cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Buyit
Buyit asuttavat tavallisesti kyliä tasangoilla ja jokilaaksoissa. Tyypillisessä talossa on kaksi kerrosta, joista ylin on asuinkäytössä ja alin kotieläinten suojana. Tavallisia kotieläimiä ovat esimerkiksi lampaat, siat, kanat, naudat ja vesipuhvelit. Buyien asuttaman alueen maaperä on hedelmällistä ja sillä viljellään esimerkiksi puuvillaa, hamppua, silkkiä, riisiä, teetä ja sokeriruokoa. Osa buyeista harjoittaa myös metsänhoitoa kasvattamalla mäntyjä ja pihtoja vientikauppaan. Historiallisesti buyit olivat tunnettuja kauppiaina ja he toimivat paikallisten vähemmistökansojen ja han-kiinalaisten välisen kaupan välikäsinä.
Kyröjoki tuluvii
Lähteet
CD-levy AIVcd-4712 (Record Records, 1996)
Oud-Heverlee Leuven
Oud-Heverlee Leuven on jalkapalloseura Leuvenin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Se on perustettu vuonna 2002. Vuonna 2002 Zwarte Duivels Oud-Heverlee ja K. Stade Leuven yhdistyivät yhdeksi joukkueeksi K. Daring Club Leuvenin kanssa, jolloin se aloitti kolmannelta sarjatasolta uudella nimellä.
Elohopeamillimetri
Elohopeamillimetri eli millimetri elohopeapatsasta (tunnus mmHg ) on vanha paineen yksikkö. Se vastaa yhden millimetrin korkuisen elohopeapatsaan painetta maan pinnalla. SI-yksikköinä yksi elohopeamillimetri vastaa noin 133,322 (tarkemmin: ) pascalia.
Elohopeamillimetriä käytetään nykyäänkin verenpaineen ja muiden kehon nesteiden mittauksissa, mikä on Suomessa asetuksellakin nimenomaisesti hyväksytty. Ennen sitä käytettiin yleisesti myös ilmanpaineen yksikkönä. Meteorologiassa se on kuitenkin korvattu SI-järjestelmän mukaisesti hehtopascalilla (hPa) eli millibaarilla (mbar). Normaali ilmanpaine maan pinnalla on noin 760 mmHg eli 1 013 hPa.
Elohopeamillimetri on lähes sama kuin torri, mutta niillä on toisistaan poikkeavat määritelmät. Elohopeamillimetrin määritys perustuu maailman säätieteilijöiden järjestön määritelmään, joka kuuluu: "paine joka aiheutuu täsmälleen yhden millimetrin korkuisen nestepilarin alapäässä nesteen tiheyden ollessa täsmälleen 13,595 1 g/cm³ paikassa, jossa painovoiman aiheuttama kiihtyvyys on täsmälleen 980,665 cm/s²"
Laval (Mayenne)
Lavalissa on romaaninen Notre-Dame d'Avesnièresin basilika sekä Lavalin herttuoiden linna joka koostuu kahdesta linnasta, 1100-luvulta olevasta sekä 1500-luvulta peräisin olevasta oikeuspalatsina myöhemmin olleesta linnasta.
Päidre järv
Päidre järv (myös Tagametsa järv) on Virossa Viljandimaalla Mulgin kunnan ja Viljandin kaupungin välisellä rajalla sijaitseva järvi.
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu.
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Vantaan jätevoimala
thumb|Vantaan jätevoimala thumb|Jätebunkkeri Vantaan jätevoimala on Vantaalla 17. syyskuuta 2014 käyttöönotettu jätteenkäsittelylaitos, jota operoi Vantaan Energia. Kyseessä on Suomen suurin jätevoimala, ja sen rakennuskustannukset olivat 300 miljoonaa euroa. Se sijaitsee Porvoonväylän ja Kehä III:n liittymän koillispuolella. Voimalan valmistavat rakennustyöt alkoivat syksyllä 2011, peruskivi muurattiin toukokuussa 2012, ja koekäyttö alkoi maaliskuussa 2014, jolloin ensimmäiset jäte-erät paloivat. Vuonna 2020 Vantaan Energia ilmoitti, että jätevoimalaa laajennetaan siten, että sen käsittelykapasiteetti kasvaa 200 000 tonnia. Laajennus otettiin käyttöön toukokuussa 2022.
Yleistä
Laitoksessa poltettavat jätteet ovat peräisin Uudeltamaalta, alueelta, joka ulottuu Hangosta Porvooseen ja Helsingistä Nurmijärvelle. Jätekuormia voimala ottaa vastaan 100–150 päivittäin. Ne toimittavat voimalaan Helsingin seudun ympäristöpalvelut HSY pääkaupunkiseudulta ja Rosk’n Roll Oy Uudeltamaalta. Vuonna 2023 laitokselle on tuotu jätteitä poltettavaksi myös Italiasta, sillä energiakriisin johdosta polttoaineeksi kelpaavasta sekajätteestä on ollut pulaa Suomessa.
Jätteenpolttolaitos polttaa vuosittain 340 000 tonnia sekajätettä. Laitos tehostaa sekajätteen hyötykäyttöä, kun jäte ei enää päädy sellaisenaan kaatopaikoille. Polton tuloksena muodostuu vuosittain 60 000 tonnia kattilan pohjakuonaa, 13 100 tonnia savukaasunpuhdistuksen sivutuotteita ja 5 600 tonnia talteenotettua lentotuhkaa. Vuonna 2017 Vantaan Energia ilmoitti laitoksen polttaneen yli miljardi kiloa jätteitä.
Prosessi
Jäte otetaan vastaan alipaineistettuun jätebunkkeriin, johon voidaan säilöä väliaikaisesti 1,5 miljoonan ihmisen 10 päivän aikana tuottamat jätteet. Jätteet poltetaan arinapolttotekniikalla, jonka Vantaan Energia ilmoittaa olevan toimintavarma ja maailmanlaajuisesti käytetyin jätteenpolttotekniikka. Laitoksessa on kaksi täysin erillistä 64 MW tehoista kattilalinjaa, jotka polttavat kukin 11 kiloa jätettä sekunnissa. Lisäksi polttoaineena käytetään maakaasua, jonka sanotaan lisäävän voimalan energiatehokkuutta. Polton lämpöenergia otetaan talteen höyryprosessiin, jossa kuumalla höyryllä tuotetaan sähköä höyryturbiinilla ja hukkalämpö otetaan talteen kaukolämpöveteen. Kaukolämpövettä lämmitetään lisäksi ennen savupiippua olevalla savukaasujäähdyttimellä.
Savukaasut, kuona ja tuhka
Kattiloissa jätteet poltetaan lähes tuhannen asteen lämpötilassa, mikä eliminoi suuren osan haitallisista yhdisteistä. Jätevoimalan polttoprosessista syntyy jätteenä kuonaa, kattila- ja lentotuhkaa sekä APC (Air Pollution Control) -jätettä. Savukaasuista otetaan talteen vuosittain noin 7 000 tonnia erilaisia aineita, lähinnä raskasmetalleja, jotka Ekokem hävittää. Savukaasuista otetaan talteen myös leijutuhka. Kuona sekä leijutuhka viedään Ämmässuon jätteenkäsittelykeskukseen, ja soramainen pohjakuona hyödynnetään maarakennuksessa. Jätevoimalan polttouunin pohjalle jää kuonaa jopa kolmannes poltetun jätteen painosta. Kuonamäärä voisi olla jopa puolet pienempi, jos kotitalouksissa kierrätettäisiin paremmin paperi, kartonki, muovi ja erityisesti lasi ja metalli. Ämmässuolla kuona murskataan ja siitä erotetaan rautaa, alumiinia ja kuparia sisältävät metallinkappaleet, jotka päätyvät kiertoon. Suurin osa kuonasta on kuitenkin erottelun jälkeen ylijäävää mineraaliainesta, jossa on edelleen liukenevia metalleja. Tuhka luokitellaan vaaralliseksi jätteeksi sen sisältämien suolan ja raskasmetallien takia. Ämmässuolla tuhka stabiloidaan ja loppusijoitetaan sitä varten rakennettuun vaarallisen jätteen soluun. Tuhkan hyötykäyttöä selvitellään. Vantaan Energia kaavailee, että se ryhtyisi puhdistamaan kuonaa ja tuhkaa.
