cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lyypekin tuomiokirkko
Vuonna 1942, toisen maailmansodan ilmapommituksissa, kirkko vaurioitui merkittävästi. Se kuitenkin myöhemmin rakennettiin uudelleen, valmistuen vuonna 1982.
Ystadin kunta
Piirit
Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Piinapenkki (albumi)
Muusikot
+
Pikku prinssi (elokuva)
Pikku prinssi on vuonna 2015 ilmestynyt ranskalais-italialais-kanadalainen 3D-animaatioelokuva. Elokuva perustuu Antoine de Saint-Exupéryn samannimiseen romaaniin.
Lamminjärvi (Hämeenkyrö)
Lamminjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä Ihanankulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen.
Maantiede
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa laskuoja Jyräjokeen ja siitä Oksjokeen, joka laskee Vesajärveen.
Järven rantaviiva on 0,61 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Rantoja ei ole rakennettu eikä rantaan johda teitä. Lähellä on kaksi maatilaa, joiden pellot ympäröivät suota.
Istanbul
Istanbul (, vuosina 667 eaa. – n. 330 jaa. Byzantion, vuosina n. 330–1930 Konstantinopoli, virallisesti nimen muutti Mustafa Kemal Atatürk vuonna 1930) on Turkin väestöltään suurin kaupunki (yli 15,3 milj. asukasta) , ja maan kulttuurin, viestinnän, viihteen ja talouden keskus. Se sijaitsee maan luoteisosassa Marmaranmeren pohjukassa Bosporinsalmen molemmin puolin, pohjoisessa kaupunki ulottuu Mustallemerelle. Kaupunki ulottuu sekä Euroopan että Aasian puolelle. Istanbul oli Osmanien valtakunnan (1290–1923) pääkaupunki vuodesta 1453 alkaen. Kaupungin historialliset alueet on lisätty Unescon Maailman kulttuuriperinnön luetteloon vuonna 1985.
Maantiede
thumb|left|160px|Istanbulin ydinalue Bosporinsalmen molemmin puolin Istanbul sijaitsee Turkin luoteisosassa ja on heinäkuusta 2004 lähtien käsittänyt entisen Istanbulin maakunnan alueen. Marmaranmeren pohjukasta Mustaanmereen johtava Bosporinsalmi sijaitsee sen rajojen sisällä. Kaupunki ulottuu näin sekä Euroopan (Traakia) että Aasian (Anatolia) puolelle ja on maailman ainoa kahdessa maanosassa sijaitseva kaupunki. Kaupungin pinta-ala on 5 220 neliökilometriä. Kaupungin vanhan Euroopan-puoleisen osan jakaa kahtia Bosporista länteen työntyvä pitkä lahti, Kultainen sarvi. Sen ja Marmaranmeren välissä on kaupungin vanhin osa, Stambul, jota lännessä rajoittaa vanha kaupunginmuuri. Topkapın palatsi sijaitsee laajalla tontilla aivan Marmarameren ja Bosporin yhtymäkohdan vieressä. Istanbulin huomattavia historiallisia rakennuksia ovat myös Hagia Sofia, Sininen moskeija ja Istanbulin suuri basaari.
Kultaisen sarven pohjoispuolella on uudempi Galatan kaupunginosa, jonka yhdistää Stambuliin joukko siltoja, joista huomattavin on Galatan silta. Pitkä kävelykatu, İstiklal Caddesi, johtaa Galatan sillan läheisyydestä Taksim-aukiolle, jonka ympärille on muodostunut moderni liikekeskus. Galatan pohjoispuolitse kaupunkia kiertää moottoritie, johon kuuluu myös vuonna 1973 valmistunut, Aasian puolelle johtava Bosporin silta. Bosporin itäpuolella olevista kaupunginosista keskeisimpiä ovat Üsküdar (ent. Skutari) vastapäätä Galataa sekä etelämpänä niemessä Marmaranmeren rannalla sijaitseva Kadıköy, antiikin Khalkedon. Istanbul sijaitsee Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen rajakohdan lähellä, minkä vuoksi alueella on ollut useita ankaria maanjäristyksiä.
Ilmasto
Kaupungin kesät ovat kuumia ja kosteita, ja talvet sateisia ja joskus lumisia. Keskimääräinen vuosittainen sademäärä on 870 millimetriä. Ilmankosteus on usein melko korkea, minkä vuoksi lämpötilat voivat tuntua huomattavasti todellista korkeammilta tai alhaisemmilta. Talvikuukausien keskimääräinen ylin lämpötila on noin 7–10 °C. Lumisadetta tulee yleensä vain noin yhden tai kahden viikon ajan koko talven aikana, mutta kerralla voi sataa paljon. Kesäkuun ja syyskuun välisten kesäkuukausien päiväkeskilämpötila on noin 28 °C.
Nimen etymologia
Itä-Rooman eli Bysantin keisarikunnan aikana kaupungin virallinen nimi oli Konstantinopoli. Sen asukkaat itse kuitenkin kutsuivat kaupunkia ytimekkäästi nimellä "Kaupunki" (puhekielessä 'i poli', kirjoitettuna η Πόλις, ee polis).
Turkkilaiset kutsuivat kaupunkia nimellä '(i)stanbol' jo ennen sen vuoden 1453 valtausta. Onkin ajateltu, että Istanbul-nimi tulisi puhekielen kreikan sanoista 'is tin poli' ("kaupunkiin", kirjakielellä εις τήν Πόλιν, 'eis teen polin'). (Itasismin takia koinee-kreikan e-äänettä kuvaavat epsilon ja eeta muuttuivat kansankielessä i-äänteeksi.) Toisaalta, kielitieteen kannalta on luontevaa, että puhekielen muoto 'Stambol'/'Istanbul' olisi yksinkertaisesti lyhentymämuoto nimestä Konstantinopoli (ja täten "yksinkertaisempana" selityksenä suositeltavampi teoria ).
Virallisesti kaupungin nimi on ollut İstanbul (lue: I'stambul) siitä lähtien, kun turkkilaiset vuonna 1453 valloittivat sen. Kaikkialla länsimaissa se kuitenkin tunnettiin paremmin Konstantinopolin nimellä siihen saakka, kunnes Kemal Atatürk vuonna 1930 päätti, että myös kansainvälisissä yhteyksissä on käytettävä turkkilaista nimeä İstanbul.
Historiallisista syistä kaupunkia kutsutaan Kreikassa ja ortodoksisen kirkon piirissä edelleen Konstantinopoliksi. Tämä oli aiheuttaa skandaalin vuoden 2005 Euroviisujen harjoituksissa, kun Kyproksen juontaja tervehti turkkilaista kollegaansa kahdesti sanoilla ”tervehdys Konstantinopoli”. Vasta Euroopan yleisradiounionin EBU:n uhkaus rangaistustoimista lopetti sanailun.
Historia
thumb|200px|left|Konstantinopolin piiritys (Jean Chartier 1400-luku) thumb|270px|right|Bysantin ajan Konstantinopolin kartta
Vuonna 1453 kaupunki siirtyi turkkilaisen Osmanien valtakunnan haltuun. Osmanit siirsivätkin pääkaupunkinsa Edirnestä Konstantinopoliin. Kaupunkiin jääneet kristityt ja juutalaiset saivat harjoittaa uskontoaan vapaasti osmanien vapaan vähemmistöpolitiikan johdosta. Tämän millet-järjestelmän mukaan uskonnollisten vähemmistöjen sisäisistä asioista (perheoikeus, uskonnon harjoittaminen ja niin edelleen) päättivät heidän uskonnolliset johtajansa. Myös turkkilaisvallan aikana kaupunki jatkoi eloaan itäisen Välimeren tärkeimpänä poliittisena keskuksena.
