroopan maissa hännän typistäminen on nykyisin kielletty.
Quest for Glory (pelisarja)
Quest for Glory on Sierra Entertainmentin kehittämä ja julkaisema seikkailupelisarja.
Cockerspanieli
Ulkonäkö
Cockerspanielin väreissä karkea jako tehdään yksiväristen ja kirjavien cockereiden kesken. Yksiväriset voivat olla joko punaisia (sävyt ja värin syvyys vaihtelee), mustia tai maksanruskeita. Yksivärisillä sallitaan vain pieni valkoinen merkki rinnassa. Yksivärisiin kuuluvat myös tan-merkkejä kantavat cockerit. Black & tanilla on musta turkki punaisin merkein ja liver tanilla ruskea turkki punaisin merkein.
Quest for Glory (pelisarja)
Sarja on tunnettu myös nimellä Hero's Quest mutta nimi on muutettu kun selvisi että tuotemerkki oli jo varattu. Tämän jälkeen Gremlin Graphics julkaisi lautapeliin perustuvan videopelin Hero Quest.
Cockerspanieli
Ulkonäkö
Kirjavia ovat sekä puhtaasti kaksiväriset (mustavalkoinen, liver-valkoinen ja punavalkoinen) että roanit (blue roan, orange roan, lemon roan, liver roan), joissa vaaleaan (esimerkiksi valkoiseen) turkin osaan on sekoittunut tummaa (esimerkiksi mustaa tai punaista). Kirjavissa tan-värinä löytyy blue roan tan. Turkiltaan valkopohjainen cockeri, jolla on sekä mustia että punaisia laikkuja kutsutaan nimellä tricolor. Väri on Suomessa nykyään erittäin harvinainen.
Helmut Hamann
Helmut Hamann (31. elokuuta 1912 Berliini Saksa – 22. kesäkuuta 1941 Siedliszcze Puola) oli saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Cockerspanieli
Ulkonäkö
Monet metsästäjät pitävät valkoista väriä turkissa etuna, koska sen ansiosta metsästäjä näkee koiran paremmin.
Helmut Hamann
Olympialaisissa Hamann edusti Saksaa kerran, vuonna 1936 Berliinissä. Tuolloin hän oli mukana pronssia saavuttaneessa 4 x 400 metrin viestijuoksun joukkueessa. 400 metrin ennätyksensä 47,8 Hamann juoksi vuonna 1939. Hän oli mukana myös vuoden 1934 EM-kilpailuissa, joissa oli voittamassa kultaa pitkästä viestistä.
Cockerspanieli
Luonne ja käyttäytyminen
thumb|left|240px|Musta cockerspanieli Cockerspanieli on rohkea ja sen luonteenpiirteisiin kuuluu älykkyyden sekä valppauden ilmaiseminen kasvojen ilmeillä. Rodusta pidetään sen ystävällisen, uskollisen, leikkisän ja hellän luonteen ansiosta. Koirat ovat helppoja kouluttaa ja hyviä koko perheen lemmikkejä. Hyvin harvoilla cockereilla on luonnevikoja; vuonna 2002 tehdyssä 487 koiran tutkimuksessa vain prosentti koirista oli aggressiivisia ihmisille ja kaksi prosenttia aggressiivisia muille koirille. Yksiväriset koirat ovat usein monivärisiä koiria ärhäkkäämpiä.
Käyttötarkoitus
Nykyisin cockerspanieli on suosittu seurakoira ja sen kanssa voi harrastaa tottelevaisuuskoulutusta (toko) tai agilitya, jäljestää tai metsästää. Cockeri on myös hurmaava ja tyylikäs näyttelykoira. Erinomaisen hajuaistinsa vuoksi cockereita on koulutettu myös haavoittuneen hirven jäljestykseen, rauniokoiraksi ja tullille huumekoiraksi.
Terveys
Cockerspanieli on osittain terve koirarotu. Sen yleisimpiä sairauksia ovat etenevä silmän verkkokalvon surkastuma, munuaissairaudet ja lonkkavika. Cockerspanieleilla on muita koirarotuja suurempi riski sairastua kilpirauhasen vajaatoimintaan. Ne ovat usein myös alttiita sairastumaan korvatulehduksiin luppakorviensa takia. Rodun keskimääräinen elinikä on 13–14 vuotta.
thumb|250px|Cockerspanielin pentuja
Aiheesta muualla
קוקר ספניאל
70 Ophiuchi
70 Ophiuchi (70 Oph) on tähtitieteellisesti katsoen melko lähellä oleva kaksoistähti, jossa on keltaoranssi ja oranssi tähti. 70 Ophiuchi on 16,6 valovuoden päässä ja 51:nneksi lähin tähtijärjestelmä. 1800-luvulla jotkut tutkijat väittivät, että tällä tähdellä olisi seuralaistähti, jonka liike näkyy kaksoistähden radan epäsäännöllisyyksinä, mutta tätä ei ole kyetty todistamaan varmasti, niin kuin ei muitakaan vastaavia tapauksia.
Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoona
'''Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoona''' oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 1. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli Henrik Lindberg (14. maaliskuuta alkaen, kaatui 26. maaliskuuta) ja Weikko Läheniemi (27. maaliskuuta alkaen, kaatui 15, huhtikuuta 1918). Komentajan apulaisena toimi jääkärivänrikki Kalle Mata (siirrettiin 27. helmikuuta komentajan apulaiseksi II pataljoonaan).
Joukko-osastot
Päällikkö: Weikko Läheniemi (myöhemmin pataljoonan komentajana (haavoittui kaksi kertaa, 27. helmikuuta 1918 ja 15. maaliskuuta 1918), jääkärivääpeli Eino Siira (palveli aikaisemmin Karjalan armeijakunnan 4. pataljoonan 2. komppaniassa ja 7. pataljoonassa). Päällikkö: A. Hynninen. Päällikkö: A. Nissinen. Päällikkö: A. J. Pesonen. Päällikkö: E. Männikkö.
Elektra
thumb|Orestes, Pylades ja Elektra ja Agamenonin haudalla. Elektra on kreikkalaisessa mytologiassa Klytaimnestran ja Agamemnonin tytär. Elektra kosti yhdessä veljensä Oresteen kanssa isänsä Agamemnonin kuoleman tappamalla heidän äitinsä ja tämän rakastajan, Aigisthoksen, jotka olivat surmanneet Agamemnonin. Elektra meni myöhemmin naimisiin Pyladeen kanssa ja synnytti tälle kaksi poikaa.
Elektran tarina on innoittanut monia. Siitä muunnoksia ovat tehneet muun muassa Aiskhylos (Hautauhrintuojat), Sofokles (Elektra), Euripides (Elektra), Danilo Kiš, Hugo von Hofmannsthal, Eugene O'Neill, Michael Cacoyannis ja säveltäjä Richard Strauss.
Jóna Sólveig Elínardóttir
Jóna Sólveig Elínardóttir (s. 13. elokuuta 1985 Reykjavík) on islantilainen reformipuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä vuosina 2016–2017.
Jóna suoritti ranskalaisen baccalauréat général -ylioppilastutkinnon Ranskassa vuonna 2004. Hän opiskeli Islannin yliopistossa ranskan kieltä ja valmistui kandidaatiksi vuonna 2007, minkä jälkeen hän opiskeli kansainvälisiä suhteita ja valmistui maisteriksi vuonna 2011. Vuonna 2010 hän työskenteli Islannin suurlähetystössä Pariisissa. Vuosina 2011–2014 hän työskenteli Eurooppa-asioiden tutkijana Islannin yliopistossa. Vuosina 2011–2013 hän työskenteli Euroopan unionin Islannin-lähetystössä asiantuntijana. Vuosina 2015–2016 hän toimi opettajana Islannin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, ja vuonna 2016 hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi. Vuonna 2016 hänet valittiin reformipuolueen varapuheenjohtajaksi. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin, jossa hän istui vuoteen 2017 asti. hän toimi Alþingin 5. varapuhemiehenä vuosina 2016–2017 ja 2. varapuhemiehenä vuonna 2017. Vuonna 2017 hän toimi Alþingin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana.
Luettelo Urjalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Urjalan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Urjalan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Syväjärvi (Virrat, Nesteenperä)
Syväjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Mäntylänlahden kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,9 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vermasjärven valuma-alueella (35.45), jonka Uskalinjoen valuma-alueeseen (35.453) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,9 metriä mpy.
Gatesin piirikunta
Gatesin piirikunta on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 562 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Gatesvillen kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1779.
Norja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Norja on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Lisäksi se oli mukana olympiaohjelmaan kuulumattomien naisten juoksulajien MM-kilpailuissa 1980, ja niistä se saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa. Kaikkiaan Norja on saanut MM-kilpailuissa 20 mitalia, joista kymmenen on kultaisia.
