cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Panssarikansiristeilijä
Taustaa ja ominaisuuksia
Noin vuonna 1910 panssarilevyjen laatu parani samoin kuin höyrykoneiden, jotka kevenivät ollen kuitenkin samalla entistä tehokkaampia. Palveluksessa olleet panssarikansiristeilijät muuttuivat vanhentuneiksi hitaampina ja heikommin suojattuina kuin uudet alukset. Lisäksi öljyn käyttö polttoaineena poisti hiilivarastojen suoja-arvon. Panssarikannen keveneminen mahdollisti samalla panssaroinnin laajentamisen myös kylkiin ja yläkansiin.
Lillekülan rautatieseisake
Lillekülan rautatieseisake (viroksi Lilleküla raudteepeatus) on rautatieseisake Tallinnassa, Virossa. Se sijaitsee Tallinna–Paldiski-radan varrella kahden kilometrin päässä Baltian rautatieasemasta. Asema sijaitsee paikassa, jossa Tallinnan keskustasta tuleva rata haarautuu länteen Keilan suuntaan ja itään Tapan suuntaan.
Lillekülan ohi kulkeva rata valmistui vuonna 1870. Pieni puinen asemarakennus purettiin syksyllä 1998. Asemalla tehtiin lähes miljoonan Viron kruunun kunnostus vuonna 2003, jolloin jalankulkijoita varten rakennettiin kunnolliset portaat ja kaiteet sekä liikuntavammaisia varten invaluiskat.
Asema palvelee toistaiseksi vain länteen suuntautuvan radan matkustajia, sillä itään suuntautuvan radan varrella ei ole asemalaitureita. Vuonna 2005 alkoivat Lilleküla 2 -rautatieaseman rakennustyöt ja ne on määrä saada päätökseen vuoteen 2007 mennessä. Tällöin itään liikennöiville junille tulee uusi pysähdys ja samalla Lillekülaan muodostuu vaihtoyhteys länteen liikennöiviin juniin, eikä matkustajien tarvitse enää ajaa Baltian asemalle junanvaihtoa varten. Aseman henkilöliikennettä hoitaa Elron.
Soralaavu
Soralaavu on rakennelma, joka on tarkoitetu kanalinnuille mahdollistamaan jauhinkivien saannin talvella. Se on katos, jonka alle on laitettu jauhinkiviä ja viljaa esimerkiksi metsolle ja teerelle. Kanalinnut ja jotkut muutkin lintulajit tarvitsevat kovan siemen- ja neulasravinnon jauhamiseksi kupuunsa kovia jauhinkiviä. Monesti ne etsivätkin niitä hiekkateiltä ja niiden pientareilta. Sopivin kanalinnuille tarjottava kivilaji on seulottu kvartsikivi, joka on raekooltaan 2-4 mm. Soralaavuja rakentavat yleensä riistanhoitoyhdistykset.
Mauvais
Mauvais on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä voimakas superroisto. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Wolverine-lehden numerossa 161. Mauvais on velho, joka saa voimaa kannibalismista ja on taistellut sekä Alfa-lentuetta että Wolverinea vastaan.
Historia
Mauvais oli ranskalainen velho 1700-luvulla ja taisteli Ranskan ja Intian välisessä sodassa. Tämän sodan aikana hän joutui konfliktiin Pohjolan jumalten kanssa. Mauvais oli oppinut imemään voimaa syömästään ihmislihasta, ja hänestä tuli lähes kuolematon. Useita vuosia myöhemmin jumalat kuitenkin voittivat Mauvaisin ja vangitsivat tämän liikuntakyvyttömänä autiolle saarelle.
1900-luvulla Yhdysvaltain hallitus päätti rakentaa vankilan supervoimia omaaville rikollisille ja se rakennettiin tälle samalle saarelle. Myös Wolverine ja Peto olivat vangittuina tähän vankilaan. Vankilan vartijat löysivät jähmettyneen Mauvaisin ja jumalten kirous rikkoutui.
Vartijat lupasivat Mauvaisille vapauden, jos tämä tappaisi Wolverinen. Mauvais suostui ja lähti vangitun Wolverinen kimppuun alkaen syödä tämän lihaa. Saatuaan voimansa takaisin Mauvais teleporttasi pois paikalta, mutta Wolverine selviytyi Sapelihampaan ansiosta.
Useita viikkoja myöhemmin Wolverine sattui näkemään Mauvaisin televisiossa. Tämä oli soluttautunut Stay Alive -televisiosarjaan (käytännössä Selviytyjät pohjoisessa) tappaen ja syöden kaikki kilpailijat. Wolverine matkusti välittömästi pysäyttämään Mauvaisin.
Hän joutui kuitenkin Wendigon hyökkäyksen kohteeksi, minkä Mauvais oli suunnitellut halutessaan itselleen Wendigon voimat. Wolverine sai avukseen Alfa-lentueen, jonka kanssa hän voitti Wendigoksi muuttuneen Mauvaisin. Jumalat päättivät rangaista Mauvaisia ja lähettivät tämän Suurten Petojen valtakuntaan.
Northrop P-61 Black Widow
thumb|P-61C Black Widow thumb|P-61:n keulatutka. Northrop P-61 Black Widow (suom. mustaleski) oli Yhdysvaltain ensimmäinen yöhävittäjäksi suunniteltu kone. Sen keulassa oli tutkalaitteisto, jonka avulla kahden tai kolmen hengen miehistö löysi viholliskoneen täydellisessä pimeydessäkin. Konetyypin runkoratkaisu oli suunnilleen täysin vastaavanlainen kuin esimerkiksi Lockheed P-38 Lightningissa: kaksiosainen puomipyrstö joissa molemmat mäntämoottorit, ja koneen ohjaamo sijaitsi erillisessä keskikehdossa peräsinpuomien välissä. Korkeusvakaimen sijainti oli peräsinpuomien välissä.
Prototyyppiä XP-61 kokeiltiin 1942 ja tuotantokoneiden valmistus alkoi loppuvuodesta 1943. P-61 lensi ensimmäiset taistelulentonsa yöhävittäjänä Euroopassa 3. heinäkuuta 1944. Tyynellämerellä P-61 saavutti ensimmäiset ilmavoitot 6. heinäkuuta. Kun P-61-koneita valmistui, ne korvasivat väliaikaiset Douglas P-70 -koneet Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (USAAF:n) yöhävittäjälaivueissa. Toisen maailmansodan aikana Northrop rakensi noin 700 P-61:tä. Alkusarjan A-mallisista 37 lentokoneesta jouduttiin poistamaan rungon yläpuoliset kauko-ohjatut ampumot niiden aiheuttaman tärinän vuoksi. Viimeiset 41 näistä olivat kesällä 1945 valmistettua P-61C-mallia, joka oli nopeampi ja kykeni toimimaan korkeammalla, sillä sen moottorit olivat edeltäjiään tehokkaammat. Northrop valmisti 36 konetta lisää vuonna 1946 aseistamattomiksi F-15A -tiedustelukoneiksi. Suuren hyötykuormansa ansiosta tätä konetyyppiä käytettiin myös Tyynenmeren sotanäyttämöllä öisissä häirintätehtävissä japanilaisia vastaan. Kone pärjäsi suhteellisen hyvin japanilaisia hävittäjäkoneita vastaan, joiden lukumäärä muutenkin väheni Japanin tappioiden kasvaessa ja joiden aseistus, panssarointi ja teho alkoi hävitä yhdysvaltalaiskoneille. Koneen maksiminopeus oli 589 km/h. P-61 käytti 2 000 hevosvoiman (1 491 kW) tehoisia Pratt & Whitney R-2800 -tähtimoottoreita.
