cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Guy Burgess
Elämä
Burgessin holtittomat elämäntavat muodostuivat hänelle rasitteeksi. Aiheutettuaan välikohtauksen tangerilaisessa baarissa hänet siirrettiin vuonna 1950 Washingtonin-suurlähetystön toiseksi lähetystösihteeriksi. Samoihin aikoihin FBI oli päässyt Venona-projektin tiedustelutietojen avulla Cambridgen vakoojarenkaaseen kuuluneen diplomaatti Donald Macleanin jäljille. Seuraavana vuonna ulkoministeriö kutsui Burgessin takaisin kotimaahan. Hänen tehdessään toukokuussa 1951 lähtöä Yhdysvalloista Philby pyysi häntä varoittamaan Macleania tulevasta pidätyksestä, mutta vannotti häntä olemaan pakenematta yhdessä Macleanin kanssa. Paljastumista pelännyt Burgess päätti kuitenkin kotimaahan palattuaan paeta. ”Cambridgen viitosten” KGB-kontaktihenkilö Juri Modin järjesti Burgessin ja Macleanin yhteisen paon 25. toukokuuta 1951 laivalla Ranskaan. Matka jatkui sieltä useiden etappien kautta Moskovaan.
Burgessin ja Macleanin olinpaikkaa ei tiedetty ennen vuotta 1956, jolloin he astuivat julkisuuteen pitämällä Moskovassa lehdistötilaisuuden, jossa he tunnustivat olevansa kommunisteja ja Neuvostoliiton palveluksessa. Burgess työskenteli käännöskirjallisuutta julkaisseessa kustantamossa, mutta vajosi pian alkoholismiin. Hän kuoli sydänkohtaukseen 52-vuotiaana Moskovassa elokuussa 1963. Philby oli paljastunut ja paennut Moskovaan aiemmin samana vuonna, mutta hän ei käynyt kertaakaan tapaamassa Burgessia, jolle kantoi kaunaa siitä, että Burgessin pako vuonna 1951 oli jättänyt hänet pulaan ja epäilynalaiseksi.
Burgess oli homoseksuaali. Vuonna 1984 valmistunut brittielokuva Vakoojan tarina (Another Country) ja sen pohjana oleva Julian Mitchellin näytelmä perustuvat väljästi Guy Burgessin elämäntarinaan.
Veijo Taipalus
thumb|upright|Veijo Taipalus Veijo Yrjö Ilmari Taipalus (s. 17. joulukuuta 1958 Kauhajoki) on suomalainen vara-amiraali evp. sekä Merivoimien komentaja 1. tammikuuta 2016 – 31. joulukuuta 2018.
Taipalus valmistui Kadettikoulusta 1984. Kadettikurssin jälkeen Taipalus toimi Vaasan rannikkopatteristossa kouluttajana. Myöhemmin hän on palvellut Rannikkotykistökoulussa, Puolustusministeriössä, Pääesikunnassa, sotilasasiamiehenä Norjassa (Oslo) ja Tanskassa, Kotkan rannikkoalueen komentajana, Saaristomeren Meripuolustusalueen esikuntapäällikkönä, Maanpuolustuskorkeakoulun jatkotutkinto-osaston johtajana, Merisotakoulun johtajana, esikuntapäällikkönä Merivoimien esikunnassa ja Maanpuolustuskorkeakoulun rehtorina vuosina 2013–2015.
Taipalus ylennettiin kenraalikuntaan vuonna 2011. Merivoimien komentajana hän aloitti 1. tammikuuta 2016. Hän jäi eläkkeelle 31. joulukuuta 2018 ja hänen seuraajakseen valittiin lippueamiraali Jori Harju 9. marraskuuta 2018.
Rotavirus
Rotavirus on Reoviridae-heimoon kuuluva kaksijuosteinen RNA-virus, joka on saanut nimensä rengasmaisista viruksista. Se tarttuu uloste-suu-tietä eli eläimestä tai ihmisestä toiseen. Ihmisissä se on yleisin vauvojen ja lasten vakavien ripulitautien aiheuttaja. Viisivuotissyntymäpäiväänsä mennessä lähes jokainen lapsi maailmassa on saanut rotavirustartunnan ainakin kerran. Jokaisen tartunnan jälkeen potilaan vastustuskyky kehittyy, joten seuraava tartunta on lievempi kuin edellinen. Aikuiset saavat tartunnan vain harvoin. Rotaviruksia tunnetaan viisi tyyppiä: A, B, C, D ja E. Näistä tyypit A, B ja C tarttuvat ihmiseen. Yleisin näistä on rotavirus A, joka aiheuttaa tartunnoista yli 90 %. Suomessa sairaalahoitoa vaativista lasten ripulitaudeista yli puolet johtuu rotaviruksesta.
Oireet
Rotaviruksen aiheuttamassa gastroenteriitissä eli rotaripulissa esiintyy oksentamista, vetistä ripulia ja pientä lämpöä. Viruksen tartunnan jälkeen seuraa kaksipäiväinen itämisaika ennen kuin oireita alkaa ilmaantua. Ensimmäinen oire on usein oksentelu, jonka jälkeen alkaa 4–8 päivän raju ripulointi. Dehydraatio eli elimistön kuivuminen on yleisempää rotavirustartunnassa kuin bakteeripatogeenien aiheuttamissa tartunnoissa. Sen lisäksi se on rotavirusinfektiossa yleisin välitön kuolinsyy.
Rotavirus A voi tarttua koska tahansa, mutta yleensä vain ensimmäinen tartunta aiheuttaa oireita. Myöhemmät tartunnat ovat tavallisesti oireettomia, sillä immuunijärjestelmä antaa jonkin verran suojaa. Tästä syystä oireita aiheuttavien tartuntojen määrä on suurin alle kaksivuotiaissa lapsissa ja pienenee asteittain 45 ikävuoteen saakka. Vaikka tartunta on yleinen vastasyntyneillä, se on yleensä lievä tai oireeton. Oireet ovat kaikkein vakavimmat 0,5–2-vuotiailla lapsilla sekä vanhuksilla ja niillä, joiden vastustuskyky on heikentynyt tai puuttuu. Lähes kaikki aikuiset ovat vastustuskykyisiä rotavirukselle, koska ovat sairastaneet sen lapsena. Vaikka aikuisiän gastroenteriitin aiheuttaa yleensä jokin muu tekijä, aikuisiässä voi silti esiintyä oireettomia tartuntoja, jotka saattavat auttaa viruksen tarttumista eteenpäin. Oireita aiheuttavat uusintatartunnat ovat usein peräisin jostain toisesta rotavirus A -serotyypistä.
Taudin leviäminen
Rotaviruksia on ympäristössä pysyvästi. Esimerkiksi Galvestoninlahden estuaarista otetuista näytteistä taudinaiheuttajaa on löydetty jopa merkittäviä määriä. Tavanomaiset bakteereihin ja loisiin tehoavat keinot eivät näytä olevan riittävän tehokkaita rotaviruksiin, sillä rotavirustartuntojen määrä on suurin piirtein sama riippumatta maan terveysstandardeista.
Tautimekanismi ja taudin määrittäminen
pienoiskuva|Elektronimikroskooppikuva rotavirustartunnan saaneesta enterosyytista (ylhäällä) ja terveestä solusta (alhaalla). Kuvassa olevan palkin koko on noin 500 nm. Viruksen aiheuttama ripuli johtuu useasta syystä. Enterosyyttien eli ohutsuolessa esiintyvien solujen tuhoutuminen aiheuttaa imeytymishäiriötä. Terveet enterosyytit erittävät ohutsuoleen laktaasientsyymiä, joten sen puutteesta johtuva laktoosi-intoleranssi on yksi rotavirustartunnan oire. Tämä laktoosi-intoleranssi voi jatkua jopa joitakin viikkoja. Lapsen saatua maitoa lievä ripuli yleensä alkaa uudestaan sen takia, että bakteerit aiheuttavat disakkarideihin kuuluvan laktoosin käymisen.