Vaarallisten jätteiden käsittelylaitos
Loppuvuonna 2022 Vantaan Energia aloitti korkealämpötilalaitoksen rakentamisen nykyisen jätteenpolttolaitoksen viereen. Laitoksessa poltetaan esimerkiksi maaleja, lakkoja, liimoja, liuottimia ja lääkkeitä, joita viedään tällä hetkellä Suomesta käsiteltäväksi muualle Eurooppaan. Jätteiden poltto tapahtuu rumpu-uunissa 1300 asteen lämpötilassa, ja poltosta syntyvä lämpö tuottaa kymmenen prosenttia vantaalaisten tarvitsemasta lämmöstä, jolloin maakaasun käyttö vähenee. Laitoksen arvioitu valmistumisaika on vuonna 2025.
Sähköpolttoainelaitos
Vantaan Energia on suunnitellut Power-to-X-laitosta Vantaan jätevoimalan yhteyteen. Sähköpolttoainelaitos tuottaisi vuodessa 80 000 MWh nesteytettyä synteettistä kaasua ja hyödyntäisi jätteiden käsittelyprosessista talteen otettavaa vettä ja hiilidioksidia. Laitos voisi olla toiminnassa vuonna 2025 ja kaasun jakelusta vastaisi St1.
Tykkimyssy
thumb|Tykkimyssy keskimmäisellä kansantanssijalla.
Tykkimyssy eli koppamyssy on kovitettu ja kankaalla päällystetty naisten päähine, johon kuuluu taustarusetti ja pitsi, tai sitä vastaava kangassuikale. Suomessa tykkimyssy kuuluu eräisiin länsisuomalaisiin ja suomenruotsalaisiin kansallispukuihin. Tykkimyssy kuuluu myös virolaisiin kansallispukuihin ja joihinkin Ruotsin kansallispukuihin. Kansallispukuun kuuluva tykkimyssy on aikuisen päähine ja nauha tai nauhat ovat tyttöjen päähine. Jos tykkimyssyä ei ole tai sitä ei halua käyttää, päähineen voi jättää pois. Tykkimyssy puetaan pitkistä hiuksista kootun nutturan päälle tai yläpuolelle. Sen päällä voidaan käyttää ulkona huivia.
Historia
Tykkimyssyn malli perustuu Euroopassa 1700-luvun alussa muodissa olleeseen pehmeään myssyyn, jossa uskotaan olleen erillinen pitsireunainen alusmyssy. 1700-luvun puolivälissä myssyn paperilla kovitettu muunnos oli levinnyt Ruotsi-Suomen porvaris- ja pappisrouvien sekä varakkaiden talojen emäntien pyhäpukimeksi. Myssyn etureuna leikattiin pyöreäksi ja keskeltä lovetuksi herttakuvion muotoa jäljitellen. Myssy päällystettiin kuviollisella arvokankaalla, ja kankaasta tehtiin taakse myös koristerusetti. Myssyn kangas saatettiin myös kirjailla. Päälaelle myssyn etureunan alle kiinnitettiin leveä nyplätty pitsi. Myssyn mentyä pois muodista ylempien säätyjen keskuudesta se siirtyi palvelusväen ja alempien säätyjen naisten käyttöön.
Tykkimyssy syrjäytti kansanpukujen kanssa aiemmin käytetyt tanun ja hunnun. Tykkimyssyä käytettiin 1800-luvun puoliväliin saakka, Kymenlaaksossa pienennettynä versiona vielä 1900-luvun alussa. Vaikka koppamyssyt olivat aikanaan aviovaimojen päähineitä, 1800-luvun loppupuolella tuli moni paikoin tavaksi, että niitä käyttivät kirkko- ja juhlapäähineenä myös rippikoulun käyneet neidot. Tätä nuoremmat tytöt käyttivät silkkinauhaa. Tykkimyssy ei missään vaiheessa levinnyt käyttöön Karjalankannaksella.
Koppelojärvi (järvi Juupajoella)
Koppelojärvi on Pirkanmaalla Juupajoella Koppelojärvellä sijaitseva järvi.
Tykkimyssy
Tykkimyssyn osat
left|thumb|Yksityiskohta [[Albert Edelfeltin maalauksesta Ristiäissaatto (1880).]] Tykkimyssyn pohjana on paperikerroksista liiman tai liisterin avulla kovitettu pyöreäkupuinen koppa, joka pehmustetaan ennen päällystämistä. Päällinen ommellaan yleensä kahdesta silkkikankaan palasta ja sauma sijoitetaan keskelle. Kopan muoto ja koko, päällisen väri, kuosi ja mahdollinen kirjonta vaihtelevat alueittain. Koristelu on symmetristä kopan molemmin puolin, aiheina ovat tyylitellyt kukat, niiden varret ja lehdet erilaisina variaatioina. Kirjonta voi olla yksi- tai moniväristä ja myssyistä löytyy ainakin pisto- helmi- ja paljettikirjontaa sekä niiden yhdistelmiä. Yksivärisiä ja kirjailemattomia ovat olleet esimerkiksi suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan ja Etelä-Savon koppamyssyt, mutta kankaana on käytetty kuviolliseksi kudottua silkkiä.
Koppelojärvi (järvi Juupajoella)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 8,4 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Sahajoen rinnalla kulkevassa maaston painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja puolet rannoista ovat peltomaata ja loput metsämaata. Sen lähiympäristössä sijaitsee viisi taloutta ja kuusi vapaa-ajan asuntoa. Järven itärantaa seuraa Pirttikankaalle menevä yhdystie 14297.
Tykkimyssy
Tykkimyssyn osat
Myssyn muut osat ovat takarusetti ja tykki myssyn edessä. Rusetti valmistetaan silkkikankaasta tai -nauhasta ja sen leveys, samoin kuin valmiin koristeen koko voi vaihdella melkoisesti. Rusetti kiinnitetään kopan taakse sen alareunaan ja on mahdollisesti jäännös varhaisempien myssyissä olleista kiinnitysnauhoista. Ruotsiksi koppamyssy onkin nimeltään bindmössa (binda = sitoa, solmia).