Konetyypin aseistus käsitti neljä 20 mm tykkiä, jotka sijaitsivat koneen keulassa eli eturungossa alhaalla ja ampuivat suoraan eteenpäin. Lisäksi koneen yllä oli kupumainen ja kauko-ohjattu konekivääriasema. Siihen oli sijoitettuna neljä 12,7 mm konekivääriä. Lisäksi koneen siipiripustimiin voitiin liittää koneen ulkopuolisesti sekä pommeja että rakettiaseistusta, joita enintään 1600 paunan eli 726 kilogreamman verran. Konetta kokeiltiin myös ohjuksen laukaisualustana, mutta tämä hanke lienee jäänyt vain kokeiluasteelle.
Jyllands-Postenin pilapiirrokset
Jyllands-Postenin pilapiirrokset, jotka julkaistiin 30. syyskuuta 2005 aiheuttivat pilapiirrosjupakan, mikä 25. lokakuuta 2005 johti yli kymmenen islamilaisen suurlähettilään kirjeeseen Tanskan pääministerille ja tammikuussa 2006 ensin norjalaisen lehden Magazinetin ja sitten noin 30 muun lehden tultua avuksi Jyllands-Postenille kansainväliseen diplomaattiseen kriisiin.
Tausta
Kåre Bluitgen on tanskalainen vasemmistolainen kirjailija ja toimittaja, joka kirjoittaessaan vuonna 2006 julkaistua profeetta Muhammedista kertovaa lastenkirjaa Koranen og profeten Muhammeds liv (Koraani ja profeetta Muhammedin elämä) kohtasi vaikeuksia löytää kuvittajaa kirjalleen. Useat kuvittajat pelkäsivät ääri-islamilaisten reaktioita ja siksi he kieltäytyivät kuvitustyöstä. Tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten sai Bluitgenin vaikeuksista idean pyytää pilapiirtäjiä tekemään oman karikatyyrinsä profeetta Muhammedista.
Alkuperäiset kaksitoista pilakuvaa
Jyllands-Postenin kulttuuritoimittaja Flemming Rose tilasi 40 pilapiirtäjältä kuvia ja sai vastauksen kahdeltatoista piirtäjältä. 28 pilapiirtäjää ei piirtänyt pilakuvaa.
Julkaistuiksi väitetyt kolme lisäkuvaa
Kuvien aiheuttaman vaikutuksen tehostamiseksi jotkut tekivät imaamien esiteltäviksi Jyllands-Postenin julkaisemien kahdentoista kuvan lisäksi uusia, mahdollisesti jo julkaistuja kuvia muslimeja enemmän loukkaavia kuvia, joita ei kuitenkaan oltu julkaistu, vaikka niin annettiin ymmärtää.
Kuvia oli kolme:
Kuitenkin jopa BBC World esitti näitä kuvia lähetyksessään Gazasta 30. tammikuuta 2006 väittäen virheellisesti, että ne olivat julkaissut Jyllands-Posten.
Ekstra Bladetin haastattelussa 5. helmikuuta kuvia Lähi-idässä todennäköisesti Jyllands-Postenin julkaisemaksi esitelleen Ahmed Akkarin mielestä väärien kuvien esittäminen oli oikein, sillä tanskalaisen lehden, Ekstra Bladetin haastattelussa 5.2.2006 pilakuvaprotestin puhemiehenä toiminut Ahmed Akkari perusteli, että väärennetyt piirrokset auttoivat näyttämään, kuinka vihamielisesti tanskalaiset muslimeihin suhtautuvat. Akkari kiisti tietävänsä kolmen kuvan alkuperää muutoin, kuin että ne oli nimettömästi lähetetty tanskalaisille muslimeille, jotka olivat yleisönosastolla valittaneet Jyllands-Postenin julkaisemista kuvista. Akkari kieltäytyi paljastamasta kuvantekijöiden henkilöllisyyttä. Kuvista yhden alkuperä on kuitenkin selvinnyt.
Craig Wasson
Craig Wasson (s. 15. maaliskuuta 1954 Eugene, Oregon) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat pääosat 1980-luvun alkupuolen elokuvissa Neljä ystävää (ohj. Arthur Penn, 1981) ja Kuolema tulee kahdesti (ohj. Brian De Palma, 1984).
Elokuvia
Lähde:
AV1
AV1 (AOMedia Video 1) on Googlen julkaisema rojaltimaksuton videokoodekki.
AVIF (AV1 Image File Format) on AV1:een perustuva kuvatiedoston pakkausmuoto, joka on suunniteltu korvaamaan muun muassa JPEG. AVIF käyttää ISO-standardia ISO/IEC 23000–12 (HEIF) säiliömuotona.
Historia
Aiemmin Google julkaisi maksuttoman VP9:n tavoitteena korvata H.264 verkossa siirrettävälle videokuvalle. Myös muita kilpailevia ratkaisuja on julkaistu, mutta VP9 on saanut laajan tuen. Esimerkiksi HEVC-tuen lisääminen on vaatinut lisenssejä ainakin neljästä patenttijoukosta, joka on tarkoittanut merkittäviä rojaltimaksuja ja on ollut rajoittava tekijä useille tapauksille. H.264 tuki on ollut mahdollista eräissä tapauksissa Ciscon julkaiseman OpenH264-koodekin myötä.
Tehokkaampi pakkaus tarkoittaa videopalveluille merkittäviä säästöjä kaistavaatimuksien laskiessa ja käyttäjäkokemuksien parantuessa. Google perui VP9:n seuraajaksi suunnitellun VP10:n ja perusti Alliance for Open Median (AOMedia). VP10:n lisäksi kehityksen alla olivat myös muun muassa Ciscon Thor ja Xiph:n Daala, mutta voimat yhdistettiin ja koodekit yhdistettiin AV1:ksi. Ensimmäinen julkainen beta-versio AV1:stä julkaistiin kesällä 2016.
Alliance for Open Media sisältää myös suoritinsuunnittelijoita (kuten AMD, ARM, Broadcom), verkkoselaimien kehittäjiä ja suoratoistopalveluita sekä telekonferenssijärjestelmien tarjoajia (kuten Adobe, Amazon, Netflix).
Pedro López
Pedro Alonso López (s. 8. lokakuuta 1948 Santa Isabel, Kolumbia) on kolumbialainen sarjamurhaaja. Hän surmasi ennen kiinni jäämistään yli 110 tyttöä useissa Etelä-Amerikan maissa, lähinnä Perussa, Ecuadorissa ja Kolumbiassa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Hän on väittänyt tappaneensa yli 300 uhria. Lópezia kutsutaan Andien hirviöksi.
Hänen vanhempansa hylkäsivät hänet kun hän oli pieni lapsi. Häntä käytti myös nuorena hyväksi eräs lasten hyväksikäyttäjä. 19-vuotiaana hän joutui varkaudesta vankilaan. Siellä neljä sellitoveria raiskasi hänet. Kostoksi Pedro tappoi heidät. Vapauduttuaan hän väitti matkustelleen paljon, lähinnä Pohjois-Amerikassa. Perussa ja Kolumbiassa matkaillessaan hän väitti tappaneensa satoja tyttöjä yleensä ottamalla kadulta prostituoidun, kuristamalla tämän ja heittämällä ruumiin jokeen.
López pidätettiin vuonna 1980 murhasta epäiltynä. Kuulusteluissa hän kuitenkin kertoi yli 300 naisen murhasarjasta ja johdatti poliisit ruumiiden jättöpaikoille. Lopez tuomittiin eliniäksi vankilaan, mikä tarkoitti Ecuadorissa siihen aikaan maksimissaan 16 vuoden vankeutta, joten vuonna 1994 hänet vapautettiin. Tällöin Ecuadorin valtio karkoitti hänet Kolumbiaan, jossa hänet suljettiin laitoshoitoon. Hän vapautui mielisairaalasta vuonna 1998. Nykyisin hän etsittynä yhteydestä murhaan, joka tapahtui vuonna 2002, mutta hänen olinpaikkansa on pysynyt tuntemattomana tähän päivään saakka.
