cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ida Rubinstein
300px|thumb|right|Ida Rubinstein, [[Valentin Serov, 1910]] Ida Lvovna Rubinstein (5. lokakuuta (J: 21. syyskuuta) 1885 Harkova – 20. syyskuuta 1960 Vence, Provence-Alpit-Riviera) oli venäläinen ballerina. Hän syntyi Pietarissa juutalaiseen perheeseen ja debytoi vuonna 1909.
Rubinstein pääsi pian Sergei Djagilevin Venäläiseen balettiin. Valentin Serov maalasi hänestä vuonna 1910 kuuluisan muotokuvan.
Rubinstein tilasi säveltäjä Maurice Ravelilta Boléron, jonka hän myös kantaesitti vuonna 1928. Hän lopetti esiintymisen toisen maailmansodan alussa ja kuoli Vencessä, Ranskassa 74 vuoden ikäisenä.
Alanen (Soini, Kuoppaperä)
Alanen, tai täydellisenä Alasenlampi , on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa ja Alajärvellä Kuoppaperän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Leväjoen valuma-alueeseen (35.437) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156,7 metriä mpy.
Nämä päivät, nämä yöt
Nämä päivät, nämä yöt on Pelle Miljoonan kokoelmalevy, joka sisältää single-kappaleita vuosilta 1979-1982. Se julkaistiin vuonna 1982.
Kappaleet
A-puoli
B-puoli
Nelli Kenttä
Nelli Kenttä on suomalainen valokuvaaja, toimittaja ja kirjailija joka on kotoisin Raumalta. Nelli Kenttä on työskennellyt YleX:ssä musiikkitoimittajana ja valokuvaajana.
Kenttä muutti peruskoulun jälkeen Raumalta Helsinkiin ja valmistui Helsingin kuvataidelukiosta ylioppilaaksi.
Nelli Kenttä kirjoitti Katri Norrlinin kanssa kirjan Vitun ruma, joka käsittelee ulkonäköpaineita sosiaalisen median aikakaudella ja kauneusihanteiden epäoikeudenmukaisuutta. Kirjan julkaisi Into Kustannus vuonna 2021.
Bill Carlisle
Carlisle sai mainetta myös sooloartistina. Tunnetuimpiin soolokappaleisiin kuuluvat "No Help Wanted", "Knothole", "Shake-a-Leg", "Too Old to Cut the Mustard" sekä The Drifters -cover "Honey Love". Hän kuoli 94-vuotiaana Nashvillessä, Tennesseessä.
Herkkyysanalyysi
Herkkyysanalyysi on mallin tuloksen epävarmuuden arvioimista. Sen avulla pyritään selvittämään joko numeerisesti tai laadullisesti, kuinka herkkä mallin tulos on eri lähtöoletusten muuttamiselle. Esimerkiksi jos ennustetaan joen tulvimista mallilla, herkkyysanalyysilla voidaan arvioida sademäärän mittausvirheen vaikutusta ennusteiden laatuun. Herkkyysanalyysia käytetään usein taloudellisten laskelmien kuten kustannus-hyötyanalyysin yhteydessä.
Osittaisherkkyysanalyysi
Osittaisherkkyysanalyysilla tarkoitetaan menetelmää, jossa kutakin lähtöoletusta muutetaan kerrallaan ja pidetään muut oletukset vakiona. Analyysi on yksinkertainen toteuttaa, mutta se ei anna kovin kattavaa kuvaa mallin epävarmuudesta. Menetelmä ei esimerkiksi tuo mallin parametrien välisiä riippuvuuksia esiin. Se ei myöskään tuota tulokselle todennäköisyysjakaumaa vaan yksittäisten estimaattien joukon.
Parhaan ja huonoimman tapauksen analyysi
Parhaan ja huonoimman tapauksen analyysi on menetelmä, jossa lähtöoletukset muutetaan vastaamaan järkevänä pidettävien parametriarvojen ääripäitä. Se poikkeaa osittaisherkkyysanalyysista siinä, että kaikkia lähtöoletuksia muutetaan kerralla. Analyysin tarkoituksena on lähinnä testata, muuttuuko tarkasteltavan mallin tulokset päinvastaisiksi valitussa ääritapauksessa.
Parhaassa tapauksessa valitaan tarkasteltavan ilmiön kannalta mahdollisimman myönteiset lähtöoletukset mallille ja pahimmassa tapauksessa taas epämyönteiset. Esimerkiksi jos tarkastelussa on jonkin projektin kannattavuus, yritetään pahimman tapauksen analyysilla vastata kysymykseen, voiko projekti olla missään tilanteessa kannattamaton.
Menetelmän heikkous on se, että valittaessa kaikki parametrit parhaan tai pahimman tapauksen mukaan, kuvataan mahdollisesti erittäin epätodennäköistä tilannetta. Toisaalta jos mallissa on epälineaarisia riippuvuuksia, saattaa olla epäselvää, mikä on esimerkiksi huonoin mahdollinen arvo parametrille.
Monte Carlo -herkkyysanalyysi
Monte Carlo -herkkyysanalyysi on menetelmä, jossa tarkasteltavan mallin parametrit poimitaan tilastollisesta jakaumasta. Se on Monte Carlo -simulaation soveltamista, ja siihen kuuluu seuraavat vaiheet: Monte Carlo -herkkyysanalyysin avulla saadaan mallin tulokselle jakauma, josta voidaan raportoida esimerkiksi keskiarvo ja varianssi. Monte Carlo -analyysi voi olla työläs toteuttaa, mutta sen avulla saadaan monipuolisempi kuva mallin epävarmuudesta kuin osittais- tai tapausanalyysilla.
Helsingin satamarata
Helsingin satamarata oli 1890-luvulla rakennettu rautatie, joka alkujaan johti Helsingin rautatieasemalta kaupungin eteläisiä rantoja kiertäen Katajanokalle. Sittemmin rata haarautui myös Länsisatamaan, Ruoholahteen ja Munkkisaareen. Viimeinen jäljellä ollut osa, joka johti päärautatieasemalta Länsisatamaan, purettiin vuoteen 2009 mennessä. Alkujaan radan pituus oli noin 6,5 kilometriä, mutta vuoteen 2009 käytössä ollut osa oli vain kolmen kilometrin pituinen.
Rataa käyttivät säännöllisesti vain satamaan kulkeneet junat, mutta sillä kulki myös joitakin tilausjunia. Satamaradalla oli poikkeuksellisen merkittävä vaikutus Helsingin teollistumisen, kaupan, sataman ja rautatiehistorian kannalta. Vastaavasti radan purkamisella ja Länsisataman konttisatamatoimintojen siirtämisellä Vuosaaren satamaan oli merkittävä vaikutus kaupunkikehitykseen, sillä se mahdollisti huomattavan asuinrakentamisen Jätkäsaaressa ja esimerkiksi uusia liikenneratkaisuja Länsilinkissä. Keskustassa satamaradan paikalle rakennettiin muun muassa Kansalaistori ja keskustakirjasto Oodi.
Suomen Pankin nousevien talouksien tutkimuslaitos (BOFIT)
Suomen Pankin nousevien talouksien tutkimuslaitos eli BOFIT on Suomen Pankin nouseviin talouksiin erikoistunut tutkimuslaitos, jossa seurataan ja analysoidaan Venäjän ja Kiinan ajankohtaista kehitystä ja tehdään pitkäjänteistä akateemista tutkimustyötä. Laitoksen nimi vaihtui 1.1.2021. Se oli ennen Suomen Pankin siirtymätalouksien tutkimuslaitos (The Bank of Finland Institute for Economies in Transition).
