cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siunaus
Siunaus uskonnollisena käsitteenä tarkoittaa varsinaisesti Jumalan suomaa hyvyyttä, menestystä, varjelusta tai armoa, mutta sanaa käytetään myös varsinkin papin jumalan­palveluksen tai kirkollisen toimituksen yhteydessä lausumasta rukouksesta, joissa pyydetään Jumalalta siunausta tai toivotetaan siunausta. Tavallisimmin siunausta pyydetään läsnä olevalle seura­kunnalle, mutta sitä voidaan rukoilla myös esimerkiksi paikalle tai rakennukselle.
Catharina Ahlgren
Alkuvuosina
Hän solmi vuonna 1756 avioliiton kornetti Bengt Edvard Eckermanin kanssa, ja parin vuoden kuluttua he saivat ensimmäisen lapsensa. Heille syntyi neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Tyttäristä toinen oli vakoojana, laulajattarena ja kurtisaanina tunnetuksi tullut Charlotta Eckerman ja toinen Julie Eckerman, kurtisaani ja vakooja hänkin. Avioliiton purkauduttua syntynyttä poikaa Eckerman ei kylläkään tunnustanut omakseen.
Siunaus
Yleiskielessä siunaamiseksi kutsutaan usein myös jonkin asian hyväksymistä tai vahvistamista, esim. ”Hallituksen esitys sai eduskunnan siunauksen” (vahvistuksen).
Catharina Ahlgren
Alkuvuosina
Merkittävimmän työn Ahlgrenin teki lehtialalla. Hän julkaisi vuosina 1772 ja 1773 lehteä Brefwäxling mellan twänne fruntimmer, den ena i Stockholm och den andra på landet, i åtskillige blandade ämnen. Sekä kirjoittaessaan että lehteä toimittaessaan hän käytti nimimerkki Adelaide. Hän julkaisi lehdessään 28-osaisen jatkokertomuksen Det olyckliga fruntimret, eller Elisabeth Windhams bedröfweliga öden. Lehti kuitenkin lakkasi ennen kuin tarina sai päätöksen. Alkuperäiskertomuksen nimi oli La Femme malheureuse, ou Histoire d’Élise Windham, racontée par elle-même dans un voyage de Salisbury à Londres, ja sen painatus oli tapahtunut Amsterdamissa. Kirjoittaja ei ole tiedossa, mutta ranskantaja oli Dumanoir. Julkaistessaan tarinan Ahlgren tiivisti sitä ankaralla kädellä niin, että henkilöiden taustat ja kohtalot jäivät hämäriksi.
Ahlgren avioitui 1773 toistamiseen, nyt kirjanpainajankisällin Anders Barkin kanssa. Mutta lyhyeen päättyneen liiton jälkeen hän oli jälleen yksin lastensa huoltaja. Senjälkeisistä vaiheista ei ole tietoa ennen kuin hänen tyttärensä kuoli 1790, jolloin hänen sanottiin oleskelevan Turussa nimellä Leski-Rouva Catharina Ahlgren. Hän oli käyttänyt sitä titteliä jo ennen kuin laivastoon värväytynyt Anders Bark oli kaatunut samana vuonna taistelussa Tallinnassa. Tittelin käytön taustalla oli se seikka, että nainen oli siihen aikaan täysivaltainen vasta leskeydyttyään. On pohdittu, mikä osuus hänellä oli eräissä Turussa julkaistuissa aikakauskirjoissa, mutta muuten hänen Suomen-vaiheistaan ei ole tietoa. Sittemmin hän palasi Ruotsiin mutta ei jäänyt toimettomaksi vaan käänsi Charles de Fieux'n alun perin jo 1730-luvulla ilmestyneen kertomuksen Den lyckliga bondflickan, joka kertoo markiisittareksi päätyvästä maalaistytöstä. 12-osaisen kertomuksen julkaisi 1796–1811 Kuninkaallinen kirjapaino, jonka toiminnasta vastasi nyt Henric Fougtin leski, kirjanpainajan tytär Elsa Fougt. Tätäkin käännöstään Ahlgren lyhensi kovalla kädellä.
Siunaus
Kristillisen käsityksen mukaan siunaus on Jumalan läsnäoloa ja huolenpitoa tässä maailmassa. Siunaus tarkoittaa Vanhassa testamentissa varsinkin jälkeläisten ja oman maan saamista. Luterilaisen kirkon mukaan siunaus tulee aina Jumalalta, mutta ihminen voi välittää sen.
Catharina Ahlgren
Alkuvuosina
Ahlgrenin kuolinvuosi on epäselvä, ehkä noin 1810, toisaalta hänestä ei vuoden 1800 jälkeen ole muuta tietoa kuin, että Kuninkaallinen kirjapaino julkaisi silloin viimeisen osan hänen kääntämästään kertomuksesta Den lyckliga bondflickan.
Siunaus
Alkuperä
Siunauskäytännön tarkkaa alkuperää ei tunneta.
Live (AC/DC:n albumi)
Live on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n vuonna 1992 julkaistu livealbumi. Siitä julkaistiin kaksi CD:tä sisältävä tuplapainos samana vuonna. Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana AC/DC Remasters -sarjaa.
Siunaus
Alkuperä
Juutalaisuuden pyhä kirja Talmud antaa tarkat ohjeet siunauksesta. Alun perin siunaaminen kuului papillisen säädyn eli Leevin heimon jäsenten tehtäviin, heistäkin tarkkaan ottaen ensimmäisen ylipapin Aaronin, Mooseksen veljen, jälkeläisille. Mutta aivan käytännön syistä tehtävä on siirtynyt muille; Jerusalemin temppelin tuhon jälkeen ei varsinaisia pappeja ole ollut, ainoastaan rabbeja, jotka eivät ole pappeja vaan opettajia, vaikka suorittavatkin myös papin tehtäviä.
Live (AC/DC:n albumi)
LP
Vinyyli-LP sisältää samat kappaleet kuin CD tuplana.
Siunaus
Alkuperä
Vihkimisoikeuden rabbit ovat saaneet maallisilta viranomaisilta, aikuistumisjuhlien eli poikien bar mitsva ja tyttöjen bat mitsva -tilaisuuksien johtaminen tai sairaiden luona käyminen kuuluu heidän velvollisuuksiinsa seurakuntien vanhimpina, ja siunaaminen on luovutettu heille Aaronin jälkeläisten sijaisina. Juutalaiset käyttävät siunauksena Herran siunausta eli Aaronin siunausta, joka on peräisin Neljännestä Mooseksen kirjasta (6:24–26).
Live (AC/DC:n albumi)
Video
AC/DC julkaisi samana vuonna albumista videon nimeltä "Live at Donington". Se sisälsi seuraavat kappaleet: 180px|thumb|Live at Doningtonin kansi.
Siunaus
Kristillinen siunaus
Koska ensimmäinen kristillinen seurakunta syntyi Jerusalemiin juutalaisten keskuuteen, sen käytännöt otettiin jokseenkin suoraan juutalaisuudesta. Niihin vain liitettiin Kristuksen ja Pyhän Hengen osuus.
Varhais­kristillisenä aikana ja vielä keskiajalla siunaus luettiin ehtoollisen vieton edellä. Apostolisten konstituutioiden kuvaamassa jumalan­palveluksessa diakoni luki yhteisen esi­rukouksen, minkä jälkeen piispa siunasi kansan lukemalla vanhatestamentillisen Aaronin siunauksen (4. Moos. 24-26). Myöhemmin on useimmissa kirkkokunnissa tullut tavaksi lukea siunaus jumalanpalveluksen tai kirkollisen toimituksen lopussa. Varhaisin tieto tällaisesta käytännöstä on piispa Serapionin sakramentaariosta vuodelta 350.
