cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St Edmund’s College
thumb|250px|St Edmund's Collegen kappeli. St Edmund’s College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Se aloitti toimintansa Cambridgessa vuonna 1896 neljän katolisen opiskelijan muutettua paikalle, jossa nykyään sijaitsee collegen omistama rakennus Norfolk building. Roomalais-katolisten opiskelijoiden paluun Cambridgen yliopistoon ensimmäistä kertaa 1500-luvun uskonpuhdistuksen jälkeen mahdollisti Test Act -lain kumoaminen 1871. Collegen perustamisessa aloitteellisia olivat paroni Anatole von Hügel ja Henry Fitzalan Howard, Norfolkin 15. herttua. Instituutio tunnettiin aikaisemmin nimellä St Edmund's House ja se olikin aluksi asuinpaikka opiskelijoille, jotka olivat jäseninä toisissa collegeissa. Collegen kappeli vihittiin käyttöön 1916. Vuonna 1939 collegeen rakennettiin lisää opiskelija-asuntoja ja ruokasali. Nimi muutettiin St Edmund's Collegeksi vuonna 1986. Vuonna 1996 St Edmund's College sai Cambridgen yliopistolta täysivaltaisen collegen statuksen.
College on saanut nimensä Edmund Rikkaan eli Canterburyn arkkipiispana 1234–1240 toimineen Abingdonin Pyhän Edmundin mukaan.
St Edmund's College on yksi kuudesta jatko-opiskelijoille tai varttuneille opiskelijoille tarkoitetusta Cambridgen yliopiston collegesta. Se hyväksyy opiskelijoiksi ainoastaan jatko-opiskelijoita ja yli 21-vuotiaita perustutkinto-opiskelijoita.
Lamminmäen rautatieasema
Lamminmäen rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Pieksämäellä. Se avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1891. Asemarakennus rakennettiin 1920-luvulla, ja se on todennäköisesti Thure Hellströmin suunnittelema. Miehitys lopetettiin 30. toukokuuta 1965. Henkilö- ja tavaraliikenne lakkautettiin 29. toukokuuta 1983. Lamminmäki toimi kohtauspaikkana ja vaunujen säilytyspaikkana vuoteen 2001 asti, jolloin ratapiha purettiin. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 22. marraskuuta 2001. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille 2007 ja sitä kautta myyntiin.
Önningebyn taiteilijasiirtokunta
thumb|300px|Önningebyn taiteilijoita kahvitauolla siirtokunnan ensimmäisenä kesänä vuonna 1886. Maassa istuvat vasemmalta oikealle: [[Hanna Rönnberg, Hilma Westerholm, Elin Danielson ja Nina Ahlstedt. Tuolilla Fredrik Ahlstedt, Victor Westerholm seisoo.Taustalla erottuvat Alexander Federley luonnoslehtiöineen ja J.A.G. Acke. Aksel Paulin (1863–1927) valokuva.]] thumb|300px|J. A. G. Acke: Postivene ahtojäissä 1889. Acke harrasti ulkoilmamaalausta Ahvenanmaalla myös talvella. Önningebyn taiteilijasiirtokunta oli taiteilijasiirtokunta, joka toimi maisemamaalari Victor Westerholmin johdolla Jomalassa Ahvenanmaalla 1800–1900-lukujen vaihteessa. Önningebystä tuli tärkeä ja innostava taiteilijoiden kokoontumispaikka, jossa harrastettiin ulkoilmamaalausta impressionismin hengessä. Suomalaisten ohella siellä vieraili ruotsalaisia ja myöhemmin myös virolaisia taiteilijoita. Ajankohtaan nähden huomattava osa taiteilijoista oli naismaalareita, kuten Elin Danielson, Amélie Lundahl ja Hanna Rönnberg.
Önningeby sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Maarianhaminasta. Sieltä oli aikanaan nopeat ja suorat laivayhteydet Tukholmaan ja Turkuun. Suosittuja aiheita olivat Saaristomeren luonto ja Önningebyn kylän näkymät. Lisäksi vierailijat maalasivat muotokuvia toisistaan. Siirtokunta toimi vuodesta 1886 vuoteen 1914 asti.
Ulkoilmamaalausta ja uusien vaikutteiden sulattelua
thumb|Victor Westerholm: Lehmiä koivumetsässä, 1886. thumb|Victor Westerholm: Näköala Ahvenanmaalta 1896. (Knutsbodan laelta.) Önningebyläisille tärkeitä tyylisuuntia olivat ulkoilmarealismi ja valovaikutelmia korostava impressionismi, jotka olivat tulleet Suomeen Pariisin kautta. Usein ne sekoittuivat, mutta impressionismi sai vahvemman aseman 1880-luvun loppupuolella. Impressionismi vaikutti Düsseldorfin koulun käyneeseen Victor Westerholmiin, joka alkoi siirtyä viimeistellystä realismista kohti nopeaa luonnosmaista sivellintekniikkaa ja puhtaampia värejä. Westerholmin ulkoilmamaalausta muistuttanut, mutta ateljeessa tehty teos Lehmiä koivumetsässä oli herättänyt hänessä tarpeen irrottautua Düsseldorfin opeista ulkoilmamaalauksen hyväksi. Samantyyppisiin päämääriin pyrkivän taiteilijaryhmän perustaminen vaikutti parhaalta tieltä kohti uudenlaista maalausta.
Myös karelianismilla ja kansallisromanttisilla pyrkimyksillä oli vaikutusta siihen, että suomalaiset maalarit hakeutuivat maalaamaan Önningebyhyn ja Ahvenanmaalle ylipäätään. Ahvenanmaan luonto toimi jonkinlaisena vastineena Karjalalle. Westerholm kuvasikin melko herooisessa hengessä seudun maisemia, kuten näkymiä Knutsbodan vuorelta. Karelianismin läntisessä versiossa oli kuitenkin vähemmän kansallista paatosta.
Taiteilijasiirtokunnan vaiheita
Önningebyn yhteisön taustalla oli 1870-luvulla perustettu tanskalainen Skagenin taiteilijasiirtokunta, jolla puolestaan oli ranskalaiset esikuvat. Önningebyn sanotaan olleen paitsi ensimmäinen, myös ainoa varsinainen taiteilijasiirtokunta Suomessa.
Yhteisö sai alkunsa pian sen jälkeen, kun Victor Westerholm oli asettunut Önningebyhyn vuonna 1885. Westerholmin uusi ”Tomteboksi” nimetty koti sijaitsi Lemströmin kanavan rannalla. Vuodelta 1885 on peräisin muun muassa Westerholmin tunnettu maalaus Eckerön postilaituri, joka on maalattu Eckerön posti- ja tullitalon edustalla.
Tomtebo, Westerholmin ostama entinen kauppa, sopi pienikokoisena parhaiten perheen asunnoksi, joten hän rakennutti erillisen ateljeen. Tilaa ei riittänyt myöskään muille taiteilijoille, jotka vuokrasivat tiloja kylän maalaistaloista. Aluksi Westerholm aikoi muuttaa kokonaan Ahvenanmaalle. Harvaanasutulla saarella oli kuitenkin vaikea saada maalauksia myydyksi ja hänellä oli virka Turun piirustuskoulussa, joten Tomtebosta tuli kesäasunto.
