cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keith Urban
Yksityiselämä
Urban on ollut naimisissa näyttelijä Nicole Kidmanin kanssa vuodesta 2006 lähtien. Heille syntyi esikoistytär heinäkuussa 2008. Parin toinen tytär syntyi joulukuussa 2010 sijaissynnyttäjän kautta. Lapsi on biologisesti Kidmanin ja Urbanin.
Alhajärvi
Alhajärvi eli Alhojärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Järvi on siellä osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Miho Man’ya
Miho Man’ya (s. 5. marraskuuta 1996 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Man’ya debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 2017. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.
Aivomyrskykone
Aivomyrskykone on Daniel Dennettin ajatuskoe, jonka mukaan ei ole mahdollista yhdistää kahta mieltä niin, että heidän visuaaliset kokemuksensa tai kvaliansa olisivat verrattavissa toisiinsa. Tämä ei olisi mahdollista Dennettin mukaan edes täydellistä teknologiaa käyttämällä. Se perustuu laitteeseen, joka on kuvailtu elokuvassa Brainstorm, jossa henkilön visuaalinen kokemus syötetään toisen mieleen käyttämällä tätä laitetta. Dennett on tehnyt kirjan Quining Qualia, jossa hän kertoo ajatuksistaan aivomyrskykoneesta.
Eero Aaltonen
Eero Aaltonen (s. 12. joulukuuta 1990 ) on suomalainen koripalloilija. Aaltonen on ainoa useammalla kuin yhdellä kaudella kasvattajaseuraansa Loimaan Korikonkareita miesten pääsarjatasolla edustanut pelaaja. Hän pelasi urallaan myös VTB-liigassa ja miesten I-divisioonassa. Aaltonen voitti Loimaalla Suomen mestaruudet vuosina 2012 ja 2013, SM-hopeaa vuonna 2015 ja Suomen cupin hopeaa vuonna 2013.
Ura
Aaltosen kasvattajaseura oli Loimaan Korikonkarit, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi I-divisioonassa kaudella 2008–2009. Hän oli mukana nostamassa seuraa Korisliigaan kaudella 2010–2011, minkä päätteeksi hän jatkoi uraansa Nilan Bisonsissa, joka jatkoi Korikonkareiden lisenssillä Korisliigassa.
Aaltonen pelasi kauden 2011–2012 pääasissa Bisonsin joukkueessa, mutta hän edusti myös Oulun NMKY:ta kolmen ottelun ajan I-divisioonassa. Bisonsissa hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 2012 ja 2013. Kaudeksi 2013–2014 Aaltonen siirtyi Namika Lappeenrantaan. Kaudella 2014–2015 Aaltonen edusti Bisons Loimaata. Hän loukkaantui talvella Lapua-ottelussa ja oli loukkaantunut loppukauden ajan. Hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Loimaalle heinäkuussa 2015.
Bisonsin Korisliiga-kauden päätyttyä huhtikuussa 2016 puolivälierätappioihin Tampereen Pyrinnölle Aaltonen ilmoitti päättävänsä huipputason pelaajauransa Bisonsin viimeisten VTB-liigaottelujen jälkeen. Hän suunnitteli aloittavansa opinnot. Syyskuussa 2016 Aaltonen palasi ainakin yhdeksi kaudeksi koripallon pariin tehtyään pelaajasopimuksen M1DB:ssä pelanneen Ura Basketin kanssa.
Full stack
Full stack on tietojärjestelmien kehittämisen osa-alueita yhdistelevä lähestymistapa, joka liittyy käyttäjäkokemuksen suunnitteluun, järjestelmäkehittäjien työnkuviin ja osaamiseen sekä kehitystyön tekniseen ympäristöön. Teknisenä käsitteenä full stack voi viitata yksinkertaisimmillaan järjestelmän rakenteen jaotteluun asiakas- ja palvelinosiin. Full stack voidaan nimetä lyhenteellä, joka muodostetaan siinä keskeisten välineiden nimistä (esim. LAMP = Linux, Apache, MySQL, Perl).
Full stackin synonyyminakin käytetty termi solution stack (kirjaimellisesti suomentaen "ratkaisupino") viittaa nimettyihin ohjelmistotuotteisiin ja/tai laitteisiin, joista kokonaisuutena katsotaan muodostuvan palveluarkkitehtuuri (Service Oriented Architecture, lyhennettynä SOA).
Ammatillinen ja työnjaollinen näkökulma
Ammatillisena ja työnjaollisena käsitteenä, jollaisena sitä käytetään esimerkiksi rekrytoinnissa, full stack sisältää ajatuksen, että suunnittelija (full stack designer) tai ohjelmistokehittäjä (full stack developer), kykenee ottamaan huomioon, suunnittelemaan ja toteuttamaan käyttäjäkokemuksen eri osa-alueiden tukea tietojärjestelmässä. Full stack developer -käsite on varsin uusi. On esitetty, että sitä on alettu laajemmin käyttää vuoden 2013 tienoilla.
Full stack -suunnittelijan rooli on saanut runsaasti huomiota keskusteluissa esimerkiksi sen määrittelyn, hyödyllisyyden ja työmarkkinoilla esiintyvän kysynnän kannalta.
Käyttäjäkokemuksen näkökulma
Käyttäjäkokemusta (user experience) pidetään erityisesti kuluttajatuotteiden massamarkkinoilla tärkeänä tekijänä tuotteiden ja palveluiden menestyksessä. Käyttäjäkokemuksen käsite poikkeaa aiemmin tietojärjestelmien suunnittelussa keskeisestä käytettävyyden (usability) käsitteestä siten, että käyttäjäkokemukseen katsotaan kuuluvan hedonistinen osa (kuten hauskuuden tai tyydytyksen kokemus), kun taas käytettävyys määrittyy välineellisin tai käytännöllisin kriteerein. Käytettävyyttä kehittämällä pyritään tehostamaan käyttäjän ja laitteen yhteistoimintaa ja toisaalta tekemään sitä käyttäjälle miellyttävämmäksi.
Tekninen näkökulma
Teknisestä näkökulmasta web-järjestelmien full stack koostuu tietokantajärjestelmästä sekä sovellusten kehityksen ja käytön asiakas- ja palvelinympäristöistä.
Esimerkiksi MEAN on ilmainen ja avoimeen lähdekoodiin perustuva full stack, joka sisältää MongoDB-tietokannan, Express.js-palvelimen toteutusympäristön, AngularJS-JavaScript-ohjelmistokehyksen ja Node.js-suoritusympäristön.
Carlos Buenon vuonna 2010 julkaisemaa blogikirjoitusta The Full Stack pidetään full stackin idean hahmottamiseen merkittävästi vaikuttaneena "klassikkona". Kirjoituksessa Bueno kuvaa full stack -ohjelmoijan (full stack programmer) generalistina eli laaja-alaisena osaajana, joka kykenee kehittämään sovelluksia itsenäisesti ja joka ennen kaikkea ymmärtää tekemiensä ratkaisujen vaikutukset tietojärjästelmän teknisen kokonaisuuden, sen kerrosrakenteen kannalta.
