cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puutarhanhoito
Puutarhanhoito voi olla pienimuotoista ja yhteen kasviin keskittyvää, kuten ruohon kasvattamista. Toisaalta se ilmenee myös pikkutarkkana taidemuotona, joka on ollut arvostetussa asemassa monissa kulttuureissa. 1900-luvulla puutarhanhoidosta ja puistosuunnittelusta on myös tullut osa yleistä kaupunkien kunnossapitoa ja suunnittelua.
Kolumbia
Liikenneyhteydet
thumb|left|El Doradon kansainvälinen lentoasema. Tieliikenne on Kolumbian tärkein liikkumismuoto, ja noin 70 prosenttia rahdista kuljetetaankin teitä pitkin. Kolumbiassa oli vuonna 2005 yhteensä 164 257 kilometriä autotietä josta lähes 70 prosenttia päällystettyä ja hyvässä kunnossa.
Puutarhanhoito
Ulkomuotonsa lisäksi kasveja kasvatetaan usein ruoaksi, esimerkiksi niiden hedelmien tai marjojen takia. Ruoantuotannon suhteen puutarhanhoito eroaa maataloudesta etenkin mittakaavassaan. Siinä missä maatalous on laajaa, puutarhanhoito on yleensä pienimuotoista.
Kolumbia
Liikenneyhteydet
Kolumbiassa on 3 802 kilometriä rautatietä. Rautatieliikenne, joka oli ennen rahdin pääkuljetusmuoto, on jäänyt tieverkoston kehityksen seurauksena tieliikenteen varjoon ja käsittääkin nykyään noin neljäsosan rahdin kuljetuksesta. Vaikka Kolumbian junaverkosto yhdistääkin suurimman osan maan tärkeimmästä kaupungeista toisiinsa, käytetään sitä kuitenkin turvallisuusriskien, ylläpidon puutteen ja ylipäätänsä hyvän tieverkoston vuoksi vähän. Matkustajaliikenne keskeytettiin vuonna 1992, mutta aloitettiin uudelleen 1990-luvun lopulla. Kuitenkin vuonna 1999 tehtiin ainoastaan 165 000 junamatkaa verrattuna yli viiteen miljoonaan junamatkaan vuonna 1972. Vuonna 2004 kunnostettiin arviolta 2 000 kilometriä maan rautatieverkostoa.
Satamat käsittelevät noin 80 prosenttia Kolumbian kansainvälisestä rahdista. Maan tärkeimmät satamat ovat Barranquilla, Cartagena ja Santa Marta Karibianmeren rannalla ja Buenaventura ja Tumaco Tyynenmeren rannalla. Kolumbian sisämaassa on noin 18 000 kilometriä jokia ja vesiteitä joista noin 11 000 kilometriä on jokiveneille purjehduskelpoista. Se onkin sekä matkustaja- että rahtiliikenteen kannalta tärkeä kulkumuoto, joka kuljettaa noin 3,8 miljoonaa tonnia rahtia ja yli 5 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Kolumbian hallitus suunnittelee ottavansa tärkeimmät vesitiet tehokkaampaan käyttöön ja maan armeija onkin tehostanut valvontaansa syrjäisemmillä alueilla etelässä ja idässä turvatakseen vesiliikennettä.
Kolumbiassa on 990 lentokenttää joista on 116 päällysteisiä. Maassa on 12 kansainvälistä lentoasemaa. Pääkaupungissa Bogotássa sijaitseva El Doradon kansainvälinen lentoasema on Latinalaisen Amerikan vilkkain.
Puutarhanhoito
Historia
thumb|Altaan ympärille istutettuja lootuspuita. Maalaus on egyptiläisen ylhäisen Nebamunin 18. dynastian aikaisesta haudasta.
Ruoaksi kasveja on kasvatettu esihistorialliselta ajalta asti. Ensimmäiset viittaukset koristepuutarhoihin ovat egyptiläisistä hautamaalauksista 1500-luvulta eaa.
Kolumbia
Väestö
Vuonna 2010 Kolumbian väkiluvuksi arvioitiin 44 205 293. Kolumbia on Latinalaisen Amerikan kolmanneksi väkirikkain valtio  Brasilian ja Meksikon jälkeen, ja Brasilian jälkeen Etelä-Amerikan toiseksi väkirikkain valtio. Maalta on tapahtunut merkittävää kaupunkeihin kohdistuvaa muuttoliikettä. Vuoden 1951 noin 57 prosenttia kaupunkilaisväestön taso nousi noin 75 prosenttia vuoteen 2005 mennessä. Kolumbiassa on noin 30 yli 100 000 asukkaan kaupunkia. Yhdeksässä itäisimmässä departementissa, jotka kattavat yli puolet maasta, asuu ainoastaan kolme prosenttia väestöstä. Arviolta 1,2 miljoonaa kolumbialaista lähti maasta vuosien 2000–2005 välillä turvallisuusongelmien ja työttömyyden vuoksi, pääasiassa Ecuadoriin, Venezuelaan ja Yhdysvaltoihin. Arviolta 3,3 miljoonaa kolumbialaista eli ulkomailla vuoden 2005 väestönlaskennan mukaan. Toisten arvioiden mukaan luku saattaa olla jopa yli neljä miljoonaa, eli noin 10 prosenttia maan väkiluvusta.
Puutarhanhoito
Historia
Puutarhan hoidon kehitykseen vaikuttavia asioita oli myös Antiikin ajalla, Rooman valtakunnan ajan jälkeisessä Bysantissa ja islamilaisissa maissa, Renessanssin ja Barokin ajassa ja 1700-luvun Englannissa. Myös Kauko-Idässä tunnettiin puutarhataide jo varhain.
Kolumbia
Väestö
Kolumbian etniset ryhmät ovat syntyneet intiaanien, espanjalaisten siirtolaisten ja afrikkalaisten orjien sekoittumisesta. Mestitsejä on 58 % väestöstä, valkoisia 20 %, mulatteja 14 %, mustia 4 % ja mustien ja intiaanien sekoituksia eli samboja 3 %. Nykyisin vain prosentti väestöstä voidaan määrittää suoraan intiaaneiksi kielen ja tapojen perusteella.
Puutarhanhoito
Työmenetelmät
Puutarhanhoidossa olennaisia asioita ovat maanparannus, kalkitus, maan muokkaus, lannoitus, kasvinsuojelu, kylvö, istutus ja kastelu.
Kolumbia
Väestö
Vuoden 2017 latinobarometrikyselyssä Kolumbian väestöstä 73 % on katolilaisia, 14 % protestantteja, 2 % kuuluu muihin uskontoihin, 11 % on uskonnottomia ja 1 % ei kertonut vakaumustaan.
Puutarhanhoito
Maanparannus ja kompostointi
Kun tehdään maanparannus, maaperään sekoitetaan jotain muuta maalajia ja näin saadaan maaperää muutettua paremmin viljelyyn sopivaksi. Esimerkiksi savimaahan, joka on rakenteeltaan tiivistä, voidaan lisätään karkeampaa maa-ainesta, esimerkiksi hiekkaa ja näin saadaan maahan lisää ilmavuutta. Myös eloperäisiä maalajeja ja kompostia käytetään maanparannusaineena. Kompostoinnissa on tärkeää ilmavuus, joka varmistetaan laittamalla kompostiin aluksi risuja ja lisäämällä kompostiin silloin tällöin jotain kuivaa ainetta.