Norjan menestynein MM-kisaurheilija on Trine Hattestad, joka voitti kultaa keihäänheitossa vuosina 1993 ja 1997 sekä vielä pronssia vuonna 1999. Toinen kaksinkertainen maailmanmestari on 400 metrin aitajuoksun vuosina 2017 ja 2019 voittanut Karsten Warholm. Muut maailmanmestarit ovat maratonin vuonna 1983 voittanut Grete Waitz, 10 000 metrin juoksun vuonna 1987 voittanut Ingrid Kristiansen, korkeushypyn vuonna 1997 voittanut Hanne Haugland, keihäänheiton vuonna 2009 voittanut Andreas Thorkildsen, 50 kilometrin kävelyn vuonna 2009 voittanut Trond Nymark ja 5 000 metrin juoksun vuonna 2022 voittanut Jakob Ingebrigtsen. Thorkildsen oli ainoa norjalaismitalisti Helsingissä 2005, Osakassa 2007 ja Daegussa 2011, joissa hän saavutti hopeaa. Myös Moskovassa 2013 hän oli paras norjalaisurheilija kuudennella sijallaan. Hänen lisäkseen 2000-luvulla ovat parhaiten useimmiten menestyneet kävelijät: Pariisissa 2003 Norjan ainoa pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt urheilija oli 50 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi sijoittunut Trond Nymark, Helsingissä Nymark sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi, ja Osakassa pistesijoille ylsivät Kjersti Plätzer naisten 20 kilometrillä (neljäs), Nymark 50 kilometrillä (kahdeksas) ja Plätzerin veli Erik Tysse sekä 20:llä että 50 kilometrillä (kahdeksas ja viides). Berliinissä 2009 Nymark sijoittui 50 kilometrillä alun perin hopealle, mutta nousi vuonna 2016 kultamitalistiksi kun alkuperäinen voittaja Sergei Kirdjapkin hylättiin dopingin takia. Berliinissä 2009 Tysse sijoittui 20 kilometrillä kuudenneksi. Daegussa 2011 pistesijoille ylsivät Jaysuma Saidy Ndure neljänneksi 200 metrin juoksussa ja Ingvill Måkestad Bovim kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Moskovassa 2013 Thorkildsenin lisäksi ylsivät pistesijoille kahdeksanneksi sijoittuneet Jaysuma Saidy Ndure 200 metrin juoksussa sekä Henrik Ingebrigtsen 1 500 metrillä. Lontoossa 2017 Karsten Warholm voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja Filip Ingebrigtsen pronssia 1 500 metrillä. Dohassa 2019 Karsten Warholm voitti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ja lisäksi Jakob Ingebrigtsen sijoittui 1 500 metrin juoksussa neljänneksi ja 5 000 metrin juoksussa viidenneksi ja Eivind Henriksen moukarinheitossa kuudenneksi. Eugenessa 2022 Jakob Ingebrigtsen voitti kultaa 5 000 metrin juoksussa ja hopeaa 1 500 metrin juoksussa ja Eivind Henriksen sai moukarinheitossa pronssia. Lisäksi Karsten Warholm oli seitsemäs 400 metrin aitajuoksussa ja Karoline Bjerkeli Grøvdal 5 000 metrin juoksussa kahdeksas. Edmontonissa 2001 ja Pekingissä 2015 yksikään norjalaisurheilija ei päässyt pistesijoille.
Vähä Ruokjärvi
Maantiede
Vähä Ruokjärven rantaviiva on erittäin mutkainen, sen pituus on 10 723 metriä. Etäisyys järven länsirannalta itärannalle on yli kaksi kilometriä. Ympäristötietojärjestelmä Hertan mukaan saaria on kolme, joista suurin on runsaan hehtaarin laajuinen Holma järven länsiosassa. Toiseksi suurin on noin puolen hehtaarin laajuinen Mustikkasaari järven läntisimmässä osassa. Kartan mukaan järven pohjoisosan Liukulahdessa sijaitsee kolmen luodon rykelmä ja lisäksi järven itäosassa on vähäinen luoto. Vähä Ruokjärven syvin kohta sijaitsee altaan länsiosassa Mustikkasaaren luoteispuolella.
Vähä Ruokjärven ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Enäjärvi lännessä. Järviä erottava kannas on noin 300 metriä leveä. Pohjoispuolella sijaitsee Kaituri, Lihava ja Laiha sekä koillisessa Iso Ruokjärvi. Vähä Ruokjärvi on muutaman hehtaarin Iso Ruokjärveä laajempi.
Vähä Ruokjärven rannat ovat varsin metsäisiä, peltoa on jonkin verran pohjoisessa ja idässä. Asutusta on melko paljon. Etelärannan Kultamäki kohoaa noin 40 metriä järven pinnan yläpuolelle.
