cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
B. R. Ambedkar
Tausta ja koulutus
Ambedkar aloitti korkeakouluopintonsa Mumbain yliopistossa, josta hän opiskeli taloustiedettä ja valtio-oppia. Tohtoriksi hän väitteli Columbian yliopistosta pääaineenaan valtio-oppi. Toisen tohtorintutkintonsa hän suoritti Lontoon yliopistossa. Lisäksi hän opiskeli oikeustiedettä Gray's Inn -opistossa.
Ura
Opintojensa jälkeen Ambedkar päätti omistaa elämänsä kastittomien syrjinnän vastustaiseen työhön. Vuonna 1920 hän perusti lehden nimeltä Mooknayaka ("Hiljaisten johtaja"). Ambedkarin karisma sai huomiota ja Shahu IV, Kolhapurin hallitsija, kutsui tämän illalliselle luokseen, mikä aiheutti skandaalin Ambedkarin kastittoman statuksen takia.
Ambedkar aloitti täyspäiväisenä kastittomien oikeuksien ajajana vuonna 1927 vaatien mm. julkisia juomapaikkoja, jotka olisivat avoimia aivan kaikille ja kastittomille oikeutta päästä hindulaisiin temppeleihin. Hän myös kritisoi avoimesti hindulaisten pyhiä kirjoituksia, jotka puhuivat kastittomien syrjimisen puolesta.
Vuonna 1936 hän perusti Itsenäisen työväenpuolueen, joka voitti vuotta myöhemmin vaaleissa 15 paikkaa.
Ennen Intian itsenäistymistä, Ambedkar toimi muun muassa Intian varakuninkaan täytäntöönpanokomitean työministerinä ja puolustuskomitean neuvonantajana.
Vuonna 1947 Ambedkar toimi Intian oikeusministerinä ja oli mukana kirjoittamassa maan perustuslakia, joka kieltää kastittomien syrjinnän. Ambedkar erosi ministerin virastaan vuonna 1951 petyttyään siihen, kuinka vähän valtaa hänellä loppujen lopuksi oli.
Renault RE30
Renault RE30 on Formula 1 -auto, jolla Renault-talli kilpaili kausilla –. Autolla kilpailivat Alain Prost, René Arnoux ja Eddie Cheever.
B. R. Ambedkar
Kääntyminen buddhalaisuuteen ja myöhemmät vaiheet
1950-luvulla Ambedkar matkusti Sri Lankaan ja Burmaan tutustuakseen syvällisemmin buddhalaisuuteen. Hän perustu Bharatiya Bauddha Mahasabha -järjestön vuonna 1955.
Protestina hindulaisuutta vastaan Ambedkar kääntyi buddhalaisuuteen 14. lokakuuta 1956 Nagpurissa, Maharashtrassa. Samassa tilaisuudessa buddhalaisuuteen kääntyi myös 360 000 muuta henkilöä. Syynä kääntymiseen oli Ambedkarin mukaan se, että buddhalaisuuteen kääntyminen oli ainoa keino, jolla kastittomat voivat paeta kastilaitoksen aiheuttamalta syrjinnältä. Syy juuri buddhalaisuuteen kääntymiseksi oli väitetysti se, että esimerkiksi kristinusko ja islam eivät olleet alkujaan intialaisia uskontoja.
Ambedkar harkitsi myös sikhiläisyyteen kääntymistä. Hän hylkäsi tämän vaihtoehdon sen jälkeen, kun kävi selväksi, että sikhiläisyyteen kääntyneitä kastittomia ei tultaisi pitämään tasavertaisina suhteessa muihin sikheihin.
Ambedkar sairasti diabetesta ja oli vuoteen oma elämänsä loppuvaiheet. Hän kuoli 6. joulukuuta 1956 kotonaan Delhissä. Ambedkar oli saanut The Buddha and His Dhamma -kirjansa enismmäisen käsikirjoituksen valmiiksi vain kolme päivää aikaisemmin. Kyseinen teos on navayana-buddhalaisten pyhä kirja.
Ambedkarin polttohautaus järjestettiin buddhalaisten perinteiden mukaisesti ja seremoniaan osallistui satoja tuhansia hänen kannattajiaan.
Perhe
Ramabai kuoli vuonna 1935, jonka jälkeen Ambedkar meni uusiin naimisiin vuonna 1948 Sharada Kabirin kanssa, joka vaihtoi avioliiton yhteydessä nimekseen Savita Ambedkar.
Kunnianosoitukset ja muistaminen
Ambedkarin synnyinkaupunki tunnetaan nykyisin nimellä Dr. Ambedkar Nagar.
Ambedkarin elämästä kertova hindin- ja englanninkielinen Jabbar Patelin ohjaama elokuva Dr. Babasaheb Ambedkar sai ensi-iltansa joulukuussa 2000. Ambedkaria näyttelee Mammootty.
Ambedkarin syntymäpäivä, 14. huhtikuuta, on yleinen vapaapäivä Intiassa, ei kuitenkaan kaikissa osavaltioissa.
NBA:n varaustilaisuus 1986
Vuoden 1986 NBA:n varaustilaisuus pidettiin 17. kesäkuuta 1986 Felt Forumissa.
Kfar Blum
Kfar Blum on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 771 ja nimensä se on saanut Leon Blumin mukaan.
Maantiede
thumb|vasen|[[Leon Blumin muistomerkki.]] Kfar Blum sijaitsee Israelin pohjoisosassa Hulanlaaksossa.
Historia
Kfar Blumin kibbutsi perustettiin vuonna 1943. Perustamisen taustalla toimi yhdysvaltalainen työväen sionistinen järjestö American Nationaler Arbeter Farband ja paikka sai nimensä ranskanjuutalaisen sosialistipoliitikko Leon Blumin mukaan. Sen ensimmäiset asukkaat olivat siirtolaisia Englannista ja Baltian maista.
Talous
Kibbutsin asukkaat harjoittavat maataloutta kasvattaen esimerkiksi viljaa, hedelmiä, siipikarjaa ja nautakarjaa. Kibbutsilla on myös jonkin verran teollisuutta ja matkailua. Paikalla on esimerkiksi vierasmaja ja kajakointikeskus.
Väestö
Kfar Blumin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 771. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 527.
Polona Batagelj
Polona Batagelj (7. kesäkuuta 1989 Šempeter pri Gorici, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän on ollut ammattilainen vuodesta 2010.
Korodougou
Korodougou on maalaiskunta Ségoun alueen Blan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Nampasso sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 45 kilometriä Blasta itään. Kunnassa on 11 300 ja keskuskylässä 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Korodougoun kunta rajoittuu idässä Blan piirin Fanin ja Yangasson, etelässä Kemenin, lännessä Blan ja Kazangasson sekä pohjoisessa Ségoun piirin Katiénan kuntiin.
Entisestä Yangasson arrondissementista erotettuun kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, boboja, soninkeja ja dogoneja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja kristinusko.
Banijoen rannalla toimii katolisen papin Bernard Verspierenin perustama nykyaikainen matkailukeskus Teriyabougou ekokylineen.
Mighty Morphin Power Rangers (videopeli)
Mighty Morphin Power Rangers on vuoden 1994 marraskuussa julkaistu videopeli. Se perustuu samannimiseen televisiosarjaan Mighty Morphin Power Rangersiin, jonka julkaisi Bandai Nintendo-konsoleille ja Sega omille konsoleilleen.