Kolumbia
Väestö
Espanja on virallinen kieli. Ethnologue-kirja listaa Kolumbiassa puhuttavan kaikkiaan 80 kieltä. Monilla niistä on vain muutamia satoja puhujia. Suurimpia vähemmistökieliä ovat emberá, jonka eri murteita puhuu 76 000 henkeä, paez (77 000 puhujaa), vlaxinromani (79 000 puhujaa) sekä wayuu (135 000 puhujaa).
Suurimmat kaupungit
Kolumbiassa oli vuonna 2010 yhteensä yli 40 yli 100 000 asukkaan kaupunkia, yhdeksän yli 500 000 asukkaan kaupunkia ja neljä yli miljoonan asukkaan kaupunkia.
Koulutus ja lukutaito
Koulutukseen käytettiin Kolumbiassa vuonna 2019 yhteensä 4,5 prosenttia BKT:stä. Kouluvuosi kestää helmikuusta marraskuuhun. Peruskoulu on 6–12-vuotiaille ilmaista ja pakollista yhdeksän vuoden ajan, tosin monilla maalaisalueilla opettajat ovat huonosti koulutettuja ja opetusta tarjotaan ainoastaan viideksi vuodeksi. Toisen asteen koulutus kestää kuusi vuotta ilman mahdollisuutta ammattiharjoitteluun. Alakoulua käy 80 prosenttia ikäluokasta. Vuonna 2004 yläkoulua kävi noin 55 prosenttia ikäluokasta, esikoulua 38 prosenttia lapsista ja runsas neljännes ikäluokasta jatkoi peruskoulun jälkeisiin oppilaitoksiin. 1990-luvun aikana lukutaitoisten aikuisten osuus nousi yli yhdeksänkymmenen prosentin.
Vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 95,6 prosenttia väestöstä oli lukutaitoisia,
Kansanterveys
Kolumbian terveydenhoito on parantunut huomattavasti 1980-lukuun verrattuna. Vuonna 1993 tehty terveydenhuoltouudistus muutti julkisen terveydenhuollon rahoituksen rakennetta, jonka seurauksena työntekijöiden täytyy maksaa sairausvakuutuksista. Vaikka uusi järjestelmä onkin nostanut sosiaali- ja terveysturvan piiriin kuuluvien määrää 21 prosentista ennen vuotta 1993, 56 prosenttiin vuonna 2004 ja 66 prosenttiin vuonna 2005, on eroja varsinkin köyhän väestön keskuudessa yhä olemassa.
Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan Kolumbian terveydenhuolto oli vuonna 2000 Latinalaisen Amerikan paras ja maailmanlaajuisesti sijalla 22. Lisäksi WHO:n vuoden 2000 tutkimuksen mukaan Kolumbian terveydenhuollon rahoitusjärjestelmä on maailman tasapuolisin. Vuonna 2005 terveydenhuollon kulut muodostivat 5,6 prosenttia BKT:sta.
Kolumbiassa tehtiin vuonna 2002 yhteensä lähes 29 000 murhaa, mutta vuoteen 2006 mennessä lukema oli pudonnut noin 17 000. Murhien jälkeen yleisimpiä ennenaikaisen kuoleman syitä ovat sydänongelmat, aivoinfarktit, hengityselinsairaudet, auto-onnettomuudet ja diabetes.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 0,6 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 170 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 54 000 henkeä, ja sitä sai noin 38 prosenttia heistä, eli noin 21 000 henkeä. Suuren osan naisten HIV-tartunnoista on arvioitu tulleen heidän aviomiestensä kautta toisilta miehiltä. Sairastuneita syrjitään ja monet heistä ovat lähteneet maanpakoon.
COVID-19 levisi laajalle Kolumbiassa. Kesään 2022 mennessä yli 80% väestöstä oli saanut ensimmäisen rokotteen sitä vastaan. Täysi rokotesuoja oli vain 40 prosentilla.
Kulttuuri
Kolumbian arkkitehtuuri heijastuu 1600-luvun Espanjan siirtomaa-ajasta. Monilla alueilla on ollut vaikeaa ylläpitää vanhoja rakennuksia, ja alueen ilmasto onkin tuhonnut monia barokkityylisiä rakennuksia. Arkkitehtuurin helmiä ovat lukuisat maisemaa hallitsevat kirkot.
Kolumbiassa alkoi kirjallisuuden kehitys vasta espanjalaisten saapumisen jälkeen, ja maan kirjallisuudessa näkyykin yhä vahva eurooppalainen vaikutus. Itsenäistymisen jälkeen kirjailijat alkoivat kehittää omia tyylejään ja kirjoittaa kotimaisista aihepiireistä. Varhaisimmat kolumbialaiset kirjailijat kuten Jorge Isaacs ja José Eustacio Rivera käsittelivät talonpoikien ongelmia. Tunnetuin kolumbialainen kirjailija Gabriel García Márquez on kirjoittanut pääteoksensa Sadan vuoden yksinäisyys (Cien años de soledad) vuonna 1967. Kirjallisuuden Nobel-palkinnon García Márques sai vuonna 1982.
Musiikissa ja tanssissa näkyvät alueelliset erot. Vallenato on levinnyt Atlantin rannikolta koko maahan. Tyynenmeren rannalla kehittynyt Currulao kuvaa tuulen, sateen ja jokien olemusta ja siinä käytetään tyypillisesti puisia soittimia. Merengue ja reggaeton ovat myös suosittuja tansseja. Sisämaassa soitetaan Andeille tyypillistä musiikkia kuten bambucoa ja guabinaa. Ibaguéta pidetään Kolumbian musiikkipääkaupunkina. Shakira ja Juanes ovat molemmat maailmalla tunnettuja laulajia ja lauluntekijöitä.
Puutarhanhoito
Lannoitus
Kasvien tarvitsemia pääravinneaineita ovat hiili, vety, happi, typpi, rikki, fosfori, kalium, kalsium ja magnesium. Näistä kolmea ensiksi mainittua lukuun ottamatta kasvi saa maasta. Lisäksi kasvi ottaa maasta hivenaineita. Näitä kasvi tarvitsee vähemmän, mutta kuitenkin hyvän kasvun takaamiseksi nekin ovat tarpeellisia. Näitä ovat rauta, mangaani, boori, kupari, sinkki, molybdeeni ja kloori. Jotta näitä kaikkia ravinteita olisi riittävässä määrin, maata lannoitetaan tarpeenmukaisilla lannoitusaineilla. Yleensä käytetään seoslannoitteita, jotka sisältävät useita ravinteita. Kuitenkin maahan voidaan lisätä yksittäistä ravinnetta, mitä varten on olemassa yksiravinteisia lannoitteita.
Kolumbia
Media
Kolumbian media on suurimmaksi osaksi yksityisten sijoittajien omistuksessa. Televisio on tärkein uutislähde. Hallitus ylläpitää yhtä opetus- ja kahta kaupallista televisiokanavaa sekä kansallista radioverkostoa. Kapinalliset ovat käyttäneet radiota hyväkseen levittääkseen propagandaansa ja yksi tärkeimmistä asemista on FARC-ryhmän ylläpitämä La Voz de la Resistencia.
Puutarhanhoito
Lannoitus
Kasvi pystyy ottamaan ravinteita paitsi juuriston, myös lehtien kautta. Täten lannoitus voidaan tehdä lehtilannoituksena, jolloin ravinneliuosta ruiskutetaan lehdille.