Vähä Ruokjärveen virtaa vettä Laihasta ja Lihavasta, joiden korkeustaso on 0,3–1,5 metriä ylempi. Vähä Ruokjärven itärannalta lähtee laskuoja Ruokjärveen, joka on Iso Ruokjärven kaakkoinen lahti. Iso Ruokjärven korkeustaso on 0,7 metriä Vähä Ruokjärveä alempi.
Oscar Zariski
thumb|Oscar Zariski Oscar Zariski (24. huhtikuuta 1899 – 4. heinäkuuta 1986) oli nykyisen Valko-Venäjän alueella juutalaiseen perheeseen syntynyt matemaatikko. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa ja Roomassa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1927.
Zariski työskenteli Johns Hopkinsin ja Harvardin yliopistojen professorina. Hän nousi yhdeksi algebrallisen geometrian johtavista nimistä.
Zariski sai matematiikan Wolfin palkinnon vuonna 1981. Hänelle oli lisäksi vuonna 1965 myönnetty Kansallinen tiedemitali. Hän julkaisi muun muassa kaksiosaisen Commutative Algebra -teoksen yhdessä Pierre Samuelin kanssa.
Theodóra S. Þorsteinsdóttir
Theodóra Sigurlaug Þorsteinsdóttir (s. 2. syyskuuta 1969 Reykjavík) on islantilainen Valoisa tulevaisuus -puolueen poliitikko, joka istui kansanedustajana Alþingissä vuosina 2016–2017.
Theodóra on suorittanut ammattitutkinnon Islannin merimieskoulussa. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Reykjavíkin yliopistosta vuonna 2012. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin. Vuonna 2017 hän toimi Valoisa tulevaisuus -puolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana.
Kuurinmaan hiippakunta
thumb|Keskiaikainen Liivinmaa. Kuurinmaan hiippakunta on kartassa oranssilla.
Kuurinmaan hiippakunta on entinen kirkollinen valtio nykyisen Latvian länsiosassa Kuurinmaalla. Kuurinmaan hiippakunta perustettiin Liivinmaan ristiretken jälkeen. Hiippakunta oli kooltaan 4 500 neliökilometriä, ja se oli toiseksi pienin kirkollinen valtio Liivinmaan liitossa. Sen pääkaupunki oli Piltene. Liivinmaan sodassa 1559 hiippakunta päätyi Tanskan omistukseen ja vuonna 1585 Tanska myi sen Puola-Liettualle.
Kaarlo Hirvilammi
Kaarlo Kustaa Villiam Hirvilammi (s. 2. lokakuuta 1929 Vihanti) on suomalainen pappi, lähetystyöntekijä, työalan esimies, kirkkoherra ja hiippakunnan lähetyssihteeri.
Lapsuus, nuoruus ja oma perhe
Kaarlo Hirvilammi syntyi Vihannissa Pohjois-Pohjanmaalla maatalon poikana. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä, kunnallisneuvos Kustaa Hirvilammi ja emäntä Lilli Hirvilammi o.s. Widell.
Hirvilammin lapsuus- ja nuoruusvuosia varjosti sota-aika. Vuonna 1941 perustettiin Sotilaspojat, johon Hirvilammi liittyi. Hän osallistui sotilaspoikien harjoituksiin ja toimi erilaisissa kotirintaman tehtävissä. Sodan loppuvaiheessa hänet määrättiin asekoulutuksen saaneena kotijoukkoihin. Sotilaspoikajärjestö lakkautettiin 1944.
Hirvilammin kansakoulun jälkeisenä opinahjona oli herännäishenkinen Raudaskylän keskikoulu ja lukio Ylivieskassa, josta hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1949. Tämän jälkeen Hirvilammi lähti sotaväkeen, jossa hän kävi aliupseerikoulun ja ylennettiin alikersantiksi 1950.
Hirvilammi avioitui sairaanhoitaja, diakonissa Anna-Leena o.s. Kerkolan (s. 1937) kanssa vuonna 1959. Perheeseen syntyivät Matti, Esa, Olli ja Ulla-Maija. Perheen pojista Matti Hirvilammi puolisonsa Ruutin kanssa oli lähetystyössä Etiopiassa 1992-2000.
