cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neville Lederle
Neville Lederle (25. syyskuuta 1938 – 17. toukokuuta 2019 ) oli eteläafrikkalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina ja. Hän ajoi kuudenneksi vuoden 1962 Etelä-Afrikan GP:ssä saavuttaen yhden pisteen. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan neljäs Natalin GP:ssä.
Lederle mursi jalkansa vuoden 1963 Randin 9 tunnin urheiluautokilpailussa. Hän pääsi kaudella 1964 vain Randin GP:hen ollen kymmenes. Karsiuduttuaan vuoden 1965 Etelä-Afrikan GP:stä Lederle lopetti kilpailu-uransa ja keskittyi omaan yrittelijäisyyteensä, mihin sisältyi Volkswagenin osaomistajuus.
Anastasija Dotsenko
Anastasija Aleksandrovna Dotsenko (s. 14. lokakuuta 1986 Zelenogorsk) on venäläinen maastohiihtäjä. Dotsenko on erikoistunut sprintteihin.
Dotsenko osallistui myös vuoden 2014 talviolympialaisiin Sotšissa, jossa hän oli vapaan sprintin 22. ja parisprintin kuudes. Hän on osallistunut myös kolmiin MM-kisoihin, joissa hänen paras sijoituksensa on parisprintin 10. sija vuoden 2011 MM-kisoista. Paras henkilökohtainen sijoitus on 14. perinteisen sprintistä vuodelta 2015.
Sijoitukset arvokisoissa
MM-kilpailut:
Pentakvarkki
Pentakvarkki tarkoittaa viidestä kvarkista koostuvaa hiukkasta. Tutkijat uskovat, että pentakvarkki syntyy kun kaksi hiukkasta, kolmesta kvarkista koostuva neutroni ja kahdesta kvarkista koostuva K+ mesoni, fuusioituvat törmäyksessä.
Ensimmäisenä pentakvarkin ilmoittivat havainneensa japanilaiset vuonna 2003 mutta tuloksia ei pystytty toistamaan. 13. heinäkuuta 2015 CERN:in LHCb-detektorin tutkimusryhmä julkaisi havainneensa pentakvarkin mutta sen tarkka luonne jäi edelleen epäselväksi.
Viktorija Kutuzova
Viktorija Kutuzova (, 19. elokuuta 1988 Odessa) on ukrainalainen tennispelaaja. Hän aloitti tenniksen 7-vuotiaana. Kutuzovaa valmentaa hänen isänsä Valeri Kutuzov. Hän on oikeakätinen pelaaja, joka käyttää kahden käden rystylyöntiä. Hänen pelaajauransa huippu sijoittui vuosien 2005-2010 tienoille.
Ura
thumb|left|120px|Kutuzova (2009). Kutuzova siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2003. Samana vuonna hän selvisi Dothanin turnauksessa Yhdysvalloissa puolivälieriin. Elokuun alussa samana vuonna hän teki WTA-debyyttinsä JP Morgan Chase Openissa 14-vuotiaana ja pudotti jatkosta ensimmäisellä kierroksella Lina Krasnorutskajan ja toisella kierroksella Alexandra Stevensonin ennen putoamistaan Ai Sugiyamalle (maailman rankinglistalla sijalla 12). Vuonna 2005 Kutuzova voitti ITF-kiertueen Poitiersin ja Deauvillen turnaukset Ranskassa sekä pelasi Petangen turnauksen finaalissa. Marraskuussa 2005 Kutuzova saavutti 76. sijan WTA-kiertueen rankingissä, mikä merkitsi noin 400 sijan nousua vuoden takaisesta tilanteesta.
Tuulilasinpyyhin
Keksijä J. H. Apjohn kehitti vuonna 1903 pyyhkimen, jonka kaksi harjaa tekivät tuulilasilla pystysuoraa edestakaista liikettä. Mary Andersonin on sanottu keksineen Yhdysvalloissa vipuun perustuvan pyyhkimen, johon hän sai patentin vuonna 1903. Se kohtasi aluksi vastustusta, mutta siitä tuli yleinen kaikissa amerikkalaisissa autoissa vuoteen 1916 mennessä.
Tšernobylin suojavyöhyke
thumb|300px|right|Tšernobylin ulomman suojavyöhykkeen etelärajalla, linnuntietä 30,2 kilometriä vaurioituneesta voimalayksiköstä etelään sijaitseva valvonta- ja tarkastuspiste Ditjatki (кпп= контрольно-пропускний пункт, kpp kontrolno-propuskni punkt, koordinaatit 51.1182°N, 30.1219°W) Tšernobylin suojavyöhyke on Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena perustettu suuri säteilysuojelualue Ukrainan pohjoisosissa Tšernobylin ydinvoimalan ympäristössä. Suojavyöhyke käsittää suuret osat Kiovan alueen pohjoisosien aiempia Ivankivin piiriä (keskustaajama Ivankiv) ja Poliskyn piiriä (Krasjatytši), jotka vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa yhdistettiin laajennetun Vyšhorodin piirin osaksi. Vyöhykeelle on 90–130 kilometrin matka Kiovasta. Alueen läpi virtaa Dneprin tärkeä sivuhaara Pripet; kaakossa suojavyöhyke jatkuu Kiovan tekojärvelle saakka. Valko-Venäjän rajan takana oleva säteilysuojelualue ei ole osa Tšernobylin suojavyöhykettä, sillä siellä alue jatkuu nimellä Polesian säteily-ekologinen suojelualue. thumb|300px|right|Lähi- ja kaukokulkeumana levinneen cesium-137:n aiheuttama aktiivisuus Tšernobylin voimalan ympäristössä. Tšernobylin suojavyöhyke käsittää voimalan lähelle osuvat Ukrainan puoleiset suljetun alueen osat. thumb|300px|right|Tšernobylin suojavyöhykkeen, eli Ukrainan puoleisen säteilysuojelualueen vyöhykejako alueen opastekartan mukaan (2009).
Alueen historiaa ja organisointia nykyään
Alkuvaiheessa, vuosina 1986–1987 Ukrainan sosialistisen neuvostotasavaltaan perustettua rauhoitusaluetta kutsuttiin 30 kilometrin vyöhykkeeksi. Suoja-alueen pinta-ala oli 2000-luvun alussa noin 2 600 neliö­kilo­metriä.
Lähistön muita säteilynsuojelualueita
Tšernobylin suojavyöhykkeen lähistöllä on muitakin Tšernobylin voimalaonnettomuuden seurauksena väestönsuojelutarkoituksissa perustettuja rajoitusalueita. Esimerkiksi Ukrainan Žytomyrin alueen Narodytšin ja Kiovan alueen Krasjatytšin välillä sijaitsevalle, radioaktiivisuustasonsa perusteella suljetuksi vyöhykkeeksi luokitellulle seudulle on muodostettu oma rauhoitusalue kulku- ja asutusrajoituksineen.
Nina Hukkinen
Nina Maria Hukkinen (o.s. Hedström, s. 15. kesäkuuta 1965 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on opiskellut Helsingin teatterikorkeakoulussa. Näyttelijän töitä hän on tehnyt Svenska Teaternissa ja vapaana taiteilijana. Hukkisen merkittävin televisiorooli lienee kartanonrouva Johanna Lindhof Yle TV2:n epookkidraamassa Hovimäki 1999–2002.
Hukkinen käsikirjoitti, ohjasi ja näytteli nimiosan lasten- ja nuortennäytelmässä Nasses taxi vuonna 2003. Hän on näytellyt niin ikään muun muassa teoksissa En midsommarnattsdröm (2012), Rådgivaren (2015) ja Stockmann, Stockmann! (2018).