Rajuissa ripulitapauksissa tulee yleensä ensimmäisenä diagnoosina gastroenteriitti, minkä jälkeen tauti määritetään tarkemmin rotavirukseksi. Suurimmalta osalta lapsista, jotka otetaan gastroenteriitin takia sairaalahoitoon, testataan nykyään myös rotavirus A. Rotavirus A voidaan osoittaa ulosteesta laboratoriossa esimerkiksi EIA-menetelmällä. Tutkimuslaboratorioissa käytetään myös muita menetelmiä, esimerkiksi elektronimikroskopiaa ja polyakryyliamidigeelielektroforeesia. RT-PCR-menetelmällä voidaan havaita ja määrittää kaikki ihmisiin tarttuvat rotavirustyypit ja -serotyypit.
Hoito ja ennuste
Rotaripulin hoitoon ei ole olemassa varsinaista parantavaa lääkettä, vaan hoidon päämääränä on oireiden lievittäminen ja kuivumisen estäminen. Jos lapsi ei saa hoitoa, hän saattaa kuolla vakavaan kuivumiseen. Ripulin vakavuusasteen perusteella määritetään hoito, joka on nesteytys pelkällä vedellä tai oraalisella rehydraatioliuoksella, ripulijuomalla (Osmosal). Joskus kuivuminen on niin vakava, että potilas joutuu sairaalaan, jossa tätä nesteytetään suonensisäisesti tiputuslaitteella tai nenä-mahaletkun kautta ja potilaan elektrolyyttitasoa ja verensokeria seurataan.
Unknown Pleasures
Unknown Pleasures on brittiläisen yhtyeen Joy Divisionin kesäkuussa 1979 julkaistu esikoisalbumi.
Rotavirus
Epidemiologia
pienoiskuva|Rotavirus A -tartuntojen kausivaihtelu eräällä Englannin alueella. Tartuntojen määrä on suurimmillaan talvella.
Unknown Pleasures
Julkaisuaikanaan albumi herätti kiinnostusta lähinnä ainoastaan yhtyeen kotimaassaan Isossa-Britanniassa, mutta vasta myöhemmin ainoastaan singleinä julkaistut ”Love Will Tear Us Apart” ja ”Transmission” nostivat myös Unknown Pleasures -albumin ja yhtyeen mainetta muuallakin maailmalla. Albumin tunnetuinta antia ovat klassikoiksi muodostuneet ”She’s Lost Control” ja ”Shadowplay”. Myös ”New Dawn Fades” ja ”Disorder” ovat jossain määrin tunnettuja.
Rotavirus
Epidemiologia
Rotavirus A, joka aiheuttaa yli 90 % ihmisen rotaripulitapauksista, esiintyy koko maailmassa. Rotavirus aiheuttaa kehitysmaissa vuosittain miljoonia rotaripulitapauksia, joista liki 2 miljoonaa johtaa sairaalahoitoon ja noin 611 000 kuolemaan. Rotaripuliin sairastuu vuosittain pelkästään Yhdysvalloissa yli 2,7 miljoonaa ihmistä, sairaalahoitoon joutuu 60 000 lasta ja noin 37 kuolee. Rotaviruksen kansanterveydellistä merkitystä ripulin aiheuttajana ei kansainvälisessä yhteisössä, varsinkaan kehitysmaissa, tunnusteta vieläkään. Lähes jokainen lapsi maailmassa on ennen viisivuotissyntymäpäiväänsä saanut rotavirustartunnan. Rotavirus on vauvojen ja lasten vakavan ripulin syy lähes 20 prosentissa tapauksista, ja näistä jopa puolet joutuu sen takia sairaalahoitoon. Rotaripulia sairastavia poikia viedään kaksi kertaa useammin sairaalaan kuin vastaavan tartunnan saaneita tyttöjä.
Lauhkeassa vyöhykkeessä rotavirustartuntoja esiintyy lähinnä talvella, mutta trooppisessa niitä ilmenee vuoden ympäri, mikä voi osittain selittyä vuodenajasta johtuvilla lämpötila- ja kosteusmuutoksilla. Ruoan pilaantumisesta johtuvaa tartuntamäärää ei kuitenkaan tiedetä.
Unknown Pleasures
Albumi oli myös ainut yhtyeen aikana julkaistu studioalbumi, sillä laulaja Ian Curtis teki itsemurhan keväällä 1980 ennen yhtyeen toisen albumin Closerin julkaisua.
Albumista julkaistiin vuonna 2007 erikoisversio, joka sisälsi albumin lisäksi bonusalbumin. Bonusalbumilla on muun muassa varhaisia versioita albumin kappaleista sekä muista raidoista, jotka päätyivät muihin yhtyeen julkaisuihin.
Rotavirus
Epidemiologia
Rotavirus A:n aiheuttama ripuli on yleinen sekä sairaala- ja päivähoidossa olevien lasten että vanhainkodissa olevien vanhusten keskuudessa. Sen lisäksi tartunnat voivat johtua myös saastuneesta vedestä, kuten vuonna 1981 Coloradossa Yhdysvalloissa kunnallisen vesilaitoksen saastumisesta johtuneesta pienepidemiassa.
Nyrjähdys
thumb|Nyrjähtänyt [[nilkka]] Nyrjähdys on äkillisen voiman aiheuttama nivelsiteiden ja nivelen vaurio, revähdys tai venähdys. Vamma aiheuttaa verenvuotoa ihonalaiseen kudokseen. Kivun lisäksi vamma-alueelle kerääntyy nestettä, ja se turpoaa.
Rotavirus
Epidemiologia
Nicaraguassa sairastui rotaripuliin vuonna 2005 ennätyksellinen määrä ihmisiä. Tämä epätavallisen suuri ja raju epidemia johtui rotavirus A:n genomissa tapahtuneista mutaatioista, jotka lienevät edistäneen viruksen leviämistä jo suojatun väestön keskuudessa. Samankaltainen epidemia esiintyi vuonna 1977 Brasiliassa.
Nyrjähdys
Lievä nilkan nyrjähdys paranee tavallisesti itsestään. Vaikeampaa nyrjähdystä hoidetaan nilkkatuen avulla, joka estää nilkan taipumisen sivusuunnassa. Lisäksi fysioterapeutin ohjaamat harjoitteet edistävät nilkan paranemista.
Rotavirus
Epidemiologia
Rotavirus C on aiheuttanut lapsille harvinaisia ja satunnaisia ripulitapauksia monessa maassa, esimerkiksi Japanissa ja Englannissa.
Ehkäisy
Tautia voidaan ehkäistä rotavirusta vastaan kehitetyillä rokotteilla, joita on tällä hetkellä markkinoilla kahta erilaista. Rokotteet annetaan suun kautta kahtena tai kolmena annoksena kuuden viikon ikäisille tai sitä vanhemmille lapsille. MSD-yhtiön kehittämä RotaTeq-kauppanimellä myytävä rokote sisältää viittä elävää heikennettyä vasikan ja ihmisen rotaviruksista johdettua yhdistelmä- eli reassortanttivirusta, jotka edustavat serotyyppejä G1, G2, G3, G4 ja P[8]. Tutkimuksissa rokotteen teho vakavia rotaripuleita vastaan vuoden sisällä oli 98 prosenttia ja kaikkia rotaripuleita vastaan 74 prosenttia; seuraavan vuoden rotaviruskaudella teho oli 88 prosenttia vakavia ja 63 prosenttia kaikkia rotavirusvatsatauteja vastaan. Rokote esti tietenkin myös rotavirustartunnasta johtuvia lääkärikäyntejä ja sairaalahoitojaksoja.
