cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Savon Voima
Tuotanto
Savon Voima omistaa yhteistuotantovoimalaitokset (CHP) Joensuussa, Iisalmessa ja Pieksämäellä ja 11 vesivoimalaitosta Savon alueella (Kiltua, Sälevä, Atro, Juankoski, Karjalankoski, Yläsorsa, Alasorsa, Vianta, Salahmi, Liuna ja Maavesi). Savon Voimalla on osakkuusyhtiö Kymppivoima Oy:n kautta seuraavia tuotanto-osuuksia: Olkiluodoto 1, 2 ja 3 (ydinvoima), PVO (vesivoima), Santavuori (tuulivoima), Torkkola (tuulivoima), Tornion Voima (CHP), Vaskiluoto 2 (CHP). Savon Voimalla on tavoitteena olla vuoteen 2030 mennessä kokonaan hiilineutraali sähkön- ja lämmöntuottaja.
Pääkonttori
Savon Voiman pääkonttori siirtyi vuoden 2011 alussa Kuopiosta Siilinjärven puolelle, Rissalassa lentoaseman yhteydessä olevan yrityspuiston KPY Novapolis Lentokapteeniin. Kiinteistön rakensi YIT Rakennus Oy ja omistaja on Osuuskunta KPY.
Ylä-Aitolampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 134 500 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 12,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Vesankajärven valuma-alueeseen (14.286) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 167,9 metriä mpy.
DaDa
DaDa on Alice Cooperin albumi vuodelta 1983. DaDa jäi Cooperin viimeiseksi new wave-tyylin albumiksi. DaDa on konseptialbumi.
Dornier Flugzeugwerke
Alkuhistoria
Dornier, jonka alkuperäinen nimi oli Dornier Metallbau, nousi maailman johtavaksi lentoveneiden valmistajaksi 1920-luvulla. Tällöin yhtiö suunnitteli Dornier Wal- ja Do X -lentoveneet. Kokometalliset lentoveneet olivat sen perusliiketoimintaa toisen maailmansodan varusteluun asti.
Yhtiö valmisti myös maakoneita, esimerkiksi Dornier Kometin ja Dornier Merkurin. Ne olivat muun muassa Lufthansan käytössä 1920- ja 1930-luvuilla. Dornier rakensi lentokoneensa 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa ulkomailla, koska ensimmäisen maailmansodan jälkeen solmittu Versailles’n rauhansopimus kielsi lentokoneiden rakentamisen Saksassa. Dornierin koneita valmisti muun muassa CMASA ja Piaggio Italiassa, CASA Espanjassa, Kawasaki Heavy Industries Japanissa, Aviolanda Hollannissa ja Flug- und Fahrzeugwerke Altenrhein (FFA) Sveitsin Thalissa.
Dornier tuli kuuluisaksi myös pommikoneistaan, joita olivat muun muassa Dornier Do 17 eli ”lentävä lyijykynä” ja sen seuraaja Do 217. Se oli alun perin matkustajakone, vaikka runko ei sopinutkaan hyvin matkustajien kuljetukseen.
Dornier kehitti toisen maailmansodan nopeimman potkurikoneen, Dornier Do 335 -hävittäjän.
Toisen maailmansodan jälkeen
Sodan jälkeen Claude Dornier ja hänen yhtiönsä toimivat Espanjassa ja Sveitsissä. Dornier palasi Saksaan 1954, jolloin Saksan jälleenvarustautuminen alkoi.
Dornier pyrki kehittämään STOL-lentokoneita kuten Dornier Do 27 ja Dornier Do 28. Vuonna 1974 valmistui Dassault Breguet Dornier Alpha Jet -harjoitushävittäjä, joita jotkut Nato-maat tilasivat käyttöönsä.
thumb|right|250px|Dassault-Brequet/Dornier Alpha Jet
Vuonna 1985 Daimler-Benz-yhtymä osti Dornierin.
Unikeko (täsmennyssivu)
Unikeko voi viitata seuraaviin:
Dornier Flugzeugwerke
Loppu
Vuonna 1996 Dornierien osake-enemmistö myytiin yhdysvaltalaiselle Fairchild Aircraftille, jolloin syntyi Fairchild Dornier. Tämä yhtiö ajautui vararikkoon vuonna 2002. Konkurssipesää purkamaan perustettiin M7 Aerospace -niminen yhtiö. Dornierin satelliittiteollisuus oli jo ennen vararikkoa siirtynyt Daimler-Benz Aerospacen osaksi ja sitä kautta EADSille.
Dornierin lentokoneet
1930-1945
1945-2002
Maria Canals
Maria Pilar Canals (s. 28. syyskuuta 1966 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen ALMA-palkittu näyttelijä, joka tunnetaan ääniroolistaan Haukkatyttönä animaatiosarjassa Justice League.
Ura
Canals opiskeli näyttelemistä Miamin yliopistossa. Hän näytteli useissa teatterinäytelmissä Los Angelesissa ja Miamissa ja teki ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 1990, ja kolme vuotta myöhemmin Canals teki rooleja tiheämmin.
Canals on näytellyt televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Kyttä ja puolikas, Murhasta tuli totta, Veronican salaisuudet, Valkokankaan lemmikit, Arki vaivaa, Danny Phantom ja Waverly Placen velhot. Vuonna 2008 hän esiintyi myös Disney Channelin elokuvassa Camp Rock Mitchien äitinä, Connie Torresina.
Prästö
Prästö on Ahvenanmaan itäosassa Sundin kunnassa sijaitseva saari. Noin kolmen neliökilometrin laajuinen saari sijaitsee Manner-Ahvenanmaan ja Toftön saarten välissä. Prastön pohjoispuolella on Vargatafjärdenin ja eteläpuolella Lumparnin merialue. Ahvenanmaan mantereesta Prästön erottaa kapeimmillaan alle 100 metrin levyinen Bomarsundin salmi ja Toftöstä Prästö sundet -niminen salmi.
Bomarsundin salmen ylitse johtaa silta, mutta Toftön saareen on yhteys ainoastaan lossilla. Alustavia suunnitelmia Töftöön johtavasta sillasta on kuitenkin tehty 2010-luvulla. Samalla myös Prästön läpi kulkevaa päätie 2:ta on linjattu kulkemaan nykyistä pohjoisemmaksi.
Yleistä
Prästön asutus on keskittynyt saaren eteläisimpään kärkeen Prästön kylään. Korkein kohta on vajaan 50 metrin korkeuteen merenpinnasta kohoava Ängsbergen, jonka huipulla on vuonna 2012 valmistunut puurakenteinen näkötorni. Prästössä kulkee 5,5 kilometriä pitkä luontopolku, joka kiertää saaren historiallisia nähtävyyksiä. Se tunnetaan erityisesti kuudesta läheisen Bomarsundin linnoituksen aikaisesta hautausmaasta, joihin on kristittyjen lisäksi haudattu juutalaisia ja muslimeja. Hautausmaiden vuoksi Prästötä kutsuttiin aikoinaan lempinimellä ”Kuolleiden saari”.
Saarella toimii myös kaksi museota, joissa esitellään Bomarsundin ja Prästön historiaa. Bomarsundin salmen rannalla sijaitsevassa entisessä luotsituvassa on nykyään linnoituksen historiasta kertova museo Bomarsundsmuseet. Toinen Bomarsundin linnoituksen historiaa esittelevä näyttely on kesäaikaan avoinna entisellä lennätinasemalla, jossa on nähtävissä muun muassa linnoituksen pienoismalli. Lisäksi Prästön kylässä on leirintäalue.
