cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heinäveden historia
Juojärven vesistön yhdistäminen muuhun Heinäveden reittiin
Ensimmäinen ehdotus Juojärven vesistön kanavoinnista ja täten liittämistä Heinäveden reittiin tehtiin jo 1876. Savonlinnan ja Kuopion välinen reitti päätettiin tehdä ensin, koska muuten Heinäveden reittiä ei olisi ehkä koskaan kanavoitu. Sittemmin asiasta tehtiin ehdotus, jonka mukaan Juojärvi liitettäisiin Kermajärveen tai Pöytälahdesta Oriveteen. Se olisi vaatinut 10 sulkua ja 1,3 miljoonaa markkaa 24,9 metrin pudotuskorkeudella. Se eteni senaattiin asti, jossa se todettiin aivan liian kalliiksi. Niinpä se jäi siltä erää pois.
1890-luvulla kaavilaiset, tuusniemeläiset, juukalaiset, liperiläiset ja kuusjärveläiset, eli kaikki Juojärven kanavoinnin vaikutusalueella asuvat, alkoivat vaatia kanavointia Kermajärvestä Juojärveen. Taloudelliset vaikeudet estivät silloin kanavoinnin.
Vuosien 1904-1905 valtiopäivillä esitettiin kanavoimista Petrumajärven kautta Kermajärveen. Tähän liittyi Suvasvesi–Kermajärvi–Joutenvesi-kanavointityön valmistuminen. Sen todettiin kuitenkin olevat noin miljoona markkaa kalliimpaa kuin Varislampien kautta. Näin päädyttiin Varislampien kautta kanavoimisen puolelle.
Ennen kanavointitöiden alkamista komitea pohti kanavoinnin tarpeellisuutta. Tultiin päätökseen, että se muun muassa auttaisi alueen kuntien kehnoa taloudellista tilannetta, maksaisi vähitellen itsensä takaisin ja alueen laajat metsävarat tulisivat laajemman piirin käyttöön. Alueella myös asui 180 000 asukasta. Näin päätettiin 35-vuotinen keskustelu kanavoinnista. Rakennustöihin saatiin 1 390 000 markkaa.
Juojärvelle – Varistaipaleen ja Taivallahden kanavat
thumb|300px|Varistaipaleen kanava.
Juojärven vesistön kanavointi ja liittäminen Heinäveden reittiin osoittautui hankalaksi. Juojärven Taivallahdesta tuli rakentaa kaksisulkuinen kanava Varislampeen (Taivallahden kanava) ja Varisjärvestä Varisveden Varislahteen nelisulkuinen kanava (Varistaipaleen kanava). Varisjärven ja Varislammen väliin täytyi myös rakentaa avokanava, ns. "välikanava". Välillä oli myös kapeikkoja ja matalikkoja, jotka piti ruopata. Myös maata piti pakkolunastaa. Se maksoi valtiolle 21 614 markkaa.
Ensimmäiset miehet palkattiin toukokuussa 1911. Vuonna 1912 rakentamisessa oli jopa 300–400 miestä vuodenajasta riippuen. Siitä tarve vähentyi, ja vuoden 1915 lopussa rakentamassa oli ainoastaan noin 20 miestä. Alueella oli myös räjähdysaineiden säilyttämisen kiintiöitä. Varistaipaleen kylässä sai säilyttää kerralla 1 100 kiloa dynamiittia ja 300 kiloa poraruutia.
Rakennusaikana sattui viisi vakavaa onnettomuutta. Kukaan ei kuitenkaan kuollut. Lääkärin hoitoon johtavia tapauksia sattui 1 528 kappaletta. Lapsille oli järjestetty koulunkäyntimahdollisuus Palokin kansakoulussa. Tuntipalkka oli vuodenajasta riippuen 2,5–4 markkaa.
Kesällä 1916 kanavointityö valmistui. Työ oli maksanut 1 415 518 markkaa. Työkalut myytiin huutokaupassa ja niistä saatiin 25 229 markkaa. Lopulliset kustannukset olivat täten 1 389 784 markkaa. Budjetissa pysyttiin, juuri ja juuri.
Heinäveden reitin laivaliikenne
thumb|Höyrylaivat [[SS Heinävesi|Heinävesi I ja Heinävesi II yhdessä 1910-luvun alussa. Heinävesi I hankittiin osuuskunnalle 1906 ja Heinävesi II 1907, molemmat varkautelaiselta Paul Wahl & Co:n konepajalta. Osuuskunta hankki vielä Heinävesi III:n sekä Heinävesi IV:n, jotka eivät kuitenkaan olleet yhtä tuottoisia kuin Heinävesi I ja II.]]
Koti-Posti
Koti-Posti oli suomalainen vuosina 1961–1975 kaksi kertaa kuukaudessa ilmestynyt aikakauslehti, jota kustansi helsinkiläinen Lehtiaitta Oy. Lehti sulautui vuonna 1975 Apu-lehteen. Lehden päätoimittaja oli Olavi Järvi. Toimitussihteerinä oli Risto Karlsson, joka myös kirjoitti lehteen pakinoita salanimellä Risto Kari.
Heinäveden historia
Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta
Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta toimi 28. lokakuuta 1905 – 29. joulukuuta 1921. Se oli osuuskuntamuotoinen ja liikennöi Heinäveden reittiä höyrylaivoilla. Osuuskunta perustettiin 1905, kun heinäveteläiset tahtoivat oman höyrylaivayhtiön valmistuvalle Heinäveden reitille. Pitäjän asukkaat haluttiin saada osuuskunnan asiakkaiksi, joten tarvittiin suuri ja komea laiva. Toiminta päätettiin perustaa osuuskunnaksi. Kannattavuuden turvaamiseksi pyrittiin hankkimaan mahdollisimman paljon osakkaita. Yhden osakkuuden sai 10 markalla. Jäseniä oli 1907 ja muutaman vuoden päästä 570. Siitä määrä alkoi laskea.
Osuuskunnan toiminta loppui Heinävesi II-laivan haaksirikon jälkeen, kun toimintaa haluttiin muuttaa osakeyhtiöksi. 29. joulukuuta 1921 toiminta päätettiin purkaa ja myydä osuuskunta Heinäveden Höyrylaiva Oy:lle 871 255 markalla. Osuuskunnalla oli käytössään neljä Heinävesi-laivaa, SS Heinävesi, SS Heinävesi II, SS Heinävesi III ja SS Heinävesi IV sekä kaksi pientä alusta, "Apu-lotjaa".
Heinäveden Höyrylaiva Oy
Heinäveden Höyrylaiva Oy perustettiin 29. joulukuuta 1921, kun Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta lopetettiin ja sen omaisuus siirrettiin osakeyhtiölle. Kauppa- ja teollisuusministeriö vahvisti yhtiöjärjestyksen helmikuussa 1922. Heinäveden Höyrylaiva Oy osti osuuskunnan omaisuuden eli neljä Heinävesi-höyrylaivaa, kaksi "Apu-lotjaa" ja osuuskunnan laiturit 871 255 markalla. Osakeyhtiön toimipaikka oli Heinävesi.
Heti perustamisen jälkeen Heinävesi IV myytiin Pohjois-Kallaveden Höyrylaiva Oy:lle 175 200 markalla. Apu-lotjat myytiin myös. Näin osakeyhtiö katsoi voivansa keskittyä Savonlinnan ja Kuopion sekä Juojärven ja Kuopion välisille vesireiteille. Rahtaus lopetettiin lähes kokonaan. Heinävesi III vaihdettiin 1925 riittämättömänä SS Tapioon, joka valmistui 1903 Varkaudessa. Se oli kannattava kauppa; ensimmäisenä vuonna se tuotti reilusti enemmän kuin mitä Heinäveden Höyrylaiva Oy siitä maksoi.