Tyypit
Rotaviruksia tunnetaan seitsemän keskikerroksen ominaisuuksien mukaan nimettyä tyyppiä: A, B, C, D, E, F ja G. Näistä yleisin on rotavirus A, jonka lisäksi myös tyypit B ja C tarttuvat ihmiseen. Kaikki seitsemän kuitenkin tarttuvat eläimiin.
Rotavirus A:lla on eri kantoja, ja se voidaan luokitella G- ja P-serotyyppeihin virionin ulomman kuoren rakenneproteiinien ominaisuuksien perusteella. Tällainen kaksoisluokitustapa on käytössä myös muun muassa influenssaviruksilla, joiden tyypitys on HN, esimerkiksi lintuinfluenssa on H5N1-tyyppiä. Rotaviruksella siis VP7-glykoproteiinin mukaan määritellään G-tyypit ja proteaasiherkän proteiini VP4:n mukaan P-tyypit. Näiden kahden serotyypin alatyyppejä merkitään numeroilla. Kun P-tyyppi on P-serotyyppi, se merkitään numerolla. Numeroa käytetään myös silloin, kun kyseessä on P-genotyyppi, mutta silloin numero pannaan hakasulkeisiin. Samalla tavalla numeroidaan G-serotyypit, ainoana erona on se, että G-genotyypin numerointityyli on sama kuin G-serotyypin. Esimerkiksi Wa-rotaviruskanta on luokiteltu P1A [8] G1:ksi. Jokaisesta viruskannasta on olemassa useita yhdistelmiä, sillä jälkeläiset voivat periä erikseen kaksi G- ja P-tyyppien määritelevää geeniä.
Rakenne
Rotaviruksen genomi muodostuu 11 yksilöllisestä kaksoiskierteisestä RNA-molekyylistä, eli se on yhteensä 18 555 nukleosidiemäsparin mittainen. Yksi kierre vastaa yhtä geeniä, jotka on numeroitu yhdestä yhteentoista kokonsa mukaan suurimmasta alkaen. Jokainen geeni koodaa yhtä proteiinia, paitsi geenit 9 ja 11, jotka koodaavat kahta. RNA:n ympärillä on kolmekerroksinen ikosahedraalinen proteiinikapsidi. Virionit voivat olla halkaisijaltaan jopa 76,5 nm. Nämä virionit ovat kuitenkin vaipattomia.
Proteiinit
pienoiskuva|Elektronimikroskooppikuva rotavirukseen kiinnittyneistä [[Kultananopartikkeli|kultananopartikkeleista. Pienet tummat rengasmaiset kohteet ovat kultananopartikkeleita, joita peittää rotavirusproteiini VP6:lle spesifinen monoklonaalinen vasta-aine.]]
Itse viruspartikkelissa eli virionissa on kuusi virusproteiinia (VP). Nämä rakenteelliset proteiinit ovat VP1, VP2, VP3, VP4, VP6 ja VP7. Virionin ytimestä löytyy VP1, joka on RNA-polymeraasientsyymi. Tartunnan saaneessa solussa entsyymi transkriboi mRNA:ta virionien syntetisoimista varten. Sen lisäksi se kopioi rotavirusgenomin RNA:ta vastatuotettuja virioneja varten. VP2 muodostaa virionin ydinkerroksen ja sitoo RNA:n genomin. VP3 on osa virionin sisäydintä ja toimii guanylyylitransferaasientsyyminä. VP4 löytyy virionin pinnalla olevasta piikistä. Se sitoo solujen pinnalla olevia reseptorinimisiä molekyylejä ja auttaa viruksen pääsyä soluun. Virus ei kuitenkaan ole tarttuva ennen kuin mahalaukussa oleva proteaasientsyymi muokkaa VP4:ta VP5*:ksi ja VP8*:ksi, minkä jälkeen tiedetään kuinka tarttuva virus on. VP4:n mukaan luokitellaan viruksen P-tyypin. VP6 täyttää suurimman osan kapsidista. Se on hyvin antigeeninen ja sitä voidaan käyttää rotaviruskannan tunnistamisessa. Tätä proteiinia käytetään rotavirus A -tulehdusten laboratoriokokeissa. VP7 on glykoproteiini, joka muodostuu virionin uloimmalla pinnalla. Rakentellisten funktioiden lisäksi kannan G-tyyppi luokitellaan VP7:n mukaan.
Näiden kuuden rakenteellisen virusproteiinien lisäksi on kuusi ei-rakenteellista virusproteiinia (NSP), joita voi tuottaa vain rotaviruksen infektoima solu, eli ne eivät ole viruksen osia. Nämä ei-rakenteelliset virusproteiinit ovat NSP1, NSP2, NSP3, NSP4, NSP5 ja NSP6. Geeni 5:n tuottama NSP1 on ei-rakenteellinen RNA:n sitojaproteiini, jossa on kysteiinipitoinen alue ja toimi varhaiseen replikaatioon osallistuvien intermediaattien osana. RNA-laskostumisen ennusteiden mukaan näyttää siltä, että tämä NSP1:n lähetti-RNA-alue voi toimia vuorovaikutteisesti. NSP2 on RNA:n sitojaproteiini, joka kertyy solulimainkluusioissa eli viroplasmoissa, ja sitä tarvitaan genomireplikaatiossa. Tartunnan saaneissa soluissa NSP3 sitoutuu virusgeenien lähetti-RNA:ihin. Se lopettaa solujen proteiinisynteesin. NSP4 on virusenterotoksiini, joka aiheuttaa ripulin. Se on ensimmäinen viruksella tavattu suolistomyrkky. Rotavirus A:n genomisegmentti koodaa NSP5:n, joka kertyy viroplasmissa virustartunnan saaneissa soluissa. NSP6 on nukleiinihapon sitojaproteiini.
Seitsemällä kahdestatoista rotaviruksen koodaamasta proteiinista vaikuttaa olevan affiniteettia RNA:han. Mikä näiden proteiinien merkitys on rotaviruksen monistumisen kannalta, on osittain ymmärtämättä. Mahdollisesti niillä on tekemistä RNA-synteesin ja virionin pakkauksen kanssa ja ne voivat vaikuttaa lähetti-RNA:n kulkeutumiseen genomin replikaatiokohtaan sekä lähetti-RNA:n tulkitsemiseen ja geenivaikutuksen säätelyyn.
Replikaatio
pienoiskuva|vasen|Rotaviruksen replikaatiokierros pelkistetysti. Rotavirus tarttuu ohutsuolen nukkalisäkkeessä oleviin enterosyytteihin, ja siitä aiheutuu epiteelikudoksessa sekä rakenteellisia että toiminnallisia muutoksia. Rotavirusten kolminkertaisen proteiinikerroksen takia ei mahalaukun happamalla sisällöllä eikä suoliston ruoansulatusentsyymeillä ole vaikutusta niihin.
Reseptorivälitteisen endosytoosin takia virus pääsee soluihin ja muodostaa solulimassa endosomiksi kutsutun vesikkelin. Kolmannen kerroksen proteiinit rikkovat endosomin kalvon, mikä muuttaa kalsiumpitoisuutta. Sen vuoksi VP7-trimeerit hajoavat yksittäisiksi proteiineiksi. VP2 ja VP6-proteiinikerrokset jäävät viruksen kaksijuosteisen RNA-viruksen ympärille, ja näin syntyy kaksikerroksinen partikkeli.
Viruksen 11 kaksijuosteista RNA-juostetta jäävät kahden proteiinikuoren suojaan, ja viruksen RNA-replikaasi transkriboi virusgenomin kahden juosteen lähetti-RNA:n. Piiloutumalla ytimeen viruksen RNA välttää RNA-interferenssin, minkä aiheuttaa kaksijuosteisen RNA:n olemassaolo.
