cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lucas Cranach vanhempi
Elämäkerta
Hovimaalarina Cranach teki ruhtinaasta lukuisia muotokuvia, joista ensimmäisen vuonna 1507 Nürnbergin Dominikaaniseen kirkkoon. Ruhtinas lähetti hänet 1508 diplomaattisissa tehtävissä Hollannin Mecheleniin, jossa hän maalasi muotokuvat keisari Maximilian I:stä ja myöhemmin keisari Kaarle V:stä. Vuonna 1510 Wittenbergin kaupungin asiakirjoissa on maininta Lucas Molerin maksamista erityismaksuista. Lisäksi hän hankki samana vuonna rakennusmateriaaleja. Mahdollisesti syynä oli maalaustyöhuoneen muutto linnasta kaupunkiin.
Noin vuonna 1512/13 Cranach meni naimisiin Gothan pormestarin tyttären Barbara Brengbierin († 1541) kanssa. He saivat kaksi poikaa: Hansin (s. 1513) ja Lucasin (s. 1515). Molemmat pojat ryhtyivät maalareiksi. Tyttäret Ursula, Barbara ja Anna syntyivät vuosina 1517, 1519 ja 1520. pienoiskuva|Yksi Cranachin allekirjoituksista Vuonna 1520 Cranach osti Wittenbergistä apteekin ja tiedetään, että muutamaa vuotta myöhemmin hän toimi myös kirja- ja paperikauppiaana ja piti kirjapainoa. Yhdessä liikekumppaninsa, kultaseppä Christian Döringin kanssa hän julkaisi Martti Lutherin Syyskuun raamatun vuonna 1522. Cranach oli arvostettu ja vaikutusvaltainen henkilö Wittenbergissä. Cranach valittiin ensimmäistä kertaa Wittenbergin raadin jäseneksi toimikaudelle 1519/1520. Vuosina 1537/1538–1543/1544 Cranach toimi myös Wittenbergin pormestarina kolmena kautena.
Wittenbergissä Cranach ystävystyi Philipp Melanchthonin ja Martti Lutherin kanssa. Yhdessä vaimonsa kanssa hän toimi todistajina Lutherin ja Katharina von Boran häissä vuonna 1525. Cranach oli myös Lutherin vanhimman Johannes-pojan kummi. Hänestä tuli Saksan reformaatioliikkeen tärkeä taidemaalari ja hän osallistui myös grafiikkatuotantonsa kautta aikansa uskontokeskusteluun. Cranach otti kuitenkin tilauksia vastaan sekä reformaation kannattajilta että katolisilta asiakkailta. Hän maalasi laajan alttarimaalaussarjan Hallen tuomiokirkkoon kardinaali Albrekt Brandenburgilaisen tilauksesta.
Vuonna 1524 hän tapasi Nürnbergissä Albrecht Dürerin, joka teki hopeakynällä muotokuvan Cranachista. Albrecht Dürerin välillinen vaikutus näkyy useissa Lucas Cranachin teoksissa. Tosin Cranach käytti Düreria vähemmän klassista italialaista muotokieltä ja tulkitsi näkemänsä Alppien pohjoisosan maisemat perinteisemmällä tyylillä kuin Dürer. Hänet onkin tässä suhteessa usein nähty Dürerin vastakohtana.
Saksin vaaliruhtinaskunnan hovimaalarina toiminut Cranach menetti työnsä vuonna 1547, kun Schmalkaldenin liitto hävisi Mühlbergin taistelussa ja ruhtinas Juhana Fredrik vangittiin. Vangitun ruhtinaan pyynnöstä Cranachkin antautui vangiksi. Kolme vuotta myöhemmin Cranach muutti vaaliruhtinaan mukana ensin Augsburgiin ja sitten Innsbruckiin. Augsburgissa hän tutustui Tizianiin. Vuonna 1552 Cranachin muutti Juhana Fredrik -herttuan perässä Weimariin, jossa hän asui tyttärensä Barbara Cranachin luona. Lucas Cranach vanhempi kuoli 16. lokakuuta 1553. Hänet on haudattu Weimarin Jakobsfriedhof-hautausmaalle. Hautakivessä häntä kutsutaan "nopeimmaksi maalariksi".
Ura
Cranach perusti Wittenbergiin menestyksekkään ja tuottoisan työhuoneen, jolta tunnetaan noin 5 000 maalausta. Hän teki tilaustöitä myös keisari Maximilian I:lle, Albrekt Brandenburgilaiselle, Albrektin veljelle Joachim I:lle ja tämän pojalle Joachim II:lle. Asiakaskuntaan kuului myös muuta katolista aatelistoa ja porvaristoa sekä protestanttisia ystäviä. Vuonna 1515 Cranach kuvitti yhdessä Albrecht Dürerin ja muiden merkittävien aikalaistaiteilijoiden Maximilian I:n rukouskirjan.
Katolisen kirkon ja reformaation välinen riita kulminoitui kardinaali Albrekt Brandenburgilaisen ja Martti Lutherin välille. Lucas Cranach teki tilauksia heille molemmille. Cranach ei tosin salannut myötätuntoaan Lutheria ja reformaatiota kohtaan. Cranachin grafiikalla oli ratkaiseva rooli reformaation ideoiden levittämisessä. Vuonna 1522 ilmestyi Lutherin Raamatun käännös Cranachin kuvituksilla. Cranachin työhuone toteutti Hallen uuteen tuomiokirkkoon 142 isokokoista maalausta Albrekt Brandenburgilaisen tilauksesta. Toisaalta Cranach kehitti uusia teemoja protestanttisille asiakkailleen, jotka keskittyivät jumalallisen armon käsitteeseen tai syntisen ihmisen pelastukseen uskon kautta.
Cranach tuli tunnetuksi myös maallisista ja allegorisista alastonkuvista, jotka olivat täysin uutta saksalaisessa maalaustaiteessa. Niiden aiheet ovat mytologisia tai historiallisia ja niiden sävy on selvästi eroottinen. Kuvat ovat hienostuneita ja esittävät sirovartaloisia neitoja, joiden muotoja peittää läpinäkyvä harsohuivi. Malien pitkänomaiset silmät luovat kiinalaisen vaikutelman. Alastomia hahmoja on myös tunnettujen henkilöiden ryhmäkuvien somisteina. Hämmentävä kompositio on teos Pariksen tuomio, jossa yksi jumalattarista on pukeutunut vain suureen hattuun. Mahdollisesti koko teos on tarkoitettu pilakuvaksi tai muunnelmaksi kansantarinan vanhasta miehestä hyväilemästä kurtisaania.
Tuotanto
On arvioitu, että Cranachin työhuoneen tuotanto kattaa jopa 5 000 maalausta. Nykyään museoista, kokoelmista ja taidemarkkinoilta löytyy yli 1 000 paneelimaalausta. Kattava luttelo Cranachin työhuoneen maalauksia on julkaistu Cranach Digital Archive -verkkosivuilla.
