cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 1996
Valko-Venäjä osallistui Atlantan kesäolympialaisiin 1996 157 urheilijan voimin. Kyseessä olivat Valko-Venäjän ensimmäiset kesäolympialaiset omana joukkueena. Maa saavutti myös ensimmäisen olympiakultansa itsenäisenä valtiona.
Avaisijassa Valko-Venäjän lippua kantoi Igor Železovski.
Mitalit
Valko-Venäjä voitti kisoissa kullan, kuusi hopeaa ja kahdeksan pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 20. Mitalitaulukossa alapuolella jäi muun muassa Suomi.
* Naisten soutukahdeksikon joukkue: Jelena Mikulitš, Marina Znak, Natalja Voltšek, Natalia Stasjuk, Tamara Davydenko, Valentina Skrabatun, Natalja Lavrinenko, Jaroslava Pavlovitš ja Aleksandra Pankina.
Joukkue
Valko-Venäjää edusti kisoissa 157 urheilijaa, joista 91 oli miehiä ja 66 naisia. Joukkueen nuorin osallistuja oli voimistelija Tatiana Zharganova, jolla oli ikää vain 15 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 40-vuotias purjehtia Sergey Khoretskiy. Voimistelija Vitali Štšerbo oli menestynein urheilija, voittaen neljä pronssia. Hän oli henkilökohtaisen mitalitaulukon kymmenes.
Jevgeni Onegin
Jevgeni Onegin ( []) on Aleksandr Puškinin runoteos, joka julkaistiin vuosina 1823–1831 ja kokonaisuudessaan ensi kerran vuonna 1833. Se on yksi Venäjän kirjallisuuden klassikoita.
Kirjan tarina on romanttinen kolmiodraama, joka huipentuu kaksintaistelutragediaan. Siitä on tehty useita elokuvasovituksia, joista kuuluisin lienee Martha Fiennesin vuonna 1999 ohjaama Onegin, pääosassa Ralph Fiennes. Aiheesta on myös tehty baletti.
Juoni
Tarina kertoo nuoresta naisesta nimeltä Tatjana. Hän on rakastunut kaiken maailman nähneeseen, ylimieliseen mieheen nimeltä Onegin. Miehelle tytön rakkaus on kuitenkin yhdentekevää. Tatjana kirjoittaa miehelle kirjeen, jossa kertoo tunteistaan. Hän ei kuitenkaan saa vastarakkautta ja Onegin repii kirjeen jättäen sen lopulta Tatjanan käsiin.
Onegin pakenee ulkomaille. Kun hän palaa sieltä vuosia myöhemmin, Tatjana on jo rakastunut vanhempaan ruhtinaaseen ja mennyt tämän kanssa naimisiin. Vasta silloin Onegin ymmärtää tehneensä virheen. Hänkin kirjoittaa Tatjanalle kirjeen, jossa kertoo tunteistaan. Osat vaihtuvat. Nyt Tatjana repii kirjeen Oneginin käsiin ja käskee häntä häipymään. Tragedia päättyy Oneginin poistumiseen Tatjanan elämästä. Tatjana siis elää rakkaudessa ja Onegin valitsi kylmän elämän.
Vjatšeslav Orfinski
Vjatšeslav Petrovitš Orfinski (s. 29. huhtikuuta 1929 Petroskoi, Karjalan tasavalta, Venäjä) on akateemikko, ja koulutukseltaan arkkitehtuurin professori sekä jäsen Venäjän tiedeakatemian arkkitehtuurin ja rakentamisen tiedekunnassa. Hän on Venäjän pohjoisen puuarkkitehtuurin asiantuntija ja toiminut näkyvästi muun muassa Vienan Karjalan runokylien ainutlaatuisen arkkitehtuurin ja elämäntavan suojelijana. Suomessa hänet tunnetaan etenkin Vienassa sijaitsevan kalevalaisen Paanajärven runokylän suojelun puolestapuhujana.
Elämänvaiheita
Valmistuttuaan vuonna 1948 Petroskoin arkkitehtiosastolta hän siirtyi Moskovaan suorittamaan jatko-opintoja arkkitehtuurissa. Moskovasta valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Petroskoissa vuosina 1954–1970.
Vuodesta 1970 hän opetti Petroskoin valtionyliopiston muotoilun ja arkkitehtuurin osastolla arkkitehtuuria ja grafiikkaa. Vuodesta 1997 hän toimi Petroskoin valtionyliopiston kansanarkkitehtuurin tutkimuslaitoksen johtajana ja loi uuden tieteellisen suunnan etnoarkkitehtuurin, jossa yhdistetään etnografiaa ja arkkitehtuuria.
Palkinnot ja kunnianosoitukset
Orfinski on laajalti palkittu Venäjällä erilaisin kunnianosoituksin ja mitalein. Hän on saanut muun muassa Karjalan autonomisen tasavallan kunniatutkijan mitalin (1989) sekä valtionpalkintoja vuosina 1984 ja 1988. Lisäksi hän sai Karjalan tasavallan valtionpalkinnon vuonna 2006. Hänet palkittiin Venäjällä merkittävästä työstään venäläisen kulttuuriperinteen säilyttäjänä vuonna 2014. Hänet nimettiin myös Petroskoin kunniakansalaiseksi vuonna 2014.
Kansainvälinen autoton päivä
thumb|Autoton päivä [[Jakartassa vuonna 2010.]] Kansainvälinen autoton päivä on 22. syyskuuta vietettävä kansainvälinen vuosipäivä. Päivä syntyi Euroopassa 1990-luvulla järjestetyistä tempauksista, joissa kiinnitettiin huomiota kasvavan liikenteen aiheuttamiin ongelmiin ja joukkoliikenteen kehittämiseen. Koko Euroopan kattavaa teemapäivää vietettiin ensimmäisen kerran 22. syyskuuta 2001, ja tapahtuma levisi myös Euroopan ulkopuolelle.
Myös Suomessa vietetään autotonta päivää. Kuitenkin vuodesta 2012 alkaen päivää on kutsuttu auton vapaapäiväksi.
Talvipyöräily
thumb|Talvipyöräilijä Talvipyöräily tarkoittaa talvivarustein harjoitettavaa pyöräilyä talven ajan hyötyliikuntana tai harrastuksena. .
Pyöräily on talvella monesti rankempaa ja vaatii enemmän varustautumista kuin kesällä pyöräily. Talvipyöräilyssä voi varautua myös siihen, että pyörää voi joutua taluttamaan useammin kuin kesällä. Alueen talvipyöräilymahdollisuudet ovat hyvin riippuvaisia teiden kunnossapidosta.
Monet valitsevat talvipyöräilyn liikkumismuodokseen välttääkseen autoilua sen ympäristövaikutusten vuoksi. Pyöräily myös edistää liikennemelun vähenemistä ja parantaa ilmanlaatua.
Iskelmä Ankkuri
pienoiskuva thumb|Iskelmä Ankkurin vanha paikallislogo, jota asema käytti, kun kanavaa lähetettiin Kemin ja Tornion pienitehoisista kaupunkilähettimistä kahdelta eri taajuuksilta vuosina 2009-2012. Kanava toimi silloin teknisten toimilupien voimin.Iskelmä Ankkuri on vuonna 2002 Iskelmä-ketjuun liittynyt, Meri-Lapissa kuuluva paikallisradio, jonka omistaa Bauer Media Oy:n omistama Kaimax Media Oy. Iskelmän ohjelmiston lisäksi asemalta voi kuunnella paikallisuutisia ja kaksi kertaa arkipäivisin tulevaa paikallismakasiinia (klo 13:30 ja 17:30). Ennen Iskelmä-ketjuun liittymistä aseman nimi oli Radioankkuri. Iskelmä Ankkurin toimitus sijaitsee nykyään Oulun Isokadulla Iskelmä Oulun, Radio Pookin ja Radio City Oulun kanssa samassa rakennuksessa.
