cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vili Saarijärvi
Seuraura
Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi Detroit Red Wings lähetti Saarijärven Grand Rapids Griffinsin AHL-joukkueeseen. Kauden 2017–2018 kynnyksellä hänet lähetettiin kuitenkin edelleen ECHL-joukkue Toledo Walleyeen. Saarijärvi pelasi kautensa kuitenkin pääosin Griffinsissa, jossa AHL:n tulokaskausi toi 42 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa 11 syöttöpistettä. ECHL:ssä hän pelasi kymmenen runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6. Kauden 2018–2019 Saarijärvi pelasi kokonaan Griffinsissa tehden 70 runkoottelussa tehot 2+14=16 ja yhdessä playoff-ottelussa yhden maalin. Hän voitti runkosarjassa joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Red Wings lähetti Saarijärven jälleen Griffinsin vahvuuteen. Marraskuussa Red Wings kauppasi hänet Arizona Coyotesiin vaihdossa maalivahti Eric Comrieen. Saarijärvi pelasi loppukauden AHL-joukkue Tucson Roadrunnersin vahvuudessa.
Kaudeksi 2020–2021 Saarijärvi siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon. Hänen ensimmäinen SM-liigakautensa toi 50 runkosarjaottelussa tehot 9+27=36 ja 11 playoff-ottelussa seitsemän syöttöpistettä. Saarijärvi sijoittui koko SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Helmikuussa 2021 hän joutui pariksi viikoksi karanteeniin, kun Suomen A-maajoukkueessa oli ilmennyt Beijer Hockey Gamesin jälkeen koronavirustartoja. Saarijärvi voitti pudotuspelien puolustajien syöttöpörssin. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Saarijärvi valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen. Hän oli myös kolmen parhaan ehdokkaan joukossa ehdolla parhaalle puolustajalle myönnettävän Pekka Rautakallio -palkinnon voittajaksi. Saarijärvi sijoittui äänestyksessä toiseksi, kun palkinnon voitti lopulta joukkuetoveri Robin Press. Hänet äänestettiin kuitenkin SM-liigan tähdistökentälliseen. Kaudella 2021–2022 Saarijärvi voitti koko SM-liigan puolustajien piste- ja maalipörssin (Juha Rantasila -palkinto) tehoilla 17+26=43, joilla hän jakoi myös Lukon sisäisen pistepörssin voiton Arttu Ilomäen kanssa. He jakoivat myös koko liigan pistepörssin yhdeksännen sijan HIFK:n Eetu Koivistoisen ja Tapparan Kristian Kuuselan kanssa. Toisessa puolivälieräottelussa 29. maaliskuuta 2022 Tapparaa vastaan Saarijärvi teki Lukon 2–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, joka tasoitti sarjan 1–1:een. Hän oli jäällä Lukon molempien maalien aikan ja keräsi ottelusta teholukeman +2. Esa Tommila valitsi Saarijärven ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Tappara lopulta kuitenkin eteni välieriin otteluvoitoin 4–1. Hänet palkittiin SM-liigan parhaana puolustajana Pekka Rautakallio -palkinnolla ja äänestettiin SM-liigan tähdistökentälliseen.
Saarijärvi siirtyi kaudeksi 2022–2023 kaksivuotisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen SCL Tigersiin. Hän oli tehoilla 11+22=33 joukkueen tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies. Saarijärvi sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti pelipaikastaan huolimatta myös koko playoutien piste- ja syöttöpörssin kahdeksalla syöttöpisteellään. Saarijärvi valittiin kauden päätteeksi NL:n mesian tähdistökentälliseen. Hän vahvisti kauden aikana myös toista NL-joukkuetta HC Ambrì-Piottaa Spengler Cupissa. Turnaus päättyi joukkueen voittoon.
Maajoukkueura
Saarijärvi pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Suomen varakapteenina ja oli yksi joukkueen neljästä pelaajasta, joka onnistui kahdesti maalinteossa. Valmennus valitsi Saarijärven Suomen turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Tanskaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Saarijärvi pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Saarijärvi toimi Suomen varakapteenina. Hän voitti koko turnauksen puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 3+6=9. Saarijärvi oli myös joukkueensa paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Patrik Laineen jälkeen. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi, tähdistökentälliseen sekä Suomen joukkueen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Saarijärvi valittiin sekä Tšekkiä vastaan pelatun avausottelun että Slovakiaa vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Saarijärvi pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut 26 nuorten ja 38 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Saarijärvi on pelannut 25 ottelua tehopistein 4+6=10. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenassa alle 20-vuotiaiden maajoukkuepelaajista koottua Venäjää vastaan. Saarijärvi merkittiin heti Suomen ykköspuolustajapariin Jarkko Parikan viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki kolmannessa ottelussaan, turnauksen päätösottelussa 8. marraskuuta 2020 Ruotsia vastaan. Saarijärvi sai ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Aleksi Saarelan tekemään maaliin. Hän putosi viimeisten joukossa vuoden 2022 MM-kisajoukkueesta. Vuoden 2023 kisajoukkueesta Saarijärvi putosi kolmannen leiriviikon jälkeen loukkaantumisen vuoksi.
Pelityyli
Saarijärvi on kuvaillut itseään hyvin liikkuvaksi kiekolliseksi puolustajaksi, jonka vahvuudet ovat pelinavaamisessa ja hyökkäysten tukemisessa. Hän on maininnut liikkuvansa siniviivalla hyvin ja luistelun olevan yksi Saarijärven isoimmista vahvuuksista. Hänen pitää kuitenkin omien sanojensa mukaan kehittyä vielä kokonaisvaltaisesti ja saada lisää jämäkkyyttä puolustuspäähän.
Saarijärvi on pelipaikkaansa nähden varsin pienikokoinen ja hän on tämän myötä kertonut ottaneensa mallia Sami Vatasesta, joka paikkaa pientä kokoaan hyvällä luistelulla ja hyökkäyspään taidoilla. Detroit Red Wingsin NHL-joukkueen päävalmentaja Jeff Blashill on verranut Saarijärveä pelityyliltään Torey Krugiin.
Doomsday Sun
Doomsday Sun on suomalaisen heavy metal -yhtyeen The Black Leaguen EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Spinefarm Records.
Lemminkäisen sata vuotta
Lemminkäisen sata vuotta: Merisatamasta maailman ääriin on Antti Tuurin kirjoittama yrityshistoriikki rakennusfirma Lemminkäisestä. Teoksen on julkaissut Lemminkäinen vuonna 2010.
Teoksen kirjoittaja, kirjailija Antti Tuuri, on koulutukseltaan diplomi-insinööri, mikä antaa taustaa yrityshistoriikin kirjoittamiselle. Tuuri on myös tuntenut opiskeluajoistaan lähtien Lemminkäisen tytäryhtiön A. Alfred Palmbergin toimitusjohtajaksi myöhemmin nousseen Risto Bonon, jonka ansiosta teoksen kirjoittaminen on lähtenyt liikkeelle.