Kolumbia
Ruoka
thumb|right|Suosittu [[bandeja paisa -ruokalaji, jossa painotetaan ruoan määrää.]] Kolumbialaisten ruokavaliossa vuorokauden eri ateriat eroavat toisistaan ruoan määrän eikä niinkään ruokalajien osalta. Päivällinen koostuu yleensä tuoreista hedelmistä, kotitekoisesta keitosta sekä pääruoasta joka koostuu lihasta tai kalasta riisin tai perunoiden kanssa. Varsinkin köyhien ihmisten ateriat sisältävät paljon hiilihydraatteja. Ruoan jälkeen syödään yleensä jälkiruoka, joka on tehty useimmiten panelasta, joka on erääntyyppinen ruskea sokeri. Ruoka-aineissa on alueellisia eroja. Sisämaassa tukevaan aamuateriaan voi kuulua sianlihaa, riisiä, papuja, keittobanaaneita ja suuri pihvi paistettujen munien kera. Rannikolla syödään enemmän kalaa ja äyriäisiä. Vastaava cartagenalainen ateria olisi riisiä, kookosta, paistettuja banaaneita ja katkarapuja. Kolumbiassa kulutetaan paljon olutta ja kahvia, mutta suhteellisen vähän maitoa ja viiniä.
thumb|left|upright|Kolumbian jalkapallomaajoukkue ystävyysottelussa Englannin jalkapallomaajoukkuetta vastaan.
Puutarhanhoito
Kasvinsuojelu
Kasvinsuojelulla tarkoitetaan yleensä tuholaiseläinten ja kasvitautien torjuntaa, mutta myös rikkakasveja torjutaan joskus torjunta-aineilla.
Kolumbia
Urheilu
Kolumbia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1932. Se on saanut 27 mitalia, joista kultamitaleita on viisi. Olympiavoittajia ovat Mariana Pajón, Óscar Figueroa, Caterine Ibargüen ja María Isabel Urrutia.
Puutarhanhoito
Kasvinsuojelu
Tuholaiseläinten torjunnassa voidaan käyttää paitsi torjunta-aineita, myös biologista torjuntaa, jolloin viljelyalueelle levitetään tuholaiseläinten viholliseläimiä. Muita ennaltaehkäseviä toimenpiteitä tuholaisia ja kasvitauteja vastaan ovat kasvivuorottelu, maanmuokkaus, tasapainoinen lannoitus, oikea kylvöaika ja kateharson levitys. Monesta kasvilajista on kehitetty entistä paremmin tuholaisia ja tauteja kestäviä lajikkeita, mikä osaltaan vähentää kasvinsuojelun tarvetta. Rikkakasveja voidaan poistaa kitkemällä.
Kolumbia
Urheilu
Kolumbian jalkapallomaajoukkue oli FIFAn rankingissa heinäkuussa 2016 sijalla kolme. Se on päässyt maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen 1962, 1990, 1994, 1998, 2014 ja 2018; vuonna 1990 se pääsi toiselle kierrokselle ja vuonna 2014 puolivälieriin mutta hävisi ottelun Brasilialle. Etelä-Amerikan mestaruuden Kolumbia voitti kotikisoissaan 2001. Maassa on 2 773 jalkapalloseuraa, joissa 291 229 rekisteröityä pelaajaa. Kaikkiaan jalkapallon harrastajia arvioidaan olevan yli kolme miljoonaa.
Puutarhanhoito
Kasvinsuojelu
Jos edellä mainitut menetelmät eivät riitä, käytetään viimeisenä keinona kemiallista torjuntaa. Kemiallisia kasvinsuojeluaineita ovat ruiskutteet, pölytteet, sirotteet, peittaus- ja kuorrutusaineet sekä houkutusaineet. Torjunta-aineita levitettäessä on aina suojauduttava vähintään suojaavalla pukeutumisella. Myrkyllisten torjunta-aineiden levityksessä tarvitaan myös kasvo-, silmä- ja hengityssuojaimia. Käsittelyn jälkeen on torjunta-aineesta riippuen varoaika, jolloin sadonkorjuu on kielletty.
Puiden ja pensaiden leikkaaminen
Kun puita ja pensaita leikataan nuorina, ne haarautuvat myöhemmin paremmin. Aluksi leikkaustarve on kuitenkin vähäinen. Liika leikkaus aihettaa vesiversojen kasvua. Vanhojen puiden ja pensaiden leikkaus parantaa niiden elinvoimaisuutta. Hedelmäpuiden leikkaus myös parantaa satoisuuden säilymistä pitkään.
Kolumbia
Urheilu
Tejo on perinteinen kolumbialainen peli, joka on peräisin Boyacán alueelta. Pelin tarkoituksena on heittää painavaa metallikiekkoa yrittäen osua maalin keskellä sijaitseviin ruutipusseihin. Pisteitä saa kun ruuti räjähtää kiekon osuessa siihen.
The Woman in the Fifth
The Woman in the Fifth on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Paweł Pawlikowskin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalais-puolalais-brittiläinen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Ethan Hawke ja Kristin Scott Thomas. Se perustuu yhdysvaltalaiskirjailija Douglas Kennedyn samannimiseen jännitysromaaniin vuodelta 2007.
Juoni
Eronnut yhdysvaltalaiskirjailija Tom Ricks (Ethan Hawke) muuttaa Pariisiin ollakseen lähempänä tytärtään Chloéta (Julie Papillon), joka on juuri muuttanut kaupunkiin äitinsä Nathalien (Delphine Chuillot) luokse. Epätoivoinen Tom yrittää saada entisen vaimonsa ja tyttärensä takaisin, mutta Nathalie ei halua tietää entisestä miehestään mitään ja hälyttää poliisit, jolloin Tom pakenee pois paikalta – ja tulee sittemmin ryöstetyksi. Hän päätyy rahattomana asumaan rähjäiseen hotelliin ja ajautuu yövartijaksi kyseenalaiseen työpaikkaan. Tom kutsutaan kirjallisuusiltaan, jossa hän tapaa elegantin ja salaperäisen lesken, menneisyytensä tiukasti salassa pitävän Margit Kadarin (Kristin Scott Thomas), joka asuu Pariisin 5. arrondissementissa. Heidän välilleen syttyy intohimoinen mutta Margitin erikoisten sääntöjen sanelema suhde, jonka myötä Tomin elämässä alkaa tapahtua äkillisesti yhä oudompia ja selittämättömiä asioita, ikään kuin jokin pimeä voima olisi ottanut ohjat käsiinsä.
Tuotanto
Pawlikowski tapasi Ethan Hawken Lontoossa vuoden 2009 alussa ja ehdotti hänelle Tom Ricksin roolia, ja Hawke, Pawlikowskin töiden ihailija, suostui elokuvaan. Kristin Scott Thomas, jonka Pawlikowski tunsi jo entuudestaan, kiinnitettiin Margit Kadarin rooliin pian Hawken kiinnityksen jälkeen.
The Woman in the Fifthin käsikirjoitus oli valmis joulukuuhun 2009 mennessä. Tuottajilla oli ainoastaan pari kuukautta aikaa saada rahoitus elokuvaan ennen kuvausten alkua keväällä 2010. Elokuva piti kuvata huhti-toukokuussa 2010 Hawken ja Scott Thomasin kiireisten aikataulujen vuoksi. Pariisissa kokonaan kuvatun elokuvan kuvaukset alkoivat 12. huhtikuuta ja päättyivät 4. kesäkuuta 2010.
