cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Target (yritys)
Tietomurtoskandaali
Joulun 2013 alla Target joutui maailman siihen asti suurimman tietomurron uhriksi. Murtautujat saivat käsiinsä kymmenien miljoonien Targetin luottokorttiasiakkaiden henkilötietoja. Vain muutama viikko myöhemmin tammikuussa 2014 samantapaisen tietomurron kohteeksi joutui luksustavarataloketju Neiman Marcus.
Sa (kana)
さ hiraganalla tai サ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen 11. sijalla ko- ja shi-tavujen välissä.
Alkuperä
Hiragana さ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 左 ja katakana サ kanjista 散.
Tarkkeet
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ざ ja ザ, jotka lausutaan.
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille さ. Hiragana さ kirjoitetaan kolmella vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille サ. Katakana サ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Rudnja
Rudnja on kaupunki Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Malaja Berezina -joen varrella 68 kilometriä Smolenskista luoteeseen. Rundjan kaupungin kautta kulkee Smolenskin ja Vitebskin välinen rautatie. Kaupunki on Rudnjan piirin keskus. Asukkaita on 10 029 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa samannimisestä kylästä. Vuonna 1868 sen kautta rakennettiin Riian ja Orjolin välinen rautatie. Kaupunginoikeudet Rudnja sai vuonna 1926. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Lyndanisen taistelu
Lyndanisen taistelu käytiin 15. kesäkuuta 1219 nykyisen Tallinnan lähellä tanskalaisten ja virolaisten välillä. Tanskalaisia johti kuningas Valdemar II. Legendan mukaan tanskalaiset voittivat taistelun ja valloittivat linnoituksen sen jälkeen, kun Dannebrog, Tanskan lippu, putosi taivaasta taistelun ollessa jo kääntymässä virolaisten voitoksi. Tanskan vallan vakiinnuttua rakennettiin alueelle Taani linn eli Tallinna.
Tausta
Kun 1215 alkaneet sotatoimet virolaisia vastaan olivat kääntyneet tappiollisiksi, piispa Albert von Buxhövden ja Teoderik lähtivät vuonna 1218 Slesvigiin tapaamaan Tanskan kuningas Valdemar II Sejriä. Tapaamisen yksityiskohdat eivät ole tiedossa, mutta Henrikin Liivinmaan kronikan mukaan Albert pyysi nöyrästi Valdemaria tulemaan laivastollaan virolaisia ja heidän kanssaan liittoutuneita venäläisiä vastaan. Tanska olikin jo tehnyt alueelle sotaretkiä vuosina 1196, 1197 ja 1206. Lisäksi paavi oli vuodenvaihteessa 1215–1216 määritellyt ristiretket Liivinmaalle saman arvoisiksi kuin varsinaiselle Pyhälle maalle tehdyt. Valdemar suhtautuikin avunpyyntöön suopeasti. Paavi antoi vielä Valdemarille oikeuden liittää kaikki pakanoilta valtaamansa alueet Tanskan kirkon hallintaan.
Taistelu
220px|thumb|vasen|Arkkipiispa [[Anders Sunesen taistelun aikana. Piirros teoksesta Nordens Historie vuodelta 1885.]] Tanskan kuningas ilmestyi Tallinnanlahdelle alkukesällä vuonna 1219. Hänellä oli mukanaan 2 000–4 000 miestä ja ehkä sata laivaa. Vanhemmissa lähteissä esiintyy myös väitteitä 30 000–40 000 sotilaan ja 1 500 laivan sotavoimista, mutta näitä tietoja täytyy pitää liioiteltuina. Tanskalaisten joukot rantautuivat lahden länsireunan vanhalle luonnonsatamalle ja tuhosivat sitten Toompean mäellä Lyndanise-nimisen tukikohdan tai pakolinnan. Sen paikalle tanskalaiset alkoivat rakentaa varuskuntaa, josta Henrikin kronikka käyttää nimeä Castro Dannorum eli tanskalaisten linna, viroksi Taani-linn. Tällä välin virolaiset kokosivat voimiaan ja lopulta he hyökkäsivät Rävälästä ja Harjumaasta kootun 4 000–5 000 miehen sotajoukoin tanskalaisten varustuksia vastaan. Tunnetuksi tulleen legendan mukaan taistelun tiimellyksessä tanskalaiset joukot kadottivat lipun, jota heidän piti taistelukentällä seurata. Tällöin taivaasta laskeutui punainen, valkoristinen lippu, jota seuraamalla tanskalaiset joukot saavuttivat voiton virolaisista. Tarina on kuitenkin Arild Huitsfieldin keksintö vuodelta 1600. Hän oli tosin saanut vaikutteita aiemmista legendoista, mutta ne eivät liittyneet Lyndanisen taisteluun.
Seuraukset
Vuotta 1219 on pidetty Tallinnan perustamisvuotena. Todellisuudessa Tallinna ei liene kehittynyt kaupungiksi ennen kuin vasta 1230-luvulla. Taistelun päätyttyä Valdemar palasi Tanskaan ja jätti hänen mukanaan olleen arkkipiispa Anders Sunesenin hallitsemaan valloitettuja alueita. Taistelun jälkeen räväläiset oli voitosta huolimatta kastettava kylä kylältä. Valloituksen jälkeen tanskalaisten ja saksalaisten väliin jääneet Saarenmaan ja Harjumaan kastamattomat alueet joutuivat tanskalaisten ja saksalaisten välisen kilpailun kohteeksi. Tanska käytti hyväksi merimahtiaan ja muun muassa sulki Lyypekin sataman estääkseen uusien ristiretkeläisten tulon alueelle. Tanskalaisten ja saksalaisten kiistat ratkaistiin lopulta alistamalla Viru-, Järva- ja Läänemaa suoraan paaville puskurivyöhykkeeksi osapuolten väliin.
D12
D12 (myös The Dirty Dozen ja D-Twizzy ja Detroit Twelve) oli yhdysvaltalainen rap-yhtye, jonka perusti Detroitissa Proof-niminen räppäri vuonna 1996. Myös räppäri Eminem kuului yhtyeeseen, mutta hänen noustessaan kuuluisuuteen hän ei ollut varsinaisilla albumeilla niin läsnä kuin aikaisemmin itse yhtyeessä. Alkuperäinen jäsen Bugz ammuttiin Detroitissa ampumavälikohtauksessa 1999. Eminem tuli Bugzin tilalle. Kappaleet "Shit on You" (ainoastaan singlenä julkaistu) ja "Purple Pills" nostivat yhtyeen suosioon. Eminemin tuottama Devil's Night julkaistiin 2001 ja toinen albumi D12 World vuonna 2004. D12 Worldin single My Band nousi suureksi hitiksi. Yhtye koki suuren kolauksen vuonna 2006 kun perustaja Proof ammuttiin, jonka jälkeen yhtye on pitänytkin hiljaiseloa. Vuonna 2011 yhtye julkaisi kaksi mixtapea: Return of the Dozen ja Return of the Dozen 2. Entinen jäsen, Fuzz Scoota tuli takaisin yhtyeeseen samana vuonna. Myöhemmin myös Bizarre ja Kon Artis jättivät yhtyeen keskittyäkseen soolouriinsa.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2007
Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) haulikkolajien maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 1.-10.9.2007 Kyproksen Nikosiassa.