Heinäveden Höyrylaiva Oy mainosti lukuisilla mainoksilla toimintaansa. Vuonna 1926 se otti käyttöön Heinäveden reittiä osuvasti kuvaavan sloganin Kappale kauneinta Suomea. Se laitettiin julisteeseen sekä 16-sivuiseen Heinäveden reitistä kertovaan esitteeseen Koukunpolven kuvan alle. Yhtiö palkkasi englannintaitoisia työntekijöitä. Heinäveden reittiä mainostettiin Suomen johtavien matkatoimistojen sekä monien sanomalehtien kautta.
Yhtiö oli perustamisesta voitollinen vuoteen 1928, jolloin reitille tuli kilpailija Höyryvenhe Oy Soisalo laivallaan SS Liperi. Vuonna 1933 Höyryvenhe Oy Soisalo teki konkurssin ja Heinäveden Höyrylaiva Oy:n vuodesta 1928 jatkunut tappiollisuus loppui.
1930-luvulla autoilu lisääntyi, ja turisteja alkoi olla suurempi osa matkustajista. Matkustajamäärät kasvoivat, kunnes sodat tulivat. Heinäveden Höyrylaiva Oy menestyi pitkään; kun hyvin monet laivanvarustusyhtiöt kaatuivat, pysyi Heinäveden Höyrylaiva Oy pystyssä 4. tammikuuta 1968 asti, jolloin se yhdistyi Saimaan Laivamatkat Oy:öön.
Laivaliikenne nykyään
Nykyään Heinäveden reittiä liikennöi kuopiolainen Roll-Laivat Oy laivallaan MS Puijo sekä Valamon luostarin laiturista Valamon Vesiliikenne Oy laivallaan MS Sergei.
Profeetta (elokuva)
Profeetta (Un prophète) on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Jacques Audiardin ohjaama ranskalainen draamaelokuva. Siinä vankilatuomiota kärsivä pikkurikollinen oppii vankilan tapoja, kun hän tasapainoilee muslimivankien ja korsikalaisten asukkien välissä. Puhdastyylisen rikoselokuvan tarinaan maagista realismia tuo neuvoja antava haamu. Suomen ensi-iltaan elokuva tuli maaliskuussa 2010.
Vankilan systeemissä päämäärättömistä syrjäytyneistä tulee ruumiita tai paatuneita rikollisia, mutta rikostarina on samalla myös selviytymistarina. . Elokuvan nimi voi viitata päähenkilöön Malikiin paitsi muslimina, myös uuden ajan airuena. Rikollisesta tulee vallankäyttäjä, ja hän voisi käsikirjoittaja-ohjaajan mukaan olla yhtä hyvin poliitikko.
Juoni
Malik El Djebena on luku- ja kirjoitustaidoton arabi. Hän joutuu kuudeksi vuodeksi Ranskaan vankilaan. Malik ei tunne vankilasta entuudestaan ketään ja päätyy korsikalaisen jengijohtajan juoksupojaksi ensimmäisenä tehtävänään tappaa oikeudenkäyntiä odottava arabivanki. Tehtävän onnistumisen ansiosta Malekista tulee jengin johtajan suojelija, mutta samalla hänelle alkaa ilmestyä surmatun arabin ”haamu”.
Arviot
Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan filmin joukkoon. Viisi kriitikkoa antoi Tv-Nytissä elokuvalle tähtiä keskiarvolla 4,2. Tv-Maailman kriitikko Kalle Kinnunen antoi sille vuonna 2014 täydet viisi tähteä. .
Vuonna 2016 Profeetta äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Meksikon ympäristöpolitiikka
Meksikon ympäristöpolitiikka kertoo Meksikoin ympäristöpolitiikasta. Ympäristöpolitiikkaan liittyvät paikalliset ja maailmanlaajuiset ympäristökysymykset ja kansainväliset, valtiolliset ja kunnalliset sopimukset ja ohjauskeinot, keskustelu, tutkimus ja rahoitus. Ympäristöpolitiikkaan vaikuttavat puolueet, rahoittajat, asukkaat, yhteisöt, yhdistykset, kansalaisliikkeet ja lehdistö. Ympäristöpolitiikka vaikuttaa lajien monimuotoisuuteen ja kansanterveyteen.
250px|right|thumb| Meksiko
Vesi
Mexican Center of Environmental Law (CEMDA) mukaan öljyteollisuus pilaa vesistöjä. Meksikon suurin öljy-yhtiö on PEMEX. Coatzacoalcos joen veden laadussa on ollut parannettavaa.
Laki
The General Law of Ecological Equilibrium and Environmental Protection (Ley General del Equilibrio Ecológico y la Protección al Ambiente, or LGEEPA) hyväksyttiin vuonna 1988. Lakia on päivitetty useamman kerran, mukaan lukien vuonna 2008.
The D.O.C.
Tracy Lynn Curry, artistinimeltään The D.O.C, (s. 10. kesäkuuta 1968 Dallas, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Soolouran lisäksi hän oli Fila Fresh Crew’n jäsenenä ja luova voima gangsta rap -ryhmä N.W.A:n takana, jonka julkaisuista monia hän osittain kirjoitti. Hän on työskennellyt myös Dr. Dren kanssa, joka on yksi N.W.A:n perustajista ja tuotti tälle kaksi soololevyä. The D.O.C esiintyi myös Dr. Dren vuoden 1992 The Chronic -albumilla.
Sen jälkeen, kun Fila Fresh Crew hajosi vuonna 1988, D.O.C alkoi tavoitella menestykseksi osoittautunutta soolouraa. Hän julkaisi vuonna 1989 debyyttialbuminsa No One Can Do It Better, mikä nousi kahdeksi viikoksi listaykköseksi Top R&B/Hip-Hop Albums -listalla. Albumi loi myös kaksi listaykkös-hittiä, "It's Funky Enough" ja "The D.O.C & The Doctor" Hot Rap Songs -listalle. Albumi myi platinaa viisi vuotta julkaisunsa jälkeen. Vuonna 1989, kuukausia No One Can Do It Betterin julkaisun jälkeen, The D.O.C melkein kuoli auto-onnettomuudessa, mikä johti hänen kurkunpäänsä murskaantumiseen ja muutti hänen ääntään lopullisesti. Toipumisensa jälkeen hän julkaisi kaksi muuta albumia Helter Skelter ja Deuce, mitkä julkaistiin seitsemän vuotta erillään toisistaan. Vuodesta 2006 lähtien The D.O.C on työstänyt neljättä albumiaan.
Marlon Yates Jr. esitti Currya vuoden 2015 elokuvassa Straight Outta Compton. Elokuva kertoo N.W.A:n synnystä ja hajoamisesta.
Uran alku ja No One Can Do It Better (1986-1989)
Curry aloitti uransa hip hop ryhmä Fila Fresh Crew'n jäsenenä, ryhmän alkuperäinen kotipaikka oli Dallas, Teksas. Ryhmässä ollessaan D.O.C tunnettiin nimellä Doc-T. Ryhmän kappaleista neljä oli mukana vuonna 1987 julkaistulla N.W.A. and the Posse -albumilla, millä oli mukana useita artisteja. Samat neljä kappaletta olivat myös ryhmän vuonna 1988 julkaistulla Tuffest Man Alive -albumilla. Ryhmä kuitenkin hajosi pian albumin julkaisun jälkeen.
