cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ottawa
Koulutus
Ottawaan perustettiin vuonna 1848 kaksi yliopistoa: katolinen Saint Paul University ja kirkosta riippumaton Ottawan yliopisto. Nykyisin kaupungissa on kuusi korkeakoulua, joista kolme tarjoaa opetusta sekä ranskaksi että englanniksi. Kaupungin kahdesta julkisesta yliopistosta Ottawan yliopisto tarjoaa opetusta molemmilla kielillä ja Carleton University on englanninkielinen. Molemmat katoliset yliopistot, Saint Paul University ja Dominican University College ovat kaksikielisiä. La Cité collégiale on ranskankielinen tekninen korkeakoulu, jossa on myös taidealan opetusta; Algonquin College on vastaava englanninkielinen oppilaitos. Näiden lisäksi Ottawa-Gatineaun suuralueella sijaitsevat University of Quebec en Outaouais, Cégep de l'Outaouais, ja Heritage College.
Kaupunkilaisten koulutustaso on korkea, sillä yli puolella on opisto- tai korkeakoulututkinto.
Väestö
thumb|200px|Ottawan kartta
Vuonna 2016 suoritetun väestölaskennan mukaan Ottawassa asui 934 234 ihmistä ja esikaupungit mukaan luettuina 1 323 000 ihmistä. Noin 562 000 kaupungin väestöstä puhui äidinkielenään englantia, noin 127 000 ranskaa ja noin 21 000 molempia. Loput noin 200 000 asukasta puhuivat muita kieliä, joista arabiaa, mandariinikiinaa, espanjaa ja kantoninkiinaa puhuvia oli kutakin yli 10 000. Myös esimerkiksi italiaa, venäjää, somalia ja persiaa puhuvia oli Ottawassa useita tuhansia. Kolmannes väestöstä osaa puhua sekä englantia että ranskaa. Asukkaista yli 20 prosenttia oli maahanmuuttajia, ja suurimmat maahanmuuttajaryhmät olivat lähtöisin Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Yhdysvalloista, Haitista, Kiinasta, Intiasta ja Libanonista. Suurimmat etniset ryhmät olivat kanadalaiset, englantilaiset, skottilaiset, irlantilaiset, ranskalaiset ja saksalaiset.
Nähtävyydet
Kanadan kansallisgalleria on perustettu 1880. Siellä on eurooppalaisia ja amerikkalaisia teoksia sekä merkittävä kokoelma inuiittien taidetta.
Urheilu
Ottawassa ovat etenkin jääkiekko ja kanadalainen jalkapallo suosittuja urheilulajeja. Kaupungin ainoa urheilun ammattilaisjoukkue on jääkiekon NHL-liigassa pelaava Ottawa Senators. Nuorten OHL-liigassa pelaa Ottawa 67's ja naisjääkiekkoa edustaa Ottawa Capital Canucks. Kaupungissa on kolme junioritason kanadalaisen jalkapallon seuraa: Ottawa Junior Riders, Ottawa Sooners ja Cumberland Panthers, jotka pelaavat QJFL-liigassa. Sekä kaupunkiin on tulossa kaudeksi 2010 ammattilaistason joukkue CFL-sarjaan.
Ottawan jalkapallojoukkue Ottawa Furylla on edustusta naisten W-Leaguessa ja miesten USLPD:ssä. Amerikkalaisen jalkapallon EFL-liigassa pelaa kaupungin Ottawa Demon Deacons. Itä-Ontarion parhaimmat rugbyn pelaajat kuuluvat RCSL-sarjassa pelaavaan Ottawa Harlequinsiin. Baseballin saralla Ottawaa edustaa Can-Am Leaguen Ottawa Rapids.
Atlantinpunamangrove
pienoiskuva|oikea|250px|Atlantinpunamangroven kukkia [[Aruballa.]]
Atlantinpunamangrove eli atlantinpunamangrovepuu (Rhizophora mangle) on mangrovepuukasvien (Rhizophoraceae) heimoon ja punamangroveiden (Rhizophora) sukuun kuuluva kasvilaji ja suvun tyyppilaji.