Ortodoksinen kirkko, joka määrittelee itsensä alkuseurakunnan suoraksi jatkajaksi, noudattaa näitä alkuperäisiä mahdollisimman tarkkaan; niihin tulleet muutokset ovat lähinnä kulttuurillisia eroja. Tärkein yksittäinen seikka oli ristinmerkin käyttöön ottaminen.
Roomalais-katolinen kirkko, joka myös määrittelee itsensä alkuseurakunnan suoraksi jatkajaksi, on myös säilyttänyt alkuperäiset käytännöt varsin samanlaisina. Ristinmerkki tehdään kirkon latinalaisessa riituksessa vasemmalta oikealle koko kättä käyttäen, kun kirkon itäisten riitusten jäsenet tekevät sen ortodoksien tapaan oikealta vasemmalle kolmella sormella. Messun lopussa luettavan siunauksen sanamuoto
Protestanttiset kirkot pysyivät pitkälti samoilla linjoilla; vain ristinmerkki jäi vuosisadoiksi pois käytöstä. Luterilaiset kirkot ovat palauttaneet sen käyttöä rajallisessa määrin ja anglikaanit käyttäneet jokseenkin koko ajan katoliseen tapaan.
Rukous ja ristinmerkki
Ortodoksit rukoilevat paljon; hyvin tyypillistä on, että vaaran uhatessa he turvautuvat rukoukseen; mm. kun Leinon vankeja koottiin Malmin lentokentällä maavallin viereen rivistöihin nimenhuutoa varten, monet noista iäkkäistä miehistä pelästyivät, että nyt heidät ammutaan. He rukoilivat tauotta ja tekivät ristinmerkkejä vapaalla kädellään; heidät oli nimittäin kytketty käsiraudoin pareiksi.
Jokapäiväisin tapa on se, että ihminen siunaa itse itsensä ristinmerkillä aamu- tai iltarukouksen yhteydessä. Myös vuode voidaan juuri ennen levolle menoa siunata ristinmerkillä. Stalinin ajan Neuvostoliitosta on tarinoita, kuinka vankiloissa vanhemmat miehet piirsivät monen ristinmerkin avulla eräänlaisen laatikon makuupaikkansa ympärille, lopulta makuulta sulkivat vielä yhdellä auki olleen kyljen - ja sitten nukkuivatkin rauhassa aamuherätykseen asti.
Jumalanpalvelukset
Eri jumalanpalvelusten aikana pappi tai piispa siunaa kirkkokansaa useaan otteeseen; eräs tunnetuimpia on juuri ennen evankeliumin lukua lausuttu vuorotervehdys:
Suurin osa palveluksen aikaisista siunauksista annetaan kädellä, vain loppusiunaukset käsiristiä käyttäen. Piispa siunaa kansaa molemmilla käsillään, usein käyttäen tarkoitukseen tehtyjä kolme- ja kaksihaaraisia kynttilänjalkoja, trikiiriä ja dikiiriä; tapa on peräisin Bysantin hovista.
Kreikkalainen tapa on, että liturgiapalveluksen aikana, kun ennen evankeliumia veisataan Pyhän Kolminaisuuden virsi, papisto laulaa sen kahdesti, minkä jälkeen piispa tulee kansan eteen käsiristi ja kaksihaarainen siunauskynttilä kädessään lukeakseen esipaimenellisen siunauksen:
ja siunaa kansaa kolmesti ristillä ja kynttilöillä lausuen:
Venäläisessä tavassa toimitus on muuten sama, mutta piispa pitelee ristin sijasta kolmihaaraista siunauskynttilää.
thumb|KP Arkkipiispa Leo siunaa kansaa Pyhän Kolminaisuuden virren aikana Helluntaina 2012 Helsingin Pyhän Kolminaisuuden kirkon alttarijuhlan liturgiassa
Papiston tervehtiminen
Eniten siunauksia jakaa papisto: ortodokseilla on perinteinen tapa, että pappia ja piispaa tervehditään pyytämällä siunausta; tämä tapahtuu astumalla tervehdittävän eteen ja asettamalla kädet päällekkäin, oikea käsi ylempänä ja kämmenet ylöspäin, kyynärpäät taivutettuina ja kyynärvarret suorina. Papiston jäsen siunaa pyytäjän ristinmerkillä jonka jälkeen siunattu vastaa suutelemalla siunaajan kättä, jonka tämä laskee pyytäjän käsien päälle.
Jos paikalla on vain pappeja, voi siunauksen pyytää jokaiselta - piispan läsnä ollessa vain häneltä. Tämä etiketti on - kuten paljon muutakin - muisto alkuseurakunnasta; silloin vain alkuperäiset apostolit saivat jakaa siunauksia. Piispat määritellään heidän suoriksi seuraajikseen. Myös igumeniaa voi tervehtiä pyytämällä samalla tavoin siunausta. Tällöin hänen kättään ei suudella, vaan igumenian ristiä.
Vastasyntyneen ja hänen äitinsä siunaaminen
Kristilliset kirkot opettavat, että ihminen sikiää ja syntyy synnissä; tämän vuoksi ortodoksinen kirkko on alusta asti noudattanut ja noudattaa edelleen tapaa, että välittömästi lapsen synnyttyä pappi saapuu paikalle siunaamaan lapsen ja äidin. Heikolle lapselle toimitettava hätäkaste on asia erikseen, ja sen voi toimittaa kuka tahansa kristitty eli siihen ei tarvita pappia. Hätäkaste vahvistetaan mirhavoitelun sakramentilla kunhan lapsi on riittävästi voimistunut.
Näin pyritään edelleen tekemään jos suinkin mahdollista; Kreikassa ja Venäjällä käytäntö on voimissaan, mutta Suomessa piispainkokous on hyväksynyt käsikirjan ohjeesta poikkeamisen käytännön syistä. Nimenantoon voidaan liittää myös mirhavoitelu, jos lapsi on hätäkastettu.
Varsinainen kaste ja mirhavoitelun sakramentti tapahtuvat kotona, jos synnytyksestä on alle 40 päivää; yhä suositummaksi on tullut tapa, että lapsi kastetaan hiukan tätä vanhempana, koska hänet voidaan sen jälkeen liittää seurakuntaan ja hän pääsee ensi kerran ehtoolliselle. Näin myös lapsen äiti vapautuu 40 päivää kestäneestä, synnytyksestä johtuneesta kiellostaan saapua kirkkoon. Tämä ikiaikainen juutalaisuudesta periytyvä kielto on eräs yhteisiä molemmille katolisille ja useimmille protestanttisille kirkoille.
Seurakuntaan liittäminen
Ortodoksinen seurakuntaan liittäminen tapahtuu kasteen jälkeen liturgiajumalanpalveluksen yhteydessä anaforan loppusiunauksen eli ehtoollisen pyhittämisen ja papiston ehtoollisen jälkeen: äiti tai kummi tuo lapsen papille kirkon ovella; pappi siunaa ensin äidin ja sitten lapsen, lukee rukoukset ja sitten kantaa lapsen mukanaan pitemmälle kirkkoon; matkalla pysähtyy kolmesti, kohottaa lasta ristinmuotoisesti ja lausuu:
Lopuksi pappi käy poikalapsen kanssa alttarissa lukemassa saman lauselman, tyttölapsi luovutetaan suoraan äidille tai kummille pyhien ovien edessä; päätteeksi luetaan Vanhurskaan Simeonin rukous:
Koska näin tehdään Jeesuksen temppeliin tuomisen kunniaksi, ortodoksit pitävät erityisenä armon osoituksena sitä, jos heidän lapsensa tuodaan tähän juhlaan juuri kynttilänpäivänä, jolloin muistetaan Jeesuksen samaa juhlaa. Lopuksi pappi siunaa lapsen, äidin ja kummin käsiristillä ja lapsi on nyt oikeutettu pääsemään Ehtoolliselle - vanhan tavan mukaan ensimmäisenä siinä palveluksessa.
