cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tytärsaari
Hylkeenpyynti
Koska hylkeenpyynti oli rasittavaa ja vaarallista, se vaati pyyntikunnalta huomattavaa yhteishenkeä. Tämä oli omiaan lujittamaan pyyntikuntien sosiaalisia suhteita varsinkin eristyneissä Suomenlahden saarissa kuten Tytärsaaressa. Eritoten jäältäpyynti oli rankkaa ja 40–50-vuotiasta miestä pidettiin yleensä liian vanhana ja kankeana jäältäpyyntiin.
Tytärsaaren murre
Saarelaisten murre luetaan nykyisin suomen kielen itämurteisiin, vaikka joissakin murrekartoissa Suomenlahden saarelaismurteet on jätetty määrittelemättä länsi- tai itämurteisiin. Viron läheisyyden vuoksi saaren murteessa esiintyi useita viron kielestä lainattuja sanoja.
Forbidden (albumi)
Forbidden on Black Sabbathin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumin ovat arvioineet niin fanit, media kuin yhtye itsekin monissa yhteyksissä sen historian heikoimmaksi. Albumia on kritisoitu tasapaksusta kappalemateriaalista ja huonolaatuisesta tuotannosta.
Kokoonpanomuutokset ja albumin taustaa
Vuoden 1994 kiertueen jälkeen basisti Geezer Butler, rumpali Bobby Rondinelli sekä häntä muutamalla keikalla tuurannut Bill Ward jättivät yhtyeen. Tämän jälkeen kitaristi ja johtohahmo Tony Iommi päätti koota vuosien 1989–1990 vahvat Headless Cross- ja Tyr-albumit tehneen kokoonpanon (Iommi, laulaja Tony Martin, rumpali Cozy Powell, basisti Neil Murray sekä kosketinsoittaja Geoff Nicholls).
Albumin suunnitteluvaiheessa yhtyeen levy-yhtiön johtoporras kehotti Iommia ottamaan levylle "ajanmukaisemman" tuottajan. Myös Iommin manageri oli samaa mieltä ja ehdotti yhtyeelle yhteistyötä rap-artistin kanssa, esimerkkeinä Aerosmith-yhtyeen onnistunut yhteistyö Run-D.M.C.:n kanssa ja Anthraxin ja Public Enemyn yhteiset levytykset. Tuottajaksi päätettiin valita amerikkalaisen, värillisen, heavy metal- ja rap-musiikkia yhdistelevän Body Count-yhtyeen kitaristi Ernie C (oik. Ernie Cunnigan). Body Count-yhtyeessä vaikutti myös rappari Ice-T, joka tulisi myös vierailemaan albumilla. Tämä herätti hämmennystä yhtyeen jäsenten keskuudessa, ja Martin, Murray ja Powell pitivät ajatusta naurettavana.
Yhtyeen sisäisen toimintaperiaate oli myös muuttunut. Kun kokoonpanon aiempina vuosina 1988-1990 Iommi ja rumpali Cozy Powell olivat yhtyeen johtohahmot ja tuottivat kokoonpanon aiemmat albumit, niin nyt Powell oli mukana "vain palkattuna muusikkona" ja päätökset teki Iommi. Powell olisi halunnut jatkaa musiikillisesti samalla linjalla kuin Headless Cross- ja Tyr-albumit olivat, mutta Iommin mielestä kyseinen tyyli oli jo pois muodista ja yhtye tarvitsi uudistumista.
Albumin sisältö
Albumi nauhoitettiin lehdistötiedotteen mukaan kymmenen päivän aikana Liverpoolissa Parr Street-studioilla. Joitain nauhoituksia tehtiin myös Devonshire-studioilla Los Angelesissa.
Huolimatta rap-genrestä tulevasta tuottajasta kyseisen genren vaikutteet eivät juuri albumilla näy lukuun ottamatta avauskappaletta "The Illusion of Power", jossa tuottaja Ernie C:n yhtyekaveri, rappari Ice-T tekee cameo-esiintymisen. Muuten kappale on yhtyeelle tyypillisen raskas ja hidastempoinen. Kyseessä on myös yhtyeen historian ainut kappale, jossa ulkopuolinen muusikko esiintyy laulajana. Hieman grunge-vaikutteisen alun omaava "Can't Get Close Enough" edustaa myös albumin raskaampaa osastoa kuten myös "Shaking Off the Chains" joka omaa hieman erikoisemman tahtilajin.
Hitaampia, tunnelmallisia kappaleita albumilla ovat balladi "I Wont Cry for You" ja blues-henkinen "Sick and Tired" sekä päätöskappale, pitkä "Kiss of Death", joka kasvaa kuitenkin loppua kohti nopeatempoisemmaksi Iommin riffittelyksi.
Kaupallisempaa osastoa ovat animoituna videonakin julkaistu "Get a Grip", maailmansotien aikaisiin lentokoneisiin liittyvä "Rusty Angels" sekä nimikappale, elämän kielletyistä asioista kertova "Forbidden".
Powellin tanakan kompin myötä etenevä "Guilty as Hell" sisältää yhtyeen materiaalissa harvemmin kuullun "fuck"-sanan käyttöä lyriikassa. Albumin sessioissa myös nauhoitettu "Loser Gets It All" julkaistiin alun perin Japanin painoksen bonus-kappaleena.
Kansitaide
Albumin etukannessa on piirretty kuva viikatemiehestä ja takakannessa piirros jatkuu kuvalla missä yhtyeen jäsenet sekä yhtyeen lähipiiriin tuolloin kuuluneet henkilöt ovat tulimeressä. Kuvasta löytyvät yhtyeen jäsenten lisäksi ainakin Ice-T, Ernie C, Iommin ex-vaimo Val sekä I.R.S. Recordsin johtaja Miles Copeland. Kannen suunnitteli Paul Sample, brittiläinen animaattori ja piirtäjä, joka on luonut mm. tunnetun sarjakuvahahmon Ogrin.
Vastaanotto
Forbiddenin julkaisi kesäkuussa 1995 I.R.S. Records. Se nousi Britannian albumilistalla vaatimattomasti sijalle 71. eikä noussut ollenkaan Billboardin listalle Yhdysvalloissa. Euroopassa menestys oli hieman parempaa ja esimerkiksi Suomessa ja Ruotsissa albumi nousi top-20:neen. Yleisesti albumia on pidetty yhtyeen heikoimpana, mikä johtuu huonosta tuotannosta ja tasapaksusta kappalemateriaalista, ja se on saanut pääosin huonoja arvosteluja.
Allmusic.com-sivuston arvostelija sanoo albumin riffejä "väsyneiksi" ja kritisoi tuotantoa "ylipuhtaaksi" ja sanoo ettei "albumilta löydy mitään kiinnostavaa". Sputnik Music-sivuston kriitikon mukaan albumi on "niin huono ettei se ole edes hauskaa enää" ja Heavy Metal Addiction-sivuston arvostelija ihmettelee "Sabbathin, heavy metalin esi-isien yhdistymistä rap-artistien kanssa" ja sanoo albumin kuulostavan "surkealta bootlegilta".
Albumilla on tosin myös omat puoltajansa ja esimerkiksi arvostetun Black-Sabbath.com-sivuston ylläpitäjä Joe Siegler pitää albumia mainettaan huomattavasti parempana ja myös Metal Excess-sivuston kriitikko sanoo albumin olevan "parempi kuin monet sanovat".