Evävakain
thumb|300px|Evävakain ja sen takana näkyvä [[palleköli.]] Evävakain on merenkäynnissä laivan pitkittäisakselin ympäri tapahtuvaa kulmaliikettä eli keinuntaa vaimentava, siipeä muistuttava uloke laivan pohjassa. Evävakaimet kiinnittyvät laivaan akselin välityksellä, jotta evän ja veden kohtaamiskulmaa säätävä tietokone voi käännellä evää keinunnan tahdissa. Evä synnyttää voiman, joka on vastakkaissuuntainen laivan keinumissuunnalle, jotta keinunta vaimenisi. Yleisimmin niitä käytetään matkustaja- ja sotalaivoissa matkustusmukavuuden lisäämiseen.
Toimintaperiaate
Toimintaperiaatteeltaan lentokoneen siipeä muistuttava, mutta vedessä liikkuva evä, jonka toiminta edellyttää aluksen liikettä eteenpäin. Käytännössä nopeutta on oltava vähintään n. 3 solmua, mutta toiminnan miniminopeus riippuu alustyypistä. Evän synnyttämä keinuntaa vaimentava voima on hydrodynaamisen nostevoiman ja vastusvoiman resultantti. Voiman suuruus riippuu keinunnan kulmanopeudesta, evän kohtauskulmasta veteen nähden ja laivan nopeudesta.
Halpaan palleköliin verrattuna evävakain on kallis, sillä se tarvitsee monimutkaisen ohjausjärjestelmän, joka säätää evän kohtaamiskulmaa. Evän kääntymistä ohjaava tietokone saa tiedon laivan keinunnasta pyörivän hyrrän, gyroskoopin avulla. Tavallisesti mitataan keinunnan kulman suuruutta, kulmanopeutta ja kulmanopeuden hidastumista tai kiihtymistä. Lisäksi tietokone tarvitsee tiedon laivan nopeudesta ja evävakaimen asennosta. Myös evään asennettuja venymäliuska-antureita saatetaan käyttää mittaamaan evään kohdistuvia voimia. Tietokone ohjaa evää kääntävää hydraulijärjestelmää yleensä niin, että evä kääntyy ääriasennosta toiseen alle kahdessa sekunnissa.
Sijoittelu
Evävakaimet sijoitetaan pallekölien tavoin sivusuunnassa mahdollisimman kauas laivan painopisteestä, mikä käytännössä tarkoittaa niiden sijaitsevan palteen kohdalla laivan molemmilla sivuilla. Niitä on yksi tai kaksi, joskus kolme paria laivan pituussuuntaisen keskikohdan lähistöllä.
Koska evävakaimet ulottuvat laivan laitaa leveämmälle ja joskus myös perustason alapuolelle, ne rakennetaan sisäänvedettäviksi. Näin vältetään vauriot laituriin kiinnityttäessä ja jäissä ajettaessa. Yleensäkin evät ovat sisäänvedettyinä aina kun niitä ei tarvita, sillä ne lisäävät laivan vastusta.
Seppo Lahtinen (koripalloilija)
Seppo Juhani Lahtinen (s. 14. maaliskuuta 1945 Tampere) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Pispalan Tarmon kasvatti Lahtinen edusti Tampereen Pyrintöä miesten SM-sarjassa vuosien 1964–1970 välisellä ajalla neljä kautta. Tarmossa hän pelasi pääsarjassa kolme kautta vuosina 1971–1974. Vuonna 1969 Lahtinen voitti Pyrinnössä Suomen cupin.
Koripallon I-divisioona-kausi 2015–2016
Kausi 2015–2016 oli koripallon I-divisioonan 41. kausi.
I-divisioona pelattiin kahtena erillisenä sarjana, jotka olivat I-divisioona A ja I-divisioona B. Sarjojen alkuperäiset sarjaohjelmat julkaistiin heinäkuun 2015 alkupuolella. Elokuun lopulla myönnettiin sekavien vaiheiden ja urheilun oikeusturvalautakunnalle valittamisen jälkeen Helsingin NMKY:lle ja Namika Lahti Junioreille (sittemmin Lahti Basketball) osallistumisoikeus I-divisioona B:hen.
Kauden lopuksi FoKoPon loppuotteluissa voittanut UU-Korihait nousi Korisliigaan ja Tapiolan Honka ja Lahti Basketball nousivat I-divisioona A:han. Lahti voitti M1DB:n mestaruuden. Tampereen Pyrintö II säilytti sarjapaikkansa I-divisioona A:ssa voitettuaan karsinnassa PeU-Basketin.
Valkopääpeukaloinen
Valkopääpeukaloinen (Campylorhynchus albobrunneus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koripallon I-divisioona-kausi 2015–2016
Sarjajärjestelmä
I-divisioona B pelattiin 15 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan neljä huonointa joukkuetta putosivat alueellisiin II divisiooniin seuraavaksi kaudeksi, ja niistä nousevat karsintojen voittaja ja rankingin kaksi seuraavaksi parasta joukkuetta. I-divisioona B:n neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, joissa välierien voittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi I-divisioona A:han. Välierien häviäjistä paremmin runkosarjassa sijoittunut joukkue karsi I-divisioona A:n viimeiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan paras kolmesta -menetelmällä. I-divisioona A:sta ei näin ollen pudonnut yksikään joukkue suoraan. Ylemmän divisioonan neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, joiden voittaja nousi seuraavaksi kaudeksi Korisliigaan.
Valkopääpeukaloinen
Levinneisyys
Valkopääpeukaloista tavataan Kolumbiassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 96 300 neliökilometriä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Atlas-Öljy
Ab Atlas-Öljy Oy oli alun perin Vaasassa vuonna 1910 nimellä Aktiebolaget Atlas Osakeyhtiö perustettu öljytuotteiden maahantuontia harjoittanut yritys. Yrityksen perusti vuonna 1910 Aino Lindeman – nimestään huolimatta mies –, ja se toi öljytuotteita Venäjältä ensimmäiseen maailmansotaan, vuoteen 1914 saakka.
Unionin entinen toimitusjohtaja, kauppaneuvos Erkki Kivelä hankki kaupparekisterissä 66 vuotta uinuneen yrityksen nimiinsä vuonna 1980 ja muutti sen huoltoasemaketjuksi. Kivelä toimi toimitusjohtajana vuoteen 1983 saakka. Yrityksen omistivat Suomen Kuorma-autoliitto, sen tytäryhtiö Yhteisostot Oy ja Helsingin Kuorma-autoliikennöitsijät. Ainoastaan ammattiliikennöitsijöille polttoaineita toimittaneen yhtiön tuotteet myi tukusta Teboil. Yrityksen toiminta päättyi maaliskuussa 1987, kun se myytiin Nesteelle.
Uusi Oy Atlas-Öljy Ab, joka perustettiin 29. heinäkuuta 1987 kaupparekisterimerkinnällä, harjoittaa liikkeenjohdon konsultointia ja sen yhteydet ovat Nesteen pääkonttorissa Espoossa.
Pasi Paavisto
Pasi Paavisto (s. 1967 Harjavalta) on suomalainen voimamies ja entinen voimanostaja. Harjavallan Hakaa edustanut Paavisto on voittanut useita nuorten SM-mitaleja voimanostossa sekä aikuisten SM-hopeaa vuonna 1990 yli 125 kg:n sarjassa. Voimannostouransa jälkeen hän on osallistunut muun muassa Suomen vahvin mies -kilpailuihin sekä useisiin muihin voimamieskilpailuihin Suomessa ja ulkomailla.