Tartunnan aikana rotavirus tuottaa lähetti-RNA:ta sekä proteiinisynteesiin että geenireplikaatioon. Suurin osa rotavirusproteiineista on viroplasmasaa, jossa RNA replikoituu ja kaksikerroksiset proteiinit muodostuvat. Viroplasma muodostuu tumassa jopa jo kaksi tuntia tartunnan saamisen jälkeen. Kun RNA-interferenssi estää NSP5:n, tulos on rotaviruksen replikaation voimakas väheneminen. Kaksikerroksiset proteiinit siirtyvät solulimakalvostoon, jossa ne saavat uloimman, kolmannen kerroksen. Tämä kerros muodostuu VP7:stä ja VP4:stä. Solulyysissä jälkeläisvirukset vapautuvat solusta.
Historia
Jacob Light ja Horace Hodes todistivat vuonna 1943, että suodattuva aine tarttuvaa ripulia sairastavien lasten ulosteessa aiheutti ripulia myös karjalla. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin aine todettiin säilytetyistä näytteistä rotavirukseksi. Välivuosina hiirissä esiintyvän viruksen todettiin olevan sukua karjaripulia aiheuttavalle virukselle. Vuonna 1973 Australiassa Ruth Bishop kuvasi samankaltaisia viruksia gastroenteriittiä sairastavissa lapsissa.
pienoiskuva|Yksi Flewettin alkuperäisistä elektronimikroskooppikuvista. Vuonna 1974 Thomas Henry Flewett ehdotti nimeä rotavirus todettuaan elektronimikroskoopin avulla, että rotavirus näytti pyörältä. Neljän vuoden kuluttua International Committee on Taxonomy of Viruses hyväksyi nimen virallisesti. Vuonna 1976 sukuviruksia kuvailtiin myös muissa eläimissä. Nämä virukset, jotka kaikki aiheuttavat akuuttia gastroenteriittiä, tunnistettiin yhteiseksi patogeeniksi, johon sairastuvat sekä ihmiset että eläimet.
Rotavirusserotyyppejä kuvailtiin ensimmäisen kerran vuonna 1980, ja seuraavana vuonna rotaviruksen monistumiselle tärkeän trypsiinin lisääminen kasvualustaan sai ensimmäisen kerran ihmisten rotaviruksen kasvamaan apinamunuaisista peräisin olevissa soluviljelyissä. Tutkimustahti kiihtyi uuden löydöksen ansiosta, ja jo 1980-luvun puolivälissä arvioitiin ensimmäisiä rokote-ehdokkaita.
Kierikin voimalaitos
Kierikin voimalaitos on Pohjolan Voima Oy:n omistama vesivoimalaitos Iijoessa, Yli-Iissä Oulussa. Joen suulta laskien Kierikki on kolmas voimala. Vuonna 1965 valmistuneen voimalaitoksen putouskorkeus on 18,2 metriä. Laitoksessa on kaksi Kaplan-turbiinia ja kaksi 24 MVA:n generaattoria. Sen teho on 37,5 MW ja vuosituotanto 160 GWh. Voimalaitos on peruskorjattu vuosina 2005–2007. Voimalaitoksen arkkitehtisuunnitelmat on tehnyt arkkitehti Uki Heikkinen.
Vinton Sings Vinton
Vinton Sings Vinton on Bobby Vintonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1970.
Albumi sisältää viisi aikaisemmin äänitettyä kappaletta ja neljä uutta kappaletta. Kappale "Kristie" on omistettu Vintonin tyttärelle Kristin (hänen toiselle lapselleen).
Gábor Katona
Gábor Katona (s. 1. lokakuuta 1952) on unkarilainen kolmiloikkaaja.
Katona sijoittui alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1970 kolmiloikassa kolmanneksi ja pituushypyssä kymmenenneksi. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui kolmiloikassa 12:nneksi tuloksella 16,18 m. Sisäratojen EM-kilpailuissa Wienissä 1979 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 16,54 m.
Hr. Ms. Van Galen (F803)
Hr. Ms. Van Galen (runkonumero F803) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Van Speijk -luokan ohjusfregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Royal Scheldeltä Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 25. heinäkuuta 1963. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1965 ja se valmistui 1. maaliskuuta 1967.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta ja se luovutettiin 1987 Indonesian laivastolle nimellä KRI Yos Sudarso.
Shirley Cawley
Shirley Cawley (s. 26. huhtikuuta 1932 Croydon) on brittiläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä.
Cawley voitti pronssia Helsingin olympiakisojen naisten pituushypyssä tuloksella 592, joka oli hänen uransa paras tulos. Vuoden 1954 Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Isä tietää kaiken
Isä tietää kaiken (Father Knows Best) on yhdysvaltalainen perhekomediasarja, jota esitettiin sekä radiossa että televisiossa. Radiossa sarja alkoi 1949, ja televisioon se siirtyi 1954. Sarjan loivat Eugene Rodney ja Robert Young, joista jälkimmäinen myös näytteli perheen isän, Jim Andersonin, roolin.
Radioversion näyttelijöistä ainoa televisioon siirtynyt oli perheen isää näytellyt Robert Young. Margaret Andersonin roolin sai Jane Wyatt ja perheen lapsia näyttelivät Elinor Donahue, Billy Gray ja Laurin Chapin. Young sai roolistaan Emmy-palkinnon kahdesti ja Wyatt kolmesti.
Lönnrotin petäjä
Lönnrotin petäjä on Kesälahdella Hummovaaran kylässä sijaitseva mänty. Ensimmäisellä runonkeruumatkallaan ollut Elias Lönnrot taltioi puun juurella kesäkuussa 1828 Juhana Kainulaisen lausumia runoja, kansanuskomuksia ja loitsuja. Lönnrot merkitsi Kainulaiselta muistiin kahden päivän aikana yhteensä 2 551 säettä ja 59 erillistä runoa, joista suurin osa oli loitsuja. Lönnrotin 1833 julkaisemasta runoelmasta Runokokous Väinämöisestä eli niin sanotusta Alku-Kalevalasta nämä runot muodostivat merkittävän osan. Niihin kuului muun muassa Sampo-runoja ja Lemminkäisen virsi.
Petäjä sijaitsi Kainulaisen kotitalon Kainulan pihapiirissä. Kerrotaan, että puun istutti Kainulaisen suvun nuorukainen kihlauduttuaan. Morsian kuitenkin kuoli, ja petäjästä tuli Kainulaisen suvun uhripuu. Metsästäjänä tunnettu Juhana Kainulainen vei kaatamiensa karhujen pääluun mäntyyn loitsuja lukien.
Lönnrotin petäjästä puoli kilometriä itään sijaitsee Pirunpöytänä tunnettu kuppikivi, joka on aikoinaan toiminut Kainulaisen suvun uhrikivenä. Lönnrotin petäjän vieressä sijaitsee 1989 valmistunut karjalaistyylinen hirsirakennus Juhanantupa, jossa on esillä muun muassa puuveistoksia.
Aiheesta muualla
62.07167°N, 29.66222°W
Tiibetinhanhi
pienoiskuva|Anser indicus
Tuottava Idea -kilpailu
Tuottava Idea -kilpailu on Suomen Nuorkauppakamarit ry:n järjestämä kilpailu, jonka tavoitteena on edistää innovointia sekä nostaa esiin uusia liikeideoita ja korostaa niiden merkitystä yhteiskunnallisen kehityksen avaintekijöinä. Kilpailulla halutaan lisätä yrittämisen yleistä arvostusta korostamalla omiin ideoihin perustuvien ja riskejä ottavien päätöksentekijöiden merkitystä kansantaloudelle sekä hyvinvoinnin lisäämiselle.