Hautausmaat
Bomarsundin salmen toisella rannalla sijaitsevan linnoituksen aikana Prästön saarelle haudattiin useita eri uskonkuntia ja kansallisuuksia edustaneita Venäjän armeijan sotilaita, linnoitustyöläisiä sekä pakkotöissä olleita sotavankeja. Saareen perustettiin 1800-luvulla yhteensä kuusi hautausmaata. Niihin on haudattu yhteensä satoja vainajia, joista suurin osa kuoli varuskunnassa riehuneisiin epidemioihin. Hautamuistomerkit olivat yleensä puisia ja ne ovat suuremmaksi osaksi kadonneet, mutta jäljellä on edelleen noin 50 hautakiveä. Hautausmaat olivat käytössä 1820-luvulta vuoteen 1857 saakka.
Prästön kuudesta hautausmaasta vanhin on 1810-luvulla perustettu vanha ortodoksinen hautausmaa, joka oli käytössä vuoteen 1846 saakka. Tämän jälkeen viereen avattiin uusi hautausmaa, johon tuli kolme eri osaa luterilaisia, ortodokseja ja katolisia varten. Hautausmaan luterilainen osa on edelleen käytössä. Saaren länsiosaan rakennettiin omat hautausmaat myös juutalaisille ja muslimeille. Juutalaisella hautausmaalla on näkyvissä kuusi hautakiveä, mutta muslimien hautausmaalla niitä ei ole yhtään, eikä sille haudatuista henkilöistä ole myöskään jäljellä minkäänlaisia kirjallisia dokumentteja. Tiedetään kuitenkin, että venäläisten sotilaiden lisäksi paikalle on haudattu Krimin sodassa vangeiksi jääneitä turkkilaisia.
Sotilassairaala
Kun Ahvenanmaa vuonna 1809 siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa, lähetettiin saarille myös sotaväkeä, joita varten Prästön saarelle perustettiin sotilassairaala 1810-luvulla. Bomarsundin linnoituksen rakentamisen käynnistyttyä vuonna 1829, laajeni sairaala seuraavan vuosikymmenen aikana kylää muistuttavaksi taajamaksi. Varsinaisen sairaalan ohella siihen liittyi lukuisia muita rakennuksia, jotka sijaitsivat torimaisen aukion ympärillä. Sairaala oli toiminnassa vuoteen 1854 saakka, jolloin linnoitus tuhoutui Bomarsundin taistelussa ja myös Prästössä olleet rakennukset poltettiin.
Tykkitorni
Kun Bomarsundin linnoitus oli saatu valmiiksi vuonna 1842, rakennettiin Prästössä sijaitsevalle Barsnöuddenin niemelle 14 metriä korkea ja halkaisijaltaan 42-metrinen kivinen tykkitorni, joka varustettiin 18 kanuunalla. Bomarsundin taistelun aikana sitä miehitti 140 tykkimiestä ranskalaisen luutnantti Chatelainin komennossa. Pari viikkoa linnoituksen antautumisen jälkeen elokuussa 1854 torni räjäytettiin maan tasalle ja nykyään siitä on jäljellä enää kasa kivimurskaa.
Lennätinasema
Vuonna 1906 Venäjä lähetti Prästön saarelle 750 miehen sotilasosaston, vaikka Ahvenanmaa oli demilitarisoitu Pariisin rauhassa vuonna 1856. Syynä oli Ahvenanmaan ja Suomen kautta tapahtunut aseiden ja kiellettyjen painotuotteiden salakuljettaminen Venäjän vallankumouksellisille. Venäläisjoukot rakensivat salakuljetusta valvoakseen Ahvenanmaalta Manner-Suomeen ulottuvan lennätinlinjan, jolloin yksi lennätinasema valmistui myös Prästöhön. Myöhemmin Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918 Manner-Suomesta saapuneet suojeluskuntalaiset valtasivat lennätinaseman ja ottivat parikymmentä venäläistä vangiksi. Kun lennättimen toiminta loppui sisällissodan jälkeen, palveli rakennus vuosina 1919–1920 rangaistussiirtolana, jonka jälkeen sillä on vuosikymmenten saatossa ollut useita eri käyttötarkoituksia. Lennätinasemaan kuului alun perin kymmenkunta rakennusta, varsinaisen päärakennuksen lisäksi muun muassa asuinrakennus, keittiö, leipomo ja sauna. Nykyään jäljellä ovat enää vuonna 1913 valmistunut tiilinen päärakennus, puinen asuintalo ”Domiken” sekä puuliiteri. Osa Prästöhön komennetuista venäläisista jäi asumaan saarelle Suomen itsenäistyttyä ja heidän lapsiaan eli Prästössä vielä 1990-luvulla.
Aiheesta muualla
60.2125°N, 20.26111°W
Kalevi Kiviniemi
Kalevi Ilmari Kiviniemi (s. 30. kesäkuuta 1958 Jalasjärvi) on suomalainen urkutaiteilija. Kiviniemi on kansainvälisesti tunnettu ja tunnustettu taiteilija. Kiviniemi on toiminut Lahden Ristinkirkon urkurina vuosina 1985–2000 ja Lahden Kansainvälisen Urkuviikon johtajana 1991–2001. Vuodesta 2000 lähtien hän on toiminut konserttiurkurina.
Ura
Kiviniemi aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana isänsä Pauli Kiviniemen johdolla. Ylioppilaaksi hän kirjoitti vuonna 1977 ja pyrki Sibelius-Akatemiaan pääaineenaan laulu. Urkudiplomin ja soitonopettajan tutkinnon hän suoritti vuonna 1983 saaden samalla yleisen osaston päästötodistuksen. Opettajinaan hänellä oli Eero Väätäinen urkujensoitossa sekä Olli Linjama improvisaatiossa. Kiviniemi teki lisäksi opintomatkoja Saksaan, Alankomaihin ja Ranskaan, joissa häneen vaikuttivat eniten Pierre Cochereau, Olivier Messiaen, Jean Langlais, Marie-Claire Alain, Ton Koopman, Wolfgang Rübsam, Jacques van Oortmerssen ja Gustav Leonhardt. Kiviniemi on konsertoinut Suomen lisäksi muun muassa Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Islannissa, Virossa, Italiassa, Englannissa, Saksassa, Ranskassa, Hollannissa, Sveitsissä, Itävallassa, Venäjällä, Japanissa, Filippiineillä, Australiassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Luxemburgissa, Tšekin tasavallassa, Puolassa, Unkarissa, Belgiassa, Manner-Espanjassa ja Kanariansaarilla. Kiviniemi on soittanut usein Pariisin Notre Damessa sekä St. Sulpicen ja Ste Clotilden katedraaleissa. Notre Damessa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2002 ja St. Sulpicessä vuonna 2013 ensimmäisenä skandinaavina soittaen ”Concerts Spirituels Église St. Suplice Paris” -konserttisarjassa. Tärkeimpiä konserttisaleja, joissa Kiviniemi on konsertoinut, ovat muun muassa Gewandhaus Saksassa sekä Japanissa Metropolitan Theatre, Osaka Concert Hall, Sapporo Kitara Concert Hall ja Yokohama Minato Mirai Concert Hall.
Soolo- ja kamarimusiikkikonserttien lisäksi Kiviniemi on esiintynyt useiden nimekkäiden orkestereiden solistina. Hän on toiminut myös kansainvälisten urkukilpailujen tuomaristossa (Nürnberg 1996, Capri 1998, Speyer 2001, Korschenbroich 2005, St. Albans 2013). Mestarikursseja Kiviniemi on pitänyt muun muassa Suomessa Sibelius-Akatemiassa, Saksassa Ruhrin Yliopistossa Bochumissa ja USA:ssa University Appleton Lawrencessä ja Gustavus Adolphus Collegessa.
