cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Libertarianismi (filosofia)
Rebuttal
Another solution is to move the indetermistic element back in the decision-making process. One functional unit proposes multiple ideas and courses of action, which are then pruned back by a more-or-less deterministic process, which filters out anything too wild or irrational. Nonetheless, in a "rewinding history" scenario, the individual could have acted differently, as required by libertarian free will, because the random unit could have come out with different proposals -- and it would still be something they wanted to do, because it would not have been translated into action without the consent of the rest of the neural apparatus.
Agent causation
Agent-causal accounts of free will appeal to a special kind of causality holding between persons and events rather than between events and other events. It is a matter of some debate whether they are libertarian or compatibilist. -->
Gino Saltamerenda
Luigi Saltamerenda (2. kesäkuuta 1902 Rooma – 25. syyskuuta 1951 Rooma), paremmin tunnettu lempinimellään Gino, oli italialainen näyttelijä, jonka lyhyt ura valkokankaalla kesti vain noin viisi vuotta. Saltamerenda oli tavallinen "kadunmies" ja jo yli 40-vuotias joutuessaan sattumalta näyttelijäksi, Vittorio De Sican tarjottua hänelle osaa elokuvassaan Sciuscià - viattomat (Sciuscià, 1946). Saltamerenda näytteli noin tusinassa elokuvia, joista tunnetuin on De Sican Polkupyörävaras (1948), jossa hän auttaa päähenkilöä (Lamberto Maggiorani) varastetun polkupyörän etsimisessä. Saltamerenda näytteli yleensä elokuvissa juuri sitä mitä oli todellisuudessakin, tavallista rehellistä kadunmiestä. Saltamerenda kuoli sydänkohtaukseen 49-vuotiaana.
Disgaea 3: Absence of Justice
Disgaea 3: Absence of Justice on Nippon Ichi Softwaren kehittämä ja julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle ja vuonna 2011 nimellä Disgaea 3: Absence of Detention PlayStation Vitalle. Peli on jatkoa Disgaea pelisarjaan.
Pelaaminen
Kuten sarjan aiemmissa osissa, pääpaino on taisteluissa joissa pelaaja ja tietokoneen ohjaama vihollinen ohjaavat omia hahmojaan vuorotellen. Taisteluiden välillä animaatiot ja keskustelut kuljettavat tarinaa eteenpäin.
Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Toisen kamarin vaalit Ruotsissa 1940
Toisen kamarin vaalit Ruotsissa 1940 järjestettiin 15. syyskuuta 1940. Yhteensä valittiin 230 edustajaa. Vaalit voitti sosiaalidemokraatit jotka saivat enemmistön äänistä. Äänestysprosentti oli 70,3%
Parkun kartano
Parkun kartano (Parkku) on Rantasalmella sijaitseva kartano. Sen vaiheita tunnetaan 1600-luvulta alkaen, jolloin tilalla asui luutnantti Hans Wolframsdorf. Sen jälkeen omistushistoria tunnetaan vuoteen 1859, jolloin omistajat myivät tilan ja siihen tiiviisti liittyvän Kurkelan kartanon eri ostajille. Myöhemmistä omistajista tiedetään esimerkiksi 1990-luvun vaihteessa omistajaksi tulleet Markku ja Margareta Peterzens, jotka pitävät tilalla aamiaismajoitusta.
Parkun kartano on eräs nimellä Rantasalmen kartanot tunnetuista, Museoviraston valtakunnallisesti merkittäviksi arvioimista rakennetun kulttuuriperinnön (RKY) kohteista Suomessa.
Kytäjän koulu
Kytäjän koulu on Hyvinkään länsiosassa Kytäjärven rannalla Rytkönniemessä sijaitseva 73 oppilaan suomenkielinen alakoulu. Koulussa on alakoulun luokat 0–6. Kyläkoulun paikka on Hyvinkään vanhimpia, sillä Rytkönniemessä on toiminut koulu jo vuodesta 1874 lähtien.
Gerbyn saaristo
Gerbyn saaristo on saaristoalue ja kaupunginosa Vaasassa, Gerbyn suuralueella. Vuonna 2015 Gerbyn saaristossa asui pysyvästi yhdeksän ihmistä. Saarilla onkin enimmäkseen vapaa-ajan asuntoja.
Saaristoon ei ole teitä. Vaasan venesatamista kulkee venereitti saarille. Kesäaikana Sisäsatamasta Kuusisaareen kulkee saaristolautta M/S Tiira Kuusisaaressa sijaitsevalle ravintolalle. Muita palveluita saarilla ei ole.
Francisco (täsmennyssivu)
Francisco voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Christoph Metzelder
Christoph Metzelder (s. 5. marraskuuta 1980 Haltern, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Real Madridia. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura
Metzelder pelasi juniorina TuS Halternissa, Schalkessa ja Preußen Münsterissä. Ammattilaisuransa hän aloitti Borussia Dortmundissa kaudella 2000–2001. Vuonna 2002 hän voitti Saksan-mestaruuden ja oli mukana Saksan maajoukkueessa, joka ylsi loppuotteluun vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Hänet nimettiin turnauksen parhaaksi alle 23-vuotiaaksi pelaajaksi. Huolimatta suurseurojen tarjouksista, hän solmi jatkosopimuksen Borussia Dortmundin kanssa. Myöhemmin samana vuonna hänen uransa sai valitettavan käänteen vakavan akillesjännevamman myötä. Hän kuitenkin palasi kentille vuonna 2004, ja valittiin jälleen mukaan Saksan maajoukkueeseen vuoden 2006 MM-kotikilpailuihin.
Kesäkuussa 2007 Metzelder siirtyi espanjalaiseen Real Madridiin. Hän kuului Espanjan-mestaruuden kaudella 2007–2008 voittaneeseen joukkueeseen, mutta ei onnistunut Espanjassa viettämänsä kolmen vuoden aikana nousemaan vakiomiehistöön huolimatta avauskokoonpanon paikastaan Saksan maajoukkueessa vuoden 2008 EM-kilpailuissa. Kesällä 2010 hän palasi juniorinakin edustamaansa Schalkeen.
Metzelder pelasi Saksan maajoukkueessa 47 maaottelua vuosina 2001–2008.
Yksityiselämä
Metzelderillä on tytär liitostaan Julia Gödicken kanssa. Metzelderiä epäillään lapsipornon levittämisestä syyskuussa 2019, kun hän oli lähettänyt 29 lapsipornoa sisältänyttä tiedostoa WhatsAppilla entiselle tyttöystävälleen. Poliisi on suorittanut hänen kotonaan ja autossaan kotietsinnät, sekä takavarikoinut hänen tietokoneensa, sen ulkoisen kovalevyn ja matkapuhelimensa, joista löytyi lähes 300 lapsipornoa sisältänyttä tiedostoa. Hän on tunnustanut tekonsa.
Kuorekalat
Kuorekalat (Osmeriformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko. Se käsittää kolme heimoa ja noin 88 lajia Kuorekalat kutevat yleensä makeassa vedessä, mutta jotkut ovat vaelluskaloja ja liikkuvat valtamerillä muulloin kuin kutuaikana.
Useilla kuorekaloilla on rasvaevä, lohikalojen tapaan. Yhdessä lohikalojen, haukikalojen ja sillikuorekalojen kanssa kuorekalat luetaan rakennepiirteiltään alkukantaisena pidettyyn viuhkaeväisten Protacanthopterygii-ylälahkoon. Aiemmissa luokituksissa kuorekalat on yhdistetty samaan lahkoon joko lohikalojen tai sillikuorekalojen kanssa.