Koppelojärvi (järvi Juupajoella)
Luontoarvoja
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1989 ja 2014. Vedenväri on lievästi ruskeaa ja siihen on liuennut hieman humusta. Veden happamuustaso on lähellä suomalaista luonnonjärvien tasoa ja sen puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Järven valuma-alue on karua metsämaastoa, mutta järven lähiympäristössä on runsaasti peltomaita ja haja-asutusta, joten kuormituspaine ravinteiden suhteen on suuri. Siitä huolimatta ravinnepitoisuudet ovat vain lievästi koholla. Kokonaisfosforipitoisuus on ollut molemmilla mittauskerroilla keskimäärin 21 mikrogrammaa litrassa vettä, mikä on tavallinen määrä lievästi reheville järville. Kesäkaudella ja kevättalvella alkaa järven happipitoisuudet alusvedessä heikentyä. Lämpötilakerrostuneessa vedessä saattaa happivajetta esiintyä on yli viiden metrin syvyydessä. Kerrostuneiskauden lopulla voi järven pohja olla täysin hapettomassa tilassa. Järven happitalous on tyydyttävällä tasolla, mutta saattaa vajota välttävälle tasolle. Veden hygieninen tila on erinomainen, joten järvi soveltuu muuten virkistyskäyttöön hyvin.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,1 metriä mpy. Siihen laskee lännestä metsäoja. Sen oma laskuoja lähtee ensin eteläiseen suuntaan, mutta se kääntyy peltoaukealla kohti koillista ja yhtyy siellä Sahajokeen.
Tykkimyssy
Tykkimyssyn osat
Koppamyssyyn kuuluu myös tykki, eli kangaskaitale, johon voidaan kiinnittää pitsi, pitsimäiseksi kudottu tai tiheästi poimutettu kangas. Tykin osat voidaan kiinnittää erilliseen kangaskappaleeseen ja sen etureuna muotoillaan samoin kuin kopan etureuna. Tykki puetaan kopan alle ja sitä onkin nimitetty myös esimerkiksi otsavaatteeksi tai myssynaluseksi. Tykkipitseistä hienoimpia ovat olleet leveät, ohuesta langasta nyplätyt raumanpitsit. Tykin materiaali ja koristelu vaihtelevat kansallispuvusta toiseen. Käyttöä varten tykki tärkätään sopivan muotoisen alustan päällä kaarevaksi. Tavoitteena on, että tykki asettuu sileästi hiusten päälle.
Kirjarovio
thumb|[[Kansallissosialismi|Natsit polttamassa kirjoja Berliinissä vuonna 1933.]] Kirjarovio on seremoniallinen tapahtuma, jossa hävitetään julkisesti polttamalla kirjoja tai muuta painettua materiaalia. Rovion polttamista perustellaan yleensä moraalisin, poliittisin tai uskonnollisin syin.
Kirjarovioita esiintyy usein poliittisten vallanvaihtojen yhteydessä. Toiminnan tarkoituksena voi olla uusien vallanpitäjien pyrkimys päästä eroon omalta kannaltaan haitallisista aatteista tai pyrkimys niin sanottuun historian uudelleenkirjoittamiseen.
Saksalainen kirjailija Heinrich Heine kirjoitti vuonna 1821: ”Missä poltetaan kirjoja, poltetaan lopulta myös ihmisiä” (näytelmästä Almansor). Pahaenteinen lausahdus mainitaan yleensä viitattaessa natsien Berliinin Opernplatzilla (nyk. Bebelplatz) toukokuussa 1933 toteuttamiin kirjarovioihin.
Suomen historiassa kirjarovioita on järjestetty ainakin vuonna 1829, jolloin Jaakko Juteinin kirja Anteckningar af Tankar uti Varianta Ämnen poltettiin Viipurissa kirjaroviolla. Kyseistä kirjaa pidettiin vääräoppisena, ja takavarikoimisen jälkeen se poltettiin oikeuden päätöksellä.
1950-luvulla Agnar Myklen romaani Laulu punaisesta rubiinista aiheutti Suomessa oikeudenkäynnin, jonka seurauksena ”epäsiveellisen” kirjan 5 000 kappaleen suomenkielinen painos poltettiin vuonna 1959 Naantalin höyryvoimalaitoksessa. Kustantaja oli kuitenkin kätkenyt kirjasta 800 kappaleen erän, jonka Sotainvalidien Veljesliitto viranomaisten tietämättä myi postimyyntinä toimintansa rahoittamiseksi.
Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Khomeini langetti intialais-brittiläiselle kirjailijalle Salman Rushdielle helmikuussa 1989 fatwan, jolla hän käytännössä tuomitsi Rushdien kuolemaan. Khomeini katsoi Rushdien loukanneen islamia romaanillaan Saatanalliset säkeet. Tämän seurauksena muslimit polttivat Rushdien kirjoja julkisesti eri puolilla maailmaa.
Proteesi
thumb|240px|Käsiproteeseja käyttävä yhdysvaltalaissotilas pelaa pöytäpeliä. Proteesi on keinotekoinen kappale, jolla korvataan kehosta puuttuva osa, toisin kuin ortoosi, joka vain tukee kehoa. Proteeseja käytetään esimerkiksi korvaamaan syntymästä asti puuttuva tai myöhemmän sairauden tai onnettomuuden vuoksi amputoitu raaja, muuttamaan transsukupuolisten miesten ja naisten ulkoisia piirteitä sekä erikoisefekteinä elokuvissa. Proteesioppia kutsutaan protetiikaksi.
Proteeseja on käytetty ainakin 400-luvulta eaa. Ensimmäiset oikean käden muotoiset proteesit valmistettiin kuitenkin vasta keskiajalla.
Ennen proteesit tehtiin yleensä puusta, nahasta ja raskaasta metallista (puujalka ja koukkukäsi), joiden toiminnallisuus oli lähinnä välttävää. Nykyisin on jo käytössä kevyistä metalleista ja muoveista tehtyjä, tietokoneohjatusti toimivia jalka- ja käsiproteeseja. Monilla vammaisurheilijoilla on myös erityisiä vaihdettavia urheiluproteeseja, jotka muistuttavat vain etäisesti oikeaa raajaa.
Woody Guthrie
Woodrow Wilson ”Woody” Guthrie (14. heinäkuuta 1912 Okemah, Oklahoma Yhdysvallat – 3. lokakuuta 1967 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen folklaulaja ja lauluntekijä. Hän kirjoitti useita vasemmistolaisia ja isänmaallisia lauluja, joista tunnetuin on ”This Land is Your Land”. Bruce Springsteen levytti kappaleen 40 vuotta myöhemmin.
Ammattiyhdistysmies Guthrie kirjoitti monia lauluja työväenluokkaan kuuluvien amerikkalaisten köyhyydestä ja sorrosta, lastenlauluja, fasismin vastaisia lauluja, lauluja Amerikan historiasta. Tunnettuja ovat etelävaltioiden asukkaiden siirtolaisuudesta Kaliforniaan kertovat laulut, ”Dustbowl ballads”. Guthrie lauloi levylle myös paljon amerikkalaisia kansansävelmiä.
Toisen maailmansodan aikana Guthrie kirjoitti aluksi sodanvastaisia lauluja, joita levytti Almanac Singers -yhtye, jossa vaikutti myös Pete Seeger. Guthrie käänsi kelkkansa Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon ja hän alkoi tehdä taisteluhenkeä lietsovia sotalauluja. Niistä tunnetuin on The Sinking of Reuben James. Guthrie itse palveli sodan aikana Yhdysvaltain kauppalaivastossa.
Kaiken kaikkiaan hän teki yli tuhat folk- ja protestilaulua. 1960-luvun protestilaulusukupolvi Bob Dylan etunenässä piti Woody Guthrieta edeltäjänään ja sankarinaan. Woodyn poika Arlo Guthrie on tunnettu laulaja, joka aloitti uransa 1960-luvun hippivuosina.
Woody Guthrie sairastui 1940-luvun lopulla Huntingtonin tautiin ja vietti yksitoista viimeistä elinvuottaan sairaalassa.