Pelattavuus
Pelissä voi pelata alustasta riippuen noin seitsemällä eri tasolla taistellen Rita Ripulsan kätyreitä vastaan. Pelaaja voi pelata viidellä eri Rangerilla; punaisella, vaaleanpunaisella, sinisellä, mustalla ja keltaisella. Ryhmän kuudennen sankarin Vihreän Rangerin saa bonushahmona Segan versiossa. Lisäksi pelissä pääsee pelaamaan Megazordilla.
SNES
SNES alustalla pelaaja aloittaa jokaisen tason ei-muuntautuneessa muodossa. Päästessä pelin puoleen väliin asti, pelaaja näkee kentän loppuvastuksen ja muuntautuu valitsemakseen Rangeriksi, jolloin tavoitteena on päästä loppuvastuksen luokse. Muuntautuessaan hahmo palautuu täyteen terveyteen, minkä lisäksi muuntautumisen jälkeen hahmolla on käytössään useampien liikkeiden valikoima. Pelin kaksi viimeistä tasoa pelataan Megazordilla.
Loppuvastukset:
Game Boy
Game Boy -versio muistuttaa hyvin paljon SNES-versiota, mutta jokainen loppuvastus pelataan Megazordilla.
Sega Mega Drive
Segan Mega Drive -versiossa on kolme erilaista pelimuotoa. Ensimmäinen on taisteluiden sarjaa seuraava tarinamoodi, toinen on vapaa yksinpeli ja kolmannessa pelimuodossa taistelu tapahtuu kahden ihmispelaajan ohjaamien hahmojen välillä. Yksinpelissä on mahdollisuus saada salainen hahmo, Vihreä Ranger, pelattavaksi hahmoksi.
Hahmot:
Soi kunniaksi Luojan
Soi kunniaksi Luojan (aiemmin Soi kiitokseksi Luojan) on virsikirjan virsi 462. Virren sävel on Jean Sibeliuksen, joka teki sävelmän alun perin osaksi Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston (nyk. Helsingin yliopiston) promootiokantaattia varten. A. V. Forsmanin (Koskimiehen) tekstiin. Virsi pääsi vuoden 1938 virsikirjaan muokattuna Ilta Koskimiehen kirjoitettua siihen kolmennen säkeistön. Sibelius ei ollut mielissään muutoksista ja hänen kerrotaan kieltäneen uudistetun version laulaminen Ainolassa. Vuoden 1986 virsikirjaan sanoja yhä nykyaikaistettiin. Virsi sopii esimerkiksi häihin ja hautajaisiin.
Historia
Soi kunniaksi Luojan on säveltänyt Jean Sibelius, mutta ei alun perin virreksi. Sibelius teki sävelmän Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston (nyk. Helsingin yliopiston) vuoden 1897 promootiota varten tehtyyn kantaattiin (op. 23), jonka teksti on A. V. Forsmanin (Koskimiehen) käsialaa. Sibelius toimi tuolloin yliopiston virkaatekevänä musiikinopettajana, joten promootiomusiikin säveltäminen kuului hänen virkavelvollisuuksiinsa. Forsman oli kirjoittanut laajan runosarjan, josta Sibelius valikoi työnsä pohjaksi kymmenen runoa. Sibelius julkaisi yhdeksän osaa kantaatista sekakuorosovituksina. Näiden joukossa oli myös kaksisäkeistöinen Soi kiitokseksi Luojan. Toinen promootiosävellyksestä suosioon ponnahtanut laulu on Tuule tuuli leppeämmin.
Virsikirjaan
Soi kiitokseksi Luojan päätyi julkaistavaksi vuonna 1920 Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelman toisessa osassa. Samoihin aikoihin valmisteltuun virsikirjan lisävihkoon virsi ei päätynyt, vaikka sitä valmistellut komitea ottikin virren mukaan ehdotukseensa vuonna 1923. Komitean ehdotuksessa virsi on Elovirsiä-osiossa. Komiteassa virrestä keskusteltiin kiivaasti. Pohdittiin sitä, onko virsi, jossa ei mainita kertaakaan Jumalan nimeä sopiva. Myös virren alkuperä täysin maallisen promootiorunon osana mietitytti komiteaa koska kirkkolain mukaan virsikirjan on oltava kirkon tunnustuksen mukainen. Itse Sibeliuksen sävelmään komitealla ei ollut moitteen sanaa. Ratkaistakseen ongelmat komitea pyysi Koskimiehen puolisolta Ilta Koskimieheltä siihen kolmannen säkeistön. Sanoja muokattiin vielä lisää elovirren suuntaan ja näin virsi vihdoin pääsi virsikirjaan vuonna 1938 osastoon Suvi ja vuodentulo. Samalla virren nimi oli vaihtunut muotoon Soi kunniaksi Luojan. Sibelius ei pitänyt muutoksista ja hänen kerrotaan sanoneen: "Jos virttä halutaan laulaa Ainolassa, laulettakoon sitä alkuperäisessä, kaksisäkeistöisessä muodossa."
Vuoden 1986 virsikirja toi mukanaan paljon muutoksia. Soi kunniaksi Luojan oli nyt osastossa Jumalan luomistyö numerolla 462. Alkuperäinen, oudoksikin luonnehdittu "Hän onneen meidät ohjaa, / jos joutuu johdantaan" on vaihdettu muotoon "Hän onneen meidät ohjaa, / myös aikaan vaikeaan". Yhteiskunnan muututtua myös liian maatalousvaltaisena, ja siten vaikeasti samaistuttavina, pidettyjä ilmauksia on muutettu. Samoin on käynyt nykyään ehkä halventavina pidettyjen ilmauksien kanssa, kuten "Suo, että alttiin mielin / myös köyhää holhoomme", joka nyt kuuluu "Suo, että ilomielin / myös jaamme leipämme".
1990-luvulla tehdyn tutkimuksen mukaan kyseessä on suomalaisten kuudenneksi suosituin virsi. Teologian opiskelijoiden keskuudessa vuonna 2012 tehdyn kyselyn mukaan se on teologien yhdeksänneksi suosituin virsi. Viime vuosina virsi on tullut tunnetuksi varsinkin Samuli Edelmannin tulkitsemana.
Sävel ja teemat
Soi kunniaksi Luojan on koraalityylinen; Erik Tawaststjernan mukaan "[v]aikka Sibelius on merkinnyt sen esitettäväksi 'kansanlaulun tapaan, reippaasti', sävelmää kantaa uskonnollinen hartaus ja innoitus". Tawaststjernan mukaan vaikka teosta voidaan pitää lähinnä Sibeliuksen tilapäistyönä, se on silti viimeistellympi kuin hänen kaksi aikaisempaa kantaattiaan ja se on soinnutukseltaan näitä mielenkiintoisempi. Huhutaan, että Sibelius halusi säveltää virren perustuen Säkkijärven polkan sävelmään. Soi kunniaksi Luojan -virren melodia muistuttaakin kyseistä polkkaa hitaammalla tempolla. Huhu ei kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä Säkkijärven polkka on peräisin vasta 1930-luvulta.
