cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saamelaiset
Esikristilliset jumalat
Nyky-Suomen alueen metsästäjä- ja kalastajalappalaisilla tärkein jumala oli Bieggo-almmaj/Bieggolmai, tuulen jumala. Hän hallitsi luonnonvoimia, jotka saamelaisilla säätelivät koko elämää. Tuulen jumalan alapuolella oli muun muassa hedelmällisyyden jumala, joka huolehti sadon riittävyydestä niin marjastuksessa, metsästyksessä kuin kalastuksessakin. Ukkosen jumala oli se, joka muun muassa vihastui, jos ihminen ei kunnioittanut luontoa. Yleensäkin Pohjois- ja Länsi-Lapin jumalat olivat luonnonjumalia, joita käytiin rukoilemassa ja kiittämässä ja joille vietiin uhrilahjoja seidoille.
Seidat
Tärkeimpiä pyhän ilmentymiä ovat seidat. Seidat ovat tavallisimmin erikoisia luonnonmuodostumia, mutta tarvittaessa seita saatettiin rakentaakin. Kiviseidat ovat suuria puuttomalta tundralta hyvin erottuvia ja poikkeuksellisen muotoisia. Puuseitoja on metsäalueilla. Uhreja viedään seidoille sekä siksi, että jumalat olisivat suotuisia, että kiitokseksi vaikkapa hyvästä marjasadosta tai kalansaaliista. Seidat eivät ole jumalten asuinpaikkoja, vaan pyhäkköjä.
Lestadiolaisuus
Monien saamelaisten uskonelämään on vaikuttanut lestadiolaisuus, joka syntyi Tornionlaaksossa nimenomaan paikallisen saamelaisvähemmistön vastalauseeksi evankelis-luterilaisen valtakirkon papiston opetuksille. Lestadiolaisuuden perustaja Lars Levi Laestadius oli itse äitinsä puolelta saamelainen, ja on myös tallentanut saamelaisten uskomuksia ja mytologiaa (Lappalaisten mytologian katkelmia).
Saamelaisen uskonnon merkitys ulkopuolisille
Saamelaisten symboliikka, myytit ja kertomukset voivat toimia välineinä yritettäessä hahmottaa Pohjois-Euroopan kivikauden ja varhaisen metallikauden ihmisten todellisuuskäsitystä. Toisaalta Lapissa käyville matkailijoille on kaupattu sellaista tavaraa ja mielikuvia, jotka eivät ole alkuperäistä saamelaisuutta, ja jotka voivat siksi hämärtää ihmisten käsityksiä saamelaisuudesta. Eräs alkujaan epäaito, kaupallisiin tarkoituksiin keksitty rituaali on lapinmatkaajille suoritettava ”lapinkaste”.
Saamelaisten asema Suomessa
thumb|upright|Nainen saamelaisten kansallispuku yllään. Vuonna 2008 Ihmisoikeusliitto totesi, että saamelaiset ovat Euroopan unionin alueen mukaan ainoa alkuperäiskansa. Nykyään myös liiviläiset on tunnustettu alkuperäiskansaksi. Myös karjalaiset Venäjällä kutsuvat itseään alkuperäiskansaksi.
Saamelaisten asema alkuperäiskansana ja kulttuuri-itsehallinto on tunnustettu Suomen perustuslaissa. Perustuslain 17 §:n 3 momentin mukaan saamelaisilla on alkuperäiskansana "oikeus ylläpitää ja kehittää omaa kieltään ja kulttuuriaan". Sen lisäksi perustuslaissa turvataan saamelaisten kotiseutualueella kieltään ja kulttuuriaan koskeva itsehallinto, jota toteuttaa Saamelaiskäräjät. Saamelaisalue kattaa Inarin, Utsjoen ja Enontekiön kunnat sekä Sodankylän Vuotson paliskunnan alueen. Saamen kieli sai virallisen aseman vuonna 1992, kun säädettiin saamelaisten kielilaki. Uusi kielilaki tuli voimaan 2004.
Suomi ei ole ratifioinut Kansainvälisen työjärjestön (ILO) alkuperäis- ja heimokansoja koskevaa yleissopimusta nro. 169, koska kysymys saamelaisten maaoikeuksista Suomessa on edelleen selvittämättä. Pohjoismaista Norja ja Tanska ovat ratifioineet sopimuksen. Kaisa Korpijaakko-Labba ei oikeushistoriallisen tutkimuksensa Saamelaisten oikeusasemasta Suomessa (2000) puitteissa löytänyt laillista perustetta valtion väitetylle maanomistusoikeudelle.
Virallisesti Suomessa määritellään saamelaiseksi henkilö, joka itse pitää itseään saamelaisena, edellyttäen että
Suomessa kiistoja on aiheuttanut niin sanottu jälkeläisperuste. Ennen verokirjoihin merkittiin niin sanotuilla lappalaiselinkeinoilla eli esimerkiksi metsästyksellä ja kalastuksella itsensä elättävät ihmiset ”lappalaisiksi” näiden kansallisesta taustasta riippumatta. Toisin kuin Norjassa ja Ruotsissa, Suomessa saamelaiseksi lasketaan Saamelaiskäräjälain mukaan myös henkilö, joka on veronkantoluetteloihin merkityn lappalaisen jälkeläinen.
Saamen kieltä on opetettu Suomen peruskouluissa 1970-luvulta lähtien. Vuonna 1999 säädetyn perusopetuslain mukaan saamelaisten kotiseutualueella asuvien saamen kieltä osaavien oppilaiden opetus tulee antaa pääosin saamen kielellä. 2000-luvulla saamenkielistä opetusta sai Suomessa noin 490 oppilasta. Saamelaisten kotiseutualueen ulkopuolella opetusta annetaan perusopetusta täydentävänä opetuksena kahden viikkotunnin verran. Tämän kattavan toteutumisen esteenä on kuitenkin rahoituksen puute.
Elinkeinoelämän valtuuskunnan vuoden 2022 tutkimuksessa 73 prosenttia suomalaisista arvioi saamelaisten olevan syrjityssä asemassa.
Vientiane
Vientiane on Laosin pääkaupunki. Sen asukasluku vuonna 2015 oli 620 157. Kaupungin nimen translitterointi Vientiane on ranskalaista alkuperää. Toinen yleinen, alkukielistä ääntämystä paremmin vastaava translitteroitu muoto on Viangchan. Nimi tarkoittaa 'kuun kaupunkia'.
Saamelaiset
Suomen saamelaiskäräjät
Saamelaiskäräjät on Suomen saamelaisten korkein poliittinen elin. Joka neljäs vuosi järjestettävissä vaaleissa saamelaisten keskuudesta valitaan 21 jäsentä sekä neljä varajäsentä. Käräjien tärkeimmät toimielimet ovat käräjien kokous, hallitus sekä päätoiminen puheenjohtaja. Lisäksi käräjät asettavat seitsemän lautakuntaa valmistelemaan eri asioita: koulutus- ja oppimateriaalilautakunta, elinkeino- ja oikeuslautakunta, kulttuurilautakunta, sosiaali- ja terveyslautakunnan, vaalilautakunnan sekä saamen kielineuvosto ja nuorisoneuvosto. Saamelaiskäräjien kirkkoon kuuluvat jäsenet valitsevat saamelaisten edustajan evankelis-luterilaisen kirkon ylimpään päättävään elimeen, kirkolliskokoukseen.
Vientiane
Vientiane sijaitsee Mekongjoen mutkassa lähellä Thaimaan rajaa. Lähin maayhteys Thaimaan puolelle on 25 kilometrin päässä sijaitseva Nong Khai, jonne vie Mekongin ylittävä Ensimmäinen Thaimaan–Laosin ystävyyden silta.
