cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patrick Swayze
Tanssijasta näyttelijäksi
Swayze opiskeli New Yorkissa Joffrey Ballet’ssa ja sai paikan sen jälkeen Eliot Feldin balettiseurueesta. Vanhan jalkapallovamman takia Swayze joutui kuitenkin lopettamaan balettiuransa ja se sai hänet vaihtamaan näyttelemiseen.
Swayzen ensimmäinen Broadway-näytelmä oli vuoden 1975 Goodtime Charley, jossa hän esitti tanssijaa. Vuonna 1978 Swayze sai pääroolin Grease-musikaalista. Näytelmä sai myös julkisuutta Hollywoodissa, sillä samoihin aikoihin sen elokuvaversio keräsi suosiota. Tällöin Swayze ja Niemi muuttivat Kaliforniaan. Swayze palasi Broadwaylle vasta noin kolme vuosikymmentä myöhemmin, kun hän esiintyi vuoden 2003 näytelmässä Chicago.
Elokuvatähdeksi
Swayzen ensimmäinen elokuva oli vuonna 1979 ensi-iltansa saanut Skatetown, U. S. A.. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli nuorisojengeistä kertoneessa draamaelokuvassa Outsiders – kolmen jengi (1983), jossa esiintyi myös muita nuoria näyttelijöitä, kuten Tom Cruise ja Rob Lowe. Swayze näytteli seuraavaksi elokuvassa Punainen vaara (1984) ja minisarjassa Jaettu maa (1985).
Tähteyteen Swayze nousi vuoden 1987 elokuvasta Dirty Dancing – kuuma tanssi, jossa hän esitti Jennifer Greyn vastanäyttelijänä nuorta työväenluokkaista tanssinopettajaa. Swayzen tunnettavuutta romanttisten elokuvien pääosanesittäjänä vahvisti hänen roolinsa vuoden 1990 elokuvassa Ghost – näkymätön rakkaus. Hän näytteli siinä murhattua pankkiiria, joka yritti kuolemansa jälkeen saada yhteyden kihlattuunsa.
Ghostin jälkeen Swayze näytteli muun muassa pankkiryöstäjä-surffaria elokuvassa Myrskyn ratsastajat (1991), jaloa lääkäriä elokuvassa Ilon kaupunki (1992) ja drag queeniä elokuvassa Kiitos kaikesta Wong Foo, parhain terveisin! (1995).
Vaikeudet ja paluu
Swayze teki paluun elokuviin Richard Kellyn kulttiklassikossa Donnie Darko (2001), joka näytti antavan Swayzen uralle uuden suunnan. Hän yllätti kaikki Lontoossa West End -teatterissa esitetyssä Guys and Dolls -musikaalissa. Vuonna 2005 Swayze esiintyi Kristin Scott Thomasin ja Rowan Atkinsonin rinnalla elokuvassa Mami hoitaa.
Vuonna 2008 Swayze oli juuri saanut kuvattua televisiosarjan The Beast pilottijakson, kun hänellä diagnosoitiin haimasyöpä. Hän oli kemoterapiassa ja lääkehoidossa kuvatessaan sarjaa, jossa hän esitti FBI-agenttia. Swayzen viimeiseksi elokuvaksi jäi Powder Blue (2009).
Syöpä ja kuolema
Swayze oli ketjupolttaja ja myönsi tupakoinnin todennäköisesti liittyvän hänen haimasyöpänsä kehittymiseen. Paparazzikuvien perusteella hän ei kuitenkaan päässyt hoitonsa aikana irti tupakasta. Kuolintodistuksen mukaan Swayze kuoli sydänkohtaukseen, johon vaikutti keskeisesti pitkälle edennyt haimasyöpä.
Swayze kirjoitti sairauden aikana muistelmiaan yhdessä vaimonsa kanssa. Hän sai ne valmiiksi kuolinpäivänsä aattona.
Kleopatra III
Kleopatra III (, noin 160/155 eaa. – 101 eaa.) oli Egyptin kuningatar ja Ptolemaiosten hallitsijasuvun jäsen. Hänen vanhempansa faarao Ptolemaios VI ja Kleopatra II olivat sisaruksia.
Ptolemaios VI:n kuoleman jälkeen vuonna 145 eaa. hänen veljensä Ptolemaios VIII seurasi häntä kuninkaana ja meni naimisiin Kleopatra II:n kanssa. Noin vuonna 140 eaa. Ptolemaios VIII meni naimisiin myös siskontyttärensä ja tytärpuolensa Kleopatra III:n kanssa.
Vuonna 132 eaa. syttyi sisällissota Kleopatra II:n ja Ptolemaios VIII:n välille. Kleopatra III pakeni Kyprokselle, jonne hänen miehensä myös myöhemmin pakeni. Vuonna 130 eaa. Ptolemaios sai taas vallan Egyptissä ja Kleopatra pääsi palaamaan sinne vuonna 127 eaa.
Ptolemaios VIII halusi, että hänen kuolemansa jälkeen Kleopatra hallitsisi jommankumman poikansa kanssa. Kleopatra olisi halunnut hallitsijakumppanikseen Ptolemaios X:n, mutta Aleksandrian asukkaat pakottivat hänet valitsemaan Ptolemaios IX:n. Kleopatra sai kuitenkin Ptolemaios IX:n syrjäytettyä väitettyään, että tämä oli aikonut murhata hänet. Ptolemaios X palasi Egyptiin hallitsemaan äitinsä kanssa. Kleopatra III kuoli vuonna 101 eaa., ehkä Ptolemaios X:n murhaamana.
Jäähdytin
Jäähdytin, usein myös syyläri, on lämmönsiirrin, jossa virtaava fluidi luovuttaa lämpöenergiaansa toiselle, joko vastavirtaan tai jäähdyttimen läpi ristiin, kulkevalle fluidille eli jäähdytysaineelle, jolloin virtaavan fluidin lämpötila laskee. Yleisimmin virtaavana fluidina on neste (vesi, tisle, glykoli jne) ja jäähdyttävänä fluidina joko kylmä vesi tai kaasu (ilma). Jäähdytyksessä siirtyvän lämpöenergian määrä riippuu mm. ainepintojen välisestä pinta-alasta, fluidien ominaislämpökapasiteetista, jäähdytinmateriaalin lämmönsiirtokertoimesta sekä lämmönsiirtyvyydestä virtaavien aineiden ja lämmönsiirtopinnan välillä. Lämmönsiirtoa kuvataan tavallisesti ensimmäisen kertaluvun differentiaaliyhtälöillä.
Nestejäähdytteisissä polttomoottoreissa jäähdyttimenä eli kansanomaisesti syylärinä toimii yleensä metalliputkikehikko, johon on kiinnitetty tiheä ohuiden metalliripojen muodostama kennosto, jonka läpi puhalletaan ilmaa. Jäähdytysnesteen (yleensä vesi-glykoli seosta) lämpöenergia siirtyy virtaavaan ilmaan. Ilmajäähdytteisissä polttomoottoreissa lämpö johdetaan suoraan sylinterin ulkopinnalla oleviin, pinta-alaltaan suuriin, jäähdytysripoihin, joiden läpi ilma virtaa. Polttomoottorien öljynjäähdyttimestä käytetään usein virheellisesti termiä "öljynlauhdutin".
Kemian laboratorioissa yleisimmin käytetty jäähdytin on Liebig-jäähdytin, jossa kaksi sisäkkäistä putkea muodostaa annuluksen. Kuuma fluidi virtaa sisemmän putken läpi, ja luovuttaa entalpiansa putkien välisessä annuluksessa vastavirtaan kulkevalle kylmälle fluidille.