Yhtyeen mielipiteet
Basisti Neil Murray totesi myöhemmin Ernie C:n olleen huono tuottaja ja huono valinta Sabbathille. Albumin äänimaailma onkin aiempaa kliinisempi ja kompressoidumpi ja esimerkiksi Cozy Powellin perinteistä, isoa rumpusoundia ei albumilta löydy, ja myös laulaja Tony Martinin suoritus jää tuotannossa taka-alalle.
Lisäksi Black Sabbathin alkuperäisen kokoonpanon reunionin tiedettiin olevan suunnitteilla, ja näin ollen Forbidden olisi tehty vain koska yhtyeen ja Iommin sopimusta I.R.S. Recordsilla oli jäljellä vielä yhden studioalbumin verran, ja levyn jälkeen Iommi olisi vapaa liittymään yhteen ex-vokalisti Ozzy Osbournen kanssa. Alkuperäisen kokoonpanon noste oli tuolloin vahva, sillä Columbia Records oli julkaissut vuonna 1994 Nativity in Black-nimisen tribuuttialbumin jolla 1980- ja 1990-luvun uuden sukupolven metalliyhtyeet versioivat yhtyeen varhaisen kokoonpanon klassikoita ja lisäksi Ozzy Osbourne ja Geezer Butler olivat olleet mukana vuonna 1995 julkaistun, vuosien 1970-1983 materiaalia sisältävän kokoelma-albumin Between Heaven and Hell tuotannossa.
Albumin kiertue ja kokoonpanon hajoaminen
Huolimatta albumin kehnosta kaupallisesta menestyksestä teki yhtye laajan maailmankiertueen albumin promotoimiseksi kiertäen Pohjois-Amerikassa, Euroopassa sekä Aasiassa ja Australiassa. Yhtye esiintyi myös Suomessa Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella ja Helsingissä Kulttuuritalolla. Forbidden-albumilta settiin pääsivät "Get a Grip", "Rusty Angels", "Kiss of Death", "Can't Get Close Enough" ja "I Won't Cry for You" soitettiin yhdessä konsertissa.
Tämän jälkeen yhtye pantiin jäihin, mutta lopullista hajoamisilmoitusta ei kuitenkaan tullut. Muiden jäsenten mukaan tosin kaikki tiesivät, että Iommi palaisi yhteen Osbournen kanssa ja alkuperäinen kokoonpano tekisi comebackin piakkoin. Vuonna 1996 I.R.S. julkaisi vielä The Sabbath Stones-nimisen kokoelman, joka sisälsi pääosin Tony Martinin aikaista materiaalia ja samana vuonna Iommi oli työstänyt soolomateriaalia Rob Halfordin ja myös Glenn Hughesin kanssa. Vuoden 1996 joulukuussa ilmoitettiin vielä Martinin olevan Sabbathin jäsen, mutta maaliskuussa 1997 alkoi liikkua huhuja Black Sabbathin alkuperäisen kokoonpanon reunionista. Se toteutui, ja yhtye esiintyi vuoden 1997 Ozzfest-kiertueella, tosin rumpalina tuolloin toimi Bill Wardin sijasta Mike Bordin.
Kenttä (fysiikka)
Kenttä on fysikaalinen suure, jolla on arvo jokaisessa avaruuden pisteessä jokaisena ajan kohtana. Esimerkiksi sää­ennusteessa tuulen nopeutta jonakin päivänä jossakin maassa kuvataan vektorilla, joka saa arvonsa jokaisessa pisteessä. Jokainen vektori kuvaa ilman virtaussuuntaa kyseisessä pisteessä. Päivän kuluessa suunta, johon vektori missäkin kohdassa osoittaa, muuttuu tuulen suunnan muuttuessa.
Kentät voidaan ryhmitellä skalaari­kenttiin, vektori­kenttiin, spinori­kenttiin ja tensori­kenttiin riippuen siitä, onko kentän arvo kussakin pisteessä skalaari, vektori, spinori (esimerkiksi Diracin elektroni) tai yleisemmässä tapauksessa tensori. Esimerkiksi Newtonin fysiikan mukainen painovoimakenttä on vektorikenttä: sen arvon määrittäminen annetussa pisteessä tiettynä aikana edellyttää kolmea lukua, jotka tarkoittavat painovoiman kenttä­vektorin komponentteja tässä muodossa. Lisäksi sekä skalaari-, vektori- ja tensori­kentät voivat olla joko klassisia kenttiä tai kvantti­kenttiä riippuen siitä, onko kentän arvona luku vai kvantti­teoreettinen operaattori.
Kentän voidaan ajatella ulottuvan kaikkialle avaruuteen. Käytännössä jokaisen tunnetun kentän voimakkuus kuitenkin pienenee etäisyyden kasvaessa, kunnes sitä ei voida enää havaita. Esimerkiksi Newtonin painovoimalain mukaan painovoimakentän voimakkuus on kääntäen verrannollinen etäisyyteen sen aiheuttavasta kappaleesta. Tämän vuoksi Maan painovoimakenttä on kosmisessa skaalassa jo lähes niin pieni, ettei sitä voida havaita.
Vaikka kentät määritellään lukuina avaruudessa, kaikki fysiikassa käytetyt kentät ovat jotakin fysikaalisesti todellista. "Se varaa tietyn tilan. Se sisältää energiaa. Sen läsnäolo eliminoi todellisen tyhjyyden.". Kenttä saa aikaan "olotilan avaruudessa", niin että kun sinne asetetaan jokin hiukkanen, siihen kohdistuu voima.
Jos sähkövaraus liikkuu, sen vaikutukset toiseen varaukseen eivät ilmene välittömästi. Jos ensimmäiseen varaukseen kohdistuu vastusvoima, joka vähentää sen liikemäärää, tämä muutos vaikutaa toiseen varaukseen vasta, kun kentän muutos, joka etenee valonnopeudella (tyhjiössä), saavuttaa sen ja luovuttaa vastaavan liikemäärän sille. Missä tämä liikemäärä on, ennen kuin toinen varaus sen saa? Liikemäärän säilymislain mukaan sen on oltava jossakin. Fyysikot ovat havainneet "voimia analysoitaessa hyvin käyttökelpoiseksi" olettaa, että tänä väliaikana liikemäärä on kentällä.
Tämä kenttien käyttö­kelpoisuus saa fyysikot olettamaan, että sähkö­magneettisia kenttiä on todella olemassa, mikä on tehnyt kentän käsitteestä koko modernin fysiikan perustavan paradigman. Tosin John Wheeler ja Richard Feynman ovat kehittäneet fysikaalisia malleja myös Newtonin kaukovaikutus -käsitteen pohjalta, joka on peräisin ajalta, jolloin kenttiä ei vielä tunnettu, mutta he ovat itse jättäneet nämä teoriat taka-alalle, koska kentän käsite on yleisessä suhteellisuus­teoriassa ja kvantti­elektro­dynamiikassa edelleen käyttö­kelpoinen.
"Se seikka, että sähkömagneettisella kentällä voi olla liike­määrää ja energiaa, tekee siitä hyvin todellisen... Hiukkanen luo kentän ja kenttä vaikuttaa toiseen hiukkaseen, ja kentällä on sellaisia tuttuja ominaisuuksia kuin energia­sisältö ja liikemäärä, aivan samoin kuin hiukkasillakin."