Helsingin satamarata
Reitti
Katajanokalle johtanut haararata jatkui Hietalahden kautta Telakkakadun keskellä Merisatamaan. Ullanlinnasta rata jatkui Kaivopuistossa Puistokadun ja Laivasillankadun reunassa osittain kallioleikkauksena ja osittain myös tunnelissa. Lopulta rata kiersi Eteläsataman Kauppatorin kautta Katajanokan kärkeen saakka. Kokonaisuudessaan rata rautatieasemalta Katajanokalle oli seitsemän kilometrin pituinen. Radalla oli yhteensä kolme kääntösiltaa: Kolera-altaan ja Katajanokan kanavan kohdalla sekä Hietalahdessa. pienoiskuva|Vuoden 1978 ilmakuvassa näkyy [[Merisataman ratapiha Ullanlinnassa.]]
Suomen Pankin nousevien talouksien tutkimuslaitos (BOFIT)
BOFITin tutkimus keskittyy makrotaloutta ja rahoitusmarkkinoita koskeviin kysymyksiin nousevissa talouksissa. Tämän lisäksi BOFIT tekee Venäjän ja Kiinan talouden rakenteisiin liittyvää tutkimusta. BOFIT palvelee Suomen Pankin ja muun julkisen hallinnon lisäksi liike-elämää, tiedeyhteisöjä, tiedotusvälineitä ja aihepiiristä kiinnostuneita yksityishenkilöitä niin kotimaassa kuin ulkomailla.
Helsingin satamarata
Reittivaihtoehdot ja rahoitus
Suomen ensimmäinen rautatie Helsinki–Hämeenlinna-rata valmistui 1862, ja seuraavana vuonna avattiin Pasilasta Sörnäisten satamaan ulottunut Sörnäisten satamarata. Se ei kuitenkaan ylettynyt keskustaan, ja pian alettiin pelätä Eteläsataman näivettymistä ja samalla koko kaupungin elintason laskua. 1870-luvulla tehtiin ensimmäiset suunnitelmat rautatien vetämisestä Katajanokan höyrylaivasatamaan, ja kaavailtu reitti kulki Sörnäisistä suoraan Kruununhaan kautta Katajanokalle. Insinööri Theodor Tallqvist, joka kaavoitti Katajanokan suursatamaksi, suunnitteli radan kulkevan Katajanokalle Kaisaniemen kasvitieteellisen puutarhan pohjoispuolitse sekä Siltavuorenrantaa ja Pohjoisrantaa pitkin. Kaupungininsinööri Otto Ehrströmin ehdotuksessa rata kulki Mannerheimintietä ja Esplanadia Kauppatorille, jossa se haarautui kahteen suuntaan, etelään ja Katajanokalle. Ehdotuksiin kuului myös reitti päärautatieasemalta Mikonkatua ja Eteläesplanadia pitkin. Myös Aleksanterinkatua harkittiin. Keskusta-aluetta leikkaavat linjaukset olisivat kuitenkin rikkoneet kaupungin estetiikkaa ja toiminnallisuutta. Ennen kaikkea Hietalahti koettiin tarpeelliseksi yhdistää rataverkkoon, ja 1890-luvulle tultaessa suunnitelmassa haluttiin huomioida myös tuolloin vielä rakentamaton Länsisatama. Reitti vaihdettiin lopulliseen muotoonsa läntisiä ja eteläisiä rantoja mukailevaksi.
Suomen Pankin nousevien talouksien tutkimuslaitos (BOFIT)
BOFITin johtajana toimii Iikka Korhonen. Henkilöstöä laitoksella on 11. BOFITissa työskentelee myös vierailevia ekonomisteja eri puolilta maailmaa Vierailevien tutkijoiden ohjelmassa.
Helsingin satamarata
Reittivaihtoehdot ja rahoitus
Kaupunginhallitus haki keväällä 1890 lupaa satamaradan rakentamiseen. Hanke oli hyvin kallis, ja kustannusarvio ylsi 2,3 miljoonaan markkaan. Kaupungin toiveena oli saada valtio radan rakennuttajaksi, ylläpitäjäksi ja liikennöitsijäksi sillä ehdolla, että kaupunki luovuttaisi maa-alueet ilmaiseksi valtiolle ja tekisi maanmuokkaustöitä. Kun valtio kieltäytyi, kaupunki loi rautatiehallituksen kanssa uuden ehdotuksen, jossa kaupunki rakentaisi radan ja Valtionrautatiet hoitaisi liikennöinnin. Valtionapua myönnettiin miljoona markkaa sillä ehdolla, että rata tulisi valtion omistukseen. Kaupunginhallitus hyväksyi ratkaisun vuoden 1891 lopulla. Lopullinen valtionapu oli huomattavasti sovittua suurempi.
Suomen Pankin nousevien talouksien tutkimuslaitos (BOFIT)
Pekka Sutela toimi BOFITin päällikkönä vuosina 1998-2009.
BOFITin julkaisut
BOFIT julkaisee säännöllisiä seurantajulkaisuja sekä tutkimusjulkaisuja. BOFITin julkaisut ovat maksuttomia. Ne ovat luettavissa laitoksen verkkosivustolla pdf-muodossa. Ilmoituksen uusista julkaisuista BOFITin julkaisusarjoissa voi tilata BOFITin pääsivulla painikkeesta "Tilaa Suomen Pankin uutiskirjeitä".
Helsingin satamarata
Reittivaihtoehdot ja rahoitus
Ranta-alueita pitkin kulkeva satamarata oli tuohon aikaan hyvin tavallinen muissa Pohjoismaissa, ja poikkeuksellista oli vain se, että Helsingissä rata kiersi lähes koko rakennetun kaupungin. Rata suunniteltiin silloisen kaupunkialueen ulkopuolelle, eikä suunnittelussa huomioitu kaupungin kasvamista radan toiselle puolen: kadut ylittivät radan sillalla vain kahdessa kohdassa, ja muualle rakennettiin tasoristeyksiä. Arkkitehti Eliel Saarinen, joka olisi lakkauttanut päärautatieaseman ja päättänyt Helsinkiin suuntaavat junat Pasilaan, sanoi satamaradan olleen ”sopimattomasti ja vailla kaukonäköisyyttä suunniteltu.”
Rakentaminen ja käyttöönotto
Satamaradan rakennustyöt alkoivat Kampin ja Hietalahden välisellä osuudella joulukuussa 1891. Rakentaminen edellytti pakkolunastuksia. Työ oli aikaansa nähden suurimittainen kallioleikkauksineen, pengerryksineen ja siltoineen, ja louhintaurakat tehtiin käsivoimin. Louhinnoista kertynyttä kiviainesta pystyttiin kuitenkin hyödyntämään muissa töissä: esimerkiksi Rautatiekatujen välisen kuilun kiviainesta käytettiin Jätkäsaareen rakennettuun aallonmurtajaan.
Hietalahdenaltaan ylittävä kääntösilta, Helsingin vanhin silta, valmistui vuonna 1893. Samana vuonna valmistui yhteys Merisatamaan sekä Munkkisaareen ja Hernesaareen. Ensimmäinen juna Eteläsatamaan ajoi joulukuussa 1893, ja rata vihittiin käyttöön seuraavana keväänä 8. huhtikuuta 1894, jolloin se ulottui Vanhan kauppahallin kohdalle.