Orroli
Orroli on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 267 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 75,59 neliökilometriä. Se sijaitsee 550 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Sven Hassel
Sven Hassel (19. huhtikuuta 1917 – 21. syyskuuta 2012) oli tanskalaissyntyinen kirjailija, joka kirjoitti näennäisen omaelämäkerrallisia romaaneja väitetyistä kokemuksistaan toisessa maailmansodassa.
Keskustelu ja kritiikki
Hasselin elämäkerta on kiistelty. Kirjojensa mukaan hän värväytyi Saksan armeijaan ennen sotaa ja palveli kaikilla Saksan rintamilla lukuun ottamatta Pohjois-Afrikkaa, jonne häntä ja hänen yksikköään vienyt joukkojenkuljetuslaiva olisi torpedoitu. Lisäksi hän olisi palvellut panssariyksikössä, jonka määritelmä vaihtuu vuorotellen koulutusyksiköstä rangaistusyksikköön. Tällaisia rangaistusosastoja on ollut Saksan armeijassa, kuten muissakin armeijoissa. Hän on muun muassa väittänyt saaneensa Mannerheim-ristin Suomen rintamalla talvisodassa, jossa hän palveli osana Saksan armeijan epävirallisesti Suomeen lähettämää komennuskuntaa. (Mannerheim-ristiä ei talvisodan aikana ollut olemassakaan. Ensimmäinen Mannerheim-risti myönnettiin 22.7.1941 silloiselle everstille Ruben Lagukselle. Kenellekään ei myönnetty ko. ristiä talvisodan ansioista takautuvasti.)
On kuitenkin huomioitavaa, että Hasselin kirjoissa on useita selkeitä plagiointikohtia muista kuuluisista sotakirjoista, kuten Länsirintamalta ei mitään uutta ja Tuntematon sotilas. Ainoastaan muutamaa sanaa on muutettu.
Elämäkerta
Hassel väitti syntyneensä Sven Pedersen -nimisenä Frederiksborgissa, Själlannissa, Tanskassa. Myöhemmin hän otti sukunimekseen äitinsä tyttönimen Hassel. Neljäntoista ikäisenä hän liittyi kauppalaivastoon kajuuttapoikana ja työskenteli laivalla vuoteen 1936, jolloin hän liittyi armeijaan.
Vuoden 1990 haastattelussa hän sanoi: ”Saksa sattui olemaan lähempänä kuin Englanti, menin Wehrmachtin värväystoimistoon pestautumaan, mutta se ei ollut niin helppoa kuin olin kuvitellut. Vain Saksan kansalaiset kelpasivat palvelukseen. Sen jälkeen kun olin kuuden kuukauden ajan yrittänyt mennä armeijaan, seitsemäs ratsuväkirykmentti lopulta hyväksyi minut sillä ehdolla, että minusta tulisi laillinen saksalainen.” Myöhemmin hän palveli Eisenachiin sijoitetussa 2. panssaridivisioonassa ja vuonna 1939 hän toimi panssarivaunun kuljettajana Puolan valloituksessa.
Vuoden kuluttua hän yritti paeta. ”... Olin vain yksinkertaisesti lopussa. Lyhyen loman jälkeen jätin palaamatta yksikkööni. Sitä sanottiin karkuruudeksi. Minut siirrettiin sonderabteilungiin, rikollisten ja toisinajattelijoiden muodostamiin rangaistusjoukkoihin.”
Hän palveli 2. ratsuväkirykmentissä ja myöhemmin 11. sekä 27. erikoisrykmentissä (6. panssaridivisioona). Hän oli konekivääriampuja ja yleni upseerikokelaaksi. Hassel soti kaikilla rintamilla Pohjois-Afrikkaa lukuun ottamatta ja haavoittui useita kertoja. Hassel väittää myös palvelleensa yksikkönsä kanssa salaa talvisodassa Suomessa, jossa hänet olisi palkittu Mannerheim-ristillä. Hassel kuitenkin sekoitti tämän kyseisen mitalin saamaansa 3. tai 4. luokan Vapaudenristiin, jollainen hänellä on nähty olevan.
Lopulta hän saavutti luutnantin arvon ja vastaanotti 1. ja 2. luokan rautaristit. Vain kaksi miestä selvisi hengissä 27. rykmentistä. Hän antautui neuvostojoukoille Berliinissä 1945 ja vietti seuraavat vuodet erilaisilla sotavankileireillä. Hän alkoi kirjoittaa ensimmäistä kirjaansa Tuomittujen legioonaa ollessaan pidätettynä.
Vuonna 1949 hänet vapautettiin, ja hän oli suunnittelemassa liittyvänsä Ranskan muukalaislegioonaan, kun tapasi Dorthe Jensenin, jonka kanssa hän meni naimisiin 1951. Hassel meni töihin autotehtaaseen, mutta hänen vaimonsa rohkaisi häntä kirjoittamaan kokemuksistaan. De Fordometes Legion (Tuomittujen Legioona) julkaistiin 1953.
Vuonna 1957 Sven Hassel kärsi sodan aikana hankitusta sairaudesta ja halvaantui melkein kahdeksi vuodeksi. Hän kiittääkin monien kirjojensa (esimerkiksi Gestapo, 1963) esipuheessa Hampurin kaupungin trooppisten tautien laitosta, jossa hän sai terveytensä takaisin.
Toipumisen jälkeen hän alkoi kirjoittaa lisää kirjoja. 1964 hän muutti Barcelonaan, Espanjaan, jossa hän asui kuolemaansa saakka. Kokonaisuudessaan hän julkaisi neljätoista romaania, jotka on käännetty kahdeksalletoista kielelle. 1987 hänen kirjastaan Kuolema telaketjuilla tehtiin elokuva nimellä Rangaistuspartio.
Kirjat
Hasselin näkökulma sotaan on julma: Sotilaat taistelevat vain selviytyäkseen ja Geneven sopimus on merkityksetön kaikille osapuolille. Ihmiset kuolevat sattumalta tai hyvin vähäisistä syistä. Ajoittaiset miellyttävät hetket ja rauhanomaiset kohtaamiset katkeavat brutaalisti. Pahantahtoiset preussilaiset upseerit uhkailevat miehiään sotaoikeudella ja teloittavat näitä vähäisistäkin syistä. Tosin tätä tapahtui muissakin armeijoissa, muun muassa Neuvostoliiton. Toisinaan tyytymättömät sotilaat ampuvat omat upseerinsa päästäkseen näistä eroon. Rykmentistä selvisi hengissä vain muutama, koska rangaistusjoukot olivat uhrattavissa helpommin kuin tavalliset joukot.
Kasvihuoneilmiö
280px|thumb|Kasvihuoneilmiö perustuu kasvihuonekaasujen lämpöä vangitsevaan vaikutukseen.
