cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sm1
Tekniikka
Sm1 on teknisesti lähes samanlainen kuin uudempi Sm2, joskin siinä on muutamia eroja, kuten teräsrunko, teräsjouset ja kyljissä olevat rakennetta tukevat pokkaukset. Sm1- ja Sm2-yksiköitä voi kytkeä yhteen myös keskenään enintään kuuden yksikön (12 vaunun) junaksi, mutta käytännössä laiturien pituus rajoittaa määrän viiteen. Täyttä kuuden yksikön junaa käytetään kuitenkin Ilmalan varikon ja Helsingin päärautatieaseman välisissä siirtoajoissa.
Kastraatiopelko
Kritiikki
Psykologi Hans Eysenck kirjoitti Freudia ja psykoanalyysia arvostelevan teoksen Decline and Fall of the Freudian Empire (1985), missä hän kritisoi ankarasti myös pikku Hansin tapausta. Freudin kertoma aineisto oli valikoitua, isän raportointi epätarkkaa ja Hansin lausunnot ristiriitaisia ja epäluotettavia.
Sm1
Tekniikka
Yhteen Sm1-junayksikköön kuuluu kaksi vaunua. Sm1 on varsinaisesti junayksikön moottorivaunun tyyppimerkintä. Junayksikön toinen vaunu on moottoriton ohjausvaunu, ja sen tyyppimerkintä on Eio. Ennen saneerausta vaunujen 6241–6250 tyyppimerkintä oli Eiob. Sekä moottori- että ohjausvaunussa on ohjaamo, joten junaa voidaan kääntämättä ajaa kumpaan suuntaan tahansa, mikä on paikallisliikenteessä suuri etu veturivetoisiin juniin verrattuna.
Sm1:n huippunopeus on 120 kilometriä tunnissa. Junalla ei voidakaan ajaa esimerkiksi R-linjaa, koska hitaan kiihtyvyyden ja nopeuden vuoksi aikataulussa ei pysyttäisi. Junan kori on terästä, ja siinä on SIG-telit, joiden ajo-ominaisuudet eivät ole erityisen hyvät. Tämä ilmenee junan kulkiessa tärisevänä ja heiluvana kyytinä. Talvella junassa on ollut lähinnä paineilmalaitteiden jäätymisongelmia. Liukkailla keleillä liikkeellelähtöä haittaa hiekoituslaitteiden puuttuminen. Tämän takia junien on ollut etenkin syksyisin toisinaan hankalaa pysyä lähiliikenteen tiukoissa aikatauluissa.
Tulevaisuus
pienoiskuva|Sm1-yksikkö 6001/6201 entisellä [[Hyvinkään konepajalla kesäkuussa 2020. Ikkunoilla olevissa lapuissa lukee ”Museointivaraus / Suomen Rautatiemuseo. Ei saa romuttaa”.]] Ensimmäinen hylätty Sm1-yksikkö 6008/6208 vaurioitui 2009 Riihimäellä vaihtoliikkeen mentyä pitkäksi ja junan ajettua raiteensulun yli, eikä sitä korjattu enää takaisin ajokuntoon. 6008/6208 seisoi jonkun aikaa VR:n Hyvinkään konepajalla, jossa sitä pidettiin varaosalähteenä vielä käytössä oleville sarjansa junille. Se hylättiin lokakuussa 2009 ja on sittemmin romutettu. Lokakuuhun 2014 mennessä kaikki jäljellä olevat Sm1-junat yksikköön 6021/6221 saakka poistettiin liikenteestä, ja osa yksiköistä siirrettiin varaosalähteiksi Hyvinkään konepajalle ennen siirtymistä romutukseen.
Liikenteestä poistetut yksiköt seisoivat pitkään Ilmalan varikolla, mutta kalusto siirrettiin kesä–lokakuussa 2016 Joensuun ratapihalle ja Hyvinkään konepajalle seisomaan Ilmalan ratapihalta tilantarpeen vuoksi. Sm1-yksiköt siirrettiin Joensuun ratapihalta huhti–toukokuussa 2021 Pieksämäelle romutukseen. Sm1-yksiköitä on romutettu 48 kappaletta, eli kaikki paitsi vaunuparit 6001/6201 ja 6035/6212, jotka aiotaan säästää rautatiemuseolle. .
Ylitornion rautatieasema
Ylitornion rautatieasema on Suomen rataverkolla rataosalla Tornio–Kolari sijaitseva rautatieasema. Se sijaitsee Ylitornion kunnan keskustaajamassa, noin 62 kilometriä pohjoiseen Tornion rautatieasemalta. Liikennepaikalla on ainoastaan henkilöliikennettä. Ylitornion rautatieasema avattiin liikenteelle 1927.
Ylitornion alkuperäinen asemarakennus vuodelta 1927 oli todennäköisesti Thure Hellströmin suunnittelema, kuten muutkin Tornion ja Kaulinrannan välisten asemien rakennukset. Alkuperäinen asemarakennus on purettu, ja nykyisin Ylitorniolla on enää yksinkertainen seisakekatos.
Seppo Loponen
Seppo Loponen on suomalainen kirjallisuuden suomentaja. Hän on suomentanut muun muassa eteläafrikkalaisten kirjailijoiden teoksia.
Mainingin koulu
Mainingin koulu on yhtenäinen peruskoulu Espoon Kivenlahdessa. Koulua käy noin 620 oppilasta (2021).
Mainingin koulussa on luokat 1–9, ja koulun vieressä on päiväkoti. Musiikkipainotus on luokilla 3-9 ja tanssipainotus luokilla 7-9. Koulun rehtorina toimi pitkään Martti Repo, myöhemmin Erkki Asplund joka jäi eläkkeelle vuonna 2008. Rehtorina toiminut Rolf Malmelin jäi myös eläkkeelle vuonna 2017. Nykyisin rehtorina toimii Eero Kling.
Arkkitehti Osmo Lapon suunnittelema Mainingin koulu on valmistunut 1974, jolloin se oli ensimmäisiä peruskoulu-uudistuksen mukaisella tilaohjelmalla suunniteltuja koulurakennuksia. Vuonna 2017 julkaistun Espoon koulurakennusten inventointiraportin mukaan se on rakennushistoriallisesti arvokas koulurakennus, joka edustaa suunnittelijansa uranuurtavaa kouluarkkitehtuuria, mutta myöhemmät muutokset ovat vähentäneet koulun rakennustaiteellista arvoa. Koulua peruskorjaus valmistui syksyksi 2015.
Maininki on musiikki- ja tanssipainotteinen ja koulua ovat käyneet muun muassa Teemu Selänne, Juha Ylönen, muusikko-säveltäjä Kerkko Koskinen, sekä Kerkon lisäksi Ultra Bra -yhtyeessä vaikuttaneet laulaja Arto Talme, sekä basisti Tommi Saarikivi. Lisäksi koulussa ovat opiskelleet mm. näyttelijä Ria Kataja, Raskasta Joulua idean isä ja soolokitaristi Erkka Korhonen, Lenni-Kalle Taipale, Joonas Konstig sekä High School Musical on Stagessa näytelleet Larissa Qvintus ja Jukka Nylund.
Koulussa järjestetään vuosittain kolme konserttia, Severin Säpinät, Joulukonsertti ja Kevätkonsertti. Näiden lisäksi järjestetään kuutosluokkalaisten musikaali ja yhdeksäsluokkalaisten musiikki- ja tanssipainotuksen show.
Mainingin koulussa kasvatetaan eläviä kanoja. Kanat ovat lainassa läheiseltä Lassilan tilalta.
Basquiat
Basquiat on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelämäkertaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Julian Schnabel. Elokuva keskittyy kertomaan postmodernin taiteilijan Jean-Michel Basquiatin elämästä.