Karla (elokuva)
Karla on yhdysvaltalainen tositapahtumiin perustuva elokuva kahdesta kanadalaisesta sarjamurhaajasta Paul Bernardosta ja Karla Homolkasta. Elokuvan on ohjannut Joel Bender. Bernardoa näyttelee Misha Collins ja Karlaa Laura Prepon. Elokuva sai ensi-iltansa 2006.
Ved Buens Ende
Ved Buens Ende on norjalainen avant-garde metalliyhtye. Yhtyeen äänimaailma on sekoitus hiljaisista instrumentaalisista jazz-osioista ja aggressiivisesta black metallista. Ved Buens Ende tarkoittaa suomeksi "Sateenkaaren päässä".
Historiaa
Yhtyeen perusti Oslossa 1994 rumpali Carl-Michael Eide ja samana vuonna se teki levytyssopimuksen brittiläisen Misanthropy Recordsin kanssa. Kuitenkin se hajosi vuonna 1997 julkaistuaan ainoastaan yhden albumin nimeltään Written in Waters. Yhtye toimi jonkin aikaa Virus-nimellä ja sen musiikki sisälsi samanlaisia elementtejä.
Paluu ja uusi hajoaminen
26. huhtikuuta 2006 Blabbermouth.net-internetsivulla ilmoitettiin että Ved Buens Ende on palannut ja se myös harjoittelee uutta musiikkia. Nykyisin yhtyeellä on kaksi uutta jäsentä; Petter "Plenum" Berntsen basistina sekä Einar "Esso" Sjursø rumpalina. Rumpali Sjursøn mukaan yhtyeen suunnitelmissa oli levyttää vuonna 2006 ja julkaista seuraavana vuonna uusi albumi. Tosin yhtye hajosi 2007 eikä se julkaissut uutta materiaalia.
Tennis kesäolympialaisissa 2020 – naisten nelinpeli
Naisten tenniksen nelinpeli Tokion kesäolympialaisissa 2020 pelattiin 24. heinäkuuta – 1. elokuuta Ariake Tennis Parkilla. Turnaukseen osallistui 32 paria. Turnauksen puolustava mestaripari oli Jekaterina Makarova ja Jelena Vesnina. Makarova ei osallistunut turnaukseen, mutta Vesnina pelasi Veronika Kudermetovan kanssa.
Sijoitetut pelaajat
Lähde:
Kaavio
Lähde:
Jean Kristian de Galindo
Jean Kristian de Galindo, myös Jean Chretien de Galindo (s. 25. heinäkuuta 1797 Pietari), oli tekniikan ja ranskan kielen opettaja Suomen kadettikoulussa Haminassa (kollegiasessori, 10. luokan virkamies). Hänellä oli kolme poikaa, joista kaksi, Fredrik Theodor Galindo ja Georg Eberhard Galindo, yleni kenraaleiksi Venäjän keisarillisessa armeijassa ja vanhin Johan Frans Andreas Galindo toimi pitkään Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana.
De Galindon aatelissuku on peräisin Espanjasta ja aateloitiin myöhemmin myös Venäjällä. Carl Olof Cronstedt nuoremman adoptoitua Johan Frans Andreas Galindon de Galindo -suvun jälkeläiset ovat toimineet myös vapaaherrallisen Cronstedt-aatelissuvun päämiehinä.
Jean Kristian de Galindo on haudattu Hietakylän vanhaan hautausmaahan Haminassa 1854.
Tajunta
Tajunta tarkoittaa yleensä eliön tarkkaavaisuuden suuntautuneisuutta ympäristöön, omaan ruumiiseensa ja mielensä sisältöihin sekä niistä saamansa informaation tietoista käsittelyä. Tajuntaa on helpointa määritellä sen häiriöiden perusteella. Tajuton ei kykene havainnoimaan ympäristöään eikä mielensä sisältöjä. Hän ei myöskään kykene säätelemään kehoaan. Monet aineet, kuten alkoholi, päihteet tai myrkyt, vaikuttavat elimistöön joutuessaan tajuntaan esimerkiksi häiritsemällä aisteja tai kehon toimintojen tietoista säätelyä.
Reflektiivinen tajunta
Reflektiivisellä tajunnalla tarkoitetaan tietoisuuden muotoa, joka toimii tarkkaavaisuuden ja työmuistin piirissä. Tämä refleksiivinen tajunta koetaan lähinnä sisäisenä puheena itselle, joka vertailee, nimeää, käsitteellistää ja arvioi subjektiivisia kokemuksia, sekä ohjaa toimintaa. Tajunta voidaan myös käsittää itsensä ja ympäristön havainnointina jossa kokija muistaa hetken menneisyyteen, kokee nykyisyyden ja ennakoi hetken tulevaa.
Stigma-ilmiö
Stigma- eli polttomerkki-ilmiö tai polttomerkki-efekti on kognitiivinen vinouma, jossa ensivaikutelman perusteella tehdään negatiivinen yleistys kohteesta. Esimerkiksi henkilöstä, joka ei miellytä silmää, luodaan stigma-ilmiö, eli oletetaan henkilön olevan muiltakin piirteiltään negatiivinen. Stigma-ilmiön vastakohta on halo- eli sädekehäilmiö.
Lähteet
Stigma (sociological theory)
Martin koulu
Martin koulu on Hyvinkään Martin kaupunginosassa toimiva noin 500 oppilaan suomenkielinen perusopetusta tarjoava koulu (luokka-asteet 1–9). Martin koulussa on alakoulu (1.-6.lk), keskitetyt erityisen tuen luokat (1.-9.lk), Peipopesän yksikkö (1.-9.lk) ja joustavan perusopetuksen ryhmät.
Raunioiskasvit
Raunioiskasvit (Aspleniaceae) on Polypodiales-lahkoon kuuluva saniaisheimo. Heimoon kuuluu ainakin noin 25 sukua, joiden lisäksi mahdollisesti myös noin viisi muutakin sukua ja viisi risteymäsukua.
Kalle Haapasalmi
Kalle Kustaa Haapasalmi (3. marraskuuta 1926 Ilmajoki – 2. toukokuuta 2006 ) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Haapasalmi sijoittui viidenneksi Helsingin olympialaisissa 1952 kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa alle 67 kg. Hän sai hopeaa Suomen Painiliiton mestaruuskilpailuissa 1950.
Seuratasolla Haapasalmi edusti Seinäjoen Urheilijoita ja Tampereen Kisaveikkoja.
Haapasalmi muutti myöhemmin Ruotsiin.
Antti Försti
Antti Försti (s. 19. elokuuta 1964 Evijärvi) on suomalainen lentopallovalmentaja ja entinen pelaaja. Försti valmentaa tällä hetkellä Länsi-Suomen aluejoukkuetta. Förstin aktiiviura pelaajana kesti vuodesta 1984 aina vuoteen 2000. Juonioreissa Försti pelasi Evijärven Urheilijoissa vuosina 1973–1982 ja Alahärmän Kisassa 1982–1984. Vaasassa sekä Vähässäkyrössä Försti pelasi 1-sarjaa ja Kannuksen Urassa supersarjaa. Uransa alkupuolella nuori lentopalloilija hääräsi yleispelaajan tontilla, mutta Vaasassa pelattuaan hän siirtyi vähitellen passarin tontille. Valmentajana Försti johdatti Kauhavan Wisan kahteen perättäiseen SM hopeamitaliin C-pojissa. Apuvalmentajana hän on saavuttanut SM-pronssin B-pojissa 2018 sekä SM-hopean C-pojissa 2017.
Mahlamba Ndlopfu
Mahlamba Ndlopfu on Etelä-Afrikan presidentin virka-asunto. Se sijaitsee Pretoriassa, Gautengin provinssissa. Nimi tarkoittaa tsongan kielellä "uutta aamunkoittoa".
