cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauppatorin Apteekki
Apteekin toimilupa peruttiin heinäkuussa 2011, ja hallinto-oikeus vahvisti perumisen oikeellisuuden. Syy perumiseen oli, että apteekissa ei ollut riittävästi lääkkeitä. Apteekilla oli ollut ongelmia pitemmän aikaa. Vakuutusyhtiö Fennia haki apteekkia yrityssaneeraukseen syyskuussa 2011, mutta sitä ei hyväksytty. Lokakuussa 2011 koko henkilökunta irtisanoi työsuhteensa. Apteekki suljettiin 27. kesäkuuta 2012.
Paul Haggis
Haggis on entinen skientologi. Hän erosi liikkeestä vuonna 2009 oltuaan mukana yli 30 vuotta, ja on sen jälkeen arvostellut skientologiaa julkisesti.
Bujinkan budō taijutsu
Bujinkan budō taijutsu on japanilainen budolaji, jonka perustaja ja pääopettaja on japanilainen Masaaki Hatsumi (1931–). Lajia on kutsuttu aiemmin myös nimillä Bujinkan ninpō taijutsu sekä Togakure-ryū ninpō taijutsu. Laji koostuu yhdeksästä perinteisestä japanilaisten kamppailutaitojen koulukunnasta tai tyylistä, joiden päämies Hatsumi on opettajansa, tyylien edellisen pääopettajan Toshitsugu Takamatsu n (1887–1972) mandaatilla. Vanhimpien koulukuntien juuret ulottuvat suullisen perimätiedon mukaan jopa 900 vuoden päähän. Lajissa harjoitellaan japanilaista aseetonta taistelua (taijutsu) sekä erilaisten perinteisten aseiden käyttöä (mm. bōjutsu ja kenjutsu). Jotkut Bujinkanin koulukunnista sisältävät myös perinteisiä ninja-taitoja (ninjutsu, ninpō).
Länttä kohti
Länttä kohti on suomalainen kokoelma-albumi vuodelta 1971. Se sisältää suomeksi käännettyjä countrykappaleita. Albumilla esiintyvät Eija Merilä, Jussi Raittinen, Erkki Liikanen ja Kai Lind.
Bujinkan budō taijutsu
Harjoittelu
Taijutsun harjoittelu tähtää luonnollisen liikkumisen ja vartalon kokonaisvaltaisen käytön oppimiseen. Siihen pohjautuvat erilaiset kaadot, heitot, nivellukot, irrottautumiset, kuristukset, iskut ja potkut, joita harjoitellaan pareittain, muutaman henkilön ryhmissä tai yksin. Harjoittelu koostuu muodollisista pariharjoituksista (kata), sekä niiden sovelluksista ja muunnelmista (henka). Asetaitoja harjoitellaan yleensä puisin tai pehmustetuin harjoitusasein. Bujinkan budō taijutsun harjoittelu soveltuu useimmille perusterveille yksilöille ikään ja sukupuoleen katsomatta. Useilla harjoitussaleilla on 15 vuoden ikäraja, mutta joillain saleilla ikäraja on alempi tai nuorimmille harrastajille on junioriryhmä. Lajissa ei kilpailla, eikä lajiliittoa ole.
Länttä kohti
Rocket Records julkaisi albumista CD-version yhdessä Kantri -levyn kanssa 16.6.2010.
Sydney
Sydney on Australian suurin kaupunki noin 4,9 (2019) miljoonalla asukkaallaan. Se on myös Uuden Etelä-Walesin osavaltion pääkaupunki.
Sydney sijaitsee Australian kaakkoisrannikolla Tasmaninmeren rannikolla. Se on rakennettu Port Jacksonin luonnonsataman ympärille, minkä vuoksi kaupunkia on joskus kutsuttu Harbour Cityksi. Se on Australian suurin taloudellinen keskus ja merkittävä turistikohde, joka tunnetaan erityisesti kaksoismaamerkistään: Sydneyn oopperatalosta ja Harbour Bridgestä. Sydneyssä on järjestetty kesäolympialaiset vuonna 2000.
Maantiede ja ilmasto
Vain noin kolmasosa tästä alueesta luokitellaan urbaaniksi ympäristöksi, mutta pääosa Suur-Sydneyn väestöstä asuu urbaanilla alueella. Vuonna 2011 urbaanin alueen väestöksi laskettiin 3,9 miljoonaa.
Maantieteellisesti Sydney levittäytyy kahdelle alueelle: Cumberlandin tasangolle etelässä ja lännessä sekä Hornsbyn hiekkakivitasangolle pohjoisessa. Kaupungin vanhimmat osat sijaitsevat laakealla alueella Port Jacksonin etelärannikolla. Pohjoisrannikko kehittyi paljon hitaammin korkeampien pinnanmuotojensa takia, ja vasta Sydneyn Harbour Bridgen avaaminen vuonna 1932 päätti alueen eristyneisyyden ja yhdisti sen muuhun kaupunkiin.
Kaaos (yhtye)
Kaaos oli suomalainen vuonna 1980 perustettu hardcore punk -yhtye, joka hajosi ensimmäisen kerran joulukuussa 1985. Yhtye perustettiin uudelleen vuonna 1999, ja sen ura päättyi keväällä 2005 viimeiseen esiintymiseen. Yhtyeen laulaja Jari "Jakke" Hallikainen kuoli marraskuussa 2007.
Sydney
Maantiede ja ilmasto
Sydneyssä vallitsee subtrooppinen ilmasto, jolle ovat tyypillisiä lämpimät kesät ja leudot talvet. Lämpimin kuukausi on tammikuu, jolloin päivän ylin lämpötila on keskimäärin 26 °C, ja kylmin kuukausi on heinäkuu, jolloin yön alin lämpötila on keskimäärin 8 °C.
Historia
Sydneyn alue on ollut asuttuna ainakin 50 000 vuotta. Tämän rannikkoalueen aboriginaaleja kutsutaan Eora-kansaksi. Siihen kuuluu 29 klaania, joista Sydneyn alueella on asunut Gadigal-klaani.
Kapteeni James Cook oli pannut merkille Botany Bayn luonnonsataman vuonna 1770. Amiraali Arthur Phillip saapui sinne vuonna 1788, mutta löysi asutukselle sopivamman paikan Port Jacksonista muutaman mailin päästä. Siellä oli sopiva ankkuripaikka ja puro, josta saatiin makeaa vettä. Paikka nimettiin Sydney Coveksi Pittin ensimmäisen ministeristön sisäministerin Thomas Townshendin mukaan. Townshendin aatelisnimi oli Sydney. Nykyisin Sydney Coven paikalla on Circular Quay.
Ensimmäisinä vuosikymmeninä Sydney oli rangaistussiirtola. Olot olivat kovat kunnes uudisasukkaat löysivät reitin Sinisten vuorten toiselle puolelle, mistä saatiin helpommin riistaa. Ensimmäiset huomattavat rakennukset Sydneyyn suunnitteli Francis Greenway, vankikuljetuksella maahan tuotu arkkitehti, jonka luomuksiin lukeutuvat mm. Macquarien majakka, Hyde Parkin kasarmit, St James’ King Street -katu ja Government House.
Kaupungin kasvu oli nopeinta vuosina 1850–1890.
Sydney ohitti Melbournen talouskeskuksena 1970-luvulla.