Historia
Kentän kehitys itsenäisenä käsitteenä alkoi toden teolla 1800-luvulla sähkömagnetismin teorian kehittyessä. Alkuvaiheessa André-Marie Ampère ja Charles Augustin de Coulomb tulivat toimeen Newtonin tyylisillä laeilla, jotka osoittivat sähkövarausten ja sähkö­virtojen väliset voimat. Pian tuli kuitenkin luonnolli­semmaksi omaksua kenttiin perustuvaa lähestymis­tapa ja muotoilla nämä lait sähkö- ja magneetti­kenttien avulla: vuonna 1849 Michael Faraday otti ensimmäisenä käyttöön termin "kenttä".
Aluksi Maxwell ei kuitenkaan omaksunut nyky­aikaista käsitystä kentästä perustavana oliona, joka voi olla itsenäisesti olemassa. Sen sijaan hän esitti, että sähkömagneettinen kenttä on ilmaus jonkin kannattavan väli­aineen, valoeetterin muodon­muutoksesta, joka on verrattavissa kumikalvon muodonmuutoksiin siihen kohdistuvan jännityksen vaikutuksesta. Suora seuraus tästä hypoteesista oli, että sähkömagneettisten aaltojen havaitun nopeuden pitäisi riippua havaitsijan nopeudesta eetterin suhteen. Monista yrityksistä huolimatta tätä ei voitu osoittaa kokeellisesti, minkä lopulta selitti Albert Einsteinin erityinen suhteellisuusteoria vuonna 1905. Tämä teoria muutti käsitystä siitä, miten liikkuvien havaitsijoiden näkökulmat suhtautuvat toisiinsa, sillä tavoin että Maxwellin teorian mukaisten sähkö­magneettisten aaltojen nopeus on sama kaikille havaitsijoille. Kun taustalla olevaa väli­ainetta ei enää tarvinnut olettaa, tämä kehitys teki fyysikoille mahdolliseksi käsitellä kentät todella itsenäisiksi olioiksi.
Klassiset kentät
Klassiset kenttäteoriat ovat edelleen käyttökelpoisia tilanteissa, joissa kvantti-ilmiöt ovat merkityksettömiä, ja niitä tutkitaan edelleen. Materiaalien elastisuus, hydro- ja aerodynamiikka sekä Maxwellin yhtälöt ovat tästä esimerkkejä.
Eräitä yksinkertaisimpia kenttiä ovat voimia kuvaavat vektori­kentät. Histo­rialli­sesti kentät tulivat ensimmäisen kerran vakavasti käyttöön, kun Faraday kuvasi sähkö­kenttiä voima- eli kenttäviivojen avulla. Myöhemmin myös gravitaatiokenttää kuvattiin samaan tapaan.
Tuomiojärvi
Tuomijärvi voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Kenttä (fysiikka)
Gravitaatiokenttä
thumb|upright|Klassisen gravitaatioteorian mukaan massa on vetävän gravitaatiokentän g lähde. Painovoimaa kuvaava klassinen kenttäteoria on Newtonin gravitaatioteoria, joka kuvaa gravitaatiota kahden massan välisenä vuorovaikutuksena.
Jokainen massallinen kappale M muodostaa ympärilleen gravitaatiokentän g, joka kuvaa sen vaikutusta muihin massallisiin kappaleisiin. Kappaleen M aikaansaama gravitaatiokenttä M avaruuden pisteessä r saadaan määrittämällä voima F, jolla kappale M vaikuttaa pisteeseen r sijoitettuun pieneen testimassaan m, ja jakamalla tämä voima m:llä: Oletus, että m on paljon pienempi kuin M, merkitsee, että massan m vaikutus kappaleen M käyttäytymiseen on merkityksettömän pieni.
Newtonin gravitaatiolain mukaan voima F määräytyy sijainnin r funktiona seuraavasti: missäe on massan m sijaintipaikasta kohti massan M sijaintipaikkaa suuntautuva yksikkövektori. Sen vuoksi M:n aiheuttama gravitaatiokenttä on
Kokeellisesti on osoitettu, että jokaisen kappaleen hidas massa ja painava massa ovat äärimmäisen suurella tarkkuudella yhtä suuret. Tämän vuoksi gravitaatio­kentän voimakkuus voidaan samaistaa sen kiihtyvyyden kanssa, jonka gravitaatio­kenttä tietyssä pisteessä aiheuttaa mille tahansa kappaleelle. Tähän perustuu ekvivalenssiperiaate, joka johti yleiseen suhteellisuus­teoriaan.
Koska gravitaatiovoima F on konservatiivinen gravitaatio­kenttä g, voidaan vaihtoehtoisesti muotoilla myös gravitaatiopotentiaalin Φ(r) gradientin avulla:
Sähkömagnetismi
Michael Faraday havaitsi ensimmäisenä kentät fysikaalisesti tärkeiksi käsitteiksi tutkiessaan magnetismia. Hän havaitsi, että sähkö- ja magneetti­­kentät eivät ole ainoastaan voima­kenttiä, jotka ohjaavat hiukkasten liikettä, vaan ne ovat itsenäisiä fysikaalisia entiteettejä, joihin sisältyy energiaa.
Näiden ajatusten pohjalta James Clerk Maxwell loi myöhemmin fysiikan ensimmäisen yhdistetyn kenttäteorian muodostamalla sähkö­magneettista kenttää kuvaavat yhtälöt, jotka nykyään tunnetaan Maxwellin yhtälöinä.
Sähköstatiikka
Hiukkaseen, jolla on sähkövaraus q, kohdistuu voima F, joka riippuu ainoastaan hiukkasen varauksesta. Samaan tapaan kuin edellä gravitaatio­kentän tapauksessa, voidaan sähkökenttä E määritellä siten, että. Tämä yhdessä Coulombin lain kanssa osoittaa, että yhden varatun hiukkasen ympärilleen muodostama kenttä on
Myös sähkökenttä on konservatiivinen, ja näin ollen se voidaan esittää myös skalaarisen potentiaalin V(r) avulla:
Sähkökentän kahden pisteen potentiaalien erotusta sanotaan näiden pisteiden väliseksi jännitteeksi.
Magnetostatiikka
Muuttumaton sähkövirta I, joka kulkee reittiä ℓ pitkin, kohdistaa lähellä oleviin varattuihin hiukkasiin voimia, jotka suuruudeltaan poikkeavat edellä kuvatuista sähkökentän aiheuttamista voimista. Voima, jonka virta I kohdistaa lähellä olevaan varaukseen q, joka liikkuu nopeudella v, missä B(r) on magneettikenttään liittyvä magneettivuon tiheys, joka Biot'n ja Savartin lain mukaan on
Magneettikenttä ei yleensä ole konservatiivinen, eikä sitä näin ollen tavallisesti voida kirjoittaa skalaaripotentiaalin avulla. Kuitenkin se voidaan kirjoittaa magneettisen vektoripotentiaalin A(r) avulla seuraavasti:
Elektrodynamiikka
Yleisesti siellä, missä esiintyy sekä varaustiheyttä ρ(r, t) että virrantiheyttä ja J(r, t), on sekä sähkö- että magneettikenttä, ja molemmat muuttuvat ajan kuluessa. Niitä kuvaavat Maxwellin yhtälöt, ryhmä differentiaaliyhtälöitä, jotka osoittavat, miten kentät E ja B riippuvat varaus- ja virrantiheyksistä ρ ja J.
1800-luvun lopulla sähkömagneettisen kentän katsottiin muodostuvan kahdesta vektorikentästä avaruudessa. Nykyisin niitä pidetään yhtenä antisymmetrisenä toisen kertaluvun tensorikenttänä aika-avaruudessa (katso myös sähkömagnetismi suhteellisuusteoriassa).