Lähteet
Radiator Радиатор Radiador Radiátor
Iranin jääkiekkomaajoukkue
Iranin jääkiekkomaajoukkue edustaa Irania kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen. Ennen jäsenyyttä sitä hallinnoi Islamic Republic of Iran Skating Federation -liitto.
Iranin jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana toimi saksalainen Christian Müller vuosina 2016–2017. Iran valittiin vuoden 2017 Aasian jääkiekon talvikilpailuihin. Jo etukäteen päätettiin, että joukkue hylätään kilpailuista sen vuoksi, että joukkueessa oli hyvin vähän Iranin kansalaisia. Joukkue sai siis osallistua kisoihin, mutta se ei pelannut turnauksessa virallisia otteluita, vaan hankki kokemusta pelaamalla ystävyysotteluita.
Teheranissa sijaitseva IceBox-kaukalo Iran Mall -ostoskeskuksessa on Iranin ensimmäinen viralliset mitat täyttävä jääkiekkokaukalo.
Vuonna 2022 Iranissa oli sata rekisteöitynyttä miesjääkiekkoilijaa ja kuusi jäähallia. Vuonna 2021 maalla ei vielä ollut sijoitusta jääkiekon maailmanrankingissa. Vuonna 2022 Iran otti osaa 4. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuihin. Maa sijoittui viiden maan turnauksessa 2. sijalle. Kisojen jälkeen joukkue sijoitettiin ensimmäistä kertaa maailmanrankingiin, 56. sijalle, eli viimeiseksi.
Yksi tunnetuimpia iranilaistaustaisia pelaajia on Mika Zibanejad, jolla on Ruotsin kansalaisuus ja jonka isä on iranilainen, äiti suomalainen. Hän on kuitenkin edustanut maajoukkuetasolla Ruotsia.
Olli Virtaperko
Olli Virtaperko (s. 29. joulukuuta 1973 Espoo) on suomalainen säveltäjä. Lisäksi Virtaperko on vuodesta 1995 johtanut Ensemble Ambrosius -kamariyhtyettä, joka on tullut tunnetuksi Frank Zappan musiikin esittämisestä barokkisoittimin. Yhtyeessä Virtaperko soittaa barokkiselloa.
Populaarimusiikin puolella Virtaperko toimi 1995–2001 Ultra Bra -yhtyeen laulajana.
Ura
Ylioppilaaksi Virtaperko kirjoitti Kallion lukiosta 1992. Hän aloitti sävellysopintonsa Edinburghin yliopistossa (1993–1994) Peter Nelsonin johdolla ja jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajanaan oli Tapio Nevanlinna. Musiikin maisterin tutkinnon hän suoritti 2005 pääaineinaan musiikin sävellys ja teoria. Pääinstrumenttiaan barokkiselloa Virtaperko on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Markku Luolajan-Mikkolan johdolla.
Virtaperkon läpimurto säveltäjänä tapahtui laajamittaisten orkesteriteosten myötä. Hänen tyylillisesti monipuolinen tuotantonsa sisältää taidemusiikin keskeisten teostyyppien lisäksi muun muassa bigband-musiikkia, elektronisia instrumentteja hyödyntäviä sävellyksiä sekä teoksia renessanssi- ja barokkisoittimille. Virtaperkon konsertto Romer's Gap  sähköisesti vahvistetulle sellolle ja orkesterille valittiin Teosto-palkintoehdokaaksi helmikuussa 2017. Virtaperko on Suomen Säveltäjät ry:n varapuheenjohtaja. Hän toimi vuodet 2011-2014 Tampere Biennale n taiteellisena johtajana ja on lisäksi toimittanut musiikkiohjelmia Yle Radio 1 -radiokanavalle vuodesta 2007 (muun muassa Välilevyjä, Aikamme suomalaista musiikkia ja Jälkikoirat).
Vuonna 2021 Virtaperkolle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha.
Teokset vanhan musiikin periodisoittimille
Teokset saatavana Music Finlandin kautta, ellei toisin ole mainittu.
Bandyliigakausi 2009–2010
Jääpallon Bandyliigassa kaudella 2009-2010 ratkaistiin järjestyksessään sadas jääpallon Suomen mestaruus.
Runkosarjan voitti yllättäen vahvan alkukauden pelannut Oulun Palloseura, joka maalieron turvin oli ykkösenä ennen Akillesta ja Narukerää. Valioliigassa kolmikon ohi kuitenkin kiilasivat mestarisuosikit Oulun Luistinseura ja Helsingin IFK, sekä Kampparit.
OLS ja HIFK kohtasivat myös loppuotteluissa, missä HIFK voitti sadatta kertaa jaetun Suomen mestaruuden. HIFK:n edellinen mestaruus oli tullut 12 vuotta aiemmin. Pronssiottelussa Narukerä voitti Kampparit jatkoajalla; Kamppareiden ensimmäinen jääpallomitali jäi yhä saamatta.
Puolivälierät
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -menetelmällä siten, että ensimmäinen ottelu käytiin heikommin sijoittuneen ja toinen sekä tarvittaessa kolmas ottelu paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin puolivälierätkin.
Loppuottelut
Loppuottelut pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin aiemmat kierroksetkin.
Suomen mestarit
HIFK: Juha Laitinen, Tommi Niittylä, Tuomas Jalkanen, Lauri Söderström, Janne Hölttö, Pete Pättiniemi, Tommi Paajanen, Panu Arjanko, Kristian Skaffari, Tomi Tasten, Rolf Larsson, Niclas Borenius, Tuomo Partanen, Patrik Huber, Atte Hänninen, Erik Hörhammer, Cristoffer Huber, Casimir Berner, Teijo Laitinen, Mika Mutikainen, Janne Hauska, Harri Olbert, Teemu Häkkinen. Taustaryhmä: Valmentajat Ari Kukkonen, Juha Laitinen, Petri Laakso Huoltajat: Veikko Niemelä, Jan Tavast, Niko Laamanen, Jani Laakso Media: Aimo Vainio(jojo), Joni Hildén, Pasi Virtanen
Holsteininhevonen
pienoiskuva|Holsteininhevosta juoksutetaan.
Ominaisuudet
Holsteininhevonen on tyypiltään kevyt lämminverinen. Säkäkorkeudeltaan se on noin 160–170 cm ja väriltään yleensä yksivärinen. Yleisin väri on ruunikko, mutta on myös esimerkiksi mustia ja kimoja. Holsteininhevosta käytetään lähinnä ratsuna ja vaunuhevosena. Ne ovat yleensä hyviä hyppääjiä ja niillä on hyvä laukka. Tunnettu ori Landgraf I symboloi uutta urheilukäyttöön jalostettua holsteininhevosta.
Käyttö
Holsteininhevonen on menestyksekäs kilparatsu, jolla kilpaillaan olympia- ja maailmanmestaruustasolla muun muassa kenttäratsastuksessa, esteratsastuksessa ja valjakkoajossa. Rodun suosiota ratsastusurheilussa kuvaa sitä, että 70 prosenttia vuoden 1984 olympialaisissa kilpailleista hevosista oli holsteininhevosia.
Urushi
Urushi (japaninlakka) on yksi kestävimmistä lakoista. Lakkaustekniikka on peräisin 500-luvulta eaa.
Urushi valmistetaan lakkapuiden (Rhus vernicifera) mahlasta. Väriltään se on tummanruskeaa.
Kovettunut urushi on hapon- ja vedenkestävää. Se myös suojaa esineitä kuumuudelta, suolalta, homeelta ja sään aiheuttamilta vaurioilta. Sitä käytetään puussa, keramiikassa, luussa, korissa, kankaissa ja metallissa.