Talous
Sydneyn satama Port Jackson on yksi eteläisen Tyynenmeren tärkeimmistä satamista. Kaupungin eteläpuolelle on rakennettu toinen satama, Port Botany, öljytuotteita, kemikaaleja ja bulkkirahtia varten Tilivuonna 2012–2013 sataman kautta kulki konttitavaraa 172 600 TEU:ta. Satamassa on kaksi matkustajaterminaalia. Risteilyalusten määrä on kasvanut vuosi vuodelta, tilivuonna 2012–2013 kirjattiin 265 risteilijän vierailua.
Sydneyssä työskentelee kolme neljäsosaa osavaltion työvoimasta ja neljäsosa koko Australian työvoimasta. Suurin osa heistä työskentelee palvelualalla. Itse kaupungissa ei ole merkittävää teollisuutta, mutta öljynjalostus on alueella merkittävää toimintaa. Suurin työllistäjä on kaupan ala, sitä seuraavat terveydenhuolto, sosiaalipalvelut ja teollisuustuotanto. Rahoitus- ja vakuutusala tuottavat yli viidenneksen Sydneyn alueen kansantuotteesta. Tuotantoteollisuuden osuus on vajaa 10 prosenttia, samoin kuin ammatillisten, tieteellisten ja teknisten palveluiden osuus. Logistiikka (liikenne ja varastointi) tuottaa 6,5 prosenttia kansantuotteesta.
Peruspalvelut
Sydneyn vesilaitos tuottaa päivittäin 1,4 miljardia litraa puhdistettua vettä. Suurin osa tulee Warragamban tekoaltaasta. Kurnellissa sijaitseva suolanpoistolaitos palvelee 1,5 miljoonaa ihmistä. Kaikkiaan vesilaitoksella on 251 tekoallasta. Yli puolet verkostosta on yli 70 vuoden ikäistä. Suunnitelmissa on muuttaa vesihuolto hajautetuksi järjestelmäksi.
Jätehuolto on perinteisesti tarkoittanut jätteen kasaamista maantäyttöaineeksi. Tavoitteena on saada 66 % kotitalousjätteestä muualle kuin kaatopaikoille vuoteen 2014 mennessä.
Kaupungin suunnitelmissa on vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä 70 %:lla vuoden 2006 tasosta vuoteen 2030 mennessä. Siihen sisältyy lupaus kattaa 30 % sähkökulutuksesta uusiutuvilla energianlähteillä. Kaupungin keskeisten rakennusten katoille asennetaan aurinkopaneeleita. Aurinkoenergiaa käytetään myös kuuman veden tuottamiseen. Toinen uusiutuvien lähteiden käyttöstrategia liittyy jätteiden hyödyntämiseen.
Liikenne
Sydneyn kansainvälinen lentoasema on avattu vuonna 1920, joten se on yksi maailman vanhimmista edelleen toimivista lentoasemista. Se sijaitsee vain 8 km suurkaupungin keskustasta. Toista lentoasemaa on suunniteltu pitkään, ja tavoitteena on avata se vuonna 2027.
Suur-Sydneyn julkista liikennettä hoitaa laaja paikallisjunaverkko. Keskustan rengaslinjalta, jossa on seitsemän asemaa, lähtee junia eri puolilla oleviin lähiöihin. Junat kulkevat aamuviidestä keskiyöhön. Junaliikennettä täydentävät linja-autot.
Väestö
Sydneyn metropolialueen väestö kasvoi lähes kymmenen prosenttia vuosien 2001 ja 2011 väestönlaskentojen välillä.
Suurin osa sydneyläisistä on sukujuuriltaan brittejä ja irlantilaisia. Monilla kadunnimillä onkin vastineet Englannissa. Myöhemmin siirtolaisia on saapunut myös Italiasta, Kreikasta, Libanonista ja Aasiasta. Vuonna 2006 Sydneyn asukkaista 31,7 % oli syntynyt ulkomailla. Sydneyssä on kiinalaisten asuttama Chinatown, jonka katukuvassa aasialaisia näkyy huomattavasti enemmän kuin eurooppalaisia.
Parhaan novellin Nebula-palkinto
Parhaan novellin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of America jakamista Nebula-palkinnoista. Novelliksi määritellään alle 7500 sanan mittainen teos.
Sydney
Koulutus
Sydneyssä toimii viisi yliopistoa. Sydneyn yliopisto on Australian vanhin ja noin 48 000 opiskelijallaan maan toiseksi suurin. Kensingtonin kaupunginosassa toimivassa Uuden Etelä-Walesin yliopistossa on 46 000 opiskelijaa. Western Sydney Universityssä (WSU, ent. University of Western Sydney) on noin 45 000 opiskelijaa ja kuusi kampusta läntisen Sydneyn eri osissa. Macquarien yliopistossa opiskelijoita on 24 000. Se painottaa myös etäopetusta. Sydneyn teknillinen yliopisto (University of Technology Sydney, UTS) kuuluu Australian parhaisiin. Kansainvälisessä yliopistovertailussa, ns. Shanghai-listalla, Sydneyn yliopisto on näistä ainoana sadan parhaan joukossa, ja sen edellä on neljä yliopistoa muualta Australiasta.
Parhaan novellin Nebula-palkinto
Voittajat
Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008).
Sydney
Hallinto ja aluejako
Sydneyn kaupunkialue on jaettu yli 650 postinumeroalueeseen ("suburbs"), ja sitä hallitaan 40 paikallishallintoalueena (LGA). Yhteen paikallishallintoalueesen saattaa kuulua jopa 44 postinumeroaluetta. Samaan tapaan kuin Lontoossa on Lontoon City, myös Sydneyssä Sydneyn City ("City of Sydney") kattaa vain suurkaupungin keskeisimmät osat. Sen pinta-ala on 26 neliökilometriä.
Nähtävyydet
thumb|200px|[[Sydneyn oopperatalo]]
Kulttuuri
Sydneyssä järjestetään vuosittain useita festivaaleja, joista suurin on Sydneyn juhlaviikot tammikuussa.
Kaupungissa ilmestyy kaksi suurta päivälehteä, The Sydney Morning Herald ja The Daily Telegraph. Molempien kansallisten televisioyhtiöiden (ABC ja SBS) pääkonttorit ovat Sydneyssä, Kaupungissa toimii myös kolme kaupallista televisiokanavaa.
Urheilu
Kriketin maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 (Cricket World Cup) semifinaalit pelattiin Sydneyssä.
Koripallon kansallisissa sarjoissa pelaavat miesten Sydney Kings ja naisten Sydney Uni Flames. Kaupungissa toimivat myös verkkopallojoukkue (Swifts), ABL-tason baseballjoukkue (Sydney Blue Sox), maahockeyjoukkue (Waratahs) ja kaksi jääkiekkojoukkuetta (Penrith Bears ja Sydney Ice Dogs).
Ystävyyskaupungit
Sydneyllä on kuusi ystävyyskaupunkia
Ensimmäinen analytiikka
Ensimmäinen analytiikka on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee syllogistista logiikkaa.
Historia
Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Ensimmäisen analytiikan lisäksi viisi muuta teosta.
Organonin teoksista Topiikka, Ensimmäinen analytiikka ja Toinen analytiikka liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki Ensimmäisen ja Toisen analytiikan yhdeksi teokseksi nimellä Analytiikat. Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita.
Ensimmäinen analytiikka vaikuttaa kirjoitetun Topiikan jälkeen. Simo Knuuttilan mukaan Aristoteleelle vaikuttaa kehittyneen Topiikan kirjoittamisen jälkeen uudenlainen näkemys yleisestä dialektisesta menetelmästä, joka voidaan yleistää formaaliksi logiikaksi. Ensimmäinen analytiikka on tämän logiikan ensimmäinen systemaattinen esitys. Tarkemmin teos on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Siinä on kuitenkin eri ajoilta peräisin olevia osia.
