cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frans G. Bengtsson
Orm Punainen on Bengtssonin modernisoima viikinkitarina, joka on ollut suosittu ilmestymisestään, 1940-luvulta, lähtien. Vuonna 2005 suomeksi julkaistu kokoomateos sisältää kaksi aiemmin julkaistua teosta Länsireittien merenkulkijoita ja Kotona ja idän retkillä. Teos on käännetty useille kielille.
Mongolian lippu
thumb|300px|Mongolian lippu. Mongolian lippu on Mongolian tunnus. Se on suorakaiteen muotoinen suhteessa 1:2 ja se jakautuu kolmeen tasalevyiseen pystyraitaan, joista kaksi reunimmaista ovat punaisia ja keskimmäinen sininen. Sininen symboloi ikuista taivasta ja punainen edistystä sekä vaurautta. Lipputangon puoleisessa raidassa on keltainen soyombo, kansallinen symboli, joka esittää tulta, aurinkoa, kuuta, maata, vettä sekä taiji eli yin-yang -symbolia. Lipun nykyinen versio otettiin käyttöön heinäkuussa 2011. Silloin vahvistettiin uudet värit lippuun, joka tuli käyttöön 12. helmikuuta 1992, kun maata hallinnut kommunistinen puolue luopui yksinvallastaan. Erona sitä edeltävään, 23. helmikuuta 1949 käyttöön otettuun lippuun on kommunismia kuvaavan keltaisen tähden puuttuminen soyombon yläpuolelta.
Frans G. Bengtsson
Elämäkerta
Bengtsson syntyi Tossjössä, Kristianstadin läänissä, Skånen maakunnassa. Hänen isänsä Sven Bengtsson oli tilanhoitaja, joten lapsuutensa poika vietti maaseudulla. Äidin nimi oli Ella Bengtsson (o.s. Ljunggren). Perheessä oli seitsemän lasta, joista kaksi kuoli pieninä.
Frans laitettiin kouluun jo viisivuotiaana, mutta jo vuoden päästä koulunkäynti keskeytyi sairastelun vuoksi. Hän toipui ja oli alkanut sairastelunsa aikana kiinnostua kirjoista. Isän painostuksesta huolimatta koulunkäynti ei erityisemmin innostanut Bengtssonia. Hän menestyi silti koulussa hyvin ja siirtyi yhdeksänvuotiaana yläasteelle. Vuonna 1912 Bengtsson kirjoitti ylioppilaaksi ja jatkoi opiskelua Lundin yliopistossa. Hän opiskeli yliopistossa uskonnonhistoriaa, englantia ja filosofiaa mutta oli kiinnostuneempi runojen kirjoittamisesta, šakin pelaamisesta ja ystävien kanssa olemisesta kuin opiskelusta.
Vähäisestä opiskeluinnosta ja jatkuvasta sairastelusta huolimatta Bengtsson valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1920. Sairastelu oli välillä niin vakavaa, etteivät lääkärit antaneet Bengtssonille paljonkaan elinaikaa. Hän kuitenkin yllätti kaikki ja tervehtyi autellessaan kotitilan töissä. Töiden ohessa Bengtsson kirjoitti runoja ja julkaisi sitten vuonna 1923 ensimmäisen runokokoelmansa Tärningskast
Bengtsson palasi Lundiin ja jatkoi vilkkaan seuraelämän viettämistä ottaen trubaduurin roolin. Yleisö ja kriitikot suhtautuivat kuitenkin melko nuivasti Bengtssonin runouteen, joka seurasi klassisia tyyli-ihanteita. Taloudellisesti Bengtssonilla ei mennyt hyvin, mutta hän sai sentään hiukan rahaa kääntämällä ruotsiksi maailmankirjallisuuden klassikoita. Vuonna 1929 Bengtsson vaihtoi runouden esseeseen ja julkaisi esseekokoelman Litteratörer och militärer. Sitä ja muita esseekokoelmia myytiin lajiinsa nähden hyvin, ja ne antoivat hänelle kohtuullisen toimeentulon.
MicroProse
MicroProse (tunnetaan myös nimellä MicroProse Simulation Software) oli yhdysvaltalainen pelitalo.
Frans G. Bengtsson
Elämäkerta
Vuonna 1930 Bengtsson valmistui filosofian lisensiaatiksi. Hän alkoi sitten kirjoittaa historiaa ja julkaisi Ruotsin kuningas Kaarle XII:sta kertovan kaksiosaisen teoksen Karl XII:s levnad vuosina 1935–36. Vaikka teos oli periaatteessa elämäkerta, se muistutti paljon romaania, mistä Bengtssonia arvosteltiin. Kaikki eivät pitäneet siitäkään, että myös kuninkaan heikkouksia käsiteltiin avoimesti.
MicroProse
Yritys toimi omalla nimellään vuosina 1982–1993.
Frans G. Bengtsson
Elämäkerta
Naimisiin Bengtsson meni vuonna 1939 Gerda Finemanin kanssa, joka työskenteli Norstedtin kustantamossa. He muuttivat Bengtssonin lapsuudentilalle. Vuonna 1941 Bengtsson julkaisi historiallisen viikinkiromaanin Röde Orm (suom. Orm Punainen). Kirjasta tuli Ruotsissa valtava menestys, vaikka kriitikot eivät olleet yhtä innokkaita kuin suuri yleisö, koska teos oli tyyliltään saaganomainen eikä modernistinen. Teos käännettiin maailmansodasta huolimatta useille kielille. Sen jatko-osa Röde Orm hemma och i österled (suom. Orm Punainen kotona ja idän retkillä) ilmestyi vuonna 1946.
MicroProse
Sid Meier ja "Wild Bill" Stealey perustivat yhdessä yhtiön vuonna. Meier keskittyi lähinnä yhtiön julkaisemiin strategiapeleihin ja entisenä sotilaslentäjänä Stealey vastasi pääasiassa simulaattoripelien tuotannosta. MicroProse tuli 1980-luvulla nopeasti tunnetuksi useista Meierin suunnittelemista peleistä, kuten merirosvopeli Sid Meier's Pirates! (1987), rautatieaiheinen rakentelu- ja strategiapeli Railroad Tycoon (1990), sekä Civilization- (1991) ja X-COM-pelisarjoista. Simulaattoripuolella MicroProsen mainetta pönkittivät myös hyvin pelilehdistön arvosteluissa menestyneet, eri alustoille kehitetyt Solo Flight (1985), F-15 Strike Eagle (1985), sukellusvenesimulaattori Silent Service (1985), AH-64 Apachea simuloiva Gunship (1986), F-19 Stealth Fighter (1987), M1 Abrams -panssarivaunua simuloiva M1 Tank Platoon (1989) ja Gunshipin jatko-osa Gunship 2000 (1991).
Frans G. Bengtsson
Elämäkerta
Bengtsson kirjoitti vielä useita teoksia ennen kuolemaansa, muun muassa muistelmateoksensa Den lustgård som jag minns (1955). Teokset eivät kuitenkaan yltäneet enää Orm Punaisen tasolle suosiossaan. Teosten sävy oli yleisesti synkkä, mikä ilmeisesti johtui osittain Bengtssonin omaksumasta schopenhauerilaisesta pessimismistä ja osittain ruumiinvoimat vieneistä sairauksista. Bengtsson kuoli lopulta kotitilallaan vuonna 1954. Hänet haudattiin Länsi-Götanmaalle.
MicroProse
Vuonna 1989 MicroProse osti Telecomsoftin, jonka nimikkeet Firebird Software, Rainbird Software ja SilverBird päätyivät MicroProselle. Pian hankinnan jälkeen MicroProse lakkautti Telecomsoftin nimikkeet.