Osmanit eivät varsinaisesti muuttaneet kaupungin nimeä, vaan käyttivät nimiä Konstantiniye (Konstantinopolin turkinkielinen muoto) ja Stanbulin rinnakkain aina valtakunnan kukistumiseen asti vuonna 1923. Valloitettuun kaupunkiin tuotettiin uutta väestöä Osmanivaltion kaikista osista, ja asutus muodostui sekavaksi. Kaupunki oli pian täynnä mutkittelevia kujia ja yksikerroksisia puutaloja. Uuden kaupungin suunnitelmallinen rakentaminen alkoi Suleiman II Suuren hallitessa 1500-luvun puolimaissa. Tunnetuin tämän ajan arkkitehti on Mimar Sinan. Tuolloin keskityttiin kuitenkin monumentaalirakentamiseen, ja varsinainen kaupunkisuunnittelu alkoi vasta 1800-luvulla. Sysäyksenä tähän oli tulipalojen riski huonosti suunnitelluissa kaupunginosissa.
Kun Turkista tuli tasavalta vuonna 1923, siirsi maan ensimmäinen presidentti Mustafa Kemal Atatürk pääkaupungin Ankaraan. Vuonna 1955 Turkin hallitus järjesti Istanbulin kreikkalaisten vainon ja omaisuuden tuhoamisen syyskuun 6. ja 7. päivän välisenä yönä, jonka seurauksena valtaosa kaupungin kreikkalaisista muutti kaupungista.
Istanbulissa on ollut runsaasti mielenosoituksia maaliskuun 2019 pormestarinvaalin jälkeen, sen jälkeen kun ne voitti opposition ehdokas Ekrem Imamoğlu, mutta pääministeri Recep Tayyip Erdoğan leimasi tuloksen vääristellyksi ja halusi uusintavaalit. Erdoğan on itse Istanbulin entinen pormestari ja valtapuolueen häviö oli hänelle takaisku. Uusintavaalissa kesäkuussa Imamoğlu voitti vielä suuremmalla äänierolla saatuaan noin 54 prosenttia äänistä.
Väestö ja hallinto
thumb|right|270px|Istanbulin hallinnollinen jako Kesästä 2004 lähtien Istanbulin kaupungin alue on sisältänyt myös aiemman Istanbulin maakunnan alueen.
Kaupunki on jaettu useisiin itsehallinnollisiin alueisiin (belediye), jotka päättävät muun muassa kaavoituksesta ja jätehuollosta.
Kaupungin asukasluvuksi on arvioitu vuonna 2019 noin 16 miljoonaa väestöstä noin 65 % asuu Euroopan puolella ja loput 35 % Aasian puolella. Mikäli Istanbulin Euroopan puoleinen osa olisi erillinen kaupunki, se olisi noin 8,8 miljoonalla asukkaallaan Euroopan toiseksi suurin kaupunki ja sijoittuisi väestöltään Moskovan ja Lontoon välille.
Joidenkin arvioiden mukaan, joissa on huomioitu myös muualta Turkista Istanbulin alueelle muuttaneet siirtolaiset, Istanbulin alueen väkiluku on noin 16 miljoonaa. Istanbul lasketaan maailman kahdenkymmenen suurimman suurkaupunkialueen joukkoon.
Istanbulin paikallishallinnollinen jako
Oheisissa taulukoissa on kuvattu Istanbulin Euroopan ja Aasian puoleisen osan piirijako ja kunkin piirin asukasluku vuonna 2011. Euroopan puolella väestöstä asui 8,8 miljoonaa (64,61 %) ja Aasian puolella 4,8 miljoonaa henkeä (35,39 %).
Väestön uskonnollinen ja etninen jakauma
Valtaosa Istanbulin asukkaista on muslimeja, mutta kaupungissa asuu myös pieniä uskonnollisia vähemmistöjä. Muslimiväestöstä valtaosa on sunneja, arviolta 15–30 % vähemmistön ollessa aleveja. Istanbulissa asuu noin kaksi miljoonaa kurdia, joista suurin osa joutui muuttamaan kaupunkiin pakoon Kaakkois-Turkin kurdialueiden levottomuuksia 1980- ja 1990-luvuilla. Istanbulin suurimman ei-islaminuskoisen yhteisön muodostavat armenialaiset, joita Istanbulissa asuu 40 000 – 70 000. Vuosisadan alkuvuosikymmeninä yli 100 000 henkeä käsittänyt kaupungin kreikkalaisväestö on supistunut muutamaan tuhanteen. Kreikkalaisortodoksisen kirkon patriarkaatti, jonka alainen myös Suomen ortodoksikirkko virallisesti on, toimii yhä Istanbulissa, Fenerin kaupunginosassa. Istanbulin juutalaisvähemmistö käsittää noin 26 000 henkeä.
Talous
Bruttokansantuote henkilöä kohti Istanbulissa on korkeampi kuin Turkissa keskimäärin. Turkin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2005 Turkin BKT henkilöä kohden oli 5 008 dollaria, ja Istanbulissa se oli noin 7 000–7 500 dollaria.
Istanbulissa työikäinen väestö on nuori ja runsaslukuinen. Istanbulissa aktiivisesti työelämässä olevat ihmiset ikäryhmässä 30–59 vuotta ovat lukumäärältään 4,5 miljoonaa ihmistä.
Liikenne
thumb|right|270px|Bosporin silta on yksi kolmesta sillasta, jotka yhdistävät Euroopan Aasiaan. Istanbulin sijainnista Bosporinsalmen rannalla Euroopan mantereen ja Aasian yhtymäkohdassa johtuen liikenne on vilkasta. Maantieyhteydet kulkevat Bosporin siltojen yli. Kolme merkittävää moottoritietä kulkee Istanbulin läheisyydessä. Laivaliikenne on vilkasta Bosporinsalmessa. Rautatieyhteydet kulkevat Istanbulin kautta Eurooppaan. Vuonna 2013 avattiin Marmaray-tunneli, joka kulkee salmen alitse tunnelissa yhdistäen rautatieyhteydet Euroopan ja Aasian välillä. Istanbulin metron ensimmäinen osa otettiin käyttöön vuonna 2000.
Urheilu
Istanbulissa suosittuja urheilulajeja ovat jalkapallo, koripallo ja lentopallo. Tunnetuimmat urheiluseurat ovat Beşiktaş, Galatasaray ja Fenerbahçe. Kaupunki haki myös vuoden 2020 kesäolympialaisia.
Matkailu
Istanbul on Turkin suurin kaupunki, maan kaupallisen elämän ja turismin keskus. Pääkaupunkiin, Ankaraan, on keskittynyt enemmän hallinnollista toimintaa.
Kaupunki oli kolmen mahtavan keisarikunnan – Rooman valtakunnan, Bysantin keisarikunnan ja Osmanivaltakunnan – pääkaupunki. Kaupungin historia näkyy moskeijoiden minareeteissa, sulttaanien palatsien loistossa ja museoiden taideaarteissa.
Nähtävyyksiä
thumb|250px|Haydarpaşan rautatieasema. Sultanahmetin alue alueella sijaitsee useita Istanbulin tunnetuimmista nähtävyyksistä – Topkapin palatsi, Hagia Sofia ja Sininen moskeija. Topkapin palatsissa ottomaanit pitivät hoviaan. Palatsialue koostuu monista puistojen keskelle sijoitetuista huviloista ja paviljongeista sekä hallitsijan asuintilat sisältäneestä haaremista. Hagia Sofia oli ensin kristillinen kirkko ja myöhemmin moskeija; nykyään rakennus toimii museona. Sininen moskeija on Turkin päämoskeija.