Theodor Tallqvistin asemakaavaehdotuksessa Katajanokalle olisi tarvittu kääntöpöytiä. Vuonna 1894 insinööri Herman Norrmén kuitenkin muokkasi ehdotusta niin, ettei kääntöpöytiä tarvittu. Norrménn ei myöskään varannut uuteen kaavaan yhteyttä Katajanokalta Pohjoisrantaan. Radan jatko-osuus Katajanokalle valmistui lokakuussa 1895. Uuden radan pituus oli 5,49 kilometriä ja siihen kuului 4,292 kilometriä sivuraiteita.
Radan alkupäässä sijaitseva Läntisen Viertotien eli nykyisen Mannerheimintien ylikulkusilta oli valmistuessaan Suomen ensimmäinen betonisilta. Kyseessä on raudoittamaton betonisilta, joita rakennettiin ennen teräsbetonirakentamisen yleistymistä. Vastaavasti Kaivopuistoon louhitusta 74-metrisestä Kaivopuiston tunnelista tuli Suomen ensimmäinen rautatietunneli.
Rautatien valmistuminen kehitti satama-alueita ja pani liikkeelle aiempia suunnitelmia, joita ei ollut vielä toteutettu. Satamiin saatiin paljon uusia nostureita, ja Hietalahden sataman laajentaminen alkoi. Länsisatama syntyi lopulta vuonna 1912, kun Hietasaari ja Jätkäsaari yhdistettiin penkereellä mantereeseen. Kiskot Jätkäsaareen valmistuivat vuonna 1916.
Radan käyttö
Tavaraliikenne oli tiheää: vuonna 1945 tavarajunia kulki Katajanokalta vähintään kerran tunnissa. Radalla kuljetettiin monenlaista tavaraa, josta kaupunki hyötyi taloudellisesti enemmän kuin Sörnäisten puu- ja öljykuljetuksista. Myös sivuraiteilla oli monenlaista käyttöä: esimerkiksi Munkki- ja Hernesaaren sivuraide johti muun muassa viljasiiloon ja Fordin tehtaaseen sekä Hietalahden telakalle ja sen teräsvarastolle. Ruoholahdesta kuljetettiin myös ruumiita rautatietä pitkin Malmin hautausmaalle. Ensimmäisen maailmansodan aikana satamarataa käytettiin sotilaskuljetuksiin. Vaunut kuljettivat sotilaita, hevosia, tykkejä ja ammuksia.
Elintarvikkeita kuljetettiin rautateitse 1960-luvun alkupuolelle saakka, jolloin kuljetukset siirtyivät enemmän maanteille tai kokonaan pois Helsingistä. Tavaraa kuljetettiin myös kaupungin sisällä eri satamien ja teollisuusalueiden välillä. 1960-luvulla rautatierahdista 20 % oli Helsingin sisäistä.
Tavaraliikenteen kasvaessa satamaradalle kertyi 1920–1950-luvuilla useita haasteita, kuten tarpeeksi suurten ratapihojen puute ja liikenteellisten pullonkaulojen muodostuminen vaihtotöiden yhteydessä. Kapasiteetin kannalta erityisen haastavana pidettiin Töölön tavara-aseman ja Jätkäsaaren välistä osuutta, jota suunniteltiinkin laajennettavan kaksiraiteiseksi. 1930-luvulla satamarakennusosasto toivoi kahta raidetta Merisatamaan asti. Mechelininkadun tasoristeyksessä liikenne jouduttiin radanvaihtotöiden vuoksi toisinaan sulkemaan useasti peräkkäin lyhyen ajan sisällä.
Vielä 1950-luvulla tutkittiin radan yhdistämistä Sörnäisten satamarataan Pohjoisrantaa pitkin ja Siltavuorensalmen yli. Ratoja ei kuitenkaan koskaan yhdistetty.
On kerrottu, että kun 1950-luvulla raskaan hiililastin tavarajunaa vedettiin Jätkäsaaresta Pasilaan kahden Vr3-veturin voimin, Eduskuntatalon ikkunat saattoivat helistä ja Rautatiekatujen välinen ratakuilu täyttyä mustasta kivihiilensavusta. Vielä 1970-luvun puolivälin tienoilla saattoi nähdä sataman päivystäjäveturin keskellä Kauppatoria menossa hakemaan tavaravaunuja Katajanokalta tai painamassa isoa vaunuletkaa Kauppatorin kääntösillan yli jompaankumpaan suuntaan.
Radalla ei ollut virallisia asemia eikä seisakkeita, koska sen päätarkoituksena oli tavarankuljetus; satunnaista henkilöliikennettä varten sovittiin joka kerta erikseen omat junasuorituspaikkansa, joihin lähetettiin varta vasten junanlähettäjä; yleisimmin suorituspaikka oli Katajanokalla.
Katajanokka ja Eteläsatama
Eteläsataman jäätyä yksinomaan matkustajaliikenteen käyttöön sieltä purettiin satamanosturit ja raiteisto vuonna 1972. Kun Finnjetiä rakennettiin, julkisuudessa esitettiin suunnitelmia satamaradan ottamisesta matkustajaliikenteenkin käyttöön samaan tapaan kuin Turussa, jossa matkustajajunat liikennöivät satamaan. Tällaisia suunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu, vaan Katajanokalta raiteistoa alettiin jo vuonna 1977 purkaa Finnjetin terminaalin tieltä.
Kannattamattomaksi käynyt tavaraliikenne Katajanokalle päättyi 1. toukokuuta 1980. Tämän jälkeen vain yksi Dm9-tilausajojuna kävi Kauppatorilla. Satamalaitos on ilmoittanut viimeiseksi liikennöintipäiväksi 15. toukokuuta 1980. Satamarata suljettiin päätepuskurilla ja seis-levyllä Merisataman itäpään kohdalta, vaikka Eteläsatamaan johtaneet kiskot pysyivätkin vielä useita vuosia käyttämättöminä paikoillaan. Katajanokan rata purettiin vuoteen 1985 mennessä, ja vuonna 1989 myös Katajanokan kanavan ylittävä kääntösilta korvattiin kevyen liikenteen sillalla. Samoihin aikoihin purettiin myös Kaivopuiston reunassa ollut rataosa. Kaivopuiston tunnelin eteläisempi sisäänkäynti peitettiin, mutta Eteläsatamasta tunnelille vievä kallioleikkaus on edelleen olemassa sisäänkäyntinä tunneliin, jota liikennöinnin päättymisen jälkeen on käytetty varastona.
Länsisatama
pienoiskuva|Kiskojen purkua Ruoholahdessa Jätkäsaarenlaiturin kohdalla huhtikuussa 2009. Radan viimeisellä jäljelle jääneellä eli Länsisatama-osalla liikenne lakkautettiin loppuvuodesta 2008, kun tavaraliikenne siirtyi vastavalmistuneeseen Vuosaaren satamaan ja sen 19-kilometriselle Vuosaaren satamaradalle. Länsisatamasta lähti viimeinen juna uudenvuodenaattona 2008 viedessään tyhjiä kontteja Vuosaareen. Keväällä 2009 järjestettiin vielä Porvoon museorautatien museojunakyyti. Huhtikuuhun mennessä kiskot Länsisatamaan oli purettu ja toukokuussa 2009 rata purettiin kokonaan. Viimeisenä rataa käytti Psl1i-päivystäjäjuna, joka kävi hakemassa Merisataman ja Länsisataman erottavan vaihteen pois Hietalahden ratapihalta 18. toukokuuta 2009.