Seurakuntaan liittämisen suorittaa perinteen mukaan läsnä olevasta papistosta se, joka on viimeksi vihitty papiksi. Tämän vuoksi on tavallista, että papin vihkimiseen liittyy useitakin liittämisiä: ortodoksit uskovat, että tuore vihkimys pappeuteen jollain tavoin tehostaa lapsen saamaa siunausta - aivan samalla tavoin juuri vihitylle munkille tai nunnalle tuodaan vihkimisen jälkeen runsaasti esirukouspyyntöjä luettavaksi seuraavan yön aikana, jonka vihitty viettää yksin kirkossa. Aikuisena ortodoksiseen kirkkoon liitetylle ei seurakuntaan liittämistä pääsääntöisesti toimiteta, koska heille katsotaan varsinaisen liittämisen voiteluineen riittävän.
Isä arkkipiispa Paavali toi 1970-luvulla Suomeen vanhan, uudelleen elvytetyn kasteliturgia-perinteen, jossa lapsen kaste tapahtuu liturgiajumalanpalveluksen yhteydessä. Kasteliturgian kehitti nykyiseen muotoonsa arkkipiispan suuresti arvostama teologian opettaja, amerikkalainen isä professori Alexander Schmemann. Ensi kerran kasteliturgia toimitettiin Suomessa Varkauden kirkossa; kastettavana oli erään paikallisen papiston jäsenen esikoistytär. Tapaus oli niin merkittävä, että se julkistettiin Aamun Koiton kansikuvana.
Kasteliturgia on edelleen olemassa, joskin käytännön syistä se on melko harvinainen. Nykyisin se toimitetaan etupäässä piinaviikon eli suuren viikon lauantaina, Suurena lauantaina, koska se on alkukirkon aikainen perinteinen kasteen päivä. Kasteliturgian toimittaa pääsääntöisesti piispa, joskin 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen loppupuolella alkoivat myös papin toimittamat kasteliturgiat yleistyä. Kastetoimitus alkaa opetettavien liturgian alussa, pienen saaton jälkeen. Koska kasteliturgia tapahtuu yhteisenä jumalanpalveluksena, ei sen yhteydessä suoriteta erikseen seurakuntaan liittämistä vaan itse toimituksen katsotaan kattavan molemmat.
Luterilaiselle kirkolle tunnusomaista rippikoulua, jonka yhteyteen liittyy heillä konfirmaatio eli seurakunnan täysvaltaiseksi jäseneksi ottaminen, ei ortodoksisella kirkolla ole samassa mielessä; noin viisitoistavuotiaille järjestetään kyllä erillinen kristinoppikoulu, joka noudattaa hyvin pitkälle samoja muotoja, mutta sen merkitys on yksinomaan sosiaalinen. Ortodoksinen kirkko ei vaadi kristinoppikoulun käymistä kirkollisen vihkimisen ehtona, kuten luterilainen kirkko suhteuttaa rippikoulun - mutta kysymyshän onkin historiallisesta erosta, joka johtuu luterilaisen kirkon aikoinaan toimeenpanemasta erittäin voimaperäisestä lukutaitokampanjasta - juuri samasta "lukkarinkoulusta" josta Aleksis Kivi piirtää niin omaleimaisen kuvan pääteoksessaan Seitsemän veljestä. Rippikoulun käyttäminen tähän tarkoitukseen johtui pitkälti siitä, että varsinaista koululaitosta todistuksineen ei ollut vielä silloin olemassa vaan opetus oli yksilöllistä, kunkin opettajan ajatuksien mukaista. Mutta se kuitenkin katsottiin niin tärkeäksi että käytäntö jäi voimaan.
Saint-Père (Yonne)
Saint-Père on kunta Ranskassa Yonnen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Curejoen varrella, noin 16 kilometriä Avallonin kaupungista länteen.
Saint-Pèrellä on pitkälle ulottuva historia. Fontaines-saléesin arkeologisella alueella on roomalaisen kylpylän rauniot. Alueelta löydetyille esineille on omistettu museo Musée des fouilles des Fontaines Salées.
Siunaus
Veden siunaaminen
Paikalla on aina kirkon omia maljoja tai ainakin kertakäyttöastioita seurakuntalaisia varten; lähes jokainen paikalla ollut nauttii juuri siunattua pyhää vettä jo kirkossa, samoin useimmat tuovat mukanaan astioita viedäkseen pyhää vettä kotiin. Joissakin kirkoissa Venäjällä on oma vesihana pyhitetylle vedelle, jota ihmiset voivat itse pullottaa. Pyhää vettä nautitaan suurella kunnioituksella ja sitä säilytetään ikonien läheisyydessä. thumb|KP Metropoliitta Ambrosius toimittaa veden pyhittämistä Uspenskin katedraalissa Teofaniajuhlassa 2009. Alidiakonit pitelevät siunauskynttilöitä trikiiriä ja dikiiriä
Saint-Père (Yonne)
Notre-Damen kirkon rakensivat 1200-luvulla Vézelayn apottiluostarin munkit. Kirkko tuhoutui uskonsodissa, kun protestantit polttivat sen vuonna 1569. Kirkko kunnostettiin 1800-luvulla, ja kunnostustöitä oli suunnittelemassa myös Eugène Viollet-le-Duc.
Siunaus
Veden siunaaminen
Suuri vedenpyhitys toimitetaan vain kerran vuodessa loppiaisena eli 6. tammikuuta Kristuksen kasteen muistoksi. Tämä vedenpyhitys voidaan toimittaa myös kaivon, järven tai muun luonnon vesilähteen luona. Tällöin miljoonat ihmiset Venäjällä käyvät kastautumassa avannoissa, jotka on tehty ristin muotoon. Avantoja kutsutaan nimellä "Jordan" (ven. Иордан), ja nimensä mukaisesti ne muistuttavat Jordan-jokea, jossa Jeesus kastettiin. Veteen laskeudutaan päätä myöten kolme kertaa keskiyön aikaan. Tämä merkitsee, että kastautuminen suoritetaan Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Avantoon laskeudutaan useimmiten rappusia pitkin, mutta lapsia kastettaessa vanhemmat voivat kastaa lapset käsistä kiinni pitäen.
Saint-Père (Yonne)
Kunta on osa Morvanin luonnonpuistoa (Parc naturel régional du Morvan).
Siunaus
Veden siunaaminen
Valamon luostarissa se on jo pitkään toimitettu avannon ääressä. Avannosta nostettua vettä on sitten viety kirkkoon ja luostariin jopa ämpäreillä.
Saint-Père (Yonne)
Talous
Saint-Père kuuluu Curejoen laaksossa olevaan viininviljelyalueeseen, jonka tuotteet saavat käyttää Vézelay (AOC) -alkuperäistunnusta. Alueeseen kuuluu Saint-Pèren lisäksi kolme muuta kuntaa: Vézelay, Asquins ja Tharoiseau.
Siunaus
Veden siunaaminen
Useilla venäläisillä on vahvoja uskomuksia pyhän veden vaikutuksista. Veteen kastautumisen uskotaan parantavan ja ehkäisevän sairauksia koko vuoden.
