cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spiel des Jahres
Spiel des Jahres on saksalainen palkinto lautapeleille. Spiel des Jahres -palkinto perustettiin vuonna 1978 palkitsemaan parhaiten suunniteltuja lautapelejä. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 1979.
Vuodesta 1989 lähtien lastenpeleille on ollut oma palkintokategoriansa (Kinderspiel des Jahres) ja vuodesta 2011 alkaen myös monimutkaisemmille ja pitkäkestoisemmille peleille, jotka soveltuvat ennen kaikkea lautapeliharrastajille (Kennerspiel des Jahres). Aiemminkin tällaiset pelit saattoivat saada erilaisia erikoispalkintoja, kuten Agricola vuonna 2008 ja Die Tore der Welt vuonna 2010.
Arviointikriteerit
Kriteerit ovat:
Val-de-Grâce
thumb|Val-de-Grâce thumb|Val-de-Grâce
Val-de-Grâce on sotilassairaala Pariisin viidennessä arrondissementissa.
Val-de-Grâcen kirkko rakennettiin Ranskan kuningattaren Anna Itävaltalaisen käskystä. Kun Annan ja Ludvig XIII:n poika Ludvig XIV syntyi, Anna päätti rakennuttaa Neitsyt Marian ylösnousun kunniaksi benediktiinikonventin kohdalle kirkon. Kirkko vihittiin 1. huhtikuuta 1645.
Val-de-Grâcen suunnittelivat ranskalaiset barokkiarkkitehdit François Mansart ja Jacques Lemercier. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1645 ja päättyivät 1667.
Val-de-Grâcesta tuli Ranskan vallankumouksen aikana sairaala ja kirkko kärsi vandalismista. Vallankumouksen jälkeen Val-de-Grâcesta tehtiin sotilassairaala.
Nykyään Val-de-Grâcen vanha puoli toimii hallinto- ja opetuskäytössä. Lääkäriopisto École d’application du Service de santé des armées’n koulu sijaitsee Val-de-Grâcen itäisellä alueella. Nykyinen toiminnassa oleva sairaala rakennettiin 1970-luvun alussa ja se valmistui vuonna 1979.
Sairaalassa on noin 350 vuodepaikkaa. Sairaala on ollut pitkään paitsi sotilassairaala, myös yleinen sairaala. Ranskan hallituksen ministerit ja virkamiehet saavat sairaalahoitonsa Val-de-Grâcessa.
Napoleonin henkilääkärin Dominique Jean Larreyn patsas sijaitsee sairaalan aukiolla. Sen suunnitteli kuvanveistäjä David d’Angers vuonna 1843.
Osa Val-de-Grâcesta on museona.
Gortyn
Gortyn (, myös Gortyna,, Gortys, ) oli minolaisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee siitä nimensä saaneessa Górtynan kunnassa Ágioi Dékan kylän kupeessa Messarán tasangolla Kreetan saaren keskivaiheilla, 45 kilometriä pääkaupunki Iraklionista etelään.
Historia
Gortynin asutus syntyi viimeistään neoliittisella kivikaudella noin 3000 eaa. Varhaisimmat löydökset ovat kaupungin akropoliin eli linnavuoren alueelta. Gortynin kaupungin ensimmäistä kukoistuskautta oli myöhäisminolainen kausi noin 1600–1100 eaa. Tuolta ajalta paikalta on löydetty muun muassa huvilan ja pyhäkön jäänteet.
thumb|left|240px|Gortynin Odeion eli teatteri. Antiikin aikana Gortynia asuttivat doorilaiset. Akropolis linnoitettiin geometrisella kaudella 900–600 eaa. Arkaaiselta kaudelta hellenistiselle kaudelle 200–100-luvuille eaa. saakka Gortyn oli yksi Kreetan merkittävimmistä kaupunkivaltioista. Siellä kirjoitettiin Gortynin lait, jotka ovat varhaisimpia esimerkkejä kirjoitetuista laeista antiikin Kreikassa.
Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Gortyn syrjäytti Faistoksen Messarán alueen keskuksena. Kreetan jouduttua Rooman valtakunnan osaksi vuonna 67 eaa. Gortynista tehtiin Kreetan ja Kyrenaikan käsittäneen Creta et Cyrenen provinssin pääkaupunki. Näin se syrjäytti Knossoksen koko Kreetan keskuksena. Kyrenaikaan kuului osia Pohjois-Afrikasta, muun muassa nykyistä Libyaa. Aika ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. 400-luvulle jaa. oli Gortynin suurinta kukoistuskautta. Enimmillään kaupungissa on arvioitu olleen noin 300 000 asukasta.
Asemansa vuoksi Gortynistä tuli myös Kreetan varhaiskristillisyyden keskus. Apostoli Titus saarnasi siellä ensimmäisellä vuosisadalla. Vuonna 250 Kreetan kymmenen marttyyriä teloitettiin kaupungissa. Varhaisbysanttilaisena aikana kaupunki oli piispanistuin. Sinne rakennettiin Pyhälle Titukselle (Ágios Títos) omistettu basilikakirkko. Akropolis linnoitettiin uudelleen 600-luvulla. Kaupunki kärsi suuria vaurioita maanjäristyksessä vuonna 796. Vuonna 824 arabit tuhosivat Gortynin ja se menetti asemansa saaren keskuksena Iraklionille.
Gortyn oli yksi ensimmäisiä Kreetalla tutkittuja arkeologisia alueita aikana, jolloin minolaisen kulttuurin kohteita ei vielä oltu löydetty. Alueen ensimmäiset arkeologiset tutkimukset suoritti Federico Halbherr vuonna 1884. Hän löysi tuolloin mm. kiveen hakatut Gortynin lait. Myös myöhemmät arkeologiset kaivaukset alueella ovat pääosin italialaisten suorittamia. Suurta osaa laajasta roomalaisaikaisesta kaupungista ei ole edelleenkään kaivettu.
Rakennukset ja löydökset
Gortynin arkeologinen alue on suurikokoinen ja siihen kuuluu muun muassa akropolis; sen juurella oleva yleisölle maksullinen alue, joka pitää sisällään muun muassa Odeionin; sekä laaja raunioalue näiden eteläpuolella. Suuri osa löydetyistä esineistä on Iraklionin arkeologisessa museossa.
thumb|right|240px|[[Gortynin lait sisältävä uudelleenkoottu lakitekstiseinä.]] thumb|right|240px|Praetoriumin raunioita. thumb|right|240px|Apollonin temppelin alttari. thumb|right|240px|Pyhän Tituksen kirkon rauniot. Akropolis
Akropolis eli linnavuori sijaitsee arkeologisen alueen luoteisosassa (35.06583°N, 24.94472°W). Se oli linnoitettu ja siellä oli muun muassa kaupungin suojelijan Athene Poliukhoksen temppeli. Paikka on ollut asutettu yhtämittaisesti 6000-luvulta eaa. 900-luvulle jaa.