Sisältö
Ensimmäinen analytiikka käsittää kaksi kirjaa. Aristoteles kehittelee teoksessa syllogistiikan loogisen, rationaalisen ajattelun yleiseksi teoriaksi. Hän määrittelee muun muassa seuraavat käsitteet:
thumb|right|180px|[[Aleksanteri Afrodisiaslainen|Aleksanteri Afrodisiaslaisen Ensimmäisen analytiikan kommentaarin kansilehti, 1549.]] Hänen mukaansa päätelmässä premisseistä seuraa, eli voidaan johtaa, jotain muuta kuin ne itsessään ovat, siksi että ne ovat sitä mitä ne ovat. Syllogistiset premissit voidaan esittää neljällä tavalla:
Klassinen esimerkki Sokrateen kuolevaisuudesta esitettäisiin tällöin seuraavalla tavalla:
Mes courants électriques
Mes courants électriques on ranskalaisen laulajan Alizéen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuoden 2003 maaliskuussa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”J'en ai marre!”. Albumin sanoitti Mylène Farmer ja sävelsi Laurent Boutonnat, jotka olivat tehneet kappaleet myös Alizéen ensimmäiselle albumille Gourmandises.
Intian krikettimaajoukkue
right|thumb|220px|Intian [[Anil Kumble syöttää.]] Intian krikettimaajoukkue edustaa Intiaa kriketin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1927 perustettu The Board of Control for Cricket in India.
Test matchit
Intia pelasi ensimmäisen test matchinsa eli viisipäiväisen maaottelun Englantia vastaan 1932. Ensimmäisen test match -voittonsa se saavutti Englantia vastaan 1952. Toukokuuhun 2020 mennessä Intia on pelannut kaikkiaan 542 test match -ottelua, joista se on voittanut 157, hävinnyt 167 ja päätynyt kerran tasajuoksuihin. "Tasapeliin", eli käytännössä kesken, on jäänyt 217 ottelua.
Yhden päivän maaottelut
Intia pelasi ensimmäisen yksipäiväisen maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) Englantia vastaan 1974. Se on toukokuuhun 2020 mennessä pelannut kaikkiaan 987 yhden päivän maaottelua. Niistä se on voittanut 513 ja hävinnyt 424. Tasajuoksuihin on päättynyt yhdeksän ja ilman ratkaisua 41 ottelua. Kahdestatoista suuresta krikettimaasta sillä on positiivinen ottelusaldo Irlantia, Afganistania, Bangladeshia, Zimbabwea, Sri Lankaa, Englantia, Uutta-Seelantia ja Länsi-Intian saaristoa vastaan.
MM-kilpailut
Intia voitti yhden päivän pelimuodolla ratkaistavan maailmanmestaruuden 1983 kukistettuaan loppuottelussa Länsi-Intian saariston 43 juoksulla ja 2011, jolloin se ohitti finaalissa Sri Lankan juoksumäärän, kun Intialla olisi ollut vielä kuusi lyöjäparia ja kymmenen lyöntiä käytettävissä. MM-hopeaa Intia sai 2003 hävittyään loppuottelussa Australialle 125 juoksulla. Välierissä Intia hävisi 1987 Englannille, 1996 Sri Lankalle, 2015 Australialle ja 2019 Uudelle-Seelannille.
Twenty20-maaottelut
Intia pelasi ensimmäisen Twenty20 -pelimuodon maaottelunsa, jossa kumpikin joukkue pelaa 20 syöttövuoroa (joissa jokaisessa on kuusi syöttöä), Etelä-Afrikkaa vastaan 2006. Se on toukokuuhun 2020 mennessä pelannut kaikkiaan 134 maaottelua. Ratkaisuun päättyneistä otteluista se on voittanut 83 ja hävinnyt 44. Sillä on negatiivinen ottelusaldo vain Uutta-Seelantia (6 voittoa – 8 tappiota) vastaan. Englantia vastaan voitot ovat tasan 7–7. .
Intia voitti ICC World Twenty20 -turnauksen 2007 kukistettuaan loppuottelussa Pakistanin viidellä juoksulla. Vuonna 2014 Intia hävisi loppuottelussa Sri Lankalle, joka ohitti Intian juoksumäärän, kun Sri Lankalla olisi ollut vielä kuusi lyöjäparia ja 13 lyöntiä käytettävissä. Vuoden 2016 turnauksessa Intia selviytyi välieriin.
Henkilökohtaisia tilastoja
Intian Sachin Tendulkar on krikettihistorian eniten juoksuja lyönyt pelaaja sekä test matcheissa, 15 921, että yksipäiväisissä maaotteluissa, 18 426. Anil Kumble on "polttanut" Intian pelaajista eniten vastustajia syötöillään sekä test matcheissa, 619, että yhden päivän maaotteluissa, 334.
Finnish Open (darts)
Finnish Open on vuodesta 1981 lähtien Suomessa järjestetty darts-kilpailu. Sen järjestäjänä toimii Suomen Dartsliitto ja se on merkittävin suomalainen darts-kilpailu. Finnish Openin voittaja saa paikan World Masters -kilpailuun.
Finnish Openin pääsarjoina ovat miesten ja naisten 501 singelisarjat sekä miesten ja naisten parikisat. Lisäksi mukana on juniorien ja seniorien kilpailuja.
Robert Hughes
Robert Hughes on yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja, Emmy-palkittu tuottaja ja käsikirjoittaja, joka on työskennellyt esimerkiksi sarjoissa Mighty Morphin Power Rangers, VR Troopers ja Voittamattomat ritarit, ja elokuvissa Abba: The Movie.
Bernardo Fernandes da Silva
Bernardo Fernandes da Silva (s. 20. huhtikuuta 1965 São Paulo) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Bernardo debytoi Brasilian maajoukkueessa 1989. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Tapani Salojärvi
Tapani (Stefanus) Nestorinpoika Salojärvi (2. elokuuta 1904 Loviisa – 7. kesäkuuta 1987 Jyväskylä) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja.
Ura
Vuonna 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa Salojärveä luonnehditaan ensirakastajaksi. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Pekka näytelmässä Unelma karjamajalla, Huotari laulunäytelmässä Tukkijoella, Mosca komediassa Volpone ja Uolevi balladissa Elinan surma. Daniel Hjort oli suosittu ja usein esitetty näytelmä 1900-luvun alkupuoliskolla. Salojärvi näytteli Juhana Flemingin roolin.
Viitteet
Viite: Tapani ja Meri Salojärven arvosteluleikekirja.
Alma Lund
Alma Lund (o.s. Wikström, 30. huhtikuuta 1854 – 9. lokakuuta 1932) oli suomalainen sopraano ja näyttelijätär.
Lund työskenteli aluksi Helsingissä Suomalaiselle oopperalle, myöhemmin Novanderska-seuralle Ruotsissa (vuonna 1885) ja norjalaiselle Den Nationale Scenelle. Hän lauloi Norjan kansallisteatterin kuorossa kun teatteri vuonna 1899 perustettiin ja näytteli muutamissa pikkurooleissa. Hänen merkittävin roolinsa oli Marta näytelmässä Faust. Lund eläköityi vuonna 1920.
Vuonna 1907 Alma Lund näytteli naispääroolia ensimmäisessä norjalaisessa elokuvassa Fiskerlivets farer.
Hän oli naimisissa oopperalaulaja Bjarne Lundin kanssa (1858–1894).