Paneelimaalausten lisäksi Cranachin tuotantoon kuuluu runsaasti puupiirroksia, noin 350 piirustusta ja useita kuparikaiverruksia. Cranach tunnetaan lukuisien alttaritaulujen ja allegoristen maalausten lisäksi taidokkaista muotokuvista, joista tunnetuimpia ovat lukuisat versiot läheisestä ystävästä Martti Lutherista ja Philipp Melanchthonista. Hän teki myös puupiirroksia ja kaiverruksia, muun muassa Raamatun kertomuksista. Cranachilla oli myös oma kirjapaino. Vuonna 1508 ruhtinas myönsi Cranachille vaakunakirjeen. Vaakunassa on kruunattu käärme, jolla on lepakonsiivet ja sormus suussa. Cranach alkoi käyttää käärmekuvaa signeerauksenaan. Sen jälkeisitä teoksista ei voida varmasti erottaa, mitkä ovat Cranachin ja mitkä hänen oppilaidensa töitä. Christian Schuchardt kuvaili Lucas Cranachs Leben und Werke -julkaisussaan (1851–1871), että Cranachin tuotantoon kuuluu useita satoja maalauksia. Vuonna 1863 Gustav Parthey listasi luetteloonsa Verzeichniss der in Deutschland vorhandenen Oelbilder verstorbener Maler aller Schulen 357 Cranach vanhemmalle attribuoitua maalausta sekä noin 400 muuta teosta, jotka ovat joko Cranach nuoremman, Cranach vanhemman tai työhuoneen tuotantoa. Taidehistorioitsijat Max J. Friedländer ja Jakob Rosenberg kokosivat vuonna 1932 luettelon (uusi painos 1979), joka kattaa noin 850 maalausta. Monet yksittäiset paneelimaalaukset, muotokuvia tai allegorisia aiheita lukuun ottamatta, kuuluivat alun perin laajempiin alttarimaalauskokonaisuuksiin, joista tiedetään vain säilyneiden asiakirjojen perusteella. Jotkut Cranach-alttarit on pystytty rekonstruoimaan joko täysin (Magdalenan alttari) tai osittain (Prahan alttari).
Cranachin poika Lucas Cranachin nuorempi jatkoi työhuoneen toimintaa vuodesta 1550 lähtien, jolloin Lucas Cranach vanhempi siirtyi Weimariin Juhana Fredrik Jalomielisen uuteen residenssiin. Cranach kuoli Weimarissa lokakuussa 1553.
Brown Thomas
pienoiskuva|200px|Brown Thomasin liike Dublinissa. Brown Thomas on irlantilainen tavarataloketju. Se on yksi Irlannin suurimmista tavarataloista ja se myy muun muassa vaatteita, asusteita, kosmetiikkaa sekä kodin tuotteita. Brown Thomasin tavaratalot sijaitsevat Dublinissa, Corkissa, Limerickissä sekä Galwayssä.
Brown Thomasin historia ulottuu vuoteen 1849, jolloin ketjun lippulaiva ja maamerkki avattiin Dubliniin, Grafton Streetille. Ketjun nimi juontaa nimensä perustajien sukunimistä; perustajat olivat Hugh Brown ja James Thomas.
Express Yourself (täsmennyssivu)
Express Yourself voi viitata:
Kanarianorjanlaakeri
Kanarianorjanlaakeri (Ilex canariensis) on orjanlaakerien sukuun ja orjanlaakerikasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se esiintyy luonnonvaraisena Kanariansaarilla ja Madeiralla.
Kanarianorjanlaakeri kasvaa noin 10–15 metriä korkeaksi puuksi. Sen lehdet ovat nahkeat, ehytlaitaiset ja kiiltäväpintaiset. Kukat ovat valkoiset, ja marjamaiset hedelmät kirkkaan punaiset. Kanariansaarilla kanarianorjanlaakeri kasvaa saarten laakerimetsissä ja puukellokanerva-kanarianmyrtti-kasvustoissa. Lajia esiintyy saarten pohjoisrinteillä 500–1300 metrin korkeudella.
Avid Media Composer
Avid Media Composer on Avid Technologyn ammattilaiskäyttöön suunniteltu videonmuokkausohjelma. Sen ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1989.
1990-luvun alussa järjestelmä oli ammattilaisten suosiossa, mutta kokonainen järjestelmä saattoi maksaa tuhansia dollareita. NewTek julkaisi Video Toaster Flyerin kilpaillakseen samoilla markkinoilla huomattavasti edullisemmalla hinnalla.
Spede Pasasen filmografia
Käsikirjoittajana, ohjaajana, tuottajana tai näyttelijänä
Tuottajana jokaisessa lajiteltavan taulukon elokuvassa. K = käsikirjoittaja, O = ohjaaja, N = näyttelijä.
Kaukalopallon SM-sarja
Kaukalopallon SM-sarja on Suomen kaukalopallon pääsarjataso, jota pelattiin nimellä Kaukalopalloliiga vuoteen 2013 asti. Lajin Suomen mestaruudesta on pelattu vuodesta 1975 alkaen, aluksi Jääpalloliiton ja vuodesta 1990 oman lajiliiton alaisena. Runkosarja on pelattu kolminkertaisena, 4 parasta joukkuetta on päässyt pudotuspeleihin, jossa välierät ja finaalit on pelattu paras viidestä ja pronssipeli kerrasta poikki -menetelmällä. Sarjaa on hallinnoinut Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto.
SM-sarjan tulevaisuus
Kaukalopallon kilpailupäällikkö, Janne Borgström ilmoitti 17. kesäkuuta 2016 Suomen Kaukalopallo- ja Ringetteliitto ry:n julkaisemassa tiedotteessa, että Kaukalopallon SM-sarjaa ei järjestettäisi kaudella 2016–17. Kaukalopallon lajiryhmä oli asettanut SM-sarjan toteutumiselle kuuden joukkueen vähimmäismäärän, joka ei toteutunut asetettuun määräaikaan mennessä. Takarajaan mennessä mukaan oli ilmoittautunut ainoastaan Epa-TT, Flexolahti ja RB-Oulu. Kovista kartoitusyrityksistä huolimatta uusia joukkueita ei kyetty hankkimaan mukaan SM-sarjaan, joten sarja päätettiin jättää järjestämättä ja ratkaista mestaruus avoimella turnauksella. Samoin menetellään myös vuonna 2018.
Michael Lang
Michael Rico Lang (s. 8. helmikuuta 1991 Egnach) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachia. Oikeajalkainen Lang on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän kuuluu myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Heinäkuussa 2015 Lang siirtyi Super Leaguen Baseliin. Hän pelasi kauden aikana 22 ottelussa onnistuen maalinteossa viidesti Baselin voittaessa Sveitsin mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän teki 31 ottelussa kuusi maalia Baselin uusiessa liigamestaruuden. Hän teki maalin myös Baselin voittoon päättyneessä cupfinaalissa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 34 liigaottelua, ja teki viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi Basel-vuosinaan yhteensä 13 ottelua, joissa viimeisteli kolme maalia.
Lang siirtyi Bundesliigan Borussia Mönchengladbachiin 2,8 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2018. Avauskaudellaan hän teki 17 liigaottelussa yhden maalin. Kauden 2019–2020 hän oli lainalla saman sarjan Werder Bremenissä ja pelasi yhdeksän liigaottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Mönchengladbachissa yhden Mestarien liigan ottelun ja kaksi Saksan cupin ottelua mutta ei saanut Bundesliigassa lainkaan peliaikaa.
Maajoukkueura
Lang on edustanut Sveitsiä nuorten maajoukkuetasolla. Vuoden 2008 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän pelasi kolmessa ja 2009 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa kahdessa ottelussa. Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa Lang debytoi elokuussa 2013 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa maaottelussa, lokakuussa 2013 MM-karsintaottelussa Albaniaa vastaan. Vuoden 2014 MM-kilpailuissa Lang pelasi alkulohkon ottelussa Hondurasia vastaan 13 minuuttia.