Kaupungin Aasian-puoleisessa osassa sijaitseva historiallinen Haydarpaşan rautatieasema vaurioitui pahasti tulipalossa marraskuussa 2010. Asema valmistui 1908, ja sen suunnittelivat saksalaiset arkkitehdit. Asema on yksi Berliini–Bagdad -rautatiehankkeen asemista. Nykyisin se on muualle Turkkiin suuntautuvan liikenteen solmukohta.
Sammalrikko
Sammalrikko (Saxifraga hypnoides) on monivuotinen, valkokukkainen rikkokasvi. Lajia käytetään myös koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|220px|Sammalrikko muodostaa mattomaisia kasvustoja.
Löyhästi mätästävä ja rönsyllinen sammalrikko kasvattaa 10–20 cm korkeat, pystyt varret. Kukattomat varret ovat rentoja. Vesojen ja toisinaan myös kukattomien varsien kärjissä on joskus itusilmuja. Lehdet ovat syvään kolmiliuskaisia tai tasasoukkia, liuskat ovat otakärkisiä. Kaksineuvoiset kukat ovat väriltään valkoisia. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä, heteitä on 10 kappaletta. Teriö on kolme kertaa verhiön pituinen. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen, emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Nuput ovat nuokkuvat. Suomessa sammalrikko kukkii kesäkuussa. Hedelmä on kaksiosainen ja monisiemeninen kota.
Levinneisyys
Alun perin sammalrikko on kotoisin Luoteis-Euroopasta. Pohjoismaissa lajia kasvaa melko yleisenä Islannissa ja Färsaarilla sekä muutamin paikoin Norjassa. Suomessa sammalrikkoa voi toisinaan tavata villiintyneenä maan eteläosista.
Käyttö
Sammalrikkoa viljellään koristekasvina pihoissa ja puutarhoissa. Vielä yleisemmin viljellään sammalrikon ja mattorikon (S. rosacea) punertavakukkaista risteymää patjarikkoa (S. × arendsii).
Siipyyn vaakuna
thumb|150px|Siipyyn vaakuna (1969–1972) Siipyyn vaakuna oli Siipyyn kunnan tunnus, jonka havukoro symboloi kunnan metsätaloutta ja hopeinen kilpi pitäjän sijaintia saarineen Pohjanlahden ääressä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 14. marraskuuta 1969. Vaakunan selitys on ”kilpi havukoroisesti hopea-vihreähalkoinen”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Siipyyn kunta liittyi osaksi Kristiinankaupunkia yhdessä Lapväärtin ja Tiukan kanssa.
Reina Victoria Eugenia -luokka
Reina Victoria Eugenia -luokka oli Espanjan laivaston suunnitelma kolmen aluksen muodostamasta taistelulaivaluokasta. Luokan, jonka aluksista piti muodostaa laivaston 2. laivue, hankinta vahvistettiin vuoden 1913 laivastolailla. Luokan nimikkoalus sai nimen Reina Victoria Eugenia ja loput tunnettiin vain nimillä B ja C. Alusten suunnittelusta vastaisi Armstrong ja ne valmistaisi John Brown. Luokan aluksia ei valmistettu Britannian telakoiden keskittyessä sotaponnistuksiin ensimmäisen maailmansodan alettua.
Taustaa
Espanjan laivasto kärsi murskaavan tappion sodassa Yhdysvaltoja vastaan, mutta maalla ei ollut varoja korvata menetettyjä aluksia ennen kuin 7. tammikuuta 1908 annettu laivastolaki vahvisti España-luokan alusten hankinnan. Viivästys kuitenkin mahdollisti Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Dreadnoughtista ja Yhdysvaltain laivaston USS South Carolinasta saatujen kokemusten hyödyntämisen uusien alusten suunnittelussa. Espanja ei kuitenkaan kyennyt valmistamaan aluksia ilman ulkopuolista apua ja Armstrongin kanssa tehtiin sopimus suunnittelusta ja John Brownin kanssa telakan modernisoinnista ja alusten valmistuksesta.
Vuonna 1912 annettu toinen laivastolaki mahdollisti kolmen uuden taistelulaivan hankinnan lukuisten muiden alusten lisäksi. Luokka nimettiin Reina Victoria Eugenia -luokaksi ja työt aluksilla piti alkaa vuosina 1914-1915 ja niiden tuli valmistua vuoteen 1920 mennessä.
Suunnittelu
Ensimmäisen maailmansodan alkaminen hidasti España-luokan valmistusta, mutta peruutti Reina Victoria Eugenia -luokan tilauksen.
Toyota Aygo
Toyota Aygo on Toyotan vuodesta 2005 lähtien valmistama A-segmentin automalli. Sitä valmistettiin yhteistyössä Peugeot’n ja Citroënin kanssa Tšekin Kolínissa. Tehtaan tuotantokapasiteetti on 300 000 autoa vuodessa, josta kunkin merkin osuus on kolmasosa. Aygon toinen sukupolvi esiteltiin vuonna 2014. Kolmas sukupolvi, joka sai nimen Aygo X, esiteltiin vuonna 2021.
Toyota Aygo I (2005–2014)
Ensimmäisen sukupolven Aygon ja sen sisarmallien, Citroēn C1:n ja Peugeot 107:n väliset erot ovat sisustus sekä keulan ja perän erot. Merkkien yhteinen tavoite oli myydä 300 000 autoa eli 100 000 per merkki. Aygon myynti aloitettiin vuoden 2005 heinäkuussa ja korimalleina olivat 3- ja 5-oviset hatchback-mallit. Moottorivaihtoehtoja oli kaksi, kolmesylinterinen, 51 kW:n (68 hv), 1,0-litrainen bensiinimoottori sekä nelisylinterinen, 40 kW:n (54 hv), 1,4-litrainen HDi-dieselmoottori.
Aygossa ovat edessä levyjarrut ja takana rumpujarrut. ABS-jarrut ovat vakiovaruste ja ajonvakautuksen saa lisävarusteena.
Korivaihtoehtoina Aygossa on 3- ja 5- oviset hatchback-mallit ja varustelutasoja on kaksi, joista parempaa myydään nimellä Aygo+. Aygo+:ssa on muun muassa korinväriset ovenkahvat ja peilit, ikkunaturvatyynyt edessä ja takana, sähkökäyttöiset ikkunat edessä ja kauko-ohjattu keskuslukitus.vasen|pienoiskuva|Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Aygo sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Toyota Aygo II (2014–2021)
Toisen sukupolven Toyota Aygo esiteltiin yleisölle vuoden 2014 Geneven autonäyttelyssä ja sen tuotanto aloitettiin samana vuonna. Nuorelle ostajakunnalle suunnattu auto on erilaisten väriyhdistelmien ja lisävarusteiden avulla personoitavissa ostajan mielen mukaiseksi. Varustelun lähtötasoja on neljä: perusversio x, jota seuraa x-play, x-cite ja x-clusive. Varustelutasoja voidaan täydentää ja personoida ulkopuolen OUTstand- ja sisätilojen INtense-varustepaketeilla. Tätä Aygon täydellistä uudistumista kuvaa myös sen mainosslogan ”Go Fun Yourself”.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Aygo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. vasen|pienoiskuva|Toisen sukupolven facelift-malli.