Kasvihuoneilmiö on luonnollinen fysikaalis-kemiallinen ilmiö, jossa hiilidioksidin ja muiden kasvihuonekaasujen vaikutuksesta ilmakehän alimmat osat lämpenevät. Auringon tulosäteily pääsee maanpintaan kasvihuonekaasujen läpi, mutta ne hidastavat säteilyä pois maapallolta. Kasvihuoneilmiössä useista eri aallonpituuksista muodostuvan sähkömagneettisen säteilyn (säteilyspektrin) tietyt aallonpituusalueet lämmittävät väliainetta (ks. absorptio), esimerkiksi maapallon kaasukehää ja pintaa. Lämmennyt väliaine/materiaali puolestaan säteilee (emittoi) lämpöenergiaansa ainoastaan infrapunasäteilyn aallonpituusalueella ulospäin. Infrapunasäteilyn eli lämpösäteilyn läpäisykyky on verraten huono, mistä syystä se (läpäisemisen sijaan) absorboituu tai heijastuu mm. kaasumaisiin väliaineisiin muita aallonpituusalueita intensiivisemmin. Täten siis systeemiin sisälle tuleva sähkömagneettinen säteily pääsee huonommin säteilemään ulos systeemistä, mikä nostaa systeemin peruslämpötilaa jonkin verran.
Ilmiö on saanut nimensä kasvihuoneista, joissa paikallaan seisova ilma lämpenee lasin läpi tulevan auringonsäteilyn vaikutuksesta. Nimitys on kuitenkin jonkin verran harhaanjohtava, sillä ilmakehässä lämpenemisen perimmäinen syy ei ole ilman seisominen paikallaan vaan kasvihuonekaasujen lähettämä lämpösäteily, joka suuntautuu planeetan pintaa kohti. Joseph Fourier havaitsi kasvihuoneilmiön vuonna 1824, ja kvantitatiivisesti sitä tutki ensimmäisenä Svante Arrhenius 1896.
Kasvihuonekaasut luovat luonnollisen kasvihuoneilmiön, jota ilman maan keskilämpötila olisi 20–30 °C kylmempi. Ilman kasvihuoneilmiötä maa olisi elinkelvoton. Maan pintalämpötila olisi liian alhainen, jotta vettä voisi esiintyä laajalti nestemäisenä ja vesihöyrynä. Maan keskilämpötila on nykyisin noin +14,7 °C, mutta ilmasto lämpenee kasvihuoneilmiön voimistuessa ihmisen aiheuttamien kasvihuonekaasupäästöjen seurauksena. Maan lisäksi Marsissa ja Venuksessa on kasvihuoneilmiö.
Kasvihuonekaasut
thumb|280px|Viimeaikaiset muutokset maan ilmakehän hiilidioksidin (CO2) pitoisuuksissa. Kuukausittaiset hiilidioksidin pitoisuusmittaukset näyttävät pientä vuodenaikojen mukaan tapahtuvaa [[oskillaatiota eli heilahdusvaihtelua, jonka huippukohta on pohjoisen pallonpuoliskon myöhäiskevään aikaan. CO2-pitoisuudet laskevat kasvukauden aikana, kun kasvillisuus sitoo hiilidioksidia ilmakehästä.]]
Kasvihuonekaasujen vaikutuksesta ilmakehän lämpötila on korkeampi kuin se muuten olisi. Kasvihuonekaasut päästävät lähes täydellisesti lävitseen auringosta tulevan säteilyn, varsinkin näkyvän valon, mutta absorboivat eli imevät huomattavan osan planeetan pinnalta lähtevästä pitkäaaltoisemmasta lämpösäteilystä (infrapunasäteilystä). Kasvihuonekaasumolekyyli kykenee rakenteestaan johtuen muuttamaan absorboimansa lämpöenergian uudelleen säteilyenergiaksi, jolloin osa energiasta palaa takaisin lämmittämään maan pintaa.
Kasvihuonekaasuille on yhteistä, että niiden molekyyleissä on vähintään kolme atomia. Näissä kaasuissa lämpösäteily saa molekyylin atomit värähtelemään toistensa suhteen tavalla, joka ei kaksiatomisissa molekyyleissä ole mahdollista. Siksi esimerkiksi typpi (N2) ja happi (O2) eivät toimi kasvihuonekaasuina, eivät myöskään yksiatomiset jalokaasut.
Maassa merkittävimmät kasvihuonekaasut ovat vesihöyry, joka aiheuttaa noin 36–70 % kasvihuoneilmiöstä (pilvet eivät sisälly lukuun); hiilidioksidi (CO2), joka aiheuttaa 9–26 %; metaani (CH4), joka aiheuttaa 4–9 %, sekä otsoni, joka aiheuttaa 3–7 %.
Typpioksiduuli (N2O) on ilmastovaikutuksella mitattuna Suomen toiseksi yleisin ihmistoiminnasta syntyvä kasvihuonekaasu.
Kasvihuonekaasujen viipymisaika ilmakehässä vaihtelee muutamasta päivästä (vesihöyry) satoihin vuosiin (hiilidioksidi).
Hiilidioksidipitoisuudet ilmakehässä ovat lisääntyneet 31 % ja metaanipitoisuudet 149 % esiteollisiin tasoihin nähden vuoden 1750 jälkeen. Nämä lukemat ovat merkittävästi korkeampia kuin kertaakaan aiemmin 650 000 vuoteen, mikä on pääteltävissä luotettavasti jäätiköiltä syväkairatuista näytteistä. Epäsuorien geologisten todisteiden perusteella uskotaan, että hiilidioksidipitoisuudet ovat olleet nykytasolla viimeksi 20 miljoonaa vuotta sitten. Merenpohjan sedimenteistä ja kasvien fossiileista tehtyjen mittausten perusteella on voitu arvioida, että esimerkiksi 150–200 miljoonaa vuotta sitten hiilidioksidin pitoisuus oli kuitenkin ilmeisesti paljon nykyistä korkeampi, yli 2 000 ppm, ja 400–600 miljoonaa vuotta sitten ajoittain jopa yli 5 000 ppm. Noin kolme neljäsosaa ihmisen aiheuttamista hiilidioksidipäästöistä viimeisten 20 vuoden aikana johtuu fossiilisten polttoaineiden käytöstä. Muut ihmisperäiset päästöt ovat pääasiassa seurausta maankäytöstä, erityisesti metsähakkuista.
Kasvihuoneilmiön voimistuminen
Maapallon keskilämpötila nousi 1900-luvulla 0,74 ± 0,18 °C. Hallitustenvälisen ilmastopaneelin IPCC:n mukaan viimeaikainen ilmaston lämpeneminen johtuu erittäin todennäköisesti (yli 90 % todennäköisyydellä) ihmiskunnan aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä, jotka ovat nostaneet ilmakehän kasvihuonekaasujen pitoisuuksia. Tiedemiehet eivät ”usko” kasvihuoneilmiöön tai ”vastusta” sitä sinänsä, vaan pikemminkin käynnissä oleva ilmastonmuutoskeskustelu koskee kasvihuonekaasupitoisuuksien kasvamisen vaikutuksia lämpenemiseen ja muihin ilmiöihin. IPCC:n raporteissa on myös ollut puutteita, ja esimerkiksi vuonna 2007 paneeli ennusti virheellisesti, että Himalajan vuoriston jäätiköt saattaisivat sulaa vuoteen 2035 mennessä.
Ilmakehän tämänhetkinen CO2-pitoisuus on noin 411 molekyyliä CO2:ta miljoonaa ilmamolekyyliä kohti (ppm), kun vuonna 2000 se oli noin 370 ppm. Pitoisuuden odotetaan nousevan jatkossakin fossiilisten polttoaineiden käytön ja maankäytön muutosten myötä. Kasvuvauhti on riippuvainen taloudellisesta, sosiologisesta, teknologisesta ja luonnollisesta kehityksestä, joskin fossiilisten polttoaineiden saatavuus voi rajoittaa kasvua. IPCC:n erikoisraportti päästöskenaarioista ennustaa CO2-pitoisuuden nousevan tasolle 541–970 ppm vuoteen 2100 mennessä.