Arkhon Infaustus
thumb|Arkhon Infaustus esiintymässä 2008. Arkhon Infaustus on ranskalainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1997. Joissakin maissa yhtyeen julkaisuja on sensuroitu niiden väkivaltaisten sanoitusten ja kuvamateriaalin vuoksi.
MicroProse
Vuonna 1993 Spectrum HoloByte osti MicroProsen. Molemmat nimet jatkoivat olemassaoloaan vuoteen 1996, kunnes kaikki yhtiön tuotteet (muun muassa Spectrum HoloByten tunnettu Falcon-pelisarja) liitettiin MicroProsen nimen alaisuuteen. Bill Stealey päätti kuitenkin lähteä fuusioituneesta yrityksestä vuonna 1994 ja perusti uuden pelialan yrityksen, Interactive Magicin (joka myöhemmin muutti nimensä iEntertainment Networkiksi. Sid Meier ja pelisuunnittelija Jeff Briggs jättivät Spectrum Holobyten ja MicroProsen rauniot yhdistymisen jälkeen vuonna 1995 ja muodostivat niin ikään oman peliyhtiön, Firaxis Gamesin.
Meierin lähdön jälkeen ja simulaattoripelien kysynnän hiivuttua MicroProse joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1990-luvun lopulla. Leluvalmistaja Hasbron elektronisen viihteen divisioona Hasbro Interactive osti konkurssin partaalla olleen MicroProsen vuonna 1999. Hasbro Interactive myi vuonna 2001 MicroProsen edelleen ranskalaiselle Infogrames-pelitalolle. Infogrames vaihtoi nimensä Atariksi ja lakkautti tunnetun nimensä. MicroProsen nimeä käytettiin viimeisen kerran Geoff Crammond's Grand Prix 4:n Ison-Britannian versiossa (2002).
MicroProsen taru loppui vuoden 2003 marraskuussa, kun Atari sulki yhden kehitysstudioistaan Hunt Valleyssä, Marylandin osavaltiossa. Kehitysstudio oli MicroProsen alkuperäinen kotipaikka. Studion tekemä viimeinen peli oli Xbox-peli Dungeons & Dragons: Heroes.
Kotkan keskustaajama
Kotkan keskustaajama on tilastollinen taajama Kymenlaakson maakunnassa ja Kotkan–Haminan seutukunnassa Suomenlahden pohjoisrannalla. Taajama kuuluu lähes kokonaan Kotkan kaupunkiin, mutta ulottuu hyvin pieneltä osin myös Haminan kaupungin puolelle. Taajamassa on 51 704 asukasta (31.12.2017), joista 51 691 asuu Kotkassa ja 35 Haminassa.
Musta torni I: Revolverimies
Musta torni I: Revolverimies on Stephen Kingin kahdeksanosaisen Musta torni -sarjan ensimmäinen osa. Revolverimies ilmestyi ensimmäisen kerran suomeksi vuonna 1992, tuolloin pelkästään Musta torni -nimellä. Englanninkielinen alkuteos, alkujaan nimeltään The Dark Tower: The Gunslinger julkaistiin jo 1982. Revolverimiehen lyhyydestä huolimatta Stephen Kingiltä meni kirjan kirjoittamiseen kaksitoista vuotta.
Antiseptiikka
thumb|Antiseptisen aineen käyttämistä iholla. Antiseptiikka tarkoittaa pieneliöiden, kuten bakteerien ja homeiden, vähentämistä lääketieteellisten toimenpiteiden yhteydessä. Antiseptiikka voi olla fysikaalista (esimerkiksi lämpö) tai kemiallista (antiseptiset aineet). Jotkin antiseptiset aineet kuten alkoholi tuhoavat suoraan mikrobien soluseinämiä, toiset tunkeutuvat solujen sisään ja saavat aminohappoja vapautumaan, jotkin aineet taas vaikuttavat mikrobisolujen aineenvaihduntaan.
Hepreankielinen Wikipedia
right Hepreankielinen Wikipedia (ויקיפדיה) on Wikipedian hepreankielinen versio. Se aloitettiin heinäkuussa 2003 ja elokuussa 2007 siellä oli yli 59 800 artikkelia. Hepreankielinen wikipedia on ikään kuin latinalaisittain kirjoitettujen wikipedioiden peilikuva; heprean kirjoitussääntöjen mukaan se on kirjoitettu oikealta vasemmalle.
Maksumuuri
Maksumuuri on verkossa oleva este, joka sallii tietyn verkkosisällön käyttämisen vain maksua vastaan. Sanomalehtien ja aikakauslehtien verkkoversiossa se on yleinen.
Antiseptiikka
Koska useimmat antiseptiset aineet ovat myrkyllisiä, muun muassa leikkaussaleissa pyritään nykyisin antiseptiikan sijasta aseptiikkaan, jossa pyritään muun muassa steriloimalla instrumentit toimimaan niin, ettei pieneliöitä lainkaan pääse tilanteeseen. Antiseptiikkaan liittyvät läheisesti käsitteet desinfektio ja eritetahradesinfektio.
Hepreankielinen Wikipedia
Historia
Hepreankielinen Wikipedia aloitettiin 8. heinäkuuta 2003. 25. lokakuuta 2003 kirjoitettiin sen tuhannes artikkeli. Vuoden 2004 alussa siellä oli yli 2 000 artikkelia. 22. heinäkuuta 2004 hepreankielisen Wikipedian käyttäjät järjestivät tapaamisen Tel Avivissa, Israelissa. Syyskuun 2004 aikana kirjoitettiin hepreankielisen Wikipedian kymmenestuhannes artikkeli.
Antiseptiikka
Tyypillisiä antiseptisiä aineita ovat
Maksumuuri
Suomessa Helsingin Sanomat ja Kauppalehti pystyttivät ensimmäisenä maksumuurit vuonna 2012. Muualla maailmassa maksumuureja on käytetty jo 1990-luvulta lähtien. Ensimmäinen merkittävä maksumuuria hyödyntänyt lehti oli The Wall Street Journal vuonna 1997.
Musta torni I: Revolverimies
Stephen King aloitti Revolverimiehen kirjoittamisen jo vuonna 1970, jolloin tarina oli aluksi Magazine of Fantasy and Science Fiction -lehdessä julkaistu viisiosainen novellisarja. Kaikki viisi novellia ilmestyivät ensimmäisen kerran vuosina 1978-1981. Näistä lyhyistä kertomuksista muodostui vuonna 1982 ensimmäinen Musta torni -kirja. Vuonna 2003 ilmestyi neljä ensimmäistä Musta torni -kirjaa uudelleen painettuina, joista juuri Revolverimies oli Stephen Kingin kokonaan uudelleenkirjoittama, sillä vuoden 1982 versio Revolverimiehestä oli sisällöltään paikoin ristiriitainen jatko-osiin nähden.
Hepreankielinen Wikipedia
Historia
Maaliskuussa 2005 hepreankielisen Wikipedian etusivu uudistettiin. Saman vuoden toukokuussa hepreankielinen Wikipedia rikkoi 20 000 artikkelin rajan. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 138 807 artikkelia. Nykyään artikkeleita on yli.