Anberlin
Anberlin on vuonna 2002 perustettu alternative rock -yhtye, joka on kotoisin Winter Havenista, Floridasta. Vuodesta 2007 lähtien yhtye on koostunut laulaja Stephen Christianista, basisti Deon Rexroatista, kitaristi Joseph Milliganista, rumpali Nathan Youngista ja rytmikitaristi Christian McAlhaneysta.
Anberlinin jäsenet muodostivat alun perin 1990-luvun lopulla SaGoh 24/7 -nimisen yhtyeen, joka julkaisi kaksi studioalbumia ennen hajoamistaan. Anberlin perustettiin vuonna 2002, ja vuoden kuluessa se oli tehnyt sopimuksen levy-yhtiö Tooth & Nail Recordsin kanssa sekä julkaissut debyyttialbuminsa "Blueprints for the Black Market". Vuonna 2005 yhtye julkaisi toisen albuminsa, "Never Take Friendship Personal", jota myytiin yli 150 000 kappaletta.
Artur Hazelius
Varhaisempi ura ja kielitieteellinen työ
Artur Hazeliuksen isä oli kenraalimajuri ja valtiopäivämies Johan August Hazelius. Hazelius opiskeli vuodesta 1854 Uppsalan yliopistossa skandinaavisia kieliä ja valmistui vuonna 1860 filosofian tohtoriksi. Hän oli sen jälkeen neljä vuotta äidinkielenopettajana Tukholman Nya elementarskolanissa ja toiset neljä vuotta äidinkielen ja kirjallisuushistorian lehtorina naisopettajaseminaarissa sekä yhden vuoden koulunrehtorina. Hän oli yksi vuonna 1868 ilmestyneen Ruotsin kansakoulujen lukukirjan (Läsebok för folkskolan) toimittajista. Hän oli ruotsalaisen valtuuskunnan sihteeri vuoden 1869 pohjoismaisessa oikeinkirjoituskonferenssissa ja osallistui kiistaan ruotsin kielen oikeinkirjoituksesta kaksiosaisella teoksellaan Om svensk rättstafning (1870–1871), jota pidetään kyseisen aiheen merkkiteoksena. Hazelius jätti 1870-luvun alussa opettajanvirkansa ja tutkimuksensa, kun hänen kiinnostuksensa suuntautui kielitieteestä toiseen aiheeseen.
Nordiska museet
Hazeliuksen oman kertomuksen mukaan hänen kiinnostuksensa Ruotsin vanhan kansankulttuurin säilömiseen syttyi eräällä hänen vuonna 1872 Taalainmaalla tekemällään matkalla. Hän ryhtyi keräämään vanhoja esineitä, jotta kansanelämää koskeva aineisto saataisiin pelastetuksi tuleville sukupolville ja tutkijoille ennen kuin se katoaisi modernisaation myötä. Vähitellen hän alkoi kerätä myös muita kuin tavallisen kansan elämään liittyneitä esineitä. Hazelius oli jo opiskeluvuosinaan kiinnostunut skandinavismista, eikä hän rajoittanut kokoelmaansa pelkästään ruotsalaiseen aineistoon vaan keräsi yleisesti skandinaavista aineellista perintöä. Hän omisti pääosan loppuelämästään kokoelmansa kartuttamiselle. Koko projektin taustalla vaikutti myös kansallisromanttinen henki.
Hazelius avasi yksityisen kokoelmansa yleisölle lokakuussa 1873 nimellä skandinaavis-etnografinen museo, ja se alkoi pian saada rahoitusta Ruotsin valtiolta. Vuonna 1880 hän lahjoitti kokoelman ”Ruotsin kansalle”, jolloin se sai nimekseen Pohjoismainen museo eli Nordiska museet. Kokoelma oli aluksi esillä Tukholman Drottninggatanin varrella olleessa paviljongissa, johon lavastettiin Hazeliuksen toiveen mukaisesti tupien sisätiloja, maaseutua esittäviä maisemamaalauksia ja nukkehahmoja näyttelyesineiden taustaksi. Hazeliuksen kokoelma oli esillä myös Pariisin vuoden 1878 maailmannäyttelyssä.
Anberlin
Kolmen studioalbumin jälkeen Anberlin ilmoitti tehneensä levytyssopimuksen Universal Republic Recordsin kanssa elokuussa 2007. Yhtyeen ensimmäinen albumi uuden levy-yhtiön kanssa julkaistiin vuonna 2008 nimellä "New Surrender". Parhaimmillaan albumi ylsi sijalle 13 Billboardin top 200-listalla. Albumin ensimmäinen single "Feel Good Drag" ylsi Alternative Songs -listan ykköseksi, kun se oli ollut 29 viikkoa listalla. Elokuussa 2010 yhtye esiintyy ensimmäistä kertaa pohjoismaissa, Frizon-festivaaleilla Örebrossa.
Artur Hazelius
Nordiska museet
Hazelius perusti vuonna 1877 rahaston kerätäkseen varoja Nordiska museetin omaan museorakennukseen. Arkkitehti Isak Gustaf Clasonin piirtämän museon rakentaminen Tukholman Djurgårdenille käynnistyi vuonna 1893, mutta se ei valmistunut Hazeliuksen elinaikana. Hazelius vaikutti voimakkaasti rakennuksen suunnitteluun ja hänen toiveestaan sen keskelle sijoitettiin valtava pääsali suurten kansanjuhlien järjestämistä varten.
Skansen
thumb|pysty|Hazeliuksen hautakivi Skansenilla. Ulkoilmamuseo Skansen sai alkunsa Nordiska museetin sivuhankkeena. Hazelius omisti pian sille päähuomionsa, sillä sen avulla hän saattoi toteuttaa näkemystään, jossa vanhoja esineitä esiteltiin autenttisissa tiloissa ja ympäristöissä. Ulkoilmamuseoon siirrettiin eri puolilta Ruotsia kokonaisia rakennuksia esineineen. Esikuvana toimivat Oslon Bygdøylle kuningas Oskar II:n lahjoituksena pystyteyt historialliset norjalaiset mökit, joihin ei tosin liittynyt samanlaista kansanvalistuksellista tavoitetta kuin Hazeliuksen suunnitelmassa. Djurgårdenille pystytetty Skansen avattiin yleisölle syksyllä 1891, ja se käsitti alusta alkaen sekä kulttuurihistoriallisen että luonnontieteellisen näyttelyn. Ihmisnuket vaihdettiin pian eläviin oppaisiin, jotka myös haettiin eri puolilta maata. Skansen sai osakseen suurta kansallista ja kansainvälistäkin huomiota uudenlaisen ideansa vuoksi.
Hazeliuksen tavoitteena oli tehdä Skansenista tukholmalaisten vapaa-ajanviettopaikka ja ruotsalaisten kansallinen juhlapaikka. Siellä järjestettiin esityksiä, joissa esitettiin vanhoja kansanlauluja, -tansseja ja leikkejä. Hazelius pyrki näin herättämään menneisyyden konkreettisesti eloon. Hazelius kuoli vuonna 1901 Skansenilla, jonne hänet myös haudattiin.
Hazelius valittiin vuonna 1898 Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi.
Botania
Botania on taidepuutarha ja tapahtumapuutarha Joensuun Linnunlahdella.
Puutarhan kokoelma on perustettu 1957, ja siihen kuuluu 2 000 lajia. Se on Joensuun merkittävimpiä matkailukohteita.
Itä-Suomen yliopisto teki kasvitieteellisestä puutarhasta lakkautuspäätöksen keväällä 2012, mikä herätti runsaasti suuttumusta Joensuussa. Lakkautuspäätöstä vastustettiin, ja puutarhalle etsittiin osittain yksityistä rahoitusta. Monta vuotta Botania toimi lahjoitusten ja vapaaehtoisten voimin, ja näkyvyyttä ja kävijöitä hankittiin sosiaalisen median kautta sekä järjestämällä erilaisia yleisötapahtumia.