Tiibetinhanhi
Tiibetinhanhi (Anser indicus) on aasialainen hanhilaji, joka on yleinen puistolintu. Sen vanha suomenkielinen nimi oli intianhanhi. Lajin kuvaili tieteelle ja nimesi John Latham vuonna 1790.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 71–76 cm, siipien kärkiväli 140–160 cm ja paino 2–3 kg. Vartalo on vaaleanharmaa. Valkoisessa pään takaosassa on kaksi mustaa raitaa. Nokka on keltainen ja siinä on musta kärki. Jalat ovat keltaiset.
Tuottava Idea -kilpailu
Tuottava Idea -kilpailu järjestetään valtakunnallisena kilpailuna, ja siinä palkitaan ideat yrityssarjasta sekä yhteiskuntasarjasta. Lisäksi palkitaan alueelliset voittajat.
Tiibetinhanhi
Esiintyminen
Tiibetinhanhi on keskiaasialainen laji, jonka pesimäalue ulottuu Kaakkois-Venäjältä Tiibetiin, Mongoliaan, Länsi-Kiinaan ja etelässä Himalajalle. Se on muuttolintu, joka muuttomatkallaan ylittää Himalajan yli 9 kilometrin korkeudessa, ja talvehtii Pohjois-Intiassa ja Myanmarissa. Maailman luonnonvarainen populaatio on kooltaan 52 000–60 000 yksilöä. Puistolintuna lajia on tarhattu Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa jo satoja vuosia. Puistoista karanneita yksilöitä on tavattu myös Suomessa vähintään 50 kertaa. Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa pesintä todettiin Kemijärvellä, lakkautetun sellutehtaan jätevesijärvellä 14. kesäkuuta 2008; laji on viettänyt paikalla kesien sulkasatoajat vuodesta 2001 alkaen jopa 25 yksilön (7. elokuuta 2005) voimin. Muualla Euroopassa laji on tavattu pesivänä Isossa-Britanniassa, Alankomaissa, Norjassa ja Ruotsissa, ja sen otaksutaan olevan kotiutumassa eurooppalaiseen luontoon.
Elinympäristö
Luontaisella esiintymisalueellaan tiibetinhanhi pesii korkealla vuoristojärvillä.
Tuottava Idea -kilpailu
Kilpailun tavoite
Tuottava Idea -kilpailuun voi osallistua mikä tahansa tuotteeseen, palveluun, tuotantomenetelmään, liikeideaan tai muuhun yritystoimintaa edistävään toimenpiteeseen liittyvä idea. Idea saa olla enintään kolme vuotta vanha, ja sen tulee olla jo tuottavassa käytössä. Palkittavaksi voidaan ehdottaa myös henkilöitä, tiimejä tai organisaatioita, jotka ovat idean kehittäneet. Palkittava hanke voi olla kehitetty julkisella tai yksityisellä sektorilla. Arviointikriteereinä käytetään hankkeen uutuutta, hankkeen innovatiivisuutta, idean toteuttamista tuottavaan käyttöön, hankkeen tulevaisuuden kilpailukykyä ja menestysmahdollisuuksia. Erityisesti pk-yrityksiä halutaan kannustaa osallistumaan kilpailuun.
Tiibetinhanhi
Lisääntyminen
Pesä on maassa, mielellään pienessä saaressa. Valkoisia munia on 4–6, ja naaras hautoo niitä noin neljä viikkoa. Laji saavuttaa sukukypsyyden noin 3-vuotiaana.
Ravinto
Tiibetinhanhen pääravintoa ovat vihreät kasvit, mutta syö myös nilviäisiä ja muita maassa eläviä selkärangattomia.
Tuottava Idea -kilpailu
Historia
Tuottava Idea -kilpailu lähti liikkeelle Turun Nuorkauppakamari ry:stä vuonna 1977, jolloin se järjestettiin paikallisena kilpailuna. Seuraavana vuonna 1978 kilpailu järjestettiin valtakunnallisena pääyhteistyökumppaninaan Kauppalehti. Kilpailu on Suomen Nuorkauppakamarit ry:n merkittävimpiä yhteiskunnallisia hankkeita, jonka avulla halutaan osoittaa, että nuorkauppakamarit ympäri maan ovat mukana kantamassa vastuuta yhteiskunnasta edistämällä yritystoimintaa, jonka tarkoituksena on parantaa paikallista, alueellista ja kansallista kilpailukykyä.
Tuottava Idea -kilpailun käynnistyksessä oli mukana muun muassa turkulaisvaikuttaja Keijo Ketonen. Kilpailun historian ensimmäisen palkinnon sai turkulaisen Arisuo Oy:n (nykyisin Turvanasta Oy) Aris-holkkinasta vuonna 1977. Kun Kauppalehti tuli mukaan, kilpailu laajeni valtakunnalliseksi vuonna 1978.
Ruhla
thumb|Tori Ruhlassa. Ruhla on kaupunki Saksan keskiosassa, Thüringenin osavaltiossa. Vuonna 2007 siellä oli 6 485 asukasta.
Saphir Taïder
Saphir Sliti Taïder (s. 29. helmikuuta 1992 Castres, Ranska) on algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja keskikenttäpelaaja. Hän edustaa lainalla Serie A:ssa pelaavaa Sassuoloa.
Seuraura
Taïder aloitti jalkapalloilun kotikaupungissaan Castres FC:ssä kuusivuotiaana, josta hän siirtyi vuonna 2006 US Albin. Yhden kauden jälkeen Taïder siirtyi Grenoblen junioreihin.
Grenoblen edustukseen Taïder siirtyi kauden 2009–2010 jälkimmäisellä puoliskolla ja pelasi yhden ottelun. Grenoblen pudottua Ranskan pääsarjasta Ligue 2:een, sai Taïder enemmän peliaikaa kaudella 2010–2011.
Elokuussa 2014 Taïder siirtyi lainasopimuksella Southamptoniin. Hän pelasi joukkueessa vain yhden harjoitusottelun, kunnes hänen lainasopimuksensa purettiin 1. syyskuuta 2014.
Maajoukkueura
Taïder pelasi ensimmäisen kerran maajoukkuetasolla vuonna 2010 Ranskan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa. Sittemmin hän edusti Ranskaa myös alle 19- ja 20-vuotiaissa. Taïder pelasi muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-karsinnoissa ja teki tuona aikana Ranskalle kaksi maalia pelaamissaan seitsemässä ottelussa.
MM-kisat 2014
Taïder valittiin 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi turnauksessa kaksi ottelua, joista ensimmäinen oli avausottelussa Belgiaa vastaan. Toisen ottelunsa hän pelasi neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan, jolle Algeria hävisi jatkoajan jälkeen 2–1.
Mitrohinin arkisto
Mitrohinin arkisto on Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu KGB:n arkistoista paljastettujen asiakirjojen kokoelma. Sen paljastaja Vasili Mitrohin (1922–2004) toimi KGB:n upseerina ja arkistonhoitajana.
Mitrohin sai vuonna 1972 tehtäväkseen organisoida KGB:n ulkomaisten operaatioiden arkiston muuton toiseen osoitteeseen. Mitrohin pääsi muuton yhteydessä käsiksi kaikkiin KGB:n ulkomaisten operaatioiden salaisimpiin asiakirjoihin 60 vuoden ajalta. Hän kiinnostui papereista ja päätti tuoda ne julkisuuteen kopioimalla niitä muistilapuille, jotka hän kuljetti ulos rakennuksesta kenkiensä sisällä. Myöhemmin hän kuljetti asiakirjat paperikopioina muistivihkonsa välissä. Vuonna 1992 hän loikkasi Isoon-Britanniaan arkistonsa kanssa.