Odeion
Odeion eli puoliympyränmuotoinen teatteri sijaitsee akropoliin juurella (35.06306°N, 24.94694°W). Se oli alun perin ekklesiasterion tai buleuterion (bulen eli neuvoston kokoontumispaikka tai oikeusistuin) ja muutettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa. roomalaiseksi teatteriksi. Teatteri on varustettu marmori-istuimin ja -lattioin ja se on alun perin ollut katettu. Odeionista on löydetty Euroopan vanhin säilynyt kirjoitettu lakiteksti, kiveen hakatut Gortynin lait. Lakiteksti on kirjoitettu noin vuonna 480–450 eaa. alun perin buleuterionin kiviin, jotka on myöhemmin käytetty uudelleen Odeionia rakennettaessa. Nykyisin lakitaulut on koottu yhteen ja ne ovat katetussa uudisrakennuksessa Odeionin laidalla.
Pyhän Tituksen basilika
Pyhän Tituksen basilikakirkon rauniot sijaitsevat alueen eteläosassa kirkosta nimensä saaneen Mitrópolin kylän pohjoislaidalla (35.05889°N, 24.94611°W). Kirkko on ollut omistettu Kreetan kirkon perustajalla apostoli Titukselle. Ensimmäinen basilika rakennettiin 400- tai 500-luvulla ja tuhoutui 600-luvun alussa. Tämän jälkeen se rakennettiin uudelleen, mutta se tuhoutui maanjäristyksessä jo vuonna 670. Kirkko toimi piispanistuimena ja se on ollut koko Kreikan suurimpia. Nykyisin basilikan rauniot halkaisee saaren etelärannikolle johtava tie.
Pyhän Tituksen kirkko
Pienempi Pyhän Tituksen kirkko sijaitsee arkeologisen alueen laidalla Odeionin eteläpuolella (35.06222°N, 24.94694°W). Ei tiedetä, kenelle pyhälle kirkko on alun perin ollut omistettu. Suuremman basilikakirkon tuhouduttua pienempi kirkko muutettiin piispanistuimeksi ja omistettiin uudelleen Pyhälle Titukselle. Kirkko on ollut kolmilaivainen basilika. Suuri osa kirkosta tuhoutui maanjäristyksessä 700-luvulla. Jäljelle jäänyt osa on omistettu Neitsyt Marialle (Panagía Kerá).
Praetorium
Apollonin temppeli
Apollonin temppelin rauniot sijaitsevat lähellä Praetoriumia (35.05944°N, 24.95°W). Temppeli oli pakanallisena aikana kaupungin uskonnollisen elämän keskus. Se oli rakennettu alun perin 600-luvulla eaa. ja koki myöhemmin useita muutoksia. Temppelin raunioiden itäpuolella sijaitsevat porrastetun Apollonin alttarin jäänteet.
Egyptiläisten jumalten temppeli
Egyptiläisten jumalten temppelin rauniot sijaitsevat Apollonin temppelin lähellä. Se oli omistettu Isikselle, Serapikselle ja Hermes-Anubikselle, ja se on ollut Kreetan ainoa vastaava temppeli. Temppeli on rakennettu hellenistisenä aikana 300-luvun ja ensimmäisen vuosisadan eaa. välisenä aikana, jolloin egyptiläisten jumalten palvonta sai suosiota Kreikassa.
Nymfaion
Nymfaion eli nymfeille omistettu lähdekaivo sijaitsee Praetoriumin alueella basilikarakennuksen pohjoispuolella. Se oli rakennettu marmorista ja siihen liittyi vesisäiliö, jonka tehtävänä oli Praetoriumin vesihuollon takaaminen.
Plataanipuu
Arkeologisen alueen pohjoisosassa sijaitsee poikkeuksellisesti ikivihreä plataanipuu, joka on yhdistetty kreikkalaisen mytologian kertomuksiin alueen historiasta.
Mytologia
Kreikkalaisessa mytologiassa ylijumala Zeus kantoi prinsessa Europan härän muodossa Kreetalle, jossa he rantautuivat Mátalassa. Sieltä he jatkoivat Gortyniin, jossa Zeus makasi Europan vuorilta hakemansa plataanin juurella. Plataanista tuli ikivihreä ja kuolematon ja kerrotaan, että se kasvaisi Gortynissa edelleen.
Mytologiassa Gortyn sai nimensä Faistoksen kuningas Rhadamanthyksen pojasta Gortynista. Toisen version mukaan kaupungin perusti tegealainen Gortys.
Abel Ferrara
Abel Ferrara (s. 19. heinäkuuta 1951 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja näyttelijä, jonka tunnettuja ohjauksia ovat Koston enkeli (1981), New Yorkin kuningas (1990) ja Paha poliisi (1992).
Ferrara syntyi New Yorkin Bronxissa italialais-irlantilaiseen perheeseen, joka muutti pian Peekskilliin Bronxista pohjoiseen. Hän opiskeli elokuvantekoa New Yorkin osavaltionyliopistossa (SUNY) Syracusessa, jossa hän ohjasi useita lyhytelokuvia. Opiskelujen jälkeen hän ohjasi pornoelokuvan 9 Lives of a Wet Pussy Cat (1976), jonka pääroolissa oli hänen silloinen tyttöystävänsä. Hänen varsinainen esikoiselokuvansa oli grindhouse-slasher The Driller Killer (1979), jossa hän myös näytteli pääosaa nimellä Jimmy Laine. Sitä seurasivat raiskauksen jälkeisestä kostosta kertova Koston enkeli (1981) ja strippareiden murhaajasta kertova Armoton kaupunki (1984), jonka pääosia näyttelivät Tom Berenger ja Melanie Griffith. Niiden jälkeen Ferrara siirtyi ohjaamaan televisiosarjoja, kuten parin jakson verran suosittua Miami Vicea.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1936
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut käytiin vuonna 1936 ilman Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisiin osallistuneita hiihtäjiä.
Abel Ferrara
Vuoden 1990 elokuvaa New Yorkin kuningas seurasivat muun muassa Harvey Keitelin kanssa tehdyt Paha poliisi (1992) ja Snake eyes – Käärmeensilmä (1993). Ferraran myöhempiä elokuvia ovat Hautajaiset (1996), Muistikatkoksia (1997) ja New Rose Hotel – tuomiopäivän salaliitto (1998).
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1936
Miehet 17 kilometriä
Joukkuekilpailun voitti Miehikkälän Vilkas. <br style="clear:both" />
Abel Ferrara
Myöhempinä vuosinaan Ferrara on asunut Roomassa, kärsinyt päihderiippuvuudesta ja kääntynyt katolilaisuudesta buddhismiin.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1936
Miehet 50 kilometriä
<br style="clear:both" />
Naiset 5 kilometriä
<br style="clear:both" />
Abel Ferrara
Ferrara on käyttänyt elokuviensa teossa myös aliasta Jimmy Laine.
Dagens Industri
Dagens Industri (lyhenteeltään DI) on ruotsalainen elinkeinoelämän aiheisiin keskittyvä sanomalehti. Se ilmestyy tabloid-koossa päivittäin, ja sen levikki on noin 118 300 kappaletta (kesäkuu 2006), ollen Ruotsin johtava talouslehti. Sanomalehden omistaa ruotsalainen perheomistuksessa oleva viestintäkonserni Bonnier AB. Lehden päätoimittajana toimii suomenruotsalainen Peter Fellman.