Rakennuksen nimi oli aiemmin Libertas. Sen suunnitteli arkkitehti Gerard Moerdijk.
Beetlejuice
Beetlejuice on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut fantasia- ja komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Tim Burton ja pääosissa ovat Alec Baldwin, Geena Davis, Winona Ryder ja Michael Keaton.
Juoni
Beetlejuice kertoo Adam ja Barbara Maitlandista, jotka yllättäen kuolevat ja muuttuvat aaveiksi. Aaveiksi muututtuaan Maitlandit palaavat kotiinsa, joka kuitenkin myydään pian pariskunnan kuoleman takia Deentzin perheelle. Maitlandit yrittävät tuloksetta säikytellä uudet asukkaat pois ja päättävät lopulta palkata avukseen biomanaaja Beetlejuicen. Beetlejuice kuitenkin rakastuu Deentzin perheen tyttäreen Lydiaan, mikä vaikeuttaa asioita entisestään.
Tuotanto
Elokuvan budjetti oli noin 15 miljoonaa dollaria, josta vain miljoona käytettiin erikoistehosteiden luomiseen. Elokuvan ohjasi Tim Burton.
Vastaanotto
The New York Timesin kriitikot valitsivat Beetlejuicen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elieser Kaila
Elieser (Elpiö) Kaila (vuoteen 1902 Johansson, 29. lokakuuta 1885 Pirkkala – 7. syyskuuta 1938 Korpilahti) oli suomalainen oikeustieteen professori, joka toimi Suomen oikeusministerinä 1929–1930.
Elämä ja ura
Kailan vanhemmat olivat sahanomistaja Elieser Johansson ja Beda Fredrika Köhlin. Hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1910, toimi Pohjoismaiden Osakepankin virkailijana 1911–1915 sekä eri otteisiin Rautalammin tuomiokunnassa vt. tuomarina vuosien 1918 ja 1920 välissä. Lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) hän valmistui 1924. Kaila oli Helsingin yliopiston lainopin ensyklopedian dosentti 1925–1929 ja roomalaisen ja kansainvälisen yksityisoikeuden sekä lainopin ensyklopedian professori 1929–1938, vt. professori hänestä oli tullut 1926.
Kaila toimi myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun yksityis- ja talousoikeuden opettajana vuodesta 1926 ja vararehtorina 1928–1932. Oikeustieteilijänä Kaila julkaisi tutkimuksia ja oppikirjoja muun muassa roomalaisesta oikeudesta, esineoikeudesta ja yksityisoikeudesta. Hän oli Lakimies-lehden toimitussihteeri 1926–1932 ja osallistui näkyvästi Helsingin yliopiston suomalaistamiseen. Vuonna 1933 hän laati yhdessä Veikko Heiskasen ja Pentti Eskolan kanssa ehdotuksen uudeksi yliopistolainsäädännöksi.
Kaila toimi 1924–1929 eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä ja 1924–1925 oikeusasiamiehen sihteerinä. Maalaisliittoa edustanut Kaila toimi oikeusministerinä Kyösti Kallion III hallituksessa 1929–1930. Kaila oli myös Suomalaisuuden liiton puheenjohtaja vuonna 1929.
Kailan puoliso vuodesta 1917 oli Riikka Liukkonen.
Steven Stucky
Steven Stucky (7. marraskuuta 1949 Hutchinson, Kansas – 14. helmikuuta 2016 Ithaca, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän toimi sävellyksen professorina Cornellin yliopistossa Ithacassa ja oli vuodesta 1988 Los Angelesin filharmonikkojen nimikkosäveltäjä. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Pulitzer-palkinto Toisesta konsertosta orkesterille.
Steven Stucky kuoli aivokasvaimeen Ithacassa 14. helmikuuta 2016.
Kinofilmi
pienoiskuva|450x450px|Pala 35 mm:n värinegatiivifilmiä kehitettynä. Yhden kuvan koko on 36 mm × 24 mm. Kinofilmi on yleisin käytetty filmiformaatti sekä valo- että elokuvauksessa.
Siviilihallinto
Siviilihallinto tarkoittaa sotilashallinnon, joskus myös kirkollishallinnon vastakohtaa. Näkökulmasta ja asiayhteydestä riippuen siviilihallinnolla voidaan tarkoittaa eri asioita. Hallinnollisesti katsoen siviilihallinto tarkoittaa sitä osaa julkisen hallinnon järjestämisestä, joka ei kuulu sotilashallinnolle tai kirkollishallinnolle. Siviilihallinnon voi ajatella koostuvan siviilivirkamiehistä, jotka vastaavat kansalaisia koskevien asioiden hoitamisesta, mutta poikkeustilanteissa kuten miehityksen aikana siviilihallinnon järjestämisestä voi vastata myös miehittävän osapuolen sotilasviranomainen tai sotilashallinto.
Kinofilmi
Kinofilmin leveys on 35 mm ja valokuvauskäytössä käytetty formaattikoodi 135. Valokuvauskäytössä filmille tallentuvan kuvan koko on yleensä 24 mm × 36 mm, elokuvauskäytössä käytetään noin 22 mm leveää ruutukokoa filmin poikkisuunnassa, sillä filmi kulkee elokuvakamerassa pystysuunnassa. Filmin kummassakin reunassa on leveä rei’itetty alue. Yleisimmin käytetty kinofilmityyppi värivalokuvauksessa ja -elokuvauksessa on värinegatiivifilmi, josta tehdään valokuvauskäytössä yleensä 10 cm × 15 cm:n kokoiset paperikuvat (ns. kymppikuvat). Toisaalta kinofilmiformaatti mahdollisti myös diafilmin käytön yleistymisen kuluttajakäyttöön niin, että kehitetyt filmiruudut kehystetään laboratoriossa tai itse kotona diakehyksiin ja katsellaan erityisellä diaprojektorilla. pienoiskuva|Kuva voidaan tallentaa kinofilmille vaaka- tai pystyasennossa. 35 mm leveä filmi kehitettiin vuonna 1892 elokuvakäyttöön, mistä nimitys ”kinofilmi” tulee. Valokuvauskäyttöön kinofilmi valjastettiin 1913, kun Leica alkoi käyttää elokuvafilmiä tavallisen keskikoon korvaavassa kinofilmikamerassaan. Kinokoko alkoi yleistyä valokuvauksessa hitaasti 1930-luvulta alkaen, kun Ihagee-yhtiö toi markkinoille sitä käyttävän peiliheijastuskameran nimeltä Kine-Exakta ja Leica ja muut valmistajat kehittivät mittaetsinkameroitaan. Kun Ihageen alkuun panema yksisilmäinen peiliheijastuskamera 1950-luvun lopulla sai kuiluetsimen sijaan pentaprismaetsimen ja kehittyi kinokoon järjestelmäkameraksi (esim. Nikon F ja Asahi-Pentax), kinofilmistä tuli 1900-luvun loppupuolen suosituin filmiformaatti sekä ammatti- että amatöörikäytössä. Harrastajakuvaajat käyttivät sitä järjestelmäkameroiden sijaan enimmäkseen pienissä kompaktikameroissa. Kinofilmi teki myös valokuvien kehittämisestä ja suurentamisesta kotipimiössä suositun harrastuksen, joka myös alensi kuvauskustannuksia: kinofilmiä saattoi ostaa kymmenien metrien keloina ja ujuttaa sitä sitten käytettyihin filmikasetteihin täysin pimennetyssä huoneessa. Kinofilmikasettiin mahtuu filmiä korkeintaan 40 ruudun edestä, ja valmista filmiä myydään 24 ja 36 ruudun kasetteina. pienoiskuva|Kinofilmiä elokuvakamerassa. Valokuvauksessa kinofilmin ja kinofilmikameroiden muita etuja suurempiin filmiformaatteihin verrattuna ovat pienempi koko, halvempi hinta kuvaa kohti, mahdollisuus kuvata mustavalkokuvia, väripaperikuvia tai dioja, järjestelmäkameroiden suuri lisävälinevalikoima lähikuvauksesta telekuvaukseen sekä kompaktikameroiden käytön helppous. Toisaalta pieni negatiivikoko ei riitä vaativimpiin ammattitehtäviin, ja kotikuvaajankin otokset on aina suurennettava kuvavalmistamossa, kotipimiön suurennuskoneella tai esitystilanteessa diaprojektorilla.