Vaihtoehto EU:lle Tiedotuskeskus
Vaihtoehto EU:lle Tiedotuskeskus (VEU) on suomalainen vuonna 1991 perustettu kansalaisjärjestö, jonka tavoitteena on tuoda esiin vaihtoehtoista kriittistä tietoa Euroopan unionin kehityksestä. VEU jakaa tietoa EU:sta ja sen päätöksenteosta sekä edistää kansalaiskeskustelua unionista. Yhdistys julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää lehteä Vaihtoehto EU:lle, joka on perustettu vuonna 1992.
Perustettaessa Vaihtoehto EY:lle -järjestöstä kasvoi Suomen laajin EY-jäsenyyttä vastustava liike. Järjestöön meni mukaan kansalaisliikkeiden ja puolueiden aktiiveja varsin laajalta pohjalta. Toisin kuin pienemmät vastaavat ryhmät VEU jatkoi toimintaansa hävityn kansanäänestyksen jälkeen. Vuonna 1996 se osallistui omalla listallaan Suomen ensimmäisiin europarlamenttivaaleihin saaden 47 687 ääntä (2,12%). VEU:n kymmenhenkisellä listalla oli ehdokkaita useista puolueista (muun muassa Sami Aaltonen, Thomas Wallgren ja Asser Siuvatti), mutta järjestön vasemmistoliittolaiset päättivät osallistua vaaleihin puolueensa omalla listalla.
Barendrecht
Barendrecht on kunta Etelä-Hollannin provinssissa, Alankomaissa. Asukkaita kunnassa on 45 941 (31.12.2008) ja väestötiheys on 2 288 as./km². Pinta-alaa Barendrechtillä on 21,72 km², josta 1,64 km² on vettä. Kunnan pormestari on Jan van Belzen.
Barendrechtin kunta sisältää myös seuraavat "kylät" : Smitshoek, Carnisse, Barendrechtse Veer, Koedood, Middeldijk ja Noldijk.
Kunnassa sijaitsee muun muassa rautatieasema. Barendrechtin ystävyyskaupunki on Louny Tšekissä.
thumb|left|250px|Kartta Barendrechtin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Historia
Nykyinen Barendrechtin kunta sijaitsee kolmen vanhan kunnan, Oost-Barendrechtin, West-Barendrechtin ja Carnissen alueella. Vanhin maininta Oost-Barendrechtistä on jo vuodelta 1264. Ranskalaisen kauden aikana kunnat yhdistyivät yhdeksi Barendrechtin kunnaksi. Kauden jälkeen, vuonna 1818 Oost-Barendrecht ja West-Barendrecht hajosivat, mutta vuonna 1836 ne yhdistyivät jälleen yhdeksi kunnaksi.
Aiheesta muualla
thumb|160px|left|Barendrechtin vesitorni.
Country blues
pienoiskuva|Son House esiintyy ja D. K. Wilgus äänittää 13.5.1965. Country bluesilla tarkoitetaan perinteistä akustista bluesia, jossa kitaraa soitetaan sormin. Siinä peukalo soittaa vakaata bassorytmiä ja melodia näppäillään ensimmäisellä tai toisella sormella. Se on pääsääntöisesti voimallista musiikkia, vaikka akustista bluesia soittavat kitaristit lepuuttavat näppäilykäden sivua ajoittain kielillä varmistaakseen, että bassosävelet eivät kajahda liian kuuluvasti. Son House, Leadbelly ja Big Bill Broonzy olivat tämän tyylin mestareita.
Uudet tyylilajit
Country bluesissa yhdistyivät usein gospelista, ragtimesta, hillbillystä ja Dixieland-jatsista saadut vaikutteet, ja se puolestaan vaikutti uusien alueellisten bluestyylien syntyyn. Pohjois- ja Etelä-Carolinan sekä Georgian osavaltioiden alueella Yhdysvalloissa Blind Boy Fuller ja Brownie McGhee loivat Piedmont blues -nimisen tyylin lisäämällä country bluesiin uudenlaisen sorminäppäilytekniikan. Memphisin kaupungissa akustinen blues perustui kannua soittimena käyttäneiden yhtyeiden (engl. jug band) ja vaudeville-teatterin perinteisiin. Sitä esittivät esimerkiksi muusikot Furry Lewis ja Will Shade. Chicagossa country blues-kappaleiden sanoitukset olivat usein humoristisia ja kaksimielisiä. Kepeää tyylilajia kutsuttiin nimellä hokum. Country bluesin toivat Chicagoon sellaiset muusikot kuin Tampa Red, Big Bill Broonzy ja Memphis Minnie, minkä ansiosta siellä myöhemmin syntyi sähkökitaraa ja sähköistä äänenvahvistinta hyödyntänyt Chicago-bluesiksi nimetty bluestyyli. Teksasissa bluesmuusikot kehittivät 1920-30-luvuilla country bluesia suuntaan, jossa soolokitaristi alkoi erottautua rytmikitaristista ja jossa käytettiin slide-kitaraa. Teksasin country bluesia esittäneitä taitavia slide-kitaristeja olivat Lightnin' Hopkins ja Blind Willie Johnson. Country blues sai 1960-luvulla folk bluesin nimellä uutta yleisöä valkoihoisista nuorista aikuisista.
Neuvostoliiton vaakuna
pienois|Neuvostoliiton vaakuna 1958–1991. pienois|Neuvostoliiton vaakuna 1946–1956. Neuvostoliiton vaakuna eli Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton vaakuna oli Neuvostoliiton tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1924. Vaakunassa on kahden olkikerän keskellä oleva sirpin ja vasaran koristama maapallo. Maapallon yläpuolella on kansainvälinen kommunismin symboli, punainen tähti. Punaista tähteä käytettiin myös Neuvostoliiton armeijan sekä sitä aiemmin puna-armeijan tunnuksena. Maapallon alareunassa on nouseva aurinko. Vaakunan alareunassa on venäjän kielellä kansainvälinen kommunistien tunnuslause, Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. 15:ssä sivuilla olevassa nauhassa on sama teksti 15:llä Neuvostoliiton liittotasavallan kielellä.
Neuvostoliiton vaakunasta on muutamia erilaisia versioita. Ensimmäisessä 1922–1940 käytössä olleessa versiossa oli kuudella neuvostotasavallan kielellä teksti Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!. Vuonna 1940 otettiin käyttöön versio, jossa teksti oli 16:lla Neuvostoliiton virallisella kielellä, vasemmalta kolmas alaspäin oli suomenkielinen teksti. Kun Suomalais-Karjalainen SNT alennettiin ASNT:ksi vuonna 1956, jäi suomenkielinen teksti pois, ja vuoteen 1991 asti teksti Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen! oli 15:llä Neuvostoliiton virallisella kielellä.
Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen Venäjän presidentti Boris Jeltsin otti käyttöön tsaarin Venäjän vaakunaan eli Romanovien sukuvaakunaan pohjautuvan vaakunan valtion tunnukseksi.
JKL
JKL voi tarkoittaa:
Libyan kansalliskirjasto
Libyan kansalliskirjasto on Bengasin kaupungissa toimiva Libyan kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1972.