Saamelaiset
Kulttuuri
thumb|Luulajansaamelainen kulttuurikeskus [[Árran Norjassa.]] Kansallisen heräämisen ansioihin kuuluu muun muassa saamen kielten saaminen opetuskieliksi saamelaisalueella. Esimerkiksi Inarin kunnassa opetusta annetaan suomen lisäksi pohjois-, inarin- ja koltansaamen kielillä. Ylioppilaskirjoituksissa voi suorittaa kaikissa näissä saamelaiskielissä sekä äidinkielen että vieraan kielen kokeen. Saamelaiskielten opetuksen järjestämistä vaikeuttaa rahoituksen puute.
Saamelaisista kansallisista tunnuksista näkyvin on saamenpuku. Se on alkuperältään kansanpuku, jonka käyttö ei ole missään historian vaiheessa katkennut. Nykyisin saamenpuku on muuttumassa käyttöpuvusta juhlapuvuksi. Suomessa puvusta on käytössä viisi päämallia: Enontekiön, Inarin, Tenon, Vuotson ja kolttien puku. Norjassa ja Ruotsissa saamenpukua käyttävät vain saamelaiset. Suomessa myös muut kuin saamelaiset ovat käyttäneet pukuja tai niiden jäljitelmiä matkailuun liittyvässä liiketoiminnassa, mitä on arvosteltu.
Vientiane
Historia
Laos päätyi Ranskan vallan alaiseksi vuonna 1893 ja Vientianesta tuli siirtomaan pääkaupunki. Ranskalaisajan vaikutteet näkyvät nykyisinkin kaupungin arkkitehtuurissa ja ruokakulttuurissa.
Liikenne
thumb|220px|[[Pha That Luangin stupa Vientianessa.]] thumb|220px|[[Patuxai ('voitonportti') Vientianen keskustassa muistuttaa esikuvaansa Pariisin Arc de Triomphea, mutta yhdistelee itämaisia vaikutteita.]] Vientianessa on Wattayn kansainvälinen lentoasema, josta on säännöllisiä lentoja Bangkokiin, Thaimaahan, Vietnamiin, Kambodžaan ja Kiinaan.
Saamelaiset
Kulttuuri
Saamenkielinen sana dáidda vakiintui vasta 1970-luvulla, ja se tarkoittaa kuvataiteen, tanssin, kirjallisuuden, teatterin ja musiikinaloja. Saamelaisia nykymuusikoita ja yhtyeitä ovat muun muassa Adjágas, Amoc, Niiles-Jouni Aikio, Angelit, Mari Boine, Sofia Jannok, Jiella, Hildá Länsman, Ulla Pirttijärvi, Wimme Saari, Tiina Sanila, Somby, Transjoik, Niko Valkeapää, Nils-Aslak Valkeapää, Áilu Valle ja Vilddas.
Saamelaiskirjailijoita ovat esimerkiksi Suomesta Marjut Aikio, Matti Aikio, Rauna Paadar-Leivo ja Kirsti Paltto. Kirsti Palton Voijaa minun poroni (1987) oli vuonna 1986 ehdokkaana Finlandia-palkinnon saajaksi. Nils-Aslak Valkeapään teos Aurinko, isäni vuodelta 1988 sai Pohjoismaiden kirjallisuuspalkinnon vuonna 1991.
Saamelainen kuvataide on jakaantunut tähän mennessä kolmeen taiteilijasukupolveen. Saamelaistaiteen juuret ovat kalliopiirroksissa ja noitarumpujen kuvioinneissa. Kansainvälisyys on ollut keskeinen piirre saamelaistaiteilijoiden keskuudessa. Saamelaisia kuvataiteilijoita ovat muun muassa Marja Helander, Merja Aletta Ranttila, Seija Ranttila, Outi Pieski ja Suohpanterror.
Saamelaisilla on pyöreä tilakäsitys.
Nimenantoperinne
Saamelaiseen nimenantoperinteeseen kuuluu, että virallisen nimen lisäksi ihmisellä on saamelainen kutsumanimi. Saamelainen kutsumanimi muodostetaan laittamalla etunimen eteen määriteosa, joka sisältää toisen vanhemman etunimen sekä mahdollisesti myös isovanhemman nimen. Näin kutsumanimessä saattaa olla kolmekin sukupolvea, esimerkiksi Kaabi Isá Onni (Kaaperin Iisakin Onni). Vanhempien nimen sijaan määriteosana voi olla myös ihmisen asuinpaikka, ammatti tai puolison nimi, esimerkiksi Paltto-Eero (asui Palttoniemessä), Nuoran Juhani, Posti-Matti tai Posti-Onnin Anni.
Tunnettuja saamelaisia
thumb|Norjan vuosien 2005–2009 saamelaisparlamentin jäseniä. thumb|upright|Ann Mari Thomassen, Norjan saamelaisyhdistyksen edustaja. thumb|Tiina Sanila-Aikio, Suomen Saamelaiskäräjien puheenjohtaja.
Id Gahin moskeija
Id Gahin moskeija on moskeija Afganistanin pääkaupunki Kabulissa. 1800-luvulla rakennettu Id Gah on yksi kaupungin suurimmista moskeijoista.
Moskeija
thumb|vasen|Panoraamakuvassa. thumb|vasen|[[Neuvostoliitto|Neuvostoliiton ja kommunistien vastaisen Afganistanin sodan juhlatilaisuus.]] Id Gahin moskeija sijaitsee Afganistanin pääkaupunki Kabulissa Kabuljoen etelärannalla. Id Gah on yksi kaupungin suurimmista moskeijoista. Sen suurelle päällystetylle pihalle mahtuu yhtä aikaa tuhansia ihmisiä. Pihalta on sisäänkäynti itse moskeijaan, jonka huomattavin piirre ovat kolme punatiilistä holvisalia. Moskeijan minareetiton rakennettu suurmogulien tyyliin.
Moskeijaa käytetään edelleen uskonnollisten menojen yhteydessä, sekä valtiollisten juhlapäivien aikana.
Historia
Id Gahin moskeijan rakennutti Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan, joka toteutti myös monia muita uusia rakennushankkeita Kabulissa. Id Gahin moskeija oli Abd al-Rahman Khanin Kabulin uuden kaupunki-ilmeen uskonnollinen keskus. Sen rakennustyöt kestivät vuodesta 1894 vuoteen 1897.
Afganistanin Taliban-hallinnon aikana moskeijan pihalla toteutettiin teloituksia.
Wallace Stevens
Wallace Stevens (1879 Reading, Pennsylvania, Yhdysvallat – 1955 Hartford, Connecticut Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän oli koulutukseltaan juristi, työskenteli yritysmaailmassa ja oli vakuutusyhtiön varatoimitusjohtaja. Hänen runonsa olivat teknisesti taitavia mutta edustavat kuitenkin romantiikkaa. Hän julkaisi vuodesta 1914 runoja Poetry-runouslehdessä ja ensimmäisen kokoelman Harmonium 1923, uuden laitoksen 1931. Hänen kuolemansa jälkeen 1957 julkaistu Opus posthumous sisältää näytelmiä, esseitä ja runoja.
Gonnosfanadiga
Gonnesa on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 5 033 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,06 neliökilometriä. Se sijaitsee 40 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Painoharjoittelu
Painoharjoittelu on tehokas tapa kasvattaa kestävyyttä ja lihaksia. Painoharjoittelu on eri suuruisten painojen nostelua erilaisilla tekniikoilla keskittyen tyypillisesti yhteen lihasryhmään kerralla.