Aallot kenttinä
Aaltoja voidaan käsitellä fysikaalisina kenttinä, koska niillä on yleensä äärellinen etenemisnopeus ja kausaalinen luonne. Niitä koskee myös käänteisen neliön laki.
Kvanttikentät
400px|center|thumb|[[Kvarkkien värivarauksen aikaansaama kenttä (G on gluonikentän voimakkuustensori). Nämä ovat "värittömiä" yhdistelmiä. Ylhäällä: Värivarauksella on "ternaarisesti neutraaleja tiloja" kuten myös sähkövaraukselle analoginen binaarinen neutraliteetti). Alhaalla:Kvarkki/antikvarkki-yhdistelmät. ]]
Kvanttikromodymaniikassa värikentän kenttäviivoja kytkevät lyhyellä etäisyydellä toisiinsa gluonit, jotka kenttä polaroi. Tämä ilmiö voimistuu lyhyillä etäisyydellä, noin yhden femtometrin päässä kvarkista, mikä saa värivoiman lyhyellä etäisyydellä voimistumaan ja saa aikaan kvarkkien vankeuden hadronien sisällä. Koska gluonit vetävät kenttäviivat tiukasti yhteen, ne eivät kaarru ulospäin niin paljon kuin sähkövarausten välinen sähkökenttä.
Kaikki kolme kvanttikenttäteoriaa voidaan johtaa erikoistapauksena hiukkas­fysiikan niin sanotusta standardimallista. Gravitaation kenttä­teoriaa eli Einsteinin yleistä suhteellisuus­teoriaa ei vielä ole onnistuneesti kvantitettu. Kuitenkin sille on olemassa laajennus, lämpökenttäteoria, joka sopii yhteen kvanttikenttäteorian kanssa äärellisissä lämpötiloissa, mitä kvanttikenttäteoriassa harvoin on otettu huomioon.
Kuten klassisia kenttäteorioita, voidaan kvantti­kenttä­teorioitakin samaan tapaan käsitellä puhtaasti matemaattisesti. Riippuen siitä, mitä kenttäyhtälöitä käytetään, voidaan puhua Yangin-Millsin, Diracin, Kleinin-Gordonin ja Schrödingerin kentistä. Vaikeuksia aiheuttaa, että yhtälöissä saattaa esiintyä monimutkaisia matemaattisia objekteja, joilla on erikoisia algebrallisia ominaisuuksia: esimerkiksi spinorit eivät ole tensoreita, joten niitä on käsiteltävä spinorikenttinä, mutta periaatteessa niitä voidaan sopivilla matemaattisilla yleistyksillä käsitellä analyyttisin menetelmin.
Kenttäteoria
Yleensä kenttä­teorioissa käytetään kentälle dynaamista mallia, joka osoittaa, miten kenttä muuttuu ajan kuluessa tai miten se riippuu muista fysikaalisista muuttujista. Tämä tehdään tavallisesti Lagrangen tai Hamiltonin funktion avulla ja soveltamalla klassista tai kvanttimekaniikkaa systeemin, jolla on äärettömän monta vapausastetta. Tuloksena saatavia kenttä­teorioita sanotaan klassisiksi tai kvantti­kenttä­teorioiksi.
Klassisen kentän dynamiikan määrittää tavallisesti kentän komponenttien Lagrangen tiheys, jolloin dynamiikka saadaan soveltamalla vaikutus­periaatetta.
Yksinkertaisia kenttiä voidaan konstruoida tarvitsematta tuntea fysiikkaa ennalta, käyttämällä ainoastaan useamman muuttujan analyysia, potentiaali­teoriaa ja osittaisdifferentiaaliyhtälöistä. Skalaari­kentissä esiintyviä suureita voivat olla esimerkiksi aalto­funktion amplitudi-, tiheys- ja painekentät virtaus­dynamiikassa taikka lämpötila- ja konsentraatio­kentät lämpö­opissa. Varsinaisen fysiikan ulko­puolella, kuten radiometriassa ja tieto­kone­grafiikassa, esiintyy myös valo­kenttiä.
Kaikki edellä mainitut ovat skalaari­kenttiä. Vastaavalla tavalla vektori­kenttiä voivat olla siirtymä-, nopeus- ja pyörteisyyskentät sovelletussa matemaattisessa virtaus­dynamiikassa, mutta lisäksi voidaan tarvita vektorianalyysia. Yleisemmässä tapauksessa jatkuvan aineen mekaniikassa voidaan soveltaa esimerkiksi elastisuustensorikenttiä (joista on peräisin termi tensori, joka johtuu latinan vääntymistä tarkoittavasta sanasta), kompleksisiin virtauksiin tai aniso­trooppiseen diffuusioon, mikä yleensä edellyttää matriisi­laskennan soveltamista.
Modernissa fysiikassa useimmiten tutkitut kentät ovat ne, joilla mallinnetaan neljää perusvuorovaikutusta, mikä saattaa aikanaan johtaa yhtenäiseen kenttäteoriaan.
Kvanttikenttäteoriassa jokaista hiukkaslajia vastaa avaruuteen jakautunut kenttä. Mitä suurempi kentän amplitudi (arvo) on, sitä todennäköisempää on kyseisen hiukkasen muodostuminen tai tuhoutuminen. Kullekin hiukkasreaktiolle voidaan laskea todennäköisyys Feynmanin sääntöjen mukaan.
Jos kvanttikenttäteoriaan lisätään jokin mittasymmetria, voidaan ennustaa, millaisia vuorovaikutuksia systeemillä on. Sähkömagneettinen, heikko ja vahva vuorovaikutus osataan johtaa tällaisista kenttäteorioista.
Kenttien symmetria
Sekä klassisia että kvanttikenttiä voidaan luokitella symmetriaominaisuuksiensa mukaan. Symmetria voi merkitä ajallista ja avaruudellista symmetriaa taikka sisäistä symmetriaa.
Avaruudelliset ja ajalliset symmetriat
Kenttiä luokitellaan usein sen mukaan, miten ne käyttäytyvät aika-avaruuden muunnoksissa. Eri luokkia ovat:
Sisäiset symmetriat
Jos johonkin probleemiin liittyy sym­metria, jonka mukaisesti nämä komponentit voidaan muuntaa toisikseen ja joka ei koske aikaa ja avaruutta, tällaista symmetrioiden joukkoa sanotaan sisäiseksi sym­metriaksi. Myös kenttien varaukset voidaan luokitella sisäisten symmetrioiden mukaan.
Statistinen kenttäteoria
Statistisessa kenttäteoriassa yritetään laajentaa kenttä­teoreettista paradigmaa monen kappaleen systeemeihin ja statistiseen mekaniikkaan. Kuten edellä, voidaan käyttää tavan­omaista äärettömän moneen vapausasteeseen perustuvaa lähestymis­tapaa.