Elokuvassa Basquiatina nähdään Jeffrey Wright ja David Bowie esittää Basquiatin ystävä ja oppi-isä Andy Warholia. Oikeiden henkilöiden lisäksi mukana on myös muutamia fiktiivisiä hahmoja.
Schnabelin taide elokuvassa
Ohjaajana Schnabelin on usein nähty laittavan itseään elokuviinsa lisäämällä juoneen fiktiivisen henkilön, Albert Milon (Gary Oldman), jonka hahmo perustuu Schnabeliin itseensä. Schnabel jättää elokuvaan itseään myös lisäämällä siihen oman äitinsä, isänsä ja tyttärensä Albert Milon perheenä. Schnabel itse on tarjoilija.
"Basquiat" oli ensimmäinen kaupallinen esitys taiteilijasta. Jean-Michel Basquiat kuoli 12.8.1988 heroiinin yliannostukseen. Hän oli ollut riippuvainen kokaiinista ja heroiinista. Schnabel ja hänen studioavustajansa Greg Bogan tekivät maalauksia "Basquiatin tapaan" elokuvaa varten. .
Kritiikki
Janet Maslin The New York Timesissa kutsui elokuvaa "arkailemattomaksi, huomiotakiinnittäväksi ja enemmän kuin vähän helpoksi, tyylikkäältänäyttäväksi elokuvaksi ilman konnektiivista verkkoa, joka olisi antanut sille todellista syvyyttä". ”
Musiikki
Seuraavat laulut tulevat elokuvassa järjetyksessä.
Ecco
thumb|Ecco-myymälä Ruotsin [[Tyresössä.]] Ecco Sko A/S on tanskalainen jalkinevalmistaja. Yrityksen on perustanut Karl Toosbuy vuonna 1963. Hän osti tyhjäksi jääneen tehtaan ja alkoi valmistaa naisten jalkineita Venus-tuotemerkillä.
Leikarit
Leikarit on kansanmusiikkiyhtye pääkaupunkiseudulta. Yhtye aloitti vuonna 1975.
Ecco
Ecco-kenkiä myydään 3 000 myymälässä ympäri maailmaa, ja niitä valmistetaan noin 12 miljoonaa paria vuodessa. Yrityksen omistaa nykyisin perustajan tytär Hanni Toosbuy Kasprzak.
Eccolla on omia nahkatehtaita Alankomaissa, Portugalissa, Indonesiassa ja Thaimaassa. Ne myyvät kolmanneksen tuotannostaan muille valmistajille. Jalkineet valmistetaan pääosin Slovakiassa, Japanissa, Kyproksella, Thaimaassa, Indonesiassa, Portugalissa, Kiinassa ja Intiassa. Osan kenkätehtaista omistaa Ecco, osa toimii sopimusvalmistajina.
Ecco tuli 1970-luvun lopulta alkaen tunnetuksi erityisen mukavista kengistään. Ensimmäinen malli oli nimeltään Ecco Joke. Se oli tehty vaaleanruskeasta pehmeästä nahasta, sen kärki muistutti louferia tai purjehduskenkää, ja sen paksuun pohjaan oli kohokuvioitu Ecco-logo. Sitä seurasivat Ecco Free- ja Ecco Time -mallit. Vuonna 1980 Joke-mallia oli valmistettu jo miljoona paria ja seuraavana vuonna, jolloin lanseerattiin tenniskenkää muistuttava Ecco Soft -malli, jo kaksi miljoonaa paria.
Sittemmin Eccon kenkämallisto on laajentunut monenlaisiin tyyleihin. Ecco-kengät kuuluvat ylempään hintaryhmään, ja niiden päämarkkinat ovat Länsi-Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa.
Laplacen demoni
thumb|Matemaatikko Pierre-Simon Laplace.
Laplacen demoni on ranskalaisen matemaatikon ja tähtitieteilijän Pierre-Simon de Laplacen (1749–1827) kuvailema hypoteettinen olento, johon hän kiteytti mekanistisen luonnonfilosofian maailmankuvan. Mekaniikan mukaan maailmaa voitiin tarkastella jättiläismäisenä, ehdottoman lainalaisena kellokoneistona, jonka kaikkien osasten tarkat paikat ja nopeudet voitiin täsmällisesti tietää ja määritellä.
Teoksessaan "Taivaan mekaniikka" hän luonnehti mekaanis-determinististä maailmankuvaansa näin:
Tällainen kuviteltu olento, Laplacen demoni, pystyisi siis ennustamaan tulevaisuuden yhtä hyvin kuin kertoa menneisyydenkin, jos se tuntisi kaikki maailmankaikkeudessa vaikuttavat voimat ja kappaleiden sijainnin tietyllä ajanhetkellä.
Myöhemmin tutkijat ovat kuitenkin päätyneet käsitykseen, ettei Laplacen kuvitelma ole toteutettavissa. Ensinnäkin maailmankaikkeuden tavaton suuruus ja atomien tavaton pienuus tekevät käytännössä mahdottomaksi mitata kaikkien kappaleiden ja hiukkasten sijainnit ja liikkeet niin tarkoin, ettei epävarmuustekijöitä jäisi. Vaikka se olisi mahdollista, laskut eivät päättyisi koskaan. Lisäksi kvanttimekaaninen Heisenbergin epätarkkuusperiaate ja siihen liittyvä Max Bornin todennäköisyystulkinta viittaavat siihen, ettei Laplacen deterministinen maailmankuva ole periaatteessakaan oikea, vaan hiukkastason tapahtumissa esiintyy aitoa satunnaisuutta.
Bruno Giacomelli
Bruno Giacomelli (s. 10. lokakuuta 1952 Poncarale, Italia ) on entinen italialainen kilpa-autoilija.
Hän voitti kilpailu-urallaan Britannian Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1976 ja Formula 2 -sarjan mestaruuden vuonna 1978. Formula ykkösissä Giacomelli debytoi vuonna 1977. F1-urallaan hän saavutti yhden palkintosijan Las Vegasin GP:ssä 1981 ja paalupaikan Itä-Yhdysvaltain GP:ssä 1980 sekä 14 MM-pistettä. Giacomelli saavutti kuusi pistesijaa ensimmäisen Argentiinan GP:ssä 1980 ajamalla viidenneksi.
Formula 1 -ura
Giacomelli aloitti F1-uransa McLaren-tallissa kaudella 1977, jolloin hän ajoi vain yhden kilpailun. Seuraavalla kaudella McLaren antoi hänellä mahdollisuuden ajaa viidessä kilpailussa, mutta niissä ei suurta menestystä tullut.
Kaudella 1980 Giacomelli ajoi uransa ainoaksi jääneen paalupaikan Yhdysvalloissa, mutta itse kilpailussa hän joutui keskeyttämään. Kauden muita kohokohtia olivat pistesijat kahdesta kilpailusta. Seuraavalla kaudella Giacomelli ajoi uransa ainoan palkintosijan sijoittumalla kolmanneksi Las Vegasin GP:ssa.
Giacomelli palasi takaisin Formuloihin vuonna 1989, jolloin hän toimi Leyton Housen testikuljettaja. Seuraavalla kaudella hän sai kuljettajan paikan Life-tallista, mutta sen kalusto osoittautui heikoksi ja Giacomelli karsiutui kaikista osallistumistaan kilpailuista.
CART-ura
Giacomelli siirtyi Formuloista CART-sarjaan kausiksi 1984 ja 1985. Hänen parhaaksi sijoitukseksi jäi viides sija viimeiseltä kaudelta. CART-uran jälkeen hän siirtyi takaisin Formula ykkösiin.