Margaret Elphinstone
Margaret Elphinstone (s. 1948 Kentissä) on skotlantilainen kirjailija.
Elämä
Margaret Elphinstone syntyi Kentissä, Englannissa. Hän opiskeli Queen's Collegessa Lontoossa ja Durhamin yliopistossa. Hän oli kirjoittamisen professori Strathclyden yliopiston englannin laitoksella Glasgow'ssa, kunnes jäi hiljattain eläkkeelle. Hänen akateemisen uransa merkittävimmät tutkimuskohteet ovat skotlantilaiset kirjailijat sekä kirjallisuus Skotlannin saaristossa.
Elphinstone on tehnyt laajoja opintomatkoja Islantiin, Grönlantiin, Labradoriin ja Yhdysvaltoihin. Hän asui kahdeksan vuotta Shetlanninsaarilla. Hänellä on kaksi lasta.
Ennen ryhtymistään professoriksi Glasgow'ssa 2003, hän työskenteli vaihtelevissa tehtävissä eri paikoissa. Joitakin kokemuksiaan hän hyödynsi myöhemmin kirjoissaan.
Teokset
Margaret Elphinstonen teoksia ei ole ilmestynyt suomeksi.
Palkinnot
Teoksesta The Sea Road Teoksesta Hy Brasil Teoksesta Voyageurs
Pesäpallon suomensarja 2010
Sarjajärjestelmä
Pelataan kaksinkertainen runkosarja neljässä lohkossa.
Runkosarjojen jälkeen pelataan lohkojen sisäiset välierät siten, että runkosarjassa 1. sijoittunut joukkue kohtaa runkosarjassa 4. sijoittuneen joukkueen ja runkosarjassa 2. sijoittunut joukkue kohtaa runkosarjassa 3. sijoittuneen joukkueen. Otteluparien voittajat pelaavat lohkojen loppuottelussa. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa lohkossaan paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Suomensarjan lohkovoittajista muodostetaan otteluparit (Itä - Pohjoinen ja Länsi - Etelä). Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa lohkossaan paremmin sijoittuneella joukkueella ja sijoituksen ollessa sama, pisteitä enemmän ottelua kohden runkosarjassa keränneellä joukkueella ja sen ollessa tasan ratkaisee paremmuuden ensin 3 pisteen voitot ottelua kohden, sen jälkeen voitetut ottelut ottelua kohden ja edellisten ollessa tasan kaikkien otteluiden juoksuero runkosarjassa ja sen ollessa tasan arpa. Otteluparien voittajat nousevat Ykköspesikseen kaudelle 2011.
Nousukarsinnat
Itä-Pohjoinen
Etelä-Länsi
Runkosarjassa lohkoissaan sijoille 9. ja 10. sijoittuneet joukkueet putoavat suoraan maakuntasarjaan kaudelle 2011.
Lähteet
www.pesis.fi/artikkeliarkisto/?num=64251
Tuvalaiset
Tuvalaiset, tuvat eli tuvaanit (aikaisempia nimityksiä sojootit, sojoonit, urjanhait; tuvaksi тыва, tyva) ovat Venäjällä Tuvan tasavallassa ja sen lähialueilla Mongoliassa ja Kiinassa asuva turkkilaista tuvan kieltä puhuva kansa.
Demografia
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 206 200 tuvalaista. Heistä 96,3 % asui Tuvan tasavallassa, jossa he muodostivat 64,3 % väestöstä. Mongoliassa tuvalaisia arvioitiin olleen 25 000 henkeä ja Kiinan Xinjiangissa 3 000.
Venäjän tuvalaisista 55,7 % asuu maaseudulla. Väestö on nuorta: keski-ikä on 23,0 vuotta. Koulutustaso on alhainen: 9,7 % on suorittanut korkeakoulututkinnon ja yhteensä 62,4 % keskikoulun.
Tuvan kieli on varsin elinvoimainen. Vuonna 1989 Venäjän tuvalaisista 98,6 % piti äidinkielenään tuvaa ja 1,3 % venäjää. Toisena kielenään venäjää puhui 59,2 %. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 84,8 % tuvalaisista osaa venäjää. Kotitasavallassaan asuvista tuvalaisista 98,5 % puhuu tuvaa ja 1,6 % mongolia.
Hypnotic (Thyranen albumi)
Hypnotic on suomalaisen metalliyhtyeen Thyranen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Spikefarm Records.
Tuvalaiset
Etninen historia
Tuvalaisten esi-isiä ovat Keski-Aasian turkkilaisheimot, joihin on sulautunut mongoleja, samojedeja, kettejä sekä mahdollisesti myös tunguuseja. Antropologiselta tyypiltään tuvalaiset ovat mongolideja. Turkkilaistumisprosessi päättyi 1800-luvun alussa, jolloin koko kansan nimeksi vakiintui aikaisempi heimonimitys tyva.
1500-luvun lopulta 1600-luvun loppupuolelle Tuva kuului Altyn-kaanien mongolivaltakuntaan. 1700-luvun puolivälissä se liitettiin mantšudynastian hallitsemaan Kiinaan. Vuonna 1914 alueesta tuli Urjanhai-niminen Venäjän protektoraatti. Vuonna 1921 perustettiin muodollisesti itsenäinen Tannu-Tuvan kansantasavalta (vuodesta 1926 Tuvan kansantasavalta). Vuonna 1944 se liitettiin autonomisena alueena Neuvostoliittoon. Vuonna 1961 alue sai Venäjän federaatioon kuuluvan autonomisen tasavallan aseman. Vuodesta 1991 lähtien sen nimenä on Tuvan tasavalta.
Elinkeinot ja kulttuuri
Perinteinen elinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Lisäksi harjoitettiin maanviljelyä, metsästystä ja käsityöammatteja. Alueen itäosassa Sajanvuorten taigametsissä asuvien Todžan tuvalaisten (noin 5 % kansasta) elinkeinoja olivat metsästys, poronhoito ja keräilytalous. Asumuksena toimi huopakankaalla katettu jurtta tai varsinkin todžalaisilla tuohella tai nahoilla katettu kota. Vaatteita ja jalkineita valmistettiin taljoista, nahasta, kankaasta ja huovasta. Ruokavalion perustan muodostivat maitotuotteet, liha, vilja ja villikasvit.
Tuvalaisten uskontoon kuuluu luonnonvoimien kunnioittaminen, šamanismi ja lamalainen buddhalaisuus. Tuvan kansantasavallassa vainottu buddhalaisuus on viime aikoina nopeasti elpynyt. Suullinen kansanperinne käsittää sankarirunoja, myyttisiä ja historiallisia kertomuksia, lauluja ja sananlaskuja. Kansanmusiikki perustuu pentatoniseen asteikkoon. Musiikkikulttuurissa erityinen sija on kurkkulaululla. 1930-luvulla luotiin tuvan kirjakieli, neuvostoaikana kehittyi kansallinen kirjallisuus ja ammattitaide.
Nykytilanne
Tuvalaiset poikkeavat monessa suhteessa Venäjän muista vähemmistökansoista. Lähes kaikki heistä asuvat kotitasavallassaan ja äidinkielen asema on vahva. Syntyvyys on korkea ja väestö on viime vuosikymmeninä nopeasti kaupungistunut. Kansallinen itsetunto on voimakas ja seka-avioliitot vähäisiä.