Lang kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2016 EM-kilpailuissa. Hän pelasi yhteensä 11 minuuttia otteluissa Romaniaa ja Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kolmessa ottelussa, näistä Ruotsi-ottelussa hän oli avauskokoonpanossa, mutta sai ottelun viime hetkillä punaisen kortin.
Saavutukset
Seurajoukkuetasolla
Natriumpersulfaatti
Natriumpersulfaatti eli natriumperoksodisulfaatti tai natriumperoksidisulfaatti (Na2S2O8) on natrium- ja persulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa hapettimena ja katalyyttinä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa natriumpersulfaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Sekä kiinteä natriumpersulfaatti että sen vesiliuokset ovat voimakkaita hapettimia. Kuumennettaessa yhdiste hajoaa natriumsulfaatiksi ja hapeksi. Natriumpersulfaatti ärsyttää voimakkaasti silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Aineelle altistumisesta voi seurata oireina yskää, kurkkukipua ja pahoinvointia.
Valmistus ja käyttö
Natriumpersulfaattia valmistetaan hapettamalla elektrolyyttisesti natriumsulfaatin vesiliuosta. Natriumpersulfaattia voidaan käyttää hapettimena muun muassa tekstiilien valkaisussa ja kyyppivärjäyksessä. Yhdistettä voidaan myös käyttää paristoissa depolarisoivana yhdisteenä, uima-altaiden desinfiointiin, metallien syövyttämiseen ja polymerointikatalyyttinä.
Suopursu
Suopursu on Pohjois-Pohjanmaan maakuntakukka.
Ulkonäkö
Grönlannissa suopursun tiedetään risteytyneen lapinalppiruusun (R. lapponicum) kanssa.
Levinneisyys
thumb|180px|left|Suopursua avosuon laitarämeellä. Suopursu on pohjoisen pallonpuoliskon havumetsä- ja tundravyöhykkeellä tavanomainen laji. Euroopassa suopursua tavataan yleisenä Ruotsissa, Suomessa, itäisessä Saksassa, Puolassa, Baltian maissa, Valko-Venäjällä ja Pohjois-Venäjällä. Lajin läntisimmät kasvupaikat Euroopassa ovat Norjassa ja Britanniassa, joissa laji on harvinainen. Euroopasta suopursun eri alalajien esiintymisalue ulottuu läpi Siperian Tyynenmeren rannikolle, eteläisimmillään Kiinan, Korean ja Japanin pohjoisosiin. Pohjois-Amerikassa suopursua tavataan Alaskassa, Kanadassa sekä Yhdysvaltain pohjois- ja keskiosissa samoilla kasvillisuusvyöhykkeillä kuin Euroopassa. Laji kasvaa myös Länsi-Grönlannissa.
Suomessa suopursu on yleinen laji koko maassa. Runsaimmillaan se on maan keski- ja pohjoisosissa.
Elinympäristö
Nimensä mukaisesti suopursu kasvaa pääasiassa erityyppisillä soilla, kuten rämeillä, rämekorvissa ja kalliosoistumilla. Hyvin kosteita suomaita laji karttaa. Pohjoisessa sitä kasvaa myös kangasmetsissä ja tundralla.
Käyttö
Vaikka suopursu on lievästi myrkyllinen, sitä on muun muassa Suomessa ja Ruotsissa vanhastaan käytetty sekä rohtona, mausteena että desinfioimiseen. Ulkoisesti suopursua on käytetty kääreinä reuman ja ihotautien hoitoon ja sisäisesti nautittuna teenä. Sitä on käytetty myös viinan ja oluen maustamiseen. Suopursujen lehtien ja kukkien keitinvettä käytettiin syöpäläisten hävittämiseen kotieläimistä ja koiperhosten ja luteiden karkottamiseen. Aikaisemmin suopursurohdosta saattoi ostaa Suomessa apteekeista. Myös muualla suopursu on tunnettu rohdoskasvi. Etenkin eskimot ja athabascat ovat jo pitkään valmistaneet siitä "labradorinteetä". Myös jakutialaiset käyttävät suopursua "taigateessään", jota tarjotaan myös paikallisissa ravintoloissa. Jakutiassa suopursua pidetään yrttinä suuressa arvossa.
Suopursulla on joillekin ihmisille päänsärkyä aiheuttava voimakas tuoksu. Tuoksu johtuu eteerisistä öljyistä, kuten ledolista, palustrolista ja myrseenistä. Suopursu sisältää lisäksi flavonoideja, kuten kversetiiniä ja sen johdannaisia kvesitriiniä ja hydrosidia sekä fenoliglykosideihin kuuluvia arbutiinia (C12H16O7) ja metyyliarbutiinia.
Muuta
Suopursu toimii kuusen sienitaudin kuusensuopursuruosteen (Chrysomyxa ledi) väli-isäntänä. Ruosteen kesä- ja talvi-itiöpesäkkeet kehittyvät suopursun lehtien alapinnalla ennen siirtymistä varsinaiseen isäntäkasviin. Suopursu on myös pursunpöhön (Exobasidium ledi) isäntäkasvi.
Sä et tunne mua
Sä et tunne mua on Anniina Timosen debyyttialbumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2019.
Open Your Heart
Open Your Heart voi viitata:
Palkka pankkiin
Palkka pankkiin -järjestelmä tarkoittaa Suomessa sitä, että palkka maksetaan pankkitilille. Järjestelmän käyttö on Suomessa nykyisin pakollista erityistilanteita lukuun ottamatta.
Palkka pankkiin -järjestelmä otettiin Suomessa käyttöön 1950-luvulta alkaen. Järjestelmä yleistyi erityisesti 1960-luvulla. Kehityksen kärjessä olivat Kansallispankki ja Postisäästöpankki. Lopullisesti järjestelmä yleistyi ja muodostui pääsääntöiseksi palkanmaksumuodoksi 1968. Pakolliseksi se tuli vuonna 2013.
Palkansaajan kannalta järjestelmän etuja ovat olleet mm. seuraavat Yhdyspankin mainostamat hyödyt: Pankeille järjestelmä toi lisää henkilöasiakkaita. Sen avulla pankit saivat myös lisää likviditeettiä toiminnan pyörittämiseen. Kääntöpuolena oli pankkien työmäärän nopea kasvu, mikä kasvatti kustannuksia. Järjestelmän yleistyessä pankkeihin syntyi suuri joukko ilmaispalveluja, joiden muuttaminen myöhemmin maksullisiksi aiheutti palkansaajissa levottomuutta. Palkkatilit eivät ainakaan Yhdyspankille olleet kovin kannattavia: suuri tapahtumamäärä vaati työvoimaa, tietokonekapasiteetteja ja tiloja.
Wenchang
Wenchang on piirikuntatason kaupunki Etelä-Kiinan Hainanin maakunnan koillisosassa. Kaupungin pinta-ala on 2 485 neliökilometriä ja väkiluku 537 426 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 85 kilometriä maakunnan pääkaupunki Haikousta kaakkoon.
Hallinnollinen jako
Piirikuntatason kaupunki Wenchang jakautuu kuntatasolla 17 suurkuntaan.
Open Hearts
Open Hearts voi viitata:
Wenchang
Hallinnollinen jako
Kaupungin hallintokeskus sijaitsee Wenchengin suurkunnassa.