Aktiiviset alkuvuodet
thumb|[[Elias Muukka: Piharakennus Övre Knapanilla, 1888.]] thumb|Victor Westerholm: Rantamaisema Ahvenanmaalta, 1893. Westerholm kutsui siirtokuntaan vieraita heti kesällä 1886. Ensimmäisiä tulijoita olivat muun muassa Elin Danielson, Alex Federley, Hanna Rönnberg sekä Fredrik ja Nina Ahlstedt. Myös ruotsalainen J. A. G. Acke tuli mukaan jo ensimmäisenä kesänä. Toisena kesänä mukaan liittyivät Eva Topelius ja ruotsalainen Edvard Westman.
Siirtokunta toimi aktiivisimmin kuutena ensimmäisenä vuotenaan eli 1892 asti. Muiden muassa Elin Danielson ja Acke maalasivat tuolloin joka kesä Önningebyssä. Siellä järjestettiin juhlia, naamiaisia ja retkiä saaristoon, sekä maalattiin ulkoilmassa Pariisin ja Skagenin inspiroimina.
Tässä vaiheessa lehdet seurasivat tapahtumia tiiviisti. Tieto levisi nopeasti, ja uusia tulokkaita ilmaantui tätäkin kautta. Runsas näkyvyys etenkin Turun lehdissä teki Önningebystä muodikkaan kohteen.
Hanna Rönnberg oli Önningebyn ensimmäisiä vieraita, ja hän palasi sinne uskollisimmin yhä uudestaan. Rönnbergin maalaukset kuvasivat onnellisia maalaisihmisiä, ja hänen parhaat maalauksensa ovat Önningebystä 1890-luvulta. Hänen ensimmäisen kirjansa julkaisemisen 1899 jälkeen kirjailijan ura alkoi syrjäyttää maalausta. Hän kirjoitti Ahvenanmaalla kuulemastaan perinteestä ja kokemuksistaan Önningebyssä.
Myös Elin Danielson maalasi paljon ihmisiä ja kylänäkymiä, joissa oli kyläläisiä. Westerholm taas maalasi enemmänkin puhtaita maisemia tai muotokuvia. Siirtokunnan ensimmäinen ruotsalainen taiteilija J. A. G. Acke maalasi myös parhaat maalauksensa Ahvenanmaalla. Hän käytti malleina kyläläisiä, kuten kalaa perkaavaa vanhaa naista ja maalaisia elonkorjuussa. Hän teki monumentaalisia talviaiheisia maalauksia muun muassa pilkkijöistä.
Noor-eestiläiset Önningebyssä
Vuosina 1906–1913 Noor-Eestiksi kutsuttu joukko virolaisia maalareita ja kirjailijoita oleskeli Önningebyssä ja muuallakin Ahvenanmaalla. Mukana olivat ainakin Friedebert Tuglas (1907, 1909, 1910 ja 1913) Konrad Mägi (1906), Anton Starkopf (1913), Aleksander Tassa (1906 ja 1913), Rudolf Tassa ja Nikolai Triik (1906). Virolaisilla ja muilla Önningebyn taiteilijoilla oli yhteisiä näyttelyitä. Noor-eestiläisten Ahvenanmaalla vierailun satavuotismuistoksi Virossa järjestettiin kuvanveistokilpailu vuonna 2005. Önningebyhyn sijoitetun teoksen kilpailun voitti kuvanveistäjä Jüri Ojaver ehdotuksellaan Penkki.
Virolaisten Ahvenanmaalle matkustamisen taustalla oli Venäjän kiristynyt poliittinen tilanne. Monet virolaiset opiskelivat Pietarissa Stieglitzin taidekoulussa. Verisunnuntain levottomuuksiin 1905 osallistui virolaisia taideopiskelijoita, minkä seurauksena heidän opiskelunsa keskeytyivät. Radikaaleimmat, kuten Jaan Koort, Mägi, Triik ja Tassa erotettiin koulusta. Taantumuksen kiristyessä he päättivät lähteä Venäjältä ja pakotie kulki Suomen kautta. Triik ja Mägi opiskelivat jonkin aikaa Helsingissä, mutta parhaiten he viihtyivät Ahvenanmaalla, vaikka heidän lopullinen päämääränsä oli Pariisi. Myös kirjailija Friedebert Tuglas oleskeli vuodesta 1906 alkaen Suomessa ja myöhemmin Pariisissa poliittisena pakolaisena osallistuttuaan Venäjän vallankumousyritykseen ja kärsittyään vankilatuomion.
Nuorille virolaisille taiteilijoille Ahvenanmaan luonto oli innostava kokemus, joka ilmenee heidän tuotannostaan ja säilyneestä kirjeenvaihdostaan. Friedebert Tuglasin kirjoitusten kautta Ahvenanmaan kesistä tuli suorastaan kulttuurihistoriallinen legenda.
Siirtokunnan loppuvaihe
Siirtokunta toimi kolmenkymmenen vuoden ajan, mutta se alkoi hiljentyä jo kuuden ensimmäisen vuoden jälkeen. Westman ja Rönnberg suuntautuivat tuolloin enemmän Skagenin kuin Ahvenanmaan suuntaan ja J. A. G. Acken vierailut harvenivat. Acke oli tehnyt Pariisin salonkia varten monumentaalista talviaiheista maalausta. Hän oletti talvisen ulkoilmamaalauksen saavan menestystä jo eksoottisuutensa ja vaativuutensa takia, mutta maalausta ei hyväksytty edes näyttelyyn mukaan. Tapaus vähensi hänen kiinnostustaan Ahvenanmaahan.
Lopulta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen katkaisi siirtokunnan toiminnan. Muut kuin vakituiset asukkaat eivät saaneet oleskella Ahvenanmaalla, joten Tomteby pysyi tyhjänä koko sodan ajan.
Westerholm palasi sodan päätyttyä 1918 ja maalasi innokkaasti, mutta hän sairastui ja kuoli vuonna 1919. Samana vuonna kuolivat myös Elin Danielson ja Ellen Favorin. Westman oli kuollut jo pari vuotta aiemmin. Hanna Rönnberg ja Anna Wengberg tulivat Önningebyhyn vielä tämänkin jälkeen, mutta siirtokunnan hengestä ei ollut enää mitään jäljellä.
Önningebyn taiteilijasiirtokunta museoissa
Önningebyssä on taide- ja kulttuurihistoriallinen museo, jossa on esillä taidetta sekä esineitä ja kuvia Önningebyn taiteilijoiden ajalta. Museon johtajana toimii etnologi Kjell Ekström, joka on kirjoittanut monia kirjoja niin Önningebyn yhteisöstä kuin muustakin ahvenanmaalaisesta taiteesta. Museossa on tehty aiheesta pääosin arkistokuvista koostuva dokumenttifilmi Bland kor, björkar och paletter, jonka musiikin sävelsi Arvo Pärt. Yhteistyössä virolaisten kanssa järjestetään Tallinnassa Viron kansallismuseossa 2011 näyttely Önningebyn naismaalareista. Museossa on ollut myös Noor-Eestiläisten Önningebyssä työskennelleiden taiteilijoiden näyttely.
Myös Ahvenanmaan taidemuseon perusnäyttelyyn Maarianhaminassa kuuluu Önningebyn taiteilijasiirtokuntaa esittelevä osio. Kokoelma önningebyläisten maalauksia on lisäksi Andersuddessa, joka on Anders Wiklöfin perustama yksityinen museo Etelä-Ahvenanmaalla.