Autoisku
pienoiskuva|oikea|Betonisia ajoesteitä [[Israelissa.]] Autoisku on kuorma-autolla tai muulla ajoneuvolla tehtävä terrori-isku, jossa ajoneuvo ajetaan väkijoukkoon tai rakennukseen. Se yhdistetään joskus autopommiin siten, että ajoneuvolla ajetaan väkijoukon yli ennen autopommin räjäyttämistä. Autoiskut ovat helppoutensa ja tuhovoimansa vuoksi yleistyneet 2000-luvulla samalla, kun monien muiden terrori-iskujen tekeminen on hankaloitunut. Autoja on helppo hankkia, eivätkä ne monien aseiden tavoin herätä helposti epäilyksiä. Autoiskuja voidaan torjua tehokkaasti vain metallisilla ja betonisilla ajoesteillä.
Hanna-Riikka Siitonen
Hanna-Riikka Siitonen (13. marraskuuta 1970 Helsinki – 23. heinäkuuta 2018 Helsinki ) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä, joka tuli tunnetuksi 1990-luvulla Taikapeili-yhtyeen toisena jäsenenä. Hän näytteli TV2:n sarjassa Uusi päivä. Koulutukseltaan Siitonen oli teatteritaiteen maisteri ja laulupedagogi.
Elämä ja ura
Siitonen aloitti pianon- ja viulunsoiton kuusivuotiaana Itä-Helsingin musiikkiopistossa. Myöhemmin hän kiinnostui myös tanssista ja teatterista ja hakeutui Kallion ilmaisutaidon lukioon. Hän jatkoi opiskeluaan Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa, josta valmistui laulunopettajaksi. Opiskelut jatkuivat Turun taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa vuonna 1993. Siitonen valmistui musiikkiteatteri-ilmaisun ohjaajaksi. Vuonna 1996 Siitonen pääsi Teatterikorkeakouluun ja valmistui vuonna 1998 teatteritaiteen maisteriksi.
Siitonen näytteli vuosina 2010–2018 Lisbeth "Lissu" Kanervaa Yle TV2:n Uusi Päivä -draamasarjassa.
Siitosen vanhemmat ovat viihdetaiteilija Matti "Fredi" Siitonen ja Helsingin kaupunginjohtajan virasta eläkkeelle jäänyt ylipormestari Eva-Riitta Siitonen. Hän oli naimisissa näyttelijä-ohjaaja Janne Virtasen kanssa. He olivat yhdessä vuodesta 2000 ja avioituivat kesäkuussa 2003. Heillä on yksi tytär, Vieno Virtanen (s. 2006), joka on myös näytellyt Uudessa päivässä.
Siitonen sairasti vuodesta 2000 lähtien kilpirauhassyöpää. Hän kuoli Terhokodissa Helsingissä heinäkuussa 2018.
Kokoelmalevyt
Levyllä kappale 1 "Suomiäidin pullolapset" ja kappale 14 "Kaardemummot" yhdessä Fredin kanssa, kappale 5 "Nainen on alaston ase" yksilölauluna sekä kappale 10 "Ilokatu" yhdessä Heikki Kinnusen kanssa.
Jarvis Cocker
Jarvis Branson Cocker (s. 19. syyskuuta 1963 Sheffield) on englantilainen muusikko, joka tunnetaan erityisesti johtamastaan Pulp-yhtyeestä.
Pulp
Jarvis Cocker perusti yhtyeen ystävänsä Peter Daltonin kanssa vuonna 1978 ollessaan 15-vuotias. Pulp ei kuitenkaan saavuttanut suuren yleisön suosiota pitkään aikaan. Yhtyeen kokoonpano muuttui jatkuvasti soittajien lähtiessä omille teilleen tai opiskelemaan. Cocker harkitsi useasti myös yhtyeen lopettamista.
Yhdeksänkymmentäluvun alussa Pulp teki levytyssopimuksen Island Recordsin kanssa. Ensimmäiset Island Recordsin julkaisemat singlet "Do You Remember the First Time?" ja "Lipgloss" nousivat kohtalaiseen listamenestykseen. Varsinainen studioalbumi His 'n' Hers nousi yhdeksänneksi Britannian listalla.
Vasta vuonna 1995 julkaistu Different Class nosti Pulpin suosionsa huipulle. Single "Common People" nousi listalla sijalle kaksi. Pulp julkaisi ennen hajoamistaan vielä kaksi albumia This Is Hardcore ja We Love Life. Yhtye palasi vuonna 2011 yhteen ja suoritti seuraavan vuoden kuluessa useita festivaaliesiintymisiä.
Pulpin jälkeen
Vuonna 2002 Cocker perusti ystävänsä Jason Bucklen kanssa yhtyeen Relaxed Muscle. He eivät esiintyneet omilla nimillään, vaan käyttivät nimiä Darren Spooner ja Wayne Marsden. Tarinan mukaan he olisivat tavanneet suorittaessaan yhdyskuntapalvelua rangaistuksena murrosta.
Ikonoklasmi
thumb|Pyhien henkilöiden kasvot on hakattu pois. Esimerkki kristillisestä ikonoklasmista Utrechtin Katedraalissa Hollannissa. Ikonoklasmi eli kuvakielto tai kuvainraasto on uskonnollisten, poliittisten tai muiden kuvien, symbolien ja muistomerkkien tuhoamista tai niiden kieltämistä. Ikonoklasti on henkilö, joka turmelee kuvia, kuvainraastaja. Vastakohta ikonoklasmille on ikonolatria eli kuvainpalvonta, jota kutsutaan myös idolatriaksi. Silloin kun symbolit ovat omia, uskonnollisia kuvia arvostavat ja kunnioittavat ovat ikonoduuleja eli kuvain kunnioittajia.
Jarvis Cocker
Pulpin jälkeen
Pitkään odotettu sooloalbumi Jarvis julkaistiin marraskuussa 2006. Kriitikoiden ylistämä albumi nousi Britannian listalla sijalle 37. Cockerin toinen soololevy Further Complications ilmestyi toukokuussa 2009.
Ikonoklasmi
Yleistä
thumb|Koristeltu konsoli Bad Hersfeldin kirkossa Saksassa... thumb|...ja kuva toisesta konsolista samassa kirkossa. Koristeet poistettiin kalvinistisen ikonoklasmin aikana. Ikonoklasmia on esiintynyt eri syistä useissa historian vaiheissa. Tavallisin esimerkki ikonoklasmista lienee Bysantin valtakunta, jossa 700- ja 800-luvuilla ikonoklastit halusivat tuhota uskonnollisia patsaita ja kuvia eli ikoneja, joita he pitivät Raamatun kieltäminä jumalankuvina. Syyksi on esitetty islamin vaikutus, koska islam kieltää kuvien tekemisen. Toiset historioitsijat väittävät, että asiaa on liioiteltu, ja kyseessä olisi ollut vain palvonnan kohteeksi joutuneiden kuvien (Neitsyt Maria ja Jeesus) poistaminen yleisön saatavilta.
Jarvis Cocker
Pulpin jälkeen
Cocker asui pitkään Pariisissa vaimonsa ja poikansa kanssa, mutta asuu nykyään East Sheenissä, Lontoossa.
Ikonoklasmi
Yleistä
Ikonoklasmi voi olla uskonnollista tai poliittista. Laajimmin ikonoklasmi koskee myös muita kuin uskonnollisia kuvia. Uskonnollinen perustelu on usein se, että halutaan estää kuvainpalvonnan tai idolatrian syntyminen, jota esimerkiksi joissakin kristinuskon suuntauksissa on pidetty taikauskona (kts. Idoli eli jumalankuva). Ikonoklasmi on usein seurausta saman uskonnon eri lahkojen välisistä erimielisyyksistä. Bysantin kaksi kuvariitaa olivat epätavallisia, koska niissä pääasiassa väiteltiin kuvien käytöstä, eikä kiista ollut seurausta laajemmista näkemyseroista.