Positiiviset palautekytkennät, kuten Siperian turvesoiden ikiroudan sulamisesta aiheutuvat mahdollisesti jopa 70 000 miljoonan tonnin metaanipäästöt, voivat johtaa merkittäviin lisäyksiin sellaisten kasvihuonepäästöjen lähteissä, joita ei ole otettu huomioon IPCC:n ilmastomalleissa.
Mustan kappaleen säteilylaki
Kasvihuoneilmiötä voidaan tarkastella niin sanotun mustan kappaleen säteilylain pohjalta. Lain mukaan täysin musta kappale vastaanottaa energiaa ympäristöstään ja säteilee energiaa ympäristöönsä maksimaalisella teholla. Tätä tehoa kuvaa Stefan-Boltzmannin säteilylaki. Säteilyteho riippuu kappaleen lämpötilasta. Kasvihuoneilmiö syntyy, kun kappale on mustan kappaleen säteilyä noudattavan kappaleen (esimerkiksi Aurinko) ympäristössä. Jos kappale on säteilevän kappaleen lämpötilan edustamilla sähkömagneettisen säteilyn aallonpituuksilla ”mustempi”, kuin omaa lämpötilaansa vastaavilla aallonpituuksilla, niin kappaleen lämpötila nousee korkeammaksi, kuin kahden täysin mustan kappaleen säteilytasapainotila edellyttäisi. Esimerkki tällaisesta aurinkokunnan kappaleesta on Venus.
Myös päinvastainen ilmiö on mahdollinen. Jos kappale on oman lämpötilansa aallonpituusalueilla mustempi kuin säteilevän kappaleen lämpötilaa vastaavilla aallonpituuksilla, sen lämpötila voi asettua alemmalle tasolle kuin kahden täysin mustan kappaleen säteilytasapainotila edellyttäisi. Esimerkkejä tällaisesta aurinkokunnan kappaleista ovat Saturnuksen kuu Titan ja kääpiöplaneetta Pluto.
Kasvihuoneilmiön vaikutus lämpötilaan
Maassa kasvihuone-ilmiö nostaa pinnan lämpötilaa teoreettisesta albedon mukaan lasketusta -18:sta noin +15 asteeseen. Kasvihuonevaikutus Maassa on näin ollen 33 °C. Vesihöyry nostaa Maan keskilämpötilaa 21 °C, hiilidioksidi 7 °C ja muut kaasut 5 °C.
Reiki
thumb|Reikihoitoa
Reiki on näennäistieteellinen luontaishoitomenetelmä, jonka kehitti japanilainen Mikao Usui 1920-luvun alussa. Usui tarkoitti menetelmän fyysisten, emotionaalisten ja henkisten sairauksien hoitoon sekä yleisen hyvinvoinnin edistämiseen ja ylläpitämiseen.
Reiki on yksi uskomuslääkintään kuuluvista hoitomuodoista. Reikiin viitataan usein myös käsitteillä ”vaihtoehtoinen hoitomuoto” sekä ”täydentävä hoitomuoto”. Suomessa reiki-menetelmää on opetettu vuodesta 1985 lähtien. Monet harrastajat pitävät reikiä myös henkisenä elämänasenteena.
Reikiä on kritisoitu siitä, että siltä puuttuu tieteellinen pohja ja että se on näennäistiedettä. New age -piireissä reiki on kuitenkin suosittua. Tieteellisten tutkimusten mukaan reikihoidoista ei ole hyötyä.
Historia
Yagon kylässä Etelä-Japanissa syntynyt Mikao Usui opiskeli kiinalaisen kosmologian viittä oppia. Hän omistautui parantamiseen liittyvien tietojen etsimiseen ja perehtyi buddhalaisten oppineiden johdolla erilaisiin meditaatiotekniikoihin. Vuoden 1922 maaliskuussa Usui väitti saavuttaneensa Kioton lähellä sijaitsevalla Kurama-vuorella 21 päivän pituisen paasto- ja miestiskelyvaiheen aikana syvällisen meditaatiokokemuksen, jonka aikana hän kertoi saaneensa yhteyden ”reikienergiaan”, sekä taidon vihkiä muita ihmisiä reikin ”kanaviksi”.
Mikao Usui suunnitteli reikimenetelmälle kolme eri tasoa eli astetta (japaniksi Shoden, Okuden ja Shinpiden), joista kolmas aste on opettaja-aste. Hän myös suunnitteli koulutukseen liittyvät initaatioprosessit, viritykset. Yksi Usuin 20 opettajaoppilaasta, lääkärin koulutuksen saanut Chujiro Hayashi, kehitti menetelmään erityiset niin sanotut käsien hoitoasennot erilaisten terveydellisten ongelmien hoitoa varten. Länteen reiki saapui Hayashin oppilaan Hawayo Takatan (1900–1980) mukana vuonna 1938, ja hänen opettajaoppilaansa levittivät sitä eteenpäin 1980-luvun alusta lähtien. Itse länsimaisen kasvatuksen saanut Takata muokkasi huomattavasti reikin opetusta länsimaisille ihmisille helpommin omaksuttavaan suuntaan. Nykyisin on olemassa Usui Shiki Ryoho -menetelmän lisäksi monia muunnoksia joiden sisältö saattaa huomattavastikin poiketa Usuin menetelmästä.
Takatan kanadalainen oppilas Wanja Elisabeth Twan toi reikimenetelmän Suomeen vuonna 1985. Ensimmäinen suomalainen reikiopettaja oli Aila Norlamo (1922–2000). Norlamo oli merkittävässä asemassa reikin leviämisessä Suomessa, hänellä oli yli sata opettajaoppilasta.
Menetelmä
Alun perin Usuin reiki oli perinteinen japanilainen, koko elämän ajan noudatettava elämäntapa, johon kuuluu sekä henkisten harjoitusten suorittaminen että omasta terveydestä huolehtiminen kitä eli "elämänenergiaa" kultivoimalla. Harjoituksissa käytetään useita keinoja, joita ovat hengitys, keskittyminen, mietiskely, kotodama (ääni), jumon (mantra), shirushi (symbolit) ja inzou (käsiasento, mudra). Usui ei itse kutsunut sitä reikiksi. Usui-reikin japanilaiset seuraajat noudattavat tätä ki-kultivointia.
Henkilö, joka haluaa oppia käyttämään kitä toisten parantamiseen Kaukoidän perinteisten menetelmien mukaan, kuluttaa yleensä vuosia oppiakseen kin keräämistä, säilyttämistä ja johtamista. Hän käyttää omaa kitään ja joutuu hoidon jälkeen tekemään harjoituksia, joilla palauttaa oman ki-varastonsa. Usui väitti keksineensä, miten kitä johdetaan suoraan ”universaalista kistä” ravitsemaan ja vahvistamaan omaa tai muiden kehoa sekä miten toinen henkilö voidaan virittää ”ottamaan vastaan” ja ”johtamaan” kitä. Näin ihminen ei reikin oppien mukaan käytä omaa energiaansa vaan voi kitä ”johtaessaan” vahvistaa samalla omaa kitään. Tämä on reiki, joka poikkeaa perinteisestä ki-työskentelystä.
Alkaessaan reiki-istunnon ihmisen väitetään ajatuksen voimalla avaavan itsensä ”universaalille kille” ja antavan sen virrata itseensä. Hän voi käyttää käsiään tai ajatustaan kohdistaakseen kin tiettyihin ruumiinosiin. Toisia hoidettaessa käytetään erilaisia tapoja johtaa kitä kehoon: sormia, käsiä, jalkoja, silmiä, hengitystä, ajatusta, ääntä jne. Käsiä käytettäessä hoito voi olla pelkkää käden päälle panemista (te-a-te) tai erilaisia perinteisiä hierontatapoja, kuten nipistely, taputus, puristelu ja hierominen.