Toyota Aygo X (2021–)
Aygo X -nimellä myytävä kolmannen sukupolven malli esiteltiin vuonna 2021. Sen ulkonäöstä on pyritty tekemään hieman katumaasturimainen.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä Aygo X sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Venla-palkinto
Venla oli suomalainen vuosina 1982–2010 jaettu televisioalan palkinto. Vuodesta 2011 Venla-palkinto ja Kultainen TV -palkinto yhdistettiin Kultainen Venla -palkinnoksi.
Draama- ja viihdetuomaristo jakoivat palkintoja yhdessätoista sarjassa. Yleisö valitsi Yleisö-Venlan saajan. Näiden lisäksi sekä draama- että viihdetuomaristolla oli molemmilla halutessaan oikeus myöntää yksi Erikois-Venla. Venloja jaettiin siis joka vuosi yhteensä 12, 13 tai 14 kappaletta, useimmiten 13. Vuosina 1992–1998, jolloin kilpailu oli vain viihdetoimitusten välinen (TV1 Taideohjelmien linja/Viihdeohjelmat, TV2 Viihdeohjelmat, MTV-Viihde Oy ja FST Fiktionen), Venloja jaettiin tavallisesti 2–4 kappaletta, yleensä parhaalle musiikkiviihteelle, dramatisoidulle viihdeohjelmalle, puheviihteelle ja muulle viihteelle. Myös Erikoisvenla saatettiin jakaa ansioituneelle viihdekonkarille. Nelonen tuli mukaan vuonna 1999.
2000-luvulla kilpailuun osallistuvat koko kotimaisella ohjelmistollaan viisi suurinta kanavaa eli Yle TV1, Yle TV2, MTV3, Nelonen ja Yle Fem. Yleisövenlaa tavoitteli jokaiselta kanavalta kaksi kanavan itsensä asettamaa ehdokasta, eli yhteensä Yleisö-Venla-ehdokkaita oli kymmenen.
Palkinnot jaettiin tammikuussa pidettävässä Venla-gaalassa, jonka järjesti vuorovuosin jokainen kilpailussa mukana olevista kanavista.
Ensimmäinen Venla jaettiin Yle TV2:n ohjelmalle Thilia Thalia Thallallaa, koska se kilpaili sarjassa ”muut ohjelmat”, jonka palkinto jaettiin ensimmäiseksi.
Nicolas Kiesa
Nicolas Kiesa (s. 3. maaliskuuta 1978 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen autourheilija. Hän osallistui viiteen Formula 1 -kilpailuun kaudella, mutta ei saanut yhtään MM-pistettä.
Kiesa palasi Formula 1:een kaudella, kun hän tuurasi Robert Doornbosia Jordanin kolmantena kuljettajana Saksan GP:stä eteenpäin.
Ennen F1-uraansa Kiesa ajoi Formula 3000 -sarjaa ja voitti Monacon osakilpailun epätavallisella tavalla, kun kilpailun johdossa ollut Ruotsin Björn Wirdheim hidasti pääsuoralla viimeisellä kierroksella tervehtiäkseen talliaan.
Myöhemmällä urallaan hän on osallistunut esimerkiksi Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Uran alku
Kiesan ura alkoi kartingin parissa, jossa hän voitti yhteensä kaksi Tanskan mestaruutta sekä yhden Skandinavian mestaruuden. Pian hän muuttikin ulkomaille, ja osallistui Britannian Formula Ford -sarjaan kaudella 1998. Kiesa sijoittui kolmanneksi, mutta jo seuraavalla kaudella hän voitti koko sarjan ylivoimaisesti voittaen kauden 14:stä kilpailusta seitsemän. Seuraavaksi Kiesa suuntasi Britannian Formula 3 -sarjaan, jossa hän sijoittui kuudenneksi kaudella 2000. Kiesa jatkoi sarjassa, mutta kausi 2001 jäi kesken puolivälissä hänen tallinsa jouduttua taloudellisiin vaikeuksiin.
Kaudelle 2002 Kiesa siirtyi Formula 3000 -sarjaan, sijoittuen 12. sijalle loppupisteissä. Hänen kauden paras sijoituksensa oli viides sija kauden päättäneessä Italian kilpailussa. Samassa sarjassa myös seuraavalla kaudella jatkaneen Kiesan kauden huippukohta oli Monacon osakilpailun voitto. Hän voitti sarjan arvostetuimman kilpailun erikoisella tavalla. Kilpailua johtanut ruotsalainen Björn Wirdheim hidasti vauhtiaan juuri ennen maaliviivaa tuulettaakseen voittoaan, jolloin Kiesa onnistui ohittamaan viime hetkellä Wirdheimin. Kiesan kausi jäi taas kesken, tällä kertaa tosin Formula 1:siin siirtymisen takia.
Formula 1
Kiesalle aukesi tallipaikka Formula 1:siin Minardi-tallin toisen kuljettajan Justin Wilsonin siirryttyä Jaguarille korvaamaan heikosti ajaneen Antônio Pizzonian. Näin Kiesasta tuli neljäs tanskalainen Formula 1 -kuljettaja, viimeksi sarjassa tanskalainen kuljettaja nähtiin kaudella 1998, kun Stewart-tallissa ajoi Jan Magnussen. Kiesa ilmoitti tavoitteekseen ajaa yhtä hyvin, kuin hänen kokenut alankomaalainen tallikaverinsa Jos Verstappen.
Uransa ensimmäisen Formula 1 -osakilpailun Saksan GP:n aika-ajoissa Kiesa sijoittui 20. eli viimeiseksi; Kiesan aika oli yli neljä sekuntia huonompi kuin paalupaikalle ajaneen Juan Pablo Montoyan. Tallikaverilleen Verstappenille Kiesa tosin hävisi vain vajaat kaksi sekunnin kymmenystä. Varsinaisessa kilpailussa Kiesa sijoittui 12. ollen toiseksi viimeinen maaliin asti päässyt kuljettaja, jääden voittaja Montoyasta viisi kierrosta.
Seuraavan osakilpailun Unkarin GP:n aika-ajoissa Kiesa oli taas viimeinen; tällä kertaa jääneenä yli seitsemän sekuntia paalupaikalle ajaneesta Fernando Alonsosta. Myös kilpailussa Kiesa sijoittui viimeiseksi, tällä kertaa neljä kierrosta historian nuorimmaksi osakilpailuvoittajaksi ajaneesta Alonsosta jääneenä.
Italian GP:n aika-ajoissa Kiesa oli lähellä menettää autonsa hallinnan ajauduttuaan hieman soralle, mutta onnistui välttämään ulosajon. Aika-ajon tuloksissa Kiesan takana oli vain Alonso, joka epäonnistui omalla aika-ajokierroksellaan pyörähdettyään kierroksen alussa. Kilpailussa Kiesa sijoittui 12. jättäen taakseen vain Heinz-Harald Frentzenin.
Yhdysvaltain osakilpailu sujui Kiesalta totuttuun tapaan; aika-ajoissa Kiesa jäi paalupaikalle ajaneen Kimi Räikkösen ajasta lähes neljä sekuntia, ja tuloksena koko joukon viimeinen lähtöruutu. Kilpailussa sen sijaan Kiesa ajoi lyhyen Formula 1 -uransa parhaimman sijoituksen ollen 11:s. Hän tosin oli kilpailun viimeinen maaliin saakka päässyt kuljettaja, sillä peräti yhdeksän kuljettajaa keskeytti kilpailun.
