cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seinäjoen keskuskenttä
Ennätykset
Keskuskentän yleisöennätys 6011 katsojaa on jalkapallo-ottelusta SJK – FF Jaro, joka pelattiin 25. lokakuuta 2015. Voittamalla ottelun SJK varmisti Veikkausliigan voiton ja Suomen mestaruuden. Ottelua varten kentän molempiin päihin oli tuotu siirrettävät katsomot tarvittavan yleisömäärän mahduttamiseksi.
Lescun
pienoiskuva|Lescunin kylä Lescun on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 203 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lescunin pinta-ala on 61 neliökilometriä.
Antiikin aikana nykyisen Lescunin tienoilla sijaitsi oletettavasti Forum Ligneumin kaupunki.
Elise Thorsnes
pienoiskuva|Elise Thorsnes vuonna 2010. Elise Thorsnes (s. 14. elokuuta 1988) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Norjan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 118 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.
Thorsnes on kotimaansa pääsarjan lisäksi pelannut Australiassa ja Yhdysvalloissa.
Changchun
Changchun on Jilinin maakunnan pääkaupunki koillisessa Kiinassa.
Maantiede
Changchunin kokonaispinta-ala on 20 532 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee koillisessa Kiinassa Songliaontasangon keskiosissa. Topografisesti alue vaihtelee kuitenkin vuoristo- ja tasankoseutujen välillä. Changchunissa on 222 järveä ja jokea. Kaupungin halki virtaavat muun muassa Yinma- ja Yitongjoet.
Changchun sijaitsee itäisten kosteiden vuoristoalueiden ja läntisen puolikuivan tasankoilmaston välimaastossa. Kevät ja syksy ovat lyhyitä ja säältään hyvin vaihtelevia. Kesä on kuuma ja kostea ja talvi kylmä, pitkä ja kuiva. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 522–615 millimetriä ja siitä kesäkuukausina tulee 60 prosenttia. Vuoden keskilämpötila on 4,8 astetta. Kylmimmän kuukauden tammikuun keskilämpötila on –17,2 astetta ja lämpimimmän kuukauden heinäkuun 23 astetta.
Historia
Mongoliherttua sai 1796 Qing-dynastialta luvan asuttaa nykyisen Changchunin alue Shandongin ja Hebein maakuntien talonpojilla. Changchunin alaprefektuuri perustettiin 1800. Sen hallintokeskus siirrettiin 1825 nykyiseen paikkaansa. Se sai prefektuurin statuksen 1882, ja 1800-luvun loppupuolelle se jaettiin edelleen piirikuntiin. Changchun oli kuitenkin edelleen vain pieni kauppakeskus ja Jilinin alaisuudessa.
Changchun alkoi 1900-luvun alussa todella kasvaa, kun siitä tuli rautateiden solmukohta. Siellä yhdistyivät japanilaisten Etelä-Mantšurian rautatie ja venäläisten Kiinan itäinen rautatie. Rautateillä oli kuitenkin eri raideleveydet, joten Changchunista tavaraa siirreltiin rautatieverkosta toiseen, ja tämän seurauksena kaupungin talous kehittyi. Japanin vaikutusvalta Mantšuriassa kasvoi Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja se perusti 1932 sinne Mantšukuon nukkevaltion. Japanilaiset halusivat luoda mantšujen valtakunnalle arvoisen pääkaupungin ja siirsivät sen Mukdenista Changchuniin, jonka he nimesivät Xinjingiksi eli ”Uudeksi pääkaupungiksi”. Xinjingistä tehtiin Mantšukuon hallinnollinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus, ja sinne rakennettiin leveitä teitä ja suuria aukioita. Kansallinen yliopisto perustettiin 1938.
Toisen maailmansodan lopussa neuvostojoukot valtasivat Xinjingin, joka nimettiin uudestaan Changchuniksi. Se siirtyi sen jälkeen kiinalaisille kommunisteille, mutta Kuomintang valtasi sen pian. Kaupunki kärsi pahoin, erityisesti kommunistien ja Kuomintangin välisissä taisteluissa 1946–1948. Changchun päätyi lopulta 1948 Kansan vapautusarmeijalle viisi kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Sen aikana noin 100 000 kaupunkilaista kuoli nälkään, ja kommunistit saivat käsiinsä raunioituneen kaupungin.
Kommunistit muuttivat selvästi Changchunin luonnetta. Aiemmin siellä oli ollut vain vähän teollisuutta, mutta siitä tuli Koillis-Kiinan teollistumisen keskus. Vuosina 1948–1957 kaupungin teollisuustuotanto kasvoi 24-kertaiseksi, ja siitä tuli erityisesti Kiinan autoteollisuuden keskus.
Hallinnollinen jako
thumb|280px|left|Changchunin hallinnollinen jako. Changchun jaetaan 10 hallinnolliseen alueeseen. Sen alaisuudessa on seitsemän piiriä, kaksi piirikuntatason kaupunkia ja yksi piirikunta (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Lichos
thumb|250px|Lichosin kylää Lichos on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 129 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Lichosin pinta-ala on kolme neliökilometriä.
CoRoT-7c
CoRoT-7c on eksoplaneetta, joka kiertää tähteä CoRoT-7. Ne sijaitsevat Yksisarvisen tähdistössä noin 489 valovuoden päässä. Tähteä kiertää myös toinen eksoplanetta CoRoT-7b, joka oli vuonna 2009 pienin löydetty eksoplaneetta. CoRoT-7c ei kulje maasta nähden keskustähtensä edestä, joten tutkijat eivät pysty mittaamaan sen sädettä ja tiheyttä. Se on kuitenkin noin kahdeksan kertaa Maan kokoinen ja siten supermaa. CoRoT-7c kietää tähtensä ympäri 3 vuorokaudessa 17 tunnissa.
CoRoT-7 c tunnetaan myös nimillä CoRoT-Exo-7 c ja CoRoTID 102708694 c.
Saar
Saar on Moselin oikeanpuoleinen sivujoki koillis-Ranskassa ja länsi-Saksassa. Se alkaa Vogeesien vuoristosta kahtena latvapurona, joiden nimet ovat Sarre Rouge ("Punainen Saar") ja Sarre Blanche ("Valkoinen Saar"). Molemmat latvapurot alkavat Vogeesien korkeimmalta huipulta, Alsacen ja Lorrainen rajalta Mont Donon'ilta eri suuntiin, mutta ne yhtyvät toisiinsa Lorquin'issa. Joki on 246 km pitkä, ja sen ensimmäiset 126 km on Ranskan, loput 120 km Saksan puolella. Saar laskee Moseliin Konzissa Saksan Rheinland-Pfalzissa. Sen valuma-alueen pinta-ala on 7 431 km².
Saarjoen mukaan on saanut nimensä Saksan osavaltio Saarland.
Saar on aikoinaan ollut Saarlandin kivihiili-, rauta- ja terästeollisuuden kannalta hyvin tärkeä laivareitti, jota pitkin on kuljetettu sekä raaka-aineita että valmiita tuotteita. Saaria, Reiniä ja niihin liittyviä kanavia kuten Reinin-Marnen kanavaa pitkin alue on ollut laivaliikenneyhteydessä muun muassa Ruhrin alueelle ja Rotterdamiin. Nykyisin Saar on kuitenkin menettänyt merkityksensä laivareittinä, vaikka sen Saksan-puoleista osaa onkin syvennetty.