Katso myös
Strengþuȝearƿung
Pumpernikkeli
Pumpernikkeli voi tarkoittaa seuraavia:
Frogn
Frogn on Norjan kunta. Se sijaitsee Vikenin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Drøbak. Ennen vuotta 1889 kunnan nimi kirjoitettiin muodossa Fron. Kunnan vaakuna on puolestaan peräisin vuodelta 1988. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Frognin kunnassa oli 15 469 asukasta.
Media
Paikallislehti Akershus Amtstidende ilmestyy kolmesti viikossa.
Live at Eindhoven
Live at Eindhoven on thrash metal -yhtye Testamentin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1987 levymerkillä Megaforce Records.
High Voltage (vuoden 1976 albumi)
High Voltage on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n ensimmäinen maailmanlaajuisesti julkaistu albumi, joka ilmestyi vuonna 1976. Australiassa julkaistiin edellisenä vuonna samanniminen levy, jolla oli tosin vain kaksi samaa kappaletta kuin tällä levyllä.
Suurin osa albumin kappaleista oli julkaistu alun perin vuonna 1975 Australiassa ilmestyneellä albumilla T.N.T. Kaksi kappaletta oli ilmestynyt jo Australiassa julkaistulla esikoislevyllä High Voltage.
Albumia myytiin ilmestyessään noin 7 000 kappaletta. Vuonna 1982 se ylsi Yhdysvaltain Billboard-listan sijalle 146.
Taustaa
AC/DC oli julkaissut kotimaassaan Australiassa kaksi albumia, kunnes suuri yhdysvaltalainen levy-yhtiö Atlantic Records teki yhtyeen kanssa sopimuksen. Atlanticin tarkoituksena oli ”siistiä” yhtyettä, sillä se ei vastannut imagoltaan maan listoja hallinneita Eaglesin ja Chicagon kaltaisia yhtyeitä. AC/DC vastusti ajatusta ja erityisesti Malcolm Youngin toiveesta se sai puhuttua itsensä muuttamaan Lontooseen, missä se voisi soittaa livenä.
Ensimmäisen Lontoon-keikkansa yhtye soitti huhtikuussa 1976. Punk oli tuolloin muodissa, ja Sex Pistols- ja The Clash -yhtyeet soittivatkin samanaikaisesti lähistöllä. Samassa kuussa ilmestyi myös yhtyeen ensisingle Britanniassa; ”It’s a Long Way to the Top (If You Wanna Rock 'n' Roll)”. Toukokuussa AC/DC esiintyi välillä omilla pubikeikoillaan ja välillä se lämmitteli Back Street Crawler -yhtyettä tämän Britannian-kiertueella. Tämän jälkeen viikkomusiikkilehti Sounds sponsoroi yhtyeelle oman yhdeksäntoista esiintymistä kattavan Lock Up Your Daughters -brittikiertueen, joka alkoi solisti Bon Scottin kotikaupungista Glasgow'sta.
Musiikki
Vaikka Australian ulkopuolella High Voltagea pidetään usein yhtyeen debyyttinä, olivat albumin kaikki kappaleet julkaistu jo aiemmin Australiassa. Niistä seitsemän oli ilmestynyt yhtyeen toisella albumilla T.N.T. (1975) ja kaksi, ”Little Lover” ja ”She’s Got Balls”, High Voltagen Australian-versiolla vuonna 1975. Tätä rakennetta on pidetty ovelana, sillä on katsottu, että yhtye haki vielä itseään High Voltagen Australian-painoksella. Sen sijaan sitä seurannutta T.N.T.:tä on pidetty tasoltaan selvästi parempana, ja sille sisältyi useita AC/DC-klassikoita, kuten ”The Jack”, ”Live Wire” ja ”It’s a Long Way to the Top (If You Wanna Rock 'n' Roll)”.
Musiikillisesti albumi on yksinkertainen ja paljaaksi riisuttu. Sitä on inspiroinut varhainen rock and roll ja mukana onkin alkukantaisia riffejä ja Chuck Berry -tyyppistä blues-boogie-groovea.
Julkaisu ja vastaanotto
Albumi julkaistiin Britanniassa ja Manner-Euroopassa huhtikuussa 1976 ja Yhdysvalloissa 28. syyskuuta. Se ei ollut ilmestyessään menestys; sitä myytiin vain 7 000 kappaletta, eikä se saavuttanut listasijoituksia. Lisäksi amerikkalainen musiikkilehti Rolling Stone kritisoi albumia kovin sanoin ja ilmoitti High Voltagen olevan ”hard rockin kaikkien aikojen pohjanoteeraus”. Sen sijaan arvostettu brittiläinen DJ John Peel innostui kutsuen AC/DC:tä ”australialaiseksi punkbändiksi”, mikä nosti siellä yhtyeen uskottavuutta.
Singlenä albumilta julkaistiin kappale ”It’s a Long Way to the Top (If You Wanna Rock 'n' Roll)”, joka ilmestyi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa yhtyeen ensisinglenä. Toinen single kyseisissä maissa oli samana vuonna 1976 ilmestynyt ”High Voltage”. Tosin Australiassa molemmat kappaleet oli julkaistu singlenä jo aiemmin, vuonna 1975.
High Voltage saavutti Yhdysvalloissa Billboard-listan sijan 146 vuonna 1982. Ranskassa se nousi listan seitsemänneksi maaliskuussa 2003.
Albumi julkaistiin vuonna 2003 remasteroituna osana AC/DC Remasters -sarjaa.
Jesse Heikkinen
Jesse Heikkinen on oululaislähtöinen kitaristi-laulaja sekä omakustannekirjailija. Hän on soittanut muun muassa Kauko Röyhkän ja Jukka Takalon yhtyeissä. Heikkisen sooloprojekti, Iterum Nata, julkaisi ensimmäisen levyn joulukuussa 2017. Hän on vaikuttanut myös muun muassa yhtyeissä Hexvessel, King Satan, The Aeon, Funksons sekä The Groke. Heikkinen julkaisi esikoisromaaninsa Illuusion pysyvyys vuonna 2016. Hän on muusikko Jarmo Heikkisen poika.
Heikkinen toimii laulaja-kitaristina progressiivista doom metallia soittavassa The Abbeyssa. Hän on myös yhtyeiden Henget ja Monachopsis Art säveltäjä-kitaristi.
Painottomuus
pienoiskuva|Painottomuudessa vesi muodostaa ilmassa leijuvan pallon. pienoiskuva|[[Painottomuuslentoa suorittavan lentokoneen sisällä voi kokea painottomuuden hetkellisesti.]] Painottomuus on tila, jossa kappaleeseen ei vaikuta painovoiman lisäksi muita voimia, kuten tuki- tai jännitysvoimia. Kappale on siis vapaassa putoamisliikkeessä. Havaitsija tällöin kokee aistikokemuksien perusteella, että häneen ei vaikuta painovoimaa.
Usein painottomuuteen liitetään virheellinen käsitys siitä, että painovoima olisi nolla. Tämä ei kuitenkaan ole oikea selitys ilmiölle tai se ei ole edes mahdollinen fysikaalinen tila, sillä kappaleen gravitaatiokentän kantama on Newtonin painovoimalain ja Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian mukaan ääretön. Itse asiassa Maata kiertävällä radalla painovoiman suuruuden muutos ei ole edes merkittävä, ja tämä on myös edellytys GPS- ja muiden satelliittien toiminnalle ja rataliikkeelle.