Barrett M82
thumb|300px|M82A1 (varhainen malli) thumb|300px|M82A1 (nykymalli) Barrett M82 on yhdysvaltalaisen Barrett Firearms Manufacturingin vuodesta 1982 valmistama .50 BMG (12,7 x 99 mm) -kaliiperinen lyhyellä piippurekyyliperiaatteella toimiva, lipassyöttöinen, itselataava tarkkuuskivääri.
Kivääriä valmistettiin alkujaan siviilikäyttöön, mutta 1990-luvulta lähtien sitä on myyty pääasiallisesti eri maiden puolustusvoimille, suurin yksittäinen asiakas on Yhdysvaltain armeija. Kiväärejä on myyty yli 40 maahan, myös Suomen puolustusvoimille, jossa sen nimike on 12.7 raskas tarkkuuskivääri 2000 Barrett (12.7 RSTKIV 2000).
Binäärioperaatio
Joukon A binäärioperaatio tai binäärinen operaatio on funktio Pohjimmiltaan se on abstrakti laskutoimitus.
Liz Carr
Carrin elämä muuttui, kun hän päätyi vuonna 2001 yhteisöteatteriin Liverpoolissa ja liittyi vuonna 2005 koomikkoryhmään. Hän on esiintynyt performanssitaiteilijana ja myös televisiossa Sky TV:llä. Vanhemmat ovat tukeneet hänen esiintymistään.
Binäärioperaatio
Alkion kuva-alkiolle on yleinen merkintätapa x*y. \. Koska relaatio * on funktio, täytyy päteä, että alkio x*y \in A on yksikäsitteinen.
Barrett M82
Vaikkakin kivääriä voi käyttää myös henkilömaaleja vastaan, sen tärkein käyttötarkoitus on materiaalin, esimerkiksi ajoneuvojen tai ase- ja johtamisjärjestelmien tuhoaminen.
Liz Carr
Carrilla on Clarissa Mullery -nimisen tutkijan rooli tv-sarjassa Hiljainen todistaja. Hän on myös vieraillut yhdysvaltalaisessa tieteissarjassa The OA, jossa hän esittää tohtori Marlow Rhodesia.
Binäärioperaatio
Ominaisuuksia
Joukon A binäärioperaatio * \ on
Barrett M82
M82:ta valmistetaan M82A1- ja A3-versiona, jonkin aikaa tuotannossa oli myös bullpup-mallinen M82A2.
Binäärioperaatio
Ominaisuuksia
Viimeisessä kohdassa merkintä (x*y)*z \ tarkoittaa parin ((x*y),z) \ kuva-alkiota.
Esimerkkejä
Kokonaislukujen yhteenlasku (+) ja kertolasku ovat kommutatiivisia ja assosiatiivisia binäärioperaatiota. Yhteenlaskun neutraalialkio on 0 ja kertolaskun neutraalialkio on 1. Vastaavasti myös esimerkiksi rationaalilukujen ja reaalilukujen yhteen- ja kertolaskut ovat binäärioperaatioita.
Nollasta eroavien kokonaislukujen jakolasku (/) ei ole binäärioperaatio, koska esimerkiksi parin (1,2) kuva 1/2 ei kuulu kokonaislukuihin. Toisaalta nollasta eroavien rationaalilukujen jakolasku on binäärioperaatio, joka ei ole kommutatiivinen, koska esimerkiksi
Merkitys algebrassa
Binäärioperaatiolla on merkittävä osa useassa abstraktin algebran rakenteessa. Esimerkiksi magma on pari (A,*) \, missä A on joukko ja * \ on joukon A binäärioperaatio. Magman johdannaisissa rakenteissa binäärioperaatiolta vaaditaan lisää ominaisuuksia. Esimerkiksi puoliryhmä on magma, jonka binäärioperaatio on assosiatiivinen. Muita magmasta lähteviä rakenteita ovat esimerkiksi monoidi, kvasiryhmä, luuppi ja ryhmä. Rengas, kokonaisalue ja kunta ovat taas kolmikkoja (A,+,*) \, missä A on joukko sekä + \ ja * \ ovat joukon A binäärioperaatiota tietyin lisäehdoin.
USS Dealey (DE-1006)
USS Dealey (runkonumero DE-1006) oli Yhdysvaltain laivaston Dealey-luokan saattuehävittäjä.
Palvelus
Alus sijoitettiin Newportiin, mistä se osallistui kahden ensimmäisen vuoden aikana paikallisiin harjoituksiin, purjehti Key Westissä Floridassa ja osallistui laivaston kaikuluotain koulun tapahtumiin sekä saattueharjoituksiin Karibialla. Alus lähti 4. tammikuuta 1957 Newportista Etelä-Amerikan purjehdukselle, mistä se palasi 21. maaliskuuta Atlantin rannikolla järjestettyyn sotaharjoitukseen. Naton harjoitukset Irlanninmerellä syyskuussa ja lokakuussa vei aluksen Britteinsaarille Plymouthiin ja Ranskaan Brestiin ja Cherbourgiin.
Alus lähti 12. toukokuuta 1958 Välimerelle saattajalaivue 10:n lippulaivana, kun laivue suojasi lentotukialus USS Waspia. Alus partioi itäisellä Välimerellä Libanonin kriisin aikana ennen paluutaan Newportiin 7. lokakuuta.
Alus lähti 3. helmikuuta 1959 Kuubaan Guantanamo Bayhin, jossa järjestetyn harjoituksen päätyttyä se jatkoi matkaansa Panaman kanavana kautta Buenaventuraan Kolumbiaan, Salinasiin Ecuadoriin, Perun Talaraan ja Callaoon sekä Chilen Valparaisoon ja Antofagastaan. Purjehduksen aikana alus harjoitteli yhteistoimintaa kaikkien neljän laivaston kanssa. Alus palasi 20. huhtikuuta Newportiin, mistä se lähti Naton harjoitukseen vieraillen Londonderryssä, Greenwichissä ja Lissabonissa ennen paluutaan Newportiin 11. lokakuuta. Vuoden 1959 lopun alus oli Narragansettinlahdella.
Alus jatkoi vastaavissa tehtävissä sekä vieraili Karibialla ja osallistui Virginian ja Pohjois-Carolinan rannikoilla järjestettyihin maihinnousuharjoituksiin, kunnes se 20. kesäkuuta 1960 siirrettiin New Yorkin laivastontelakalle huollettavaksi. Alus palasi 22. heinäkuuta Newportiin, jossa se aloitti valmistautumisen partiomatkalle. Alus lähti 22. elokuuta Karibialle, mistä se jatkoi matkaansa Etelä-Amerikan ympäri. Vierailtuaan Trinidadissa, Venezuelassa ja Kolumbiassa alus läpäisi Panaman kanavan aloittaen matkansa etelään pitkin Etelä-Amerikan rannikkoa. Alus vieraili Ecuadorissa, Perussa ja Chilessä ennen Magalhaesinsalmen läpäisyä. Matkalla pohjoiseen alus vieraili Argentiinassa, Uruguayssa, Brasiliassa ja Trinidadissa. Alus palasi 13. joulukuuta Newportiin, jossa se vietti vuoden lopun.
ROU 18 De Julio
Dealey poistettiin 28. heinäkuuta 1972 palveluksesta ja se poistettiin samalla Yhdysvaltain alusluettelosta. Alus siirrettiin vielä samana päivänä Uruguayn laivastolle, joka nimesi sen ROU 18 De Julioksi. Alus oli kolmas maan ensimmäisen perustuslain vahvistamispäivän mukaan nimetty. Alus saapui 17. huhtikuuta 1973 Montevideoon Uruguayhin päällikkönään Germán Lariau.