Valtion säveltaidetoimikunnan mukaan Kiviniemi on klassisen urkumusiikin monipuolinen ja suvereeni taitaja. Hänen erikoisalanaan voi pitää ranskalaista urkumusiikkia, mutta hän on poikkeuksellisen luovasti pureutunut eri aika- ja tyylikausien musiikkeihin, myös aivan uusimpaan musiikkiin. Hän on tunnettu myös erinomaisista improvisointitaidoistaan. Lisäksi hän on tehnyt ja esittänyt lukuisia taidokkaita urkusovituksia muun muassa Wagnerin, Lisztin, Franckin, Rachmaninovin ja Skrjabinin musiikista ja toiminnallaan laajentanut urkutaiteen aluetta pitkälle yli totuttujen rajojen. Kiviniemi on tehnyt myös useita nuorille suunnattuja konsertteja, muun muassa kitaravirtuoosi Marzi Nymanin kanssa.
Kiviniemi on tehnyt yli 160 levytystä. Hän on levyttänyt muun muassa ensimmäisenä maailmassa koko Jean Sibeliuksen urkutuotannon, Sibelius Complete Organ Works (Fuga-1982, vuonna 2004), osa teoksista käsikirjoitusversioina. Levytyksiä historiallisilla soittimilla hän on tehnyt muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa, Filippiineillä, Australiassa, Italiassa, Ranskassa, Sveitsissä ja Saksassa. Kiviniemen merkittävimpinä levyinä pidetään César Franck Organ Works -levyä (OrganEra) ja Ranskan Rouenissa äänitettyä Cavaillé-Coll -levyä, jotka on julkaistu vuonna 2009. Kriitikko John Miller (SA-CD.net, 18.3.2009) kirjoittaa Franck-levystä: ”Mielestäni Kiviniemen Franck-levy on maailman parhaiten soitettu ja äänitetty yksittäinen SA-CD-levy.” Kalevi Kiviniemi on tehnyt myös useita TV-nauhoituksia, muun muassa Pariisin Notre Damen katedraalissa vuonna 2000 yhdessä Olivier Latryn kanssa sekä useita muita kansainvälisiä televisiointeja. Lisäksi Suomessa on tehty vuonna 2001 TV-dokumentti Kalevi Kiviniemestä otsikolla ”Urkutulta.”
Musashino Cultural Foundation valitsi Kiviniemen ensimmäisenä suomalaisena Kuukauden taiteilijaksi Japanissa vuonna 1998 yhdessä Camilla Nylundin kanssa. Sibelius-festivaalilla vuonna 2003 Kiviniemi sai kapellimestari Osmo Vänskän myöntämän Luonnotar-palkinnon ja vuonna 2004 hänelle annettiin Organum-seuran kiertopalkinto ansioituneesta työstä suomalaisen urkutaiteen hyväksi. Lahti-seura valitsi Kiviniemen vuonna 2000 "vuoden lahtelaiseksi". Vuonna 2009 Kalevi Kiviniemi vastaanotti Suomen merkittävimmän musiikkipalkinnon, Säveltaiteen valtionpalkinnon. Vuonna 2012 hänet lyötiin ritariksi Chevalier OCM -arvonimellä. Pro Cultura Tavastica et Fennica -mitalin hän vastaanotti vuonna 2014. Lisäksi Kiviniemi on vastaanottanut Lahden kaupungin kulttuuripalkinnon vuonna 1999, Pro Arte Tavastica -palkinnon vuonna 1997 ja Director musices -arvonimen vuonna 1991. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Levytykset
Kalevi Kiviniemi on tehnyt noin 200 LP- ja CD-levytystä.
Esko Kemi
Esko Kemi (7. huhtikuuta 1939 – 2009) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Suomen hovi
Suomen hovi oli TV1-kanavalla vuonna 1989 lähetetty ajankohtaisviihdeohjelma. Ohjelmasta muistetaan erityisesti toimittaja Taina Westin esittämä, provosoiviin kysymyksiin erikoistunut juontajahahmo Aune Asplund. Ajankohtaiskeskusteluiden lisäksi ohjelma sisälsi myös sketsejä ja musiikkinumeroita.
Esko Kemi
Puolustajana pelannut Kemi edusti koko uransa Oulun Työväen Palloilijoita vuosina 1960–1971, jotka seura vietti pääasiassa Suomensarjassa. Mestaruussarjassa OTP pelasi vain kausilla 1966 ja 1971. Kaikkiaan Kemi pelasi noiden kahden kauden aikana 47 ottelua. Hänet valittiin oululaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 2009.
Suomen hovi
Suomen hovia käsikirjoittivat muun muassa Liisa Rimpiläinen ja Taina West, jotka muistetaan myös suositusta uutisparodiaohjelmasta Iltalypsystä.
Esko Kemi
Kemi pelasi maajoukkueessa vuosina 1962–1963 yhteensä kuusi A-maaottelua.
Sevastopolin piiritys
Sevastopolin piiritys voi tarkoittaa jompaakumpaa seuraavista:
Linssileikkaus
RLE-linssileikkaus (RLE = refractive lens exchange) on ikä­näön korjamiseen käytettävä leikkausmenetelmä, jossa silmän mykiö korvataan keinotekoisella linssillä. Tästä käytetään myös nimeä ikänäköleikkaus tai RLE-leikkaus. Leikkausmenetelmä on samanlainen kuin harmaakaihileikkauksessa, mutta 0-linssin sijaan silmään asennetaan taittovirheen mukainen linssi yksilöllisillä vahvuuksilla. Toisin kuin laser­leikkauksissa, linssinvaihtoleikkauksen jälkeen hoitotulos on pysyvä, eikä myöskään harmaakaihi pääse kehittymään.
Ikänäköä voidaan korjata joko kirkkaan linssin vaihdolla (RLE-linssileikkaus) tai sarveiskalvon sisäisellä istutteella. Ikänäön korjaamiseen käytettävässä linssileikkausmenetelmässä linssinvaihdon jälkeen harmaakaihia ei pääse enää kehittymään. Tavallinen harmaakaihileikkaus eroaa linssileikkauksesta siinä, että linssi korjaa sekä lähi- että kaukonäön.
Käytettävä linssi valitaan yksiköllisesti taittovirheestä ja korjaustarpeesta riippuen. RLE-linssileikkaus (RLE= Refractive Lens Exchange) on ikänäköä korjaava linssileikkausmenetelmä. Siinä silmän oma mykiö poistetaan ja korvataan keinotekoisella linssillä, joka jää silmään loppuelämän ajaksi. Paitsi ikänäköä, uudella linssillä voidaan myös korjata muita mahdollisia taittovirheitä sekä haja­taitteisuutta.
Linssileikkaus voidaan tehdä sekä niin sanottua yksiteholinssiä että moniteholinssiä käyttäen. Yksiteholinssiä käyttävästä linssileikkauksesta käytetään nimitystä RLE Monofokal. Lukulaseja tarvitaan yhä tämän leikkauksen jälkeen. Moniteholinsseillä tehtävässä silmäleikkauksessa, RLE Multifokal, pyritään silmälasittomuuteen.