Myös Maassa voidaan eri tavoin saada aikaan painottomuuden kaltainen tila. Tämä voidaan esimerkiksi saavuttaa lentokoneella, joka annetaan putoamaan korkealta ilmalennon aikana.
Painottomassa tilassa ihminen ei käytä yhtä paljon voimaa liikkumiseen ja esineiden siirtelyyn kuin Maan päällä. Maan painovoimaan tottuneella ihmisellä on sopeutumisvaikeuksia ja fyysisiä muutoksia, kun hän siirtyy painottomuuteen pitkäksi aikaa.
Koe
Painottomuuden kaltaisen tilan voi saada aikaan usealla tavalla:
Sopeutuminen
Ihminen ei ole sopeutunut painottomuuteen, ja se aiheuttaa ihmisessä outoja tuntemuksia ja muutoksia. Lyhytaikainen painottomuus voi aiheuttaa huonon olon, kasvojen punoituksen tai turvotusta. Pitempi painottomuus aiheuttaa muun muassa lihaksiston ja luuston massan pienenemistä, pahoinvointia, unettomuutta, nesteiden kertymistä, masennusta tai pelkotiloja. Selkäranka voi pidentyä jopa viisi senttimetriä ja rintakehä laajenee. Kun avaruuden painottomuudessa oleskellut ihminen palaa Maahan, hänen on aluksi vaikea sopeutua Maan painovoimaan.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2016
right|100px|Uimahypyt.
Uimahypyissä kilpailtiin Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisissa 26:tta kertaa. Kilpailut käytiin 7.–20. elokuuta Maria Lenk Aquatics Centressä, jonne mahtui yleisöön 6 500 henkilöä.
Carlo Gambino
Carlo Gambino (24. elokuuta 1902 Sisilia, Italia – 15. lokakuuta 1976 New York, Yhdysvallat) oli kuuluisa italialainen mafioso, joka oli Gambinon perheen pomo ja jonka muut neljä perhettä tunnustivat myös pomojen pomoksi. Gambino tunnettiin hillittynä ja hän edellytti tiettyä muodollisuutta. Toisin kuin monet muut mafiosot, Gambino ei juurikaan ollut vankilassa ja varallisuudestaan huolimatta piti elämäntyylinsä varsin vaatimattomana.
Gambino kuoli sydäninfarktiin 74-vuotiaana.
Varhainen elämä
Gambino syntyi Sisilian Palermossa perheeseen, joka oli ollut vuosisatoja osa italialaista kunnian seuraa (Onoratà Società, tunnetaan myös Sisilian mafiana), jolle myös hän toimi. Hänet esiteltiin 19-vuotispäivänään Cosa Nostralle, jolloin hänestä tehtiin järjestön jäsen. Saman vuoden marraskuussa Gambino pääsi perhesuhteidensa avulla Yhdysvaltoihin, jonne useat italialaiset mafiosot vetäytyivät Mussolinin pyrkiessä hajottamaan organisaation ja sen toiminta siten vaikeutui.
Yhdysvalloissa
Gambino saapui Virginiaan Yhdysvaltoihin laittomana siirtolaisena ja siirtyi New Yorkiin, jossa toimi Castellanon perheen kanssa, joihin omasi sukulaisyhteyksiä. Gambino toi mukaan järjestöön serkkunsa Paul Castellanon, josta myöhemmin tuli hänen seuraajansa Gambinon perheen pomona. Hän toimi kieltolain aikana Castellanoille romminkuljettajana, kuskina ja pelkääjän paikalla istuvana asemiehenä, mutta siirtyi myöhemmin työskentelemään Giuseppe ”Pomo-Joe” Masserialle.
Gambino toimi Charles ”Lucky” Lucianon kanssa ja heidän yhteistyönsä palveli heitä molempia. Luciano halusi syrjäyttää Masserian sekä tämän kilpailijan Salvatore Maranzanon Castellamaren sodan aikana. Luciano ei ollut ainoa, ja Masserian omat miehet murhasivat hänet huhtikuussa 1931 tämän ollessa ravintolassa Lucianon kanssa. Maranzano nimitti Lucianon kakkosmiehekseen. Luciano määräsi kuitenkin pian Maranzanon murhattavaksi, jonka jälkeen hän sai mahdollisuuden tulla johtavaksi pomoksi. Vuonna 1931 Luciano oli mukana perustamassa mafian New Yorkin syndikaattia, joka on johtanut mafian toimintaa nykypäivään saakka. Gambino siirtyi Manganon perheen caporegimeksi, joka oli vallassa Brooklynissä.
29-vuotiaana hän meni naimisiin Paul Castellanon siskon Catherinen kanssa. He saivat kolme poikaa ja yhden tyttären. He elivät Brooklynissä vaatimattomassa rivitalossa ja ainoa merkki turhamaisuudesta oli hänen Buickinsa rekisterikilpi; CG1.
Gambinon perheen pomona
Albert Anastasian siirryttyä Manganon perheen pomoksi, Gambino siirtyi tämän alipomoksi vuonna 1956. Gambinosta oli tullut yksi merkittävimmistä mafiosoista. Hänen järjestettyään Anastasian murhan Vito Genevesen pyynnöstä 25. lokakuuta 1957, Gambinon perheen aika alkoi.
Gambino sai paljon tuloja myös laillisista yrityksistään. Hän omisti erilaisia kauppoja, klubeja ja ravintoloita, joihin ei liittynyt rikollista toimintaa. Hallitus tiesi hänen rikollisista yrityksistään, mutta hänen kiinnisaamisensa ei ollut helppoa Gambinon pitäessä matalaa profiilia ja kieltäytyessä puhumasta toimittajille. Hän oli jatkuvan valvonnan alla.
Gambinoa syytettiin vuonna 1969 kuorma-auton aseistetun kaappaamisen ja ryöstämisen suunnittelusta John Gottin jäädessä kiinni. Juttua kuitenkin lykättiin useaan otteeseen.
Carlo Gambinon terveydentila oli jo alkanut heikentyä, ja kun hänen vaimonsa kuoli syöpään 1971, hänen tilansa heikkeni entisestään. Hallitus yritti häätää Gambinoa Italiaan, koska hän oli maassa edelleen laittomasti, eikä ollut hakenut Yhdysvaltain kansalaisuutta. Hänen lääkärinsä todistivat, ettei hän voisi sydänvikojensa vuoksi tehdä matkaa Italiaan. Kun hallitus oli viimein saamassa tahtoaan läpi, hänen perheensä lahjoi kaksi vaikutusvaltaista Yhdysvaltain senaattoria. Heille luvattiin maksaa 25 000 dollaria vuosittain koko loppuelämänsä ajan. Gambino sai jäädä maahan.
Gambinon tärkeä asema tunnustettiin myös Colombon-Gallon sodan aikana, jossa hän oli sivustaseuraaja. Eloon jääneet pyysivät Gambinoa lopettamaan sodan, koska se häiritsi liiketoimintaa. Gambino lopetti sodan, jonka jälkeen hänet tunnustettiin pomojen pomoksi. Joe Masserian jälkeen Gambino oli ensimmäinen, joka oli saanut kyseisen arvonimen.
Gambino tiesi heikkenevän terveydentilansa ja valitsi seuraajakseen lankonsa Paul Castellanon, jonka puutteita korjatakseen teki sopimuksen myös Aniello Dellacrocen kanssa, jotta tämä toimisi Castellanon alipomona luvaten tälle Manhattanin. Gambino kuoli sydäninfarktiin kesäkodissaan Long Islandilla katsoessaan tv:tä, 15. lokakuuta 1976, 74-vuotiaana.