Musta torni I: Revolverimies
Juoni
Keskellä autiomaata, hylätyllä väliasemalla, Roland kohtaa nuoren Jake-pojan, joka ei ole Rolandin maailmasta kotoisin, mutta ei itse muista aiemmasta elämästään mitään. Rolandille selviää poikaa hypnotisoimalla, että Jake oli aiemmin vuoden 1977 New Yorkista kotoisin, jossa hän kuoli jäätyään auton alle, kenties juuri mustiin puetun miehen tönäisemänä. Roland päättää ottaa Jaken mukaansa, mutta ennen poistumistaan väliasemalta hän käy kellarista etsimässä ruokaa. Siellä hän käy palaveria puhuvan demonin kanssa, jonka ääni kuuluu reiästä, mikä on tukittu pääkallolla. Roland ottaa pääkallosta leukaluun irti ja hän poistuu väliasemalta Jake mukanaan. He matkaavat lopun matkaa autiomaassa sen päättymiseen asti, jonka jälkeen he saapuvat vehreille alueille ennen vuorille saapumista. Roland pelastaa Jaken succubuksen kynsistä, joka osoittautuu oraakkeliksi. Roland taltuttaa oraakkelin käymällä yhdyntää sen kanssa. Tämän jälkeen Roland ja Jake leiriytyvät metsään. Roland antaa Jakelle leukaluun, mutta ennen kuin Roland palaa takaisin leiriin käytyään ensin metsästämässä jotain syömistä, Jake heittää sen pois. Aamulla he jatkavat matkaansa vuorille.
Välissä esitetään takauma Rolandista, kun hän oli vielä Gileadin loistokkaina aikoina nuori, joka vasta opiskeli revolverimieheksi voidakseen aikanaan periä isältään santellipuiset revolverit, jotka ovat kulkeneet satojen vuosien isältä pojalle. Nuoruuden aikoina Roland tiesi Gileadin loiston olevan tuhoontuomittu, kun eräs Hax -niminen kokki paljastuu petturiksi, joka oli liittynyt Gileadin ja revolverimiesten suurimman vihollisen, John Farsonin, puolelle, minkä johdosta Roland seuraa ystävänsä Cuthbertin kanssa, kun Hax hirtetään. Takauma esittää, kuinka Roland saa tietää Rolandin isän neuvonantajalla, Martenilla, olleen salasuhde Rolandin äitiin. Martenin suunnitelman mukaisesti Roland saatiin yllytettyä ennen aikaisesti, vain neljäntoista vuoden ikäisenä, suorittamaan revolverimies-koe, jossa joko kokeen suorittajasta tulee revolverimies tai länteen karkotettu hylkiö. Roland kohtaa revolverimies-opettajansa Cortin, jonka hän voittaa koulutetulla David -haukallaan, tullessaan näin maailman viimeiseksi revolverimieheksi.
Nykyajassa Roland ja Jake saapuvat viimein vuorille, mutta päästäkseen toiselle puolelle he joutuvat kulkemaan vuoren sokkeloisten tunneleiden läpi, jossa he joutuvat toisinaan etenemään hylätyillä kaivosvaunuilla kuilujen takia. Heidän epäonnekseen tunneleita asuttavat "hitaiksi mutanteiksi" kutsutut olennot, joiden ylivoiman edessä he joutuvat pakenemaan. Juuri saavuttaakseen luolan suulla odottavat mustiin puetun miehen Jake uhkaa pudota rikkinäisiltä kiskoilta pohjattomaan kuiluun ja Roland joutuu tekemään suuren valinnan: joko hänen on uhrattava aikaa Jaken pelastamiseen päästäkseen sillä tavoin mustiin puetun miehen jälleen karkuun tai lähdettävä miehen perään ja päästäkseen lähemmäs määränpäätään, Mustaa tornia. Roland ei epäröi valita Tornia, jolloin Jake sanoo Rolandille: "Mene sitten. On muitakin maailmoja kuin tämä." Jake putoaa kuolemaansa.
Näin alkaa Rolandin seuraava taival päästäkseen lähemmäs kohti Mustaa tornia, joka kutsuu häntä.
Maksumuuri
Paperijulkaisun tilaushintaan voi sisältyä lukuoikeus maksumuurin takana olevaan sisältöön. Maksumuuri voi toimia siten, että maksulla saa kaiken sisällön käyttöönsä määräajaksi, tai siten, että maksua vastaan voi ladata yksittäisen artikkelin luettavaksi. Joillain lehdillä, esimerkkinä The Times, koko verkkosisältö on maksumuurin takana. Tällaista maksumuuria kutsutaan "kovaksi" maksumuuriksi. Jos osa sisällöstä (esimerkiksi määrään tai sisällön tyyppiin pohjautuen) on saatavilla ilmaiseksi, muuria kutsutaan "pehmeäksi" maksumuuriksi.
Vuonna 2015 noin kolmasosalla suomalaisista päivittäin julkaistavista lehdistä oli käytössä maksumuuri. Vain yhdellä lehdellä (Iisalmen Sanomat) oli kova maksumuuri käytössä.
Lehtivihreä
thumb|[[Klorofylli a:n, b:n ja d:n yhteinen rakenne]] Lehtivihreä eli klorofylli on orgaaninen molekyyli, jonka avulla kasvit yhteyttävät. Tätä valon avulla tapahtuvaa yhteyttämistä kutsutaan fotosynteesiksi. Klorofyllit a, b, d ja f ovat rakenteeltaan magnesium-keskusatomillisia porfyriinejä, joihin on esteröitynyt pitkä alkoholi; klorofylli c:stä tämä sivuketju puuttuu. Fotosynteesin valoreaktioissa valoenergia muuttuu kemialliseksi energiaksi elektronin siirtyessä reaktiokeskusklorofylliltä (valoreaktio II:ssa P680, valoreaktio I:ssä P700) elektroninvastaanottajalle.
Kasveilla ja levillä lehtivihreä sijaitsee viherhiukkasten eli kloroplastien tylakoidikalvoissa. Viherhiukkaset ovat yhteyttämisestä vastaavia soluelimiä. Viherhiukkasten esi-isien, syanobakteerien, tylakoidikalvot ovat solulimassa. Happea tuottamattomaan fotosynteesiin pystyvillä bakteereilla on klorofyllin sijaan bakteeriklorofylliä. Viherhiukkasia on lehdissä ja usein myös muissa kasvin maanpäällisissä osissa, ja ne ovat lähinnä vastuussa kasvien vihreästä väristä. Klorofyllimolekyylit absorboivat hyvin valon sinisiä ja punaisia aallonpituuksia, mutta huonosti vihreitä. Lehdet ovat vihreitä, koska valoa heijastuu lehden sisärakenteista, kuten solunseinistä, ja vihreä valo rikastuu heijastuneessa valossa, koska klorofylli imee punaisen ja sinisen.
Lehtivihreän rakenteen selvitti saksalainen Nobel-kemisti Richard Willstätter.
Lehtivihreää eli klorofylliä ja klorofylliiniä käytetään myös elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 140. Myös näiden johdannaisia, klorofylli- ja klorofylliinikuparikomplekseja, käytetään elintarvikkeiden lisäaineena E-koodilla E 141.
Älä nuolase...
Älä nuolase... on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen komediaelokuva. Sen tuotti Suomen Filmiteollisuus Oy, ja se sai ensi-iltansa 9. helmikuuta 1962.
Elokuvassa huoltoaseman työntekijät Jaska (Leo Jokela) ja Timo (Tommi Rinne) voittavat veikkauksesta pienen summan rahaa, jonka avulla he päättävät päästä rikkaisiin naimisiin. He sijoittavat rahat vaatteisiin, autoon ja huvilaan ja tekeytyvät teksasilaisiksi öljymiljonääreiksi päästäkseen seurapiireihin. Suunnitelma mutkistuu, kun oikea amerikkalainen Bill Patton (Helge Herala) uhkaa paljastaa koko juonen.
Vastaanotto
Aikalaiskriitikot suhtautuivat elokuvaan nuivasti, mutta yleisömenestykseltään se oli kuitenkin ensi-iltavuotensa parhaita. Myöhemmässä kritiikissä elokuvaa on luonnehdittu vapautuneeksi veijarikomediaksi.