Ranskassa Saar kulkee suurimmaksi osaksi Mosellen departementin, osittain kuitenkin Bas-Rhinin alueella. Sen varrella sijaitsevista kaupungeista huomattavimpia ovat Abreschviller Sarre Rougen varrella sekä Lorquin, Sarrebourg, Fénetrange, Sarre-Union, Sarralbe ja Sarrequemines.
Saksassa Saar on osittain Saarlandin ja osittain Rheinland-Pfalzin alueella. Sen varrella sijaitsevat Saarbrücken, Völklingen, Wadgassen, Bous, Saarlouis, Dillingen, Merzig, Saarburg ja Konz.
Saarin varrella sijaitseva Völklingenin rautaruukki on UNESCOn maailmanperintökohde.
Raining Blood
Raining Blood on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin kappale vuodelta 1986. Reign in Blood -albumilla julkaistu kappale on muodostunut yhdeksi yhtyeen tunnetuimmista, ja se soitetaankin lähes kaikilla yhtyeen keikoilla. Kappale on yhtyeen kitaristien Jeff Hannemanin ja Kerry Kingin käsialaa. Kappaleen lopussa kuullaan sateen ääntä.
Kappaletta on kuultu usein populaarikulttuurin yhteydessä. Se esiintyy esimerkiksi South Parkin jaksossa ”Die Hippie, Die”, sekä Guitar Hero III: Legends of Rock, sekä Skate -videopeleissä.
Terminaattori (tähtitiede)
thumb|300px|Päivänvalonraja piirrettynä maan kartalle thumb|300px|[[Maan varjo|Maan nouseva varjo nähtynä illalla lentokoneesta. Voimakkaimmin ilmiö näkyy vastakkaisella puolella auringonlaskuun (tai vaihtoehtoisesti auringonnousuun) nähden.]]
Terminaattori on tähtitieteessä valon ja varjon raja kuiden tai planeettojen pinnalla. Terminaattoria tutkimalla saadaan tietoa taivaankappaleen pinnan rakenteesta. Esimerkiksi sumea terminaattori on merkkinä kaasukehän olemassaolosta. Maan Kuun pinnan rosoisuus tulee esiin pitkinä varjoina lähellä terminaattoria valoisalla puolella.
Jalkakäytävä
thumb|Vanha suomalainen jalkakäytävä-[[liikennemerkki.]] thumb|Uusi, 1.6.2020 käyttöön otettu suomalainen jalkakäytävä-merkki.
Jalkakäytävä on jalankulkijoille varattu alue esimerkiksi tien tai kadun laidassa. Taajamissa se on tavallisesti hieman korkeammalla kuin ajorata, josta se yleensä on erotettu reunakiveyksellä. Taajamien ulkopuolella maantien vierellä kulkee usein yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä.
Jos jalkakäytävää ei ole, jalankulkijan on käytettävä piennarta, pyörätien reunaa tai tien reunaa. Tien ylittämistä varten jalankulkijoille merkitään suojateitä.
Esimerkiksi Suomen lain mukaan jalkakäytävällä saa taluttaa polkupyörää tai mopoa, ellei siitä voi aiheutua huomattavaa haittaa muille jalankulkijoille. Alle 12-vuotiaat lapset voivat kuljettaa (=ajaa) polkupyörää jalkakäytävällä, mutta eivät saa aiheuttaa kohtuutonta häiriötä jalankululle.
Suomessa polkupyörän ja mopon saa pysäköidä jalkakäytävälle. Muunkin ajoneuvon saa erityistä varovaisuutta noudattaen pysäyttää lyhyeksi ajaksi jalkakäytävälle ja pyörätielle ajoneuvoon nousemista, siitä poistumista, sen kuormaamista tai kuorman purkamista varten, milloin läheisyydessä ei ole käytettävissä muuta pysäyttämiseen sopivaa paikkaa ja pysäyttämiseen on pakottavia syitä. Pysäytetty ajoneuvo ei kuitenkaan saa kohtuuttomasti haitata jalkakäytävällä ja pyörätiellä kulkemista. Kuljettajan on tällöin pysyteltävä ajoneuvonsa läheisyydessä ja tarvittaessa siirrettävä ajoneuvo paikkaan, jossa se ei häiritse muuta liikennettä.
Bertil Heinrichs
thumb|150px|Jarl Anton Bertil Heinrichs Jarl Anton Bertil Heinrichs (10. huhtikuuta 1897 Helsinki – 19. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat filosofian tohtori Axel Ossian Andreas Heinrichs ja Johanna Matilda Rönnholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Martha Maria Lönnbergin (1889–1986) kanssa. Bertil Heinrichs oli jalkaväenkenraali Erik Heinrichsin nuorempi veli. Martha Lönnbergin (Heinrichsin) vanhemmat olivat Glimsin silloisen suurtilan omistaja, herastuomari Johan (Janne) Lönnberg ja Aurora Ek. <Aikalaiskirja 1941, Glims-historiajulkaisu>
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoonan 2. komppania. Heinrichs liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 23. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 1. marraskuuta 1917.
Suomen sisällissota
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin päälliköksi 15. maaliskuuta 1918 alkaen 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hänet siirrettiin komppaniansa keralla 6. huhtikuuta 1918 alkaen 5. jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella mm. Kuokkalassa ja etenemiseen Rajajoelle.
Sisällissodan jälkeinen aika
Heinrichs palveli sisällissodan jälkeen 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin ensin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ksi ja myöhemmin Tampereen rykmentiksi. Hän toimi aluksi rykmentin esikunnassa konekivääriupseerina, josta hänet määrättiin 31. tammikuuta 1919 alkaen l:sen ja 16. toukokuuta 1921 alkaen 2. konekiväärikomppanian päälliköksi ja edelleen 14. tammikuuta 1922 rykmentin aliupseerikoulun johtajaksi. Rykmentin rahastonhoitajaksi hänet nimitettiin 27. tammikuuta 1923 ja 5. komppanian päälliköksi 1. huhtikuuta 1926. Hänet siirrettiin 23. lokakuuta 1926 Karjalan kaartin rykmenttiin, missä hänet määrättiin ensin 9:nnen ja 24. joulukuuta 1925 alkaen 5. komppanian päälliköksi. Esikuntatehtäviin hänet määrättiin 28. huhtikuuta 1927 ja sijoitettiin Yleisesikuntaan järjestelytoimistoon toimistoupseeriksi ja 1. tammikuuta 1930 alkaen toimistopäällikön viransijaiseksi ja 27. marraskuuta 1931 alkaen järjestelytoimiston päälliköksi. Suojeluskuntajärjestöön hän siirtyi 1. huhtikuuta 1936 ja hänet sijoitettiin Uudenmaan eteläisen ruotsalaisen suojeluskuntapiirin päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota
Bertil Heinrichs osallistui talvisotaan Pellingin rannikkolohkon komentajana ja osallistui taisteluihin Virolahdella. Välirauhan ajaksi hän palasi Etelä-Uudenmaan suojeluskuntapiirin päälliköksi, kunnes jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 24:n komentajaksi ja hän osallistui taisteluihin Viipurinlahti – Koivisto-akselilla ja Karjalan Maaselkä – Suurlahti -akselilla sekä Syvärillä ja Kuuttilahdella. Hän toimi vuonna 1944 myös 8. Divisioonan komentajan viransijaisena noin yhdeksän kuukauden ajan, kunnes hänet siirrettiin Päämajan Ilmasuojelukomentajan apulaiseksi. Heinrichs kuului syyskuun alussa 1944 valtuuskuntaan, joka lähetettiin Tukholmaan neuvottelemaan Ruotsin valtion edustajien, mm. prinssi Gustaf Adolfin, kanssa Lapin siviiliväestön evakuoimisesta Pohjois-Ruotsiin Lapin sodan alla. Ruotsin hallitus hyväksyi evakuoinnin 11.9. ja ensimmäinen evakkojuna saapui Haaparannalle 16.9.1944. <Rautio, Erkki: Pohjoiset pakolaiset>
Sotien jälkeinen aika
Sotien jälkeen Heinrichs toimi Tuusulan sotilaspiirin komentajana vuoteen 1945 saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi Helsingin palolaitoksen toimistonhoitajaksi, missä tehtävässä oli vuoteen 1949 saakka. Seuraavaksi hän siirtyi Suomen Palosuojeluyhdistyksen toimitusjohtajaksi ja toimi tehtävässä aina vuoteen 1965 saakka. Toimitusjohtajan työnsä ohella hän oli Palontorjunta-lehden päätoimittaja vuosina 1950–1966 sekä Palokoulun johtaja vuosina 1950–1959.