Radłów (Opolen voivodikunta)
Radłów on maalaiskunta  Olesnon piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 4 229. Olesnon piirikunnan asukkaista 6,6 prosenttia asuu Radłówin kunnassa ja piirikunnan pinta-alasta 12 prosenttia kuuluu Radłówin kuntaan.
Kylät Radłówin kunnassa ovat Biskupice, Kolonia Biskupska, Kościeliska, Ligota Oleska, Nowe Karmonki, Radłów, Sternalice, Wichrów sekä Wolęcin. Radłówin kunnan alueen läpi kulkevat valtatie 11 ja voivodikunnan tie 487. Se rajautuu Gorzów Śląskin, Krzepicen, Olesnon, Praszkan ja Rudnikin kuntiin. Radłówin pinta-alasta noin 59 prosenttia on maatalouskäytössä ja noin 36 prosenttia metsää.
Radłówin kunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa neljä prosenttia. 250px|vasen|pienoiskuva|Kunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa 51,4 prosenttia Radłówin asukkaista oli naispuolisia ja 48,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 17,1 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 64,7 prosenttia ja eläkeikäiset 18,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,2 vuotta. Vuonna 2019 Radłówin kunnassa syntyi 40 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 28,7 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Hồ Chí Minhin huoltotie
thumb|right|250px|Pohjoisvietnamilaiset kuljettivat tarvikkeita huoltotiellä varsinkin alussa myös kantamalla. thumb|Hồ Chí Minhin huoltotie vuonna [[1967.]] Hồ Chí Minhin huoltotie (eli Truong-Son vuorten strateginen huoltotie) oli Vietnamin sodan aikana reitti, jota kautta kuljetettiin joukkoja, aseita ja tarvikkeita Pohjois-Vietnamista Etelä-Vietnamin Vietkong-sisseille. Tie kulki vuorten ja viidakoiden halki. Sen kokonaispituus oli 400 kilometriä. Käytännössä se oli polkujen, tunnelien ja muiden väylien verkosto, jossa kulkuväyliä oli 15 000 kilometriä. Huoltotie alkoi Laosin Mu Gian solan seuduilta ja päättyi Saigonin seuduille. Ho Chi Minhin huoltotien tarkoitus oli saada tarpeellinen määrä kalustoa rintamalle ja huhujen mukaan myös amerikkalaisten linjojen taakse. Alueella toimiminen oli vaikeaa niin Pohjois-Vietnamin armeijalle kuin amerikkalaisille ja etelävietnamilaisille. Pohjois-Vietnamin armeija pystyi estämään Yhdysvaltain vastatoimet huoltotietä vastaan. Erikoisjoukkojen kuljetukset lentoteitse, pommitukset ja maahyökkäys Laosiin epäonnistuivat, kun huoltotie tukittiin. Niinpä Pohjois-Vietnamin kansanarmeija pystyi parantamaan tietä jatkuvasti.
Huoltotien alkuvuodet
Ho Chi Minhin huoltotie oli alun perin vain polku viidakossa. Se ei ollut kokonaan näkyvissä. Pohjoisvietnamilaiset alkoivat tiedustella sopivaa joukkojen siirtoreittiä vuonna 1959. He käyttivät apuna apuna annamiittien vähemmistökansoja. Ensimmäinen sotilasosasto kulki Etelä-Vietnamiin kesäkuussa 1959. Pohjoisvietnamilaiset pyrkivät kulkemaan varoen jättämättä jälkiä. Tien kulkijat ylittivät 9-tien vain yöllä. Pian Etelä-Vietmanin armeija huomasi jälkiä kulkemisesta Kha Sanhin lähellä. Vuonna 1960 etelävietnamilaiset vangitsivat ensimmäiset vesitse kulkeneet soluttautujat. Vuonna 1960 Yhdysvallat suunnitteli Etelä-Vietnamin rajojen sulkemista soluttautumiselta maalla ja merellä. Vuonna 1961 Hanoin sotilasjohto siirsi reitin Laosiin, josta eräs kenraali oli siirtänyt parhaat sotilasosastonsa pois, koska halusi käyttää niitä vallan saamiseen. Pohjois-Vietnam alkoi järjestää reitille väliasemia. Vuonna 1961 etelävietnamilaiset löysivät yhden väliaseman. Vuosina 1962–1963 reitin kautta kulki yli 30 000 sotilasta etelään.
Pursaklar
Pursaklar on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa ja Ankaran kaupungissa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Pursaklarin väkiluku oli 150 488.
Hồ Chí Minhin huoltotie
Yhdysvaltain erikoisjoukot
Yhdysvaltain U2-tiedustelukoneet huomasivat Laosissa tapahtuvat pohjoisvietnamilaisten tienrakennuksen maaliskuussa 1964. . Kesäkuussa etelävietnamilaiset kommandot pudotettiin operaatio "Leaping Lenan" puitteissa Seponesta pohjoiseen ja 9. tiestä etelään. Suurin osa kommandoista katosi, vain muutama palasi hengissä.
Vuonna 1965 Yhdysvallat kiihdytti osallistumistaan Vietnamin sotaan. Niinpä Yhdysvaltojen "tiedustelupartiot" alkoivat toimia, ja tuloksia kuvattiin hyviksi. Mutta liikkuminen pensaikossa oli vaikeaa, myrkkykäärmeet ja malariahyttyset aiheuttivat vaikeuksia. Yhdysvaltain ja paikallisista joukoista koostuvat "SOG" joukot ja pohjoisvietnamilaiset sotivat tien hallinnasta. Helikopterit kuljettivat SOG-joukkoja kohteisiinsa. Joskus erikoisjoukkoja pudotettiin laskuvarjoillakin. SOG perusti eteentyönnettyjä tukikohtia. . Huoltotietä vastaan taistelevien Spike-erikoisryhmien helikopterikuljetus oli vaikeaa. Erikoisjoukkojen tukikohtia oli vain muutamia. Viidakoiden lehväpeitto laajalti esti helikopterien laskeutumisen, harvoja aukkoja lukuun ottamatta. Aukot olivat yleensä pohjoisvietnamilaisten tai Laosin sissien valvomia. Mahdollisten hyökkäyskohteiden, aukkojen, lähteiden, polkujen jne lähellä oli vartijoita, jotka varoittivat esimerkiksi kiväärinlaukauksin lähestyvästä vaarasta. SOG-erikoisjoukkojen kuljetukseen ja suojaamiseen käyttämä noin viiden lentokoneen lentue piti kovaa ääntä, jolloin vartijat valpastuivat ja tekivät hälytyksen.
Pohjois-Vietnamin joukot pyrkivät hävittämään Yhdysvaltain armeijan ja sen liittolaisten tukikohtia, jotka uhkasivat huoltotietä. Esimerkiksi A Shaussa pohjoisvietnamilaiset iskivät erikoisjoukkojen leiriin helmikuussa 1966. Vuonna 1968 pohjoisvietnamilaiset valtasivat Kham Ducin leirin, joka oli pohjoisten Spike-erikoisjoukkojen tukikohta.
Hyökkäys Laosiin
Yhdysvallat myös pommitti tietä, mutta pohjoisvietnamilaiset korjasivat vauriot. He myös kykenivät vastatoimista huolimatta laajentamaan tietä.
