cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madagaskarin historia
Demokraattinen tasavalta
Kesäkuussa 1975 perustettiin Didier Ratsirakan johtama vallankumousneuvosto, joka julisti tavoitteekseen sosialismin rakentamisen. Joulukuussa 1975 järjestetyssä kansanäänestyksessä hyväksyttiin uusi perustuslaki ja Ratsirakan valinta maan presidentiksi. Maan viralliseksi nimeksi tuli ”Madagaskarin demokraattinen tasavalta” (Repoblika Demokratika Malagasy). Uusi hallitus ilmoitti, että se pyrkii Madagaskarin yhteiskunnan syvälliseen muuttamiseen Punaisessa kirjassa (Boky Mena) ilmoitettujen tavoitteiden pohjalta. Ensimmäiseksi kansallistettiin ranskalaisten omistamat yritykset, mikä nosti hallinnon suosiota kansallismielisten parissa. Ulkopolitiikka pohjautuisi liittoutumattomuuteen.
Seuraavaksi uusi hallitus kansallisti pankit ja loput suuryritykset, ryhtyi toteuttamaan maareformia ja pyrki parantamaan työläisten ja toimihenkilöiden taloudellista asemaa. Vuonna 1976 sosialismia kannattavat puolueet liittyivät Vallankumouksen puolustamisen kansalliseen rintamaan (Arema), ja muiden järjestöjen toiminta kiellettiin. Sotatilalait, jotka olivat olleet voimassa vuodesta 1972, kumottiin, mutta tiukkaa lehdistösensuuria jatkettiin. Vuonna 1977 Arema sai kansalliskokouksen vaaleissa 112 paikkaa 137 paikasta. Loput paikat jaettiin merkityksettömille vallankumousta kannattaville pikkupuolueille.
Talous ei ollut lähtenyt vieläkään nousuun ja vuonna 1977 oli ensimmäiset mielenosoitukset, joissa osoitettiin mieltä talouskurjuutta vastaan. Opiskelijat osoittivat mieltään vuonna 1978, ja hallitus lähetti armeijan tukahduttamaan niitä. Ratsiraka alkoi hallita maata entistä yksinvaltaisemmin, mutta toisaalta noudatti Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) neuvoja talouden vapauttamisessa. Taloutta uhkasi jo täydellinen romahtaminen.
”Tieteellisen sosialismin” hylkääminen vähensi Ratsirakan kannatusta myös hänen omiensa parissa, ja muutenkin vasemmistolaisen hallinnon kannatus oli vähenemässä. Vuonna 1975 80 % kansasta oli antanut tukensa Ratsirakalle, mutta vuoden 1989 presidentinvaaleissa kannatus oli enää 63 prosenttia. Kylmän sodan päättymisen vasemmistolaiset yksipuoluehallitukset joutuivat ahtaalle myös Afrikassa.
Watsa
Watsa on kunta, joka toimii samannimisen territorion pääkaupunkina. Se sijaitsee Ylä-Uelen maakunnassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Madagaskarin historia
Demokraattinen tasavalta
Sekä madagaskarilaiset että kansainväliset vaalitarkkailijat huomauttivat vuoden 1989 presidentinvaaleihin liittyneestä suurimittaisesta vilpistä. Monilta nuorilta oli evätty äänioikeus, ja eräillä paikkakunnilla uurnat olivat valmiiksi täytetty. Vaalivilppi johti pääkaupungissa mellakoihin, joissa virallisten tietojen mukaan kuoli 75 henkilöä.
Watsa
Watsa oli 1940- ja 50-luvuilla maassa sotilas- ja poliisitehtäviä hoitaneiden Force Publique -joukkojen kuudennen pataljoonan sijoituspaikka.
Madagaskarin historia
Demokraattinen tasavalta
Kansalaisten tyytymättömyys sai huippunsa vuonna 10. elokuuta 1991 järjestetyssä rauhanomaisessa mielenosoituksessa. Arviolta 400 000 aseetonta kansalaista marssi kohti presidentinpalatsia vaatien Ratsirakan ja hallituksen eroa ja aitoa monipuoluejärjestelmää. Presidentin turvallisuusjoukot avasivat väkijoukkoon tulen, ja satoja henkilöitä kuoli. Armeija ilmoitti nyt, että se ei enää tue hallitusta.
Watsa
Vuosina 1998–2000 alueella kiertäneet Marburg- ja Ravn-virukset sairastuttivat Watsassa ja läheisellä Durban kaivoksella 154 laittomasti työskennellyttä kaivosmiestä, joista 128 menehtyi. Tammi–helmikuussa 2011 LRA-järjestö hyökkäsi asukkaita vastaan Dungun, Faradjen ja Niangaran territorioissa sekä Watsassa. 33 000 ihmistä joutui pakenemaan kodeistaan. Paluu takaisin kesti pitkään hallituksen joukkojen toimittua voimattomasti turvallisuuden takaamisessa.
Madagaskarin historia
Demokraattinen tasavalta
31. lokakuuta 1991 pidettiin kokous, jossa sovittiin demokraattisesta ja rauhanomaisesta vallansiirrosta. Siirtymäajan hallitus koostui sekä opposition että Ratsirakan hallinnon edustajista. Tilapäiseksi valtionpäämieheksi nimitettiin Albert Zafy. Kokous merkitsi käytännössä Madagaskarin demokraattisen tasavallan loppua.
Kolmas tasavalta
Vuonna 1992 kansanäänestyksellä hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka päätti 17-vuotisen yksipuoluevallan. Presidentiksi valittu Albert Zafy luopui kuitenkin vallasta kolme vuotta myöhemmin, ja Ratsiraka valittiin uudelleen presidentiksi. Uuden perustuslain mukainen senaatti aloitti toimintansa vasta vuonna 2001.
Joulukuun 2001 presidentinvaaleissa molemmat pääehdokkaat, hallitseva presidentti Didier Ratsiraka ja opposition ehdokas Marc Ravalomanana, julistautuivat tahoillaan voittajiksi. Pattitilanne jatkui heinäkuuhun 2002, jolloin Ratsiraka lähti maanpakoon Ranskaan. Ravalomananan puolue voitti myös enemmistön vuoden 2002 joulukuun parlamenttivaaleissa.
Vuoden 2009 alussa oppositio protestoi presidentin mediakontrollia vastaan. Asevoimat tukivat oppositiota, ja maaliskuussa 2009 vaaleilla valittu presidentti Marc Ravalomanana luovutti vallan sotilaille ja lähti maanpakoon Etelä-Afrikkaan. Sotavoimat puolestaan nimittivät uudeksi väliaikaiseksi presidentiksi oppositiojohtaja Rajoelinan. Madagaskarin perustuslakituomioistuin julisti oppositiojohtaja Andry Rajoelinan maan uudeksi presidentiksi. Eteläisen Afrikan yhteistyöjärjestö SADC ja Afrikan unioni reagoivat tähän erottamalla Madagaskarin jäsenyydestään.
HMS Tordön (P165)
Valmistus
Alus tilattiin Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 3. helmikuuta 1981 ja liitettiin laivastoon saman vuoden lopulla 26. lokakuuta.
Madagaskarin historia
Kolmas tasavalta
Syyskuussa 2011 kahdeksan puoluetta sopi demokratian palauttamiseen tähtäävistä järjestelyistä, ja marraskuussa astui virkaan niiden yhteinen hallitus. Vaaleja on lykätty useita kertoja.
HMS Tordön (P165)
Palvelus
1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Madagaskarin historia
Kolmas tasavalta
Vuodesta 2019 maan presidenttinä on ollut uudelleen joulukuun 2018 presidentinvaalien voittaja Andry Rajoelina.