Suomen euroviisukarsinta 1976
Suomen euroviisukarsinta 1976 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1976 Eurovision laulukilpailuun. Kahden semifinaalit ja finaalin käsittäneen karsinnan jälkeen karsinta koostui jälleen vain finaalista. Vuosia kestäneiden kutsukilpailuiden jälkeen karsinta myös järjestettiin jälleen avoimena sävellyskilpailuna. Kilpailuun vastaanotettiin 245 kappaletta, joista yhdeksän parasta valittiin karsinnan finaaliin. Finaali lähetettiin Ylen tv-studiosta 2 lauantaina 31. tammikuuta ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.40 alkaen. Voittajan valitsivat ympäri Suomea kokoontuneet maakuntaraadit. Finaalia seurasi televisiosta 2 875 000 katsojaa.
Tulosten ratkettua saatiin aikaan pieni kohu, kun yleisön joukosta lavalle hyppäsi tulosta ja Eurovision laulukilpailun kaupallistumista vastustanut mielenosoittaja, joka lauloi Euroviisut pump pump, Suomen kansa pump pump.
Pistetaulukko
Helsingin, Tampereen ja Turun raateihin otettiin kuvayhteys ja muihin puhelinyhteys.
Einar Hareide
Einar Hareide (24. lokakuuta 1899 Ålesund – 7. huhtikuuta 1983) oli norjalainen poliitikko, joka toimi kristillisen kansanpuolueen johtajana vuosina 1955–1967. Hän oli Hareidin kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1931–1937 ja istui suurkäräjillä vuosina 1945–1965. Hän oli Pyhän Olavin ritarikunnan komentaja vuodesta 1965.
Romain Gary
Romain Gary (alk. Roman Kacew, 8. toukokuuta 1914 – 3. joulukuuta 1980) oli ranskalainen kirjailija, taistelulentäjä, elokuvaohjaaja ja diplomaatti.
Gary oli juutalaisperheen poika, joka syntyi Vilnassa ja kasvoi Varsovassa. Vanhempiensa eron jälkeen hän muutti äitinsä kanssa Ranskaan. Siellä hän opiskeli ensin lakia, mutta kouluttautui sitten hävittäjälentäjäksi. Saksalaisten valloitettua Ranskan hän taisteli saksalaisia vastaan Englannista käsin vastarintaliikkeen joukoissa. Hän sai useita mitaleita ansioistaan rintamalla.
Sodan jälkeen Gary työskenteli diplomaattina ja julkaisi ensimmäisen romaaninsa 1945. Kaiken kaikkiaan hän julkaisi yli kolmekymmentä kirjaa, osan niistä salanimellä Emile Ajar. Kirjoitustyön ohella hän toimi kahteen otteeseen Ranskan YK-lähetystön pääsihteerinä, ja vuodesta 1956 Ranskan konsulina Los Angelesissa.
Vuonna 1970 hän osallistui elokuvan Atlantin valli murtuu (The Longest Day) käsikirjoittamiseen. Elokuva on yksi Hollywoodin suurimmista eeppisistä sotaelokuvista.
Suomen ortodoksiset hiippakunnat
Suomen ortodoksisessa kirkossa on kolme hiippakuntaa. Ortodoksisen kirkon hiippakuntaa johtaa Suomessa joko arkkipiispa tai metropoliitta.
So (kana)
そ hiraganalla tai ソ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen 15. sijalla se- ja ta-tavujen välissä.
Sekundäärinen alkoholi
Sekundäärinen alkoholi on alkoholi, jossa hydroksyyliryhmä (-OH) on kiinnittynyt hiileen, josta lähtee sidokset kahteen muuhun hiileen. Yksinkertaistettuna voidaan sanoa, että hydroksyyliryhmän tulee olla keskellä hiiliketjua.
So (kana)
Alkuperä
Hiragana そ ja katakana ソ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 曽.
Sekundäärinen alkoholi
Sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Esimerkiksi 2-propanoli hapettuu sopivissa olosuhteissa propanoniksi eli asetoniksi.
So (kana)
Tarkkeet
Merkkeihin voidaan lisätä dakuten, jolloin muodostuvat tavut ぞ et ゾ, jotka lausutaan.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä, « so », ja niiden soinnilliset vastineet « zo ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille ソ. Katakana ソ kirjoitetaan kahdella vedolla:
University of Bolton Stadium
University of Bolton Stadium on stadion Horwichissa, Englannissa, lähellä Boltonia. Stadion on Englannin ykkösliigassa pelaavan Bolton Wanderersin kotistadion.
Historia
Moderni 28 723 -paikkainen stadion avattiin vuonna 1997, korvaten Boltonin vanhan Burnden Park -stadionin.
Seututie 563
Seututie 563 on Pohjois-Savon maakunnassa kulkeva seututie. Tie kulkee Pielaveden keskustaajaman läheisyydestä Sammalisenlahdesta Iisalmen Peltosalmelle. Tien vuorokausiliikennemäärät vaihtelevat tuhannen ajon molemmin puolin vuorokaudessa. Nopeusrajoitus tiellä on pääosin 80 kilometriä tunnissa. Seututien 563 kuntoluokka on lähes kaikilla tieosuuksilla hyvä.
Bocce
Bocce on pallonheittopeli, jolla on sukulaisia aina antiikin Rooman ajoilta asti. Sen sukulaisia ovat ranskassa suosittu petankki, brittiläinen bowls ja vammaisurheilussa suosittu boccia.
Boccea pelaa kaksi joukkuetta. Kenttänä on laudoin eristetty maapohjainen pelialue, noin 20–30 metriä pitkä sekä noin 2,5–4 metriä leveä. Kentän toinen pää on pelaajien heittopää, ja toisessa päässä on maalialue. Maalialueelle heittää aloittava joukkue ensin pienen pallon ja sen jälkeen ison pallon. Asetusvuoro siirtyy toiselle joukkueelle, elleivät aloittajat saa palloa lainkaan maalialueelle. Bocce-pelissä pallot ovat messinkiä.
Heittovuorossa on se joukkue, jonka lähin pallo on kauempana maalipallosta. Se joukkue, jonka pallot ovat lopuksi lähempänä, saa niin monta pistettä kuin palloja on vastapuolen lähintä palloa lähempänä. Pelistä tunnetaan eri variaatioita.
Valeria Răcilă
Valeria Roşca-Răcilă (s. 2. kesäkuuta 1957 Stulpicani, Suceava ) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 175 cm.
Răcilă voitti yksikkösoudun olympiakultaa Los Angelesissa 1984. Pariairokaksikossa hän saavutti olympiapronssia Moskovassa 1980.
Răcilă saavutti yksikössä MM-hopeaa 1982 ja 1985 sekä sijoittui kuudenneksi 1983. Pariairokaksikossa hän sai MM-pronssia 1979. Perämiehellisessä pariaironelosessa hän saavutti MM-pronssia 1981 ja oli kuudes 1978.
Gene Deitch
Eugene Merril Deitch (8. elokuuta 1924 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 2020 Praha, Tšekki) oli yhdysvaltalaissyntyinen kuvittaja, animaattori, sarjakuvataiteilija ja elokuvaohjaaja, joka asui Prahassa 1960-luvulta alkaen loppuelämänsä ajan. Deitch teki merkittävän uran erityisesti animaattorina.
Ura
Deitch työskenteli aluksi United Productions of America (UPA) -animaatiostudiolla, jossa hän osallistui muun muassa elokuvien "Munro" ja "Rooty Toot Toot" animointiin. Myöhemmin hän siirtyi Terrytoons-studiolle ja työskenteli siellä muun muassa "Mighty Mouse" -sarjan parissa.