Mullikkarotti
Mullikkarotti on rotko lounaisessa Keski-Suomessa noin kymmenen kilometriä Jämsän keskustasta lounaaseen. Sen pohja on muodostunut suurista irtolohkareista, jotka tekevät siitä erittäin vaikeakulkuisen. Rotkon pystysuorat graniittiseinämät kohoavat yli kymmenen metrin korkeuteen.
Mullikkarotti on saanut nimensä siitä, että isonvihan aikana rotkoon tuotiin karjaa - mullikoita - suojaan venäläisiltä vainoajilta.
Onkirotin ja Vororotin rotkot sijaitsevat Mullikkarotin läheisyydessä.
RFC Seraing
Royal Football Club Seraing on jalkapalloseura Seraingin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa. Se on perustettu vuonna 1922 nimellä RFC Bressoux. Seura sai uuden nimen vuonna 1992, jolloin siitä tuli Royale Union Liégeoise. Nykyisen nimen se sai vuonna 1996.
Kotikatu (yritys)
Kotikatu Oy (entiseltä toiminimeltään KH Kiinteistöpalvelut Oy) on suomalainen kiinteistöpalveluita tarjoava yritys.
Kotikatu syntyi vuonna 1989 pienestä kiinteistöhuoltoyhtiöstä. Toinen yrityksen perustajista, Kimmo Helasuo, oli tehnyt armeijalomien aikana lumitöitä kiinteistöhuoltoyrityksessä.
Ensimmäisen toimintavuoden jälkeen yrityksellä oli asiakkaana kymmenkunta taloa ja he palkkasivat ensimmäisen työntekijänsä.
Toimintaa kasvatettiin ottamalla mukaan uusia pieniä kiinteistönhuoltoyrittäjiä, joille annettiin omat toiminta-alueensa - olihan asiakkaille tärkeää olla yhteydessä omaan, tuttuun ja läheiseen paikallisyksikköön. Ensimmäisten joukossa mukaan tuli Matti Lukkari, jonka yritys fuusioitui kokonaisuuteen vuonna 1995.
Tämä paikallinen malli on edelleenkin olennainen osa Kotikadun toimintamallia, sillä toiminta on organisoitu alkuvuosien tavoin edelleen paikallisyksiköihin.
Syyskuussa 2020 Kotikatu ja PHM Group yhdistyivät samaan konserniin, jonka pääomistaja on norjalainen pääomasijoitusyhtiö Norvestor.
Tänä päivänä Kotikatu on osa PHM Groupia. PHM Group on pohjoismainen kiinteistöpalvelukonserni, jonka tehtävä on pitää huolta ihmisistä pitämällä huolta heidän asuinympäristöstään. PHM Group koostuu paikallisista yhtiöistä.
Eläinsuojelurikos
Eläinsuojelurikos on rikos, jossa eläintä tai eläimiä kohdellaan julmasti tai tarpeetonta kärsimystä, kipua tai tuskaa aiheuttaen. Rikos voi olla tahallinen tai törkeän huolimattomuuden seurausta. Eläin tai eläimiä saatetaan pahoinpidellä, rasittaa liikaa, jättää vaille hoitoa tai ravintoa; rikos voi toteutua myös eläinkuljetuksen aikana.
Suomessa eläinsuojelurikoksen eri vakavuusasteet (lievä, ”tavallinen” ja törkeä eläinsuojelurikos) on kuvattu rikoslain 17 luvun 14, 14a ja 15 §:ssä. Vuosista 2011–2013 tehdyn yhteenvedon mukaan alle joka kymmenes eläinsuojelurikos oli törkeä. Sakko- tai vankeusrangaistuksen lisäksi varsinaisesta eläinsuojelurikoksesta voi seurata eläintenpitokielto, jollainen tulee lain mukaan antaa likipitäen aina rikoksen törkeän tekomuodon tapauksessa, mutta kielto voi seurata lievemmistäkin rikosmuodoista. Rikosta lievempi rike on eläinsuojelulain 54 §:n mukainen eläinsuojelurikkomus, josta yleensä seuraa sakkorangaistus.
Elintarviketuotantoon osallistuvien eläinten hyvinvointia valvoo Ruokavirasto. Oikeusrekisterikeskus ylläpitää rekisteriä eläintenpitokieltoon määrätyistä henkilöistä.
Immenkorento
Immenkorento (Calopteryx splendens) on hentosudenkorentoihin kuuluva sudenkorentolaji.
Tuntomerkit
pienoiskuva|left|Immenkorentonaaras.
Immenkorennon kokonaispituus on 45–49 mm, josta takaruumin osuus on 33–40 mm. Koiraan vartalo on valosta riippuen säkenöivän sininen tai smaragdinvihreä. Takaruumiin kärjen alapinta on vaaleankeltainen. Naaraan vartalo on vihreä tai kuparinvärinen. Takaruumiin kärki on kuparinvärinen eikä sen päällä ole keltaista raitaa neidonkorentonaaraan tapaan. Takasiivet ovat immenkorennolla 28–35 mm pitkiä, ja ne ovat hyvin leveät. Koiraan sinisissä siivissä on keskellä vaihtelevan levyinen tummansininen poikkivyö, muut siivenosat ovat läpikuultavia. Naaraalla siivet ovat vihertävän ruskeat, joissa on pieni valkea valesiipitäplä. Useimmista muista sudenkorentolajeista poiketen immenkorennot lentävät päiväperhosmaisesti hitaasti lepattaen.
Suomessa tavattavista sudenkorentolajeista immenkorento muistuttaa ainoastaan neidonkorentoa. Varsinkin lajien naaraat ovat samannäköisiä. Lajien tiedetään luonnossa myös risteytyneen keskenään.
Elinympäristö
Immenkorennot suosivat vuolaita ja kirkasvetisiä keskikokoisia jokia, mutta niitä saattaa tavata myös muunlaisilla virtaavilla vesillä. Suomessa immenkorentojen on havaittu esiintyvän aina samoilla paikoilla kuin neidonkorentojen.
Levinneisyys
Immenkorento on levinnyt koko Eurooppaan lukuun ottamatta mantereen lounaisimpia ja pohjoisimpia osia. Idässä lajin levinneisyysalue jatkuu Aasiassa Pohjois-Kiinaan saakka. Suomessa laji on jokseenkin yleinen ja sitä tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa Raahen korkeudelle asti.
Elintavat
pienoiskuva|left|Parittelevat immenkorennot. pienoiskuva|left|Immenkorennon toukka. Suomessa immenkorentojen lentoaika ajoittuu kesäkuun alusta syyskuun alkuun. Koiraat pitävät reviiriä ja voivat käydä siitä pitkiäkin kamppailuja. Immenkorentokoiraiden kosiokäyttäytyminen tunnetaan hyvin. Koiraat heittäytyvät munintareviirillään veden pintakalvolle esitelläkseen veden virtaamisnopeutta. Toisin kuin sudenkorennoilla yleensä, immenkorentojen parittelu edeltää koiraan kosiolento, ”häätanssi”. Siinä koiras lentää naaraan takana räpytellen voimakkaasti siipiään. Jos naaras on suostuvainen paritteluun, se jää koiraan reviirille. Naaraiden on havaittu suosivan niitä koiraita, joiden siipivyö on leveä. Paritellessaan koiraat yrittävät ensin poistaa edellisen koiraan sperman naaraan sukuelimistä. Parittelun jälkeen koiras osoittaa naaraalle reviiriltä munintapaikan ja vartioi munintaa lähistöltä. Naaras laskeutuu usein munimaan kokonaan veden alle.