Kauden viimeisessä sekä samalla Kiesan lyhyen Formula 1 -uran viimeisessä osakilpailussa Japanin GP:ssä Kiesa ajoi sateisissa aika-ajoissa 18. nopeimman ajan. Lähtöruudukossa Kiesan takaa starttasivat vain Ralf Schumacher ja Jarno Trulli, jotka eivät saaneet aika-ajoissa ollenkaan aikaa Schumacherin pyörähdettyä märällä radalla omalla aika-kierroksellaan sekä Trullin jätettyä kierroksensa kesken sateen takia. Kilpailussa Kiesa oli jälleen maaliin saakka päässeistä kuljettajista viimeinen, tällä kertaa sijoituksena Kiesan uran huonoin F1-sijoitus, eli 16. sija.
Muunnin
Muunnin eli (energian)muutin on koje, joka muuntaa energiaa muodosta toiseen. Se muuntaa yleensä signaalin jostakin energiamuodosta toiseen muotoon.
Nicolas Kiesa
Formula 1:n jälkeinen ura
Vuonna 2006 Kiesa osallistui muutamiin urheiluautokilpailuihin, esimerkiksi Sebringin 12 tunnin ajoon, jossa Kiesan joukkue sijoittui omassa sarjassaan kolmanneksi. Kiesa osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon, mutta hänen joukkueensa keskeytti kilpailun.
Kesken kauden 2006 Kiesa sai kilpailukuljettajan paikan saksalaiseen DTM-sarjaan, jossa hän korvasi Jeroen Bleekemolenin. Kiesa kuitenkin mursi jalkansa motocross-onnettomuudessa, ja joutui jättämään kauden kesken. Tämän jälkeen Kiesa ei ole kilpaillut kansainvälisissä moottoriurheilusarjoissa.
Muunnin
Mekaaniset ja sähköiset muuntimet
Fysikaalisia suureita mekaanisiksi muuntavia muuntimia kutsutaan mekaanisiksi muuntimiksi ja fysikaalisia suureita sähköisiksi muuntavia sähköisiksi muuntimiksi. Esimerkiksi lämpöpari muuntaa lämpötilaerot pieneksi jännitteeksi, ja LVDT-anturi on muunnin, jota käytetään siirtymän mittaamiseen.
Anturit ja toimilaitteet
Muuntimet voidaan luokitella tiedon kulkusuunnan mukaan:
Tunnuspiirteet
Muunninten arvioinnissa käytetään joitakin ohjearvoja:
Käyttökohteita
pienoiskuva|424x424px|Muuntimia käytetään sähköisissä viestintäjärjestelmissä muuntamaan erilaiset signaalit sähköisiksi lähetteiksi ja päinvastoin. Tässä esimerkissä ensimmäinen muunnin voisi olla mikrofoni ja toinen kaiutin.
Paluu tulevaisuuteen
Paluu tulevaisuuteen oli vuoden 1985 kaupallisesti menestynein elokuva. Vuonna 2004 The New York Timesin kriitikot valitsivat Paluun tulevaisuuteen yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2007 elokuva valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Juoni
Marty McFly on 17-vuotias nuorukainen, joka asuu Hill Valleyssa, Kaliforniassa. Martyn isä George on heikkotahtoinen vätys, joka antaa esimiehensä Biff Tannenin kävellä ylitseen. Illallispöydässä Martyn äiti Lorraine muistelee kuinka tapasi miehensä; Lorrainen isä törmäsi häneen autolla, kun George putosi puusta tielle.
Lokakuun 25. päivän aamuna 1985 Martyn ystävä, outo tiedemies nimeltä Emmett ”Doc” Brown soittaa Martylle ja pyytää häntä tulemaan kello 01.15 Twin Pines Mallin parkkipaikalle tieteellistä koetta todistamaan. Doc esittelee Martylle plutoniumilla toimivan aikakoneen, DeLorean-urheiluauton. DeLoreanista Doc toteaa: ”Jos on rakennettava aikakone, miksi ei tekisi sitä tyylillä?” Juuri kun Doc on syöttänyt aikakoneeseen vuoden 1955 päivän, jolloin hän keksi energialähteen periaatteen, libyalaiset nationalistit saapuvat paikalle ja ampuvat hänet, koska hän ei ollut antanut heille lupaamaansa toimivaa ydinasetta vastapalvelukseksi heidän toimittamastaan plutoniumista. Hädissään Marty hyppää De Loreanin rattiin ja tulee vahingossa matkustaneeksi vuoteen 1955.
thumb|250px|left|Elokuvassa aikamatkustukseen käytetty [[DeLorean DMC-12.]] Marty tapaa teini-ikäisen isänsä, jota Biff Tannen kiusaa samalla lailla kuin yhä vuonna 1985. Marty lyöttäytyy Georgen seuraan ja näkee tämän tirkistelevän tyttöjä kiikareilla puusta. George putoaa tielle ja Marty pelastaa hänet auton edestä, mutta joutuu itse isänsä sijaan Lorrainen isän ohjaaman auton yliajamaksi. Marty viedään tajuttomana heidän kotiinsa ja Lorraine alkaa osoittaa mielenkiintoaan tätä kohtaan. Tästä kiusaantuneena Marty lähtee talosta etsimään vuoden 1955 Docia.
Kun Marty saa Docin uskomaan saapuneensa tulevaisuudesta, Doc kertoo plutoniumin puutteessa vain salamaniskusta tulevan tarpeeksi virtaa. Marty muistaa salaman iskevän kaupungin kellotorniin tulevana lauantaina kello 22.04 ja Doc ryhtyy keksimään keinoa, kuinka saada salamasta purkautuva energia hyödynnetyksi.
Ennen paluutaan tulevaisuuteen Martyn täytyy kuitenkin saattaa vanhempansa yhteen, sillä muuten Marty ja hänen sisaruksensa eivät koskaan syntyisi. Useiden epäonnistuneiden yritysten jälkeen Marty keksii keinon, miten saada Lorrainen mielenkiinto hänestä Georgeen. Biff Tannen kuitenkin sotkee alkuperäisen suunnitelman, mutta George pelastaa Lorrainen Tannenilta tyrmäämällä miehen. Tanssilattialla George ja Lorraine suutelevat ja Martyn tulevaisuus on turvattu.
Doc on illan aikana yhdistänyt kellotornin antennin kaapelilla kahteen katuvaloon, joiden alta Martyn on ajettava DeLoreanilla 88 mailin (140 km/h) tuntivauhdilla päästäkseen tulevaisuuteen. Salama iskee kellotorniin, jolloin Marty aikakoneineen palaa vuoteen 1985. Ennen lähtöään Marty kirjoitti Docille viestin, jossa hän varoittaa ystäväänsä tämän kuolemasta, mutta Doc repii kirjeen, koska ei uskalla muuttaa tulevaisuutta.
Seuraavana aamuna Martyn perheessä on tapahtunut muutoksia: Lorraine on onnellisempi ja terveempi ja George on itsevarmempi. Biff Tannen on puolestaan autonpesulan pitäjä ja Georgen pomotuksen kohteena. Martyn tyttöystävä Jennifer tulee Martyn kotiin ja he ovat lähdössä ajelulle Martyn unelmoimalla uudella autolla, joka on ilmestynyt salaperäisesti autotalliin. Heidät keskeyttää kuitenkin Doc, joka palaa vuodesta 2015 ja käskee Martya ja Jenniferiä tulemaan mukaansa vuoteen 2015 selvittämään heidän tulevien lastensa ongelmia.