Deitch siirtyi vuonna 1959 Yhdysvalloista Prahaan Tšekkoslovakiaan (nykyinen Tšekki), jossa hän työskenteli animaatiostudiossa nimeltä Bratři v triku (suom. Veljesten animaatiostudio). Hän ohjasi siellä esimerkiksi animaatiot "Munro", josta hän sai Oscar-palkinnon, ja "Herecká génia" (engl. Acting Genius). Hän jatkoi työskentelyä Tšekkoslovakiassa ja myöhemmin Tšekissä yli viiden vuosikymmenen ajan.
Vuonna 1961 Deitch aloitti yhteistyön Metro-Goldwyn-Mayer (MGM) -studion kanssa ja ohjasi 13 jaksoa suositusta Tom ja Jerry -animaatiosarjasta. Hänen työnsä Tom ja Jerry -sarjassa erottui omaperäisenä ja tyyliltään hieman erilaisena verrattuna sarjan aiempiin versioihin. Deitchin jaksoissa animaatio sai hieman karkeamman ja eksentrisemmän ilmeen, ja hän toi sarjaan uusia hahmoja ja tapahtumapaikkoja.
Korpelalaisuus
thumb|right|Ruotsin lestadiolaisuuden sukupuu, joka sisältää myös kuolleet haarat thumb|right|Suomen ja Karjalan lestadiolaisuuden sukupuu, joka sisältää myös kuolleet haarat. Korpelalaisuus oli Pohjois-Ruotsin lestadiolaisten keskuudessa 1920–1930-luvuilla syntynyt herätysliike. Liike sai nimensä saarnaaja Toivo Korpelan mukaan. Korpelalaisuus vaikutti lähinnä Pohjois-Ruotsissa Tornionjokilaaksossa, mutta sai kannatusta hieman myös Suomessa Kolarin Sieppijärvellä. Myöhemmin korpelalaisuus sai millenaristisia piirteitä ja erkani vanhoillislestadiolaisuudesta. Liikkeen kannattajia vangittiin 1939, koska sen toiminta rikkoi Ruotsin alkoholi- ja siveyslakeja.
Korpelalaisuus ja åkerblomilaisuus lienevät suomalaisista kristillisperäisistä lahkoista lähimpänä tuhoisaa kristillistä kulttia.
Toiminta
Ähtärissä syntynyt Toivo Korpela (1900–1963) halusi vanhoillislestadiolaiseksi saarnaajaksi eli puhujaksi. Hän saikin nauttia 1920-luvulla saarnaajan asemasta, sillä hänellä oli taito saada yleisö puolelleen. Hänen toimintansa herätti ristiriitoja ja sen vuoksi hän menetti saarnaajan statuksensa.
Korpela alkoi tehdä saarnamatkoja yksin. Hänen matkansa suuntautuivat 1920-luvun lopulla Ruotsin Lapin suomenkieliselle seudulle. Lopullinen välirikko vanhoillislestadiolaisten kanssa tapahtui keväällä 1932. Korpela oli 1933–34 Ähtärissä, jona aikana liikkeeseen liittynyt Sigurd Siikavaara toimi korpelalaisuuden profeettana ja näkijänä. Sigurd Siikavaara lienee ollut oikealta nimeltään Niilo Holmberg.
Hän palasi Pohjois-Ruotsiin syyskuussa 1934 ja huomasi Sigurd Siikavaaran tuoneen korpelalaisuuteen millenaristisia piirteitä. Vuoden 1935 tammikuun jälkeen Korpela ei enää palannut kannattajiensa luo ja korpelalaisuus eriytyi Korpelan alkuperäisestä vanhoillislestadiolaisesta opetuksesta.
Suomessa tehtiin 1930-luvulla uutta, ajanmukaisempaa, raamatunkäännöstä. Siikavaara julisti tammikuussa 1934, että juuri ilmestynyt uusi suomennos Vanhasta Testamentista olisi Danielin kirjassa mainittu "Hävityksen kauhistus". Uuden raamatunkäännöksen vuoksi Antikristus olisi nyt tullut maan päälle. Antikristus olisi Siikavaaran julistuksen mukaan maan päällä 1335 päivää.
Liikkeen piirissä esiintyi ns. kristalliarkin tai hopea-arkin odotusta vuosina 1934–1935. Liikkeessä uskottiin, että sen jäsenet noukitaan kristalliarkkiin, joka kuljettaa laskutavasta riippuen joko 666 tai 664 korpelalaista Palestiinaan. Kristalliarkki muistutti tuolloin paljon julkisuudessa olleita zeppeliinejä eli ilmalaivoja. Erikoiseksi julistuksen tekee se, että arkin koko olisi ollut varsin pieni, leveys 10 ja pituus 20 kyynärää. Nykymitoissa kyynärä on noin 50 senttimetriä. Korpelalaisten olisi pitänyt kutistua huomattavasti.
Arkin tuloaika ilmaistiin tarkasti. Aluksi sitä odotettiin heinäkuussa 1938. Talvella 1935 aikaa lyhennettiin. Lopulta ilmaistiin arkin laskeutumisajaksi Kiirunan Luossajärven jäälle torstaina 16. maaliskuuta 1935 kello 6.00 aamulla. Arkin tuloajan muutoksen sai aikaan ns. profetissa näkyjensä kautta. Keskiviikkoiltana 15. maaliskuuta 1935 profetissa sai kuitenkin näyn, jonka mukaan arkin saapumista oli kuitenkin siirretty tulevaisuuteen.
Korpelalaisuus herätti suurta huomiota lehdistössä. Ensimmäisenä siitä kirjoitti Luulajassa ilmestynyt kommunistinen lehti Norrskensflamman 6. maaliskuuta 1935. Tuon uutisen jälkeen runsaan puolentoista kuukauden aikana lähes jokainen Ruotsissa ja Suomessa ilmestyvä päivälehti julkaisi uutisia korpelalaisuudesta, esimerkiksi Aftonbladet lähetti toimittajansa Kiirunaan raportoimaan korpelalaisten edesottamuksista. Näiden raporttien ja lehtijuttujen mukaan korpelalaisten kokoukset Kiirunan vanhoillislestadiolaisten rukoushuoneella olivat äänekkäitä ja herättivät paljon huomiota. Rukoushuoneen ulkopuolella oli satoja ja joskus jopa tuhansia ihmisiä seuraamassa korpelalaisten edesottamuksia. Ja seurattavaa riitti. Aina silloin tällöin tuli joku korpelalainen rukoushuoneen portaalle ja lauloi ns. Mooseksen virren.
Mooseksen virren tarkoituksena oli karkottaa pahoja henkiä ja muita pimeyden voimia. Se kuului esittää joko veisaamalla kuten tavallinen virsi, tai huutamalla se kovaan ääneen. Virttä esitettiin julkisella paikalla, esimerkiksi kirkon tai rukoushuoneen portailla. Erään Mooseksen virren kerrotaan kuuluneen seuraavasti: "Paapelin portto helvettiin, syvään helvettiin, saatana, perkele". Teini-ikäinen saamelaistyttö tunnisti pahat henget tuijottamalla kutakin korpelalaista vuorollaan kasvoihin, jos tyttö näki kasvot mustana, niin tämän oli mentävä kokoustuvan rappusille laulamaan ja tanssimaan em. Mooseksen virsi. Ulkopuolisia tämä toimitus kiinnosti kovasti.
Korpelalaiset halusivat olla myös lapsen kaltaisia, tähänhän heitä kehotti jo Raamattukin. Päästäkseen takaisin lapsen kaltaisiksi he leikkivät kylillä hevosta. Pareittain liikkuessaan toinen oli vuorotellen hevonen ja toinen ajomies.