Upinniemi
Upinniemi voi tarkoittaa
Djabir Saïd-Guerni
Aissa Djabir Saïd-Guerni (s. 29. maaliskuuta 1977 Alger, Algeria) on algerialainen keskimatkojen juoksija. Hän on maailman- ja Afrikan mestari, erityisesti keskittynyt 800 metrille.
Saïd-Guernin saavutti 2003 Pariisin kisoissa uransa saavutuksen, 800 metrin maailmanmestaruuden. Mestaruusjuoksussa ratkaisut jäivät loppusuoran kirikamppailuun, ja lopulta algerialainen voitti kultaa vain sekunnin sadasosien erolla Venäjän Juri Borzakovskiin ja Brasilian Osmar Barbosa Dos Santosiin. Kilpailut käytiin Saïd-Guernin kotimaisemissa, sillä Saint-Denisin esikaupungissa sijaitsevalle Stade de Francelle on hänen kotoaan vain kolmen kilometrin matka.
2004 Ateenan olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi ja 2005 Helsingin MM-kisoissa viidenneksi. Toukokuussa 2007 Said-Guerni ilmoitti lopettavansa uransa.
Silvano Bertini
Silvano Bertini (27. maaliskuuta 1940 Lastra a Signa – 27. kesäkuuta 2021 Lastra a Signa) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Bertini voitti 67 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja EM-hopeaa Moskovassa 1963. Hän kilpaili myös ammattinyrkkeilijänä. Bertini kuoli 81-vuotiaana 27. kesäkuuta 2021.
Linnakesaaret
Linnakesaaret – Rannikkolinnakkeiden elämää sodassa ja rauhassa on Ove Enqvistin ja Heikki Tiilikaisen teos, joka käsittelee Suomen rannikon linnakesaaria. Teos on ilmestynyt 2014, ja sen on kustantanut Tammi. Teoksen alkusanat on kirjoittanut kenraali Jaakko Valtanen, joka on kirjoittajien mukaan toiminut teoksen oltermannina.
Kirjoittajista Enqvist on komentaja evp., oppiarvoltaan sotatieteiden tohtori, Tiilikainen on everstiluutnantti evp. Molemmilla on takanaan pitkä ura rannikkopuolustuksessa, ja kumpikin on kirjoittanut useita tietoteoksia. .
Teoksen pääpaino on rannikkotykistön kolmessa ensimmäisessä vuosikymmenessä. Teos alkaa katsauksella kehitykseen ennen Suomen itsenäisyyttä, sen jälkeen on vuorossa rannikkotykistön synty Suomeen. Sitten siirrytään 1920-1930-lukujen kautta sotavuosiin sekä lopuksi lyhyesti sodan jälkeisiin vaiheisiin.
Mukana on muutamia sivun mittaisia elämäkertoja, joita ei ole sisällysluettelossa erikseen mainittu.
Teoksen lopussa on lähdeluettelo sekä hakemisto, joka sisältää henkilöitä, paikkoja ja organisaatioita.
Arviot
Timo J. Anttila kirjoittaa arviossaan, että teos on "kunnianosoitus linnakesaarten vaikeissa oloissa palvelleille sisukkaille miehille ja naisille". Hän huomauttaa, että keskittyminen rannikkotykistön alkuvaiheisiin ja sotavuosiin on perusteltua, sillä aselajin merkitys itsenäisyyden rakentamisessa oli merkittävä. Viime vaiheiden kuvauksen ylimalkaisuus harmittaa Anttilaa, ja häntä olisi kiinnostanut lukea enemmänkin rannikkotykistön liittämisestä merivoimiin, mutta hän toteaa toisaalta, että historiikki olisi saattanut muuttua poliittiseksi historiaksi.
Niilo Kemppe
Niilo Johannes Kemppe (s. 16. tammikuuta 1956 Kemi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti uransa aikana Oulun Jyryä, Oulun NMKY:tä, Veitsiluodon Kisaveikkoja sekä Turun Tovereita ja hänen valmentajanaan toimi Risto Lindström.
Aikuisten SM-kisoista Kemppe saavutti kultaa maratonilta vuonna 1982. Hänet valittiin myös saman vuoden Ateenan EM-kisojen maratonille, jossa hän kuitenkin keskeytti. Lisäksi hän oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa 4 x 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 1981 ja 4 x 1 500 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1981. Virallisiin kilpailuihin Kemppe ei ole osallistunut vuoden 1986 jälkeen.
Mala Fama, Buena Vidha
Mala Fama, Buena Vidha on meksikolaisen räppärin Dhariuksen toinen albumi, joka julkaistiin 22. kesäkuu 2018.
Juovllaide
Juovllaide on vuonna 1987 ilmestynyt Mari Boinen ja tuolloin Aŋŋel nuorat -nimisenä toimineen Angelin tyttöjen saamenkielisiä joululauluja sisältävä kasetti. Iđut-kustantamon julkaisema kasetti äänitettiin Norjan Lakselvissä.
Muusikot
Aŋŋel nuorat:
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Noora Shingler
Noora Shingler (o.s. Vanhanen, s. 1981) on suomalainen toimittaja ja bloggaaja.
Shingler aloitti toimittajanuransa Yle TV1:n ajankohtaisohjelmassa Kuningaskuluttaja, jonka juontajana hän toimi vuosina 2005–2008. Hän on työskennellyt lisäksi Yleisradion ensimmäisenä ympäristökoordinaattorina, Yle TV2:n Silminnäkijä-ohjelman toimittajana ja ollut perustamassa vuonna 2009 tiedostavien naisten mediaa nimeltä Uusi Musta (Tarinatalo, Yle). Vuosina 2011–2012 hän juonsi MTV3:n sisustusohjelmaa Tyylivarkaat. Koulutukseltaan hän on mediatuottaja.
Vuonna 2011 julkaistiin Shinglerin kirjoittama teos Marjoja & maskaraa – kuinka hylkäsin turhat ruoka- ja kosmetiikkakemikaalit. Hän on kirjoittanut kulutuskriittistä blogia nimeltä Kemikaalicocktail vuodesta 2008.
Shingler on tehnyt yhteistyötä luonnonkosmetiikkamerkki Mádaran kanssa vuodesta 2013 ja suunnitellut merkille oman nimikkotuotesarjansa.
Shingler on työskennellyt tuottajana Suomen Blogimediassa sekä Community Managerina CosmEthics-applikaatiossa.
Noora Shingler oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2019 vihreiden riveistä, Helsingin vaalipiirissä.
Veikko Karvonen
Veikko Leo Karvonen (5. tammikuuta 1926 Sakkola – 1. elokuuta 2007 Turku) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti. Hän on Suomen kaikkien aikojen menestyneimpiä maratoonareita ja yksi maailman parhaista maratonjuoksijoista 1950-luvulla. Karvonen juoksi urallaan kaikkiaan 35 maratonia, joista voitti 15.
Opetusministeriö myönsi Karvoselle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002.
Okatytönkorento
Okatytönkorento (Enallagma cyathigerum) on hentosudenkorentoihin kuuluva pienikokoinen sudenkorentolaji.
Tuntomerkit
pienoiskuva|vasen|Okatytönkorentonaaras.