Jarvis Cocker
Pulpin jälkeen
Cocker esiintyi vuoden 2005 elokuvassa Harry Potter ja liekehtivä pikari velhoyhtye Kohtalottarien laulajana, ja toimi Wes Anderson in ohjaamassa Fantastic Mr. Fox -animaatiossa ääninäyttelijänä. Lokakuussa 2011 Faber julkaisi Cockerin laulunsanoista koostetun kirjan Mother, Brother, Lover: Selected Lyrics.
Ikonoklasmi
Yleistä
Kristinuskossa ikonoklasmi perustuu Mooseksen kirjoista löytyvään kymmeneen käskyyn, joiden joukosta toinen käsky sisältää kuvakiellon. Se on kuitenkin myöhemmin usein sivuutettu, ja esimerkiksi Martti Luther täydensi käskyt kymmeneksi jakamalla viimeisen käskyn kahtia. Toinen käsky kuuluu toisessa Mooseksen kirjassa seuraavasti (käskyt esiintyvät toiseen kertaan myös viidennessä Mooseksen kirjassa kohdassa 5:6–21): Osittainen ikonoklasmi tarkoittaa kuvan tai veistoksen turmelemista vain osittain. Antiikin Egyptin hallitsijan patsaalta saatettiin hakata vain nenä irti, koska tällä tavalla veistoksen esittämän henkilön aisteja ajateltiin voitavan vahingoittaa ja näin tuhota kuvattu henkilö. Mosaiikkeja tuhottiin 700-luvulla Jordaniassa samalla tavalla.
Bysantin kuvariidat
Bysantin aikana ikonoklasmista tuli ankaran poliittisen väittelyn aihe. Ensimmäinen ikonoklastinen kausi eli kuvariita alkoi keisari Leo III:n aikana 726, kun hän kielsi Jeesusta ja pyhimyksiä esittävien ikonien käytön. Kuvariita päättyi Seitsemännen ekumeenisen kirkolliskokouksen jälkeen vuonna 787. Kirkolliskokous päätti, että kuvia sai kumartaa ja suudella, mutta ei osoittaa niille jumalallista kunnioitusta.
Toisen kuvariidan pani alkuun keisari Leo V vuonna 813, ja se päättyi Theofiloksen kuoleman jälkeen vuonna 843, jolloin aiempi päätös kuvien kunnioittamisesta tuli lopullisesti hyväksytyksi. Tutkijat ovat arvelleet ikonoklasmin päättyneen siksi, että vaikka kuvat ja patsaat oli poistettu kirkoista, ikoneja oli säilynyt runsaasti kodeissa. Kuvat olivat suosittuja ja ne katsottiin myös tehokkaiksi keinoiksi harjoittaa jumalanpalvelusta.
Muslimien ikonoklasmi
thumb|Muhammed tuhoaa jumalankuvia Kaabassa, Mekassa. L'Histoire Merveilleuse en Vers de Mahomet, 1000-luku Kuvien piirtäminen on ollut kiellettyä islamissa alusta asti eli siitä pitäen, kun islamilaista kirjallisuutta alkoi 800-luvulla ilmestyä. Kuvien teko kielletään useissa haditheissa, jotka on julkaistu islamin arvovaltaisimmassa hadith-kokoelmassa, kuuden kirjan joukkoon kuuluvassa teossarjassa Sahih al-Bukhari, joka koottiin 800-luvulla.
Yleensä muslimiyhteiskunnat ovat välttäneet elollisten olentojen (eläinten ja ihmisten) kuvaamista pyhissä paikoissa, kuten moskeijoissa ja madrasoissa. Esittävän kuvan vastustaminen ei perustu Koraaniin, vaan Muhammedista kertovaan 800-luvun hadith -kirjallisuuteen. Kuvakielto ei ole aina laajentunut maallisille alueille, ja muslimien taiteessa on paikoin säilynyt myös figuratiivisen eli esittävän kuvaesityksen perinteitä. Osmanien valtakunnassa kukoisti persialaisten vaikutteiden pohjalta miniatyyrimaalaus, jossa uskallettiin kuvata ihmisiä ja jopa profeetta Muhammedia, ja joskus jopa profeettaa ilman kasvohuntua.
Näkemyksiä 1900-luvulla
1900-luvun alussa kirjoittanut imaami Abd al-Ghaffar vahvisti, että islamin kuvakielto on äärimmäisen ehdoton, ja kuvien piirtäminen lukeutuu suuriin synteihin. Abd al-Ghaffarin mukaan kuvakielto johtuu siitä, että kuvantekijä matkii teollaan Jumalan luomistyötä. Erään hadithin mukaan tämä selitys kuultiin itseltään profeetta Muhammedilta. On siis väärinkäsitys, että kuvakielto johtuisi vain siitä, että kuvia ja patsaita on aikaisemmin palvottu epäjumalina. Kuvien tekemisen ohella myös niiden esillä pitäminen ja käyttäminen on synti. Ratkaisevaa on kuitenkin tarkoitus. Seuraavassa on esimerkkejä islamilaisista ratkaisuista.
Saudi-Arabiassa on tuhottu myös nykyajalla islamilaisia muistomerkkejä, kuten historiallisia rakennuksia, joita maan wahhabistinen suuntaus on pitänyt mahdollisen idolatrian kohteita.
Muiden uskontojen kuvat
Muslimit ovat tuhonneet muiden uskontojen näkyvää kuvaperintöä, vaikka dhimmi -lainsäädäntö sallii kirjan kansoille oman uskonnon harjoittamisen matalaa profiilia noudattaen niin sanotun "Umarin sopimuksen" mukaisesti.
Beeldenstorm
Protestanttisen reformaation aikana esiintyi ikonoklasmia. Jotkut reformaattorit, varsinkin Andreas Karlstadt, Ulrich Zwingli ja Jean Calvin rohkaisivat uskonnollisten kuvien tuhoamista vedoten kymmeneen käskyyn, joissa kielletään idolatria ja epäjumalankuvat. Veistoksia ja kuvia tuhottiin sekä spontaaneissa yksittäisissä hyökkäyksissä, että luvattomissa ikonoklastisissa mellakoissa. Hollanniksi kuvien tätä tuhoamista kutsutaan sanalla Beeldenstorm. Useimmiten kuvia siirsivät pois kuitenkin viranomaiset rauhallisesti uskonpuhdistuksen jälkeisissä Euroopan kaupungeissa ja seuduilla.
Ikonoklasmi Suomessa
Suomessakin kirkoista poistettiin runsaasti pyhäinkuvia. Luterilaisuus ei kuitenkaan kehittynyt täysin kuvakielteiseksi, sillä kuvia saatiin käyttää opetustarkoituksiin. 1500-luvun puisia kirkkoja ei ole säilynyt, mutta Isonkyrön kirkkoherran kivikirkkoonsa teettämä kirkon seinät kauttaaltaan peittävä raamattuaiheinen kalkkimaalaus vuodelta 1560 on säilynyt. Kirkkomaalauksia ei vieroksuttu seuraavillakaan vuosisadoilla, vaan esimerkiksi 1600-luvulla moni puukirkko koristeltiin kauttaaltaan raamatullisilla ja koristeaiheisilla liimavärimaalauksilla (muun muassa Pyhämaan Luodon kirkko). Myös runsaasti koristellut alttarilaitteet olivat suosittuja. Aiheet ja kuvaustavat osoittavat että yhteys keskiajan katoliseen ikonografiaan ei täysin katkennut. Suomessa keskiajan kivikirkkojen maalauksia kalkittiin peittoon eniten 1700-luvulla ja vielä 1800-luvun puolella. Tuhoamista perusteltiin esteettisin perustein, sillä keskiaikaisia maalauksia pidettiin tuohon aikaan kömpelöinä.