Vekuri (Jämsä)
Vekuri on Keski-Suomessa Jämsässä Eväjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 32 hehtaaria ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on sivusuuntiin lahtia ja suurin yhtenäinen leveys on alle 400 metriä. Se sijaitsee Kuusjärven kanssa rinnakkaisessa pitkässä painanteessa. Järven pohjoispää jää pitkänä ja kapeana Makasiinivuoren ja Syrjävuoren väliin ja järven keskikohta jää Runttivuoren itäpuolelle. Järvellä on kartan mukaan kaksi nimetöntä saarta, mutta järven nimistössä esiintyy myös Lammassaari suuren niemen nimenä. Sinne on rakennettu pengertie vapaa-ajan asunnolle. Sen rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä ja rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta yhtä peltopalstaa, joka ulottuu Lammassaaren vastapuolella rantaan asti. Rannoille on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 343.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,7 metriä mpy. Järveen on johdettu vain viisi lyhyttä metsäojaa. Suurin vesimäärä tulee Kuusjärveltä kahta vesireittiä pitkin. Yksi oja lähtee Kuusjärven Ruuhilahdelta ja toinen oja on Myllyoja, joka laskee ensin Särkijärven ja Pirttijärven kautta Vekurin kaakkoispäähän. Vesireitti jatkaa Vekurista Runttivuoren eteläpuolelta Vuorijärven ja pienen Pirttijärven kautta Eväjärveen.
Isokikla
Isokikla (Cichla ocellaris) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Levinneisyys ja elinympäristö
Isokiklaa tavataan Ranskan Guayanasta, Guyanasta ja Surinamesta. Lajia on myös tuotu Aasiaan, Pohjois-Amerikkaan ja Oseaniaan. Sen elinympäristöä ovat kosket sekä hitaasti virtaavat, matalat joet. Isokikla elää parvissa. Laji käyttää ravinnokseen pikkukaloja, useimmiten rihmakupusillejä (Dorosoma petenense), moskiittokaloja (Gambusia affinis), tilapioita ja isoaurinkoahvenia (Lepomis macrochirus). Isokikla voi kutea ympäri vuoden, useimmiten sadekauden alkaessa. Laji munii yhden kudun aikana keskimäärin 9 000–15 000 mätimunaa, joiden halkaisija on noin 1,4 millimetriä. Isokikla elää noin 24–27 asteen lämpöisissä vesissä vähintään viiden metrin syvyydessä.
Koripallon naisten EuroCup
Koripallon naisten EuroCup on FIBA Europen vuosittain järjestämä naisten koripallon ammattilaisliiga. Se on toiseksi korkein naisten kansainvälinen koripallosarja Euroopassa.
Asparagiini
Asparagiini on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan kiinteää. Asparagiinillä on optisesti aktiiviset enantiomeeriset muodot L-asparagiini ja D-asparagiini sekä optisesti tehoton raseeminen DL-asparagiini. L-asparagiinin CAS-numero on 70-47-3, D-asparagiinin CAS-numero on 2058-58-4 ja DL-asparagiinin CAS-numero on 3130-87-8. Asparagiini on saanut nimensä parsasta (Asparagus officinalis), josta yhdiste on löydetty.
Asparagiini on asparagiinihapon (C4H7NO4) johdannainen ja sillä on tärkeä rooli glykoproteiinien ja muiden proteiinien biosynteesissä sekä entsyymien ja lihaskudoksen tuotannossa.
Smoothie
thumb|upright|Smoothieta ja tehosekoitin. Smoothie eli on tehosekoittimella valmistettu hedelmä- marja- tai vihannespirtelö, joka saattaa sisältää myös esimerkiksi maito- ja soijatuotteita sekä rasvaa ja viljaa.
Smoothie on peräisin Yhdysvalloista. Tämä väli- ja aamupalana usein nautittava juoma on yleensä makea, mutta vihanneksista kuten kurkusta tai avokadosta valmistettu smoothie saattaa olla myös suolainen.
Historia
Tehosekoittimet ja jääkaapit yleistyivät Yhdysvalloissa 1930-luvulta alkaen, ja oli mahdollista käyttää sellaisiakin hedelmiä, sekä marjoja raaka-aineina, joita oli aiemmin ollut vähemmän saatavilla sesongin ulkopuolella.
Steven Kuhnaun mukaan 1960-luvulla smoothiet olivat oleellinen osa hippien suosimaa makrobioottista ruokavaliota, ja smoothie-termikin on hippien keksimä. Kuhnau perusti nykyään Smoothie King -nimellä tunnetun ketjun Yhdysvalloissa 1970-luvun alussa. Kuhnau oli laktoosi-intolerantikko, joten hän ei voinut juoda pirtelöitä.
Toinen smoothieta tunnetuksi tehnyt on Jack LaLanne. Vuonna 1936 LaLanne perusti Kaliforniassa kuntoklubin, joka tarjosi ohjattua kuntosaliharjoittelua ja ravintoneuvontaa. 1950-luvulta vuoteen 1985 tv:ssä jatkunut The Jack LaLanne Show korosti terveellisen ravinnon merkitystä ja teki smoothieta tunnetummaksi.
Terveellisyys
Smoothie valmistetaan usein vähäkalorisista ainesosista, minkä ansiosta se on laihduttajien suosiossa. Siihen voidaan kuitenkin lisätä myös paljon sokeria tai muita epäterveellisiä ruoka-aineita. Hedelmistä valmistettu smoothie sisältää tyypillisesti paljon sokeria myös silloin, kun sitä ei lisätä siihen erikseen.
Smoothien nestemäisessä muodossa olevat hiilihydraatit sulavat tavallista nopeammin, minkä seurauksena verensokeri nousee ja laskee nopeammin kuin kiinteää ruokaa nautittaessa. Rasvan tai proteiinin lisääminen laskee kuitenkin smoothien glykemiaindeksiä. Myös kaurahiutaleet tekevät smoothiesta hitaammin sulavaa, koska ne muuttavat sen hyytelömäiseksi.
On myös epäilty, että liukenematon kuitu pilkkoutuisi tehosekoittimessa niin pieniksi palasiksi ettei se hidastaisi enää ruoansulatusta. Tälle ei ole kuitenkaan löytynyt tukea tutkimuksista.
Almquist shell
Ash on POSIX-yhteensopiva komentotulkki, jonka on tehnyt Kenneth Almquist.
Ash julkaistiin comp.sources.unix Usenet-ryhmässä 30. toukokuuta 1989. Ashia on käytetty BSD:ssä Bourne shellin korvikkeena. Ashista on julkaistu useita muunnelmia ja se on käytössä muun muassa BusyBoxissa. Ashia on käytetty Androidissa versioon 4.0 ("IceCreamSandwich") saakka, jolloin sen korvasi mksh.
Dash
Dash on ashin laajennettu versio, jota Debian-projekti on halunnut käyttää GNU Bashin sijaan. Skriptien oletuksena on usein kuitenkin bash ja dash ei ole täysin yhteensopiva bashin kanssa. Dashissa ei ole kaikkia samoja ominaisuuksia, mutta se on nopeampi ja toimii pienellä muistimäärällä.
Jussi Puhakka
Jussi Puhakka (s. 29. lokakuuta 1976) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1999. Puhakka on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa,  Lahden kaupunginteatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa sekä Joensuun kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Salatut elämät, Luojan kiitos!, Ex-onnelliset, Klikkaa mua ja Piru ja peijooni sekä elokuvissa 21 tapaa pilata avioliitto, Poika ja ilves ja Ganes.