Samoin kuin statistinen mekaniikka on osittain päällekkäin klassisen ja kvantti­mekaniikan kanssa, myös statistisella kenttäteorialla on yhtymäkohtia sekä kvantti- että klassiseen kenttä­teoriaan, joista varsinkin edellisen kanssa sillä on monia yhteisiä metodeja. Muuan huomattava esimerkki tästä on keskikenttäteoria
Jatkuvat satunnaiskentät
Edellä kuvatun kaltaiset klassiset kentät kuten sähkömagneettinen kenttä ovat tavallisesti äärettömän monta kertaa derivoituvia funktioita ja lähes kaikissa tapauksissa ainakin kaksi kertaa derivoituvia. Sitä vastoin yleistetyt funktiot eivät ole jatkuvia. Kun klassisia kenttiä tutkitaan tarpeeksi tarkasti äärellisessä lämpötilassa, käytetään jatkuvien satunnaiskenttien matemaattisia metrodeja, koska termiset fluktuaatiot eivät ole missään derivoituvia. Satunnaiskentät ovat satunnaismuuttujien indeksoituja joukkoja; jatkuva satunnaiskenttä on satunnaiskenttä, jonka indeksijoukon muodostavat funktiot.
Bernard Hopkins
Bernard Humphrey Hopkins Jr. (s. 15. tammikuuta 1965 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on uransa jo lopettanut yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja pitkäaikainen kiistaton ammattilaisten maailmanmestari keskisarjassa.
Nyrkkeilyura
Ammattilaiseksi Hopkins ryhtyi vuonna 1988 ja hävisi heti ensimmäisen ottelunsa Clinton Mitchelliä vastaan. Seuraavat 22 otteluaan hän kuitenkin voitti. 4. joulukuuta 1992 hän voitti Wayne Powellia vastaan käydyssä ottelussa avoimen USBA:n keskisarjan mestaruuden ja puolusti titteliään voitolla Gilbert Baptistia vastaan. 22. toukokuuta 1993 hän kohtasi Roy Jones Jr:n ottelussa avoimesta IBF-liiton maailmanmestaruudesta, mutta hävisi 12-eräisen ottelun kaikin tuomariäänin. Hän puolusti USBA-titteliään vielä Roy Ritchietä, Wendall Hallia ja Lupe Aquinoa vastaan, kunnes pääsi 17. joulukuuta 1994 iskemään uudelleen avoimeksi jääneestä IBF:n maailmanmestaruudesta. Ottelussa Segundo Mercadoa vastaan Hopkins kävi kaksi kertaa lattiassa, mutta tuomio oli ratkaisematon. 29. huhtikuuta 1995 käydyn uusintaottelun hän voitti teknisellä tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Hopkins puolusti titteliään Steve Frankia, Joe Lipseytä, William Bo Jamesia, John David Jacksonia, Glen Johnsonia, Andrew Councilia ja Simon Brownia vastaan, kuten myös kahdesti Robert Allenia vastaan ensimmäisen kohtaamisen jouduttua mitätöidyksi ja keskeytetyksi, kun tuomari vahingossa työnsi Hopkinsin kehän ulkopuolelle, minkä seurauksena hän loukkaantui, sekä kahdesti Antwun Echolsia vastaan ja kerran Syd Vanderpoolia vastaan. 14. huhtikuuta 2001 hän kohtasi WBC-liiton mestarin Keith Holmesin ja voitti tämän tuomariäänin 3–0, saaden WBC-liiton tittelin. Heti seuraavassa ottelussaan otti nimiinsä lisäksi myös WBA-liiton mestaruuden voitettuaan 12. erässä teknisellä tyrmäyksellä Félix Trinidadin.
Hopkinsin menestyksekäs mestaruuksien puolustamisen sarja jatkui voitoilla Carl Danielsista, Morrade Hakkarista, William Joppysta ja Robert Allenista, ja 18. syyskuuta 2004 hän kohtasi ja yhdeksännessä erässä tyrmäsi WBO-liiton mestarin Oscar de la Hoyan ja otti haltuunsa viimeisenkin häneltä puuttuneen suurliiton tittelin. Hän puolusti kiistatonta mestaruuttaan Howard Eastmania vastaan, mikä nosti hänet tarunhohtoiseen 20:n mestaruuden puolustajan joukkoon. Seuraavassa ottelussaan hän kuitenkin menetti mestaruutensa Jermain Taylorille äärimmäisen tasaisessa ja vastalauseita herättäneessä 12-eräisessä ottelussa. Miesten uusintakohtaamisessa 3. joulukuuta 2005 Taylor vei voiton kaikin tuomariäänin.
Hopkins otteli vielä kesäkuussa 2006 Antonio Tarveria vastaan IBO- ja NBA-liittojen raskaan keskisarjan mestaruudesta ja voitti tittelin nimiinsä kaikin tuomariäänin. Oma merkityksensä ottelulla oli myös sikäli että Tarver oli aikoinaan voittanut kahdesti Roy Jonesin, jolle Hopkins oli aikoinaan mestaruusottelussa hävinnyt.
Hopkins piti vuoden verran ottelutaukoa, kunnes palasi kehään heinäkuussa 2007. Hän voitti tuolloin pistein Winky Wrightin. Ottelussa ei ollut panoksena titteleitä ja painoraja oli epävirallinen 170 paunaa.
26. lokakuuta 2013 Hopkins otteli IBF:n alemman raskaansarjan mestaruudesta Karo Muratia vastaan. Hopkins voitti ottelun kaikin tuomariäänin 119–108, 119–108 ja 117–110.
Hopkins tuli Joe Smith Juniorin tyrmäämäksi jäähyväisottelussaan 19. joulukuuta 2016. Hopkins on vanhin nyrkkeilijä (48-vuotiaana) joka on voittanut maailmanmestaruuden.
Night and Day
”Night and Day” on Cole Porterin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1932. Sen esitti ensimmäisenä Fred Astaire Broadway-musikaalissa Gay Divorce. Astaire esitti kappaleen myös vuoden 1934 elokuvassa Continental – hupainen avioero. Vuonna 1946 valmistunut elämäkertaelokuva Yö ja päivä sai myös nimensä kappaleen mukaan.
Kappale oli suosittu koko swing-aikakauden ajan. Fred Astairen levytys Leo Reismanin orkesterin kanssa nousi listaykköseksi vuonna 1932, ja kappaleella nousivat listoille myöhemmin myös Eddy Duchin (1933), Charlie Barnet (1940), Frank Sinatra (1942) ja Bing Crosby (1946). Sinatran levytyksestä tuli hänen ensimmäinen hittinsä omalla nimellään.
Laulun ovat suomeksi sanoittaneet Erkki Ainamo, nimimerkki Kullervo ja Ismo Alanko, kaikki nimellä ”Päivin öin”.
Mika Rajala
Mika Rajala on suomalainen basisti. Hän soitti 1996–2015 hard rock-/heavy metal -yhtye Ancarassa.
Uhri rakkauden
Uhri rakkauden on Frederikin vuonna 1989 julkaisema ja Tallinnassa levytetty albumi. Albumia äänittäessään hänestä tuli ensimmäinen Neuvostoliiton alueella levyttänyt länsimaalainen. Albumilta löytyy muun muassa Elvis Presleyn ”The Wonder of You”:n suomenkielinen versio ”Ei rakkautta voi ostaa” ja ”Return to Sender” nimellä ”Takki täynnä”. Levy sisältää myös monia muita Elvis Presleyn kappaleita suomennettuna, muun muassa:
Frederik on nimennyt Elviksen yhdeksi esikuvakseen. Albumi myi timanttilevyyn oikeuttavan määrän.
Bernardi
Bernardi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Homo EP
Homo EP (SOFCS 007) on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jukka Takalon CD-EP, joka julkaistiin 28. huhtikuuta 2010.
Idean levyn Jokainen on vähän homo -kappaleeseen Takalo sai esimerkiksi internetissä liikkuvista suvaitsevaisuus- ja rasismikeskusteluista. "Homo" -sanaa kappaleella ovat huutamassa mm. Kauko Röyhkä ja Radiopuhelimien J.A. Mäki.