Reikin opettajien mukaan hoitaja kokee usein reikiä antaessaan käsissään erilaisia tuntemuksia (hibiki). Näitä ovat lämpö, kylmyys, virtaus, pistely, heikko, vahva tai äkillinen kipu ja magneettinen vetovoima tai poistyöntäminen. Myös hoidettava voi kokea näitä hoidon kohteena olevassa ruumiinosassa.
Vaikutukset
Reikin kannattajat väittävät reikin vaikuttavan avaamalla kehon energiakanavia ja antamalla hoidettavalle lisää energiaa sekä tasapainottamalla kehon omaa energiaverkkoa.
Tutkimukset vaikutuksesta
Uskomushoidoista useissa teoksissaan kirjoittaneen yhdysvaltalaisen Jack Rason mukaan tieteellisissä tutkimuksissa on todettu, että reikihoidolla ei ole terveydellisiä vaikutuksia. Näissä tutkimuksissa reikihoitoa saaneiden terveys ei parantunut lumelääkettä saaneeseen vertailuryhmään verrattuna.
Reikihoitajien koulutus
Reikin harjoittamisen edellytys on opettajan oppilaalle suorittama energiakanavien aukaisu, jota kutsutaan ”harmonisoinniksi” tai ”viritykseksi” (japaniksi reiju).
Ensimmäisen asteen kurssilla opetetaan vähintään reikin historia ja periaatteet, ki-käsite, hengitys-, keskittymis- ja mietiskelytekniikat, oman kehon ja toisten ihmisten käsillä hoitaminen eli te-a-te, käsiasennot ja hibiki. Virityksiä on tavallisesti neljä, mutta tämä vaihtelee opettajasta riippuen. Toisen asteen kurssilla opetetaan shirushit ja kotodamat, opettajasta riippuen myös jumonit ja inzout. Jommallakummalla kurssilla opetetaan sairauksien paikantaminen (byosen reikan-ho). Kurssit opetetaan yleensä 2–3 päivän kuluessa. Kolmannen eli reikin opettaja-asteen opinnot kestävät perinteisessä reikiopetuksessa yleensä yhdestä useampaan vuoteen.
Tieteellinen tutkimus
Reiki-menetelmä perustuu oletetun kin tai "elämänvoiman" olemassaoloon. Tällaisia voimia ei ole havaittu tieteellisissä koeolosuhteissa.
Vuonna 2008 suoritettiin systemaattinen kirjallisuuskatsaus kliinisiin kokeisiin. Yhdeksän tutkimusta sopi asetettuihin kriteereihin: Tutkimuksen laatu mitattiin muunnetulla Jadad-asteikolla (engl. Jadad scale). Tutkimukset, jotka eivät käyttäneet satunnaisotantaa suljettiin pois. Suurimmassa osassa tutkimuksia metodologiassa oli virheitä: otokset olivat pieniä, tutkimusasetelma ja tulosten raportointi oli epätarkkaa. Suurin yksittäinen ongelma oli kontrolliryhmien puuttuminen, muun muassa plaseboilmiön erottamiseksi. Näin virheelliset koejärjestelyt ovat epäluotettavia ja tuottavat liioiteltuja tuloksia hoidoista, eikä näin ollen voida osoittaa, että reiki olisi sopiva hoitomuoto tai liitännäishoitomuoto mihinkään lääketieteelliseen vaivaan, tai että siitä olisi mitään hyötyä placebo-ilmiötä pitemmälle. Reikihoitojen placebo-tutkimus on osoittautunut haasteelliseksi, sillä realistisen placebon suunnittelu on vaikeaa.
Vuonna 2009 The Journal of Alternative and Complementary Medicine raportoi kattavassa katsauksessaan, että vakavat metodologiset ja raportointiongelmat reikihoitojen tutkimuksissa estävät johtopäätösten tekemisen hoitojen tehosta.
Turvallisuus ja tehokkuus
Amerikan syöpäyhdistys (American Cancer Society) on todennut reikiä ympäröivän tutkimuksen olevan heikosti suoritettua ja toteaakin: ”Nykyiset tieteelliset todisteet eivät tue väitteitä reikin kyvystä parantaa syöpiä tai muita sairauksia. Lisätutkimukset näyttänevät kuinka paljon, jos yhtään, reikihoidot parantavat potilaan hyvinvointia.” National Center for Complementary and Alternative Medicine tukee tätä tulkintaa muistuttaen että vaihtoehtoterapioiden "energiakenttiä" ei ole havaittu tieteellisillä metodeilla.
Reikihoitoja vaivaavat vaihtoehtohoitojen tyypilliset turvallisuusongelmat. Potilaiden pelätään karttavan tavanomaisia lääketieteellisiä hoitoja ja suosivan vaihtoehtoisia hoitoja, joiden teho on osoittamatta. Reikihoitojen antajat voivat rohkaista asiakkaitaan välttämään lääkäreitä vaivoihinsa koska reiki olisi riittävä hoito.
Sisäiset kiistat
Reikiä harjoitetaan ja opetetaan monella tavalla ja tämä on johtanut kiistoihin ryhmittymien välillä. Kiistaa on muun muassa reiki-energian luonteesta, kurssien hinnoittelusta, opetusmetodeista, symbolien salaisuudesta ja herkistäytymismetodeista (engl. attunement).
Neidonpeilit
Neidonpeilit (Legousia) on kellokasvisuku, jossa on seitsemän lajia. Niitä esiintyy Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa, Keski-Euroopassa, Välimeren ja Mustanmeren alueella. Venuksenpeili, joka on yksivuotinen, kirkkaan sinikukkainen ruoho, on aiemmin esiintynyt satunnaistulokkaana Suomessa.
Them Bones
Them Bones on grunge -yhtye Alice in Chainsin toisen studioalbumin Dirtin avausraita. Kappale julkaistiin myös singlenä.
Elf (yhtye)
Elf oli kajaanilainen yhtye, joka perustettiin 1960-luvun puolivälissä. Yhtyeen nimi on akronyymi sanoista Eric Lars Four. Yhtyeen perustaja oli Seppo "Setti" Vuorela, joka toimi sen basistina. Muita yhtyeen jäseniä olivat Kari "Misi" Mikkonen: laulu, Juhani "Pomo" Komulainen: rummut, Pentti "Höpö" Pöllänen: saksofoni, klarinetti ja huilu, Tuomo "Tumppi" Lindqvist: pasuna ja Raimo "Ramppa" Kylmänen: trumpetti. Elfin ensimmäinen single On rohtoo rock'n roll julkaistiin vuonna 1976. Yhtye toimi useiden artistien kuten Laila Kinnusen ja Carolan, kahden vuoden ajan myös Katri-Helenan, taustayhtyeenä. Yhtyeeltä ilmestyi kaksi albumia: vuonna 1978 Mitä, missä milloin vaan ja vuonna 1979 Tarantella-Joe. Elfin tunnetuin hitti lienee jälkimmäisen albumin nimikappale. 1980-luvun alussa yhtye levytti enää muutaman singlen ennen kuin hajosi.
Lusambo
Lusambo on Sankurun maakunnan pääkaupunki Kongon demokraattisessa tasavallassa. Vuonna 2004 siellä oli noin 28 500 asukasta.
Vesa Heinonen
Heinosen synnyinpaikaksi mainitaan joko Heinola tai Lahti.