HMS Tordön (P165)
Palvelus
Alus myytiin kesäkuussa 2008 RCI Group Limitedille.
CB Murcia
Universidad Católica de Murcia Club de Baloncesto, S.A.D., lyhyemmin CB Murcia tai UCAM Murcia, on espanjalainen koripalloseura Murciasta. Se pelaa kotiottelunsa Palacio de Deportes'ssa.
Seura perustettiin vuonna 1985 nimellä Agrupacion Deportiva Juver, ja vuonna 1993 se vaihtoi nimensä CB Murciaksi. Se on pelannut 1990-luvulta lähtien joko Espanjan pääsarjassa tai toisella sarjatasolla. Kaudella 2017–2018 Murcia osallistui Mestarien liigaan jossa selviytyi neljän parhaan joukkueen lopputurnaukseen. Siellä Murcia hävisi välieränsä lopulta voiton vieneelle AEK Ateenalle mutta voitti pronssiottelun saksalaista Ludwigsburgia vastaan.
Johnny Gill
Johnny Gill Jr. (s. 22. toukokuuta 1966 Washington, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös nimillä J.G., J. Skillz ja Johnny G, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Gill on R&B:n ja popmusiikin yhtyeen New Editionin kuudes jäsen. Hän oli myös LSG-nimisen superyhtyeen jäsen yhdessä Gerald Levertin ja Keith Sweatin kanssa. Gill on tällä hetkellä uudessa yhtyeessä Heads of State New Editionin jäsenten Bobby Brownin ja Ralph Tresvantin kanssa.
Marco Sørensen
Marco L. Sørensen (s. 6. syyskuuta 1990 Svenstrup) on tanskalainen moottoriurheilija. Vuonna 2009 Sørensen kuului Renault'n nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2012–2014 hän kuului Lotuksen kehitysohjelmaan. Hänen nuorempi veljensä Lasse Sørensen on myös moottoriurheilija.
Ura
Sørensen kilpaili Karting-sarjoissa vuodet 1998–2006, jonka jälkeen hän siirtyi kilpailemaan Tanskan Formula Ford -sarjaan vuonna 2006. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2007 sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi. Vuonna 2008 Sørensen ajoi ADAC Formel Masters -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2009 Sørensen ajoi Formula Renault Northern European Cup -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa ollen sarjan 15:s. Vuonna 2010 Sørensen kilpaili Saksan F3-sarjassa sijoittuen 11:nneksi. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa ja sijoittui loppupisteissä toiseksi.
Vuonna 2012 Sørensen ajoi World Series by Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2013 Sørensen jatkoi sarjassa. Hän voitti Itävallan viikonlopun molemmat kilpailut sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2014 Sørensen jatkaa kolmannen kauden sarjassa siirtyen Tech 1 Racing -talliin saavuttaen yhden kakkossijan Monacon kilpailusta sijoittuen sarjassa 12:nneksi. Samana vuonna hän debytoi kesken kauden GP2-sarjassa voittaen yhden kilpailun kauden aikana sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2015 Sørensen jatkoi GP2-sarjassa siirtyen Carlin -talliin. Hän ei saavuttanut pisteitä lainkaan kauden aikana ja hän jätti loppukauden kilpailut väliin ja hänen paikkansa otti Johnny Cecotto Jr.
F1-ura
Vuonna 2009 Sørensen kuului Renault'n nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Vuodet 2012–2014 Sørensen kuului Lotuksen nuorten kuljettajien ohjelmaan. Vuonna 2014 hän toimi tallin testi- ja varakuljettajana.
Nigerin vallankaappaus 2010
Nigerin vallankaappaus 2010 tapahtui Nigerissä 18. helmikuuta 2010. Sotilaat hyökkäsivät päivän aikana Nigerin presidentinpalatsiin Niameyssä ja vangitsivat presidentti Mamadou Tandjan. Myöhemmin saman päivän aikana Nigerin televisiossa ilmoitettiin, että Conseil suprême pour la Restauration de la Démocratie johtajanaan Salou Djibo oli ottanut vallan Nigerissä. Vajaa viikko myöhemmin Djibosta tuli virallisesti Nigerin valtionpäämies.
Taustat
Vallankaappauksen taustalla olivat presidentti Tandjan itsevaltaiset otteet. Presidentti Tandja oli vuonna 2009 pidentänyt lainvastaisesti toimikauttaan ja sen jälkeen hajottanut Nigerin parlamentin, joka ei ollut hyväksynyt kansanäänestystä uudesta virkakaudesta. Nigerin perustuslakituomioistuinkin oli hylännyt kansanäänestyksen, joka olisi pitänyt Tandjan vallassa vielä kolme vuotta. Tandjan toinen viisivuotinen kausi presidenttinä päättyi jo joulukuussa 2009. Tandja uudisti maan perustuslakia saadakseen jatkokauden vallassa. Opposition mukaan hänellä oli käytännössä jo diktaattorin valtaoikeudet.
Tapahtumat
Vallankaappaus alkoi pääkaupungissa Niameyssä, kun silminnäkijöiden mukaan maaseudulta tulleet sotilaat murtautuivat presidentin palatsiin. Alueelta kuului myös räjähdyksiä. Sairaaloiden mukaan kaappauksessa kuoli vain kolme tai neljä sotilasta. Vallan kaapanneiden sotilaiden neuvosto ilmoitti tämän jälkeen kumonneensa perustuslain, hajottaneensa hallituksen ja lakkauttaneensa kaikki valtion laitokset. Joukkueenjohtaja Salou Djibo julistettiin uuden sotilasjuntan johtajaksi.
Kaappauksen jälkeen
Djibo julistettiin virallisesti Nigerin uudeksi valtionpäämieheksi maanantaina 22. helmikuuta 2010. Tämän jälkeen hän ilmoitti, että maan uusi pääministeri on Mahamadou Danda, joka oli aiemmin ollut vuoden 1999 vallankaappauksen jälkeisen siirtymähallituksen viestintäministeri. Sotilasjuntta muodosti helmikuun lopussa uuden siirtymähallituksen, johon kuului 20 ministeriä.
Reaktiot maailmalla
Vallankaappausta arvosteltiin ympäri maailmaa. Afrikan unioni jäädytti vastalauseena Nigerin jäsenyyden. Myös Euroopan unioni ja Ranska ovat tuominneet sotilaiden vallankaappauksen. EU:n ulkoministeri Catherine Ashton vaati junttaa palauttamaan välittömästi demokratian.
Thee Apple Thieves
Thee Apple Thieves on suomalainen psychobilly-yhtye, joka perustettiin vuonna 1999 Imatralla. Yhtye saa vaikutteita kappaleisiin muun muassa punkista, skasta, rockabillystä, popista, jazzista ja hard rockista. Yhtye teki kaksi loppuunmyytyä keikkaa yhdysvaltalaisen Tiger Armyn kanssa 2007 Nosturissa ja 2008 Tavastialla. Ensimmäinen albumi Lads Will Be Lads ilmestyi vuonna 2002 saksalaisen Crazy Love Recordsin kautta. Toinen studioalbumi Psycho Mind ilmestyi 30. syyskuuta 2009 suomalaisen Jupiter Stroll Recordsin kautta.
Mira Kuronen
Mira Kuronen (s. 8. elokuuta 1977) on radio- ja televisiojuontaja.
Hän toimi NRJ-kanavalla radiojuontajana ja myöhemmin myös kanavan ohjelmapäällikkönä. Kuronen oli NRJ:n palveluksessa vuosina 2005–2016.