Arkiston tärkeimmät tiedot on julkistettu professori Christopher Andrewin teoksessa The Mitrokhin Archive. Monet sen tiedoista ovat hämmästyttäviä. Esimerkiksi erään paljastuksen mukaan Neuvostoliiton johtajat epäröivät ryhtyä Tšekkoslovakian miehitykseen vuonna 1968, mutta samaan aikaan KGB suunnitteli peittävänsä operaation aikana sen aiheuttaman kohun saastuttamalla öljyvuodolla Bodenjärven Alpeilla sekä murhauttavansa tšekkoslovakialaisten kommunistijohtajien venäläissyntyisiä vaimoja ja syyttävänsä siitä vastavallankumouksellisia. Juri Andropovin kaudella suunniteltiin esimerkiksi länsijohtajien murhaamista kirjepommeilla.
Vihti Ski Center
Vihti Ski Center on hiihtokeskus Vihdin Ojakkalassa. Vihti Ski Center tarjoaa vuokrattavaksi lautailu- ja laskettelutarvikkeita ja keskuksessa toimii myös kahvila. Sen rinne oli nykyään Vihti Ski Centerin toimitusjohtajana toimivan alppihiihtäjä Sami Uotilan kotirinne hänen aktiiviurallaan.
Vihti Skin yhteydessä toimii myös vuonna 2000 avattu Vihti Golf Center sekä vuonna 2017 avattu teemapuisto PuuhaPark.
Kirjasto
thumb|[[Tukholman kaupunginkirjasto.]] Kirjasto on yleiseen käyttöön tarkoitettu tila, kokoelma kirjoja, lehtiä ja lainattavia tavaroita sekä palveluja. Kirjojen lisäksi kirjastossa voidaan säilyttää esimerkiksi käsikirjoituksia, karttoja, äänitteitä ja kausijulkaisuja.
Kirjastot ovat osa muisti- ja kulttuuriorganisaatioiden kenttää, joihin kuuluvat myös arkistot, museot ja galleriat. Muistiorganisaatioiden tarjontaa voi hakea yhteisen hakuliittymän Finna.fi kautta. Sen avulla saa näkyviin esimerkiksi kirjat, valokuvat, kartat, artikkelit ja elokuvat, joista suuri osa on myös tarkasteltavissa verkossa tai ladattavissa omaan käyttöön tekijänoikeudellisten suoja-aikojen mentyä umpeen.
Historia
Aleksandrian kirjasto on perustettu vuoden 300 eaa. tienoilla. Kirjastossa oli arvioiden mukaan 700 000–900 000 kirjakääröä. Kirjasto tuhoutui legendan mukaan tulipalossa, mutta tarkkaa tuhoutumisvuotta ei tunneta.
Vanhin yliopistokirjasto
thumb|Vuonna 1373 valmistunut [[Merton Collegen kirjasto Ison-Britannian Oxfordissa on eräs maailman vanhimpia edelleen toiminnassa olevia akateemisia kirjastoja. ]]
Keskiaikaiset kirjastot sijaitsivat luostarien tai yliopistojen yhteydessä, ja niissä kopioitiin käsikirjoituksia ja säilytettiin paperille painettuja niteitä.
Vanhin yleisökirjasto
Sanotaan, että maailman vanhimman yleisen kirjaston perusti valistusajattelija Benjamin Franklin vuonna 1731. Se toimii yhä Philadelphian kirjastokomppanian nimellä. Toisen määritelmän mukaan kyseessä oli ensimmäinen onnistunut lainauskirjasto. Toisaalta sittemmin kadonneita julkisia kirjastoja oli ollut ainakin Englannissa jo aiemmin.
Franklinin perustama kirjasto oli aluksi perustaja-käyttäjiensä rahoittama osuuskuntakirjasto. 1850-luvulle asti se oli Yhdysvaltojen suurin julkinen kirjasto. Ensimmäinen verorahoitteinen kirjasto perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1833.
Suomen vahimmat kirjastot
Suomen ensimmäinen yleinen lainakirjasto oli vuonna 1794 Vaasan Luku-seuran kirjasto, joka lainasi kaikille kaupunkilaisille eikä vain osakkailleen. Jo 1600-luvulta alkaen lukuseurat yleistyivät eri puolilla Suomea ja isoimmissa kaupungeissa oli maksullisia lainakirjastoja.
1800-luvun puolivälissä sivistyneistö ja ylioppilaat, myöhemmin myös työväenliike, alkoivat perustaa kirjastoja suomenkieliselle rahvaalle sivistysaatteen ja kansallisen heräämisen innoittamina. Nämä lähinnä alimmille kansanluokille tarkoitetut kansankirjastot muutettiin 1900-luvun alussa koko kansalle suunnatuiksi Amerikan esikuvien mukaisesti. Vuonna 1921 alettiin maksaa kirjastoille valtionapua.
Suomen varhaisimmat kirjakokoelmat olivat kirkkojen ja luostarien. Turun akatemian kirjasto perustettiin vuonna 1640.
Suomen kirjastomuseo tarjoaa monipuolisen kuvan kirjaston historiasta esineiden, kirjojen ja kuvien avulla. Kirjastojen historiasta on myös video-ohjelma Kirjastokaista.fi:ssä.
Kansalliskirjasto
thumb|Suomen [[Kansalliskirjasto (Suomi)|Kansalliskirjaston lukusali.]]
Useimmissa maissa on kansalliskirjasto, jonka tehtävänä on pitää yllä kansallisbibliografiaa ja koota säilytettäväksi kaikki maassa julkaistu kirjallisuus, musiikki yms. Niillä on tätä varten vapaakappaleoikeus, eli kirjapainojen ja muiden valmistajien tulee luovuttaa maksutta kappaleita kutakin tuotettua teosta kansalliskirjastolle. Kansalliskirjaston aineistoja voi hakea Finna.fi-hakuliittymän avulla ja digitoituja sanoma- ja aikakauslehtiä sekä monenlaisia muita julkaisuja löytää myös Digi.kansalliskirjasto.fi-palvelusta.
Suomessa Kansalliskirjasto toimii Helsingin yliopiston erillislaitoksena. Huomattavimpia kansalliskirjastoja ovat Ranskan kansalliskirjasto (Bibliothèque nationale de France), Yhdysvaltain kongressin kirjasto (Library of Congress), Ison-Britannian The British Library, Venäjän valtionkirjasto (Rossijskaja gosudarstvennaja biblioteka) ja Kiinan kansalliskirjasto.
Yleiset kirjastot
thumb|[[Jyväskylän kaupunginkirjasto.]] Yleisölle avoimia kirjastoja on ollut kautta historian, mutta nykymuodossaan ne syntyivät 1800-luvulla. Yleisten kirjastojen edeltäjiä olivat rahvaalle tarkoitetut kansankirjastot. Kirkon uskonnollisuuden ja perinteisen maailmankuvan levittämiseksi seura­kunnat ja kirkkoon sidoksissa olleet järjestöt perustivat kansankirjastoja 1800-luvulla. Saman vuosisadan lopulla kirjastoja käytettiin edistämään Kansanvalistusseuran ja kansallisuus­aatteen tavoitteita. 1900-luvun alussa Suomen yleiset kirjastot, Helsingin kaupunginkirjaston johdolla, "löydettiin" teknis-taloudellisen edistyksen välikappaleiksi, edesauttoivathan ne yleisen sivistystason nousua. Viimeistään sotien jälkeen yleisistä kirjastoista muovautui nykyisen kaltainen demokratian, sanan­vapauden ja kansalaisten osallistamisen työkalu.
Suomessa yleiset kirjastot palvelevat kaikkia ja kaikkien kuntien tulee ylläpitää kirjastoa. Kirjastotoiminnalle on oma lakinsa, jossa määritellään tavoitteet ja tehtävät.