Siviilihallinto
Kansainvälinen lainsäädäntö
Haagin kansainvälisessä konferenssissa vuonna 1907 allekirjoitetussa yleissopimuksessa sovittiin sodankäynnin lakeja ja tapoja koskevasta ohjesäännöstä. Suomi liittyi sopimukseen 9. kesäkuuta 1922. Ohjesäännön 43. artikla kuuluu seuraavasti:
Kansainvälisen lainsäädännön näkökulmasta artikla 43 tarkoittaa siviilihallinnon järjestämistä miehityksen aikana. Sopimuksen mukaan siviiliväestön turvaamiseksi miehittäjän tulisi pyrkiä järjestämään miehittämälleen alueelle siviilihallinto miehityksen kohteena olevan valtion lainsäädännön mukaisesti mahdollisimman pian.
Artiklan epämääräisyys on osoittautunut ajoittain ongelmalliseksi. Käytännössä joissakin tapauksissa miehittäjät ovat käyttäneet artiklan mahdollistamaa "esteisyyttä" hyväkseen ja jättäneet noudattamatta paikallista lainsäädäntöä ottaen käyttöön oman lainsäädäntönsä tai jättäneet paikallisen siviiliväestön olojen turvaamisen käytännössä huomiotta.
Katalonian ralli 1991
pienoiskuva|Armin Schwarz Katalonian rallissa vuonna 1991. Katalonian ralli 1991 (viralliselta nimeltään 27. Rallye España - Catalunya Costa Brava) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1991. Kilpailu järjestettiin 10. – 13. marraskuuta 1991 Lloret de Marissa. Kilpailu oli kauden toiseksi viimeinen ja sen kokonaispituus oli (suunniteltu pituus oli ).
Vuonna 1991 Katalonian ralli oli ensimmäistä kertaa mukana rallin MM-sarjassa. Aiempina vuosina se oli mukana rallin EM-sarjassa.
Kilpailun voitto oli Armin Schwarzille ensimmäinen rallin MM-sarjassa. Carlos Sainzin autoon tuli sähkövika ja talli keskittyi Schwarziin, jonka autoon vaihdettiin vaihdelaatikko ennätysajassa.
Zinha
Zinha edusti Meksikoa vuoden 2004 olympialaisissa, vuoden 2005 maanosaliittojen cupissa ja vuoden 2006 MM-kisoissa Saksassa. MM-kisoissa hän pelasi kaikissa Meksikon neljässä ottelussa mutta avauskokoonpanossa vain yhdessä.
Lewis Spratlan
Spratlan opetti Amherst Collegessa vuosina 1970–2006; hän oli sen musiikin emeritusprofessori. Hän myös johti Amherst Collegen orkesteria vuosien ajan.
Spratlanin tunnetuin teos on ooppera Life Is A Dream. Se on sävelletty jo vuonna 1978, mutta kantaesitys nähtiin vasta vuonna 2000, jolloin säveltäjälle myös myönnettiin musiikin Pulitzer-palkinto.
George Franklin Getty
thumb|George Getty George Franklin Getty (17. lokakuuta 1855 – 31. toukokuuta 1930) oli amerikkalainen lakimies ja aikansa pioneeri öljyalalla. Getty perusti Minnehoma Oil Company -nimisen öljy-yhtiön, josta myöhemmin muodostui Getty Oil -öljyjätti.
Jean Paul Getty oli Gettyn poika.
Martinkulman koulu
Martinkulman koulu on Hyvinkään Martin kaupunginosassa toimiva noin 115 oppilaan suomenkielinen erityiskoulu (luokka-asteet 1–9). Koulu sijaitsee samassa osoitteessa Martin koulun kanssa, joka on noin 420 oppilaan suomenkielinen alakoulu.
Niiles-Jouni Aikio
Niiles-Jouni Aikio (s. 1947 Inari ) on saamelainen laulaja, joikaaja ja näyttelijä. Hänellä oli kaksi tytärtä, Maaren (1978–2018 ) ja Bigga, sekä kaksi poikaa, Asla ja Ante. Niiles-Jouni Aikio toimii nykyisin Levillä tilausravintola Saamen Kammin isäntänä.
Aikio muistetaan parhaiten roolistaan Oula Nahkamaana Rauni Mollbergin elokuvasta Maa on syntinen laulu. Vuonna 2006 hän opetti Conan O'Brienille joikaamista tämän kuvausmatkalla Suomessa ja lisäksi Aikio on joikannut ja laulanut useilla eri artistien levyillä.
Christy
Juoni
Christy kertoo nuoren opettajattaren, Christy Huddlestonin (Martin), saapumisesta pieneen ja syrjäiseen tennesseeläiseen Cutter Gapin vuoristokylään 1910-luvun puolivälissä. Keskellä Appalakkien vuoristoa sijaitseva kylä on suoranainen takapajula, jossa vanhat tavat ovat voimissaan. Kyläläisten keskuudessa ovat voimissaan säännöt ja tavat, jotka muistuttavat vanhojen skotlantilaisten klaanien tapoja.
Vielä sarjan edetessä Christy ja muut päähenkilöt, lähetysaseman pitäjä Alice Henderson (Daly), pastori Grantland (Batinkoff) ja tohtori McNeil (Finlay-McLennan) jäävät tylysti ulkopuolisiksi kyläläisten pienessä yhteisössä. Naiset ovat sarjan voimakkaimmat hahmot, ja miehet kuvataan hajamielisinä ja päämäärättöminä.
GameDaily
GameDaily on videopeleihin keskittyvä verkkosivusto, joka siirtyi AOL:n omistukseen kesäkuussa 2006. Sivusto perustettiin vuonna 1995, ja sen alkuperäinen nimi oli Gigex. Uutisten, ennakoiden ja arvosteluiden lisäksi GameDaily sisältää peliaiheisia videoita, kuvakaappauksia ja vihjeitä. Pelilaitteisiin liitettävillä tarvikkeilla on oma osionsa.
Christy
Juoni
Romantiikan nälkäiset saattoivat nauttia pastorin sekä tohtorin kilpakosinnasta, jonka kohteena sarjan päähenkilö oli. Sarjan viimeinen jakso päättyikin kohtaan, jossa Christy oli vaikean valinnan edessä: hänen täytyi joko palata kotiin suureen kaupunkiin tai jäädä Cutter Gapiin ja valita jompikumpi kilpakosijoista puolisokseen.
GameDaily
Sivustolta on mahdollista ladata pelattavia ohjelmia, joista osa on kokonaisia pelejä ja loput taas demoja. Ladattavaan sisältöön kuuluu myös trailereita sekä useissa peleissä käytettäviä päivityksiä.
Jouni Hynynen
Jouni Kalervo Hynynen (s. 15. helmikuuta 1970 Joutseno) on lappeenrantalainen muusikko. Hän on lappeenrantalaislähtöisen Kotiteollisuus-yhtyeen laulaja, kitaristi ja sanoittaja. Hynynen on toiminut myös kolumnistina ja juontajana ja julkaissut kirjoja.