Huhtikuussa Kiirunan poliisi sai tarpeekseen korpelalaisten toimista. Syynä tähän oli se, että Kiirunan korpelalaisten johtaja Mooses uhkasi hyökätä poliisiasemalle ja vapauttaa siellä vangittuna olevat kaksi saamelaista korpelalaista. 6. huhtikuuta 1935 Kiirunan poliisi pidätti korpelalaisia sitä mukaa, kun heitä tuli ulos rukoushuoneen portaille laulamaan Mooseksen virttä. Liikkeen johtajat ja muutamia muita lähetettiin rauhoittumaan Piitimen Furunäsetin mielisairaalaan.
Toiminta jatkui, kun Sigurd Siikavaara pääsi mielisairaalasta juhannuksena 1935. Piitimen Furunäsetin mielisairaalasta päästyään Sigurd Siikavaara tulkitsi odotetun kristalliarkin tarkoittavankin Jumalan henkeä, joka olisi vuodatettu kullekin korpelalaiselle. Hän tietysti Ensimmäisenä Profeettana olisi saanut tuosta Hengestä suurimman osan. Tästä julistuksesta oli seurauksena se, että korpelalaiset saattoivat tehdä syntiä synnin tarttumatta ja tahraamatta heitä. Synnin puolestaan Sigurd Siikavaara ymmärsi Tornionjokilaaksossa vaikuttaneen lestadiolaisuuden mukaan. Keväällä 1937 alkoholi tuli mukaan kuvioihin. Sigurd Siikavaara sairasti iskiasta, ja muutamat hänen kannattajistaan toivat hänelle "lääkkeeksi" olutta. Sigurd Siikavaara nautti tarjotut juomat ja olo helpottui.
Tämän jälkeen kokouksiin tuli mukaan tanssi ja kortinpeluu sekä lopulta sukupuolisuus. Sukupuolisuuden tarkoituksena oli kuvata erilaisten toimien kautta sitä vapautta, mistä korpelalaiset saivat nauttia sen kautta, että he olivat vapaita aikansa lestadiolaisuuden kautta määrittyneistä normeista. Sukupuolinen vapaus ja sukupuoliyhteys eivät olleet jumalanpalveluksen muotoja, vaan Siikavaaran opetuksen mukaan ne olivat Jumalan luomistyön ylistämistä.
Sukupuolisuus sai omituisia ja myös viranomaistahoja kiinnostavia muotoja. Lahkon jäsenet käskettiin rituaalisesti kampaamaan toistensa häpykarvoja sekä pesemään toistensa peräaukkoja. Kirjailija Bengt Pohjanen on esittänyt käsityksensä, jonka mukaan lahkon parissa pyrittiin myös ihmisuhriin. Tästä entiset korpelalaiset ovat tosin vaienneet.
Korpelalaisuus kirjallisuudessa ja tutkimuksissa
Korpelalaisuutta ovat kaunokirjallisuudessa käsitelleet muun muassa ruotsalaiset kirjailijat Bengt Pohjanen useissa teoksissaan, Otto Karl-Oskarsson romaanissaan Nådens höst (1963), veljekset Ernst ja Henning Sjöström romaanissaan Silverarken (1969). Suomalaisista kirjailijoista korpelalaisuutta on kuvannut Heikki Toppila teoksessaan Ja niin tuli kevät taas (1945).
Timo K. Mukan teoksen Maa on syntinen laulu (1964) väitetään kuvaavan korpelalaisuutta. Mukka ei kuitenkaan käsittele korpelalaisuutta esikoisteoksessaan. Mukan kuvitteelliseen länsipohjalaiseen kylään saapuva saarnaajan esikuva on pikemminkin vapaiden suuntien saarnaaja. Saarnaaja seisoo saarnansa aikana eikä istu pöydän takana lestadiolaiseen tapaan. Lisäksi saarnaaja kuvataan ylipainoiseksi vanhahkoksi mieheksi. Korpela puolestaan oli saarnamatkojensa aikana nuori ja komeana pidetty saarnamies. Lisäksi Korpelan itsensä järjestämät seurat olivat täysin vanhoillislestadiolaisen seuraperinteen mukaisia. Mukan tarkoituksena oli kritisoida vanhoillislestadiolaista saarnaajalaitosta eikä suinkaan kuvata dokumentaarisesti mitään uskonnollista liikettä. Mukan teoksesta on tehty useita pro gradu -tutkielmia ja yksi lisensiaattitutkimus.
Ilpo Pursiainen käytti teoksessaan Suomalais-ugrilainen millenarismi kristalliarkkiliikkeen eli korpelalaisuuden lahkonjohtajasta nimeä "Niilo Holmgren". Lahkon johtajan oikea nimi lienee ollut Sigurd Siikavaara. Toisen "profeetan" oikea nimi oli Arthur Niemi, joka oli lahkon kakkosmies. Myös Lundmark käytti heistä teoksessaan peitenimiä.
Syksyllä 2024 saa ensi-iltansa korpelelaisuutta käsittelevä Jon Blåhedin ohjaama elokuva Liikutuksia.
Metsäsika
Metsäsika voi tarkoittaa seuraavia eläinlajeja:
Helloween (EP)
Helloween EP on saksalaisen metalliyhtye Helloweenin ensimmäinen julkaisu. Se julkaistiin vuonna 1985 ja yhtyeen ensimmäinen täysimittainen albumi Walls of Jericho ilmestyi vielä myöhemmin samana vuonna. Helloween EP:n kappaleet ovat mukana useissa Walls of Jerichon CD-versioissa.
Super Extra Gravity
Super Extra Gravity on The Cardigans -yhtyeen kuudes albumi, joka julkaistiin Saksassa ja Irlannissa 14. lokakuuta 2005 ja Britanniassa 17. lokakuuta 2005. Levyn tuottajana toimi Tore Johansson, joka tuotti myös Gran Turismo -albumin ja on sittemmin työskennellyt Franz Ferdinandin kanssa. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”I Need Some Fine Wine and You, You Need to Be Nicer” ja ”Don’t Blame Your Daughter (Diamonds)”.
Singlet
Kolmas single olisi ollut ”Godspell”, mutta sitä ei julkaistu.
Jean Webster
Jean Webster, oik. Alice Jane Chandler Webster, (1876 Fredonia, New York, Yhdysvallat – 1916) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän opiskeli englannin kieltä ja taloustieteitä Vassar Collegessa, josta hän valmistui 1901.
Websterin äidinisä oli Mark Twain, jonka vaikutteita hänen tuotannossaan näkyy. Hänen esikoisteoksensa Vehnäprinsessa ilmestyi 1905. Sen tapahtumapaikka on Italia. Hän kirjoitti nuortenkirjoja, joista tunnetuin on Setä Pitkäsääri (1912). Sen jatkoksi ilmestyi Paras vihollinen 1913.
Mindtrek
Mindtrek on syksyisin Tampereella järjestettävä teknologiatapahtuma. Tapahtuma kestää kaksi päivää ja sen puitteissa järjestetään mm. kansainvälinen konferenssi digitalouden ammattilaisille ja seminaareja sekä kilpailu alan uusille innovaatioille ja tuotteille.
Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 1997, mutta tuolloin sen nimi oli Tampereen multimediakilpailu ja tapahtuma oli kaikille avoin. Tuolloin tapahtuma kattoi ainoastaan kilpailun. Vuodesta 1999 vuoteen 2015 se järjestettiin nimellä MindTrek. Tapahtuman rakenne ja kohderyhmä uudistuivat vuonna 2007, jolloin sen yhteistyökumppaneiksi tulivat mm. digitaalisten sisältöjen ja jokapaikan tietotekniikan klusteriohjelmat, alan suuret suomalaiset yritykset ja kehityskeskukset (mm. Neogames ja COSS). Tapahtuman järjesti MindTrek ry.
Vuonna 2015 COSS ry otti harteilleen MindTrekin ylläpidon ja toteuttamisen. Nimi uudistui jälleen, tällä kertaa nykyiseen muotoonsa Mindtrek. Nykyään Mindtrek järjestetään yhteistyössä Tampereen kaupungin kanssa. Tapahtuman teema päivittyi tuolloin myös avoimuuteen - avoin lähdekoodi ja avoin data. Mindtrekin tarkoituksena on tuoda yhteen yrityset, yhtiöt, julkieset organisaatiot ja opiskelijat. Tapahtuman kohderyhmänä ovat pääosin
Teknologian sektori - kuten kehittäjät, ohjelmoijat ja muut IT-alan ammattilaiset
Akateeminen sektori - kuten tutkijat, opiskelijat ja professorit
Vuonna 2016 Mindtrek keräsi vierailijoita ympäri maailmaa, jolloin 38.8% kaikista vierailijoista olivat kansainvälisiä osallistujia. Vierailijoita oli yhteensä lähes 1 200.
Mo (kana)
も hiraganalla tai モ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan, ja ne ovat kana-aakkostojen 35. sijalla me- ja ya-tavujen välissä.
Alkuperä
Hiragana も ja katakana モ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 毛.
Latinisaatio
Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « mo ».
Kirjoitus
thumb|right|Vetojen järjestys merkille も. Hiragana も kirjoitetaan kolmella vedolla:
thumb|right|Vetojen järjestys merkille モ. Katakana モ kirjoitetaan kolmella vedolla:
Lee Ching-yuen
thumb|Lee Ching-yuen Lee Ching-yuen, translitteroitu myös Li Tšungjun oli vuonna 1933 kuollut kiinalainen, jonka tunnettu legenda väittää olleen syntynyt vuonna 1677. Tämä merkitsisi, että hän olisi ollut kuollessaan 256-vuotias. Tätä erään uutistoimiston välittämää tietoa on toisaalta kuitenkin pidetty "herkkäuskoisuuden huippuna".
Lee Ching-yuen oli taolainen. Kyseisessä uskonnossa ja filosofiassa on esiintynyt runsaasti muitakin pitkäikäisyyteen liittyviä myyttejä.
Ching-yuen oli elämänsä aikana lukuisia kertoja naimisissa. Hänen väitetään olleen koko 256-vuotisen elämänsä ajan fyysisesti terve ja seksuaalisesti vireissä.
Lee Ching-yuen jätti jälkeensä ohjeistuksen äärimmäisen pitkäikäisyyden saavuttamiseksi. Hän suositti muun muassa kasvisvoittoista ruokavaliota, äärimmäisten tunteiden välttämistä ja elinikää pidentäviä lääkerohtoja, jotka pitäisi kerätä itse.
Tunisian kansalliskirjasto
Tunisian kansalliskirjasto (, lyh. BnT, ) on Tunisin kaupungissa toimiva Tunisian kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1885. Nykyisessä päärakennuksessaan kirjasto on toiminut vuodesta 2005 lähtien.
Jason Gould
Jason Emanuel Gould (s. 29. joulukuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Gouldin vanhemmat ovat laulaja-näyttelijä Barbra Streisand ja näyttelijä Elliott Gould, jotka erosivat 9. heinäkuuta 1971.
Ura
Gould on esiintynyt elokuvissa Loistokaveri (1989) ja Vuorovetten prinssi (1991). Vuonna 1997 hän teki West End -debyyttinsä näytelmässä The Twilight of the Golds Arts Theatressa, jossa hän esitti oopperasuunnittelija Davidin osan. Vuonna 1997 hän myös kirjoitti, tuotti ja ohjasi lyhytelokuvan Inside Out, jossa esitti itse Aaronia. Gouldin oikea isä, Elliott Gould, esitti Gouldin hahmon isää kyseisessä lyhytelokuvassa.
Yksityiselämä
Noin vuonna 1991 pienet uutislehdet julistivat Gouldin olevan homoseksuaali. Gouldin äiti, Barbra Streisand antoi oman kommenttinsa aiheesta The Advocate -lehdessä, joka julkaistiin 17. elokuuta 1999.
Ennen sadetta
Juoni
Parikymmentä vuotta ulkomailla asunut, Pulitzer-palkittu sotakuvaaja (Rade Serbedzija) palaa kotikyläänsä Makedoniaan, jossa viha on alkanut kyteä ortodoksikristittyjen ja albaanimuslimien välillä. Muita keskeisiä hahmoja ovat lontoolainen kuvatoimittaja Anne (Katrin Cartlidge), Alexanderin rakastettu, ja kristittyjen vainoamaksi joutunut muslimityttö (Labina Mitevska), joka saa turvapaikan munkki Kirilin (Grégoire Colin) luota.
Vastaanotto
Ennen sadetta voitti Venetsian elokuvafestivaalien pääpalkinnon Kultaisen leijonan ja oli ehdolla Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi. Se palkittiin parhaana elokuvana myös Film Independent Spirit Awards -gaalassa ja sai palkintoja Venetsian lisäksi monilla muillakin elokuvafestivaaleilla ympäri maailmaa. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Helsingin Sanomien Pertti Avola kirjoitti episodielokuvan onnistuvan parhaiten Makedoniaan sijoittuvissa alku- ja loppujaksossa, kun taas keskimmäinen Lontoo-episodi vaikuttaa melko irralliselta. ”Ulkoasultaan Ennen sadetta on uhkea elokuva. Nimimerkki Anastasian säveltämä etnishenkinen musiikki myötäilee hienosti Manuel Teranin täyteläisesti tallentamia karunkauniita Makedonian maisemia ja Lontoon vilkkaita katunäkymiä.” East European Film Bulletinin Konstanty Kuzma pitää elokuvan henkilöhahmoja jopa koomisen liioiteltuina ja musiikkiraitaa paisuteltuna, mikä tekee sodan kauhuista kertovan tarinan hieman epäuskottavaksi.
Buzzcocks
thumb|Buzzcocks esiintymässä [[Hellfest-tapahtumassa vuonna 2013. Vasemmalta oikealle Steve Diggle, Pete Shelley, John Maher (rummuissa) ja Chris Remmington.]] Buzzcocks on Manchesterissa vuonna 1975 perustettu englantilainen punk-yhtye.
Laajalti coveroitu ”Ever Fallen in Love (With Someone You Shouldn't've)” on yksi yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Esikoisalbumi Another Music in a Different Kitchen (1978) valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Buzzcocks esiintyi heinäkuussa 2011 Joensuun Ilosaarirock-festivaaleilla.
Buzzcocksin perustajajäsen ja laulaja-kitaristi Pete Shelley kuoli sydänkohtaukseen 63-vuotiaana 6. joulukuuta 2018.