Suurimman ongelman muodostaa tasavallan heikko taloudellinen ja sosiaalinen tilanne. Elintaso on alhainen, työttömyys korkea, teollisuus kehittymätöntä ja maatalous suurissa vaikeuksissa. Peräti 38 % tuvalaisista työskentelee palveluammateissa. Muita ongelmia ovat korkea lapsikuolleisuus, rikollisuus ja alkoholismi. Muiden kansallisuuksien edustajat ovat muuttaneet joukoittain pois tasavallasta, mutta tuvalaiset ovat toistaiseksi pysyneet uskollisina kotiseudulleen.
Pekka Hyytiäinen
Eino Pekka Juhani Hyytiäinen (3. huhtikuuta 1950 Punkaharju – 10. tammikuuta 2008) oli suomalainen elokuvaohjaaja, joka ohjasi kolme pitkää elokuvaa vuosina 1978–1982. Elokuvien teossa hän toimi niin käsikirjoittajana, ohjaajana, näyttelijänä kuin leikkaajana.
Elokuvien tekemisen lähipiiri
Pekka Hyytiäinen liittyi Teekkarien elokuvakerho Montaasiin vuonna 1972 ja toimi sen puheenjohtajana 1976–1977. Opiskelun Teknillisessä Korkeakoulussa hän oli aloittanut vuonna 1969, mutta huomasi olevansa väärällä alalla jo ensimmäisenä opiskeluvuotena ja elätti itseään työssä käymällä. Hän toimi useita vuosia Otaniemen uimahallin hoitajana 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. 1980-luvulla Hyytiäinen opiskeli psykologiaa Helsingin yliopistossa. Elokuvan tekemisen aloittamisessä häntä tuki kerhon järjestämä kaitafilmikurssi. Kipinän elokuvan tekemiseen hän kertoo saaneensa Ernest Lindgrenin Art of the Film -kirjasta. Taiteellisena ja innokkaana persoonana Hyytiäinen sai käyntiin Montaasissa laajempaa elokuvien tekemistä pelkän filmien esittämiseen keskittyvän elokuvakerhotoiminnan lisäksi. Kerholle esitystoiminta oli hyvin kannattavaa ja se pystyi tukemaan ja tarjoamaan välineitä elokuvien tekemiseen. Hyytiäisen aktiivina kerhovuosina syntyivät elokuvat Komero ja Ansa. Kesällä 1976 kuvattu Ansa-elokuva antoi kipinän täyspitkien elokuvien tekoon.
Elokuvakerhon piiristä löytyi elokuvasta innokkaita, joiden kanssa Hyytiäinen perusti Lähikuva Oy:n elokuvien tuottamiseksi vuonna 1978. Lähikuva Oy hankki 16 mm elokuvakameran ja leikkauspöydän. Kustantaakseen omia elokuviaan Lähikuva Oy teki muutamia tilaustöitä. Hyytiäisen kaikki kolme pitkää elokuvaa ovat Lähikuva Oy:n kustantamia.
Voiman filosofia
Voiman filosofia on pseudonyymin ”Ragnar Redbeardin” kirjoittama vuonna 1890 julkaistu kirja. Redbeard puoltaa vahvasti luonnonvalintaa, moraalittomuutta ja hedonismia. Redbeard hylkää perinteiset ajatukset ihmis- ja luonnonoikeuksista ja esittää, että vain fyysinen voima voi määrittää moraalin. Kirjaa voidaan pitää sosiaalidarvinistisena.
Sisältö
Redbeard käsittelee kirjassaan 1800-lukulaisia rotuoppeja muun muassa valkoisen ja arjalaisen rodun ylemmyydestä mustiin nähden. Kirjoittaja viittaa aikalaisiin käsityksiin esimerkiksi kallonmuodon ja ulkonäön olennaisuuteen ”älykkyyden” kertojana. Hän myös väittää, että sorretut ja huono-osaiset ovat ansainneet sortamisensa, koska eivät ole olleet tarpeeksi älykkäitä, vahvoja tai halukkaita puolustamaan oikeuksiaan ja ovat näin myös oikeutetut kuolemaan vahvemman ja paremman tieltä. Hän kritisoi voimakkaasti kristinuskoa, jota hän pitää lähinnä luonnonlakeja vääristävänä, turhana ja ihmisten hallitsemiseen kehitettynä koneistona ja rahastamisena. Hän myös hylkää kaikki olemassa olevat talousteoriat, mukaan lukien sekä sosialismin että kapitalismin, molemmat eri tavoilla luonnonvalintaa vääristävinä orjuutusmenetelminä.
Kirjoittajasta
Monet, kuten S. E. Parker on esittäneet epäilyn, että Ragnar oli uusiseelantilaisen anarkistin, Arthur Desmondin salanimi. Myös amerikkalaista sosialistina tunnettua kirjailijaa, Jack Londonia on epäilty Redbeardin nimimerkin taakse. Tämä on kuitenkin epätodennäköistä, koska hänen tunnetut mielipiteensä erosivat merkittävästi kirjan mielipiteistä. Kirjan on myös väitetty olevan satiirinen kannanotto sosiaalidarwinismiin.
S. E. Parker on kirjoittanut: ”Might Is Rightia vaivaavat monet suuret ristiriitaisuudet.” Erityistä huomiota hän kiinnittää kirjan pääteeman, induvidualismin avoimeen seksistisyyteen ja rasistisuuteen. Kuitenkin hän huomauttaa, että ”sen raaka elinvoimaisuus voi kuitenkin hälventää joitain esi-isiltämme perimiämme taikauskoja moraalin, uskonnon ja politiikan osalta.”
Vaikutus
Anton LaVey otti paljon tekstiä suoraan Might Is Rightista Saatanallisen kirkon perustusteokseen, Saatanalliseen raamatun osaan "Saatanan kirja". Lavey myös väitti kirjan kirjoittajaksi Jack Londonia ja kirjoitti vuonna 1996 julkaistun englanninkielisen uudelleenjulkaisun esipuheen.
Todžalaiset
thumb|175px|Todžalainen 1800-luvun lopun valokuvassa. Todžalaiset ovat Venäjällä Tuvan tasavallassa asuva tuvalaisryhmä, joka puhuu tuvan kielen koillismurteisiin kuuluvaa todžaa. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Todžalaiset asuvat tasavallan koillisosassa sijaitsevassa Sajanvuorten muodostamassa Todžan laaksossa. 1990-luvulla heitä arvioitiin olevan noin 6 000 henkeä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa todžalaisia rekisteröitiin 4 400 henkeä, heistä lähes kaikki Tuvan tasavallassa. Kotitasavallassaan asuvista todžalaisista 99,3 % puhuu tuvaa, 80,1 % venäjää ja 5,1 % mongolia.
Ryhmän ovat muodostaneet turkkilaisheimoihin 1800-luvulle tultaessa sulautuneet samojedit, ketit ja mongolit. Todžalaisten aineellinen kulttuuri poikkeaa muista tuvalaisista. Osa heistä harjoittaa poronhoitoa, osa karjanhoitoa. Muita elinkeinoja ovat metsästys ja kalastus. Kulttuurierot heijastuvat paikallisessa murteessa. Siinä on havaittavissa myös aikaisempien kielten jättämää substraattivaikutusta. Perinteiset elinkeinot, kulttuuri ja kieli ovat säilyneet poikkeuksellisen hyvin.
HMS Rodney (1833)
HMS Rodney oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1833 vesillelaskettu Rodney-luokan 92-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin marraskuussa 1826 Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1827. Alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1833 ja se valmistui Plymouthissa 7. joulukuuta 1835.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 29. elokuuta 1835. Alus palveli Välimerellä sekä Krimin sodan aikana Mustallamerellä. Alus muutettiin potkurifregatiksi vuonna 1860, minkä jälkeen se palveli Kiinan asemalla vara-amiraali Henry Keppelin lippulaivana 21. tammikuuta 1867 alkaen.