Niklas Herlin
Niklas Kustaa Harald Herlin (18. marraskuuta 1963 Kirkkonummi – 8. lokakuuta 2017 Nizza ) oli suomalainen miljardööri, suursijoittaja, toimittaja, kirjankustantaja ja tietokirjailija. Herlinillä oli oma kustannusyhtiö Nikotiimi, ja hän toimi perustamansa kirjankustantamon Teoksen hallituksen puheenjohtajana. Hän oli yksi hissejä valmistavan Kone Oyj:n suurimmista omistajista, kunnes yhtiö jaettiin Herlinien perintöriidan jälkeen kahtia ja Herlin keskitti sijoitusyhtiönsä Mariatorp Oy:n kautta osakevarallisuutensa Cargotec Oyj:hin.
Ura
Herlin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1982 Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta ja suoritti Bentley Collegessa Walthamissa Yhdysvalloissa Bachelor of Science -tutkinnon vuonna 1986. Herlin työskenteli toimittajana ja uutispäällikkönä Kauppalehdessä vuosina 1987–1996 sekä toimittajana Suomen Kuvalehdessä ja Ilta-Sanomissa vuosina 1997–2001. Vuodesta 2001 hän toimi vapaana toimittajana ja tietokirjailijana. Ennen journalistin uraa Herlin työskenteli yritystutkijana Teollistamisrahasto Oy:ssä vuosina 1986–1987.
Herlin osti vuonna 2007 oikeudet Uusi Suomi -lehden nimeen. Uutta Uusi Suomi -nimistä verkkolehteä alettiin julkaista internetissä syksyllä 2007. Uuden Suomen hallituksen puheenjohtajana ja pääomistajana hän toimi vuosina 2007–2016. Herlin oli myös vuonna 2003 toimintansa aloittaneen kirjankustantamo Teoksen perustaja, hallituksen puheenjohtaja ja keskeinen omistaja. Herlin valittiin Alma Median hallitukseen maaliskuussa 2013, ja kesäkuussa 2012 hän osti sen osakkeista 10,07 prosenttia Mariatorp Oy:n kautta.
Yksityiselämä
Niklas Herlinin isä oli Koneen hallituksen pitkäaikainen puheenjohtaja Pekka Herlin. Hänen sisaruksiaan ovat Hanna Nurminen, Antti Herlin, Ilkka Herlin ja Ilona Herlin. Akateemikko Kustaa Vilkuna oli Niklas Herlinin äidinisä. Niklas Herlin on kutsunut isäänsä Pekka Herliniä siaksi, hulluksi ja ihmishirviöksi, jonka ei olisi pitänyt levittää eteenpäin "sairaita geenejään".
Herlin oli naimisissa juristi Tuuli Herlinin (o.s. Hämäläinen) kanssa 1986–2002. Heillä on kaksi lasta, tytär Riikka (s. 1986) ja poika Heikki (s. 1990). Herlinin tyttärellä on Downin oireyhtymä. Herlin oli kehitysvammatyön merkittävä tukija, ja hänet palkittiin helsinkiläisen Kehitysvammatuki 57:n mitalilla numero 37 vuonna 2001.
Herlin kuoli lokakuussa 2017 sairauskohtaukseen Nizzassa 53-vuotiaana.
Stalingradin taistelu
thumb|Englanninkielinen kartta Stalingradin taistelun rintamasta marras–joulukuussa 1942. Stalingradin taistelu oli toisen maailmansodan itärintaman taisteluiden käännekohta ja yksi ihmiskunnan verisimmistä taisteluista. Se oli aikanaan suurin koskaan käyty taistelu (osallisena noin viisi miljoonaa sotilasta), jossa vastakkain olivat akselivallat ja Neuvostoliitto. Taistelussa Saksa liittolaisineen valtasi liki kokonaan etelävenäläisen Stalingradin (nykyisen Volgogradin) kaupungin, mutta puna-armeija onnistui saartamaan noin 250 000 akselivaltojen sotilasta mottiin ja tuhoamaan joukot torjuttuaan saksalaisten vastahyökkäyksen. Akselivallat menettivät 850 000 sotilasta, noin neljänneksen itärintaman miesvahvuudestaan, eivätkä enää toipuneet menetyksestä. Neuvostoliiton voitto aloitti pian saksalaisten perääntymisen itärintamalla, mikä lopulta johti natsi-Saksan häviöön keväällä 1945.
Taistelun tausta
Kun akselivallat aloittivat suurhyökkäyksen Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 yli kolmen miljoonan sotilaan voimin, sen päätavoite oli valloittaa Leningrad, Moskova ja Ukraina. Stalingrad ei alun perin ollut tärkeä kohde Adolf Hitlerin sotasuunnitelmassa. Kun puna-armeija onnistui torjumaan Saksan hyökkäyksen joulukuussa 1941, suunnitelmat kuitenkin muuttuivat. Seuraavana kesänä Hitler päätti aloittaa suurhyökkäyksen etelässä ja idässä – tavoitteena oli vallata Kaukasuksen öljykentät ja vehnävarat sekä katkaista Volgan liikennereitit. Huhtikuussa 1942 Hitler määräsi, että Stalingrad oli joko vallattava tai eristettävä suurhyökkäyksen yhteydessä. Kolme kuukautta myöhemmin kaupunki oli jo saksalaisten tärkein valloituskohde. Kaupungin valloittaminen oli strategisesti kannattavaa, sillä sen tehtaissa valmistettiin myös suuri osa Neuvostoliiton sotatarvikkeista ja sen kautta kulki lautoilla noin 70 prosenttia Neuvostoliiton käyttämästä öljystä.
Akselivaltojen hyökkäysvaihe
Saksan armeija sai 13. heinäkuuta 1942 käskyn hyökätä Stalingradiin. Neljä päivää myöhemmin Hitler kuitenkin määräsi kenraali Hothin 4. panssariarmeijan Kaukasuksella olevien joukkojen tueksi, mikä heikensi hyökkäyksen tehoa merkittävästi. Stalingradin puolustus oli vielä heikko, joten panssarivaunujen avulla kaupunki olisi voitu vallata verraten helposti. 29. heinäkuuta Hitler määräsikin panssarivaunut takaisin kaupunkiin, mutta Neuvostoliitto oli jo ehtinyt tehostaa puolustusta.
Saksalaisten ainoa mahdollisuus oli valloittaa koko kaupunki pala palalta ja rakennus rakennukselta. Neuvostoliiton pienet kivääriryhmät toimivat tehokkaasti näissä olosuhteissa. Ainoa tapa vallata rakennus oli murtautua sisään ja puhdistaa se huone huoneelta vihollissotilaista. Taistelun edetessä akselivallat saivat kuitenkin kaupungin pääosin haltuunsa Volgan itäpuolisen kaupunginosan jäädessä Neuvostoliitolle.
Neuvostoliiton vastahyökkäys
Kenraali Georgi Žukov, Josif Stalinin ensimmäinen sijainen sotatoimien johdossa, valmisteli mittavaa vastahyökkäystä Stalingradin vapauttamiseksi. Se sai kuitenkin odottaa marraskuulle asti, jolloin pakkasen kovettama maa helpottaisi panssarivaunujen liikkumista. Sillä aikaa kenraali Vasili Tšuikov joukkoineen (62. ja 64. armeija) joutui pysymään Stalingradin raunioissa syöttinä, jolla pyrittiin houkuttelemaan kaupunkiin lisää akselivaltojen sotilaita.