Alfonso Pérez
Alfonso Pérez Muñoz (s. 26. syyskuuta 1972 Getafe, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Pérez aloitti ammattilaisuransa Primera Divisiónin Real Madridissa vuonna 1991, ja oli mukana voittamassa cup-mestaruutta vuonna 1993 ja liigamestaruutta vuonna 1995. Myöhemmin vuonna 1995 hän siirtyi Real Betisiin ja teki ensimmäisellä kaudellaan 25 maalia, joka on edelleen seuran yhden kauden maaliennätys. Espanjalainen urheilulehti Don Balón valitsi Pérezin Primera Divisiónin parhaaksi espanjalaispelaajaksi vuonna 1998. Vuonna 2000 Pérez teki sopimuksen Barcelonan kanssa, mutta epäonnistuneen kauden jälkeen hänet lainattiin ranskalaiseen Marseilleen. Kaudeksi 2002–2003 Pérez siirtyi lainalla vanhaan seuraansa Real Betisiin ja kauden päätteeksi seura hankki hänet jälleen pysyvästi riveihinsä. Ennen ammattilaisuransa päättämistä kesäkuussa 2005 Pérez voitti yhden cup-mestaruuden Real Betisin paidassa.
Espanjan maajoukkueessa Pérez teki ensiesiintymisensä 9. syyskuuta 1992 ystävyysottelussa Englantia vastaan, ja oli mukana vuoden 1998 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1996 ja 2000 EM-kilpailuissa. Kaikkiaan hän pelasi 38 maaottelua ja teki 11 maalia. Kenties tunnetuin maaleista on hänen vuoden 2000 EM-kilpailuissa Jugoslaviaa vastaan viimeisellä minuutilla tekemä maali, jonka ansiosta Espanja selvisi jatkoon alkulohkostaan. Junioritasolla Pérez oli mukana voittamassa olympiakultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa.
Pérezin synnyinkaupungin jalkapalloseuran Getafen kotistadion kantaa hänen kunniakseen nimeä Coliseum Alfonso Pérez.
Dirty Deeds Done Dirt Cheap
Dirty Deeds Done Dirt Cheap on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n toinen maailmanlaajuisesti julkaistu ja kolmas Australiassa julkaistu albumi. Australiassa albumi julkaistiin syyskuussa 1976, maailmanlaajuisesti saman vuoden joulukuussa. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin vasta vuonna 1981.
Kappaleesta "Jailbreak" julkaistiin musiikkivideo, mutta albumin kansainvälinen versio ei sisältänyt Jailbreak-kappaletta. Myöskään kappaletta "R.I.P. (Rock In Peace)" ei kansainvälisellä versiolla kuultu. "Jailbreak" julkaistiin myöhemmin '74 Jailbreak -EP:llä.
Albumilta on julkaistu kaksi singleä, jotka ovat "Love at First Feel" ja "Dirty Deeds Done Dirt Cheap", joka herätti huomiota sanoituksillaan.
Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 2003 osana AC/DC remasters -sarjaa.
Lampedusa
Lampedusa on Italialle kuuluvista Pelagisista saarista suurin, ja siellä sijaitsee myös Italian eteläisin kohta. Saari on osa Lampedusa e Linosan kuntaa.
Saaren pinta-ala on 20,2 neliökilometriä, ja asukkaita siellä on noin 5 500. Matkaa Sisiliaan saarelta on 205 kilometriä ja Tunisiaan 113 kilometriä. Kalastus, maanviljely ja matkailu ovat saaren tärkeimmät elinkeinot.
14. tai 15. huhtikuuta 1986 Libya ampui kaksi Scud-ohjusta kohti saarella sijaitsevia Yhdysvaltain laivastoaseman tutkia, joilla oli johdettu Yhdysvaltain ilmavoimien tekemää Libyan lentopommitusta, jossa kuoli yli 100 ihmistä mukaan lukien Libyan johtajan tytär. Ohjukset eivät kantaneet kohteeseensa asti vaan putosivat Välimereen.
Lampedusassa on Naton tukikohta, ja saari on suosittu määränpää laittomille siirtolaisille, jotka yrittävät tätä kautta Euroopan unionin alueelle. Tammikuusta maaliskuun loppuun 2011 saarelle saapui Pohjois-Afrikasta 19 000 ihmistä. Lähes kaikki ovat nuoria miehiä, jotka pyrkivät Eurooppaan töihin.
Maantiede
Poliittisesti Lampedusa on osa Italiaa, mutta geologisesti lähempänä Afrikkaa, koska meri saaren ja Afrikan välissä ei ole missään kohdassa syvempi kuin 120 metriä. Lampedusa on kuiva saari, koska saarella ei sada säännöllisesti. Myös eläimistö ja kasvisto on samanlaista kuin pohjoisafrikkalaisissa Tunisiassa ja Libyassa.
Ilmasto
thumb|230px|Rakennus saarella.
Liikenneyhteydet
Saarelle pääsee Sisiliasta lautalla Porto Empedoclen satamasta, läheltä Agrigentoa. Lampedusassa on myös pieni kansallinen lentoasema, mutta sitä kautta saarelle pääsee ainoastaan kesäkuussa, heinäkuussa, elokuussa ja syyskuussa. Lentoja saarelle on muun muassa Trapanista, Palermosta, Milanosta ja Roomasta.
Unto Jutila
Unto Väinö Jutila (5. joulukuuta 1944 Kalajoki – 5. maaliskuuta 1992 Toholampi) oli suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.
Tausta
Unto Jutila syntyi Kalajoella, sahanasettaja Väinö Jutilan ja Anni o.s. Tiinasen perheeseen. Lapsuusaika kului Kalajoen Plassilla. Vaikka suvussa ei aiemmin ollut muusikoita, Väinö-isä oli kulttuurin ja musiikin ystävä, joka hankki pojalleen harmonikan. Jo 11-vuotiaana poika pääsi soittamaan Kalajoen teatteritalon tansseissa taukoja.
Avioiduttuaan 2. heinäkuuta 1977 filosofian kandidaatti Sinikka o.s. Alasen (s. 1946 Karkku) kanssa, Jutilat muuttivat Toholammille.
Koulutus
Vaikka Jutila oli soittajana pääosin itseoppinut, hän opiskeli musiikin teoriaa Pauli Kilpiön johdolla, sekä harmonikansoittoa ja esiintymistaitoa Leander Norrbackin ja Veikko Ahvenaisen johdolla.
Muusikko, säveltäjä, pedagogi, vaikuttaja
Ensimmäinen sävellys, "Iloinen meripoika", syntyi 1959, jonka jälkeen hän sävelsi noin 200 teosta, kattaen erilaisia tyylilajeja viihdemusiikkia ja taidemusiikkia. Sävellyksistä tunnetuimpia ovat Rapsodia harmonikalle, Konsertto F-duuri ja Kuvia lapsille -sarja. Hänen viimeiseksi sävellyksekseen jäi Hyväntuulen jenkka, 1990. Hänen sävellyksiään ovat levyttäneet muun muassa Pekka Himanka (esimerkiksi Kalajoki-valssi) ja useat harmonikansoittajat, kuten Matti Rantanen (Kuvia lapsille -sarja).
Jutila toimi harmonikansoiton opettajana Raahen musiikkikoulussa 1975–1980 ja Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa 1978–1987, minkä lisäksi hänellä oli lukuisia yksityisoppilaita.