Jätettyään Fila Fresh Crew'n D.O.C muutti Los Angelesiin, Kaliforniaan, ja muutti artistinimensä The D.O.C:ksi. Hänet otettiin Ruthless Records -levy-yhtiön listoille ja hän oli osallisena sanoituksissa ja räppäyksessä N.W.A:n debyyttialbumilla Straight Outta Compton, Eazy-E:n debyyttialbumilla Eazy-Duz-It, sekä osittain kirjoitti Michel'len kappaleen "Keep Watchin", kaikki kolme ovat Dr Dren tuottamia. Vuonna 1989 hän julkaisi Dr Dren tuottaman debyyttialbuminsa No One Can Do It Better. Albumi sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja myi hyvin, nousten Billboard 200 -listan sijalle 20 ja myöhemmin myyden platinaa. Allmusic antaa albumille viiden tähden arvostelun ja kuvailee albumia "West Coast rapin varhaiseksi maamerkiksi" ja "kiistämättömäksi mestariteokseksi".
Onnettomuus ja jälkiseuraukset
Marraskuussa 1989, viisi kuukautta debyyttialbuminsa julkaisusta, D.O.C oli kohtalokkaassa auto-onnettomuudessa. Hän ajoi kotiin juhlista ja nukahti rattiin, ja hänen autonsa kaarsi ulos moottoritieltä. Hän ei ollut käyttänyt turvavyötä, ja lensi ulos takaikkunasta paiskautuen kasvot edellä puuhun. Hänen vammansa vaativat kaksi tuntia kestäneen plastiikkakirurgisen operaation ja hän vietti kaksi ja puoli viikkoa sairaalassa. Hän ei pystynyt puhumaan kuukauteen ja hänelle jäi erilainen, käheämpi ääni.
The D.O.C jatkoi sanoitusten kirjoittamista N.W.A:lle ja osallistui sanoituksiin ryhmän viimeisellä albumilla Niggaz4Life sekä heidän vuoden 1990 EP:llään 100 Miles And Runnin', millä hän osallistui kaikkien paitsi kahden kappaleen ("Kamurshal" ja "Just Don't Bite It") sanoituksiin. Dr Dre käytti myös D.O.C:n taitoja yhtenä kirjoittajista Death Row Recordsin kautta julkaistun soolodebyyttinsä The Chronicin kappaleilla "Lil' Ghetto Boy", "A Nigga Witta Gun" ja "Bitches Ain't Shit". Hän esiintyy myös kappaleella "The $20 Sack Pyramid". Häneen viitataan nimellä kappaleessa "Ain't Nuthin' but a G Thang", minkä musiikkivideolla hän esiintyy myös. The Chronic -albumin levykannen teksteissä lukee: (vapaa suom.) "Tahdon antaa erityisen kiitollisuudenosoituksen The D.O.C:lle, joka sai minut suostumaan tämän albumin tekemiseen". Snoop Dogg mainitsee hänet nimeltä albumin introssa.
The Chronicin lisäksi The D.O.C työskenteli Snoop Doggin Doggystyle-debyyttialbumilla ja lainasi ääntään kappaleessa "Serial Killa". The D.O.C jatkoi haamukirjoittamista useille Dr Dren ja Snoop Doggin albumeille.
20. heinäkuuta 2000 The D.O.C esiintyi Dr Dren ja Snoop Doggin kanssa lavalla The Centrumissa Worcesterissa, Massachusettsissa Up in Smoke Tour -kiertueen aikana.
Leikkaus ja Voices Through Hot Vessels (2006-nykyhetki)
Joulukuussa 2006 The D.O.C paljasti työstävänsä neljättä albumiaan, nimeltään Voices Through Hot Vessels ja kertoi sen julkaistettavan Dr Dren tulevan kolmannen albumin Detoxin jälkeen. Toukokuussa 2008 D.O.C kertoi haastattelussa hänen ja Dr Dren työskentelevän albumin parissa. Hän kertoi albumilla olevan jo nimi, ja hänen ja Dr Dren päättäneen tehdä vielä yksi D.O.C albumi, yksi yhteinen projekti, jotta he voivat päättää yhteisen tarinansa kunnolla.
Vuoden 2009 haastattelun mukaan Snoop Dogg auttoi D.O.C:tä löytämään ääniterapeuttia. Oli selvinnyt, että D.O.C:n äänihuulet eivät ole peruuttamattomasti vahingoittuneet ja että hänen äänensä voitaisiin palauttaa 70-prosenttisesti kirurgisesti. Los Angelesissa toimiva tiedottaja Idalyze Nasiha Rose on auttanut häntä löytämään kirurgin, joka korjaisi hänen äänihuulensa.
Yksityiselämä
The D.O.C seurusteli Erykah Badun kanssa useita vuosia. Heillä on yhteinen tytär, 5. heinäkuuta 2004 syntynyt Puma Curry. D.O.C:llä on aiemmasta suhteesta tytär, 25. maaliskuuta 1991 syntynyt Amber Lynn Curry.
S/2004 S 12
S/2004 S 12 on pienehkö nk. Viikinkiryhmään kuuluva Saturnuksen kuu. Sen löysivät 4. toukokuuta 2005 Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna ja Brian G. Marsden kuvista, jotka oli otettu 12. joulukuuta 2004 - 9. maaliskuuta 2005 välisenä aikana. Kuun halkaisija on vain noin viisi kilometriä ja se kiertää Saturnusta retrogradisesti 19,906 miljoonan kilometrin keskimääräisellä etäisyydellä. Sen radan inklinaatio on 164° ja eksentrisyys 0,396. Sen kiertoaika Saturnuksen ympäri on 2 vuotta 318 vuorokautta 13 tuntia (1048,541 vuorokautta).
Rastaspeukaloinen
Rastaspeukaloinen (Campylorhynchus turdinus) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Rastaspeukaloista tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Paraguayssa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 440 000 km2. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Volyymisota
thumb|[[The Beatlesin ”Something”-kappaleen äänenvoimakkuus on kasvanut uudelleenjulkaisujen myötä.]]
Äänenvoimakkuussodaksi tai volyymisodaksi kutsutaan tapaa, jolla äänilevyt ja musiikkikappaleet masteroidaan mahdollisimman kovaäänisiksi ja vähennetään siten niiden dynamiikkaa.
Taustaa
Ilmiön taustalla on monia tekijöitä, mutta se on lähtöisin CD-levyn ja sitä myötä sähköisessä muodossa olevan musiikin suosion kasvusta. Koska CD-julkaisujen myötä nauhoituksia eivät enää koskeneet analogisten medioiden kuten vinyylilevyjen ja kasettisoittimien fyysiset rajoitteet, äänenvoimakkuutta pystyttiin kasvattamaan aina äänen säröytymiseen asti. Ajan myötä tapa yleistyi levy-yhtiöiden keskuudessa, koska kukaan ei halunnut kuulostaa kilpailijaansa hiljaisemmalta. Samanaikainen kehitys musiikin kuuntelutottumuksissa vähensi musiikin kuuntelijoiden kiinnostusta aiheeseen: äänenlaatu jää toissijaiseksi, kun kuuntelu tapahtuu kannettavan tietokoneen kaiuttimilla tai korvakuulokkeilla meluisalla kadulla. Musiikkitallenteiden tuotannossa tekninen henkilökunta ymmärtää äänekkyyden kasvattamisen vaikutuksen äänitteen laatuun, mutta päättävät henkilöt kiinnostuvat enemmän myynnistä.
Monet levyalan ammattilaiset, kuten Alan Parsons, Geoff Emerick, Doug Sax ja Steve Hoffman ovat tuominneet tavan. Bob Dylan on sanonut uusien levyjen olevan ”kuin kohinaa”. Monesti artisti itse ei voi edes vaikuttaa levyn äänenvoimakkuuteen masterointivaiheessa.