Monovisio-menetelmästä puhutaan silloin, kun ikänäkö korjataan siten, että toinen silmä saadaan näkemään tarkasti kauas ja toinen lähelle. Tällöin näkö korjataan / silmät leikataan siten, että toinen silmä on likitaittoinen (myooppinen) ja toinen normaali (emmetrooppinen) eli näkee tarkasti lähelle ja kauas ilman silmälaseja (vahvuus 0). Joillekin tämä ratkaisu sopii ongelmitta, mutta toisista tuntuu, että silmät eivät osaa tehdä yhteistyötä. Silmien yhteispelin ongelmia ilmenee todennäköisemmin silloin kun silmien taittoero on suuri. Siksi monovisiomenetelmässä ”lähinäkösilmän” näkökyky korjataan vain harvoin 40 cm:n etäisyyteen asti (vastaa -2,5 dioptrian likitaittoisuutta). Lähisilmän likitaittoisuudeksi valitaan usein -1,5 – -0,75, jolloin tarkan näön alue on noin 60/70 cm – 1 m. Käytännössä monet pystyvät näkemään myös tätä lähemmäksi.
Monovisiomenetelmä on käytössä laserleikkauksissa ja laitettaessa silmänsisäisiä IOL-linssejä (IOL= Intra Ocular Lenses). Ennakkotutkimuksessa näitä menetelmiä verrataan muihin menetelmiin kuten RLE-linssileikkausmenetelmään silmänsisäisiä moniteholinssejä käyttäen. Monovisiolaserleikkaus on yleensä hyvä menetelmä ikänäön varhaisvaiheessa (n. 38–44-vuotiaille). Tässä vaiheessa silmät pystyvät vielä tarkentumaan lähelle, mutta ongelmia on odotettavissa pian jos silmät leikataan niin, että kummallakin silmällä näkee kauas täydellisesti. Menetelmä soveltuu myös ikääntyneille potilaille RLE monovisio -menetelmän vaihtoehdoksi.
Monovisiolinssiä suositellaan monesti silloin, kun ei ole varmaa, sopeutuuko potilas moniteholinssin haittoihin, mutta haluaa silti vähentää riippuvuuttaan silmälaseista lähelle katsottaessa enemmän kuin pelkkä etäisyyden korjaaminen antaisi ja jos potilaan arvioidaan pystyvän sopeutumaan silmien taittoeroon. Tämä testataan usein piilolinsseillä ennen leikkausta.
Ilmajoen musiikkijuhlat
left|415 px|thumb|Jaakko Ilkka -oopperan harjoitukset 1978
Varastokirjasto
Vuonna 2007 noin viidesosa tieteellisten kirjastojen painetusta aineistosta oli siirretty Varastokirjastoon. Kaiken kaikkiaan siirrettyä aineistoa oli tuolloin yli 100 hyllykilometriä, mihin sisältyi 1,2 miljoonaa kirjaa ja 85 000 kausijulkaisunimekettä. Kirjastoon on varastoitu jonkin verran myös nuotteja ja äänilevyjä. Sittemmin aineiston määrä on huomattavasti kasvanut.
Varastokirjastossa olevaa aineistoa voi saada käyttöönsä kaukopalveluna tilaamalla oman yleisen tai muun kirjaston kautta; kirjasto ei yleensä ole avoin yleisölle. Artikkelitilaukset toimitetaan elektronisina jäljenteinä. Vuonna 2010 kirjastosta toimitettiin yli 13 000 jäljennettä ja 25 000 lainaa.
Kuopion Kettulanlahden kaupunginosassa sijaitseva Varastokirjasto on perustettu vuonna 1989. Kirjastossa työskentelee noin 20 henkilöä, ja sen vuosibudjetti on noin 1,5 miljoonaa euroa.
Jihad
Jihad [jihad t. džihad] tarkoittaa Pyhää sotaa, jota käydään ei-muslimeita vastaan. Islamilaisen selityksen mukaan sana on johdettu termistä mujahada, joka merkitsee sodankäyntiä uskonnon puolesta.
Uskonsodan käsite ilmestyi islamiin 800-luvun alussa, jolloin kalifi al-Mamun nousi valtaan ja ensimmäiset islamista kertovat tekstit julkaistiin. Profeetta Muhammedin elämäkerrasta, joka perustuu Ibn Ishaqin teokseen 760-luvulta, valtaosa kertoo Muhammedin sotaretkistä, joita oli yhteensä 65. Se osoitti jihadin suurta merkitystä varhaisessa islamissa, missä sen tuloksena nähtiin islamilaisen suurvallan nopea syntyminen. Ibn Ishaqin (k. 767) teos tekee selväksi, ettei maailmassa ollut mitään parempaa kuin taistella islamin, Jumalan ja hänen lähettiläänsä puolesta. Muhammedin elämäkerran kirjoittanut arabisti Hans Jansen on arvellut, että Ibn Ishaqin elämäkerran sotaisa painotus kertoi siitä, että tarinat oli pääosin koottu arabikalifaatin sotilasleireistä. Tähän viittaa myös Ibn Ishaqin oma biografia. Myöhemmin 800-luvulla julkaistuissa haditheissa jihad on esillä varsinkin kokoelmassa Sahih al-Bukhari.
Muhammedin ja "neljän oikeaan johdetun kalifin" sotaretket islamin kulta-ajalla liitettiin uskonnolliseen perusteluun, joka teki ne oikeutetuiksi ja lupasi niihin osallistujille suoran pääsyn Paratiisiin. Islamilaisessa perinteessä maailma on jaettu islamin alueeseen (dar al-islam) ja sodan alueeseen (dar al-harb). Jälkimmäinen tarkoittaa kaikkia niitä maita, jotka eivät ole alistuneet islamilaiseen lakiin vaikka kutsu (da'wa) on esitetty. Islam rauhan uskontona tarkoittaa, että muslimit tarpeellista väkivaltaa käyttäen kukistavat ”sodan alueen”. islamilaisen valtion päämiehen eli kalifin velvollisuus on käydä sotaa tällaisia maita vastaan. Rauha tulee, kun uskottomat on alistettu, ja he maksavat veroa muslimeille. Historiallisesti islamilaisen valtion sodankäynti on aina ymmärretty jihadiksi eli sodaksi uskonnon puolesta. Sodat saattoivat olla valloitusyrityksiä tai pelkästään ryöstöretkiä, joissa tavoiteltiin sotasaalista. Modernit jihadistijärjestöt kuten Isis käyvät jihadia hyökkäyssotana, jonka tavoitteena on islamilaisen kalifaatin perustaminen.
800-luvulta alkaen kootuissa hadith -kokoelmissa alkoi esiintyä myös jihad -käsitteen metaforinen käyttö. Sellainen oli "naisten jihad ", joka tarkoitti osallistumista pyhiinvaellukseen. Suufilaisten uskonoppineiden keskuudessa syntyi jo 800-luvulla metafora "sisäisestä jihadista", joka oli taistelua ihmisen alempaa minää (nasf) vastaan. Metaforaa "sisäisestä" tai "suuremmasta" jihadista yksilön henkisenä kamppailuna kehitti edelleen suufilainen mystikkofilosofi Al-Ghazali 1000-luvulla. Se ei tällöin tarkoittanut vain rauhanomaista toimintaa vaan saattoi yhtä hyvin liittyä sotilaallisen mielenlaadun kehittämiseen. Keskiaikainen šariakäsikirja 1300-luvulta, Reliance of the Traveller, tuntee kuitenkin vain sotilaallisen jihadin. Psykologinen "suurempi" jihad onkin noussut etualalle vasta nykyaikana. Jotkut uskonoppineet pitävät edelleen sitä epäaitona ja ymmärtävät jihadin aina pyhänä sotana.