Luettelo italialaisista koiraroduista
thumb|Lagotto romagnolo talvisessa metsässä. Italialaisista koiraroduista Suomessa suosituin on lagotto romagnolo, ja muita koiraihmisten keskuudessa suhteellisen tunnettuja bolognese, italianvinttikoira, maremmano-abruzzese, cane corso, napolinmastiffi ja volpino italiano. Italiassa suosituin kotimainen rotu on puolestaan Suomessa toistaiseksi täysin tuntematon maremmanajokoira. Kaiken kaikkiaan italialaiset rodut eivät kuitenkaan ole saavuttaneet suomalaisittain eivätkä kansainvälisesti läheskään samanlaista suosiota kuin esimerkiksi saksalaiset tai brittiläiset rodut keskimäärin. Italian kennelliitto Ente Nazionale della Cinofilia Italiana on hyväksynyt myös kaksi sellaista rotua joilla ei ole vielä FCI-tunnustusta. Lisäksi se on avannut oman rekisterin muutamalle rodulle, mikä on alkuprosessi niiden täydelle kansalliselle hyväksynnälle.
Italiassa vuonna 2019 rekisteröidyt italialaiset rodut suosituimmuusjärjestyksessä
Italiassa tällä hetkellä rekisteröidyt kotimaiset rodut suosituimmuusjärjestyksessä:
Scott McCloud
pienoiskuva|Scott McCloud [[Angoulêmen kansainväliset sarjakuvafestivaalit|Angoulêmen sarjakuvafestivaaleilla vuonna 2000.]]
Scott McCloud (s. 1960) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä. Hänen 1980-luvun töihinsä kuuluu muun muassa supersankarisarjakuva Zot!. Maailmanmaineeseen hän nousi sarjakuvan teoriaa käsittelevällä teoksellaan Sarjakuva – näkymätön taide (Understanding Comics, 1993, suomeksi 1994). Hänen teoksensa Reinventing Comics (2000) on herättänyt vilkasta keskustelua.
McCloud on esittänyt sähköisen julkaisun rikkovan perinteisen sarjakuvan rajoja; sähköisessä julkaisussa taiteilija ei ole rajattu paperin mittoihin. Tästä periaatteesta hän käyttää nimitystä rajaton paperi ('Infinite Canvas').
Skitalets
thumb|175px|Skitalets. 1900-luvun alun valokuva. Skitalets (, suomeksi ”maankiertäjä, kulkuri”, oikea nimi Stepan Gavrilovitš Petrov, Степа́н Гаври́лович Петро́в; 9. marraskuuta 1869 nykyisen Samaran alueen Privolžjen piirin Obšarovkan kylä – 25. kesäkuuta 1941 Moskova) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen kirjailija.
Tuleva kirjailija syntyi talonpoikaisperheeseen. Vuosina 1885–1887 hän opiskeli Samaran opettajaseminaarissa, josta hänet erotettiin poliittisesti epäluotettavana. Vuosina 1893–1897 hän kierteli Venäjän eteläosia kokeillen erilaisia ammatteja. Palattuaan Samaraan hän työskenteli Samarskaja gazeta -lehdessä.
Maksim Gorki vaikutti ratkaisevasti Skitaletsin kirjailijanuran muotoutumiseen. Gorkin myötavaikutuksella ilmestynyt pienoisromaani Oktava (1900) teki hänet tunnetuksi. Gorkin perustama Znanije-kustantamo julkaisi Skitaletsin ensimmäisen kertomuskokoelman vuonna 1902. Kirjailijan varhaisvaiheen realististen teosten sankareita ovat yhteiskunnan ulkopuolelle jääneet poikkeusyksilöt ja kapinalliset, joiden elämä päättyy usein traagisesti.
1900-luvun alussa Skitalets osallistui aktiivisesti poliittiseen toimintaan ja oli vuonna 1901 kolmen kuukauden ajan vankilassa. Vuoden 1905 vallankumoustapahtumien jälkeen hän julkaisi pienoisromaanin Etapy (”Etappeja”, 1908), jossa aikaisemman kapinahengen oli korvannut traaginen fatalismi. Samaan aikaan kirjailija etääntyi Maksim Gorkista ja bolševikeista. Vuonna 1921 hän muutti Harbiniin.
Vuonna 1934 Skitalets palasi Moskovaan. Elämänsä loppuvaiheessa hän keskittyi omaelämäkerrallisten ja muistelmateosten kirjoittamiseen.
Jared Staal
Jared Staal (s. 21. elokuuta 1990 Thunder Bay, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkääjä.
Sudbury Wolves varasi Jared Staalin OHL:n vuoden 2006 varaustilaisuudessa 11. pelaajana. Hän siirtyi heti kaudeksi 2006–2007 Wolvesiin pelaamaan. Myös hänen veljensä Marc pelasi tuolloin seurassa.
Phoenix Coyotes varasi Staalin vuoden 2008 varaustilaisuudessa 49. pelaajana. Jared Staal on ainoa Staalin kiekkoilevista veljeksistä, joka ei ole tullut varatuksi NHL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella.
Yksityiselämä
Staal on sukutaustaltaan hollantilainen. Jared on kahden veljensä, Jordanin sekä Ericin kanssa päässyt pelaamaan samaan aikaan NHL-seura Carolina Hurricanesissa. Hänellä on veli Marc, joka pelaa Detroit Red Wingsissä. Jared on veljesnelikon nuorin.
Djemaa el-Fna
thumb|Djemaa el-Fna Djemaa el-Fna on aukio ja markkinapaikka Marrakechin vanhassakaupungissa. Aukio on jakautunut eri osiin, ja sen eteläpuolella sijaitsee Placa Foucauld -aukio, joka on bussien, hevoskärryjen ja taksien suosima pysähdyspaikka lähellä pääaukiota. Djemaa el-Fnan pohjoispuolelta alkavat Medinan souk-markkinat. Aukion tarina sai alkunsa noin vuonna 1050, jolloin se toimi kaupungin pääasiallisena mestauspaikkana.
Hyperbola
Hyperbola tarkoittaa liioittelua kirjallisena tyylikeinona. Hyperbola on kielikuva, jossa kohdetta kuvataan vääristellyissä mittasuhteissa, voimakkaasti liioitellen. Hyperbolaa on hyödynnetty paljon esimerkiksi kansanperinteessä, lyriikassa, burleskeissa, satiireissa ja humoristisessa kirjallisuudessa. Hyperbolan avulla voidaan tehostaa tekstin keskeistä ajatusta. Monet ilmaisut ovat arkikielessä niin käytettyjä, ettei niitä huomaa hyperbolisiksi. Esimerkiksi repliikki "en ole nähnyt sinua sataan vuoteen" tai "huone oli aivan täynnä" ovat hyperbolia.
HMS Nile (1839)
HMS Nile oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1839 vesillelaskettu Rodney-luokan 92-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin marraskuussa 1826 Plymouthin telakalta, jossa sen vastaavana rakennusmestarina oli Thomas Roberts. Köli laskettiin lokakuussa 1827. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1839 ja sijoitettiin valmistuttuaan 12. elokuuta Devonportin reserviin.