Luottamustoimet
Heinrichs toimi jäsenenä toimikunnassa, joka asetettiin valmistamaan ehdotusta Rannikkolaivaston määrävahvuudeksi vuonna 1931, ja kenttävarustustoimikunnan jäsenenä hän oli vuonna 1931 sekä Yleisesikunnan kunnianeuvoston varajäsenenä vuosina 1932–1933. Hän toimi useana vuonna Kauniaisten kauppalanvaltuuston sekä verotus- ja vaalilautakuntain jäsenenä ja vapaaehtoisen palokunnan päällikkönä ja palosuojelulautakunnan puheenjohtajana vuosina 1935–1938. Hän toimi myös maaherran asettamana jäsenenä kauppalan tulo- ja omaisuusverotuslautakunnassa ja kuului useina vuosina Grankullan yhteiskoulun hallintoneuvostoon ja johtokuntaan sekä oli vanhempainneuvoston jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän toimi Suomen Moottoriveneklubin kommodorina vuosina 1946–1950 ja Suomen Purjehdusyhdistyksen kannatusrahaston puheenjohtajana vuosina 1950–1969 sekä Etelä-Suomen sotaveteraanipiirin puheenjohtajana vuodesta 1968 alkaen.
Nokia X2-02
Nokia X2-02 on joulukuussa 2011 julkaistu matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kahdella SIM-korttipaikalla varustettu matkapuhelin. Sen hintaluokka on noin 60 euroa ilman veroja.
Brest (Ranska)
Brest on kaupunki Länsi-Ranskan Bretagnessa Finistèren departementissa Atlantin rannikolla. Vuonna 2012 siellä oli 141 315 asukasta. Kaupungissa on vahvasti linnoitettu sotasatama ja merisotakoulu. Kaupunki vahingoittui pahasti toisessa maailmansodassa, sillä saksalaisilla oli siellä sukellusvenesatama, jota pommitettiin rajusti. Brest on taiteen ja historian kaupunki.
Historia
Alueelta löytyy roomalaisten linnoitus 300-luvulta. 1100-luvulla kaupungin latinalainen nimi oli Bresta super Caprellam. Vuonna 1593 Ranskan kuningas Henry IV myönsi Brestille kaupungin nimen palkkiona uskollisuudestaan ​​katolisten ja protestanttien välisen sodan aikana. Kaupunki sijaitsee ihanteellisesti rannikolla ja satamana, joka tarjosi suojaa aluksille. Ludvig XIV päätti kehittää kuninkaallista laivastoa, muun muassa Brestin satamaa ja arsenaalia.
Seuraavana vuosisadalla 1700-luvulla alkoivat suuret tutkimusmatkat, Brestistä lähdettiin tutkimaan meriä. Silloin löydettiin monta uutta paikkaa Bougainville (1766), Kerguelen (1773), La Pérouse (1785) ja d'Entrecasteaux (1791). Nämä luonnontieteilijät ja löytöretkeilijät olivat aikansa meribiologeja ja merentutkijoita. Brestissä käynnistettiin lukuisia tieteellisiä tutkimuksia, ja niiden havainnot osaltaan valtamerien tutkimusta.
Nykyaika
Toisen maailmansodan aikana Brest tuhoutui lähes kokonaan. Sodan jälkeen historiallisen keskusta vähitellen rakennettiin uudelleen, vuosien 1946-1961 suunnitelmista vastasi arkkitehti Jean-Baptiste Mathon (1893-1971). Jälleenrakennus päättyi uuden kaupungintalon myötä Vapauden aukiolla. Kaupungissa on myös yliopisto, jossa opiskelee 26 000 opiskelijaa.
Urheilu
Jalkapallojoukkue Stade Brestois pelaa Ranskan pääsarjassa.
Levä (Ypäjä)
thumb|left|150px|Ypäjän kylät 1927: 1. Ypäjä, 2. Perttula, 3. Kartano, 4. Varsanoja, 5. Manninen, 6. Levä, 7. Palikkala.
Levä on kylä Ypäjällä Loimijoen eteläpuolella. Kulmakuntia Levän alueella ovat Ketokylä, Jyvämäki ja Saarikko. Kylällä toimi vuoteen 2018 Levän koulu.
Historia
Levän historiallinen kylätontti on sijainnut Levänmäellä Loimijoen rannalla, nykyisestä Leväntiestä erkanevan Levänmäentien varrella Poukkasillan kohdalla. Siellä sijainnut Levän ryhmäkylä käsitti aikoinaan satoja rakennuksia. Nykyäänkin Levänmäellä sijaitsevat Markkulan, Hossin, Rassin ja Kylä-Tuomolan talot. Kylän eteläpuolella on Levänsuo, joka Kartanonkylän kartanon aikana ojitettiin ja otettiin viljelykseen. Levänsuon eteläpuolella Uudessakylässä on vanhastaan sijainnut Köllin talo. Muista kylän vanhoista taloista ovat vielä jäljellä Lassila Levänsuon laidalla Levänmäestä kaakkoon ja Tuomola Saarikon aukean pohjoislaidalla Jyvämäen eteläpuolella.
Vaikka Levä onkin vanha talonpoikaiskylä, sen historiaan on vaikuttanut Jokioisten kartano ja siitä myöhemmin erotettu Kartanonkylän kartano. Kylän talojen ollessa erilaisessa suhteessa kartanoon osa niistä yhdistettiin kartanon maihin ja kylän takamaille Saarikkoon, Loimijoen sivujoen Kuusjoen latvoille muodostettiin Kartanonkylän kartanolle Saarikon ulkotila. Kun Kartanonkylän kartano sittemmin liitettiin uudelleen Jokioisten kartanon yhteyteen ja Jokioisten kartanon omistajaksi tuli valtio, erotettiin kartanon maista ensin 1920-luvulla vuokra-alueita, ja toisen maailmansodan jälkeen koko Saarikon ulkotilan maat käytettiin siirtoväen asuttamiseen maanhankintalain mukaisia tiloja perustamalla.
EGNOS
pienoiskuva|EGNOSin logo
EGNOS eli Euroopan geostationaarinen navigointilisäjärjestelmä on eurooppalainen satelliittipaikannusjärjestelmä, joka täydentää nykyistä GPS-jäjestelmää ja GLONASS-järjestelmää Euroopan alueella. EGNOS-järjestelmä tarkentaa myöhemmin eurooppalaista Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmää.