Lisäksi Kuronen on työskennellyt juontajana muun muassa KissFM:n Aamutiimissä. Hänen ääntään on kuultu myös Oikea Asema, Radio Savo sekä Lahden Radio -kanavilla.
Mira Kuronen toimi myös televisiojuontajana NRJ:n tapahtumataltioinneista. Hän on työskennellyt myös TV2:lla usean eri tuotannon parissa. Kuronen on urallaan lisäksi tuottanut musiikkivideoita, kuten Antti Tuiskun Peto on irti.
Arnold Karén
Uno Edvin Högnäs, käytti kirjailijanimeä Arnold Karén (21. lokakuuta 1899 Alaveteli – 21. marraskuuta 1951 Alaveteli) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Per Pistol ja Per i Nissabo.
Högnäs toimi kansakoulunopettajana Kaarlelassa 1927-1950 ja Alavetelissä 1950-1951. Hän kirjoitti ns. kyläralleja, toisin sanoen kotiseutuaiheisia tarinoita ja Alavetelin murteella kirjoitettuja vuoropuheluita. Högnäs julkaisi myös kolme uskonnollissävyistä romaania kirjailijanimellä Arnold Karén ja hän kirjoitti lehtiin yhteiskunnallisia artikkeleita ja pakinoita eri nimimerkeillä.
Kirjailija Brita Högnäs-Sahlgren (s. 1938) on Uno Högnäsin tytär.
Teoksia
Omalla nimellä: Nimimerkillä Arnold Karén:
Kansan Markkinatutkimuslaitos
Kansan Markkinatutkimuslaitos (lyh. KAMALA) oli Suomen työväenliikkeen ensimmäinen oma taloudellinen tutkimuslaitos. Laitoksen perustivat vuonna 1951 SAK ja Kulutusosuuskuntien Keskusliitto. Nykyään toimiva Palkansaajien tutkimuslaitos (PT) on syntynyt KAMALAn pohjalta.
Kansan Markkinatutkimuslaitoksessa tutkittiin väestön kulutusta ja elinkustannuksia sekä erityisesti taloudellisen kilpailun kehitystä, selvitettiin maataloustukea ja seurattiin ulkomaista suhdannekehitystä. KAMALAn alkutaivalta 1950- ja 1960-luvuilla leimasi työväenliikkeen hajaannus. KAMALA:n esimiehenä toimi aluksi Ahti M. Salonen. Tutkijoita laitoksella työskenteli parhaimmillaan neljä.
Ammattiyhdistysliikkeen eheydyttyä laitoksen toiminta organisoitiin uudelleen, ja vanhan KAMALAn pohjalta perustettiin vuonna 1971 kokonaan uusi Työväen taloudellinen tutkimuslaitos (TTT), josta 1993 tuli Palkansaajien tutkimuslaitos (PT), kun sen kannatusyhdistykseen tulivat mukaan kaikki Suomen ammatilliset keskusjärjestöt ja useimmat ammattiliitot.
KAMALA julkaisi Katsaus-nimistä tiedotetta muutaman kerran vuodessa vuosina 1960–1970.
Jukka Kero
Jukka Kero (s. 12. kesäkuuta 1974 Turku) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Jaakko Kero. Kero kilpailee kaikilla matkoilla 3 000 metrin juoksusta maratonille. Hän on saavuttanut aikuisten SM-kilpailuista ulkoradoilta hopeaa 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa 2008, pronssia maratonilta 2014, 2016 ja 2019 ja sisäradoilta pronssia 3 000 metrin juoksussa 2005. Maastojuoksun SM-kisoissa hän on saavuttanut pitkän matkan joukkuekilpailussa kultaa vuosina 1999, 2003, 2005, 2008 ja 2019 sekä hopeaa vuosina 1997, 2000, 2010, 2012, 2016 ja 2018.
Horacio Ernesto Benites Astoul
Horacio Ernesto Benites Astoul (3. marraskuuta 1933 Buenos Aires – 25. toukokuuta 2016) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 22. syyskuuta 1962 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Lamzellan titulaaripiispaksi 16. maaliskuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Mario José Serra ja Guillermo Leaden.
Benites Astoul jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2008.
Carlo Taube
Taube sai konserttipianistin koulutuksen; hän opiskeli Ferruccio Busonin johdolla Wienissä. Hän haki töitä kahviloista ja yökerhoista Wienissä, Brnossa ja Prahassa. Joulukuussa 1941 hänet vietiin Theresienstadtiin vaimonsa ja lapsensa kanssa. Hän osallistui aktiivisesti Theresienstadtin musiikkielämään pitämällä pianoresitaaleja ja johtamalla konsertteja. Ainoa Tauben Theresienstadtista säilynyt teos on Ein jüdisches Kind (1942) sopraanolle ja pianolle. Hän sävelsi monia sittemmin kadonneita teoksia, joihin kuului Terezín-sinfonia. Taube murhattiin Auschwitzissä.
Anne Sofie von Otter levytti Tauben laulun Ein jüdisches Kind Deutsche Grammophonille osana Terezín – Theresienstadt -kokoelmaa.
Lampaanmaito
thumb|Lacaune-lampaita lypsettävänä. Lampaanmaito on lampaan tuottamaa maitoa. Lampaanmaito on paksua ja rasvaista, joten siitä tehdään usein jogurttia tai juustoa.
Tuotanto
Vuonna 2013 lampaanmaitoa tuotettiin koko maailmassa noin 10 miljoonaa tonnia, mikä vastaa noin 1,4 prosenttia maailman kaikesta maidontuotannosta. Aasiassa tuotettiin maailman lampaanmaidosta 48 prosenttia, Euroopassa 30 prosenttia, Afrikassa 22 prosenttia ja muualla maailmassa vajaa prosentti. Ylivoimaisesti suurin lampaanmaidon tuottaja maailmassa on Kiina 1,6 miljoonan tonnin tuotannollaan.
Lampaanmaidon tuotanto maailmassa kasvoi vuosien 1993–2013 aikana 26 prosenttia, eniten Afrikassa (+41 %) ja Aasiassa (+38 %).
Maitorodut
thumb|[[Beduiinit|Beduiini lypsyllä.]] Maailman noin 1500 lammasrodusta maitoa saadaan noin 180:stä. Niistäkin monia kasvatetaan ensisijaisesti villan ja lihan vuoksi. Tuottavimmista roduista esimerkiksi ranskalainen Lacaune-rotu tuottaa vuodessa peräti noin 290 litraa maitoa. Lammas tuottaa maitoa keskimäärin noin 150 päivää vuodesta.
Käyttö
Lampaanmaito on paksua ja rasvapitoista, joten sitä käytetään etupäässä jogurtin ja juuston valmistamiseen. Lampaanmaidon juominen sellaisenaan on harvinaista, koska siinä on epämiellyttävä vuohimainen aromi. Myöskään voita siitä ei kovinkaan usein valmisteta. Lampaanmaito ei kaipaa homogenointia, koska siinä on jo valmiiksi pienet rasvapisarat.
HMS Tirfing (P166)
HMS Tirfing (runkonumero P166) oli Ruotsin laivaston Hugin-luokan partioalus, joka myöhemmin modernisoituna oli osa Kaparen-luokkaa.
Valmistus
Alus tilattiin Bergenistä Bergens Mekaniske Verkstederiltä. Se laskettiin vesille 14. syyskuuta 1981 ja liitettiin laivastoon 21. tammikuuta 1982.