Alus muutettiin Plymouthissa lokakuusta 1840 maaliskuuhun 1841 koealukseksi 7 579 punnalla. Amiraliteetti antoi 24. marraskuuta 1852 määräyksen aluksen muuttamisesta potkurifregatiksi. Muutostyö tilattiin samana päivänä Devonportin telakalta ja työt aloitettiin 14. joulukuuta. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1854. Alukselle asennettiin muutostöiden aikana Seaward & Capelin valmistama 500 nhp:n höyrykone. Muutostyö maksoi 63 837 puntaa.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 30. tammikuuta 1854 kommodori Henry Byam Martinin läntiseen laivueeseen. Toukokuussa 1854 alus liittyi Suomenlahdella olleeseen laivasto-osastoon. Alus oli myös seuraavan kesän Itämerellä, mistä se palasi syyskuun lopulla Britteinsaarille. Alus osallistui 23. huhtikuuta 1856 Spitheadissä pidettyyn laivastokatselmukseen, ja se lähti kesäkuussa Halifaxiin, missä siitä tehtiin kontra-amiraali Arthur Flagshawen lippulaiva. Alus vieraili Bermudalla ja Karibialla ennen paluutaan Plymouthiin maaliskuussa 1857.
Alus poistettiin palveluksesta 23. huhtikuuta 1864, ja se lainattiin Mercantile Marine Service Associationille. Alus muutettiin koululaivaksi, ja se nimettiin 24. heinäkuuta 1876 uudelleen Conwayksi. Koululaivana alus ankkuroitiin Rock Ferryn edustalle Liverpooliin. Alus ajoi matalikolle hinattaessa huollettavaksi Birkenheadiin. Hylky paloi 31. lokakuuta 1956.
Joloksentie
Joloksentie on Oulussa sijaitseva Suomen tieverkkoon kuuluva pohjois–eteläsuuntainen yhdystie, joka yhdistää Ylikiimingin ja Joloksen kaupunginosat valtatiehen 20. Tien pituus on noin 21 kilometriä, se on koko matkaltaan kaksikaistainen ja päällystetty. Tie on numeroitu yhdystieksi 8341. Aikaisemmin tie on ollut osa seututie 834:ää, jonka nykyinen linjaus kulkee Muhoksen ja Ylikiimingin taajaman välillä.
Suurimmalla osalla tietä nopeusrajoitus on 80 kilometriä tunnissa.
Tie alkaa haarautumalla seututeiden 833 ja 836 risteyksessä Ylikiimingin taajamassa, ylittää Kiiminkijoen ja johtaa Kirkkosaaren halki koilliseen Kääriänperään ja Säävälään, josta se jatkuu pohjoiseen Jolokselle sivuten Jolosjärveä. Jolokselta tie johtaa luoteeseen, ja tielinjaus muuttuu mutkaiseksi. Tien profiilissa on viimeisellä osuudella useita jyrkkiä mutkia sekä nousuja ja laskuja. Tie liittyy valtatiehen 20 Mannilassa Arkalan länsipuolella.
Piippuköynnökset
Piippuköynnökset eli piippukukat (Aristolochia) on piippukukkakasveihin eli piippuruohokasveihin (heimo Aristolochiaceae) kuuluva suku. Se on heimon tyyppisuku. Sen lajeja käytetään koristekasveina.
Pan Am (televisiosarja)
Pan Am on amerikkalainen historiallinen draamasarja, jonka loi käsikirjoittaja Jack Orman. Ikonisen  Pan Am -lentoyhtiön mukaan nimetty sarja kertoo yhtiön 1960-luvun alun lentäjistä sekä lentoemännistä.
Marraskuussa 2011 katsojat spekuloivat sarjan joutuvan peruutetuksi, ABC:n väittäessä sarjan kuitenkin yhä olevan tuotannossa. Lopulta ABC kuitenkin peruutti sarjan tuotannon 11. toukokuuta 2012.
Tuotanto
Pan Am -televisiosarjan pilottijakso maksoi noin 10 miljoonaa dollaria. Sony Pictures Television -tuotantoyhtiön tuottama sarja valittiin esitettäväksi ABC:llä toukokuussa 2011 ja sitä alettiin esittää saman vuoden syksynä. Marraskuussa 2011 ABC tilasi viisi käsikirjoitusta lisää ja myöhemmin loput neljätoista. Ensimmäisen kauden puolivälissä Steve Maeda palkattiin Pan Amin tuotantotiimiin.
Vaikka sarja keskittyykiin useaan eri maahan ympäri maailmaa, sarjaa kuvataan pääasiassa Brooklyn Navy Yardissa ja muualla New Yorkissa. Sarjan pilottijakso kuvattiin osittain Gold Coast Studiossa Bethpagessa Long Islandilla.
Oikean elämän Pan Am-lentoemäntä Nancy Hult Ganis on yksi sarjan vastaavista tuottajista ja mainitaan myös sarjan luojana.
Sarja sisältää Pan Amin tavaramerkiksi nousseet taivaansiniset lentoemäntien univormut. Puvustajat ovat maininneet muun muassa James Deanin ja Steve McQueenin tyylin innoittaneen sarjan mieshahmojen tyylejä.
Mustarinda-seura
thumb|Mustarinda-seura Mustarinda-seura on suomalainen taiteellis-tieteellinen voittoa tavoittelematon yhdistys. Vuonna 2010 toimintansa aloittanut Mustarinda-seura vaalii luonnon ja kulttuurin monimuotoisuutta tuomalla yhteen taiteen, tieteen ja järjestöelämän toimijoita keskusteluihin, seminaareihin, näyttelyihin ja tapahtumiin. Seuran tavoitteena on luoda edellytyksiä uusien ajattelumallien ja yhteistyötapojen syntymiselle. Mustarinda-seura on ideologisesti sitoutumaton.
Bulqizë
Bulqizë on pieni kaupunki Itä-Albaniassa samannimisessä laaksossa. Kaupungissa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 31 210 asukasta.
Mustarinda-seura
Seuran perustamisen lähtökohtana on ollut havainto niin ekologisen kuin kulttuurisenkin diversiteetin maailmanlaajuisesta kapenemisesta.
Bulqizë
Vuonna 1948 Bulqizësta löydettiin kromia. Sitä alettiin louhia kahden vuoden päästä Neuvostoliiton avustuksella. Sen takia pienestä kylästä kasvoi kaupunki ja malmin jalostamiseen perustettiin tehdas. Kaupungin kaivosta pidetään Albanian suurimpana. Siitä huolimatta kommunistihallinnon romahtamisesta 1991 suurin osa työntekijöistä on menettänyt työnsä.
Mustarinda-seura
Mustarinda-seura toimii pääsääntöisesti Mustarinda-talossa Hyrynsalmella, Paljakan vaaran laella. Alueellisen toiminnan lisäksi seura osallistuu myös kansallisiin ja kansainvälisiin hankkeisiin.
Nimi
Yhdistyksen nimeksi tuli Mustarinda-seura ympäröivän vaaranharjanteen vanhan karttanimen mukaan. Myös Kolin vaara on aiemmin tunnettu Mustarindana, karhujumaluuden sekä vainajien ja henkiolentojen kukkulana.
Rantakylä (Kiuruvesi)
Alueen taloista vanhimpia ovat Hingunniemi ja Hankaniemi. Vanhasta rakennuskannasta Hankaniemi on suojeltu rakennus (SR) ja luokitelu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennukseksi. Paikallisesti rakennustaiteellisesti tai historiallisesti arvokaaksi on arvioitu Hingunniemen tila, jossa toimii Kiuruveden ammatillisen oppilaitoksen maatalousopetuksen osasto, on yksi kaupungin vetovoimatekijöitä maneeseineen ja hevostalleineen. Myös Lehtokaarre ja Saviranta on luokiteltu Hingunniemen tavoin rakennusperinnöltään paikallisesti arvokkaaksi ja tasoltaan SR-1:n rakennussuojelukohteeksi.