Talibanit 1996-2001
Massamittainen ja järjestelmällinen uskonnollinen kuvainraasto organisoitiin Afganistanissa vuosina 1996-2001. Lokakuussa 1997 Afganistanin valtaa pitävä Taliban-liike julisti kielletyksi kaikki elollisten olentojen kuvat. Kabulin virallisessa radiossa kehotettiin: "Kaikki kaupoissa, taloissa ja muualla seinillä riippuvat eläinten ja muiden elävien olentojen kuvat on tuhottava". Määräys koski radion mukaan myös ”eläviä olentoja esittäviä muovisia lasten leluja”. Helmikuussa 2001 Afganistanin Taliban-johtaja Mullah Mohammed Omar komensi sotilaitaan tuhoamaan kaikki maan veistokset. Näiden joukossa oli muinaismuistoina korvaamattoman arvokkaita, islamia edeltäviä buddhalaisia veistoshahmoja, seinämaalauksia ja arkeologisia kohteita. Talibanin aiheuttamaa tuhoa on myöhemmin yritetty korjata kansainvälisillä pelastustoimilla. Myös televisio, valokuvaus ja musiikki olivat kiellettyjä Talibanhallinnon aikana Afganistanissa.
Isis 2015
Keväällä 2015 sosiaalisessa mediassa levisi Isis-järjestön video, jossa museossa ja ulkona olevia patsaita ja reliefejä tuhotaan moukareilla. Tuhottujen esineiden on arvioitu olleen peräisin Mosulissa sijaitsevasta antiikin museosta. Osa tuhotuista patsaista on peräisin Mosulin lähellä olevasta muinaisesta Hatran kaupungista, joka on Unescon maailmanperintökohde. Unescon edustaja Irina Bokovan mukaan esineiden tuhoaminen rikkoo YK:n turvaneuvoston päätöslauselmaa. Aiemmin Mosulin ja Tikritin alueilla on tuhottu temppeleitä, kirkkoja ja arvokkaita käsikirjoituksia.
Videolla esiintyvä taistelija kertoo, että muinaiset veistokset tuhottiin kuvainpalvontana.
Vallan symbolien tuhoaminen
Iranissa tuhottiin niin sanotun islamilaisen vallankumouksen yhteydessä šaahin kuvat vuonna 1979. 1990-luvun vaihteessa Itä-Euroopassa ja entisessä Neuvostoliitossa poistettiin Neuvostovallan johtajien kuvia ja patsaita (katso Sosialistinen realismi). Jo aikaisemmin Neuvostoliitossa ja muissa sosialistisissa maissa oli poistettu Stalinin kuvia hänen kuolemansa jälkeen 1950-luvun lopun niin sanotun ”suojasään” aikana.
Aiheesta muualla
Εικονομαχία
Ystäväni Flicka
Ystäväni Flicka (My Friend Flicka) on Harold Schusterin ohjaama yhdysvaltalainen perhe-elokuva vuodelta 1943. Siinä Wyomingin maaseudulla asuva poika (Roddy McDowall) saa hoitaakseen vuoden vanhan tamman. Maatilan renki (James Bell) ehdottaa nimeksi Flickaa, jonka tietää tarkoittavan tyttöä ruotsiksi. Pojan vanhempia esittävät Preston Foster ja Rita Johnson. Elokuva perustuu Mary O’Haran vuonna 1941 ilmestyneeseen lastenkirjaan My Friend Flicka.
Hannu Virolainen
Hän on näytellyt uransa aikana Kouvolan Teatterissa 1971–76, Joensuun kaupunginteatterissa 1979–83 ja 1987–95 ja Vaasan kaupunginteatterissa 1983–87. Hannu Virolainen opiskeli Teatterikorkeakoulussa, mutta keskeytti sen vuonna 1969. Hän on käynyt myös teknillisen ammattikoulun.
Yksityiselämä
Virolainen on naimisissa ja hänellä on aiemmasta liitostaan kaksi lasta ja neljä lastenlasta.
Riccardo Drigo
thumb|Riccardo Drigo Riccardo Eugenio Drigo (30. kesäkuuta 1846 Padova – 1. lokakuuta 1930 Padova) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari, joka työskenteli useita vuosikymmeniä Venäjällä.
Drigo opiskeli musiikkia kotikaupunkinsa Padovan lisäksi Venetsiassa. Vuonna 1878 hän muutti Venäjälle, jossa hän loi elämäntyönsä. Drigo vietti useita vuosia työskennellen Pietarin keisarilliselle baletille ja oopperalle. 1910- ja 1920-luvuilla hän toimi balettitanssija Anna Pavlovan kiertueiden musiikillisena johtajana. Drigo palasi vuonna 1927 Padovaan, jossa hän kuoli vuonna 1930.
Drigo johti muiden muassa Pjotr Tšaikovskin Prinsessa Ruususen, Pähkinänsärkijän, Patarouvan ja Iolanthen sekä Aleksandr Glazunovin Raymondan ensiesityksiä. Hän myös sävelsi itse useita baletteja ja oopperoita.
Siiri Enoranta
Esikoisromaani Omenmean vallanhaltija (2009) oli ilmestymisvuonnaan ehdolla Finlandia Junior -palkinnon ja Kuvastaja-palkinnon saajaksi.
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon Enoranta on saanut kolmesti, teoksista Nukkuu lapsi viallinen (2010), Nokkosvallankumous (2013) ja Surunhauras, lasinterävä (2015).
Romaani Gisellen kuolema oli vuoden 2012 Runeberg-palkintoehdokas. Painajaisten lintukoto (2012) oli Kuvastaja-palkintoehdokas vuonna 2013 ja dystopiaromaani Nokkosvallankumous vuonna 2014. Nokkosvallankumous oli myös Topelius-palkintoehdokas.
Fantasiaromaani Surunhauras, lasinterävä valittiin vuonna 2015 Finlandia Junior -ehdokkaaksi. Palkintoraadin mukaan teos ”piirtää esiin kokonaisen maailman erilaisine maailmakatsomuksineen ja kulttuureineen”. Teos palkittiin Topelius-palkinnolla tammikuussa 2016. Se oli myös vuoden 2016 Kuvastaja-palkintoehdokas.
Fantasiaromaani Tuhatkuolevan kirous voitti vuonna 2018 lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon.
Devil Dog Road
Devil Dog Road on vuonna 2009 perustettu helsinkiläinen rockyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita rock-genren eri osa-alueilta sekä genren ulkopuolelta. Bändi aloitti kvartettina, mutta kokoonpano muuttui trioksi vuonna 2016. Bändin motto on "Keep Rock'n'Roll Alive".
Devil Dog Road on saanut nimen tienpätkästä, joka sijaitsee lähellä Williamsin kaupunkia Yhdysvaltojen Arizonan osavaltiossa. Historic Route 66:n varrella on opaste Exit 157 Devil Dog Road, joka ohjaa tälle alle puoli kilometriä pitkälle valtatien alittavalle tielle.
Devil Dog Road on julkaissut neljä kokopitkää äänitettä: Devil Dog Road (2014), Next Exit (2017), Drive And Out (2018) ja Keep Rock'n'Roll Alive (2021). Bändin nimeä kantava albumi äänitettiin Suomessa ja sen miksasi Davide Floreno. Masteroinnin teki Virtalähde Mastering. Next Exit ja Drive And Out albumit äänitettiin myös Suomessa. Molemmat albumit miksasi kitaristi-laulaja-tuottaja Eric “Roscoe” Ambel (muun muassa Joan Jett & the Blackhearts, Del-Lords, The Yayhoos) ja masteroi Mario Viele New Yorkin Brooklynissa USA:ssa. Kaikki pitkäsoitot on julkaistu fyysisenä äänitteenä vain cd-formaatissa.