Lehti perustettiin vuonna 1976, ja alun perin se ilmestyi vain kaksi kertaa viikossa. 1983 se muutettiin viikossa viisi kertaa ilmestyväksi, ja vuonna 1990 sitä alettiin julkaista kuusi kertaa viikossa. Lehdellä on toimintaa Ruotsin lisäksi myös Itävallassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Venäjällä, Skotlannissa ja Sloveniassa.
Hirano-ku
Hirano-ku on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se on väkiluvultaan suurin ja pinta-alaltaan kolmanneksi suurin suuralue.
Hiranolla on pitkä ja värikäs historia. Se on ollut ympäröivän maaseudun keskus. Toisen maailmansodan jälkeen alueelle rakennettiin kerrostaloja ja väkiluku lähti nousuun.
Hiranossa sijaitseva Dainenbutsujin temppeli on buddhalaisen Yuzu Nembutsu -suuntauksen tärkein paikka.
Viiteavain
Viiteavain tai vierasavain on relaatiotietokannoissa käytetty tieto, jolla kahden eri tietokantataulun välillä toisiinsa liittyviin tietoihin viitataan. Tietojen välinen viittaus on viite-eheys. Taulussa voi esiintyä sama viiteavain useita kertoja kun sillä viitataan toisessa taulussa olevaan tietueeseen.
Femørenin metroasema
Femøren on Kööpenhaminan metron linjan M2 asema Sundbyøsterin kaupunginosassa Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema sijaitsee Amagerin saarella joukkoliikenteen maksualueella 3.
Femørenin asema on avattu vuonna 2007. Asemalta on lyhyt matka vuonna 2005 valmistuneelle Amager Strandparkin uimarannalle. Metrojunia liikennöi Kööpenhaminan keskustan kautta Vanløseen sekä vastakkaiseen suuntaan Kööpenhaminan lentoasemalle.
Aasian tiikerit
thumb|Aasian tiikerit punaisella
Aasian tiikerit, eli Aasian neljä tiikeriä tai Aasian lohikäärmeet, on yhteisnimitys Hongkongille, Singaporelle, Etelä-Korealle ja Taiwanille, joiden 1960-luvulla alkanut talouskehitys nosti ne nopeasti maailman edistyneimpien talouksien ja rikkaimpien maiden joukkoon. Hongkong ja Singapore ovat nykyisin maailman suurimpia finanssikeskuksia, ja Etelä-Korea ja Taiwan ovat tärkeitä autojen, elektroniikan ja tietotekniikan valmistajia. Maiden rakettimaisen nousun syinä ovat olleet niiden voimakas panostus vientiin, nopea teollistuminen, väestön korkea koulutustaso sekä korkea säästämisaste. Vuosien 1997 ja 2008 talouskriisitkään eivät olleet niille kohtalokkaita.
Taipalsaaren soutu
Taipalsaaren soutu on vuosittain Pien-Saimaalla, Taipalsaarella, Etelä-Karjalassa järjestettävä soututapahtuma. Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran 5. elokuuta 1979. Soudun järjestävä taho on urheiluseura Taipalsaaren Veikot ry. SM-arvo souduilla on ollut 1988, 1989, 1998, 2003, 2008 ja 2015.
Berliinin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Berliinin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta on katolinen hiippakunta koillis-Saksassa. Sen keskuspaikka on Berliini. Se perustettiin 13. elokuuta 1930 Berliinin hiippakuntana erottamalla se Wrocławin hiippakunnasta. 28. kesäkuuta 1972 hiippakunta koki laajoja aluemenetyksiä, kun siitä erotettiin kolme uutta hiippakuntaa, nimittäin Gorzówin hiippakunta, Koszalin-Kołobrzegin hiippakunta sekä Szczecin-Kamieńin hiippakunta. Berliinin hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi 27. kesäkuuta 1994.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 103 seurakuntaa, joihin kuului yhteensä 408 953 jäsentä. Nämä muodostivat 7,1% hiippakunnan alueen väestöstä.
Osakan akvaario
Akvaariossa esitellään Tyynenmeren tulirenkaan eri osien eläimistöä Etelämantereen pingviineistä koralliriuttojen perhoskaloihin ja syvän meren meduusoihin. Näyttely koostuu viidestätoista eri osia esittelevästä altaasta sekä yhdeksän metriä syvästä sylinterinmuotoisesta pääaltaasta, jonka suurin nähtävyys on valashai.
Nathaniel Gordon
Nathaniel Gordon (1834 – 21. helmikuuta 1862) oli ensimmäinen ja samalla ainoa yhdysvaltalainen orjakauppias, joka tuomittiin ja hirtettiin ”osallisuudesta orjakauppaan” amerikkalaisen merirosvolain mukaan.
Myrskyluodon kalastaja
Myrskyluodon kalastaja on vuonna 1924 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi ja tuotti Erkki Karu. Elokuvan ensi-ilta oli 26. lokakuuta 1924 Kaleva- ja Kino-Palatsi-teattereissa Helsingissä.
Nathaniel Gordon
Gordon oli kotoisin Portlandista, Mainen osavaltiosta. Hän lastasi 897 orjaa laivaansa Erieen Sharks Pointissa, Kongojoella, Länsi-Afrikassa 7. elokuuta 1860. USS Mohican -alus vangitsi hänet 50 kilometrin päässä satamasta seuraavana päivänä.
Myrskyluodon kalastaja
Elokuvaa kuvattiin Suomi-Filmin Vironkadun studiolla Helsingissä ja ulkokuvauksia tehtiin Porvoon Pirttisaaren ja Helsingin Laajasalon alueella. Elokuva sijoittuu saaristolaisympäristöön ja siinä kuvattiin pirtun salakuljetusta.
Naoki Sakai
Naoki Sakai (s. 2. elokuuta 1975 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Järjestelymestari
Järjestelymestari on henkilö joka vastaa rautatieliikennepaikalla rautatiekaluston järjestelyyn liittyvistä töistä.
Järjestelymestari vastaa siis junien oikeasta kokoonpanosta ja antaa vaihtotyömiehistölle vaihtotöitä koskevat ohjeet. Veturitalleilla ja varikoilla järjestelymestaria vastaavat työt hoitaa tallipäivystäjä, joka huolehtii vetokaluston ja veturinkuljettajien kiertoon liittyvät asiat.
Yleensä järjestelymestari hoitaa työnsä lanka- ja radiopuhelimien sekä kuulutusjärjestelmän avulla toimistostaan käsin; pienellä Loviisan rautatiellä järjestelymestari osallistui vaihtotyöhön henkilökohtaisesti.
Nykyään tehtävän toimistopainotteisuus on korostunut. Kentällä järjestelymestari nähdään vain erikoistilanteissa, kuten onnettomuustutkintojen yhteydessä.
Pienillä liikennepaikoilla ei järjestelymestaria ole ollut vaan tehtävistä huolehti asemapäällikkö tai junasuorittaja omiensa ohella.
Hierarkiassa järjestelymestari kuului vuoden 1950 käskykirjeen mukaan yhdeksänteen virkapukuluokkaan eli samaan kuin yleisöä palveleva asemakirjuri ja ylikonduktööri. Myös hihalaatta on sama eli yksinkertainen ristikkonauha ja sen alla yksi puolileveä nauha. Järjestelymestarin virkalakissa on muista selvästi erottuva tunnus eli parretta kiertävä kultainen ristikkonauha. Hatun punos on hopeanvärinen.