Georg Henrik Jägerhorn
Georg (Göran) Henrik Jägerhorn af Spurila (6. lokakuuta 1747 Mikkeli – 29. elokuuta 1826) oli suomalainen upseeri ja kirjailija. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja oleskeli Tukholmassa Suomen sodan aikaan 1808–1809.
thumb|Georg Henrik Jägerhornin hauta Huddingenin hautausmaalla. Jägerhorn af Spurila -sukuun kuulunut Georg Henrik Jägerhorn syntyi 1747 Mikkelissä kapteeni Carl Fredrik Jägerhornin ja Elsa Margareta von Fieandtin poikana. Isä oli melkein koko virka-aikansa kuulunut Savon prikaatiin, ja siellä myös Georg Henrik Jägerhorn aloitti uransa vasta 11-vuotiaana. Hänestä tuli varusmestari 1762, luutnantti 1775, kapteeni 1780, majuri 1786, everstiluutnantti 1789 ja kenraalimajuri 1799 .Vuonna 1775 Jägerhorn osallistui ihaillun ja arvostetun Georg Magnus Sprengtportenin johtamaan Savon alueen kartoittamiseen.
Kustaa III:n aloittaessa sodan Venäjää vastaan kesällä 1788 Jägerhorn oli Savon kevyen jalkaväkirykmentin Puumalan komppanian päällikkönä. Hänen on spekuloitu olleen mukana sodan aloittamisen tekosyynä käytetyn Puumalan kahakan lavastamisessa. Jägerhorn menestyi tässä sodassa ja myötävaikutti keskeisesti Porrassalmen taistelun kulkuun, jossa hänen rohkeutensa ja viisautensa käänsivät tappion voitoksi. Hänen rohkeutensa ja urhollisuutensa huomattiin myös Parkumäen ja Kärnäkosken taisteluissa, joiden jälkeen Jägerhorn palkittiin ylennyksellä everstiksi ja virkanimityksellä kenraaliadjutantiksi. Jägerhorn nimitettiin Savon jääkärirykmentin, Karjalan jääkäreiden, Karjalan rakuunarykmentin sekä Kymenkartanon pataljoonan komentajaksi 23. syyskuuta 1790.
Jägerhorn ei ottanut osaa Anjalan liittoon, toisin kuin hänen pikkuserkkunsa Johan Anders Jägerhorn ja velipuolensa Johan Henrik Hästesko, joka ainoana teloitettiin osallisuudestaan Anjalan liittoon.
Jäegerhorn oli erittäin ylpeä suomen kielen taidostaan. Hän oli sotaa kokenut upseeri ja tunsi varsinkin Savon alueen todella hyvin. Vuosina 1791–1793 hän toimi Haapaniemen sotakoulun johtajana, minkä aikana hän kirjoitti useita oppaita ja muistioita. Hän muun muassa ehdotti mottitaktiikan ottamista käyttöön Savon ja Karjalan metsäisessä maasto-olosuhteissa. Rauhan jälkeen Jägerhorn nimitettiin Suomen sotilasylipäällikön, kenraali Wilhelm Mauritz Klingsporin apulaisena, ja Kustaa III:n jouduttua murhayrityksen kohteeksi Jägerhorn määrättiin kaikkien Suomessa olevien joukkojen komentajaksi. Määräys kumottiin poliittisista syistä kuninkaan kuoltua. Jägerhorn ylennettiin kenraalimajuriksi 1799.
Jägerhorn suunnitteli niin sanotun Jägerhornin aseen Studsare m/1793:n Savon jalkaväenjääkärirykmentille ja Karjalan jääkärirykmentille. Aseessa ei ollut rihlausta, ja se valmistettiin Norrtäljessä.
Vuonna 1804 kuningasmielinen Jägerhorn sai vapautuksen ja muutti Ruotsiin. Hänen muistelmiensa mukaan muutto johtui siitä, että hän ennusti Suomen menetyksen Venäjälle. Hän palasi 1808 palvelukseen Kustaa IV Aadolfin pyynnöstä. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Tukholman varuskunnan ylipäälliköksi ja kuninkaan poissaolon aikaisen väliaikaisen valtioneuvoston jäseneksi. Hän pyysi kuitenkin jo joulukuussa vapautusta ja päätti kaikki toimensa armeijassa kokonaan 1812.
Hän oli Ruotsin miekkaritarikunnan komentaja suurristillä 1809, Krigsmannasällskapetin jäsen vuodesta 1797 ja työskentelevä Krigsvetenskapsakademin kunniajäsen vuodesta 1821.
Hänen puolisonsa oli Fredrika Charlotta Hongelin. Georg Henrik Jägerhorn kuoli 1826 Vårbyn kartanossaan Brännkyrkan pitäjässä Södermanlandissa Ruotsissa.
Väinö Alasmaa
thumb|150px|Väinö Aleksander Alasmaa Väinö Aleksander Alasmaa (26. syyskuuta 1887 Eura – 4. toukokuuta 1919 Nannala Venäjä) oli koneteknikko ja jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat seppämestari Frans Isak Grönroos ja Ida Amanda Hiltunen.
Jääkäriaika
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 pataljoonan 1. komppaniaan ja edelleen 20. helmikuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan ja 10. heinäkuuta 1917 alkaen 2. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän kävi vuonna 1917 konekivääriasemestarikurssin ja kuului pataljoonan soittokuntaan. thumb|350px|Jääkäripataljoona 27:n soittokunta.
Suomen sisällissota
Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Hänet sijoitettiin Suomen sisällissodassa Porin pataljoonan konekiväärikomppanian päälliköksi, josta muodostettiin myöhemmin Porin rykmentin 1. pataljoona. Hän otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Pomarkussa, Harjakankaalla ja Porissa. Hän toimi myös lyhyen ajan pataljoonan komentajana.
Sisällissodan jälkeinen aika
Sisällissodan jälkeen hän toimi joukkueenjohtajana Suomen Valkoisen kaartin 2. konekiväärikomppaniassa, josta hänet siirrettiin 2. pataljoonan aseupseeriksi. Armeijasta hän erosi vuonna 1919 ja liittyi Aunuksen retkikuntaan, jossa hänet sijoitettiin 1. pataljoonan konekiväärikomppanian päälliköksi ja osallistui taisteluihin Rajakonnussa, Vitelessä, Tuuloksessa, Alavoistissa, Aunuksenkaupungissa, Mäkriällä ja Syvärin luostarilla. Hän kaatui taistelussa Aunuksen kaupungin eteläpuolella.
Acrossocheilus
Acrossocheilus on karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva itä- ja kaakkoisaasialainen makean veden kalasuku. Suvun lajit ovat yleensä alle 20 cm:n pituisia.
Lajit
Sukuun kuuluu seuraavat 26 lajia:
Kurt Russell
Kurt Vogel Russell (s. 17. maaliskuuta 1951 Springfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Kurt Russellin isä oli Bing Russell, joka tuli tunnetuksi apulaisseriffi Clem Fosterina Bonanzasta. Russell aloitti elokuvauransa Elvis-elokuvassa Sydän tarjolla. Nuorena hän näytteli myös monissa Disneyn elokuvissa. Hän pelasi myös baseballia 1970-luvun alussa, mutta joutui lopettamaan pelaamisen loukkaannuttuaan ottelussa. Elokuvissa Russellin rooli on usein ollut antisankari. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta vuonna 1984. John Carpenter on ohjannut Russellin elokuvista neljä sekä yhden tv-elokuvan.