Yleisistä kirjastoista annetun lain (1492/2016) tavoitteena on edistää:
Tietoa kirjastoista, kirjastojen tehtävistä ja toiminnasta, kehittämistyöstä ja kaikkialta käytössä olevista verkkopalveluista löytyy Kirjastot.fi-sivustolta sekä opetus- ja kulttuuriministeriön kirjastosivuilta.
Yleisten kirjastojen toiminnasta julkaistaan vuosittain kattavasti tilastotietoa, jota voi tarkastella lukuina ja visualisointeina Suomen yleisten kirjastojen tilastot -palvelussa. Vuonna 2021 Suomessa oli yleisiä kirjastoja seuraavasti: 280 pääkirjastoa, 437 sivukirjastoa, 11 laitoskirjastoa ja 128 kirjastoautoa. Yleisten kirjastojen lisäksi Suomessa toimii myös tieteellisiä kirjastoja, oppilaitoskirjastoja sekä erikoiskirjastoja.
Suomessa toimivia kirjastoja voi etsiä Kirjastot.fi:n Kirjastohakemistosta, josta löytyvät aukiolo- ja yhteystietojen lisäksi muun muassa kirjastojen palvelut tai vaikkapa lainattavat esineet.
Tieteelliset kirjastot
Tieteelliset kirjastot ovat olleet edelläkävijöitä tieto- ja viestintätekniikan soveltajina jo kauan ennen kuin sen sovellukset tulivat myös asiakkaiden ulottuville. Niiden ensisijainen tehtävä on tukea eri alojen tutkimusta ja opetusta. Suurin osa aineistoista on näissä kirjastoissa sähköisiä tietokantoja tai verkon kautta käytettäviä artikkeleja. Fyysisen aineiston osuus on luonnollisesti riippuvainen tieteenalasta. Useimmiten tieteelliset kirjastot ovat yleisten kirjastojen tavoin kaikille avoimia ja aineiston käyttö on maksutonta, mutta kaikkiin tietokantoihin ei ole pääsyä organisaation ulkopuolelta ja usein vaaditaan tiedonhaku sähköisistä artikkeleista kirjaston omissa tiloissa.
Suomen tieteellisten kirjastojen tärkein osa ovat yliopistojen ja muiden korkeakoulujen kirjastot, joiden kokoelmat ovat laajasti myös suuren yleisön käytettävissä. Muita merkittäviä tieteellisiä kirjastoja ovat muun muassa Eduskunnan kirjasto, Tilastokirjasto, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjasto ja tutkimuslaitosten kirjastot. Kuopiossa sijaitseva Varastokirjasto säilyttää kaikista tieteellisistä kirjastoista lähetettyä vanhempaa ja vähän käytettyä aineistoa. Yksittäisillä käyttäjillä ei ole pääsyä Varastokirjastoon, sillä sen asiakkaita ovat muut kirjastot, joiden kautta varastossa olevaa aineistoa saa kaukolainaan.
Erikoiskirjastot
Erikoiskirjastot ovat tiettyyn erikoisalaan, käyttäjäryhmään, alueeseen tai julkaisulajiin erikoistuneita kirjastoja (esim. julkishallinnon, ammatillisten järjestöjen ja tieteellisten seurojen kirjastot, yrityskirjastot).
Erikoiskirjastoja ovat esimerkiksi Eduskunnan kirjasto, Museoviraston kirjasto ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjasto. Eräs esimerkki erikoiskirjastosta on Helsingissä sijaitseva Saavutettvuuskirjasto Celia, jonka kokoelma on tarkoitettu niiden asiakkaiden käytettäväksi, jotka eivät vamman tai sairauden vuoksi kykene lukemaan tavallisia kirjoja tai lehtiä. Kirjasto tarjoaa muun muassa piste-, ääni- ja e-kirjoja eri aloilta sekä neuvontaa saavutettavuudesta. Erikoiskirjastoja voi etsiä Kirjastot.fi:n kirjastosivun avulla.
Yhteisöjen kirjastot
Yrityskirjastojen keskeisimpinä tehtävinä on yrityksen strategian kannalta keskeisen liiketoiminnan, tuotekehityksen ja tutkimuksen tukeminen. Yhteisöjen kirjastot on tarkoitettu yritysten henkilöstön käyttöön ja niiden kokoelmissa on lähinnä yrityksen toimialaa koskevaa materiaalia. Poikkeuksiakin tosin on, esimerkiksi Urheilukirjasto ja Kansallisen audiovisuaalisen arkiston kirjasto, jotka ovat avoimia myös yleisölle.
Kirjaston toiminta
Yleisistä kirjastoista annettu laki määrittää kirjaston tehtäviksi:
Yleisellä kirjastolla voi olla 1 momentissa mainittujen tehtävien lisäksi valtakunnallinen kehittämistehtävä, alueellinen kehittämistehtävä ja erityinen tehtävä. Edellä 1 momentissa tarkoitetun tehtävän hoitamiseksi yleisellä kirjastolla tulee olla tarkoituksenmukaiset tilat, ajantasainen välineistö sekä riittävä ja osaava henkilöstö.
Laissa mainittuja erityistehtäviä ovat Monikielinen kirjasto, Saamelaiskirjasto sekä Lasten ja nuorten lukemista edistävien kirjastopalvelujen valtakunnallinen erityistehtävä. Muista lakisääteisistä tehtävistä ja vuosittain hankerahoituksen avulla käynnistyvistä kehittämistoimista löytyy tietoa Kirjastot.fi:n Kirjastoala ja kehittäminen -osiosta.
Kirjasto muuttuu ja kehittyy
thumb|Lainausautomaatti [[Tampereen kaupungin pääkirjasto|Tampereen pääkirjasto Metsossa.]] Suomessa kirjastolaitos tuottaa laissa säädettyä, kaiken kansan saavutettavissa olevaa palvelua. Kirjastolaitoksemme onkin maailmanlaajuisesti erityinen ja arvostettu. Kirjastossa voi tyydyttää tiedonhaluaan ja mielikuvitustaan. Siellä voi virkistäytyä ja saada elämyksiä, kerryttää perusinformaatiota ja tietoyhteiskuntataitoja sekä kohdata erilaisia kulttuureja. Nykyisin kirjaston palveluksi katsotaan myös maksuton tila, jossa voi kuntakohtaisin edellytyksin järjestää näyttelyitä, koulutuksia, kokouksia ja tapahtumia.
Nykyajan kirjaston täytyy toimia paitsi fyysisessä tilassa, myös virtuaalimaailmassa kulttuurin ja tiedon tasa-arvoisuuden edistämiseksi. Sosiaalisen median kautta voidaan hoitaa tietopalvelua ja asiakaspalvelua. Kirjastot tarjoavat edelleen asiakkaille palveluja monen perinteisenkin kanavan kautta. Esimerkiksi aineistovarauksen voi tehdä kirjaston palvelutiskillä, puhelimella tai internetin kautta. Verkkopalvelut mahdollistavat asioinnin silloinkin, kun kirjasto on kiinni.Viime vuosina yhä useampi kunta on myös laajentanut kirjastojen aukioloaikoja mahdollistamalla omatoimiasioinnin. Tällöin kirjastoon pääsee kirjastokortin haltija silloinkin kun henkilökuntaa ei ole paikalla.
Moderneimpia kirjastoja Suomessa on Helsingin keskustakirjasto Oodi, joka valmistui vuonna 2018. Se kuvaa olevansa perinteisen kirjaston lisäksi myös työ- ja tapahtumatila, kaupunkiverstas ja elokuvateatteri. Oodi on hyvä esimerkki siitä, kuinka paljon nykykirjastot muuttuvat pysyäkseen tahdissa mukana.