Nykyaikana rauhanomaisempaan islamin tulkintaan sitoutuneet oppineet katsovat, että aseellinen jihad on oikeutettua vain puolustussotana, ja esimerkiksi ryöstöretket ovat islamin vastaisia. Suomalainen arabisti Jaakko Hämeen-Anttila on pitänyt islamia aina vahvasti rauhan uskontona. Suhteessa jihadin tulkintaan islam on monimuotoinen ja sisältää vastakkaisia näkemyksiä.
Sota klassisessa islamissa
Klassisella islamilla tarkoitetaan usein islamin kehitysvaihetta 800-luvulta suunnilleen 1300-luvulle, jolloin islam oppina vakiintui ja sai pysyvän muotonsa. Islaminuskon sisältö tiivistyi neljän kuuluisan lakikoulun ja niiden perustajien oppeihin. Heitä olivat Abu Hanifa (k. 768), Malik ibn Anas (k. 795), Muhammad al-Shafi‘i (k. 820) ja Ahmad ibn Hanbal (k. 855). Klassisessa islamissa jihad tarkoittaa sotaa uskottomia vastaan.
Klassisen käsityksen mukaan islamilaisen yhteisön eli umman velvollisuus oli kalifin (tai imaamin) johdolla levittää islamin herruus koko maailmaan joko hyvällä tai pahalla niin, että šaria lopulta vallitsee kaikkialla. Patricia Cronen mukaan jihad on klassisessa mielessä lähetystyön kaltaista sotaa, jonka ainoaksi syyksi riittää uskottomien pelkkä olemassaolo. Uskottomia kutsutaan ensin kääntymään tai vähintäänkin hyväksymään muslimien herruus ja heidän tarjoamansa suojelu dhimmeille, mihin sisältyy heille määrätty erikoisvero (jizya). Joidenkin lakikoulukuntien mukaan oikeus dhimmi -asemaan ja oman uskonnon säilyttämiseen koskee vain kristittyjä, juutalaisia ja mahdollisesti zarathustralaisia. Kaikki ovat samaa mieltä siitä, että pakanalliset arabit voivat valita vain kuoleman tai kääntymisen islamiin.
Nykyiset muslimivaltiot eivät nojaudu klassisen islamin aggressiivisiin käsityksiin sodasta vaan katsovat, että sota on oikeutettua vain, jos islamia pitää puolustaa. Monet muslimit ovat pyrkineet tulkitsemaan Koraania ja Muhammedin esikuvaa (sunna) siten, että tekstien väkivaltainen eetos kuuluisi vain menneisyyteen.
Jihad Koraanissa
Koraanin suurista löytyy kehityskaari suhtautumisessa kirjan esittämän julistuksen vastustajiin. ”Selkeästä varoituksesta” (22:49) edetään askel kerrallaan hyökkäyssotaan uskottomia vastaan (9:29). Uskonsodan käsite esiintyy vain pari kertaa niissä suurissa, jotka Nöldeken luokittelun mukaan kuuluvat kaikkein varhaisimpaan puolikkaaseen. Niissä sana jihad esiintyy kuusi kertaa, joista korkeintaan puolessa sana saattaa viitata väkivaltaan. Jihad- sanojen vastineet on seuraavassa kuvauksessa lihavoitu: Väkivaltaan saattaa viitata seuraava katkelma: "Mutta jotka taistelevat asiamme puolesta, heidät johdatamme teillemme" (29:69). Sisäiseen kamppailuun viittaa seuraava jihad -sitaatti: "Ja ken ponnistelee, hän tekee sen oman sielunsa hyväksi." (29:6).
Myöhemmissä Medinan ajan suurissa sana jihad alkaa esiintyä useammin ja saa yleensä sotilaallisen merkityksen. Ne käsittelevät muun muassa taistelemista, sotavankien kohtelua, aselepoa, puolueettomuutta, sotataktiikoita, sodan aloittamista ja lopettamista sekä sotasaalista. Kolmasosa kaikista Koraanin jihad -sanoista löytyy sotaisasta yhdeksännestä suurasta.
Koraanista löytyvän kehityskaaren kohti suurempaa sotaisuutta on Ibn Ishaqin Muhammed -elämäkerran (Sirat rasul Allah) pohjalta tulkittu siten, että Mekassa Muhammed oli tavallinen kansalainen, kun taas Medinassa hänestä tuli myös valtiojohtaja. Historiallisista lähteistä löytyy myös vaihtoehtoinen selitys. Koraanin syntyvaiheista löytyy merkintöjä Bysantin keisarin Leo III:n (717–741) ja kalifi Umar II:n (717–720) kirjeenvaihdosta, missä esitetään väitteitä Koraanin kokoamisesta:"“Umar [=toinen kalifi], Abu Turab [=Ali] ja Salman Persialainen kokosivat sen [= sinun Pourkanisi] vaikka keskuudessanne onkin levitetty tietoa, että Jumala olisi lähettänyt sen taivaasta... Mitä kirjaanne tulee, olette jo antaneet näytteitä sellaisista väärennöksistä, ja muiden ohella tunnetaan muuan Hajjaj, nimittämänne Persian kuvernööri, joka lähetti miehiä kokoamaan muinaisen kirjanne, jonka hän korvasi toisilla, itse kirjoittamillaan ja mieleisillään, jotka hän levitti kaikkialle valtakunnassanne'."Persian raakuudestaan tunnettu kuvernööri al-Hajjaj ibn Yusuf oli kalifi al-Malikin palveluksessa 700-luvun alussa. Keisarin kirjeessä hänen väitetään itse kirjoittaneen osia Koraanista. Historiakriittisen Koraanin tutkimuksen eräiden teorioiden mukaan Koraanin vanhimmat osat olisivat syyrialais-kristillisen kirkon liturgisia tekstejä, kun taas myöhempään kerrostumaan olisi päässyt vaikuttamaan Koraanin käyttötarkoituksen muutos. Tällöin pyhiä tekstejä olisi muokattu valtionuskonnon tarpeisiin Bysantin keisarin pilkallisen kirjeen kuvaamalla tavalla. Tämä vuorostaan selittäisi Koraanin myöhemmin kirjoitettujen suurien sotaisuuden.
Erilaisia näkemyksiä
Jihad tarkoittaa eri ihmisille eri asioita, ja sen päämerkityksestä on useita tulkintoja. Lähi-idän tutkimuksen professori Michael Bonnerin mukaan jihadin merkitys on joskus kommentoijan valinnasta riippuen joko sellainen, joka osoittaa islamin sisäänrakennetun väkivaltaisuuden ja sivistymättömyyden, tai sellainen, joka osoittaa sen rauhanomaisuuden ja sisäänpäin suuntautuneisuuden.
Islamin historian tutkija David Cookin mukaan jihadin alkuperäinen ja keskeinen merkitys on nimenomaan fyysinen ja väkivaltainen sota eikä joidenkin länsimaisten apologistien korostama sisäinen kamppailu. Cookin mukaan jihad käsitetään sodaksi niin islamin varhaisessa kirjallisuudessa kuin nykyisin islamilaisten maiden omankielisissä keskusteluissakin. Historioitsija Bernard Lewisin mukaan jihadin käsittäminen henkisenä ja moraalisena kamppailuna on joidenkin nykyajan muslimiteologien käsitys – varhaisten uskonoppineiden selvä enemmistö pohti jihadia sodan käsittein Koraanin ja hadithien kohtien pohjalta.