Luolien lammikkokerrostumat
Luolien lammikkokerrostumat ovat luolissa esiintyviä kemiallisia sedimenttejä, jotka muodostuvat luolissa olevien lammikoiden ympäristöön. Reunapatoja on lammikoiden ylivirtausalueilla. Ne ovat seinämäisiä muodostumia. Niitä syntyy, kun lammikon pohjasta liukenee kalsiittia vedenpinnan ollessa tyyni ja kun kalsiitti saostuu ylivirtausalueelle. Kalsiitti saostuu, kun lammikon hiilidioksidipitoisuus vähenee lammikon tulviessa. Luolissa olevien reunapatojen kaltaisia reunapatomuodostumia on myös muaalla. Koiranhammaskerroksia muodostuu lammikon olosuhteiden ollessa vakaita, jolloin lammikon vesi ei vaihdu. Näitä muodostumia syntyy etenkin, jos vesi on ylikyllästynyt suolan suhteen. Tällöin suola kiteytyy. Suolasta voi muodostua suuriakin kiteitä. Koiranhammaskerroksien mahdollisia esiintymispaikkoja ovat myös avoraot ja kerrospinnat. Veden ylikyllästyessä kallioperästä saattaa liueta helposti liukenevia mineraaleja jotka myöhemmin kiteytyvät ja näin kerrostumiin tulee uusia mineraaleja. Monet kideonkalot sisältävät koiranhammaskerroksia. Luolahelmet ovat helmimäisiä, pyöreän muotoisia rakenteita sisältäviä kerrostumia. Niitä on syntynyt lammikkoveden kyllästyttyä suolasta, jonka jälkeen suolan on täytynyt kiteytyä jonkinlaisten hiukkasten ympärille. Tälläisiä muodostumia syntyy lammikon veden virratessa koko ajan. Luolahelmiä muodostuu usein lammikoihin, joihin tippuu koko ajan vettä, jotka ovat aivan luolan pohjalla ja jotka ovat pienikokoisia. Vatisaostumia muodostuu aivan luolan pohjalla oleviin lammikoihin lammikon reunalle. Joskus lammikon reunalla on lohkareita tai tippukivimuodostumia, joiden ympärille vatisaostumia muodostuu.
Roberts (yritys)
Historiaa
Robert Roberts perusti Roberts AB:n vuonna 1910 Ruotsin Örebrohon liikeideanaan virvoitusjuomauutteiden valmistus ja myynti. Vuonna 1915 yritys avasi haarakonttorin Suomeen. Tästä syntyi Suomeen itsenäinen yhtiö, jolla ei 1970-luvun jälkeen ole enää ollut omistuksellista sidettä Ruotsissa toimivaan Roberts AB:hen. Virvoitusjuomauutteet kuuluvat yhä Robertsin tuotevalikoimaan, mutta toisin kuin Ruotsin entisellä emoyrityksellä, vain pienellä osuudella.
Perheyrityksen toimintaa johtaa jo viides sukupolvi. Vuodesta 1994 yrityksen johdossa on ollut Mikko Roberts.
Palkintoja ja tunnustuksia
Elintarviketeollisuusliitto valitsi vuonna 2013 Robertsin Marjajuoman Vuoden Tähtituote-kilpailun finalistiksi. Anuga 2013 –elintarvikemessuilla Saksan Kölnissä yrityksen Berry Smoothie -sarja valittiin yhdeksi kiinnostavimmista ja innovatiivisimmista uutuuksista. Turun Yrittäjät palkitsi Mikko Robertsin ja tämän puolison Satu Salmen 2014 Vuoden Yrittäjäperhe -tunnustuspalkinnolla.
Alankomaat
Alankomaat eli Hollanti on maa ja itsenäinen valtio, joka sijaitsee pääosin läntisessä Euroopassa, Pohjanmeren rannalla. Lisäksi Alankomaiden Karibia käsittää kolme Alankomaihin kuuluvaa saarta; Bonaire, Saba ja Sint Eustatius. Yhdessä Curaçaon, Sint Maartenin ja Aruban kanssa Alankomaat muodostaa Alankomaiden kuningaskunnan.
Euroopassa Alankomaat rajoittuu idässä Saksaan, etelässä Belgiaan ja pohjoisessa sekä lännessä Pohjanmereen. Maan pinta-ala on. Väkiluku oli vuoden 2021 lopussa 17,6 miljoonaa. Maan pääkaupunki on Amsterdam, mutta valtionhallinto sijaitsee Haagissa, joka on asukasluvultaan maan kolmanneksi suurin kaupunki. Maan toiseksi suurimmassa kaupungissa Rotterdamissa on Euroopan suurin konttisatama. Maan neljänneksi suurin kaupunki on Utrecht. Maan tiheimmin asuttua aluetta, johon kuuluvat Amsterdamin, Rotterdamin, Haagin ja Utrechtin kaupungit sekä niiden ympäristö, kutsutaan Randstadiksi.
Maantieteellisesti Alankomaat on ainutlaatuinen, sillä lähes kolmasosa siitä sijaitsee merenpinnan tason alapuolella. Puolet väestöstä asuu merenpinnan tason alapuolella tai 350 kilometriä pitkällä rannikolla.
Johannes Teologin kirkko
Johannes Teologin kirkko voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkoihin:
Alankomaat
Alankomaita kutsutaan usein myös nimellä Hollanti, joka tarkasti ottaen tarkoittaa kahta maakuntaa, Etelä- ja Pohjois-Hollandia, jotka kuuluvat maan kahteentoista maakuntaan. Kotimaisten kielten keskuksen ohjeiden mukaan Hollanti on suomen kielessä käytössä oleva nimitys samaan tapaan kuin Alankomaat. Maan kansalaista kutsutaan Kotimaisten kielten keskuksen mukaan alankomaalaiseksi tai hollantilaiseksi.
Alankomaat on yksi Euroopan unionin perustajajäsenistä. Belgian ja Luxemburgin kanssa se muodostaa niin sanotut Benelux-maat.
Maantiede
pienoiskuva|vasen|upright|Alankomaat satelliittikuvassa toukokuussa 2000. pienoiskuva|vasen|upright|Hiekkadyynejä Zeelandissa. pienoiskuva|vasen|35 kilometriä pitkä [[Afsluitdijkin pato, joka rakennettiin erottamaan Zuiderzeen merenlahti IJsselmeer-järveksi.]]
Pinnanmuodot
Alankomaat on pieni ja alava maa, jolla on pitkä rantaviiva Pohjanmereen. Laajat alueet maan etelä- ja pohjoisosissa ovat meren pinnan alapuolella ja suuri osa maasta on vain 30 metriä merenpinnan yläpuolella. Esimerkiksi koko Flevolandin provinssi, jossa on myös maailman suurin tekosaari, on muodostettu valtaamalla alaa patoamalla merestä ja kuivattamalla näin syntynyt polderi. Kuivattamisen apuna on käytetty maavalleja ja kanavia, sekä tuulimyllyjen pyörittämiä pumppuja pumppaamaan vettä pois maavallien rajaamilta alueilta, jotka ovatkin nyt merenpinnan alapuolella.
Maan korkein kohta Vaalserberg maan kaakkoisimmassa pisteessä on 322,7 metriä merenpinnan yläpuolella ja se kuuluu Ardennien vuoristoon.
Pohjanmeren vuoden 1953 tulvakatastrofin jälkeen kehitettiin mittava patoamissuunnitelma Deltawerken Zeelandin suistoalueen tulvariskin vähentämiseksi. Työt käynnistettiin 1958, ja ne saatiin valtaosin valmiiksi vuonna 2002. Uloimpia ensisijaisia penkereitä korotettiin sekä toissijaisia  matkalta, ja niitä on vahvistettu tämänkin jälkeen. Deltawerken on yksi suurimmista ihmiskunnan tekemistä rakennelmista.