Kuuluisan poikkeuksen nykytrendiin teki Guns N’ Roses: yhtyeen jäsenet valitsivat julkaistavaksi kaikista dynaamisimman version levystään Chinese Democracy.
Euroopan yleisradiounioni on antanut suosituksen EBU R 128 äänenvoimakkuuksista.
Esimerkkejä
Muun muassa Metallican Death Magnetic -albumia on kritisoitu kovasti huonosta äänenlaadustaan. Albumin Guitar Hero -versiossa vastaavia ongelmia ei ole huomattu, koska siinä kaikki soitinraidat ovat pelin mekaniikasta johtuen erillisiä ja ne lähetettiin pelin julkaisijalle ennen jälkikäsittelyä. Muita voimakkaasti kritisoituja albumeita ovat olleet esimerkiksi Red Hot Chili Peppersin Californication, Christina Aguileran Back to Basics , Rushin Vapor Trails ja Bob Dylanin Modern Times.
Thorbjørn Egner
thumb|Boeing 737, jonka pyrstöön Egnerin kuva on maalattu. Thorbjørn Egner (12. joulukuuta 1912 Kristiania, Norja – 24. joulukuuta 1990 Oslo, Norja) oli norjalainen lastenkirjailija, piirtäjä ja lauluntekijä, jolla oli suuri merkitys Norjan lastenkirjallisuudessa. Hän tuotti lukukirjoja peruskouluun ja toimitti säännöllisesti lastenohjelmia radioon. Hänen kirjoistaan on tehty teatteriesityksiä ja hänen levytettyjä laulujaan on myyty suuria määriä. Egnerin kirjoja ja näytelmiä on käännetty useille kielille. Hänen tunnetuimpia lastenkirjahahmojaan ovat muun muassa Hyppelihiiri, Kolme iloista rosvoa sekä Karius- ja Baktus-hammaspeikot. (Suomeksi peikkojen nimet ovat Möö ja Paa.)
Tausta
Egner syntyi Kampenilla Kristianiassa (nyk. Oslossa) "12.12.1912 kello 12", kuten hänen vanhempansa olivat hänelle kertoneet. Hänen sukunsa ja nimensä on lähtöisin Sørumista Romerikesta. Isä oli maanviljelijä ja perheellä oli myös pieni kauppaliike. Myöhemmin hänen isänsä muutti Osloon, perusti perheen ja pienen kauppaliikkeen Normannsgatenille, jossa Thorbjørn varttui.
Perhe oli musikaalinen ja iltaisin isä ja isoveli soittivat viulua, kun taas Thorbjørn soitti siskonsa kanssa pianoa. Thorbjørn tutustui varhain myös kirjallisuuteen. Hän kertoi käyttäneensä ensimmäiset itse ansaitsemansa rahat 16-vuotiaana Herman Wildenveyn runokokoelmaan. Jo 19-vuotiaana hän järjesti yhdessä ystäviensä kanssa "kesärevyyn" Blylagetin laiturilla Nesoddenissa. Ensi-iltaan osallistui 2000 katsojaa.
Keskikoulun jälkeen Egner kävi kaksi vuotta valtion taide- ja käsityökoulua. Hän työskenteli 6-7 vuotta Høydahl Ohmen mainostoimistossa koristemaalarina ja muun muassa ikkunanäyttelyiden asettajana. Vapaa-ajalla hän kirjoitti lapsille suunnattuja tekstejä. Vuosina 1939-1940 hän toimitti viikoittaista lastenpalstaa Illustrert Familieblad -lehteen. Sodan alkaessa hän lopetti työnsä mainostoimistossa ja ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi ja piirtäjäksi. Tuolloin hän oli jo naimisissa Annie-vaimonsa kanssa ja pariskunnalla oli kaksi lasta.
Ura ja elämä
Sodan aikana hän julkaisi ahkerasti. Sodan jälkeen hän oli, omien sanojensa mukaan, "mukana melkein kaikessa". Hän vietti syksyllä 1945 kaksi kuukautta Kööpenhaminassa tehden litografioita. Hän oli mukana perustamassa yhdistyksiä Visens venner ja Kunst i skolen. Hän toimi Tegnerforbundetin puheenjohtajana kaksi vuotta sekä Unge Kustneres Samfundin toimittaman joululehden Juleglede päätoimittajana. Tehtäviensä välityksellä hän rakensi elinikäisiä suhteita aikansa merkittäviin taiteilijoihin, kuten Johan Borgeniin, Alf Prøyseniin, Tarjei Vesaasiin sekä Inger Hagerupiin, jotka kaikki toimittivat aineistoa joululehteen.
Thorbjørn Egner oli ensimmäisten joukossa tuottamassa radion lastenohjelmia. Hän tuotti kuunnelmia ja tuli radion myötä tunnetuksi suurelle yleisölle. Radion lastentunnilla hän piti myös "piirustuskerhoa", jonne kuuntelijat saattoivat lähettää omia piirustuksiaan. Lastentunnilla esiintyivät ensi kertaa hänen tunnetuimmat hahmonsa, kuten Hyppelihiiri sekä Kardemomman kylän henkilöhahmot kolmine iloisine rosvoineen. Radiokertomusten jälkeen hahmoista tehtiin edelleen kirjoja sekä teatterikäsikirjoituksia.
Egnerille muodostui lukuisten vierailujen pohjalta erittäin hyvät suhteet Tanskaan. Hän onkin todennut oppineensa paljon tanskalaisesta luonteenlaadusta, mikä näkyy hänen mukaansa erityisesti hänen Kardemomman kylän henkilöhahmoissaan, eritoten poliisimestari ja rouva Bastianin hahmoissa.
Kesällä 1950 perhe vuokrasi kesähuvilan Mandalin Gismerøyalta, jossa Egner tutustui rannikon kulttuuriin. Huvilan omistajien isoisä, 80-vuotias entinen luotsi, kertoi jännittäviä tarinoita purjelaivojen aikakaudelta, joilla oli suuri vaikutus Egnerin myöhempiin henkilöhahmoihin. Muun muassa oikeasti eläneen pelimanni Bandinin nimi siirtyi edelleen Kardemomman kylän hahmoihin, eläintenhoitaja Bandinin hahmossa. Perhe palasi huvilalle ja rakensi myöhemmin omat huvilansa saarelle, jotka ovat edelleen Egnerin perheen omistuksessa.
Egnerin suurin hanke oli tuottaa lukukirjoja peruskoulua varten. Hän tuotti 25 vuotta materiaalia etsien mielenkiintoisia kertomuksia ja kirjoittajia, jotka sopisivat eri luokka-asteille. Toimitustyönsä lisäksi hän kirjoitti myös omia kertomuksiaan ja toimi kuvittajana. Kaiken kaikkiaan hän tuotti 16 nidettä lukukirjoja. Hänen viimeisen niteensä ilmestyttyä 1972 muutettiin peruskoulun oppisuunnitelmia ja lukukirjat menettivät merkitystään, eikä niitä enää ollut virallisten oppimateriaalien joukossa. Asia oli Egnerille suuri pettymys. Oman tuotantonsa lisäksi Egner myös käänsi muun muassa A. A. Milnen Nalle Puh -kirjoja sekä muutakin lastenkirjallisuutta norjaksi.
Egnerin lastenkirjoista otetaan yhä edelleen uusia painoksia ja niitä on julkaistu yli 20 maassa. Hänen näytelmiään on esitetty maailmanlaajuisesti yli 100 teatterissa ja Ivo Caprino on tuottanut nukketeatterielokuvan Karius ja Baktus -hammaspeikkohahmoista.