Hitler epäili Neuvostoliiton suunnittelevan vastahyökkäystä ja määräsi 22. panssaridivisioonan Stalingradin joukkojen vahvistukseksi, mutta puolet panssarivaunuista ei toiminut ja suunnitelma takerteli pahasti. Muun muassa panssarivaunujen suojana olleet oljet aiheuttivat sen, että niihin kylmää pakoon kerääntyneet hiiret olivat nakertaneet sähköjohtojen kuoria ja saaneet aikaan oikosulkuja.
Neuvostoliitto oli koonnut vastahyökkäykseen 500 000 miestä, 900 panssarivaunua ja 1 100 lentokonetta. Kun hyökkäys viimein alkoi 19. marraskuuta 1942, 6. armeijan avuksi lähetetyt saksalaisjoukot karkotettiin. Muutamassa päivässä kenraali Friedrich Paulus ja hänen noin 250 000 miestään olivat joutuneet saarroksiin. Nyt Stalingradista pääsi pois ainoastaan lentokoneella. Paulus pyysi useita kertoja 6. armeijalle lupaa murtautumisyritykseen saartolinjan läpi, mutta Hitler kielsi tämän ja määräsi joukot pysymään asemissaan. Pauluksen armeijalle oli määrä toimittaa tarvikkeita lentoteitse, kunnes panssaridivisioonat onnistuisivat tunkeutumaan kaupunkia piirittävien neuvostojoukkojen läpi. Molemmat aikeet epäonnistuivat: Luftwaffe menetti huoltoyrityksissään 500 konetta ja kenraali Hothin IV. panssariarmeija pysäytettiin noin 50 kilometrin päässä kaupungista. thumb|145px|[[Wehrmacht|Saksalainen sotilas Stalingradissa.]]
Piiritys
Stalingradin piiritetyt saksalaiset liittolaisineen joutuivat kohtaamaan Venäjän talven kesävarusteissa. Miehiä kuoli punatautiin, pilkkukuumeeseen ja nälkään. Rotat järsivät nukkuvien sotilaiden paleltuneita jalkoja. Armeijan 4 000 hevosta syötiin, ja lihan loputtua sotilaan päiväannos oli määräyksen mukaan kulhollinen keittoa ja 60 grammaa leipää. Stalingradista hävisivät nopeasti myös koirat ja kissat, ja lopulta osa epätoivoisista sotilaista päätyi veistämään lihaa jäätyneistä ruumiista.
Lopputulos
Akselivallat menettivät taistelussa arviolta 850 000 miestä kaatuneina, haavoittuneina tai vangittuina: 400 000 saksalaista, 200 000 romanialaista, 130 000 italialaista ja 120 000 unkarilaista. Neuvostoliiton tappioista ei ole varmaa tietoa, mutta puna-armeija menetti yli 750 000 miestä ja yli 40 000 siviiliä kuoli. Antony Beevorin Stalingrad-kirjan mukaan tappiosta 485 751 oli kuolleita ja kokonaistappiot olivat 1,1 miljoonan luokkaa. Neuvostoliiton ilmoituksen mukaan 91 000 saksalaista joutui Neuvostoliiton vankileireille, joista vain noin 6 000 heistä selvisi elossa. Stalingradin taistelu oli käännekohta toisen maailmansodan Euroopan rintamalla: Saksan eteneminen itärintamalla vaihtui jatkuvaksi perääntymiseksi.
Vaikutus Saksan ja Suomen suhteisiin
Neuvostoliiton vastaisen sodan pitkittyessä Suomessa oli alettu epäillä Saksan mahdollisuuksia jo ennen Stalingradin taistelun päättymistä. Hitlerin Suomen-vierailun ja Mannerheimin vastavierailun jälkeen kesäkuussa 1942 Mannerheim raportoi puolustusministeri Rudolf Waldenille käsityksestään, jonka mukaan Saksan idänretki päättyisi katastrofiin. Vuoden 1942 kauppaneuvotteluissa Saksan kanssa suomalaiset olivat esittäneet kritiikkiä maan sotamenestyksestä. Vuoden lopulla valtiovarainministeri Väinö Tanner lausui julki epäilyksensä ulkoasiainvaliokunnassa. Vain päivä 6. armeijan antautumisen jälkeen hallituksen sisäpiiri (Tanner, Mannerheim, presidentti Risto Ryti, pääministeri J. W. Rangell ja ulkoministeri Rolf Witting) kokoontui Mannerheimin kutsusta Mikkeliin. Tilaisuudessa päämajan tiedustelujohtaja Aladár Paasonen piti sisäpiirille tilannekatsauksen, jossa hän esitti, ettei Saksa kykene enää voittamaan Neuvostoliittoa, eikä todennäköisesti saa sovittua edes erillisrauhaa. Sisäpiiri vakuuttui Paasosen raportista ja teki reaalipoliittisia johtopäätöksiä. Neuvostoliitto tulisi yhä olemaan Suomen naapuri ja sen kanssa olisi pyrittävä rauhaan.
9. helmikuuta Paasonen piti tilannekatsauksensa myös eduskunnan ulkoasiainvaliokunnalle. Näkemyksestään varmistunut Paasonen meni tällä kertaa vielä pitemmälle ja ennusti Hitlerin kärsivän diktaattoreiden lopun. Osa valiokuntaan kuuluneista kansanedustajista väheksyi Paasosen esitystä defaitistiseksi ja pian tieto raportista kantautui myös saksalaisten korviin. Näiden ihmettelyä tyydytettiin laimennetulla ja ”sanamuodoltaan rakentavalla” versiolla Paasosen esitelmästä. Kuitenkin samana keväänä Suomi aloitti rauhantunnustelut Neuvostoliiton kanssa. Aseveljeys Saksan kanssa alkoi säröillä.
Mihail Balandin
Mihail Jurjevitš Balandin (, 27. heinäkuuta 1980 – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 lentoturmassa Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin.
Kemialliset Ystävät
Kemialliset Ystävät on tamperelainen Jan Anderzénin ympärille keskittyvä kokeellista ja psykedeellistä folkia soittava yhtye.
Kemiallisiin Ystäviin kuuluu jäseniä monista toisiinsa liittyvistä yhtyeistä, kuten Tomutonttu, Avarus, Islaja, Hertta Lussu Ässä, Lau Nau ja Es. Yhtyeen levy-yhtiö on Fonal Records.
Olapade Adeniken
Olapade Charles Adeniken (s. 19. elokuuta 1969 Osogbo, Nigeria) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Adeniken osallistui olympialaisiin kolme kertaa, vuonna 1988 Soulissa, vuonna 1992 Barcelonassa ja vuonna 1996 Atlantassa. Vuonna 1988 hän selviytyi välieriin sekä 100 että 200 metrin juoksussa ja pikaviestissä. Barcelonan olympialaisista Adeniken saavutti hopeaa pikaviestistä, minkä lisäksi hän sijoittui 200 metrillä viidenneksi ja 100 metrillä kuudenneksi. Atlantan olympialaisissa hän osallistui 100 metrin juoksuun selviytyen puolivälieriin. Vuoden 1997 MM-kilpailuissa Adeniken saavutti pikaviestissä hopeaa. Ennätyksikseen Adeniken juoksi 100 metrillä ajan 9,95 vuonna 1994 ja 200 metrillä ajan 20,11 vuonna 1992.
R.Smg. Pietro Micca (1935)
'''R. Smg. Pietro Micca''' oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1935 vesillelaskettu sukellusvene, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Raija Sollamo
Raija Tellervo Sollamo (o.s. Pursula) (s. 9. joulukuuta 1942 Padasjoki ) on suomalainen teologian tohtori, eksegetiikan tutkija ja Suomen ensimmäinen teologisen alan naisprofessori.