Muistomerkit
pienoiskuva|[[Kolera-allas|Kolera-altaan ylittävä Kauppatorin kääntösilta on edelleen olemassa.]] Radasta ei purkamisen jälkeen ole jäänyt jäljelle kovin paljon: Katajanokan Laukkasaarenkadulla on jonkin verran rataa jäljellä ja Kauppatorin mukulakiveyksessä noin parikymmentä metriä. Sekä Kolera-altaalla että Hietalahdessa on säilytetty radan kääntösillat. Kauppatorilla on säilynyt myös sillankääntäjän koppi. Radan virallisena muistomerkkinä on Katajanokanlaiturilla Allas Sea Poolin vieressä oleva vesiviskuri, johon satamalaitos on kiinnittänyt muistokilven. pienoiskuva|Katajanokan [[vesiviskuri, radan virallinen muistomerkki.]] Näkyvin vanhasta ratalinjauksesta muistuttava osuus on keskustan pyöräilykäytävä Baana, radan entinen kuilu. Myös Punavuoren Telakkakadun entinen ratakuilu toimi 2010-luvulla kevyen liikenteen väylänä, jota reunustivat alkuperäiset rauta-aidat. Keväästä 2021 alkaen kadun keskellä on kuitenkin kulkenut Helsingin raitiolinja 6, ja uusien Eiranrantaan johtavien kiskojen rakentamisen myötä rippeet kuilusta katosivat.
Färsaarten sosiaalidemokraattinen puolue
Färsaarten sosiaalidemokraattinen puolue on Färsaarilla toimiva sosiaalidemokraattinen puolue. Se on perustettu vuonna 1925. Puolue ajaa muun muassa "vapautta köyhyydestä ja sorrosta".
Mike Pondsmith
pienoiskuva|Mike Pondsmith vuonna 2017. Michael Alyn Pondsmith on yhdysvaltalainen roolipeli-, lauta- ja videopelisuunnittelija. Hänet tunnetaan parhaiten työstään kustantaja R. Talsorian Games -sivustolla, jossa hän kehitti suurimman osan yrityksen roolipelilinjoista yrityksen perustamisen jälkeen vuonna 1982. Pondsmith mainitaan useiden RPG-linjojen, kuten Mekton (1984),Cyberpunk (1988 ja 2020) ja Castle Falkenstein (1994), kirjoittajana. Hän on myös osallistunut Dungeons & Dragons -roolipelin Forgotten Realms- ja Oriental Adventures -linjoihin, työskennellyt erilaisissa tehtävissä videopeleissä ja kirjoittanut tai luonut useita lautapelejä. Pondsmith työskenteli myös opettajana DigiPen-tekniikan instituutissa.
Wallander: Surulintu
Surulintu on Wallander-elokuvasarjan 32. ja viimeinen elokuva. Se ilmestyi suoraan DVD-levynä Ruotsissa lokakuussa 2013 ja Suomessa saman vuoden marraskuussa. Elokuvassa joulun lähestyessä Kurt Wallander on ratkaisun edessä: pian hänen olisi kerrottava kaikille sairaudestaan ja luovuttava poliisin työstä.
Moviezinen arvostelija pitää elokuvaa tusinadekkarina, jossa Wallanderin sairastuminen ja yksityiselämä ovat huomattavasti mielenkiintoisempia kuin tutkittavana oleva rikos.
Lause (matematiikka)
Lause eli teoreema tarkoittaa matematiikassa propositiota, joka on tosi.
Lauseeksi kutsutaan erityisesti jonkin matemaattisen teorian rakentamisessa keskeiseksi osoittautuvaa tulosta. Jonkin toisen lauseen todistamisessa käytettyä lausetta kutsutaan apulauseeksi tai lemmaksi. Jostakin lauseesta helposti seuraavaa lisätulosta kutsutaan seuraukseksi tai korollaariksi.
Kotalan kansantalo
Kotalan kansantalo on Sallassa sijaitseva työväentalo.
Historia
Talo on rakennettu talkoilla ja rahoitettu keräyksillä. Talon piirustukset on KTK:n Lapin piirijärjestön arkistossa.
Rakennus
Vuonna 1952 rakennettu talo on hirsirunkoinen. Talon ulkovuoraus on lautaa. Ulkoseinät on punamullattu. Katteena on peltiä. Sisäseinät ja sisäkatto ovat lautaa. Lämmityksestä huolehtii kamiina. Talossa ei ole vesijohtoa, viemäriä eikä wc:tä.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola ja pukuhuone.
Toimintaa työväentalolla
Talo on ollut omassa käytössä, ja siellä on järjestetty elokuvanäytöksiä.(1982)
Lause (matematiikka)
Mikäli propositiota arvellaan todeksi, mutta todistusta ei ole vielä keksitty, propositiota ei kutsuta lauseeksi, vaan konjektuuriksi.
Haukilampi (Soini, Kukonkylä)
Haukilampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Kukonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4 hehtaaria, se on 50 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Leväjoen valuma-alueeseen (35.437) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 185,7 metriä mpy.
Henrik Tervonen
Henrik Tervonen (1. lokakuuta 1756 Mainua, Paltamo – 25. helmikuuta 1833 Mainua) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Tervosen vanhemmat olivat Mikko Yrjönpoika Tervonen ja Kirsti Heikintytär Karhu ja puolisot Anna Ollintytär Pussinen ja Kaisa Heikintytär Halonen. Ensin ”Mainuan kuninkaaksi” ja sittemmin ”Mainuan keisariksi” sanottu Tervonen edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Oulun läänin Kajaanin kihlakuntaa.
Ebola
Ebolavirus tunnistettiin vuonna 1976, kun Zairessa (nykyinen Kongon demokraattinen tasavalta) puhkesi ebolaepidemia. Sen jälkeen tautia on havaittu ihmisillä Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ugandassa, Sudanissa, Gabonissa, Guineassa, Sierra Leonessa ja Senegalissa. Vuonna 2014 puhkesi ennennäkemättömän laaja Länsi-Afrikan ebolaepidemia, ja tauti levisi myös Liberiaan ja Nigeriaan sekä yksittäistapauksina muun muassa Espanjaan, Yhdysvaltoihin ja Maliin. Sittemmin elokuusta 2018 lähtien Kongon demokraattisen tasavallan ebolaepidemia on levinnyt maan koillisosissa.
Ebolaviruksen esimuotoja on esiintynyt eläinmaailmassa jopa miljoonia vuosia. Ebolaepidemiat ovat toistaiseksi yleensä lähteneet liikkeelle tartunnoista tautiin sairastuneista eläimistä, ja sen jälkeen epidemia leviää ihmisestä ihmiseen erityisesti ruumiinnesteiden välityksellä.
Ebolaviruslajit
Uusin ebolaviruslaji on ebolavirus Bundibugyo (BDBV), joka tunnistettiin Ugandassa 2007. Sen aiheuttamien epidemioiden kuolleisuus on ollut 34–54 prosenttia. Se on aiheuttanut epidemiat Ugandassa 2007–2008 ja Kongossa 2012.
Ebolavirus on nauhamainen, noin yhden mikrometrin pituinen ja 50–70 nanometrin paksuinen.