Tuuri kirjoittaa teoksessa myös Lemminkäisen historian nurjista puolista yrityksen varsinaisen kasvattajan Heikki Vilamon jälkeen. Harri Hintikasta Tuuri luo kuvan vahvana johtajana. Teoksessa kerrotaan myös laittoman asvalttikartellin paljastumisesta. Toisaalta yrityksen historian varhaisvuosikymmenillä oli laillisiakin kartelleja.
Manuel José Quintana
Manuel José Quintana (1772 Madrid, Espanja – 1857) oli espanjalainen runoilija ja poliitikko, innokas isänmaanystävä. Hän toimitti tieteellis-kirjallis-taiteellista aikukauskirjaa sekä poliittista sanomalehteä, joka oli suunnattu vierasta hallitusvaltaa vastaan. Poliittisten olojen vaihdellessa maassa hän joutui useita kertoja vankilaan, mutta hänet vapautettiin jälleen, ja 1855 kuningatar Isabella seppelöi hänet runoilijaksi.
Quintanan parhaita runoja ovat oodit, joissa hän ylistää merta ja isänmaataan ja kuvaa sen vaihtelevia vaiheita. Quintana oli vakavamielinen sankarirunoilija, joka haltioitui isänmaanrakkaudesta ja vapaudenhaaveista ja esitti teoksissaan voimakkaita mielipiteitä Ranskaa ja Napoleonia vastaan vaikka oli kirjalliselta olemukseltaan ranskalainen. Hän oli klassikko, joka ei osallistunut aikansa romanttisiin kiistoihin.
Quintanan runon "Espanjalle, vuoden 1808 maaliskuun vallankumouksen jälkeen" on suomentanut Helvi Vasara, ja se sisältyy antologiaan Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 7: Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY, 1954).
Desantti
Desantti (, ranskan kielen verbistä descendre ‘laskeutua alas’) on suomen kieleen venäjästä lainattu sana, joka tarkoittaa laskuvarjomiestä. Venäjällä laskuvarjojoukot tunnetaan nimellä Vozdušno-desantnyje voiska eli VDV.
Suomen kielessä desantti-nimitystä käytetään erityisesti toisen maailmansodan aikana selustaan vakoilua tai sabotaasia varten lähetetyistä laskuvarjomiehistä ja -naisista ja varsinkin neuvostoliittolaisista vakoilijoista, jotka lähetettiin tällä tavalla Suomeen.
Makwanpurin piirikunta
Makwanpurin piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Narayanin vyöhykkeellä, Kathmandun etelä- ja lounaispuolella.
Makwanpurin piirikunnan naapurina ovat pohjoisessa Dhadingin, Lalitpurin, Kathmandun ja Kavrepalanchokin, idässä Sindhulin, etelässä Rautahatin, Baran ja Parsan sekä lännessä Chitawanin piirikunta.
Makwanpurin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 420 477 ihmistä 86 127 perhekunnassa (392 604 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 426 neliökilometriä ja väestötiheys 173 as./km2. Hallinnollinen keskus on Hetaudan kaupunki (84 671 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä noin 42 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta lounaaseen, mutta vuoristosta johtuen maantieyhteys pääkaupunkiin on lähes 80 kilometrin mittainen.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunnan eteläosa on Nepalin keskiosien eteläistä Terai-alankoa ja pohjoisosa kumpuvyöhykettä, mutta piirikunta ryhmitellään joskus kokonaisuudessaan kumpuvyöhykkeeseen. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 7,2 % sisällytetään alavampaan trooppiseen, 59,0 % ylempään trooppiseen, 28,9 % subtrooppiseen ja 4,9 % lauhkeaan ilmastovyöhykkeeseen. Piirikunnan maasto kohoaa 166–2 488 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Nepalin vuoden 2015 maanjäristyksen seurauksena piirikunnassa syntyi runsaasti järistystuhoja; muun muassa tuhansia koteja ja muita rakennuksia tuhoutui.
Lahden Diakoniasäätiö
Lahden Diakoniasäätiö on yleishyödyllinen säätiö, joka toimii Suomessa. Säätiö vastasi aiemmin Lahden diakonian instituutin toiminnasta, joka yhdistyi vuonna 2016 Helsingin Diakoniaopiston ja Oulun Diakoniaopiston kanssa Suomen Diakoniaopistoksi.
Historia
Viipuriin Diakonissalaitos perustettiin vuonna 1869. Viipurista laitos siirtyi talvisodan evakuointien vuoksi Lahteen vuonna 1940 ja sen nimeksi tuli Lahden Diakonialaitos.
URF
Valmistus
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta ja se laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1978. Alus liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla.
Palvelus
Vuonna 2011 Ruotsin merivoimat teki 11 miljoonan punnan sopimuksen James Fisher Defencen (JFD) kanssa aluksen modernisoinnista, jonka päätyttyä sen nimenä on URF MkII. Modernisoinnissa kaikki aluksen järjestelmät päivitettiin. Työn loputtua aluksen väritys muutettiin valkoinen oranssista kelta-siniseen.
LED Tailor
LED Tailor Oy on siniseen LED-valoon perustuvia, kemikaalittomia desinfiointiratkaisuja kehittävä ja valmistava suomalaisyritys. Fotonidesinfiointiin perustuvilla ratkaisuilla parannetaan pintahygieniaa ja ilmanlaatua muun muassa terveydenhuollossa, teollisuudessa ja sisäilmaongelmakohteissa. LED Tailor on Euroopan ensimmäinen siniseen valoon perustuvia desinfiointiratkaisuja toimittava yritys.
Teknologia
LED Tailor Oy:n kehittämillä ratkaisuilla desinfioidaan erilaisia tiloja ja esineitä: menetelmät toimivat myös antibioottiresistenttejä bakteereja vastaan (mm. MRSA, VRE, ESBL). Teknologialla voidaan vaikuttaa puhtaamman ja turvallisemman ympäristön puolesta, sekä saavuttaa yhteiskunnallisesti merkittäviä säästöjä muun muassa kemikaalien ja veden kulutuksessa, sairaspoissaolojen kustannuksissa, sairaanhoitokuluissa, sekä energiankulutuksessa.
Zlatko Junuzović
Zlatko Junuzović (s. 26. syyskuuta 1987 Loznica, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa Red Bull Salzburgia. Vuosina 2012–2018 hän pelasi Saksan Bundesliigan Werder Bremenissä. Vasenjalkainen Junuzović on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Itävallan jalkapallomaajoukkueessa 55 maaottelua.
Seurajoukkueura
Junuzović aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Itävallan Bundesliigan Grazer AK:ssa, jota hän edusti vuodet 2005–2007 pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi kasvattajaseurastaan saman sarjan Austria Kärnteniin, jossa hän pelasi vuodet 2007–2009. Otteluita kertyi 53, joissa maaleja syntyi 13 kappaletta. Heinäkuussa 2009 Junuzović siirtyi niin ikään Itävallan Bundesliigassa pelanneeseen Austria Wieniin. Hän pelasi seuran paidassa 74 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 hän pelasi seuran kanssa myös Eurooppa-liigaa.