Okatytönkorennon kokonaispituus on 29–36 mm, josta jykevän takaruumin osuus on 24–29 mm. Koiraan vartalo on korostuneen sinimusta, sinisen sävyn ollessa syvän taivaansininen. Keskiruumiin sivulla on vain yksi musta juova. Takaruumiin toisessa jaokkeessa on yleensä musta nuijamainen kuvio, mutta ei pitkittäisiä viivoja. Kolmas, neljäs ja viides jaoke ovat etuosastaan laajalti siniset, kahdeksas ja yhdeksäs jaoke lähes kokonaan siniset. Nuoret koiraat ovat pohjaväriltään violetinharmaita. Naaraan pohjaväri vaihtelee kermanvalkeasta vihreään ja joskus siniseen tai ruskeaan. Takaruumiin selkäpuolella on lajille tyypillinen torpedomainen kuvio. Myös naaraalla keskiruumiin sivulla on vain yksi musta juova. Takaruumiin kahdeksannen jaokkeen vatsapuolella on taaksepäin suuntautunut terävä oka, josta laji on saanut suomenkielisen nimensä. Okatytönkorentojen kaikki siivet ovat läpinäkyviä ja kapeita. Useimmat siipisolut ovat nelikulmaisia. Takasiivet ovat 18–23 mm pitkät. Levätessään siivet ovat muiden tytönkorentojen tapaan useimmiten yhdessä.
Okatytönkorento muistuttaa useimpia muita Suomessa tavattavia tytönkorentolajeja. Erityisesti koiras muistuttaa keihästytönkorentoa. Joidenkin muiden sudenkorentojen tapaan okatytönkorennon väritys voi vaihdella lämpötilan mukaan.
Elinympäristö
Okatytönkorento viihtyy erilaisten vesien äärellä, mutta puuttuu vuolaasti virtaavista vesistä. Erityisesti laji suosii meren- ja järvien lahtia ja suuria suolampia. Toisin kuin suurin osa muista tytönkorentolajeista, okatytönkorento lentää usein avoveden yllä.
Levinneisyys
Okatytönkorentoa tavataan lähes koko Euroopassa. Levinneisyysalue jatkuu Pohjois-Aasiassa Tyynelle valtamerelle saakka. Suomessa lajia tavataan hyvin yleisenä koko maassa Käsivarren Lappia lukuun ottamatta.
Elintavat
pienoiskuva|vasen|Parittelevat okatytönkorennot.
Suomessa okatytönkorentojen lentoaika on toukokuun lopusta syyskuun puoleenväliin. Lajin kuoriutuvia yksilöitä voi tavata läpi kesän syyskuulle saakka. Joidenkin muiden sudenkorentolajien tapaan okatytönkorentokoiraat yrittävät paritellessaan ensin poistaa edellisen koiraan sperman naaraan sukuelimistä. Naaras laskeutuu usein munimaan kokonaan veden alle.
Harry Hannus
Harry Hans Erik Hannus (s. 20. joulukuuta 1949 Porvoon maalaiskunta) on suomalainen kilpapyöräilijä. Hän oli Suomen paras maantiepyöräilijä 1970-luvulla.
Porvoon Akillesta edustanut Harry Hannus osallistui olympiakisoihin neljästi. Parhaimmillaan hän sijoittui ratapyöräilyssä 13:nneksi – 4 kilometrin takaa-ajossa 1976 – ja henkilökohtaisessa maantieajossa 12:nneksi 1980.
Luettelo Das wohltemperierte Klavierin osista
Luettelo Das wohltemperierte Klavierin osista BWV-numerojärjestyksessä
List_of_compositions_of_Johann_Sebastian_Bach
Keihästytönkorento
Keihästytönkorento (Coenagrion hastulatum) on hentosudenkorentoihin kuuluva pienikokoinen ja hento sudenkorento. Lajin arvellaan olevan Suomen yleisin sudenkorentolaji.
Tuntomerkit
pienoiskuva|left|Keihästytönkorentonaaras.
Keihästytönkorennon kokonaispituus on 31–31 mm, josta takaruumin osuus on 22–29 mm. Koiraan vartalon pohjaväri on tasaisen taivaanvärinen, tummaa on melko vähän. Keskiruumiin sivujen sininen on vaaleampaa ja alapinta hieman vihertävä. Keskiruumiin olkajuovat ovat suhteellisen leveät. Takaruumiin toisessa jaokkeessa on lajille tyypillinen keihäänkärjen (tai sienen) muotoinen kuvio, joka on kannastaan kiinni jaokkeen alareunan mustassa reunuksessa. Kuvion edessä kärjen molemmin puolin on kaksi lyhyttä poikkijuovaa. Kolmannessa jaokkeessa kuvio muistuttaa terävää nuolenkärkeä, joka kattaa jaokkeesta kolmanneksen. Kolmannesta kuudenteen jaokkeet ovat ainakin puoliksi sinisiä, kahdeksas ja yhdeksäs jaoke ovat kokonaan vaaleat. Koiraan kaulus on tylppäkärkinen. Naaras on väriltään useimmiten vihreän- tai mustankirjava. Koko takaruumis on selkäpuolelta tumma. Naaraan kauluksen kärki muodostaa kolmiomaisen kärjen. Keihästytönkorentojen siivet ovat läpinäkyviä ja kapeita. Useimmat siipisolut ovat nelikulmaisia. Takasiivet ovat 16–23 mm pitkät. Levätessään siivet ovat muiden tytönkorentojen tapaan useimmiten yhdessä.
Keihästytönkorento muistuttaa useimpia muita Suomessa tavattavia tytönkorentolajeja. Koiras muistuttaa erityisesti okatytönkorentoa ja kuutytönkorentoa. Naaras puolestaan muistuttaa eniten sirotytönkorentoa ja eteläntytönkorentoa.
Elinympäristö
Keihästytönkorento viihtyy lähes kaikenlaisten seisovien vesien äärellä. Erityisesti laji suosii suolampia, mutta on yleinen myös järvien lahdilla, jokisuvanteissa ja ojissa. Lajia tavataan myös merenlahdilla.
Levinneisyys
Keihästytönkorentoa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä Pohjois-Aasiassa. Suomessa lajia tavataan erittäin yleisenä koko maassa.
Elintavat
Suomessa keihästytönkorentojen lentoaika on toukokuun lopusta elokuun loppupuolelle.
Rautalammi (Juupajoki)
Rautalammi, eli aikaisemmin myös Hautalammi , on Pirkanmaalla Juupajoen Petääjärvellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 6,1 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee kallioisten mäkien välisessä painaumassa. Monien mäkien rinteet laskevat järven rantaan. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata tai suon reunustamaa peltomaata. Järven ympäristön haja-asutuksen muodostaa maatila ja kuusi vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tie Petääjärveltä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,0 metriä mpy. Rautalammi on läpivirtausjärvi, joka saa pääosan vedestään Vähän Petääjärven ja Hirvijärven välisestä Luhtaanjoesta.
Historiaa
Vuoden 1957 peruskartassa maatiloja oli vielä kaksi, mutta toinen lopetti viljelyn vuoteen 1977 mennessä. Järven vapaa-ajan asunnot on rakennettu vasta vuoden 1986 kartan jälkeen.
Starhawk
Starhawkin isä Jack Simos kuoli tytön ollessa viiden vanha. Äiti Bertha Simos oli professori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA). Molemmat vanhemmat olivat venäjänjuutalaisten maahanmuuttajien lapsia. Starhawk opiskeli viestintää UCLA:ssa. Hän meni naimisiin Edwin Rahsmanin kanssa vuonna 1977. Hänen nykyinen miehensä on David Miller.