Kardemumman kylä on toteutettu Kristiansandin eläintarhassa, jossa vierailee vuosittain satojatuhansia matkailijoita. Egner itse laski kylän peruskiven 22. huhtikuuta 1990. Hän ei ehtinyt koskaan nähdä kyläänsä valmiina.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Egnerin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.
Lukukirjat
Egnerin lukukirjat korvasivat Nordahl Rolfsenin aiemmat lukukirjat ja olivat laajalti käytössä Norjan kouluissa 1950-luvulta 1970-luvulle. Egner toimitti kirjat yhteistyössä Karen Jacobsenin ja Helene C. Kløvstadin kanssa. Hän myös kirjoitti itse tekstejä ja kuvitti lukukirjoja.
Hallintolaki
Hallintolaki on Suomen lainsäädännön laki, jonka tarkoituksena on toteuttaa ja edistää hyvää hallintoa sekä oikeusturvaa hallintoasioissa sekä myös edistää hallinnon palvelujen laatua ja tuloksellisuutta. Se on hallinnon toimintaa sääntelevä yleislaki ja koskee kaikkia valtion ja kunnan viranomaisia sekä yksityisiä, jotka hoitavat julkisia hallintotehtäviä. Laki tuli voimaan vuoden 2004 alussa. Se jakaantuu kahteen päälohkoon: hyvän hallinnon perusteisiin ja hallintomenettelyn säännöksiin. thumb|right|250px|Monet virkamiesten toimet, kuten esimerkiksi rajavalvonta ja voimankäyttö, ovat niin sanottua tosiasiallista julkisen vallan käyttöä.
Hallintolain lisäksi yksilön oikeusturvaa hallinnossa takaavat perustuslaissa olevat perusoikeuksia koskevat säännökset. Hallinnossa käytettävistä kielistä säädetään kielilaissa.
Nguyễn Công Phượng
Nguyễn Công Phượng (s. 21. tammikuuta 1995 Nghệ An) on vietnamilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Nguyễn Công Phượng debytoi Vietnamin maajoukkueessa 2015. Hän on pelannut 35 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
William L. Schultz
Schultz työskenteli Milwaukeen yleisessä museossa (Milwaukee Public Museum) vuodesta 1947 alkaen. Hän erosi vuonna 1973 ryhtyäkseen päätoimiseksi taiteilijaksi. Hän teki luontoaiheisia puukaiverruksia ja maalauksia. Hänen töitään oli 1980-luvulla näytteillä Smithsonian-instituutissa.
Schulz ja Hugh C. Land nimesivät isopökkelökehrääjän (Nyctibius grandis) alalajin guatemalensis 1963.
Schulz kuoli leukemiaan 57-vuotiaana.
Jozefina Topalli
pienoiskuva|Jozefina Topalli vuonna 2011. Jozefina Çoba Topalli (s. 26. marraskuuta 1963 Shkodra, Albania) on albanialainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän opiskeli Shkodërin Luigj Gurakuqi -yliopistossa, Padovan yliopistossa ja Tiranan yliopistossa.
Topalli on ollut Albanian parlamentin jäsenenä vuodesta 1997, ja hänestä tuli sen puheenjohtaja vuonna 2005.
Objektiivinen idealismi
Objektiivinen idealismi on ontologinen idealistinen käsitys, jonka mukaan todellisuuden määräävä henkinen perusaines on riippumaton yksilön tietoisuudesta. Platon voidaan nähdä ensimmäisenä objektiivisena idealistina.
Objektiivinen idealismi erotetaan sekä George Berkeleyn subjektiivisesta idealismista että Immanuel Kantin transsendentaalisesta idealismista. Kantia edeltäneen uuden ajan filosofiassa Spinozaa ja Leibnizia voidaan pitää objektiivisen idealismin edustajina. Välittömästi Kantia seuranneena ajanjaksona objektiivista idealismia kehittivät erityisesti kolme Kantin seuraajaa, F. W. J. Schelling, J. G. Fichte ja G. W. F. Hegel.
Objektiivisen ja subjektiivisen idealismin ero ei kuitenkaan aina ole selvä: esimerkiksi Fichten idealismia kutsuttiin myöhemmin subjektiiviseksi idealismiksi erotuksena Schellingin selvästi objektiivisesta idealismista. Hegelin idealismia taas alettiin kutsua absoluuttiseksi idealismiksi.
Myöhemmin objektiivista idealismia ovat kannattaneet muun muassa yhdysvaltalaiset Charles S. Peirce ja Josiah Royce sekä brittiläiset idealistit kuten T. H. Green ja F. H. Bradley. Missä brittiläiset idealistit ja Royce olivat saaneet voimakkaita vaikutteita Hegeliltä, Charles S. Peirce kehitti oman versionsa objektiivisesta idealismista lähinnä Kantin ja jossain määrin myös Schellingin vaikutuksen alaisena. Hänen mukaansa aine oli vain mielen reduktio.
Surf Ninjas
Surf Ninjas on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Ernie Reyes, Jr., Ernie Reyes, Sr., Nicolas Cowan, Rob Schneider, John Karlen, Kelly Hu, Tone Loc, Leslie Nielsen ja Neal Israel. Elokuvassa kaksi surffaajaa yrittävät kaataa diktaattorin saatuaan selville olevansa Etelä-Kiinan merellä sijaitsevan saaren prinssejä. Elokuvan on ohjannut Neal Israel.
Sparta Team Automaailm
Sparta Team Automaailm on Viron pääsarjassa Meistriliigassa pelaava salibandyseura. Seuran toinen joukkue Sparta Team Automaailm II pelaa Viron toiseksi korkeimmalla sarjatasolla esiliigassa.
Urheiluruutu
Urheiluruutu on Yleisradion päivittäin lähettämä urheilu-uutisohjelma. Sen ensimmäinen lähetys oli 18. elokuuta 1963, johon Anssi Kukkonen teki intron ja sen juonsi ja koosti Seppo Kannas. Ohjelman nimen keksi Kukkonen ruotsalaista Sportspegelniä mukaillen. Sitä ennen urheilu-uutiset oli kerrottu muiden uutisten päätteeksi.
Aluksi Urheiluruutua lähetettiin 15 minuuttia vain sunnuntai-iltaisin, mutta myöhemmin se alkoi tulla myös torstaisin ja lauantaisin. Vuonna 1967 perustettiin TV1:n urheilutoimitus, jonka lippulaivaksi Urheiluruutu tuli, ja vuonna 1993 ohjelmaa alettiin lähettää joka päivä. Jouluaattona ja joulupäivänä Urheiluruutua ei kuitenkaan lähetetä.
Urheiluruudun ulkoinen ilme ja tunnusmusiikki ovat vaihtuneet vuosien aikana lukuisia kertoja. Ensimmäisessä tunnuksessa kukko juoksi kukkuloiden takaa kameran eteen. Tarinan mukaan tunnuksessa Kukkonen juoksi Kannaksen yli. Tunnusmusiikeista tunnetuimmaksi on noussut 1980- ja 1990-luvulla käytetty Leevi and the Leavings -yhtyeen esikoisalbumilla oleva ”Tuhannen markan seteli”. Viimeksi ilme vaihtui 11. helmikuuta 2013, jolloin studio ja tunnus vaihtuivat ja uutiset alettiin lukea seisten.