Palvelus
1990-luvun alussa alus modernisoitiin asentamalla siihen voimanlähteeksi kaksi 16-sylinteristä MTU dieselmoottoria, jotka tuottivat 2 310 kilowattia. Lisäksi alukselle asennettiin Toadfish VDS. Modernisoitu alus luokiteltiin uudeksi Kaparen-luokaksi.
Alus myytiin kesäkuussa 2008 RCI Group Limitedille.
William Edward Parry
William Edward Parry (19. joulukuuta 1790 – 8. tai 9. heinäkuuta 1855) oli brittiläinen kontra-amiraali, arktisten alueiden tutkimusmatkailija, evankelikaalinen kristitty ja kiihkeä laivaston moraaliarvojen kohotuskampanjan vetäjä.
Parry syntyi Bathissa Caleb Hillier Parryn ja Sarah Rigbyn perheeseen. Hän kävi King Edward's School -koulua Bathissa. Kolmetoistavuotiaana hän otti pestin amiraali Cornwallisin lippulaivalta, vuonna 1806 hänet ylennettiin upseerikokelaaksi ja vuonna 1810 luutnantiksi palvelemaan fregatti Alexanderilla seuraavat kolme vuotta. Laivan tehtäviin kuului pääasiassa Huippuvuorten valaanpyynnin turvaaminen. Palvellessaan Pohjoisella jäämerellä hän opiskeli tähtitiedettä ja teki havaintoja pohjoisilla leveysasteilla. Hän kirjoitti vuonna 1816 havainnoistaan julkaisuun Nautical Astronomy by Night.
Vuonna 1818 Parry otti pestin priki Alexanderilta, joka John Rossin komennuksessa tutki arktisia alueita. Tutkimusmatka ei tuottanut mainittavia tuloksia tai uusia löytöjä. Tästä huolimatta Parry oli innostunut arktisten alueiden tutkimuksesta ja uskoi niiden onnistumismahdollisuuksiin. Seuraavana vuonna hän onnistui saamaan komentoonsa luoteisväylää etsimään lähteneen tutkimusmatkan. Ryhmään kuului HMS Griper ja HMS Hecla laivat. Retkikunta onnistui kulkemaan luoteisväylää Grönlannista lähes puoleenväliin Beringinsalmelle tutkien ja kartoittaen eurooppalaisille tuntemattomia alueita.
Retkikunnan palattua Britanniaan Parry ylennettiin komentajakapteeniksi. Vuonna 1821 hän otti komentoonsa toisen retkikunnan, jonka tarkoituksena oli kartoittaa loput luoteisväylästä. Retkikuntaan kuuluivat laivat HMS Fury ja HMS Hecla. Retkikunta ei saavuttanut tavoitettaan ja joutui palaamaan takaisin elokuussa 1823. Palattuaan hänet nimitettiin laivaston meritieteilijäksi.
Parry teki kolmannen luoteisväylän etsintäyrityksen vuonna 1824, mutta Fury-laivan haaksirikon jälkeen joutui palaamaan takaisin seuraavana vuonna.
Manihiki
Manihiki eli Humphreyn saari on atolli Cookinsaarilla. Se sijaitsee lähellä Rakahangan saarta. Manihikin tärkeimmät kylät ovat Tukou ja Tauhunu. Atollilla oli 212 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Historia
220px|thumb|Manhikin kartta vuodelta 1943. Saaren syntylegendan mukaan Manihiki ja Rakahanga olivat alun perin kiinni toisissaan. Rarotongalainen Huku löysi silloin vielä vedenalaisen saaren, ja saaren nosti ylös jumala Maui. Nämä kaksi rupesivat kamppailemaan saarten hallinnasta ja ne erkanivat tämän takia toisistaan. Polynesialaiset asuttivat saaren todennäköisesti 1500-luvulla. Manihikin ja Rakahangan välillä oli tiiviit yhteydet ja saarten asukkaat muodostivat yhtenäisen yhteisön. He asuivat suurimman osan ajastaan Rakahangalla, mutta tulivat tarpeen vaatiessa täydentämään ruokavarastojaan Manihikille.
Ensimmäinen atollin havainnut eurooppalainen saattoi olla espanjalainen löytöretkeilijä Pedro Fernández de Quirós jo vuonna 1606, mutta tavallisesti atollin löytäjänä pidetään vuonna 1822 alueella purjehtineen yhdysvaltalaisen Good Hope -laivan kapteeni Patricksonia. Myöhemmin saarelle tulivat valaanpyytäjät ja lähetyssaarnaajat. Lähetyssaarnaajat olivat käännyttäneet suurimman osan asukkaista vuoteen 1852 mennessä, ja samalla he asettuivat täysiaikaisesti Manihikille lopettaen Rakahangan ja Manihikin väliset retket. Vuonna 1889 Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta kilpailivat alueen saarista ja manihikilaiset pyysivät Ranskan suojelua. Ranskalaiset lähettivätkin sotalaivan saarelle Tahitilta käsin, mutta lähetyssaarnaajien nostettua tankoon Union Jackin laiva kääntyi takaisin. Myöhemmin samana vuonna atolli päätyi Britannian hallintaan ja vuonna 1901 Cookinsaaret siirtyivät Uuden-Seelannin haltuun.
Miehiä ja vaimoja
Miehiä ja vaimoja (Husbands and Wives) on Woody Allenin käsikirjoittama ja ohjaama draamakomedia vuodelta 1992. Elokuvan pääosissa näyttelevät Allenin itsensä lisäksi Mia Farrow, ohjaajana paremmin tunnettu Sydney Pollack, Judy Davis, Juliette Lewis ja Liam Neeson.
Elokuva oli Woody Allenin ja Mia Farrow’n viimeinen yhteistyö. Heidän avioeronsa tapahtui vähän ennen elokuvan ensi-iltaa. Myös elokuvassa teemana on avioero, josta pariskunta Jack ja Sally (Pollack ja Davis) yllättäen kertovat ystäväpariskunnalle Gabelle ja Judylle (Allen ja Farrow). Pian Jack esittelee uuden kumppaninsa ja Gabe puolestaan aloittaa suhteen nuoren naisopiskelijan (Juliette Lewis) kanssa.
Elokuvan lopussa Jack ja Sally ovat palanneet yhteen, kun taas Gabe asuu yksin. Kun elokuvan loppukohtaus on leikattu mustaan, kuullaan Gaben kysyvän kuvausyhmältä: ”Voinko nyt mennä? Oliko se siinä?”
Tuotanto
Carlo Di Palma kuvasi elokuvan nopeasti liikkuvalla käsivarakameralla, ja elokuvassa rikotaan niin sanottua neljättä seinää muun muassa käyttämällä välillä dokumentinomaisia päähenkilöiden ”haastatteluja”.
Miehiä ja vaimoja oli Allenin ensimmäinen elokuva TriStar Pictures -yhtiölle, kun hän aiemmin oli tehnyt elokuvansa joko United Artists- tai Orion Pictures -yhtiölle.
Vastaanotto
Miehiä ja vaimoja tuotti Oscar-ehdokkuudet käsikirjoituksesta ja naissivuosasta (Judy Davis). Elokuva palkittiin muun muassa vuoden parhaana ulkomaisena elokuvana Ruotsin Guldbagge-gaalassa. Elokuva ja etenkin Judy Davis sai useita muitakin palkintoja.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla
[
Sorgun majakka
Historia
Saarella oli ennen majakkaa ollut jo puinen merimerkki. Sorgun tiilirakenteinen majakka rakennettiin Pärnunlahdelle vuonna 1904, ja se on edelleenkin varoittamassa Sorgun riutoista. Suunnittelijaksi arvellaan sotilasinsinööri Alexander Jaronia, koska hän suunnitteli samoihin aikoihin muitakin majakoita. Majakan viereen rakennettiin samaan aikaan kerosiinivarasto sekä vahdin talo. Vuonna 1913 rakennettiin lisäksi asuinrakennus, kellari ja laituri. Ensimmäisen maailmansodan aikana majakka ja sen sivurakennukset vaurioituvat.