EP:n kannet suunnitteli Muodin huipulle -ohjelmasta tuttu Antti Putkonen.
Kappaleet
Sävellykset ja sanoitukset Jukka Takalo.
Odyssey
Odyssey on Yngwie J. Malmsteenin vuoden 1988 maaliskuussa julkaisema albumi. Albumilla soittaa nykyinen Stratovariuksen kosketinsoittaja Jens Johansson sekä ex-Rainbow solisti Joe Lynn Turner. Albumilla on paljon vaikutteita 80-luvun hevistä sekä klassisesta musiikista. Albumin kansivihossa Yngwie Malmsteen kiittääkin monia klassisen musiikin säveltäjiä, mm. Niccolo Paganinia.
Timo Rajala (rumpali)
Timo Rajala on suomalainen rumpali. Hän vaikutti hard rock-/heavy metal -yhtye Ancarassa. Rajala oli ainoa jäsen yhtyeessä, joka oli aivan alusta asti mukana Ancarassa ja sitä ennen olevissa bändeissä Metal Circus (1985–1992) ja Resistance (1992–1995).
Odyssey
Aiheesta muualla
Odyssey
Abel Salazar
thumb|Abel Salazar. Abel Salazar (s. 19. heinäkuuta 1889, Guimarães, k. 29. joulukuuta 1946, Lissabon) oli portugalilainen lääkäri, tutkija, professori ja taidemaalari. Hän toimi Porton yliopistossa histologian ja embryologian professorina vuodesta 1917. Salazar julkaisi yhteensä 116 tieteellistä julkaisua.
Abel Salazar ei ole sukua Portugalin pitkäaikaiselle diktaattorille António de Oliveira Salazarille.
Bedřich Smetana
thumb|Bedřich Smetanan muistomerkki [[Litomyšlissä, Tšekissä.]] Bedřich Smetana (2. maaliskuuta 1824 Litomyšl, Itävalta-Unkari  – 12. toukokuuta 1884 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä.
Vuonna 1848 Smetana perusti Prahaan musiikkikoulun, jonka johtajana hän toimi kahdeksan vuotta. Vuonna 1856 Smetana muutti Göteborgiin, jossa hän vietti seitsemän vuotta opettaen musiikkia, johtaen orkesteria ja pitäen konsertteja. Vuonna 1863 hän palasi kotimaahansa ja toimi vuodesta 1866 Prahan Kansallisteatterin orkesterinjohtajana, mutta vähitellen huonontuva kuulo pakotti hänet lopulta jättämään työnsä. Smetana kuuroutui vuonna 1874 syfiliksestä, mutta hän jatkoi säveltämistä. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluu kuusiosainen sinfoninen runo -sarja Má vlast (Isänmaani), erityisesti sen toinen osa Vltava (Moldau), ooppera Myyty morsian ja alkusoitto oopperasta Libuše.
Koska Smetana on yksi Tšekin rakastetuimmista säveltäjistä, hänelle on perustettu oma Smetana-museo Prahan keskustaan. Hän kuoli mielisairaalassa Prahassa.
Bureau International des Poids et Mesures
Bureau international des poids et mesures, lyh. BIPM, on vuonna 1875 metrisopimuksella perustettu kansainvälinen standardisointijärjestö, jonka päätehtävänä on ylläpitää kansainvälistä yksikköjärjestelmää. Järjestön päämaja sijaitsee Ranskan Sèvresissä, lähellä Pariisia.
Automatic / Time Will Tell
"Automatic / time will tell" oli japanilaisen Utada Hikarun toinen single, joka julkaistiin 9. joulukuuta 1998. Singlestä on julkaistu kaksi erilaista versiota (8 cm ja 12 cm). Versioita on myyty yhteensä 2 062 780 kappaletta tähän päivään mennessä. Kappaletta Automatic käytettiin päätösmusiikkina Fuji TV:n show’ssa Warau Inu no Seikatsu -YARANEVA!!-. Time Will Tell -kappaletta puolestaan käytettiin eräässä toisessa Fuji TV:n show’ssa, Gokigenyoussa.
Eren Albayrak
Eren Albayrak (s. 23. huhtikuuta 1991 Istanbul) on turkkilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Albayrak debytoi Turkin maajoukkueessa 2015.
Gumpers
Gumpers on kuvitteellinen avaruusolio Pet Alien -tietokoneanimaatiosarjassa. Hän pelkää kaikkea mahdollista kuten varjoja, vaikeita sanoja ja laihduttamista. Hän ei myöskään tiedä omaa vahvuuttaan ja saattaakin usein vahingoittaa jotain tietämättä tehneensä sitä.
Hahmon ääninäyttelijänä on Jess Harnell, joka sai ääniroolisuorituksestaan Daytime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2006.
Luonne
Gumpers on isokokoinen avaruusolio, jolla on suuri ja monipuolinen ruokahalu. Hän pitää röyhtäilemisestä ja piereskelemisestä. Gumpersilla on myös yksi hammas, joka on kaiken lisäksi elävä. Huolimatta vahvuudestaan Gumpers on erittäin pelokas ja esiintyy monesti tyhmänä, vaikka onkin kykenevä ajattelemaan älykkäitä ajatuksia. Sana "dieetti" saa hänet kauhusta pelokkaaksi, kuten myös sanat "tiistai" ja "aikakauslehti". Lisäksi Gumpers pelkää monia asioita kuten varjoja, ääniä, kasviksia ja kirkumista.
Kovan ruokahalunsa vuoksi Gumpers usein etsiikin itselleen syötävää ja mielellään etsiikiin makeisia kuten sokeria ja karkkia. Kuitenkin hänelle saattaa maistua jopa kenkä tai ruusukimppu. Hyväuskoisen luonteensa vuoksi Swanky usein houkutteleekin hänet mukaan juoniinsa makeisilla.
Yksinkertaisuudestaan huolimatta hänellä on kyky ajatella syvällisemmin ja kykeneekin tekemään tarkkoja analyysejä esimerkiksi ruususta, josta Gumpers luetteli kaiken mahdollisen molekyylirakenteesta lähtien. Hän ei ole kovin innokas liikunnan harrastaja ja pitääkin enemmän helposta ja rentouttavasta elämästä, kuten Tommy.
Ronny Teuber
thumb|upright|Teuber 1989 Ronny Teuber (s. 1. syyskuuta 1965) on saksalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi pääosan urastaan, 110 Oberliga-ottelua, Dynamo Dresdenin paidassa. Itä-Saksan nuorten jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 15 ottelua, ja aikuisten joukkueessa yhden ottelun Kuwaitia vastaan.
Otto Kallioinen
Otto Kallioinen (s. 18. tammikuuta 1984) on helsinkiläinen rap-artisti sekä musiikkituottaja.
Oton ensimmäinen julkaisu oli vuonna 2007 DJ Otto Stadista -nimellä julkaistu albumi Paholaisen farmaseutti. Lisäksi hän on tuottanut kappaleita useille suomalaisille rap-artisteille muun muassa Otniel ja Otto Martikainen -nimillä. Kallioisen viimeisin julkaisu oli Joustavan Moraalin P*skaa jatsia -albumi, jonka tuotannosta hän myös vastasi. Hän on julkaisemassa myös toisen sooloalbumin. Kallioinen on kuulunut myös UDF ja Tonedial -nimisiin yhtyeisiin, jotka ovat toistaiseksi jätetty telakalle.