Pako (3. tuotantokausi)
Paon kolmatta tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa syyskuussa 2007 ja se jatkui helmikuuhun 2008. Käsikirjoittajien lakosta johtuen tuotantokautta tehtiin vain 13 jaksoa. Tällä kaudella Michael Scofield on passitettu pahamaineiseen Sonan vankilaan, jossa hänen halutaan vapauttavan erään vangin. Michaelin lisäksi vankilassa ovat Theodore ”T-Bag” Bagwell, entinen vanginvartija Brad Bellick ja entinen FBI-agentti Alexander Mahone.
Paon kolmatta tuotantokautta esitettiin Yhdysvalloissa edellisen kauden tapaan maanantai-iltaisin Foxilla kello 20.00. Suomessa MTV3:lla kauden esittäminen aloitettiin tiistaina 16. syyskuuta 2008 kello 21.00.
Oktjabrskojen piiri
thumb|80px|Oktjabrskojen piirin vaakuna thumb|270px|Piirin sijainti Hanti-Mansiassa Oktjabrskojen piiri on kunnallispiiri Hanti-Mansian autonomisen piirikunnan länsiosassa Venäjällä, Objoen molemmin puolin. Piiri on Venäjän paikallishallinnon ylemmän tason alue. Piirin pinta-ala on 25 300 neliökilometriä.
Oktjabrskojen piirissä asui Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 32 224 henkeä. Piirin hallinnollinen keskus on Oktjabrskoje (3 640 asukasta vuonna 2010). Oktjabrskojen piirin sisälle sijoittuu paikallishallinnollisesti erillinen Njaganin kaupunkipiiri (54 890 as.).
Piirin kunnat
Paikallishallinnon yksityiskohtaisemmalla eli alemmalla eli kuntatasolla Oktjabrskojen piiri jakautuu neljään kaupunkikuntaan ja seitsemään maalaiskuntaan.
Oktjabrskojen piirin kaupunkikunnat (gorodskoje poselenije) ovat (alla ktt= kaupunkityyppinen taajama):
Oktjabrskojen piirin maalaiskunnat (selskoje poselenije) ovat:
Milton Obote
Apollo Milton Obote (28. joulukuuta 1925 – 10. lokakuuta 2005 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli Ugandan pääministeri vuosina 1962–1966 ja presidentti vuosina 1966–1971 sekä uudelleen vuosina 1980–1985.
Obote syntyi vuonna 1925 pienessä Akokoron kylässä, missä hänen isänsä oli kyläpäällikkö. Hän pääsi Makereren yliopistoon opiskelemaan kauppatieteitä, mutta ei koskaan valmistunut. Hän osallistui opiskeluaikana langojen kansallista itsetuntoa herättelevään liikehdintään. Opintojensa jälkeen hän työskenteli Keniassa ja osallistui ammattiyhdistysliikkeeseen ja paikalliseen Kenya African Party -puolueeseen. Hän palasi Ugandaan keskelle itenäistymispyrkimyksiä vuonna 1957.
Obote oli merkittäviä hahmoja Ugandan itsenäistymisessä Britannian hallinnosta vuonna 1962. Vuonna 1971 sotilasdiktaattori Idi Amin syöksi hänet vallasta, ja Obote lähti maanpakoon Tansaniaan. Obote nousi presidentiksi jälleen vuonna 1980. Toista valtakautta synkensivät taloudellinen ahdinko ja maan sisällissota. Amnesty International ja Kansainvälinen Punainen risti raportoivat ihmisoikeusloukkauksista.
Vuonna 1985 Obote syrjäytettiin toistamiseen sotilasvallankaappauksella. Hän lähti maanpakoon Keniaan ja myöhemmin Sambiaan. Vuonna 2005 Obote kuoli munuaisvaivoihin Johannesburgissa Etelä-Afrikassa.
Radiomafian top 500
Radiomafian TOP 500 oli Radiomafian vuonna 1995 järjestämä äänestys kaikkien aikojen parhaasta kappaleesta. Kuulijat saivat äänestää viittä kevyen musiikin kappaletta, mutta myös yksi klassinen sävellys äänestettiin listalle.
Äänestys suoritettiin postikorteilla, joita lähetettiin noin 10 000. Tulos julkistettiin takaperoisessa järjestyksessä 36-tuntisessa lähetyksessä, eikä aika riittänyt kaikkien soittamiseen, joten juontajat hyppivät kappaleiden yli kautta listan, lukuun ottamatta viidenkymmenen kärkeä. Radiomafia teki uuden lähetyksen samasta listasta seuraavana jouluna, jolloin aloitettiin sijasta 200 ja kaikki soitettiin.
Lista
Yhtäläisen äänimäärän saaneet jakoivat saman sijan. Tästä syystä listalla on itse asiassa 505 kappaletta. ”Finlandia” on klassista musiikkia, ja sen yhteydessä mainitaan säveltäjä ja sävellysvuosi.
Sune
Sune on skandinaavinen miehen etunimi, joka on aikoinaan esiintynyt myös muodossa Sone.
Sunen nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 28. maaliskuuta.
The Jacksons: An American Dream Soundtrack
The Jacksons: An American Dream Soundtrack on The Jacksons: An American Dream -minisarjan soundtrack-albumi, joka julkaistiin vuonna 1992.
Uusikaupunki
Uusikaupunki (, alun perin Kalainen) on rannikkokaupunki Suomessa. Se kuuluu Varsinais-Suomen maakuntaan ja Vakka-Suomen seutukuntaan. Uusikaupunki on seutukuntansa pääkeskus. Kaupunki tunnetaan muun muassa autotehtaasta ja ruutukaavaan perustuvasta puutalokeskustasta.
Kuningas Kustaa II Aadolf perusti kaupungin vuonna 1617, joten Uusikaupunki on Suomen 12. vanhin kaupunki. Uudellakaupungilla on myös osansa Euroopan historiassa, sillä suuren Pohjan sodan rauha julistettiin siellä vuonna 1721. Kaupunki kukoisti erityisesti 1800-luvulla, jolloin elettiin laivanrakennuskautta.
Uudenkaupungin keskustan lisäksi kaupunkiin kuuluvat entiset kunnat Uudenkaupungin maalaiskunta, Kalanti, Lokalahti ja Pyhämaa. Naapurikunnat ovat Kustavi, Laitila, Pyhäranta, Taivassalo ja Vehmaa.
Maantiede
Uusikaupunki sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa, Vakka-Suomen seutukunnassa. Se on Pohjanlahden rannalla, 70 kilometriä Turusta luoteeseen.
Kaupungin halki virtaa Sirppujoki, joka laskee kaupungin pohjoisosassa olevaan Uudenkaupungin makeavesialtaaseen. Allas rakennettiin vuonna 1965, kun Velhoveden ja Ruotsinveden lahdet padottiin merestä. Altaan pinta-ala on noin 40 km², ja kaupunki sekä osa Vakka-Suomesta saa talousvetensä siitä. Makeanveden altaan happamuus on aiheuttanut jonkun verran kalakuolemia sekä vesikasvien liikakasvua.
Vuonna 2011 Uudenkaupungin ulkosaaristoon perustettiin Selkämeren kansallispuisto. Suomen suurimmaksi merelliseksi kansallispuistoksi mainittu alue alkaa etelässä Kustavin saaristosta ja päättyy pohjoisessa Merikarvian saaristoon.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet
Uudenkaupungin keskusta on rakennettu niin sanotun ruutuasemakaavan mukaan ja se on maan parhaiten säilyneitä empire-tyylin puutalokorttelialueita. Kortteleita on jäljellä nykyään yhteensä 40. Tältä osin alueelle on leimallista leveät kadut ja suuret korttelit palokujineen.