Yhdysvaltain vastatoimet jäivät loppujen lopuksi aina puolinaisiksi. Vuonna 1966 suuri määrä pohjoisvietnamilaisten joukkoja, panssareita, pioneereja kulki tietä etelään. Vuonna 1967 tie alkoi olla kommunistijoukoille välttämätön. Erinäisissä pommituksissa kuoli yli 10 000 ylläpitoon osallistunutta ihmistä.
Yhdysvaltain armeijan hyökkäys vuonna 1970 Kamputseassa ja Laosissa oli yritys pysäyttää huoltotien toiminta kokonaan. Etelä-Vietnamin armeija hyökkäsi 8. helmikuuta Laosiin. Mutta Pohjois-Vietnamin armeija ajoi hyökkääjät pois Laosista maaliskuun loppuun mennessä. Pohjois-Vietnamin kuorma-autot kulkivat tietä pitkin uudestaan muutaman päivän kuluttua hyökkäyksen päättymisestä. Tien merkitys oli suurin Vietnamin sodan lopussa, jolloin amerikkalaisia joukkoja ei enää ollut merkittävästi Vietnamissa. Silloin tie kulki Vietnamin alueella. Ho Tsi Minhin huoltotien kautta Sihanoukvilleen vienyt merireitti sulkeutui 1969. .
Greg Smyth
Greg Smyth (23. huhtikuuta 1966 Oakville – 16. helmikuuta 2018 St. John’s ) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan kymmenen kautta NHL:ssä. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Smyth menehtyi syöpään. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa 1984 toisen kierroksen ensimmäisenä pelaajana.
Pelaajaura
Smyth pelasi NHL:ssä ensimmäisen ottelunsa kaudella 1986–1987 Philadelphia Flyersin paidassa. Hän siirtyi kaudeksi 1988–1989 Quebec Nordiquesiin, jossa hän pelasi neljä kautta. Smythin viimeinen kausi NHL:ssä oli 1996–1997. Hän lopetti uransa BISL-kauden 1999–2000 jälkeen.
Karjalahti
Karjalahti on yksi Kemin kaupunginosista. Lännessä kaupunginosa rajautuu kaupungin keskustaan, idässä rajana on Perämerentie ja pohjoisessa Sauvonväylä. Karjalahti on pääosin pienteollisuusaluetta. Siellä sijaitsee myös Liikekeskus Corona.
Eden (joki Cumbriassa)
Eden on noin 145 kilometriä pitkä joki Cumbrian alueella Pohjois-Englannissa. Se kerää vetensä Järviseudulta lännessä ja Penniineiltä idässä ja laskee Solway Firthiin Irlanninmeressä. Se on yksi harvoista Englannin suurista joista, joka virtaa kohti pohjoista.
Kulku
pienoiskuva|vasen|Edenin vedet syöksyvät Hellgill Forcen kautta Mallerstangin laaksoon. Edenin alkulähde sijaitsee Järviseudun ja Penniinien välisellä nummella, noin 670 metrin korkeudessa. Aluksi joki virtaa kapeassa Hell Gill Beck -nimisessä kurussa puuttomalla nummella, josta sen vedet syöksyvät Hellgill Forcen vesiputouksen kautta Mallerstangin laaksoon. Ohitettuaan Pendragonin linnanrauniot ja Natebyn kylän joki etenee syvän kalkkikivirotkon läpi Kirkby Stephenin kunnan alueelle. Sieltä se mutkittelee jääkaudella syntyneiden moreenikumpujen lomitse kohti pohjoista ja ohittaa Applebyn pikkukaupungin.
Lähellä Penrithiä Edeniin yhtyy sen suurin sivujoki Eamont, joka kerää vetensä Järviseudun sydämestä, muun muassa Ullswaterjärvestä. Langwathbyn kylässä sen ylittää silta, jonka oli määrä korvata väliaikaisesti vuoden 1968 tulvissa tuhoutunut silta. Langwathbyn jälkeen joki ohittaa Long Meg and Her Daughters -nimisen esihistoriallisen kivikehän ja Settle–Carlisle Line ylittää sen viaduktia pitkin. Ohitettuaan Kirkoswaldin ja Armathswaiten kylät joki sukeltaa hiekkakivirotkoon, josta se virtaa Carlislea ympäröivälle tasangolle.
pienoiskuva|Edenin idyllistä maisemaa Great ja Little Salkeldsin kylien välisellä maaseudulla. Ennen Carlislen kaupunkia siihen yhtyy Irthing, joka saa vetensä Tyne Gapin etelä- ja pohjoispuolella kohoavilta kukkuloilta. Carlislen kohdalla joessa on viimeinen silta ennen merta; sillan molemmin puolin siihen yhtyy vasemmalta vielä kaksi sivujokea Petteril ja Caldew. Carlislen jälkeen Edenin rinnalla kulkee jonkin matkaa Hadrianuksen valli. Ohitettuaan Bowness-on-Solwayn kylän joki laskee vetensä useiden lasku-uomien kautta Solway Firth vuorovesialangolle Irlanninmeressä.
Luonto
Edenin valuma-alue on enimmäkseen maaseutua, jossa harjoitetaan maanviljelyä. Suurimmat asutuskeskukset sen varrella ovat Kirkby Stephen, Appleby-in-Westmorland ja Carlisle. Vuonna 1997 joesta muodostettiin Site of Special Scientific Interest -suojelualue.
Merikotka-tutkimuskeskus
Meriturvallisuuden ja -liikenteen tutkimuskeskus Merikotka (Merikotka-tutkimuskeskus) on Kotkassa toimiva tutkimuskeskus. Merikotka-tutkimuskeskus tekee monitieteistä ja soveltavaa tutkimusta meriliikenteen turvallisuuden parantamiseksi, onnettomuuksien ennaltaehkäisemiseksi ja meriympäristön suojelemiseksi.
Merikotkan osaaminen perustuu Helsingin yliopiston, Aalto-yliopiston, Turun yliopiston ja Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun tutkimukseen ja yhteistyöhön. Tutkimuskeskuksen ytimenä toimii Meriturvallisuuden ja -liikenteen tutkimusyhdistys, Merikotka ry.
Firmware
Firmware (toisinaan laiteohjelmisto ) on tietoteknisen laitteen toimintaa ohjaava ohjelmisto tai sen osa, joka huolehtii laitteen perustoiminnoista. Firmware on joukko käskyjä laitteen omalla käskykannalla ja kertoo miten laite kommunikoi muiden komponenttien kanssa. Firmware voi olla ROM-muistissa tai päivitettävässä flash-muistissa. Firmware ei ole sama kuin käyttöjärjestelmän laiteajuri.
Ogun (sarjakuvahahmo)
Ogun on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, joka tunnetaan varsinkin siitä, että opetti Wolverinelle kamppailulajeja. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa Kitty Pryde & Wolverine -lehden toisessa numerossa (joulukuussa 1984). Ogunin loivat käsikirjoittaja Chris Claremont ja piirtäjä Al Milgrom.
Suomessa Ogun esiintyi ensimmäisen kerran Kitty Pryde & Wolverine Marvel-Special -julkaisussa (1987).
Firmware
Alun perin firmware tarkoitti lähinnä suorittimen mikro-ohjelmaa. Tällainen ohjelma ei ollut muutettavissa ainakaan tavanomaisin keinoin, mistä johtuu sanan alkuosa firm ’kiinteä’. Vähitellen firmware on alkanut tarkoittaa ohjelmistoa, joka on asennettu pysyvästi laitteen omaan muistiin erotukseksi kiintolevyyn tai muuhun massamuistiin tallennetuista ohjelmista. Periaatteessa kyse on sellaisesta ohjelmasta, joka toimii laitteiston (hardware) ja ohjelmiston (software) välissä.