Papinuralle ja lähetystyöhön
Hirvilammi sai mahdollisuuden opiskella missiologiaa entistä laajemmin, kun hän sai Luterilaisen Maailmanliiton (LML) stipendin opiskellakseen Saint Paulin Luther Theological Seminaryssa USA:n Minnesotassa vuosina 1956-57. Harjoittelujakso perehdytti sittemmin Afrikassakin hyödyllisiin työskentelytapoihin. Opetuksen mukaan lähetin ensimmäinen tehtävä Afrikassa on elää ihmisten kanssa ja kuunnella heitä. Toiseksi on kuunneltava kutsuja, sillä Jumala on aloittanut jo työnsä siellä, mistä kutsu tulee. Kolmanneksi on päästävä sisään afrikkalaiseen kulttuuriin, että täysin ymmärtää ihmisiä. Yksilökeskeisen lähestymistavan sai unohtaa. USA:ssa ollessaan hän osallistui myös LML:n kolmanteen yleiskokoukseen 1957.
Ensimmäinen työkausi Tanganjikassa (Tansania) 1958-63
Ensimmäiselle työkaudelleen SLS:n palvelukseen vielä perheetön Hirvilammi lähti vuonna 1958. Hänestä tuli SLS:n aluelähetyssaarnaaja Tanganjikaan vuosiksi 1958-63.
Työalue oli Livingstonevuorilla Magojessa, Uwanjin rovastikunnassa. Ensin oli opiskeltava swahilin kieli. Tehtäviin kuului pappien tukeminen ja maallikoiden koulutus. Magojen pastori Sifike opasti Hirvilammia perusteellisesti afrikkalaiseen ajatteluun. Johdettavaksi tuli myös poikien keskikoulun rakennustyömaa. Kaikenlaisiin töihin oli tartuttava.
Puolen vuoden kuluttua työalueeksi tuli Konden rovastikunta. Lääninrovasti Samuel Muakipundan työtoverina hän tutustui afrikkalaiseen ajatteluun, elämään ja tapoihin yhä syvemmin. Maallikkojen koulutus oli tärkeää, juuri heidän välityksellään evankeliumi levisi parhaiten. Vastuulle tuli myös kirkon teefarmin hoitaminen ja Iteten sairaalan rakennustyön valvominen.
Vuonna 1959 solmitun avioliiton myötä Hirvilammin vaimo tuli miehensä rinnalle SLS:n työhön. Tällöin Hirvilammet siirrettiin takaisin vuorille Magojeen. Vastuulle tulivat myös Usangun ja Konden rovastikunnat.
Vuonna 1961 Hirvilammista tuli SLS:n Tanganjikan työalan esimies vuosiksi 1961-63. Lisätyötä antoi Etelä-Tanganjikan luterilaisen kirkon organisointi. Hirvilammin oli osallistuttava kaikkiin kokouksiin ja työskenneltävä kirkkolakikomiteassa. Paljon oli oltava matkoilla. Kutsuja tuli myös kaukaisista kylistä. Ihmisillä oli suuri halu saada opetusta ja kouluja. Työ oli pioneerityötä, sillä Usangussa oli vain kaksi pientä seurakuntaa ja asukkaita n. 40 000. Työntekijäpuute vaivasi. Elettiin kirkon kasvun aikaa.
Hirvilammin palvelusaikana Tanganjika itsenäistyi vuonna 1961. Vuonna 1964 Tanganjika ja Sansibar yhdistyivät Tansanian liittovaltioksi.
Hiippakunnan lähetyssihteerinä Kuopiossa
Afrikasta Suomeen palattuaan Hirvilammi toimi SLS:n kotimaantyössä. Hän toimi Kuopion hiippakunnan lähetyssihteerinä 1963-64. Tässä vaiheessa 1964 hän suoritti pastoraalitutkinnon.
Kansanopistoissa Pielisjärvellä ja Raudaskylässä
Vuonna 1964 Hirvilammi siirtyi kansanopistouralle. Hän toimi ensin Pielisjärven kristillisen opiston opettajana 1964-65. Vuonna 1965 hän suoritti pedagogiset opinnot kansanopistoa varten. Raudaskylän kristillisen opiston opettajana ja varajohtajana Ylivieskassa hän oli 1965-67. Oulun hiippakunnan lähetystoimikuntaan hänet valittiin vuosiksi 1965-67.
Tansaniassa 1967-68
Vuonna 1967 Hirvilammi seurasi Tansaniasta saamaansa kutsua. Hän toimi Tansanian ev.lut. kirkon eteläisen hiippakunnan Kidugalan seminaarin opettajana 1967-68 ja samalla SLS:n Tansanian työalan varaesimiehenä. Seminaarissa koulutettiin maallikkotyöntekijöitä, evankelistoja sekä lyhyemmän koulutuksen saaneita pappeja. Lisäksi hän oli tuntiopettajana Mafingan Luterilaisessa Koulutuskeskuksessa. Koulutuskeskus toimi suomalaisen kansanopiston tavoin. Myös Hirvilammin aviopuoliso toimi opetustyössä.