Jumalanpalveluspukujen siunaaminen
Myös jumalanpalveluspuvut siunataan vastaavalla tavalla; alemmat kirkonpalvelijat - lukijat, alidiakonit ja diakonit - sekä maallikot pyytävät ennen pukeutumista kirkollisille asuille - käytännössä stikarille ja orarille - siunauksen korkeimmalta paikalla olevalta papilta, piispalta jos on läsnä; papit siunaavat pukunsa itse ennen pukeutumista. Papeilla ja diakoneilla on lisäksi erilliset pukeutumisrukoukset, joita käytetään vain ennen liturgiaa; alidiakonit pukevat piispan jumalanpalveluspukuihin, ja vanhin läsnä oleva diakoni lukee pukeutumisrukoukset piispan puolesta. Diakonia alemmalla palvelevalla papistolla ja maallikoilla ei ole omia pukeutumisrukouksia.
Kaikki jumalanpalveluspuvut, myös varsinaisten pukujen alla pidetyt pitkähihaiset viitat, siunataan ennen käyttöön ottoa. Tämän tekee pappi vihmomalla asut pyhitetyllä vedellä tai piispa mirhavoitelulla. Tämän jälkeen asut voidaan ottaa käyttöön. Vain varsinaiseen jumalanpalveluskäyttöön tehdyt asut siunataan; teatterikäyttöön tehtyjä pukuja ei siunata.
Kotien, käyttöesineiden ja ajoneuvojen siunaaminen
Ortodoksisen kirkon käsikirjoissa on rukouskaavat lähes kaikelle inhimilliseen elämään liittyvälle; ajoneuvot, kodit ja työkalut voidaan siunata. Se tapahtuu vihmomalla ne pyhitetyllä vedellä erityisen rukoushetken aikana.
Ikonien siunaus
Ortodoksiselle kirkolle äärimmäisen tärkeät pyhäinkuvat, ikonit, siunataan vihmomalla ne pyhällä vedellä oman rukoushetkensä aikana. Jos ikonin siunaa piispa, hän käyttää tarkoitukseen pyhitettyä mirhaa.
Ortodoksinen kirkko ei yleensä käytä veistoksia pyhien kuvina. Jos niitä on, ne yleensä esittävät enkeleitä. Näin on esimerkiksi Kotkan Pyhän Nikolaoksen kirkossa.
Yleistä
Katolinen tapa on kirkon latinalaisessa riituksessa likitulkoon samanlainen. Vain Bysantin tai keisarillisen Venäjän hoveista peräisin olleet tavat puuttuvat. Niiden sijalla on monia lännessä kehittyneitä. Eritoten paavien ns. Avignonin vankeus ja vastapaavit vaikuttivat runsaasti roomalaiskatoliseen jumalanpalveluskäytäntöön.
Messun lopussa luettavan siunauksen sanamuoto oli alkujaan papin vapaasti valittavissa, Missale Romanumissa se on saanut vakiintuneen muodon: "Siunatkoon teitä kaikkivaltias Jumala, Isä ja Poika ja Pyhä Henki."
Pyhäinkuvat
Katolisen kirkon läntinen riitus käyttää ikonien tilalla usein veistoksia, jotka siunataan vastaavalla tavalla. Samoin läntiset pyhien kuvat ovat useimmiten eri tyylisiä kuin ikonit.
Pyhitetty vesi
Myös siunauksen apuväline, pyhitetty vesi, jota lännessä kutsutaan vihkivedeksi, on yhtä tärkeässä asemassa kuin idässä.
John L. Hall
John Lewis Hall (s. 21. elokuuta 1934) on yhdysvaltalainen fyysikko, joka sai vuoden 2005 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Roy J. Glauberin kanssa optisen koherenssin kvanttiteorian kehittämisestä. John Hall ja Roy Glauber jakoivat palkinnon saksalaisen Theodor Hänschin kanssa.
Siunaus
Papiston tervehtiminen
Katolisen kirkon latinalaisen riituksen piispojen siunaukseen vastataan suutelemalla piispan sormusta, idän riitusten piispojen siunaukseen suutelemalla piispan kättä, kuten ortodoksitkin tekevät. Latinalaisessa riituksessa ei pappien kättä suudella.
John L. Hall
Hall kävi koulunsa Denverissä ja opiskeli Carnegie Mellon -yliopistossa, missä hän väitteli vuonna 1961. Hän on kirjoittanut yli 250 vertaisarvioitua artikkelia ja saanut kymmenen patenttia.
Amerikanakita
Amerikanakita (American Akita), aiemmin suurijapaninkoira (Great Japanese Dog), on suuri ja vankka molossityyppinen pystykorvakoirarotu.
Siunaus
Papiston tervehtiminen
Jos piispa ei halua sormustaan suudeltavan jostain syystä - esimerkiksi diplomaattisesta, jos paikalla on henkilö jota sellainen voisi loukata (esimerkiksi juutalainen tai muslimi) - hän yleensä väistää sen ojentamalla kätensä sellaisessa asennossa että se tulkitaan normaaliksi kättelyksi.
Amerikanakita
Ulkonäkö
Amerikanakita on kookkain FCI:n hyväksymistä pystykorvista. Urokset ovat säkäkorkeudeltaan 66–71 cm ja nartut 61–66 cm. Rodulle ovat ominaisia voimakas rakenne ja suuri, karhumainen pää. Karvapeite on kaksinkertainen; pintakarva on karheaa ja säänkestävää. Kaikki värit ovat hyväksyttyjä. Amerikanakitoja on esimerkiksi harmaita, soopeleita, punaisia, mustia, karhunmustia, kellanruskeita (fawn), valkoisia, juovikkaita (brindle) ja läikikkäitä (pinto). Pohjavilla ja peitinkarva saattavat olla keskenään erivärisiä. Kaikissa muissa väreissä paitsi valkoisessa sallitaan musta maski, mutta jokaisessa värimuunnoksessa esiintyy myös maskittomia yksilöitä. Suomessa brindle ja karhunmusta ovat melko harvinaisia.
Pitkäkarvaisuus ei ole toivottu ominaisuus amerikanakitoilla, mutta myös pitkäkarvaisia yksilöitä esiintyy. Tavallisesti pitkäkarvaisten yksilöiden turkki on lyhytkarvaisia pehmeämpää eikä sen takia pidä sadetta tai hylji likaa yhtä hyvin.
Siunaus
Sakramentit
Roomalaiskatolisten sakramentit ovat samat kuin ortodoksienkin, niiden muoto on vain erilainen.
Amerikanakita
Luonne ja käyttäytyminen
Amerikanakita on erittäin rohkea, ja sillä voi olla hyvinkin voimakas vahtivietti. Kotikoirana amerikanakita on lempeä ja kiintyy omistajaansa. Vieraita kohtaan rotu saattaa olla varautunut eikä yleensä tule toimeen vieraiden koirien kanssa. Oman perheen uusiin koiriin se yleensä tottuu, jos toinen on tullut taloon pentuna. Amerikanakita on erittäin voimakastahtoinen koira ja vaatii samanlaisen omistajan. Koiraa harvoin suositellaan ensimmäiseksi koiraksi vahvan luonteensa ja suuren kokonsa vuoksi.
Alkuperä
Toisen maailmansodan jälkeen rotua alettiin kasvattaa Japanista Yhdysvaltoihin tuoduilla yksilöillä. Amerikkalaiset suosivat taistelulinjaisia, kookkaampia koiria, kun taas japanilainen akita pohjautuu pienempikokoiseen metsästyslinjaan. Ensimmäiset Suomeen tuodut akitoiksi kutsutut koirat olivat todellisuudessa amerikanakitoja; virheellinen nimitys johtui siitä, että nämä kaksi olivat alkujaan olleet sama rotu.