Julkaisu ja vastaanotto
The Woman in the Fifth sai maailmanensi-iltansa Kanadassa Toronton elokuvajuhlilla 11. syyskuuta 2011. Elokuva julkaistiin Ranskassa 16. marraskuuta 2011, Britanniassa 17. helmikuuta 2012 ja Puolassa 28. syyskuuta 2012, ja sen teatterilevittäjinä olivat Haut et Court Ranskassa, Artificial Eye Britanniassa ja SPInka Puolassa. Elokuva sai Ranskassa 39 718, Britanniassa 26 470 ja Puolassa 4 935 katsojaa. Suomessa elokuva ei saanut teatterilevitystä, mutta SF Film julkaisi sen DVD:lle 14. syyskuuta 2012.
Elokuva on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä sekalaisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 63 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 5,8/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 54 arviointiin, joista 34 oli ”tuoreita” ja 20 ”mätiä”. 3 124 käyttäjästä 22 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 2,6/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 18 arvostelun perusteella elokuva on saanut 57 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 5 315 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 5,3/10. Yhdysvaltalainen elokuvakriitikko Roger Ebert antoi elokuvalle 3,5/4 tähteä.
The Woman in the Fifth kilpaili vuoden 2011 Chicagon elokuvajuhlien ja Rooman elokuvajuhlien pääsarjoissa parhaan elokuvan palkinnoista.
Taidekritiikki
thumb|300px|Gabriel Cornelius von Max: Apinat taiteen tuomareina, 1889. Taidekritiikki eli taidearvostelu on julkisesti esitettyjen taideteosten ja teoskokonaisuuksien, taiteeseen liittyvien ilmiöiden, käsitysten, teorioiden ja taide- ja kulttuuripolitiikan ja taidehistoriallisen arvon ja merkityksen pohtimista ja määrittelemistä. Kritiikkiä harjoitetaan kaikilla taiteenaloilla, mutta tässä artikkelissa keskitytään kuvataiteiden arvosteluun.
Spencer Fullerton Baird
thumb|250px Spencer Fullerton Baird (3. helmikuuta 1823 Reading, Pennsylvania – 19. elokuuta 1887 Woods Hole, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja kalatieteilijä.
Taidekritiikki
Arvostelu liittyy sekä taiteen tekemiseen että sen vastaanottoon. Taidekoulutuksessa opettaja esittää opiskelijoille kritiikkiä näiden harjoitustöistä. Taiteilija harjoittaa itsekritiikkiä luodessaan taidetta; onkin tapana sanoa, että teoksen luonut taiteilija on sen ensimmäinen kriitikko. Myös yleisö arvottaa taidetta, ja voidaan sanoa, että tältä osin itse kukin on kriitikko.
Spencer Fullerton Baird
Elämäkerta
Baird valmistui Dickinson Collegesta Carlislessa Pennsylvaniassa 1840. Seuraavana vuonna hän teki lintutieteellisen tutkimusretken Pennsylvanian vuoristoon, kävellen noin 600 kilometriä 21 päivässä. 1838 hän tapasi John James Audubonin, mistä lähtien hän tutki pääasiassa lintuja. Audubon antoi hänelle osan omasta lintukokoelmastaan.
Taidekritiikki
Kritiikkiin erikoistuneita henkilöitä, jotka tutkivat ja arvioivat taidetta kutsutaan taidearvostelijoiksi ja taidekriitikoiksi. Kaikki taidearvostelijat eivät ole koulutukseltaan taidehistorioitsijoita, mutta taidearvostelua voidaan pitää taiteentutkimuksen sovellutuksena.
Spencer Fullerton Baird
Elämäkerta
Opiskeltuaan jonkin aikaa lääketiedettä Baird sai luonnonhistorian professorin viran Dickinson Collegesta 1845, saaden myös kemian oppituolin ja antaen luentoja myös fysiologiassa ja matematiikassa. Tämänlainen aihepiiri pienessä lukiossa antoi hänelle runsaasti tieteellistä liikkumavaraa, ja hänestä tulikin ehkä merkittävin tieteen yleismies Yhdysvaltain historiassa.
Taidekritiikki
Historiaa
thumb|250px|Jean-Honoré Fragonard: [[Denis Diderot, 1769]] Taidetta on arvotettu eri tavoin kaikkien kulttuurien historian vaiheissa. Erityisesti eurooppalaiseen perinteeseen kuuluu kuitenkin väitteiden, olettamusten ja teorioiden esittäminen ja niiden arvostelu. Kritiikki liittyi siis varhaisvaihessa keskusteluun ja teorioiden muodostukseen, ja se oli pääasiassa sanallista.
Spencer Fullerton Baird
Elämäkerta
1846 hän avioitui Mary Helen Churchillin kanssa ja heille syntyi yksi lapsi.
Taidekritiikki
Historiaa
Taidekritiikkiä harjoittivat Italian renessanssin taiteesta, taiteilijoista ja arkkitehtuurista kirjoittaneet Leon Battista Alberti ja Giorgio Vasari.
Spencer Fullerton Baird
Elämäkerta
Baird teki pitkän päivätyön Smithsonian-instituutissa Washingtonissa vuosina 1850–1878, missä hän toimi apulaissihteerinä ja kannusti nuorten luonnontieteilijöiden töitä Megatherium Clubissa. Joseph Henryn kuoltua hänestä tuli sihteeri. Vuodesta 1871 kuolemaansa asti hän oli myös Yhdysvaltain kala- ja kalastusasiain komissaari (U.S. Commissioner of Fish and Fisheries).
Taidekritiikki
Historiaa
Nykyisin tunnetun taidekritiikin synty liittyy lehdistön kehitykseen ja valistusajatteluun. Valistusfilosofi ja kirjailija Voltaire pohti Filosofisessa sanakirjassa taiteilijoita arvostelijoina, mutta totesi heidän olevan lähes poikkeuksetta puolueellisia:
Spencer Fullerton Baird
Elämäkerta
Hänen kirjallinen tuotantonsa käsitti noin 1 063 kirjoitusta, joista 775 oli lyhyitä artikkeleita hänen omissa vuosiraporteissaan. Bairdin ehkäpä merkittävimmät tieteelliset työt olivat Catalog of North American Reptiles (1853, yhdessä Charles Frédéric Girardin kanssa); osa Linnut sarjassa raportteja selvityksistä rautatien rakentamisesta Mississippiltä Tyynellemerelle (1858), josta tohtori Elliott Coues sanoi sen olevan merkittävämpi teos kuin yksikään edeltäjänsä, lukuun ottamatta Audubonin ja Wilsonin töitä, ja että se merkitsi uutta ajanjaksoa Yhdysvaltain lintutieteen historiassa; Mammals of North America: Descriptions based on Collections in the Smithsonian Institution (Philadelphia, 1859), ja jättiläismäinen työ (yhdessä Thomas Mayo Brewerin ja Robert Ridgwayn kanssa) History of North American Birds (Boston, 1875–1884; maalinnut, 3 osaa; vesilinnut, 2 osaa).
Dickinson College myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 1856, Columbian yliopisto lakitieteen tohtorin arvonimen 1875 ja Harvardin yliopisto lakitieteen tohtorin arvonimen 1886.
Taidekritiikki
Historiaa
Taidekritiikki yleistyi eurooppalaisissa sanoma- ja aikakauslehdissä julkaistuina näyttelyarvosteluina 1800-luvun kuluessa. Taidekritiikkiä alettiin julkaista, kun taidealojen ja taidehistorian asioita käsittelevät aikakauslehdet alkoivat ilmestyä niitä koskevien tieteenalojen kehityksen myötä.