Valotaiteilija Kari Kola perusti yhdessä Teemu Purmosen ja Markku Pesosen kanssa Joensuun Botania Oy:n ja osti Botanian toimitilat sen nimiin Suomen yliopistokiinteistöiltä vuoden 2018 alussa. Kasvien ja eläinten hoitaminen jäivät yhä Botanian ystävät ry:n vastuulle, mutta koko liiketoiminta siirtyi uudelle Joensuun Botania Oy:lle. Kari Kola tiimeineen remontoi Botanian alkuvuodesta 2018. Botania avattiin yleisölle uudelleen kesäkuussa 2018. Tavoitteena kolminkertaistaa kävijämäärä ja saada jopa kansainvälistä julkisuutta muun muassa runsaan tapahtumatarjonnan, vaihtuvien näyttelyiden sekä uudistusten avulla. Saman vuoden lokakuussa Kari Kola osti yrityskumppaneidensa osuudet Joensuun Botaniasta itselleen, ja omistaa sen siis nyt kokonaisuudessaan yksin.
Projektin alku on ollut hyvin haastava, koska alue oli päässyt huonoon kuntoon resurssipulan takia. Voimakkailla toimenpiteillä aluetta on kunnostettu ja raivattu viimeiset vuodet koko Botanian tiimin voimin. Botanian ystävät ry auttaa edelleen toimintaa mm. vuotuisten kevät-talkoiden avulla joissa alueen ihmiset voivat tulla auttamaan kunnostustöissä.
Puutarhan yhteydessä on myös yli 70 hehtaarin suuruinen kasvitieteellinen puisto eli arboretum, jonka omistaa Joensuun kaupunki.
Jalmari Laurikkala
thumb|150px| Ylioppilas Jalmari Laurikkala 1905. thumb|285px| Jalmari ja Saimi Laurikkala nuorina. thumb|285px| Jalmari, Aarre, Inkeri ja Saimi Rääpyvässä 1926. thumb|285px| Inkerin suomalaisen ev. lut. kirkon konsistori 1920-luvulla. thumb|285px| Rippilapsia Leningradissa 1933. Selim Jalmari Laurikkala (29. joulukuuta 1882 Pyhäranta – 19. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen pappi, kirkkoherra, konsistorin esimies, jossa tehtävässä hän johti Inkerin evankelis-luterilaista kirkkoa 1924–1937.
Elämänura
Lapsuus ja koulutie
Jalmari Laurikkala syntyi Juho Laurikkalan ja Maria o.s. Siirilän maanviljelijäperheeseen.
Pyhärannalle 1889 avattu kansakoulu mahdollisti Jalmarille koulutien alun kotoa. Kylän nuorille laajenivat koulutusmahdollisuudet 1890-luvulla. Rauma (1893) ja Uusikaupunki (1895) saivat oppikoulun. Jalmari pääsi ylioppilaaksi 1905 Uudenkaupungin yhteislyseosta. Opintie jatkui Helsingin yliopistossa, jossa hän suoritti teologian erotutkinnon 1908.
Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeisissä oloissa pappien vangitsemiset, karkotukset ja teloitukset synnyttivät pappispulan. Papiston määrä putosi 25:stä viiteen ja v. 1925 yhteen. Siksi Laurikkala joutui ottamaan vastuulleen useiden muidenkin seurakuntien hoidon. Hän hoiti vuosina 1917–1931 Kelton, 1921–1923 Markkova–Järvisaaren sekä 1922–1937 Tuutarin ja Hietamäen seurakuntia. Näiden lisäksi Laurikkala hoiti Leningradin kolmea luterilaista suomalaista seurakuntaa 1923–1937, ruotsalaista seurakuntaa 1929–1931 ja virolaista seurakuntaa 1929–1937. Laurikkala myös osallistui jossain määrin muiden seurakuntien hoitoon. Lisäksi hän piti jumalanpalveluksia Pähkinäsaaren ruutitehtaalla suomen, viron ja saksan kielillä. Yhteensä näissä Laurikkalan vastuulla olleissa seurakunnissa oli noin 30 000 jäsentä. Miten hän ehti kaikkea tehdä? Laurikkala tuli toimeen vähällä unella ja nukkui jopa hevosen reessä tai rattailla.
Pappispulan vuoksi Laurikkalalla oli monta virkaa. Hän oli usean seurakunnan kirkkoherra, Pohjois-Inkerin lääninrovasti ja vuonna 1924 hänet valittiin Inkerin ev.lut. kirkon konsistorin esimieheksi eli  piispan virkaan, mutta vaatimattomuuttaan ja välttääkseen enempää joutumasta neuvostoviranomaisten silmätikuksi hän ei halunnut piispaksi vihkimistä. Konsistori koulutti ja nimesi seurakuntiin seurakunnan hoitajia, mutta näitäkin vangittiin ja karkotettiin. Laurikkala valittiin myös Inkerin virolaisen ev.lut. kirkon konsistorin esimieheksi 1929.
Urkintaa, vankeuksia, karkotuksia
Papisto ja seurakunnan muut työntekijät luokiteltiin kuuluviksi alimpaan yhteiskuntaluokkaan, minkä vuoksi heidän kansalaisoikeutensa poistettiin. Laurikkalan kodissa tehtiin useasti kotietsintöjä aseiden löytämiseksi ja Laurikkalaa usein kuulusteltiin. Vuonna 1919 hänet vangittiin muutamaksi päiväksi epäiltynä yhteyksistä Suomeen ja valkokaartiin. Viranomaiset pyrkivätkin vaikeuttamaan Laurikkalan viranhoitoa muun muassa matkustus- ja asuinpaikkarajoituksilla. Vuonna 1923 takavarikoitiin kirkkokalleudet, virkavallan ote tiukkeni ja Laurikkala vangittiin lyhyeksi aikaa. Häntä syytettiin uskontolain rikkomisesta. Vuonna 1927 hänet karkotettiin Suomeen mutta Laurikkala pääsi palaamaan takaisin Moskovasta saadulla luvalla ”itkevän Inkerin isäksi”. Vuonna 1937 tapahtunut karkotus oli lopullinen.
Edda Ciano
Edda Ciano oli vanhin Benito Mussolinin ja Rachele Guidin viidestä lapsesta. Hän syntyi aviottomana ennen vanhempiensa naimisiinmenoa. Hän kävi Poggio Imperialen tyttökoulua Firenzessä ja muutti sitten Roomaan. Il Ducen suosikkityttärelle riitti kosiskelijoita. Edda Mussolini nai huhtikuussa 1930 kreivi Galeazzo Cianon, joka kohosi kuusi vuotta myöhemmin Italian ulkoministeriksi. Vahvasta itsenäisestä luonteestaan tunnettua kreivitär Cianoa pidettiin 1930-luvulla esimerkkinä fasistisen yhteiskunnan ”uudesta naisesta”, sillä hän oli paitsi vaimo ja äiti, myös edustava, urheilullinen ja poliittisesti aktiivinen. Vuodesta 1938 hän johti Ducen nimissä harjoitettua hyväntekeväisyyttä. Hän herätti huomiota myös rohkealla pukeutumisellaan ja ”paheillaan”, joita olivat uhkapelit ja gini.