Tausta
EGNOSin kehitti 1990-luvulta alkaen Euroopan avaruusjärjestö Euroopan komission rahoituksella ja Eurocontrolin valvonnassa. Järjestelmä oli koekäytössä vuodesta 2005. ESA avasi järjestelmän käyttöön 1. lokakuuta 2009. Järjestelmälle on olemassa yksi sertifioitu käyttäjän laitteistomallisto, Septentrio PolarRx 2 Operaattoriksi tuli European Satellite Services Provider-konsortio.
Tietoliikennesatelliitit ja maa-asemat
Järjestelmä koostuu kolmesta geostationäärisatelliitista sekä maa-asemien verkosta. Järjestelmän maa-asemat seuraavat GPS- ja GLONASS-paikannussignaalien tarkkuutta. Ne välittävät tiedon signaalin laadusta, luotettavuudesta (ns. eheys) ja tarkkuudesta yhteensopiviin vastaanottimiin (Vrt. DGPS) tietoliikennesatelliittien linkittämänä. EGNOS-avusteisen satelliittipaikannuksen suunniteltu tarkkuus on alle seitsemän metriä. Käytännössä päästäneen alle metrin tarkkuuteen.
18. elokuuta 2012 Baikonurin kosmodromilta laukaistiin SES-5- alias Sirius 5-tietoliikennesatelliitti. Satelliittissa on kaksi EGNOS-transponderia ja satelliitti korvanneen ESAn Artemis-satelliitin EGNOS-järjestelmässä. SES-5-satelliitissa on L1 ja E5 taajuuden transponderit, kun aiemmissa EGNOSia palvelevissa satelliiteissa on vain L1-taajuus. Satelliitti siirtyi asemaan 5 astetta itäistä pituutta geostationaarisella kiertoradalla. Toinen SES-konsernin EGNOS:ia palveleva satelliitti, SES Astra 5B laukaistiin vuoden 2014 maaliskuussa. Se toimii asemassa 31,5 astetta itäistä pituutta.
Järjestelmään kuuluu vuonna 2012 yli 40 maa-asemaa:
EGNOSin toiminta Suomessa
Koska EGNOS ja sen sisarjärjestelmät käyttävät paikannuksen differentiaalikorjauksen tietojen siirtoon geostationäärisiä satelliitteja (päiväntasaajan kohdalla noin 30 000 kilometrin korkeudella), ei niiden virheenkorjaus toimi napa-alueilla. Sielläkin voidaan saavuttaa suuri tarkkuus käyttämällä GPS- että GLONASS-järjestelmiä samanaikaisesti.
Suomesta katsottuna EGNOS-satelliitit ovat varsin matalalla lähellä taivaanrantaa. Ensimmäisissä EGNOS-yhteensopivissa laitteissa jo kohtalaisen pienet maastoesteet tai rakennukset saattoivat estää virheenkorjaussignaalin saamisen. Nykyiset vastaanottimet ovat kuitenkin merkittävästi herkempiä.
Suomessa toimii yksi Geodeettisen laitoksen rakentama nykyisin Euroopan komission omistama RIMS (Range and Integrity Monitoring Station). Se sijaitsee Virolahdella, aivan Kaakkois-Suomessa.
Varsanoja
Varsanoja on kylä Ypäjällä Loimijoen pohjoispuolella. Se rajoittuu lännessä Kartanonkylään ja idässä Jokioisten kuntaan. Kylän kohdalla Loimijokeen laskee pohjoisesta Varsanojana tunnettu oja. Kylässä on aiemmin toiminut Varsanojan kansakoulu vuosina 1922–1967.
Nilsiä (kaupunginosa)
Nilsiä on Kuopion 50. kaupunginosa, joka on muodostettu vuoden 2013 kuntaliitoksen seurauksena aiemmasta Nilsiän kaupungin keskustaajamasta. Tilastollisen taajaman nimi on Nilsiän keskustaajama. Se sijaitsee maanteitse 55 kilometriä Kuopion keskustasta koilliseen.
Tilastokeskuksen aineiston mukaan Nilsiän keskustaajaman pinta-ala oli 7,49 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2018 lopussa yhteensä 2 972 ihmistä. Tilastokeskuksen taajamarajaus ei aivan vastaa Kuopion hieman varhaisempaa tulkintaa Nilsiän keskustan rajoista ja väkiluvusta. Kuopion mukaan Nilsiän aiemman kunnan väkiluku on noin 6 500, joista kuntakeskuksessa asuu noin 3 800 henkeä.
thumb|left|[[Nilsiän kirkko (1905).]] Nilsiän keskustaajamassa sijaitsee muun muassa neuvola, useita päiväkoteja, Nilsiän yhtenäiskoulu, Nilsiän lukio, Nilsiän kirjasto, asukastupa Leivontupa, Nilsiän terveysasema, Nilsiän kirkko, Nilsiän ortodoksinen kirkko (Pyhän Johannes Kastajan kirkko) ja Nilsiän paloasema. Nilsiässä on useita kauppoja ja monia muita kaupallisia palveluja.
Uşakin maakunta
Uşakin maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee länsi-Turkissa ja sen naapurimaakuntia ovat Manisa, Denizli, Afyon ja Kütahya. Uşakin pääkaupunki on Uşak.
Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 353 048.
Piirikunnat
Uşakin maakunta on jaettu 6 piirikuntaan.
Englanninkääpiöterrieri
pienoiskuva|304x304px|Englanninkääpiöterrierin pentu Englanninkääpiöterrieri (Black and Tan English Toy Terrier) on brittiläinen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmään 3. Yhdysvalloissa rotu tunnetaan nimellä Toy Manchester Terrier.
Netscape Navigator
Ohjelman kehittivät Marc Andreessen ja Jim Clark, jotka perustivat Netscape-yhtiön.
Selain oli perustana myös Mozilla-projektin ohjelmistokehitykselle, josta on syntynyt Mozilla Firefox.
Englanninkääpiöterrieri
Luonne ja käyttäytyminen
Englanninkääpiöterrieri on luonteeltaan tyypillinen terrieri. Rottakoiran alkuperästään johtuen se on valpas. Hermostuneisuus ei kuulu rotupiirteisiin.
Alkuperä
Rodun jalostuksessa on käytetty manchesterinterrieriä ja mahdollisesti myös italianvinttikoiraa. Pienestä koostaan ja kevyestä rakenteestaan huolimatta se on osoittautunut tehokkaaksi tuholaisten torjujaksi, jota käytettiin 1800-luvulla tunkeutumaan rotankoloihin. Ensimmäinen yksilö tuli Suomeen 1970-luvun alussa.
Intian presidentinvaali 2017
Ram Nath Kovind oli entinen Biharin kuvernööri ja Meira Kumar toimi parlamentin alahuoneen ensimmäisenä naispuolisena puhemiehenä.
Valitsijamiehiä oli 4986, joista 4851 äänesti ja 77 ääntä hylättiin, jolloin hyväksyttyjen äänten kokonaismäärä oli 4774.
Eri osavaltioista saaduilla äänillä on Intian vaalitavasta johtuen erilainen painoarvo, joka riippuu osavaltion väkiluvusta. Tämän vuoksi Uttar Pradeshin osavaltiosta saaduilla äänillä oli korkein painoarvo eli 208. Sikkimistä saatujen äänien painoarvo oli vaalien pienin, seitsemän. Kovind sai 2930 ääntä, joiden painoarvo oli 702 044, Meira Kumar sai 1844 ääntä, joiden painoarvo oli 367 314.
Iason
thumb|Pelias lähettää Iasonin noutamaan kultaista taljaa. Iason ( 'parantaja') oli kreikkalaisessa mytologiassa sankari, joka johti ennen Troijan sotaa argonautit Kolkhiiseen noutamaan kuuluisaa kultaista taljaa. Hänen isänsä oli Aison, Iolkoksen oikeamielinen kuningas, ja äitinsä Amfinome. Hänen puolisonsa oli Medeia.