Jihadin nykyinen tulkinta voidaan jakaa kolmeen koulukuntaan. Apologeettinen koulukunta syntyi 1800-luvulla: se vastustaa länsimaista käsitystä, jossa jihad nähdään islamin levittämisenä sotilaallisella voimalla. Apologeettien mukaan jihad on sallittua ainoastaan puolustustaistelussa, ja heidän mielestään keskiajan muslimiajattelijoiden käsitys jihadista valloitussotana oli väärä. Modernistinen koulukunta painottaa jihadissa sen laajempia eettisiä ulottuvuuksia ja tulkitsee termiä nykyaikaisilla ja kansainvälisillä käsitteillä. Heillekin jihad merkitsee puolustautumista hyökkäystä vastaan rajoitetuin tavoittein ja välinein. Uusherännäinen koulukunta katsoo jihadin alkuperäisen merkityksen olevan islamin levittäminen maailmanlaajuiseksi, joskaan ei pakkokäännytyksen kautta. Tämä koulukunta käykin aluksi jihadia muslimimaiden epäislamilaisia hallituksia vastaan vaihtaakseen heidät todellisiin muslimeihin ja ryhtyy ulkopuolelle ulottuvaan jihadiin vasta sen jälkeen.
Politiikantutkija Richard A. Nielsenin mukaan islamilaisten uskonoppineiden (ulama) julkinen kanta jihadiin riippuu paljon heidän asemastaan. Ne uskonoppineet, joilla on valtiollinen virka opettajana, saarnaajana, byrokraattina tai neuvonantajana moskeijoissa, yliopistoissa tai ministeriöissä, myötäilevät maidensa hallitusten jyrkkää jihadinvastaista linjaa. Sen sijaan sellaiset uskonoppineet, joilla ei ole urakehitysmahdollisuuksia valtion leivissä, ryhtyvätkin joskus julistamaan jihadia osoittaakseen tavallisille muslimikuulijoilleen opillista tinkimättömyyttään.
Sisäinen jihad
thumb|Muun muassa pyhiinvaellus Mekkaan ja siihen liittyvät rituaalit edustavat henkistä kamppailua eli jihadia, jossa pyritään paremmaksi muslimiksi. Hämeen-Anttilan mukaan valtaosalle muslimeista jihad nykyisin merkitsee ensisijaisesti henkistä kamppailua omaa sisäistä pahuutta vastaan. Tällöin kyseessä on ”varsinainen” tai ”suurempi jihad”. Sisäinen kamppailu on jokaisen muslimin velvollisuus, jotta pahuus ei saisi yliotetta. Taistelussa ovat aseina muslimien tärkeimmät velvollisuudet eli uskontunnustus, rukous, paasto, almut ja pyhiinvaellus. Hämeen-Anttilan mukaan tämän kamppailun osaksi on 1900-luvulla noussut myös islaminuskon rauhanomainen levittäminen lähetystyönä, asia, joka tosin perinteisesti ei ole kuulunut islaminuskoon ja torjutaan usein vieläkin Koraaniin vedoten (2:256).
Jihadin historiaa tutkinut historioitsija David Cook (2005) näkee nykyaikaisessa sisäisen jihadin korostamisessa pyrkimystä muuttaa islamia väkivaltaa korostavasta uskonnosta rauhanomaiseksi ja suvaitsevaksi. Siinä on voitu nähdä myös suhdetoimintaa myönteisemmän mielikuvan luomiseksi islamista. Käsitys sisäisen jihadin historiallisesta varhemmudesta on levinnyt myös historioitsijoiden keskuuteen, mutta Cookin mukaan klassinen islamilainen kirjallisuus ei sisällä aiheesta yhtään kirjaa vaikka uskonsodasta on olemassa satoja teoksia. Ensimmäinen islamilainen kirja suuresta jihadista on vasta 1900-luvulta. Se on Ajatollah Khomeinin teos Jihade akbar eli ”Suurempi jihad.”
Sisäisestä jihadista kirjoittivat ensimmäisen kerran islamilaiset askeetit ja heitä seuranneet suufilaiset jo 800-luvulla. Käsitettä ei kuitenkaan mainita virallisissa ja kanonisoiduissa haditheissa, mikä osoittaa, että ajatussuunta ei saanut yleistä kannatusta. ”Suurempana jihadina” sisäinen jihad tuli suufilaiskirjallisuudessa tunnetuksi 1100-luvulla teologi al-Ghazalin (k. 1111) kirjoituksissa. Al-Ghazali venytti tarkoitusta varten Koraanin jakeen 4:95 tulkintaa. Jakeen suomennos kuuluu: "Eivät taisteluista pois jäävät uskovaiset... ole samanveroisia kuin ne, jotka kilvoittelevat Jumalan tiellä omaisuutensa ja oman henkensä uhalla" (suom. Hämeen-Anttila). Al-Ghazali tulkitsi tekstin niin, että muslimin tuli taistella omaisuuttaan ja henkeään (nafs) vastaan eikä niiden avulla. Hänen seuraajansa, kuten Ibn Arabi, korostivat myöhemmin tämän sisäisen kamppailun merkitystä ulkoiseen jihadiin nähden. Nykyinen käsitys suuremmasta jihadista nojaakin pitkälti suufilaiskirjallisuuteen.
Suurempaa jihadia on perusteltu hadithilla, jonka mukaan Muhammedin sanoi: "olemme palanneet vähäisemmästä jihadista (al-jihad al-asghar) suurempaa jihadiin (al-jihad al-akbar)." Kun häneltä kysyttiin, mikä on suurempi jihad? hän vastasi, että "se on kamppailu itseään vastaan". Tätä hadithia tai muitakaan lauselmia suuren jihadin puolesta ei kuitenkaan löydy arvovaltaisista kokoelmista, kuten Kutub al-Sittah, vaan pitää sananparsiin ja askeetikkojen kirjoituksiin. Toiset uskonoppineet ovat arvostelleet mainittua hadithia "heikoksi" (daif) tai jopa väärennetyksi. Tilanne on tavanomainen islamissa. Professori Landau-Tasseron toteaa, että Pyhien kirjoitusten tulkinta on valikoivaa, ja hadithit ristiriitaisia. Ne heijastavat muslimien erimielisyyksiä ja ajan myötä tapahtunutta kehitystä. Tuloksena on joukko vaihtoehtoisia näkemyksiä sekä loputtomat riidat, kun jokainen väittää olevansa oikeassa.
Ulkoinen jihad
thumb|Jihadisteja - VOA Ulkoista jihadia käydään islaminuskoisten vihollisia vastaan kielellä, omaisuudella ja aseellisesti. Ulkoisen jihadin päämääränä on (Tampereen Islamin yhdyskunnan mukaan): ”kaikkien ihmisten täydellinen vapauttaminen, jotta nämä voisivat ottaa vastaan islamin kutsun ja valita sen elämäntavakseen”. Aseellisen taistelun toinen tarkoitus on koetella uskovia: ”Jos Jumala tahtoisi, Hän selviytyisi heistä itse, mutta Hän tahtoo koetella teitä toisillanne.” (Koraani 47:4).
Aseellinen jihad on sallittua seuraavista syistä:
Hämeen-Anttilan mukaan jihadilla on selkeät eettiset sääntönsä. Niitä ovat Umdat al-Salik -šariakäsikirjan mukaan muun muassa seuraavat:
Julistaminen
Islamin historiassa jihadin julistaminen ja johtaminen olivat oppineiston tukeman kalifin yksinoikeus. Sen jälkeen kun viimeinen kalifaatti lakkautettiin Turkissa 3. maaliskuuta 1924 osmanien vallan päättyessä, oppineistolla on ollut kollektiivinen oikeus jihadin julistamiseen. Islamin enemmistöhaarassa sunnalaisuudessa ei ole selkeää uskonnollista hierarkiaa. Yleisesti ottaen jihadin julistajan oma auktoriteetti ratkaisee, ketkä noudattavat julistusta. Klassisen ajan teoriaa on käytetty nykyaikana oikeuttamaan poliittisia sotia. Esimerkiksi Osmanien valtakunta tulkitsi käyvänsä jihadia ympärysvaltoja vastaan ensimmäisessä maailmansodassa. Jotkut nykyajan poliittiset johtajat, kuten Saddam Hussein, ja rivioppineet, kuten talibanit, ovat myös julistaneet jihadin, mutta ilman uskonnollista auktoriteettia.