Majakka oli ilmeisesti rakennettu jo alun perin huonolaatuisista tiilistä ja jo pian valmistumisensa jälkeen sen julkisivu alkoi rapautumaan. Sen lisäksi siellä tehtiin jatkuvasti ilkivaltaa valvonnan puuttumisen vuoksi. Tilannetta yritettiin korjata jo ennen vuotta 1927 tuloksetta, ja toisen maailmansodan jälkeen seinät peitettiin semettilaastilla mikä sai rakennuksen rappion kiihtymään ja pilasi arkkitehtuurin.
Alkuperäisistä rakennuksista on jäljellä, majakan lisäksi, kerosiinivarasto, sauna, kellari ja asuinrakennus. Jäljellä olevat sivurakennukset on rakennettu kovista jääkauden mukanaan tuomista kivistä jota Virossa nimitetään raudkiviksi tai maakiviksi.
Tällä hetkellä majakka on pikkuhiljaa raunioutumassa ja kaipaisi suojelua.
Hans Kresse
Hans G. Kresse (3. joulukuuta 1921 Amsterdam – 12. maaliskuuta 1992 Doorwerth) oli alankomaalainen sarjakuvantekijä ja -käsikirjoittaja. Hän voitti vuonna 1976 hollantilaisen Stripschapprijs-sarjakuvapalkinnon.
Suomessa Kressen sarjakuvaa on julkaistu kuusi albumia yhdeksänosaisesta Punanahka lännensarjasta.
Armas Nikander
Armas Toivo Nikander (9. toukokuuta 1883 Helsinki – 14. marraskuuta 1947 Tampere) oli suomalainen insinööri ja vuorineuvos joka oli tamperelaisen Lokomo Oy:n toimitusjohtajana 1925–1947.
Nikanderin vanhemmat olivat liikemies Johan Nikander ja Sofie Wilhelmine Degerth. Hän kävi kahdeksan luokkaa lyseota ja opiskeli sitten laivanrakennusta Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa vuosina 1903–1908.
Nikander oli Porin Konepaja Oy:n laivanrakennusosaston työnjohtajana 1909–1910, Savonlinnan Telakka ja konepaja Oy:n teknillisenä johtajana ja isännöitsijänä 1910–1914, Tampereen Pellava- ja rautateollisuus Oy:n veturiosaston verstasinsinöörinä 1914–1917, Oy Lehtoniemen toimitusjohtajana 1917–1921, A. Ahlström Oy:n Varkauden konepajan johtajana 1921–1923 sekä Wärtsilä Oy:n yli-insinöörinä ja teknillisenä johtajana 1923–1924. Oy Lokomon toimitusjohtajana hän oli vuodesta 1925 alkaen. Nikanderin aikana Lokomo aloitti 1926 ruostumattoman teräksen valmistuksen ensimmäisenä Suomessa. Yhtiö laajensi myös tuotevalikoimaansa alkaen valmistaa muun muassa lämmityskattiloita, murskaimia ja erilaisia teollisuuden koneistoja. 1930-luvulla laajennettiin teräsvalimoa ja otettiin käyttöön sähköhitsaus.
Nikander kuoli tapaturmaisesti auto-onnettomuudessa marraskuussa 1947. Helsingistä tulossa ollut henkilöauto, jossa Nikander oli matkustajana ajoi Messukylässä Vuohenojan kohdalla liukkaan kelin vuoksi päin lankkuaitaa, rikkoi aidan ja vieri noin 30 metrin matkan alas jyrkkää rinnettä jääden pyörilleen Vuohenojaan. Autonkuljettaja loukkaantui lievästi mutta Nikander menehtyi vammoihinsa samana iltana Hatanpään sairaalassa. Nikanderin seuraajaksi Lokomon johtoon tuli varatuomari Lauri J. Kivekäs.
Armas Nikander oli naimisissa vuodesta 1913 Tony Natalia Greulingin kanssa.
Nokia 6131
Nokia 6131 on Nokian helmikuussa 2006 julkaisema simpukkamallinen matkapuhelin, jossa on Nokian suljettu S40 ohjelmistoalusta. Nokia 6131ssä on myös 1,3 megapikselin digitaalikamera, musiikki- ja videotoistin ja radio. pienoiskuva|vasen|Nokia 6126
Bilibinon piiri
thumb|250px|Bilibinon piiri Tšukotkan kartalla. thumb|100px|Bilibinon piirin ja kaupungin yhteinen vaakuna. Bilibinon piiri on kunnallinen itsehallintoalue Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 174 652 neliökilometriä. Asukkaita on 7 700 henkeä (vuonna 2010).
Bilibinon piiri on perustettu vuonna 1930 nimellä ”Itä-Tundran piiri” (ven. raion Vostotšnoi Tundry). Nykyisen nimensä se sai vuonna 1961. Piiri sijaitsee Tšukotkan länsiosassa. Idässä se rajoittuu Tšaunin ja Anadyrin piireihin, etelässä Kamtšatkan aluepiiriin, lounaassa Magadanin alueeseen, lännessä Sahan tasavaltaan ja pohjoisessa Itä-Siperian mereen. Alue käsittää Kolyman sivujokien Omolonin sekä Bolšoi ja Malyi Anjuin laaksot, joita erottavat enimmillään 1600–1800 metriä korkeat vuoret. Seudulla on runsaasti kultaesiintymiä sekä muita metalleja ja mineraaleja. Suuret metsävarat ovat lähes kokonaan hyödyntämättä.
Piiriin kuuluu Bilibinon kaupunki sekä viisi etupäässä alkuperäiskansojen asuttamaa maalaiskuntaa: Anjuisk, Ilirnei, Kepervejem, Omolon ja Ostrovnoje. Hallinnollinen keskus on Bilibino, josta on 625 kilometriä piirikunnan pääkaupunkiin Anadyriin. Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennanmukaan 60,9 % venäläisiä, 11 % tšuktšeja, 10,4 % ukrainalaisia, 9,6 % eveenejä ja 8,1 % muita kansallisuuksia. Kaupunkiväestön osuus on 68,6 %.
Tärkeimmät liikennemuodot ovat lento- ja meriliikenne. Piirin päälentokenttä sijaitsee Kepervejemissä, josta on 36 kilometrin pituinen ympärivuotinen maantie Bilibinoon. Muihin kyliin lennetään pienkoneilla ja helikoptereilla. Itä-Siperian meren rannalla sijaitsevaan Pevekin satamaan on Bilibinosta matkaa talviteitse 381 kilometriä ja kesällä 650 kilometriä. Kylien välillä on talviteitä. Suurimmilla joilla on kesäisin laivaliikennettä.
Piirin talous perustuu kaivosteollisuuteen ja energiantuotantoon. Kaivosteollisuus tuottaa etupäässä kultaa. Bilibinossa on ydinvoimala, joka tuottaa lämpöä kaupungille ja noin 75 % alueen sähköstä. Kasvihuoneissa viljellään vihanneksia. Alkuperäisväestö harjoittaa poronhoitoa, metsästystä, kalastusta ja käsityöammatteja.