Varhaiset vuodet
Aisonin velipuoli Pelias himoitsi valtaa toivoen hallitsevansa valtakuntaa yli koko Thessalian. Pelias oli saanut alkunsa äitinsä Tyron ja Poseidonin välisestä suhteesta. Katkeran sukuriidan tuloksena hän syrjäytti Aisonin ja tappoi kaikki tämän jälkeläiset jotka vain pystyi. Iasonin hän kuitenkin säästi tuntemattomasta syystä. Alkimede, Aisonin vaimo, oli juuri saanut tämän ja pelasti poikansa keräämällä naisjoukon vastasyntyneen ympärille ja valittamalla kuin hän olisi yhä synnyttämässä. Alkimede lähetti poikansa Kheironin, viisaan kentaurin kasvatettavaksi siinä pelossa, että Pelias tappaisi tämän. Pelias, joka puolestaan pelkäsi Aisonin jälkeläisen joskus syöksevän hänet vallasta, kysyi neuvoa oraakkelilta, joka neuvoikin häntä olemaan varuillaan yksisandaalisen miehen varalta.
Monia vuosia myöhemmin Pelias järjesti kisat isänsä ja merenjumala Poseidonin kunniaksi, ja Iason saapui Iolkokseen hävitettyään sitä ennen toisen sandaaleistaan jokeen auttaessaan vanhaksi eukoksi naamioitunutta Heraa joen yli. Kun Pelias kuuli kaupunkiin saapuneen miehen, jolla oli vain toinen sandaaleistaan, hän kysyi Iasonilta, mitä tämä tekisi, jos kohtaisi miehen, jonka tietäisi aiheuttavan oman tuhonsa. Iason vastasi, että hän lähettäisi sellaisen miehen noutamaan kultaista taljaa. Pelias otti neuvosta vaarin ja lähetti Iasonin noutamaan taljaa vakuuttuneena tämän epäonnistuvan.
Kultaisen taljan arvoitus
Iason keräsi kokoon suuren joukon sankareita ja varusti valtavan aluksen, jota kutsuttiin Argoksi. Yhdessä nämä Kreikan sankarit tunnettiin nimellä argonautit.
thumbnail|250px|Iason ja Medeia, [[Gustave Moreau, 1865.]]
Lemnoksen saari
Lemnos sijaitsee Vähän-Aasian länsirannikolla. Saarta asuttivat naiset, jotka olivat tappaneet miehensä. He olivat aikanaan luopuneet Afroditen palvonnasta, josta rangaistuksena kuningatar oli muuttanut naiset niin siivottoman hajuisiksi, etteivät heidän miehensä kestäneet olla heidän lähellään. Kun miehet ottivat itselleen rakastajia mantereelta Traakiasta, raivostuneet naiset tappoivat joka ikisen miehen. Ainoastaan kuningas Thoas säästyi, kun hänen tyttärensä Hypsipyle laittoi tämän merelle ajalehtimaan suljetussa arkussa, josta hänet myöhemmin pelastettiin. Lemnoksen naiset elivät jonkin aikaa ilman miehiä Hypsipyle kuningattarenaan.
Argonautit pysähtyivät saarelle, ja naiset toivottivat heidän avoimin sylin tervetulleiksi. Iason siitti kuningattaren kanssa kaksoset, ja samoin tavoin monet muutkin argonautit hedelmöittivät saaren naisväestöä. Kaikki syntyneet jälkeläiset olivat miespuolisia, ja näin miehet palasivat saarelle. Herakles kiirehti heitä lähtemään, koska moinen toiminta kuvotti häntä. Hän ei ottanut itse osaa tähän, mikä on tavallaan eriskummallista ottaen huomioon hänen lukuisat seikkailunsa muiden naisten kanssa. Argonautit jatkoivat kultaisen taljan metsästystä vietettyään vuoden saarella.
Amha Selassie
Amha Selassie (tunnettiin nimellä prinssi Asfaw Wossen; 1916 – 17. helmikuuta 1997) oli Etiopian viimeisen keisarin Haile Selassien poika. Hän oli Etiopian maapaossa olevan keisarillisen neuvoston päämies. Keisarillinen neuvosto julisti hänet 8. huhtikuuta 1989 keisariksi. == Marxilainen derg otti 12. syyskuuta 1974 vallan, ja Amha Selassien isä Haile Selassie syrjäytettiin. Juntta nimitti Amhan keisariksi, kun hän oli kaappauksen aikana Genevessa saamassa sairaalahoitoa. Hän oli halvaantunut 1973. Selassie ei tunnustanut nimitystä eikä palannut kotimaahan. Hän ilmoitti Etiopian suurlähetystölle Lontooseen, että hän aikoo muuttaa kaupunkiin pian. Samalla derg alkoi pidättää keisarisuvun jäseniä. Marraskuussa 1975 vallankumoukselliset lakkauttivat keisarikunnan. Amha Selassie muutti Lontooseen jonne oli paennut keisarillisen perheen jäseniä. Muut keisarillisen perheen jäsenet, kuten Amha Selassien sisko prinsessa Tenagnework, olivat vangittuina Etiopiassa.
Iason
Kyzikos
Lemnoksen jälkeen argonautit nousivat maihin Dolioneksessa, jossa kuningas Kyzikos otti heidän vieraanvaraisesti vastaan. Kun argonautit lähtivät saarelta, hukkasivat he suuntansa ja nousivat jälleen samassa kohtaa uudelleen maihin. Pimeydessä dolioneslaiset luulivat heitä vihollisiksi ja niin joukot alkoivat taistella keskenään. Argonautit tappoivat useita edellisillan isännistään, mukaan lukien Kyzikoksen. Kyzikoksen vaimo tappoi tämän jälkeen itsensä. Aamun sarastaessa argonautit huomasivat hirvittävän erheensä.
Amha Selassie
Huhtikuussa 1989 Amha Selassie julisti itsensä maanpaossa Lontoossa keisariksi. Mukana kruunajaisissa oli etiopialaisia maanpakolaisia. Seuraavana vuonna hän muutti Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan Virginiaan lähelle Washington D.C.:n esikaupunkialueelle, jossa asui suuri etiopialaisemigranttien yhteisö. Kun derg oli pitänyt muita keisarillisen perheen naispuolisia jäseniä vankeina 15 vuotta, se päätti armahtaa heidät. Vuonna 1989 prinsessa Tenagnework vapautettiin. Hän eli vuoden verran hiljaista elämää Addis Abebassa, kunnes hän sai matkustaa veljensä luokse Lontooseen.
Iason
Myysia
Kun argonautit saavuttivat Myysian, he lähettivät miehiä hakemaan ruokaa ja vettä. Näiden miesten joukossa oli myös Herakleen palvelija Hylas. Kun Hylas oli vettä ammentamassa, nymfit kuitenkin ihastuivat tämän ulkomuotoon ja vetivät tämän virtaan. Herakles palasi etsimään palvelijaansa, mutta Hylas oli hävinnyt ainiaaksi.
Amha Selassie
Vuonna 1991 derg kukistui vallankaappauksessa, ja Amha Selassie perusti monarkistisen Moa Ambassa -liikkeen. Hänen oli tarkoitus palata kotimaahansa ja haudata isänsä maalliset jäännökset uudelleen. Uusi hallitus ei kuitenkaan suostunut järjestämään edesmenneelle keisarille valtiollisia hautajaisia, joten Amha Selassie ei saanut viisumia Etiopiaan.