R.Smg. Pietro Micca (1935)
Valmistus
Alus tilattiin Cantieri navali Tosilta Tarantosta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1931. Alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 10. tammikuuta 1935.
Raija Sollamo
Koulutus
Sollamo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1961, teologian maisteriksi vuonna 1967, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1974 ja teologian tohtoriksi vuonna 1980.
Comte de Flandre/Graaf van Vlaanderenin metroasema
Comte de Flandre (Graaf van Vlaanderen) on Brysselin metron asema Molenbeek-Saint-Jeanin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 1 ja 5 junat. Se avattiin vuonna 1981.
R.Smg. Pietro Micca (1935)
Palvelus
Espanjan sisällissodan aikana alus teki 23. tammikuuta ja 13. helmikuuta 1937 partiomatkat Espanjan aluevesillä tukien Francon johtamia tasavaltalaisia. Alus johti 5. toukokuuta 1938 Adolf Hitlerin vierailun kunniaksi järjestetyssä Napolin laivastoparaatissa sukellusveneosastoa.
Raija Sollamo
Ura
Sollamo toimi Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajana 1988–1999 ja kirkolliskokouksen käsikirjavaliokunnan varapuheenjohtajana 1996–1999. Hän oli mukana raamatunkäännöstyössä toimien mm. raamatunkäännöskomitean kääntäjänä useita jaksoja 1984–1988, sekä apokryfitoimikunnan käännöskomitean puheenjohtajana 1999–2006.
R.Smg. Pietro Micca (1935)
Palvelus
Italian julistaessa 10. kesäkuuta 1940 sodan Ranskalle ja Britannialle alus oli merellä ja se laski 12. kesäkuuta miinansa Aleksandrian edustalle. Alus miinoitti 12. elokuuta toisen kerran Aleksandrian edustalla. Alus kuljetti elintarvikkeita, polttoainetta ja ammuksia Egeanmerelle ja Pohjois-Afrikkaan, mistä tuli sen päätehtävä vuoden 1940 lopulla. Alus kuljetti kaikkiaan 2 163 tonnia tarvikkeita neljällätoista matkallaan.
Raija Sollamo
Ura
Sollamo sai pappisvihkimyksen vuonna 1995. Kirkossa hän on vaikuttanut tasa-arvoa edistävästi perustellen raamatullisesti naisten oikeutta pappisvirkaan. Hän on toiminut aktiivisesti myös Yhteys-liikkeessä puolustaen seksuaalivähemmistöjen ihmisoikeuksien toteutumista ja ajaen parisuhteensa rekisteröineiden homo- ja lesboparien oikeutta halutessaan saada liitolleen kirkollinen siunaus.
Arttu Valonen
Arttu Nestori Valonen (s. 4. maaliskuuta 2004 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija, joka edustaa Marjaniemen purjehtijoita. Valonen saavutti kesäkuussa 2018 kansallista mediahuomiota ystävänsä Sebastian Feodoroffin kanssa kaksikon purjehdittua ensimmäisinä maailmassa optimistijollilla Helsingistä Tallinnaan. Suomen E-jollaliitto nimesi Valosen "Vuoden nousijaksi" huhtikuussa 2021 julkaisemassaan bulletiinissa.
R.Smg. Pietro Micca (1935)
Palvelus
Sukellusvene HMS Trooper torpedoi Miccan Santa Maria di Leucan niemen lounaispuolella 29. heinäkuuta 1943 kello 6.05. Aluksen miehistöstä pelastui kahdeksantoista henkeä.
Raija Sollamo
Ura
Sollamo toimi Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa Raamatun alkukielten professorina 1982–2007, teologisen tiedekunnan dekaanina 1992–1998 ja yliopiston eksegetiikan laitoksen johtajana 2004–2007. Hän oli yliopiston 1. vararehtori 1998–2003. Sollamo jäi eläkkeelle 1. elokuuta 2007.
Arttu Valonen
Valosen toinen harrastus on uinti, jossa hän edustaa ORCA Helsinkiä. Uinnissa Valosen päälajit ovat rintauinti ja vapaauinti, joissa häntä valmentaa Tuomas Suomalainen. Valosella on hallussaan ORCA Helsingin seuraennätys 800 metrin vapaauinnissa lyhyellä radalla ajalla 8.57,45.
Raija Sollamo
Ura
Sollamo on julkaissut laajasti eri teologian alueita käsitteleviä artikkeleita ja oppikirjoja. Hänen päätutkimusalueensa ovat Septuagintan käännöstekniikka, Qumranin tekstit ja Vanhan testamentin eksegetiikka, erityisesti naistutkimus.
Palkinnot ja tunnustukset
Sollamo on saanut lukuisia tunnustuksia ja huomionosoituksia: Suomen Akatemian väitöskirjapalkinto 1980, Helsingin yliopiston Eino Kaila -palkinto 1992, Maikki Friberg -palkinto 1996, Suomen liike- ja virkanaisten liiton valitsema Vuoden nainen 1993 (yhteiskunnallinen vaikuttaja). Vuonna 2014 hän sai Alfred Kordelinin yleisen edistys- ja sivistysrahaston tunnustuspalkinnon tunnustuksena suurista ansioista Raamatun alkukielten tutkimuksessa, akateemisen työyhteisön kehittämisessä sekä kamppailussa avaran, rajoja rikkovan näkemyksen ja käytännön puolesta. Hän on teologian ylioppilaiden tiedekuntayhdistyksen kunniajäsen, Suomen Eksegeettisen Seuran kunniajäsen vuodesta 2002, Suomen Akateemisten Naisten Liiton kunniajäsen vuodesta 2003. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2006.
Perhe
Professori Raija Sollamo on naimisissa seurakuntaneuvos Matti Sollamon kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Abu-l-Abbas
Kaarle Suuri oli lähettänyt edustajansa itään vuonna 799 ja vuonna 801 kalifin lähettiläät rantautuivat Pisaan mukanaan kallisarvoisia lahjoja. Pian sen jälkeen myös elefanttia kuljettava alus saapui perille. Einhardin mukaan kyseinen Abu-l-Abbas oli kalifin ainoa elefantti. Seuraavan kerran kalifin lähettiläät saapuivat keisarin luo vuonna 807.
Abu-l-Abbas kuoli Lippenhamissa Westfalenissa vuonna 810.
Edwy
Tuskaantuneina kuninkaan määräyksiin Mercian ja Northumbrian päälliköt (thegnit) Canterburyn arkkipiispan Odan (Odon) tukemina kääntyivät kuuliaisiksi Edwyn veljelle Edgarille vuonna 957. Edwy lyötiin Gloucesterissä käydyssä taistelussa, mutta maan vajoamisen sisällissotaan sijaan se päätettiin jakaa kahteen osaan Thamesin toimiessa rajana. Edwyllä säilyi Wessex ja Kent etelässä, Edgar hallitsi pohjoista.
Elämänsä viimeiset vuodet Edwy hallitsi alueitaan viisaammin ja teki merkittäviä lahjoituksia kirkolle. Hän kuoli kuitenkin 18- tai 19-vuotiaana. Edwyä seurasi kuninkaana hänen veljensä ja kilpailijansa Edgar, joka jälleen yhdisti Englannin kuningaskunnan. Edwy on haudattu Winchesterin katedraaliin.
Niin paljon kuuluu rakkauteen (albumi)
Niin paljon kuuluu rakkauteen on Matti Siitosen eli Fredin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1972.
Stratocumulus volutus
thumb|right|250px| Volutus-pilveä. thumb|right|250px|Putkimaisia volutus-pilviä aamulla rannikolla, ilmasta kuvattuna.