Paras naisnäyttelijä draamasarjassa (SAG)
Parhaan draamasarjan naisnäyttelijän SAG-palkinto on yksi palkinnoista, joita yhdysvaltalainen yli 120 000 näyttelijää edustava ammattiliitto Screen Actors Guild jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1994.
Turun ruotsalainen yhteiskoulu
thumb|Koululle 1900-luvun alussa valmistunut rakennus.
Turun ruotsalaisen yhteiskoulu eli Åbo Svenska Samskola, lempinimeltään Samsis, oli Turussa vuonna 1888 perustettu ruotsinkielinen yksityiskoulu sekä poika- että tyttöoppilaille. Koulu oli kahdeksanvuotinen oppilaitos, ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat vuonna 1896. 1970-luvun peruskoulu-uudistuksessa koulu yhdistettiin Svenska Klassiska Lyceumin ja Åbo Svenska Flicklyceumin kanssa. Yhdistettyjen koulujen lukio-opetus erotettiin Katedralskolan i Åboon ja yläasteopetuksesta syntyi S:t Olofsskolan.
Koulun rakennus
Koulu muutti vuonna 1910 sitä varten rakennettuun taloon osoitteeseen Torninkatu 4. Jugendrakennus on valmistunut vuonna 1909 tai 1910. Turun ruotsalaista yhteiskoulua varten rakennetun talon on suunnitellut Wivi Lönn, joka oli Suomen ensimmäinen naisarkkitehti, joka toimi itsenäisenä ammatinharjoittajana.
Nykyään rakennuksessa toimivat Puolalan koulun luokkien 7 - 9 kielten, musiikin, kuvataiteen ja käsityön opetus sekä Puolalanmäen lukion musiikinluokat, bänditilat sekä soitinvarasto opiskelijoiden soittimille.
Lampedusa e Linosa
Lampedusa e Linosa on Välimerellä Pelagisilla saarilla sijaitseva Italian kunta, joka kuuluu sisilialaiseen Agrigenton maakuntaan. Kunnan pinta-ala on noin 25 neliökilometriä ja asukkaita siellä on vajaat 7 000.
Lampedusa e Linosa sijaitsee keskellä Sisiliansalmea noin 300 kilometriä etelään Sisilian pääkaupungista Palermosta ja 220 kilometriä lounaaseen Agrigenton kaupungista. Kuntaan kuuluvat Lampedusan ja Linosan saaret sekä asumaton Lampione. Kunnan asutuskeskuksia ovat Lampedusa, Linosa, Cala Creta, Cala Francese, Grecale ja Terranova.
Lampedusa e Linosan suojeluspyhimys on neitsyt Maria. Lampedusa e Linosan asukkaasta käytetään italiaksi nimitystä lampedusani e linosani.
Lampedusan ja Linosan saarille pääsee Sisiliasta lautalla Porto Empedoclen satamasta, läheltä Agrigentoa. Kantosiipialuksella saarille pääsee kesäkuusta syyskuuhun. Lampedusassa on myös pieni kansallinen lentoasema, mutta sitä kautta saarelle pääsee ainoastaan kesäkuusta syyskuuhun. Lentoja Lampedusalle on muun muassa Trapanista, Palermosta, Milanosta ja Roomasta.
Aiheesta muualla
thumb|left|230px|Isola dei Conigli Lampedusa e Linosassa.
Operaatio Valkyrie (vuoden 2008 elokuva)
Elokuvan tekijät pääsivät kuvaamaan alkuperäisillä tapahtumapaikoilla, kuten Bendlerblock-nimisessä rakennuksessa Berliinissä, jossa salaliittolaiset pitivät päämajaansa. Sen pihalla natsit myös teloittivat kapinallisia.
Pääosaa esittävän Tom Cruisen uskontokunta sai aikaan kohua Valkyrien valmistamisen aikoihin. Ensi-iltaviikolla saksalainen konservatiivipoliitikko kehotti boikotoimaan elokuvaa, koska Stauffenberg ”vastustaisi skientologiaa totalitaarisena liikkeenä”.
Another Station: Another Mile
Another Station: Another Mile on yhdysvaltalaisen Rise Against -punkyhtyeen vuonna 2010 julkaistu toinen DVD. Se sisältää livemateriaalia eri puolilta maailmaa sekä hieman dokumenttia. Kuvattua materiaalia ei ole käsitelty ennen levylle laittamista, joten se näkyy sellaisena kuin se on konsertista kuvattu.
Colin Ireland
Colin Ireland (16. maaliskuuta 1954 – 21. helmikuuta 2012 ) oli brittiläinen sarjamurhaaja. Hänen uhreikseen joutui viisi homoseksuaalista miestä Englannissa.
Another Station: Another Mile
Kappaleet
'''House of Blues, Boston, Yhdysvallat, 28. heinäkuuta 2009'''
Colin Ireland
Ireland kertoi olevansa heteroseksuaali. Hän oli aiemmin ollut naimisissa, eikä murhien taustalla tiedetä olleen seksuaalisia motiiveja. Hän oli työtön.
Another Station: Another Mile
Kappaleet
'''Much Music Awards, Toronto, Kanada, 21. kesäkuuta 2009'''
'''Lollapalooza, Chicago, Yhdysvallat, 8. elokuuta 2009'''
Colin Ireland
Peter Walker
Irelandin ensimmäisen henkirikoksen uhriksi joutui HIV-positiivinen koreografi Peter Walker. Kaksikko lähti pubista Walkerin asunnolle Batterseahan, jossa Ireland alkoi yllättäen lyödä miestä ja tukehdutti tämän lopulta muovisäkillä.
Another Station: Another Mile
Kappaleet
'''Area 4, Ludinghausen, Saksa, 22. elokuuta 2009'''
Colin Ireland
Peter Walker
Ireland hävitti Walkerin asunnolta kaikki jäljet, jotka olisivat voineet johtaa hänen jäljittämiseensä. Hän oli lukinnut Walkerin koirat ulos ennen omistajan surmaa ja lähti asunnolta vasta seuraavana aamuna.
Another Station: Another Mile
Kappaleet
'''Keletin rautatieasema, Budapest, Unkari, 21. kesäkuuta 2010'''
Colin Ireland
Christopher Dunn
Ireland oli kahden kuukauden kuluttua jälleen pubissa. Hän lähti kirjastonhoitaja Christopher Dunnin kanssa tämän asunnolle Wealdstoneen. Hän löi ja kidutti uhria sekä tukehdutti tämän hengiltä. Hän oli myös kiduttanut Dunnilta tämän pankkikortin numeron, jota hän käytti anastaakseen tältä rahaa. Tutkittuaan huolellisesti sarjamurhaajien käyttäytymistä hän ymmärsi hävittää tappamisessa käyttämänsä hansikkaat ja kengät.
Another Station: Another Mile
Kappaleet
'''Rock am Ring, Nürburgring, Saksa, 6. kesäkuuta 2010'''
Colin Ireland
Perry Bradley III
Kuusi päivää myöhemmin Ireland lähti pubista 35-vuotiaan Perry Bradley III:n matkaan tämän asunnolle Kensingtoniin. Ireland väitti olevansa S&M-harrastaja ja suostutteli Bradleyn sitomiseen väittämällä, ettei kiihottunut muuten. Tällöin hän kidutti uhriaan ja sai tämänkin pankkikorttinumeron. Bradleyn nukahdettua Ireland kuristi hänet.