Elämä ja ura
Vuosina 1995–2000 Hynynen vaikutti Pronssinen Pokaali -yhtyeen kitaristina. Kotiteollisuus-yhtyeessä hän toimii säveltäjänä ja sovittajana yhdessä muun yhtyeen ja joskus myös tuottaja Mikko Karmilan kanssa.
Hynynen on toiminut pakinoitsijana muun muassa Etelä-Saimaa-, Kouvolan Sanomat- ja Kymen Sanomat -lehtien Seepra-viikkoliitteessä, Keskisuomalaisessa ja Ilosaarirockin Internet-sivuilla.
Jouni Hynynen ja Jone Nikula juonsivat Subin Äijät-ohjelmaa. Ohjelmaa tehtiin kaksi tuotantokautta.
Hynysestä tuli kirjailija, kun Like Kustannus julkaisi elokuussa 2007 teoksen Rakkaudella, Hynynen, joka koostuu Hynysen kirjoittamista kolumneista. Kirjasta on otettu yhdeksän painosta.
Syksyllä 2009 Jouni Hynynen julkaisi kaksi kirjaa. Ukonhauta kertoo levyn syntyprosessista. Se sisältää niin päiväkirjoja kuin muitakin merkintöjä sekä Mikko Karmilan valokuvia. Elokuussa 2009 ilmestyi runokokoelma Mies katoaa, joka on Hynysen toinen kaunokirjallinen teos. Osasta Hynysen kirjoista on tehty myös äänikirja (muun muassa Rakkaudella Hynynen, Mies Katoaa), jossa kirjailija itse lukee teoksensa.
Jouni on pyörittänyt vuodesta 2019 lähtien Maanalainen armeija -sooloprojektiaan.
Hynysen puoliso on vuodesta 2012 saakka ollut näyttelijä Mari Perankoski. He kihlautuivat toukokuussa 2016 ja avioituivat syyskuussa 2016.
Kane Hodder
thumb|Kane Hodder [[Pittsburgh Comiconissa 2007.]] Kane Hodder (s. 8. huhtikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stuntmies. Hänet tunnetaan parhaiten Jason Voorheesin roolista, jota hän esitti neljässä Perjantai 13. päivä -sarjan kauhuelokuvassa.
Stuntmiehenä
1980-luku 1990-luku 2000-luku
Näyttelijänä
1980-luku 1990-luku 2000-luku
Jouko Luosto
pienoiskuva Panu Jouko Tapio Luosto (24. maaliskuuta 1915 – 21. heinäkuuta 1942) oli suomalainen sotakirjailija.
Luosto osallistui talvisodassa Tolvajärven ja Aittojoen taisteluihin, joissa hän toimi joukkueenjohtajana Pajarin komentamissa pohjoishämäläisissä joukko-osastoissa. Osaston miehistä useimmat olivat Tampereelta ja Hämeen pohjoisosista. Hän osallistui Tolvajärven ensimmäiseen hyökkäykseen, jossa kaatui erityisesti Längelmäen, Kuhmoisten ja Mäntän kuntien sotilaita. Tolvajärveltä hyökkäys jatkui itään ja seuraava kova paikka oli Metsänvartijan talo ja Ingoinaho, jonne venäiset olivat linnoittautuneet. Ingoinahon jälkeen suomalaiset jatkoivat Jylmäkänlahden kautta Ägläjärven tuntumaan ja muutaman päivän taistelujen jälkeen venäiset lyötiin Ägläjärvellä. Tämän jälkeen venäläisiä seurattiin Aittojoelle, jonne muodostettiin asemat talvisodan loppuun saakka.
Jatkosodassa Luoston joukko-osasto oli 25.6.1941–21.7.1942 4./Lin.P 5
Luosto kaatui 21. heinäkuuta 1942 Rajajoella, Inkerissä, tarkka-ampujan luodista.
Luosto oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän oli naimissa ja hänellä oli yksi tytär
Chacon sota
Chacon sota käytiin 1932–1935 Bolivian ja Paraguayn välillä Gran Chacon alueesta, jossa luultiin virheellisesti olevan runsaita luonnonvaroja, etenkin maaöljyä. Kiista Chacon alueesta oli syntynyt maiden itsenäistyttyä Espanjan siirtomaavallasta. Sota oli molemmin puolin raskas, mutta se päättyi lopulta Paraguayn voittoon ja se sai suurimman osan kiistellystä alueesta. Sota vaikutti molempien maiden politiikassa vielä pitkään sen päätyttyä.
Valérie Trierweiler
thumb|upright|Valérie Trierweiler (2012) Valérie Trierweiler (o.s. Massonneau; s. 16. helmikuuta 1965 Angers, Maine-et-Loire, Ranska) on ranskalainen politiikasta kirjoittava journalisti ja televisiojuontaja sekä presidentti François Hollanden entinen avopuoliso. Trierweiler on Paris Match -lehden toimituksen jäsen, ja vuosina 2005–2007 hän juonsi politiikan ohjelmia ranskalaisella Direct 8 -televisiokanavalla.
Chacon sota
Taustaa
220px|thumb|vasen|Kiistelty [[Gran Chacon alue kartalla.]] Chaco on noin 298 000 neliökilometrin kokoinen pensas- ja hiekka-autiomaa. Alue sijaitsee Pilcomayo- ja Paraguayjoen välillä. Espanjan hallitessa aluetta se kuului ensin Charcasin tuomiopiiriin, eli kuninkaallisen tuomioistuimen alaisuuteen, joka puolestaan muodostaa nykyisen Bolivian. 1700-luvulla tehtiin kuitenkin hallintouudistus, jolla alueesta tuli osa Cochabamban maakuntaa. Alueen rajat olivat kaiken kaikkiaan Espanjan aikaan huonosti määritelty. Näin Espanjan vallan luhistuessa Paraguaylla, Argentiinalla ja Bolivialla oli esittää vanhoja asiakirjoja, joiden mukaan Chaco kuului niille. Argentiina otti omaksi katsomansa alueet itselleen Paraguaylta kolmoisliiton sodassa vuosina 1865–1870.
Valérie Trierweiler
Vuosina 2005–2014 Trierweiler eli suhteessa poliitikko François Hollanden kanssa. Hollande valittiin Ranskan presidentiksi vuonna 2012.
Chacon sota
Taustaa
Bolivian ja Paraguayn osalta kiista jäi vielä ratkaisematta. Varsinaisen sodan esti pitkään molempien maiden köyhyys. Tilanne kuitenkin kärjistyi, kun alueelle alkoi virrata sijoituksia Paraguaysta käsin. Alueelta alettiin esimerkiksi hakata quebracho-puita, joita käytettiin nahan parkitsemisessa. Alueelle muutti myös karjankasvattajia. Paraguaylaisille alueen tuotot alkoivat olla niin tärkeitä, että niitä pidettiin jo elintärkeinä koko maalle. Boliviassa taas aluetta pidettiin tärkeänä, sillä sen kautta päästäisiin Platajoelle. Bolivia oli menettänyt yhteytensä merelle Chileä vastaan käydyn Tyynenmeren sodan yhteydessä vuonna 1884 ja tämän tuottamaa eristäytyneisyyttä kammoksuttiin maan sisäpolitiikassa. Molemmat maat alkoivat rakentaa kiistellylle alueelle vartioasemia, mikä johti yhteenottoihin maiden joukkojen välillä.
Maaöljyn löytyminen Andien juurelta sai aikaan villejä spekulaatioita siitä, että myös Chacossa sijaitsisi rikkaita öljyvaroja.