Jutilan kansainväliset kontaktit alalla olivat laajat, ja muun muassa ranskalainen musette-harmonikan taitaja Maurice Vittenet oli hänen hyvä ystävänsä. Elämän loppuvuosia varjosti vaikea sairaus, joka ei kuitenkaan estänyt sävellystyötä eikä esiintymisiä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1987.
Levytykset
Unto Jutila levytti kuusi omaa pitkäsoittoa, sekä esiintyi kokoomalevyillä. Jutilan levytyksiä ovat muun muassa:.
LazyTown – The Album
DVD
DVD:llä on myös Sportacus-peli.
Asker
Asker on Norjan kunta. Se sijaitsee Vikenin läänissä, ja sen hallinnollinen keskus on Asker. Kunta tunnetaan muun muassa Skaugumin kartanosta, joka on Norjan kruununprinssi Haakonin ja hänen perheensä residenssi. Lisäksi Askerissa avattiin maailman ensimmäinen Ikea-tavaratalo Ruotsin ulkopuolella. Kunnan vaakuna on vuodelta 1975. Tammikuun 2013 väestönlaskennassa Askerin asukasluvuksi saatiin 57 418. Asukasluvulla mitattuna Asker on Norjan 11. suurin kunta.
Media
Paikallislehti Røyken og Hurums Avis ilmestyy kahdesti viikossa.
Rune Holmén
Lars-Erik Rune Holmén (s. 5. elokuuta 1945 Föglö) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija ja nykyinen kestävyysjuoksuvalmentaja. Hän edusti urallaan IF Ålandia ja HIFK:ta.
Holménin juoksu-uran paras vuosi oli 1971, jolloin hän voitti 5 000 metrin juoksun Suomen mestaruuden ennätysajallaan 13.43,6. Helsingin EM-kilpailuissa hän selvisi finaaliin, jossa sijoittui kahdenneksitoista ajalla 13.46,6.
Holménin aviopuoliso Nina Holmén on Rooman EM-kisojen 3 000 metrin juoksun kultamitalisti ja heidän poikansa Janne Holmén on vuoden 2002 EM-kisojen maratonjuoksun voittaja. Rune Holmén toimi Janne Holménin valmentajana.
Ennätykset
h = käsiajanotolla saatu tulos, ei suoraan vertailukelpoinen.
Denis D’Amour
Denis ”Piggy” D’Amour (24. syyskuuta 1959 – 26. elokuuta 2005) oli kanadalainen kitaristi, joka tuli tunnetuksi thrash metal -yhtye Voivodin kitaristina. Aiemmin hän oli toiminut myös Aut’chose-yhtyeessä.
D’Amour kuoli elokuussa 2005 paksusuolen syöpään, joka oli diagnosoitu aiemmin samana kesänä. Hän oli sairastunut kilpirauhassyöpään vuonna 1988, mutta toipunut siitä.
Laitteisto
Kitarat
Vahvistimet
Efektit ja pedaalit
Mona-Lisa Pursiainen
Eivor Mona-Lisa Pursiainen (o.s. Strandvall, 21. kesäkuuta 1951 Kruunupyy – 7. elokuuta 2000) oli suomalainen pikajuoksija, joka hallitsi yhdessä Riitta Salinin ja Pirjo Häggmanin kanssa pikajuoksumatkoja Suomessa 1960-luvun puolivälistä 1970-luvun jälkipuoliskolle.
Pursiaisen uran huippuvuosi oli 1973, jolloin hän voitti Moskovan kesäuniversiadeissa mestaruuden 100 metrin ja 200 metrin juoksuissa. Hänen 200 metrin voittotuloksensa 22,39 sekuntia on edelleen voimassa oleva Suomen ennätys. Rooman EM-kisoissa 1974 Pursiainen voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja pronssia 200 metrin juoksussa (aika 23,17). Sadalla metrillä hän oli kuudes ajalla 11,42. Hän osallistui myös Ateenan EM-kisoihin 1969, Helsingin EM-kisoihin 1971 ja Münchenin olympialaisiin 1972, mutta ei selviytynyt näissä henkilökohtaisilla matkoilla loppukilpailuun. 4 × 400 metrin viestissä Pursiainen oli 1969 EM-kisoissa kahdeksas, 1971 EM-kisoissa seitsemäs, 1972 olympialaisissa seitsemäs ja Montrealin olympialaisissa 1976 kuudes.
Kalevan kisoissa Pursiainen voitti peräti 14 SM-kultaa: yhdeksän 100 metrillä (1967–1970, 1973–1977), neljä 200 metrillä (1967–1970) ja yhden 400 metrillä (1970). Lisäksi hän voitti viestijuoksuissa yhteensä 12 kultamitalia. Hän kilpaili Suomi–Ruotsi-maaottelussa 100 metrillä 13 peräkkäisenä vuotena 1966–1978. Hän teki yhteensä 21 Suomen ennätystä 100–400 metrin matkoilla.
Pursiainen valittiin Vuoden urheilijaksi Suomessa vuonna 1973 ensimmäisenä nimityksen saaneena naisurheilijana. Seuratasolla Pursiainen edusti Gamlakarleby Idrottsföreningia.
Mona-Lisa Pursiainen kuoli 7. elokuuta 2000. Hän sairastui rintasyöpään kymmenen vuotta aikaisemmin, josta se oli lopulta levinnyt luustoon. Hänet on haudattu Kauniaisten hautausmaalle.
Ennätykset
200 metrin tulos on edelleen voimassa olevan naisten Suomen ennätys. Vuosina 1972–1973 Pursiainen piti hallussaan 100, 200 ja 400 metrin juoksujen Suomen ennätyksiä.
Adrienne Rich
thumb|[[Audre Lorde (vas.), Meridel Le Sueur ja Adrienne Rich vuonna 1980.]] Adrienne Cecile Rich (16. toukokuuta 1929 Baltimore, Maryland – 27. maaliskuuta 2012 Santa Cruz, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija ja feministi. Hän oli tunnettu radikaalifeminismistään. Richin vuonna 1976 ilmestynyt ensimmäinen feministinen teos Of Woman Born: Motherhood as Experience and Institution käsittelee äitiyttä, muun muassa sen historiallista ja kulttuurista merkitystä, ja sitä pidetään edelleen yhtenä tärkeimmistä äitiyttä käsittelevistä feministisistä puheenvuoroista. Äitiyden lisäksi hän kirjoitti paljon muun muassa lesboutta käsitteleviä kirjoituksia ja otti aktiivisesti kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin.
Richille myönnettiin vuonna 1974 National Book Award kokoelmasta Diving into the Wreck. Hänen miehensä teki itsemurhan 1970, ja Rich ilmoitti vuonna 1976 olevansa lesbo. Hän kieltäytyi vuonna 1997 poliittisista syistä National Medal of Artsista. Rich eli vuodesta 1976 lähtien yhdessä elämänkumppaninsa, kirjailija Michelle Cliffin kanssa. Hän kirjoitti runouden ohella proosaa, kuten esseen Compulsory Heterosexuality and Lesbian Existence, joka ilmestyi kirjassa Blood, Bread and Poetry: Selected Prose, 1979–1986 vuonna 1986.
Rich kuoli maaliskuussa 2012 kotonaan Santa Cruzissa nivelreuman komplikaatioihin.