Tammikuussa 2012 Junuzović siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kaudella, VfB Stuttgartin verkkoon syyskuussa 2012. Kaudella 2014–2015 Junuzović teki kuusi maalia, mikä oli hänen yhden kauden maaliennätyksensä seuran paidassa. Kahtena seuraavana kautena hän teki molempina neljä liigamaalia.
Maajoukkueura
Junuzović on edustanut monia Itävallan nuorten maajoukkueita. Vuonna 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin Kanadassa, jossa hän pelasi seitsemän ottelua Itävallan ollessa neljäs. Itävallan jalkapallomaajoukkueessa Junuzović debytoi maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki lokakuussa 2011 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan.
Muuta
Junuzović syntyi Jugoslaviassa, nykyisessä Serbiassa, josta hän muutti perheensä kanssa lapsena Itävaltaan. Junuzović olisi voinut edustaa Itävallan maajoukkueen sijasta synnyinmaataan Serbiaa.
Junuzović tunnetaan hyvästä vapaapotkutekniikastaan.
The Prodigy
The Prodigy on englantilainen yhtye, joka on The Chemical Brothersin ohella 1990-luvun ja vielä 2000-luvunkin suosituimpia konemusiikkiyhtyeitä. Yhtyeen musiikissa yhdistyvät breakbeat, big beat, tekno ja punk. Yhtyeen suosituimpia kappaleita ovat muun muassa Charly, Out of Space, Voodoo People, Poison, No Good (Start the Dance), Firestarter, Breathe, Smack My Bitch Up, Invaders Must Die ja Omen.
Historia
Yhtyeen alkuperäinen kokoonpano oli nelihenkinen. Liam Howlettin kirjoittaessa kappaleet Maxim Reality (oikealta nimeltään Keith Palmer) toimi ja toimii edelleen MC:nä, kun taas Keith Flint on alun perin pelkkä livetanssija. Neljäs alkuperäisjäsen, livetanssija Leeroy Thornhill erosi yhtyeestä vuonna 2000.
Alkuvaiheessa mukana oli lyhyen aikaa myös naistanssija Sharky, joka jätti yhtyeen sen suosion alkaessa nousta vuonna 1991.
Prodigyn ura alkoi EP:llä What Evil Lurks vuonna 1991. Se ei saavuttanut varsinaista kaupallista suosiota – sitä myytiin vain 7 000 kappaletta. Se julkaistiin kuitenkin uudestaan vuonna 2004. Prodigyn ensimmäinen albumi Experience julkaistiin vuonna 1992 ja se ylsi listoille. Suosiota saavutti etenkin Out of Space -kappaleen singlejulkaisu.
Yhtye sai suurempaa julkisuutta vuonna 1994 suositun singlensä No Good (Start the Dance) ja albuminsa Music for the Jilted Generation menestyessä. Suuremman läpimurron yhtye teki vuonna 1996, kun Keith Flintistä tuli yhtyeen toinen vokalisti todella suositussa kappaleessa Firestarter. Menestys ei päättynyt, sillä Firestarteria seurasi toinen menestyssingle Breathe.
Albumi The Fat of the Land rikkoi myyntiennätyksiä ilmestyessään vuonna 1997. Vuonna 1998 Smack My Bitch Up -singlen jälkeen alkoi yhtyeen pitkä hiljaiselo ja parin vuoden päästä tästä Leeroy Thornhill erosi yhtyeestä ja perusti sooloyhtyeensä Flightcrankin. Maximilta tuli myös soololevy. Keith Flintillä puolestaan oli sooloyhtye Flint, joka levytti vuonna 2003 albumin nimeltään Device 1.
Liam kuitenkin piti faneja jännityksessä ja julkaisi kesällä 2002 singlen Baby's Got a Temper. Samaan aikaan Liamilla oli valmiina kokonainen albumillinen uutta materiaalia, mutta koska Baby's Got a Temper menestyi selvästi odotettua huonommin eli kansan kielellä 'floppasi' Liam romutti koko albumillisen musiikkia. Kyseisiä tuhottuja kappaleita kuitenkin ehdittiin esittää livenä yleisön edessä keikoilla ja kyseisiä taltiointeja on nähtävissä internetissä yleisön kuvaamana. Vuonna 2004 The Prodigy julkaisi uuden albumin Always Outnumbered, Never Outgunned. Tätä albumia varten Liam Howlett kirjoitti kokonaan uudet kappaleet tuhotun albumin tilalle, mutta joissain kappaleissa on käytetty äänielementtejä eli sampleja vuonna 2002 tuhotuista kappaleista. Esimerkiksi albumin päättävä kappale Shoot Down on alun perin muokattu tuhotusta kappaleesta Trigger.
Studioalbumi Invaders Must Die julkaistiin 23. helmikuuta 2009. Ensimmäinen single albumilta oli Invaders Must Die. Se julkaistiin marraskuussa 2008. Toinen single oli Omen, kolmas Warrior's Dance ja neljäs Take Me to the Hospital. Kaikista singleistä julkaistiin musiikkivideot. Prodigy aloitti vuonna 2009 myös Invaders Must Die -kiertueen. Yhtye esiintyi Helsingin jäähallissa 12. marraskuuta 2009, 8. heinäkuuta 2011 Ruisrockissa, 26. toukokuuta 2012 Helsingin jäähallissa ja 27. kesäkuuta 2014 Provinssirockissa.
Seuraajaa Invaders Must Die -albumille kirjoitettiin ja nauhoitettiin edellisistä levyistä poiketen eri hotellihuoneissa ja jopa lentokoneessa ympäri maailman, mutta myös yhtyeen omalla Tileyard studiolla Lontoossa. Nauhoitukset ajoittuivat välille 2010–2014. Albumin nimen oli pitkään tarkoitus olla How To Steal a Jetfighter, mutta vuoden 2014 puolivälissä Liam Howlett ilmoitti, että se ei sittenkään tulisi olemaan albumin nimi. Musiikkilehti Q:n lokakuun 2014 julkaisussa kerrottiin albumin julkaisuajankohdaksi helmikuu 2015, mutta albumin nimi kuulemma kerrottaisiin vasta myöhemmin. Lopulta levy sai nimekseen The Day is My Enemy ja se julkaistiin maaliskuussa 2015. The Prodigy esiintyi Helsingin jäähallissa 3. marraskuuta 2015.
Keith Flint teki itsemurhan kotonaan Dunmowssa Essexissä 4. maaliskuuta 2019.
Julkaisut
Singlestä Everybody In The Place on julkaistu kaksi erilaista brittiversiota; Ensimmäisessä versiossa (1991) on viisi kappaletta mutta toisessa (1992) vain neljä. Tuo viides kappale on Rip Up The Sound System. Se jouduttiin pudottamaan pois, koska julkaisun aikaan joulukuussa 1991 Brittien singlelistalla sai olla enintään neljän biisin singlejä. Ensimmäinen versio oli tuotannossa vain kaksi viikkoa ja on äärimmäisen harvinainen ja vaikea löytää, koska siitä ei milloinkaan otettu uusintapainoksia. Rip Up The Sound System on tosin saatavissa vielä Everybody In The Place singlen 12-tuumaisella vinyyliversiolla.