D’Angelo Cherry
pienoiskuva|D’Angelo Cherry vuonna 2018. D’Angelo Cherry (s. 1. elokuuta 1990 Biloxi, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Juha-Pekka Rusanen
Juha-Pekka Rusanen (s. 22. maaliskuuta 1990) on Kiuruveden kaupunginjohtaja. Kiuruveden kaupunginvaltuusto valitsi hänet uudeksi Kiuruveden kaupunginjohtajaksi toukokuussa 2021. Aikaisemmin hän on toiminut Keiteleen kunnanjohtajana. Koulutukseltaan Rusanen on yhteiskuntatieteiden maisteri.
Rusanen on kotoisin Lapinlahdelta, jossa hän toimi kuntapäättäjänä yli kymmenen vuotta. Rusanen valittiin Lapinlahden kunnanvaltuustoon vuosina 2008, 2012 ja 2017 toimitetuissa vaaleissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli tarkastuslautakunnan puheenjohtaja. Valtuustokaudella 2013–2017 hän toimi Lapinlahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Rusanen toimi vuosina 2017–2020 Lapinlahden kunnan tarkastuslautakunnan puheenjohtajana sekä valtuustoryhmän puheenjohtajana. Lisäksi hän on toiminut Ylä-Savon koulutuskuntayhtymän yhtymävaltuuston puheenjohtajana vuosina 2017–2020 sekä Pohjois-Savon liiton maakuntahallituksen jäsenenä 2017–2021. Marraskuussa 2014 Rusanen valittiin Keskustan Pohjois-Savon piirin puheenjohtajaksi. Hän luopui puheenjohtajan tehtävästä 2017. Hän on toiminut Keskustan puoluehallituksen jäsenenä. Aiemmin hän on toiminut Keskustanuorten Ylä-Savon ja Pohjois-Savon piirien puheenjohtajana.
Rusasen nimi oli myös esillä, kun Keskustan puoluesihteeriä valittiin vuonna 2016. Harkinnan jälkeen Rusanen ei kuitenkaan lähtenyt tavoittelemaan puoluesihteerin tehtävää.
Rusanen on toiminut Keskustan menettelytapavaliokunnan puheenjohtajana Kouvolan 2019, Oulun 2020 ja Lappeenrannan 2022 puoluekokouksissa.
Hän on työskennellyt myös paikallisradiotoimittajana, kansanedustajan avustajana sekä Euroopan parlamentin jäsenen kotimaan erityisavustajana.
Hypnotic
Hypnotic voi tarkoittaa:
Maaseudun Tulevaisuus
Maaseudun Tulevaisuus on kolmipäiväinen suomalainen sanomalehti. Vuonna 1916 perustettu lehti on poliittisesti sitoutumaton Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton (MTK) pää-äänenkannattaja.
Lehden kokonaislevikki (painettu ja digi) oli vuonna 2019 noin 69 890 kappaletta. Lehden kokonaistavoittavuus on noin 544 000 lukijaa. Vuonna 2022 Maaseudun Tulevaisuus oli Suomen toiseksi luetuin painettu sanomalehti (275 000 lukijaa).
Vuonna 2016 Maaseudun Tulevaisuus äänestettiin Suomen toiseksi arvostetuimmaksi lehtibrändiksi Helsingin Sanomien jälkeen Markkinointi & Mainonta -lehden ja Taloustutkimuksen Brändien arvostus -kyselyssä.
Emma Daumas
Emma Daumas, oikealta etunimeltään Manuelle (s. 23. marraskuuta 1983 Avignon Provence) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä.
SunSay
SunSay on vuonna 2007 perustettu ukrainalainen fuusioyhtye, jonka pääjäsen ja johtohahmo on hajonneen reggae-duo 5'nizzan entinen solisti Andrei ”Sun” Zaporožets (ven. Андрей «Сан» Запорожец). Yhtye on ottanut vaikutteita musiikkiinsa monista eri tyylilajeista, kuten funkista, reggaesta, folkista, rockista ja jazzista. Suurin osa kappaleiden sanoituksista on venäjäksi, mutta yhtyeellä on myös ukrainan- ja englanninkielisiä sävellyksiä. SunSay on tehnyt yhteistyötä yhdysvaltalaisen rap-artistin ja tuottajan John Fortén kanssa ja keikkaillut Venäjän ja Ukrainan lisäksi mm. Saksassa, Puolassa, Tšekissä, Virossa, Latviassa ja Liettuassa.
Yhtyeen synty
SunSayn vuonna 2007 julkaistu debyyttialbumi sisältää materiaalia 5'nizzan kolmannelta, työstövaiheeseen jääneeltä studioalbumilta. Zaporožets halusi viedä akustisen duon musiikkia uuteen suuntaan ja lisätä sovituksiin uusia instrumentteja. Lopulta Sergei Babkin (ven. Сергей Бабкин), toinen 5'nizzan perustajajäsenistä, jätti yhtyeen taiteellisten erimielisyyksien vuoksi. Zaporožets jatkoi materiaalin työstämistä, ja sooloprojekti sai uuden nimen, SunSay. Debyyttialbumilla on kuultavissa joitakin Sergei Babkinin taustalauluja ja kitararaitoja.
Maa jota ei ole
Kokoelman suomennos sisältyy Södergranin koottuihin runoihin Elämäni, kuolemani ja kohtaloni (Otava, 1994), jonka runojen suomentajat ovat Pentti Saaritsa, Uuno Kailas ja Aale Tynni.
Historia
Kokoelman julkaisua edelsi Diktoniuksen ja Olssonin välinen kiista siitä, kenellä on oikeus Södergranin henkiseen perintöön. Diktonius ehdotti Olssonille julkaisemattomien runojen kokoamista kirjeessä, jossa hän ehdotti yhtiön perustamista muiston vaalimiseksi. Yhteistyö päättyi konfliktiin. Välejä kuvastaa Diktoniuksen erääseen kirjeeseen kirjoittama kommentti kokoelman ilmestyttyä:
Olssonin kokoelmaan kirjoittama esipuhe on katsottu olleen alku myöhemmin syntyneelle myytille yksinäisestä, kärsivästä, syrjäänvetäytyvästä Södergranista. Olssonin Södergran-näkemyksen kantava teema on kuolema. Södergranin elämäkerran kirjoittajan Agneta Rahikaisen mukaan tätä vahvistaa kokoelman nimi Maa jota ei ole.
Agneta Rahikainen arvelee, että Södergran kirjoitti kokoelmaan otetut kaksi viimeistä runoaan ”Maa jota ei ole” ja ”Tulo Haadekseen” vähän ennen kuolemaansa keväällä 1923, sillä tämän äiti Helena Södergran löysi ne vasta tämän kuoleman jälkeen. Vailla päiväystä olevat runot jättävät jäähyväisiä elämälle ja ovat yhdessä ikään kuin tilinpäätös elämälle. Runo ”Maa jota ei ole” on otettu myös karelianismin käyttöön ja Södergran menetetyn kotiseudun, paratiisin, puolestapuhujaksi. Teoksessa Ny illustrerad svensk litteraturhistoria julkaistussa Södergran-artikkelissa ruotsalainen kirjallisuushistorioitsija Erik Hjalmar Linder kirjoittaa, että Södergran tuli runon ansiosta tunnetuksi Ruotsissa jo 1920-luvulla. Kokoelman runoa ”Nattlig madonna” Linder pitää nuoruudenrunona.