Bank Menatep
Bank Menatep oli venäläisen miljonäärin Mihail Hodorkovskin luoma 29 miljardin USD holdingyhtiö.
Alkuvaiheet
Mendelejevin kemianteollisuuden instituutin Komsomolin apulaisjohtaja Hodorkovski perusti 1986 osuuskuntamuotoisen kahvilan, jossa myytiin tietokoneita ja muita Neuvostoliitossa haluttuja länsimaisia tuotteita. Tietokoneiden ansiosta Hodorkovskista tuli miljonääri.
Hodorkovski laajensi vientiin ja kulutustavaroiden maahantuontiin, ja hänen yritystensä liikevaihto nousi 80 miljoonaan ruplaan vuoteen 1988 mennessä, mikä vastasi noin 10 miljoonaa dollaria. Nyt Hodorkovski muodosti omasta keskuksestaan Menatep-osuuskunnan, jonka pohjalta perusti Menatep-pankin vuonna 1990.
Menatep-pankki ensimmäisenä yksityispankkina Venäjällä
Hodorkovski oli ensimmäinen, joka perusti yksityisen liikepankin Venäjälle. On epäilty KGB:n suojelleen Hodorkovskia ja Menatepin auttaneen Neuvostoliiton valuutta- ja kultavarantojen tyhjennyksessä, jossa katosi tuhat tonnia kultaa.
Menatep järjesti osakeannin ensimmäisenä venäläisenä pankkina sitten vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen. Venäläisittäin kehittyneenä pankkina Menatep sai hoitoonsa myös julkishallinnollisten laitosten varoja.
Menatep ja öljy-yhtiö Jukos
Menatep luovutti Neuvostoliiton aikaisen valtion omaisuuden yksityistämisessä toimialaministeriöiltä valtion omaisuuskomitean kautta varoja perustettavalle säätiölle, joka voisi tehdä ostotarjouksen Jukos-öljy-yhtiöstä. Huutokaupassa Menatepia lähellä oleva säätiö sai haltuunsa 78 % Jukosista. Jukos oli yhteistyössä yhdysvaltalaisen Amocon kanssa Siperian Priobskoje-öljykentällä, mihin Amoco oli sijoittanut 300 miljoonaa dollaria. Amoco ja Menatep olivat hankkineet Jukosin pilkkahintaan. Öljykenttä ajautui lopulta kokonaan Jukosin haltuun muun muassa siksi, ettei valtio kyennyt maksamaan osakkeita lainaa vastaan -operaatiossa saamaansa lainaa.
Loppuvaiheet
Kesällä 2003 Hodorkovskin liikekumppani, Menatep-pankin silloinen johtaja, Platon Lebedev vangittiin. Euroopan komission komissaari Frederik 'Frits' Bolkestein kuului Menatep-pankin neuvoa-antavaan neuvostoon. MEP Paul van Buitenenin mukaan Bolkestein auttoi Menatep-ryhmän johtoa suojaamaan ryhmän etuja Venäjän viranomaisten Menatep-ryhmän osia vastaan nostamilta rikosoikeudellisilta kanteilta.
Vuonna 2011 Hodorkovskille luettiin talousrikoksista uusia tuomioita, jotka ylsivät ainakin vuoteen 2016 asti, ja hänet siirrettiin työleirille Segežaan Karjalan tasavaltaan.
HMCS Margaree
HMCS Margaree (viirinumero H49) oli Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä, joka oli alun perin Britannian Kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä HMS Diana. Alus palveli toisessa maailmansodassa.
Siirto Kanadalle
Kanadan hallitus aloitti keskustelun 25. kesäkuuta 1940 uponneen HMCS Fraserin korvaamisesta. Diana oli huollettavana telakalla Lontoossa, kun sen siirto Kanadalle vahvistettiin. Alus poistettiin Kuninkaallisen laivaston palveluksesta ja se siirrettiin 6. syyskuuta 1940 Kanadan laivastolle nimellä HMCS Margaree.
Palvelus
Margaree päätti lokakuun alussa koulutuksensa ja se lähti 17. lokakuuta Londonderrystä Pohjois-Irlannista liitettynä saattueeseen OL8. Alus oli saattueen ainoa suoja ennen sen liittymistä suurempaan saattueeseen Halifaxin matkaa varten.
Alus törmäsi 22. lokakuuta rahtialus MV Port Fairyn kanssa, jolloin hävittäjä upposi vieden mukanaan 142 henkeä aluksen päällikkö mukaan lukien. Rahtialus pelasti 42 henkeä.
Painajainen Elm Streetillä 5 – Painajaisten lapsi
Painajainen Elm Streetillä 5 – Painajaisten lapsi on yhdysvaltalainen, vuonna 1989 tehty kauhu- ja slasher-elokuva, jonka ohjasi Stephen Hopkins ja pääosaa näyttelee Robert Englund ikonisena Freddy Kruegerina. Se kuuluu Painajainen Elm Streetillä -elokuvasarjaan. Elokuva on julkaistu Suomessa DVD:llä.
Elokuva tuotti vain 22 miljoonaa dollaria, mikä tekee siitä toiseksi vähiten tuottaneen Elm Street -elokuvan. Elokuva sai myös kriitikoilta heikon vastaanoton. Ohjaaja Stephen Hopkins ei ollut myöskään tyytyväinen elokuvan lopputulokseen, johon New Line Cinema ja MPAA myötävaikuttivat leikkauksillaan, sanoen olevansa tämän vuoksi kykenemätön katsomaan elokuvaansa uudestaan. Elokuva voitti myös Razzie-gaalassa "huonoimman alkuperäislaulun" -kategoriassa palkinnon Bruce Dickinsonin "Bring Your Daughter... to the Slaughter" -kappaleella.
Juoni
Elokuva seuraa edellisestä osasta tutun Alicen ja tämän poikaystävän Danin tarinaa. Alicelle selviää että Freddy on tekemässä paluuta, ja käyttää hyväkseen Alicen syntymätöntä lasta, Jacobia. Freddy voi nyt myös tappaa ihmisiä muutenkin kuin näiden nukkuessa, sillä hän pystyy toimimaan Alicen vauvan unien kautta - ja pienokainen on unessa suurimman osan ajastaan. Elokuvassa kerrotaan myös Freddyn äidin, Amanda Kruegerin kohtalosta.
Sheila Mello
Sheila Mello on esiintynyt elokuvissa Segurança Nacional (2007) ja Alphaville 2007 d.C. (2007).
Mount&Blade: Warband
Mount&Blade: Warband on TaleWorldsin kehittämä ja Paradox Interactiven vuonna julkaisema toimintaroolipeli. Se on vuonna 2008 julkaistun Mount&Bladen ensimmäinen jatko-osa.
Moninpeli
Moninpeliä on mahdollista pelata muita ihmispelaajia vastaan tai heidän puolellaan. Pelaaja voi joko itse tehdä palvelimen tai liittyä toisen tekemään.