Tšernobylin likvidaattorit
pienoiskuva|Ryhmä likvidaattoreita kokoontuneena 2018. Tšernobylin likvidaattorit olivat siviili- ja sotilashenkilöstöä, jotka kutsuttiin hoitamaan ja rajoittamaan Neuvostoliitossa vuonna 1986 tapahtuneen Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksia onnettomuusalueella. Likvidaattorit saivat tunnustusta laajalti katastrofin välittömien ja pitkäaikaisten vahinkojen rajoittamisesta.
Neuvostoliiton hallitus ja lehdistö ylistivät monia likvidaattoreita sankareina, kun taas jotkut joutuivat kamppailemaan vuosia saadakseen heidän osallistumisensa virallisesti tunnustettua.
Nimi
pienoiskuva|Likvidaattoreille myönnetyt mitalit ja kunniamerkit. Puhekielessä käytetty termi ”likvidaattori” eli likvidator juontaa juurensa Neuvostoliiton virallisesta määritelmästä ”Tšernobylin ydinvoimalaitoksen onnettomuuden seurausten likvidaation osallistuja”, jota käytettiin laajalti kuvaamaan likvidaattorien toimia heidän työllistymisensä, terveydenhuoltonsa ja eläkkeelle jäämisensä suhteen. Tämä lauseke on myös kaiverrettu likvidaattoreille myönnettyihin Neuvostoliiton mitaleihin ja kunniamerkkeihin.
Terveysvaikutukset
pienoiskuva|Menehtyneiden likvidaattoreiden kuvia, joita käytettiin ydinvoiman vastaisissa mielenosoituksissa Genevessä. WHO:n mukaan pelkästään vuosina 1986 ja 1987 kutsuttiin 240 000 henkiköä suorittamaan massiivisia puhdistustoimia. Yhteensä 600 000 henkilölle myönnettiin erityistodistuksia, jotka tunnustivat heidät likvidaattoreiksi.
Yksittäisille henkilöille kirjatut kokonaisannokset vuoden 1990 aikana vaihtelivat alle 10 millisievertistä (alle 1 rem) yli 1 sievertiin (100 rem), mikä johtui pääasiassa ulkoisesta säteilystä. Keskimääräisen annoksen on arvioitu olleen 120 millisievertiä (12 rem) ja 85 % rekisteröidyistä annoksista oli välillä 20–500 millisiiverttiä (2–50 rem). Säteily vahingoitti likvidaattoreiden DNA:ta ja on aiheuttanut syöpätapauksia. Altistuneiden jälkeläiset, jotka ovat syntyneet ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen, eivät kuitenkaan ole saaneet ylimääräisiä DNA-vaurioita.
Susan Philipsz
Susan Mary Philipsz OBE (s. 1965 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen kuvanveistäjä ja äänitaiteilija. Hän valmistui kuvanveistäjäksi Duncan of Jordanstone College of Artista vuonna 1993 ja suoritti kuvataiteen maisterin tutkinnon Ulsterin yliopistossa vuonna 1994. Hän teki kuitenkin läpimurtonsa äänitaiteella vuonna 2000. Hänen töitään on ollut näytillä muun muassa Lontoossa, Chicagossa ja Helsingissä, jossa hänen ääni-installaationsa Kun päivä laskee oli vuoden 2010 Ihme-nykytaidefestivaalin pääteos.
Vaikka Philipsz ei enää teekään veistoksia, hän määrittelee itsensä edelleen kuvanveistäjäksi, joka käyttää ääntä ilmaisuvälineenään. Hän käyttää teoksissaan usein julkisille paikoille asetettuja kaiuttimia, joilla hän toistaa äänitteitä itsestään laulamassa kansanmusiikki- ja popkappaleita ilman säestystä. Philipsz pyrkii luomaan äänen avulla ”veistoksia”, joissa kokemus teoksen sijaintipaikasta ja kontekstista muodostuu olennaiseksi osaksi teosta itseään.
Philipsz sai vuonna 2010 Turner-palkinnon teoksestaan Lowlands Away, jossa hän lauloi kolme versiota skotlantilaisesta itkuvirren kaltaisesta laulusta. Niitä soitettiin alun perin kolmen Clyde-joen ylittävän sillan alla Glasgow’ssa. Hänet nimitettiin brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi (OBE) uutenavuotena 2014.
Ludwigsburgin linna
thumb|300px|Ludwigsburgin linna. Ludwigsburgin linna on linna Ludwigsburgin kaupungissa, Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa. Se on Saksan suurin barokkilinna ja yksi suurimmista barokkilinnoista koko Euroopassa. Linna rakennettiin Württembergin herttua Eberhard Ludwigin (hallitsi 1693–1733) toimeksiannosta vuosina 1704–1733. Linnan sisätiloissa on barokin lisäksi edustettuina rokokoon ja uusklassismin tyylisuunnat. Linnaa ympäröi suuri barokkipuutarha.
Aiheesta muualla
48.9°N, 9.19583°W
Skylanders: SuperChargers
Skylanders: SuperChargers on Vicarious Visionsin ja Beenoxin kehittämä ja Activisionin julkaisema tasohyppelypeli. Peli julkaistiin vuonna 2015 PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Wii U:lle, Xbox 360:lle, Xbox Onelle. Beenoxin kehittämä Skylanders: SuperChargers Racing julkaistiin Wiille ja 3DS:lle 20. syyskuuta 2015. Pelin jatko osa, Skylanders: Imaginators, julkaistiin lokakuussa 2016.
Skylanders: SuperChargers tukee kaikkia aikaisempien pelien Skylander-hahmoja. Peli esitteli pelisarjaan ajoneuvot.
Qof
Qof tai kof (myös quf) on monen seemiläisen kielen aakkoston 19. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (qāf ق). Se on latinalaisen Q:n edeltäjä. Myös kreikkalaisessa kirjaimistossa on ollut vastaava kirjain koppa, joka on kuitenkin jäänyt pois käytöstä. Kirjaimen nimi tulee takaraivoa tai apinaa tarkoittaneesta sanasta.
Qof hepreassa
Heprean kielessä qof ääntyy kovana kurkkuäänteenä /k/, eikä nykyään enää tehdä eroa qofin ja kafin ääntämisessä. Qof translitteroidaan vaihtelevasti joko merkillä k tai q. Joskus on tapana korvata sanan Elohim (אלהים, Jumalan eräs nimitys) he-kirjain qofilla: Eloqim (אלקים). Näin vältetään toisen käskyn rikkominen.
Heprealaisessa numerojärjestelmässä qofilla on lukuarvo 100.
Jiddišin kielessä puolestaan qofia käytetään kaikkialla siellä, missä saksassa kirjoitettaisiin k. K:ta vastaava kirjain, kaf, esiintyy vain heprealaisperäisissä sanoissa.
Esimerkkejä:
Norjalainen metsäkissa
Norjalainen metsäkissa on Skandinavian kylmiin olosuhteisiin sopeutunut kesykissarotu. Puolipitkäkarvainen kissa näyttää villimmältä kuin onkaan: norjalaiset metsäkissat ovat leikkisiä ja sosiaalisia ihmisten seurassa. Rotu tunnetaan Norjassa nimillä norsk skogkatt (myös skogkatt, skaukatt) ja Yhdysvalloissa lempinimellä wegie (Norwegian lyhennettynä).