Ireland poisti myös Bradleyn tapauksessa kaikki potentiaalisesti hänen jäljittämiseensä johtavat merkit. Irelandin kolme henkirikosta olivat sattuneet eri alueilla, eikä poliisi osannut vielä yhdistää niitä toisiinsa.
Andrew Collier
Ireland ei ollut saanut julkisuutta edes kolmen murhan jälkeen, joten hän lähti baarista 33-vuotiaan Andrew Collierin kanssa tämän asunnolle Dalstoniin. Sidottuaan Collierin sänkyyn Ireland vaati saada tietää tämän pankkikortin numeron, jota Collier ei kuitenkaan antanut. Ireland murhasi miehen kuristamalla.
Ireland kävi läpi Collierin henkilökohtaisia tavaroita, sai selville tämän olevan HIV-positiivinen ja tappoi raivonpuuskassa tämän kissan.
Ireland oli aiemmin sijoittanut kondomin ensimmäisen uhrinsa Peter Walkerin suuhun tämän saatua surmansa. Ireland teki niin myös Collierin tapauksessa. Näin hän antoi nähtäväksi selvän yhteyden murhien välillä.
Emanuel Spiteri
Ireland tapasi pubissa 41-vuotiaan irlantilaisen kokki Emanuel Spiterin. Kaksikko lähti Spiterin asunnolle Catfordiin, jossa Spiteri murhattiin. Ireland ei saanut hänen pankkikorttinsa numeroa.
Spiterin murhattuaan Ireland sytytti asunnon tuleen ja lähti. Hän soitti poliisille ja kehotti heitä etsimään ruumista tapahtumapaikalta.
Murhien jälkeen
Viiden murhan jälkeen poliisi osasi jo yhdistää ne selkeästi ja tiedotti sarjamurhaajasta julkisuuteen. Videokameralta löydettiin kuva Irelandista ja Spiteristä yhdessä Charing Crossin asemalta. Ireland tunnisti itsensä nauhalta ja myönsi poliisille olleensa Spiterin kanssa asemalla, mutta jättäneensä tämän asunnolle toisen miehen kanssa. Poliisi kuitenkin löysi Spiterin asunnolta Irelandin sormenjälkiä.
Irelandia odottivat syytteet Collierin ja Spiterin murhista. Oikeudenkäyntiä odottaessaan hän tunnusti myös kolme muuta henkirikosta. Hän oli myös ryöstänyt uhrinsa rahoittaakseen sarjamurhansa. Hän ilmoitti valinneensa uhreiksi homoseksuaaleja, koska piti heitä helpoimpina kohteina. Hän korosti, ettei tekojen motiivi ollut uhrien seksuaalinen suuntautuminen.
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – naisten 500 metrin kajakkikaksikko
Naisten 500 metrin kajakkikaksikko Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käytiin 15. – 16. elokuuta Lagoa Rodrigo de Freitaksessa. Kilpailun voittivat unkarilaiset Gabriella Szabó ja Danuta Kozák. Toiseksi sijoittuivat saksalaiset Franziska Weber ja Tina Dietze ja kolmanneksi puolalaiset Karolina Naja ja Beata Mikołajczyk.
East Clubbers
East Clubbers on puolalainen dance/trance- yhtye. Se muodostuu kahdesta henkilöstä (DJ Silver ja Leo Major). He ovat tehneet dance tyylistä musiikkia noin 5 vuotta. Useimmissa heidän kappaleissaan laulajana toimii Kate Lesing.
Kuhilaspelto
Kuhilaspelto on taiteilija Unto Koistisen öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1957. Kooltaan maalaus on 130,5×119,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan kokoelmiin.
Ernest Ellis Clark
pienoiskuva|Ernest Ellis Clark, Derby from Burton Road, 1922. [[Derbyn kaupunginmuseo. ]] Ernest Ellis Clark (1869–1932) oli englantilainen kuvataiteilija ja muotoilija. Hän opiskeli Derbyn taidekoulussa ja työskenteli posliinin maalaajana Royal Crown Derbyn tehtaalla ennen kuin hänestä tuli päätoiminen keramiikan opettaja. Hän julkaisi oppikirjan kasviaiheiden käytöstä muotoilussa.
Kuhilaspelto
Kuhilaspelto on osuva esimerkki tyylistä, jonka Unto Koistinen kehitti 1950-luvulla. Hän käytti usein vain muutamaa väriä, monesti sinisen sävyjä kuten Kuhilaspelto-maalauksessa. Peltomaisema esiintyi useammassakin Koistisen työssä.
Ernest Ellis Clark
Ernest Ellis Clark maalasi kaupunkinäkymiä ja niissä liikkuvia ihmisiä, ja ikuisti töihinsä usein näkymiä Derbystä. Hän oli Derby Sketching Clubin jäsen. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tykistössä.
Dacia
Dacia voi viitata seuraaviin:
Norok – Moldavian suosikkeja
Norok – Moldavian suosikkeja on suomalainen televisio-ohjelma, joka esittelee moldavialaisia kevyen musiikin artisteja ja heidän musiikkiaan. Ohjelman tuottivat yhteistyössä Yle TV1 Viihdetoimitus ja Neuvostoliiton Gosteleradion Moldavian toimitus 1984. Ohjelman moldavialaisena yhteystoimittajana oli Anton Unkutse, joka kutsui Erkki Pohjanheimon tuottamaan ja ohjaamaan Norok’in Kišinevin televisiostudioon. Unkutse innostui suomalaisesta tavasta tehdä musiikkiohjelmia, kun hän katseli niitä ollessaan Helsingissä seuraamassa Pohjanheimon Moldaviassa kuvaaman Pikku varsan tanssi -ohjelman jälkitöitä.
Norok on moldavialainen tervehdys ja tarkoittaa suunnilleen terve! tai morjens!.
Erkki Pohjanheimo otti Suomesta mukaansa Moldaviaan kuvaaja Pentti Jurvasen, musiikkitarkkailija Kari Hakalan, kuvanauhoittaja Boris Krügerin ja kuvaussihteeri Tuula Luotolan. Lavastajaksi Kišinevistä saatiin Igor Lodzeiskij. Ohjelman esiintyjät Pohjanheimo valitsi Anton Unkutsen tarjoamista ehdokkaista. Norok-ohjelmassa ei ole varsinaista juontajaa vaan visuaalisena johdattelijana toimii tunnettu moldavialainen naamiotaiteilija Gleb Saintšuk. Hän on tehnyt hauskoja naamioita ja karikatyyrejä tunnetuista moldavialaisista taiteilijoista.
Norok – Moldavian suosikkeja -ohjelman ensiesitys oli Yle TV1:ssä 27.11.1984. Sitä voitiin samanaikaisesti kuunnella stereofonisena radion rinnakkaisohjemassa. Televisiolla ei tuohon aikaan ollut vielä stereolähetyksiä. Norok uusittiin TV1:ssä 16.11.1985.