Vuonna 1649 tehdyssä asemakaavassa keskustassa oli 27 korttelia, joiden mukaan asuintalot piti rakentaa. Kaupunki oli rakennettu tiiviisti punamultaisista taloista, eikä tontteja pidetty mielellään autioina. Kaupunki laajeni myös kaupunginlahden pohjukan ympärille, jonne rakennettiin esikaupunkiasutusta. Viheralueita alettiin perustaa kaupunkiin vasta 1850-luvulla, jolloin kaupungin uusi asemakaava suunniteltiin.
Uudessakaupungissa sijaitsi Suomen ensimmäinen lasitehdas, joka tuhoutui vuonna 1685. Merkittävä rakennus kaupungin keskustassa on Frans Sjöströmin suunnittelema Wallila, joka sijaitsee mäen päällä lähellä merta. Paikka oli 1700-luvulla venäläisten vallittama, mutta nykyisin sitä käytetään esimerkiksi Crusell-viikon tapahtumissa. Kaupungissa toimi vuosina 1853–1900 Uudenkaupungin Tupakkatehdas Myllykadulla sijaitsevassa rakennuksessa.
Keskusta-alueen lisäksi kaupunkiin kuuluvat taajama-alueet kaupungista itään päin Kalanti, etelään Lokalahti ja pohjoiseen omalla saarella sijaitseva Pyhämaa.
Keskiajalta kaupungin perustamiseen
Puuastioiden valmistus oli alueen merkittävä elinkeino jo varhaiskeskiajalla, jolloin nykyisen Kalannin kirkonkylän alueella sijaitsi Männäisten merkittävä kauppapaikka. Kauppaa käytiin muiden Itämeren maiden kanssa ja vastineeksi saatiin suolaa. Kaupankäynnin laillistamiseksi paikalle perustettiin uusi kaupunki, Uusikaupunki. Kaupungin perusti Kuningas Kustaa II Aadolf 19. huhtikuuta 1617 Ruokolan, Mäyhölän ja Pietolan kylien alueelle, ja lähialueen talonpojat muuttivat tämän jälkeen kaupunkialueelle. Pian perustamisen jälkeen kaupunkiin valmistui ensimmäinen kirkko vuonna 1627. Kaupungin asemakaava luotiin 1600-luvun puolivälissä, ja kaupungin keskusta rakentuikin perinteisen ruutuasemakaavan pohjalle. Vuosina 1646–1681 Uusikaupunki oli Vasaborgin kreivikunnan pääkaupunki.
1700- ja 1800-luku
pienoiskuva|Kaupunkinäkymä 1870-luvulta [[Uudenkaupungin satama|satamaan päin.]] Suuren Pohjan sodan aikaisen isonvihan aikana valtaosa kaupungin väestöstä pakeni Ruotsiin ja venäläiset miehittivät kaupungin vuonna 1713. Kaupungin länsipuoli ehdittiin jo vallittaa ennen sodan päättymistä. Sodan jälkeen venäläissotilaat vetäytyivät kaupungista, mutta tuhosivat rakennuksia ja muuta omaisuutta. Ruotsin ja Venäjän välinen rauha solmittiin venäläisten vaatimuksesta Uudessakaupungissa vuonna 1721. Rauhansopimusta on myöhemmin alettu kutsua Uudenkaupungin rauhaksi. Rauhan jälkeen kaupunkia jälleenrakennettiin ja sen asukasluku nousi merkittävästi. Uuteenkaupunkiin syntyi pian tontti- sekä asuntopula, jonka myötä kaupunki laajeni noudattamatta keskustan ruutukaavaa. Uudet asuinalueet olivat laajalti merimiesten asuttamia, ja asuinalueiden nimiä lainattiin Ruotsista.
Uudellekaupungille myönnettiin tapulioikeudet 1830-luvulla, jolloin kaupankäynti vapautui. Oikeuksien myötä väkiluku nousi kasvuun, ollen 1850-luvulla noin 3 000. Samalla alueen merenkulku nousi merkittäväksi elinkeinoksi, ja kaupungissa rakennettiin laivoja, joiden merkittävimmät kohdesatamat olivat Tukholma sekä Kööpenhamina. Suuren laivanrakennuskauden aikana vuosina 1857–1876 kaupungissa toimi jopa viisi laivanveistämöä. Laivanrakennuskauden lopussa Uudenkaupungin kauppalaivasto oli Suomen kolmanneksi suurin Viipurin ja Raahen jälkeen. Teollistumisen myötä kaupungin kulta-aika purjelaivoissa päättyi 1800-luvun lopulla.
Muiden puutalokaupunkien tapaan myös Uusikaupunki kärsi tulipaloista. Merkittäviä tulipaloja tapahtui 1700-luvulta lähtien, mutta tuhoisimmat olivat 1800-luvulla. Vuoden 1855 tulipalon jälkeen kaupunkiin haluttiin uusi asemakaava. Georg Theodor von Chiewitzin suunnittelema asemakaava hyväksyttiin vuonna 1856. Hän suunnitteli samalla myös kaupungin uuden kirkon. Asemakaavan myötä kaupunki laajeni pohjoiseen ja kaupunkialueelle suunniteltiin puistoja sekä puuistutuksia. Kaupungin nykyinen puutaloalue pohjautuukin tähän asemakaavaan.
Väestö
Uudenkaupungin väkiluku on ollut laskusuunnassa 1990-luvulta lähtien. Ikärakenne on ennustettu vinoutuvan nopeasti tulevaisuudessa niin, että lapsia syntyy vähemmän ja työikäisten ja vanhusten määrä kasvaa muita kuntia nopeammin. Uudenkaupungin huoltosuhde vuonna 2010 oli 0,544 ja koko maassa lukema oli 0,516. Lukeman on ennustettu nousevan vuoteen 2020 mennessä 0,809:aan. Vuonna 2017 väkiluku kääntyi lievään nousuun johtuen pääasiassa autotehtaan aloittamista massiivisista rekrytoinneista.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Uudessakaupungissa oli 15 752 asukasta, joista 11 895 asui taajamissa, 3 660 haja-asutusalueilla ja 197:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Uudenkaupungin taajama-aste on 76,5 %. Uudenkaupungin taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu.
Politiikka
Uudenkaupungin nykyinen kaupunginjohtaja Atso Vainio (sit.) on toiminut virassa vuodesta 2012 lähtien. Uudessakaupungissa kaupungin hallinnon ylin päätösvalta on kaupunginvaltuustolla, johon kuuluu 43 valtuutettua. Lisäksi kaupungissa on yhdeksän lautakuntaa. Uudessakaupungissa toimii myös niin sanottu nuorisovaltuusto, jossa on yhdeksäntoista jäsentä.
Kaupungin suosituin puolue kunnallisvaaleissa on ollut SDP, joka on ollut esimerkiksi vuosina 1976–2012 eniten ääniä saanut puolue. Suurimmillaan kannatus oli vuoden 2004 kunnallisvaaleissa, joissa puoluetta kannatti 39,8 %. Samana aikavälinä Vasemmistoliiton kannatus on pudonnut kolmannekseen ja Kokoomus on pysynyt toiseksi suosituimpana puolueena. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Perussuomalaiset oli SDP:tä niukasti suurempi 25,4 %:n kannatuksellaan.