Ogun (sarjakuvahahmo)
Historia
pienoiskuva|vasen|Ogun palvellessaan ihmisenä Japanin keisarillisessa armeijassa. Ogunin oikea ja nimi ja tarkka syntymäaika on jäänyt hämärän peittoon. Hän kuitenkin toimi upseerina Japanin keisarillisessa armeijassa ja palveli tuolloin tuolloin Shanghaissa, Kiinassa, jonka Japani oli valloittanut Kiinalta Kiinan-Japanin sodassa.
Shanghaissa Ogun tapasi Wolverinen, joka tuohon aikaan toimi merimiehenä. Ogun näki Wolverinen puolustavan erästä pikkupoikaa ja vaikka vastassa oli Ogunin kaltainen voittamaton miekkamies, ei Wolverine näyttänyt pelkoaan. Tämä pelottomuus teki Oguniin vaikutuksen. Hän kutsui länsimaalaisen dojoonsa opiskelemaan taistelutaitoja.
Myöhemmin Ogun poikkesi seuraamaltaan kunnian tieltä ja ryhtyi rikolliseksi Yakuzan riveissä. Hän riivasi voimillaan Kitty Pryden, Wolverinen Ryhmä-X -toverin ja opetti hänelle ninjutsua. Ogun yritti muovata Kittystä voitokasta salamurhaajaa, mutta lopulta Wolverine pelasti Kittyn ja surmasi Ogunin taistelussa.
Vuosia myöhemmin Ogun palasi henkimäisenä olomuotona ja riivasi ruumiita toisensa jälkeen. Lopulta hän hyökkäsi Wolverinea vastaan. Wolverine kuitenkin päätteli tämän henkilöllisyyden ja tuhosi tämän lumotun naamarin. Ogun tuhoutui naamarinsa myötä, mutta palasi jälleen myöhemmin eloon. Hän riivasi erään miimikon ja yritti surmata Wolverinen tässä kuitenkaan onnistumatta. Tämän jälkeen hän siirsi tajuntansa Jean Greyn ruumiiseen, mutta Jean voitti Ogunin telepaattisessa taistossa.
Firmware
Toiminta
Sulautetussa järjestelmässä laitteen koko ohjelmisto voidaan luokitella firmwareksi mukaanlukien sen käyttöjärjestelmä. Joissakin kevyissä sulautetuissa järjestelmissä ei ole käyttöjärjestelmää, vaan laite suorittaa firmwarea suoraan. Perinteisesti firmware on kehitetty vain tiettyä tarkoitusta varten, jolloin uudelleenkäyttäminen tai siirtäminen on vaikeaa tai mahdotonta. Syynä tähän ovat olleet rajoitukset käytettävissä oleville resursseille, mutta moderneissa mikrokontrollereissa on enemmän muistia ja hinta on edullisempi.
Ogun (sarjakuvahahmo)
Historia
Häpeissään Ogun perääntyi, mutta riivasi pian Lady Kuolemaniskun kehon ennen pakoaan. Ogun oppi Lady Kuolemaniskun kyborgiruumiin kautta, miten kontrolloida kyberneettisiä systeemejä ja niin vainosi Excaliburia ennen kuin soluttautui YPKVV:n tietokoneisiin. Kitty Pryde seurasi entistä opettajaansa YPKVV:n päämajaan ja taisteli täällä Ogunia vastaan. Lopulta Kitty voitti pakottamalla Ogunin näkemään, miten syvälle oli vajonnut siitä miehestä, joka ennen oli.
Ogun päätti kohdistaa huomionsa jälleen Wolverineen ja riivasi Herra X -nimisen sarjamurhaajan kehon. X:n mieli oli kuitenkin liian voimakas Ogunille ja niin hänen oli pakko siirtyä X:n maorihenkivartijaan, Blokin kehoon. Seuranneen kamppailulajiturnauksen aikana Madripoorissa X siirtyi Kyyhyn ja sieltä lopulta itse Wolverineen.
Ogun kuitenkin tajusi Wolverinen mielen olevan liian rikki, eikä kyennyt jäämään sinne pidemmäksi aikaa. Ogun riivasi Kyyn uudelleen, mutta Wolverine seivästi Kyyn kynsillään. Ogun panikoi ulos Kyyn ruumiista ja haihtui ilmaan kykenemättömänä riivaamaan enää ketään. On kuitenkin epätodennäköistä, että hänen henkensä olisi kokonaan kuollut.
Firmware
Päivitys
Ohjelmistopäivityksillä korjataan toiminnoissa ilmenneitä virheitä, mutta päivitys voi myös lisätä uusia ominaisuuksia. Joidenkin laitteiden, kuten autojen ajotietokoneiden, firmware voidaan päivittää vain erikoishuollossa.
Ogun (sarjakuvahahmo)
Voimat ja varusteet
Ogun on voimallinen velho, joka on demonstroinut kykenevänsä hallitsemaan toisten ihmisten mieliä. Ogun pystyy myös mystisesti siirtämään tajuntansa ruumistaan ja riivaamaan uuden isäntäruumiin (jolloin uuden ruumiin vanha persoonallisuus katoaa). Ogunin alkuperäinen ruumis oli hyvin resistanssi kivulle - hän selvisi rintakehänsä lävistämisestä miekalla, eikä kärsinyt asiasta sen suuremmin. On myös spekuloitu Ogunin olevan telepaatikko, mutta asiaa ei ole koskaan selvennetty sarjakuvissa.
Firmware
Päivitys
Alun perin firmware ei ollut ohjelmallisesti muutettavissa, aina ei edes laitteistotasolla muuten kuin vaihtamalla koko laitteisto toiseksi. Tyypillisesti päivitys tehtiin siten, että ohjelman sisältävät haihtumattomat muistipiirit (PROM tai EPROM) vaihdettiin toisiin. Tämä edellytti laitteen avaamista ja pahimmillaan vanhan piirin juotoksien avaamista ja uuden juottamista sen tilalle. Yleensä tällaiset muistit tosin varustettiin sellaisella kannalla, että vaihtaminen onnistui ruuvitaltalla, mutta joka tapauksessa vaihtaminen oli kallista, joten muutoksia tehtiin vain hyvin painavista syistä.
Ogun (sarjakuvahahmo)
Voimat ja varusteet
Henkiolentona Ogun kykenee riivaamaan entiseen tapaansa muita tuntevia olentoja, syrjäyttäen näiden tietoisuuden ja manipuloiden heidän kehoaan kuin omaansa. Hän kykenee luomaan vakuuttavia illuusioita. Koska Ogun on henkiolento, hän on täysin immuuni fyysisille iskuille.
Firmware
Päivitys
Kun sähköisesti uudelleenohjelmoitavat haihtumattomat muistit tulivat sekä teknisesti että taloudellisesti kilpailukykyisiksi, niitä alettiin käyttää firmwaren tallentamiseen. Tämä mahdollisti firmwaren muuttamisen jälkeenpäin ohjelmallisesti. Päivitettävä firmware kuuluu useimmiten johonkin sulautettuun järjestelmään, mutta päivitystarve voi koskea myös tietokoneita, joiden käynnistyksestä ja perustoiminnoista vastaava bios tai oheislaitteiden firmware voidaan joskus joutua päivittämään. Parhaassa tapauksessa laite voi huolehtia päivityksestä täysin omatoimisesti, kuten osa digisovittimista tekee, jos päivitystiedot välittyvät televisiosignaalin mukana. Yleensä päivittäminen vaatii kuitenkin käyttäjältä toimenpiteitä ja perehtymistä.