Luonne
Norjalaiset metsäkissat ovat luonteeltaan uteliaita, älykkäitä ja sosiaalisia. Ne oppivat myös helposti. Norjalainen metsäkissa rakastaa yksin oloa, mutta sitäkin enemmän seurassa oloa, mutta ei viihdy hirveän pitkiä aikoja yksin.
Historia
Pitkään Norjassa tunnettu rotu on kehittynyt ilman ohjattua jalostusta ja sitä on pidetty tavallisena kotikissana. Sen uskotaan kehittyneen viikinkien tuomien lyhytkarvakissojen ja ristiretkeläisten tuomien pitkäkarvaisten kissojen risteytymänä. Norjalainen metsäkissa tuli kansainvälisesti tunnetuksi 1930-luvun lopulla, kun muutama yksilö sai Saksassa kissanäyttelyn tuomaristolta hyvät arvostelut. Toisen maailmansodan sytyttyä rotu unohdettiin kansainvälisesti 1970-luvulle asti. Ensimmäisenä kansainvälisenä rotuliittona FIFe hyväksyi rodun vuonna 1977. Nykyisin rotua kasvatetaan muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Euroopassa, mukaan lukien Suomessa. Norjalainen metsäkissa on Norjan oma kissarotu.
Ulkonäkö
Pakkasta hyvin kestävällä norjalaisella metsäkissalla on tiheä turkki, tupsukorvat ja tuuhea häntä. Turkki on kaksikerroksinen. Alla on tiheä aluskarva ja päällä pitkät öljyiset peitinkarvat, jotka tekevät turkista lähes vedenpitävän. Kastunut kissa ravistaa itsensä kuivaksi samaan tapaan kuin koirat. Kissalla on pitkäkarvainen kauluri ja pitkäkarvaiset ”housut”. Tassujen anturoissa on tupsut, jotka suojaavat anturoita kylmältä. Turkki kehittyy tuuheaksi kissoilla, jotka ulkoilevat talvella. Sisäkissojen turkki ei ole yhtä muhkea.
Kesykissaroduksi norjalainen metsäkissa on iso: urokset painavat 6–10 kiloa ja naaraat arviolta puolet urosten painosta. Norjalainen metsäkissa on voimakasrakenteinen, roteva kissa, vartalo on pitkä ja takajalat ovat etujalkoja pidemmät. Kissan pää on kolmiomainen, nenä on suora ja silmät isot, avoimet ja hieman vinossa. Korvat ovat suuret ja muodostavat kasvojen kanssa kolmion.
Ikä
Norjalainen metsäkissa kehittyy melko hitaasti, mutta täysikasvuinen se on kolmevuotiaana.
Norjalaiset metsäkissat eli norskit elävät yleensä 11–17-vuotiaaksi.
Jane Alexander (brittiläinen näyttelijä)
Jane Alexander (s. 28. joulukuuta 1972 Watford, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen malli ja näyttelijä. Hänen isänsä on englantilainen, äitinsä kroatialainen. Alexander on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa Ihana Elisa ja Ihanan Elisan tytär, joissa hän esitti juonittelevaa Lucrezia Van Neckeriä.
Karibit
thumb|220px|1700-luvun karibiperhe [[John Gabriel Stedmanin maalaamana.]]
Karibit oli kansa, joka asutti Antillien saaria ennen eurooppalaisten tuloa. Se antoi nimen koko Karibian alueelle. Karibit olivat sotaisaa kansaa ja taitavia purjehtijoita, joten he syrjäyttivät monin paikoin rauhallisempia heimoja kuten arawakit.
Karibien kylät olivat pieniä, niissä asui usein vain yhden suvun jäseniä. Miehet kalastivat, naiset viljelivät tomaatteja, perunaa, maapähkinöitä, ananasta, kurpitsaa, maniokkia ja maissia. Miehet tekivät myös sotaretkiä joissa he kävivät jousien, myrkkynuolten, keihäiden ja nuijien avulla arawakien pitkien veneiden kimppuun ja ryöstivät naisia. Arawakien mukaan karibit myös keittivät arawak-miehiä rituaaliseksi ateriaksi, mutta ihmissyöntiä ei ole vahvistettu.
Eurooppalaisten tulo lopetti karibien valtakauden alueella. Nimitys garifuna eli mustat karibit viittaa afrikkalaisten orjien ja karibien jälkeläisiin.
Kristityn lähetysjärjestön Joshua-projektin mukaan karibinkielen puhujia on edelleen Venezuelassa, Surinamessa, Ranskan Guyanassa ja Brasiliassa.
Karibien kielestä väitetään lainautuneen eurooppalaisiin kieliin joitakin sanoja, kuten hurrikaani, iguaani ja kannibaali.
Mestaritalo
Mestaritalo on nykyisin pääasiassa toimistokäytössä oleva Fazerin entinen teollisuustalo Helsingin Punavuoressa. Sisäpihoineen se täyttää Tehtaankadun, Telakkakadun, Pursimiehenkadun ja Perämiehenkadun välisen korttelin kokonaisuudessaan.
Historia
Mestaritalo sijaitsee korttelissa nro 120, jolle 1800-luvulla annettiin nimi Hamppavarpunen. Kortteliin rakennettiin 1800-luvulla joukko puutaloja, joiden rakennuttajista monet olivat merimiehiä. Talojen pihamailla kasvoi omenapuita, syreenipensaita ja ryytimaita.
Vähitellen koko kortteli tuli Fazerin omistukseen, joka rakennutti siihen makeistehtaansa. Teollisuusrakennuksen ensimmäinen osa valmistui Telakkakadun puolelle vuonna 1898. Sen suunnitteli Waldemar Aspelin dresdeniläisen arkkitehti H. Kiekelheynin laatimien luonnosten pohjalta, ja se oli alkujaan kolmikerroksinen. Tuohon aikaan Helsingin kantakaupungin eteläosiin suunniteltiin laajaa teollisuusaluetta, mistä Tehtaankadun nimi yhä muistuttaa, mutta alueelle oli ehditty rakentaa vain muutama teollisuuslaitos, ennen kuin se vuonna 1899 päätettiin kaavoittaa asuntoalueeksi. Mestaritalon korttelista kuitenkin purettiin viimeisetkin puiset asuintalot vuoteen 1923 mennessä, sillä Fazerin tehdasrakennusta oli siihen mennessä laajennettu vaiheittain koko korttelin kokoiseksi. Laajennuksia suunnittelivat arkkitehdit Walter Jung ja E. Fabritius, myöhemmin myös Karl Malmström ja Robert Tikkanen. Myös rakennuksen vanhin, alkujaan kolmikerroksinen osa korotettiin laajennusten yhteydessä viisi-, osittain jopa seitsenkerroksiseksi.
Poimuetelänpyökki
Poimuetelänpyökki (Nothofagus antarctica) on etelänpyökkeihin kuuluva puulaji. Se kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa, Patagoniassa, Chilen ja Argentiinan alueella. Se muodostaa metsiä enimmillään kahden kilometrin korkeudella. Suomessa poimuetelänpyökkejä on istutettuna katupuuna Maarianhaminassa.
Mestaritalo
Historia
Kun Hanko talvisodan jälkeen joutui Neuvostoliitolle, siirrettiin myös siellä toiminut, Fazerin vuodesta 1927 lähtien omistama keksitehdas Finsk-Engelska Buisquitfabriks Ab Mestaritaloon. Samalla tämä Fazerin tytäryhtiö sai nimen Hangon Keksi Oy.