Alkuaikojen singleistä julkaistiin myös ELEKTRA- ja MUTE levymerkeillä erilaisia versioita Yhdysvaltoihin, näillä oli yleensä laajempi kappalevalikoima, kuten varta vasten Yhdysvaltoihin muiden artistien tekemiä remixejä.
Lisäksi No Good (Start The Dance) -singlestä on vuonna 1994 julkaistu Australian versio erilaisella kappalevalikoimalla. thumb|[[Keith Flint ja yhtyeen livekitaristi Rob Holliday.]]
Kokoelmat
thumb|[[Liam Howlett SonneMondSterne-festivaaleilla Saksassa vuonna 2005.]]
Remixit muille artisteille
The Prodigy on uransa alusta alkaen tehnyt myös mittavan määrän remixejä muille artisteille.
Davide Astori
Davide Astori (7. tammikuuta 1987 San Giovanni Bianco – 4. maaliskuuta 2018 Udine) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti viimeisenä seuranaan Italian Serie A:ssa pelannutta Fiorentinaa ja oli joukkueen kapteeni. Aiemmin hän edusti myös AS Pizzighettonea, US Cremonesea, Cagliaria ja Romaa.
Astori löydettiin kuolleena hotellihuoneestaan 4. maaliskuuta 2018 ennen Fiorentinan sarjaottelua Udinesea vastaan. Hän oli kuollut nukkuessaan, Fiorentinan mukaan kyseessä oli äkillinen sairauskohtaus. Tapauksen vuoksi Serie A:n kaikki päivän ottelut peruttiin. Astori haudattiin 8. maaliskuuta 2018 Firenzessä tuhansien ihmisten läsnä ollessa. Paikalla oli myös Juventuksen pelaajia, jotka pelasivat edellisenä iltana Mestarien liigan ottelussa Lontoossa. Astoria hoitanut lääkäri Giorgio Galanti tuomittiin keväällä 2021 vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen kuolemantuottamuksesta. Astorilla oli jo aiemmin todettu sydänsairauteen viittaavia oireita, mutta lääkäri oli antanut hänelle siitä huolimatta luvan pelata.
Kristina Cruises
Kristina Cruises on kotkalainen matkanjärjestäjä, joka järjestää matkoja maalla, merellä ja joilla eri puolille Eurooppaa sekä kaukokohteisiin. . Yhtiön toimitusjohtaja on Anu Markkanen.
Yhtiö harjoitti aikaisemmin risteilytoimintaa omilla aluksillaan, joita olivat muun muassa M/S Kristina Katarina, M/S Kristina Brahe ja M/S Kristina Regina. Yhtiö harjoitti risteilyliikennettä suomalaisella miehistöllä muun muassa Välimerellä, Punaisellamerellä, Pohjanmerellä, Itämerellä ja Saimaan vesistössä.
Kristina Cruises on omassa kategoriassaan Suomen johtava risteilylomien järjestäjä. Yritys järjestää mm. risteilymatkoja, jotka tehdään ryhmämatkoina, ja mukana on suomalainen matkaopas. Yhtiö järjestää vuosittain runsaat sata risteilyä yli 50 maassa. Yhtiön asiakkaat ovat etupäässä yli 40-vuotiaita, kulttuurista kiinnostuneita ihmisiä.
Syksyllä 2013 yhtiö hakeutui yrityssaneeraukseen ja myi viimeisen aluksensa Kristina Katarinan. Nykyisin yritys tuottaa joki- ja meriristeilyjä muiden omistamilla aluksilla.
Kristina Cruises Oy:n myynti kasvoi vuoden 2017 lopussa yli 25 prosenttia edellisvuodesta. Yritys on järjestänyt risteilymatkoja muun muassa eteläiselle Tonavalle, Etelä-Amerikan Amazonille, Pohjois-Amerikan Suurille järville, sekä Etelämantereelle ja Australiaan.
Yritys palkittiin Finnish Travel Galassa vuoden 2019 matkatoimistona ja matkanjärjestäjänä.
Kesällä 2021 Kristina aloitti kotimaassa uudenlaiset Kristina Rails -junaristeilyt, joiden konsepti on hyvin samanlainen kuin yrityksen laivaristeilyillä. Matkojen ohjelmat ja sisällöt ovat valmiiksi suunniteltu ja matkoilla on mukana aina suomalainen matkanjohtaja.
Hank Snow
Snow’n 1950- ja 1960-lukujen Billboard-ykköshittejä olivat ”I’m Moving On” (1950), ”The Golden Rocket” (1950), ”I Don’t Hurt Anymore” (1953), ”Let Me Go, Lover!” (1954) ja ”I’ve Been Everywhere” (1962). 1960-luvun loppupuolella hänen uransa kääntyi selvään laskuun. Hän ei kyennyt muuttamaan tyyliään ajan suositun uuden, raskaasti orkestoidun country-popin suuntaan. Snow sai vielä yhden listaykkösen vuonna 1974, ”Hello Love”. Se ei kuitenkaan nostanut häntä takaisin suosion huipulle, vaan se jäi hänen viimeiseksi isoksi hitikseen.
Snow valittiin Nashville Songwriters International Hall of Fameen vuonna 1978 ja Country Music Hall of Fameen vuonna 1979. Vuonna 1994 julkaistiin Snow’n omaelämäkerta The Hank Snow Story.
Spice (huume)
Spice-valmisteet ovat kasvirouhesekoituksia, joita poltetaan marihuanan tavoin. Niihin on lisätty synteettisiä kannabinoideja niiden huumaavan vaikutuksen vuoksi, sillä rouheeseen käytetyillä kasveilla ei ole (kuin teoreettista) vaikutusta.
Lääkkeiksi tai huumeiksi luokiteltujen kannaboidien tuonti Suomeen on kielletty. Näitä ovat esimerkiksi JWH-018 ja CP 47,497.
Upper Hollowayn rautatieasema
Upper Hollowayn rautatieasema on London Overgroundin asema Islingtonin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Gospel Oakin ja Crouch Hillin asemien välissä. Sieltä on myös helppoa vaihtaa Lontoon metroon: Archwayn metroasemalle on noin viiden minuutin kävelymatka. Upper Hollowayn asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 2.
Upper Hollowayn asema avattiin 21. heinäkuuta 1868, suljettiin 31. tammikuuta 1870 ja avattiin uudelleen jo 1. lokakuuta samana vuonna. Se sai 1. maaliskuuta 1871 uudeksi nimekseen Upper Holloway for St. John’s Park and Highgate Hill. Nimi lyheni ensin 1. huhtikuuta 1875 muotoon Upper Holloway for St. John’s Park ja lopulta alkuperäiseen, tarkenteettomaan muotoon 1. heinäkuuta 1903.
Asemaa käytti hieman alle 700 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
HMS Spiggen (1990)
HMS Spiggen oli Ruotsin laivaston pienoissukellusvene, jota käytetään ensisijaisesti 1. sukellusvenelaivueen maalialuksena koulutettaessa sukellusveneidentorjuntajoukkoja.