Maan jakaa kahteen pääosaan kolme jokea: Rein, Waal ja Maas. Alankomaiden lounaisosa on itse asiassa yksi iso jokien suistoalue.
Kallioperä
Alankomaiden vanhimmat kivet ovat peräisin kivihiilikaudelta. Slochterenin alueella kivihiilikauden kerrostuman pintakerros on hiekkakiveä. Alue tunnetaan maakaasuesiintymistään. Permikauden loppupuolella Alankomaiden pohjoisosiin muodostui suuria vuorisuolaesiintymiä.
Triaskauden jälkeen alkoi 20 miljoonaa vuotta kestänyt vaihe, jolloin syntyi sedimenttikiviä. Osa niistä sisältää öljyä, ja tällöin syntyivät öljykentät Pohjanmeren alle. Liitukaudella nykyinen Alankomaiden alue oli kokonaan meren alla. Kenotsooisella kaudella syntyneitä savikerrostumia kaivetaan nykyisin ylös tiilien tekemistä varten. Jääkaudet muuttivat maisemaa rajusti kerrostaen alueelle moreenia ja savea. Ne toivat myös suuria siirtolohkareita. Veiksel-jääkauden jäätikkö ei ulottunut Alankomaihin, mutta sen aikana alueelle tuli paljon hiekkaa.
Jääkausien jälkeen maisemaa on muovannut merenpinnan nousu ajan. Savea kerrostui aikaisempien turvemaiden päälle. Dyynit ovat alle vanhoja. Myös Drenthen ja Groningenin alueen laajat turvemaat ovat muodostuneet vasta jääkausien jälkeen.
Ilmasto
Alankomaita hallitsee meri-ilmasto. Maa on enimmäkseen tasaista, ja joet ja kanavat tuovat kosteutta ja tasaavat lämpötiloja. Niinpä ilmastolliset erot ovat pieniä. Rannikolla on leudompaa kuin sisämaassa. Esimerkiksi Vlissingenissä vuoden kylmimmän kuukauden, helmikuun, keskimääräinen alin lämpötila on 1,7 astetta, ja lämpimimmän kuukauden elokuun keskimääräinen ylin 21,3 astetta. Sadetta saadaan kuukausittain 40–80 millimetriä, mutta kesällä sadepäiviä on vähemmän ja sade silloin rankempaa.
Sisämaata edustavassa De Biltissä on helmikuun keskimääräinen alin lämpötila −0,1 astetta, ja lämpimimmän kuukauden elokuun keskimääräinen ylin 22,3 astetta. Sadetilastot ovat samansuuntaiset kuin rannikollakin.
Sää vaihtelee päivästä ja vuodesta toiseen suuresti. Talvella sattuu kylmiä kausia, jotka kestävät viikosta kahteen kuukauteen, ja niiden aikana kanavat saattavat jäätyä, jolloin niillä voi luistella. Joinakin talvina jäätä ei tule lainkaan.
Luonto ja luonnonsuojelu
Alankomaiden luonto kuuluu maailman tarkimmin tutkittuihin. Kattava lajiluettelo on julkaistu internetissä osana Encyclopedia of Life -hanketta. Maaliskuussa 2011 luettelossa oli yli, eläin- ja sienilajia.
Alankomaissa on kaksikymmentä kansallispuistoa. Niistä kaksi vanhinta, Hoge Veluwe ja Veluwezoom, syntyivät yksityisestä aloitteesta, ja valtio on perustanut 18 muuta 1980-luvun puolivälin jälkeen. Määritelmän mukaan puiston pinta-alan pitää olla ainakin tuhat hehtaaria, ja sillä pitää olla poikkeuksellisia luonnonarvoja. Hoge Veluwessa tavataan saksanhirviä, metsäkauriita, mufloneita ja villisikoja.
Historia
pienoiskuva|[[Neljän päivän taistelu vuonna 1666 toisessa Englannin–Hollannin sodassa.]] pienoiskuva|Rotterdam Saksan pommitusten jälkeen vuonna 1940. Varhaiselle uudelle ajalle saakka Alankomailla tarkoitettiin paljon nykyistä valtiota laajempaa aluetta, joka käsitti myös Belgian, Luxemburgin sekä osia nykyisestä Ranskasta ja Saksasta. Alue oli aiemmin kelttien asuttama, mutta 100-luvulla eaa. he joutuivat väistymään germaanikansojen (friisit, bataavit) tieltä. Alue liitettiin 50-luvulla eaa. Rooman valtakuntaan, ja kansainvaellusten myötä se tuli frankkien hallintaan. Frankkien valtakunnan vuonna 843 tapahtuneen jaon jälkeen alue pirstoutui vähitellen pieniksi ruhtinaskunniksi, jotka myöhemmin joutuivat Burgundin alaisuuteen ja tulivat Maksimilian I:n avioliiton myötä vuonna 1477 Habsburgien omistukseen.
Kaarle V antoi alueen perintönä Espanjan kuningas Filip II:lle, jonka uskonnollisesti jyrkkä politiikka uskonvainoineen johti vapaussotaan reformoidun opin omaksuneissa Alankomaiden pohjoisissa maakunnissa. Ne julistautuivat itsenäisiksi Alankomaiden tasavallaksi (Yhdistyneet provinssit) vuonna 1581, kun taas eteläiset maakunnat (nykyinen Belgia) jäivät Espanjan yhteyteen.
Saksa ja Espanja tunnustivat Alankomaat itsenäiseksi valtioksi Westfalenin rauhassa vuonna 1648. Rauhansopimus päätti kolmikymmenvuotisen sodan. Samalla päättyi myös Espanjan ja Alankomaiden kahdeksankymmenvuotinen sota.
Alankomaat oli vallannut jo kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana siirtomaa-alueita Itä-Intiassa ja laajensi myöhemmin siirtomaitaan muun muassa Etelä-Afrikassa. Samalla Alankomaista tuli tärkeä merenkulku- ja kauppavaltio. Se puolusti asemaansa kahdessa sodassa Englantia vastaan vuosina 1652–1654 (Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota) ja 1665–1667 (Toinen Englannin–Hollannin sota), sekä Ranskaa vastaan vuonna 1672 (Ranskan–Hollannin sota). Ranskan vallankumousta seuranneissa sodissa ranskalaiset valtasivat Alankomaat, josta tuli Haagin rauhansopimuksen myötä Ranskan alainen Batavian tasavalta vuonna 1795. Vuonna 1806 se muutettiin Napoleonin veljen Ludvigin hallitsemaksi Hollannin kuningaskunnaksi ja liitettiin vuonna 1810 kokonaan Ranskan toiseen keisarikuntaan.
Napoleonin tappion jälkeen Wienin kongressissa vuonna 1815 muodostettiin Alankomaiden kuningaskunta, jonka hallitsijaksi tuli Orania-Nassaun suvun Vilhelm I. Kuningaskuntaan liitettiin myös nykyinen Belgia, joka kuitenkin irrottautui itsenäiseksi kuningaskunnaksi vuonna 1830. Luxemburgista tehtiin suurherttuakunta, jonka suurherttuana oli Alankomaiden kuningas. Sotilaallisen merkityksensä tähden alueen ei annettu liittyä osaksi Alankomaiden kuningaskuntaa. Sen sijaan Luxemburg kuului Saksan liittoon ja sen puolustus oli annettu Preussin tehtäväksi. Vilhelm I luopui kruunusta vuonna 1840 poikansa Vilhelm II:n hyväksi. Tämän seuraajaksi tuli vuonna 1849 Vilhelm III. Kuningas Vilhem III:n kuoltua vuonna 1890 Vilhelmiina peri muun maan hallinnan, mutta Luxemburgin suurherttuakunta irtaantui hallintoliitosta ja siirtyi Nassau-Weilburgin suvulle vanhan saalilaisen lain mukaisesti.