Urheiluruutua lähetetään arkisin kolme lähetystä: kello 19.15 TV2:ssa, kello 20.55 TV1:ssä (päälähetys) ja kello 22 TV2:ssa. Ne kestävät viisi minuuttia, paitsi keskiviikon, torstain ja perjantain päälähetykset, jotka kestävät kymmenen minuuttia. Viikonloppuisin Urheiluruudun päälähetys (TV1) alkaa lauantaisin kello 20.50, jolloin se kestää 25 minuuttia ja sunnuntaisin kello 20.45, jolloin lähetys kestää 20 minuuttia. Viikonloppuna ovat lähetykset myös kello 18.10 (viisi minuuttia), kello 19.05 (viisi minuuttia; vain lauantaina) ja kello 22 (10 minuuttia). Aamu-TV:ssä ei lähetetä Urheiluruutua (aikaisemmin sitä tosin lähetettiin), vaan urheilu-uutiset lukee muiden uutisten jälkeen sama uutisankkuri.
Vuosina 1995–2011 keskiviikon Urheiluruudun yhteydessä näytettiin Veikkauksen V5-ravipelin tulos.
Killer Love
Killer Love on The Pussycat Dolls -yhtyeen laulajana ja Eden's Crush yhtyeen jäsenenä tunnetuksi tulleen Nicole Scherzingerin vuonna 2011 ilmestynyt ensimmäinen sooloalbumi. Ennen Killer Lovea Scherzinger työsti albumia nimeltä Her Name Is Nicole, mutta sitä ei koskaan julkaistu.
Karen Wetterhahn
Karen Wetterhahn (16. lokakuuta 1948 Plattsburgh, New York, Yhdysvallat – 8. kesäkuuta 1997 Lyme, New Hampshire, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kemisti ja professori, joka tutki erityisesti myrkyllisten metallien vaikutusta terveyteen ja joka johti Dartmouth Collegessa projektia, jonka tarkoituksena oli innostaa naisopiskelijoita luonnontieteen pariin. Wetterhahn kuoli elohopeamyrkytykseen vuonna 1997 saatuaan yli puoli vuotta aiemmin laboratoriossa pari tippaa dimetyylielohopeaa käsineelleen. Kuoleman jälkeen tiedelaitokset tiukensivat myrkyllisten aineiden käsittelyä koskevia määräyksiä.
Nuoruus ja opiskelu
Karen Wetterhahn syntyi vuonna 1948 Plattsburghissa New Yorkin osavaltion pohjoisosissa. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon kemiasta ja matematiikassa St. Lawrencen yliopistosta. Väitöstutkimuksensa hän teki Columbian yliopistoon epäorgaanisesta kemiasta ja fysikaalisesta biokemiasta.
Dartmouthin professori
Wetterhahn aloitti vuonna 1976 Dartmouth Collegessa. Hän oli Dartmouthin ensimmäinen naispuolinen kemian professori. Hän oli innokas opettaja, joka halusi motivoida oppilaita luonnontieteiden pariin. Wetterhahn perusti Women in Science -projektin, jonka tarkoituksena oli rohkaista naisopiskelijoita valitsemaan luonnontieteellisen pääaineen.
Ympäristöterveystieteiden kansallisinstituutin seitsemän miljoonan dollarin apurahan ansiosta Wetterhahn pystyi vuonna 1995 aloittamaan Dartmouthissa myrkyllisten metallien ohjelman, jonka tarkoituksena oli tutkia niiden vaikutusta ihmisten terveydelle.
Kuolema laboratoriomyrkytykseen
Wetterhahn oli tekemässä vuonna elokuussa 1996 koetta, jonka aikana häneltä putosi muutama pisara dimetyylielohopeaa lateksiselle suojakäsineelle. Wetterhahn oli noudattanut kaikkia tarpeellisia turvamääräyksiä, ja hän käytti suojavaatteita ja suojakäsineitä sekä vetokaappia. Hän myös pesi saman tien oikeaoppisesti kätensä ja puhdisti työkalunsa.
Wetterhahn alkoi kärsiä terveysongelmista marraskuussa 1996, kun hän alkoi oksennella ja voida pahoin. Seuraavien kuukausien aikana hänen tilansa heikkeni. Puhe muuttui epäselväksi, ja ilmeni näkö- ja kuulovaikeuksia. Hänellä diagnosoitiin tammikuun lopulla 1997 elohopeamyrkytys ja aloitettiin kelaatiohoito, jossa lääkkeen pitäisi sitoa myrkyllinen aine itseensä ja näin auttaa se läpi kehon.
Wetterhahnin myrkytystila oli niin vakava, ettei hoito enää tehonnut häneen. Hänen veressään oli 800 kertaa normaalia enemmän elohopeaa. Hän vaipui helmikuussa koomaan ja kuoli 8. kesäkuuta. Wetterhahnia hoitaneen lääkäri David Nierenbergin mukaan tämän viimeisiä toivomuksia oli dimetyylielohopean tutkiminen, ettei kenenkään toisen tutkijan tarvitsisi enää kokea samaa myrkytystä.
Wetterhahnin kuoleman jälkeen Dartmouthissa ja muualla maailmassa tehtiin uusia säädöksiä myrkyllisten aineiden käsittelyyn. Jo hieman ennen hänen kuolemaansa aloitettiin tutkimus, jossa osoitettiin, että dimetyylielohopea läpäisee lateksikäsineen lähes saman tien. Tutkijat suosittelivat, että myrkyllisten kemikaalien käsittelyssä käytettäisiin kaksia käsineitä, ja toiset olisivat paksumpia laminaattikäsineitä.
Yksityiselämä
Wetterhahn oli naimisissa, ja hänellä oli miehensä Leonin kanssa kolme lasta.
Karjasillan kirkko
Karjasillan kirkko on Karjasillan seurakunnan kirkko, joka sijaitsee Oulun kaupungissa Höyhtyän kaupunginosassa.
Masoud Shojaei
Masoud Shojaei Soleimani, yleensä vain Masoud (s. 9. kesäkuuta 1984 Šīrāz, Iran) on iranilainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Karjasillan kirkko
Kirkkorakennus
Uuden ajan kirkkoarkkitehtuuria edustavan, betonista ja tiilestä rakennetun kirkon suunnitteli arkkitehti Kalevi Lankinen. 140 miljoonaa markkaa maksanut kirkkorakennus on valmistunut vuonna 1963. Seurakuntasalit mukaan lukien siihen mahtuu yhteensä 700 ihmistä. Kirkossa on kaksi seurakuntasalia sekä kerhohuoneita. Penkkirivit on sijoitettu yhtenäisesti eikä keskikäytävää ole, millä halutaan korostaa seurakuntayhteyttä. Kirkon kellotapuli on sijoitettu etupihalle pääsisäänkäyntiä vastapäätä. Pilarimaisen, betonista valetun kellotornin pohja on tyylitelty keskiaikainen risti. Kirkkorakennus on arvioitu maakunnallisesti arvokkaaksi kohteeksi.
Masoud Shojaei
Ura
Edustettuaan kotimaansa seuroja Sanat Naftia ja Saipaa, Masoud siirtyi vuonna 2006 Al-Sharjahiin. Arabiemiraateissa hän pelasi kahden vuoden ajan, jonka jälkeen hän siirtyi espanjalaiseen Osasunaan.
Karjasillan kirkko
Sisustus
Kirkkotekstiilit on suunnitellut tekstiilitaiteilija Dora Jung, alttaritaulu on kuvanveistäjä Essi Renvallin pronssiveistos Kristuksen toinen tuleminen kirkonrakennusvuodelta 1963. Kirkossa on Kangasalan urkutehtaan valmistamat 23-äänikertaiset urut.