Enzo Staiola
thumb|right|225px|Enzo Staiola elokuvassa Polkupyörävaras. Enzo Staiola (s. 15. marraskuuta 1939 Rooma), on italialainen entinen näyttelijä, joka joutui alalle sattumalta Vittorio De Sican tarjottua hänelle yhtä pääosista menestyselokuvassaan Polkupyörävaras (1948). Staiola oli tällöin vain yhdeksänvuotias. Hänen näyttelemisensä oli yleisön ja elokuvaohjaajien mielestä niin laadukasta, että se avasi hänelle uran alalla. Staiola näytteli vuosina 1948–54 noin viidessätoista elokuvassa, joiden ohjaajia olivat muiden muassa Alessandro Blasetti, Julien Duvivier ja Luigi Zampa. Teini-ikäisenä Staiola kuitenkin päätti että ei jatka näyttelemistä aikuisena. Staiolan näyttelijän uran viimeiseksi työksi jäi ravintola-apulaisen rooli Joseph L. Mankiewiczin elokuvassa Paljasjalkakreivitär (1954). Sen jälkeen Staiola on esiintynyt valkokankaalla vain kahdessa cameoroolissa, vuosina 1961 ja 1977.
Kane & Lynch: Dead Men
Kane & Lynch: Dead Men on IO Interactiven kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2007 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle sekä erillisenä mobiiliversiona. Kane & Lynch kertoo kahdesta keski-ikäistyneestä miehestä, palkkasoturista ja psykopaatista, joiden olemuksesta näkee heti, että heidän parhaat päivänsä ovat kaukana takanapäin.
Kane & Lynchin idea hautui niin pitkään, että IO Interactive ehti kätkeä keväällä 2006 julkaistuun Hitman: Blood Money -peliin viittauksia seuraavan pelinsä nimihenkilöihin.
Pelaaminen
Yksinpelissä pelaaja ohjaa ammattitappaja Adam ”Kane” Marcusta, joka saa seurakseen tekoälyhahmo James Seth Lynchin. Jaetun ruudun kaksinpelissä toinen pelaaja voi ohjata Lynchiä. Kaksinpeliä oli alun perin tarkoitus pystyä pelaamaan myös verkon kautta, mutta kehittäjät joutuivat teknisten haasteiden vuoksi luopumaan siitä viime metreillä. Sekä Lynchiä että tietyissä kohdissa Kanen seuraksi liittyviä palkkasotureita voi ohjata hyökkäys- ja etenmiskehotuksilla.
Kolmannessa persoonassa kuvattu peli on jättänyt hahmon kuvan laitaan, kuten esimerkiksi peleissä Gears of War ja Resident Evil 4. Ammuntapeleille tuttuun tapaan pelaaja etenee tarinassa eliminoimalla tekoälyvihollisia ja suojautumalla näiden tulitukselta erilaisten esteiden taakse. Tulitus vaatii tarkkuutta, ja välillä pelaajan täytyy keskittyä ryhmänsä koordinoimiseen. Pelaaja haavoittuu hyvin helposti, ja liikaa vahinkoa saadessaan pelihahmo vajoaa kanveesiin, mutta voi kuitenkin palata taisteluun tiimikaverin antamalla adrenaliiniannoksella. Myös tiimikaverit voivat kuolla tulitaistelussa.
Turvakoti
Turvakodit vastaanottavat lähisuhteessa väkivaltaa tai sen uhkaa kokeneita sukupuolesta ja iästä riippumatta.
Tarkoitus
Suomessa toimivan Ensi- ja turvakotien liiton mukaan turvakodeissa ja niiden avopalveluissa tehtävän työn tavoitteena on väkivaltakierteen katkaiseminen ja sen aiheuttamien kriisien ja muiden ongelmien hoitaminen. Suomessa turvakodit ja avopalvelut ovat liiton oman ilmoituksen mukaan avoinna perhe- ja lähisuhdeväkivallan kaikille osapuolille. Lähtökohtana Suomessa on liiton mukaan lapsen edun turvaaminen kaikissa olosuhteissa. Erityistä huomiota kiinnitetään väkivallan todistajina tai kohteina olleiden alaikäisten auttamiseen.
Suomessa
Kesäkuussa 2018 Suomessa oli 27 turvakotia, joista 17 oli Ensi- ja turvakotien liiton ylläpitämiä ja 10 kuntien, Folkhälsanin, Monika-naisten liiton tai MLL:n ylläpitämiä. Keskimäärin turvakodissa asutaan noin 15 vuorokautta, mutta kriisi voi venyä kolmeenkin kuukauteen. Turvakodin saa itse valita eli asiakkaan ei ole pakko mennä lähimpään turvakotiin. Porin turvakodin yhtä asuntoa lukuun ottamatta turvakotiin ei saa ottaa mukaan lemmikkieläimiä.
Kane & Lynch: Dead Men
Jatko-osa
Pelin jatko-osa Kane & Lynch 2: Dog Days julkaistiin samoille alustoille vuonna 2010. Lisää jatko-osia ei ole luvassa, sillä kehittäjä IO Interactive menetti oikeutensa pelisarjaan irtaantuessaan julkaisija Square Enixistä vuonna 2017.
Filmatisointi
Pelistä suunniteltiin myös elokuvaa, jonka pääosassa esiintyisi Bruce Willis Kanena ja Jamie Foxx Lynchinä. Ohjaaja kuitenkin irtaantui projektista, ja muutaman vuoden kuluttua uudeksi näyttelijäkaksikoksi kaavailtiin Gerard Butleria ja Vin Dieseliä. Sittemmin filmatisointi on peruttu.
Turvakoti
Suomessa
Turvakotipalveluille laadittiin kansalliset laatusuositukset vuonna 2013. Istanbulin sopimus (Euroopan neuvoston naisiin kohdistuvan & perheessä tehtävän väkivallan vastainen yleissopimus) otettiin Suomessa käyttöön elokuussa 2015. Sopimus edellyttää riittävää matalan kynnyksen turvakotipaikkojen määrää, joka tarkoittaa Euroopan neuvoston suosituksen mukaan Suomen kokoisessa maassa 550 paikkaa (1 turvakotipaikka jokaista 10 000 asukasta kohti). Istanbulin sopimuksen toteuttamista varten säädettiin laki, jossa turvakotien rahoitus siirrettiin kunnilta valtiolle. Samalla Alexander Stubbin hallitus vähensi turvakotipaikkojen määrän 120:stä 114:ään. Tällöin turvakotipaikat muutettiin asiakkaalle maksuttomiksi ja niihin lakattiin vaatimasta etukäteen annettavaa maksusitoumusta. Hallitus suunnitteli, että rahoitusta lisätään. Vuonna 2015 turvakotien rahoitus oli noin 11 miljoonaa euroa ja asiakkaita 3055. Joka neljäs turvakotipaikkaa tarvitseva asiakas ei päässyt turvakotiin.
Vuonna 2016 Ensi- ja turvakotien liiton alaisissa turvakodeissa oli asiakkaana 1 080 aikuista naista, 1 075 alaikäistä ja 72 aikuista miestä.
Turvakodeissa oli 4300 asiakasta vuonna 2017. Vuoden 2018 alussa Suomessa oli 143 turvakotipaikkaa. Kesäkuussa 2018 Hämeenlinnaan avattiin uusi turvakoti, jolloin Suomessa on ensimmäistä kertaa tilanne, jossa jokaisessa maakunnassa toimii turvakoti. Vuonna 2019 turvakotien rahoitus nostetaan 19,55 miljoonaan euroon. Nykyisellä tahdilla, jossa hallitus lisää rahoitusta joka vuosi 2 miljoonaa euroa, turvakotipaikkoja on 1 jokaista 10 000 ihmistä kohden vuonna 2030.