Valmistus
Alus tilattiin Tukholmasta Amfibieteknik AB:lta ja se laskettiin vesille 1990.
Palvelus
Alus on poistettu palveluksesta ja se sijoitettiin vuonna 2014 Kalixiin.
Georg Lybecker
Georg Lybecker (k. 4. kesäkuuta 1718 Asker, Närke) oli ruotsalainen kenraaliluutnantti ja vapaaherra, joka toimi Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherrana vuosina 1705–1713 ja Suomeen sijoitettujen joukkojen ylipäällikkönä suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1707–1710 ja 1712–1713. Häntä pidettiin pääsyyllisenä siihen, että Venäjä onnistui sodassa miehittämään Suomen, mikä johti niin sanottuun isoonvihaan. Hänet tuomittiin vuonna 1717 laiminlyönneistä syytettynä kuolemaan, mutta armahdettiin.
Varhaisempi elämä
Lybecker syntyi mahdollisesti 1650-luvulla. Hänen vanhempansa olivat maaherra, kenraalimajuri Georg Henrik Lybecker ja Christina Grissbach. Lybecker aloitti sotilasuransa vuonna 1674 isänsä komentamassa Skånen pohjoisessa ratsuväkirykmentissä. Hänet ylennettiin Skoonen sodan aikana korpraaliksi 1675, majoitusmestariksi ja kornetiksi 1677 sekä kapteeniluutnantiksi 1678, ja hän osallistui Lundin (1676) ja Karlskronan taisteluihin (1677). Hänet ylennettiin ratsumestariksi 1682, mutta sen jälkeen hänen urakehityksensä seisahtui suuren Pohjan sodan syttymiseen saakka. Vuodesta 1693 hän palveli henkikaartin ratsurykmentissä. Lybecker pääsi kuningas Kaarle XII:n suosioon osallistuessaan suuren Pohjan sodan varhaisiin operaatioihin Liivinmaalla ja Puolassa. Hän osallistui muun muassa Kliszówin taisteluun vuonna 1702 ja hänet ylennettiin joulukuussa 1703 majuriksi sekä tammikuussa 1704 everstiluutnantiksi. Hän voitti vuonna 1705 puolalaiset Łowiczissa.
Komentajana Suomessa
Lybecker nimitettiin joulukuussa 1705 yllättäen Viipurin läänin maaherraksi ja hän saapui Viipuriin elokuussa 1706. Hän puolusti Viipuria menestyksekkäästi venäläisten piirittäessä kaupungin pariksi viikoksi lokakuussa 1706. Lybecker valitti Ruotsin puolustusneuvostolle Suomen-joukkojen ylipäällikön Georg Johan Maijdellin toiminnasta piirityksen aikana. Kun Maijdell seuraavan vuoden alussa erosi, puolustusneuvosto nimitti Lybeckerin hänen tilalleen maaliskuussa 1707. Lybecker oli lisäksi ylennetty marraskuussa 1706 kenraalimajuriksi ja huhtikuussa 1707 hänet korotettiin vapaaherraksi.
Kun Apraksin piiritti Viipurin maaliskuussa 1710, Lybecker perääntyi pääarmeijansa kanssa Kymijoelle jättäen osan joukoista puolustamaan kaupunkia. Apraksinin tuotua äskettäin perustetun Venäjän laivaston mukaan piiritykseen Viipuri antautui kesäkuussa. Koska Lybecker ei ollut käyttänyt armeijaansa Viipurin pelastamiseen, häntä syytettiin kaupungin menetyksestä, ja sotaneuvosto nimitti hänen tilalleen uudeksi Suomen-ylipäälliköksi kenraali Carl Nierothin. Lybecker sai hyvityksenä elokuussa 1710 ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Kun Nieroth kuoli tammikuussa 1712, päällikkyys palautettiin Lybeckerille. Nieroth oli suunnitellut Viipurin takaisinvaltausta ja rakennuttanut sitä varten tukikohtaa Vehkalahdelle, mutta venäläisten yritettyä syksyllä 1712 pientä hyökkäystä läheisellä Hirvikoskella Lybecker luopui Nierothin suunnitelmasta ja perääntyi takaisin Kymijoelle hävittäen Vehkalahden linnoituksen. Kaarle XII kehotti häntä välttämään taistelua ja käyttämään Suomessa poltetun maan taktiikkaa, jos venäläiset hyökkäisivät.
Myöhemmät vaiheet
Lybecker palasi Tukholmaan, jossa Suomesta paenneet säätyläiset panettelivat häntä. Häntä alettiin pitää pääsyyllisenä Suomen menetykseen. Velvollisuuksiensa laiminlyönnistä syytetyn Lybeckerin asiaa käsiteltiin ensin Svean hovioikeudessa vuosina 1715–1716 ja kuninkaan nimittämässä sotaylioikeudessa vuonna 1717. Pääsyytökset liittyivät armeijan tarvikehuoltoa koskeneiden kuninkaallisten määräysten laiminlyöntiin, mutta jälkimmäisen oikeudenkäynnin aikana eräs todistaja syytti Lybeckeriä myös kuninkaaseen kohdistuneesta valtiopetoksesta. Syytteet olivat ilmeisesti tekaistuja. Lybecker tuomittiin elokuussa 1717 kuolemaan, mutta Kaarle XII armahti hänet joulukuussa. Hänet vapautettiin kotiarestiin tiluksilleen Värstassa, missä hän kuoli seuraavana vuonna terveytensä romahdettua vankeusaikana.
Shane Long
thumb|Shane Long Shane Long (s. 22. tammikuuta 1987 Gortnahoe, North Tipperary, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Readingia. Huhtikuussa 2019 hän teki Southamptonin pelaajana vierasottelussa Watfordia vastaan Valioliigan historian nopeimman maalin, joka syntyi virallisen ajanoton mukaan 7,69 sekunnin kuluttua ottelun alkamisesta.
Long on aiemmin edustanut Irlannissa Cork Cityä sekä Englannissa kausina 2005–2011 Readingia, elokuusta 2011 tammikuuhun 2014 West Bromwich Albionia, vuonna 2014 elokuuhun saakka Hull Cityä, kausina 2014–2022 Southamptonia ja kevätkaudella 2021 lainasopimuksella Bournemouthia. Hän on tehnyt parhaimmillaan Valioliigassa kymmenen maalia kaudella 2015–2016 ja mestaruussarjassa 21 maalia kaudella 2010–2011, jolloin hän oli sarjan maalintekijätilastossa jaetulla toisella sijalla.
Long on pelannut Irlannin maajoukkueessa 88 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2007. EM-kilpailuissa 2012 hän tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa ja EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Irlannin kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa ja niistä kolmessa täydet minuutit.
Württemberginhevonen
Württemberginhevonen (tunnetaan myös nimillä baden-württemberger ja württemberg) on saksalainen puoliverihevosrotu. Sitä käytetään lähinnä ratsastukseen, ja sen jalostuksessa tärkeänä tavoitteena on hyvä soveltuvuus kouluratsastukseen ja esteratsastukseen.