Iskelmä Ankkuri lopetti väliaikaisesti toimintansa muutamaksi vuodeksi vuoden 2006 lopulla, kun asema ei saanut toimilupaa. Vuoteen 2006 loppuun asti kanava toimi taajuudella 98,8 MHz ja sen kuuluvuusalue kattoi kaikki Meri-Lapin kunnat. Se kuitenkin palasi takaisin eetteriin kesällä 2009 Kemiin taajuudelle 95,0 MHz ja myöhemmin syksyllä Tornioon taajuudelle 106,4 MHz teknisten toimilupien voimin. Kemin 50 watin lähetin sijaitsi Kemin keskustassa ammattikoulun katolla ja Tornion 50 watin lähetin Torpin vesitornin päällä.
Iskelmä Ankkuri sai jälleen pysyvän toimiluvan valtioneuvostolta kaudelle 2012-2019 vuonna 2011. Tämän seurauksena 30.3.2012 asema sulki Tornion lähettimen ja koko Tornion taajuuden (106.4 MHz). Kemin lähetin siirrettiin Tornion Laivakankaan Digitan radioasemalle ja lähettimen voimakkuutta nostettiin 50 watista yhteen kilowattiin. Entisestä Kemin taajuudesta (95,0 MHz) tuli näin ollen kanavan virallinen taajuus koko Meri-Lapissa. Kuuluvuusalue laajentui merkittävästi, kun Kemin ja Tornion ohella kanavaa pystyi kuuntelemaan myös muissa Meri-Lapin ympäryskunnissa.
Nykyään kanavalla on yhteinen mediamyynti ja markkinointi Iskelmä Oulun kanssa.
Kanava kuuluu myös koko Meri-Lapissa Soneran Kaapeli-TV-verkossa taajuudella 99,3 MHz.
Taajuudet
Tornio: 95,0 MHz (Kaapelissa: 99,3 MHz)
Linvoy Primus
thumb|Linvoy Primus
Linvoy Stephen Primus (s. 14. syyskuuta 1973 Forest Gate, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapalloilija. Portsmouthia edustavan Primusin pelipaikka on keskuspuolustaja, mutta hän pelaa toisinaan myös oikeana laitapuolustajana.
178 senttimetriä pitkä Primus aloitti uransa kaudella 1994/1995 Charlton Athleticissä. Charltonin jälkeen hän edusti Barnetia ja Readingia ennen siirtymistään Portsmouthiin kaudella 2000/2001. Hän siirtyi ilman siirtosummaa Bosman-säännön perusteella. Primus oli voittamassa Englannin 1. divisioonaa vuonna 2003. Tuolloin seura nousi nykyiselle sarjatasolleen Valioliigaan.
Pajunen
Pajunen voi viitata seuraaviin:
Hannele Mikaela Taivassalo
pienoiskuva|Hannele Mikaela Taivassalo vuonna 2016. Hannele Mikaela Taivassalo (s. 19. huhtikuuta 1974 Alaveteli, Kruunupyy) on suomenruotsalainen kirjailija.
Ura
Taivassalo valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2000 pääaineenaan pohjoismainen kirjallisuus. Lisäksi hän on opiskellut draaman kirjoittamista Teatterikorkeakoulussa ja näyttämötaidetta Göteborgin yliopistossa. Hän on työskennellyt Yleisradiossa, kirjoittanut teatterille ja toiminut tuntiopettajana Helsingin yliopistossa.
Taivassalon esikoisteos, novellikokoelma Kärlek, kärlek – hurra, hurra ilmestyi vuonna 2005. Vuonna 2008 hän sai Runeberg-palkinnon teoksestaan Fem knivar hade Andrej Krapl (suom. Viisi veistä Andrej Kraplilla). Palkintoraati kuvaili romaania "realismille ja psykologisen uskottavuuden vaatimuksille iloiset hyvästit huiskuttavaksi nuoren naisen odysseiaksi". Sen mukaan "teos tuo kirjallisuuteemme tuulahduksen myyttisestä valojen ja varjojen valtakunnasta" ja "todellisuus näyttäytyy romaanissa samaan aikaan sekä absurdina että kohtalokkaana".
Vuonna 2017 Taivassalo sai ruotsalaiselta Längmanska kulturfonden -säätiöltä suomenruotsalaiselle kirjailijalle myönnettävän palkinnon. Palkinnon perusteluissa Taivassaloa kiiteltiin omaperäiseksi ja monipuoliseksi kirjailijaksi, joka koettelee kirjoissaan jatkuvasti kertomuksen rajoja niin muodon, sisällön kuin tunnelmankin suhteen.
Elokuussa 2020 Taivassalo valittiin suomenruotsalaisen kirjailijayhdistyksen (Finlands svenska författareförening) puheenjohtajaksi.
Kaarlo Johan Blomstedt
Kaarlo (Karl) Johan Blomstedt (3. helmikuuta 1839 Kuru – 21. lokakuuta 1888 Hämeenlinna) oli suomalainen rehtori, latinankielisen kirjallisuuden kääntäjä ja valtiopäivämies.
Blomstedtin vanhemmat olivat lukkari Aron Emanuel Blomstedt ja Karoliina Sofia Adler. Hänen vanhempi veljensä oli lehtori ja toimittaja Oskar Blomstedt. Blomstedt pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1866, opettajakandidaatiksi 1868 ja filosofian maisteriksi 1869.
Blomstedt toimi Hämeenlinnan lyseossa latinan ja kreikan lehtorina sekä rehtorina 1873–1888. Hän osallistui pappissäädyn edustajana valtiopäiville 1888. Blomstedt oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1881-1888 ja valtuuston puheenjohtajana 1885-1886. Hänen aloitteestaan perustettiin Hämeen Sanomat-lehti ja Blomstedt oli lehden ensimmäinen päätoimittaja 1879. Blomstedt vuokrasi valtion omistamaa Hämeenlinnan maalaiskunnassa sijainnutta Ojoisten virkataloa ja harjoitti siellä maanviljelyä.
Josef Priller
Josef Pips Priller oli saksalainen, vain 163 cm pitkä, hävittäjä-ässä ja merkittävä hävittäjäjohtaja. Priller saavutti kaikki 101 ilmavoittoaan länsi-euroopassa, 307 sotalennolla. Hän kuuluu niiden kahdeksan saksalaisohjaajan joukkoon jotka saavuttivat yli 100 ilmavoittoa länsi-liittoutuneita vastaan.
Priller ura JG 26:ssa alkoi marraskuussa 1940, jolloin hänet komennettiin JG 51:stä 1. lentueen päälliköksi, 17. marraskuuta 1941 kaatuneen Eberhard Henrici:n korvaajaksi. Prillerille oli vain kuukautta aikaisemmin myönnetty ritariristi saavutuksistaan Hävittäjärykmentti 51:ssä Priller toimi hävittäjälentorykmentti Jagdgeschwader 26 ”Schlageterin” komentajana ajalla 11. tammikuuta 1943 – 27. tammikuuta 1945 Prillerin pudotussuhde oli 3.04.
140 eaa.