Spencer Fullerton Baird
Elämäkerta
Baird kuvaili ja nimesi runsaasti uusia lintulajeja, muun muassa vuoriviiriäisen suvun Oreortyx ja havukerttulin (Dendroica graciae). Hänen kunniakseen on nimetty eskimosirri (Calidris bairdii), sinirintatrogoni (Trogon bairdii), perunväijy (Myiodynastes bairdii), cozumelinvireo (Vireo bairdi), raitapriinia (Prinia bairdii), kauainkiipijä (Oreomystis bairdi), preeriasirkkunen (Ammodramus bairdii) ja kiilanokkasirkku (Acanthidops bairdii).
Akseli Vuorisola
Akseli Vuorisola (10. kesäkuuta 1896 – 11. heinäkuuta 1967) oli amerikansuomalainen laulaja, sanoittaja, tanssija, tanssipedagogi ja näyttelijä.
Taidekritiikki
Taidekirjoittelua vai kritiikkiä?
Taidekritiikkiä eivät ole harjoittaneet vain akateemisesti koulutetut oppineet. Myös taiteilijat ja kirjailijat ovat toimineet taidekriitikkoina. Joskus kritiikkiä luonnehditaan omaksi taiteenlajikseen. thumb|250px|[[James McNeill Whistler: Nocturne in Black and Gold: The Falling Rocket, 1874.]] Arvostellessaan vuoden 1846 Salonkia ranskalainen runoilija ja kriitikko Charles Baudelaire totesi: "Taidekritiikki syntyi taiteen kohdusta." Hän kirjoitti:
Taidekritiikkiä on kahdenlaista. Baudelairen määritelmän mukaan se voi olla subjektiivista, jolloin puhutaan usein "kriitikosta taiteilijana", jossa kriitikko kuvaa omia tunteitaan, reaktioitaan ja kontaktejaan tarkasteltavan taiteen suhteen. Toinen perinteinen kritiikin suuntaus tarkastelee taidetta taidehistorian, tieteellisen objektiivisuuden, valistuksen ja etäisyyden näkökulmasta, jolloin puhutaan tavallisesti akateemisista taidekriitikoista.
Akseli Vuorisola
Vuorisola oli naimisissa tanssija Helmi Vuorisolan o.s. Salmi kanssa.
Taidekritiikki
Taidekirjoittelua vai kritiikkiä?
Oscar Wilde esitti esseessään ”Kriitikko taiteilijana” vuodelta 1890, että parhaan kritiikin täytyy hylätä tavalliset, erityisesti realismin ohjenuorat ja hyväksyä impressionismin estetiikka – mitä lukija kirjallisia teoksia lukiessaan tuntee, pikemminkin kuin mitä hän lukiessaan ajattelee tai järkeilee. Wilden mukaan kriitikko ei saa vain selittää taideteoksia, vaan hänen täytyy pyrkiä syventämään sen mysteeriä.
Taidehistorian erään tunnetuimman arvostelijankommentin esitti vuonna 1878 John Ruskin, joka vertasi kritiikissään amerikkalaisen James McNeill Whistlerin maalausta Nocturne in Black and Gold: The Falling Rocket (Tumma ja kultainen yötunnelma: Putoava raketti) "maalipurkin paiskaamiseen vasten yleisön naamaa". thumb|250px|[[William Blake, Suuri punainen lohikäärme ja nainen aurinkoon puettuna, 1805–1810.]] Vielä jyrkemmin kirjoitti Robert Hunt, joka ainoana arvosteli William Blaken ainoaa yksityisnäyttelyä vuonna 1809 Lontoossa. Hunt valitti The Examiner -lehdessä Blaken maalausten vaikeasti ymmärrettävistä allegorioista ja turhanpäiväisistä yrityksistä esittää sekä ruumista että sielua, tahroista, läiskistä ja sekasotkuisesta hölynpölystä. Kirjoittaja väitti, että Blake ei osaa piirtää ja että esillä olevat kuusitoista maalausta ovat "vain penikkatautisten aivojen kuohahduksia" ja Blake itse "epäonninen mielisairas", joka kärsii "häikäilemätömästä turhamaisuudesta".
Taidenäyttelyiden lisääntyessä 1900-luvun kuluessa alettiin niiden yhteydessä julkaista näyttelyluetteloita, esseitä ja monografioita. Puhutaan taidekirjoittelusta, jolla tarkoitetaan kuvataiteesta kirjoittamista ilman arvottavia painotuksia. On kiistelty siitä, edustaako taidenäyttelyjen yhteydessä julkaistava aineisto taidearvostelua vai markkinointia, koska usein niitä kirjoittavat samat henkilöt. Ainakin taiteen edistämisen ja sen kritiikin välinen raja on hämärtynyt.
Taidekritiikin alku Suomessa
thumb|250px|[[Sakari Topelius oli taidekritiikin varhaisia puolustajia Suomessa.]] Kotimaista taide-elämää seuraava säännöllinen taidekritiikki alkoi vuonna 1846 perustetun Suomen Taideyhdistyksen aloittaman taidenäyttelytoiminnan yhteydessä. Morgonbladissa julkaistiin huhtikuussa 1847 Fredrik Berndtsonin kirjoittama kolmiosainen, perusteellinen arvostelu Suomen taideyhdistyksen ensimmäisestä näyttelystä Helsingissä. Sakari Topelius piti sitä tiettävästi Suomen ensimmäisenä yksityiskohtaisena, julkaistuna taidekritiikkinä.
Kuopiolaisen Saima-lehden toimittajan J. V. Snellmanin ja Helsingfors Tidningarin toimittajan Sakari Topeliuksen näkökannat suomalaiskansallisuudesta ja sanomalehdistöstä olivat erilaisia, mutta he olivat myös samaa mieltä muun muassa siinä, että keskusteleva ja pohtiva sisältö oli lehdissä aivan liian vähäistä ja jäänyt kertovan aineksen varjoon. Kertova aines oli uutisia ja ilmoituksia, jonka he katsoivat lehden konservatiiviseksi, säilyttäväksi sisällöksi. Vain keskustelu eli kantaa ottava aines vei asioita eteenpäin.
Suomalainen taidekritiikki kehittyi osana kotimaista taide-elämää journalistisista, valituksellisista ja kansallisista syistä. Taidekriitikot olivat tavallisesti joko taiteesta kiinnostuneita toimittajia, taiteilijoita tai kulttuurin eri aloihin perehtyneitä asiantuntijoita. Esimerkiksi Jac. Ahrenberg (Johan Jacob Ahrenberg) oli monipuolisesti taiteisiin perehtynyt ja Euroopassa matkustellut suomalainen arkkitehti, taiteilija ja kirjailija. Toinen merkittävä henkilö 1800-luvulla oli kirjailija, kirjallisuudentutkija ja esteetikko Fredrik Cygnaeus, joka vaikutti Taideyhdistyksen piirissä Suomen kansalliseen herätykseen.
Carl Gustaf Estlanderin sanat Ateneumin avajaisissa vuonna 1887 luonnehtivat myös kotimaisen taidekritiikin nationalistista linjaa vielä pitkälle seuraavalle vuosisadallekin:
Taidekritiikki syntyi ja kehittyi Suomessa muihin Euroopan maihin ja Venäjään verrattuna myöhään. Kirjallisuus-, kuvataide-, teatteri- ja musiikkiarvostelut alkoivat lisääntyä vasta 1880-luvulla ja silloinkin vain muutamissa suurimmissa sanomalehdissä. Mutta jo 1900-luvun alkuun mennessä kritiikkiä julkaistiin runsaasti. Kritiikkiin tuli jatkuvuutta ja se alkoi kattaa kaikki merkittävimmät museo- ja gallerianäyttelyt.