Soi kunniaksi Luojan keskittyy Pyhän Kolminaisuuden persoonista nimenomaan Isään. Tauno Väinölän mukaan myös tällaisia virsiä tarvitaan ja se onkin tämän virren vahvuus. Reijo Pajamo ja Erkki Tuppurainen liittävät virren Sibeliuksen tokaisuun "Luonnossa ja luomakunnassa olen voimakkaimmin tuntenut Kaikkivaltiaan läsnäolon." Sibelius sävelsi myös kaksi muuta suomalaisiin virsikirjoihin päätynyttä virttä: Ei valtaa, kultaa, loistoa (op. 1 nro 4, virsikirjassa numero 31) ja Suomen ruotsinkielisen virsikirjan Den höga himlen och den vita jorden (numero 308). Näistä ensimmäinen on Sibeiluksen säveltämistä hengellisistä lauluista suosituin.
Virsi sopii esimerkiksi häihin ja hautajaisiin.
Eichsfeld (piirikunta)
Eichsfeldin piirikunta (, [ˈaɪksfɛlt]) on piirikunta Saksan Thüringenin osavaltion luoteisosassa. Piirikunnan pinta-ala on 943,07 neliökilometriä ja väkiluku 100 380 asukasta. Pääkaupunki on Heilbad Heiligenstadt. Suurin osa alueen kylistä kuuluu historialliseen Eichsfeldin seutuun.
Kim Rantala
Kim Tapani Rantala (tunnetaan myös nimellä Kasio Rantala) (s. 1971) on suomalainen kosketinsoittaja. Hän on soittanut Ma Baker's Soul Factory Bomfunk MC’s, Amorphis, Giant Robot, Nuspirit Helsinki, Reino & The Rhinos, The Five Corners Quintet ja Jätkäjätkät -yhtyeissä sekä myös Jonna Tervomaan ja Sami Saaren yhtyeissä.
Rantala toimii 3rd Rail Musicilla tuottajana. Hän vastaa miksauksesta, biiteistä ja masteroinnista.
Neven Žugaj
Neven Žugaj (s. 19. huhtikuuta 1983 Zagreb) on kroatialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on MM- ja EM-mitalisti.
Žugaj saavutti Taškentin MM-kilpailuissa 2014 hopeaa 75 kg:n painoluokassa hävittyään loppuottelussa armenialaiselle Arsen Julfalakyanille. Hän sai MM-pronssia 74-kiloisissa Istanbulissa 2011. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa lisäksi kahdeksanneksi 74 kg:n sarjassa 2006 ja 2010. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli samassa painoluokassa kymmenes.
Žugaj sai Varnan EM-kilpailuissa 2005 pronssia 74 kg:n sarjassa. Hän oli samassa painoluokassa kymmenes EM-kilpailuissa 2006. Välimeren kilpailuissa hän sai 74-kiloisissa hopeaa 2013 ja pronssia 2009. Hän voitti 74 kg:n painoluokassa Välimeren alueen mestaruuden 2010 ja 2012 sekä sotilaiden maailmanmestaruuden 2008.
Hänen kaksoisveljensä on Nenad Žugaj.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1896 – miesten säilä
Miesten säilä oli yksi kolmesta miekkailulajista kesäolympialaisissa 1896. Kilpailu kilpailtiin 9. huhtikuuta 1896, Ateenassa, Kreikassa.
Turnaukseen osallistui viisi miekkailijaa: kreikkalaiset Tilemahos Karakalos, Ioannis Georgiadis, ja Georgios Iatridis; tanskalainen Holger Nielsen; sekä itävaltalainen Adolf Schmal. Kaikki kilpailijat ottelivat toisiaan vastaan kerran, joten yhteensä otteluita järjestettiin kymmenen. Turnauksen voittaja Georgiadis voitti jokaisen ottelunsa.
Otteluissa voittoon tarvittiin kolme osumaa vastustajaan.
Fernando Collor de Mello
Fernando Collor de Mello (s. 12. elokuuta 1949) on brasilialainen kristillisen työväenpuolueen poliitikko. Hän oli Brasilian presidentti 1990–1992. Hänestä tuli ensimmäinen suoralla vaalilla valittu presidentti Brasilian sotilashallituksen jälkeen. Hän lupasi rajuja talousuudistuksia, mutta ne eivät toteutuneet, ja inflaatio pysyi hillittömänä.
Jalkaväkirykmentti 27 (talvisota)
Jalkaväkirykmentti 27 eli Kemin rykmentti oli Peräpohjolan alueen reserviläisistä muodostettu rykmentti talvisodassa.
Rautjärvi (Heinola)
Rautjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Fernando Collor de Mello
Collor joutui eroamaan presidentinvirasta vuonna 1992 jouduttuaan valtakunnanoikeuteen syytettynä korruptiosta. Hänet kuitenkin vapautettiin syytteistä myöhemmin.
Jalkaväkirykmentti 27 (talvisota)
Rykmentti perustettiin 13. lokakuuta 1939 Kemissä. Sen komentajaksi määrättiin kemiläinen everstiluutnantti August Mäkiniemi. Rykmentti sai käskyn siirtyä rintamalle 7. joulukuuta. Siellä rykmentti liitettiin eversti Hjalmar Siilasvuon johtamaan 9. divisioonaan.
Rautjärvi (Heinola)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 7,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 80,3 metriä mpy.
Fernando Collor de Mello
Collorin vaimo tuomittiin korruptiosta ja taloudellisista väärinkäytöksistä 11 vuodeksi vankilaan vuonna 2000.
Stanley Bacon
Stanley Bacon (13. elokuuta 1885 – 13. lokakuuta 1952) oli brittiläinen painija.
Bacon voitti olympiakultaa 1908 Lontoon olympialaisten vapaapainin 73 kilogramman painoluokassa. Hän voitti kultaa myös 75 kilogramman painoluokassa Brittiläisen kansainyhteisön kisoissa Lontoossa vuonna 1911.
Dennis Stratton
Aluksi Strattonilla oli hankaluuksia opetella Iron Maidenin monipuolisia ja haastavia kappaleita, koska oli aiempien yhtyeidensä kanssa tottunut kevyempään ja melodisempaan musiikkiin. Hänen soittoaan voi kuulla Iron Maidenin ensimmäisellä albumilla Iron Maiden, singleillä "Running Free", "Sanctuary" ja "Women in Uniform" sekä live-EP:llä Live!! + One.
Miki (Hyōgo)
Miki on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Kakojoen sivujoen Minōn varrella. Kaakossa se rajautuu Kōben suurkaupunkiin. Suurin osa kaupungin pinta-alasta on tasankoa tai kukkulaa. Mikissä on 77 151 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 176,51 neliökilometriä.
Dennis Stratton
Strattonilla oli koko Iron Maiden -aikansa sekä musiikillisia että muitakin erimielisyyksiä perustajajäsenen, basisti Steve Harrisin kanssa. Välejä kiristivät muun muassa Strattonin ja Martin Levanin muiden tietämättä tekemät lisäykset ensimmäisen levyn kappaleeseen Phantom of the Opera sekä Strattonin liiallinen viihtyminen Kiss-yhtyeen jäsenien seurassa kiertueella (esim. matkusti mieluummin Kissin keikkabussissa), jolla Iron Maiden lämmitteli Kissiä. Harris koki Strattonin uhraavan yhtyeelleen liian vähän aikaa, joten vuoden 1980 loppupuolella Harris ja yhtyeen manageri Rod Smallwood vapauttivat Strattonin sopimuksestaan Iron Maidenin kitaristina. Viimeisenä velvollisuutenaan Stratton esiintyi "Women in Uniform"-kappaleen videossa muiden jäsenien kanssa. Hänen paikkansa Maidenin toisena kitaristina otti yhtyeen jäsenten vanha ystävä Adrian Smith.