Valérie Trierweiler
Elämäkerta
Valérie Massonneau syntyi vaatimattomiin oloihin, hänen isänsä Jean-Noêl Massonneau oli sotainvalidi, joka oli sodan aikana vuonna 1944 eli 12-vuotiaana haavoittunut vakavasti miinan räjähdyksessä. Isä kuolikin jo vuonna 1986, kun Valérie oli 21 vuoden ikäinen.
Chacon sota
Taustaa
Amerikkalainen öljy-yhtiö Standard Oil etsi öljyä Bolivian tukemana ja brittiläinen öljy-yhtiö Shell Oil Paraguayasta käsin. Kummatkin maat perustivat tukikohtia yhä syvemmälle Chacon alueelle ja 1920-luvun puolen välin jälkeen maiden välillä oli toistuvasti yhteenottoja. Paraguaylaiset hyökkäsivät vuoden 1928 lopulla Bolivian varuskuntaa vastaan ja avoin sota vältettiin vain kun Panamerikkalainen konferenssi teki välitysyrityksen kiistan sopimiseksi. Välitysyritys epäonnistui ja kahakat alueella jatkuivat.
Bolivialaisilla oli varaa lentokoneisiin, lentokouluun ja uudenaikaisiin Vickers-aseisiin. Bolivia palkkasi saksalaisen Hans Kundtin ja tämän tovereita kouluttamaan maan sotajoukkoja. Bolivian eliitti uskoi mahdollisuuksiinsa Paraguayta vastaan ja samalla 1930-luvun alussa kansallismielisyys voimistui maassa. Maaliskuussa 1931 Bolivian johtoon nousi presidentti Daniel Salamanca. Hän otti kovan linjan Chacon kysymyksessä ja yhteenotot alkoivat uudestaan vuonna 1931.
Sodan ensimmäinen vaihe
220px|thumb|oikea|Paraguaylaisten [[Maxim-konekivääri.]] Sekä Bolivia että Paraguay osallistuivat kesällä 1932 Chacon rauhankonferenssiin Washingtonissa. Neuvottelut keskeytyivät 8. heinäkuuta, kun paraguaylaiset saivat tiedon bolivialaisten joukkojen hyökkäyksestä Fort Lopezia vastaan. Seuraavalla viikolla paraguaylaiset piirittivät Fort Santa Cruzin, mutta luopuivat piirityksestä usean epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen. Näiden tapahtumien jälkeen Bolivia siirsi 50 000 sotilasta käsittäneet kaksi armeijakuntaa paraguaylaisten Corrales- ja Lopez-linnakkeiden edustalle. Paraguay sijoitti vastaavasti 42 000 sotilasta kolmesta armeijakunnasta linnoitetulle rajalinjalle. Bolivialaisten ja sodan ensimmäinen hyökkäys alkoi 29. heinäkuuta. Hyökkäyksen tarkoituksena oli uhata Paraguayn tärkeitä satamia Puerto Casadoa ja Concepciónia Paraguayjoella. Corrales- ja Lopez-linnakkeet kukistuivat jo ensimmäisenä päivänä ja kauempana sijainnut Boquerón kukistui 31. heinäkuuta. Hyökkäys kuitenkin pysähtyi lähes kuukaudeksi rankkojen sateiden muutettua alueen suoksi. Paraguaylaiset käyttivät tätä edukseen ja toivat etulinjaan vahvistuksia.
Bolivialaiset suunnittelivat uutta hyökkäystä uutena kohteena paraguaylaisten päämaja Isla Poylla. Hyökkäyksen oli tarkoitus alkaa 11. syyskuuta, mutta paraguaylaisten komentaja José Félix Estigarribia teki vastahyökkäyksen 9. syyskuuta bolivialaisten valtaamaa Boquerónin linnaketta vastaan. Paraguaylaiset hyökkäsivät linnaketta vastaan epäonnistuen monta kertaa, mutta kukistivat sen kuitenkin kahden viikon taistelun jälkeen. Estigarribiasta tehtiin voiton jälkeen Paraguayn armeijan ylipäällikkö. Hyökkäys jatkui lokakuussa ja kuun 10. päivä paraguaylaiset olivat vallanneet takaisin Toledon ja Corralesin. Arcen luona paraguaylaiset joutuivat kiivaampaan taisteluun bolivialaisten kanssa, jotka vetäytyivät vasta kun heitä uhkasi saarto. Edelleen vallattiin myös Alihuati. Etelämpänä paraguaylaisten hyökkäys pysähtyi Saavedrassa bolivialaisten kiivaaseen puolustukseen. Estigarribia valtasi hyökkäyksellään 15 bolivialaisten tukikohtaa ja erotti Bolivian kaksi armeijakuntaa toisistaan. Talvisateet lopettivat kaikki suuremmat sotatoimet alueella.
Sateiden aikana bolivialaiset järjestelivät uudelleen asevoimiaan. Muodostettiin kolmas armeijakunta ja alun perin vallankumousta maasta paennut Hans Kundt kutsuttiin takaisin komentamaan sotavoimia. Sateiden jälkeen Kundt järjesti hyökkäyksen Saavedran tilanteen helpottamiseksi 1. maaliskuuta 1933, mutta hyökkäys pysähtyi ilman suuria voittoja. Paraguaylaiset kokivat sodan olevan kansallinen puolustustaistelu hyökkääjää vastaan ja Paraguay aloitti liikekannallepanon. Paraguaylaisten hyökkäys saman vuoden joulukuussa oli paljon menestyksekkäämpi ja he lähes voittivat koko sodan. 15. joulukuuta paraguaylaiset hyökkäsivät bolivialaisten selustaan motittaen puolet Bolivian ensimmäisestä armeijakunnasta. Bolivialaiset menettivät 10 000 miestä kaatuneina, haavoittuneina ja vankeina, sekä suuren määrän sotatarvikkeita. Ensimmäisen armeijakunnan rippeiden vetäytymisen mahdollisti Enrique Peñarandan vastahyökkäys. Tästä palkintona Castillo ylennettiin kenraaliksi ja Bolivian armeijan ylipäälliköksi. Tähän mennessä Bolivia oli menettänyt noin 30 000 miestä ja Paragyay 15 000. Sodan ensimmäinen vaihe päättyi 20. joulukuuta solmittuun 18 päivän aselepoon, jonka ajan bolivialaiset käyttivät armeijansa vahvistamiseen etenkin Ballivianissa.
Toinen vaihe
220px|thumb|vasen|[[Vickers 6-ton -panssarivaunu, jollaisia oli käytössä Bolivian joukoilla.]] Sotatoimet jatkuivat vuoden 1934 alussa paraguaylaisten etenemisellä. Eteneminen oli kuitenkin hidasta paraguaylaisten tehdessä uusia teitä ja parannellessa vanhoja huoltolinjojen turvaamiseksi. Paraguaylaiset olivat valmiina hyökkäämään Balliviania vastaan huhtikuussa. 25. päivä paraguaylaiset tekivät suuren rintamahyökkäyksen, jonka bolivialaiset kuitenkin löivät takaisin ja aiheuttivat suuret tappiot hyökkääjälle. Tavallisen rintamahyökkäyksen epäonnistuttua päätettiin vaihtaa taktiikkaa. Estigarribia määräsi reservistään joukkoja uhkaamaan Bolivian Santa Cruzin öljyaluetta pohjoisessa toivoen tämän pakottavan bolivialaiset heikentämään asemiaan Ballivianissa. Bolivialaisten kenraali Peñaranda määräsikin noin 12 000 sotilasta paraguaylaisten reservijoukkoja vastaan. Nämä pysäyttivät paraguaylaiset Carandaitissa. Bolivialaiset luulivat pelastaneensa maansa öljylähteet, mutta Ballivian oli heikentynyt huomattavasti operaation seurauksena.
