cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kemal Atatürk
Uudistukset
thumb|right|Mustafa Kemal Atatürkin hautajaiset vuonna 1938. Atatürk antoi Turkille uutta arvovaltaa kansainvälisellä kentällä sotilaallisilla ja poliittisilla saavutuksilla. Merkittävin ulkopoliittinen voitto oli Bosporinsalmen hallinta, jonka Turkki sai heinäkuun 1936 Montreux'n yleissopimuksella. Atatürk oli vielä suosittu turkkilaisten keskuudessa kuollessaan 1938 maksakirroosiin Dolmabahçen palatsissa, Istanbulissa.
Atatürkin seuraaja İsmet İnönü aloitti Atatürkin kuoleman jälkeen tähän kohdistuneen henkilökultin, joka on edelleen voimakas. Tasavaltalainen kansanpuolue pysyi vallassa vuoteen 1946, toisen maailmansodan jälkeisiin demokraattisiin uudistuksiin saakka.
Henkilökultti
Atatürkin vaikutus näkyy vieläkin julkisissa julisteissa ja kaikissa Turkin seteleissä. Istanbulin lentoasema on nimeltään Atatürkin kansainvälinen lentoasema ja Kultaisen sarven yli kulkeva silta on nimetty hänen mukaansa. Armeija on väittänyt suojelevansa kemalistista perintöä ja ideologiaa ottaessaan vallan 1960 ja 1980 tai kun se on pakottanut istuvan hallituksen luopumaan vallasta vuosina 1971 ja 1997.
Kemalin muistoksi rakennettiin vuonna 1941 Anıtkabirin mausoleumi Ankaraan. Mausoleumissa on lukuisia Kemalin henkilökohtaisia esineitä virka-autosta parranajovälineisiin. Turkin jokaisessa yliopistossa on hänen muistoaan kunnioittava muistonurkkaus ja jokaisessa kaupungissa on hänen mukaansa nimetty katu.
thumb|Atatürkin mausoleumi Ankarassa
Java ME
Java Platform, Micro Edition eli Java ME (edelliseltä nimeltään J2ME) on Sun Microsystemsin kehittämän Java-teknologian kevyehkö sovellusympäristö, joka on tarkoitettu sulautettujen ja ominaisuuksiltaan rajoitettujen laitteiden ohjelmointiin. Java SE -alustaan verrattuna yksi ohjelmoijan näkökulmasta merkittävimmistä eroista on Java ME:n rajoittuneemmat luokkakirjastot. Java ME on muutenkin supistettu pitäen mielessä resurssien rajoittuneisuus, joten esimerkiksi matkapuhelimien pelejä ohjelmoitaessa otetaan huomioon näytön ja näppäimistön rajoitukset.
Konfiguraatiot
Java ME on jaettu laitteiden suhteen kahteen konfiguraatioon. CDC on tarkoitettu verkkoon kytketyille laitteille, kuten jääkaapeille, televisioille, kommunikaattoreille. CLDC on tarkoitettu vielä rajoittuneemmille laitteille, kuten matkapuhelimille, kämmenmikroille jne.
Eräs huomionarvoinen seikka on, että CLDC 1.0 ei vaadi laitteistolta tukea liukuluvuille. CLDC 1.1 tuo kuitenkin ne ohjelmoijan käyttöön.
Profiilit
Java ME tukee niin kutsuttuja profiileja, joilla mahdollistetaan ohjelmointi tietynlaisille laitteille niin, että ne toimivat kaikissa kyseisen profiilin alaisissa laitteissa. Tällaisia profiileja ovat esimerkiksi MIDP, jota käytettäessä sovellukset ovat teoriassa ajettavissa kaikissa sitä tukevissa matkapuhelimissa.
MIDP
Useissa Nokian puhelimissa on käytetty MIDP-profiiliversioita 2.0 ja 2.1.
Virtuaalikone
Java ME -sovellukset (kuten Java SE) vaativat toimiakseen virtuaalikoneen. KVM (Kilo Virtual Machine) on Sunin virtuaalikone CLDC:n ja MIDP:n alle. KVM on kooltaan erittäin pieni, alle 100 kilotavun kokoinen virtuaalikone, ja siksi omiaan juuri Java ME:n kanssa käytettäväksi. Nimenomaan pienen kokonsa vuoksi Sun antoi virtuaalikoneelleen "etuliitteen" Kilo.
Turvallisuus
Turvallisuus on Java ME:ssäkin tärkeä asia. Vaikka Java SE sisältää hyvät turvaominaisuudet, ovat ne aivan liian raskaat Java ME:ssä käytettäviksi. Turvallisuusominaisuuksien pääpiirteisiin kuuluu niin sanottu "hiekkalaatikko", jossa ohjelmia ajetaan. Näin estetään ohjelmien pääsy tämän rajauksen ulkopuolisiin ominaisuuksiin, kuten esimerkiksi matkapuhelimissa GSM-koodekkiin. Tämän lisäksi kaikista suoritettavista luokista tarkistetaan, että ne ovat oikeaoppisesti toteutettuja. Sovellukset eivät voi myöskään viitata oman muistialueensa ulkopuolelle.
Madagaskarinkutoja
Madagaskarinkutoja (Foudia madagascariensis) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Madagaskarinkutojaa tavataan luonnonvaraisena kotoperäisenä Madagaskarissa. Lajia on kuvattu hyvin yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viktor Edvard Tallgrén
Viktor Edvard Tallgrén (13. heinäkuuta 1858 Turku – 13. toukokuuta 1891 Hanko) oli suomalainen juristi ja Hangon pormestari.
Tallgrén oli Hangon pormestarina vuodesta 1885 alkaen. Hän ampui mielenhäriöissä itseään asunnossaan Hangossa ja kuoli vammoihinsa muutamia tunteja myöhemmin toukokuussa 1891. Lehtitiedon mukaan Tallgrén oli kärsinyt jo jonkin aikaa hermosairaudesta.
Sirkka Norrlund
Sirkka Marjatta Norrlund (8. maaliskuuta 1943 Vaasa – 21. syyskuuta 2022 Vaasa) oli suomalainen pikajuoksija, viisiottelija ja pituushyppääjä. Hän saavutti ulkoradoilla yhteensä 23 Suomen mestaruutta, joista 12 peräkkäistä mestaruutta pika-aitamatkoilla. Norrlund edusti seuratasolla Vaasan Vasamaa.
Norrlund karsiutui Tokion 1964 olympialaisten 80 metrin aitajuoksun alkuerässä. EM-kilpailuihin hän osallistui kolmasti: Budapestissa 1966 hän karsiutui 80 metrin aitojen alkuerissä ja sijoittui viisiottelussa 13:nneksi. Ateenassa 1969 hän pääsi 100 metrin aitajuoksun loppukilpailuun ja sijoittui siinä kahdeksanneksi. Helsingissä 1971 hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä.
Luola-aukkohämähäkki
Luola-aukkohämähäkki eli luolahämähäkki (Meta menardi) on kookas, luolissa viihtyvä hämähäkkilaji. Suomen kansallisessa uhanalaisluokituksessa se arvioitiin vuonna 2000 erittäin uhanalaiseksi (EN) ja vuonna 2010 vaarantuneeksi (VU).