Syntyneitä
Tigranes Suuri
Tarja Merivirta
Tarja Merivirta on suomalainen laulaja ja tuottaja, joka on esittänyt lähinnä country-, folk- ja laulelmamusiikkia. Omalla nimellään Merivirta on julkaissut musiikkitallenteita vuodesta 1997 lähtien Texicalli Recordsin artistina. Häntä voi kuulla myös muiden artistien levyillä. Hän on toiminut myös karaokenvetäjänä ja erilaisissa projekteissa ikääntyneiden ihmisten hyväksi. Merivirta on kiertänyt laulattamassa pääkaupunkiseudun hoivakodeissa ja vastaavissa paikoissa. Hän on työskennellyt toiminnanohjaajana Vanhusten Ystävät ry:ssä.
Nuoruudessaan Merivirta piti sellaisista musiikintekijöistä kuin Electric Light Orchestra, The Eagles ja Neil Young. Listaa voi nykyään täydentää vaikkapa Susan Boylella, Tom Waitsilla ja Leonard Cohenilla. Voidakseen säestää itseään Merivirta opetteli parikymppisenä soittamaan komppikitaraa. Hän esiintyi sitten muun muassa O'Malley's-irlantilaispubin musiikkijameissa esittäen sellaisia lauluja kuin Päivänsäde ja menninkäinen ja Moskovan valot. Tom Kuschka kannusti Merivirtaa laulamaan country-musiikkia, koska hänen puhdas äänensä on siihen sopiva. Merivirta teki myös duokeikkoja Teddy & The Tigers -yhtyeestä tutun Aikka Hakalan kanssa esittäen sellaisia lauluja kuin Hank Williamsin "I'm So Lonesome I Could Cry". Tällöin Hakala opetti Merivirralle myös kantrimusiikkiin kuuluvaa jodlaustekniikkaa. Jossain vaiheessa oli kuvassa mukana myös Hoyt Axtonin laulusta nimensä saanut yhtye Della and The Dealers.
Vuonna 2008 Merivirta oli mukana Kaustisen kansanmusiikkifestivaaleilla järjestetyssä Anki Lindqvistin tribuuttikonsertissa Ne kesäyöt. Tällöin hän esitti muun muassa kappaleen "Niin aikaisin".
Vuonna 2009 Tarja Merivirta oli mukana niin ikään Kaustisen festivaaleilla järjestetyssä Beatles Goes Folk -konsertissa. Merivirran yhtenä haaveena onkin levyttää Beatles-lauluja.
Vuonna 2010 Merivirta oli mukana ensimmäisessä Himos Folk -tapahtumassa. Tällöin hän esitti muun muassa Kate & Anna McGarriglen ohjelmistosta tutun kappaleen "Heart Like a Wheel". Merivirran taustayhtyeessä olivat Matti Kallio (koskettimet, tinapilli, sovitukset), Pauli Halme (kitara), Hannu Rantanen (basso), Kepa Kettunen (rummut) sekä Kukka Lehto (viulu, laulu).
Joulun lumoa -projektissa mukana olivat muun muassa Jussi Liski sekä julkaisijana Vanhusten Ystävät ry. Taloudellista tukea saatiin vasta loppuvaiheessa Alfred Kordelinin säätiöltä. Projektissa valmistettiin ikäihmisten käyttöön sopiva yhteislaulupaketti, jossa on viisi levyllistä eli 102 kappaletta joululauluja, 20 laulukirjaa sekä lauluhetken ohjaajan opas.
Laulun iloa! -sarjaan on tarkoitus tehdä jatkoa ottamalla mukaan vanhoja ja perinteisiä lauluja.
Diskografia
Singlet
Muilla levyillä
Eteläranta
thumb|Helsingin Eteläranta. Vanha kauppahalli on kuvassa oikealla. Taustalla näkyy [[Helsingin tuomiokirkko|tuomiokirkko.]] Eteläranta on katu Kaartinkaupungissa, Helsingin keskustassa, Eteläsataman länsipuolella. Noin 500 metriä pitkä katu alkaa Kauppatorilta ja päättyy Tähtitornin vuoren kupeeseen. Etelärannasta länteen haarautuvia katuja ovat Eteläesplanadi, Pohjoinen ja Eteläinen Makasiinikatu sekä Bernhardinkatu. Kaakkoon kohti Olympiaterminaalia haarautuu Laivasillankatu.
Etelärannan varrella ovat muun muassa Vanha kauppahalli sekä Hotelli Palace, jossa sijaitsevat Elinkeinoelämän keskusliiton toimitilat. Niihin viitataan usein kadunnimellä tai osoitteella (Eteläranta 10), etenkin työmarkkinakeskustelussa. Kadulla toimi pitkään myös ravintola G. W. Sundmans.
3,4-tolueenidiamiini
3,4-Tolueenidiamiini eli 3,4-diaminotolueeni (C7H10N2) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää polymeerien ja polymeerien valmistuksessa tarvittavien kemikaalien ja muiden yhdisteiden valmistamiseen. 3,4-Tolueenidiamiinin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,4-, 2,5-, 2,6- ja 3,5-tolueenidiamiinit.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa 3,4-tolueenidiamiini on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja orgaanisista liuottimista sitä liuottaa esimerkiksi ligroiini, joka on alifaattisten hiilivetyjen seos.
Valmistus ja käyttö
3,4-Tolueenidiamiinia voidaan valmistaa pelkistää nitraamalla p-toluidiinia ja pelkistämällä muodostuva tuote. Sitä saadaan myös pelkistämällä 3,4-dinitrotolueenia, jota muodostuu tolueenin nitrauksen yhteydessä.
3,4-Tolueenidiamiinia voidaan käyttää polyuretaanien valmistuksessa tarvittavien yhdisteiden valmistukseen sekä epoksihartsien kovetuskäsittelyissä. Siitä voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä kuten kinometionaattia ja tolyylitriatsolia.
Sysmäläinen
thumb|257px|Sysmäläinen [[Raittiusyhdistys Koitto|Raittiusyhdistys Koiton teatterissa 1920.]] Sysmäläinen – humoristinen historiallinen romaani on Jalmari Finnen kirjoittama historiallinen romaani vuodelta 1910.
Teoksen tapahtumien ajankohta on 1600-luku. Teatterinjohtajana nuorena toiminut Finne on dramatisoinut romaanin näytelmäksi, johon Toivo Palmroth on säveltänyt musiikin. Jarmo Inkisen dramatisointi on vuodelta 1980, ja siihen on musiikin säveltänyt Vesa Lattunen. Valentin Vaala on ohjannut romaanin pohjalta elokuvan Sysmäläinen (1938).
Samuel Chidi
Chidi pelasi Suomessa ensimmäisen kerran kaudella 2010, jolloin hän edusti Rovaniemen Palloseuraa Ykkösessä. Vuodet 2011–2012 Chidi pelasi Kakkosta Atlantiksessa. Joulukuussa 2012 Chidi teki yksivuotisen sopimuksen Ykkösessä pelaavan Jipon kanssa. Elokuussa 2013 Chidi palasi Kakkosessa pelaavaan Atlantikseen loppukauden kattavalla sopimuksella.
Keväällä 2018 Chidi teki sopimuksen FC Hakan kanssa. Hän oli kaudella 2019 mukana Hakan noustessa Veikkausliigaan ja edelleen Hakan liigkaudella 2020. Keväällä 2018 Chidi teki sopimuksen FC Hakan kanssa. Hän oli kaudella 2019 mukana Hakan noustessa Veikkausliigaan ja edelleen Hakan liigakaudella 2020. Hän avasi Veikkausliigauran heinäkuussa 2020 ottelussa FC Honkaa vastaan 10-vuotisen Suomessa pelaamisen jälkeen.