Jalmari Laurikkala
Elämänura
Propagandaa ja tomerat seurakuntalaiset
Edda Ciano
Toisin kuin miehensä, Edda Ciano kannatti varauksetta Italian liittoutumista natsi-Saksan kanssa ja rohkaisi kesällä 1940 isäänsä Mussolinia viemään Italian mukaan toiseen maailmansotaan. Sodan aikana hän toimi vapaaehtoisena sairaanhoitajana Albanian ja itärintaman italialaisten joukkojen luona. Albanialainen Sarandën satamakaupunki nimettiin Italian-miehitysaikana Porto Eddaksi hänen mukaansa. Kreivi Ciano teloitettiin tammikuussa 1944, sillä hän oli ollut edellisenä vuonna mukana syrjäyttämässä Mussolinia, jonka saksalaiset kuitenkin palauttivat takaisin valtaan. Edda vetosi turhaan Mussoliniin ja Hitleriin puolisonsa hengen säästämiseksi. Hän katkaisi tämän jälkeen välit isäänsä ja pakeni Sveitsiin vieden mukanaan miehensä päiväkirjat ja salaiset muistiinpanot, jotka julkaistiin sodan jälkeen.
Jalmari Laurikkala
Elämänura
Puolueen voimakas uskonnonvastainen propaganda kohdistui tiukimmin pappeihin, olipa Lenin antanut ohjeen likvidoida kaikki papit. Inkerissä erityisen kiivaita uskonnon vastustajia olivat Suomesta ja Amerikasta tulleet kommunistit, joiden tavoite oli saada Laurikkala karkotetuksi tai lähtemään vapaaehtoisesti, kun perhettä oikein kiusattiin. Kirkon ykkösmiehenä Laurikkalaa pilkattiin ja Vapaus-lehden mukaan hän keri ahneuttaan neljän seurakunnan lampaat, vaikka tosiasiassa kommunistisena aikana papille ei saanut maksaa palkkaa, vaan hänen tulonsa oli seurakuntalaisten vapaaehtoislahjoitusten varassa. Laurikkalaan suunnattu painostus oli pikemmin poliittista kuin puhtaasti uskonnonvastaista, vaikka Laurikkala varoi erittäin tarkasti ottamasta mitään kantaa poliittisiin kysymyksiin. Tästä olisi nimittäin heti seurannut rikossyyte ja karkotus. Laurikkalan saamiseksi sanomaan jotakin poliittista järjestettiin Leningradin valistustalolla 1927 uskovaisten ja kommunistien välinen väittely, jossa Laurikkalan vastaväittelijäksi oli paikalle kutsuttu taitava Yrjö Sirola Moskovasta, mutta läsnäolijoiden mukaan Laurikkala selviytyi väittelystä voittajana. Muun painostuksen ja perheen häiriköinnin ohella Laurikkalasta kirjoitettiin esim. Vapaus-lehden joka numerossa täysin keksittyjä häväistyskirjoituksia. Rääpyvässä häntä ja hänen perhettään koetettiin jopa syyttää muun muassa tuhopoltoista. Vuonna 1930 Laurikkala karkotettiin pappilasta, ja hän joutui perheineen muuttamaan Leningradiin.
Edda Ciano
Sodan jälkeen Ciano oli jonkin aikaa internoituna Liparin saarella ja asui sen jälkeen lopun ikänsä Roomassa. Hän julkaisi vuonna 1975 muistelmateoksen La mia testimonianza. Hän kuoli 84-vuotiaana vuonna 1995 keuhko- ja munuaissairauden aiheuttamaan sydänhalvaukseen.
Jalmari Laurikkala
Elämänura
Laurikkalan vankeus jäi monesti lyhyeksi, mikä oli lähinnä seurakuntalaisten lukuisien anomusten ja vapauttamispyyntöjen ansiota. Erityisesti naiset kuntakokouksissa vaativat saada pappinsa pois vankeudesta tai karkotuksesta. Kun kerran Rääpyvän hovin teknikumin opettajat tulivat pitämään Kässylän kylään kokoustaan, nostivat naiset metelin. Teidän syynne on, että pappi on lähetetty pois. Kun teitä vielä ei ollut, oli pappi rauhassa. Opettajat pelästyivät. He väittivät, etteivät tienneet asiasta mitään. Olisi käynyt Venäjän alamaiseksi, niin ei olisi lähetetty. Silloin eräs nainen, suomalainen, huusi: ’Vai vielä olisi pitänyt käydä Venäjän alamaiseksi, jotta olisitte saaneet hänet vankilan nurkassa mädännyttää.’ Kokouksesta ei tullut mitään. Seurakuntalaiset aktiivisesti puolustivat pappiaan, joka ammensi luottamustaan Raamatun sanasta. Laurikkalan ja hänen vaimonsa sekä seurakuntalaisten läheistä suhdetta kuvaa se, että Laurikkalaa kutsuttiin yleensä isäksi ja hänen vaimoaan äidiksi. Myös Suomen kansalaisuus suojasi Laurikkalaa.
Edda Ciano
Edda ja Galeazzo Cianolla oli kolme lasta: Fabrizio (s. 1931), Raimonde (s. 1936) ja Marzio (s. 1938).
Jalmari Laurikkala
Elämänura
Suomen toimikausi
Suomessa hän toimi Hausjärven kirkkoherrana 1939–1952. Sotien aikana hän auttoi Suomeen 1943–1944 tuotuja inkeriläisiä ja kävi useasti tapaamassa mm. inkeriläisiä ja venäläisiä sotavankeja ja piti heille jumalanpalveluksia. Inkeriläisille nuorille hän myös piti rippikouluja seurakunnassaan.
Inkeriläiset kutsuivat Ruotsiin
Ruotsiin paenneet inkeriläiset halusivat hänet sielunpaimenekseen Ruotsiin. Aluksi hän kävi tilapäisesti lomillaan ja ollessaan vuoden virkavapaana Hausjärveltä 1950–1951 hän oli vaimonsa kera siellä. Eläkeiän myötä Laurikkala muutti Boråsiin vuonna 1952 ja hän toimi Ruotsin kirkon palveluksessa Ruotsissa asuvien inkeriläisten ja osin myös muiden suomalaisten pappina kuolemaansa asti.
Elämä päättyi
Jalmari Laurikkala sairastui kesälomallaan 1957. Sairaus vei hänet hoidettavaksi Helsingin Diakonissalaitokseen. Myöhemmin hänet siirrettiin Sädehoitolaitokseen. Hänen elämänsä päättyi noin kuukautta ennen 75-vuotispäiväänsä.
Muotokuva Boråsiin 1957, lahjoitettiin Pietariin
Ruotsin inkeriläiset olivat tilanneet taidemaalaari Antti Perolaiselta muotokuvan Laurikkalan 75-vuotispäivää varten. Se paljastettiin muistotilaisuudessa Boråsin Carolin seurakuntatalolla rovastin syntymäpäivänä 29.12.1957. Kun Pyhän Marian kirkko Pietarissa 2002 vihittiin uudelleen kirkolliseen tehtäväänsä, Ruotsin Inkeri-liitto lahjoitti taulun kirkkoon, jossa rovasti vaikutti suuresti inkeriläisten puolesta vainon aikoina.
Paimenpojasta Inkerin piispaksi
Televisiossa on esitetty otsikon mukainen perusteellinen yhdeksänosainen dokumentti Jalmari Laurikkalasta. Yhteensä neljä ja puolituntinen esitys sisältää Laurikkalan ja Inkerin kansan yhteen liittyviä tilanteita ja kohtaloita Venäjän valtion muuttuessa ateistiseksi Neuvostoliitoksi. Ohjelmassa korostuu Laurikkalan uskollisuus Raamatun sanomalle, rauhallisuus ja harkitsevaisuus eri tilanteissa.