Sergio Batista
Sergio Batista (s. 9. marraskuuta 1962 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Puolustavana keskikenttäpelaajana pelannut Batista voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kisoissa. Toukokuusta 2015 lähtien hän toimi vuoden ajan Bahrainin maajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajaura
Sergio Batista, jonka lempinimi on El Checho, aloitti uransa Argentinos Juniorsin junioriorganisaatiossa. Hän edusti kasvattajaseuraansa Argentiinan pääsarjassa eli Primera División Argentinassa vuosina 1981–1988. Batista voitti Argentinos Juniorsissa Argentiinan mestaruuden vuonna 1984 sekä Copa Libertadoresin vuonna 1985. Vuosina 1988–1990 Sergio Batista pelasi River Platessa. Segunda Divisiónassa Batista edusti Club Atlético Nueva Chicagoa (1992–1993) ja All Boysia (1997–1999). Japanissa hän kävi pelaamassa Tosu Futuren joukkueessa vuosina 1995–1996.
Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Sergio Batista osallistui vuosien 1986 ja 1990 MM-kisoihin. Vuonna 1986 hän voitti maailmanmestaruuden ja vuoden 1990 MM-kisoissa hopeaa. Batista pelasi vuosina 1985–1990 yhteensä 39 maaottelua.
Valmennusura
Batista aloitti valmentajanuransa vuonna 2000 uruguaylaisessa Bella Vistassa. Seuratasolla hän on valmentanut myös Argentinos Juniorsia, Talleres de Córdobaa ja Nueva Chicagoa. Vuosien 2005–06 aikana Batista toimi Argentiinan pääsarjassa Club Atlético San Lorenzo de Almagron apuvalmentajana Oscar Ruggerin ollessa päävalmentaja.
Vuonna 2007 Batistasta tuli Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti Argentiinan olympiakultaan Pekingin olympialaisissa 2008. Diego Maradonan sopimuksen päätyttyä 2010 MM-kisojen jälkeen Batista nimitettiin A-maajoukkueen väliaikaiseksi päävalmentajaksi 2010 loppuun asti. Batistan johdolla Argentiina voitti muun muassa maailmanmestari Espanjan 4–1. Marraskuussa hänen sopimuksensa pidennettiin MM-kisoihin 2014 saakka. Batistan ensimmäinen todellinen koetus päävalmentajana, eli Argentiinan isännöimä Copa América 2011 sujui kuitenkin kehnosti. Batista sai turnauksen aikana kovaa kritiikkiä vaisujen esitysten vuoksi ja lopulta isäntien tie päättyi puolivälierätappioon Uruguaylle. Tappion jälkeen Batistan kerrottiin saavan jatkaa tehtävässään. Viikkoa myöhemmin liitto tuli kuitenkin toisiin ajatuksiin ja Batista sai potkut tehtävistään.
Toukokuun lopussa 2012 Batistasta tuli Kiinan Superliigassa pelaavan Shanghai Shenhuan päävalmentaja. Batistan johdolla seura sijoittui Kiinan sarjassa kauden päätteeksi sijalle 9. Argentiinalaisvalmentaja jätti seuran lopulta heinäkuussa 2013, kun seura ei ollut maksanut hänen palkkaansa neljään kuukauteen.
Maaliskuussa 2014 Batista palasi Shanghai Greenlandiksi nimensä muuttaneen kiinalaisseuran päävalmentajaksi. Kausi sujui heikosti ja Shanghai oli Kiinan Superliigassa vasta kahdeksas. Kauden jälkeen Batista sai tehdä tilaa Francis Gillot'lle.
Toukokuussa 2015 Batista allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Bahrainin jalkapallomaajoukkueen kanssa.
Bringing Back the Balls to Stockholm 2006
Bringing Back the Balls to Stockholm 2006 on Lordi-yhtyeen DVD-julkaisu, joka julkaistiin Ruotsissa 7. helmikuuta 2007 ja Suomessa 21. helmikuuta 2007. Konsertti on taltioitu 16. syyskuuta 2006 Tukholmassa Lordin Bringing Back the Balls to Europe -kiertueella. DVD:llä ei ole koko konserttia vaan levyltä on karsittu muutamia kappaleita.
Deira
pienoiskuva|Northumbria sekä Deira ja Bernicia vuosina 600–700. Deira oli anglosaksien kuningaskunta Pohjois-Englannissa noin vuosina 560–678. Se ulottui Humber-joelta Tees-joelle. Deira yhdistyi 600-luvun loppupuolella Bernician kanssa, jolloin syntyi Northumbrian kuningaskunta.
Deiran ensimmäinen lähteissä mainittu kuningas oli Aelle, joka hallitsi noin 560–590. Hänen kuoltuaan Bernician kuningas Aethelric valloitti Deiran. Aethelricin poika Aethelfrith oli molempien kuningaskuntien hallitsija vuoteen 616 asti. Hänen jälkeensä Aellen poika Edwin oli Deiran ja Bernician hallitsija 616–632. Edwinin serkku Osric oli Deiran kuningas 632–633, jonka jälkeen Deira ja Bernicia yhdistyivät jälleen yhden kuninkaan, Aethelfrithin pojan Oswaldin, vallan alle vuosiksi 633–641. Oswaldin veli Oswiu oli Bernician kuningas 641–670, kun taas Osricin poika Oswine oli Deiran kuningas 641–651. Oswinen kuoltua Bernician kuningashuoneen jäsenet hallitsivat Deiraa vuoteen 678 saakka.
PRIDE Fighting Championships
PRIDE Fighting Championships, lyhyemmin Pride oli japanilainen vapaaottelujärjestö, jonka säännöillä käytävissä otteluissa yhdisteltiin tekniikoita useista muista kamppailulajeista. Ensimmäinen PRIDE:n alainen kilpailu järjestettiin Tokiossa vuonna 1997.
PRIDE-säännöillä käytävä ottelu koostui kolmesta erästä, joista ensimmäinen kestää kymmenen minuuttia ja kaksi muuta viisi minuuttia. Erien välillä on kahden minuutin tauot. Kevyen keskisarjan ja kevytsarjassa, joista käytetään nimitystä BUSHIDO, ottelut muodostuivat kahdesta viiden minuutin erästä.
Maaliskuussa 2007 PRIDE myytiin kilpailevan UFC-järjestön omistavalle yhtiölle ja sittemmin sen toiminta lopetettiin.
Sollentunan kihlakunta
thumb|Sollentunan kihlakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Sollentunan kihlakunta oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 188,61 neliökilometriä ja asukasluku 37 885 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ed, Sollentunan kauppala, Järfälla, Spånga ja Hässelby villastadin kauppala.
Kihlakunnan tuolloista kunnista Ed kuuluu nykyään pääosin Upplands Väsbyn kuntaan ja osin Järfällan kuntaan. Sollentunan kauppala muodostaa Sollentunan kunnan ja Järfälla Järfallan kunnan. Spånga ja Hässelby villastadin kauppala ovat osa Tukholman kuntaa.
Irja Seurujärvi-Kari
Irja Anneli Seurujärvi-Kari (s. 21. marraskuuta 1947 Utsjoki) on entinen Helsingin yliopiston saamentutkimuksen lehtori, tutkija, luottamushenkilö ja järjestöaktivisti. Seurujärvi-Kari valittiin saamelaiskäräjien jäseneksi saamelaiskäräjävaaleissa 2019.