Palvelut
Uudessakaupungissa on oma terveysasema, joka palvelee myös lähikuntia. Vakka-Suomen sairaala, jota ylläpitää Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri, sijaitsee Uudessakaupungissa. Kaupungissa on kuusi peruskoulua, joista neljä on alakouluja ja kaksi yhtenäiskouluja. Tämän lisäksi kaupungista löytyy Uudenkaupungin lukio, ammattioppilaitos Novida sekä kansalaisopisto. Rakenteilla on monitoimijatalo Wintteri, jonne tulee tiloja varhaiskasvatukselle, peruskoululle sekä lukiolle sekä kansalaisopistolle ja musiikkiopistolle sekä muulle harrastustoiminnalle.
Kaupungin keskustassa torin laidalla toimii kirjasto. Kaupunginlahden eteläpuolella sijaitsee kansainväliset kriteerit täyttävä urheilukenttä. Lisäksi kaupungissa on uimahalli.
Talous
Uudenkaupungin verotulot ovat 2000-luvulla olleet maan keskitasoa alempana, vaikka 1990-luvulla verotulot olivat keskitasoa korkeammat. Tämä on johtanut tuloverojen nostamiseen.
Kaupungin tärkein toimiala on teollisuus, joka työllistää 32,7 % työllisistä. Myös palvelut (27,8 %) sekä kauppa (11,0 %) työllistävät ihmisiä paljon. Vuosien 1999–2009 aikana työpaikkojen määrä kaupungissa on laskenut yli 1 100:lla. Uudenkaupungin työttömyys laski 2000-luvulla siten, että vuonna 2008 se oli jo alle maan keskitason. Globaalin taantuman myötä työttömien määrä kasvoi, mutta laski uudestaan 2010-luvulla alle maan keskitason. Syyskuussa 2011 kaupungin työttömyysaste oli 7,6 %.
Merkittävimmät työllistäjät
Merkittävin työllistäjä kaupungissa on Uudenkaupungin autotehdas, jolla on vuoden 2018 loppupuolella noin 4 500 työntekijää. Valmet Automotiven tehtaalla on valmistettu 1960-luvun lopulta lähtien muun muassa Saabin, Talbotin, Opelin, Ladan, Porschen sekä Think Cityn autoja sekä sähköauto Fisker Karmaa. Syksystä 2013 alkaen tehdas on valmistanut Mercedes-Benzin henkilöautoja, etenkin A-sarjaa, ja laajentunut jatkuvasti.
Kaupunkiin avataan syksyllä 2013 Uudenkaupungin soijajalostamo, jonka on tarkoitus työllistää 140 henkeä. Muita suuria työllistäjiä ovat Yaran lannoitetehdas, sekä Uudenkaupungin Työvene.
Liikenne
Junarataa esitettiin ensimmäistä kertaa Uuteenkaupunkiin 1880-luvulla. Tällöin ehdotettiin, että Tampereen–Porin radalta rakennettaisiin haara­rata Uuteen­kaupunkiin. Hanke ei kuitenkaan edennyt, joten myöhemmin ehdotettiin Uudenkaupungin ja Turun välistä rautatietä. Rautatie hyväksyttiin rakennettavaksi vuonna 1909, ja vuonna 1925 rata vihittiin käyttöön. Radan henkilöjunaliikenne lakkautettiin vuoden 1992 lopussa. 2000-luvulla henkilöliikenteen uudelleenavaamisesta on tehty selvityksiä, mutta radan sähköistämistä on pidetty kannattamattomana pienen liikennemäärän takia. Uudenkaupungin radan sähköistämisestä päätettiin keväällä 2017. Työt alkoivat alkuvuodesta 2018 ja valmistuivat heinäkuussa 2021. Sähköistäminen ei suoraan liity henkilöliikenteen avaamiseen, mutta tekee sen mahdolliseksi. Suomen Lähijunat kertoo olevansa valmiita avaamaan lähijunaliikenteen Turun ja Uudenkaupungin välille Kupittaan rataremontin valmistuttua vuoden 2024-2025 aikana. Myös VR kertoo harkitsevansa lähijunaliikenteen aloittamista Turun alueella ja neuvottelevan hankkeesta lähikuntien kanssa. Hankkeen valmistuessa reitillä on tarkoitus ajaa 18 junavuoroa vuorokaudessa aamukuuden ja puolenyön välisenä aikana.
Linja-autoliikenne alkoi Uudessakaupungissa jo vuonna 1906, ensimmäisenä Suomessa. Tällöin kauppiaiden hankkimalla linja-autolla harjoitettiin paikallisliikennettä Turun ja Uudenkaupungin välillä. Kokeilu loppui kuitenkin vuonna 1907, ja vuonna 1914 liikennöintiä tehtiin postilinjan autolla. 1920-luvulla linja-autoliikenne laajentui entisestään. Uudenkaupungin linja-autoasema sijaitsee nykyisin torin länsilaidalla.
Media
Yksi kaupungin merkittävimpiä sanomalehtiä on kolmesti viikossa ilmestyvä Uudenkaupungin Sanomat. Sanomalehteä alettiin julkaista jo vuonna 1890, mikä tekee siitä yhden Suomen vanhimmista sanomalehdistä. Muita kaupungissa ilmestyviä sanomalehtiä ovat Vakka-Suomen Sanomat ja Vakka-Suomen Aluesanomat. Entisiä kaupungissa ilmestyneitä sanomalehtiä olivat ruotsinkieliset Nystads Tidning ja Nya Tag.
Uudessakaupungissa toimii myös paikallis-tv, joka tunnetaan nimellä VakkaTV. Se näkyy noin 8000 kotitaloudessa.
Uskonto
pienoiskuva|Kuvassa [[Uudenkaupungin vanha kirkko, joka rakennettiin 1600-luvulla.]]
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Uudessakaupungissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Uudenkaupungin nykyisellä alueella.
Herätysliikkeet ja muut kirkkokunnat
Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä vaikuttaa paikkakunnalla ainakin herännäisyys. Kaupungin hautausmaa ja siunauskappeli sijaitsevat itäisen sisääntuloväylän varrella sekä Kalannissa, Pyhämaassa että Lokalahdella. Lisäksi kaupungissa sijaitsee 1800-luvulla käytössä ollut venäläisten hautausmaa.
Muita kirkkokuntia edustaa helluntaiherätykseen kuuluva Uudenkaupungin helluntaiseurakunta sekä Suomen Vapaakirkkoon kuuluva Uudenkaupungin vapaaseurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Uudenkaupungin alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Musiikki ja taiteet
Kaupungissa toimii Uudenkaupungin teatteri, joka esiintyy pääasiassa Kulttuurikeskus Crusellissa. Parhaimmillaan teatteri keräsi katsojia noin 15 000 vuonna 2009. Lisäksi kaupungin alueella on kesäisin kesäteattereita.
Merkittäviä kaupungissa syntyneitä taidemaalareita ovat muun muassa Robert Wilhelm Ekman sekä Arvid Liljelund.
Ruokakulttuuri
Uudenkaupungin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla fiinemäs silakamperuna (suolasilakkaa ja perunaa), ohrankryynivelli ja perunmakkar (perunamakkara).
Urheilu
pienoiskuva|Korihaiden ottelu kaudella 2009–2010. Uudenkaupungin tunnetuin urheiluseura on Korihait, joka pelaa koripalloa Suomen pääsarjatasolla eli Korisliigassa. Se voitti lajinsa Suomen mestaruuden vuonna 1990, jolloin seura toimi vielä nimellä Uudenkaupungin Urheilijat (UU). Korihait pelaa ottelunsa Uusikaupunki Areenalla.