Volvo 7000
thumb|245x245px|Volvo 7000A Volvo 7000 oli Carruksen valmistama täysmatala kaupunkiliikennebussi, jota valmistettiin vuosina 1999–2002 Carruksen tehtaalla Vantaalla sekä Wrocławissa, Puolassa. Mallista oli saatavilla myös nivelversio nimellä Volvo 7000A. Mallia käytetään monessa Euroopan maassa. Suurin osa busseista on rakennettu Wrocławissa, Puolassa. Malli oli Carrus City U:n seuraaja ja samalla myös Volvo 7700:n edeltäjä. Suomessa Volvo 7000:tta käytti muun muassa Helsingin Bussiliikenne ja porilainen Satakunnan Liikenne.
Suomessa 7000A-mallia käytti ainoastaan Tampereen Kaupunkiliikenne. Kaikki Tampereen Kaupunkiliikenteen Volvo 7000A:t oli valmistettu Puolan Wrocławissa.
Ida Silfverberg
Ida Gustava Silfverberg (23. tammikuuta 1834 Helsinki – 23. joulukuuta 1899 Firenze, Italia) oli suomalainen taidemaalari.
Silfverberg aloitti maalausopintonsa 13-vuotiaana muotokuvamaalari Johan Erik Lindhin ohjauksessa. Myöhemmin hän oli Berndt Godenhjelmin yksityisoppilaana. Hän sai 15-vuotiaana ensimmäisen kerran maalauskopioita Suomen Taideyhdistyksen näyttelyyn vuonna 1849.
Silfverberg asui loppuelämänsä Firenzessä, jossa hän myös kuoli. Hän esiintyi vuodesta 1849 aina 1880-luvun puoliväliin asti Taideyhdistyksen näyttelyissä asetelma-, kukka- ja henkilökuvilla, mutta etupäässä hän asetti näytteille vanhempien italialaisten, alankomaalaisten ja ranskalaisten mestarien tauluista tekemiään jäljennöksiä, joiden valmistamista ulkomaiden gallerioissa hän harjoitti ammattinaan.
Dresdenissä Silfverberg kopioi 1600-luvun alankomaalaisten ja italialaisten taiteilijoiden teoksia. Vuonna 1860 hän voitti nuorten taiteilijoiden kannustamiseksi järjestetyn dukaattikilpailun toisen palkinnon ja vuonna 1862 ensimmäisen palkinnon teoksella Äiti paranevan lapsensa vuoteen äärellä, joka ostettiin Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin. Vuonna 1866 Silfverberg osallistui Pohjoismaiseen taidenäyttelyyn Tukholmassa.
Vuodesta 1857 Silfverberg asui ulkomailla Dresdenissä, Pariisissa ja Firenzessä. Hän maalasi alttaritaulut Bromarvin ja Liljendalin kirkkoon sekä Pälkjärven kirkkoon. Viimeksi mainittu on nyt Viinijärven kirkon alttaritauluna Liperin Viinijärvellä.
Työeläkekortin numero
Tunnus koostui syntymäajasta ja sen tarkistusosasta samoin kuin nykyinen henkilötunnus. Tunnuksen tarkistusosa laskettiin samalla kaavalla kuin henkilötunnus, mutta ensimmäinen mahdollinen numero oli nykyisestä 002:sta poikkeavasti 001. Vuosina 1964–1970 Kansaneläkelaitos (Kela) antoi työeläkekortin numeron rinnalla omia sosiaaliturvatunnukseksi (sotu) kutsuttuja tunnuksia, joiden tiedot perustuivat virallisiin syntymätietoihin. ETK luopui omien tunnuksien antamisesta ja ryhtyi käyttämään sotua niiden henkilöiden kohdalla, joille Kela oli sen antanut.
Vuoden 1971 alusta Väestörekisterikeskus (VRK) siirtyi atk-pohjaiseen väestörekisteriin ja tunnuksien jakelu siirtyi pois Kelalta ja sen nimeksi tuli henkilötunnus. Nykyisin Väestörekisterikeskus on ainoa henkilön yksilöiviä tunnuksia myöntävä taho.
Pete Parkkonen (albumi)
Pete Parkkonen on Pete Parkkosen kolmas ja samalla ensimmäinen suomenkielinen studioalbumi. Warner Music Finland julkaisi sen CD:nä, LP:nä sekä digitaalisesti 25. huhtikuuta 2014. Albumin on tuottanut Joonas Angeria. YleX-radiokanava valitsi albumin viikon albumikseen viikolla 17/2014. Seuraavalla viikolla NRJ valitsi Pete Parkkosen viikon albumikseen. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 20:nneksi.
Albumin ensimmäinen single, ”Mitä minä sanoin”, julkaistiin 6. joulukuuta 2013. Kappale nousi viikolla 51/2013 latauslistan seitsemänneksi, joka jäi sen ainoksi sijoitukseksi kyseisellä listalla. Radiolistalla kappale nousi 15:nneksi soitetuimmaksi kappaleeksi. 21. helmikuuta 2014 julkaistu toinen single ”Mun” nousi radiolistan 14. sijalle.
Leevi Kuuranne
thumb|Leevi Kuuranteen hauta [[Honkanummen hautausmaalla Vantaalla.]] Leevi Asser Kuuranne (ent. Lindström, 2. helmikuuta 1915 Tampere – 19. heinäkuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Kuuranne esiintyi muun muassa Matti Kassilan ohjaamassa elokuvassa Komisario Palmun erehdys, jossa hän näytteli hovimestari ”Butler” Veijosta. Muita tunnettuja rooleja olivat Kustaa IV Aadolf Edvin Laineen elokuvassa Sven Tuuva ja torikauppias Jormalainen Jack Witikan Pikku Pietarin pihassa.
Ura
Ammattinäyttelijän uransa Kuuranne aloitti Tampereen Teatterissa juuri ennen sotaa. Sotien välillä hän sai kiinnityksen Kemin Teatteriin. Sota-aikana hän näytteli puoli vuotta Karhumäen Teatterissa. Vuonna 1945 hänet kiinnitettiin Jyväskylän Työväen Teatteriin. Sieltä Kuuranne siirtyi Turun kaupunginteatteriin, missä hän teki suuren joukon mittavia klassisia rooleja. Vuonna 1955 Kuuranne kiinnitettiin Tampereen Teatteriin, josta hän lähti yhdessä teatterinjohtaja Sakari Puurusen kanssa Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin (nyk. Helsingin kaupunginteatteri) 1959. Kuuranne näytteli myös Radioteatterissa ja Televisioteatterissa.
Kuuranne kuoli vaikeaan sairauteen 50-vuotiaana heinäkuussa 1965. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle.
Palkinnot
Esko-patsaat
Kunniakirjat (vuoden parhaana palkittu)
Rajakylä (Oulu)
thumb|210px|Tervakukkatie Rajakylässä. Rajakylä on Oulun kaupunginosa ja se kuuluu Pateniemen suuralueeseen. Kaupunginosassa asuu hieman yli 4 000 asukasta.
Leevi Kuuranne
Filmografia
Lähde:Suomen kansallisfilmografia
Rajakylä (Oulu)
Rajakylä sijaitsee Oulu–Tornio-rautatien länsipuolella, noin seitsemän kilometriä pohjoiseen Oulun keskustasta. Se rajoittuu idässä rautatiehen, lännessä mereen, pohjoisessa Pateniemen kaupunginosaan ja etelässä Koskelan kaupunginosaan. Seututie 847 jakaa Rajakylän kaupunginosan kahtia tien länsipuoliseen Rajahautaan ja itäpuolella sijaitsevaan varsinaiseen Rajakylään.