Kausikohtaiset tilastot
Päivitetty 24. elokuuta 2020.
Yhteensä:
Realsoft 3D
Realsoft 3D on suomalaisen Realsoftin tekemä grafiikka- ja mallinnusohjelma. Ohjelmalla voidaan tehdä realistista 3D-grafiikkaa ja animaatiota.
Ohjelma tunnettiin alun perin nimellä Real3D.
Real 3D
Real3D on suomalaisen Realsoftin tekemä kolmiulotteisen mallinnuksen ja animaation tekoon tarkoitettu ohjelma. Siihen on ohjelmoitu fysiikan lait, joten sillä kyetään tekemään tarkkoja, realistisia animaatioita.
Suomalaiset veljekset Juha ja Vesa Meskanen kirjoittivat Real3D:n ensimmäiset rivit ohjelmakoodia vuonna 1983 Commodore 64 -tietokoneelle.
Real3D:n kehitys käynnistyi toden teolla 1985, kun Juha Meskanen aloitti opinnot Lahden Teknillisessä Opistossa. Vesa tuli mukaan kehitystyöhön asteittain ja siirtyi matemaatikon uraltaan lopulta kokopäiväisesti perustamaansa Realsoft Oy -yritykseen vuonna 1989. Ensimmäinen kaupallinen Real3D-versio julkaistiin Amigalle vielä samana vuonna. Ensimmäinen versio tarjosi ominaisuuksia kuten Constructive Solid Geometry, toisen asteen pinnat (quadric surfaces) and valonsäteiden seurantaan (ray-tracing) perustuvan fotorealistisen tulostuksen. Vuonna 1990 julkaistua Versio 1.2:ta markkinoitiin jo useissa Euroopan maissa. Version 1.3 näki päivänvalon 1991 vuoden alussa. Pienistä versionumeroeroista huolimatta v1, v1.2 ja v1.3 edustivat kaikki merkittäviä kehitysaskeleita uusine ohjekäsikirjoineen ja pakkauksineen. V.1.4 julkaistiin joulukuussa 1991 ja jäi viimeiseksi alkuperäistä ohjelmistoarkkitehtuuria edustavaksi versioksi.
Real3D kehittyi huimasti 1993 julkaistun version 2.0:n myötä. Uusi versio perustui kokonaan uudelleenkirjoitettuun lähdekoodiin ja se tarjosi lukuisia edistyksellisiä ominaisuuksia, kuten boolean-operaatiot, CSG, B-spline -pinnat, Newtonin teoriaan perustuvat simulaatiot, ns. morphing-animaatiot sekä korkealaatuisen valokuvanomaisen tulostuslaadun. Ohjelma hyödynsi laajasti Amigan moniajo-ominaisuuksia.
Ensimmäinen Windows-versio ohjelmasta julkaistiin 1994.
Realsoft 3D
Versio 3.5, joka julkaistiin 1996, jäi viimeiseksi v2-arkkitehtuurin julkaisuksi. Realsoft oli aloittanut uuden kehitysprojektin 1994, jonka perustui uuteen ohjelmistoarkkitehtuuriin ja Realsoftin omakehittämään alustariippumattomaan toteutukseen.
Versio 4 julkaistiin vuonna 2000 nimellä Realsoft 3D, ja mukana oli ominaisuuksia kuten työkalut Non-Uniform Rational B-Spline ja Subdivision-Surface -mallinnukseen.
Seuraava merkittävä versio v.4.5 julkaistiin 2002, ja se sisälsi mm. epäsuoran valon simuloinnin (caustics, global illumination).
Version 5 julkaistiin lokakuussa 2004 ja se sisälsi parannuksia kaikilla osa-alueilla. Yksi merkittävä parannus oli myös käyttöliittymän visuaalisella puolella 32-bittisten ikonien ansiosta.
Versio 6 julkaistiin 2007 vuoden lopulla, mukana ominaisuuksia kuten parametrisoidut työkalut kasvien ja puiden mallintamiseen ja rakennusten suunnitteluun. Myös natiivit binääriversiot Mac OS X -käyttöjärjestelmille julkaistiin.
Arvioita
Computer Graphics World arvioi version 4 vuonna 2001:
Puolalainen Evermotion verkkosivusto arvioi ohjelman vuonna 2004:
Miekka kivessä
Miekka kivessä on vuonna 1963 valmistunut Walt Disney Picturesin tekemä animaatioelokuva. Tarina perustuu löyhästi legendaan kuningas Arthurista. Se kertoo Arttu-pojasta, joka kohtaa metsässä vanhan ukon, velho Merlinin. He muuttuvat taikakeinoin erinäköisiksi: kaloiksi, oraviksi ja muiksi olennoiksi. Elokuva sijoittuu 500-luvulle. Sen nimen antaa lumottu miekka, joka oli tiukasti kivessä kiinni. Elokuva on julkaistu VHS:nä, DVD:nä ja blu-rayna.
Elokuva perustuu kirjailija T. H. Whiten samannimiseen romaaniin, joka tunnetaan osana Whiten kuningas Arthurista kertovaa romaanisarjaa Muinainen ja tuleva kuningas (The Once and Future King).
Juoni
Englannin kuninkaan, Uther Pendragonin kuoltua ilman kruununperijää, Lontoossa sijaitsevaan kiveen ja alasimeen ilmestyy miekka. Kaiverrukseen mukaan, se kuka vetää miekan irti alasimesta, on oleva uusi kuningas. Kukaan ei kuitenkaan saanut miekkaa edes liikahtamaan. Englanti ajautui Pimeään keskiaikaan ja miekan olemassaolo melkein unohdettiin.
Vuosia myöhemmin 12-vuotias orpo nimeltä Arttu, jota kaikki kutsuvat vain "pojaksi", säikyttää vahingossa tiehensä peuran, jonka hänen kasvattiveljensä Kay yritti ampua jousella. Lähtiessään etsimään metsään lentänyttä nuolta, Arttu päätyy velho Merlinin taloon. Merlin päättää ryhtyä Artun opettajaksi ja saattaa tämän linnaan, jonka omistaa Sir Ector, Artun kasvatti-isä. Myöhemmin Ectorin ystävä, Sir Pellinore, saapuu linnaan ja kertoo, että Lontoossa järjestetään uudenvuodenaattona turnajaiset, joiden voittaja kruunataan Englannin kuninkaaksi. Ector laittaa Kayn rankkaan valmennukseen turnajaisia varten ja nimittää Artun tämän aseenkantajaksi.
Opettaakseen Arttua, Merlin muuttaa hänet ja itsensä kaloiksi. Uiskennellessaan linnan vallihaudassa, Arttu joutuu hauen hyökkäämäksi ja Merlin opettaa hänet ymmärtämään, että äly voittaa voiman. Ector lähettää Artun tämän jälkeen keittiötöihin, mutta Merlin taikoo astiat tiskaamaan itse itsensä ja antaa Artulle toisen oppitunnin, tällä kertaa muuttuneina oraviksi. He törmäävät kuitenkin kahteen naarasoravaan, jotka rakastuvat heihin. Arttu joutuu melkein suden syömäksi, kunnes toinen naarasorava pelastaa hänet. Kun Merlin ja Arttu muuttuvat takaisin ihmisiksi, Merliniä jahdannut orava sekä pelästyy että vihastuu, kun taas Arthuria jahdanneen oravan sydän särkyy. Kun Merlin ja Arttu palaavat linnaan, Ector kieltäytyy kuuntelemasta selityksiä ja nimittää Kaylle uuden aseenkantajan nimeltä Hugo.