Modernismi ja formalistinen kritiikki
thumb|250px|Roger Fry, Omakuva, noin 1928. Modernismin aikana syntyi käytäntö, jossa taidekriitikko saattoi ryhtyä jonkun esiintulevan uuden taidesuunnan puolestapuhujaksi. Tällaisia voimakkaasti yhden suuntauksen puolesta toimineita vaikutusvaltaisia taidekriitikoita ovat olleet esimerkiksi:
Modernismi korosti taideteosten muodollisia ja visuaalisia piirteitä. Formalistinen taidekritiikki kiinnitti huomiota tavallisesti teosten sisäisiin ja muodollisiin ominaisuuksiin, kuten väreihin tai sommitteluun ja pyrki tieteellisyyteen. Formalistista taidekritiikkiä on arvosteltu siitä, että se ei ota huomioon taiteen esitysympäristöä, niitä esitysfoorumeita joissa sitä esitetään tai muita taiteen konteksteja. Formalistiseen taidekritiikkiin sisältyi usein arvostelmien jyrkkyys ja se oli tavallisesti selkeää. thumb|250px|[[Tom Wolfe vuonna 2004.]]
Kriitikoita on usein arvosteltu liian suurten valta-asemien hankkimisesta. Esimerkiksi Tom Wolfe herjasi kirjassaan The Painted Word (Maalattu sana, 1975), että Clement Greenberg oli "kulttuurilinnan kuningas". Wolfe väitti, että keskeisten kriitikoiden ja teorian valta oli liian suuri taidemaailmassa. Hän totesi satiirisesti, että "...ilman sopivaa teoriaa ei nykyaikana pysty edes näkemään maalausta."
Journalistinen kritiikki
Taidekritiikki oli 1950-luvulle asti autoritääristä asiantuntijakritiikkiä. Uusi, niin sanottu journalistinen taidekritiikki syntyi 1960-luvulla. Se korosti kritiikin luettavuutta, ajankohtaisuutta ja informatiivisuutta, sekä arvioi myös taiteen taustalla vaikuttavia yhteiskunnallisia ja taloudellisia tekijöitä ja instituutioita. Myös taiteilijahaastattelut tulivat osaksi taidetta koskevaa journalismia.
Aikaisemmin eri kulttuurialat mainittiin sanomalehdissä omina palstoinaan. Sanomalehtien kulttuuriosastojen yleistyttyä 1960-luvulla myös kritiikkiä alettiin julkaista omilla kulttuurisivuilla. Samanaikaisesti alkoi kehittyä myös valtiollinen ja kunnallinen kulttuurihallinto.
Useissa länsimaissa vaikutti niin sanottu uusi journalismi, joka toi sekä sanomalehtikirjoittamiseen että kritiikkiin radikaaleja, avantgardistisia piirteitä. Uusien taiteen "ismien" seuratessa toinen toistaan 1960-luvulla, toistui taidekritiikin historiassa aikaisemminkin havaittu piirre: taiteen avantgardea vastasi uusimuotoinen kritiikki.
Taide ja kritiikki muutoksessa
thumb|250px|[[Performanssi hämmensi niin arvostelijoita kuin suurtakin yleisöä 1980-luvulla, mutta tuli myöhemmin osaksi normaalia taide-elämää. Performanssitaiteilijat Laura Curry, Lori Dillon ja Pamela Gregory Seattlen taidemuseossa toukokuussa 2007.]] thumb|250px|Veikko Hirvimäen teoksesta Kuningasajatus (1985) käytiin voimakas julkinen keskustelu 1980-luvulla. thumb|250px|Pekka Kauhasen UKK-muistomerkistä Kajaanissa (1990) keskusteltiin paljon. Nykytaiteen keinot ja esitystavat alkoivat muuttua 1960-luvulta alkaen. Tultaessa 1980-luvulle kansainvälisestä, länsimaisesta nykytaiteesta omaksutut vaikutteet yleistyivät myös Suomessa. Maalaukset ja veistokset olivat muodostaneet aikaisemmin melko yhtenäisen muoto- ja merkkikielen, joiden arvosteleminen oli usein tarkkaa ja havainnollista. Nyt performanssit, installaatiot ja videot aiheuttivat sen, että taideteosten vertailu tuli vaikeammaksi.
Esimerkiksi Ars 83 näyttelyn yhteydessä käytiin poikkeuksellisen laaja yleisökeskustelu uudesta taiteesta. Myös Veikko Hirvimäen Kuningasajatus – Mika Waltarin muistomerkki (1985) Helsingissä ja Pekka Kauhasen Urho Kekkosen muistomerkki Suuri aika (1990) Kajaanissa herättivät voimakkaita yleisön reaktioita.
1980-luvulla yleistyneen postmodernismin myötä alettiin arvostella valistuksen rationalismin ja tekniikan ylivaltaa yhteiskunnassa. Taidekritiikki tuli yksilöllisemmäksi ja samalla kuvailevammaksi. Kulttuuri- ja taidetarjonnan lisääntyessä sanomalehdissä julkaistun taidekritiikin määrä väheni huomattavasti. Kun kriitikot alkoivat valita satojen taidenäyttelyiden joukosta muutamia, joista he kirjoittivat, kritiikki muuttui äärimmäisen valikoivaksi ja strategiseksi. Se menetti aikaisemman kattavuutensa ja konkreettisuutensa.
Viime aikoina on keskusteltu siitä, tuleeko taidekritiikki säilymään nykyisessä muodossaan. Jotkut ovat sitä mieltä, että taidekritiikkiä ei tarvita. Toiset näkevät, että kritiikistä on tullut taiteen ja taiteilijoiden markkinointiviestintää. Jotkut taas väittävät, että kritiikkiä on niin kauan kuin on taidettakin, koska kritiikki syntyi samanaikaisesti taiteen kanssa, eikä voida edes puhua taiteesta ilman kritiikkiä.
Myös eri taiteenalojen kritiikin siirtyminen tietoverkkojen julkaisuihin on herättänyt keskustelua.
Päivittäisen, niin sanotun ajankohtaiskritiikin lisäksi taidekritiikkiä luetaan taide- ja kulttuurihistoriallisina dokumentteina. Eri taiteenalojen kritiikkiä ovat perinteisesti tallentaneet niin sanotut muistiorganisaatiot, ja uudet arkistointimenetelmät saattaisivat helpottaa kritiikin lukemista, vertailua, tarkastelua ja tutkimista.
Vaikutusvaltaisimpia ulkomaisia kuvataidekriitikoita
thumb|250px|[[Ilja Repin, Ivan Kramskoi, 1882.]]
Merkittäviä kuvataidekriitikoita Suomessa
thumb|250px|Taidemaalari [[Sigrid Schauman toimi taidekriitikkona vuodesta 1922 lähes kolmenkymmenen vuoden ajan.]]
Aiheesta muualla
Taidekritiikkiä verkossa:
Jacob Bekenstein
Elämäkerta
Bekenstein syntyi Meksikon pääkaupungissa Méxicossa vuonna 1947. Hän aloitti opinnot Polytechnic Universityssä, New Yorkissa. Hän suoritti siellä sekä kandidaatin tutkinnon että maisterin tutkinnon samana vuonna, 1969. Sen jälkeen hän jatkoi opintoja Princetonin yliopistossa väitellen vuonna 1972 filosofian tohtoriksi.