Alueen rakennuskantaa hallitsevat 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa keskukseen rakennetut kerrostalot. Alueen muuhun rakennuskantaan kuuluvat rivi-, luhti- ja omakotitalot.
Liikenneyhteydet
Alueen tärkeimmät väylät ovat kaupunginosan itäpuolinen valtatie 4, Haukiputaantie eli seututie 847 ("vanha nelostie") sekä Raitotie.
Talvikkipuisto
Rajakylässä sijaitsee Talvikkipuiston urheilukeskus, jossa voi harrastaa talvella luistelua ja kesällä jalkapalloa ja muita pallopelejä. . Siellä sijaitsee myös leikkipuisto ja pururata, jolla voi talvella hiihtää.
Donizete Oliveira
Donizete Oliveira (s. 21. helmikuuta 1968 Bauru) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Donizete debytoi Brasilian maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Toivo Karvonen
Toivo Karvonen (15. kesäkuuta 1906 – 28. lokakuuta 1988) oli suomalainen vasemmistopoliitikko, joka toimi pitkään Suomi–Neuvostoliitto-Seuran pääsihteerinä (1947–1971) ja Suomen kommunistisen puolueen johtotehtävissä.
Toivo Karvonen aloitti poliittisen toimintansa Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa (SSN), jonka aktiivi hän oli sen lakkauttamiseen (1923) asti. Karvonen liittyi vuonna 1923 myös SKP:hen. 1920-luvun loppupuolella hän kuului Suomen kommunistisen nuorisoliiton (SKNL) keskusjohtoon ja hän toimi julkisen Opintotyön neuvontayhdistyksen sihteerinä. Karvonen vangittiin vuosikymmenen vaihteessa ja hän istui valtiopetoksesta vankilassa neljä vuotta.
Vapauduttuaan alkuvuonna 1934 Karvonen palasi SKNL:n toimintaan. Hän järjesti nuorisoliiton opintotoimintaa sekä piti yllä SKP:n yhteyksiä vasemmistosivistyneistöön ja SDP:n oppositioon. Karvonen valittiin SKP:n keskuskomiteaan vuoden 1935 edustajakokouksessa, jonka jälkeen hän vastasi SKP:n toiminnasta Suomessa yhdessä Toivo Hj. Långstömin kanssa. Keväällä 1938 Karvonen vangittiin jälleen, ja hän sai viiden ja puolen vuoden tuomion, jota hän kärsi Riihimäen vankilassa.
Vapauduttuaan vankilasta jatkosodan päätyttyä Toivo Karvonen siirtyi julkisen kansandemokraattisen työväenliikkeen palvelukseen. Sodanaikaisten (puolueen linjaa arvostelleiden) mielipiteidensä vuoksi Karvosta ei valittu SKP:n keskuskomiteaan. Vuonna 1947 hänet valittiin Suomi–Neuvostoliitto-Seuran pääsihteeriksi epäsuosioon joutuneen Aimo Rikan tilalle. Karvonen soveltui tehtävään vankilassa hankitun kielitaidon ja laajojen poliittisten kontaktiensa ansiosta. Karvosen välit neuvostoliittolaisiin tovereihin pysyivät aina lämpiminä. 1960-luvun lopussa, pitkään puolueen keskustaan lukeutunut, Karvonen siirtyi tiiviimmin opposition puolelle. Jätettyään SNS:n pääsihteerin viran vuonna 1971 Karvonen jatkoi seuran varapuheenjohtajana. Hän jäi tuolloin kuitenkin pois SKP:n keskuskomiteasta. Karvonen oli mukana myös Demokraattisen lehtipalvelun toiminnassa.
SpongeBob SquarePants featuring Nicktoons: Globs of Doom
Spongebob Squarepants featuring Nicktoons: Globs of Doom on vuonna 2008 julkaistu tasohyppelypeli PlayStation 2:lle, Wiille ja Nintendo DS:lle. Peli on jatkoa Nicktoons: Attack of the Toybots -pelille. Pelissä esiintyy Nickelodeon-kanavalta tuttuja hahmoja, kuten Roni Neutroni, Paavo Pesusieni, Danny Phantom, Tak ja Invader Zim. Pelin teki THQ. Pelin ikäsuositus on 3+.
Toinen analytiikka
Toinen analytiikka on Aristoteleen logiikan alan Organon-kokoelmaan kuuluva teos, joka käsittelee tieteellistä tietoa, määritelmiä ja todistamista.
Historia
Organon (”Väline”) on kokoelma Aristoteleen logiikkaa ja metodiikkaa koskevia kirjoituksia. Sen nimitys tulee siitä, että sen osa-alueiden hallitsemisen katsotaan antavan filosofille tarvittavat ajattelun välineet kaikkien muiden asioiden käsittelyyn, sekä tieteessä että yleensäkin kaikessa järkevässä ajattelussa ja väittelyissä. Se sisältää Toisen analytiikan lisäksi viisi muuta teosta.
Organonin teoksista Topiikka, Ensimmäinen analytiikka ja Toinen analytiikka liittyvät läheisesti toisiinsa ja viittaavat toisiinsa usein. Aristoteles itse luki Ensimmäisen ja Toisen analytiikan yhdeksi teokseksi nimellä Analytiikat. Ne ovat kummatkin länsimaisen logiikan ja tieteenfilosofian perusklassikoita. Toinen analytiikka koostuu paljolti Aristoteleen luentojen muistiinpanoista. Vaikka teos on kirjoitettu Ensimmäisen jatkoksi, eräät sen osat ovat kuitenkin selvästi varhaisempia.
Sisältö
Toinen analytiikka käsittää kaksi kirjaa. Teoksessa Aristoteles määrittelee tieteellisen todistamisen, määrittelyn ja muita seikkoja, jotka tekevät tiedosta nimenomaan tieteellistä tietoa (epistēmē). Näin teos soveltaa Ensimmäisessä analyytikassa kehitettyä syllogistiikkaa tieteenteoriaan.
Teoksessa Aristoteles esittelee muun muassa seuraavat määrittelyt, vaatimukset ja käsitteet:
Pearson (yritys)
Pearson PLC on brittiläinen kustannus- ja koulutusyhtiö. Se on oppimateriaaleissa ja koulutusohjelmistoissa maailman suurin, ja lisäksi Pearsonin tytäryhtiö Penguin Group omistaa vajaat puolet maailman suurimmasta yleiskustantamoyrityksestä, vuonna 2013 muodostetusta Penguin Random Housesta, jonka alaisuuteen kuuluu noin 250 itsenäistä kustantamoa. Pearsonin osake noteerataan Lontoon ja New Yorkin pörsseissä ja se on mukana FTSE 100 -indeksissä.
Historiaa
Yhtiön perusti Samuel Pearson vuonna 1844 Yorkshiressa toimivaksi rakennusyritykseksi nimellä S. Pearson & Son. Vuonna 1880 yritys siirtyi lapsenlapselle Weetman Dickinson Pearsonille, joka tunnettiin myöhemmin lordi Cowdrayna. Hän oli insinööri, joka vaihtoi yrityksen toimipaikan Yorkshiresta Lontooseen vuonna 1890 ja teki yrityksestä silloisen maailman suurimpiin kuuluvan rakennusliikkeen.
Vuonna 1957 Pearson osti Financial Times -talouslehden ja 50 prosentin osuuden The Economistista. Vuonna 1724 perustettu kustannusyhtiö Longman siirtyi Pearsonille 1968.