Myöhemmin Stratton on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Praying Mantis ja Lionheart, sekä tehnyt albumeja entisen Iron Maiden -laulaja Paul Di'Annon kanssa.
Miki (Hyōgo)
Keskiajalla Miki kehittyi linnanaluskaupunkina Bessho-klaanin hallinnassa. Kaupungin linna tuhoutui Toyotomi Hideyoshin hyökkäyksessä vuonna 1580. Myöhemmin Edo-kaudella kaupunki tunnettiin etenkin metallisten puusepäntyökalujen valmistuksesta, ja siellä on edelleenkin paljon metallisten työvälineiden tuotantoa. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisiä – erityisesti sakentuotannon tarpeisiin – sekä vihanneksia ja hedelmiä. Kaupunkioikeudet Mikille myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Mikin maaseutukaupunkiin liitettiin kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni viimeksi vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Yokawan maaseutukaupunki. Mikistä Kōbeen johtavan rautatielinjan varrelle on rakennettu suuria lähiöitä 1960-luvulta lähtien. Niiden myötä kaupunkiin on sijoittunut myös golfkenttiä.
Mikin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat useat vanhat temppelit ja pyhäköt, joista Gaya-in lienee perustettu 600-luvun lopulla. Muita merkillepantavia rakennuksia ovat esimerkiksi Tōkō-ji ja Amatsu-jinja. Kaupungissa on säilynyt myös vanhoja metalliseppien kaupunkitaloja ja siellä toimii metallityön historiaa esittelevä museo. Mikiä palvelee Kōbe-rautateiden Ao-linja. Kaupungissa aiemmin kulkenut Miki-rautatie lakkautettiin vuonna 2008.
Akira Miyoshi
Akira Miyoshi (1933 – 4. lokakuuta 2013 Tokio, Japani) oli japanilainen säveltäjä. Hän aloitti pianonsoiton ja sävellyksen opiskelun kolmevuotiaana ja sai myös viulunsoiton opetusta Kozaburo Hirailta. Vuonna 1951 hän pääsi Tokion yliopistoon ranskalaista kirjallisuutta opiskelemaan. Hän voitti eri palkintoja jo 1950-luvulla; näiden joukossa oli Japanin musiikkikilpailun ensimmäinen palkinto sonaatista (1953). Vuosina 1955–1957 hän opiskeli Pariisin konservatoriossa. Hän sai vahvoja vaikutteita Henri Dutilleuxin tuotannosta.
Miyoshin sävellyksiin kuuluu enimmäkseen sinfonisia teoksia, kamarimusiikkia, lauluja ja kuoroteoksia.
Miyoshi kuoli lokakuussa 2013 sydänongelmiin.
Gotha (piirikunta)
Piirikuntaa ympäröivät pohjoisessa Unstrut-Hainich-Kreis, koillisessa Sömmerdan piirikunta, idässä piiritön Erfurtin kaupunki, kaakossa Ilm-Kreis, lounaassa Schmalkalden-Meiningen ja lännessä Wartburgkreis.
Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri
Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri on nykyään Keski-Pohjanmaan hyvinvointialue (lyhennys Soite). Tätä ennen Soite oli kymmenen Keski-Pohjanmaan, Pohjanmaan ja Pohjois-Pohjanmaan kunnan yhteisesti omistama kaksikielinen kuntayhtymä, joka järjesti jäsenkuntiensa puolesta alueensa väestölle laaja-alaiset sosiaali- ja terveyspalvelut. Kuntayhtymä möi palveluja ulkopuoliselle tahoille.
Kuntayhtymän kotipaikka oli Kokkola. Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri kuului Oulun yliopistollisen sairaalan erityisvastuualueeseen (Erva-alue).
Soiten jäsenkunnissa asui noin 78 000 ihmistä (31.12.2018). Jäsenkuntien ohella Soite-kuntayhtymä tarjosi palveluja läheisille sopimuskunnille (9 kuntaa) sekä yhteistyökunnille (9 kuntaa). Soiten osana Kokkolassa toimiva Keski-Pohjanmaan keskussairaala on lähin päivystävä sairaala noin 200 000 asukkaalle. Siellä hoidetaan vuosittain noin 42 000 potilasta.
Tilikaudella 2019 Soiten toimintamenot olivat 337,2 miljoonaa euroa. Tilikauden kirjanpidollinen alijäämä oli 8,6 miljoonaa euroa. Menoista 53,0 prosenttia oli henkilöstökuluja, 29,8 % palveluostoja, 8,1 % hankintoja, 4,3 % avustuksia ja 4,8 % muita toimintamenoja.
Sairaanhoitopiirin toiminta päättyi 31. joulukuuta 2022 osana Sote-uudistusta. Kuntayhtymän kausi päättyi 31.12.2022 hyvinvointialueiden aloittaessa toiminnan Suomessa. Nykyisin alueen sosiaali-, terveys- ja pelastustoimen palvelut tuottaa Keski-Pohjanmaan hyvinvointialue.
Jäsen- ja sopimuskunnat
Jäsenkunnat:
Sopimuskunnat:
Terveysasemat
Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri (Soite) ylläpiti myös terveysasemia (terveuskeskuksia) jäsenkunnissaan:
Nikolai Stepulov
Nikolai Stepulov (20. maaliskuuta 1913 Narva – 2. tammikuuta 1968 Tallinna) oli virolainen nyrkkeilijä. Hän voitti hopeaa Berliinin olympialaisissa 1936 alle 61,2 kilon sarjasta hävittyään finaalissa Imre Harangille.
Nikolai Stepulov aloitti nyrkkeilyuransa 14-vuotiaana eli vuonna 1927 Tallinnan työläisten urheiluseurassa (vir. Tallinna töölisspordiklubi) ja osallistui vuoden 1931 Wienin Työläisolympialaisiin, joissa hän saavutti pronssia. Sen jälkeen hän liittyi Tallinnan Sportiin. Valmentajana hänellä oli Nigul Maatsoo. Ensimmäisen Viron mestaruutensa Stepulov saavutti vuonna 1933.
Kansainvälisen tason amatöörinyrkkeilijä
Stepulov osallistui keväällä 1934 käytyihin EM-kisoihin Budapestissä, mutta hävisi heti ensimmäisen ottelunsa. Vuonna 1936 Stepulov edusti Viroa menestyksekkäästi Berliinin vuoden 1936 olympialaisissa. Ensimmäisillä kierroksilla tappion kokivat Luxemburgin, Japanin ja Chilen nyrkkeilijät. Välierässä vastaan tuli Ruotsin Erik Åberg, jonka Stepulov voitti ja pääsi loppuotteluun. Loppuottelussa vastaan tuli Unkarin Imre Harangi, jolle Stepulov koki kuitenkin tappion. Saavutuksena siis olympiahopeaa. Nuorelle Viron tasavallalle Berliinin kisat olivat menestyksekkäät suurimpana tähtenään tietysti painin kaksinkertainen olympiakultamitalisti Kristjan Palusalu. Stepulovia ja muita mitalisteja juhlittiin myös suuresti – riemukas vastaanotto Tallinnassa. Olympiamitalistit, Stepulov yhtenä heistä, olivat kansallissankareita. Viron valtio palkitsi Stepulovin armeijan kersantin vakanssilla.
Stanley Clarke
Stanley Clarke (s. 30. kesäkuuta 1951 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan sekä sähköbasson että kontrabasson taitajana kuten myös elokuvasäveltäjänä.