Höyhtyä
thumb|Höyhtyän ostoskeskus vuonna [[2017.]] Höyhtyä on Oulun keskustan eteläpuolella sijaitseva kaupunginosa, jossa asuu noin 2 000 asukasta. Kaupunginosa kuuluu Höyhtyän suuralueeseen.
Masoud Shojaei
Ura
Masoudin ensimmäinen kausi Osasunassa sujui hyvin, hän pelasi 33 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Varsinkin kauden toisella puoliskolla hän kuului joukkueensa luottopelaajiin.
Höyhtyä
Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Karjasillan, lännessä Nokelan ja etelässä Lintulan kaupunginosiin, sekä idässä Nelostiehen.
Masoud Shojaei
Maajoukkue
Masoud teki ensiesiintymisensä Iranin maajoukkueessa marraskuussa 2004, kun hän oli saanut kutsun vuoden 2006 MM-karsintaotteluun Laosia vastaan. Hänet valittiin myöhemmin mukaan joukkueeseen myös varsinaisiin MM-kilpailuihin.
Höyhtyä
Höyhtyän asemakaava vahvistettiin vuonna 1956, jolloin alkoi selvaaki-rivitalojen ja paritalojen rakentaminen. Useimmat selvaakitaloista ovat arkkitehti Uki Heikkisen suunnittelemia. Rakennusten nimitys tulee norjalaisesta Olav Selvaagista, jonka taloudellisen rakentamisen menetelmiä talojen suunnittelussa hyödynnettiin. Nokelantien kuusi kerrostaloa rakennettiin vuosina 1959–1963. Allitien kerrostalot, Haapanatien rivitalot ja Haapanatien toisessa päässä sijaitsevat niin sanotut pähkinätalot rakennettiin 1960-luvulla. Otokylän opiskelija-asuntoloiden rakentaminen alkoi myös 1960-luvulla. Otokylän kolme ensimmäistä kirjainta ovat alun perin lyhenne sanoista Oulun tekniikan opiskelijat. Pähkinätalojen ja Otokylän paikalla sijaitsi aiemmin niin kutsuttu Mökkiperä.
Karjasillan koulun rakennus valmistui vuonna 1958 Lintulammentien varteen. Samassa rakennuksessa toimi yläkoulu ja lukio vuoteen 2014 asti, jonka jälkeen koulurakennus purettiin 2020. Nokelan kansakoulu eli nykyinen Lintulammen koulu valmistui vuonna 1959. Karjasillan kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1963.
Uki Heikkisen suunnittelema vuonna 1964 valmistunut Höyhtyän ostoskeskus on Oulun ensimmäinen ostoskeskus. Ostoskeskus tunnettiin aluksi nimellä Oulun Puhos.
Shorty Green
thumb|Shorty Green Wilfred Thomas "Shorty" Green (17. heinäkuuta 1896 – 19. huhtikuuta 1960) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi neljä kautta National Hockey Leaguessa (NHL), jossa hänen seurojaan olivat Hamilton Tigers ja New York Americans. Tigersin kapteenina 1925 laitahyökkääjä Green johti joukkueen lakkoon, jonka aihe oli pelaajille play offeista maksettava bonus. Liiga kieltäytyi ja myi organisaation New Yorkiin. Americans-joukkueen pelaajana Green viimeisteli ensimmäisen maalin Madison Square Gardenin historiassa. Pelaajauran jälkeen hän valmensi joukkuetta ja myöhemmin alasarjojen joukkueita.
Vare (ainejärjestö)
thumb|Vare ry:n logo
Vare ry on Turun yliopiston arkeologian opiskelijoiden ainejärjestö. Vare ry ajaa opiskelijoiden etua yliopisto-organisaatiossa. Lisäksi se järjestää jäsenilleen monipuolista vapaa-ajan toimintaa ja julkaisee Varelia-lehteä. Vare ry on Turun yliopiston ylioppilaskunnan (TYY) yhteisöjäsen.
Phil Lester
Philip Michael ”Phil” Lester (s. 30. tammikuuta 1987 Rawtensall) on brittiläinen videobloggaaja ja radiojuontaja. Hänet tunnetaan YouTube-kanavasta AmazingPhil, jolla on yli 4,2 miljoonaa tilaajaa. Hän juonsi vuosina 2013–2016 BBC Radio 1 -kanavaa yhdessä Dan Howellin kanssa.
Lester syntyi Rossendalessa, Lancashiressa. Hänellä on veli nimeltä Martyn, joka on häntä kaksi vuotta vanhempi. Lester suoritti tutkinnon englannin kielessä ja kielitieteessä vuonna 2008 ja vuonna 2009 jatkotutkinnon Teatteri-, elokuva- ja televisiolaitoksella Yorkin yliopistossa. Tällä hetkellä hän asuu Lontoossa Dan Howellin kanssa, jonka kanssa hän muutti vuonna 2011 heidän ensimmäiseen yhteiseen asuntoonsa Manchesteriin. Vuonna 2012 he muuttivat yhdessä Lontooseen. Vuonna 2017 he muuttivat suurempaan asuntoon Lontoossa. Dan Howell ja Phil Lester tapasivat toisensa internetin kautta huomattuaan jakavansa paljon samoja kiinnostuksenkohteita. Ensimmäisen yhteisen videonsa "Phil Is Not On Fire" he tekivät vuonna 2009, samana vuonna kun he tapasivat ensimmäistä kertaa. Phil Is Not On Fire (jota kutsutaan nimellä PINOF) oli joka vuonna julkaistava video-sarja, jossa Lester ja Howell vastasivat katsojien erikoisiin kysymyksiin. PINOF-perinteeseen kuului Sharpie-tussilla tehdyt kissanviikset. Vuonna 2018 joulukuussa julkaistiin kymmenes Phil Is Not On Fire -video, joka jäi viimeiseksi. PINOF:in lopettamisesta ilmoitettiin livestriimissä.
19-vuotiaana Lester julkaisi ensimmäisen YouTube-videonsa, nimeltä ”Phil's Video Blog - 27th March 2006”. Hänen kanavallaan on yli 250 videota, joilla on yhteensä yli 566 miljoonaa näyttökertaa. Videoissaan Lester kertoo useimmiten elämästään ja hänelle sattuneista oudoista tai vähemmän oudoista tapahtumista. Tämän lisäksi hän nykyään tekee myös leipomis- ja mukbang-videoita yhdessä Howellin kanssa. Muita Lesterin kanavia ovat LessAmazingPhil (yli 1,2 miljoonaa tilaajaa) ja DanAndPhilGames (yli 3,1 miljoonaa tilaajaa). LessAmazingPhil on hänen sivukanavansa, ja DanAndPhilGames hänen ja Daniel Howellin yhdessä ylläpitämä pelikanava.
Lester on voittanut useita palkintoja muun muassa vuonna 2013 Sony Awardseissa yhdessä Howellin kanssa ”Golden Headphones” -palkinnon ja British Online Creator Awardeissa vuonna 2016 ”Creator of the year” -palkinnon.
He juonsivat Brit Awardseja yhdessä Howellin kanssa vuosina 2014-2016.
Lokakuussa 2015 ilmestyi Phil Lesterin ja Dan Howellin kirjoittama omaelämäkerrallinen kirja The Amazing Book Is Not On Fire (kombinaatio hänen ja Danin YouTube-kanaviensa nimistä ja book-sanasta). Kirja kertoo heidän yhteisestä taipaleestaan YouTube-uralla sekä muista seikkailuista joita he ovat yhdessä kokeneet. Marraskuussa 2016 he julkaisivat toisen kirjansa Dan and Phil Go Outside, josta tuli #1 New York Times Bestseller.