Akita ja amerikanakita ovat olleet FCI-maissa virallisesti kaksi eri rotua vuodesta 2000 lähtien. Vuonna 2006 myös Englannin Kennelliitto (Kennel Club) ja vuonna 2020 Amerikan Kennelliitto (American Kennel Club) erotti rodut toisistaan. Näissä kahdessa järjestössä amerikanakita tunnetaan virallisella nimellä Akita ja akita virallisella nimellä Japanese Akita Inu.
Siunaus
Synnyttäjän siunaaminen
Eräs ortodoksien ja katolisten kanssa yhteinen tapa, joka säilyi protestanttisissa kirkoissa, oli synnyttäjän ns. kirkottaminen, eli pappi kävi määräaikana synnytyksen jälkeen lukemassa katumusrukoukset synnyttäjälle ja siunaamassa tämän, ja tämän jälkeen tämä oli vapaa tulemaan ehtoolliselle. Tapa pääsi 1900-luvun jälkipuoliskolla hiukan unohtumaan, mutta se on nykyisin herätetty eloon hiukan uudistettuna.
Anglikaanit
Anglikaaninen kirkko on ollut omien teidensä kulkija tässä suhteessa; se on noudattanut katolisen kirkon rituaaleja perustamisestaan asti, vain paavi oli kauan poistettuna esirukouksista.
Brittien vanhoillisuus on pitänyt kaiken jokseenkin ennallaan, tosin joitakin kansallisia muutoksia on tapahtunut. Niistä voinee mainita eri kuninkaiden kruunajaisseremonoihin liitetyt hymnit, merkittävämpänä Georg Friedrich Händelin kuningas Yrjö II:n kruunajaisiin säveltämä Zadok the Priest, joka kuuluu edelleen kyseiseen seremoniaan. Hymni lauletaan silloin, kun hallitsija voidellaan eli siunataan tehtäväänsä.
Jumalanpalveluksen lopussa lausuttavana siunauksena käytetään tavallisimmin loppu­siunauksena Filippiläiskirjeen jaetta 4:7, johon on lisätty trinitaarinen eli Pyhään Kolminaisuuteen viittaava loppusiunaus:
Tämä siunaus esiintyy jo yleisessä rukouskirjassa (Book of Common Prayer) vuodelta 1549. Vuonna 1980 käyttöön otetun käsikirjan mukaan tiettyinä aikoina kirkkovuodesta käytetään kuitenkin tästä poikkeavia loppusiunauksia. Niinpä paaston­aikana käytetään seuraavaa siunausta:
Pyhän Kolminaisuuden päivänä luettava siunaus kuuluu:
Uskonpuhdistus
Katoliset vaativat Augsburgin valtiopäivillä vuonna 1530 luterilaisten toiminnan kerta kaikkista lopettamista, mutta nämä esittivät asiasta vastalauseen eli protestin; tämän vuoksi kaikkia katolisesta kirkosta eronneita alettiin kutsua protestanteiksi. Koska kirkkokuntien ero tapahtui ankaraa vihaa pitäen, kaikkia katolisia tai sellaisina pidettyjä tapoja, kuten siunausta, karsittiin - vähemmän harkitusti - liiankin kovalla kädellä.
Luterilaisessa kirkossakin jumalanpalveluksen ja muiden kirkollisten toimitusten päätteeksi lausutaan kuitenkin aina siunaus. Tällaisena loppusiunauksena on Martti Lutherin ajoista saakka käytetty niin sanottua Herran siunausta eli vanha­testamentillista Aaronin siunausta, jonka loppuun on lisätty sanat: "Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen."
Ruotsi-Suomessa uskonpuhdistuksesta tuli paljon tiukempi kuin Saksassa, koska kuningas Kustaa Vaasa sai siitä kaipaamansa keinon korjata Ruotsin itsenäistymisen eli Kalmarin Unionista ja siis Tanskasta irtautumisen mahdollistaneiden sotiensa aiheuttamaa valtiontalouden vararikkoista tilaa takavarikoimalla valtiolle kaikki kirkon omaisuus. Takavarikointia pyrittiin oikeuttamaan tekemällä selkeätäkin selkeämpi pesäero katolisuuteen. Koska kuningas niin vaati, kirjoitettiin suurin osa jumalanpalvelusmenoistakin uudelleen, jotta ero katolisuuteen tulisi vieläkin selvemmäksi. Erityisesti katolisten ahkerasti viljelemä siunaus joutui monessa yhteydessä poistolistalle.
Yoshitsugu
Yoshitsugu saattaa viitata seuraaviin japanilaisiin henkilöihin:
Siunaus
Sakramentit
Luterilaisella kirkolla on vain kaksi sakramenttia, kaste ja Ehtoollinen. Esimerkiksi avioliittoon vihkiminen ei heille ole sakramentti vaan yhteiskunnallinen seremonia, johon kirkko antaa siunauksensa.
Viimeaikaisia muutoksia
1980-luvulla näissä asioissa alkoi Suomen luterilaisen kirkon muutosprosessi, joka on käynnissä edelleen. Monet nimenomaan ortodoksisuudesta peräisin olleet tavat, kuten kotien siunaaminen, alkoivat saada jalansijaa myös luterilaisuudessa. Samoin ristinmerkki on alkanut hiljalleen saada sijaansa myös luterilaisessa kirkossa. Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa noudatetaan läntistä perinnettä, jossa käsi viedään otsalta sydämelle ja sitten vasemmasta oikeaan olkapäähän.
Muut uskonnot
Myös monissa muissa uskonnoissa käytetään siunausta. Pakanalliset tai animistiset uskonnot, kuten esimerkiksi intiaanien luonnonvoimien palvonta, puhuvat useimmiten manauksesta. Manaus ja siunaus eroavat toisistaan siinä, että manauksessa voimia, luonnonvoimia tai henkivaltoja, yritetään yleensä kontrolloida ja saada tekemään manaajan tahto. Siunauksessa taas pyydetään hyväntahtoisuutta kyseisiltä voimilta ilman kykyä niiden määräämiseen.
Krumme Lanke
Krumme Lanke on järvi Lounais-Berliinissä, entisen Länsi-Berliinin alueella. Krumme Lanken vieressä sijaitsee Krumme Lanken metroasema.
Halfway Tree
Halfway Tree on reggae -artisti Damian Marleyn toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 2001 Motown -levy-yhtiön kautta.
Savitaipaleen kunnankirjasto
Savitaipaleen kunnankirjasto on eteläkarjalaisen Savitaipaleen kunnankirjasto. Se palvelee Savitaipaleen kirkonkylässä sijaitsevan kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä, sekä maakunnallisen Heili-kirjastokimpan välityksellä. Etelä-Karjalan seudullisen kirjastokimpan jäsenyyden myötä savitaipalelaisilla on käytössään muidenkin kirjastokimpan kirjastojen aineistovalikoima ja toimipisteet.
Delta (täsmennyssivu)
Delta voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Savitaipaleen kunnankirjasto
Savitaipaleen kunnankirjasto on perustettu vuonna 1867. Nykyinen, vuonna 1996 valmistunut, kirjastolle tilat tarjoava paritalo on arkkitehti Jaakko Nopasen suunnittelema.
Krumme Lanken metroasema
Krumme Lanken metroasema on Berliinin metron linjan U3 pääteasema. Aseman vieressä sijaitsee Krumme Lanken järvi.