Kalannin Pallo -65 pelaa salibandya naisten 1-divisioonassa.
Kaupungin jääkiekkojoukkue Jää-Kotkat on pelannut seitsemän kauden ajan Suomen toisella sarjatasolla. Nykyisin seura pelaa alemmilla sarjatasoilla. Rullakiekossa kaupunkia edusti Roller Eagles, joka voitti parhaimmillaan Suomen-mestaruuden lajissaan.
Uudenkaupungin Salibandy on pelannut korkeimmillaan I-divisioonaa, mutta pelaa nykyisin alemmilla sarjatasoilla.
Uuteenkaupunkiin valmistui hiihtoputki vuonna 2005, ja se oli valmistuessaan Suomen neljäs hiihtoputki. Vahterusring-nimellä tunnetun hiihtoputken yhteydessä on myös juoksurata sekä curling-rata.
Tunnettuja uusikaupunkilaisia
Uudessakaupungissa syntyneitä:
Uudessakaupungissa toimineita:
Mustamaa
Mustamaa on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Melancholy Promotion.
Kokoonpano
+
Yykeänperänvankka
Yykeänperänvankka (myös Yykeänvankka, vanh. Jyykeänperänouta tai Jyykeänperänvankka,   ,   ) on laakso Omasvuonon  kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Laakso on 38 kilometriä pitkä ja ulottuu Yykeänperänlahden kohdalta Yykeänvuonolta  kaakkoon Suomen rajalle. Laaksossa virtaa Yykeänperänjoki. Eurooppatie 8 kulkee laksossa koko sen matkalla ja myös Eurooppatie 6 kulkee laakson poikki sen suulla, missä on myös Yykeänperän  taajama, josta laakso on saanut nimensä. Suomenkielisessä nimessä esiintyvä maastosana "vankka" tarkoittaa laaksoa tai jokilaaksoa ja nimessä Yykeänperä esiintyvä määriteosa "perä" tässä vuonon pohjukkaa.
Formula One Group
thumb|200px|Bernie Ecclestonen perheyritys omistaa suuren osan konsernin osakkeista. Hän toimii myös konsernin tytäryhtiöiden Formula One Administrationin ja Formula One Managementin toimitusjohtajana. Formula One Group on Formula 1:n kaupallisia oikeuksia hallinnoiva konserni. Konsernin suurimmat omistajat ovat CVC Capital Partners (noin 70 %) ja JPMorgan Chase (noin 20 %). Bernie Ecclestonen perheyritys omistaa suurimman osan lopuista osakkeista.
Historia
Bernie Ecclestone sai ensimmäisen Concorde-sopimuksen yhteydessä oikeuden formuloiden radanvarsimainosten ja televisio-oikeuksien myyntiin. Tämä vakiinnutti tilannetta paljon, sillä aikaisemmin televisiosopimukset olivat epävarmoja ja riskialttiita.
Yhtiöt
thumb|200px|Sweeping Curves -intro esitetään hetki ennen lähtöä. Sweeping curves muodostaa Formula 1 -logon ja logon yhteydessä esitetään myös FOMin tekijänoikeusmerkinnät. Konserni koostuu yhteensä viidestä yrityksestä, joilla jokaisella on oma alueensa Formula 1:n järjestämisessä.
Formula One Administration
Formula One Administration Ltd., lyhyemmin FOA, omistaa kaupalliset oikeudet Formula 1:een.
Formula One Management
Formula One Management Ltd., lyhyemmin FOM, hallitsee lajin mediaoikeuksia ja jakelua. FOM hallitsee myös kisasopimuksia, pois lukien Monacon GP:n. FOM myös ylläpitää lajin nettisivuja ja järjestää kisaviikonlopun ohjelmiston yhteistyössä FIA:n kanssa.
Formula One Licensing
Formula One Licensing BV omistaa tekijänoikeudet tuotemerkkien "Formula 1", "Formula One" ja "F1" nimiin, Formula 1 -logoon sekä "Sweeping Curves devise" -introon.
Kritiikki
Formula One Groupin yhtiöiden, varsinkin FOMin toimintaa on arvosteltu paljon. FOM siirtää 49 % televisiointioikeuksista saamistaan rahoista lajin ulkopuolelle, mikä on aiheuttanut suurta eripuraa tallien suunnalla.
Perspektiivi
thumb|right|250px|Ratakiskot "katoamassa" kaukaisuuteen. Perspektiivi on kolmiulotteinen näkövaikutelma esineiden sijainnista ja etäisyydestä, sekä sen vaikutelman luomista kuvataiteessa eri keinoin.
Kuvassa on kaksi ulottuvuutta (korkeus ja leveys), ja kolmas ulottuvuus on illuusio (syvyysvaikutelma). Perspektiivin voi havainnollistaa katsomalla junanraiteita: tiedämme, että ne ovat yhtä kaukana toisistaan, mutta kauempana katsojasta ne näyttävät lähenevän toisiaan.
Matematiikassa perspektiivi kuuluu pääasiassa euklidiseen geometriaan. Perspektiivistä tilan kuvaamista, perspektiivioppia kutsutaan myös deskriptiiviseksi geometriaksi.
Sanan merkitys
Sana perspektiivi on johdettu latinan sanasta perspectiva, joka juontuu verbistä perspicere (nähdä läpi, nähdä tarkasti, tajuta selvästi). Perspektiivi-sanaa on käytetty eri aikoina eri merkityksissä. Antiikissa ja keskiajalla se viittasi optiikkaan. Tämä merkitys syrjäytyi renessanssin aikana, jolloin käsitteet perspectiva artificialis tai perspectiva pigendi tarkoittivat taidemaalarin esittämää keinotekoista lineaari- tai viivaperspektiiviä. Tavallisesti perspektiivikuvauksella tarkoitetaan geometrisesti konstruoitua keskeisperspektiiviä. Koska se perustuu katsomiseen yhdellä silmällä tietystä kohdasta eli näköpisteestä, perspektiivikuvauksen mukainen esitys ei voi vastata täysin todellista kahden silmän hahmottamaa kuvaa.
Perspektiivin teoria käsittelee niitä menetelmiä, joiden avulla kolmiulotteiset kohteet ja tilasuhteet kuvataan tasolla säilyttäen vaikutelman esineiden luonnonmukaisesta kolmiulotteisuudesta. Ensimmäiset keskeisperspektiivin teoriat laadittiin Italiassa 1400-luvulla. Perspektiivipiirustus, joka perustui geometrisiin sääntöihin tuli kuvataiteen tärkeäksi menetelmäksi. Se ei vaikuttanut ainostaan renessanssin taiteeseen, vaan muutti käänteentekevästi koko länsieurooppalaista taidetta.
Tilan kuvaamisen kehitys
Erilaisia tapoja kuvata tilaa kaksiulotteisella kuvapinnalla on useita ja ne ovat erilaisia eri kulttuureissa. Eurooppalaiseen kulttuuriin kuuluu perspektiivinen kuvaustapa, joka kehittyi voimakkaasti renessanssin aikana.
Perspektiivin optisen perustan selittivät arabimatemaatikot vuoden 1000 paikkeilla: valo tulee silmään kartion muotoisena keilana, koska samalla etäisyydellä olevat kohteet ympärillämme muodostavat pallopinnan.