Jäsenet
helmikuu 1976 1 huhtikuu 1976 20 heinäkuu 1976 – helmikuu 1977 11 maaliskuu 1977 – 7 lokakuu 1977 marraskuu 1977 marraskuu 1977 – 6 maaliskuu 1981 1989 1990–1991 1992 1992 1992–2006 2006–2008 2008–
Suomen evankelis-luterilaiset hiippakunnat
Hiippakunta on piispan ja tuomiokapitulin johtama kirkollinen hallintoalue. pienoiskuva|Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakunnat 2020 Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa on yhdeksän hiippakuntaa ja ne koostuvat seurakunnista ja seurakuntayhtymistä. Hiippakunnat on jaettu alueellisesti rovastikuntiin, joihin kuuluu 3–13 seurakuntaa.
Piispa
Piispa on hiippakunnan hengellinen johtaja sekä ylin hallinnollinen virkamies. Hiippakunnan toimintaa ja hallintoa hoitaa tuomiokapituli, jonka puheenjohtaja piispa on. Tuomiokapitulin lisäksi hiippakunnassa on hiippakuntavaltuusto. Valtuusto tukee ja edistää kirkon tehtävän toteutumista hiippakunnassa.
Tuomiokapituli
Tuomiokapituliksi kutsutaan yleisesti myös tuomiokapitulin virastoa, jonka muodostavat piispan avustajat, hallintovirkamiehinä lakimiesasessori ja notaari sekä hiippakunnallista toimintaa hoitavat hiippakuntadekaani ja hiippakuntasihteerit. Hiippakuntadekaani johtaa hiippakunnallista toimintaa tuomiokapitulin, piispan ja hiippakuntavaltuuston antamien tavoitteiden ja ohjeiden mukaisesti ja on tuomiokapitulin toiminnallisen osaston esimies. Hän on myös yksi tuomiokapitulin seitsemästä jäsenestä. Hiippakuntasihteerit toimivat hiippakunnan alueella muun muassa diakonian, kasvatuksen ja lähetyksen tehtävissä.
Turun arkkihiippakunnan tuomiokapituli on Suomen vanhin virasto, joka on perustettu vuonna 1276. Tuomiokapitulilaitos siirtyi vuonna 1997 valtiolta kokonaan kirkon kustannettavaksi.
Hiippakuntavaltuusto
Hiippakuntavaltuuston maallikkojäsenet valitsevat tuomiokapitulin maallikkojäsenen. Hiippakuntavaltuuston maallikkojäsenten valinnan suorittavat seurakuntien kirkkovaltuustot tai seurakuntaneuvostot. Valtuuston pappisjäsenet valitsee hiippakunnan papisto.
Hiippakunnat
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa on yhdeksän hiippakuntaa.
Aiheesta muualla
Suomen evankelis-luterilaiset hiippakunnat:
Roberta Collins
Roberta Collins (17. marraskuuta 1944 – 16. elokuuta 2008) oli televisio- ja elokuvanäyttelijä, joka tunnettiin viehättävästä ulkonäöstään, vaaleista, kiharista hiuksista ja yhdennäköisyydestään Marilyn Monroen kanssa. Hänen roolejaan olivat muun muassa prostituoitu Clara Tobe Hooperin elokuvassa Eaten Alive ja Matilda the Hun sci-fi-komediassa Kalmanralli 2000 (Death Race 2000).
Collins kuoli 16. elokuuta vuonna 2008 sydänkohtaukseen.
Koichi Fukuda
Koichi Fukuda (s. 1975, Osaka, Japani) on industrial metal -yhtyeen Static-X:n kitaristi, ja harvemmin myös kosketinsoittaja.
Ura
Koichi Fukuda soitti Static-X:n ensimmäisellä albumilla (Wisconsin Death Trip) vuonna 1999, joka menestyi hyvin, myymällä platinaa. Fukuda oli mukana myös toisella albumilla (Machine), joka myös myi hyvin. Vuonna 2003 hänet vaihdettiin Murderdollsissa soittaneeseen Tripp Eiseniin. Koichi kävi vierailemassa Revolve -nimisessä yhtyeessä. Tripp joutui vankilaan seksirikosten vuoksi, jonka seurauksena Wayne Static kysyi Fukudaa takaisin soittamaan. Koichi tuli soittamaan Static-X:n neljännelle albumille (Start a War) ja on yhtyeessä vieläkin.
John McKenzie
thumb|John McKenzie John McKenzie (12. joulukuuta 1937 High River, Alberta, Kanada – 8. kesäkuuta 2018 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat ) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan McKenzie oli hyökkääjä.
McKenzie aloitti uransa syksyllä 1956 OHA-junioriliigassa, jossa pelasi vuoteen 1958 saakka. 1958 McKenzie siirtyi WHL-liigaan, josta pääsi vielä saman kauden aikana NHL:ään Chicago Blackhawksin joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Detroit Red Wingsiin. Kaudet 1960–1963 McKenzie pelasi suurimmaksi osaksi AHL-farmiliigassa, jossa hänet valittiin tähdistökentälliseen 1963.
Syksyllä 1963 McKenzie palasi NHL:ään Chicago Blackhawksiin. Hän pelasi Chicagossa kaksi kautta, kunnes siirtyi New York Rangersiin. Yhden Rangersissa vietetyn vuoden jälkeen McKenzie siirtyi Boston Bruinsiin, jossa pelasi seitsemän kautta vuoteen 1972 saakka. Bostonissa McKenzie nousi tähtipelaajaksi. Hänet valittiin tähdistöotteluun kahdesti, vuosina 1970 ja 1972. Samoina vuosina Boston ylsi Stanley Cupin voittoon. Keväällä 1972 McKenzie siirtyi WHA-liigaan Philadelphia Blazersin pelaajavalmentajaksi. Hän pelasi WHA:ssa eri joukkueissa aina vuoteen 1979 saakka, jolloin lopetti pelaajauransa.
Yhteensä McKenzie pelasi urallaan 691 NHL-ottelua, joissa hän saalisti 206 maalia ja 268 syöttöpistettä. WHA:ssa hänen tehonsa olivat 477 ottelussa 163 maalia, 250 syöttöä eli yhteensä 413 tehopistettä. McKenzie oli mukana Neuvostoliittoa vastaan pelatussa Summit Series -ottelusarjassa 1974. Hartford Whalers on jäädyttänyt McKenzien pelaajanumeron (#19).
Purjelento
thumb|250px|Ventus 2b -purjekone vintturihinauksessa. Purjelento on lentämistä ilmaa raskaammalla ilma-aluksella, purjelentokoneella, käyttämällä hyväksi nousevia ilmavirtauksia tai koneen omaa moottoria.
Lentämistä aurinkoenergialla
Purjelento alkaa koneen hinaamisella taivaalle tyypillisesti noin 500 metrin korkeuteen. Hinaus voi tapahtua lentokoneella, tarkoitukseen rakennetulla vintturilla tai autolla. 500 metristä matka jatkuu ylöspäin tavallisesti noin 2000 metriin.
1930-luvulla ja uudestaan 1980-luvulta lähtien purjelentoa harrastettiin liitokoneilla, jotka lähtivät lentoon joko vuorelta tai mäeltä tai tasaisemmilla seuduilla kumiköyden vetämänä. Tuolloin lennot olivat ajallisesti perin lyhyitä.