Gates to Purgatory
Gates to Purgatory on saksalaisen heavy metal -yhtye Running Wildin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1985. Albumin sanoitukset käsittelevät muun muassa Saatanaa ja Helvettiä.
Kappaleet
Bonuskappaleet 9 ja 10 julkaistu 1988 CD-painoksella sekä joillakin vinyylipainoksilla. Alkuperäisjulkaisu "Victim of States Power" EP:llä 1984. EP on tunnettu myös nimellä "Walpurgis Night" EP.
Uhanalainen muukalainen
Uhanalainen muukalainen on rap-artisti Tommishockin 14. maaliskuuta 2012 julkaistu albumi. Sen julkaisi Monsp Records. Albumin ensimmäisenä näytekappaleena julkaistiin kappale "Koukuissaan" ja kappaleesta "Kestää" julkaistiin musiikkivideo helmikuun lopulla 2012.
Tiikeribarbi
Tiikeribarbi (Puntigrus tetrazona) on särkikaloihin kuuluva kala. Se on suosittu akvaariokala.
Epeios
Epeios oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden mieshahmon nimi:
Dedé (jalkapalloilija, 1978)
Dedé (oik. Leonardo de Deus Santos, s. 18. huhtikuuta 1978 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigan Borussia Dortmundia. Ennen siirtymistään Saksaan Dedé pelasi kotimaassaan Brasiliassa Atlético Mineirossa, jonka aikana Placa-lehti palkitsi hänet vuonna 1997 Bola de Prata -palkinnolla parhaana laitapuolustajana.
Tiikeribarbi
Koko ja ulkonäkö
Tiikeribarbilla on neljä tummaa raitaa kellertävällä pohjalla, lähisukulaislajilla viisiraitabarbilla raitoja on viisi, mistä kertovat myös tieteelliset nimet (tetrazona = neliraitainen, pentazona = viisiraitainen). Evät ovat punaiset. Kuononkärki on koiraalla punainen, minkä avulla voi erottaa aikuisten yksilöiden sukupuolet toisistaan.
Epeios
Epeios, Panopeuksen poika
pienoiskuva|upright=0.9|[[Agamemnon, Talthybios ja Epeios, reliefi Samothrakelta, noin 560 eaa.]]
Harmony Sisters
Harmony Sisters oli 1930-luvun puolivälissä Kotkassa perustettu lauluyhtye, jonka muodostivat kolme sisarusta; Vera, Maire ja Raija Valtonen. Yhtye oli erittäin suosittu etenkin 1930-luvun Suomessa, ja saavutti menestystä myös muualla Euroopassa.
Tiikeribarbi
Alkuperä
Tiikeribarbi on kotoisin Sumatran ja Borneon joki- ja järvivesistä.
Harmony Sisters
Ura
Aluksi Harmony Sisters lauloi ikivihreitä sävelmiä englanniksi, mutta tutustuminen kapellimestari George de Godzinskyyn Viipurissa 1937 sai sisarukset laajentamaan ohjelmistoaan kansainvälisillä iskelmillä, yhdysvaltalaisilla hiteillä ja ranskalaisilla chansoneilla, ja lopulta he esittivät kappaleita kymmenellä eri kielellä.
Epeios
Epeios, Panopeuksen poika
Epeios tunnetaan kuitenkin erityisesti Troijan puuhevosen rakentajana. Tässä häntä auttoi Odysseus, joka oli saanut unessa kehotuksen Pallas Athenelta tehdä niin. Hevosen salaluukun mekanismi oli niin erikoinen, että ainoastaan Epeios osasi sen avata. Epeioksen on kerrottu myös olleen itse hevosen sisässä, kun se vietiin sisään Troijaan.
Tiikeribarbi
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Tiikeribarbi on todella aktiivinen kala ja saattaa näykkiä pitkäeväisten kalojen eviä. Niitä pidetään vähintään neljän yksilön parvessa, johon muodostuu tiukka nokkimisjärjestys. Mitä suuremmassa parvessa tiikeribarbit elävät, sitä rauhallisemmin ne käyttäytyvät. Liian pienessä parvessa barbit kiusaavat usein parven pienimmän hengiltä, tai saattavat ahdistella muiden lajien kaloja.
Harmony Sisters
Ura
Yhtyeen toiminta voidaan jakaa kolmeen eri jaksoon: swing- ja jazzvaikutteinen sotaa edeltänyt aika, sota-aika ja Ruotsin-kausi, sekä viimeiset levytykset. Ensimmäiseltä kaudelta on elämään jäänyt erityisesti Jimmy Kennedyn ja Wilhelm Groszin kaihoisa ”Sataman valot”. 1930-luvulta muistetaan myös muun muassa ”Purppurapurjeet”, ”Josef, Josef” ja ”Naura ja vihellä”.
Epeios
Epeios, Panopeuksen poika
Paluumatkalla sodasta hän päättyi Italiaan, ja versiosta riippuen perusti joko Metapontionin tai Pisan kaupungin.
Tiikeribarbi
Vesiolot ja ravinto
Pehmeä tai keskikova vesi, pH 6,5–7,5, lämpötila 24–26 °C, akvaarion pituus vähintään 80 cm
Harmony Sisters
Ura
Sota-aikana sisarukset esiintyivät asemiesilloissa, sotasairaaloissa ja Päämajan viihdytyskiertueilla. Aikakauden ikivihreisiin lukeutuu muun muassa countryballadi ”Kodin kynttilät”. Lauluyhtye vieraili Yleisradion lähettämänä myös kahdesti Saksassa vuosina 1942–1943, jolloin se tunnettiin nimellä Geschwister Waltonen. Levytyssopimus Telefunkenin kanssa sekä esiintymiset ja levytykset Ruotsissa ja Keski-Euroopassa sekä kiertueet monesta kansallisuudesta koostuvissa taiteilijaseurueissa tekivät heistä kansainvälisesti tunnettuja tähtiä. Kymmenenä toisen maailmansodan jälkeisenä vuonna lauluyhtye levytti pääasiassa Ruotsissa Cupol-levymerkille, suuntautuen sikäläisille markkinoille.
Epeios
Epeios, Panopeuksen poika
Argoksen temppelissä oli kaksi vanhaa Epeioksen tekemiksi uskottuja puista veistosta, jotka esittivät Afroditeä ja Hermestä.
Harmony Sisters
Ura
Sisarukset tunsivat hyvin Toivo Kärjen, ja heillä oli samantapainen suhde musiikkiin. Vuonna 1945 he levyttivät neljä Kärjen sovittamaa kansainvälistä kappaletta, näistä kolme englanninkielellä, lisäksi Kärjen vuoden 1940 tangon "On elon retki näin". Tämän he levyttivät vielä uudestaan Ruotsissa eri sovituksena vuonna 1950, ja myös ruotsiksi nimellä "Tango festival".
Harmony Sisters palasi joksikin aikaa Ruotsin-kautensa jälkeen levyttämään suomalaisen Levytukku Oy:n Triola-levymerkille, jolle taltioitiin vielä muutamia hienoja esityksiä, sovittajana George de Godzinsky. Näitä olivat muun muassa Olavi Virran kanssa levytetyt ”Sinitaivas” (1955) ja ”Syysunelmia” (1956). Vuoden 1956 levytykset jäivät lauluyhtyeen viimeisiksi.
Harmony Sistersistä tuli myös esikuva Metro-tytöille, jotka kuitenkin lauloivat vain suomeksi.