Filoviridae-heimoon kuuluvat virussuvut Ebola, Marburg ja Cuev. Ebola- ja Marburg-virukset ovat eriytyneet yhteisestä kantamuodosta useita vuosituhansia sitten. Ebolaviruksen evoluutiovauhti on noin sata kertaa hitaampi kuin esimerkiksi influenssaviruksilla ja muistuttaa muiden RNA-virusten evoluutiovauhtia. Arvioidaan, että muunnosten Ebola-zaire ja Ebola - ivory coast (TAFV) esimuoto ja muunnosten Ebola-sudan- ja Ebola-reston (RESTV) esimuodot eriytyivät 1 000–2 100 vuotta sitten. Kaikkien muunnosten arvioidaan eriytyneen toisistaan viimeistään 700 vuotta sitten. Endogeenisiä viruksia tutkittaessa on löydetty viitteitä ebolan kaltaisesta virusaineksesta myös eräiden nisäkkäiden perimässä, mikä viittaa siihen, että ebolaviruksen kantamuoto olisi jopa miljoonia vuosia vanha. Filovirusten perimäainesta on löytynyt etenkin lepakoiden, muiden hyönteissyöjien ja rottien perimästä. Juuri näitä eläimiä epäilläänkin ebolaviruksen oireettomiksi kantajiksi.
Leviäminen
pienoiskuva|Kaksi hoitajaa seisoo ebolaviruksen aiheuttamaan verenvuotokuumeeseen sairastuneen potilaan vieressä vuonna 1976. Potilas kuoli. Kuva Ngalieman sairaalasta Kinshasasta, silloisen Zairen pääkaupungista. Ebolaepidemioiden alkuperänä pidetään tautiin kuolleiden eläinten ruhoja ja kanssakäymistä sairastuneiden eläinten kanssa. Ebolan on todettu tarttuneen ihmiseen muun muassa sairaista tai kuolleista simpansseista, gorilloista ja hedelmälepakoista. On havaittu, että ihmisten keskuudessa leviävää ebolaepidemiaa edeltää eläinten keskuudessa etenevä epidemia, joka aiheuttaa romahduksen eläinkannassa.
Ihmispopulaatioon levittyään EBOV, SUDV ja BDBV leviävät ihmisestä toiseen ruumiinnesteiden ja niihin tahriutuneiden pintojen välityksellä. Virusta on löytynyt spermasta jopa kaksi kuukautta oireiden häviämisen jälkeen, ja siksi tauti leviää myös sukupuolisessa kanssakäymisessä. Epidemioita ovat vauhdittaneet afrikkalaiset hautajaisrituaalit, joissa ruumista kosketellaan. Tauti tarttuu myös kuolleesta ruumiista. Sairastuneista osa vuotaa verta, ja tauti leviää veren kautta. Tautia on levittänyt afrikkalaisissa sairaaloissa injektioneulojen ja -ruiskujen uudelleenkäyttö.
Virusviljelynäytteet ovat hengenvaarallisia, ja ebola onkin tarttunut myös laboratorio-onnettomuuksissa.
Oireet
Ebolan itämisaika on noin 2–21 päivää. Oireet alkavat yleensä äkillisellä korkealla kuumeella, voimattomuudella, mahakivulla, kurkkukivulla, päänsäryllä ja lihassäryllä. Taudin edetessä oireisiin liittyvät oksentelu, ripuli, erilaiset ihottumat, nivelsärky ja sisäelinten vauriot. Taudin loppuvaiheissa voimistuu sisäinen ja ulkoinen verenvuoto, joka usein juuri aiheuttaa kuoleman. Taudin puhkeamisesta kuolemaan tai tervehtymiseen kuluu tyypillisesti 6–10 päivää.
Loppuvaiheessa potilas saattaa saada voimakkaita epileptisiä grand mal -kouristuskohtauksia. Tällöin ravistuksen seurauksena uhri saattaa levittää tautia ympärillä oleviin eläviin olentoihin.
Hoito
ZMapp-lääke on reesusmakakikokeissa tehonnut kaikkiin kokeessa olleisiin 18 apinaan. Lääke on sama, jota annettiin kahdelle amerikkalaiselle avustustyöntekijälle, jotka sitten toipuivat. Kahteen muuhun se ei tehonnut.
Elokuussa 2019 julkaistujen tietojen mukaan Kongossa tehdyissä lääkekokeissa kuolleisuus väheni 6–11 prosenttiin. Hoidossa käytettävät vaihtoehtoiset vasta-aineet Regn-EB3 ja mAb-114 annetaan sairastuneelle tiputuksessa. Näiden lääkkeiden tultua käyttöön aiemmista lääkkeitä (Zmapp ja Remdesvir) voidaan WHO:n mukaan luopua.
Rokotteet
Alun perin Kanadan Kansallisen mikrobiologialaboratorion mm. Yhdysvaltain kansallisen hallinnon rahoituksella kehittämä rVSVΔG-ZEBOV-GP-rokote ebolaviruksen Zaire-kantaa vastaan on hyväksytty Euroopan unionissa marraskuussa 2019 ja USA:ssa joulukuussa 2019. Sitä markkinoi Merck-yhtiö tuotenimellä Ervebo.
Kaksiosainen yhdistelmärokote Zabdeno + Mvabea hyväksyttiin Euroopan unionissa heinäkuussa 2020. Ensin annetaan ruiskeena annos Ad26.ZEBOV-GP (tuotenimi Zabdeno), ja 8 viikon kuluttua annos MVA-BN-Filo (tuotenimi Mvabea).
Taudin alkuperä
Ebola on saanut nimensä löytöpaikkansa, keskisessä Afrikassa sijaitsevan Ebolajoen mukaan. Ebolan varsinaista syntyhistoriaa ei ole kuitenkaan vielä tunnistettu. Monista arvauksista muun muassa Kitumin luolaa Kenian ja Ugandan rajalla on epäilty sekä Ebolan että sen sukulaisen Marburg-viruksen alkulähteeksi. Viittauksia on levittänyt etenkin Richard Prestonin jännityskirja Tappajavirus (1994). Kiinnostusta tautia kohtaan lisää taudin dramaattisuuden lisäksi se, että filovirukset eivät todennäköisesti ole ihmisen eikä myöskään apinoiden viruksia. Niiden luonnollista isäntää ei ole löytynyt. Epäilyksen alla ovat hedelmälepakot ja jyrsijät, on jopa pohdittu, onko luonnollinen isäntä eläinkunnan vai kasvikunnan puolella.
Esiintyminen
Ensimmäisten ebolatapausten on jälkikäteen havaittu ilmenneen 1972 Kongossa. Tapaukset tulkittiin keltakuumeeksi.
Ebolavirus löytyi, kun Mabalo Lokela tuotiin 5. syyskuuta 1976 verenvuotokuumeessa Yambukun lähetyssairaalaan. Pian tautiin sairastui Lokelan lähipiiriä ja sitten sairaalan henkilökuntaa, joka ei aluksi osannut suojautua potilaan vereltä. Tautia tarttui myös sairaalan muihin potilaisiin. Tautia epäiltiin aluksi malariaksi, ja potilaille annettiin kiniiniä. Samaan aikaan levisi Sudanissa puuvillatehtaan työntekijöiden keskuudesta ebolaepidemia, jossa sairastui 284 ja kuolleisuus oli 53 prosenttia. Vaikka epidemiat sattuivat samaan aikaan, niiden aiheuttajina olivat selvästi eri viruskannat.