Suomennettuja runoja
Runoja teoksessa Merenvaahdon palatsi: yhdysvaltalaista nykyrunoutta, suom. ja toim. Anni Sumari, Rajamäki: Aviador 2019 ISBN 978-952-7063-84-2
Send In the Clowns
Send In the Clowns on yhdysvaltalaisen Stephen Sondheimin säveltämä ja sanoittama laulu musikaalista A Little Night Music vuodelta 1973. Laulusta on tullut Sondheimin tunnetuin sävellys, jonka ovat levyttäneet kymmenet kansainväliset artistit, muun muassa Frank Sinatra (1973), Judy Collins (1975, sai vuoden parhaan laulun Grammy-palkinnon), Bing Crosby (1975) ja Barbra Streisand (1985), jota varten Sondheim kirjoitti lauluun lisäsäkeistön. Laulusta on tullut myös jazzstandardi, jonka ovat levyttäneet muun muassa Benny Goodman, Count Basie ja Sarah Vaughan.
Syntyhistoria
Viisi vuotta Broadway-ensi-iltaa myöhemmin Hal Prince ohjasi musikaalin näyttämöversion myös elokuvaksi nimeltä Pieni yösoitto (A Little Night Music, 1977). Siinä laulun esittää Desiréen roolia näyttelevä Elizabeth Taylor.
Nimen merkitys
Desirée on tarinassa ammatiltaan näyttelijä ja käyttää teatterialan sanontoja. Englannin kielen send in the clowns! (vap. ) on sirkuksessa käytetty toimintatapa: kun jokin menee pieleen ja esitys keskeytyy, klovnit komennetaan äkkiä lavalle viihdyttämään yleisöä ja siirtämään sen huomio pois tapahtuneesta. Sanonta on jäänyt elämään sosiaalisissa tilanteissa, joissa pitää äkkiä unohtaa äskeinen epäonnistuminen ja mennä eteenpäin. Suunnilleen samaa tarkoittava sanonta on show must go on, ”esityksen täytyy jatkua”.
Suomenkieliset versiot
Laulusta on tehty ainakin kolme suomennosta. Vexi Salmen suomennoksen ”Näytelmä” on levyttänyt Carola vuonna 1980, ja Esko Elstelän suomennoksen ”Klovnit jo tuo” Jarmo Alonen vuonna 1990. Juice Leskinen suomensi koko musikaalin, ja sitä on esitetty Turun kaupunginteatterissa vuonna 2011 nimellä Kesäyön hymyilyä ja Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 2015 nimellä Desirée – Pieni yösoitto. Leskisen suomennoksessa ”Send In the Clowns” on saanut nimen ”Niin hupaisaa”.
Matti Läheniemi
Matti Erikinpoika Puputti Läheniemi (2. marraskuuta 1861 Räisälä – 12. helmikuuta 1942 Räisälä) oli suomalainen radikaali talonpoikaispoliitikko. Läheniemi aloitti poliittisen toimintansa autonomian ajan Suomessa ja hän joutui usein konflikteihin suuriruhtinaskunnan viranomaisten kanssa. Läheniemellä oli 1900-luvun alussa yhteyksiä mm. aktivisteihin, jääkäriliikkeeseen ja radikaaliin vasemmistoon. 1920-luvulla Läheniemi oli Karjalan talonpoikien liikkeen ja Talonpoikaiskansan puolueen keskeisin vaikuttaja.
Läheniemen vanhemmat olivat Läheniemen taloon kotivävyksi tullut Mikko Puputti ja Katrina Matintytär Lavonen. Hän suoritti 1875–1877 kahdessa vuodessa kansakoulun oppimäärän ja palveli sitten 1878–1881 Suomen kaartissa yleten reservin vänrikiksi. Räisälän säätyläiset eivät hyväksyneet talonpoikaisen Läheniemen seurustelua entisen opettajansa ja tulevan vaimonsa Anna Maria Strengin kanssa ja tästä saivat alkunsa hänen yhteenottonsa virkavallan kanssa.
Autonomian aikana Läheniemi oli usein riidoissa tsaarin edustajien kanssa, ja hänen väitettiin kannattaneen jopa terroritekoja näitä vastaan. Osallistumisestaan niin sanottuihin "Räisälän rettelöihin" Läheniemi sai vankeustuomion. 1900-luvun alussa Läheniemi oli poliittisesti lähellä Venäjän sosialistivallankumouksellisia. 1906 hän oli perustamassa Karjalan kansan mahti -järjestöä, joka oli eräänlainen Punakaartien ja Voimaliiton välimuoto. Läheniemi nousi järjestön johtajaksi, kun voimaliittolaiset hylkäsivät sen, mitä perusteltiin liian radikaaleilla toimintatavoilla.
Läheniemi oli perustamassa kotikuntansa Maalaisliittoa, mutta hän erkani puolueesta pian. Eduskuntavaaleissa 1907 Läheniemi yritti päästä Suomen sosialidemokraattisen puolueen listalle, mutta hänet torjuttiin. Niinpä hän oli ehdokkaana kolmen henkilön Totuus perii maan -vaaliliitossa, jonka menestys jäi vaatimattomaksi.
Vaikka Läheniemellä oli paljon yhteyksiä vasemmistolaisiin, hän oli sisällissodassa mukana valkoisten puolella. Läheniemi oli perustamassa Räisälän suojeluskuntaa. Monet kuitenkin suhtautuivat Läheniemeen epäillen johtuen miehen menneisyydestä. Sodan aikana Läheniemi riitautui vihaamiensa ruotsinkielisten upseerien kanssa niin sanotussa Kiviniemen kapinassa, ja hän joutui vetäytymään sivummalle. Läheniemen irtautumista edisti myös hänen jääkäripoikansa Veikko Matti Läheniemen kuolema.
Tutkija Matti Lackmanin mukaan Läheniemen ajattelussa oli populistisia ja anarkistisia piirteitä. Läheniemi vastusti kiivaasti kaikenlaisia herroja, ja hän oli aina oppositiossa hallintoa vastaan. Läheniemi oli köyhän kansan ja erityisesti talonpoikien etujen puolustaja.
Jarl Falck
Jarl Oscar Raphael Falck (8. syyskuuta 1901 Helsinki – 15. huhtikuuta 1983 Helsinki ) oli suomalainen taidemaalari, joka tunnetaan Savoa kuvaavista maisemamaalauksistaan. Hän oli lapsuudessaan viettänyt seudulla useita vuosia.
Falck oli itseoppinut taiteilija, joka ryhtyi ammattimaiseksi taidemaalariksi vuonna 1931. Vuonna 1950 käytiin suurta huomiota herättänyt oikeudenkäynti, kun taidemaalari Viljo Salonen oli kopioinut ja jäljitellyt Falckin maalauksia signeeraten ne nimellä ”Carl Franck”. Syytettyinä olivat myös teoksia myyneet taidekauppiaat Pentti Wähäjärvi ja Eric Fock. Wähäjärvi sai tuomion yllytyksestä, mutta Fock vapautettiin syytteistä.
Falck tunnettiin kiihkomielisenä ruotsin kielen aseman puolustajana. Hän teki välittömästi valituksen havaitessaan kaksikielisyyttä rikotun jossakin. Falckin kerrottaan tehneen ilmoituksia Helsingin kaupunginhallituksen lisäksi jopa YK:n pääsihteerille ja paaville. Vuonna 1971 Falck, Yleisradion ruotsinkielisen osaston ohjelmapäällikkö Sten-Olof Westman ja pastori Paul von Martens tekivät oikeusasiamiehelle kantelun, kun Väestörekisterikeskuksen tietokone oli antanut kaikille henkilötunnuksettomille henkilölle suomea äidinkieleksi tarkoittavan koodin. Kantelu johti oikeusasiamies Risto Leskisen Väestörekisterikeskuksen johtajalle Jorma Hartiolle antamaan vakavaan huomautukseen. Myöhemmin hän toimi ”Suomen ruotsinkielen puolustustoimikunnan” (Finland svenska språkförsvarskommitte) puheenjohtajana. Vuonna 1976 Falck teki valituksen kielilain rikkomisesta löydettyään Oulunkylän kirjastosta kirjan, josta puuttui ruotsinkielinen leima. Kaupunginhallituksen selvityksen jälkeen kirjaston leimasimet muutettiin kaksikielisiksi ja kaikkien kirjojen leimat tarkistettiin.