Luola-aukkohämähäkki on kookas, kauttaaltaan punaruskea tai kellanruskea hämähäkki. Sen ruumis on 10–17 mm pitkä ja naaraat ovat hieman koirasta kookkaampia. Lisäksi raajat ovat pitkät. Takaruumis on naaraalla melko pullea, koiraalla enemmän pitkänomainen. Siinä on tummia poikkijuovia ja usein kaksi laajaa, tummaa täplää. Eturuumis on ruskea ja silmien ympäriltä tummempi. Raajat ovat punaruskeat ja niissä on mustia poikkivöitä.
Nimensä mukaisesti laji elää luolissa, kellareissa ja tunneleissa. Yhteisenä piirteenä on elinpaikan pimeys, kosteus ja jatkuvasti nollan yläpuolella pysyvä lämpötila. Hämähäkki oleskelee lähellä kattoa ja pyydystää siellä liikkuvia selkärangattomia, etenkin tuhatjalkaisia ja kotiloita. Se kutoo laajan, läpimitaltaan 20–30 cm verkon, muttei käytä sitä aktiivisesti saalistamiseen. Saalistamansa eläimet se kuitenkin ripustaa roikkumaan verkosta. Hämähäkit parittelevat keväällä ja naaras munii kutomaansa pallomaiseen munakoteloon, jota se vartioi kuolemaansa saakka. Poikaset poistuvat munakotelosta kuitenkin vasta seuraavana keväänä. Osa poikasista jää alkuperäiseen elinpaikkaan ja osa poistuu sieltä etsimään uutta sopivaa luolaa. Aikuiset hämähäkit ovat valonarkoja, mutta poikaset hakeutuvat valoa kohti.
Luola-aukkohämähäkkiä tavataan laajalti Euraasiassa pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta. Suomessa sitä tavataan harvinaisena ainoastaan Ahvenanmaalla sekä Turun lähellä.
Run to the Hills
Run to the Hills on Iron Maidenin kappale albumilta The Number of the Beast, ja myös yksi yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Kappaleen tunnistaa tunnetusta rumpukompista. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen basisti Steve Harris.
Singlenä kappale julkaistiin 12. helmikuuta 1982. Singlen b-puolena on kappale "Total Eclipse", jota ei julkaistu The Number of the Beast albumilla. "Total Eclipse" lisättiin myöhemmin vuonna 1998 remasteroidulle The Number of the Beastin albumille. Singlen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 7.
Kappaleesta on julkaistu myös livesingle 2. joulukuuta 1985 ja kaksiosainen "Run to the Hills (live)" 11. maaliskuuta 2002. "Run to the Hills (live)" julkaisulla kerättiin rahaa MS-tautia sairastavan, yhtyeen entisen rumpalin Clive Burrin hyväksi.
Palkinnot ja coverit
"Run to the Hills" pääsi sijalle 27. VH1:n parhaiden metallikappaleiden listalla. Kappale on myös lumilautailupelissä SSX On Tour ja musiikkipelissä Rock Band. Kappaleesta on myös coveri Numbers from the Beast -albumilla. Kappaleessa laulaa Robin McAuley, kitaraa soittaa Michael Schenker & Pete Fletcher, bassoa Tony Franklin ja rumpuja Brian Tichy. Iron Maidenin naisita koostuva tribuuttiyhtye The Iron Maidens teki kappaleesta version debyyttialbumilleen The Iron Maidens: World's Only Female Tribute to Iron Maiden. Vuonna 2008 Sign tulkitsi kappaletta Maiden Heaven: A Tribute to Iron Maiden -tribuutilla, jonka julkaisi Kerrang!.
Eternium
Eternium on Diablon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2004. Se nousi Suomen albumilistan kolmannelle sijalle viikolla 4/2004.
Albumi alkaa kahdella katkelmalla Henry Theelin ”Rattaanpyörä”-iskelmästä. Kappale ”Read My Scars” julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin myös musiikkivideo.
Kappaleet
Sävellys ja sanoitus: Marko Utriainen ja Rainer Nygård.
Espoon Palloseura (jääkiekko)
Espoon Palloseura (EPS, virallisesti Espoon Palloseuran Jääkiekko ry) on vuonna 1970 perustettu espoolainen jääkiekkoseura. Jääkiekkojaostosta muodostettiin EPS Jääkiekko ry vuonna 1980. Jalkapalloa pelaa Espoon Palloseuran Jalkapallo. Toiminta on keskittynyt Espoonlahteen, missä sijaitsee kaksi jäähallia, kolme tekonurmikenttää, Espoon kaupungin omistama Forum-halli ja EPS:n hallinnoima harjoitushalli jääkiekkojunioreille.
EPS voitti kaudella 1988 C-nuorten SM-kullan.
Jääkiekon Suomi-sarjan hopeakauden 2000–2001 tilastot
runkosarja play-off
Bulgaria Eurovision laulukilpailussa
Bulgaria on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 2005 lähtien. Osallistuminen tuli mahdolliseksi Bulgarian liityttyä Euroopan yleisradiounioniin loppuvuodesta 2004.
Vuosina 2005 ja 2006 Bulgarian edustuskappaleet eivät selviytyneet finaaliin asti. Tähän mennessä paras sijoitus saavutettiin vuonna 2017, kun Kristian Kostov sijoittui kappaleellaan ”Beautiful Mess” toiseksi. Lisäksi kyseessä on kolmas kerta, kun maa on päässyt finaaliin asti. Vuosina 2008–2013 Bulgaria jäi finaalin ulkopuolelle.
Bulgaria on esittänyt kappaleensa neljä kertaa bulgarian kielellä vuosina 2007, 2010, 2011 ja 2013.
Kaksivaiheinen loppukilpailu
thumb|Bulgarian edustajat [[Elitsa Todorova ja Stojan Jankulov esittämässä kappalettaan vuoden 2007 kilpailun semifinaalissa.]] Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
thumb|Bulgarian edustaja [[Kristian Kostov esittämässä kappalettaan vuoden 2017 kilpailun harjoituksissa.]] Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Bulgarian antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2005, 2006 ja 2008–2013 Bulgaria ei selviytynyt finaaleihin, mutta sai äänestää niissä. Bulgaria ei osallistunut vuosien 2014, 2015 ja 2019 kilpailuihin.
Bulgarian saamat pisteet
Ainoastaan finaalissa saadut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2005, 2006 ja 2008–2013 Bulgaria ei selviytynyt finaaleihin. Bulgaria ei osallistunut vuosien 2014, 2015 ja 2019 kilpailuihin. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Elli Hiidenheimo
Sofia Elisabet (Elli) Hiidenheimo (o.s. Tavastähti, vuoteen 1905 Tawaststjerna; 19. tammikuuta 1883 Hämeenlinna – 19. joulukuuta 1950 Vihti) oli suomalainen köyhäinhoidon apulaistarkastaja sosiaaliministeriössä, kansanedustaja ja kirjailija.
Elli Tavastähden vanhemmat olivat filosofian tohtori, valtioneuvos Werner Nikolai Tawaststjerna ja Hilma Elisabeth Pesonius. Hänen puolisonsa vuodesta 1929 oli maanviljelijä ja kansanedustaja Artturi Hiidenheimo.