Esiintyjät
Esiintyjät olivat Moldavian suosituimpia laulajia: Nadeshda Tsepraga, Olga Tsolaku, Jurij Sadovnik, Stefan Petrake, Anastasija Lazarjuk, Nina Krulikovskaja, Aleksandru Lozantsuk, Ion Surutsanu sekä Lidia ja Aurora Rotaru. Nai-huilistina esiintyi Vasili Iovu. Solisteja säestivät Moldavian radio- ja tv-orkesteri sekä Dor-yhtye ja Plai-yhtye. Naamiotaiteilija Gleb Saintšuk johdatteli teemasta toiseen.
Triviaa
Ohjelman tekoaikaan Suomessakin oli suosiossa Sofia Rotarun laulama moldavialaisten Petre Teodorovichin säveltämä ja Grigore Vierun sanoittama laulu ”Melancolie”. Sofian sisaria ovat Norok-ohjelmassa esiintyneet Lidia ja Aurora Rotaru. Rotarun perhe on kotoisin Moldaviasta, vaikka asuikin ohjelman tekoaikaan aivan rajan pinnassa Ukrainan puolella. Sofiaa pyydettiin mukaan ohjelmaan, mutta hän ei kiertueiltaan Kišinevin tv-studioon ehtinyt.
Nihon Falcom
Nihon Falcom on japanilainen videopelien kehittäjä, joka on perustettu vuonna.
Yhtiö on keskittynyt roolipelien kehitykseen.
Pelit
Yhtiön huomattavia pelejä ovat:
Dragon Slayer -sarjasta on haarautunut muita pelisarjoja kuten Legend of Heroes, Xanadu, Sorcerian ja Lord Monarch -sarjat omine jatko-osineen.
Joseph Strutt
Joseph Strutt (1765–1844) oli englantilainen liikemies ja hyväntekijä. Hän oli tekstiilitehtailija Jedediah Struttin nuorin poika. Perhe oli tehnyt huomattavan omaisuuden silkin, puuvillan ja puuvillakankaan tuotannolla. Joseph Strutt oli radikaali sosiaalinen uudistaja, joka uskoi että rahvaan sivistäminen on välttämätöntä.
Perhe
Tehtailija Jedediah Struttin perheessä oli kolme poikaa, joista Joseph oli nuorin. Veljet olivat William ja  George Strutt. Kaikki kolme veljestä työskentelivät perheen yrityksessä, ja työnjako muovautui sellaiseksi että William hoiti tekniikan, Joseph markkinoinnin ja George johtamisen. Veljekset tunnettiin liberaaleista näkemyksistään, hyväntekeväisyydestä ja suvaitsevaisuuden edistämisestä.
Joseph Strutt meni vuonna 1793 naimisiin Isabella Archibold Douglasin kanssa. Heille syntyi poika ja tytär, mutta vaimo kuoli jo 1801 lasten ollessa pieniä.
Yhteiskunnallinen vaikuttaja
Strutt toimi Derbyn pormestarina vuosina 1835–1836. Hän oli isänsä ja veljensä ja muiden kaupungin merkkihenkilöiden tavoin Derby Philosophical Societyn jäsen.
Koska Englannissa pelättiin Napoleonin joukkojen hyökkäystä, tuohon aikaan perustettiin vapaaehtoisjoukkoja. Strutt toimi paikallisessa osastossa upseerina.
Keräilijä ja hyväntekijä
thumb|120px|Villisikapatsas Arboretumissa.
Vuonna 1810 Strutt antoi huomattavan lahjoituksen Derbyn lastensairaalaa varten. Pääosan sairaalasta kustansi hänen veljensä William Strutt.
Joseph Strutt keräsi kotiinsa Thorntree Houseen renessanssitaiteilijoiden teoksia sekä paikallisen kuvanveistäjän William John Coffeen veistoksia. Hän avasi kotinsa ja kartanonpuistonsa yleisölle museona. Taiteen lisäksi hän hankki katsojien ihmeteltäväksi kummallisia esineitä kuten oikean egyptiläisen muumion, joka on nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa. Struttin villisikapatsaasta on tullut tunnettu Derbyn symboli. Hän näki alkuperäisen patsaan Italiassa ja tilasi W. J. Coffeelta samanlaisen piirustusten mukaan. Patsas oli aluksi Struttin pihalla, myöhemmin Arboretumissa. Alkuperäinen patsas tuhoutui saksalaisten pommituksissa toisen maailmansodan aikana, mutta 2000-luvulla siitä teetettiin uusi kopio.
thumb|left|Derby Arboretum Lodge. Strutt palkkasi John Claudius Loudonin toteuttamaan arboretumin, jonka hinnaksi tuli kymmenentuhatta puntaa. Struttin perustama arboretum oli Englannin ensimmäinen yleisölle avoin puisto. Se avattiin 17. syyskuuta 1840, ja avajaisiin tuli 1500 derbyläistä jotka olivat saaneet tapahtuman kunniaksi iltapäivän vapaata töistä. Kansalle lahjoitetun puiston piti toimia kansan ylläpitämänä, ja siksi siellä kävijöiltä kerättiin pääsymaksua muulloin paitsi sunnuntaisin ja keskiviikkoisin, jolloin toivottiin myös vähävaraisten tehdastyöläisten virkistävän ja sivistävän itseään vapaa-aikanaan. Jotta hurskaus ei olisi vaarassa, puisto kuitenkin suljettiin sunnuntaisin kirkonmenojen ajaksi. Pääsymaksuista luovuttiin vuonna 1882, kun kaupunginvaltuusto päätti vastata puiston kustannuksista.
Dacia (yhtye)
Dacia on tamperelainen dance-yhtye. Yhtye perustettiin Virroilla vuonna 2005. Yhtyeeseen kuuluvat perustajajäsenet NyyJork ja Rion sekä vokalisti Susan.
Biografia
Dacian perustajajäsenet NyyJork ja Rion tapasivat toisensa Virroilla, jossa kumpikin oli opiskelemassa alkuvuonna 2005. Rion löysi yhtyeen vokalistin Susanin ollessaan serkkunsa (Rionin) konfirmaatiotilaisuudessa syksyllä 2005. Näin Susanista tuli osa yhtyettä. Yhtyeeseen liittyi vielä syksyllä 2006 tanssiduo Zone.
Dacian menestys alkoi näkyä aluksi internetsivuilla ja Dacian musiikkia soi jo jonkun verran yökerhoissa. Vuonna 2007 julkaistiin singlet "Muistot" ja "Seikkailija". Molemmat kappaleet sijoittuivat Suomen virallisen singlelistan 3. sijalle. Vuonna 2009 yhtye julkaisi Salaisuus-nimisen singlen, joka ylsi singlelistan sijalle 6. Dacian ensimmäinen kokopitkä albumi Musiikki on energiaa julkaistiin maaliskuussa 2009 ja sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 36.
Settsu (täsmennyssivu)
Settsu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Rohtasin linnoitus
Rohtasin linnoitus (urduksi قلعہ روہتاس Qila Rohtas) on linnoitus nykyisessä Pohjois-Pakistanissa. Sen rakennutti pataanihallitsija Sher Shah Suri (1486 – 1545) puolustautuakseen moguleita vastaan. Linnoitusta ei koskaan valloitettu, joten se on säilynyt poikkeuksellisen hyvin. Se on esimerkki pataani- ja hindukulttuurin yhdistymisestä alueella. Linnoitus koostuu neljäkilometrisesta muurista, 68 tornista ja kahdestatoista linnoitetusta portista joista jokainen on erilainen. Linnoituksessa pystyi puolustautumaan 30 000 miehen armeija.
Linnoitus on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1997.