Napoleonic Wars
Napoleonic Wars on Mount&Blade: Warbandin lisäosa. Se julkaistiin 19. huhtikuuta 2012. Lisäosa ei toimi ilman Warbandia ja siinä on vain moninpeli. Peli sijoittuu Napoleonin sotiin ja siinä on kuusi pelattavaa joukkuetta: Preussi, Venäjä, Itävalta, Ranska, Iso-Britannia ja Reinin liitto. Muuta uutta siinä on Warbandiin verrattuna muun muassa tykistö.
Viking Conquest
Viking Conquest on Mount&Blade: Warbandin toinen, tällä kertaa yksinpeliin painottuva lisäosa. Se julkaistiin alun perin 11. joulukuuta 2014, mutta lukuisia parannuksia sisältävä "Reforged Edition" julkaistiin 24. heinäkuuta 2015. Lisäosan kehittivät TaleWorlds Entertainment ja Brytenwalda tiimi, joka on myös tunnettu samannimisestä modistaan. Viking Conquestin yksinpelimuoto sijoittuu pimeälle keskiajalle ja tutkittavana alueina ovat Britteinsaaret, Friisia, Tanska, sekä osa Norjaa ja siihen on lisätty muun muassa mahdollisuus ostaa laivoja, joilla voi seilata vesillä ja käydä meritaisteluita.
Lisäosassa on myös moninpeli.
Sarapeukaloinen
Sarapeukaloinen (Cistothorus platensis) on hyvin laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Kooltaan sarapeukaloinen on noin 9,5–11 cm ja on pienin Pohjois-Amerikassa tavattava peukaloislaji. Lajin ulkonäkö vaihtelee suhteellisen paljon alueittain, mutta yleisväritykseltään laji on selästään ruskea. Selässä ja päässä on tummempia viiruja.Viirujen tiheys, leveys vaihtelevat huomattavasti alalajeittain. Vatsa on väritykseltään valkoinen tai okranruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö
Sarapeukaloista tavataan hyvin laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Lajin elinalue ulottuu Pohjois-Amerikassa Kanadasta Yhdysvaltojen Itärannikolle ja Meksikoon. Yhdysvalloissa laji muuttaa talveksi etelämmäksi. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andeilla alueella, joka ulottuu Venezuelasta, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun kautta Boliviaan. Lisäksi lajia tavataan Chilen, Argentiina ja Uruguayn alangoilta, Falklandsaarilta, osasta Brasiliaa ja Guayanasta. Sarapeukaloisen elinympäristöä ovat suoalueiden ruohikot ja kaislikot. Yleensä lajia ei kuitenkaan tavata osmankäämejä kasvavilta soilta tai alueilta, joissa on syvää seisovaa vettä. Talvisin lajia voi tavata myös hieman kuivemmilta seuduilta.
Elintavat
Sarapeukaloiset ovat arkoja lintuja, jotka viettävät piileskelevää elämää saraikossa ja kuullaan useammin kuin nähdään. Häirittynä laji juoksee maata pitkin karkuun. Hermostuneena se keikuttaa pyrstöään ylös ja alas sekä liikuttaa siipieään hyvin nopeasti.
Yhdysvalloissa linnut saapuvat pesimäalueelleen toukokuussa ja aloittavat pesimisen kesäkuussa. Pesimäkausi kestää syyskuulle. Koiraat pesivät usein kahden tai useamman naaraan kanssa samanaikaisesti. Linnut puolustavat hyvin aggressiivisesti reviiriään ja voivat tuhota lähellä sijaitsevat muiden sarapeukaloisten ja myös muiden lintulajien pesät. Lajilla on pesimäkauden aikana kaksi tai jopa kolme pesuetta. Naaras munii 6–7 valkoista munaa, joita vain se hautoo. Myös poikasten ruokinta hyönteisillä ja hämähäkeillä jää pääosin naaraiden vastuulle. Munien hautominen kestää noin kaksi viikkoa.
Sarapeukaloisten ravinto koostuu hyönteisistä ja hämähäkkieläimistä.
Ivíronin luostari
Ivíronin luostari (, ”Iberialaisten luostari”; ; myös Iveronin luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on pyhitetty Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen muistolle. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Ivíron on kolmannella sijalla.
Historia
Ivíronin luostari on perustettu 900-luvun loppupuolella. Sen perusti iberialainen eli georgialainen munkki Johannes Iberialainen (Johannes Tornikipos) poikansa Euthymioksen kanssa. Johannes oli Athanasios Athoslaisen oppilas ja luostari perustettiin pian Suuren lavran ja Vatopédin perustamisen jälkeen. Pian tämän jälkeen luostariin tuli lisää iberialaisia. Näiden mukaan luostarikin sai nimen Ivíron. Bysantin keisari Basileios II teki luostarille suuria lahjoituksia, jotka edistivät sen kasvua. 1300-luvulla luostariin hyökkäsivät katalonialaiset merirosvot aiheuttaen luostarille suurta tuhoa. Korjauksiin se sai kuitenkin runsaasti apua Serbian ja Georgian kuninkaallisilta. Myöhemmin myös Konstantinopolin patriarkat tukivat luostaria monin tavoin, esimerkiksi kasvattamalla luostarin kirjastoa arvokkailla käsikirjoituksilla.
thumb|left|260px|Ivíronin luostarin piha ja pääkirkko. Ivíron kukoisti erityisesti 1500-luvulla. Luostarissa oli vakavat tulipalot vuosina 1740 ja 1845 sekä vuonna 1865, joka oli vakavin ja tuhosi koko luostarin. Ivíronilla oli pitkän aikaa 1900-luvulla suurta pulaa tulijoista, minkä vuoksi siellä jouduttiin siirtymään idiorytmiseen kilvoitustapaan. Luostarin viimeinen georgialainen munkki kuoli vuonna 1955. Sittemmin luostari on elpynyt kreikkalaisten munkkien voimin. Luostari on noudattanut kinobioottista elämäntapaa vuodesta 1990. Vuonna 2011 luostarissa oli 32 asukasta.
Rakennus
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan itärannikon keskivaiheilla. Luostarin pääkirkko (katholikon) rakennettiin alun perin 900-luvulla. Sitä laajennettiin 1000-luvulla ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1513. Kirkon seinämaalaukset on tehty 1500- ja 1800-lukujen välisenä aikana. Puukaiverrettu ikonostaasi on 1700-luvulta. Luostarin alaisuuteen kuuluu Johannes Kastajan skiitta. Siihen kuuluu myös 16 kappelia luostarin sisäpuolella ja 10 sen ulkopuolella, 26 keljaa sekä lukuisia muita asuntoja.
thumb|right|150px|[[Ivironin Jumalanäiti|Ivíronin Jumalanäidin ikoni.]] Ivíronissa säilytetään Athoksen suojelijatarikonia, Ivíronin Jumalanäidin ikonia eli Portaḯtissan Neitsyt Marian ikonia (Panagía Portaḯtissa), joka esitetään perinteessä evankelista Luukkaan maalaamaksi. Luostarissa on pyhäinjäännöksiä ainakin 150 pyhään liittyen. Luostarin kirjastossa on yli 2 000 käsikirjoitusta ja yli 20 000 painettua kirjaa, mukaan lukien merkittäviä inkunaabeleita.
Ivíronin pohjoispuolella sijaitsee Stavronikítaksen luostari, länsipuolella Koutloumoúsin luostari ja eteläpuolella Filótheoksen luostari.