Paraguaylaiset hyökkäsivät Ballivianin alueella 14. marraskuuta. Hyökkäys tuhosi bolivialaisten 9:nen ja 10:nen divisioonan lähes kokonaan ennen 15. päivän aamua. Ballivian ja alueen muut linnakkeet kukistuivat 16. marraskuuta kun paraguaylaiset olivat saartaneet tuhannet bolivialaiset. Pieni osa heistä murtautui linjojen läpi ja osa pakeni Argentiinan puolelle rajaa. Paraguaylaiset ottivat noin 500 upseeria ja 8 000 sotilasta vangeiksi, joiden lisäksi noin 7 000 bolivialaista kuoli. Paraguaylaisten menetykset olivat noin 3 000 miestä. Tässä vaiheessa Kansainliitto ehdotti rauhaa, mutta sen ehdot eivät kelvanneet kummallekaan osapuolelle. 27. marraskuuta bolivialaiset kenraalit pidättivät presidentti Salamancan ja valtaan nousi varapresidentti José Luis Tejada Sorzano.
Kolmas vaihe
Paraguaylaiset joukot hallitsivat nyt suurinta osaa Chacosta, mutta taistelut jatkuivat. Paraguaylaiset valtasivat 13. joulukuuta Picuiban, Senator Longin, Irandaquen ja ”27. marraskuuta” -linnakkeet tuhoten Bolivian 7. divisioonan saartamalla ja estäen sen vesihuollon. Noin 4 000 bolivialaista kuoli janoon ja 2 000 otettiin vangiksi. Divisioonan rippeet pakenivat Carandaitiin paraguaylaisten takaa-ajamina. Paraguaylaiset etenivät nyt myös Santa Cruzin provinssin puolelle. Boliviassa oli 9. joulukuuta suoritettu yleinen liikekannallepano ja maa oli myös hyväksynyt Kansainliiton rauhanehdot. Paraguay ei kuitenkaan tähän edelleenkään suostunut ja sota jatkui.
James Cunningham, Son and Company
'''Jas. Cunningham & Son' oli 1815 Pohjois-Irlannin Down-kreivikunnassa syntyneen James Austin Cunninghamin vuonna 1831 vanhemman veljensä perässä Yhdysvaltoihin muutettuaan vuonna 1838 yhdessä työkavereidensa James W. Kerrin ja Blanchard Deanin kanssa laadukkaiden vaunujen valmistamista varten perustamasta Kerr, Cunningham & Company'' -yhteisyrityksestä syntynyt perheyritys. Cunningham otti kantaakseen talouslaman vuoksi vararikkoon ajautuneen yhteisyrityksen velat, jatkoi toimintaa, ja pystyi 1840-luvun aikana sitkeällä työllään nostamaan sen taas tuottavaksi. Yrityksen nimi vaihtui 1868 ''Jas. Cunningham & Son'':iksi, kun James Cunninghamille oli vuonna 1842 syntynyt poika Joseph Thomas Cunningham. Käännerikkaiden tapahtumien kautta korkealaatuisia vaunuja, sitten myös korkealaatuisia automobiileja valmistaneesta perheyrityksestä syntyi monilla muillakin saroilla toiminut monialayritys. Suvun käsissä vuoteen 1968 asti säilynyt yhtiö jatkoi yrityskaupan jälkeen Rochesterissa myös toimineen Gleason Works -yrityksen Cunningham Corporation -nimisenä divisioonana mm. kytkentätaulujen valmistusta vuoden 1977 lakkauttamiseensa asti, jolloin tekninen edistys digitaalisiin laitteisiin syrjäytti sen sähkömekaaniset tuotteet.
Chacon sota
Kolmas vaihe
Paraguaylaisten hyökkäys jatkui Villa Montesissa. Neljän päivän taisteluissa he menettivät 4 500 miestä ilman merkittäviä saavutuksia. 25. helmikuuta 1935 bolivialaisten partiot huomasivat paraguaylaisten asemien tyhjenneen. Paraguaylaiset olivat vetäytyneet uudelleen järjestäytymistä varten. Bolivialaiset ryhtyivät vastahyökkäykseen ja huhtikuussa 1935 he valtasivat takaisin joitakin menettämiään asemia ja he piirittivät paraguaylaisten 8. divisioonan. Divisioonan onnistui kuitenkin murtautua ulos piirityksestä. Bolivialaisten hyökkäys jatkui 16. toukokuuta saakka, jolloin paraguaylaisten hyökkäys pakotti heidät jälleen perääntymään. Sodan viimeisiksi operaatioiksi jäivät kesäkuussa suoritettu Bolivian epäonnistunut hyökkäys Ingavissa ja paraguaylaisten hyökkäys 3.–8. kesäkuuta, jolloin he voittivat Bolivian 8. divisioonan.
James Cunningham, Son and Company
Cunninghamin vaunujen ja sittemmin autojenkin alustojen juokseva numerointi alkoi vuonna 1849 numerosta 1, ei siis sisällä alkuvuosien 1839-1849 valmistusta tämän aineiston tuhouduttua yhtiön State Street -kadulla sijainneiden toimitilojen tulipalossa vuonna 1848, ja omien ajoneuvojen valmistuksen (vaunut, moottorivaunut, autot) päättyessä vuonna 1936 alustoja oli kertynyt kaikkiaan 33 174 kappaletta.
Chacon sota
Seuraukset
220px|thumb|Paraguayn Enrique Peñaranda ja Bolivian José Estigarribia kuvattuna neuvotteluissa kesäkuussa 1935. Aselepo Bolivian ja Paraguayn välillä neuvoteltiin lopulta 10. kesäkuuta 1935. Molemmat maat olivat rasittuneet raskaasti sotilaallisesti ja taloudellisesti. Bolivia oli menettänyt noin 57 000 miestä kaatuneina ja Paraguay 36 000. Rauha solmittiin 21. tammikuuta 1936 neuvotteluissa, joissa oli mukana Paraguayn ja Bolivian lisäksi Argentiina, Brasilia, Chile, Uruguay ja Yhdysvallat. Maat solmivat diplomaattiset suhteet uudelleen. Paraguay palautti 17 037 bolivialaista vankia ja Bolivia vastaavasti 2 498 paraguaylaista. Paraguay oli ottanut vangiksi yhteensä noin 23 000 sotilasta ja 10 000 siviiliä, mutta osa heistä päätti olla palaamatta Boliviaan. Rajakiista ratkaistiin 21. heinäkuuta 1938 Buenos Airesissa solmitulla sopimuksella, jolla Paraguay sai noin kolme neljäsosaa Chacon alueesta. Sodan yhtenä taustatekijänä olleita öljyesiintymiä ei löytynyt Paraguayn osasta, mutta Bolivian puolelta löydettiin myöhemmin öljy- ja maakaasuesiintymiä. Bolivia sai Paraguayn kautta kulun Atlantille ja Puerto Casadon vapaasatamaksi.
Valérie Trierweiler
Elämäkerta
Ylioppilaaksi päästyään Massonneau opiskeli Pariisissa, ensiksi Nanterren yliopistossa ja sen jälkeen Sorbonnen yliopistossa historiaa ja valtiotiedettä. Siellä hän suoritti yliopistollisen alemman tutkinnon vuonna 1988 poliittisessa kommunikaatiossa.