Poimuetelänpyökki
Laji on kesävihanta ja sen lehdet ovat pienet ja poimulaitaiset, kesällä tummanvihreät ja syksyllä keltaiset.
Mestaritalo
Historia
Vaikka rakennusta oli useita kertoja laajennettu, 1950-luvulla Fazerin tehtaan toiminnot eivät mahtuneet enää kokonaan siihen, vaan osa niistä siirtyi naapurikortteliin. Samalla vuosikymmenellä Fazer ryhtyi myös rakentamaan silloiseen Helsingin pitäjän (nyk. Vantaan) Vaaralaan uutta teollisuusrakennusryhmää, Fazerilaa, johon tehtaan tuotanto siirtyi kokonaisuudessaan vuoteen 1961 mennessä.
Fazerin muutettua pois Mestaritaloon sijoittui ennen kaikkea metalli­teollisuuden pien­yrityksiä, joista monet toimivat viereisen Wärtsilän telakan alihankkijoina. Talossa on toiminut myös muun muassa Wärtsilän telakan ammattikoulu sekä Helsingin Käsityö- ja Teollisuusyhdistys. Metallialan yrityksiä talossa toimii jonkin verran edelleenkin, mutta vähitellen suuri osa niistä on siirtynyt muualle ja tilalle on tullut etupäässä televisioyhtiöitä, mainostoimistoja ja arkkitehtitoimistoja.
Nykytila
Nykyisin Mestaritalossa toimii enimmäkseen mainos- ja media-alan yrityksiä sekä sijoituspalveluyhtiöitä ja arkkitehtitoimistoja. Lisäksi rakennuksen alakerrassa sijaitsee Hagelstamin huutokauppakamari, jolla on tiloja myös naapurikorttelissa Tehtaankadun toisella puolella, sekä biljardisali. Mestaritalossa on kaksi yksityisasuntoa, joista toinen, 274 neliöinen tuli myyntiin marraskuussa 2021 3,3 miljoonalla eurolla.
Mestaritalon naapurina viereisessä korttelissa on Merikortteli, joka niin ikään on kokonaisen korttelin laajuinen, nykyisin suurelta osin toimistokäytössä oleva teollisuusrakennus.
Helsingin raitiolinjan 1 eteläinen päätepysäkki on Mestaritalon ja viereisen Merikorttelin välissä Pursimiehenkadulla. Saapuessaan päätepysäkille ja kääntyessään siellä paluusuuntaan vaunut tekevät täyden kierroksen Mestaritalon ympäri.
Alphaman
Alphaman on ASCII-grafiikkaa käyttävä roguelike-peli, jonka ohjelmoi Jeffrey Olson vuonna 1995 apunaan Peter Jessop ja Gregory Krol. Peli sijoittuu ydinkatastrofin jälkeiselle maapallolle ja sen huomattavin piirre on erittäin runsas erikoisen huumorin käyttö. Pelaajan tavoitteena on pelastaa maailma tuhoutumiselta.
Pelaaminen
pienoiskuva|400px|Tämä näyttää lopulta. Kuvankaappaus pelistä Alphaman 1.1 (1995) Alphamanin päähenkilö on mutatoitunut ihminen. Sillä on pelin alussa kaksi erikoiskykyä ja yksinkertainen varustus: satunnainen perus-ase, haarniska ja pala ruokaa. Erikoiskykyjä on tahdonvoimaisesta parantamisesta äänihyökkäykseen ja niitä voi käyttää loputtomasti, joskin voimien on käytön jälkeen latauduttava.
Peli sijoittuu New Yorkin raunioihin, jonka rakennuksia ja luolia pelissä voi tutkia. Luolastot ovat täynnä erilaisia olentoja kuten tulimuurahaisia, ruusupensaita ja gaselleja. Pelin tavoitteena on löytää Grinch-nimisen vihollisen linnoitus ja pelastaa Maa hänen käsistään. Grinch aikoo vapauttaa myrkkyä ilmakehään ja tuhota kaiken elämän. Jotta Grinch voitaisiin voittaa, pelaajan on löydettävä viisi linnaa ja tuhottava niiden hallitsijat, joita ovat mm. Buzz Aldrin ja radioaktiivinen Elvis.
Esineiden perusluokat ovat aseet (lähi- ja kaukotaistelu), panssarit, ruoka, erilaiset marjat ja monenlaiset suuret ja pienet tekniset esineet. Marjoilla on erilaisia vaikutuksia, jotka saadaan esiin syömällä ja heittelemällä niitä. Teknisiä esineitä on 125, pääosin ne on tunnistettava ennen kuin niitä voi käyttää. Pelistä löytyy esimerkiksi Laserpistooli (ammutaan) ja kotivideoprojektori (nukutetaan vihollisia). Kaikki tekniset esineet, kuten lehtipuhallin, eivät ole käyttökelpoisia ja osasta on suuresti hyötyä.
Vastaanotto
Home of the Underdogs -sivuston arvostelussa Alphamania pidetään keskeneräisenä, sen pelattavuutta ja vihollisten tekoälyä moititaan. Myönteisinä puolina pidetään sen yksinkertaista käyttöliittymää ja roguelike-peleille epätavallista asetelmaa.
Steve Zing
Steve Zing (s. 29. kesäkuuta 1964) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on soittanut muun muassa Implosion, Mourning Noise, The Undead, Samhain ja Danzig -yhtyeissä.
Zing valmistui Lodi High Schoolista vuonna 1982 yhdessä Samhainista ja Danzigista tutun Eerie Vonin kanssa. Zing soitti Samhainissa Unholy Passion EP:n nauhoituksiin asti, jonka jälkeen hänet korvasi London May. Hän palasi vähäksi aikaa The Undead-yhtyeeseen. Vuonna 1999 Zing osallistui Samhainin paluukiertueelle, joka juhlisti juuri julkaistua Samhain-boksia. Vuonna 2006 Zing liittyi basistiksi Danzigin Blackest of the Black -kiertueen ajaksi.
Auringonsäteilyvyöhykkeet
thumb|250px|Aurinko paistaa voimakkaammin lähellä [[Päiväntasaajaa kuin lähellä napoja. Kuva esittää maapallolta ulos lähtevää säteilyä huhtikuussa 1985.]]
Auringonsäteilyvyöhykkeet kertovat, millainen on suurin piirtein leveysasteen Auringolta saama säteilyannos eli maapallolle ulkopuolelta saapuva energiamäärä. Noin 40. leveysasteesta napaa kohti maapallon säteilytasapaino on negatiivinen ja tätä aluetta lämmittävät päiväntasaajan suunnasta tulevat tuulet ja merivirrat ja hieman varastoitunut maalämpö sekä geoterminen energia. Auringonsäteilyvyöhykkeet ovat yksinkertainen matemaattinen havainnollistus ja ne auttavat ymmärtämään maapallon energiatasapainoa suurpiirteisesti.