Zorro (vuoden 1986 videopeli)
Zorro on vuonna 1986 julkaistu samannimiseen hahmoon perustuva videopeli. Pelin julkaisi U.S. Gold ZX Spectrumille. Brittiläinen Americana Software ja espanjalainen Erbe Software S.A. julkaisivat pelin uudelleen samalle pelialustalle.
Ulluko
thumb|200px|Ullucon mukuloita Ulluko (Ullucus tuberosus) on etelä­amerikkalainen viljelys­kasvi, joka tuottaa perunan tapaisia syötäviä maan­alaisia mukuloita. Sitä viljellään lähes yksinomaan Andeilla, mutta tutkijat pitävät mahdollisena, että sitä voitaisiin tulevaisuudessa viljellä suuressa määrin laajalti muuallakin. Andien seudulla siitä käytetään yleisesti myös nimitystä papa lisa.
Ullukoa on viljelty Etelä-Amerikassa jo tuhansia vuosia. Se kasvaa Kolumbiasta Argentiinan pohjois­osiin ulottuvalla alueella, pää­asiassa 3 000–4 000 metrin korkeudessa Andien vuoristossa. Vaikka tämä alue on lähellä päiväntasaajaa, näin korkealla vuoristossa on jo selvästi viileämpää kuin tropiikissa alavilla mailla. Ulluko onkin sopeutunut erityisesti juuri Andien olo­suhteisiin, minkä vuoksi sen viljelys ei olekaan sanottavasti levinnyt muualle. Erityisesti päivittäinen valoisa aika ei saa olla liian pitkä, minkä vuoksi se ei tuota mukuloista lauhkeassa vyöhykkeessä, jossa kesäisin on valoisaa suurimman osan vuoro­kaudesta.
Ullukoa lisätään kasvullisesti mukuloista, sillä hedelmiä ja siemeniä kasviin ei useimmiten muodostu lainkaan. Vielä 1980-luvulla ei edes tiedetty, minkälaisia sen hedelmät ja siemenet ovat, vaan kasvin luultiin kokonaan menettäneen kykynsä muodostaa siemeniä. Ullukoa on kuitenkin tutkittu Turun yliopistossa yhteistyössä eteläamerikkalaisten tutkijoiden kanssa, ja tällöin kasvi on saatu eräillä edellytyksillä tuottamaan siemeniä, jotka on saatu myös itämään. Havaintoa on pidetty erityisen merkittävänä, koska se tekee mahdolliseksi risteyttää eri kantoja keskenään uusien lajikkeiden kehittämiseksi. Tämä saattaa tehdä mahdolliseksi ullukon laajamittaisen viljelyksen muuallakin kuin Andeilla.
Ullukon etuina on, että se tulee toimeen niukkaravinteisessakin maaperässä, eivätkä sitä vaivaa kasvitaudit läheskään yhtä pahasti kuin perunaa.
Chełmin voivodikunta
250px|oikea|pienoiskuva|Chełmin voivodikunnan sijainti Puolan kartalla. Chełmin voivodikunta oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Chełm. Chełmin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Lublinin voivodikuntaa.
Melonta kesäolympialaisissa 2016 – naisten 500 metrin kajakkiyksikkö
Naisten 500 metrin kajakkiyksikkö Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 käytiin 17. – 18. elokuuta Lagoa Rodrigo de Freitaksessa. Kilpailun voitti unkarilainen Danuta Kozák. Toiseksi sijoittui tanskalainen Emma Jørgensen ja kolmanneksi uusiseelantilainen Lisa Carrington.
August Favén
August Favén (5. marraskuuta 1851 Viipuri – 17. syyskuuta 1930) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Favén perusti 1879 opettajakollegoidensa Antti Tervon ja Herman Niemen kanssa Koi-nimisen sanomalehden kilpailemaan Tampereen seudun sanomalehtikenttää yksin hallinneen Tampereen Sanomien kanssa. Lehden näytenumero ilmestyi 14. marraskuuta 1879 ja ensimmäinen varsinainen numero heti seuraavan vuoden alussa. Koi oli Tampereen seudun paikallislehti ja ajoi myös suomalaisuusasiaa. Lehden taru jäi kuitenkin melko lyhyeksi, sillä se lakkautettiin kannattamattomana toukokuussa 1881.
Siskoni (Unto Koistinen)
Siskoni on taiteilija Unto Koistisen viivasyövytys ja akvatinta vuodelta 1954. Tämä 25,2×32,7 cm kokoinen työ kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Unto Koistinen ei kaunistellut muotokuvissaan olevia henkilöitä. Monet hänen muotokuvansa korostavat ja liioittelevat kohteiden piirteitä; esimerkiksi ne venyttävät heidän kasvojaan. Siskoni-muotokuva kuvaa pyöreää arpinenäistä naista pöydän ääressä.
Cichla intermedia
Cichla intermedia on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Cichla intermedia voi kasvaa korkeintaan 55 senttimetrin mittaiseksi ja painaa korkeintaan kolme kilogrammaa. Lajilla on kummallakin kyljellä tumma viiva, joka kulkee päästä pyrstön varteen sekä tummia täpliä. Kylkiviivalla noin 96–108 suomua. Cichla intermedia -lajia tavataan ainoastaan Venezuelasta. Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa pikkukaloja.
Human Sacrifice
Human Sacrifice on yhdysvaltalaisen Vengeance Rising -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988. Albumi oli ensimmäinen kristillinen thrash metal -julkaisu. Vaikka albumi oli kiistanalainen, Allmusicin Bradley Torreanon mukaan Human Sacrifice ja sitä seurannut Once Dead "olivat suuria menestyksiä kristillisen musiikin maailmassa, ja ne tekivät Vengeance Risingista yhden niistä harvoista [kristillisen metallimusiikin] suuntauksen edustajista, jotka ylittivät raja-aitoja yleisiin musiikkipiireihin." Vuonna 1990 Cross Rhythms -lehden kriitikko Dave Caughney kirjoitti, että "legendaarinen klassikkoesikoisalbumi Human Sacrifice puhalsi paljon kaivattua raikasta ilmaa jokseenkin väsähtäneisiin kristillisiin metallimusiikkipiireihin". Musiikkilehti HM Magazinen toimittaja Doug Van Pelt nimitti Human Sacrificea "radikaaleimmaksi koskaan julkaistuksi kristilliseksi albumiksi". Vuonna 2010 sama lehti valitsi Human Sacrificen kaikkien aikojen parhaimmaksi kristilliseksi metallialbumiksi Top 100 -listallaan, koska levy "käänsi koko kristillisen metallimusiikin maailman korvalleen".
Human Sacrificen sanoitukset kertaavat Kristuksen pelastustekojen keskeisiä kohtia: uudelleensyntymän, ristiinnaulitsemisen, ylösnousemuksen ja toisen tulemisen. Yhtye vertaa kerrontatapaa oopperaan, jossa on dramaattinen alku, keskikohta ja loppu.
Äänitys
Human Sacrifice julkaistiin 1988 Intense Recordsilla tuhannen kappaleen erässä. Pian alankomaalainen, samanniminen yhtye vaati Vengeanea vaihtamaan nimensä. Vaihdettuaan nimen "Vengeance Risingiin" yhtye uudelleenjulkaisi Human Sacrificen sana "rising" logon alla kannessa. Yhtyeelle koitui lisää vaikeuksia, kun jotkut kristityt kiinnittivät huomiota albumin laulu- ja musiikkityyliin ja leimasivat albumin "demoniseksi". Nämä ongelmat sekä kansikuva, jossa on Sanctuary International -järjestön perustaja, pastori Bob Beemanin käsi, aiheuttivat sen, että albumia kieltäydyttiin myymästä joissain kristillisissä kirjakaupoissa.