Telakuorma-auto
thumb|250px|Suomalainen [[Sisu NA-110 -telakuorma-auto.]] Telakuorma-auto (Puolustusvoimain kielessä usein teka) on teloilla varustettu maastoajoneuvo. Niillä voidaan ajaa lähes kaikentyyppisillä alustoilla mutta erityisesti niitä on suunniteltu käytettäväksi soilla ja lumessa. Joillakin voidaan ylittää jopa pieniä vesistöjä. Valtaosa telakuorma-autoista on sotilaskäytössä, mutta niitä on runsaasti käytössä myös siviilipuolella, kuten pelastusviranomaisilla. Telakuorma-automallit ovat useimmiten valmistettu keveistä materiaaleista eikä niissä ole panssarointia.
Sundqvist-jupakka
Sundqvist-jupakka on nimitys vuosina 1990–2001 tapahtuneelle tapahtumasarjalle, joka alkoi STS-pankin tappiolliselle yritykselle myöntämästä lainasta. Ulf Sundqvistin mukaan nimetty jupakka kärjistyi myöhemmin lainan myöntämiseen liittyviin korvausvaatimuksiin ja niiden kohtuullistamiseen sekä näihin liittyviin rikostutkintoihin ja oikeudenkäynteihin.
M/S Caroline Russ
M/S Caroline Russ on saksalaisen Ernst Russin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Caroline Russ on rekisteröity Antigua ja Barbudan lipun alle. Nykyisin Caroline Russilla operoi Transfennica.
Telakuorma-auto
Telakuorma-autojen käyttötarkoitus on lähes sama kuin muiden sotilaskäytössä olevien kuorma-autojen eli miehistön ja materiaalin kuljettaminen. Merkittävänä erona ja etuna on kyky liikkua lähes rajattomasti tiestön ulkopuolella ja vaikeissa keliolosuhteissa kuten auraamattomilla teillä. Telakuorma-auto tarjoaa lähes samanlaisen maastoliikkuvuuden kuin hevoset tarjosivat suomalaisille toisessa maailmansodassa. Normaalilla tiestöllä telakuorma-auto on suhteellisen nopea sillä esimerkiksi suomalainen Sisu NA-110 saavuttaa 65 km/h huippunopeuden.
Sundqvist-jupakka
Tapahtumien kulku
STS-pankki myönsi vuonna 1990 tappiolliselle yritykselle 20 miljoonan markan lainan, jolla se muun muassa osti ylihintaan pääjohtaja Ulf Sundqvistin ja hänen veljensä omistaman käytannössä vakuudettoman Lomametsä Oy:n osakkeet. Luotonanto tehtiin vastoin Pankkitarkastusvirasto n ohjeistusta ja lainahakemuksesta puuttuivat normaalit yrityksen vakuusarvoihin ja varallisuuteen liittyvät selvitykset.
M/S Caroline Russ
Caroline Russin sisaraluksia ovat M/S Seagard, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Mistral, M/S Pauline Russ ja M/S Miranda.
Sundqvist-jupakka
Tapahtumien kulku
Lainajärjestely rikkoi myös Sundqvistin itse vain muutamaa kuukautta aiemmin laatimia uusia STS-pankin luotonanto-ohjeita. STS-Pankki (myöhempi Arsenal-Silta) vaati vuonna 1993 Sundqvistilta ja seitsemältä muulta pankin johtokunnan jäseniltä ja varajäseneltä vahingonkorvauksia yhteensä 68,5 miljoonaa markkaa siitä, että nämä olivat johtaneet pankkia kahdessa tapauksessa huolimattomasti. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Sundqvistin ja viisi muuta pankin johtokunnan jäsentä 26 miljoonan markan vahingonkorvauksiin. Pankin 17. tammikuuta 1995 myöntämät luotot muun muassa Sundqvistin osittain omistamalle Wayup-yritykselle olivat olleet oikeuden mukaan liian riskialttiita.
Argentiinan Grand Prix 1975
Argentiinan Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla 12. tammikuuta 1975. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi.
Sundqvist-jupakka
Tapahtumien kulku
Sundqvist oli jäävännyt itsensä asian virallisesta päätöksenteosta, mutta puuttui silti epäsuorasti luottopäätöksen valmisteluun. Käräjäoikeus katsoi myöhemmin, että Sundqvist oli laiminlyönyt tapauksessa pankin etujen valvonnan ja menetellyt lojaliteettivelvollisuutensa vastaisesti. Johtokunnan jäsenet olivat aiheuttaneet pankille yhteensä 124 miljoonan markan vahingot. Pääjohtaja Ulf Sundqvist kantoi käräjäoikeuden mukaan suurimman vastuun luototuksesta, koska toimi johtokunnan puheenjohtajana.
Epeios
Epeios, Eliin kuningas
Epeios oli Eliin kuningas Endymionin poika. Hänen isänsä kutsui hänet ja hänen kaksi veljeään, Aitoloksen ja Paionin, juoksukilpailuun määrätäkseen seuraajansa tuloksen perusteella. Epeios voitti kilpailun ja seurasi isäänsä Eliin hallitsijana.
Telakuorma-auto
Ruotsin puolustusvoimat ryhtyi jo 1950-luvulla suunnittelemaan telakuorma-autojen hankintaa. Ensimmäinen malli oli Bandvagn 202 vuodelta 1961. Saatujen kokemuksien perusteella sitä seurasi Bandvagn 206.
Argentiinan Grand Prix 1975
Kilpailun paalupaikalle ajoi Shadow-tallin Jean-Pierre Jarier, mutta hän ei voinut lähteä kilpailuun vaihdelaatikon hajoamisen vuoksi. Kilpailun lähdössä Carlos Reutemann nousi kilpailun johtoon ja hän taisteli kilpailun aikana James Huntin ja Emerson Fittipaldin kanssa, kunnes hän pyörähti ja putosi kolmanneksi. Huntin osalta kilpailu vaikeutui, kun hän joutui keskittymään ohjauksensa korjaamiseen sen rikkouduttua kilpailun aikana. Näyttävin keskeytys toteutui Wilson Fittipaldin osalta, kun hän osui ratavalliin ja auto syttyi tuleen, mutta hän pääsi itse ulos mustasti savuavasta autostaan.
Sundqvist-jupakka
Tapahtumien kulku
Sundqvistilla oli ollut huomattavan suuret tulot, mutta hän ei maksanut siitä huolimatta edes murto-osaa hänelle määrätystä vahingonkorvauksesta, vaan päin vastoin piilotti rahansa velkojalta tilikikkailun avulla. Valtion omistama Arsenal-Silta luopui lopulta korkeimman oikeuden määräämästä 13,8 miljoonan markan vahingonkorvauksesta korkoineen ja toisena valtiovarainministerinä toiminut Arja Alho (sd) hyväksyi vuonna 1997 Sundqvistin vahingonkorvausvelvoitteen leikkaamisen 1,2 miljoonaan.
Telakuorma-auto
Suomessa seurattiin ajoneuvotyypin kehitystä ja joitakin Bandvagneja hankittiin Puolustusvoimien käyttöön 1970-luvulla. Sisu kehitti suomalaisen telakuorma-automallin 1980-luvun alussa. Ensimmäiset, malleja Sisu NA-140 BT-D ja NA-140 BT edustaneet yksilöt luovutettiin Puolustusvoimille vuoden 1986 lopussa.
Sundqvist-jupakka
Tapahtumien kulku
Sovittelusopimus johti ministeri Alhon eroon ja uuden esitutkinnan käynnistämiseen Sundqvistin harjoittamasta rahojen piilottamisesta. Helsingin hovioikeus tuomitsi Sundqvistin 22. kesäkuuta 2000 kuuden kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä. Korkein oikeus pysytti hovioikeuden päätöksen hylkäämällä Sundqvistin valituslupahakemuksen.