Iason
Fineus ja harpyijat
Pian Iason saapui Fineuksen hoviin Traakiaan. Apollon oli antanut Fineukselle selvänäköisyyden lahjan, mutta paljastettuaan ihmisille jumalten aikeita, hänelle oli annettu valinta joko sokeuden ja normaalin mittaisen elämän tai näkökyvyn ja lyhyen eliniän väliltä. Fineus oli valinnut sokeuden. Tämä puolestaan oli raivostuttanut auringonjumala Helioksen, koska Fineus oli mieluummin valinnut elon pimeydessä kuin hänen tuottamassaan valossa. Niin hän lähetti harpyijat - olennot, joilla oli linnun ruumis mutta naisen pää - estämään Fineusta syömästä yhtään enempää kuin hän tarvitsi elämiseen. Iasonin tuli kuningasta sääli ja hän tappoi harpyijat näiden palatessa. Kiitollisuuden osoituksenaan Fineus paljasti Iasonille Kolkhiksen sijainnin ja neuvoi, kuinka he pääsisivät Symplegadien, liikkuvien kallioiden, ohitse. Tämän jälkeen he erosivat.
Amha Selassie
Amha Selassie kuoli 80-vuotiaana Virginiassa Yhdysvalloissa 17. helmikuuta 1997. Hänen ruumiinsa lennätettiin kotimaahan, jossa Etiopian ortodoksisen kirkon patriarkka Abune Paulos siunasi ruumiin. Etiopian kruununtavoittelijaksi nousi hänen poikansa Zera Jakob Amha Selassie.
Iason
Symplegadit
Kolkhiiseen päästiin vain purjehtimalla Symplegadien, valtavien toisiaan vasten iskevien kalliojyrkänteiden, välistä. Fineus oli käskenyt Iasonia päästämään kyyhkyn, kun he lähestyisivät näitä saaria, ja jos kyyhky pääsisi kallioiden ohitse, heidän pitäisi soutaa kaikilla voimillaan perässä. Jos kyyhky murskautuisi, yritys olisi tuhoon tuomittu. Iason teki kuten häntä oli neuvottu, ja kyyhky sivuutti kalliot menettäen ainoastaan muutaman pyrstösulkansa. Nähtyään tämän argonautit soutivat minkä pystyivät, ja hekin pääsivät kallioiden välistä aluksen kärsiessä ainoastaan pieniä vaurioita peräänsä. Siitä lähtien, kun Argo ensimmäisenä aluksena oli onnistunut ohittamaan Symplegadit, kalliot ovat pysyneet paikoillaan.
Saapuminen Kolkhiiseen
Iason saapui Kolkhiiseen vaatiakseen kultaista taljaa itselleen. Kolkhiin kuningas Aietes lupasi antaa sen hänelle, jos hän suorittaisi kolme tehtävää. Kun tehtävät oli esitelty Iasonille, hän vaipui epätoivoon. Apuun tuli kuitenkin Hera, joka houkutteli Afroditen vakuuttamaan poikansa Eroksen ampumaan nuolellaan Medeiaa, Aieteksen tytärtä, jotta tämä rakastuisi Iasoniin. Tämän tuloksena Medeia auttoi Iasonia läpäisemään kaikki tehtävät.
Ensimmäiseksi Iasonin täytyi kyntää pelto tultasyöksevällä härällä, joka hänen täytyi itse iestää. Medeia antoi hänelle voidetta, joka suojeli häntä härän lieskoilta. Seuraavaksi Iasonin täytyi kylvää peltoon lohikäärmeen hampaat. Hampaista versoi sotureiden armeija, mutta Medeia oli varoittanut tästä etukäteen Iasonia ja neuvonut, miten hän voisi voittaa vihollisensa. Ennen kuin sotilaat ehtivät hyökätä hänen kimppuunsa, hän heitti heidän keskelleen kiven. Hämmentyneinä siitä, kuka kiven oli heittänyt, soturit alkoivat taistella keskenään kunnes yksikään heistä ei ollut enää elossa. Viimeinen tehtävä oli voittaa kultaista taljaa vartioiva lohikäärme, joka ei ikinä nukkunut. Iason suihkutti lohikäärmeen päälle nestettä pullosta, jonka Medeia oli hänelle antanut. Lohikäärme nukahti, ja Iason sai noudettua taljan. Tämän jälkeen hän lähti purjehtimaan Medeia mukanaan takaisin Iolkokseen, mutta Aietes lähti ajamaan heitä takaa ymmärrettyään Medeian osuuden. Karistaakseen isänsä heidän perästään Medeia surmasi ja paloitteli veljensä Absyrtoksen, ja heitti palat peräänsä. Aieteksen pysähdyttyä keräämään poikansa ruumiinosia Iason ja Medeia pääsivät pakoon.
Paluumatka
Matkalla takaisin Iolkokseen Medeia ennusti Eufemokselle, Argon ruorimiehelle, että tämä tulisi vielä jonakin päivänä hallitsemaan Libyaa. Tämä toteutui Battoksen, Eufemoksen jälkeläisen, kautta. Zeus, rangaistuksena Medeian veljen surmaamisesta, lähetti sarjan myrskyjä Argosta vastaan, ja Argo ajatutui pois kurssiltaan. Argo puhui tämän jälkeen neuvoen miehistöä etsimään puhdistautumista Kirken, Aiaian saarella asuvan nymfin, luota. Kun puhdistautumisrituaali oli suoritettu, he jatkoivat matkaansa kohti kotia.
thumb|right|250px|Iason tuo Peliaalle kultaisen taljan, n. 340–330eaa., [[Louvre.]]
Seireenit
Kheiron oli kertonut Iasonille, että ilman Orfeuksen apua argonautit eivät ikinä pääsisi seireeneiden ohi - samat seireenit kohtasi myöhemmin myös Odysseus Odysseiassa. Seireenit houkuttelivat kauniilla laulullaan merimiehiä tulemaan luoksensa, mikä puolestaan aiheuttaisi laivojen haaksirikon seireeneiden asuttamien saarien luona. Kun Orfeus kuuli heidän laulunsa, hän otti esiin lyyransa ja soitti musiikkiansa vielä seireenejäkin kauniimmin siten peittäen heidän laulunsa.
Talos
Argo saapui Kreetan saarelle, jota vartioi Talos, pronssinen mies. Kun alus lähestyi, Talos sinkosi valtavia kivenjärkäleitä alusta kohti pitäen sen lahdessa. Taloksella oli yksi ainoa verisuoni, joka kulki niskasta nilkkoihin, ja joka oli suljettu yhdellä pronssinaulalla. Medeia langetti loitsun Taloksen päälle rauhoittaakseen tämän ja irrotti naulan, jonka jälkeen Talos vuoti kuiviin. Argo pystyi taas jatkamaan matkaansa.
Iasonin paluu
Medeia, taikuuttaan käyttäen, väitti Peliaan tyttärille, että hän pystyisi tekemään heidän isästään jälleen nuoren pilkkomalla hänet paloiksi ja keittämällä palat padassa taikayrttien kanssa. Hän todisti väitteensä lampaalla, joka loikkasi pois padasta karitsana. Tyttäret paloittelivat isänsä ja panivat hänet pataan, mutta Medeia ei lisännytkään yrttejä, jolloin Pelias jäi kuolleeksi.