Drive And Out albumilla on 14 omaa kappaletta ja musiikki kallistuu tällä levyllä enemmän klassisen hard rockin suuntaan. Juurevat perinteet paistavat edelleen läpi, mutta paino on tällä kertaa selvästi enemmän tarttuvien kertosäkeiden ja rytmikkään jyystön suunnalla. 1970-lukuiset ja aussirock vibat ja muut “Tukholma-New York”-akselin vaikutteet tuovat uutta kulmaa yhtyeen musiikkiin.
Keep Rock'n'Roll Alive albumin cd versiolla on 11 yhtyeen omaa kappaletta. Albumin tuottanut ja julkaissut Devil Dog Road itse ja tämän yhtyeen neljännen albumin miksasi ja masteroi ruotsalainen Ola Ersfjord. Madridissa päämajaansa pitävä Ola on työskennellyt aiemmin mm. Imperial State Electric, The Hellacopters, Lucifer, Tribulation, Grande Royale, Night Viper, jne. bändien kanssa. Albumin sessioissa äänitettiin myös kaksi bonusbiisiä, joista toinen on Lou Reedin kappale Rock and Roll, jonka on muiden muassa levyttänyt myös The Runaways.
Joulukuussa 2022 Devil Dog Road julkaisi digisingle nä uudelleen sovitetun cover-versio n Peer Günt yhtyeen klassikosta I Don't Wanna Be A Rock'n'Roll Star. Kappaleella perkussioita soittaa entinen Peer Günt rumpali Twist Twist Erkinharju, joka esittää myös pääosan kappaleen videossa, jonka ensiesitys nähtiin 15.12.2022 Soundi lehden sivuilla.
Diskografia
pienoiskuva|250x250px|Devil Dog Road (2014) kansi. Logo: Tom Slup.
Ville Valo & Agents
Ville Valo & Agents on Ville Valon ja Agentsin julkaisema studioalbumi vuodelta 2019. Albumi koostuu Rauli Badding Somerjoen kappaleista, ja se julkaistiin 15. helmikuuta 2019.
Albumilla on sekä hittejä että ennen levyttämättömiä Somerjoen kappaleita. Albumi nousi listaykköseksi sekä Suomen virallisella albumilistalla että fyysisellä albumilistalla.
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rauli Badding Somerjoki, ja sovittanut Esa Pulliainen, ellei toisin mainita.
Luettelo televisiosarjan Frendit jaksoista
right|300px David Cranen ja Marta Kauffmanin luoman tilannekomediasarjan Frendit esitys alkoi Yhdysvalloissa NBC:llä 22. syyskuuta 1994 ja Suomessa MTV3:lla 9. huhtikuuta 1996. Sarjan päähenkilöinä on kuusi New Yorkissa asuvaa ystävystä – Rachel Green (Jennifer Aniston), Monica Geller (Courteney Cox), Phoebe Buffay (Lisa Kudrow), Joey Tribbiani (Matt LeBlanc), Chandler Bing (Matthew Perry) ja Ross Geller (David Schwimmer) – ja sarjan keskeisinä tapahtumapaikkoina ovat Central Perk -kahvila ja kattohuoneisto, jossa sarjan päähenkilö Monica Geller asuu.
Ensimmäinen tuotantokausi (1994–1995)
Pääartikkeli: Frendit (1. tuotantokausi)
Toinen tuotantokausi (1995–1996)
Pääartikkeli: Frendit (2. tuotantokausi)
Kolmas tuotantokausi (1996–1997)
Pääartikkeli: Frendit (3. tuotantokausi)
Neljäs tuotantokausi (1997–1998)
Pääartikkeli: Frendit (4. tuotantokausi)
Viides tuotantokausi (1998–1999)
Pääartikkeli: Frendit (5. tuotantokausi)
Kuudes tuotantokausi (1999–2000)
Pääartikkeli: Frendit (6. tuotantokausi)
The Blazers
The Blazers oli vuosina 1962–1964 toiminut suomalainen rautalankayhtye, joka julkaisi kaksi singleä. Yhtye perustettiin Helsingissä vuonna 1962. The Blazers tuli kolmanneksi Linnanmäen kitarayhtyekilpailussa vuonna 1963..
Historia
The Blazers levytti 1963 kaksi rautalankasingleä PSO:n Parlophone-merkille. Yhtyeen ensilevytys oli 16.4.1963 taltioitu "Old Scars / Wooden Ring". 22.8.1963 The Blazers levytti singlen "Laakson ruusu / Metsäkukkia", joka jäikin sen viimeiseksi singleksi komppikitaristi Ilkka Nymanin ja rumpali Heikki Hännisen jouduttua seuraavana vuonna armeijaan. Radiosoittoa yhtyeen toinen levy ei saanut, koska eritoten kappaleen "Metsäkukkia" sovitus koettiin loukkaavana. 8.5.1963 yhtye esiintyi Tesvision ohjelmassa Nuorten tanssihetki.
Rantapihlan oli tarkoitus liittyä huhtikuussa 1964 The Boysiin. Eero Raittinen ja Boysin treenikämpän talon isännöitsijän poika Boka Backman rikkoivat kuitenkin vahingossa Rantapihlan kitaran niin pahasti, että sen kaula meni poikki. Uuden kaulan tulo Englannista kesti niin kauan, että Rantapihla jätti liittymättä yhtyeeseen.
The Blazers esiintyi myöhemminkin alkuperäiskokoonpanossaan aina silloin tällöin. Vuonna 1998 yhtye julkaisi Habitronics-levy-yhtiön kautta yhdessä Jussi Raittisen kanssa CD:n "The Blazers Featuring Jussi Raittinen: Living In Europe". Vuonna 2002 yhtye oli mukana kokoelmalevyllä "Twangy Guitars, Silky Strings Volume 4" (Twangsville). The Blazersin kappale "Old Scars" kuullaan myös elokuvassa ”Pidä huivista kiinni, Tatjana”, jonka Aki Kaurismäki ohjasi vuonna 1994.
Basisti Seppo Ihalainen kuoli vuonna 2009, soolokitaristi Heikki Rantapihla 2012 ja rumpali Heikki Hänninen 2015.
Diskografia
Singlet
Minialbumit
Kokoelmajulkaisut
Tulkarm
Tulkarm on kaupunki Palestiinalaishallinnon hallitsemalla Palestiinan Länsirannalla. Vuonna 2016 sen asukasluku oli arviolta 60 173.
Maantiede
Tulkarm kuuluu maantieteellisesti Länsi-Palestiinan rannikkotasankoon. Israeliin kuuluva satamakaupunki Netanya siajitsee noin 18 kilometriä Tulkarmista länteen ja toisessa suunnassa kohoavat Samarian kukkulat. Tulkarmin korkeus merenpinnasta on noin 105 metriä ja alue tunnetaan hedelmällisenä maatalousalueena.
Historia
thumb|vasen|Brittijoukot korjaavat rautatietä Tulkarmin rautatieasemalla vuonna 1918. Monet varhaiset muslimimaantieteilijät ja matkailijat eivät maininneet Tulkarmia teoksissaan lainkaan. Varhaisin varma maininta kaupungista on vasta vuodelta 1264-5, jolloin mamelukkihallitsija Baibars jakoi sen kahden emiirinsä kesken. Nimi Tulkarm on johdettu mahdollisesti arameankielisestä paikannimestä Tur Karma, jota on mahdollisesti käytetty nykyisestä Tulkarmista ennen arabian kielen leviämistä. Vuonna 1548-9 Tulkarmissa mainitaan olleen 190 kotitaloutta ja saman vuosisadan lopulla 156. Historialliset lähteet eivät muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta mainitse kaupunkia 1600- ja 1800-lukujen välillä.