Ideologia
Jihadistien kampanjassa on kolme vaihetta: tosiuskovaisten edelläkävijoiden joukon luominen, oman maa-alueen varmistaminen, ja islamilaisen valtion perustaminen. Jihadismin kolme tärkeintä ideologia ovat Muhammad ibn Abd-al-Wahhab, Hassan al-Banna ja Said Qutb.
Jihadistien mukaan jihad on heidän uskonnollinen velvollisuutensa ja myös uskonnollisten kirjoitusten mukaista. Jihadistien mukaan jihad on jokaisen muslimin yksilöllinen velvollisuus, eikä valtion asia niin kauan kuin islamilaista valtiota ei vielä ole olemassa.
Jihadistien käsitykset jihadin julistamisesta, syistä ja luonteesta eroavat Rashad Alin ja Hannah Stuartin mukaan islamilaisen lain klassisista ja nykyajan lähteistä monilta osin:
Jerusalemin Heprealaisen yliopiston professori Ella Landau-Tasseronin mukaan jihadistien ja näitä arvostelleiden uskonoppineiden erimielisyydet kuitenkin vastaavat islamin piirissä normaalisti käytyä keskustelua ja erimielisyyksiä šarian sisällöstä. Landau-Tesseron päättelee, että jihadistien julmuudet ovat järkyttäneet uskonoppineita, ja nämä tekevät siksi parhaansa osoittaakseen, etteivät sellaiset kuulu islamiin.
Historiaa
1900-luvulta alkaen sunnalaisten ääriryhmien keskuudessa levisi käsitys siitä, että jihadia voidaan käyttää ilman oppineiston laajaa hyväksyntää. He tulkitsivat jihadia siten, että islamilaisten maalliset hallitukset eivät toteuta islaminuskontoa kunnolla, joten valtiot ovat epäislamilaisia. Näin hallitukset ovat luopuneet islamista ja heitä vastaan voidaan käydä puolustustaistelua islamin puolesta. Tämä radikaali tulkinta, johon liitettiin myös terrorismi, ulotettiin myös siirtomaavaltoja ja Venäjään leviämistä vastaan sekä myöhemmin amerikkalaismiehitystä vastaan Irakissa. Kaikissa näissä tapauksissa radikaaliryhmät käyttivät jihad-retoriikkaa, mutta yhdessäkään ei ollut oppineiston yksimielistä kannatusta. Sen sijaan monet uskonoppineet ovat katsoneet, että palestiinalaisten aseellinen toiminta israelilaisia miehittäjiä vastaan on jihad.
Nykyisin toimivia jihadistisia järjestöjä ovat Isis Irakissa ja Syyriassa, Al-Qaida Arabiassa ja Pohjois-Afrikassa, Boko Haram Nigeriassa, Taliban Afganistanissa ja Pakistanissa, Ansar al-Sharia Libyassa ja Tunisiassa, Al-Shabaab Somaliassa, Abu Sayyaf Filippiineillä, Jemaah Islamiyah Indonesiassa ja Ansar Beit al-Maqdis Siinailla.
Vuonna 2016 jihadistit ovat aiempaa useammin länsimaissa eläviä "yksinäisiä susia", jotka ovat radikalisoituneet nopeasti ja toteuttavat iskuja jihadistijärjestöjen innoittamana mutta ilman suoraa yhteyttä järjestöihin. Isis on yllyttänyt nuoria muslimeja tekemään iskuja länsimaissa sitä mukaa, kun järjestö itse on joutunut ahtaalle Irakissa ja Syyriassa.
Šiianäkökulma
Islamin vähemmistösuuntauksen šiialaisuuden jihad-käsitys eroaa sunnien käsityksestä merkittävimmin siinä, että šiialaisten mukaan ainoastaan kätketty imaami, Mahdi, voi julistaa jihadin. Tämä käsitys muuttui 1800-luvulla, kun länsimaat valloittivat osan Persiasta. Nykyisin useimmat šiiaoppineet hyväksyvät puolustuksellisen jihadin julistamisen muiltakin kuin Mahdilta, mutta eivät hyökkäävän jihadin julistamista. Jotkin tulkinnat hyväksyvät jihadin myös toisia muslimeja vastaan.
Šiialaisuuden jihad-käsityksessä myös marttyyriuden ja etenkin profeetta Muhammadin tyttärenpojan Husain ibn Alin marttyyrikuoleman merkitys on suuri. Koska šiialaisuus on monissa muslimimaissa vähemmistösuuntauksena, šiiojen kokema eristyneisyys ja syrjintä ovat lisäksi korostaneet heidän jihad-käsityksessään vastarintaa epäoikeudenmukaisuutta ja tyranniaa kohtaan sekä arvokkuuden säilyttämistä.
Live – Friday the 13th
Live – Friday the 13th on yhdysvaltalaisyhtye Maroon 5:n livelevy ja DVD. Se äänitettiin Kalifornian Santa Barbarassa 13. toukokuuta 2005.
Juan Pablo Montoya
Montoya kilpaili Formula 1 -sarjassa kaudet – sekä kauden puoliväliin saakka. Ennen Formula 1 -uraansa hän voitti Pohjois-Amerikan CART-sarjan mestaruuden vuonna 1999, ja on Formula 1 -uran jälkeen kilpaillut lähinnä NASCAR- ja IndyCar-sarjoissa. Hän on voittanut Indy 500 -kilpailun kahdesti (2000 ja 2015). Urheiluautoissa Montoya on ennen vuotta 2018 osallistunut säännöllisesti Daytonan 24 tunnin ajoon Chip Ganassi Racingin väreissä voittaen sen kolmasti (2007, 2008 ja 2013). Vuonna 2018 hän ajaa täyden kauden IMSA WeatherTech SportsCar Championship -sarjassa nykyisen työnantajansa Team Pensken Acuralla.
Formula 1 -uransa aikana Montoya teki useita rohkeita ohituksia, joista tuli hänen tavaramerkkinsä. BBC:n Andrew Benson on sanonut, että Montoya tullaan todennäköisesti muistamaan parhaana ohittajana Formula 1 -sarjan historiassa. Häntä pidettiin myös karismaattisena persoonallisuutena. Montoya on menestynein kolumbialainen Formula 1 -kuljettaja.
2001
21. syyskuuta 2000 Williams ilmoitti Montoyan siirtyvän kilpakuljettajaksi kaudelle 2001. Formula 1 -sarjassa Montoya debytoi kauden Australian GP:ssä. Hän ajoi maaliin ensimmäisellä kaudellaan vain kuudesti, mutta niistä kolme kertaa hän oli toinen ja Italian GP:ssä hän juhli jo ensimmäistä voittoaan. Brasilian GP:ssä hänen mahdollisuutensa ensimmäiseen voittoon menivät osuttuaan kierroksella ohitetun Jos Verstappenin kanssa. Montoya saavutti kauden aikana 31 pistettä sijoittuen MM-sarjan kuudenneksi.
2002
Toisella F1-kaudellaan Montoya otti huikeat seitsemän paalupaikkaa, mutta kilpailuissa hän ei mahtanut mitään Michael Schumacherin ylivoimalle. Montoya saavutti kauden aikana 50 pistettä sijoittuen MM-sarjan kolmanneksi.