Falck kuului myös vuonna 1958 uskonnolliseksi yhdyskunnaksi rekisteröidyn Totuuden Ystävien perustajajäseniin.
Gonnosnò
Gonnosnò on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 772 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 15,46 neliökilometriä. Se sijaitsee 220 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Julie Harris
thumb|200px|Julie Harris vuonna 1973.
Julie Ann Harris (2. joulukuuta 1925 Grosse Pointe, Michigan, Yhdysvallat – 24. elokuuta 2013 West Chatham, Massachusetts, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan työstään sekä teatterista, elokuvista että televisiosta, ja hän kuului American Theatre Hall of Fameen.
Harris syntyi Grosse Pointessa Michiganissa. Jo ensimmäisestä elokuvaroolistaan Häävieraassa (1952) hänet asetettiin Oscar-ehdokkaaksi. Hän oli James Deanin vastanäyttelijänä elokuvassa Eedenistä itään. Myöhempiä elokuvia ovat muun muassa Pennittömänä Berliinissä (1955), Yö kauhujen talossa (1963) ja Sumuisten vuorten gorillat (1988). Vuonna 1996 hänellä oli rooli elokuvassa Kielletty suhde.
Televisiossa Julie Harrisilla oli rooli Lilimae Clementsinä sarjassa Knots Landing. Lisäksi hän on ollut näkyvä hahmo Broadwaylla, ja hän on saanut teatterialan Tony-palkinnon viisi kertaa.
Simo Valakari
Simo Johannes Valakari (s. 24. huhtikuuta 1973 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Valakari aloitti Suomen jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana joulukuussa 2016 ja heinäkuussa 2017 norjalaisen Tromsø IL:n päävalmentajana 1+2 vuoden sopimuksella, mutta vuonna 2020 uusittu seurajoukkuesopimus purettiin huhtikuussa 2020. Valakari valmennsi KuPS:ia kesällä 2021 solmitulla 2+1 vuotisella sopimuksella tammikuuhun 2023. Vuoden 2023 hän valmentaa latvialaista FK Auda -joukkuetta.
Pelaajaura
Valakari on Käpylän Pallon kasvatteja. Hän debytoi Veikkausliigassa vuonna 1995 FinnPan riveissä. Hän pelasi myös seuraavan kauden FinnPassa ja keräsi tililleen 48 Veikkausliiga-ottelua tehden niissä yhteensä viisi maalia.
Vuonna 1996 hän siirtyi Skotlannin Valioliigassa pelaavaan Motherwelliin. Neljän siellä vietetyn kauden jälkeen hän otti seuraavan askeleen urallaan siirtyessään Englannin Valioliigan Derby Countyyn. Valakari ei kuitenkaan onnistunut valtaamaan vakiopaikkaa Derbyn kokoonpanossa. Hän siirtyi silloiseen Dallas Burniin ennen MLS-liigan kauden 2004 alkua. Seuran nimi vaihtui myöhemmin FC Dallasiksi. Valakari toimi myös joukkueen kapteenina. Kauden 2006 jälkeen Valakarin sopimusta ei kuitenkaan uusittu.
Helmikuussa 2007 Valakari palasi takaisin Veikkausliigaan, tällä kertaa TPS:n riveihin. Ennen siirtoa TPS:ään Valakari ehti käydä keskusteluja siirtymisestä HJK:n, mutta HJK halusi kuitenkin panostaa omiin nuoriin ja jätti Valakarin palkkaamatta. Valakari pelasi TPS:ssa kolme kautta, joista kaksi viimeisintä oli kuitenkin loukkaantumisten sävyttämiä.
Valakari oli Suomen maajoukkueen vakiohahmoja ennen MLS-liigaan siirtymistään. Hän pelasi yhteensä 32 maaottelua, joista ensimmäisen vuonna 1996.
Valmennusura
Kaudella 2010 Valakari aloitti TPS:n reservijoukkue Åbo IFK:n päävalmentajana. Åbo IFK:ssa Valakari valmensi vain yhden kauden.
Syksyllä 2012 Valakari siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhon päävalmentajaksi tavoitteenaan nostaa joukkue Ykkösestä Veikkausliigaan viimeistään kaudelle 2015. Nousu onnistuikin heti Valakarin ensimmäisellä täydellä kaudella hänen valmentaessa SJK:n Ykkösen voittoon. Vuonna 2014 hän voitti SJK:n kanssa Veikkausliigan hopeaa ja Liigacupin sekä vuonna 2015 Suomen mestaruuden. Kauden 2015 päätteeksi Valakari valittiin vuoden valmentajaksi. 12. joulukuuta 2016 hänestä tuli Suomen jalkapallomaajoukkueen apuvalmentaja jatkaen samalla myös SJK:n valmentajana. SJK vapautti mestarivalmentajansa tehtävästään 17. helmikuuta 2017.
Valakarista tuli Norjan pääsarjan Tromsø IL:n päävalmentajan heinäkuussa 2017. Hän luotsasi seuran kausilla 2017 ja 2018 sarjan alemman keskikastin sijoille 10 ja 11. Kausi 2019 päättyi putoamiseen pääsarjasta maalieron turvin. Valakari jatkoi seuran päävalmentajana sarjaporrasta alempana, mutta lopulta riitautui seuran johdon kanssa ja sai potkut huhtikuussa 2020.
Kaudeksi 2021 Valakari siirtyi KuPSin päävalmentajaksi. Hän luotsasi joukkueen Veikkausliigassa toiseksi kausilla 2021 ja 2022. Molemmilla kausilla Valakari juhli KuPSin kanssa Suomen cupin voittoa. Kauden 2022 aikana virisivät huhut Valakarin siirtymisestä ulkomaille. Hän oli pitkään mukana Motherwellin valmentajan valintaprosessissa kesällä 2022, mutta jäi lopulta Kuopioon. Valakarin KuPS-pesti päättyi lopulta tammikuussa 2023, kun seura ilmoitti, että Valakarin sopimus on purettu yhteisymmärryksessä luottamuspulan vuoksi. Taustalla olivat Valakarin aikeet siirtyä valmentamaan ulkomaille.
Tammikuussa 2023 Valakari siirtyi valmentajaksi latvialaiseen FK Audaan vuoden sopimuksella.
Yksityiselämä
Valakari on naimisissa Inkerin kanssa. Heillä on kolme poikaa. Simo Valakarin poika Onni Valakari pelaa Pafos FC:ssä.
Panaji
Panaji (Konkaniksi, hindiksi ja marathiksi पणजी, englanniksi Panjim, portugaliksi Pangim) on Intian Goan osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa asui 59 066 ihmistä vuonna 2001 ja se on osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki Vasco da Gaman ja Margaon jälkeen.
Katy Dunne
Katy Dunne (s. 16. helmikuuta 1995 Hemel Hempstead) on brittiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 212 toukokuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 135 heinäkuussa 2018.
Dunne sai villin kortin vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan.
Panaji
Panaji sijaitsee Mandovi-joen suulla. Kun Goasta tuli itsenäisen Intian osavaltio, Panajista tuli sen pääkaupunki. Kaupungin keskustassa on portugalilaisten rakennuttama kirkko.