Nikolai Stepulov
Kansainvälisen tason amatöörinyrkkeilijä
Stepulovin ura jatkui edelleen. Hän saavutti vuosina 1933-1937 kuusi Viron mestaruutta, viisi ensimmäistä kevyessä välisarjassa ja viimeisen keskisarjassa. Hän osallistui vuoden 1937 EM-kisoihin Milanossa. Voitot Belgian ja Romanian nyrkkeilijöistä saattelivat hänet välieräotteluun, jossa hän otti voiton Tšekkoslovakian Kralista. Loppuottelussa hän kohtasi Saksan Herbert Nürnbergin, jolle hän kuitenkin hävisi. Stepulovilla oli kuitenkin ongelmia oman nyrkkeilyseuransa kanssa, joka silloin oli Tallinnan Gong. Hän riitautui seuransa johdon ja valmentajien kanssa, ja niinpä hänet erotettiin seurasta. Hän siirtyi edustamaan Viljandin Tulevikkua.
Stanley Clarke
Nuoruus
Stanley Clarke syntyi Philadelphiassa. Hänen äitinsä oli ammattimainen oopperalaulaja, ja Clarke kuuli hänen usein laulavan kotona. Clarke on kertonut äitinsä olleen hänen ensimmäinen taiteellinen vaikuttajansa.
Nikolai Stepulov
Ura ammattilaisena
Maaliskuussa 1938 Stepulov siirtyi ammattilaiseksi. Ensimmäisessä ottelussaan saksalaista Peter Kleinhütteniä vastaan Helsingissä hän otti pistevoiton. Sen jälkeen hän otteli saksalaisia ja ruotsalaisia vastaan ja saavutti niin voittoja kuin koki tappioita. Viimeisen ammattilaisottelun Stepulov nyrkkeili Berliinissä kesäkuussa 1939 suursodan alla vastustajanaan saksalainen Gustav Eder. Ottelu päättyi Stepulovin tappioon Ederin tyrmätessä virolaisen. Ammattilaissaldo oli kymmenestä ottelusta neljä voittoa, viisi tappiota ja yksi ratkaisematon.
Stanley Clarke
Nuoruus
Clarke aloitti viulunsoiton opiskelun noin 12-vuotiaana, mutta hänen pituutensa ja pitkät sormensa aiheuttivat vaikeuksia. Hän löysi kontrabassosta itselleen sopivamman instrumentin. Bassokitaran soiton Clarke aloitti hieman alle 16-vuotiaana. Jatkaessaan klassisen musiikin opiskelua hän soitti myös kaikenlaista pop-musiikkia paikallisten yhtyeiden kanssa erilaisissa pubeissa ja juhlatilaisuuksissa. Oppikoulun jälkeen hän meni Philadelphian musiikkiakatemiaan opiskelemaan sinfonista kontrabasson soittoa.
Nikolai Stepulov
Sodan aika
Virolle toisen maailmansodan aika oli kohtalokas. Kesään 1940 mennessä maa menetti itsenäisyytensä. Maassa toimi Neuvostoliiton tukena paikallisten kommunistien ja kommunistikäännynnäisten vetämiä paikallisia kommunistijärjestöjä. Nikolai Stepulov liittyi kommunistiseen aselliseen miliisiin ja toimi miliisijoukkueen johtajana. Aivan neuvostovallan alussa 21. kesäkuuta 1940 Stepulov syyllistyi miliisijoukkoineen mainettaan pilanneeseen toimintaan, sillä hän antoi joukkojensa surmata aseita luovuttamaan tulleet entiset Viron armeijan sotilaat, joista 17 kuoli ja noin kymmenen loukkaantui. Tämän seurauksena hänet pidätettiin, ja hän joutui vankilaan. Hän joutui olemaan vankeudessa suuren isänmaallisen sodan alkuaikaan asti eli kesään 1941. Sen jälkeen hänet kommennettiin rintamalle, josta hänet siirrettiin myöhemmin vuonna 1942 reservijoukkoihin.
Stanley Clarke
Ura
Clarke valmistui Philadelphian musiikkiakatemiasta ja muutti New Yorkiin vuonna 1971. Hän toimi siellä yhteistyössä monien kuuluisien muusikoiden, kuten Horace Silverin ja Art Blakeyn, kanssa. Hän tuli tunnetuksi Chick Corean vuonna 1971 perustamassa fuusio-yhtyeessä Return to Forever. Clarke alkoi näihin aikoihin myös tehdä soololevyjä.
Clarkea pidetään yhtenä basson suurimmista virtuooseista, ja hän hallitsee sekä akustisen basson että sähköbasson. Bassokitaran soitossa Clarke oli 1970-luvulla Jaco Pastoriuksen ohella suurin vaikuttajahahmo. Hän kehitti tunnistettavan soundinsa ja sovelsi funkissa käytettyä peukutustekniikkaa jazz -rock -musiikkiinsa. Clarke on myös kunnostautunut säveltäjänä. Sen lisäksi, että hän on säveltänyt soololevyjensä materiaalin ja monia Return to Foreverin kappaleita, hän on myös säveltänyt musiikkia useisiin elokuviin.
Nikolai Stepulov
Nyrkkeilyuran jälkeinen aika Neuvosto-Virossa
Neuvostovallan palattua Viroon syksyllä 1944 seuraavana vuonna urheilutoiminta käynnistyi Neuvosto-Virossa. Vuonna 1945 hän voitti Neuvosto-Viron nyrkkeilymestaruuden edustaen Tallinnan Spartakia. Ikänsä vuoksi – hän oli silloin 32-vuotias – hänestä ei enää kuitenkaan ollut ainesta kohoamaan huipuksi Neuvostoliiton tasolla.
Stanley Clarke
Ura
Toisin kuin muilla tunnetuilla 1970-luvun fuusio-yhtyeillä, Return to Foreverin ohjelmistoon kuuluivat pitkät bassosoolot, joissa Clarke pääsi näyttämään osaamistaan. Clarken omista levyistä merkittävin on vuonna 1976 julkaistu School Days, joka on yksi keskeisiä bassolevyjä ja samalla fuusion keskeisiä klassikkojulkaisuja.
Nikolai Stepulov
Nyrkkeilyuran jälkeinen aika Neuvosto-Virossa
Uransa jälkeen hän työskenteli ruumiillisessa työssä tehtaassa, metsässä puunhakkuussa ja turpeennostossa. Nyrkkeilyyn hän osallistui erotuomarin tehtävissä. Alkoholi astui Stepulovin elämään entistä suuremmassa roolissa. Hän sai lyhyempiä vankeustuomioita jo 1950-luvun alussa. Vapauduttuaan hän uusi rikoksia. Niinpä vuonna 1955 hänet tuomittiin varkaudesta seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin kuitenkin neljän vankeusvuoden jälkeen. Vapautumisen jälkeinen aika ei muuttanut hänen elämäänsä, vaan rikoksia kertyi senkin jälkeen. Viimeiset vuodet elämästään Stepulov kärsi Parkinsonin taudista. Hän kuoli 2. tammikuuta 1968 Tallinnassa vankilasairaalassa hieman ennen 55:ttä syntymäpäiväänsä.