Alankomaat pysyi puolueettomana ensimmäisessä maailmansodassa ja julistautui puolueettomaksi myös toisen maailmansodan puhjetessa. Saksalaiset kuitenkin miehittivät maan vuonna 1940, jolloin kuningasperhe ja hallitus pakenivat Lontooseen. Alankomaat vapautettiin vasta vuonna 1945. Sodan päätyttyä kuningatar Vilhelmiina palasi takaisin vuonna 1945 ja luopui kruunusta kolme vuotta myöhemmin tyttärensä Julianan hyväksi. Tämä puolestaan luovutti valtaistuimen tyttärelleen Beatrix’lle vuonna 1980. Vuonna 2013 Beatrix luopui vallasta poikansa Willem-Alexanderin hyväksi.
Alankomaat liittyi Natoon ja oli Euroopan unionin edeltäjän, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustajajäseniä. Siirtomaista on enää jäljellä Aruba, Curaçao ja Sint Maarten, kun Indonesia itsenäistyi 1949 ja Suriname 1975.
Politiikka
pienoiskuva|upright|Kuningas [[Willem-Alexander.]] pienoiskuva|upright|[[Mark Rutte, Alankomaiden pääministeri vuodesta 2010]] Alankomaat on ollut perustuslaillinen monarkia vuodesta 1815. Monarkki nimittää hallituksen, jota johtaa pääministeri (holl. Minister-president). Hallitukset ovat rakentuneet vuoroin keskustan ja vasemmiston, vuoroin keskustan ja oikeiston yhteistyölle. Äänioikeuden saa 18 vuoden iässä.
Vuoden 2012 vaalien jälkeen toisessa kamarissa ovat edustettuina kristillisdemokraattis-konservatiivinen Kristillisdemokraattinen puolue (13 paikkaa), sosiaalidemokraattinen Työväenpuolue (38 paikkaa), vasemmistolainen Sosialistinen puolue (15 paikkaa), liberaali Vapauden ja demokratian kansanpuolue (VVD; 41 paikkaa), äärioikeistolainen Vapauspuolue (PVV, 12 paikkaa), punavihreä GroenLinks (neljä paikkaa), protestanttien ChristenUnie (viisi paikkaa), sosiaaliliberaali Demokraatit 66 (12 paikkaa) ja muut (kymmenen paikkaa).
Vuoden 2017 parlamenttivaaleissa oli ennakoitu oikeistopopulistisen Vapauspuolueen voittoa, mutta sen paikkamäärä jäi kuitenkin 20:een, ja istuvan pääministerin Mark Rutten puolueen VVD:n paikkamääräksi tuli 33. Kristillisdemokraattien CDA-puolue ja liberaali D66-puolue saavat kumpikin 19 paikkaa ja sosialistit ja vihervasemmisto GroenLinks saavat kumpikin 14 paikkaa. Monella taholla tulosta luonnehdittiin torjuntavoitoksi, jolla populismin eteneminen pysähtyi.
Alankomaiden pääministerinä on ollut vuodesta 2010 lähtien liberaalipuolue VVD:n johtaja Mark Rutte, joka on muodostanut vaihtelevia hallituskoalitioita. Vuoden 2017 vaaleissa VVD tuli maan parlamentin suurimmaksi ryhmäksi.
Aluejako
pienois|pysty|Alanko­maiden kartta. pienois|pysty|Aruban kartta. pysty|pienois|Alanko­maiden kuningas­kunnan Karibian­meren alueet. Alanko­maiden Euroopassa oleva osa on jaettu kahteentoista provinssiin (provincie). Vuoden 2010 lopussa Karibialla olevien osien hallintoa muutettiin siten, että Alankomaiden Antillit hajotettiin, Curaçaosta ja Sint Maartenista tuli auto­nomisia alueita ja niiden lisäksi muodostettiin kolme erityis­asemassa olevaa kuntaa, Bonaire, St Eustatius ja Saba.
Taulukon lähteet: provinssit Alanko­maissa, kunnat, ja itsehallintoalueet.
Väestö
Alankomaissa puhutaan pääosin hollantia, mutta maan pohjoisosassa on friisinkielinen ja eteläisimmässä osassa limburginkielinen vähemmistö. Itärajan tuntumassa puhutaan myös saksaa. Noin 87 prosenttia väestöstä puhuu vieraana kielenä englantia, 70 prosenttia saksaa ja 29 prosenttia ranskaa.
Vuonna 2006 kolmasosalla Amsterdamin, Rotterdamin ja Haagin asukkaista sukujuuret olivat muualla kuin Euroopassa. Puolella Alankomaiden suurten kaupunkien nuorista asukkaista on tausta muualla kuin Euroopassa. Kaiken kaikkiaan noin 11 prosentilla Alankomaiden asukkaista on juuret muualla kuin Euroopassa. Vuonna 2005 arvioitiin, että 80,9 prosenttia alankomaalaisista oli hollantilaisia ja friisejä, 2,4 prosenttia oli indonesialaisia, 2,4 prosenttia saksalaisia, 2,2 prosenttia turkkilaisia, kaksi prosenttia surinamelaisia, 1,9 prosenttia marokkolaisia ja muita väestöryhmiä oli 6,8 prosenttia.
Alankomaalaiset ovat maailman pisimpiä ihmisiä. Vuonna 2001 syntynyt alankomaalainen mies on keskimäärin 182,9 cm pitkä ja saman ikäinen nainen keskimäärin 169,3 cm pitkä. Väestön pituus vaihtelee maantieteellisesti niin, että pohjoisen Friisinmaasta kotoisin olevat ovat 3–3,5 cm pitempiä kuin etelän limburgilaiset. Alankomaalaiset ovat pitäneet maailman ykkössijaa pituudessa vuodesta 1958 lähtien. Viimeisimmät sukupolvet ovat kuitenkin entistä lyhyempiä: aiempi, vuonna 1980 syntynyt sukupolvi saavutti jopa 183,9 cm pituuden miehillä ja 170,7 cm pituuden naisilla. Muutokset väestön pituudessa johtunevat muutoksista ravitsemuksessa.
Uskonto
Vuonna 2015 Alankomaiden väestöstä enemmistö, 50,1 prosenttia, on uskontokuntiin kuulumattomia. Katoliseen kirkkoon kuuluu 23,7 prosenttia. Hollannin protestanttiseen kirkkoon (PKN) kuuluu 5,7 prosenttia ja muita protestantteja on 9,8 prosenttia. Muslimeja on 4,9 prosenttia, hinduja 0,6 prosenttia, buddhalaisia 0,4 prosenttia ja juutalaisia 0,1 prosenttia. Muita uskontoja edustaa 4,6 prosenttia väestöstä. Vuoden 2005 Eurobarometrissä 27 prosenttia hollantilaisista kielsi uskovansa minkäänlaiseen jumalaan ja Synovaten vuonna 2009 teettämän tutkimuksen mukaan joka viides uskoi Jumalan luoneen maailman kuudessa päivässä.
Talous
pienoiskuva|vasen|[[Zuidas on talouskeskus Amsterdamissa.]] Alankomaat lähti toisen maailmansodan jälkeen Euroopan yhdentymisen edelläkävijäksi. Se oli mukana muun muassa Euroopan hiili- ja teräsyhteisössä.