Starhawk tunnetaan pakanallisuuden teoreetikkona ja ekofeminismin tunnetuimpiin edustajiin kuuluvana. Starhawkin teos The Spiral Dance (1979) on uuspakanallisen Jumalatar-liikkeen perusteos. Starhawk asuu San Franciscossa, jossa hän työskentelee Reclaiming-nimisessä pakananoitien yhteisössä, jota hän oli mukana perustamassa 1970-luvulla. Yhteisö tarjoaa kursseja, työpajoja, leirejä ja julkisia rituaaleja, joissa yhdistyvät kansalaisaktivismi ja luontokeskeinen henkinen elämä. Päämääränä on hengen ja politiikan yhdistäminen.
Starhawk tunnetaan kansainvälisellä tasolla väkivallattoman ja suoran toiminnan harjoittajana, joka toimi rauhanliikkeessä, naisliikkeessä, ympäristöliikkeessä sekä globalisaatiokriittisessä liikkeessä. Hän matkustaa ja opettaa laajalti Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Lähi-idässä pitäen luentoja ja työpajoja.
Starhawk on kirjoittanut lukuisia kirjoja sekä internetissä levinneitä kirjoituksia.
Valassaaret
thumb|250px|Piirros Valassaarten majakasta 1800- ja 1900-lukujen taitteesta.
Valassaaret on Suomeen kuuluva saaristo Pohjanlahdella. Se sijaitsee Merenkurkun ulkosaaristossa noin 15 kilometrin päässä Björköstä, ja kuuluu Valassaarten–Björkögrundenin luonnonsuojelualueeseen. Saarilla sijaitsee myös vuonna 1886 valmistunut 36 metriä korkea Valassaarten majakka.
Valassaarten saaristo on kulttuurimaisemaa, jossa luonto vääjäämättä valtaa itselleen enemmän alaa. Aluetta on käytetty laitumena ja saarilta on korjattu heinää kotieläinten rehuksi.
Ruotsinkielisellä Pohjanmaalla toimivan luonnontieteellisen yhdistyksen Ostrobothnia Australiksen ylläpitämä Valassaarten biologinen asema sijaitsee Ebbskärin saarella.
Aiheesta muualla
63.43333°N, 21.1°W
Chen Chi-mai
Chen Chi-mai (, s. 23. joulukuuta 1964) on taiwanilainen lääkäri ja poliitikko, joka on toiminut maansa varapääministerinä ja nyttemmin Kaohsiungin pormestarina. Lisäksi Chen on pitkäaikainen edustaja Taiwanin parlamentissa. Hän edustaa demokraattista edistyspuoluetta.
Tausta ja yksityiselämä
Chen syntyi Keelunging kaupungissa vuonna 1964. Hän on opiskellut lääketiedettä Chungshanin lääketieteellisessä yliopistossa, josta hänellä on kandidaatintutkinto. Hän jatkoi opintojaan Taiwanin kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui maisteriksi pääaineenaan kansanterveystiede. . Lääkärinä Chen on erikoistunut ennaltaehkäisevään terveydenhuoltoon.
Valmistuttuaan Chen työskenteli lääkärinä 1980-luvun lopulla Chan Kenin sairaalassa. Vuonna 1994 hän siirtyi Kaohsiungin lääkäriliiton toiminnanjohtajana. Vuotta myöhemmin hän kuitenkin siirtyi Taiwanin ympäristösuojeluliiton Kaohsiungin paikallisosaston johtoon. .
Chenin isä, Chen Che-nan, on myös ollut politiikassa ja toiminut mm. presidentin kansliapäällikkö.
Chen on naimisissa Wu Hongin kanssa. Parilla on kaksi lasta. Koko perhe harrastaa laitesukellusta, ja Chen itse on sertifioitu sukeltaja ja erittäin aktiivinen sukeltajien yhteisötoiminnassa. .
Poliittinen ura
Chen lähti mukaan politiikkaan 1990-luvun lopulla: hän asettui ehdolle vuoden 1996 parlamenttivaaleissa, joissa hän tuli valituksi. Hän uusi paikkansa seuraavissa kaksissa vaaleissa, kunnes Chen nimitettiin Taiwanin parlamentin puhemieheksi vuonna 2004. .
Kun Frank Hsieh nimitettiin pääministeriksi tammikuussa 2005, Chen nousi hänen tilalleen Kaohsiungin virkaa tekeväksi pormestariksi. Chen pyysi eroa jo syksyllä kaupungissa alkaneiden mielenosoitusten takia. Mieltään osoittivat thaimaalaiset vierastyöläiset, jotka työskentelivät kaupungin joukkoliikenneyhtiölle. Chenin tilalle nousi Yeh Chu-lan.
Vuonna 2012 Chen asettui jälleen ehdolle parlamenttivaaleissa ja tuli valituksi. Hän toimi virassa vuoteen 2018 asti, jolloin hän asettui ehdolle Kaohsiungin pormestarivaaleissa. . Chen hävisi kuitenkin Kuomintangin Han Kuo-yulle.
Gladson Macan
Gladson Dominguini Macan (s. 18. syyskuuta 1990) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 184 senttimetriä pitkä.
Chen Chi-mai
Varapääministeri ja Kaohsiungin pormestari
Vuonna 2019 Chen nimitettiin Taiwanin varapääministeriksi. Hän panosti kaudellaan erityisesti teknologiaan. DPP nimesi Chenin pormestariehdokkaakseen kesäkuussa 2020 tämän erottua varapääministerin virasta. Hänen ehdokkuuttaan tuki mm. varapresidentti William Lai. Elokuussa 2020 Chen valittiin Kaohsiungin pormestariksi saatuaan 70 % annetuista äänistä. Virkaanastujaisissaan Chen sanoi haluavansa mm. puuttua suurkaupungin ilmanlaatuun, laajentaa kaupungin joukkoliikennettä ja kehittää yritystoimintaa vetovoimaisemmaksi.
Lokakuussa 2021 sattuneen Kaohsiungin tuhoisan rakennuspalon, joka vaati 46 ihmisen hengen, seurauksena Chen esitti anteeksipyynnön ja lupasi ottaa kaupungin paloturvallisuuden tarkasteluun.
Niilo Jönsinpoika Oxenstierna
Niilo Jönsinpoika Oxenstierna (ruots. Nils Jönsson Oxenstierna) (1390-luku – 1450/1451) oli ruotsalainen rälssimies ja valtionhoitaja vuonna 1448.
Niilo oli valtaneuvos viimeistään vuodesta 1432, Borgholmin käskynhaltija vuodesta 1436, Stäkeholmin käskynhaltija vuodesta 1438, Nyköpingshusin käskynhaltija vuodesta 1442 vuoteen 1448 ja ritari vuodesta 1441.
Niilo Jönsinpoika kuului aatelisiin, jotka vuosina 1432–34 tukivat kirkollista vastarintaa Eerik Pommerilaista vastaan. Vuonna 1434 Niilo osallistui kansannousuun Eerikiä vastaan ja kuului vuoteen 1441 asti valtakuntaa johtaneeseen neuvostoon. Unionikuningas Kristoffer Baijerilaisen aikana Niilo kuului vuodesta 1445 valtionhoitajakollegioon, joka hallitsi maata kuninkaan ollessa poissa. Kristofferin kuoltua Niilo toimi yhdessä veljensä Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan kanssa Ruotsin valtionhoitajana tammikuusta kesäkuuhun 1448, kunnes Kaarle Knuutinpoika valittiin vaaleilla Ruotsin kuninkaaksi. Niilo oli kannattanut kuninkaaksi omaa poikaansa Eerikiä, ja kuninkaanvaalien jälkeen hän kuului kuningasta vastustaneeseen oppositioon. Tämän seurauksena hänen menetti vuonna 1448 Nyköpingshusin ja vuonna 1450 Örebron linnan.