Stanley Clarke
Ura
Huolimatta siitä, että Clarke on huomattavan taitava kontrabasson soittaja, hän ei ole kuitenkaan levyttänyt perinteisempää jazzia juuri lainkaan. 1970-luvun lopulla hän alkoi monien muiden tuon ajan artistien tapaan sisällyttää levyihinsä yhä popmaisempia vaikutteita etääntyen näin myös fuusiosta.
Clarken soololevyistä tunnetuin on School Days (1976), ja muita mainittavia ovat esimerkiksi Stanley Clarke (1974) ja Journey to Love (1975). Clarken soitto ja sävellykset ovat hyvin edustettuna mukana myös kaikilla Return to Foreverin levyillä.
Clarken bassosoundi perustuu Alembic-bassokitaroihin joissa on aktiivielektroniikka. Clarke alkoi käyttää Alembic-bassoja 1970-luvulla, kun Rick Turner niminen soittimenrakentaja kritisoi Clarken bassosoundia, mainiten että hänen soittonsa on hienoa mutta soundi surkea. Seuraavana iltana Turner toi Clarkelle Alembic-basson, johon tämä ihastui, ja alkoi käyttää yksinomaan tämän merkin bassoja. Turner myös rakensi Clarkelle uuden basson tämän ohjeiden mukaan.
Tom Daley
Thomas ”Tom” Robert Daley (s. 21. toukokuuta 1994 Plymouth, Englanti ) on brittiläinen uimahyppääjä. Hän on 10 metrin kerroshypyissä Euroopan-mestari vuosilta 2008, 2012 ja 2016 sekä maailmanmestari vuosilta 2009 ja 2017.
Aikuisten maailman- ja Euroopan-mestaruuden lisäksi Daley voitti hopeaa juniorien maailmanmestaruuskilpailuissa 2008 10 metrin kerroshypyistä sekä kolmen metrin ponnahduslaudalta.
Seuratasolla Daley edustaa Plymouth Divingia.
Daley on naimisissa yhdysvaltalaisen käsikirjoittajan Dustin Lance Blackin kanssa.
Venejärvi (Heinola)
Venejärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa keskutaajaman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 4,4 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Michael Mullen
thumb|Michael Mullen Michael Glenn Mullen (s. 4. lokakuuta 1946) on Yhdysvaltain laivaston amiraali ja Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston entinen puheenjohtaja 1. lokakuuta 2007 – 30. syyskuuta 2011. Sitä ennen hän toimi laivasto-operaatioiden komentajana 2005–2007, varakomentajana 2003–2004 ja laivaston Euroopan joukkojen komentajana. Hän valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1968.
Esa Välioja
Esa Välioja (s. 27. syyskuuta 1958 Borås, Ruotsi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan 172 ottelua jääkiekon SM-liigassa Tapparan ja KalPan riveissä. Väliojalla oli marraskuuhun 2020 asti hallussaan SM-liigan ennätys, sillä hän on teki 31. tammikuuta 1982 ottelun avausmaalin ajassa 0.05 hänen pelatessa Tapparan riveissä. Tuohon nopeimman ottelun tai erän avausmaalin tekijän ennätykseen olivat yltäneet myös Risto Alho (1967), Jari Laiho (1979), Jarmo Jamalainen (1979), Keijo Kivelä (1982) ja Seppo Ahokainen (1983).
Välioja tunnettiin myös joukkueen huuliveikkona ja maalien jälkeisistä kuperkeikoistaan. Hän ei tehnyt SM-liigassa kovin kovia tehoja (19+17=46), mutta niitä syntyi lähes piste per peli -tahdilla I-divisioonavuosina.
Välioja syntyi Ruotsissa, mutta aloitti uransa Tapparassa kaudella 1979-80. Hän pelasi Tapparassa kolme kautta voittaen SM-hopeaa 1981 ja Suomen mestaruuden 1982. Välioja pelasi vuodet 1982–1986 I-divisioonaa Kalevan Pallon riveissä. Hän oli nostamassa joukkuetta SM-liigaan keväällä 1986 ja pelasi KalPan riveissä vielä kaudet 1986–87 ja 1987–88 SM-liigaa.
Kirkkolampi (Heinola)
Kirkkolampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 0,9 hehtaaria, se on 100 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 350 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Herman Lundborg
Herman Bernhard Lundborg (7. huhtikuuta 1868 Värmlanti, Ruotsi – 9. toukokuuta 1943 Östhammar, Upplanti, Ruotsi) oli ruotsalainen lääkäri ja rotubiologi.
Elämäkerta
Lundborg valmistui vuonna 1895 Karoliinisesta instituutista pääaineenaan lääketiede ja vuonna 1903 tohtoriksi Uppsalan yliopistosta. Hänestä tuli 1903 psykiatrian ja neurologian dosentti sekä myöhemmin rotututkimuksen ja rotubiologian dosentti.
Lundborg tutki väitöskirjassaan “Die progressive Myoklonus-Epilepsie (Unverricht's Myoklonie)” periytyvää sairautta, jonka Heinrich Unverricht ensin kuvasi vuonna 1891. Sen lisäksi, että hän kuvasi taudin, hän myös jäljitti sairastuneen perheen 1700-luvulta lähtien. Hän päätteli, että perhe oli geneettisesti rappeutunut "epäviisaiden" ja mahdollisesti sisäsiittoisten avioliittojen takia. Nykyisin Lundborgin kuvaaman epilepsian muoto tunnetaan nimellä Unverricht-Lundborgin tauti.
Markus Ojanperä
Markus Ojanperä (s. 4. kesäkuuta 1983 Seinäjoki) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Hän pelasi Superpesiksessä kausina 2001–2013. Ojanperän urallaan edustamia seuroja olivat Seinäjoen Maila-Jussit, Nurmon Jymy ja Seinäjoen JymyJussit. Nurmon Jymyssä pelatessaan Ojanperä saavutti SM-hopeamitalin kaudella 2005. Hän pelasi urallaan 92 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa löi yhden kunnarin ja kymmenen tavallista juoksua, toi 44 juoksua ja keräsi 261 kärkilyöntiä. 21 pelaamassaan Superpesiksen pudotuspeliottelussa Ojanperä löi yhden juoksun, toi kaksi juoksua ja keräsi 42 kärkilyöntiä. Neljässä pelaamassaan Superpesiksen karsintasarjan ottelussa Ojanperä toi kaksi juoksua ja keräsi 22 kärkilyöntiä.
Herman Lundborg
Elämäkerta
Lundborg oli rotuhygienikko. 1900-luvun alussa akateemikot ja lainsäätäjät ajattelivat, etenkin Pohjois-Euroopassa ja Yhdysvalloissa, että eugeeniikka voisi parantaa yhteiskunnan biologista pohjaa. Vuonna 1922 Ruotsi perusti uuden viraston, Rotubiologian tutkimuslaitoksen, jonka johtajaksi nimitettiin Lundborg. Hänen johdollaan instituutti alkoi kerätä runsaasti tilastotietoja ja valokuvia ruotsalaisen rodun kartoittamista varten.
Autuaaksijulistaminen
Beatifikaatio eli autuaaksijulistaminen (latin. Beatificatio) on katolisen kirkon tunnustus kuolleen henkilön taivaaseen pääsemisestä ja kyvystä toimia taivaallisena esirukoilijana. Autuaaksijulistaminen on kolmas neljästä askeleesta tiellä kanonisoinnissa eli pyhimykseksi julistamisessa. Vuodesta 1983 lähtien autuaaksi julistetun välityksellä on täytynyt tapahtua vähintään yksi todistettu ihme, poikkeustapauksina marttyyrikuoleman kärsineet.