Vuonna 1972 Bekenstein ehdotti, että mustilla aukoilla on oltava tietty entropia. Samalla hän yleisti termodynamiikan toisen pääsäännön mustille aukoille. Molemmat tulokset tuli vahvistetuksi myöhemmin, kun Stephen Hawking julkaisi tuloksensa Hawkingin säteilystä. Mustien aukkojen termodynamiikkaan liittyvien töittensä pohjalta Bekenstein johti informaatiolle reunaehdot sille, paljonko informaatiota voidaan tallentaa tiettyyn tilaan.
Bekenstein kuoli äkillisesti Suomessa 16. elokuuta 2015.
Electronic Entertainment Expo 2016
Electronic Entertainment Expo 2016 (lyh. E3 2016) oli kahdeskymmenestoinen Electronic Entertainment Expo -tapahtuma, joka järjestettiin Los Angeles Convention Centerissä 14.–16. kesäkuuta 2016. Tapahtuman kävijämäärä väheni hieman edelliseen vuoteen verrattuna, noin 50 300 kävijään.
Bretignolles-sur-Mer
Bretignolles-sur-Mer on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa. Se sijaitsee Atlantin rannikolla.
Kunta on suosittu merenrantakohde, joka on etenkin surfaajien suosiossa. Kunnan nähtävyyksiä on Vendée Miniature, missä on kuvattuna todellinen paikallinen kylä 1:10 pienoismallina.
Leon Baptiste
Leon Baptiste (s. 23. toukokuuta 1985) on uransa jo päättänyt brittiläinen pikajuoksija. Baptiste kilpaili 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä hänen ennätyksensä on vuonna 2008 Genevessä juostu 10.26 ja 200 metrillä lokakuussa 2010 Kansainyhteisön kisoissa Delhissä juostu 20.43.
Baptisten huippukohta osui vuodelle 2010, jolloin hän voitti Kansainyhteisön kisoista Delhistä kultaa sekä 200 metriltä omalla ennätyksellään että 4×100 metrin viestistä. Baptiste kilpaili Kansainyhteisön kisoissa Englannin väreissä.
Baptiste voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoista Tampereelta 200 metriltä vuonna 2003. Hän ilmoitti uransa päättymisestä toukokuussa 2014. Seuratasolla Baptiste edusti Enfield & Haringeytä.
Start a War
Start a War on Static-X:n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2005. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 29.
Vuonna 2004 yhtyeen kitaristi Tripp Eisen sai syytteen seksirikoksista, ja hänet erotettiin yhtyeestä. Tilalle otettiin ensimmäisillä albumeilla soittanut Koichi Fukuda, joka soitti kitaraa bändin hajoamiseen asti.
Setzu
Setzu on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 149 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 7,77 neliökilometriä. Se sijaitsee 216 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Robert Whitaker
pienoiskuva|Robert Whitaker vuonna 2013. Robert Whitaker (s. 26. tammikuuta 1983 Huddersfield Britannia ) on brittiläinen esteratsastaja. Hän on ratsastajalegenda John Whitakerin poika ja Michael Whitakerin veljenpoika. Hän asuu Huddersfieldissä Yorkshiressä.
Kashinath Naik
Kashinath Naik (s. 12. toukokuuta 1983 Sirsi, Karnataka) on intialainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on syyskuussa 2009 Hyderabadissa heitetty 77,33.
Naikin suurin saavutus hänen tähänastisella urallaan on pronssimitali vuoden 2010 Kansainyhteisön kisoista hänen kotimaastaan, Delhistä. Naik heitti kilpailussa parhaimmillaan 74,29 metriä kantaneen heiton, joka riitti pronssiseen mitaliin.
Liettuanraskaskylmäverinen
Liettuanraskaskylmäverinen on raskasrakenteinen työhevosrotu. Sitä käytetään nykyisinkin työajoon ja altainhevosen kanssa risteytettynä lihan- ja maidontuotantoon.
Ominaisuudet
Liettuanraskaskylmäverisellä on karkeahkonmuotoinen pää, kaartuva lihaksikas kaula ja kohtalaisen selkeä säkä. Rinta on syvä ja leveä, selkä lyhyt ja lihaksikas, perä pyöreä ja häntä korkealle kiinnittynyt. Jalat ovat suhteellisen lyhyet, nivelet ja kaviot yleensä laadukkaat. Rodun korkeus vaihtelee 152 ja 163 cm välillä ja väritys voi olla rautias, ruunikko, musta, kimo tai päistärikkö.
Rotu on pitkäikäinen, erittäin voimakas ja kestävä sekä luonteeltaan rauhallinen. Sille on tyypillistä vilkkaat käynti ja ravi.
Manda
Manda voi tarkoittaa seuraavia:
Tigáni (Kykladit)
Tigáni on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Pároksen ja Antíparoksen saarten välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,077 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Tigáni kuuluu Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuuluu läheisten Panteronísin ja Glarómpoutan saarten kanssa samaan Panteronísian saariryppääseen.
Kiinanasteri
Kiinanasteri (Callistephus chinensis) on koristekasvina viljelty yksivuotinen asterikasvi, joka on koruasterien eli asterien (Aster) lähisukulainen. Se kasvaa alkuperäisenä Koreassa ja Pohjois-Kiinassa.
Joël Muller
Pelaajana
Muller ei pelaajana koskaan noussut suurten ranskalaislegendojen joukkoon. Hän aloitti puolustajana FC Metzin takalinjoilla 1971. Hän edusti seuraa seitsemän kautta kunnes siirtyi OGC Niceen 1978. Muller pelasi myös kaksi kautta Olympique Lyonnais'ssa ja uransa viimeiset kolme kautta USL Dunkerquessä. Hän lopetti pelaajana 32-vuotiaana 1984.
Kiinanasteri
Ulkonäkö ja koko
Kiinanasteri kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Sen tyvilehdet ovat ruodilliset ja suurihampaiset, ylemmät lehdet ovat ruodittomat, suikeat ja ehyet. Kiinanasterin mykerö on 4–8 senttimetriä leveä. Mykerön keskiosan kehräkukat ovat väriltään keltaiset ja laitakukat voivat olla siniset, violetit, punaiset tai valkoiset. Joskus koko mykerössä on pelkkiä laitakukkia.
Joël Muller
Valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Muller jatkoi FC Metzin organisaatiossa juniorivalmentajana. Joulukuussa 1989 Muller sai mahdollisuuden näyttää taitonsa päävalmentajana, kun hänestä tuli Division 1:ssä vaikeuksiin ajautuneen Metzin päävalmentaja. Muller pelasti seuran putoamiselta ja tästä alkoi pitkä päävalmentajapesti, joka päättyi vasta 11 vuotta myöhemmin, joulukuussa 2000. Mullerin johdolla Metz säilyi pääsarjassa läpi 1990-luvun ja oli parhaimmillaan hopealla kaudella 1997/98. Coupe de la Liguessä Muller johdatti Metzin voittajaksi 1996 ja finaaliin 1999. Mullerin johdolla Metz esiintyi myös eurokentillä. Suomalaiset muistanevat Metzin parhaiten 1998/99 Mestarien liigan karsinnoista, joissa HJK pudotti Mullerin suojatit yhteismaalein 2–1.
Metz-potkujensa jälkeen Muller oli puolisenvuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi kesällä 2001 RC Lensin peräsimeen. Debyyttikaudellaan Muller luotsasi seuran heti upeasti liigassa hopealle ja moni uskoi ruusuiseen tulevaisuuteen. Seuraavina kausina kirkkaimmat kruunut jäivät kuitenkin saavuttamatta, vaikka Lens olikin säännöllisesti Liguen ylemmässä keskikastissa. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Muller sai potkut tammikuussa 2005.
Kiinanasteri
Aiheesta muualla
thumb|vasen|240px|Kiinanastereita.