Muutaman sadan metrin korkeuteen hinatun koneen irrotuksen jälkeen lentäjä etsii sopivan nousevan ilmavirtauksen, jonka mukana voi nousta ylemmäs. Kun haluttu korkeus on saavutettu, lentäjä ohjaa purjelentokoneen seuraavaan nostokohtaan ja näin lentämistä voi jatkaa pitkäänkin. Suomessakin on näin lennetty jopa yli 1 000 kilometrin matkalentoja.
Purjelentokoneen tarvitsemia nousevia ilmavirtauksia ovat termiikit, rinnetuuli sekä aaltovirtaukset. Termiikkejä eli voimakkaita konvektiovirtauksia syntyy erityisesti keväällä ja kesällä Auringon lämmittäessä toisia maastokohteita enemmän kuin toisia.
Purjelennon termiikkien eli tinttien tarve rajaa vuoristojen ja trooppisten alueiden ulkopuolella lentämisen kesäaikaan. Suomessa purjelentokausi alkaakin tyypillisesti maalis–huhtikuussa ja jatkuu aina syyskuun lopuille.
Rinnetuulta esiintyy esimerkiksi Alpeilla ja Pohjois-Ruotsin ja Norjan vuorilla. Suomea lähin rinnetuulilentokeskus on Kebnekaise Ruotsin Lapissa. Siellä lennetään talvella.
Historia
thumb|250px|Purjelentokurssille osallistuvia saksalaisia naislentäjiä kesäkuussa 1931 Berliinin lähellä. Purjelento on ollut merkittävä ilmailuharrastus 1930-luvulta alkaen. Monissa maissa sitä tukee valtio merkittävästi, esimerkiksi Ranskassa valtio rahoitti jopa 80 prosenttia purjelentokerhojen kalustosta vielä 1960-luvulla. 1930-luvun Saksassa ja Neuvostoliitossa purjelennolla oli yhteyksiä maiden sotilasilmailun kehittämiseen. Myös Suomen ilmailuliiton edeltäjä Suomen ilmapuolustusliitto painotti maanpuolustuksellista lentämistä syksyyn 1944 asti.
Suomen purjelentotoiminta kattaa koko maan. Purjelennon piti olla vuoden 1940 Helsingin kesäolympialaisten laji.
Koulutus
Purjelentäjän lupakirjan voi lunastaa maksua vastaan kun on suorittanut hyväksytysti teoriakokeen ja saanut riittävän määrän lento-opetusta ja lentänyt tarkastuslennon. Teoriakokeiden läpipääsyraja on 75 %.
Lento-opetus
Lupakirjan suorittajan on myös täytettävä vaadittu lääketieteellinen kelpoisuusvaatimus.
Harrastusmahdollisuudet
Purjelentoa voi harrastaa erityisissä ilmailukerhoissa, jotka yleensä omistavat lentokoneet. Rahoituksen kerho yleensä hankkii jäsenten jäsenmaksuilla sekä talkootyöllä, jolla voidaan alentaa harrastuksesta koituvia kustannuksia.
Syksyn 2007 saapumiserästä alkaen Puolustusvoimien Urheilukoulu ottaa vastaan purjelentäjiä asevelvollisuuden suorittamiseen, jolloin on mahdollista kehittää purjelentotaitoa ohessa.
Kilpailutoiminta
Purjelennossa myös kilpaillaan SM-, EM-, ja MM-tasoilla. Tavallisesti kilpailuissa lennetään nopeustehtäviä annetuilla reiteillä, jotka ovat tyypillisesti 200–500 km pitkiä. Kilpailuissa on eri luokkia koneiden ominaisuuksien mukaan: Suomen Ilmailuliitto on järjestänyt EM- ja MM-kilpailuja Suomessa.
Purjelentokoneet
Suomessa on valmistettu muun muassa PIK-purjelentokoneita 1930-luvulta alkaen 1980-luvun lopulle saakka. Suomalainen KK-1e Utu oli koko maailmassa ensimmäisiä lasikuidusta valmistettuja lentokoneita. Saksa ja Puola ovat olleet pitkään merkittäviä purjelentokoneiden valmistajamaita.
Algerian kansalliskirjasto
Algerian kansalliskirjasto (, lyh. BNA, ) on Algerin kaupungissa toimiva Algerian kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1835. Nykyinen kirjastorakennus on 1950-luvulta.
Jussi-palkinnot 1962
Jussi-palkinnot 1962 myönnettiin 21. helmikuuta 1962 elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa vuonna 1961. Palkinnoille ei järjestetty erillistä jakotilaisuutta.
HMCS Charlottetown
HMCS Charlottetown voi tarkoittaa seuraavia Kanadan laivaston aluksia:
James Shaffer
James Christian "Munky" Shaffer (s. 6. kesäkuuta 1970 Rosedale, Kalifornia) on alternative metal -yhtye Kornin kitaristi.
Blaenavonin teollisuusmaisema
Blaenavonin teollisuusmaisema on Unescon maailmanperintökohde Walesissa. Siihen kuuluu Blaenavon Ironworksin rautatehdas, monia kaivoksia ja louhoksia sekä kohteita muun muassa Blaenavonin kaupungissa. Rautatehdas avattiin 1789, ja siellä tuotettiin sen jälkeen yhtiön omista kaivoksista tuotetun materiaalin avulla tuhansia tonneja takkirautaa. Terästeollisuus alkoi 1860-luvulla. Teollisuus hiipui kuitenkin hiljalleen ja Big Pitin kaivos lopetti 1980.
James Shaffer
James Shaffer tarttui kitaraan onnettomuuden vuoksi. Hän varasti vanhempiensa alkoholijuomat ja oli lähdössä bileisiin, kun hänen sormensa jäi moottoripyöränkettingin väliin. Vasemman käden etusormesta lähti pala irti ja lääkäri suositteli instrumentin soiton aloittamista. James päätti aloittaa kitaran soiton. Brian "Head" Welch ja Munky jammailivat yhdessä 80-luvun hair metallia. Munky osti 7-kielisen kitaran ja rakastui siihen kuunnellessaan Steve Vain "Passion and Warfare" levyä.
Blaenavonin teollisuusmaisema
Historia
Blaenavonin alueelta on kaivettu rautamalmia ainakin vuodesta 1675, ehkä jopa aiemmin. Kaivannaistalous oli kuitenkin alueella vielä pitkään kehittymätöntä ja pienimuotoista. Thomas Hill, Thomas Hopkins ja Benjamin Pratt hankkivat Blaenavonista vuokra-alueen vuonna 1788. He perustivat sinne uuden ja ajalleen modernin rautatehtaan.
Blaenavon Ironworksissa oli vuonna 1789 kolme masuunia, ja se käytti höyryvoimaa. Se oli jo tuolloin koko maailman suurimpia rautatehtaita ja Walesin toiseksi suurin. Yhtiö hankki rautamalmin, tulenkestävän saven, hiilen ja kalkkikiven omista lähteistään. Tehdas tuotti vuonna 1796 noin 5 400 tonnia rautaa.
James Shaffer
James "Munky" Shaffer on tunnettu omaperäisestä soittotyylistään ja kitarasoundistaan. Vuonna 2005 Hit Parader -lehti sijoitti James Shafferin sijalle #43 paras hard rock -kitaristikategoriassa. James Shaffer on ottanut vaikutteita muun muassa Dimebag Darrelilta ja Steve Vailta. Munkyn lempinimi tulee hänen taidostaan levittää varpaat erilleen toisistaan, jolloin ne näyttävät apinan (Monkey) käsiltä.