Myös netissä on saatavana turvakotipalveluja. Ensi- ja turvakotien liitto ylläpitää myös muun muassa Nettiturvakotia
Turvakodit kesällä 2018: Espoo, Helsinki (3 turvakotia), Imatra, Joensuu, Jyväskylä, Hämeenlinna, Kajaani, Kokkola, Kotka, Kuopio, Lahti, Mikkeli, Oulu, Pori, Porvoo, Raahe, Raasepori, Rovaniemi, Seinäjoki, Tampere (2 turvakotia), Turku, Vaasa, Vantaa ja yksi Etelä-Suomessa, jolla on salainen osoite.
Historia
Britanniassa Erin Pizzey perusti vuonna 1971 naisten toimintakeskuksen Chiswickiin ja keskukseen alkoi tulla kotonaan pahoinpideltyjä naisia. Pizzeyn keskuksessa alkoi turvakotitoiminta naisille Britanniassa. Myöhemmin Erin Pizzey kirjoitti myös kirjan "Huuda hiljaa etteivät naapurit kuule - Scream quietly or the neighbours will hear", joka myi hyvin. Turvakotitoiminta toi esiin kodeissa tapahtuvaa miesten tekemää väkivaltaa ja sen katsotaan laskeneen, ja jopa poistaneen, ihmisiltä kynnystä puhua asiasta tai hakea apua. Myöhemmin useissa maissa on alkanut hitaasti myös ilman vanhempiaan apua hakevien alaikäisten ja parisuhteissa väkivaltaa kokevien miesten auttaminen.
Suomessa
Suomeen perustettiin vuonna 1945 "Naisten suojakotien liitto", myöhemmin "Ensi- ja turvakotien liitto". Sen ensimmäisiä tehtäviä oli ensikotitoiminta; aikakauden termeillä ilmaisten "AU-äitien auttaminen", toisin sanottuna avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten ja heidän äitiensä aseman turvaaminen. Myöhemmin mukaan tuli myös turvakotitoiminta parisuhteissaan väkivaltaa kokeneille ihmisille, ensin lähinnä naisille.
Ennen vuotta 2015 turvakodit olivat maksullisia, ja kunnat jakoivat asiakkaaksi haluaville maksusitoutuksia, joita ne usein antoivat vain lapsiperheille. Osa kunnista peri pienen omavastuumaksun turvakotipaikasta. Turvakotia ei saanut valita.
Kunnat eivät myöntäneet maksusitoumuksia, koska päättäjät halusivat olla käyttämättä rahaa väkivallan kohteeksi joutuneiden auttamiseen. Näin turvakodit olivat vajaakäytössä, samaan aikaan kun ihmiset kärsivät kotonaan henkisestä, ruumiillisesta ja seksuaalisesta väkivallasta. Espoossa puolittain täynnä ollut turvakoti lakkautettiin kokonaan vuonna 2012. Espoon kaupungin perheasioiden yksikön esihenkilö Marjatta Karhuvaaran mukaan turvakodin lakkauttaminen ja avopalveluun ja turva-asumispalveluun siirtyminen laajentaa palveluita ja väkivaltaan tai sen uhkaan päästään puuttumaan entistä aiemmin. Espooseen avattiin uudelleen turvakoti vuonna 2018.
Rypypaikka
pienoiskuva|Fasaani pöllyttää kuivaa multaa ja hiekkaa höyhenistöönsä. Rypypaikka on kanalintujen ja monen muunkin linnun, kuten varpusten, kylpemiseen käyttämä maapaljastuma. Linnut pyrkivät hiekkakylpyä käyttämällä pääsemään eroon höyhenpeitteensä loisista. Metsässä ovat lintujen luontaisia rypypaikkoja kaatuneen puun juurakon alle muodostuneet hiekkapaljastumat. Riistanhoidossa voidaan kanalinnuille tehdä maapaljastumia rikkomalla maankamara sopivista kohdista, missä on hienojakoista maa-ainesta. Eräät kulttuurimaisemat tarjoavat linnuille runsaasti hiekkapaikkoja hiekkakylpyjen ottamiseen. Varpunen esimerkiksi on innokas hiekkakylpijä.
Viaurin viadukti
Viaurin viadukti on rautatiesilta, joka ylittää Viaur-joen laakson eteläisessä Ranskassa Aveyronin ja Tarnin departementtien rajalla. Vuonna 1887 käydyn suunnittelukilpailun voitti insinööri Paul Bodin Société de construction des Batignolles -yhtymästä. Silta rakennettiin vuosina 1895–1902, ja se vihittiin käyttöön 5. lokakuuta 1903. Silta on 460 metriä pitkä ja se koostuu kahdesta symmetrisestä puolikkaasta, jotka muodostavat sillan keskelle 200 metriä leveän kaaren. Silta on historiallinen monumentti ja yksi merkittävimmistä 1800-luvun ranskalaisista teräsrakennelmista Eiffel-tornin ja Garabitin viaduktin lisäksi.
Kalsiumformiaatti
Kalsiumformiaatti on muurahaishapon kalsiumsuola, jota käytetään EU:ssa säilöntäaineena eläinten rehuissa E-koodilla E238, muttei ihmisille tarkoitetuissa elintarvikkeissa.
Kalsiumformiaatti on palamaton ja muodostaa ortorombisia kiteitä. Aineen haju on vienon etikkahappomainen. Aine on vakaa huoneenlämmössä.
Käyttö
Kalsiumformiaattia on käytetty vuosikymmeniä ja käytetään edelleen mm. EU:ssa säilöntäaineena eläinten rehuissa. Aineella happamoidaan rehuja ja tämä pidentää niiden säilyvyyttä. Kalsiumformiaattia tarvitaan likimain 15 g per rehukilo, jotta rehun pH-arvo laskee yhdellä yksiköllä. 15 g per kg pitoisuus rehuissa on EU:ssa enimmäissuositus – pitoisuutta pidetään turvallisena sioille, kanoille, märehtijöille ja monille kaloille. Kalsiumformiaatti estää mm. E. coli-, Pseudomonas aeruginosa-, Staphylococcus aureus- ja Enterococcus hirae-bakteerien kasvua. Myös Aspergillus niger-homeen ja Candida albicans-hiivan kasvu hidastuu aineen vaikutuksesta. Rehukäytössä aine ei ole ympäristölle haitallinen.
Ureaan sekoitettua kalsiumformiaattia käytetään jäänsulatusaineena, joka syövyttää terästä ja sementtiä vähemmän kuin monet muut jäänsulatusaineet.
Tutkimus
Kalsiumformiaattin on tutkittu soveltuvan ihmisille turvalliseksi kalsiumlisäksi. Aine imeytyy paljon paremmin kuin perinteiset kalsiumlisät kuten kalsiumkarbonaatti ja kalsiumsitraatti. Eräässä tutkimuksessa kapseloidut 3.9 g kerta-annokset kalsiumformiaattia eivät aiheuttaneet haittavaikutuksia. Kerta-annoksissa oli 1200 mg kalsiumia. Koehenkilöiden veren formiaattipitoisuudet kasvoivat, mutta eivät merkittävästi, sillä formiaatti metabolisoitui nopeasti. Jatkotutkimuksissa vaurioita esim. näköhermoissa ei ole vastaavilla annoksilla havaittu, jollaisia ilmenee metanolimyrkytyksissä – muurahaishappo on formaldehydin ohella pääasiallinen metanolin hajoamistuote.
Kalsiumformiaattia voitaisiin käyttää poistamaan ympäristölle haitallisia (kts. happosade) rikkioksideja (SOX) fossiilisten polttoaineiden palokaasuista esimerkiksi voimalaitoksissa. Ainetta lisätään kosteutetun kalsiumkarbonaatin joukkoon, joka reagoi polttolaitoksen puhdistusjärjestelmässä kalsiumformiaatin vaikutuksesta tehostetusti kipsiksi. Rikkioksidit siis jäävät kipsiin ympäristöön vapautumisen sijaan.