Ominaisuudet
vasen|thumb|[[Kimo württemberginhevostamma Ladina B esteratsastuskilpailussa.]] Parhailla württemberginhevosilla on erinomainen temperamentti, jossa yhdistyy järkevyys eloisiin ja vapaisiin liikkeisiin. Nämä piirteet rotu on lie perinyt arabi- ja kylmäverivaikutteista. Rotu on kestävä ja englannintäysiveriseen verrattuna edullinen pitää rehussa.
Ihannekorkeus württemberginhevoselle on noin 165 cm. Rodun yleisimmät värit ovat ruunikko, rautias, mustanruunikko ja musta. Pää on keskikokoinen ja profiili suora, kaula hyvä ja säkä selkeä. Rinta on syvä, lavat lihaksikkaat ja hyvässä kulmassa, selkä pitkä ja suora, lanne on kalteva. Jalat ovat lihaksikkaat, kaviot kovat ja hyvänmuotoiset.
Historia
Württemberginhevosen kantakirja perustettiin vuonna 1895, ja noin vuotta myöhemmin Marbachin siittola alkoi keskittyä kasvattamaan alkuperäistä württemberginhevostyyppiä, joka oli monipuolinen, sekä työajossa että ratsuna käytetty rotu. Alkuperäiset hevoset olivat risteytyksiä paikallisten puoliveristen ja arabianhevosen, trakehnerin, anglonormannihevosen, friisiläishevosen, iberianhevosen, berberihevosen ja suffolkinhevosen kanssa. Anglonormanniori Faust oli tärkeä varhainen vaikuttaja rodussa, ja se loi pohjan rodun tulevalle perusmuodolle. Tämä tyyppi säilyi aina 1950-luvun puoliväliin saakka, kunnes Marbachissa alettiin kasvattaa nykyaikaisen hevosurheilun vaatimuksiin sopivia kevyempiä ja urheilullisempia hevosia.
Trakehnerori Julmond (1943–1965) oli uuden tyypin perustajaisä, ja muokkasi uutta baden-württenberginhevosta. Rotuun sekoitettiin hannoverinhevosta, holsteininevosta, oldenburginhevosta, englannintäysiveristä ja jonkin verran trakehneria uuden tyypin parantamiseksi.
Saudi-Arabian kiviportit
Saudi-Arabian kiviportit ovat muinaisia kivisiä aitauksia Arabian niemimaalla. Paikalliset beduiinit kutsuvat näitä nimellä "Vanhojen miesten työt".
Monet niistä muistuttavat ylhäältä katsoen portteja, joiden pylväät on yhdistetty pitkillä riu'uilla. Näitä kiviportteja on Saudi-Arabian länsiosan keskiosassa, eniten Medinan ja Khaybarin välisellä seudulla, jossa on Harrat Khaybarin laavakenttä. Yhteensä kiviportteja on vähän alle 400. Portit ovat yleensä 50-150 metrin pituisia ja puolen metrin korkuisia. Niiden ikä on noin 9000-2000 vuotta, ja ne saattavat olla beduiinien esi-isien tekemiä. Porttien käyttötarkoitusta ei tiedetä. Porttien lisäksi on myös jonkinlaisia pyöreitä rakennelmia, jotka saattavat olla hautojen jäänteitä. Niistä joidenkin vieressä on kartiomainen aitaus, jolloin syntyy avaimenreikää muistuttava kuvio.
Leijamainen rakennelma on luultavasti metsästysansa.
Jordanian kiviympyrät
Jordaniasta on löydetty kiviportteja muistuttavia kiviympyröitä, joiden läpimitta on 220-455 metriä.
Jonathan Walters
thumb|Jonathan Walters Jonathan Walters (s. 20. syyskuuta 1983 Moreton, Merseyside, Englanti) on englantilaissyntyinen irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai laitahyökkääjä. Seuratasolla hän edusti Englannissa useita seuroja, joista pisimpään Ipswich Townia vuosina 2007–2010 ja Stoke Cityä 2010–2017. Waltersin pituus on 183 cm.
Walters edusti Irlannin maajoukkuetta EM-kilpailuissa 2012 ja 2016. Hän pelasi kaikkiaan 54 maaottelua ja teki niissä 14 maalia vuosina 2010–2018.
Automaattiset vakauttajat
Taloustieteessä automaattiset vakauttajat, joskus myös automaattiset stabilisaattorit, tarkoittavat valtion budjetin meno- ja tuloeriä jotka liikkuvat suhdannevaihteluihin nähden vastasyklisesti. Nopean talouskasvun aikaan valtion verotulokertymät kasvavat nopeasti ja työttömyysturva ym. sosiaalimenot laskevat, jolloin yksityinen sektori menettää tuloja ja joutuu yhä suuremman verokuorman maksajaksi.
Taloustaantumassa tapahtuu päinvastainen ilmiö: valtion verotulot laskevat ja sen maksamat sosiaaliturvamenot nousevat jolloin valtio tukee yksityissektorin tuloja entistä enemmän omilla budjettimenoillaan ja rasittaa sitä entistä vähemmän veroillaan. Näin automaattiset vakauttajat toimivat kansantaloudessa suhdannevaihteluita tasaavana voimana.
Mestarien liigan kausi 2004–2005
Mestarien liigan kausi 2004–2005 oli Mestarien liigan 13. kausi ja Euroopassa pelattavien jalkapallocupin 50. kausi. Loppuottelu pelattiin Istanbulissa Atatürkin olympiastadionilla 25. toukokuuta 2005 Liverpoolin ja Milanin välillä ja se päättyi varsinaisen peliajan päättyessä tasan 3–3 ja lopulta Liverpoolin 3–2-voittoon rangaistuslaukauskilpailussa.
Porto lähti kauteen hallitsevana mestarina.
Lohkovaihe
Joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelaavat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsevät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuvat pääsevät UEFA Europa Leaguen kauden 2004–2005 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putoavat pois.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Lohko A
{|
Lohko B
{|
Lohko C
{|
Lohko E
{|
Lohko F
{|
Pudotuspelit
Kahdeksasta lohkoista kaksi parasta eli yhteensä 16 joukkuetta selviytyi pudotuspeleihin. Kaikki ottelut, paitsi finaali, pelataan kaksiosaisena. Joukkueet pelaavat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa. Ensimmäiselle kierrokselle samaan ottelupariin ei voi päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta tai lohkosta.
Kilpa-ajo halki Italian
Kilpa-ajo halki Italian on 37. Asterix seikkailee -albumi, joka julkaistiin vuonna 2017.
Juoni
Rooman senaatissa senaattori Lactus Bifidusta, joka on vastuussa Rooman valtakunnan teiden ylläpidosta, syytetään teiden surkeasta kunnosta. Pelastaakseen maineensa Bifidus lupaa järjestää suuret hevosvaunujen kilpa-ajot halki koko Italian niemimaan, jotka ovat avoinna kaikille kansakunnille, myös barbaareille. Itse Julius Caesar saapuu onnittelemaan Bifidusta tästä ideasta ja samalla muistuttaa häntä siitä, että voittajan pitää sitten olla roomalainen.