Vuonna 2015 Dan ja Phil julkaisivat ”7 Second Challenge” -mobiilipelin. Lisäksi he ovat julkaisseet vuonna 2017 he julkaisivat myös oman ”Truth Bombs”-lautapelinsä.
Dan ja Phil ovat tehneet kaksi maailmankiertuetta: Ensimmäinen syksyllä 2016 nimeltä ”The Amazing Tour Is Not On Fire” (kutsutaan myös nimellä TATINOF), jonka aikana he kävivät muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Ruotsissa. Toinen kesällä 2018 nimeltä Interactive Introverts, jonka aikana he esiintyivät 80 kertaa ja kävivät 18 eri maassa. Kesäkuun 13. päivänä 2018 Interactive Introverts oli myös Suomessa. Joulukuussa 2018 julkaistiin Interactive Introverts -elokuva. Dan ja Phil järjestivät Interactive Introverts -elokuvan ensi-illan São Paulossa, Brasiliassa 28. marraskuuta 2018, jonne he itse tulivat paikalle.
Phil on hyviä ystäviä tubettajien Louise Pentlandin, Catherine Valdesin ja PJ Liguorin kanssa, jotka ovat esiintyneet hänen videoissaan useita kertoja.
Willow Shields
Willow Shields (s. 1. kesäkuuta 2000) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Primrose Everdeenin roolista Nälkäpeli-elokuvasarjassa.
Vuonna 2015 hän osallistui yhdysvaltalaiseen Dancing with the Stars -ohjelmaan ja oli 14-vuotiaana nuorin kilpailija ohjelman historiassa.
Willow esiintyi ensimmäistä kertaa pääroolissa elokuvassa Into The Rainbow, joka sai ensi-iltansa vuonna 2016.
Antonio de la Cruz
Antonio de la Cruz (s. 7. toukokuuta 1947 León) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Yhdysvaltain Grand Prix 1963
Yhdysvaltain Grand Prix 1963 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. lokakuuta 1963 Watkins Glenin radalla. Kilpailun voitti Graham Hill, jolle voitto oli kauden toinen. BRM otti kilpailusta kaksoisvoiton Richie Gintherin kakkossijalla.
Antonio de la Cruz
Jalkapallomaajoukkue
De la Cruz debytoi Espanjan maajoukkueessa 1972. Hän kuului Espanjan joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1978. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Kummolan kääntöpiiri
'''Kummolan kääntöpiiri. Urheiluviihteen kulissien takaista peliä''' on toimittaja Pentti Sainion vuonna 2014 ilmestynyt kirja. Se käsittelee suomalaisen jääkiekon vaikuttajien, kuten Kalervo Kummolan ja Harry Harkimon sekä Suomen jääkiekkoliiton tekemiä liiketoimia ja jääkiekon yhteydessä liikkuvia rahavirtoja. Kirjan julkaisu lykkääntyi kustantamoa vastaan tehtyjen oikeustoimien johdosta.
Sisältö
Sainio kirjoittaa esipuheessa, että teos perustuu hänen parinkymmenen vuoden aikana tekemiinsä tutkimuksiin siitä, mitä urheilussa kulissien takana tapahtuu.
Oikeustoimet
Teosta markkinoitiin alun perin nimellä Kummolan rahankääntöpiiri. Kustantajan mukaan kirjan piti ilmestyä jo ennen helmikuussa 2014 alkaneita Sotšin talviolympialaisia. Joulukuussa 2013 julkaisua kuitenkin siirrettiin huhtikuun 2014 loppuun. Into Kustannuksen mukaan teos sisälsi niin arkaluontoisia tietoja, että yhtiö halusi luetuttaa kirjan lakimiehillään ennen sen ilmestymistä. Kustantaja mainosti teosta ”kevään hurjimpana paljastuskirjana”.
Helmikuussa 2014 Kalervo Kummola ja Suomen jääkiekkoliitto yrittivät estää kirjan julkaisemisen. He tekivät Helsingin käräjäoikeudelle hakemuksen väliaikaisesta turvaamistoimesta, jolla sen julkaisu, myynti ja jakelu olisi kielletty sakon uhalla. Hakemuksen mukaan Into Kustannus ei pyynnöstä huolimatta suostunut oikaisemaan kirjan sisältämiä tietoja, joita Kummola piti väärinä. Lisäksi kieltovaatimuksessa väitettiin kustantajan syyllistyneen kunnianloukkaukseen jo teoksen markkinoinnissa, koska siinä vihjattiin Kummolan ja jääkiekkoliiton siirtäneen varoja veroparatiiseihin. Perusteluissa epäiltiin kirjan sisältävän myös totuudenmukaista tietoa, joka kuitenkin saattaisi sisältää liikesalaisuuksia ja loukata Kummolan yksityisyyttä. Into Kustannus piti kirjan mahdollista kieltämistä ennakkosensuurin käyttöönottona Suomessa.
Helsingin käräjäoikeus hylkäsi hakemuksen väliaikaisesta turvaamistoimesta. Se totesi päätöksessään, että olisi Suomen perustuslain vastaista hyväksyä Kummolan ja jääkiekkoliiton vaatimukset. Käräjäoikeuden mukaan sananvapauden käyttämistä ei Suomessa voi ennakolta estää mikään viranomainen tai yksityinen taho. Asia eteni hovioikeuteen, jossa käräjäoikeuden ratkaisu pidettiin voimassa.
Vastaanotto
Helsingin Sanomien Jyri Hännisen artikkelin mukaan kirja ”piirtää kuvaa härskiä peliä pelaavasta jääkiekon sisäpiiristä, jonka keskiössä on Kalervo Kummola.” Kommenttiartikkelissa toimittaja Tero Hakola nosti kirjan tärkeimmäksi anniksi sen, että urheilujohtaminen ei ole läpinäkyvää. Samat henkilöt lähipiireineen päättävät niin järjestöissä, seuroissa kuin niiden ympärillä toimivissa yrityksissäkin, jopa kaksoisrooleissa. Hakola arvosteli kirjaa siitä, että siitä puuttuu dokumentointi ja keskushenkilöitä mustamaalataan tarkoitushakuisesti, esimerkiksi yhdistämällä suorasukaisesti Kummola ja urheilurikoksista syytetty Wilson Raj Perumal.
Kirjasta julkaisemassaan tiedotteessa Kummola vertasi sitä Sainion aiempaan kirjaan Harkimoiden hattutemppu, jonka Huonon kirjallisuuden seura valitsi 1999 vuoden huonoimmaksi kirjaksi. Hän sanoi, ettei aio kommentoida kirjaa enempää.
Käänteishyljintä
Käänteishyljintä eli graft-versus-host-reaktio on elinsiirron komplikaatio, jossa kudossiirteen valkosolut tunnistavat immuunipuutteisen isännän kudosrakenteita vieraiksi ja kehittävät immuunivasteen niitä kohtaan. Yleisimmin käänteishyljintä tapahtuu luuytimensiirron tai kantasolujensiirron jälkeen.
Luuytimensiirrolla hoidetaan pahanlaatuisia verisairauksia kuten leukemiaa. Allogeeninen eli toisesta ihmisestä otettu luuydin- tai kantasolusiirre sisältää immuunijärjestelmän soluja, jotka saattavat aktivoitua ja hyökätä sen henkilön elimistöä vastaan, jolle siirto on tehty. Yleisimmin reaktion aiheuttavat T-solut. Akuutti tai krooninen käänteishyljintäreaktio ilmaantuu noin 60 prosentille siirtopotilaista. Reaktio voi hoitua lääkkeiden avulla, mutta johtaa joskus hankaliin elinvaurioihin ja jopa kuolemaan.