Fyysisen tilan lisäksi olennainen asiakaspalvelutila on myös internet. Kirjastot toimivat siellä aktiivisesti ja valtakunnallista tasavertaisuutta verkossa edistetään myös lain avulla. Se määrittelee, että valtakunnallista kehittämistehtävää hoitavan kirjaston tulee tuottaa verkkopalveluja kaikille. Nyt tehtävä on Helsingin kaupunginkirjastolla, jonka yksikkö tuottaa Kirjastot.fi-palvelukokonaisuutta. Sivustolta löytyy tietoa kirjastoista, kirjallisuudesta, musiikista, tiedonhausta ja kirjastoon liittyvästä ammatti-informaatiosta. Kirjastot.fi-palveluja on myös Kirjastokaista.fi, jonka ohjelmat liittyvät kirjastoihin, kirjallisuuteen ja kulttuuriin.
Tiedonhaun ympäristön muututtua harva hakee kysymyksiin vastauksia kirjaston tiskillä. Kirjastot.fi-palveluista perinteikkäimpiä on Kysy kirjastonhoitajalta, jossa kysymyksiin vastaamassa on Suomen kirjastoala. Vuoteen 2023 mennessä vastauksia on kertynyt yli 50 000, ja ne ovat aihehaulla löydettävissä palvelusta. Yhteisesti tuotettua tiedonhaun apua on myös kirjastojen ylläpitämä laadukkaiden verkkosivustojen haku Makupalat.fi.
Yleisten kirjastojen asiakas- ja aineistomäärien on todettu vähenevän 2000-luvulla. Kun ennen vuotta 2000 lähes 50 prosenttia väestöstä käytti kirjastoja, tämä osuus oli laskenut noin kolmasosaan vuonna 2020. Yleisten kirjastojen aineistomäärä oli suurimmillaan vuonna 2006 (noin 37 miljoonaa kirjaa), ja vuoteen 2021 tultaessa määrä oli erilaisten leikkausten takia laskenut noin yhdeksällä miljoonalla kirjalla. Hankintojen määrä oli vuonna 2021 laskenut 40 % verrattuna vuoteen 1980. Vuosina 2000–2021 kirjastojen määrä väheni 900:sta runsaaseen 700:aan.
Maailman suurimmat kirjastot
Luettelo maailman suurimmista kirjastoista maaliskuussa 2018.
Edellä olevasta listasta puuttuu kiinalainen Shanghain kirjasto (Shanghai), jolla on oman ilmoituksensa mukaan 50,95 miljoonaa nimikettä ja joka kuuluu sekä lattiapinta-alaltaan ja kokoelmaltaan maailman kymmenen suurimman kirjaston joukkoon. On kuitenkin huomattava, että jotkut kirjastot eritoten Itä-Euroopassa laskevat jokaisen aikakausijulkaisun omaksi niteekseen.
7th Symphony
7th Symphony on Apocalyptican seitsemäs studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2010. Albumilta paljon radiosoittoaikaa ovat saaneet mm. singlejulkaisu "End Of Me" ja "Not Strong Enough".
BCG-rokote
Rokotteen kehitti ranskalainen Pasteur-instituutissa työskennellyt lääketieteilijä Albert Calmette yhdessä Camille Guérinin kanssa vuonna 1908. Tästä nimi Bacillus Calmette-Guérin. BCG-kantaa kehitettiin vuosina 1908–1921, ja rokotteen antaminen vastasyntyneille aloitettiin ensimmäisenä Pariisissa vuonna 1921.
BCG-rokotteiden pohjana olevat bakteerikannat jakautuvat heikkoihin ja vahvoihin. Eläinkokeista poiketen vahvoihin kantoihin perustuvien rokotteiden paremmasta tehosta ihmisiin ei vielä vuonna 2006 ollut saatu näyttöä. Sen sijaan niiden haittavaikutukset ovat suuremmat. Suomessa vuodesta 2002 käytössä ollut tanskalaisen Statens Seruminstituten Copenhagen 1331 -kanta kuuluu vahvoihin bakteerikantoihin, ja rokotetta annetaan nykyään vain riskiryhmiin kuuluville lapsille eli noin 3 500 lapselle vuosittain.
Rokotteen teho
Vaikka viimeaikainen tuberkuloosin väheneminen monissa kehittyneissä maissa on liittynyt pääasiassa parantuneisiin elinolosuhteisiin ja hygieniaan rokotusten sijaan, on rokotteella kuitenkin estetty tehokkaasti pikkuvauvojen sairastumista sen aiheuttamaan aivokalvontulehdukseen ja koko elimistöön leviävään tuberkuloosiin, joka on usein tappava.
Rokote pyritään antamaan mahdollisimman varhaisessa iässä, ihanteellisesti jo vastasyntyneille, sillä vanhempien kohdalla suojateho on merkittävästi pienempi. Suomen THL:n suosituksen mukaan rokote annetaan vain alle 7-vuotiaille. Britanniassa tehdyssä seurantatutkimuksessa rokotteen suoja 15 seuraavan vuoden aikana oli 78 % kaikkia tuberkuloosin muotoja ja täydellinen eli 100 % yleistynyttä tuberkuloosia vastaan.
Rokotteen haitoista
Vakavia haittoja ovat mm. etäisinfektiot, kuten luu- tai niveltulehdus, ihonalainen paise tai iholla ilmenevä BCG-infektio, sekä yleistynyt BCG-infektio. Näitä haittoja on todettu noin 14 / 100 000 rokotettua. Yleisinfektiota, joka voi johtaa jopa kuolemaan, on ilmennyt (ilmeneminen noin 1 / 100 000 rokotettua). 2000-luvun Suomessa on kirjattu haittarekisteriin kaksi kuolemantapausta, joissa rokotteella katsottiin olevan syy-yhteys kuolemaan
Suomalaisvauvojen tuberkuloosirokotukset aloitettiin 1940-luvulla
Suomalaisvauvojen rokotus tuberkuloosia vastaan aloitettiin 1940-luvun alussa, ja sairastumisten määrä väheni vuosi vuodelta aina vuoteen 2006 asti, jolloin uusia tapauksia ilmeni vain muutama 100 000 suomalaista kohti.
Suomessa BCG-rokotukset on 1940-luvulta lähtien annettu reiteen. Pistospaikaksi on kaikkialla muualla maailmassa vakiintunut olkavarsi, ja todistuksena rokotuksesta arpea etsitään olkavarresta.
Rokotteen laajan käytön lopetus Suomessa 2006
Vuoden 2002 elokuussa Suomessa käytetyn heikon bakteerikannan rokotevalmiste hyllytettiin valmistusmaassa laatua ja valmistusprosessia koskevien epäilyjen vuoksi. Valmistaja päätti nopeasti kokonaan lopettaa rokotteen valmistuksen. Suomessa otettiin käyttöön Tanskassa valmistettu vahvaan kantaan perustuva rokote, jolla ei ollut vielä Suomessa lain vaatimaa myyntilupaa. Rokotuksista ei haluttu kuitenkaan luopua, vaan laajaa rokotusohjelmaa jatkettiin ainoalla Euroopasta saatavilla olevalla rokotteella tulkinnanvaraisen erityisluvan perusteella. Rokotetta käytettiin ensin valmistajan ohjeiden (pistoskohta: olkavarsi) vastaisesti Suomessa (pistoskohta: reisi), mutta pistoskohdan merkityksestä haittoihin ei ole tutkimusnäyttöä. Rokotteen vaihtumisen myötä lisääntyneistä haitoista tuli tietoa varsin nopeasti, ja asia nousi rokotteesta haittaa kärsineiden läheisten taholta julkisuuteen.
BCG-rokotteen antaman suojan kestoksi useimmat asiantuntijat arvioivat noin 15 vuotta.