Leonardo da Vinci ja aikalaiset käyttivät teoksissaan luonnollista perspektiiviä eli asiat pyrittiin kuvaamaan niin kuin ihminen ne näkee kahdella silmällään. Luonnollisessa perspektiivissä yhdensuuntaiset viivat (esimerkiksi raiteet) eivät leikkaa toisiaan vaan kaukaisuudessa taipuvat yhdensuuntaisiksi; perspektiiviprojektioissa ne leikkaavat jossakin (katoamispisteessä). Renessanssitaiteilijat ottivat käyttöön tilan kuvaamisen keinoja. Esimerkiksi Paolo Uccello, jolla Vasarin mukaan oli pakkomielle perspektiiviin, keskusteli euklidisen geometrian ongelmista aikalaistensa kanssa.
Yhden pakopisteen perspektiivi
Yhden pakopisteen perspektiivissä suoraan katsojasta poispäin menevät viivat kohtaavat yhdessä katoamispisteessä, yleensä jossain kuva-alalla.
Kahden pakopisteen perspektiivi
Kahden pisteen perspektiivissä katsojaan nähden vinottain kulkevat viivat kohtaavat kahdessa pisteessä, yleensä kuva-alan ulkopuolella.
Kavaljeeriperspektiivi
Kavaljeeri- eli sotilasperspektiivissä katsojaa kohti olevan tason reunaviivat ovat luonnollisessa asennossaan, mutta siitä poispäin suorassa kulmassa olevat viivat esitetään 45 asteen kulmassa.
Ilmaperspektiivi
Etäisyyden tuntu lisääntyy, jos ilmaan lisätään materiaalia. Esimerkiksi elokuvan teossa saatetaan laskea kaasua, sumua tai savua ilmaan kuvan syvyyden lisäämiseksi.
Ankka-jänis
Ankka-jänis on kaksitulkintainen kuva. Kuvan voi tulkita joko ankaksi tai jänikseksi, mutta ei molemmiksi yhtä aikaa.
Historia
Kuva ilmestyi ensimmäisen kerran saksalaisessa huumorillisessa aikakauslehdessä Fliegende Blätter (23. lokakuuta 1892). Itävaltalais-englantilainen filosofi Ludwig Wittgenstein tutki kuvaa ja esitti sen todisteena siitä, että samaa asiaa voidaan tulkita erilaisilla ajatustavoilla.
Oulujoen hautausmaa
Oulujoen hautausmaa on Oulun seurakuntayhtymän omistama hautausmaa Oulun Kirkkokankaalla.
Sijainti ja rakentaminen
Hautausmaa sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Oulun keskustasta entisen Oulujoen kunnan alueella. Hautausmaan välittömässä läheisyydessä on Oulujoen kirkko. Hautausmaan ja kirkkopuiston erottaa toisistaan niiden välistä kulkeva Sangintie.
Oulujoen hautausmaa ja Intiössä sijaitseva Oulun hautausmaa olivat pitkään Oulun seurakuntien ainoat hautausmaat. Ylikiimingin liityttyä Ouluun, seurakuntien hoitoon tulivat myös Kiviharjun hautausmaa ja Ylivuoton hautausmaa sekä edelleen hautausmaina toimivat Ylikiimingin kirkon kirkkotarhat. Oulujoen hautausmaan perustamispäätös tehtiin vuonna 1904, mutta hautausmaa otettiin käyttöön vasta syyskuussa 1908 pian Oulujoen kirkon vihkimisen jälkeen. Hautausmaa-alue erotettiin Oulun maaseurakunnan Turusen virkatalon tilasta, minkä vuoksi hautausmaata on nimitetty myös Turusenkankaaksi. Hautausmaata on laajennettu 1932.
Arkkitehti Uki Heikkisen suunnittelema sotien 1939–1944 sankarihauta-alue on sijoitettu kirkkopuistoon. Hautausmaan alueella on myös Vapaussodan muistomerkki.
Hautoja
Oulujoen hautausmaalle on haudattu muun muassa seuraavat henkilöt:
Shiho Tomari
Shiho Tomari (s. 26. maaliskuuta 1990 Nagoya) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Tomari debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 2017. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Popovo
Popovo on kaupunki Tărgovišten alueella Bulgariassa. Vuonna 2011 Popovon kunnan alueella oli 28 441 asukasta. Popovo sijaitsee Balkanvuorten pohjoispuolella Tonavan tasangolla.
Lähteet
43.35°N, 26.23333°W
Montferland
Montferland on kunta Alankomaissa, Gelderlandin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 34 964 (1.2.2008) ja väestötiheys on 331/km². Kunnan pinta-ala on 106,54 neliökilometriä, josta vettä on 0,91 km². Montferlandin pormestarina toimii Ina Leppink-Schuitema. Kunnan keskuspaikka on Didam.
Montferlandin naapurikunnat ovat Zevenaar luoteessa, Doetinchem koillisessa, Oude IJsselstreek idässä ja Emmerik kaakossa. Etelässä kunta rajoittuu Saksaan.
Nykyinen Montferlandin kunta syntyi kun Berghin ja Didamin kunnat yhdistyivät 1. tammikuuta 2005.
Asutuskeskukset
Azewijn, Beek, Braamt, Didam, Greffelkamp, 's-Heerenberg, Holthuizen, Kilder, Lengel, Loerbeek, Loil, Nieuw-Dijk, Oud-Dijk, Stokkum, Vethuizen, Vinkwijk, Wijnbergen ja Zeddam.
thumb|left|250px|Kartta Montferlandin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Harmagedon (EP)
Harmagedon on suomalaisen black metal -yhtye Azaghalin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 1999 levymerkillä Aftermath Music.
Äänitteestä julkaistiin 500:n kappaleen käsin numeroitu painos.
Kokoonpano
+
Île Saint-Honorat
Île Saint-Honorat on Îles de Lérins -saariryhmään kuuluva saari Ranskan Rivieran edustalla lähellä Cannesin kaupunkia. Saarella on asunut munkkeja 400-luvulta lähtien, ja se on historiallisesti ollut Ranskan tärkeimpiä uskonnollisia keskuksia. Saari on saarella asuvien 25 munkin omistuksessa.
Maantiede
270px|thumb|vasen|Panoraamakuva saaren luostarista. Pinta-alaltaan 60 hetaarin kokoinen saari on Îles de Lérins -saariryhmään toiseksi suurin saari. Saaren pohjoispuolella on Île Sainte-Margueriten saari, jonka erottaa Saint-Honorat’sta vain 600 metrin levyinen merikaistale. Saaren parhaiten säilynyt, vuonna 1073 rakennettu rakennus Château Saint-Honorat' sijaitsee saaren etelärannikon kalliolla. Saaren luostari sijaitsee Château Saint-Honorat’sta pohjoiseen. Luostari on rakennettu uudelleen vuonna 1869 ja vanhemmasta rakennuksesta säilyneitä osia on esillä paikallisessa museossa. Saaren länsiosassa sijaitsevat Chapelle Saint-Caprais’n kappeli ja Chapelle Saint-Sauveurin luostari. Saaren itäosassa sijaitsee Chapelle de la Trinitén eli Kolminaisuuden kappeli.