Samaan aikaan Asterix ja Obelix ovat markkinoilla viemässä Senilixiä hammaslääkäriin. Markkinoilla Obelix ostaa hevosvaunut heräteostoksena ja kuulee vaunukilpa-ajoista. Gallialaiset päättävät ottaa osaa kilpa-ajoihin.
Lähellä maalia gallialaiset ovat vähällä voittaa mutta he huomaavat Coronaviruksen olevan sittenkin mukana kisassa ja ohittavan heidät. Viime hetkellä Coronaviruksen vaunut törmäävät kuoppaan ja paljastuu että itse Caesar oli naamioitunut Coronavirukseksi varmistaakseen Rooman voiton. Pelastaakseen kunniansa ja osoittaakseen urheilumieltä Caesar myöntää tappionsa ja julistaa gallialaiset voittajiksi. Palkinto kuitenkin kiertää yhdeltä osallistujalta toiselle koska kaikkien mielestä kaikki pärjäsivät yhtä hyvin.
Albumin lopussa gallialaiset palaavat takaisin kyläänsä suurelle juhla-aterialle, ja matkan aikana Obelix närkästyy huomatessaan kasvonsa garumin mainoksessa.
Yksityiskohtia
Jotkut albumin hahmoista ovat karikatyyrejä tunnetuista henkilöistä. Parmalaisen majatalon isäntä muistuttaa laulaja Luciano Pavarottia, roomalainen mestariajaja Coronavirus muistuttaa kilpa-ajaja Alain Prostia ja garumin valmistaja Croisos Lupus puolestaan muistuttaa Italian pääministeri Silvio Berlusconia.
Man’s Ruin Revisited
Man’s Ruin Revisited on suomalaisen heavy metal -yhtye The Black Leaguen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Ranch Records.
Colossus-luokka (lentotukialus)
thumb|250px|Colossus-luokan lentotukialus HMCS Warrior. thumb|250px|De Havilland Sea Vampire -suihkukone laskeutuu HMS Oceanin kannelle vuonna 1945. Colossus-luokka oli toisen maailmansodan aikana tilattu Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialusluokka, johon kuului alun perin kuusitoista lentotukialusta. Aluksista kuitenkin kuusi siirrettiin Majestic-luokkaan (eli parannettuun Colossus-luokkaan). Luokan alukset valmistuivat vasta sodan lopulla.
Suunnitelma
Kaikki Britannian telakat olivat täystyöllistettyjä vuoden 1941 lopulla, mutta sotatoimet osoittivat sodan laajenevan kaikille mantereilla ja tukialusten tarpeen kasvavan. Saattuetukialukset olisivat olleet mahdollisuus, mutta niiden hitaus ja pieni konekapasiteetti eivät olleet riittäviä laivasto-osaston mukana toimimiseen. Tarpeen osoittivat Välimeren tapahtumat sekä Force Z:n tuhoutuminen Intian valtamerellä. Toisena mahdollisuutena nähtiin käytöstä poistettujen alusten muuttaminen tukialuksiksi, ja parhaana kandidaattina pidettiin HMS Vindictiveä. Tästä kuitenkin luovuttiin, ja päädyttiin suunnittelemaan kohtuuhintaista uutta tukialusluokkaa.
Luokan alusten tuli olla mahdollista valmistua kahdessa vuodessa, ja niiden tuli kyetä operoimaan joko Supermarine Seafire tai Hawker Sea Hurricane -hävittäjillä, minkä vuoksi niille tuli rakentaa pidempi lentokansi, mikä aiheutti pienen viiveen valmistumisaikatauluihin. Colossus-luokka oli selvästi kevyempi kuin edeltäneet HMS Unicorn tai suuret laivastolentotukialukset, mutta niissä on havaittavissa Illustrious-luokan alusten ratkaisuja pienemmässä mittakaavassa. Alusten lentokansi oli 690 × 80 jalkaa, ja niille oli asennettu katapultti, jolla voi lähettää ilmaan 14 000 paunan lentokoneen 66 solmun nopeudella.
Aluksilla oli kaksi 45 × 35 jalan hissiä, joilla kyettiin nostamaan hangaarista kannelle 15 000 paunaa. Aluksilla oli ainoastaan yksi hangaari, jonka lattia oli 445 × 52 jalkaa ja korkeus 17,5 jalkaa. Polttoainetta oli 37 lentokoneelle 98 600 gallonaa.
Suoja ja aseistus
Aluksilta puuttui panssarointi ja ilmatorjunta-aseistus oli rajoitettu ainoastaan keveään aseistukseen: kuusi neliputkista kaksinaulaista pompom-tykkiä, yksitoista neliputkista ja kahdeksan kaksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, mikä johtui neliputkisten tykkien hankinnan vaikeudesta.
Luokan alusten ilmatorjunta-aseistus vaihteli yllä olevasta runsaasti. Viimeisiin aluksiin asennettiin 17 yksiputkista ja kaksiputkista 40 millimetrin Boforsin ilmatorjuntatykkiä.
Tulenjohtojärjestelminä oli yleensä tyypin 79/281 tutkat, mutta HMS Oceanille asennettiin yhdysvaltalainen SM-1-tutka.
Alusten kohtalot
HMS Colossus myytiin Ranskaan 1946 ja nimettiin FS Arromanchesiksi. HMS Venerable myytiin Alankomaille 1948 ja nimettiin Hr. Ms. Karel Doormaniksi. HMS Vengeance oli lainassa Australialla 1952–1955, ja alus myytiin 1956 Brasilialle ja nimettiin NAeL Minas Geraisiksi. HMS Warrior oli lainassa Kanadalla 1946–1948, ja alus myytiin 1958 Argentiinalle ja nimettiin ARA Independenciaksi.
Lazio
Lazio tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Kefmetatsoli
Kefmetatsoli (C15H17S3N7O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö
Kefmetatsoli on niin sanottu toisen sukupolven kefalosporiini ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Lääkeaine on suhteellisen laajakirjoinen ja tehoaa moniin grampositiivisiin ja gramnegatiivisiin bakteereihin. Teho on samankaltainen kefoksitiinin kanssa ja käyttökohteetkin ovat samoja. Kefmetatsolin sisältämä N-metyylytiotetratsolirakenne voi aiheuttaa haittavaikutuksenaan verenvuotoa.
Ero-Lohko
Ero-Lohko (1951–1979) oli tummanrautias suomenhevosori, jonka isä oli Lohko, emä Sirkka-Lintu, isänisä Lohdutus ja emänisä Eri-Aaroni. (Hevosen alkuperäinen nimi oli Eri-Lohko, mutta tätä nimeä ei kelpuutettu kantakirjauksen yhteydessä vaan se muutettiin Ero-Lohkoksi. ) Ero-Lohko kilpaili menestyksekkäästi ravurina voittaen neljä kertaa ravikuninkuuden vuosina 1958—1961. Se juoksi useita Suomen ennätyksiä, ja sen virallinen ennätys oli 24,8a, epävirallinen 22,2. Vuonna 1959 juostun virallisen ennätyksen alitti vasta Vonkaus vuonna 1973. Ero-Lohko piti samanaikaisesti hallussaan 1000 metrin, mailin ja 2000 metrin Suomen ennätyksiä.