Niin paljon kuuluu rakkauteen (albumi)
Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän. Albumi oli Suomen kymmenen eniten myydyn albumin listalla elokuusta 1972 toukokuuhun 1973, ja se oli tilaston ensimmäisenä marraskuussa 1972 sekä tammi-, helmi- ja maaliskuussa 1973. Joulukuussa 1972 sen syrjäytti tilapäisesti Uriah Heepin albumi The Magician's Birthday.
Stratocumulus volutus
Stratocumulus volutus (St vol) rullamainen tai putkimainen kumpukerrospilvi on pitkä, putkimainen, makkaraa muistuttava vaakasuora Stratocumulus-pilvi. Se on muista pilvistä pääosin erillään. Se voi olla pitkä rulla tai vyörypilveä muistuttava pitkä kieleke. Pilvi on vyörypilven tavoin eri suuntaisten ilmavirtausten rajalla. Vyörypilvestä poiketen putkimaiseen kumpukerrospilveen ei liity kuuropilveä. Kumpukerrospilvi on myös vyörypilveä selvästi korkeammalla. Monesti näitä pilviä esiintyy Suomea lähempänä päiväntasaajaa rannikoilla. Stratocumulus volutus on harvinainen.
Niin paljon kuuluu rakkauteen (albumi)
Yleisradion musiikkitoimittajat valitsivat albumin vuoden 1972 parhaaksi kevyen musiikin levyksi. He perustelivat valintaansa: ”Levy on suomalaista iskelmätuotantoa parhaimmillaan ja osoittaa sellaisenaan kotimaisen kevyen musiikkiteollisuuden kehitystulokset.”
Epäilyksen ulkopuolella
Epäilyksen ulkopuolella (tai Epäilyksen yläpuolella, Indagine su un cittadino al di sopra di ogni sospetto) on Elio Petrin käsikirjoittama ja ohjaama italialainen rikoselokuva vuodelta 1970. Naisystävänsä murhaavasta poliisipäälliköstä kertova tarina voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon sekä tuomariston Grand Prix’n ja kriitikoiden palkinnon Cannesissa.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla 1977 sen uskottavuuden kärsivän hieman päähenkilön selvästä psyykkisestä epävakaudesta: naisystävän murha selitetään seksuaaliongelmilla. Poliisitoimen yhteiskunnallisessa kritiikissä hän sanoo Petrin onnistuvan paremmin: päähenkilö on suurisuinen öykkäri, rikollisten kaltaiseksi muuttunut.
Niin paljon kuuluu rakkauteen (albumi)
Albumi julkaistiin vinyylilevynä, C-kasettina ja on harvoja suomalaisia albumeita, joka on julkaistu myös 8-raitana.
Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Nacke Johansson, ellei toisin mainita.
Morihiro Hosokawa
Morihiro Hosokawa (, s. 14. tammikuuta 1938 Chiyoda, Tokio) on japanilainen poliitikko, joka oli Japanin 79. pääministeri 9. elokuuta 1993 – 28. huhtikuuta 1994. Hänen isänsä oli Hosokawa-samuraisuvun päämies, kōshaku Morisada Hosokawa. Vanhimpana poikana hän oli myös itse kōshaku, mutta kun Yhdysvaltain Japanin miehitystä ylläpitävät yhdysvaltalaiset vaativat aateluuden poistamista, hän menetti aatelisarvonsa 1947. Morihito Hosokawan isoisä on prinssi Fumimaro Konoe, joka oli Japanin pääministeri kolme kertaa.
Daemon Tools
Daemon Tools on Windowsille suunniteltu ohjelmisto, joka avaa DVD- ja CD-levykuvia virtuaalisiin asemiin. Daemon tools on lyhenne sanoista (Disk And Execution MONitor tools). Ohjelmisto kykenee ohittamaan useimmat kopiosuojausmenetelmät. Vaikka niillä on monia täysin laillisia käyttötapoja, Daemon Toolsin kaltaisia emulaattoreita voidaan käyttää myös tekijänoikeuksia loukkaavasti. Tämän vuoksi jotkin ohjelmistojen, etenkin pelien, valmistajat ovat ryhtyneet toimenpiteisiin Daemon Toolsin toiminnan hankaloittamiseksi. Eräät pelit esimerkiksi tarkistavat, onko ohjelmistoa asennettu tietokoneelle, ja jos on, ne eivät käynnisty. Yleensä kun uusi tällainen suojaus kehitetään, ilmestyy Daemon Toolsista uusi versio joka kiertää sen. Daemon Toolsilla kykenee esimerkiksi avaamaan pelin ilman cd-levyä mikäli pelistä on levykuva fyysisellä kiintolevyllä.
Morihiro Hosokawa
Hosokawa suoritti lakitieteen alemman tutkinnon Jōchin yliopistossa 1961 ja työskenteli toimittajana useita vuosia Asahi Shimbun -sanomalehdessä. Vuonna 1971 hänet valittiin Japanin valtiopäivien ylähuoneeseen Japanin liberaalidemokraattisen puolueen vaalilistalta Kumamoton prefektuurin edustajana. Kahden kauden jälkeen hän jätti valtiopäivät ja hänestä tuli Kumamoton prefektuurin kuvernööri, missä tehtävässä hän oli viisi vuotta, vuoteen 1991. Vuonna 1992 hän ilmoitti, ettei kestä enää liberaalidemokraattisen puolueen korruptiota ja erosi siitä perustaakseen puolueen Japan New Party (JNP, Nihon shintō), joka myöhemmin sulautui NFP-puolueeseen. Politiikasta hän vetäytyi toukokuussa 1998. Eläkkeellä ollessaan hän on pitänyt keramiikkanäyttelyitä Euroopassa ja Japanissa.
Daemon Tools
Daemon Tools tukee seuraavia tiedostomuotoja:
Samuel Poulin
Samuel Poulin (s. 25. helmikuuta 2001 Blainville, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Pittsburgh Penguins varasi Poulinin ensimmäisen kierroksen 21. pelaajana vuoden 2019 varaustilaisuudessa. Poulin edustaa kaudella 2019–2020 QMJHL-joukkue Sherbrooke Phoenixia.
Leitrimin kreivikunta
Leitrimin kreivikunta on Irlannin tasavallan kreivikunta Connachtin historiallisessa provinssissa maan pohjoisosassa. Sillä on maarajaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Pohjois-Irlannin kanssa. Kreivikunnassa on 31 972 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 502,49 neliökilometriä. Se on nimetty Leitrimin kylän mukaan.
Foca-luokka (sukellusvene, Italia)
Foca-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu
Luokan alukset olivat paranneltuja versioita Pietro Miccasta. Niiden uppouma oli pinnalla 1 305 ja sukelluksissa 1 625 tonnia. Alusten pituus oli 82,85, leveys 7,17 ja syväys 5,2 metriä.
Pinta-ajossa alusten voimanlähteenä oli kaksi 1 440 bhp:n dieselmoottoria, jotka kumpikin oli kytketty omaan akseliin. Sukelluksissa voimanlähteenä oli kaksi 625 hevosvoiman sähkömoottoria. Alukset kykenivät pinta-ajossa 15,2 solmun ja sukelluksissa 7,4 solmun huippunopeuteen.
Alusten aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä kaksi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli ainoastaan putkiin ladatut torpedot. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykki, joka oli alun perin sijoitettu tornin taakse. Myöhemmin tykki siirrettiin tornin etupuolelle samalla kuin tornia pienennettiin. Aluksilla oli ilmatorjunta-aseina kaksi kaksiputkista 13,2 millimetrin konekivääriä. Aluksille oli mahdollista sijoittaa 36 miinaa, joista 20 oli keskellä alusta ja kuusitoista kahdessa perässä olevassa laskukiskossa.