Arttu ja Merlin alkavat opiskella kokopäiväisesti. Merlinin tietämys tulevaisuudesta sekavoittaa Artun ajatukset, jolloin Merlinin lemmikkipöllö Archimedes alkaa itse opettaa Arttua. Kun Arttu toivoo voivansa osata lentää, Merlin muuttaa hänet varpuseksi ja Archimedes opettaa häntä lentämään. Arttu joutuu kuitenkin haukan hyökkäämäksi ja päätyy Matami Mimmin, ilkeän noidan, taloon. Mimmi kuitenkin käyttää omia voimiaan kujeiluun, Merlinin käyttäessä omiaan tieteeseen. Merlin estää häntä tappamasta Arttua ja haastaa hänet noitien kaksintaisteluun. Vaikka useiden eläimiksi muuttumisien jälkeen Mimmi muuttaa itsensä lohikäärmeeksi, Merlin muuttaa itsensä virukseksi, joka aiheuttaa Mimmille vesirokkoa muistuttavan taudin.
Jouluaattona, Kay on lyöty ritariksi, mutta Hugo sairastuu sikotautiin, jolloin Ector nimittää Artun jälleen Kayn aseenkantajaksi. Merlin ei ole kuitenkaan mielissään tästä ja lähettää itsensä tulevaisuuden Bermudaan. Turnajaispäivänä Arttu tulee jättäneeksi Kayn miekan majataloon, joka oli suljettu turnajaisten ajaksi. Sitten he löytävät Miekan kivessä ja Arttu vetää sen irti. Vietyään miekan Kaylle, Ector tunnistaa sen ja turnajaiset keskeytetään. Ector iskee miekan takaisin alasimeen ja vaatii Arttua todistamaan, että veti sen irti. Kay ja muut ritarit kuitenkin yrittävät itse vetää sen, uskoen kenen tahansa voivan nyt vetää sen. Pellinore ja toinen ritari, Sir Bart, kuitenkin käskevät antaa Artulle mahdollisuuden. Arttu vetää miekan irti, osoittaen itsensä oikeaksi kuninkaaksi ja ansaiten sekä Ectorin että Kayn kunnioituksen.
Kruunajaistensa jälkeen, Arttu ei usko sopivansa hallitsijaksi, mutta ei pääse pakoon linnasta sitä ympäröivän väen vuoksi. Kun Arttu huutaa Merlinin nimeä, Merlin palaa tulevaisuudesta ja on tyytyväinen saadessaan tietää Artusta tulleen kuningas. Merlin kertoo kuinka Arttu tulee aikanaan johtamaan pyöreän pöydän ritareita ja kuinka kuuluisa hänestä tulevaisuudessa tulee.
Urbino
Urbino on kaupunki Pesaro e Urbinon maakunnassa, Marchen alueella Italiassa. Vuoden 2015 lopussa siellä oli 15 019 vakinaista asukasta. Urbinon historiallinen keskusta on merkittävä renessanssin kulttuurin muistomerkki ja Unescon maailmanperintökohde.
Urbino sijaitsee kukkulan rinteillä ja on säilyttänyt keskiaikaisia näkymiään varsin hyvin, joskin kukkulan juurella sijaitsevat laajat pysäköintialueet.
Vaatimaton roomalaiskaupunki, silloiselta nimeltään Urvinum Mataurense, nousi merkittäväksi 500-luvulla goottilaissotien aikana. Kaupungin aikaisempi nimi oli Urbinum.
Moninkertainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari Valentino Rossi on syntynyt Urbinossa.
Harold Acton
Harold Mario Mitchell Acton CBE (5. heinäkuuta 1904 Firenze, Italia – 27. helmikuuta 1994 Firenze) oli brittiläinen kirjailija, tutkija ja esteetikko.
Sir Harold Actonin isä oli Napolissa syntynyt, brittiaateliseksi väitetty taidekauppias Arthur Mario Acton, ja äiti yhdysvaltalainen Hortense Mitchell, varakkaan pankkiiriperheen perillinen Chicagosta. He tapasivat vuonna 1896 Arthur Actonin vieraillessa konsultoimassa perheen uuden pankkirakennuksen italialaistyylisten koristeiden tekoa. Naimakauppa perijättären kanssa mahdollisti Arthur Actonille upean renessanssivillan La Pietran hankinnan Firenzen kukkuloilta. Poika Harold kävi Wixenfordin yksityiskoulua Englannin Berkshiressä, kansainvälistä koulua Genevessä sekä Eton Collegea ja opiskeli sitten kirjallisuutta Oxfordin yliopiston Christ Churchissä. Siellä hänen opiskelijatovereitaan oli muiden muassa Evelyn Waugh, jonka sanotaan ottaneen homoseksuaalisesta Actonista piirteitä tunnetuimman teoksensa Menneen maailman Anthony Blanche -hahmoon.
Harold Actonia pidettiin 1920-luvulla yhtenä tyypillisimmistä ”dandy-esteeteistä”. Hänen tärkeimpiä teoksiaan ovat kaksiosaiset muistelmat Memoirs of an Aesthete (1948 ja 1970), mutta hän kirjoitti myös kaunokirjallisuutta. Vuosina 1932–1939 Harold Acton asui Kiinassa ja tutki maan runoutta. Lisäksi monien hänen kirjojensa aiheena on Italia.
Most
Most on kaupunki Tšekissä Ústín läänissä Böömin altaassa Bílinan varrella. Kaupungin asukasluku on 67 438 (2009).
1960-luvulla kaupungin historiallinen keskusta tuhottiin täysin ruskohiilikaivosten tieltä. Tuho jatkui vuoteen 1970. Siltä säästyi vain yksi rakennus: vuosina 1517–1594 rakennettua Neitsyt Marian taivaaseen ottamisen kirkkoa (Kostel Nanebevzetí Panny Marie) siirrettiin kokonaisena 841,1 metriä kaivoksen tieltä lokakuussa 1975.
Kirkon ja Hněvínin linnan lisäksi kaupungissa ei ole juuri muuta nähtävyyksiä. Suurin osa siitä on itäeurooppalaistyylisiä betonielementtikerrostaloja. Toisaalta kaupunkiin rakennettiin runsaasti vapaa-ajanvietto- ja urheilumahdollisuuksia. Kaivosten sulkemisen myötä kaupungin työttömyys oli 25 prosenttia vuonna 2005.
Mason
Mason voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä
Mason on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Samuli Ratinen
Samuli Ratinen (s. 13. huhtikuuta 1998 Saarijärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Seuraura
Ratinen on Saarijärven NMKY:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Jyvässeudun Kiekossa, josta Ratinen siirtyi edelleen JYPin nuorempiin C-junioreihin kaudeksi 2012–2013. Kaudella 2013–2014 Ratinen oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa paras pistemies ja jakoi JYPin sisäisen maalipörssin voiton Paavo Pakarisen kanssa tehoilla 11+10=21. Hän voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2015–2016 Ratinen oli JYPin B-nuorten paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 24+32=56, joilla hän sijoittui koko B-nuorten SM-sarjan pistepörssissä seitsemänneksi. Ratinen voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-pronssia. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudella 2016–2017 Ratinen voitti JYPin A-nuorten sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 14+33=47, joilla hän jakoi koko A-nuorten SM-liigan pistepörssin yhdeksännen sijan Jokereiden Jaakko Heikkisen kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan seitsemän Mestis-ottelua JYP-Akatemiassa jääden ilman tehopisteitä.