Tulkarm alkoi kasvaa 1800-luvun lopussa. Vuonna 1892 siitä tehtiin Nabluksen sancakiin kuuluneen kazan hallinnollinen pääkaupunki. Osmanien valtakunnanasiapaperit ja matkailijoiden kertomukset antavat kuvan kasvavasta kaupungista, jonka rakennukset tehtiin kivestä ja vesihuolto saavutettiin putkilla. Kaupungin kautta kulki Lyddan ja Haifan välinen rautatie. Kaupungissa oli myös useita valtion viranomaistahojen rakennuksia, kuten kouluja ja ensimmäisen maailmansodan lopulla osmanien 8. armeijan päämaja. Tulkarmin asukasluku vuonna 1937 oli 6 000 ja Israelin itsenäisyyssodan jälkeen sen asukaslukua kasvattivat palestiinalaispakolaiset. Vuosien 1948 ja 1967 välillä kaupunki kuului Jordanian hallitsemaan Länsirantaan, jonka Israel miehitti kuuden päivän sodassa. Israel luovutti Tulkarmin hallinnon Palestiinalaishallinnolle maaliskuussa 2005. Israel vetäytyi kaikkiaan viidestä palestiinalaiskaupungista ja Tulkarm oli aikajärjestyksessä Palestiinalaishallinnolle luovutetuista kaupungista toinen heti Jerikon jälkeen.
Väestö
Vuoden 2016 arvion mukaan Nabluksen asukasluku oli 60 173. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 50 838. Tulkarmin väestön valtaosa on sunnimuslimeja, mutta kaupungissa on myös pieni kristitty vähemmistö. Tulkarmin pakolaisleiri on perustettu vuonna 1950 ja sen vain noin 0,18 km² kokoisella alueella asuu yli 21 000 palestiinalaista.
Kapverdenkiitäjä
Kapverdenkiitäjä (Apus alexandri) on pieni tervakiitäjien sukuun kuuluva kiitäjä. Lajin nimesi Ernst Hartert 1901 englantilaisen lintutieteilijän Boyd Alexanderin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 13 cm ja siipien kärkiväli 34–35 cm, eli se on huomattavasti tervapääskyä pienempi. Höyhenpuku on tumman harmaanruskea, ainoastaan kurkussa on vaalea laikku. Pyrstönkärjen lovi on matala. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Ekologisesti laji vastaa Kanariansaarilla elävää madeirankiitäjää (Apus unicolor).
Esiintyminen
Nimensä mukaisesti laji elää vain Kap Verden saarilla Afrikan länsirannikolla. Siellä se pesii vain seuraavilla saarilla: Santiago, Fogo, Brava, Santo Antão ja São Nicolau. Laji on paikallisesti yleinen ja sen kanta on elinvoimainen.
Lisääntyminen
Pesä rakennetaan kallionhalkeamaan tai -koloon ja se voi sijaita 1600 metrin korkeudessa. Voi pesiä myös talojen kattorakennelmiin. 2-munaisia pesyeitä on tavallisesti 2 maaliskuulta alkaen.
Ravinto
Ilmameren hyönteisplankton.
Tatjana Nikolajeva
Tatjana Petrovna Nikolajeva (4. toukokuuta 1924 Bežitsa, Brjanskin alue, Neuvostoliitto – 22. marraskuuta 1993 San Francisco, Yhdysvallat) oli venäläinen pianisti, säveltäjä ja musiikinopettaja.
Nikolajeva syntyi Brjanskin alueella Bežitsassa. Hän aloitti pianonsoiton 3-vuotiaana ja valmistui Moskovan konservatoriosta 1948 opettajinaan Aleksandr Goldenveizer (piano) ja Jevgeni Golubev (sävellys). Nikolajeva voitti vuonna 1950 Johann Sebastian Bachin kuoleman 200-vuotispäivän kunniaksi pidetyn pianokilpailun Leipzigissa. Hän tapasi Dmitri Šostakovitšin, joka omisti Nikolajevalle 24 preludia ja fuugaansa op. 87.
Nikolajeva opetti Moskovan konservatoriossa vuodesta 1959. Hänestä tuli professori 1965. Hän teki uransa aikana yli 60 levytystä, joihin kuuluu mm. Bachin ja Ludwig van Beethovenin teoksia. Hän teki myös kansainvälisiä konserttikiertueita.
Emerson Royal
Emerson Aparecido Leite de Souza Junior eli Emerson Royal (s. 14. tammikuuta 1999 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Tottenham Hotspuria. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Tatjana Nikolajeva
Nikolajevan kolmas levytys Šostakovitšin 24 preludista ja fuugasta voitti vuonna 1991 Gramophone-palkinnon. Hänen omiin sävellysteoksiinsa kuuluu pianokonsertto, trio pianolle, huilulle ja alttoviululle, preludeja sekä jousikvartetto.
Emerson Royal
Emerson aloitti ammattilaisuransa Ponte Pretassa, jossa hän debytoi Brasilian Serie A:ssa 2017. Hän siirtyi seuraavana vuonna Atlético Mineiroon, jossa pelasi 23 Brasilian pääsarjaottelua. Hän siirtyi Primera Divisiónin FC Barcelonaan 12 miljoonalla eurolla tammikuussa 2019, mutta jatkoi välittömästi saman sarjan Real Betisiin, joka maksoi Barcelonalle kuusi miljoonaa euroa. Hän pelasi Betisissä kaikkiaan 73 Primera Divisiónin ottelua, joissa teki neljä ja syötti kymmenen maalia. Eurooppa-liigassa hän käväisi kerran kentällä. Hän palasi Barcelonaan kesällä 2021 ja ehti pelata kolme Espanjan pääsarjaottelua, kunnes siirtyi saman vuoden elokuussa Englannin Valioliigan Tottenhamiin. Kahden ensimmäisen Spurs-kautensa aikana hän on pelannut 57 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut kahdeksan ja Konferenssiliigassa kolme ottelua.
Emerson pelasi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa ensimmäisen kerran maaottelussa Etelä-Koreaa vastaan marraskuussa 2019. Hän pelasi kolmessa ottelussa, mukaan lukien finaali, Brasilian hopeajoukkueessa Copa Américassa 2019. Kaikkiaan hän on pelannut kahdeksan maaottelua, joista kolme on ollut MM-karsintaotteluita.
Verano (yhtye)
Verano on saksalainen hands up- ja commercial trance -yhtye, johon kuuluvat Marco Stork (Marco Juliano) ja Stefan Richly (Stefan Rio). Yhtyeeseen kuului aiemmin myös D-Style (Dennis Nicholls), mutta hän erosi siitä.
Beat (yhtye)
Beat oli suomalainen syksyllä 1979 Turussa perustettu iskelmälauluyhtye. Yhtye edusti Suomea vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa ruotsinkielisellä kappaleellaan "Fri?" (säv. Jan Engblom, Kim Engblom, Tina Krause, san. Stina Engblom-Colliander ), joka sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle.
Armfelt
Armfelt (Armfeldt) on ruotsalaisperäinen aatelissuku, jonka jäseniä asuu myös Suomessa. Suku polveutuu talonpoika Lars Erikssonista, joka asui Frösönissä Norjan Jämtlandissa. Hänen poikansa Erich Larsson (k. 1659), joka toimi Inkerinmaalla ensin luutnanttina, myöhemmin kapteeniluutnanttina ja komendanttina, aateloitiin vuonna 1648 nimellä Armfält, ja vuonna 1650 suku introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 458. Hänen pojanpoikansa, kenraali Carl Gustaf Armfelt, ylennettiin vuonna 1731 vapaaherraksi, minkä vuoksi hänen jälkeläisensä introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 213. Vuodesta 1818 lähtien suku on ollut myös Suomen ritarihuoneessa. Suomessa suvusta on myös kreivillinen haara, sillä keisari Aleksanteri I korotti Gustaf Mauritz Armfeltin kreivin arvoon vuonna 1812. Ruotsin aatelinen sukuhaara sammui vuonna 1868, Suomen vapaaherrallinen sukuhaara jo vuonna 1839. Elossa ovat yhä Ruotsin vapaaherrallinen sekä Suomen aatelinen ja kreivillinen haara.