Elli Tavastähti toimi sosiaalihallituksen, myöhemmin sosiaaliministeriön köyhäinhoidon apulaistarkastajana vuosina 1918–1929. Kansanedustajana hän oli vuosina 1917–1922 ja uudelleen vuosina 1924–1927 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä ja kuului vuodesta 1918 Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään. Vuosina 1929–1942 Elli Hiidenheimo toimi maatilan emäntänä puolisonsa kunnallisneuvos Artturi Hiidenheimon kotitilalla Vihdin Oravalassa. Heidän muistoaan vaalii Elli ja Artturi Hiidenheimon säätiö.
Maskareenienkutoja
Maskareenienkutoja (Foudia eminentissima) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Maskareenienkutojaa tavataan Komoreilla, Mayottella ja Seychelleillä. Lajin populaation on arvioitu olevan 20 000–49 999 yksilöä. Sen kannankehitys on vakaa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Werner Strömmer
Werner Johan Samuel Strömmer (5. kesäkuuta 1847 Pielisjärvi – 18. elokuuta 1901 Uusikaarlepyy) oli suomalainen juristi ja Uudenkaarlepyyn pormestari.
Strömmerin vanhemmat olivat pitäjänapulainen Johan Jakob Strömmer ja Hilda Schlüter. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun alkeisoppilaitoksesta 1867 ja suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1876. Strömmer sai varatuomarin arvon 1880.
Getúlio Vargas
Getúlio Dornelles Vargas (19. huhtikuuta 1882 – 24. elokuuta 1954) oli Brasilian presidentti vuosina 1930–1945 ja uudelleen vuodesta 1951 itsemurhaansa 1954 asti.
Elämäkerta
Vargas syntyi varakkaaseen perheeseen. Nuorena hän pyrki armeijauralle, mutta jätti uransa armeijassa opiskellakseen lakimieheksi. Valmistuttuaan lakimieheksi 1907 hänet nimitettiin Porto Alegren piirisyyttäjäksi, jonka jälkeen hän eteni nopeasti osavaltion parlamenttiin.
Hänet valittiin liittovaltion kongressiin vuonna 1923 ja Rio Grande do Sulin kuvernööriksi 1928.
Vuonna 1930 Vargas lähti presidenttiehdokkaaksi. Hänellä oli vahvoja tukijoita, jotka ryhtyivät aseelliseen kapinaan, kun heidän ehdokkaansa hävisi. Vargas otti kuitenkin johdon kapinan onnistuttua ja hänet nimettiin väliaikaiseksi presidentiksi marraskuussa 1930. Hän yritti hallita demokraattisesti ja järjesti vaalit vuosina 1933 ja 1934. Vuonna 1934 hän vahvisti fasismista piirteitä saaneen perustuslain yhdessä kongressin kanssa. Työtä tekevät naiset ja 18 vuotta täyttäneet saivat äänioikeuden 1932.
Demokratia ajautui kuitenkin kaaokseen laman ja kesän 1932 São Paulon ”paulistojen” kapinan vuoksi. Vuoden 1934 jälkeen Vargas siirtyi politiikassaan oikealle ja liittoutui Plínio Salgadon johtamien Brasilian integralistien kanssa. Integralistit olivat saaneet vaikutteita Benito Mussolinilta ja Adolf Hitleriltä, jotka tukivat rahallisesti liikkeen puolisotilaallisia ”vihreäpaitoja”. Integralismin propaganda oli lainattu Euroopasta ja oli marxismia, liberalismia ja juutalaisia vastaan ja korosti nationalismia ja ”kristillisiä arvoja”. Integralistien lisäksi maassa oli merkittävä saksalaisten siirtolaisten kannattama kansallissosialistisen puolueen haaraosasto.
Vasemmiston tenentes, liberaalit, intellektuellit ja etenkin kommunistipuolue kääntyivät Vargasia vastaan vuoden 1934 jälkeen, mutta hän sai maan konservatiivien tuen. Vargas eliminoi aluksi kansallissosialistisen puolueen sen osoittauduttua uhkaksi maan itsemääräämisoikeudelle ja turvallisuudelle, ja sai myöhemmin tukahdutettua myös integralistit.
Vargas järjesti vallankaappauksen marraskuussa 1937, kun hänen kautensa lähestyi loppuaan, ja uusi perustuslaki esti häntä enää asettumasta ehdolle. Syynä käytettiin monien Euroopan maiden tapaan kommunistien uhkaa. 29. syyskuuta 1937 kenraali Dutra esitteli Vargasille kommunistien vallankaappaussuunnitelman ns. Cohenin suunnitelman tai Intentona Comunista, joka oli integralistien kehittelemä. Vargas julisti maahan sotatilan, hajotti kongressin, vaihtoi kuvernöörejä ja loi Estado Novona tunnetun hallinnon Portugalin Salazarin mallin mukaan.
Hän poltti osavaltioiden liput ja loi keskitetyn hallinnon fasististen esikuvien mukaan. Suuryritykset saivat suositumman aseman ja työntekijät kattavan sosiaaliturvan. Talouskasvuun pyrittiin kaikin hallituksen keinon. Maatalouden tukemiseen liittyi kotimaan kahvisadon lunastaminen kun se ei mennyt maailmanlaajuisen talouslaman aikana kaupaksi ulkomaille. Vuoden 1940 mennessä maassa poltettiin 60 miljoonaa säkkiä ylimääräistä kahvia. Viennin ja valuuttakurssien romahduksen vuoksi tuontia oli korvattava kotimaisella tuotannolla. Valtion avustuksella Brasilian teollistuminen käynnistyi nopeasti ja teollisuustuotanto kaksinkertaistui 1931–1936. Maa teollistui nopeasti, työvoima siirtyi kaupunkeihin ja se järjestettiin valtion valvomiin ammattiliittoihin. Saksasta tuli Brasilian puuvillan suurin ostaja ja sen kahvin ja kaakaon toiseksi suurin asiakas.
Puolueensa Ação Integralista Brasileiran kieltämisestä vihastuneet integralistit yrittivät kaappausta 11. toukokuuta 1938 valtaamalla presidentinpalatsin, mutta yritys jäi kauas onnistuneesta.
Vuonna 1940 aloitettiin viisivuotissuunnitelma raskaan teollisuuden, vesivoiman käytön ja rautateiden laajentamiseksi. Estado Novo kielsi lakot, mutta vastineeksi sääti yhden maailman edistyneimmistä työsuojasäädännöistä. Se ei kuitenkaan hyödyttänyt maatyöläisiä, joita brasilialaisista oli suurin osa. Lisäksi inflaation kiihtyminen vei voitot työläisiltä kapitalistien taskuihin. Maailmansodan aikana Brasilian tuotteet menivät hyvin kaupaksi, mutta ostajavaltiot eivät pystyneet toimittamaan teollisuustuotteita niiden vastineeksi, joten maa keräsi runsaat valuuttavarannot.