Bilibinossa toimii kaksi lastentarhaa, kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus ja ammattikoulu. Kepervejemissä on sisäoppilaitostyyppinen keskikoulu, Anjuiskissa, Omolonissa ja Ostrovnojessa yhdeksänvuotiset peruskoulut sekä Ilirneissä nelivuotinen alakoulu. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, vapaa-ajan ja kansantaiteen keskus, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Maalaiskylissä on kulttuuritalot ja sivukirjastot. Taidekoululla on toimipisteet Kepervejemin ja Ostrovnojen kylissä. Paikallislehtenä ilmestyy Zolotaja Tšukotka (”Kultainen Tšukotka”), joka julkaisee neljännesvuosittain myös evenin- ja tšuktšinkielisiä liitteitä.
Lontoon piispa
Lontoon piispa on Canterburyn kirkkoprovinssiin kuuluvan Lontoon hiippakunnan piispa, joka on kolmantena arvojärjestyksessä Canterburyn ja Yorkin arkkipiispojen jälkeen. Viranhaltija on yksi viidestä piispasta, jotka istuvat virkansa puolesta parlamentin ylähuoneessa.
Olof Bäckström
thumb|Fiskarsin sakset Olof Bäckström (4. marraskuuta 1922 Kirkkonummi – 6. maaliskuuta 1998 Tammisaari ) oli suomalainen teollinen muotoilija, keksijä ja koulutukseltaan sähköinsinööri.
Elämä
Valmistuttuaan koulusta Bäckström työskenteli ensimmäiset yksitoista vuotta sähköinsinöörinä. Tämän jälkeen hän siirtyi teolliseksi muotoilijaksi puualalle. Hän on voittanut kahdesti hopeamitalin Milanon triennaalissa. Vuonna 1957 hän sai mitalin suunnittelemistaan astioista ja vuonna 1960 puisista ruoanlaittovälineistään sekä leirintäaluepalveluista. Vuodesta 1958 hän toimi teollisena muotoilijana Fiskarsin palveluksessa Helsingissä. Täällä hän ensin tuotti aluksi melamiinisia astioita. Vuosina 1961 ja 1967 hän suunnitteli vallankumouksellinen sakset, O-sarjan ensimmäinen prototyyppi oli valmistettu puusta. Myyntiin sakset tulivat vuonna 1967 (vasenkätisille tarkoitetut sakset 1971). Bäckströmin suunnittelemat sakset ovat ergonomiset ja niiden kahva on valmistettu kirkkaan oranssista ABS-muovista. Muovin väri tuli sattumalta, sillä protosarjaa valmistettaessa oli koneenkäyttäjällä valmiiksi linjallaan oranssinväristä materiaalia edellisestä tuotteesta. Fiskars valmistaa edelleen näitä saksia.
Edin Džeko
Edin Džeko (s. 17. maaliskuuta 1986 Sarajevo, Jugoslavia) on bosnialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Fenerbahçea. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut aiemmin Željezničaria, Ústí nad Labemia, Teplicea, Wolfsburgia, Manchester Cityä, Romaa ja Interiä.
Alkuvaiheet
Džeko teki ensiesiintymisensä kasvattajaseurassaan Željezničarissa vuonna 2003, jolloin hän pelasi vielä keskikentällä. Vuonna 2005 hän siirtyi lainasopimuksella Ústí nad Labemiin, jossa hän pelasi 15 ottelua tehden niissä kuusi maalia. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi takaisin Tepliceen, jota hän edusti vuoteen 2007 asti. Kaudella 2006–2007 Džeko oli sarjan paras maalintekijä 13 maalillaan. Bosnianlaistaiturin otteet herättivät kiinnostuksen Felix Magathissa, joka valmensi Saksan pääsarjaseura Wolfsburgia. Lopulta Džeko siirtyi Wolfsburgiin 4 miljoonaan euron siirtosummalla.
Wolfsburg
Džekon ura saksalaisseurassa alkoi lennokkaasti, kun hän onnistui viidesti maalinteossa ja keräsi kolme syöttöpistettä ensimmäisissä 12 ottelussa. Ruotsalaislehti Sportal nimittikin Džekon Bundesliigan 2007–2008 alkukauden parhaaksi hyökkääjäksi. Ensimmäisellä kauden päätteeksi Wolfsburg sijoittui Bundesliigassa viidenneksi, saaden karsintapaikan seuraavan kauden 2008–2009 UEFA Cupiin. Henkilökohtaiset tilastot ensimmäisen kauden osalta näyttivät Džekon osalta kahdeksaa maalia ja viittä syöttöpistettä 28 ottelussa, joista 17 hän oli avauskokoonpanossa.
Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Wolfsburgiin saapui Džekon maajoukkuetoveri Zvjezdan Misimović. Yhteispeli miesten välillä löytyi melko nopeasti, vaikka alkukausi sujuikin hieman hiljaisemmissa merkeissä. Kauden toisella puoliskolla joukkue löysikin hyvän vireen, joka päättyi kauden lopussa Wolfsburgin historian ensimmäiseen pääsarjamestaruuteen. Toukokuussa 2009 Džeko teki hattutempun Hoffenheimia vastaan ja vain kaksi viikkoa myöhemmin toisen hattutempun Hannoveria vastaan, siivittäen näillä Wolfsburgin vahvasti kiinni kauden pääsarjamestaruuteen. Hänen maalimääränsä kaudelta oli lopulta 26 maalia, mikä oikeutti maalipörssin toiseen sijaan. Maalikuninkuuden voitti Džekon vierellä pelannut Grafite 28 maalillaan. Yhdessä Grafiten kanssa he muodostivat Bundesliigan historian parhaan hyökkäysparin yhteismaalimäärällä 54. Saksan Cupissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki niissä kuusi maalia, UEFA Cupissa hän onnistui neljästi kahdeksassa ottelussa. Näiden hyvien esitysten perusteella hänet valittiin Bundesliigan kauden pelaajaksi. Italialaisjätti Milanin kiinnostuksesta huolimatta Džeko päätti jäädä Wolfsburgiin ja hänen sopimustaan pidennettiin vuoteen 2013 asti.
28. elokuuta 2010 Džekosta tuli Wolfsburgin pääsarjahistorian paras maalintekijä yhteensä 59 osumallaan 96 ottelussa. Aikaisemmin ennätystä piti halussaan argentiinalainen Diego Klimowicz 57 maalilla 149 ottelussa. Kaikkiaan Džeko teki Wolfsburgissa 66 maalia 111 bundesliigaottelussa
Manchester City
thumb 4. tammikuuta 2011 lehtitietojen mukaan Wolfsburg ja Manchester City olisivat päässeet sopimukseen Džekon siirtymisestä englantilaisseuraan. Seuraavana päivänä seura vahvisti hänen läpäisseen lääkärintarkastuksen ja lopulta 7. tammikuuta 2011 siirto vahvistettiin virallisesti. Džekosta maksettiin 32,5 miljoonan euron siirtokorvaus ja hän allekirjoitti joukkueen kanssa 4½-vuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 15. tammikuuta 2011 ottelussa Wolverhamptonia vastaan. Ensimmäisen maalinsa mancesterilaisseurassa Džeko teki Notts Countya vastaan käydyssä FA Cupin neljännen kierroksen ottelussa, joka päättyi 1–1-lukemiin. Seuraavan kerran Džeko onnistui maalinteossa otteluparin toisessa osassa, kun City latoi tauluun luvut 5–0. Muutamaa päivää myöhemmin bosnialainen onnistui maalinteossa kahdesti Eurooppa-liigan ottelussa Aris Thessalonikia vastaan. Uran ensimmäinen valioliigamaali syntyi vieraskentällä Blackburnia vastaan, kun hän iski melkein heti vaihdosta kentälle tultuaan ottelun ainoan maalin. Džeko onnistui maalinteossa myös Valioliigakauden päätösottelussa, kun hän viimeisteli Cityn jälkimmäisen osuman 0–2-voitossa Boltonista. Hän ei päässyt kentälle Cityn voittaessa FA cupin loppuottelussa Stoken.