Koulutus ja työura
Seurujärvi-Kari valmistui filosofian maisteriksi pääaineenaan englantilainen filologia ja suoritti opetusharjoittelun 1974 Oulun yliopistossa. Hän opiskeli saamen kieltä stipendiaattina Oslon yliopistossa 1977–1978 ja suoritti saamen kielen tutkinnon. Hän toimi Oulun yliopiston saamen kielen lehtorina 1976–1977 ja Utsjoen saamelaislukion rehtorina 1977–1985. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2012 aiheenaan alkuperäiskansaliikkeen ja saamen kielen merkitys saamelaisten identiteetille.
Helsingin yliopiston saamen kielen ja kulttuurin lehtorina (1988–2015) Seurujärvi-Kari kehitti ja johti vuodesta 1993 uudenlaista monitieteistä saamentutkimusta. Saamentutkimus sisältyy laajempaan kansainväliseen alku­peräis­kansojen tutkimukseen (indigenous studies). Saamentutkimus käsittelee saamelaisia, heidän kieliään, kulttuuriaan ja historiaansa monen tieteenalan näkökulmista. Saamen kieliä tarkastellaan varsinkin vähemmistökysymysten ja etnohistorian viitekehyksessä.
Helsingin yliopistossa hän laati yhdessä saamentutkimuksen tutkimusryhmän kanssa alan keskeisiä käsikirjoja, muun muassa Johdatus saamentutkimukseen (toim. Ulla-Maija Kulonen, Juha Pentikäinen ja Irja Seurujärvi-Kari, 1994), Essays on indigenous identity and rights, (toim. Ulla-Maija Kulonen ja Irja Seurujärvi-Kari, 1995), Beaivvi mánát (toim. Irja Seurujärvi-Kari, 2000) ja Saamentutkimus tänään (toim. Irja Seurujärvi-Kari, Petri Halinen ja Risto Pulkkinen, 2011). Lisäksi Seurujärvi-Kari on laatinut saamen kulttuurin ja kielen virtuaalista materiaalia, kuten saamelaiskulttuurin ensyklopedian ja saamen kielten sanastopankin.
Seurujärvi-Kari toimi saamelais­valtuus­kunnan jäsenenä 1980–1995 ja saamelaiskäräjien jäsenenä 1996–2011 (ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1996–2004 ja 2008–2011) ja kielineuvoston jäsenenä monia kausia. Kielineuvoston puheenjohtajana (2000–2004) hän johti saamen kielilain uudistamistyötä.
Hän toimi useita vuosia pääkaupunkiseudun saamelaisyhdistyksen City-Sámit ry:n puheenjohtajana.
Kansainvälisiä saamelaisasioita koordinoivassa Saamelaisneuvostossa hän toimi vuosina 1986–1996 (puheenjohtajana 1988 ja 1992). Siinä tehtävässä hän johti Helsingissä vuonna 1992 pidettyä saamelaiskonferenssia. Pohjoismaisessa kielilautakunnassa hän toimi kaksi nelisvuotiskautta. Saamelaiskäräjien varapuheenjohtajana hän oli perustamassa saamelaista parlamentaarista neuvostoa (sámi parlamentáralaš ráđđi), joka on Suomen, Norjan ja Ruotsin saamelaiskäräjien välinen parlamentaarinen yhteistyöelin.
1990-luvulla hän toimi lisäksi EBLUL:ssa (European Bureau for Lesser Used Languages) edistäen saamelaisten eurooppalaisia yhteyksiä. Hän on istunut useissa kansallisissa ja pohjoismaisissa komiteoissa, kuten Pohjoismaiden saamelaissopimusten ratifiointia valmistelevissa työryhmissä 2008–2011.
Laamanni (arvonimi)
Laamannin nimi ja arvo on nykyisin Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 5. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko.
François Georges-Picot
pienoiskuva|175px|François Georges-Picot. François Marie Denis Georges-Picot (21. joulukuuta 1870 – 20. kesäkuuta 1951) oli ranskalainen diplomaatti. Hänet tunnetaan erityisesti ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskan ja Iso-Britannian välillä solmitun Sykes–Picot-sopimuksen allekirjoittajana. 1916 Picot ja Mark Sykes neuvottelivat sopimuksen, jossa Ranska ja Iso-Britannia sopivat Osmanien valtakunnan alueiden jakamisesta Lähi-idässä sodan jälkeen. Sodan alussa hän toimi Ranskan konsulina Beirutissa.
Danderydin laivakunta
thumb|Danderydin laivakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Laamanni (arvonimi)
Suomen itsenäisyyden aikana arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1919. Vuosina 1918–2013 laamannin arvonimi on myönnetty 95 henkilölle.
Danderydin laivakunta
Danderydin laivakunta oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 145,56 neliökilometriä ja asukasluku 18 833 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Östra Ryd, Stocksundin kauppala, Danderydin kauppala ja Täby.
Kihlakunnan tuolloista kunnista Östra Ryd kuuluu nykyään pääosin Norrtäljen kuntaan ja osittain Vaxholmin kuntaan, Lidingön kuntaan ja Täbyn kuntaan. Stocksundin ja Danderydin kauppalat kuuluvat Danderydin kuntaan ja Täby muodostaa Täbyn kunnan.
Laamanni (arvonimi)
Arvonimen saajia
Luettelossa on Suomen itsenäisyyden aikana myönnetyt laamannin arvonimet.
Huomautus
Yllä olevan lähteistetyn ja numeroidun luettelon lisäksi on todennäköistä, että lääninsihteeri Karl Ottelinille on myönnetty laamannin arvo vuonna 1920.
Irja Seurujärvi-Kari
Koulutus ja työura
Vuosina 2004–2010 Seurujärvi-Kari toimi Suomen valtion nimittämänä edustajana Euroopan neuvoston vähemmistökieliä koskevan eurooppalaisen peruskirjan (The European Charter for Regional or Minority Languages) asiantuntijakomiteassa.
Seurujärvi-Kari oli Maailman alkuperäiskansojen maailmanneuvoston (WCIP) hallituksen jäsen 1983–1996. WCIP:n hallitus valmisteli alkuperäiskansojen maailmankonferenssit muun muassa Kiirunassa Ruotsissa (1977), Canberrassa Australiassa (1980) ja Tromssassa Norjassa (1990) sekä useita kansainvälisiä konferensseja erityisesti Etelä- ja Keski-Amerikassa. Lisäksi Seurujärvi-Kari on ollut alkuperäiskansojen edustajana YK:n alkuperäiskansojen työryhmässä ja alku­peräis­kansojen pysyvässä foorumissa sekä useissa YK:n järjestämissä maailman konferensseissa, kuten ympäristö- ja kehityskonferenssissa Rio de Janeirossa (1992), ihmisoikeuskonferenssissa Wienissä (1993) ja kestävän kehityksen konferenssissa Johannesburgissa Etelä-Afrikassa (2002).
Seurujärvi-Kari piti puheen joulukuun 9. päivänä 1992 YK:n kansainvälisen alkuperäiskansojen vuoden 1993 avajaisistunnossa YK:n yleiskokouksessa.
Seurujärvi-Kari sai valtion tiedon­julkistamis­palkinnon vuonna 2005 yhdessä Ulla-Maija Forsbergin ja Risto Pulkkisen kanssa toimitetusta kirjasta The Saami – A Cultural Encyclopedia, joka on ensimmäinen englanninkielinen yleistajuinen yleisteos saamelaisista.