Toukokuussa 2017 Ratinen teki JYPin kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kautensa seuran A-nuorissa, joiden paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies Ratinen oli tehoilla 16+29=45. Hän teki JYPissä miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 3. lokakuuta 2017 valkovenäläistä H’K Njoman Hrodnaa vastaan. Ratinen merkittiin JYPin nelosketjun vasempaan laitaan Valtteri Hotakaisen ja Joel Sundin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.59 minuuttia. SM-liigadebyyttinsä Ratinen teki 30. tammikuuta 2018 Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin JYPin toisen ketjun vasempaan laitaan Juha-Pekka Hytösen ja Ossi Louhivaaran viereen. Ratinen sai ottelussa jääaikaa 7.37 minuuttia, mutta hänen otteluunsa mahtui myös 2+10-minuutin arvoinen rangaistus, kun Ratinen taklasi toisessa erässä Sportin Ari Gröndahlia selästä. Hän pelasi JYPin SM-liigajoukkueessa kauden aikana kaikkiaan kolme runkosarja- ja kaksi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Ratinen voitti CHL:n mestaruuden. Syyskuun 2017 lopulla hän pelasi kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Rovaniemen Kiekossa. Ratinen pelasi samaa sarjaa kauden loppuun myös KeuPa HT:ssä, jossa hän voitti Mestiksen mestaruuden.
Maaliskuussa 2018 Ratinen teki JYPin kanssa 2+1-vuotisen jatkosopimuksen. Hän teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa Mestarien liigan kauden 2018–2019 avausottelussa 30. elokuuta 2018 vieraissa slovakialaista HC Banská Bystricaa vastaan. SM-liigassa Ratinen avasi maalitilinsä heti kahdella osumalla runkosarjan viidennellä kierroksella 22. syyskuuta 2018 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hänen toinen osumansa jäi JYPin 1–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Ratisen varsinainen SM-liigan tulokaskausi toi lopulta 51 runkosarja- kolmessa playoff-ottelussa tehot 5+4=9. CHL:ssä hän teki kuudessa ottelussa tehot 1+1=2. Ratinen pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla KeuPa HT:n Mestis-joukkueessa. Kaudella 2019–2020 hän teki JYPissä 53 runkosarjaottelussa tehot 4+9=13.
Kaudeksi 2020–2021 Ratinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KooKoohon. Hän kaksinkertaisti SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+13=26, joilla Ratinen oli joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin neljännen sijan Kasper Björkqvistin ja Aleksi Ainalin kanssa. Kaudella 2021–2022 Ratinen teki liigauransa ensimmäisen playoff-maalin pudotuspelien ensimmäisen kierroksen avausottelussa 24. maaliskuuta 2022 vieraissa Pelicansia vastaan, joka oli KooKoon SM-liigahistorian ensimmäinen playoff-ottelu. Hänen osumansa jäi joukkueen 1–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Petri Engman valitsi Ratisen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Huhtikuussa 2022 hän teki KooKoon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Syyskuun 2022 lopulla Ratinen joutui yli kahdeksi kuukaudeksi sivuun loukkaantumisen vuoksi. Hän palasi kaukaloihin joulukuussa.
Kaudeksi 2023–2024 Ratinen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilvekseen.
Maajoukkueura
Ratinen on pelannut 18 nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Pelityyli
KooKoon entinen päävalmentaja Jussi Ahokas on kuvaillut Ratista kovaksi kamppailijaksi ja hyväksi yleispelaajaksi. Ratisen itsensä mielestä hänen vahvuuksiaan ovat kiekolla pelaaminen ja luistelu, mutta tasaisuutta tarvitsisi lisää.
Wozzeck
Wozzeck on Alban Bergin kolminäytöksinen ooppera, joka pohjautuu Georg Büchnerin vuosina 1836–1837 kirjoittamaan näytelmään Woyzeck. Bergiin voimakkaan vaikutuksen tehnyt näytelmä oli ollut Büchnerin kuoleman jälkeen monta vuotta kadoksissa ja löytynyt vasta vuonna 1878.
Wozzeck sai tuoreeltaan ristiriitaisen vastaanoton. Aavemaiset äänet sekä totutusta poikkeavat ihmisäänen käyttö ja orkestrointi – muiden muassa ravintolaorkesteri, sotilassoittokunta, harmonikka, virittämätön piano ja ylävireiset viulut – aiheuttivat runsaasti mielipiteiden vaihtoa sanomalehtien palstoilla. Jotkut sanoivat Bergiä neroksi; erään kriitikon mielestä Wozzeck oli "valtavin tapahtuma oopperan historiassa sitten Claude Debussyn Pelléasin ja Mélisanden päivien". Toisten mielestä taas Berg oli hullu; Deutsche Zeitungin kriitikon vaikutelma oli: "Kun poistuin Valtionoopperasta, minulla oli tunne, etten ollut käynyt yleisessä teatterissa, vaan hullujenhuoneessa. Näyttämöllä, orkesterissa, nojatuoleissa – kaikkialla pelkkiä mielipuolia." Kun Wozzeck esitettiin seuraavana vuonna Prahassa, syntyi sellainen mellakka, että koko ooppera jouduttiin poistamaan ohjelmistosta poliisin käskystä.
Alban Berg kirjoitti itse oopperastaan seuraavasti:
Suomessa Wozzeckin nähtiin ensimmäisen kerran Tukholman kuninkaallisen oopperan vierailuesityksenä syksyllä 1957. Suomalaisvoimin teos esitettiin ensimmäisen kerran Kansallisoopperassa keväällä 1967. Ohjauksesta vastasi Ralf Långbacka, kapellimestarina oli Ulf Söderblom ja keskeisissä osissa esiintyivät Harri Nikkonen (Wozzeck), Eini Liukko-Vaara (Marie) ja Veikko Tyrväinen (kapteeni).
Tapahtumapaikka ja -aika
Teoksen tapahtumat sijoittuvat saksalaiseen pikkukaupunkiin 1800-luvulla
Ensimmäinen näytös
1. kohtaus: Wozzeck ajaa kapteenin partaa tämän huoneessa. Kapteeni juttelee Wozzeckin kanssa, puhe kääntyy Wozzeckin aviottomaan lapseen (joka hänellä on Marien kanssa) kapteenin moralisoidessa. Wozzeck puolustautuu: Köyhillä ei ole varaa moraaliin. 2. kohtaus: Tapahtuu peltoaukealla kaupungin laidalla. Wozzeck hakee ystävänsä Andersin kanssa pajukeppejä ja kertoo synkistä tulevaisuudennäkymistään ja oudoista näyistään. 3. kohtaus: Marie katselee huoneestaan, kun sotilasorkesteri marssii kadulla. Marie vilkuttaa rykmentinrumpalille tämän vastatessa. Wozzeck piipahtaa pikaisesti Marien luona, kertoo kokemistaan näyistä. 4. kohtaus: Wozzeck on lupautunut tohtorin lääketieteellisiin tutkimuksiin ansaitakseen muutaman lantin. Tohtori suuttuu Wozzeckille, joka on virtsannut kadulle ja pilannut hänen kokeensa. Wozzeck puhuu näyistään ja tohtori päättelee, että yksipuolinen ruokavalio on aiheuttanut mielenhäiriöitä. 5. kohtaus: Marie tapaa rykmentinrumpalin. Hän ei voi vastustaa kiusausta, ja päästää hänet luokseen.