Sosialistinen ryhmä (Ranska)
Sosialistinen ryhmä on ryhmä Ranskan kansalliskokouksessa. Siihen kuuluu ranskalaisia vasemmistopuolueita joista suurin on Sosialistinen puolue (Ranska).
Osmo Grönroos
Opinnot
Grönroos kävi viisi luokkaa Savonlinnan reaalilyseota ja suoritti yksityisesti kahdeksannen luokan Käkisalmen yhteiskoulussa vuonna 1924. Opintojaan hän jatkoi Wismarin insinööriopistossa Saksassa vuosina 1912–1915. Hän kävi kapteenikurssin Sotakorkeakoulussa vuonna 1926.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania. Grönroos liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui oberzugführer Friedel Jacobssonin komennuskunnan mukana Tornioon 30. tammikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika
Grönroos määrättiin sisällissodan jälkeen armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä 7. komppanian päälliköksi Valkoisen kaartin rykmenttiin, josta hänet siirrettiin 24. heinäkuuta 1918 Karjalan rykmentti n:o 3:een, jonka nimi muutettiin ensin Karjalan rykmentti n:o 2:ksi ja myöhemmin Laatokan jalkaväkirykmentti n:o 6:ksi Hän toimi rykmentissä 7. komppanian päällikkönä sekä 9. elokuuta – 31. elokuuta 1918 välisen ajan 2. pataljoonan komentajana. Hänet siirrettiin 15. syyskuuta 1918 alkaen 2. pataljoonan komentajaksi Itä-Suomen jalkaväkirykmentti n:o 5:een, josta myöhemmin muodostettiin Pohjois-Savon rykmentti. Hänet komennettiin 5. elokuuta 1919 Savon jääkärirykmenttiin, missä määrättiin aluksi 4. komppanian päälliköksi ja 19. maaliskuuta 1920 alkaen 2. pataljoonan ja 20. elokuuta 1920 alkaen 1. pataljoonan komentajaksi sekä 7. joulukuuta 1923 alkaen 9. komppanian päälliköksi ja viimein 1. maaliskuuta 1925 rykmentinkomentajan apulaiseksi. Korpraali- ja aliupseerikoulun johtajaksi hänet nimitettiin 5. elokuuta 1925, josta hänet nimitettiin 12. heinäkuuta 1926 alkaen 1. pataljoonan komentajaksi. Hän sai kumminkin siirron 31. elokuuta 1926 Karjalan kaartin rykmenttiin 3. pataljoonan komentajaksi, mistä virasta hän erosi vakinaisesta palveluksesta 18. tammikuuta 1930 ja siirtyi 26. lokakuuta 1930 alkaen Helsingin kaupungin sähkölaitoksen palvelukseen.
Talvi- ja jatkosota
Grönroos osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Täydennysjalkaväkirykmentti 1:ssä ja osallistui taisteluihin Länsi-Kannaksella. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväenkoulutuskeskus 1:een ja edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 14:ään, josta hänet siirrettiin kotiuttamista varten Helsingin suojeluskuntapiiriin.
Luottamustoimet
Grönroos toimi Karjalan Kaartin Rykmentin kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1927.
Munduruku
Munduruku on mundurukulaisten kielten ryhmään kuuluva toonikieli. Sitä puhutaan Brasiliassa Tapajós- ja Madeirajokien rannoilla sekä Parán, Mato Grosson ja Amazonasin alueilla. Kielellä on noin 7 500 puhujaa. Kaupunkiin muuttaneiden ja kaupunkien lähellä asuvien keskuudessa on kuitenkin alettu puhua yhä enemmän portugalia.
IUE
thumb|200px|IUE-satelliitti IUE (the International Ultraviolet Explorer) oli tähtitieteellinen tutkimussatelliitti, joka tutki maailmankaikkeuden kohteita ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla. Satelliitin toteuttivat NASA, Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä englantilainen SERC (Science and Engineering Research Council).
IUE laukaistiin avaruuteen 26. tammikuuta 1978 Yhdysvaltain Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Delta 2914-kantoraketilla. Sen kaavailtiin alun perin toimivan kolmen vuoden ajan, mutta sen toiminta päättyi vasta 18 vuoden jälkeen 30. syyskuuta 1996. Tällä hetkellä se kiertää maapalloa avaruusromuna.
Satelliitin rata
IUE laukaistiin geosynkroniselle radalle, jossa sen Maata lähin piste oli 25 669 km:n korkeudessa ja etäisin piste 45 887 km:n korkeudessa. Tuollaisella radalla sen kiertoaika maapallon ympäri oli 23,927 tuntia. Radan inklinaatio oli 28,63 astetta. Geosynkroninen rata mahdollisti avaruuden reaaliaikaisen tutkimuksen, sillä satelliitti oli jatkuvasti maa-asemien horisontin yläpuolella.
Mittalaitteet
Satelliitin mukana oli kaukoputki (objektiivin halkaisija 45 cm) ja kaksi Echelle-spektrografia, joiden avulla tarkkailtiin aallonpituusalueita 115–198 nm ja 180–320 nm. Lisäksi varustukseen kuului neljä kameraa, jotka tarkkailivat aallonpituusalueita 115–197 nm ja 175–330 nm.
Tutkimuskohteet
IUE tutki kaikenlaisia avaruuden kohteita: tähtiä, galakseja, planeettoja ja komeettoja. IUE:n mittalaitteet voitiin lyhyellä varoitusajalla suunnata kohti uusia novia ja supernovia tai lähestyviä komeettoja. Merkittäviä tutkimuskohteita olivat mm.
Jere Sneck
Jere Sneck (s. 5. toukokuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Saimaan Pallossa. Etelä-Saimaan toimittaja Anssi Silvennoinen on luonnehtinut häntä kahden suunnan puolustajaksi, jolta löytyy ulottuvuutta, voimaa ja kiekollista taitoa. Sneckin tulee kuitenkin kehittyä vielä terävyydessä ja pelinopeudessa.
Seuraura
Sneck on Jokereiden kasvatti. Hän voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2009 ja 2010. Kaudella 2011–2012 Sneck toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Hän voitti koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 8+20=28. Sneck voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden, palkittiin sarjan parhaana puolustajana Pekka Marjamäki -palkinnolla sekä valittiin tähdistökentälliseen. Kaudella 2013–2014 hän toimi Jokereiden A-nuorten varakapteenina ja oli yhdeksällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän sijoittui 29 tehopisteellään A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi Bluesin Nico Nurmikannan kanssa. Sneck valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2014 Sneck teki kaksivuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Elokuussa seura lainasi hänet koko kaudeksi 2014–2015 Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jonka kapteenistoon Sneck myös kuului. Hänen tulokaskautensa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Sneck vahvisti kevätkaudella myös Jokereiden A-nuoria.
Elokuussa 2015 Jokerit lainasi hänet koko syyskauden 2015–2016 ajaksi TuToon. Sneck kutsuttiin kuitenkin loukkaantumisten myötä Jokereiden vahvuuteen jo syyskuussa. Hän teki KHL-debyyttinsä 25. syyskuuta 2015 vieraissa SKA Pietaria vastaan, jolloin Sneck sai jääaikaa 15.20 minuuttia. Tammikuussa 2016 hän jätti TuTon ja siirtyi loppukaudeksi Jokereiden vahvuuteen. Sneck pelasi joukkueessa kauden aikana viisi runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän edusti Jokereita myös Spengler Cupissa.