Ebolaa on esiintynyt ihmisissä Kongossa vuosina 1976, 1995, 2003, 2008–2009 ja 2012 Gabonissa 1994, 1995 ja 1996, Ugandassa 2000, 2007–2008, 2011 ja 2012, Sudanissa 2004, Angolassa 2005 sekä Guineassa, Sierra Leonessa ja Liberiassa 2014. Uusi virusmuunnos, ebolavirus ebola ivory coast (TAFV), tunnistettiin yhdestä sairastuneesta Norsunluurannikolla vuonna 1994. Vuonna 2003 kuoli Etoumbissa Kongon tasavallassa 120 ihmistä. Vuoden 2012 Kongon ebola-aaltoon mennessä ebolavirukseen varmistetuista 2 387 sairastuneesta on kuollut 1 590, joten kuolleisuus on noin 66,6 prosenttia sairastuneista.
Ebolaepidemia 2014
Länsi-Afrikan epidemia alkoi Guineassa joulukuussa 2013 melko lähellä Liberian ja Sierra Leonen rajaa, kun syrjäisellä seudulla kaksivuotias poika Emile sairastui siihen ja kuoli. Tauti kierteli Guinessa helmi-maaliskuuhun asti, ennen kuin se tunnistettiin ebolaksi. Huhtikuun alussa tautiin oli sairastunut noin 80 ihmistä muutamalla alueella.
Ensi kertaa taudin historiassa sitä tavattiin vuonna 2014 laajalti Länsi-Afrikassa. Tauti levisi muutamassa kuukaudessa laajemmaksi kuin yksikään aiempi ebolaepidemia. Kun tauti oli aiemmin levinnyt maaseudun syrjäkylissä, se levisi nyt suuriin kaupunkeihin. Tautiin kuoli lokakuun 2014 alkuun mennessä noin 4 000 ihmistä Länsi-Afrikassa, lähinnä Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Eniten kuolleita oli silloin Liberiassa. CDC:n raportissa esitettiin arvio, että tauti leviäisi Länsi-Afrikan suuriin asutuskeskuksiin muutamassa kuukaudessa ja tarttuisi tammikuun 2015 loppuun mennessä yli miljoonaan.
Ebola levisi niin laajalle muun muassa myöhäisen reagoinnin, väestön vähäisen ebolatietämyksen ja voimavarojen puutteen takia. Viranomaistiedotus ja valistus esimerkiksi sairastuneiden sukulaisten hoitamisesta ja ohjeistus epäiltyjen sairaiden sairaaloihin tuomisesta oli puutteellista. Ohjeita jaettiin vasta kuukausien päästä. Yhteisöllinen oppiminen ja suojautuminen osoittautuivat tilanteessa merkittäviksi sairauden leviämistä estäviksi tekijöiksi.
Ebola-alueella yritettiin estää taudin leviämistä muun muassa karanteenein ja rajoja sulkemalla.
Syys-lokakuun vaihteessa 2014 tauti alkoi herättää maailmanlaajuista huolta. Syyskuussa muun muassa Yhdysvallat ja YK:n turvallisuusneuvosto julistivat taudin turvallisuusuhaksi. Muutamia ebolatapauksia ilmeni lokakuun alussa Yhdysvalloissa, Espanjassa ja Makedoniassa. Espanjassa ja Yhdysvalloissa tauti tarttui sairaaloissa ebolapotilaista heitä hoitaneisiin. Ebolan pelättiin alkavan levitä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Muun muassa Britanniassa harjoiteltiin ebolan vastaisia toimia epidemian varalta. Lääkärit ilman rajoja -järjestön mukaan maailmaa uhkasi ebolapandemia. Toisaalta monet asiantuntijat kiistivät laajan epidemian mahdollisuuden länsimaissa ja arvioivat ebolan olevan enemmän uhka köyhissä maissa. Monet länsimaat aloittivat kuumeen mittaamisen niille lentomatkustajille, joiden matkustushistoria oli epäilyttävä. Suomessa ulkoministeriö suositteli välttämään matkustamista Liberiaan, Sierra Leoneen ja Guineaan.
Ebolaepidemia 2018
Kongon demokraattisessa tasavallan koillisosissa ainakin Pohjois-Kivun ja Iturin maakunnissa puhkesi loppukesällä 2018 ebolaepidemia, jota pidetään historian toiseksi pahimpana. Tautiin sairastui 7. huhtikuuta 2019 mennessä yli 1 150 ihmistä, ja kuolleita oli yli 730. Väestön luottamus avustustyöntekijöihin meni, kun käyttöön oli otettu pakkokeinoja. Sairastuneet eivät enää hakeutunet hoitoon.
2021
Vuonna 2021 ebolavirus levisi jälleen Länsi-Afrikan Guineassa ja Kongossa. Viruksen arveltiin piilotelleen aiemmasta epidemiasta selvinneiden potilaiden elimistöissä oireita aiheuttamatta mutta tartuntakykyisenä jopa viiden vuoden ajan ennen uuden epidemian alkua. Tätä ennen viruksen oli havaittu säilyneen potilaan elimistössä parhaimmillaan 531 päivän ajan.
Immuniteetti
Gabonissa tehdyssä tutkimuksessa tutkittiin 4 000 ihmisen verinäytteet, ja tutkituista peräti 15,3 prosentilta löydettiin ebolaviruksen vasta-aineita. Tutkituista moni asui alueilla, joilla ei ollut koskaan ollut ebolaepidemiaa. Metsäisillä alueilla vasta-aineita löytyi eräissä kylissä jopa kolmannekselta tutkituista. Kun otetaan huomioon Gabonin asukasmäärä (1,5 miljoonaa), yksistään tässä valtiossa voi arvioida ebolavasta-aineita löytyvän yli 200 000 ihmiseltä. Epäselvää on yhä, onko näin moni sairastanut ebolatartunnan oireettomasti vai mistä vasta-aineet ovat peräisin. Koska ebolavirukseen on kuollut epidemioissa yhteensä vain muutama tuhat ihmistä, taudin kuolleisuuslukuja arvioitaessa on huomioitava mahdollisuus, että moni sairastaa ebolaviruksen tietämättään eikä kirjaudu sairastaneiden määrään. Raportoimattomia ebolatapauksia on myös luultavasti sattunut syrjäseuduilla muulloinkin.
Ebola eläimissä
Ebola aiheuttaa verenvuotokuumeen myös monissa muissa nisäkkäissä. Tautia on havaittu muun muassa simpansseissa, gorilloissa, muissa kädellisissä, hedelmälepakoissa, piikkisioissa, sioissa ja sukeltaja-antiloopissa. Ebolaa on löytynyt eläimistä muualtakin kuin Afrikasta, muun muassa Bangladeshista ja Filippiineiltä.
Yksi ebolalaji, ebola reston (RESTV), on aiheuttanut havaittuja epidemioita ainoastaan apinoissa. Taudin aiheuttaneet apinat on tuotu Filippiineiltä, ja ebolaepidemiat on havaittu karanteenilaitoksessa Yhdysvalloissa Virginian Restonissa ja Texasin Pennsylvaniassa sekä Italiassa Sienassa. RESTV on myös sairastuttanut sikoja Kiinassa ja Filippiineillä.
Ensimmäinen tunnettu ebolan leviäminen ebolaan kuolleen eläimen ruumiista tapahtui Norsunluurannikolla 1994, jolloin ebola Iiory coast -virus (TAFV) havaittiin. Se tarttui ruumiinavausta simpanssille tehneeseen tutkijaan, joka sairastui viikon kuluttua kuumetautiin mutta parani. Myöhemmin on osoitettu useita kertoja epidemian saaneen alkunsa villieläimen, yleensä kädellisen, ruhon kanssa tekemisissä olleesta ihmisestä.