Firmwaren päivitys voi olla herkkä sähkökatkoille tai muille häiriöille. Häiriöherkkyys riippuu sekä laitteistosta että päivittävästä ohjelmasta, mutta pahimmillaan laitteen päivitys voi jäädä puolitiehen, niin että vanha ohjelma on poistunut mutta uusi ei ole vielä tallentunut tilalle. Tällöin laitteessa ei ole enää sellaista ohjelmaa, jolla tilanteen voisi korjata. Erikoishuollossa voidaan sekaisin mennyt muisti ohjelmoida ulkoisella laitteella ja näin saada laite vielä toimivaksi.
Ogun (sarjakuvahahmo)
Voimat ja varusteet
Ogun on voittamaton taistelulajien mestari. Hän on vähintään kolmentoista eri taistelutyylin taitaja, mukaan lukien hänen oma tyylinsä, Ogun Ryu. Hän on erinomainen miekkailija katanalla ja taitava taktikko. Henkimuodossaan Ogun kykenee siirtämään kaiken osaamaansa riivaamaansa kehoon.
Ihmisenä Ogun ei koskaan vanhentunut tai ainakin ikääntymisprosessi oli uskomattoman hidas. Ogun itse on maininnut tavanneensa Japanin kuuluisimman miekkamiehen Miyamoto Musashin (joka eli 1600-luvulla).
Breisgau-Hochschwarzwaldin piirikunta
Breisgau-Hochschwarzwaldin piirikunta on piirikunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Freiburgin hallintopiirissä. Sen pinta-ala on 1 378,32 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 50 kuntaa. Kesäkuun 2022 lopussa piirikunnassa oli 269 193 asukasta. Piirikunnan keskus on Freiburg im Breisgau, joka ei kuitenkaan itse kuulu piirikuntaan, vaan se muodostaa oman kaupunkipiirinsä.
Kunnat ja kaupungit
pienoiskuva|Breisgau-Hochschwarzwaldin piirikunta ja sen kunnat. Breisgau-Hochschwarzwaldin piirikuntaan kuuluu 50 kuntaa, joista 10 on kaupunkeja. Suluissa kuntien asukasluvut 30. kesäkuuta 2022.
Kuparikautinen Eurooppa
thumb|right|220px|Kupari levisi Lähi-idästä ensin Balkanin niemimaalle. thumb|right|220px|Metalli levisi Euroopassa noin vuoteen 1800 eaa. asti kuparina. thumb|right|220px|Los Millares oli varhainen kuparikautinen kaupunki Etelä-Espanjassa.
Kuparikautinen Eurooppa oli historiallinen Euroopassa ollut ajanjakso, jolloin osattiin valmistaa kupariesineitä. Kausi oli alueesta riippien noin 5300-1700 eaa. ollen ajallisesti neoliittisen kauden jälkeen. Muun muassa Los Millaresin kulttuuri oli kuparikautinen kulttuuri. Kuparikaudella sotaisat indoeurooppalaiset alkoivat levittäytyä Eurooppaan.
Varhaiset kuparikeskukset
Eurooppaan kupari alkoi levitä Romanian tienoille ja muualla Balkanille ehkä noin 5500 eaa. Eurooppaan syntyi noin 4500 eaa. mennessä kaksi varhaista kuparintyöstöaluetta, joista toinen oli Balkanin niemimaalla ja toinen Iberian niemimaalla, koska näiltä alueilta nimittäin saatiin vuorilta kuparia. Iberian keskus oli Etelä-Espanjassa.
Balkanin kuparialue
Balkanin kuparialue oli jo 5800-5000 eaa. nykyisissä Romaniassa, Bulgariassa ja Serbiassa ja lähialueilla. Metallia työstettiin varhain myös Italian keskiosissa. Balkanin Tonavan laaksoon ja Ukrainaankin levinnyt kuparikulttuuri kehittyi hyvin pitkälle, mikä näkyi mm Vincan kulttuurissa Varnassa. Balkanin kuparikautisen kulttuurin ihmiset asuivat puusta ja kaisloista tehdyissä, savella vuoratuissa, seiniltään maalatuissa harjakattoisissa taloissa, joissa oli pyöreät ikkunat.
Koillis-Bulgariasta kaivettu kuparikautinen Polyanitsan kylä oli linnoitettu ja tiiviisti rakennettu.
Alppien kuparialue
Itävallan Alpeilla oli vanhan ajan tärkein kuparikaivosalue, josta saatiin kuparia koko Eurooppaan. Italian Alpeilta löydetty jäätikölle miuumioitunut Ötzi eli kuparikautta noin 3300 eaa.
Kupari muualle Eurooppaan
Kupari levisi suureen osaan Saksaa 3500–3000 eaa. Kuparikauden vaihtuessa pronssikaudeksi Euroopassa tapahtui suuria mullistuksia indoeurooppalaisten hyökätessä länteen. Indoeurooppalaiset levittäytyivät sotaisasti Balkanilla 3500 eaa. alkaen, saapuen Saksaan noin 2400 eaa.
Hevonen ja pyörä levisivät suureen osaan Eurooppaan 2800–2500 eaa. Indoeurooppalaisten vaellus Itä-Eurooppaan alkoi viimeistään 3600-2700 eaa. tapahtuneesta Sredni Stogin kulttuurin leviämisestä.
Pronssin tulo
Eurooppa siirtyi pronssikauteen noin 2500-1500 eaa. Kellopikarikulttuuri oli kupari-pronssikautinen kulttuuri, joka oli luultavasti keski-Euroopassa indoeurooppalainen.
Kupari jatkoi Euroopassa vielä Uneticen kulttuurin alkuvaiheissa 2300-2000 eaa. Pronssi ilmestyi Kreikkaan noin 3200 eaa., Bulgariassa vuosina 3300-2700 eaa. vallinnut Ezeron kulttuuri tunsi arsenikkipronssin.
Jättilumpeet
Jättilumpeet (Victoria) on lummekasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on kolme lajia. Suku on nimetty Englannin kuningatar Victorian kunniaksi. Jättilumpeet kasvavat luonnonvaraisina Etelä-Amerikan joissa. Amatsoninjättilumme esiintyy tropiikissa Amazon-joen valuma-alueella ja parananjättilumme etelämpänä Paraná-joen alueella. Molemmat lajit ovat suosittuja ja tunnettuja koristekasveja maailman kasvitieteellisissä puutarhoissa.
Ulkonäkö ja koko
Jättilumpeen lehdet ovat kasvikunnan suurimmat. Ne voivat kasvaa halkaisijaltaan yli 2,5-metrisiksi ja kannatella 50–60 kilon painon. Lehti on kuitenkin hauras, joten sen päälle ei voi suoraan astua.
Parananjättilumpeen lehtilaita on korkea ja lehti on kauttaaltaan vihreä. Amatsoninjättilumpeella laita on matalampi ja lehti on alta punainen. Molemmilla lajeilla lehden alapintaa ja kasvin muita osia peittävät pitkät, terävät piikit. Samasta juurakosta haarautuu useita lehtiä ja kukkavarsia. Jättilumme voi kasvattaa uuden lehden joka päivä ja lehti voi laajentua yli 20 cm päivässä.