Toisen maailmansodan alkaessa Vargas oli ainakin henkisesti akselin puolella, mutta siirtyi liittoutuneiden puolelle viimeistään 1942 saksalaisten upotettua brasilialaisia laivoja. Brasilialaisia osallistui maihinnousuun Italiaan 1944 noin 25 000 miestä ja he kärsivät merkittäviä tappioita. Vargas pyrki saamaan liittoutuneilta kauppasopimuksia, investointeja ja Lend-Lease-apua. Diktatuurin vastustuksen kasvettua Vargas suostui vaaleihin ja perusti itse kaksi puoluetta, Sosiaalidemokraattisen puolueen ja (PSD) ja Työväenpuolueen (PTB). Vargas ilmoitti ettei itse asettuisi ehdolle, mutta tuki kannattajiaan, queremistas, jotka halusivat hänet ehdolle (verbistä ”querer”, ”haluta”). Armeija päätti kuitenkin mennä väliin, ja kenraalit Góies Monteiro ja Eurico Dutra syrjäyttivät Vargasin 29. lokakuuta 1945 ja pitivät vaalit ilman häntä. Pääpuolueiden presidenttiehdokkaiksi asettuivat kenraalit Eurico Dutra (PSD) ja Eduardo Gomez (UDN), joista kenraali Dutra hallitsi 1946–1951.
Takanami (1942)
Takanami (, ’korkea aalto’) oli keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä. Se laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1942 ja otettiin palvelukseen 31. elokuuta ensimmäisenä päällikkönään Ogura Masami.
Palvelus
Alus suojasi 27.syyskuuta – 7. lokakuuta 1942 joukkojenkuljetussaattuetta Saekista Rabauliin, jolloin sen miehistö pelasti 7. lokakuuta 279 eloonjäänyttä torpedoidulta kuljetusalus Naminouemarulta. Alus saapui 10. lokakuuta Trukille, jossa se liittyi Japanin 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 31. hävittäjäviirikköön.
Alus suojasi 13.–15. lokakuuta Kongōa ja Harunaa, jotka tulittivat Hendersonin Fieldiä. Alus suojasi 15.–16. lokakuuta Myōkōa ja Mayaa niiden tulittaessa Hendersonin Fieldiä. Alus kuului 26. lokakuuta amiraali Kondon osastoon Santa Cruz -saarten taistelussa. Se suojasi 3.–5. marraskuuta Susuyan ja Mayan Trukilta Shortlandsiin. Alus kuljetti 7. marraskuuta täydennysjoukkoja Guadalcanalille, jolloin se kärsi pieniä vaurioita ilmahyökkäyksessä.
Alus suojasi 13.–15. marraskuuta Guadalcanalin taistelussa saarelle matkaavaa joukkojenkuljetussaattuetta. Se osallistui 30. marraskuuta 1942 huoltotarvikkeiden kuljetukseen Guadalcanalille, kun sen taisteluryhmä kohtasi Yhdysvaltain laivaston risteilijöitä ja hävittäjiä (Tassafarongan taistelu). Takanami torpedoi USS Minneapolisin ja USS New Orleansin. Vihollisen tykkituli upotti Takanamin useita kilometrejä lounaaseen Savon saaresta, jolloin 197 miehistönjäsentä sai surmansa. Surmansa saaneiden joukossa oli viirikön komentaja Shimizu Toshio sekä aluksen päällikkö Ogura Masami. Alukselta pelastuneista 48 pääsi Guadalcanalille, jossa 19 joutui amerikkalaisten joukkojen vangeiksi.
Rabbe Stråhle
Stråhlen vanhemmat olivat tilanomistaja, kunnallisneuvos Erik Johan Stråhle ja Matilda Johanna Olsoni. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1874 ja suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1886. Stråhle sai varatuomarin arvon 1890.
Stråhle oli Porvoon pormestarina vuodesta 1892 alkaen. Hän kuoli kesäkuussa 1895 lyhyen sairauden jälkeen.
Kävelykeppi
pienoiskuva|Arkkidiakonin muotokuva, jossa mallilla kädessään kävelykeppi. [[Ilja Repin 1877, Tretjakovin galleria.]] thumb|Erityyppisiä kävelykeppejä. Kävelykeppi on liikkumisen apuna käytettävä kahvalla varustettu keppi, johon nojaamalla liikkuja voi siirtää osan vartalon painosta jaloilta kepin varaan. Vakavammissa yhden jalan vammoissa käytetään kahta kainalo- tai kyynärsauvaa. Kävelykeppiä tai matkasauvaa voidaan käyttää myös edessä olevan maan tai jään kantavuuden tarkastamiseen ennen sille astumista. Kävelykeppiä voidaan käyttää myös itsepuolustusaseena.
Historia
Miehet ryhtyivät kantamaan kävelykeppiä 1700–1800-luvulla miekan kantamisen sijaan. Sitä voitiin käyttää aseena, mutta se ei ollut tappava (jotkut kylläkin piilottivat ohuen miekan kävelykepin sisään). Ranskalainen taistelulaji la canne perustuu lyhyen kepin käyttöön aseena, ja englantilainen bartitsu kehitettiin erityisesti kävelykepeillä miekkailuun. 1800-luvun lopulla kehitetyssä japanilaisessa taistelutaidossa Uchida-ryū tanjōjutsussa käytetään länsimaista kävelykeppiä aseena miekkaa vastaan. Vuosikymmenien myötä kävelykeppi muuttui kuitenkin lähinnä herrasmiesten vaatekaapin osaksi.
Käyttö
Kävelykeppi tulee aina mitoittaa käyttäjänsä mukaan, ja sen vuoksi on olemassa myös pituudeltaan säädettäviä keppejä. Kepin pituuden ohella sen yläosan muotoilu, kämmenpohjaa tukeva malli, helpottaa keppiin tukeutumista. Kävellessä keppi pidetään vammattomalla puolella ja viedään yhtä aikaa tukea tarvitsevan jalan kanssa eteen askelta otettaessa. Hartioiden ja käsivarren rentouttaminen keppikävelyn tauoilla ennaltaehkäisee jännitystiloja, joita esimerkiksi voimakas keppiin nojautumisen tarve usein aiheuttaa.
Majulah Singapura
Majulah Singapura (Eteenpäin, Singapore) on Singaporen kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Zubir Said. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran Victoria Theatressa vuonna 1958 ja otettiin itsenäisen Singaporen valtion käyttöön vuonna 1965. Laulu on tarkoitettu laulettavaksi malaijin kielellä.
Sergei Volkov
Sergei Aleksandrovitš Volkov (, s. 1. huhtikuuta 1973 Tšuhujiv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti.
Volkov on koulutukseltaan Venäjän ilmavoimien hävittäjälentäjä ja sotilasarvoltaan kapteeni.
Volkov valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1997. Hän lähti lennolle Kansainväliselle avaruusasemalle Retkikunta 17:n komentajana Sojuz TMA-12 -lennolla 8. huhtikuuta 2008. Paluu samalla Sojuz TMA-12 -aluksella tapahtui 24. lokakuuta 2008. Hänen toinen lentonsa ISS:lle oli Sojuz TMA-02M, joka lensi 7. kesäkuuta 2011.
Volkov on kosmonautti Aleksandr Volkovin poika. Lennettyään avaruuteen 8. huhtikuuta 2008 Volkovista tuli ensimmäinen toisen polven avaruuslentäjä.
John Albert
John Albert (s. 19. tammikuuta 1989 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-joukkue Grizzlys Wolfsburgissa. Albert on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Elite Prospects -sivuston Erik K. Pirin mukaan Albert on kahden suunnan hyökkääjä, jolla on hyvät syöttötaidot ja visio. Piri pitää häntä myös hyvänä karvaajana laidassa pelatessaan ja kertoo Albertin laukauksen lähtevän nopeasti.