Saaren ilmasto on välimerellinen, ja sille on tyypillistä kuumat ja kuivat kesät, sekä rankat vesisateet keväisin ja syksyisin. Vuoden keskimääräinen lämpötila on 15,9 °C sen ollessa alimmillaan –2,9 °C ja korkeimmillaan 35,8 °C. Vuosittainen sateen määrä on 875 mm. Kesän kuivakausi kestää noin kolmen kuukauden ajan.
Historia
180px|thumb|oikea|[[Pyhä Honoratus.]] Saari on saanut nimensä Pyhän Honoratuksen mukaan, joka saapui saarelle 300-luvun lopussa tai 400-luvun alussa kumppaninsa Caprais’n kanssa. Tarinan mukaan saarta vaivasivat käärmeet, joista Honoratus hankkiutui eroon ja sai näin monia seuraajia. Vuoden 410 paikkeilla Honoratus rakennutti saarelle luostarin, josta kehittyi tärkeä kristillinen keskus 500-luvulla. Monet luostarin kasvatit päätyivät merkittäviin virkoihin esimerkiksi piispoiksi. Benediktiinit korvasivat Honoratuksen perustaman luostarijärjestelmän vuonna 660, ja samoihin aikoihin apotti Aygulf rakennutti luostariin ristikäytävän. Vuonna 690 saarella asui arviolta 3 700 munkkia, mutta määrä väheni saraseenien hyökkäysten myötä 730- ja 950-lukujen välillä. Vuonna 732 tapahtuneessa hyökkäyksessä surmattiin yli 500 munkkia ja luostari kärsi pahoja vaurioita.
Pyhä Eleuterius rakennutti luostarin uudelleen Pipin Pienen valtakaudella, ja vuonna 1073 apotti Aldebert II rakensi luostarin sydäntornin. Tästä huolimatta merirosvojen onnistui vallata saari vuonna 1180. Saari joutui jälleen merirosvojen käsiin 1400-luvulla, kun genovalaiset merirosvot valtasivat linnaksi laajennetun tornin. provencelaiset ritarit kuitenkin karkottivat merirosvot. Luostarista tehtiin kirkollissaatava vuonna 1464, mistä alkoi luostarilaitoksen alamäki. Toimintaa haittasi myös espanjalaisten hyökkäykset 1524, 1536 ja 1635, sekä itävaltalaisten hyökkäys 1746. Hyökkäysten lisäksi Ranskan kuninkaat yrittivät jatkuvasti saada paavin julistamaan saaren valtion omaisuudeksi, jotta saaresta oltaisiin voitu tehdä sotilastukikohta. Tässä onnistuttiinkin vuonna 1788, ja luostari lopetti toimintansa. Vuonna 1791 saari päätyi Alziary de Roquefortin omistukseen, mutta vuonna 1859 Fréjusin piispa Monseigneur Jordany osti sen takaisin. Sisterssiläismunkit palasivat saarelle vuonna 1870 ja kunnostivat osan saaren rakennuksista. Munkkeja on saarella edelleen.
Martuni
Martuni (,, tai Ходжавенд, Hodžavend) on kaupunki virallisesti Azerbaidžaniin kuuluvassa, mutta de facto itsenäisessä Vuoristo-Karabahin tasavallassa. Se sijaitsee Karabahvuorten itärinteillä 41 kilometriä Stepanakertistä itään. Kaupunki on tasavaltaan kuuluvan Martunin piirin keskus. Azerbaidžanin hallinnollisen jaon mukaan se muodostaa Xocavəndin piirin keskuksen. Asukkaita on 5 400 henkeä (vuonna 2009).
Martunista tuli piirikeskus vuonna 1930, kaupunkimainen taajama vuonna 1960 ja kaupunki vuonna 1985. Neuvostoaikana siellä toimi elintarviketeollisuutta ja kudottiin mattoja. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 7 000 asukasta.
Leopold von Schrenck
Leopold Ivanovitš von Schrenck (Chrenk) (6. toukokuuta j. 24. toukokuuta 1826 Hoten Harkovan kuvernementissa, noin 25 km Sumysta pohjoiseen nykyisessä Ukrainassa – 20. tammikuuta j. 8. tammikuuta 1894 Pietari) oli venäläinen eläintieteilijä, kansatieteilijä ja geologi. thumb|left|upright|Leopold von Schrenck noin 1885. Schrenck valmistui eläintieteen maisteriksi Tarton yliopistosta 1850, minkä jälkeen hän opiskeli luonnontieteitä Berliinin ja Königsbergin yliopistoissa ja väitteli tohtoriksi.
Vuonna 1854 Pietarin tiedeakatemia lähetti Schrenckin tutkimaan Mantšurian aluetta kuunari Vostokilla. Syyskuussa 1854 hän saapui Amurin suiston luo yhdessä kasvitieteilijä Carl Maximoviczin kanssa. Helmikuussa 1855 hän kävi Sahalinilla, minkä jälkeen tutki Amuria kesän ja syksyn. Vuonna 1856 hän palasi maitse Eurooppaan Baikaljärven kautta. Schrenck julkaisi tutkimustuloksensa kirjoituksessaan Reisen und Forschungen im Amur-Lande (1860). Venäjän maantieteellinen seura palkitsi hänen Konstantin-mitalilla.
Myöhemmin Schrenckin tutkimuskohteeksi tulivat Venäjän alkuperäiskansat. Hän oli ensimmäinen, joka laati sanakirjat nivhille, ainulle ja ultšalle. Hänet nimitettiin 10. marraskuuta 1879 Pietari Suuren antropologian ja etnografian museon johtajaksi Pietariin.
Schrenck nimesi nisäkkäistä amurinsiilin (Erinaceus amurensis) ja Microtus maximowicziin. Hänen kunniakseen on nimetty amurinsampi (Acipenser schrenckii) ja Elaphe schrenckii. Sahalinilla sijaitseva vuorijono ja eräs vuorenhuippu kantavat hänen nimeään.
Minnesota Timberwolves
Minnesota Timberwolves on yhdysvaltalainen ammattilaiskoripalloseura, joka pelaa NBA-liigassa. Seuran kotipaikkakunta on Minneapolis Minnesotan osavaltiossa ja se pelaa kotiottelunsa Target Center -areenassa. Minnesota Timberwolves kuuluu NBA:n läntisen konferenssin luoteisen divisioonaan yhdessä Denver Nuggetsin, Portland Trail Blazersin, Oklahoma City Thunderin ja Utah Jazzin kanssa.
Timberwolves pääsi pudotuspeleihin kahdeksana peräkkäisenä vuotena 1997–2004 mutta vain viimeisellä kerralla se eteni ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon ja ylsi lopulta konferenssifinaaleihin, joissa se hävisi Los Angeles Lakersille otteluvoitoin 2–4. Seuraavan kerran joukkue pelasi pudotuspeleissä vasta keväällä 2018 ja putosi ensimmäisellä kierroksella jatkosta.
Maineikkaita Timberwolvesia edustaneita pelaajia ovat muun muassa Kevin Garnett, Kevin Love, Sam Cassell, Latrell Sprewell, Christian Laettner, Stephon Marbury, Derrick Rose ja espanjalainen Ricky Rubio.
Cecil Rhodes
Cecil John Rhodes (5. heinäkuuta 1853 Bishop's Stortford, Hertfordshire, Yhdistynyt kuningaskunta – 26. maaliskuuta 1902 Muizenberg, lähellä Kapkaupunkia, Etelä-Afrikka ) oli englantilainen liikemies ja Kapmaan pääministeri vuosina 1890−1896.