Human Sacrificen musiikki on raakaa thrash metalia. Roger Martinezin laulu on death metal -tyyppistä murinaa enemmän kuin thrash-huutoa. Eräs kristillinen nuorisolehti kirjoitti, että albumin tyyli "sai Stryperin kuulostamaan Sandi Pattilta." Vengeance Rising otti vaikutteita 1970-luvun hard rock ja heavy metal -yhtyeiltä. Muutamalla kappaleella on bluesrock-vaikutteita. Albumilla on muutama lyhyt kappale, nimittäin "Receive Him" (6 s.), "Salvation" (17 s.) ja "He is God" (53 s.) Human Sacrificen sanoitukset saivat huomiota väkivaltaisista aiheistaan kappaleilla kuten "Burn", ja tulta ja tulikiveä -teemoistaan, jotka "tekisivät jopa kaikkein konservatiivisimman teologin ylpeäksi" kappaleella "Fill This Place with Blood".
Human Sacrificen kerrotaan olleen joitain äärimmäisimpiä kristillisiä metallialbumeja, joita 1980-luvulla julkaistiin, ja siten siitä on tullut maineikas kristillisissä piireissä. Revolver-lehden kesäkuun 2006 numeron The Revolver Record Collection -osiossa vieraileva kirjoittaja Doug Van Pelt toimitti listan kymmenestä suositeltavasta kristillisestä metallialbumista, joiden joukossa oli Human Sacrifice. Van Pelt perusteli, että "julkiessaan kuulostaa äänimaailmaltaan pelottavalta Human Sacrifice nosti kristillisen metallimusiikin uskottavuutta usean pykälän verran." Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti Human Sacrificen sijalle kymmenen 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä rockalbumia -listallaan perusteenaan, että "ennen tai jälkeen tämän albumin piireissä ei ole kohdattu vastaavaa. Mahtavia riffejä soitettuna niskalle hengenvaarallisella nopeudella mutta ovat kuitenkin karmaisevan groovaavan raskaita riffejä sellaisenaan. Kappaleet kuten “White Throne” ja nimikappale ovat epäilemättä kristillisten metallipiirien kohokohtia. Albumilla on vain yksi vika (mahdollisesti pahin äänisuunnitteluhäiriö ikinä) – huono laulueditointi kohdassa 2:02 kappaleella 'Burn'.” Elokuussa 2010 lehden kylkiäisessä, Heaven's Metal -fanzinessa, Human Sacrifice sijoitettiin ensimmäiselle sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listalla koska "se on vain mahtava. Se käänsi kristillisen metallimusiikin maailman korvalleen. Kuvittele Slayer Kristus-keskeisillä sanoituksilla. Yhtye oli niin tiukka, ja sen juuret olivat bluesissa mutta soitti 160 kilometrin tuntinopeudella. Laulaja on nykyisin avoimesti 'saatanallinen ateisti', joten yhtyeen hajoamisen jälkimaininkeihin liittyy paljon draamaa. Kappale White Throne tönäisee kuulijan istuimeltaan. Mahtavasti rakentuva kappale dramaattisella huipennuksella jokaisessa kertosäkeessä."
30. kesäkuuta 2010 Intense Millenium Records ilmoitti uudelleenjulkaisevansa Human Sacrificen ja Once Deadin uusilla kansikuvilla 9. marraskuuta 2010.
Aamunodottaja
Aamunodottaja on Verenpisara-yhtyeen huhtikuussa 2002 ilmestynyt ensimmäinen albumi. Aamunodottaja nousi ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 29. Albumin julkaisun yhteydessä Suomen Punainen Risti närkästyi levyn kannessa olleesta punaisesta rististä, ja levyt jouduttiin tavaramerkkikohun saattelemana vetämään pois kaupoista. Levy-yhtiö pahoitteli asiaa, ja kansitaiteen mentyä uusiksi levyt palautuivat kauppoihin.
Kappaleet
Sävellykset Santeri Kallio ja Rami Raski, sanoitukset Rami Raski, sovitukset Verenpisara.
Sinun tyyneytesi vie voiton kaikesta
Julkaistu maaliskuussa 2001.
Aamunodottaja
Julkaistu 2002.
Nuoli
Julkaistu 2002.
Blohm & Voss P.188
Blohm & Voss P.188 oli saksalaisen Blohm & Vossin lentokonesuunnitteluosaston kehittämä, suunnitteluasteelle jäänyt nelimoottorinen suihkupommikone.
Historia
P.188-projekti käynnistyi vuonna 1943, ja konetyypistä tuli edistyksellisin Blohm & Vossin suunnittelema pommikone. P.188:n kaikkien versioiden siivet olivat ulkomuodoltaan erikoiset: niiden nuolikulma alkoi tyvessä positiivisena, mutta muuttui siipipuoliskon keskellä negatiiviseksi. Muuttuva nuolikulma sai siivet muistuttamaan päältä katsottuna W-kirjainta. Lisäksi siipien kohtauskulmaa olisi ollut mahdollista muuttaa 3–12 asteen välillä esimerkiksi lentoonlähtöä varten. Kohtauskulmasta tehtiin säädettävä pääasiassa pienentämään siiveen negatiivisen nuolikulman aiheuttamaa kiertovaikutusta.
Siipien rakenne olisi ollut pääasiassa duralumiinia laskusiivekkeiden ja peräsinpintojen ollessa puurakenteiset. Osa koneen polttoainekapasiteetista oli sijoitettu siipeen. Voimalaitteina olisi ollut neljä 9,95 kilonewtonin Junkers Jumo 004C -suihkumoottoria.
Arvid Hydén
Arvid Jonas Hydén (12. helmikuuta 1864 Bellö, Småland, Ruotsi – 7. helmikuuta 1930 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen Suomessakin asunut pappi ja kirjailija.
Hyden oli naimisissa Cecilia Anderssonin kanssa. Heidän poikansa oli jääkärieversti ja Oy Sako Ab:n toimitusjohtaja Jonas Hydén. Toinen poika kaatui Mannamäellä kapinan aikana 1918.
Hangon vesitorni
Hangon vesitorni on Hangon kaupungin omistama vesitorni. Torni sijaitsee Vartiovuorella. Arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema vesitorni valmistui jatkosodan aikana vuonna 1943 vanhan tuhoutuneen vesitornin tilalle.
Vesitorni on Hangon kaupungin ainoa. Sen vesitilavuus on 500 kuutiometriä. Kesäisin torni toimii myös näköalatornina.
Vanha vesitorni
Hangon vuonna 1910 valmistunut graniittiverhottu vesitorni oli Suomen ensimmäinen varsinainen vesitorni. Tornin suunnitteli arkkitehti Waldemar Aspelin. Sen vesitilavuus oli 400 m³. Talvisodan rauhanehtojen mukaan Hankoniemi jouduttiin vuokraamaan Neuvostoliitolle. Jatkosodan syttyessä vuonna 1941 neuvostoliittolaiset joukot ehtivät räjäyttää vesitornin, ja räjäytys turmeli myös Hangon kirkkoa.