Seuraura
Albert aloitti jääkiekkoilun 3-vuotiaana. Hän pelasi kaudella 2004–2005 kotikaupunkinsa joukkueessa Cleveland Jr. Baronsissa. Albert pelasi suurimman osan kaudestaan C-nuorten MWMMEHL-sarjaa, mutta hän esiintyi myös kolmen ottelun verran Baronsin A-nuorten NAHL-joukkueessa. Vuodet 2005–2007 Albert oli Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana ja pelasi mm. NAHL-liigaa.
Atlanta Thrashers varasi Albertin kuudennella kierroksella 175. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Vuodet 2007–2011 hän kävi Ohion osavaltionyliopistoa. Sophomore -vuotenaan 2008–2009 Albert oli joukkueensa paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Corey Elkinsin jälkeen tehoilla 11+28=39. Hän jakoi CCHA:n pistepörssin kuudennen sijan Bowling Greenin Dan Sextonin kanssa. Kaudella 2009–2010 Albert oli Ohio Staten kolmanneksi paras pistemies tehoilla 6+24=30. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2010–2011 hän nousi joukkueensa kapteeniksi. Albert oli Ohio Staten paras syöttäjä ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Sergio Somman kanssa tehoilla 12+22=34.
Heinäkuussa 2011 Albert teki vapaana agenttina vuoden mittaisen sopimuksen AHL-joukkue St. John’s IceCapsin kanssa. IceCapsista tuli NHL-seura Winnipeg Jetsin farmijoukkue, kun hänet varannut Atlanta Thrashers myytiin aiemmin samana kesänä Winnipegiin ja vastaavasti myös seuran farmijoukkue vaihtui. Albertin AHL:n tulokaskausi 2011–2012 toi 64 runkosarjaottelussa tehot 9+18=27 ja 15 playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Hän jakoi pudotuspeleissä IceCapsin sisäisen tehotilaston voiton Spencer Machacekin kanssa lukemalla +1. Heinäkuussa 2012 Albert teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Albert teki heinäkuussa 2013 vuoden mittaisen NHL-sopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 suurimmaksi osaksi farmijoukkue IceCapsissa, jonka varakapteeniksi Albert nousi. Hän oli joukkueen paras maalintekijä 28 osumallaan. Albert valittiin 23. helmikuuta 2014 AHL:n viikon pelaajaksi. Hän eteni IceCapsin kanssa aina Calder Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Texas Stars otteluvoitoin 4–1. Albert debytoi kauden aikana myös Jetsin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Albert teki NHL-debyyttinsä 2. joulukuuta 2013 vieraissa New York Rangersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.29 minuuttia. Albert teki myös NHL-uransa ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan maalinsa ensimmäisellä laukauksellaan Cam Talbotin taakse ajassa 10.00. Heinäkuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 585 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Jetsin kanssa.
Kauden 2014–2015 Albert pelasi kokonaan farmissa St. John's IceCapsin AHL-joukkueessa. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+26=42. Syyskuussa 2015 Albert teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Jetsin uuden farmijoukkueen, Manitoba Moosen kanssa. Hän osallistui samana syksynä kuitenkin myös Jetsin NHL-joukkueen harjoitusleirille. Albert nimettiin kaudeksi 2015–2016 Moosen kapteeniksi.
Kaudeksi 2016–2017 Albert siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin. Loukkaantumiset pilasivat hänen syyskautensa. Albert loukkaantui jo Kärppien ensimmäisessä harjoitusottelussa, mutta joutui uudelleen viikoiksi sivuun ensimmäisten runkosarjaotteluiden jälkeen syyskuussa. Kuntouduttuaan hän pelasi loppuvuoden lähinnä alemmissa ketjuissa, mutta tammikuussa 2017 Albert nousi Kärppien ykkösketjuun ja alkoi vastata häneen kohdistuneisiin odotuksiin. Albert teki lopulta 42 runkosarjaottelussa tehot 12+12=24. Hän oli Kärppien kolmanneksi paras maalintekijä Mikko Lehtosen kanssa.
Heinäkuussa 2017 Albert teki vuoden mittaisen, kaksisuuntaisen ja 650 000 dollarin arvoisen NHL-sopimuksen Washington Capitalsin kanssa.
Maajoukkueura
Albert pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007, jolloin hän voitti hopeaa. Albert pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2006, jolloin hän voitti hopeaa. Albert jakoi Yhdysvaltain sisäisen syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa neljällä syöttöpisteellään.
Aston Martin Formula 1 -sarjassa
Aston Martin Aramco Cognizant Formula One Team on Aston Martinin Formula 1 -talli.
Historia
Aston Martinin osallistuminen autokilpailuihin alkoi 1950-luvun alussa, kun yhtiön omistaja David Brown pyrki vahvistamaan automerkin asemaa maailman urheiluautomestaruuskilpailuissa haastamalla Jaguarin, Ferrarin ja Mercedeksen. Formula 1 -sarjan moottoria koskevien sääntöuudistusten myötä talli aloitti urheiluautonsa muokkaamisen sarjaan soveltuvaksi vuonna 1954, mutta keskittyminen urheiluautoihin pidensi auton kehitystyötä, eikä autolla ajettu muutamaa Uuden-Seelannin kilpailua lukuun ottamatta lainkaan.
Aston Martin toimi vuosina – Formula 1 -valmistajana, kun se rakensi DBR4- ja DBR5-autot David Brown Corporation -tallille, joka kilpaili F1-sarjassa kausina 1959–1960. Tallin päämaja sijaitsi Newport Pagnellissa Englannissa ja se osallistui kuuteen kilpailuun. Debyyttikilpailu F1-sarjan ulkopuolisessa Silverstonen kilpailussa onnistui hyvin, kun Roy Salvadori ajoi kilpailussa toiseksi. Ranskan osakilpailun talli päätti jättää väliin, koska urheiluautoissa Stirling Moss ja Jack Fairman voittivat Nürburgringin osakilpailun ja talli päätti keskittyä samana vuonna järjestettyyn Le Mansin 24 tunnin ajoon, jonka Salvadori ja Carroll Shelby voittivatkin Aston Martinillaan. Tallin paras sijoitus varsinaisissa osakilpailuissa oli kuudes, jonka Salvadori toi tallille kahdesti kauden 1959 Britannian sekä Portugalin GP:stä. Molempien kausien aikana tallin autojen vahvuutena olivat ajettavuus ja pito, mutta suurimpana heikkoutena olivat moottorin asentaminen eteen ja hitaus. Prodriven oli tarkoitus tulla F1:iin 2010 ensin omalla nimellään ja myöhemmin oli tarkoitus vaihtaa nimi Aston Martiniksi.