Aiheesta muualla
Beat Beato Beato
Etelä-Eurooppa
thumb|Etelä-Euroopan maat.
Etelä-Eurooppa on Euroopan eteläinen osa-alue. Yhdistyneiden kansakuntien tilastoinnissa siihen kuuluvat Portugali, Espanja, Gibraltar, Andorra, Italia, San Marino, Vatikaanivaltio, Malta, Slovenia, Kroatia, Bosnia ja Hertsegovina, Montenegro, Serbia, Albania, Pohjois-Makedonia ja Kreikka.
Jouni Aalto
Jouni Aalto (s. 3. lokakuuta 1988 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Suomi-sarja -joukkue Kooveessa. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja ja osaa pelata hyvin molempiin suuntiin.
Ura
Jouni Aalto on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän pelasi joukkueessa koko junioriuransa ja voitti B-nuorten mestaruuden vuonna 2006. Aalto teki SM-liigadebyyttinsä 14. lokakuuta 2008 ottelussa Rauman Lukkoa vastaan. Hän pelasi SM-liigassa kauden 2008–2009 aikana seitsemän runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Aalto oli tehoilla 3+9=12 Ilveksen A-nuorten tehokkain puolustaja. Hän teki huhtikuussa 2009 vuoden mittaisen liigasopimuksen Ilveksen kanssa.
Kauden 2009–2010 Aalto pelasi lähes kokonaan lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän edusti Ilvestä yhdessä SM-liigan ottelussa sekä yhdessä A-nuorten SM-liigan ottelussa. Aalto teki LeKissä 37 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä ja kevään 2010 pudotuspeleissä syntyi kahdeksassa ottelussa tehot 1+2=3. LeKi sijoittui neljänneksi hävittyään pronssiottelussa KooKoolle lukemin 4–2.
Elokuussa 2010 Aalto lähti opiskelemaan Vaasaan ja hän teki samalla vuoden mittaisen sopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Joulukuussa 2010 Aalto kävi kahden ottelun lainalla Suomi-sarjajoukkue Kokkolan Hermeksessä. Keväällä 2011 hän voitti Sportissa Mestiksen mestaruuden.
Kesällä 2011 Aalto voitti rullakiekon Suomen mestaruuden tamperelaisen Koovee Rollersin paidassa ja edusti Suomea lajin MM-kisoissa. Vuonna 2012 Aalto sai värisuoran voittamalla MM-pronssia, SM-hopeaa ja Major League Roller Hockey Europen järjestämän seurajoukkueiden Summer Cupin. Summer Cupissa Aalto valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Jason Terry
Pelintekijänä pelaavan Terryn varasi NBA:han vuoden 1999 varaustilaisuudessa 10. vuorolla Atlanta Hawks. Terry pelasi Hawksissa kauden 2003–2004 loppuun, jolloin hän siirtyi Dallas Mavericksiin. Kaudella 2010–2011 hän voitti Mavericksissa NBA:n mestaruuden, ja kauden 2008–2009 päätteeksi hänet valittiin sarjan kauden parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Heinäkuussa 2012 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Boston Celticsin kanssa. Kesällä 2013 hän siirtyi Brooklyn Netsiin, ja kaudet 2014–2016 hän edusti Houston Rocketsia.
Erkki Pesonen
Erkki Ilmari Pesonen (10. joulukuuta 1930 Helsinki – 23. marraskuuta 2006 Portugali) oli suomalainen vakuutusmatemaatikko ja Kansa-yhtiöiden toimitusjohtaja.
Pesonen oli Helsingin kaupungin kiinteistöviraston laskijana 1953–1954 ja Kansa-yhtiöiden apulaisaktuaarina 1954–1956. Hän toimi Vahinkovakuutuksen tilastokeskuksen johtajana 1957–1962 uudistaen liikennevakuutuksen laskentajärjestelmän ja hän oli sen jälkeen sosiaaliministeriön, vuodesta 1969 sosiaali- ja terveysministeriön, vakuutusosaston päällikkönä 1962–1973. Pesonen kehitti yhdessä Teivo Pentikäisen kanssa suomalaisen vakuutuksen riskiteorian. Pesonen toimi sitten Kansa-yhtiöiden toimitusjohtajana 1973–1978. Hän uudisti yhtiöiden organisaation ja otti käyttöön uusia laskenta- ja atk-järjestelmiä. Kansa-yhtiöiden henkilökunta ja konttoriverkko kasvoivat sitten voimakkaasti 1970-luvulla. Keskinäiset Kansa-yhtiöt muutettiin osakeyhtiöiksi ja Pesonen oli Kansan muututtua vakuutuskonserniksi uuden holdingyhtiönä toimineen Kansa-yhtymä Oy:n toimitusjohtajana 1979–1986.
Kansa aloitti 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa Pesosen johdolla ulkomaisen vakuutustoiminnan voimakkaan laajentamisen, koska kotimaan markkinoilla ei ollut mahdollista saavuttaa Pesosen asettamia kasvutavoitteita. Kansa keskittyi lähinnä ulkomaiseen jälleenvakuutustoimintaan Yhdysvalloissa ja aluksi toiminta olikin kannattavaa mutta kääntyi vuonna 1983 voimakkaasti tappiolliseksi. Pesonen pyrki tasapainottamaan riskejä laajentamalla ulkomaista vakuutustoimintaa Aasian markkinoille, mutta Kansan ulkomaisen jälleenvakuutuksen tappiot ja riskit kasvoivat edelleen. Pesonen erosi toimitusjohtajan tehtävistä vuonna 1986 ja siirtyi Yhdysvaltoihin Kansan suurimman osakkuusyhtiön Clarendon Groupin hallituksen puheenjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1988 saakka. Ulkomaisen vakuutustoiminnan tappiot johtivat lopulta Kansa-yhtymän toiminnan päättymiseen vuonna 1994.
Audi RS3
Audi RS3 on Audin valmistama alemman keskiluokan automalli, joka on kaikkein suorituskykyisin versio Audi A3 -mallisarjasta. Se sijoittuu mallistossa S3:n yläpuolelle.
Audi RS3 Typ 8PA (2011–2012)
Toisen sukupolven A3:een perustuva Audi RS3 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2011. Se oli saatavana ainoastaan viisiovisena hatchbackina.
Moottorina oli viisisylinterinen turboahdettu 2,5-litrainen bensiinimoottori teholtaan 340 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja vetotapana neliveto.
Audi RS3 Typ 8VA (2015–2020)
Kolmannen sukupolven A3:een perustuva Audi RS3 esiteltiin viisiovisena hatchbackina Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2015. Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2016 esiteltiin myös neliovinen sedan. vasen|pienoiskuva|Sedan-korinen Audi RS3. Moottorina oli viisisylinterinen turboahdettu 2,5-litrainen bensiinimoottori. Voimansiirtona oli seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja vetotapana neliveto. vasen|pienoiskuva|Facelift-mallin Audi RS3 Typ 8VA. Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2017 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut RS3. Uudistuksen yhteydessä moottorin teho nousi 400 hevosvoimaan.
Audi RS3 Typ 8YA (2021–)
Neljännen sukupolven A3:een perustuva Audi RS3 esiteltiin heinäkuussa 2021. Korimalleina ovat edellismallin tavoin viisiovinen hatchback ja neliovinen sedan.