Sun Eater
Sun Eater on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Job for a Cowboyn neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 11. marraskuuta 2014 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on tyyliltään edellisiä albumeita progressiivisempi, hidastempoisempi ja melodisempi.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 115.
Vastaanotto
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Metal Injectionin Nate antoi albumille arvosanan 8/10. Hän sanoi albumin tahdittavan itsensä hyvin, ja yhtyeen ottavan selvää pesäeroa perinteiseen death metal -musiikkiin antamalla musiikkiin aiempaa progressiivisempaa aspektia. Niin ikään Imperiumin Tuomo Hohtari piti albumia yhtyeen uutena alkuna, ja kehui tyylipuhtaan death metalin vaihtamista hidastempoisempaan, raskaaseen, synkkään ja kunnianhimoisempaan, melodiseen tyylisuuntaan. Kaaoszinen Vilma Ala-Koukkari antoi albumille arvosanan 9/10. Hän sanoi hitaan tyylisuunnan jättävän molemmille tyylilajeille tilaa, ja piti sitä modernin death metalin merkkiteoksena.
Kokoonpano
+
Cristian Ansaldi
Cristian Daniel Ansaldi (s. 20. syyskuuta 1986 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa venäläistä FK Zenitiä. Hän voi pelata sekä oikeana että vasempana laitapuolustajana.
Johan Kelhälä
Johan (Juho) Kelhälä (20. tammikuuta 1766 – 6. kesäkuuta 1840 Pattijoki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Cristian Ansaldi
Seurajoukkueura
Ansaldi on argentiinalaisen Newell's Old Boysin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa seuran edustusjoukkueessa vuonna 2006. Ansaldi siirtyi vuonna 2008 venäläiseen Rubin Kazaniin. Seuran riveissä hän voitti Venäjän liigamestaruuden kahdesti, vuosina 2008 ja 2009. Viiden Kazanissa vietetyn vuoden jälkeen Ansaldi siirtyi pietarilaiseen Zenitiin. Elokuussa 2014 hänet lainattiin Atlético Madridiin.
Johan Kelhälä
Lautamies Johan Simonpoika Kelhälä edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Oulun läänin Salon (Saloisten) kihlakunnan tuomiokuntaa.
Cristian Ansaldi
Maajoukkueura
Ansaldi on edustanut Argentiinaa A-maajoukkuetasolla kolme kertaa. Hän teki maajoukkuedebyyttinsä marraskuussa 2009 Espanjaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa.
Intia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Intia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen ainoat mitalistit ovat pituushyppääjä Anju Bobby George ja keihäänheittäjä Neeraj Chopra. George voitti pronssia Pariisissa 2003 ja Chopra hopeaa Eugenessa 2022. Anju Bobby George sijoittui lisäksi neljänneksi Helsingissä 2005. Kiekonheittäjä Vikas Gowda sijoittui seitsemänneksi Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013. Pituushyppääjä Mayookha Johny sijoittui kahdeksanneksi Daegussa 2011. Estejuoksija Lalita Babar sijoittui kahdeksanneksi Pekingissä 2015. Dohassa 2019 Intian joukkue (joukkueessa Yahiya Muhammed Anas, Velluva Koroth Vismaya, Jisna Mathew, Noah Nirmal Tom) sijoittui seitsemänneksi 4 × 400 metrin sekaviestissä ja keihäänheittäjä Annu Rani sijoittui kahdeksanneksi. Eugenessa 2022 seitsemänneksi sijoittuivat pituushyppääjä Sreeshankar ja keihäänheittäjä Annu Rani. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita Intialla ei ole.
Kemin työväentalo
pienoiskuva|Kemin vanha työväentalo 10.10.1944, valokuvannut sot.virk. Vilho Uomala pienoiskuva|Kemin vanha työväentalo ennen vuotta 1939 Kemin työväentalo sijaitsee Kemin kaupungin keskustassa.
Historia
Kemin työväenyhdistys on perustettu vuonna 1887. Kari Silvennoisen toimittamassa historiikissa vuodelta 1969 kerrotaan yhdistyksen vaiheista vuosilta 1887–1967.
Kemin ensimmäinen työväentalo oli rakennettu vuonna 1903. Tämä talo paloi vuonna 1954. Uuden työväentalon on piirtänyt Ermola, rakennuspiirustukset on tehnyt G. Riskula vuosina 1954–1955. Uuden talon avajaisia vietettiin huhtikuussa 1955. Lopullisesti talo valmistui vuonna 1956. Talkootunteja kertyi 120 000. Osittain taloa rakennettiin myös palkkatyövoimalla.
Rakennus
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö sekä kahden huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla
Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa, urheiluharjoituksia ja juhlia. Sitä on myös vuokrattu ulkopuolisille.(1982)
Eddy Arnold
Richard Edward ”Eddy” Arnold (15. toukokuuta 1918 – 8. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen kantrilaulaja.
Arnold on kelpuutettu Hollywood Walk of Fameen ja Country Music Hall of Fameen. Hän julkaisi uransa aikana lukuisia listaykköshittejä, kuten ”Cattle Call”, ”Just Call Me Lonesome”, ”Make the World Go Away”, ”Lonely Again” sekä ”Then You Can Tell Me Goodbye”.
Vuonna 2000 Arnoldille myönnettiin Yhdysvaltain National Medal of Arts. Hän kuoli toukokuussa 2008 juuri ennen kuin olisi täyttänyt 90 vuotta.
Vuonna 2011 Arnoldin single ”Make the World Go Away” (1965) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Pohjoinen Baskimaa
thumb|Pohjoisen Baskimaan kartta. Pohjoinen Baskimaa ( tai Ipar Euskal Herria), myös Ranskan Baskimaa, käsittää Baskimaan pohjoiset, Ranskan puolella sijaitsevat osat. Se koostuu Pyrénées-Atlantiquesin departementissa sijaitsevista Basse-Navarren, Labourdin ja Soulen historiallisista maakunnista.
Alueella toimii poliittinen liike, joka ajaa departementin jakamista kahtia, Baskimaan departementtiin (Pays Basque) ja Béarnin entisen provinssin käsittävään osaan. Ranskan Baskimaassa toimii baskien Abertzaleen Batasuna -puolue sekä puolisotilaallinen baskien itsenäisyyttä ajava Iparretarrak-järjestö.
Turning Torso
Turning Torso on Ruotsin etelärannikolla Malmön Västra Hamnenin kaupunginosassa sijaitseva 54-kerroksinen ja 190 metriä korkea asuinrakennus. Sen on suunnitellut espanjalainen Santiago Calatrava. Turning Torso oli Pohjoismaiden korkein rakennus vuoteen 2022 saakka, jolloin Göteborgiin rakennettava Karlatornet ohitti sen. Turning Torso oli valmistuessaan Euroopan kolmanneksi korkein asuinrakennus. Rakennus valmistui marraskuussa 2005.
Rakennuksen erikoisuutena on se, että sen runko kiertyy 90 astetta akselinsa ympäri matkalla maasta ylimpään kerrokseen. Rungon jäykisteenä on kaareutuva ulkopuolinen teräsristikkorakenne.
Rakennuksen alimmissa kerroksissa on toimistotilaa ja ylemmissä sekä asuntoja että yhteisiä tiloja. Rakennuttaja ja omistaja on yli puolen miljoonan jäsenen vuokra-asunto-osuuskunta HSB. Rakennus näkyy kirkkaalla ilmalla Kööpenhaminaan saakka.