Kauden 2011–2012 Džeko aloitti vahvasti ja teki Community Shieldissa Cityn toisen osuman Manchester Unitedin verkkoon. Valioliigakauden avauksessa Džeko teki avausmaalin sarjanousija Swanseaa vastaan, kun City otti 4–0-voiton. Seuraavassa pelissä Džeko laukoi Citylle voittomaalin, kun joukkue kaatoi Boltonin vieraskentällä 2–3. Hurja maaliputki sai jatkoa, kun bosnialainen kuritti Tottenhamia neljällä osumallaan 28. elokuuta. Džeko oli Cityn seurahistorian ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt Valioliigassa neljä maalia yhdessä ottelussa. Džeko palkittiin elokuun parhaana pelaajana Valioliigassa.
Roma
Džeko siirtyi kesällä 2015 vuoden lainasopimuksella AS Romaan. Hän teki Serie A:ssa kahdeksan maalia pelaamissaan 31 ottelussa kaudella 2015–2016. Hän siirtyi vakinaisesti AS Romaan 11 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2016. Kaudella 2016–2017 hän oli Serie A:n paras maalintekijä tehtyään 37 ottelussa 29 maalia. Seuraavina kausina hän teki Serie A:ssa kuusitoista, yhdeksän, kuusitoista ja seitsemän maalia. Hän teki Romalle Mestarien liigassa 15 maalia, joista kahdeksan kaudella 2017–2018, kun Roma ylsi välieriin. Eurooppa-liigassa hän teki Romalle 17 maalia.
Inter
Džeko siirtyi elokuussa 2021 Inter Milanon joukkueeseen korvaamaan Englantiin siirtynyttä Romelu Lukakua maalintekijänä. Džeko teki maalin kauden ensimmäisessä Serie A -ottelussaan Genoaa vastaan ja kahden maalittoman ottelun jälkeen kaksi maalia Bolognaa vastaan. Kahdeksassa ensimmäisessä liigaottelussaan hän on teki yhteensä kuusi maalia. Mestarien liigassa hän teki maalin kolmannessa alkulohko-ottelussa Sheriff Tiraspolia vastaan.
Detalji
Krista Myllyviita, taiteilijanimeltään Detalji, on suomalainen elektronista musiikkia tuottava artisti. Detalji oli ehdolla Emma-palkinnon saajaksi Elektronisen musiikin kategoriassa vuonna 2020. Detaljin debyyttialbumi Truly ilmestyy 31.3.2023.
Edin Džeko
Maajoukkueura
Džeko teki ensiesiintymisensä Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2008 Turkkia vastaan. Hän onnistui myös maalinteossa debyyttiottelussaan, kun hän pääsi laukomaan aivan rangaistusalueen rajalta ensimmäisen puoliajan lisäajalla. Vuoden 2010 MM-karsinnoissa hän teki yhdeksän maalia ja oli näin karsintojen toiseksi paras maalintekijä yhdessä englantilaisen Wayne Rooneyn kanssa. MM-kilpailujen 2014 karsinnoissa hän teki kymmenen maalia, yhden vähemmän kuin kolme kärkimiestä. Brasilian MM-kilpailuissa hän pelasi kaikissa kolmessa Bosnia ja Hertsegovinan ottelussa, ja teki maalin ottelussa Irania vastaan
Fu
Fu tarkoittaa seuraavia:
Edin Džeko
Maajoukkueura
Džeko pelasi sadannen maaottelunsa maaliskuussa 2019. Hän on maansa eniten maaotteluita pelannut ja eniten maaottelumaaleja tehnyt pelaaja.
Fu
Henkilöt
Fu on seuraavien henkilöiden nimi:
Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Voronež (tutka)
Voronež-tutkat ovat venäläisiä käytössä olevia ennakkovaroitustutkia. Niillä voidaan saavuttaa pitkän kantaman havaintoja ilmatilasta. Ensimmäinen tämän mallin tutka aloitti toimintansa vuonna 2009 Lehtusissa Karjalankannaksella 21 kilometriä Pietarista pohjoiseen. Näillä tutkilla on tarkoitus korvata vanhat Neuvostoliiton aikaiset tutkat vuoteen 2020 mennessä.
Tutkajärjestelmä on saanut nimensä vanhojen Neuvostoliiton aikaisten perinteiden mukaan Voronež-joesta. Tätä edeltänyt tutkajärjestelmä tunnettiin nimellä Daryal. Se oli nimetty Daryal-kanjonin mukaan. Muutkin aiempien tutkajärjestelmien nimet liittyvät jollain tavalla Venäjän ja Neuvostoliiton jokiin. Voronež-tutkista on sanottu, että ne ovat elementtirakenteisia ja ne voidaan pystyttää nopeammin kuin aiemmat kiinteät tutkat. Tutkat ovat myös modulaarisia, joten ne voidaan rakentaa eri kokoisiksi. Tutkien lanseeraaminen on nähty vastauksena Itä-Euroopan ohjuspuolustusjärjestelmälle.
Tyypit
Voronež-M tutkan esitettiin julkaistussa artikkelissa maksavan 2,85 miljardia Venäjän ruplaa ja DM versio 4,3 miljardia Venäjän ruplaa (1/2012). .
Tutka-asemat
Ensimmäinen Voronež-M -tutka-asema rakennettiin Lehtusiin Pietarin pohjoispuolelle. Sen testaaminen aloitettiin 2005 ja asema astui palvelukseen 2012. Asema palvelee esimerkiksi Pietarissa toimivan Aleksandr Možaiskin sotilas-avaruusakatemian tarpeita. Asemalla täytetään myös Latviasta 1998 lopetetun tutka-aseman aiheuttama katve. Toinen valmistunut tutka-asema on Armivir Krasnodarin aluepiirissä Etelä-Venäjällä, Armavirin sotilaslentokentän länsipuolella. Tyypiltään tutka on Voronež-DM. Tämä UHF-tutka korvasi Ukrainan 2009 sulkeman Dnepr-tutkan. Alueella sijaitsee kaksi eri suuntiin osoittavaa tutkaa.
Kolmas tutka-asema sijaitsee Kaliningradissa Dunayevkan lentokentän lähistöllä, joka täydentää tai korvaa vanhemman Volga-tyypin tutka-aseman Valko-Venäjän Hantsavitšyn pohjoispuolella. Malliltaan Kaliningradin tutka on UHF Voronež-DM ja sen suunnittiin saavuttavan valmistuvan 2014. Voronež-VP -tutka on rakennettu Irkutskin alueen Usolje-Sibirskojen luoteispuolelle Mišeljovkaan (Мишелёвка). Tutka-asemalle on suunniteltu rakennettavan myös toinenkin Voronež-tutka (2014). 2015 on suunniteltu rakennettavan Voronež-VP tutka-asema Petšoraan. Samoin on rakennettettu asema Olenegorskin itäpuolelle (2017). . Myös Gabalan tutka-asema on suunniteltu uusittavaksi Voronež-VP tutkalla 2017. . (Huomautus: Oheinen luettelo ei ole ajan tasalla 1/2021, esimerkiksi Vorkutan tutka uupuu.)