James Cunningham, Son and Company
Moottoriajoneuvot
1800-luvun loppua kohti hautausvaunujen markkinoita dominoineen vaununrakennuksen rinnalla Cunningham ryhtyi tutkimaan moottoriajoneuvojen valmistamista vuonna 1896. Neuvottelut Duryea-veljesten vuosina 1895–1917 toimineen Duryea Motor Wagon Companyn kanssa, joka oli ensimmäinen yhdysvaltalainen autonvalmistaja, eivät kuitenkaan johtaneet yhteistyön aloittamiseen. Cunningham-yhtiön omat kokeet jatkuivat sähköautoilla vuosina 1907–1908 (neljä prototyyppiä), ja vuonna 1909 nyt Continental-polttomoottorilla varustettujen tuotteiden kautta syntyi Cunningham-nimeä kantava yhdysvaltalainen automerkki. Yhtiö tunnettiin käsityönä erittäin laadukkaasti valmistetuista autoistaan, jotka kuuluivat valmistusaikanaan Yhdysvaltain kalleimpiin, mutta vuosina 1909–1912 Cunningham valmisti hienoja autokoreja myös korkeimpaan hintaluokkaan lukeutuviin mm. Cadillac-, Chalmers- ja Peerless-autoihin. Cunninghamin oma V8-moottori tuli käyttöön vuonna 1916, kaksi vuotta ensimmäiseksi sarjatuontanto-V8:ksi katsotun Cadillac-V8:n jälkeen, joskin yhtiö oli valmistanut moottorinsa itse jo vuoden 1910 nelisylinterisestä Model H-mallista lähtien. Monet autojen apulaitteista ja komponenteista ostettiin alansa laadukkaimmilta toimijoilta. Omien autojensa valmistuksen rinnalla Cunningham toimitti myöhempinäkin vuosina koreja etenkin hautausautoihin ja ambulansseihin esimerkiksi Cadillac-, Franklin- (yksi V12-moottorin Series 17-Franklin), Lincoln-, Packard- ja Pierce-Arrow-alustojen pohjalta.
Series V
vasen|thumb|200px|1924 Cunningham De Palma Speedster Vuonna 1916 esitellyn, V8-moottorinsa vuoksi Series V:ksi nimetyn mallisarjan kautta Cunningham nousi suuresti arvostetuksi merkiksi, joka oli maineeltaan Yhdysvaltain vastine Rolls-Royce-autoille. V-mallisarja ei käyttänyt vuosimalleja, vaan malli edistyi sarjoina (1-10) erinäisillä koon ja tekniikan muutoksilla. Vuonna 1919 V-3:lla saavutettiin AAA:n nopeusennätysajoissa uudet merkkipaalut 6, 8 ja 10 mailin matkalla, ja ennätyksiä juhlistaakseen se valmisti 1920-luvun alussa sarjan samanlaisella aerodynaamisella veneperällä varustettuja De Palma Speedster-autoja, joskaan Cunningham ei muutoin osallistunut kilpailutoimintaan. Yhtiön autonvalmistus saavutti lakipisteensä vuonna 1920, kun vuosimyynti saavutti 3,2 miljoonaa taalaa. Kallein Cunningham-auto oli vuosina 1924–1925 liikemies-ilmailupioneeri, majuri M.K.Lee`lle valmistettu, 148 tuuman alustalla varustettu umpilimusiini, jossa myös kuljettajan tila oli katettu. Auto oli mallisarjaa V-4, jossa oli teknisen lisävarustelun ohella muun muassa 42 erilaista mittaria tai laitetta, ja paikallisen Stromberg-Carlson:in autoradio. Auton kokonaishinnan arvellaan olleen aikakaudelleen uskomattomat 15 000 dollaria, vuoden 2017 rahassa noin 1 140 000 US-dollaria, josta lähes 9 000 dollaria johtui autoyksilön lisävarusteluista - tämä siis perusauton erittäin korkean ilmoitetun listahinnan (6 000 – 8 100 dollaria, lyhyemmillä 132–142 tuuman alustoilla) päälle.
vasen|thumb|200px|1922 Cunningham V-4 Model 82-A Town Limousine Kilpailun kiristyessä 1920-luvulla Cunninghamin käsityönä yhä valmistamien, jo kovin vanhanaikaisilta kilpaileviin teollisuustuotteisin verrattuna näyttäneiden autojen kysyntä laantui, ja omien henkilöautomallien valmistus loppui vuonna 1931 esitellyn Series V-10 -alustan esittelyn myötä, koska yritys ei halunnut ("muotioikut korvasivat kestävän tyylin", Hinrichs) eikä tarvittavan suurinvestoinnin vuoksi kyennytkään hankkimaan korien ja moottoreiden teolliseen valmistukseen tarvittavia koneita ja laitteita. Talouslamalla oli myös merkittävä vaikutus tapoihin: vaikka Cunninghamin tyypilliset asiakkaat eivät köyhtyneetkään vaikeina aikoina, oli vaurauden yletön korostamimen suurellisilla taloilla tai ajoneuvoilla tullut sopimattomaksi. Jo valmistuneita Series V-10:n alustoja tarjottiin kuitenkin muualta hankittavien alustojen rinnalla ammattikäyttöön koritettaviksi vielä vuoteen 1933 asti, kunnes näiden varasto oli myyty loppuun. Moottoriajoneuvojen korienkin valmistus päättyi vuoden 1936 lopussa. Aineiston perusteella historioitsija ja Cunningham-yhtiön entinen työntekijä Winfried D. Yengst päätyi 1950-luvun lopun tutkimustensa jälkeen tulokseen että vuosien 1907-1936 aikana valmistettujen Cunningham-automobiilialustojen kokonaismäärä oli 5 621 kappaletta.
Siirtyminen ilmailuun ja puolustusteollisuuteen, sotatuotanto
Talouslama ja päätoimialan tyrehtyminen tuotti perheen kolmannen sukupolven Augustine ja Francis Cunninghamille sekä heidän serkulleen James Dryerille päänvaivaa löytää perheyhtiölle korvaavaa toimintaa. Ambulanssien ja hautausautojen korien valmistuksen, sekä hätäratkaisuna vähentyneen henkilöstön työllistämiseksi otettujen sekalaisten tuotteiden (mm. turvavöitä, jopa metallisia vyönsolkia) ohella Cunningham valmisti 1920-luvun lopulta 1930-luvulle useita Randolph F. Hall`in yhtiölle suunnittelemia yksityis- ja rahtilentokoneiden prototyyppejä: yhtiön vauras asiakaskunta oli ilmeinen kohderyhmä sellaisille, mutta 1920-luvun lopun optimistinen visio lentokoneiden tulosta autojen rinnalle ja jopa korvikkeiksi ei suuren talouslaman puhjettua vielä toteutunutkaan. Kolmesta Cunningham PT6-koneesta kaksi oli vielä 2000-luvun alussa ollut tallessa museoituna sekä keräilijällä Alaskassa. Cunningham-johto tunnisti myös oikein ja kaukokatseisesti, että puolustusvoimat olisivat vakaa ostaja - se oli jo ensimmäisen maailmansodan aikana valmistanut sota-ajan tuotteita - ja aloitti jo vuonna 1927 kokeellisten kevyiden panssarivaunujen, sitten myös edistyksellisen telaketjuratkaisun kehittelyn yhteistyössä ryhmän uudistushaluisia sotilasjohtajia (mm. Adna R. Chaffee, George S. Patton, Levin H. Campbell) kanssa, jotka osasivat ennakoida sodankäynnin muuttumisen liikkuvaksi. Tämä toimihaara ei puolustusvoimien vanhakantaisen ajattelun vuoksi lopulta kantanut hedelmää Cunninghameille, vaikkakin yhtiön valmistamat prototyypit osoittivat ajatuksen toteutuskelpoisuuden, eli loivat tärkeää pohjaa asehaaralle.