Ero-Lohkon kasvattaja oli Taavi Helander. Sen omistivat sen kilpailuvuosina Erkki Hakkarainen ja Kaarlo Partanen, joka valmensi ja ohjasti oria. Ori ravasi huippujuoksijaksi (34,9) jo nelivuotiaana ja paransi ennätyksiään tasaisesti. Jalkaongelmien vuoksi se joutui jättämään vuoden 1957 kuninkuusravit kesken, mutta voitti neljät seuraavat kuninkuusravit. Oriin huippuvuosi oli 1959, jolloin se voitti kolmestakymmenestä startistaan 23 ja teki kaikki kolme Suomen ennätystään. Kaikkiaan se starttasi 112 kertaa ja voitti 82,1 % starteistaan. Palkintorahoja se ei ansainnut läheskään yhtä paljon kuin aikalainen Reipas, yhteensä noin 3 370 000 silloista markkaa, koska se starttasi selvästi vähemmän.
Partanen omisti Ero-Lohkon isän Lohkon ja kiinnostui varsasta heti sen hyvän juoksijasuvun vuoksi. Hänen mukaansa Ero-Lohkosta näki jo varsana, että sen etujalat olivat heikot ja se jäisi pienikokoiseksi (oriin säkäkorkeus oli täysikasvuisena 153 cm ), mutta sen luonne oli vireä. Kun ori nelivuotiaana kilpauraansa aloittaessaan osoittautui lupaavaksi juoksijaksi, hän osti sen kasvattajalta yhdessä liikemies Erkki Hakkaraisen kanssa. Valmentaessaan oria hän totesi pian, että se rikkoi alkumatkasta helposti askellajin ravista laukaksi tai peitsiksi, mutta kun kunnollinen ravi löytyi, se oli sekä varmaa että tavattoman nopeaa. Heikkojen (kantakirjauksen yhteydessä sapelijalkaisiksi mainittujen ) etujalkojen vuoksi ravivarmuutta ei voitu kehittää runsaalla ravaamisella valmennuksessa, ja Ero-Lohko voittikin monet kilpailut jäätyään ensin pitkän matkaa muita jälkeen askellajirikkojen vuoksi. Jalkaongelmat aiheuttivat pitkiäkin kilpailutaukoja (muun muassa vajaan vuoden ennen ensimmäistä ravikuninkuutta) ja johtivat lopulta kilpailemisen lopettamiseen ja hevosen myymiseen siitosoriiksi.
Ero-Lohko sai siitosoriina yli 400 jälkeläistä. Se kantakirjattiin keväällä 1956 eikä saanut tuolloin mitään palkintoa (tuolloin suomenhevosia ei vielä kantakirjattu erilliselle juoksijasuunnalle, vaan ne arvosteltiin ensisijaisesti työhevosina), mutta se sai myöhemmin jälkeläisnäyttöjen perusteella Valio-palkinnon. Jälkeläisten joukossa on ravikuningatar Aiheen-Ilo.
Ero-Lohko lopetettiin vuonna 1979 iäkkäänä mutta hyväkuntoisena.
Hud
Hud tai HUD voi tarkoittaa seuraavia:
Fine Young Cannibals
thumb|Fine Young Cannibals (1990) Fine Young Cannibals oli brittiläinen pop-rock-yhtye. Yhtye oli suosituimmillaan 1980-luvun jälkipuoliskolla, jolloin sen singlet "Johnny Come Home" (1985), Elvis-cover "Suspicious Minds" (1986), "She Drives Me Crazy" (1989) ja "Good Thing" (1989) nousivat Britannian singlelistan Top10:een. "She Drives Me Crazy" (1989) ja "Good Thing" olivat listaykkösiä Yhdysvalloissa.
Fine Young Cannibals hajosi vuonna 1992, mutta palasi studioon vuonna 1996 äänittäen kappaleen "The Flame" kokoelma-albumilleen The Finest. Roland Gift julkaisi toistaiseksi ainoan soololevynsä vuonna 2002.
Suomessa Fine Young Cannibals on esiintynyt ainakin Provinssirockissa vuonna 1986.
Klasipruuki
Klasipruuki on Porin 89. kaupunginosa. Alue on kaavoitettu omakotitaloasumiseen ja sen rakennuskanta koostuu pääosin 2010-luvun lopulla sekä 2020-luvun alussa rakennetuista taloista. Klasipruuki sijaitsee Länsi-Porissa, sen viereiset kaupunginosat ovat Paratiisinmäki ja Tuorsniemi. Peltoaukeiden takana on kaakossa Liikastenmäki ja lännessä Leppäkorpi.
Ferribyn veneet
thumb|Muistomerkki Ferribyn veneiden löytöpaikalla Ferribyn veneet käsittävät kolme pronssikautista venettä, jotka on löydetty Englannin itärannikolta Pohjois-Ferribystä Yorkshiressä. Ferribyn veneet ovat limilaitaisia veneitä, joiden laudat on sidottu punoksilla yhteen. Nämä veneet ovat varhaisimpia tunnettuja eurooppalaisia veneitä.
Löydöt
Ensimmäisenä vuonna 1937 löydetty Ferribyn vene 1 on parhaiten säilynyt. Alus on litteäpohjainen, 15 metriä pitkä ja 2,35 metriä leveä. Pohjan muodostaa kolme tammilankkua, ja sivuissa on myös kolme lankkua. Laudat on sovittu urilla toisiinsa. Sisäpuolelle oli kiinnitetty sauman peittävä soiro, ja se sekä sivulaudat ovat sidottu toisiinsa marjakuusipunoksin. Tilkitsemiseen oli käytetty sammalta. Pohjassa oli hakapalkit, jotka kiinnitettiin lovitetuilla palikoilla. Aluksessa on tilaa 18 melojalle, ja sen valmistusajankohdaksi on radiohiiliajoituksen avulla saatu aikaväli 1880-1680 eaa.
Noin 55 metriä ylävirtaan ensimmäisestä veneestä löydettiin vuonna 1940 Ferribyn vene 2. Se on ajoitettu välille 1940-1720 eaa. Kolmas vene löydettiin vuonna 1963, ja se on ajoitettu välille 2030-1780 eaa. Ensimmäinen vene kaivettiin esille vuonna 1946, mutta se jouduttiin paloittelemaan siirtoa varten. Veneet ovat esillä National Maritime Museumissa Greenwichissä. Ferribyn veneestä 1 on tehty myös rekonstruktio Cornwallin National Maritime Museumissa.
Elizabeth Maconchy
Maconchy varttui Irlannin maaseudulla ja aloitti pianonsoiton sekä musiikinteon harrastamisen 6-vuotiaana. Hän opiskeli Charles Woodin ja Ralph Vaughan Williamsin johdolla Royal College of Musicissa. Stipendin avulla hän pääsi Prahaan, jossa vuonna 1930 teki julkisen debyyttinsä säveltäjänä pianokonserttonsa esityksellä. Kuukausia myöhemmin Henry Wood johti Maconchyn kantaatin The Land kantaesityksen Promenade-konserteissa.