Joël Muller
Valmentajana
Kesällä 2005 Muller palasi Metzin päävalmentajaksi. Uusi yritys seurassa sujui kuitenkin kaikkea muuta kuin hyvin Metzin jäädessä liigajumboksi ja pudoten kauden jälkeen Ligue 2:een. Muller jätti kauden jälkeen tehtävänsä siirtyen seuran tekniseksi johtajaksi. Valmentajaksi Muller palasi jälleen huhtikuussa 2010, kun hän korvasi Yvon Pouliquen'n Ligue 2:ssa neljäntenä majailevan FC Metzin peräsimessä. Hän jätti tehtävnsä kauden jälkeen, kun Metz ei onnistunut nousemaan pääsarjaan.
Toukokuussa 2012 Muller jätti tehtävänsä Metzin puheenjohtajan Bernard Serinin neuvonantajana keskittyäkseen UNECATEF:n johtamiseen. Lokakuussa 2016 hänen seuraajakseen valittiin Raymond Domenech.
Johanna Rojola
thumb|Johanna Rojola Helsingin kirjamessuilla 2011. Johanna Rojola (s. 1970 Borås, Ruotsi), taiteilijanimeltään Roju on sarjakuvapiirtäjä ja sarjakuva-alan monitoimija. Hän on valmistunut Angoulemen taidekoulusta vuonna 1995 ja opettaa sarjakuvan tekemistä. Omien albumeiden lisäksi hänen sarjakuviaan on julkaistu useissa lehdissä ja kokoelmissa. Piirtämisen lisäksi Rojola on toimittanut, tuottanut ja organisoinut näyttelyitä, työpajoja, seminaareja sekä festivaaleja. Suomen sarjakuvaseura myönsi Rojolalle vuonna 2016 sarjakuvaneuvoksen arvonimen.
Johanna Rojola on myös perustanut kaksi naissarjakuvajulkaisua: Naarassarjat-lehden 1990-luvulla ja Nettinarttu-verkkolehden 2000-luvulla.
Lomén yliopisto
Päiväntasaajan Guinean kansallinen yliopisto (, lyh. UL) on vuonna 1970 perustettu, Togon pääkaupunki Loméssa toimiva julkinen ja maansa suurin yliopisto.
Espanjalaisen CSIC-tutkimuskeskuksen Webometrics-yliopistorankingissa Lomén yliopisto luokiteltiin maailmanlistan sijalle 4 314. Se oli maansa korkeimmalle sijoittunut yliopisto tällä listalla.
Robin Wikman (jalkapalloilija)
Robin Wikman (s. 21. tammikuuta 1986 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Wikman lukeutui Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakionimiin. 15. toukokuuta 2009 alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Wikmanin 40:n pelaajan ehdokaslistalle, josta valitaan lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15. kesäkuuta - 29. kesäkuuta Ruotsissa pelattavaan EM-lopputurnaukseen.
Metallikarbonyylit
Metallikarbonyylit eli karbonyylimetallit ovat organometalliyhdisteitä, joissa metalliin sitoutuneena ligandina on hiilimonoksidi. Metallikarbonyylien rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla Mx(CO)y. Monilla metallikarbonyyleillä on sovelluksia metallurgiassa, ja monet niistä ovat myös tärkeitä katalyyttejä orgaanisissa synteeseissä.
Rakenne ja sitoutuminen
thumb|250px|Sitoutuminen ja takaisinsitoutuminen metallikarbonyyleissä Stabiileja neutraaleja metallikarbonyylejä muodostavat ryhmien 6–9 siirtymämetallien lisäksi vanadiini ja nikkeli. Tämän lisäksi ryhmien 4 ja 11 sekä raskaammat ryhmien 5 ja 10 siirtymämetalleista voivat muodostaa negatiivisesti varautuneita metallikarbonyylikomplekseja. Metallikarbonyyleissä metallin ja ligandina toimivan hiilimonoksidin sidos on poikkeuksellisen vahva. Tämä johtuu niin kutsutusta takaisinsitoutumisesta. Metalliin sitoutuessaan hiilimonoksidi luovuttaa elektroneja energiatilaltaan korkeimmalla sijaitsevalta miehitetyltä molekyyliorbitaalilta eli HOMOlta siirtymämetallin tyhjälle d-orbitaalille. Tämä HOMO on hiilimonoksidissa hiilen vapaa elektronipari. Tämän sitoutumisen lisäksi metalliatomi luovuttaa d-elektronejaan hiilimonoksidin alimmalle miehittämättömälle molekyyliorbitaalille eli LUMOlle, joka on hiilimonoksidimolekyylissä hajottava π*-orbitaali. Tätä metallin kutsutaan takaisinsitoutumiseksi. Takaisinsitoutumisen vuoksi esimerkiksi hiilimonoksidi muodostaa hemoglobiinin kanssa erittäin voimakkaan sidoksen ja happi ei pääse sitoutumaan hemoglobiinin rautaan. Takaisinsitoutumisen vuoksi hiilen ja hapen välinen sidos karbonyyliligandissa on pidempi ja heikompi kuin hiilimonoksidissa.
Metallikarbonyyleissä hiilimonoksidi voi olla sitoutuneena joko yhteen tai useampaan metalliatomiin. Esimerkkejä tyypillisistä yksinkertaisista metallikarbonyyleistä ovat esimerkiksi nikkelikarbonyyli ja rautakarbonyyli. Tämän lisäksi tunnetaan myös polymeerisiä metallikarbonyylejä, joissa on metallien välisiä sidoksia tyypillisimpiä ovat yhdisteet, jotka sisältävät kaksi, kolme tai neljä metalliatomia, esimerkiksi dimangaanidekakarbonyyli ja dikobolttioktakarbonyyli.
Ominaisuudet ja valmistus
Useat metallikarbonyylit ovat huoneenlämpötilassa joko helposti haihtuvia nesteitä tai helposti sublimoituvia kiteisiä aineita. Useat niistä reagoivat veden kanssa hydrolysoituen tai hapettuvat ilman vaikutuksesta. Yhdisteet liukenevat sekä polaarisiin että poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Metallikarbonyyleissä yksi tai useampi karbonyyliligandi voidaan suhteellisen helposti vaihtaa muiksi ligandeiksi esimerkiksi syklopentadienyyliligandiksi tai muuksi tyydyttymättömäksi hiilivedyksi, fosfiiniligandiksi tai halogenidiksi. Mikäli korvautumisreaktioita tapahtuu useampia peräkkäin, korvaa uusi ligandi edelliseen korvautuneeseen ligandiin nähden cis-asemassa sijaitsevan karbonyyliligandin. Metallikarbonyyleissä karbonyyliligandin hiiliatomi on elektrofiilinen ja reaktio nukleofiilien kanssa johtaa karbeenien tai niiden kaltaisten välituotteiden muodostumiseen.
Eräitä metallikarbonyylejä, kuten nikkeli- ja rautakarbonyylejä, voidaan valmistaa metallin ja hiilimonoksidin välisellä reaktiolla. Tavallisimpia tapoja ovat kuitenkin metallioksidin pelkistäminen hiilimonoksidiylimäärällä, jolloin osa hiilimonoksidista hapettuu hiilidioksidiksi, tai metallihalogenidin ja hiilimonoksidin reaktio pelkistimen kuten trietyylialumiinin läsnä ollessa. Metallikarbonyylejä, joissa on metalliatomien välisiä sidoksia, saadaan yksinkertaisimmista metallikarbonyyleistä esimerkiksi termolyysin tai fotolyysin avulla.