Málaga-María Zambranon rautatieasema
Málaga-María Zambranon rautatieasema on Málagan kaupungin päärautatieasema Andalusiassa Etelä-Espanjassa. Asema on Málagan maakunnan vilkkain ja Andalusian toiseksi vilkkain asema Sevillan päärautatieaseman jälkeen. Asema nimettiin vuonna 2007 filosofi María Zambranon mukaan, ennen tätä se tunnettiin nimellä Málaga-Término.
Málaga-María Zambranon asemalta on AVE-suurnopeusjunayhteydet Madridiin ja Barcelonaan. Lisäksi asemalta on kaukojunayhteydet Sevillaan ja Rondaan sekä kerran viikossa yöjuna Bilbaoon. Cercanías Málaga -lähijunajärjestelmän molemmat linjat (C-1 ja C-2) kulkevat María Zambranon aseman kautta. C-1 tarjoaa yhteyden Málagan lentoasemalle sekä useisiin Aurinkorannikon kaupunkeihin. Lähijunat käyttävät aseman kahta maanalaista raidetta ja aseman maanpäällinen osuus on kokonaan kaukojunaliikenteen käytössä.
Bryan Berry
Bryan Berry (1930–1955) oli brittiläinen tieteiskirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Rolf Garner. Häneltä on suomennettu romaani Uuden maailman ihmiset v. 2018 (1952) vuonna 1954 Nide Oy:n Tieteisromaani-sarjassa.
Columbian piirikunta
Columbian piirikunta -nimisiä piirikuntia Yhdysvalloissa ovat:
Anna Dale
Anna Dale (s. 1971 Suffolk) on brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on opiskellut historiaa Kentin yliopistossa. Häneltä on julkaistu romaani Noitatuulen kuiskaus (2004).
Oluyemi Kayode
Oluyemi Kayode (7. heinäkuuta 1968 Ado Ekiti, Nigeria – 1. lokakuuta 1994 Arizona, Yhdysvallat) oli nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Kayode osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1992 Barcelonassa. Hän sijoittui 200 metrin juoksussa seitsemänneksi, minkä lisäksi hän oli mukana Nigerian hopeaa voittaneessa pikaviestijoukkueessa. Ennätyksikseen Kayode juoksi 100 metrillä ajan 10,17 ja 200 metrillä ajan 20,22, molemmat vuonna 1992.
Richard Mulligan
thumb|Richard Mulligan [[Emmy-palkinto|Emmy-gaalassa vuonna 1991.]] Richard Mulligan (13. marraskuuta 1932 New York, Yhdysvallat – 26. syyskuuta 2000 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ura kesti 34 vuotta. Hänen tunnetuin roolinsa on Burt Campbell komediasarjassa Kupla, josta hän voitti parhaan näyttelijän Emmy-palkinnon.
Mulligan näytteli alkuun myös sarjassa Tyttökullat, jossa hänen roolihahmonsa oli tohtori Harry Weston. Tohtori Westonista päätettiin tehdä oma sarjansa Vihdoinkin yksin (Empty Nest). Tästäkin roolista Mulligan sai tunnustukseksi Emmy-palkinnon. Hän näytteli Westonia vielä kolmannessakin sarjassa, jonka nimi Kipusiskot.
Elokuvissa Mulligan näytteli useimmiten sivuosia, mutta merkittävän roolin hän teki elokuvassa S.O.B. – sekoilijan otollinen bisnes. Muita hänen elokuviaan ovat muun muassa Pieni suuri mies, Pitkä, hullunkurinen linjuri, Pokeri Lissu ja Vaaleanpunaisen pantterin jäljillä.
Hänellä on yksi poika, James. Mulligan kuoli 67-vuotiaana syöpään. Hänellä on tähti Hollywoodin Walk of Famella.
Şanlıurfa
Şanlıurfa, aiemmin Urfa tai Edessa, arkikielessä tavallisesti Urfa, on kaupunki Turkin kaakkoisosassa, lähellä Syyrian rajaa. Kaupunki on 1,85 miljoonan asukkaan Şanlıurfan maakunnan hallintokeskus ja sen alue jakautuu kolmen piirikuntatason yksikön alueelle (Eyyübiye, Haliliye ja Karaköprü). Vuonna 2014 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 561 465 asukasta, joista valtaosa kurdeja. Kaupunki sijaitsee Anatolian kaakkoisosassa, 80 km Eufrat-joesta.
Historia
Paikan läheltä on löydetty varhaisen kivikautisen Göbekli Tepen temppeli. Kaupunki tunnettiin aikoinaan Mitannin valtakunnassa hurrien antamalla nimellä Urfa. Kun Seleukos I Nikator perusti kaupungin uudelleen sotilassiirtokuntana vuonna 303 eaa., nimeksi tuli Edessa kreikkalaisen Edessan kaupungin mukaan.
Raamattu käännettiin ensimmäisen kerran kreikasta (Jeesuksen omalle) aramean kielelle vasta Edessassa. Tästä alkoi kristinuskon leviäminen itään aina Kiinaan (ks. idän assyrialainen kirkko, jota myös joskus sanotaan nestoriolaisuudeksi). Edessan nestoriolaiset julistettiin harhaoppisiksi ja vuonna 489 heidät ajettiin pois kaupungista Persiaan.
Edessa oli 1100-luvulla ristiretkeläisten perustaman Edessan kreivikunnan keskus.
Turkkilaisella kaudella kaupungin nimeksi palautettiin taas Urfa. Vuonna 1914 kaupungin 75 000 asukkaasta 25 000 oli armenialaisia. Armenialaisten kansanmurhan jälkeen heitä ei enää asu kaupungissa merkittävästi.
Liikenneyhteydet
Şanlıurfa on yhdistetty Turkin bussien reittiverkostoon. Gaziantepiin ja Diyarbakıriin lähtee useita linja-autoja päivässä. Kaupunkia palvelee Şanlıurfan lentoasema, josta lentoyhtiö Turkish Airlines liikennöi Istanbuliin.
Adamantaani
Adamantaani (trisyklo[3.3.1.13,7]dekaani, C10H16) on hiilivety, joka esiintyy kiinteänä aineena ja jolla on kamferin kaltainen haju. Adamantaani löydettiin maaöljystä vuonna 1933 ja se nimettiin kreikan kielen sanan adamantinos (timantti) mukaan johtuen sen timantinkaltaisesta rakenteesta. Se on yksinkertaisin niin sanotuista diamondoideista (C4n+6H4n+12).
Synteesi
Ensimmäisen kerran adamantaanin syntetisoi Vladimir Prelog vuonna 1941. Vuonna 1957 Paul von Ragué Schleyer löysi yksinkertaisemman menetelmän, jossa lähtöaineena oli disyklopentadieeni.
Oleksandr Vjuh’in
Oleksandr Jevhenovytš "Alexander" Vjuh’in (, ; 9. tammikuuta 1973 Sverdlovsk – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli ukrainalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi 21 kautta Venäjän eri jääkiekkosarjoissa. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Lokomotiv Jaroslavl.
Osmond Ezinwa
Osmond Ezinwa (s. 22. marraskuuta 1971) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Ezinwa osallistui olympialaisiin kaksi kertaa, vuonna 1992 Barcelonassa sekä vuonna 1996 Atlantassa. Vuonna 1992 hän oli mukana Nigerian hopeaa saavuttaneessa pikaviestijoukkueessa juosten alkuerissä. Atlantan olympialaisissa Ezinwa oli niin ikään mukana välieriin selviytyneessä pikaviestijoukkueessa. Ennätyksekseen 100 metrillä hän juoksi ajan 10,05 vuonna 1996.