Harmaakynsimö
Harmaakynsimö (Draba incana) on kaksi- tai monivuotinen ruohovartinen ristikukkaiskasvilaji.
Ulkonäkö
Harmaakynsimö kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi on tanakka, karvainen ja haarova. Kasvi voi olla myös monivartinen. Tyviosassa lehdet ovat hyvin tiheässä. Tyvellä voi olla myös kukattomia ruusukkeita. Tyvilehdet ovat suikeita ja ne lakastuvat varhain. Varsilehtiä on paljon. Ne ovat isohampaisia, pitkäkarvaisia, harmaita. Kukinto on tukilehdetön terttu. Kukat ovat kaksineuvoisia, verho- ja terälehtiä on neljä. Terälehdet (3–5 millimetriä) ovat valkoisia. Sikiäin on kaksilokeroinen, kehänpäällinen. Hedelmä on monisiemeninen litu, lidut (7–10 mm) ovat lähes pystyjä, suikeita ja usein kierteisiä. Lidut ovat yleensä kaljuja, mutta etenkin Lounais-Suomessa ne voivat olla tähtikarvaisia. Lidussa on lyhyt, mutta selvästi erottuva ota. Lituperä on 1–3 mm pitkä. Harmaakynsimö kukkii Suomessa kesäkuusta elokuuhun.
Elinympäristö
Harmaakynsimö kasvaa Suomessa merenrantojen kedoilla ja kallionraoissa, kalliohyllyillä, jyrkänteillä, tienvarsilla, Lapissa se kasvaa jokivarsilla, pihoilla ja turvekatoilla. Harmaakynsimö esiintyy Suomessa rannikkoalueilla alkuperäisenä ja Pohjois-Lapissa muinaistulokkaana.
Henri Farman
thumb|right|Henri Farman Henry Farman (26. toukokuuta 1874 Pariisi – 18. heinäkuuta 1958 Pariisi) oli ranskalainen lentäjä ja lentokonesuunnittelija vuosina 1908–1919.
Hän syntyi Pariisissa varakkaan englantilaisen lehden kirjeenvaihtajan poikana 26. toukokuuta 1874. Hän opiskeli maalariksi École des Beaux Arts-koulussa mutta kiinnostui mekaanisista laitteista. Hän alkoi isänsä varoilla harrastaa polkupyöräilyä ja kilpa-autoilua. Hän ajoi mm. Renault'n kilpa-autoja.
Kun Gabriel Voisin alkoi valmistaa lentokoneita vuonna 1907, Farman oli eräs ensimmäisiä asiakkaita. Hän pyrki saavuttamaan Euroopan pituuslennon ennätyksen ja 29. toukokuuta 1908 hän lähti lentoon itse suunnittelemallaan lentokoneella.
Kahden veljensä avulla hän perusti Farman-lentokonetehtaan. Tehtaan lentokone vuodelta 1914 oli suosittu ensimmäisen maailmansodan tiedustelukone. Tehtaan Goliath oli ensimmäinen pitkän matkan matkustajakone, jolla tehtiin reittilentoja Pariisin ja Lontoon välillä 8. helmikuuta 1919 alkaen.
Hän sai Ranskan kunnialegioonan ritarin arvon vuonna 1919. Hän vetäytyi eläkkeelle vuonna 1937, kun Ranska kansallisti koko lentokoneteollisuuden.
Rakkautta Karibialla
Rakkautta Karibialla (Coupled) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa Fox-kanavalla vuonna 2016. Sarjassa joukko nuoria miehiä ja naisia etsivät itselleen kumppania Karibian Anguillalla. Ohjelmaa juontaa näyttelijä Terrence J. Sarja jäi yhden tuotantokauden mittaiseksi.
Suomessa Sub alkoi esittää sarjaa 15. elokuuta 2017.
Juoni
Karibian saarella on 12 naista, jotka etsivät sitä oikeaa. Sinkkumiehet saapuvat paikalle yksitellen tavatakseen kunkin naisen erikseen kasvokkain. Ensikohtaamisen jälkeen naiset päättävät, haluavatko he jatkaa tapailua. Jos nainen poistuu vasemmalle, hän ei halua enää tavata miestä, kun taas kiinnostuneet naiset kulkevat oikealle (perustuen deittisovellus Tinderiin).
Ludo Peeters
thumb|Ludo Peeters Ludo Peeters (s. 9. elokuuta 1953) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän voitti Ranskan ympäriajossa kolme etappia vuosina 1980, 1982 ja 1986.
Rakkautta Karibialla
Juoni
Suhteissa valta vaihtuu nopeasti, ja sen jälkeen on miehen vuoro valita kaksi hänestä kiinnostunutta naista, joiden kanssa hän haluaa tehdä lähempää tuttavuutta. Vuorokauden jälkeen miehen on päätettävä kummalle hän antaa pakit, jolloin toisen naisen on palattava odottamaan seuraavaa miestä. Ohjelman aikana muodostuu useita pareja ja lopulta he itse päättävät suhteensa jatkosta.
Ludo Peeters
Peeters voitti muun muassa Pariisi-Brysselin 1977 ja 1979, Züri-Metzgeten 1985 sekä Pariisi-Toursin 1983 ja 1985.
Saalilainen suku
Saalilainen suku eli frankkilainen suku oli hallitsijasuku, joka hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa vuosina 1024–1125. Sukuun kuului neljä keisaria ja yksi paavi.
Epävarman tiedon mukaan saalilainen suku olisi polveutunut Widoneiksi ja Lambertineiksi kutsutusta frankkilaisesta aatelissuvusta. Suvun varhaisin tunnettu edustaja oli 800-luvun lopussa elänyt kreivi Werner, joka hallitsi Nahegaun, Wormsgaun ja Speyergaun kreivikuntia. Wernerin poika Konrad Punainen sai vuonna 944 Lothringenin herttuan arvon ja nai keisari Otto Suuren tyttären Liutgartin. Konradin pojanpojasta tuli vuonna 996 paavi Gregorius V.
Suvun ensimmäinen keisari oli Konrad II, joka valittiin Saksan kuninkaaksi vuonna 1024, kun saksilaisen suvun viimeinen keisari Henrik II Pyhä kuoli ilman perillistä. Konrad II kruunattiin keisariksi kolme vuotta myöhemmin. Häntä seurasivat keisareina hänen poikansa Henrik III, pojanpoikansa Henrik IV ja pojanpojanpoikansa Henrik V. Edeltäjistään poiketen saalilaisen suvun hallitsijat käyttivät valtansa tukena alhaissäätyisiä virkamiehiä, ministeriaaleja. Keisarin ja keskushallinnon valta oli mahtavimmillaan Henrik III:n aikana, mutta Henrik IV:n aikana alkoi niin sanottu investituurariita, pitkään kestänyt valtataistelu paavien ja keisareiden välillä. Saalilainen suku sammui Henrik V:n kuollessa ilman perillistä vuonna 1125. Uudeksi hallitsijaksi tuli Saksin herttua Lothar III, ja hänen jälkeensä alkoi vuonna 1138 Hohenstaufenin suvun valtakausi.