Aston Martin palasi F1-sarjaan Red Bullin sponsorina vuonna 2016. Kaudeksi F1-talli Racing Point muutti nimensä Aston Martiniksi. Autojensa kilpailuväriksi talli valitsi perinteisen brittiläisen kilpa-autonvihreän. Kellovalmistaja Girard-Perregaux ja tietotekniikkayritys Cognizant olivat muun muassa tallin sponsoreita kaudella 2021. Lance Stroll ajoi AMR21-autolla pisteille kauden avausosakilpailussa, jossa hän sijoittui kymmenennelle sijalle. Pistesija oli samalla tallin ensimmäinen pistesija Formula 1 -sarjassa. Monacon osakilpailussa molemmat kuljettajat ajoivat pisteille, kun Sebastian Vettel oli viides ja Stroll kahdeksas. Azerbaidžanin GP:ssä talli saavutti ensimmäisen palkintosijansa Vettelin noustua yllättäen kilpailun toiseksi Max Verstappenin rengasrikon ja Lewis Hamiltonin ajovirheen seurauksena. Unkarin GP:ssä Vettel ajoi jälleen toiseksi, mutta hänet hylättiin myöhemmin, koska hänen autostaan ei saatu otettua tarvittavaa polttoainenäytettä kilpailun jälkeen. Talli teki tapauksesta protestin, jota ei kuitenkaan hyväksytty. Talli saavutti kauden aikana 77 pistettä sijoittuen valmistajien sarjan seitsemännelle sijalle. Syyskuussa 2021 uutisoitiin, että talli rakentaisi Silverstonen alueelle uuden tehtaan ja tuulitunnelin, jolloin talli olisi vähemmän riippuvainen Mercedes-tallin tilaratkaisuista.
Kaudella tallin parhaiksi sijoituksiksi jäivät kolme kuudetta sijaa, joista kaksi Vettelin ajamana ja yksi Strollin ajamana. Talli saavutti kauden aikana 55 pistettä ollen tasapisteissä Alfa Romeon kanssa sijoittuen sarjan seitsemänneksi.
Kartanonmäki (Myrskylä)
Kyläyhdistys ja Kartanonmäen menneisyys
Alueelle perustettiin Kartanonmäen kyläyhdistys ry 2006. Vaikka Kartanonmäki toiminnallisesti voidaan katsoa liittyvän Myrskylän kirkonkylään, silti se jo 1800-luvun kirkonkirjoissa katsottiin Myrskylänkylästä erilliseksi asuinpaikaksi. Tuolloin aluetta nimitettiin vielä toimivan kartanon mukaan Myrskylä gårdiksi. Kartanonmäki valittiin 2007 vuoden itäuusmalaaiseksi kyläksi.
Kiinteistökehityskohde
Kartanonmäellä on kiinteistönkehitystoimintaa. Varsinaisen mäen, joka on huomattavasti Kirkkojärven pintaa korkeamalla lounais- ja länsipuolella on alava alue, jonne on kaavoitettu pientalotontteja kunnallistekniikoineen aikaisemman Myrskylän kirkonkylän keskustaa lähempänä olevan Kapakanmäen pientaloalueen jatkoksi. Pientalotontteja alueelta lienee myyty vasta yksi.
Nimettyjä väyliä alueella ovat Magneettimiehenkuja ja Mimosaneidonkuja. Myrskyläläinen magneettimies oli Pekka Streng. Mimosaneidonkujan nimi on myös peräisin Strengin levyalbumilta Kesämaankuja, jonka niminen kuja valmistuu asemakaavan mukaisesti Kartanonmäelle.
Maisema
Alueeseen kuuluu ylänkö, josta on näköala Kirkkojärvelle lounaaseen. Kapakanmäen alueelta päin kulkee rannan mukaisesti viimeistelyltään keskeneräinen pyörätie Kirkkojärven rantaa pitkin, ja sen varrella on keinotekoinen valmisteilla oleva hiekkaranta, jonka molemmilla puolilla on edelleen runsaasti vesikasvillisuutta, ruohikkoa ja pensaikkoa, josta kesällä voi kuulla useiden vesilintujen ääniä.
Ympäristö
Kartanonmäen lähipiiriin kuuluu entisen huonekalutehdas Myrskylä Oy:n entiset rakennukset, jossa toimi ennen K-rautakauppa, nyt vähittäiskaupan ketjuista riippumaton rautakauppa, pieni puukenkätehdas, tietokonepalveluyritys ja muita pieniä palveluyrityksiä. Rakennus sijaitsee Artjärventien ja Porlammintien (Lapinjärventien) risteyksen itäpuolella. Kartanonmäki idässä rajoittuu suolta tulevaan suureen jokimaiseen laskuojaan, jonka ruohottuneilla rannoilla voi tehdä mm. lintuhavaintoja.
Zaranj
Zaranj on noin 30 000 asukkaan kaupunki Lounais-Afganistanissa lähellä Iranin rajaa. Se on myös Nimruzin maakunnan pääkaupunki.
Maan hallitus on saanut Zaranjista tuloja rajaliikenteen tullimaksuista. Talebanin toisen nousun aikana elokuussa 2021, Zaranj oli ensimmäinen talebanin valtaama maakunnan pääkaupunki.
Kuolleiden kirja (täsmennyssivu)
Kuolleiden kirja voi merkitä seuraavia:
Madagaskarinmetsäkutoja
Madagaskarinmetsäkutoja (Foudia omissa) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Madagaskarinmetsäkutojaa tavataan kotoperäisenä Madagaskarissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aleksandr Jerjomin
thumb|pysty|Aleksandr Jerjomin virkahuoneessaan Helsingissä. Aleksandr Mihailovitš Jerjomin (, myös muodossa Jeremin; 21. elokuuta 1872 – kesäkuu 1920 Shahrud, Persia) oli venäläinen kenraalimajuri, joka toimi Suomen santarmihallituksen viimeisenä päällikkönä vuosina 1913–1917. Hän osallistui toimiin jääkäriliikettä vastaan.
Jerjomin oli taustaltaan Uralin kasakka. Hän opiskeli upseerien ampumakoulun kasakkaosastolla, Orenburgin Nepljujevin kadettikoulussa ja Nikolain ratsuväkiopistossa. Hän palveli vuodesta 1891 upseerina Venäjän ratsuväessä ja vuodesta 1903 santarmijoukoissa. Hänet ylennettiin 1906 everstiluutnantiksi ja 1908 everstiksi. Hän toimi vuosina 1908–1910 Tbilisin kuvernementin santarmipäällikkönä. Vuosina 1910–1913 hän johti Venäjän sisäministeriön poliisiosaston salaista erikoisosastoa, joka keskittyi vallankumouksellisten puolueiden vakoiluun ja silmälläpitoon.
Jerjomin nimitettiin Suomen santarmihallituksen johtoon kesäkuussa 1913. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua seuraavana vuonna Suomen santarmihallinto sai sotatilan nojalla aiempaa suuremmat poikkeusvaltuudet. Jerjomin ylennettiin joulukuussa 1915 kenraalimajuriksi. Kun Suomessa tapahtunut jääkärivärväys tuli venäläisten viranomaisten tietoon syksyllä 1915, Jerjominillä oli aluksi tärkeä rooli asian selvittelyssä. Osin hänen aloitteestaan jutun tutkiminen keskitettiin helmikuussa 1916 valtioneuvos Nikolai Maškevitšille, mutta Jerjomin oli mukana tutkinnassa ja jääkäriliikkeeseen kohdistetuissa vastatoimissa tämän jälkeenkin. Hänet erotettiin helmikuun vallankumouksen yhteydessä 16. maaliskuuta 1917.