Baskien kansallispuolue
Baskien kansallispuolue on Baskimaassa toimiva puolue, joka on perustettu vuonna 1895. Se on Espanjan toiseksi vanhin puolue sosialistisen työväenpuolueen jälkeen ja sillä on viisi paikkaa Espanjan edustajainhuoneessa. Baskiparlamentissa puolue on suurin 27:llä edustajalla. Puolue on hallinnut Baskimaata vuosina 1980–2009 ja 2012–. Carlos Garaikoetxea toimi aluejohtajana 1980–1985, José Antonio Ardanza 1985–1999, Juan José Ibarretxe 1999–2009 ja Iñigo Urkullu vuodesta 2012 lähtien.
Puolue edustaa poliittista keskustaa.
Abelardo Quinteros
Abelardo Quinteros (s. 10. joulukuuta 1923 Valparaiso) on chileläinen säveltäjä, joka tunnetaan dodekafonisesta ja sarjallisesta tuotannostaan. Hän opiskeli sävellystä Santiagossa Pedro H. Allenden (1942–1948) ja Fré Focken (1949–1951) johdolla. Hän pääsi myös opiskelemaan Steinbauer-akatemiaan Wieniin, jossa hän perehtyi sarjallisuuteen Othmar Steinbauerin johdolla ja opiskeli myös laulamista Christal Kernin johdolla.
Fotosynteesi
thumb|Kasveissa yhteyttäminen tapahtuu erityisesti lehdissä, jotka sisältävät [[viherhiukkanen|viherhiukkasia eli kloroplasteja.]]
Fotosynteesi on Auringon valoenergialla tapahtuvaa yhteyttämistä, erotuksena kemosynteesistä, joka hyödyntää epäorgaanisten aineiden hapettamisesta vapautuvaa energiaa.
Fotosynteesissä vihreät kasvit ja jotkin muut eliöt, kuten levät, syanobakteerit ja eräät bakteerit, sitovat auringon säteilyenergiaa orgaanisten yhdisteiden kemialliseksi energiaksi. Yleisin fotosynteesin muoto on oksygeeninen fotosynteesi, jossa hiilidioksidista ja vedestä syntetisoidaan hiilihydraatteja, kuten sokereita ja tärkkelystä, ja sivutuotteena syntyy happea.
Tärkeimpänä fotosynteesin tuloksena on, että valon fotonien energia saadaan sidotuksi pysyvään, varastoitavaan muotoon myöhempää käyttöä varten. Tämän energian avulla eliö tuottaa myös kaikki monimutkaisemmat yhdisteet, kuten selluloosan, proteiinit ja lipidit.
Kasveilla yhteyttäminen tapahtuu viherhiukkasissa eli kloroplasteissa. Ne sisältävät valoherkkää pigmenttiä, lehtivihreää eli klorofylliä.
Yleistä
thumb|Fotosynteesi muuntaa auringon valon kemialliseksi energiaksi ja tuottaa vedestä ja hiilidioksidista happea ja sokeria. Fotosynteesiä hyödyntävät eliöt ovat autotrofisia eli omavaraisia, sillä ne saavat tarvitsemansa energian suoraan auringosta ja pystyvät tämän energian avulla tuottamaan tarvitsemansa orgaaniset aineet.
Fotosynteesiä on kahta tyyppiä: happea tuottava eli oksygeeninen ja happea tuottamaton. Tavallisin on oksygeeninen fotosynteesi, jota käyttävät kasvit, levät ja syanobakteerit. Siinä elektroneja siirretään vedestä (H2O) hiilidioksidiin (CO2), jolloin muodostuu hiilihydraattia, kuten glukoosia. Tällöin hiilidioksidin sanotaan pelkistyvän ja veden hapettuvan. Hiilihydraattien ohella tässä prosessissa vapautuu happea. Kokonaisvaikutukseltaan oksygeeninen fotosynteesi on käänteineen prosessi soluhengitykselle, joskin reaktioketjujen yksittäiset reaktiot ovat erilaisia.
Fotosynteesin reaktioyhtälö:
Toinen tyyppi on happea tuottamaton fotosynteesi. Sitä tavataan eräillä bakteereilla, mm. purppurabakteereilla ja vihreillä rikkibakteereilla. Tällöin elektronin luovuttajana on veden sijasta esimerkiksi jokin rikkiyhdiste.
Valoreaktiot
Fotosynteesin ensimmäisen vaiheen muodostavat viherhiukkasen yhteyttämiskalvostolla tapahtuvat valoreaktiot, joissa osa muunnetusta valoenergiasta sitoutuu ATP-molekyyleihin, NADPH-molekyyleihin ja osa käytetään veden hajottamiseen vedyksi ja hapeksi. Happi vapautuu solusta pääosin O2-molekyyleinä. Osa siitä käytetään solun omaan soluhengitykseen. Valoreaktioissa syntyy ATP- ja NADPH-molekyyleihin sitoutunutta kemiallista energiaa ja vetyä, jota kasvi tarvitsee pelkistysreaktioihin seuraavassa vaiheessa.
Valoreaktioita on kahta tyyppiä: syklinen ja ei-syklinen. Ei-syklisessä reaktiossa toimii kaksi fotosysteemiä, fotosysteemit II ja I. Elektronit siirtyvät fotosysteemistä toiselle elektronisiirtoketjuun kuuluvien proteiinien välityksellä. Tätä lineaarista elektronireittiä kutsutaan Z-reitiksi. Syklinen reaktio käyttää pelkästään fotosysteemi I:tä.
Ei-syklisessä reaktiossa klorofyllin ja avustavien pigmenttien muodostama antennikompleksi kaappaa fotonin. Fotoni siirtyy pigmenttimolekyyliltä toiselle, kunnes se saavuttaa reaktiokeskuksessa olevan klorofyllimolekyylin. Kun klorofyllimolekyyli fotosysteemi II:n reaktiokeskuksessa (P680) saa riittävästi energiaa, virittynyt elektroni siirtyy primääriselle elektronin vastaanottajalle, feofytiinille (engl. pheophytin). Sieltä elektroni siirtyy fotosysteemi I:lle elektroninsiirtoketjun kautta. Samalla ATP-syntaasientsyymi hyödyntää kemiosmoottista painetta tuottaakseen ATP:tä fotofosforylaatioksi kutsutussa tapahtumassa. Fotosysteemi I:ssä (P700) elektroni saa lisää energiaa valosta. Elektroni siirtyy toiselle elektronin vastaanottajalle ja sieltä edelleen seuraaville akseptoreille energiatasojen alentuessa. Elektronin energia käytetään sitten pelkistämään NAPD:tä NAPDH:si, jota tarvitaan pimeäreaktioissa.
Elektroni edellä kuvattuun siirtoketjuun saadaan veden vetyatomista. Tätä varten vesi on hajotettava vedyksi ja hapeksi. Tämän tehtävän hoitaa P680:n välittömässä läheisyydessä oleva vettä hajottava entsyymi OEC (oxygen-evolving complex). Se sisältää neljä mangaaniatomia ja yhden kalsiumatomin. OEC on ainoa tunnettu veden hajottamiseen kykenevä biologinen entsyymi. Kun vetyatomi on erotettu vedestä, sen elektroni siirretään elektroninsiirtoketjuun (Z-reitti). Protoni vapautuu tylakoidin luumeniin, jolloin muodostuu protonigradientti tylakoidin kalvon yli. Tämä gradientti antaa energian ATP:n muodostumiselle.