Väliaika
Toinen näytös
1. kohtaus: Marie ihastelee itseään peilistä ja rykmentinrumpalilta saamiaan korvakoruja. Wozzeck yllättää Marien ja aavistaa tapahtuneen, muttei sano mitään. Hän antaa Marielle tohtorilta saamansa rahat ja lähtee matkoihinsa. 2. kohtaus: Kapteeni ja tohtori kohtaavat kadulla. Wozzeckin saapuessa he vihjailevat hänelle Marien ja rykmentinrumpalin suhteesta. 3. kohtaus: Wozzeck vaatii selityksiä Marielta hänen suhteestansa rykmentinrumpaliin, mutta Marie kieltää kaiken. 4. kohtaus: Sotilaita, kisällejä, naisia ja tyttöjä tanssii kapakan puutarhassa illalla. Marie tanssii rumpalin kanssa, narri ennustaa tulevan veriteon. 5. kohtaus: Sotilaat nukkuvat kasarmilla. Rumpali kehuu uudella valloituksellaan. Wozzeck tappelee juopuneen rumpalin kanssa, mutta häviää kaksintaistelun.
Väliaika
Kolmas näytös
1.kohtaus: Marie katuu huoneessaan syntejään ja etsii Raamatusta lohdutusta. 2. kohtaus: Marie ja Wozzeck kävelevät metsäpolulla lähellä lampea, ovat matkalla kaupunkiin. Wozzeck surmaa Marien veitsellä. 3. kohtaus: Wozzeck on majatalossa, ja yrittää unohtaa veritekonsa, tanssii Margretin kanssa. Margret huomaa verta hänen vaatteissaan, Wozzeck pakenee. 4. kohtaus: Wozzeck palaa lammelle, törmää Marien ruumiiseen. Hän löytää veitsen ja heittää sen lampeen. Veitsi jää liian lähelle rantaa ja Wozzeck kahlaa syvemmälle, hukkuu. Tohtori ja kapteeni kulkevat ohi, kuulevat kummallisia ääniä tekemättä silti mitään. 5. kohtaus: Marien poika leikkii muiden lasten kanssa kadulla. Yksi lapsista sanoo pojalle, että hänen äitinsä on kuollut. Orpo lapsi ratsastaa keppihevosellaan ymmärtämättä mitään.
Wozzeckin muoto
Bergin tuotannossa absoluuttisen musiikin muodot ja kerronta yhdistyvät kiehtovasti: kertovassa oopperassa hän käytti absoluuttisen musiikin muotoja, vastaavasti esimerkiksi viulukonsertossa on taustalla ohjelmallisuus. Wozzeckin musiikillisessa rakenteessa esiintyvät klassiset muodot. Bergin oppilas Fritz Mahler on laatinut seuraavanlaisen taulukon teoksen rakenteesta:
Ensimmäinen näytös
Toinen näytös
Kolmas näytös Orkesterivälisoitto: inventio sävellajista
Tom Jones (täsmennyssivu)
Tom Jones voi tarkoittaa seuraavia:
Antikainen
Antikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Julie Gayet
thumb|Julie Gayet Cannesissa 2014. Julie Gayet (s. 3. kesäkuuta 1972) on ranskalainen näyttelijä ja tuottaja. Gayet opiskeli historiaa, psykologiaa ja sirkustaitoja ennen ryhtymistään näyttelijäksi. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa sekä televisiosarjoissa, mutta maailmanlaajuisen huomion keskipisteeseen hän tuli, kun tieto hänen ja Ranskan presidentin François Hollanden salasuhteesta tuli julki. Gayet ja Hollande menivät naimisiin Hollanden presidenttikauden jälkeen kesäkuussa 2022.
Elias Tuoriniemi
Elias Tuoriniemi (12. joulukuuta 1772 Pyhäjärvi – 30. kesäkuuta 1840 Pyhäjärvi) oli 1800-luvun alun suomalainen kansanrunoilija.
Tuoriniemen puoliso oli vuodesta 1797 lähtien Anna Juhontytär Leskelä (1778–1841).
Lesothon vaakuna
thumb|Lesothon vaakuna Lesothon vaakuna on Lesothon tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1966.
Malina Weissman
Malina Opal Weissman (s. 12. maaliskuuta 2003 New York) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten nuorena April O’Neilina elokuvassa Teenage Mutant Ninja Turtles, sekä nuorena Kara Zor-Elinä Supergirl ja Violet Baudelairena Surkeiden sattumusten sarja televisiosarjoissa.
Mallina
Weissman aloitti työt mallina ollessaan kahdeksanvuotiaana. Hän on toiminut vaatemallina muun muassa yrityksille Calvin Klein, Ralph Lauren, Levi Strauss & Co., Benetton Group, DKNY ja H&M. Hän on myös esiintynyt Chattemin, Maybelline, Purellin ja My Little Ponyn mainoksissa.
Näyttelijänä
Weissman teki ensimmäisen näyttelijänroolin esittämällä nuorta April O’Neilia vuonna 2014 julkaistussa elokuvassa Teenage Mutant Ninja Turtles. Vuonna 2015 Weissman esitti nuorta Kara Zor-Elia CBS:n sarjassa Supergirl.
Tammikuussa 2016 Weissman valittiin esittämään Violet Baudelairea mustan huumorin Netflix-sarjaan Surkeiden sattumusten sarja.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2008
thumb|Miesten maantiepyöräilykilpailu Pyöräilyssä kilpailtiin vuoden 2008 kesäolympialaisissa 18 lajissa. Kilpailut alkoivat 9. elokuuta miesten maantiepyöräilyn maantieajolla ja päättyivät 23. elokuuta miesten maastopyöräilyn maastoajoon. Ratapyöräilyssä kilpailtiin 15.–19. elokuuta. Uutena lajina mukana olympialaisissa oli BMX, joissa oli sekä miehille että naisille kilpailu.
Kilpailut järjestettiin Laoshanissa sijaitsevalla velodromilla ja alueella sijaitsevassa puistossa, jonne maastopyöräilyn rata rakennettiin. Myös BMX-stadion sijaitsi Laoshanissa.
Naisten maantieajo ajettiin samalla reitillä kuin miesten maantieajo. Naisten kilpailun kokonaispituus oli noin 126 km ja loppulenkki ajettiin kahteen kertaan.
Esa Itkonen
Esa Matti Itkonen (s. 3. tammikuuta 1944) on Turun yliopiston yleisen kielitieteen professori emeritus. Itkonen on julkaissut lukuisia monografioita merkittävillä kansainvälisillä kustantajilla (mm. John Benjamins) ja on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993.
Esa Itkonen kuuluu Itkosten tiedesukuun, josta on tullut monia merkittäviä suomen ja sen sukukielten tutkijoita. Hänen isänsä Erkki Itkonen oli fennougristiikan tutkija ja akateemikko, setänsä T. I. Itkonen saamen kielten ja kulttuurien tutkija ja serkkunsa Terho Itkonen suomen kielen tutkija.
Esa Itkonen erikoistui 1970-luvun alussa yleiseen kielitieteeseen ja erityisesti kielitieteen filosofisiin perusteisiin. Väitöskirjassaan Linguistics and Metascience (1974) Itkonen osoitti 1900-luvun kenties vaikutusvaltaisimman kielitieteen tutkijan Noam Chomskyn lauseopillisten teorioiden taustalla piilevät tietoteoreettiset ongelmat. Itkonen kritisoi erityisesti käsitystä universaalikieliopista, jonka mukaan kaikkien kielten kielioppi heijastaa yhteistä biologispohjaista kielikykyä. Chomskyn fysikaalisia käsityksiä vastaan Itkonen esitti, että kielitiede on humanistinen tiede ja kielen kehitystä ohjaava voima lähinnä analogia.