Venäjän sisällissodan aikana Jerjomin liittyi valkoisiin armeijoihin kuuluneeseen Uralin armeijaan ja johti sen päämajoitusmestarin hallintoa. Sodan loppuvaiheessa Uralin armeija joutui perääntymään Gurjevista Fort Aleksandrovskiin Kaspianmeren itärannalle ja sieltä edelleen Persian puolelle. Jerjomin oli yksi perääntymisretken johtajista ja erään tiedon mukaan hän kuoli sen aikana kesäkuussa 1920 malariaan. Hänet haudattiin Shahrudiin Persiaan.
Survosenkoski
Survosenkoski on Jämsässä Koskenpään kylän luoteispuolella sijaitseva 900 metriä pitkä koski. Sen keskivirtaama on 8 m³/s. Koski virtaa Kalmavedestä (102,4 metriä mpy) Isoon Rautaveteen (100,0 metriä mpy). Survosenkoski on osa Wanhan Witosen melontareittiä.
Survosenkoski käsittää kaksi koskea ja vuollemaisen pienen kosken suvantoineen. Kosken ympäristössä on kulttuurimaisemaa, yhdystie 6046 kulkee kosken itäpuolitse.
Survosenkosken etäisyys Jämsän keskustasta on 27 kilometriä pohjoisluoteeseen.
Jämsän reitti
Survosenkoski kuuluu Multialta alkavaan Jämsän reittiin. Ohessa reitin kulku Petäjävedeltä Päijänteelle, eli reitin keski- ja eteläosa. Suluissa pinnankorkeus metreinä merenpinnan yläpuolella:
Jämsänvesi–Petäjävesi (111,1) → Hankakoski (109,9) → Piesasjärvi (108,2) → Suolijoki (108,2) → Koskelanlammanne (108,2) → Salosvesi (102,5) → Kalmavesi (102,4) → Siniänvirta → Siniäinen → Survosenkoski → Iso Rautavesi (100,0) → Rautavirta / Vähä Rautavirta → Uuttana (99,9) → Juusanvirta → Myllykoski → Pirttijärvi (98,2) → Luomenvirta → Lahnajärvi (98,0) → Väännäkoski → Kankarisvesi (97,8) → Rekolankoski → Koskikeskinen (92,2) → Patalankoski → Jämsänjoki (78,3) → Päijänne (78,3).
Elävä kuollut
Elävä kuollut eli epäkuollut tarkoittaa yleisesti erilaisia taruolentoja, jotka ovat heränneet kuolleista takaisin elävien maailmaan. Populaarikulttuurissa tunnetuimpia eläviä kuolleita ovat vampyyrit ja zombit. Sanan 'epäkuollut' kehitti kääntäjä Kersti Juva englannin sanan undead vastineeksi kääntäessään J. R. R. Tolkienin Tarua sormusten herrasta.
Epäkuolleita taruolentoja tunnetaan useissa kulttuureissa ja ne esiintyvät usein fiktiossa, etenkin fantasiassa ja kauhussa.
Esimerkiksi kirjassa Harry Potter ja puoliverinen prinssi puhutaan epäkuolleista, tarkemmin manaliuksista. Ne ovat kuolleita velhoja, jotka joku pimeyden velho on valjastanut taialla käyttöönsä.
Sinn Féin
thumb|Sinn Féinin puheenjohtaja Mary Lou McDonald. thumb|250px|Sinn Féinin entinen puheenjohtaja [[Gerry Adams vuonna 2001.]] Sinn Féin on Irlannin tasavallassa ja Pohjois-Irlannissa toimiva vasemmistopuolue, jota on historiallisesti pidetty terroristijärjestö IRA:n poliittisena siipenä. Puolue ajaa yhtenäistä Irlantia. Sen puheenjohtaja on ollut vuodesta 2018 Mary Lou McDonald. Puolue on ollut merkittävä Pohjois-Irlannissa ja pieni Irlannin tasavallassa, jossa sen kannatus kuitenkin nousi helmikuun 2020 vaalien edellä. Sinn Féin sai vaaleissa 24,5 prosenttia ensisijaisista äänistä eli enemmän kuin mikään muu puolue. Kannatus nousi yli kymmenellä prosenttiyksiköllä edellisiin vaaleihin (2016) verrattuna.
Euroopan parlamentissa puolueen edustajat toimivat GUE/NGL-parlamenttiryhmässä.
Historia
Arthur Griffith perusti Sinn Féinin vuonna 1905 ajamaan Irlannin itsenäisyyttä. Vuonna 1917 se muodostui useita suuntauksia kokoavaksi voimaksi, kokoomuspuolueeksi tai sateenvarjo-organisaatioksi. Se saavutti vaalivoittoja vaalipiireissään 1917 ja 1918 ja siten haastoi Irlannin parlamentaarisen puolueen.
Joulukuun 1918 parlamenttivaaleissa Irlannin parlamentaarinen puolue menetti 62 paikkaa ja sai enää vain kuusi paikkaa, kun taas Sinn Féin sai 76 paikkaa. Unionistien paikkaluku nousi 18:sta 26:een.
Joulukuun 1918 parlamenttivaalien tulokset
Unionistit olivat sopineet, että he eivät vastustaisi Irlannin itsehallintoon (Home rule) siirtymistä muutoin kuin Ulsterin kuudessa kaikkein protestanttisimmassa maakunnassa.
Sinn Féinin Britannian alahuoneeseen valitut edustajat eivät ottaneet vastaan kansanedustajanpaikkojaan, vaan muodostivat tammikuussa 1919 Dublinissa Dáil Éireann -nimisen kansalliskokouksen, joka julistautui Irlannin hallitukseksi. Samana päivänä irlantilaisvapaaehtoiset hyökkäsivät aseistamattoman poliisin kimppuun Soloheadbegissa Tipperaryssa, minkä katsotaan olleen alku Irlannin itsenäisyyssodalle. Maaseudulle vetäytyneet irlantilaisvapaaehtoiset alkoivat kutsua itseään Irlannin tasavaltalaisarmeijaksi eli IRA:ksi vuonna 1920. Joulukuussa 1920 Britannian parlamentti hyväksyi jo ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistellun Irlannin itsehallintolain, jonka mukaan kuusi protestanttisinta maakuntaa Pohjois-Irlannissa jäi unioniin ja muu Irlanti sai itsehallinnon. Keväällä 1921 Pohjois-Irlannissa pidettiin vaalit, joissa unionistit saivat 40 paikkaa, maltilliset kansallismieliset kuusi ja Sinn Féin myös kuusi paikkaa.
Itsehallintosopimus ja Sinn Féinin jakautuminen
Dáil Éireann ja Britannian hallitus sopivat 6. joulukuuta 1921, että Irlannin 26 maakuntaa muuttuvat Brittiläiseen kansainyhteisöön kuuluvaksi dominioksi, jota kutsuttiin Irlannin vapaavaltioksi.
IRA:sta ja Sinn Féinistä erosivat sopimusta tukeneet puoliskot ja vielä vuonna 1926 Éamon de Valeran yhteistyöhakuisempi ryhmä perustaen Fianna Fáil -puolueen. Tynkä-IRA:n tueksi jääneen Sinn Féinin sirpaleen vaalimenestys jäi heikommaksi.