Kaudeksi 2016–2017 Sneck siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Hän teki ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa 20. lokakuuta 2016 Vaasan Sportia vastaan. Juha Kuokkanen valitsi Sneckin ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän teki tulokaskautensa aikana 47 runkosarja- ja kahdeksassa Mestarien liigan ottelussa tehot 1+1=2. Huhtikuussa 2018 Sneck teki SaiPan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas vuotta myöhemmin huhtikuussa 2019.
Kausi 2019–2020 Sneckillä osoittautui epätasaiseksi ja rikkonaiseksi ja hän pelasi vain 14 runkosarjaottelua. 20. joulukuuta 2019 Sneck pelasi 149. peräkkäisen SM-liigan runkosarjaottelunsa ilman maalia, jolloin hänestä tuli SaiPan seurahistorian eniten peräkkäisiä runkosarjaotteluita ilman maalia pelannut pelaaja. Sneckin ennätys oli aiemmin Matti Hanan hallussa vuosina 2000–2004. Hänen kautensa päättyi loukkaantumiseen joulukuun lopulla.
Maajoukkueura
Sneck on pelannut neljä nuorten ja 15 poikien maaottelua.
Muuta
Sneckin isoveli Jose pelaa hyökkääjänä II-divisioonajoukkue HC Vantaassa.
Pyhän Jaakobin kirkko (Paimio)
Pyhän Jaakobin kirkko (ruots. Sankt Jakobs kyrka) on samannimisen seurakuntayhdistyksen omistama kirkko Paimiossa Varsinais-Suomessa. Se on toinen Paimion alueella olevista kirkoista, Hevonpäähän 1926–1928 harmaakivestä tehdylle jalustalle rakennettu punatiilinen pitkäkirkko. Toinen on Pyhän Mikaelin kirkko Vistan kylässä.
Tbilisin kuvernementti
thumb|270px|Kuvernementin kartta Tbilisin eli Tiflisin kuvernementti (myös lääni, ) oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa nykyisen Georgian ja Azerbaidžanin alueella. Sen pinta-ala oli 44 607 neliökilometriä. Asukkaita oli 1 051 000 henkeä (vuonna 1897). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Tbilisi (Tiflis).
Pyhän Jaakobin kirkko (Paimio)
Arkkitehti Lars Sonck laati palaneen kirkon tilalle jo 1912 piirustukset jugendtyylistä puista pitkäkirkkoa varten, mutta suunnitelma hylättiin. Myös sittemmin rakennettu kirkko on hänen suunnittelemansa. Kirkon kolmilaivaisen runkohuoneen pitkiltä sivuilta ulkonevat pohjoispäädyssä sakasti ja vastakkainen kylkiäinen. Pohjoispäädyn satulakatolta nousee piikkiin päättyvä kattoratsastaja. Pitkien sivujen ikkunat ovat segmenttikaaripäätteiset ja väriltään vaalean kellertävät. Keskilaivan sisäkatto on lautainen paraabeliholvi, sivulaivoissa on tasakatot. Kirkon sisäkoristelun teki Oskari Niemi, se uusittiin 1960. Myös alttarin mosaiikkiteos Kristuksen pää on Niemen tekemä, vuodelta 1928. Istumapaikkoja kirkossa on 200. Kirkon 7-äänikertaiset urut on valmistanut Edwin Ilmarinen 1979. Erillisen puisen kellotapulin rakensi Joonas Wrigstadius 1734, sen kellot ovat vuosilta 1744 ja 1875. Kirkon kuori on rakennuksen pohjoispäädyssä ja saarnatuoli on alttarin takana, rakennettu sen kanssa yhteen.
Tbilisin kuvernementti
1800-luvun lopussa kuvernementtiin kuului 9 kihlakuntaa: Akhalkalaki, Akhaltsikhe, Bortšali (keskuspaikka Šulašvery, nykyinen Šaumiani), Gori, Dušeti, Sighnaghi, Tbilisi, Telavi ja Tianeti. Niiden lisäksi se käsitti Zaqatalan piirikunnan.
Pyhän Jaakobin kirkko (Paimio)
Rehbinderin hautakappeli
Viksbergin kartanon kirkkoa varten lahjoittamalla maa-alueella on kartanon omistajiin kuuluneen Rehbinder -suvun 1824 rakennuttama hautakappeli. Sinne on haudattu majuri, vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder puolisoineen sekä heidän poikansa, kartanon 1811–1841 omistanut ministerivaltiosihteeri ja kreivi Robert Henrik Rehbinder puolisoineen. Muodoltaan puolipyöreän kappelin on suunnitellut Carl Ludvig Engel.
Tbilisin kuvernementti
Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan asukkaista 44,5 % oli georgian ja sen sukukielten puhujia, 18,7 % armenialaisia, 10,2 % azereja, 7,5 % venäläisiä, 6,4 % osseetteja, 3,2 % avaareja ja näiden sukukansoja, 2,6 % kreikkalaisia ja 2,4 % turkkilaisia. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, puutarhanhoito ja karjatalous.
Lon Nol
Lon Nol (13. marraskuuta 1913 – 17. marraskuuta 1985) oli kambodžalainen antikommunistinen kenraali ja poliitikko, joka toimi maansa puolustusministerinä ja kahdesti pääministerinä. Hän johti vallankaappausta Norodom Sihanoukia vastaan ja oli maan johdossa 1970–1975.
Varhaisvuodet ja uran alku
Prey Vengin provinssissa syntynyt Lon Nol kävi ranskalaisten siirtomaaisäntien koulua virkamiestutkintoon asti. Hänestä tuli provinssin kuvernööri 1946 ja myöhemmin maan ensimmäinen poliisin päällikkö sotilasvirkojen lisäksi. Hänestä tuli asevoimien esikuntapäällikkö 1955 ja vuodesta 1960 komentaja ja puolustusministeri. Vuosina 1966–1967 hän oli pääministeri. Kun 1969 Kambodžan kommunistit menivät maan alle, hänestä tuli toisen kerran pääministeri.
Andrej Jerman
Andrej Jerman (s. 30. syyskuuta 1978 Tržič) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka on parhaimmillaan vauhtilajeissa.
Lon Nol
Nousu khmer-tasavallan johtoon
Kun prinssi Norodom Sihanouk vieraili Moskovassa ja Pekingissä hoitamassa syöpäänsä, kenraali Lon Nol otti uuden khmer-tasavallan (République khmère) johtoaseman ja kokosi kansalliskokouksen, joka 18. maaliskuuta 1970 äänesti yksimielisesti Norodom Sihanoukin pois valtionpäämiehen asemasta. Pääministerinä toiminut Lon Nol sai hätätilavaltuudet. Prinssi Sisowath Sirik Matak, joka oli jätetty 1941 syrjään kuninkaanvaalissa, sai pitää asemansa varapääministerinä. Uusi hallitus korosti vallansiirron olleen perustuslain mukainen ja se sai useimpien ulkomaiden tunnustuksen. Monarkian päättäminen ja maan julistaminen tasavallaksi heikensi Nolin kannatusta maaseudulla, jossa Sihanouk oli suosittu. Pian vallansiirron jälkeen 40 000 talonpoikaa marssi pääkaupunkiin vaatimaan Sihanoukin paluuta, mutta heidät kukistettiin asevoimin.