2003
Kolmannella F1-kaudellaan Montoya kamppaili mestaruudesta tosissaan Kimi Räikköstä ja Michael Schumacheria vastaan, mutta heikko loppukausi pilasi hänen mahdollisuutensa. Montoya voitti kuitenkin kauden aikana kaksi kilpailua. Montoya saavutti kauden aikana 82 pistettä sijoittuen MM-sarjan kolmanneksi.
Kauden jälkeen McLaren ilmoitti tehneensä sopimuksen Montoyan kanssa kaudesta 2005. Montoyan ja Williamsin suhde oli viilentynyt sen jälkeen, kun Montoya raivosi tallilleen tiimiradion välityksellä Ranskan GP:ssä. Kilpailun aikana Montoya luuli Williamsin suosineen hänen tallipariaan Ralf Schumacheria ja antaneen tälle paremman varikkotaktiikan.
Haukijärvi (Hämeenkyrö,Vesajärvi)
Haukijärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrön ja Sastamalan rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Sävijoen alueeseen.
Juan Pablo Montoya
2004
Kaudella 2004 Montoya ei onnistunut pärjäämään yhtä hyvin kuin edellisellä kaudella. Hän onnistui kuitenkin voittamaan kauden viimeisen osakilpailun Brasiliassa. Kilpailu jäi hänen viimeisekseen Williams-tallissa. Montoya saavutti kauden aikana 58 pistettä sijoittuen MM-sarjan viidenneksi.
Haukijärvi (Hämeenkyrö,Vesajärvi)
Maantiede
Järven pinta-ala on 7,3 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 3,2 metriä pitkä ja Leppälammin kanssa yhteinen laskuoja Sävijokeen.
Juan Pablo Montoya
2005
17. marraskuuta 2003 McLaren ilmoitti Montoyan siirtyvän talliin kaudeksi 2005. Montoya loukkasi olkapäänsä tennistä pelatessaan alkukaudesta, minkä takia hän ei pystynyt osallistumaan Bahrainin ja San Marinon osakilpailuihin. Vaikka Montoya saavutti kauden aikana kolme voittoa, hän ei kyennyt taistelemaan maailmanmestaruudesta Renault’n Fernando Alonson ja tallikaverinsa Kimi Räikkösen kanssa. Montoya saavutti kauden aikana 60 pistettä sijoittuen MM-sarjan neljänneksi.
Haukijärvi (Hämeenkyrö,Vesajärvi)
Maantiede
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on soistunutta metsämaastoa. Kaakkoisosa muodostuu yhtenäisestä ja ojittamattomasta Haukinevasta. Rantaan on rakennettu yksi loma-asunto, jonne johtaa metsätie.
Cebunkukastaja
Cebunkukastaja (Dicaeum quadricolor) on äärimmäisen uhanalainen Cebun saarella Filippiineillä endeemisenä elävä lintu. Lajin pelättiin kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun alussa, mutta se löydettiin uudestaan vuonna 1992.
Cebunkukastaja on kooltaan noin 11–12 cm. Linnun pää ja siivet ovat väriltään mustat. Vatsa on valkoinen lukuun ottamatta pyrstön kellertävää tyveä. Etuselkä on karmiininpunainen ja muuttuu pyrstöä kohden keltaiseksi. Erityisesti pesimäaikainen koiras eroaa väritykseltään muista kukastajista. Cebunkukastajien äänet ovat kukastajille tyypillisiä sarjoja pehmeitä ja korkeita säveliä.
Cebunkukastajat elävät kalkkikivialueiden metsissä aina 500 metrin korkeudelle asti. Lajin ravintona on Loranthus-suvun kasvien mesi ja joidenkin fiikuslajien hedelmät.
Cebunkukastajia arvellaan olevan jäljellä 85–105 yksilöä. Kantaan kohdistuvista uhkista suurin on metsien hakkaaminen teiden rakentamisen ja hiilikaivosten tieltä. Lisäksi lajin kantaa vähentää kilpailu ravinnosta filippiinienkukastajan (Dicaeum australe) kanssa.
Juan Pablo Montoya
2006
Montoyan viimeiseksi Formula 1 -osakilpailuksi jäi kaudella 2006 Yhdysvaltain GP. Montoya aloitti kolarirysän törmäämällä tallitoveriinsa Kimi Räikköseen, jolloin molempien McLaren-tallin autojen kilpailu päättyi ensimmäiseen mutkaan. Kilpailun jälkeen Montoya ilmoitti siirtyvänsä NASCAR-sarjaan. McLaren vapautti hänet sopimuksestaan ja korvasi loppukauden ajaksi testikuski Pedro de la Rosalla. Montoya saavutti kauden aikana 28 pistettä sijoittuen MM-sarjan kahdeksanneksi. right|pienoiskuva|Juan Pablo Montoya Kanadassa kaudella [[Formula 1 -kausi 2006|2006.]]
NASCAR-ura
Kaudella 2007 Montoya oli sarjan 20:s. Parhaimmillaan Montoya oli toinen Allstate 400 at the Brickyard -osakilpailussa. Kaudella 2008 Montoya jatkoi CGR-tallissa, mutta jäi sarjassa 25:nneksi. Parhain sijoitus oli Aaron’s 499 -osakilpailussa tullut toinen sijoitus.
Kaudeksi 2009 Montoya siirtyi Earnhardt Ganassi Racingiin.
Muuta
Montoya testasi FIA World Endurance Championship -sarjassa kilpailevaa Porsche 919 Hybridin LMP1-autoa Bahrainin moottoriradalla 22. marraskuuta 2015.
Yksityiselämä
Juan Pablo Montoya avioitui Connie Freydellin kanssa vuonna 2002. Heillä on kolme lasta, poika Sebastián, joka on myös autourheilija sekä tyttäret Paulina ja Manuela.
Luettelo Inarin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Inarin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Inarin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Shericka Jackson
Shericka Jackson (s. 16. heinäkuuta 1994) on jamaikalainen pikajuoksija. Hänen päälajinsa oli pitkään 400 metrin juoksu mutta hän on sittemmin keskittynyt lyhyemmille matkoille.
Rion olympialaisissa 2016 Jackson sai 400 metrillä olympiapronssia ajalla 49,85. Hän juoksi välierässä ennätyksensä 49,83. 4 × 400 metrin viestissä hän saavutti olympiahopeaa. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti 100 metrillä pronssia ennätysajallaan 10,76 Jamaikan ottaessa kolmoisvoiton. 200 metrillä hän karsiutui alkuerissä. Hän juoksi ankkuriosuuden Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 41,02. 4 × 400 metrin viestissä hän juoksi kolmannen osuuden Jamaikan pronssijoukkueessa.
Jackson saavutti pronssia omalla silloisella ennätyksellään 49,99 vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä. Samoissa kisoissa hän saavutti kultaa 4 × 400 metrin viestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 400 metrillä viides. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia 400 metrillä ennätyksellään 49,47. Lisäksi hän saavutti kultaa 4 × 100 ja pronssia  4 × 400 metrin viestissä juosten kummassakin ankkuriosuuden. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 60 metrin juoksussa viides. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti 200 metrin maailmanmestaruuden kaikkien aikojen toiseksi nopeimmalla ajalla 21,45. Lisäksi hän saavutti hopeaa 100 metrillä ennätyksellään 10,73 sekä pikaviestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden.
Vuoden 2011 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista Lillestä hän saavutti kultaa sekaviestistä ja pronssia 200 metriltä. Seuraavan vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista Jackson saavutti hopeaa pitkästä viestistä.