Irlannin tasavalta
Irlannin tasavallan itsenäistyttyä Sinn Féin sai vaihtelevassa määrin vaalimenestystä itse Irlannissa, muttei ottanut paikkoja parlamentissa vastaan. Vuonna 1998 Sinn Féin hyväksyi Pitkänperjantain sopimuksen, joka päätti levottomuuksien ajan Pohjois-Irlannissa enimmiltä osin ja oli keskeinen osa Pohjois-Irlannin rauhanprosessia 1990-luvulla. Vuonna 2020 parlamenttivaaleissa puolue nousi jälleen Irlannin suurimmaksi ensisijaisissa äänissä laskettuna saaden 24,5 prosentin kannatuksen.
Siirtyminen vasemmalle
1960-luvulla Sinn Féin siirtyi vasemmalle ja IRA:ssa oli marxilaisia elementtejä. Vuonna 1970 Sinn Féinistä lohkesi Työväenpuolue (aluksi: "Virallinen Sinn Féin"), josta lohkesivat puolueet Irlannin tasavaltalainen sosialistipuolue 1975 ja Demokraattinen vasemmisto 1992. IRA:sta on vastaavasti irronnut useita sirpaleryhmiä.
IRA luopui terrorismista
Vuonna 2005 IRA ilmoitti luopuvansa terrorismista. Sinn Féin ei hyväksynyt IRA:sta irtautuneiden "real IRA" ja "continuity IRA" -ryhmien iskuja maaliskuussa 2009.
Politiikka
Sinn Féin toimii Irlannin tasavaltalaisarmeijan, IRA:n, parlamentaarisena siipenä ja muodostaa oman parlamenttipuolueen vaikuttaen Ison-Britannian politiikkaan Pohjois-Irlannista käsin. Sen päätoimistot sijaitsevat Dublinissa ja Belfastissa
Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen on valittu seitsemän Sinn Féinin jäsentä: Michelle Gildernew, Paul Maskey, Francie Molloy, Mickey Brady, Chris Hazzard, Órfhlaith Begley ja John Finucane. Puolue ei tunnusta Yhdistyneen kuningaskunnan valtaa Pohjois-Irlannissa, minkä takia puolueen jäsenet eivät ota vastaan paikkojaan alahuoneessa.
Euroopan unionin parlamentissa on yksi Sinn Féinin edustaja, Matt Carthy, joka kuuluu radikaalivasemmiston yhteistyöryhmään, GUE:hen.
Irlantilaisen tutkimuslaitoksen edustaja Dan O’Brian piti helmikuun 2020 vaalien alla puoluetta äärioikeistolaisena demokratian vastaisena puolueena. Hän perustelee sitä sillä, että sen toimintatavat ovat verrattavissa äärioikeistoliikkeisiin, vaikka se on vasemmalla poliittisesti. Hänen mukaansa se on yhä kiinteästi suhteessa terrorijärjestö IRAan
Helmikuussa 2020 pidettyjen Irlannin tasavallan parlamenttivaalien tulos oli historiallinen, sillä Sinn Féin sai valeissa eniten ääniä. Keskustaoikeistolaiset Fine Gael ja Fianna Fáil ovat hallinneet Irlantia vuodesta 1922 saakka vuorotellen. Lopulta eniten paikkoja sai Fianna Fáil: 160-paikkaiseen parlamenttiin 38 edustajaa. Sinn Féin kasvatti paikkamääränsä 37:ään, mikä on 14 edustajaa enemmän kuin vuoden 2016 vaaleissa. Vaalivoitostaan huolimatta Sinn Féin joutui edelleen jäämään oppositioon.
Apu
Apu tarkoittaa seuraavia:
Tatjana Nikolajevna Romanova
Kuolema
Tatjana teloitettiin perheensä mukana heinäkuun 17. päivänä vuonna 1918 Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen.
Lindelöf (suku)
Lindelöf on alkuaan ruotsalainen sukunimi tai suku, jonka useat sukuhaarat on aateloitu. Lindelöf-suku on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneeseen numeroilla 143 ja 1098. Suomessa on elänyt ainakin kolme aatelista Lindelöf-sukua. Tunnetuin näistä on vuonna 1883 aateloidun Lorenz Leonard Lindelöfin sukuhaara. Nimi Lindelöf esiintyy kuitenkin kaikissa yhteiskuntaluokissa, muun muassa vuonna 1939 Turun Crichton-Vulcanin telakalla oli lakossa kaksi Lindelöf-nimistä metallityöläistä.
Tatjana Nikolajevna Romanova
Kuolema
Neuvostoliiton salaisten arkistojen avauduttua tuli päivänvaloon muun muassa teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin muistiinpanot. Niissä oli yksityiskohtaisesti selostettu Romanovien salaisen haudan paikka Jekaterinburgissa. Hauta oli hätäisesti lapioilla kaivettu matala kuoppa metsätiessä, johon auto oli uponnut.
Hauta löydettiin vuonna 1991 ja siirrettiin katedraaliin Pietariin vuonna 1998.
Nyt Venäjän ortodoksikirkko vaatii Tatjanan haudan avaamista, että voitaisiin varmistaa se, onko 1998 haudattu vainaja todella Tatjana.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1974
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1974 järjestettiin 26. helmikuuta – 3. maaliskuuta Minskissä, Neuvostoliitossa. Pikamatka, 10 kilometriä, oli ensi kertaa MM-kilpailujen ohjelmassa.
Gallipoli
Gallipoli on kaupunki ja piirikunta Turkin Çanakkalen maakunnassa Gallipolin niemimaalla. Gallipolin piirikunnan asukasluku oli vuonna 2020 43 581.
Maantiede
thumb|vasen|[[Gallipolin niemimaa kartalla.]]
Gallipolin kaupunki sijaitsee Turkin Euroopan puoleisessa osassa Gallipolin niemimaalla kohdalla, jolla Dardanellien salmi päättyy Marmaranmereen.
Historia
thumb|vasen|[[Mustafa Kemal Atatürkin muistomerkki.]]
Gallipolin nimi on johdettu kaupungin vanhasta kreikankielisestä nimestä Kallipolis. Rooman keisari Crispus voitti sen rannikolla Liciniuksen laivaston vuonna 324. Theofanes Tunnustaja kirjoitti 700-luvulla Attilan hunnien vallanneen Kallipoliksen 400-luvulla. Itä-Rooman eli Bysantin keisari Justinianus I jälleenrakennutti sen muurit, mutta kaupungin sittemmistä vaiheista tiedetään vain vähän. Tiettävästi se ei ollut erityisen suuri. Ristiretkeläisten armeijat kulkivat sen kautta Aasian puolelle. Venetsialaiset valtasivat sen vuonna 1205 ja Johannes III Dukas valtasi sen takaisin vuonna 1234–1235. Vuodesta 1320 eteenpäin Gallipoli oli Bysantin laivastomiehistön tukikohta ja yksi voimakkaimmista linnoituksista Traakiassa. Süleyman paššan johtamat Osmanijoukot työntyivät Eurooppaan vuonna 1325. Seurasi Gallipolin piiritys. Gallipoli kukistui vasta, kun 2. maaliskuuta 1354 sen muurit tuhoutuivat suuressa maanjäristyksessä.