Peliaan poika Akastos ajoi Iasonin ja Medeian maanpakoon murhasta, jolloin pari asettui Korinttiin. Siellä Iason nai Kreusan (joissain yhteyksissä Glauke), kuninkaan tyttären, vahvistaakseen poliittisia siteitään. Raivoissaan siitä, että Iason oli rikkonut uskollisuudenlupauksensa, Medeia kosti antamalla Kreusalle häälahjaksi kirotun puvun. Puku juuttui tämän päälle polttaen tämän heti kun Kreusa oli laittanut sen päälleen. Kreusan isä Kreon paloi kuoliaaksi tyttärensä mukana yrittäessään pelastaa tätä. Medeia tappoi Iasonille synnyttämänsä lapset peläten heidän tulevan murhatuiksi tai orjuutetuiksi äitinsä teon tähden, ennen kuin pakeni Ateenaan.
Myöhemmin Iason ja Peleus, Akhilleuksen isä, hyökkäsivät Akastoksen kimppuun ja voittaisivat tämän vaatien jälleen takaisin Iolkoksen kruunun. Iasonin poika Thessalos tulisi tällöin kuninkaaksi.
Gravitaatiolinssi
thumb|300px|Valkoiset nuolet osoittavat valon reitin kohteesta katsojaan ja oranssit nuolet kohteen näennäisen paikan katsojasta nähtynä. Gravitaatiolinssi on lähempänä oleva kappale, joka painovoimallaan taittaa kauempana olevan kohteen valoa voimistaen sitä. Kaukainen kohde voi olla kvasaari, alkugalaksi, ja läheinen kohde massiivinen galaksi. Merkittävään valon taipumiseen tarvitaan massiivinen "linssi". Galaksi on sopiva tähän. Gravitaatiolinssi vääristää, siirtää ja hajottaa kohteen kuvaa. Kohteen ja linssin asemasta sekä linssin voimasta riippuu, hajoaako kohde moneen osaan ja leviääkö renkaaksi linssinä toimivan läheisen kohteen ympärille. Monesti gravitaatiolinssiä sanotaan Einsteinin renkaaksi. Albert Einstein ennusti ilmiön olemassaolon suhteellisuusteoriassa.
Paul Castellano
thumb|Paul Castellano Constantino Paul "Big Paulie" Castellano (26. kesäkuuta 1915 – 16. joulukuuta 1985) oli New Yorkissa vaikuttavan Gambinon mafiaperheen johtaja, jonka johtoon hän oli siirtynyt Carlo Gambinon kuoltua 1976. Castellano ja tämän kakkosmies "underboss" Thomas Bilotti murhattiin ampumalla kuoliaaksi italialaisen ravintolan eteen New Yorkin Midtownissa. Murhan järjesti Gambinon perheen capo eli ns. "kapteeni" John Gotti. Kuollessaan Castellano oli vapaana takuita vastaan, kun hänet oli pidätetty muun muassa kiristyksestä.
Iason
Iasonin paluu
Koska Iason rikkoi lupauksensa rakastaa Medeiaa ikuisesti, hän menetti suosikkiasemansa Heran silmissä ja kuoli yksin ja onnettomana. Hän oli nukkumassa lahoavan Argon perässä, kun se kaatui hänen päälleen ja hän kuoli välittömästi. Hänen kuolintapansa johtui jumalten kirouksesta, joka oli langetettu hänen päällensä hänen rikottuaan lupauksensa Medeialle.
Gravitaatiolinssi
Taipumakulman voi laskea kaavasta:
Missä:
G on gravitaatiovakio
r on etäisyys valon (tai muun sähkömagneettisen säteilyn) lähtöpisteestä
c on valonnopeus tyhjössä
Mauléon-Licharre
thumb|250px|Kaupungintalo ja taustalla linna Mauléon-Licharre on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 347 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Mauléon-Licharren pinta-ala on 13 neliökilometriä.
Shake!
Shake! on suomalaisen rockyhtye Eero ja Jussi & The Boysin studioalbumi.
Mvezo
Mvezo on kylä Mbashe-joen rantamilla Umtatan alueella Etelä-Afrikassa. Entinen presidentti Nelson Mandela syntyi Mvezossa. Kylässä käy matkailijoita tutustumassa Nelson Mandelan kotimuseoon.
Boris Vian
Boris Vian (10. maaliskuuta 1920 Ville-d’Avray, Ranska – 23. kesäkuuta 1959 Pariisi, Ranska ) oli ranskalainen kirjailija, laulaja, jazz-muusikko ja lauluntekijä. Hänen tuotantonsa käsittää kymmenen romaania, 42 novellia, seitsemän näytelmää, 400 laulua, neljä runokokoelmaa, kuusi oopperalibrettoa, lukuisia käännöksiä ja viitisenkymmentä jazz-aiheista artikkelia.
Elämäkerta
Boris Vian oli insinööri ja hän työskenteli standardointivirastossa. Työnsä vastapainoksi hän sävelsi lauluja, soitti jazz-musiikkia, käänsi ja ansaitakseen elantonsa kirjoitti kirjoja salanimellä Vernon Sullivan. Maine kasvoi vasta hänen kuolemansa jälkeen, ja erityisesti hän sai arvostusta 1960-luvulla. Omalla nimellään hän julkaisi teokset L’Arrache-Cœur, L’Herbe rouge ja L’Automne à Pékin. Kirjat joutuivat usein kiellettyjen kirjojen listalle moraalittomuutensa vuoksi.
Vianin tunnetun romaani on L’Écume des jours (1947), joka on julkaistu suomeksi nimellä Päivien kuohu (1972). Se on surrealistinen, mustan huumorin sävyttämä romaani.
Vian on kääntänyt ranskaksi varsinkin Raymond Chandlerin tuotantoa. Vian kirjoitti useisiin jazz-alan julkaisuihin ja teki Duke Ellingtonia ja Miles Davisiä tunnetuiksi Ranskassa. Hän soitti trumpettia jazz-klubeilla. Hän kuului Alfred Jarryn perustamaan patafyysikkojen seuraan. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi vasta kuolemansa jälkeen. Vian kuoli sydänkohtaukseen 23. kesäkuuta 1959 ollessaan katsomassa J’irai cracher sur vos tombes -romaanistaan tehtyä elokuvaversiota.
Laulut
Vianin lauluista tunnetuin on sodanvastainen laulu ”Le Déserteur”, joka joutui Ranskan radiossa kieltolistalle. Laulun on suomentanut Tuula Saarikoski ja levyttänyt Kaisa Korhonen (1970) ja Liisa Tavi (1979).
Alkuperäisteokset
Proosaa Boris Vianin nimellä:
Näytelmät
Runokokoelmia
Daytime Emmy -palkinto
Daytime Emmy -palkinnot (Daytime Emmy Awards) on New Yorkin televisiotaiteen ja tieteen kansainvälisen akatemian sekä Los Angelesin televisiotaiteen ja tieteen jakama palkinto parhaille päiväsaikaan esitetyille yhdysvaltalaisille televisio-ohjelmille.
Tuomas Eriksson
Tuomas Paavali Eriksson (s. 26. toukokuuta 1980) on kuopiolaislähtöinen muusikko. Eriksson soittaa kitaraa Risto-nimisessä yhtyeessä sekä on soittanut vetopasuunaa Rubik- ja PMMP-yhtyeissä. Hän asuu Tampereen Tammelassa.
Mendionde
thumb|250px|Château de Garro Mendionde on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 707 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Mendionden pinta-ala on 21 neliökilometriä.