Living with Michael Jackson
Living with Michael Jackson on vuonna 2003 julkaistu dokumentti Michael Jacksonista. Jacksonin haastattelijana toimi brittiläinen tv-persoona Martin Bashir.
Villaluenga del Rosario
Villaluenga del Rosario on kunta Cádizin maakunnassa Etelä-Espanjassa. Kunnan väkiluku on noin 500 (2015).
Missä on mun Strömsö (albumi)
Missä on mun Strömsö on Annika Eklundin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2012 levymerkillä Warner Music.
Luettelo Käpylän suojelluista rakennuksista
Tämä on luettelo Helsingin Käpylän kaupunginosan suojelluista rakennuksista. Käpylä on osa Vanhankaupungin peruspiiriä. Käpylän läntinen osa ja Puu-Käpylä ovat omissa luetteloissaan.
Puu-Käpylä on 1920-luvun ”englantilaistyyppisenä” puutaloalueena huomattava yhtenäinen rakennuskokonaisuus, jolla on historiallista arvoa. Se oli kuitenkin 1960-luvulla tarkoitus purkaa ja rakentaa tilalle kivisiä pienkerrostaloja. Suunnitelmista nousi julkinen kohu. Perustettu komitea tuli 1971 valmistuneessa mietinnössään siihen tulokseen, että rakennukset ovat kunnostettavissa ja rakennushistoriallisesti arvokkaita. Suojelukaava astui voimaan samana vuonna. Käpylän kirkko edustaa funktionalismia. Käpylässä sijaitsee myös Karjalatalo, joka on rakennettu sotien jälkeen karjalaisten kokoontumispaikaksi.
Puumalan kahakka
Puumalan kahakka oli Puumalan Vuolteensalmella 27.–28. kesäkuuta 1788 tapahtunut pieni rajavälikohtaus, josta seurasi Kustaa III:n sodan puhkeaminen Ruotsin ja Venäjän välille. Väitetty venäläisen sotilasosaston luvaton rajanylitys tarjosi Ruotsin kuningas Kustaa III:lle tekosyyn hyökkäyssodan aloittamiseen. Puumalan kahakkaa on arveltu ruotsalaisten itsensä lavastamaksi valehyökkäykseksi.
Tapahtumapaikka
Puumalan Vuolteensalmi sijaitsi Saimaalla Houkansalon (Haukansalon) ja Kitulansalon saarten välissä. Tuolloin se oli Ruotsin puolella noin viiden ja puolen kilometrin päässä Turun rauhan rajalinjasta. Ruokolahdelta Venäjän puolelta tullut maantie ylitti salmen siltaa myöten. Rajan itäpuolisen Houkan kylän asukkailla oli oikeus ylittää raja kirkkomatkoillaan. Nykyään kapea maakannas sulkee Vuolteensalmen lahdeksi, joten Haukansalo ja Kitulansalo ovat yhtyneet yhdeksi saareksi.
Tiedot tapahtumasta
Kuultuaan venäläisten siirtäneen joukkoja Vuoksen yli rajan suuntaan Savon kevyen jalkaväkirykmentin Puumalan komppanian päällikkö, majuri Georg Henrik Jägerhorn lähetti luutnantti Jakob Johan Wessmanin johtaman 28 miehen osaston valvomaan Vuolteensalmea. Wessmanin miehet purkivat varmuuden vuoksi salmen ylittävän sillan. Wessmanin kuvauksen mukaan Houkasta saapui 27. kesäkuuta suomalainen talonpoika varoittamaan, että venäläisen everstin johtama sotajoukko oli ylittänyt rajan ja lähestyi salmea. Seuraavana aamuna salmen itärannalta ammuskeltiin noin tunnin ajan Wessmanin miesten vartiopaikkaa kohti, mutta kukaan ei haavoittunut tulessa. Wessman kertoi omien miestensä ampuneen vain kaksi laukausta. Ratsujen kanssa liikkunut vihollinen, jota hädin tuskin nähtiin, perääntyi.
Saatuaan tiedon Vuolteensalmen tapahtumista eversti Hastfer määräsi 1. heinäkuuta alkaneen hyökkäyksen Savonlinnaan Venäjän puolelle. Sota alkoi.
Michael Anckarswärd mainitsee muistelmissaan tavanneensa vuonna 1789 Helsingissä luutnantti Wessmanin, joka olisi tuolloin antanut tapahtumista poikkeavan kuvauksen. Nyt Wessman oli vakuuttunut, että salmella ammutut laukaukset kuulostivat paukkupatruunoilta, eikä hän ollut erottanut, oliko vastarannalla liikkuneilla miehillä edes venäläiset univormut. Hastferin kerrotaan tunnustaneen myöhemmin eversti Robert Montgomerylle järjestäneensä kahakan ja palkanneensa talonpoikia pukeutumaan venäläisiksi sekä ammuskelemaan paukkupatruunoilla.
Teoriat lavastetusta hyökkäyksestä
Useimmat ruotsalaiset ja suomalaiset historiantutkijat ovat olleet yksimielisiä siitä, että kesällä 1788 Kustaa III todella valmistautui lavastamaan Venäjän hyökkäyksen voidakseen aloittaa haluamansa sodan. Kuningas tiettävästi tilasi Tukholman oopperan räätäli Lindbladilta venäläisiä univormuja, jotka lähetettiin Hastferille Suomeen lavastusta varten. Tutkijat ovat kuitenkin olleet erimielisiä siitä, oliko Puumalan kahakassa kysymys lavastuksesta. Muun muassa dosentti Kyösti Väänänen on esittänyt, että kyseessä oli aito venäläisen tiedusteluosaston rajaloukkaus, joka sattui kuninkaalle sopivaan aikaan ja teki valmistellun lavastuksen tarpeettomaksi. On periaatteessa mahdollista, että venäläispartio olisi tullut rajan yli selvittämään aiemmin päivällä pysäytetyn viljalaivan kohtaloa tai jostain muusta syystä.
Muun muassa ruotsalainen sotahistorioitsija Lars Ericson Wolke ja suomalainen Jussi T. Lappalainen ovat kannattaneet näkemystä, että Puumalassa tapahtui suunniteltu lavastus. Lappalaisen arvion mukaan juonessa olivat mukana ainakin Hastfer ja todennäköisesti myös Jägerhorn, mutta ei Wessman. Muiden Savon joukkojen siirtyessä harjoituksiin Mikkeliin Jägerhornin komppania oli määrätty Puumalaan, mikä viittaisi hänelle annettuun erikoistehtävään. Sakari Viinikaisen ja Heli Mäen mukaan epäilyttävää oli myös se, että Jägerhorn siirsi Wessmanin komentaman vartion kauas muun komppanian eteen ja määräsi Wessmanin palaamaan heti raportoimaan henkilökohtaisesti tapahtuneesta, mikä ei oikean hyökkäyksen tapahtuessa olisi ollut järkevä käsky. Lappalainen on arvellut, että Hastfer ei kuitenkaan olisi käyttänyt kuninkaan Tukholmasta lähettämiä oopperaunivormuja. Venäläisiä esittivät mahdollisesti lähiseudulta värvätyt suomalaiset rengit.
Jani Uski (biljardinpelaaja)
Jani Uski (s. 18. maaliskuuta 1990) on suomalainen biljardinpelaaja. Hän on voittanut yhden Euroopan mestaruuden kasipallossa sekä useita Suomen mestaruuksia kasipallossa ja kymppipallossa.
John McClane
John McClane on kuvitteellinen hahmo Die Hard -toimintaelokuvasarjassa. Hahmoa näyttelee Bruce Willis.