Andrej Jerman
Jerman on päässyt neljä kertaa palkintokorokkeelle maailmancupin syöksylaskukilpailuissa. Hän voitti Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun 23. helmikuuta 2007, oli seuraavana päivänä samassa rinteessä toinen ja 26. tammikuuta 2008 Chamonix'ssa kolmas. 29. joulukuuta 2009 hän voitti Bormion syöksylaskun. Hän sijoittui alppiyhdistetyn cup-pisteissä kolmanneksi kaudella 2001–2002 sekä syöksycupissa kuudenneksi kaudella 2006–2007.
Lon Nol
Tuki Yhdysvalloille
Lon Nol otti amerikkalaismyönteisen ja antikommunistisen linjan ja vaati salaisella sopimuksella vuodesta 1965 Kambodžan alueita käyttänyttä Pohjois-Vietnamin armeijaa ja Vietkongia lähtemään maasta. Hän sulki myös satamat vietnamilaisten kuljetuksilta. Vuonna 1968 Lon Nol solmi salaisen sopimuksen amerikkalaisten kanssa sallien Itä-Kambodžan pommitukset ja salli Yhdysvaltain ja Etelä-Vietnamin armeijan ylittää rajat Kambodžaan. Pommitusten tarkoituksena oli tuhota pohjoisvietnamilaiset ja Vietkongin tukikohdat Kambodžassa.
Kannukasvit
Kannukasvit (Nepenthes) on trooppisten lihansyöjäkasvien suku, johon kuuluu noin 130 lajia ja useita luonnollisia ja viljeltyjä risteymiä. Suku on samalla kannukasvikasvien (Nepenthaceae) heimon ainoa suku.
Kannukasvit saalistavat pieniä hyönteisiä, koska ne kasvavat vähäravinteisilla alueilla. Ravinteeton maaperä ei mahdollista ravinteiden saantia, joten ravinteet on saatavat eläimistä. Kasvin saaliiksi joutuu usein hyönteisiä, mutta suurimmat lajit (esimerkiksi N. rajah ja N. truncata) voivat toisinaan ottaa kiinni pieniä selkärankaisia, kuten hiiriä ja liskoja. On jopa kirjattu tapauksia, joissa kasvatetut kasvit ovat napanneet pieniä lintuja.
Nepenthes-lajeista käytettävä englanninkielinen nimitys "monkey cups" viittaa siihen, että apinoiden on nähty tutkivan ja juovan kannukasvien ansoihin, kannuihin kertynyttä sadevettä.
Andrej Jerman
Jerman saavutti hopeaa junioreiden MM-kilpailujen supersuurpujottelussa Ranskassa helmikuussa 1998. Aikuisten arvokilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan kolmastoista syöksylaskussa ja superalppiyhdistetyssä Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009. Yhdistetyn kilpailuissa hän on ollut lisäksi viidestoista St. Moritzin 2003 ja Bormion 2005 MM-kisoissa.
Lon Nol
Magiikka ja astrologia
Lon Nol luotti vahvasti magiikkaan ja astrologiaan vihollisen lyömisessä. Pian vallankaappauksensa jälkeen hän kutsui salatieteilijät avukseen. Armeijan sotilaiden piti leikata ihoaan ”päästääkseen Buddhan sisään”. Vanhat munkit värvättiin amulettien ja taikapuseroiden valmistukseen. Lisäksi Lon Nol muistetaan siitä, että hän määräsi helikopterista ripoteltavaksi siunattua hiekkaa Phnom Penhin ympärille kaupunkia suojellakseen. Lon Nol kärsi sairauskohtauksen alkuvuodesta 1971, eikä enää voinut hallita täysipainoisesti. Lisäksi havaittiin että hänen oikea kätensä, jolla hän oli allekirjoittanut määräyksen Sihanoukin syrjäyttämisestä, halvaantui.
Kannukasvit
Kuvaus
Nepenthes-lajeilla on usein matala juuristo ja joko maata pitkin kasvava tai ylöspäin kipuava varsi. Varsi voi olla monta metriä pitkä (jopa 15 metriä) ja 1 cm tai vähemmän paksu. Varresta kasvavat vuorottelevat miekanmuotoiset lehdet ja lehden päästä jatkuu kärhi, joka päättyy pyyntikannuun. Monet muunlaiset kasvit (esim. villiviinit ja herneet) käyttävät kärhiä kiinnittääkseen itsensä kiivettävään alustaan. Nepenthes-lajin kärhien päihin muodostuvat kannut, jotka asteittain kasvavat pienestä "silmusta" täysin kehittyneeksi kannuksi, joka on lajista riippuen erimuotoinen.
thumb|200px|Kannukasvin kannun rakenne.
.
Lon Nol
Kukistuminen ja maanpako
Vuonna 1975 Lon Nolin hallitus piti hallussaan vain pientä aluetta Phnom Penhin ympärillä. 1. huhtikuuta 1975 hän erosi ja lähti maanpakoon. Syynä lienee punakhmerien julkistama tappolista, jossa hänen nimensä oli ensimmäisellä sijalla. Hänen veljensä Lon Non ja Sisowath Sirik Matak, joiden nimiä ei ollut listalla päättivät jäädä maahan toivoen punakhmerien osoittautuvan maltillisiksi voittonsa jälkeen. Heidät molemmat kuitenkin teloitettiin.
Lon Nol pakeni Indonesiaan ja asettui myöhemmin Havaijille ja muutti 1979 Kaliforniaan, jossa kuoli 1985.
Kannukasvit
Kuvaus
Kannun sisäosan alaosassa on rauhasia, jotka imevät ravintoaineet kiinni jääneeltä ja hukkuneelta saaliilta. Kannun ylempi sisäosa on pinnaltaan liukas ja vahamainen, mikä tekee saaliiden pakoyritykset lähes mahdottomiksi. Kannun reunus on yleensä värikäs. Se houkuttelee saalista ja tekee saaliille jalansijasta epävarman. Reunuksen yläpuolella sijaitsee läppä, jonka tarkoituksena on estää vettä laimentamasta kannun pohjalla olevaa nestettä. Läpän alapuolella voi erittyä mettä, joka siten houkuttelee hyönteisiä.
Kannukasvit tuottavat yleensä kahden tyyppisiä kannuja. Kasvin alaosassa olevat kannut ovat isompia alakannuja "lower pitchers", jotka tyypillisesti sijaitsevat maan päällä. Yläkannut "upper pitchers" ovat yleensä pienempiä, toisenlaisen värisiä ja niiden ominaisuudet poikkeavat alemmista kannuista. Nämä yläkannut muodostuvat yleensä kasvin kasvaessa korkeammaksi ja varttuessa täysikasvuiseksi. Jotta kasvi pysyisi vakaana, jokainen yläkannun kärhi tekee silmukan lähellä olevan puun- tai kasvinoksan ympärille ja tarraa itsensä siihen. Kärhen päähän muodostuu normaalisti kannu.
thumb|300px|Kannukasvien levinneisyysalue.