Keltti (kaupunginosa)
Keltti on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue Kuusankosken suuralueella. Se sijaitsee entisen Kuusankosken kaupungin lounaisosassa, Kymijoen rannalla. Siellä sijaitsee Keltin kylä. Asukkaita Keltin tilastoalueella on 159. Myös Inginmaan kylä kuuluu Keltin kaupunginosaan. Keltti rajautuu lännessä Iitin kuntaan ja Lyöttilän sekä Niinimäen kyliin.
Keltissä sijaitsee Kymen Paviljonki, jossa on muun muassa kahvila-ravintola.
Hubert Sumlin
thumb|Hubert Sumlin Hubert Sumlin (16. marraskuuta 1931 Greenwood Mississippi, Yhdysvallat – 4. joulukuuta 2011 Wayne, New Jersey, Yhdysvallat ) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja laulaja. Hän oli vuodesta 1955 Howlin' Wolfin kitaristi. Hänen soitolleen olivat ominaisia sävelryöpyt, äkillinen hiljaisuus ja rohkeat rytmin venytykset". Rolling Stoneen sadan parhaan kitaristin luettelossa Sumlin oli 43
Elämäkerta
Sumlin vietti lapsuutensa Hughesissa Arkansasissa. Ensimmäisen kitaransa hän sai kuusivuotiaana. Sumlin oli ensimmäisen kerran tekemisissä Howlin' Wolfin kanssa kun hän livahti erääseen esitykseen. Kun Howlin' Wolf siirtyi Memphisistä Chicagoon 1953, pitkäaikainen kitaristi Willie Johnson jäi pois. Saapuessaan Chicagoon Wolf palkkasi aluksi paikallisen kitaristin Jody Williamsin, ja vuonna 1954 Wolf kutsui Sumlinin Chicagoon soittamaan toista kitaraa hänen chicagolaiseen yhtyeeseensä. Williams erosi yhtyeestä1955, jolloin Sumlinista tuli yhtyeen ykköskitaristi, ja siinä tehtävässä hän oli melkein koko lopun Wolfin uraa, lukuun ottamatta lyhyttä jaksoa, jolloin hän soitti Muddy Watersin kanssa noin 1956. James Segrestin ja Mark Hoffmanin kirjassa Moanin' at Midnight: The Life and Times of Howlin' Wolf julkaistun haastattelun mukaan Howlin' Wolf lähetti Sumlinin opettelemaan klassisen kitaran soittoa chicagolaiseen musiikkikouluun. Sumlin soitti albumilla Howlin' Wolf, tunnetaan myös nimellä The Rockin' Chair Album, jonka Mojo on 2004 nimennyt kaikkien aikojen kolmanneksi parhaaksi kitara-albumiksi.
Wolfin kuoltua 1976 Sumlin jatkoi yhtyeen muutamien jäsenten kanssa nimellä "The Wolf Pack" noin vuoteen 1980. Sumlin levytti myös omalla nimellään, ensimmäisen kerran kiertäessään Euroopassa Wolfin kanssa vuonna 1964. Hänen viimeinen sooloalbuminsa oli About Them Shoes, jonka julkaisi 2004 Tone-Cool Records. Häneltä jouduttiin poistamaan keuhkot samana vuonna, mutta hän jatkoi esiintymistä melkein kuolemaansa saakka
Sumlin liitettiin Blues Foundationin Hall of Fameen 2008. Vuosien mittaan Sumlin on ollut ehdokkaana neljä kertaa Grammy-palkituksi, vuonna 1999 albumista Tribute to Howlin' Wolf Henry Grayn, Calvin Jonesin, Sam Lay ja Colin Lindenin kanssa, vuonna 2000 CD:stä Legends Pinetop Perkinsin kanssa, vuonna 2006 sooloalbumistaan About Them Shoes (jossa soittivat myös Keith Richards, Eric Clapton, Levon Helm, David Johansen ja James Cotton) vuonna 2010 mukanaolostaan Kenny Wayne Shepherd -yhtyeen ''Live! In Chicago'' CD:llä. Hän on saanut useita Blues Music palkintoja, ja toimi tuomarina viidennessä vuosittaisessa Independent Music Awardsissa tukeakseen riippumattomien muusikoiden uraa ja häntä on pidetty yhtenä nykyajan merkittävimmistä blueskitaristeista.
Luettelo televisiosarjan Lost jaksoista
Lostin loivat Damon Lindelof ja J. J. Abrams, joka ohjasi sarjan pilottijakson. Sen ensimmäinen jakso perustui Jeffrey Lieberin alkuperäiseen käsikirjoitukseen nimeltään Nowhere. Muita tärkeitä henkilöitä sarjan tuotannossa olivat muun muassa Carlton Cuse, Jack Bender, Adam Horowitz, Edward Kitsis, Stephen Williams, Elizabeth Sarnoff ja Bryan Burk. Sarjaa kuvattiin pääosin Oahun saarella, Havaijilla.
Aiheesta muualla
Lost
Dynasty (Kissin albumi)
Dynasty on yhdysvaltalaisen Kiss-yhtyeen 23. toukokuuta 1979 ilmestynyt seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin vajaa vuosi yhtyeen jäsenten tekemien sooloalbumien jälkeen. Uutta albumia ja sitä seurannutta kiertuetta mainostettiin nimellä ”The Return of Kiss”. Yhtye ei ollut julkaissut yhteistä studioalbumia sitten vuoden 1977 Love Gunin.
Albumi oli tyylillisesti Kissin edellislevyjä kevyempi, ja se sisälsi vaikutteita diskomusiikista. Dynasty menestyi kuitenkin kaupallisesti hyvin saavuttaen esimerkiksi Yhdysvaltain Billboard-listalla sijan 9 ja ylittäen platinarajan. Singleistä ”I Was Made for Lovin’ You” muodostui suureksi, maailmanlaajuiseksi hitiksi. Tosin, diskotyylisenä se aiheutti vastustusta Kissin suurimmissa faneissa, vaikkakin toi yhtyeelle myös uusia kuuntelijoita.
Tuottaja Vini Poncia jätti rumpali Peter Crissin yhtä kappaletta lukuun ottamatta äänitysten ulkopuolelle. Lähes kaikissa kappaleissa rumpuja soittaa sessiomuusikko Anton Fig. Huomattavaa albumilla on myös soolokitaristi Ace Frehleyn kasvanut panos laulajana ja säveltäjänä.
Taustaa
Kissin edellinen studioalbumi, Love Gun (1977), oli ollut suuri menestys. Se nousi Billboard-listan sijalle 4, mikä oli yhtyeen siihen asti paras sijoitus kyseisellä listalla. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi myös livealbumi Alive II, joka sekin ylsi Yhdysvaltain top 10:een. Vuonna 1977 Kissiä kutsuttiin rockin supersankareiksi ja se äänestettiin Yhdysvaltain suosituimmaksi yhtyeeksi.
Vuosi 1978 oli Kissin levytyshistorian aikana ensimmäinen, jolloin siltä ei ilmestynyt uutta studioalbumia. Sen sijaan julkaistiin kokoelma-albumi Double Platinum, joka saavutti Yhdysvalloissa listasijan 22. Lisäksi jokaiselta yhtyeen jäseneltä julkaistiin oma soololevy, joista parhaiten listoilla menestyi basisti-laulaja Gene Simmonsin albumi, joka ylsi top 20:n tuntumaan.
Äänitykset
Pian sen jälkeen, kun Kissin jäsenten sooloalbumit oli julkaistu vuoden 1978 lopulla, ryhtyivät yhtyeen jäsenet työskentelemään yhtyeen ensimmäisen studioalbumin parissa sitten vuoden 1977. Dynasty levytettiin New Yorkin Electric Lady Studiosissa ja Record Plantissa helmikuussa 1979.