Vastaanotto
Kokoelman vastaanotto oli hyvin myönteinen. Nya Argukseen kirjoittamassaan arviossa Erik Kihlman piti Södergrania ruotsinkielisen runon romanttisimpana ja syrjäänvetäytyvimpänä temperamenttina, sillä hänen runonsa ovat täynnä prinsessoja, nunnia, mustalaisia, ruumiita käärinliinoissa. Kihlman näki nimirunossa epätavallista loistoa ja voimaa. Olof Enckell oli epävarma suhtautumisessaan kokoelmaan. Runot ovat vaikeaselkoisia ja kummallisia. Häntä miellyttivät eniten tyynet luonnonrunot.
Runot
I Tidiga dikter
II (Nimetön)
IV Sista dikter
Tyks Salon sairaala
pienoiskuva|Tyks Salon sairaala Tyks Salon sairaala (entinen Salon aluesairaala, ) on Salossa sijaitseva sairaala, joka hallinnollisesti kuuluu Turun yliopistolliseen keskussairaalaan. Salon sairaala on yksi Tyksin ja Varsinais-Suomen hyvinvointialueen neljästä lähisairaalasta. Muita lähisairaaloita ovat Loimaan, Vakka-Suomen ja Turunmaan sairaalat. Lähisairaalan tehtävänä on tarjota lähellä potilaan asuinpaikkaa erikoissairaanhoitoa, jota tarvitaan väestötasolla usein ja yksilötasolla toistuvasti.
Tyks Salon sairaalassa toimivat seuraavat erikoissairaanhoidon palveluita tuottavat yksiköt :
Sairaalassa toimii kuuden leikkaussalin leikkaus- ja päiväkirurginen yksikkö, jossa tehdään toimenpiteitä noin 3 200 potilaalle vuodessa. Yksikössä leikataan ortopedian, vatsaelin-, virtsaelin- ja verisuonikirurgian aikuispotilaita sekä sydämen tahdistingeneraattoreiden vaihtopotilaita. Sairaalassa tehdään myös polikliinistä kirurgiaa. Kaikki hätä- ja kiireelliset leikkaukset ohjataan Turkuun. Sairaanhoitopiirissä leikkaustoiminta on keskitetty Tyksin sairaaloihin Turkuun ja Salon sairaalaan.
Salon sairaalalla ja Salon pääterveysasemalla, jotka sijaitsevat samassa rakennuksessa, on ympärivuorokautinen yhteispäivystys.
Historia
Salon sairaala aloitti toimintansa vuonna 1935 Salon kylän Nokan rusthollin entisessä päärakennuksessa. Samana vuonna uudistetussa kunnallislaissa säädettiin kunnalliset sairaalat perustettavaksi kuntainliitoiksi. Sairaalasta käytettiin 1930-luvulta alkaen vanhahtavasti nimeä Kuntainliitto Salon sairaala. Vuonna 1958 nimeksi tuli Salon aluesairaalan kuntainliitto. Vuonna 1991 Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri perustettiin erikoissairaanhoitolain voimaanpanolain nojalla. Salon aluesairaalan kuntainliitto lakkautettiin ja aluesairaala yhdistettiin sairaanhoitopiiriin. Vuonna 2015 Salon aluesairaala yhdistettiin hallinnollisesti Turun yliopistolliseen keskussairaalaan tehtäväkuvaltaan lähisairaalaksi. Sairaalan nimeksi tuli sairaalan nykyinen nimi Tyks Salon sairaala.
Salon aluesairaalan yhteinen päärakennus terveyskeskuksen kanssa valmistui vuonna 1961. Sairaalan uudisrakennus, johon rakennettiin uusia tiloja avohoidolle ja päivystykselle, uusille leikkaussaleille ja valvontaosastolle, valmistui toukokuussa 2010. Uudisrakennuksen hankintamenot olivat 20 milj. euroa ja pinta-ala 6 750 neliömetriä.
Salon seudun kunnat eivät vuonna 1991 olleet innostuneita sairaanhoitopiirin muodostamisesta ja Salon seudulta löytyi vastustusta viimeiseen asti. Sanat itsenäisyys ja oma päätösvalta kuuluivat neuvottelupöydissä ennen erikoissairaanhoitolain voimaantuloa. Pyrkimyksiä irtaantua sairaanhoitopiiristä oli 1990-luvun alkupuolella ja vakavin yritys oli vuosina 2002–2004, jolloin Salon seudun kunnat tekivät selvityksen sairaanhoitopiiristä irtaantumiseksi. Suunnitelmana oli Salon aluesairaalan ja kaikkien Salon seudun terveyskeskusten yhdistäminen uudeksi seudulliseksi terveydenhuollon kuntayhtymäksi. Hanke kariutui lopulta siihen, että Somero, jolla oli oma terveyskeskuskuntayhtymä, johon kuului myös sosiaalitoimi, otti suunnitelmaan kielteisen kannan. Somero halusi pitää oman terveyskeskuksen ja sitä koskevan päätösvallan omissa käsissään. Pelkona oli terveyskeskustoiminnan keskittäminen Saloon.
Suunnitelma Salon sairaalan uudisrakennuksesta ja peruskorjauksesta
Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin hallitus hyväksyi 25.5.2021 hankesuunnitelman, jonka mukaan Sairaalantien ja sairaalan nykyisen A-osan väliin rakennetaan kaksi viisikerroksista laajennusosaa. Sairaalan vanhat A- ja K-osat puretaan, samoin M- ja L-osat. C-, N- ja B-osat pysyvät ennallaan, kuitenkin siten, että B-osan 0-kerros peruskorjataan.
B-osan peruskorjaus on tarkoitus toteuttaa ensimmäiseksi, koska tiloja tarvitaan väistötiloina. Peruskorjaus alkaa suunnitelman mukaan vuoden 2022 alussa. Uudisrakennusten maanrakennustyöt suunnitellaan aloitettavaksi vuonna 2022 ja rakentaminen vuoden 2023 alussa. Rakennukset valmistuvat arviolta kesällä 2027, jonka jälkeen puretaan käytöstä poistuvat rakennusosat.
Uudisrakennus ja saneeratut tilat ovat yhteiset Salon sairaalan ja Salon perusterveydenhuollon kanssa. Hanke on suunniteltu toteutettavaksi siten, että sairaanhoitopiiri investoi koko rakennuksen ja vuokraa perusterveydenhuollon osuuden tiloista Salon kaupungille 30 vuodeksi. Tämä edellyttää vuokrasopimuksen solmimista Salon kaupungin kanssa.
Uudisrakennusten pinta-ala on yhteensä 15 042 kerrosneliömetriä. Hankesuunnitelman mukaiset hankkeen kokonaiskustannukset ovat 59,4 milj. euroa.
Al-Baqara
Al-Baqara on Koraanin toinen suura. Siinä on 286 säettä, mikä tekee siitä Koraanin pisimmän. Muwatta al-Malik sisältää hadithin, jonka mukaan Abdullah ibn Umarilta kesti kahdeksan vuotta oppia suura ulkoa. Suuran arvostusta kuvaa at-Tirmidhin hadith: "Jumalan lähettiläs sanoi: '- - Saatana ei astu taloon, missä luetaan Lehmän suuraa'. "
Sisältö
Sisällön painopisteenä on kristittyjä ja ennen kaikkea juutalaisia vastaan suunnattu arvostelu. Suura koostuu monista katkelmista, jotka eivät liity toisiinsa. Suura sisältää lainsäädäntöä ja kertoo vanhatestamentillisia tarinoita Adamista, Mooseksesta ja Abrahamista. Pääteemoihin kuuluu kehotus uskoa Jumalaan ja varoittaminen Jumalan rangaistuksesta. Suura päättyy eräänlaiseen Isä Meidän -rukoukseen. Suuran nimi tulee siinä kerrotusta tarinasta, joka on peräisin Toorasta ja kertoo virheettömästä lehmästä, jonka Mooses kehottaa teurastamaan (2:67–74).