Telakuorma-auto
Suomen puolustusvoimissa pääasiallisena ajoneuvokalustonaan telakuorma-autoja käyttävät Kainuun Prikaati, Pohjois-Karjalan Prikaati sekä Jääkäriprikaati. Suomessa telakuorma-autoja on miehistönkuljetuksen lisäksi käytetty mm. evakuointiin, komento- ja viestiajoneuvoina (myös YVI), kranaatinheitin- ja panssarintorjuntaohjusvaunuina.
Sundqvist-jupakka
Tapahtumien kulku
Hovioikeuden päätöksen johdosta Arsenalin tarkastusvaliokunta otti vuonna 1997 tehdyn sovittelusopimuksen uuteen harkintaan. Valtion vakuusrahaston toimiohjelautakunta päätti kuitenkin 8. kesäkuuta 2001, ettei valtio ryhdy hakemaan sovittelusopimukseen muutoksia.
Velan sovittelu johtui luultavasti siitä, että Sundqvist oli tietoinen sopimuksesta, jolla valtio myisi Arsenal-pankin ongelmalliset saamiset ulkomaiselle perintätoimistolle vain kahden prosentin arvolla velkojen määrästä, eikä tätä tietoa haluttu silloin julkisuuteen. Kyseinen sopimus velkojen myymisestä ulkomaille tuli julkisuuteen vasta 2008. Samaan aikaan tuli Suomessa voimaan laki, jolla tietyn aikaa ulosotossa olleet vanhemmat velat vanhenevat, melkein kaikille.
M/S Caroline Russ
Käyttöhistoria
26. kesäkuuta 1999 alus kastettiin ja 30. kesäkuuta se luovutettiin Ernst Russille. 12. heinäkuuta alus aikarahdattiin eli vuokrattiin Transfennican liikenteeseen reitille Hamina–Tilbury–Antwerpen.
Yhden yön tarinoita
Yhden yön tarinoita on joulukuussa 2003 ilmestynyt Yön livealbumi, joka julkaistiin Rakkaus on lumivalkoinen -levyn juhlapainoksen bonuksena. Se on äänitetty saman vuoden lokakuussa kahdessa Tampere-talon konsertissa, jotka olivat osa samannimistä konserttikiertuetta. Juhlapainoksen ja siihen sisältyvän live-CD:n tarkoituksena oli saada albumi nousemaan vuoden myydyimmäksi kotimaiseksi levyksi, mutta tavoite ei kuitenkaan toteutunut.
Albumilla on vierailijana yhtyeen alkuperäisjäsen Jussi Hakulinen, joka laulaa kuudella kappaleella. Niistä Vieraskirja on duetto Olli Lindholmin kanssa. Kappaleessa Rakkaus on lumivalkoinen kuullaan myös sen studioversiolla soittavaa jousiorkesteria. Levyn materiaalin äänitti Yön entinen kitaristi Jani Viitanen.
Nestor Väänänen
Väänänen toimi sosiaalidemokraattien kansanedustajana vuosina 1911–1917. Hän viljeli maata Varpaisjärvellä ja Nilsiässä hankkien lisätuloja koneenhoitajana eri paikkakunnilla.
Micah Jenkins
pienoiskuva|Micah Jenkins Micah Jenkins (1. joulukuuta 1835 – 6. toukokuuta 1864), oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän kaatui Wildernessin taistelussa.
Jenkins syntyi Edisto Islandissa Etelä-Carolinassa. Hän valmistui ensimmäisenä luokastaan Etelä-Carolinan sotilasakatemiasta 1854. Hän värväytyi sisällissodan alettua Etelä-Carolinan rykmenttiin ja tuli heidän everstikseen. Hän taisteli David R. Jonesin alaisena ensimmäisessä Bull Runin taistelussa ja ansaitsi kunniaa itselleen Seven Pinesin taistelussa Virginian niemimaalla käydyissä taisteluissa 1862. Häntä pidettiin yhtenä sodan "poika"kenraaleista kun hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi 22. heinäkuuta 1862 26-vuoden ikäisenä. Hän haavoittui myöhemmin toisessa Bull Runin taistelussa 1862. Wildernessin taistelussa Jenkins oli ratsastamassa kenraaliluutnantti James Longstreetin kanssa, kun molempiin osui omien joukkojen tulta 6. toukokuuta 1864. Jenkins kuoli päähaavaan muutamia tunteja myöhemmin. Hänet on haudattu Magnolian hautausmaahan Charlestoniin Etelä-Carolinaan.
Welcome to Jamrock
Welcome to Jamrock on reggae-artisti Damian Marleyn kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 12. syyskuuta 2005 ja Britanniassa päivää myöhemmin.
Taustatietoa
Albumi sijoittui ilmestymisviikollaan Billboard Hot 100 -listan 55. sijalle. R&B ja rap -listoilla sijoitus oli parempi 18. ja 12. sija.
Surviaissääsket
Surviaissääsket (Chironomidae) on sääskiin kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu tuhansia lajeja ja satoja sukuja, jotka jaetaan seitsemään alaheimoon
Elinkierto
Sääski munii veden pinnalle, josta munat vajoavat pohjaan. Nuoret toukat uivat vapaana vedessä, mutta vanhemmiten toukat kaivautuvat pohjaan ja koteloituvat siellä. Aikuiset yksilöt nousevat pinnalle ja lähtevät lentoon. Lapissa tähän elämänkiertoon voi mennä useampia vuosia.
Surviaissääsken toukat ovat sopeutuneet kaikkia muita hyönteisiä paremmin erilaisiin vesiympäristöihin. Joidenkin lajien toukat elävät hyvin vähähappisessa ympäristössä. Niiden soluissa on runsaasti happea sitovaa hemoglobiinia, samaa ainetta kuin ihmisten punasoluissa. Tällaiset väriltään kirkkaanpunaiset toukat ovat monien kalalajien mieliruokaa, ja siksi ne ovat hyviä pilkkisyöttejä. Toukat syövät veden pohjalle laskeutunutta kuollutta eloperäistä ainetta. Surviaissääskien toukat ovat monien kalojen tärkeää ravintoa. Niitä käytetään myös kalastuksessa syötteinä.
Eubulides Miletoslainen
Eubulides ( tai Euboulidēs; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Miletoksesta. Hänet tunnetaan valehtelijan paradoksin muotoilijana.
Eubulides oli megaralaisen koulukunnan perustajan Eukleides Megaralaisen oppilas. Paradoksien lisäksi megaralainen logiikka keskittyi kokonaisten väitelauseiden logiikkaan aristoteelisen predikaattien logiikan sijaan.
Toinen Eubulideen nimiin laitettu paradoksi on falakros eli kaljun miehen paradoksi. Yksihiuksinen mies on kalju, samoin kaksihiuksinen, mutta mihin vedetään raja, kuinka monta hiusta miehellä tulee olla, ettei hän enää ole kalju? Tämä on sama kuin sorites-paradoksi eli hiekanjyvän paradoksi.
Dialektisen koulukunnan perustaja Kleinomakhos oli Eubulideen oppilas.
Luettelo César Vallejon runojen suomennoksista
Tämä on '''luettelo perulaisen runoilijan César Vallejon runojen suomennoksista.
Runot antologioittain
Yksittäisiä runoja antologioissa
Julkaisussa: Parnasso 1964; nro 1
Antologiassa: Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1
Antologiassa: Kello 0: Latinalaisen Amerikan runoja ja runoelmia, toimittanut ja suomentanut Pentti Saaritsa. Helsinki: WSOY 1969