Beat (yhtye)
Vuonna 1980 Beat sijoittui jaetulle ensimmäiselle sijalle Kokkolassa järjestetyssä Nuorten Taidetapahtumassa. Kesällä 1981 yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä ”I’m Tired” / ”Every Day” osittain omakustanteena. Samana syksynä Beat sijoittui toiseksi Syksyn Sävelessä kappaleella ”Tulevaisuuden lapset”. Helmikuussa 1982 ilmestyi Beatin englanninkielinen debyyttialbumi A Hope For Peace Selecta-levymerkin kautta. Syksyllä 1985 yhtye esiintyi Syksyn Sävelen satoa -ohjelmassa esittäen kappaleen ”Suuri hiljaisuus”. Kevään 1988 Euroviisukarsinnoissa Beat lauloi Timo ja Jonna Tervomaan taustakuorona.
Vuonna 1990 Beat edusti Suomea Jugoslavian Zagrebissa pidetyissä Euro­viisuissa. Lopputuloksena oli viimeinen sija yhdessä Norjan kanssa. Viisu­karsinnoissa Beat yhdessä Kari Kuivalaisen ja Robin Wikmanin kanssa esitti toisenkin kappaleen, R.E.L.S.-ryhmän tekemän balladin ”Yön poika”. Tämä kappale esitettiin kuitenkin yhtyenimellä Robinson & Apollo 16. Kuivalainen ja Wikman olivat Beatin mukana myös ”Fri?”-kappaleella. Keväällä 1990 yhtyeen euroviisu julkaistiin singlenä, singlen B-puolella oli laulun englanninkielinen versio nimellä ”Free?”. Samoin yhtyeeltä ilmestyi uransa toistaiseksi viimeinen albumi Beat. Tämä jälkeen Beat keikkaili esiintyen muun muassa Ruotsissa, Neuvostoliitossa, Turkissa ja Unkarissa. Se osallistui vuonna 1991 Moskovan kansainväliseen laulukilpailuun, jossa sijoittui kolmanneksi. Beat lopetti toimintansa vuonna 1992 ja on sen jälkeen esiintynyt satunnaisesti.
Kokoonpano
Alkuperäiskokoonpano: Myöhemmin yhtyeessä olivat mukana myös kitaristi Anders Östling ja kosketinsoittaja Harri Rehnberg. Kim Engblom on kansanedustaja Janina Anderssonin puoliso. Harri Rehnberg työskentelee nykyisin pörssimeklarina New Yorkissa. Tina Krause (oik. Christina Krause) on kognitiotieteen emeritaprofessori Helsingin yliopistossa.
Over-Nite Sensation
Over-Nite Sensation on Frank Zappan ja The Mothersien vuonna 1973 julkaistu albumi. Sitä nauhoitettiin maaliskuusta kesäkuuhun vuonna 1973 kolmessa eri studiossa: Bolic Soundissa Inglewoodissa, Whitneyssä Glendalessa ja Paramountissa Los Angelesissa.
Albumia pidetään Zappan uran käännekohtana ainakin kaupallisessa mielessä. Levy oli huomattavasti helpommin lähestyttävä kuin aikaisemmat, muttei poikennut kuitenkaan liikaa Zappan aikaisimpien levyjen musikaalisesta haastavuudesta. Kaikki kappaleet ovat "vain" 3–6 minuutin mittaisia, eikä instrumentaaliraitoja ole. Kappaleilta löytää vaikutteita progressiivisesta jazz-rockista kuten myös funkista ja muista tyyleistä. Sanoitukset olivat surrealistisia ja parodisia, käsitellen seksiä ("Dirty Love", "Zomby Woof" ja "Dinah-Moe Humm") tai yhteiskunnallisia asioita ("I'm The Slime") jne. Albumin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat "Montana", "Dirty love", I'm the Smile" sekä "Dinah-Moe Humm"
Over-Nite Sensation ja seuraava albumi Apostrophe ('), jotka nauhoitettiin samojen muusikkojen kanssa, olivat yhteisessä käsittelyssä Classic Albums -sarjassa Eagle Rock Entertainmentilta. Kyseinen jakso nähtiin myös Suomessa Yle Teemalta.
Riitta-Stiina Päätalo
Riitta-Stiina Päätalo (o.s. Neulikko), tunnetummin Riitu Päätalo (8. helmikuuta 1896 – 7. heinäkuuta 1974) oli kirjailija Kalle Päätalon äiti. Hän esiintyy yhtenä tärkeimmistä henkilöhahmoista Päätalon omaelämäkerrallisessa Iijoki-sarjassa. Riitu oli naimisissa Hermanni Päätalon kanssa vuodesta 1913 saakka. He saivat kahdeksan lasta, josta yksi kuoli muutaman kuukauden ikäisenä.
Elämäkerta
Riitu Päätalo oli kotoisin Taivalkosken Metsäkylästä, josta joutui alle kymmenvuotiaana huutolaiseksi vanhempien kuoltua. Riitun täti opetti hänelle kuppauksen taidon, jota Riitu harjoitti koko elämänsä ajan. Mentyään naimisiin Hermanni Päätalon kanssa he asettuivat Jokijärvelle Mäkelän vanhaan meijerikamariin.
He siirsivät mökin 1920-luvun alussa ostamalleen Kallioniemen tilalle.
Riitu oli vanhoillislestadiolainen, joskin taipuvainen vapaamielisyyteen, eikä koskaan väittänyt olevansa täydellinen uskovainen. Hän poltti mielellään piippua. Luonteeltaan Riitu oli kaksijakoinen, usein raudanluja ja kova etenkin lapsilleen kun he olivat pieniä, toisinaan tuntemattomienkin ihmisten vastoinkäymiset saivat hänet pois tolaltaan. Etenkin toisen poikansa Mannen puukotuksen ja kuoleman jälkeen hän vaipui usein synkkyyteen ja saattoi itkeä pienestäkin asiasta. Toisaalta Riitu oli valoisa, eikä vaipunut epätoivoon edes miehensä vaikean mielisairauden aikana, jolloin perheen toimeentulo oli riippuvainen kunnan tuesta, Kallen metsätöistä sekä Riitun vähäisistä kuppausrahoista.
Riitu Päätalo uskoi, toisin kuin isä Hermanni, poikansa Kallen kirjailijanlahjoihin alusta alkaen, ja kannusti tätä kehittämään lahjaansa.
OpenGL
OpenGL (Open Graphics Library) on laitteistoriippumaton ohjelmointirajapinta interaktiivisen tietokonegrafiikan tuottamiseen. Se koostuu muutamasta sadasta funktiosta, joita voidaan käyttää monimutkaisten kolmiulotteisten mallien tai yksinkertaisten muotojen piirtämiseen. OpenGL on yleinen tietokoneavusteisessa suunnittelussa (CAD) ja muissa visualisoinneissa. OpenGL on myös käytössä videopeliteollisuudessa, jossa se kilpailee Microsoftin Direct3D:n kanssa.
OpenGL on tilakone joka koostuu asiakkaasta (client) ja palvelimesta (server). Asiakas on rakennettu CPU:lla ajettavaan OpenGL-rajapintaan ja palvelin tarkoittaa näytönohjaimen ajurin ohjaamia GPU:n varsinaisia suoritusyksiköitä. Käyttöjärjestelmän OpenGL-pino voi olla näytönohjaimen valmistajan tarjoama (kuten Windowsissa), erillinen komponentti (esimerkiksi Mesa 3D Linuxissa) tai osa käyttöjärjestelmää (OS X).