Mystiset kirjaimet
Suura alkaa jakeella 1, joka kuuluu: "ALM" (luetaan Alif, Lääm, Miim). Kaikkiaan 29 suuraa alkaa mystisillä kirjaimilla, joiden merkitystä on satoja vuosia yritetty selittää. Kuusi suuraa alkaa kirjaimilla ALM: 2, 3, 29, 30, 31 ja 32.
Tabari kirjoitti 900-luvulla kirjaimista pitkän esseen, jossa hän kävi läpi erilaisia ehdotettuja ratkaisuja. Niihin kuuluivat ehdotukset, että kyseessä olisi Jumalan tai suuran nimi, Koraanin nimi, Jumalan ominaisuus, valafromula, jokaisella kirjaimella olisi oma merkitys, kyseessä on avauslause, kirjaimilla on numeroarvo, kyseessä olisi salaisuus jne. Tabari asettuu sille kannalle, että jokainen kirjain kantaa omaa merkitystään, joka koostuu useista merkityksistä, joihin kuuluvat Jumalan, nimi, hänen ominaisuutensa ja niin edelleen.
Jaakko Hämeen-Anttila asettuu valaformulan kannalle. Christoph Luxenberg etsii ratkaisua syyrialais-antiokialaisen kirkon perinteestä. Liturgiseen rukouskirjaan merkittiin lyhenteillä hetkijumalanpalveluksessa (Officium) käytetyt psalmit. Kristillisissä kirkoissa hetkijumalanpalvelus koostuu edelleen psalmeista, hymneistä ja Raamatun lukukappaleista. Kun käytössä ovat yksittäiset kirjaimet, ne voisivat olla viittauksia tiettyyn psalmiin ja kirjainyhdistelmät voisivat olla lyhenteitä. ALM on Abu Musa al-Haririn mukaan lyhenne arameankielisestä lauseesta ”Herra puhui minulle” (emar lii Maaryaa). Lause esiintyy usein Vanhassa Testamentissa.
Valtaistuimen jae
Lehmän suuran jae 255 on Hämeen-Anttilan mukaan Koraanin yleisimmin lainattuja. Se tunnetaan "Valtaistuimen jakeena", joka sisältää tiivistetysti Koraanin jumalakuvan. Tabari antaa siitä 900-luvulla useita sivuja pitkän selityksen, jossa jokainen yksityiskohta käydään läpi. Jae muun muassa kritisoi kristittyjen esirukouskäytäntöä, jossa pyhimystä pyydetään rukoilemaan syntisen puolesta: "Kuka voisi Hänen luonaan puhua toisen puolesta ilman Hänen lupaansa?"  Tabari toteaa, että Jumala vastaa tähän: "kenenkään muun kuin Minun rukoilemiseni ei ole sopivaa. Älkää siis rukoilko epäjumalankuvia (idoleita)... koska niistä ei ole teille hyötyä." Teksti osoittaa, että myös kristilliset pyhimyspatsaat olivat muslimeille epäjumalankuvia.
"Uskonnossa ei ole pakkoa" Kuuluisaksi on tullut myös suuran jae 256, jonka tavallisesti katsotaan kertovan, että islam hyväksyy uskonnonvapauden: "Uskonnossa (diin) ei ole mitään pakkoa, oikea tie on selvästi erotettu harhateistä, ja se, joka hylkää saatanan ja uskoo Jumalaan, hän pitää kiinni mitä lujimmasta kädensijasta, joka ei murru. Jumalahan on kuuleva, tietävä."Lause löytyy vuonna 708 Damaskokseen rakennetun umaijadipyhäkön seinäkirjoituksesta, mikä on sen varhaisin havaittu esiintymiskerta. Orientalisti Patricia Crone esittää useita islamilaisia tulkintoja säkeelle. Al-Tabari selitti 900-luvulla säkeiden liittyvän siihen, että juutalaiset ja kristityt Medinan asukkaat olivat yrittäneet tehdä lapsistaan muslimeita. Muhammed olisi tällöin saanut ilmoituksen, joka kieltää tällaisen käännyttämisen. Ibn Kathir 1300-luvulla jakaa tämän käsityksen ja kertoo jakeen tarkoittavan ettei ketään pidä pakottaa kääntymään islamiin, sillä islamiin sisältyvä totuus on selkeä ja ilmeinen. Patricia Crone torjuu käsityksen, että kyseessä olisi uskonnonvapauden julistus. Suomessa Jaakko Hämeen-Anttila katsoo myös, että uskonnonvapaus ei kuulu islamiin kuin hyvin rajoitetusti.
Suuran päätösrukous
Lehmän suura loppuu päätösrukoukseen (jakeet 285–286), jossa on kaikuja kristillisestä Isä meidän -rukouksesta sekä katolisen messun Kyrie eleison -rukouksesta ("sääli meitä, anna meille anteeksi ja armahda meitä" ''). Al-Bukharin hadithin mukaan, "Profeetta sanoi: jos joku lausuu Lehmän suuran kaksi jaetta illalla, se riittää hänelle."''
Lehmän suuran historiaa
Lehmän suura mainitaan ensimmäisen kerran Johannes Damaskolaisen (k. 749) kirjoittamassa teoksessa Tiedon lähde luvussa harhaopeista (De Haeresibus), jossa kuvaillaan "ismaeliittien taikauskoa" (superstition of ishmaelites). Johannes Damaskolainen oli varhainen kirkkoisä, joka toimi virkamiehenä Damaskoksen kalifihovissa. Tekstin aitoutta on epäilty, koska pituuden ja tyylin suhteen arabeja koskeva osuus ei sovi kokonaisuuteen. Kirjoittaja ei puhu vielä islamista eikä mainitse Koraania yhtenä kirjana, vaan tunnistaa ainoastaan sen erillisiä osia: "Kuten on kerrottu, tämä Muhammed kirjoitti monia naurettavia teoksia, jotka hän jokaisen nimesi. On esimerkiksi Naisen kirja [= Naisten suura], sitten on kirja Jumalan kameli [=?] - - edelleen Pöydän kirja [=Pöydän suura] ja edelleen Hiehon kirja [= Lehmän suura]."Tekstin perusteella on esitetty arvelu, että tuohon aikaan Koraani ei olisi vielä ollut yhtenäinen teos, vaan suurat olisivat liikkuneet itsenäisinä teoksina. Suuraa nimeltä "Jumalan kameli" ei ole löydetty, mutta sen sisältöä on ennallistettu eräistä Koraanin kohdista.
Sormusrakenne
Koraanin suurissa 2 (Lehmän suura) ja 5 (Pöydän suura) on havaittu symmetristä sommittelua, jota on kutsuttu suurien "sormusrakenteeksi". Vastaavaa sommittelua, joka kirjallisuudentutkimuksessa tunnetaan kiasmina, on löydetty 1. Mooseksen kirjan Abraham-kertomuksesta.
Reflektometrinen interferenssispektroskopia
Periaate
RIfS-menetelmän mittausperiaate pohjautuu Michelsonin interferometriin.