Myöhemmin Itkonen on tutkinut erityisesti kielitypologiaa ja kielen universaaleja, sekä kielitieteen historiaa. Hän on kritisoinut sekä generatiivista kielitiedettä, että myös mm. diskurssianalyysia ja erityisesti postmoderniin filosofiaan pohjaavia kielikäsityksiä, jotka ovat tavallisia kulttuurintutkimuksessa. Hän on toisaalta korostanut luonnollisten kielten eroja, toisaalta kritisoinut käsitystä, jonka mukaan kieli ohjaa kaikkea kognitiota.
Itkonen puolustaa humanistista kielentutkimusta ja vastustaa darvinistista kielitiedettä. Hän on arvostellut mm. typologi Martin Haspelmathin kielitieteen rinnastusta biologiaan sekä kyseenalaistanut Adele Goldbergin, Michael Tomasellon ja George Lakoffin työn omaperäisyyden.
Soppikaktukset
Soppikaktukset (Uebelmannia) on kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi kunnioittaa sveitsiläistä Werner Uebelmannia, joka rahoitti ja edisti eteläamerikkalaisten kaktuslajien viljelyä Euroopassa.
Esa Itkonen
Itkonen on osallistunut aktiivisesti kielitieteellisiin keskusteluihin myös julkisilla foorumeilla. Hän on mm. kritisoinut voimakkaasti Fred Karlssonin ja Auli Hakulisen esittämiä tulkintoja Suomen kielitieteen historiasta sekä arvostellut Kalevi Wiikin ja Kaisa Häkkisen esittämiä tulkintoja historiallis-vertailevan kielitieteen teoreettisista kysymyksistä. .
Soppikaktukset
Tuntomerkit
Soppikaktukset ovat yksivartisia eivätkä juuri koskaan haarautuneita. Varsi on enimmäkseen pieni, pallomainen tai lieriömäinen, enintään 75 cm:n korkuinen. Varren päällysketto (epidermi) on sileä, nystyinen, jyväsekäs tai siinä on vahakilpiä. Varressa on paljon uurteita, ja niiden reunat ovat tavallisesti teräviä harjuja, jotka ovat toisinaan jakautuneet kyhmyiksi. Areoleissa eli kääpiöversoissa on tavallisesti hyvin kehittyneet piikit. Niitä on kahdesta seitsemään kappaletta, ja ne ovat suoria tai hieman käyristyneitä, pystyjä, sivulle siirottavia tai kampamaisesti järjestyneitä. Kukat sijaitsevat kasvin kärjen tuntumassa ja ovat avoinna päiväsaikaan. Ne ovat pieniä ja lyhyen suppilomaisia, väriltään keltaisia. Kukkapohjuksessa on tiheää villakarvaa ja muutamia sukasia sisältäviä tupsuja. Hedelmä on pallomainen tai lieriömäinen, keltainen tai punainen ja marjamainen. Sen kärjessä on villamaista karvoitusta ja sukasia. Hedelmä on kypsyttyään ohutseinäinen ja kuiva, eikä siinä ole kukkalehtien jäänteitä. Siemenet ovat lakkimaisia, kiiltävän mustia tai punertavan ruskeita, ryppyisiä, nystyisiä tai sileitä.
Levinneisyys
Soppikaktukset ovat kotoisin Brasilian osavaltiosta nimeltään Minas Gerais.
Lajit
Soppikaktuksia on kolme lajia.
Norberto Perini
Norberto Perini (6. kesäkuuta 1888 – 9. joulukuuta 1977) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1912 ja nimitettiin Fermon arkkipiispaksi 22. lokakuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo Ildefonso Schuster, jota avustivat Enrico Montalbetti ja Ettore Castelli.
Perini osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 21. kesäkuuta 1976.
Paha poliisi – määräsatama New Orleans
Paha poliisi – määräsatama New Orleans (Bad Lieutenant: Port of Call: New Orleans) on 2009 valmistunut yhdysvaltalainen rikosdraama, jonka on ohjannut Werner Herzog. Kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2008 Louisianassa. Ensi-iltaansa elokuva ehti 20. marraskuuta 2009.
Elokuva muistuttaa nimeään myöten Abel Ferraran vuoden 1992 filmiä Paha poliisi (Bad Lieutenant), joka esitteli Harvey Keitelin tulkitseman korruptoituneen, huumeita ja seksipalveluja käyttävän poliisihahmon. Ohjaaja Herzog kuitenkin kiistää, että kyseessä olisi jatko-osa tai uudelleenfilmatisointi.
Juoni
Terence McDonagh (Cage), murharyhmän etsivä New Orleansin poliisista, pelastaa vangin hukkumiskuolemalta hirmumyrsky Katrinan jälkimainingeissa, mutta loukkaa samalla selkänsä. Ylennyksen saatuaan kovaksikeitetty poliisimies kuitenkin palautetaan palvelukseen niin pian kuin mahdollista, vaikka sitten vahvojen kipulääkkeiden voimalla.
McDonagh sekoilee crack-huumeen kanssa ja tuntuu olevan pikemminkin yhteiskunnan uhka kuin sen tukipilari. Frankie (Mendes) on hänen tyttöystävänsä, huumeriippuvainen luksusprostituoitu
Vastaanotto
Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 2,8.
Jelena Antonova
Jelena Antonova (Елена Антонова) on seuraavien henkilöiden nimi:
June Gable
Hän on opiskellut näyttelemistä Carnegie Mellon -yliopistossa Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Hän aloitti uransa 1960-luvun lopulla teatterinäyttelijänä Broadwaylla. Hän oli ehdokkaana vuoden 1974 Tony-palkinnon saajaksi näytelmästä Candide (1974–1976) kategoriassa paras naissivuosa musikaalissa, mutta ei voittanut.
Gable tunnetaan parhaiten roolistaan Estelle Leonardina komediasarjassa Frendit (1994–2004). Hän esiintyi myös sairaanhoitajana samassa sarjassa ensimmäisen tuotantokauden jaksossa ”Syntymä”. Gable näytteli 11 Frendien jaksossa. Hän on tehnyt vierailuja myös sarjoihin Hulluna sinuun vuonna 1994, Miami Vice vuonna 1990 ja Dream On vuosina 1990–1996.
Tom Jones (sanoittaja)
pienoiskuva|pysty|Jones vuonna 2008. Tom Jones (17. helmikuuta 1928 Littlefield, Texas – 11. elokuuta 2023 Sharon, Connecticut ) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja käsikirjoittaja. Hän työskenteli uransa alusta lähtien säveltäjä Harvey Schmidtin kanssa. Jonesin ja Schmidtin vuoden 1960 Off Broadway -näytelmä The Fantasticks on teatterihistorian pisimpään esitetty musikaali. Näytelmän tunnetuin kappale on ”Try to Remember”, josta lukuisat artistit ovat tehneet cover-versioita. Jonesin Broadway-tuotantoon kuuluvat näytelmät 110 in the Shade (1963), ''I Do! I Do! (1966) ja Celebration'' (1969).
Jones ja Schmidt valittiin American Theatre Hall of Fameen vuonna 1998. Vuodesta 2012 lähtien he kuuluvat myös Songwriters Hall of Fameen.