Amenemhet IV
Amenemhet IV (joskus myös Amenemhat) oli muinaista Egyptiä 12. dynastian aikaan vuosina 1799–1787 eaa. (tai 1786–1777 eaa.) hallinnut faarao. Hän jakoi valtaistuimen isänsä Amenemhet III:n kanssa ensimmäisinä hallitusvuosinaan.
Manethon mukaan Amenemhet hallitsi vain kahdeksan vuotta. Torinon papyrus taas ilmoittaa hänen hallitusajakseen 9 vuotta, 3 kuukautta ja 27 päivää.
Amenemhet IV on luultavasti Amenemhet III:n poika (mahdollisesti pojan poika). Hänen äitinsä nimeä ei tiedetä ja tämä saattoikin olla jo kuollut Amenemhet IV:n noustessa valtaan. Amenemhet III:n pitkän hallituskauden vuoksi, Amenemhet IV oli jo hyvin vanha noustessaan faaraoksi (lyhyt hallitusaika puoltaa tätä näkemystä). Amenemhetillä ei ollut miespuolisia jälkeläisiä ja häntä valtaistuimelle seurasikin hänen sisarpuolensa (mahdollisesti täti) Sobekneferu, joka saattoi olla myös hänen vaimonsa.
Amenemhetin hallituskaudesta tiedetään hyvin vähän, mutta löytyneiden kirjoitusten pohjalta voidaan päätellä hänen pitäneen sotajoukkoja Nubiassa (Senusret III:n valtaamat alueet), kuitenkaan laajentamatta Egyptin rajoja.
Mazgunassa sijaitseva pyramidin katsotaan olevan Amenemhetin rakennuttama, vaikka vuonna 1910 tehdyissä kaivauksissa ei löydetty mitään merkkiä pyramidin omistajasta. Pyramidin ajoitus perustuukin täysin tyylillisiin seikkoihin, eikä siksi ole välttämättä paikkansapitävä. Amenemhetin tiedetään rakennuttaneen isänsä aloittaman temppelin loppuun Medinet Maadissa. Lisäksi hän rakennutti pienen temppelin Qasr el-Saghaan.
Amenemhet oletetaan olevan haudattuna Mazgunan pyramidiin, mutta koska paikalla suoritetuissa kaivauksissa ei ole löytynyt mitään todisteita tästä, ei oletusta voida pitää ollenkaan varmana.
American Airlinesin lento 383 (2016)
American Airlinesin lento 383 oli American Airlinesin Yhdysvaltain sisäinen reittilento Chicagon O’Haren lentoasemalta Miamin kansainväliselle lentoasemalle. Boeing 767-300ER -matkustajakoneen moottori hajosi lentoonlähdössä 28. lokakuuta 2016 aiheuttaen vakavan tulipalon. Miehistö onnistui keskeyttämään nousukiidon, minkä jälkeen kaikki koneessa olleet saatiin evakuoitua. Onnettomuudessa loukkaantui 20 henkilöä. Onnettomuuskone todettiin myöhemmin korjauskelvottomaksi.
Koneesta irronnut metalliosa, jonka uskottiin olevan peräisin hajonneesta moottorista, syöksyi noin kilometrin päässä kentältä sijaitsevan UPS:n rakennuksen katon läpi. Irronnut osa ei aiheuttanut vammoja kenellekään rakennuksessa olleelle.
Vaasan Rykmentti 1. pataljoona
'''Vaasan rykmentin 1. pataljoona''' oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkäriluutnantti Carl Nordensvan.
Joukko-osastot
Päällikkö: jääkäriluutnantti Yrjö Könni (toimi myös pataljoonan adjutanttina). Päällikkö: jääkäriluutnantti Gabriel Viitaharju. Päällikkö: E. Vainio. Päällikkö: jääkäriluutnantti Pekka Heikka.
Monacon Grand Prix 2021
Monacon Grand Prix 2021 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2021) oli Formula 1 -kauden 2021 viides osakilpailu, joka ajettiin 23. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa.
Vapaat harjoitukset
Ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Ferrarin Charles Leclerc pystyi ajamaan vain muutaman kierroksen, kunnes joutui keskeyttämään vaihdelaatikkovikaan. Alpinen Fernando Alonson auto osui seinään harjoitusten aikana, mutta hän pystyi jatkamaan varikolle ja tilanteesta otettiin virtuaalinen turva-auto radalle. Red Bullin Sergio Pérez oli ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein ennen Ferrarin Carlos Sainzia ja tallikaveri Max Verstappenia.
Toisissa vapaissa harjoituksissa Red Bullilla oli vaikeuksia, kun Verstappen valitti auton aliohjautuvuudesta ja Pérez puolestaan ei pystynyt ajamaan kahdeksatta sijaa paremmin. Aston Martinin Sebastian Vettelin harjoitukset vaikeutuivat, kun hän sai yllättäen silmävaurion harjoitusten puolivälissä kesken aika-ajokierrosten harjoittelemisen. Osion aikana koettiin myös kolaritilanteita, kun Haasin Mick Schumacher aiheutti radalle punaiset liput osuttuaan Massenet-mutkan ratareunaan, ja AlphaTaurin Yuki Tsunoda osui uima-allasalueen ratavalleihin viettäen suurimman osan ajasta varikolla. Mercedeksen Valtteri Bottas ei ollut tyytyväinen autonsa ajettavuuteen hitaissa mutkissa ja rengaslämpöihin. Leclerc oli toisten vapaiden harjoitusten nopein ennen Sainzia ja Mercedeksen Lewis Hamiltonia.
Verstappen oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein ennen Sainzia ja Leclerciä. Kolmansien vapaiden harjoitusten aikana radalle otettiin kahdesti punaiset liput, kun Williamsin Nicholas Latifi kolaroi radan Uima-allas-mutkassa, ja Schumacher puolestaan menetti autonsa takaosan hallinnan kolaroiden Kasino-mutkassa harjoitusten viimeisten hetkien aikana.
Aika-ajot
Aika-ajojen ensimmäisessä osiossa Schumacher ei osallistunut, koska hänen autonsa vaurioitui pahoin kolmansien vapaiden harjoitusten aikana. Hamiltonilla oli vaikeuksia löytää ajotuntumaa, minkä hän sai ajettuaan neljätoista kierrosta ja pääsi jatkoon. Williamsin George Russell puolestaan onnistui ajamaan itsensä jo viidennen kerran jatkoon aika-ajoissa.
Aika-ajojen toisessa osiossa Aston Martinin Lance Stroll osui autonsa eturenkaalla ratavalliin eikä päässyt jatkoon. Alfa Romeo Racingin Antonio Giovinazzi ajoi yhden uransa parhaimmista aika-ajokierroksista ja pääsi jatkoon, mikä oli samalla tallille ensimmäinen pääsy aika-ajojen viimeiseen osioon kauden aikana.
Aika-ajojen viimeisessä osiossa paalupaikasta taistelivat Ferrarin kuljettajien lisäksi myös Verstappen ja Bottas. Aika-ajojen ratkaisevin hetki koettiin, kun Leclerc kolaroi ja aiheutti radalle punaiset liput, minkä seurauksena muut kuljettajat eivät pystyneet parantamaan aikakierroksiaan. Leclerc ajoi paalupaikalle ennen Verstappenia ja Bottasta. Vaurioituneen vaihdelaatikkonsa vuoksi Leclerc tosin joutui tuomariston tutkittavaksi, mutta hän sai pitää paalupaikkansa.