Aurinko paistaa napojen lähellä keskimäärin loivemmassa kulmassa, jolloin säteily jakaantuu laajemmalle pinta-alalle eikä ole siten yhtä voimakasta kuin tropiikissa, jossa Aurinko paistaa kohtisuoraan ja säteily jakaantuu pienelle pinta-alalle. Säteilytasapaino on vuoden aikana negatiivinen eli alijäämäinen sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla noin 40. leveyasteesta napa-alueen suuntaan (maapallon alijäämäalueet) ja positiivinen eli ylijäämäinen noin 40. leveyasteesta päiväntasaajan suuntaan (maapallon ylijäämäalueet). Auringon zeniittiaseman muutokset siirtävät säteilyn alijäämäalueita ja ylijäämäalueita vuoden aikana, mutta auringonsäteilyvyöhykkeet lasketaan koko vuoden keskiarvoina käyttämällä aurinkovakiota ottamatta huomioon heijastumista tai absorptiota. Maapallon auringonsäteilyvyöhykkeet vastaavat suunnilleen säteilytaseita syys- ja kevätpäiväntasausten aikaan, jolloin Auringon zeniittiasema sijaitsee päiväntasaajalla.
Kyrönjoki
Kyrönjoki on Etelä-Pohjanmaalla Kyrönjoen vesistöalueen laskujoki. Sen suurin pituus on eri laskutapojen mukaan 80–200 kilometriä. Kolmasosa joen valuma-alueesta on peltoa, viidesosa suota ja kaksi viidesosaa metsää. Kyrönjoen viljelylakeudet on valittu yhdeksi Suomen kansallismaisemista. Kyrönjoen valuma-alueeseen kuuluu nykyisten käsitysten mukaan osittain tai kokonaan monia kuntia, joista suurimmat ovat Vaasa, Isokyrö, Seinäjoki, Ilmajoki, Kurikka ja Kauhajoki Suurimmissa kunnissa asuu yhteensä noin satatuhatta ihmistä. Vaasan kaupunki ottaa raakavetensä Kyrönjoesta. Lisäksi joen vesistöalueella on muutamia vesivoimalaitoksia.
Kyrönjoen vesistöalue on pääosin metsää, peltoa ja suota. Peltovaltaisia valuma-alueita on alavilla jokilaaksojen alueilla, kuten Ilmajoella. Jokiuomasta kauempana on moreenipohjaista metsää. Kyrönjoen vedenjakaja-alueet ovat soisia. Soiden raivaus sekä soiden ja metsien ojitukset ovat äärevöittäneet Kyrönjoen virtaamavaihteluita, sillä vesi ei viivy ojitetuilla alueilla. Kesäisin kuivana aikana veden virtaama on pieni ja veden viipymä on pitkä. Tuona aikana veden ravinteet aiheuttavat voimakasta rehevöitymistä.
Kyrönjoen alue on loivapiirteinen topografialtaan. Alueella on paljon Itämeren litorinavaiheen aikana kehittynyttä hapanta alunamaata. Litorinameren aikana merenpohjalle sedimentoitunut savi sisältää paljon merivedestä peräisin olevia sulfideja. Kun sulfidi esimerkiksi pohjavesipinnan laskiessa hapettuu rikkihapoksi, se muodostaa helposti veteen liukenevia happamia suoloja. Happamuus on yksi Kyrönjoen leimallisia piirteitä, se aiheuttaa kalakuolemia ja on erityisen haitallista mädille ja kalanpoikasille.
Tulvasuojelun ja vesivoiman takia on Kyrönjoen vesistöalueen yhteyteen rakennettu Liikapuron, Pitkämön, Kalajärven ja Kyrkösjärven tekojärvet, Orisbergin Kotilammi sekä Malkakosken tekokoski.
Sandya Eknelygoda
Sandya Eknelygoda on srilankalainen ihmisoikeusaktivisti. Hän on pitkään kampanjoinut kadonneiden henkilöiden löytämiseksi ja heidän perheidensä tukemiseksi, etenkin Sri Lankan sisällissodan uhrien auttamiseksi.
Eknelygoda on itse singaleesi, mutta hän on nostanut esille etenkin tamilien kokemaa huonoa kohtelua.
Eknelygodan oma aviomies katosi vuonna 2010. Eknelygodan syyttää Mahinda Rajapaksan kannattajia miehensä sieppauksesta.
Ezra Weisz
Ezra E. Weisz (s. 1. tammikuuta 1971 Freehold, New Jersey) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten dubbattuaan Schnederiä animesarjassa Rave Master.
Ura
Weisz aloitti uransa vuonna 1995 tehden aluksi äänirooleja poikkeuksellisesti näyteltyihin televisiosarjoihin VR Troopers, Power Rangers Zeo, Masked Rider ja Power Rangers Turbo. Sittemmin vuodesta 1998 lähtien Weisz on tehnyt dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin.
Obockin alue
Obockin alue on hallintoalue Djiboutin koillisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Obockin kaupunki. Alueen pinta-ala on 5 700 neliökilometriä ja väkiluku 37 900 henkeä (vuonna 2009, väestölaskenta).
Maantiede
Obockin alue käsittää 25 prosenttia Djiboutin pinta-alasta. Se rajoittuu lännessä Tadjourahin alueeseen, pohjoisessa Eritreaan, idässä Adeninlahteen ja etelässä Tadjouranlahteen. Maisemaa leimaavat sisäosan Mablavuoret ja rannikon alanko. Hiekkarantoja ympäröivät koralliriutat.
Hallinnollinen jako ja asutus
Alue jakautuu Obockin prefektuuriin sekä Alayloun ja Khor Angarin aliprefektuureihin. Prefekti ja aliprefektit ovat valtiovallan edustajia. Alueella on vaaleilla valittava itsehallintoelin.
Liikenne, talous ja palvelut
Obockiin johtaa päällystetty maantie Tadjourahista ja Djiboutin kaupungista (240 kilometriä). Sisämaan liikenneyhteydet ovat heikot. Obockiin on Djiboutista lauttayhteys (70 kilometriä).
Paikallisia elinkeinoja ovat kalastus, karjanhoito ja maanviljely. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä.
Matkailu ja nähtävyydet
Alueen nähtävyyksiä ovat Bab al-Mandabin salmessa sijaitsevat tuliperäiset Sawabi- eli ”Seitsemän veljeksen saaret”, Godoriyan, Khor Angarin ja Ras Siaynin mangrovemetsät, rannikon hiekkarannat ja sisämaan maisemat. Matkailupalveluja on vähän.
Harriet Clayhills
Harriet Clayhills-Hedemann (19. lokakuuta 1920 Turku – 23. heinäkuuta 2014 ) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Teoksia
Nimimerkillä Oclay:
Streetlight Manifesto
Streetlight Manifesto on kolmannen aallon Ska -yhtye East Brunswickistä, New Jerseystä. He julkaisivat ensimmäisen albuminsa 26.8.2003, jonka nimi oli Everything Goes Numb.
David Autor
Autor toimi vuosina 2002-2003 Pentti Kourin nimikkoprofessuurissa (Pentti J.K. Kouri Career Development Assistant Professor of Economics) MIT:ssä.
Ilmastonmuutoksen historialliset vaikutukset
Ilmasto ja siinä tapahtuneet muutokset ovat vaikuttaneet ihmisen ja sivilisaatioiden historiaan aina varhaisimpien homininien ilmaantumisesta nykyaikaan. Se on ollut yhtenä taustatekijänä sekä ihmisen biologisessa kehityksessä että yhteiskuntien kehitysvaiheissa. Joskus ilmastonmuutoksen historialliset vaikutukset ovat olleet ihmisille myönteisiä, mutta joskus ne ovat olleet haitallisia ja osaltaan vaikuttaneet nälänhätien syntyyn sekä yhteiskuntien romahduksiin. Ilmastonmuutos ja sen vaikutukset ovat vaihdelleet paikallisesta globaaliin.