Kukka avautuu vain kahtena peräkkäisenä yönä. Ensimmäisenä yönä se on valkoinen. Tuoksullaan se houkuttelee pölyttäviä kuoriaisia, jotka jäävät vangiksi kukan sulkeuduttua. Seuraavana iltapäivänä kukka alkaa avautua uudestaan, nyt vaaleanpunaisena. Siitepölyn tahrimat kuoriaiset voivat nyt lentää toiseen kukkaan pölyttämään sen. Illan mittaan kukan väri muuttuu tummemman punaiseksi ja aamuun mennessä se on vajonnut pohjaan. Pohjalla kukasta kehittyy hedelmä, jossa on satoja siemeniä. Kypsyttyään siemenet kulkeutuvat veden mukana uusille kasvupaikoille.
Historia
Tiettävästi ensimmäinen jättilumpeen nähnyt eurooppalainen oli böömiläinen kasvitieteilijä Tadeáš Haenke. Hän löysi niitä Bolivian Mamoré-joella kulkiessaan vuonna 1801, mutta ei koskaan julkistanut löytöään. Ranskalainen Aimé Bonpland näki jättilumpeita Argentiinan Corrientesissa vuonna 1819 ja lähetti niiden siemeniä Ranskaan vuonna 1825. Eduard Friedrich Poeppig löysi kasvin Amazonilta 1832 ja antoi siitä ensimmäisen julkaistun kuvauksen lajinimellä Euryale amazonica koska arveli sen kuuluvan aasialaiseen piikkilumpeiden (Euryale) sukuun.
Yleiseen tietoisuuteen Euroopassa jättilumme tuli sen jälkeen kun saksilainen tutkimusmatkailija Robert Schomburgk oli löytänyt niitä Berbice-joelta Brittiläisestä Guayanasta ja lähettänyt näytteitä ja piirroksia Eurooppaan vuonna 1837. Niitten pohjalta kasvitieteilijä John Lindley antoi suvun nimeksi Victoria ja lajinimeksi Victoria regia vastakruunatun kuningatar Viktorian kunniaksi. Myöhemmin lajinnimi on muutettu muotoon Victoria amazonica Poeppingin aikaisemman julkaisun vuoksi. Corrientesista löytyneen lajille antoi Alcide d’Orbigny vuonna 1840 nimeksi Victoria cruziana.
Kesti kuitenkin vielä 12 vuotta ennen kuin siemenistä onnistuttiin kasvattamaan jättilumme. Lopulta vuonna 1849 lumme kukki Chatsworthin kartanossa. Puutarhuri Joseph Paxton kuljetti kukan ja lumpeenlehden kuningattarelle Windsoriin. Sen jälkeen jättilumme on ollut suosittu vetonaula Euroopan kasvitieteellisissä puutarhoissa.
Kolmas jättilummelaji tunnistettiin vasta aivan hiljattain, sen jälkeen kun Kew Gardenssiin oli vuonna 2016 saatu uusia kasvinäytteitä Boliviasta. Kew Gardenssissa oli jo 177 vuoden ajan kasvanut jättilumme, jota luultiin amatsoninjättilumpeeksi. Nyt osoittautui että se, kuten Boliviasta saadut näytteet, olivat uutta lajia. Sille annettiin lajinimeksi Victoria boliviana. Sen lehdet ovat muita lajeja suuremmat, halkaisijaltaan jopa 3,2 metriä.
Jättilumpeet Suomessa
Suomessa jättilumpeita voi nähdä Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä ja Turun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Ruissalossa.
Kaisaniemessä jättilumme kukki ensimmäisen kerran vuonna 1892. Se oli tuolloin suurempi amatsoninjättilumme. Vuonna 1909 laji vaihtui vähemmän lämpöä tarvitsevaksi parananjättilumpeeksi. Jatkosodan suurpommituksissa 1944 kasvihuoneiden lasit rikkoutuivat ja pakkanen tuhosi suurimman osan kasveista. Jättilumme kuitenkin selvisi. Sen siemeniä löydettiin jäätyneen vesialtaan pohjalta. Myös monet muut Euroopan kasvihuoneista tuhoutuivat. Sodan jälkeen Kaisaniemestä onkin toimitettu jättilumpeen siemeniä lukuisiin kasvitieteellisiin puutarhoihin ympäri Eurooppaa ja maailmaa, myös Kew Gardenssiin, josta jättilumpeen leviäminen Eurooppaan aikoinaan alkoi.
Indosuchus
Indosuchus (nimen merkitys: "intialainen krokotiili") oli teropodeihin kuulunut abelisaurisuku. Sukuun kuuluu yksi laji, tyyppilaji I. raptorius. Se oli lihansyöjä. Indosuchus eli 71–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella. Sen fossiileja on löydetty Intiasta.
Nimi
Indosuchus tarkoittaa "intialaista krokotiilia". Nimen osa suchus tulee muinaiskreikan kielen sanasta "soukhos", mikä tarkoittaa krokotiilia. Tämä tulee Friedrich von Huenen mieltymyksestä antaa dinosauruksille suchus-päätteisiä nimiä, koska hän ajatteli, että krokotiilit olivat läheisempiä dinosaurusten kuin liskojen kanssa.
Fossiilit ja koko
Indosuchuksesta on löydetty osittaisia kallon jäänteitä. Niitä on löydetty Intiasta. Indosuchuksen pituus oli arviolta kuusi metriä.
Luokittelu
Indosuchuksen on joidenkin toimesta katsottu olevan epäselvä suku, koska vuonna 1933 Charles Matley ja Friedrich von Huene nimesivät Indosuchuksen lisäksi Indosauruksen ja Compsosuchuksen, kaikki osittaisista jäänteistä. Monet paleontologit katsovat näiden kolmen olevan mahdollisesti yhtä samaa dinosaurussukua. Suora vertailu on tosin mahdotonta, koska Indosauruksen holotyyppi kadotettiin.
Indosuchus on usein sekoitettu Indosaurukseen. Tämä johtuu nimien samankaltaisuuden lisäksi siitä, että niiden molempien on ajateltu olleen abelisaureja. Indosuchus nimettiin alun perin Indosauruksen tapaan allosauriksi, koska näiden dinosaurusten kuvaamisen aikaan abelisaureja ei vielä tunnettu.
Cam Newton
Cameron Jerrell ”Cam” Newton (s. 11. toukokuuta 1989 Savannah, Georgia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Newton edustaa New England Patriotsia.
Newton oli vuoden 2011 NFL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus.
Kahtalammi
Kahtalammi on Pirkanmaalla Nokialla Sotkan lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Lampi kuuluu Kuloveden lähialueeseen.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 100 metriä. Lampeen laskee kaksi pelto-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Teernijärveen. Lammen rantaviiva on 0,51 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrantaan laskeutuu peltomaan rinne. Lammen ylittää korkeajännitelinja ja valtatieltä 12 on näymä lammelle.
Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kaldalampi".
Varsinaiset kotkat
Varsinaiset kotkat (Aquilinae) on haukkojen heimoon kuuluva petolintujen alaheimo. Kaikille ryhmän lajeille yhteinen piirre on varpaisiin asti höyhenpeitteiset nilkat. Jalat ja nokka ovat voimakkaat. Varsinaisten kotkien koko vaihtelee isosta ja voimakkaasta gasellikotkasta hyvin pieneen uudenguineanpikkukotkaan (Hieraaetus weiskei), joka on maailman pienin kotkalaji. Lajeja tavataan erilaisissa elinympäristöissä ympäri maailman, mutta ne ovat yleisimpiä Vanhassa maailmassa. Puolet lajeista elää metsissä tai metsäseuduilla, toinen puoli avomailla, minkä lisäksi on näiden välimuotoja. Ryhmä onkin kaikista kotkaryhmistä laajimalle levinnein. Varsinaisten kotkien ravintoon kuuluvat lajista riippuen erilaiset nisäkkäät, linnut ja sammakot.