Atlantinpunamangrove on pensas tai pensasmainen puu, joka voi kasvaa 5–20 metriä korkeaksi. Joskus on tavattu 30 metriä korkeitakin yksilöitä. Sen latvus on muodoltaan pyöreä. Runko on suora 9–12 metrin korkeuteen asti ja siinä voi olla oksia. Rungon halkaisija on tavallisesti 20–70 cm, joskus jopa 90 cm. Lajin kasvaessa suolaisessa vedessä sen rungosta kasvaa monihaaraisia pönkkäjuuria 2–4,5 metrin korkeuteen asti.
Atlantinpunamangrove kasvaa mangrovemetsissä siltti- tai mutapohjaisilla alueilla suolaisessa vedessä tai murtovedessä. Atlantinpunamangrove muodostaa usein mangrovealueen merenpuoleiselle reunalle yksilajisia kasvustoja ja pystyy kasvamaan usein kauempana rannikosta kuin muut mangrovelajit. Mangroveiden rannikonpuoleisella reunalla atlantinpunamangrovea esiintyy sekapuuna muiden mangrovelajien joukossa. Atlantinpunamangrovea tavataan trooppisen Amerikan rannikoilla Brasiliasta ja Perusta pohjoiseen Meksikoon ja Floridaan asti. Lajia tavataan myös Karibianmeren saarilla.
Käyttö ja kasvatus
Atlantinpunamangroven hedelmät ovat syötäviä ja niitä on syöty paikallisesti hätäravintona. Hedelmien lisäksi myös lajin juuria on käytetty hätäravintona ja lajin kuivattuja lehtiä voi käyttää yrttiteen valmistukseen. Lehdet sisältävät kuitenkin runsaasti (20–30%) tanniineja. Atlantinpunamangroven kuori ja juuret sisältävät adstringentteja ja niitä käytetty lääkintään. Lajin kuorta tai siitä uutettuja tanniineja onkin tuotu suurissa määrin sekä Amerikkaan että Eurooppaan.
Atlantinpunamangroven puuaines on erittäin kovaa ja painavaa sekä kosteuden kestävää, joten sitä on käytetty monenlaiseen rakentamiseen ja esineiden valmistukseen. Sitä on käytetty muun muassa laivojen rakennusmateriaalina sekä huonekalujen raaka-aineena. Atlantinpunamangrovea voidaan myös käyttää rantojen eroosion torjuntaan sekä uudelleen metsittämiseen.
Atlantinpunamangrove on tropiikin ja subtropiikin laji, ja kasvatettuna se kasvaa hyvin alueilla, joiden vuoden keskilämpötila on 20°C–30°C ja vuotuinen sademäärä on 1500–2500 mm. Atlantinpunamangrove pärjää vielä 10°C:n lämpötilassa, mutta pakkanen tappaa kasvin. Atlantinpunamangrove pystyy kasvamaan ihan hyvin alueilla, joilla on erillinen kuivakausi ja sadekausi, kuin alueilla, joilla vettä sataa ympäri vuoden. Lajia on löydetty jopa alueilta, joiden vuotuinen sademäärä on 10000 mm.
Tuomas Kansikas
Tuomas Kansikas (s. 15. toukokuuta 1981 Valkeala) on suomalainen uransa kauteen 2013 päättänyt jalkapalloilija. Hän edusti vuodet 2008–2013 Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Kaudet 2004–2007 hän pelasi Myllykosken Pallossa. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja.
Ennen liigauraansa Kansikas pelasi Susissa, Kumu JT:ssä ja FC Kuusankoskessa.
Mas
MAS voi tarkoittaa:
Mas muilla kirjoitustavoilla voi tarkoittaa:
Sieppijärvi
Sieppijärvi on entinen hallinnollinen keskus ja taajama Kolarissa Lapin maakunnassa. Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 215 ja pinta-ala 1,40 km². Vuonna 2005 väkiluku oli 345 ja pinta-ala 2,2 km². Kylän länsipuolella on Sieppijärven rautatieasema. Sieppijärvellä sijaitsee myös kotiseutumuseo.
Kunnassa on myös kaksi Sieppijärvi-nimistä järveä, Sieppijärvi ja Ylinen Sieppijärvi.
Historia
Sieppijärven ensimmäiset asukkaat muuttivat 1600-luvulla asumaan Sieppijärvelle.
Sieppijärven koulu rakennettiin vuonna 1910, mutta se tuhoutui Lapin sodan aikana. Koulu rakennettiin uudelleen 1950-luvulla.
Sieppijärvi poltettiin melkein kokonaan maan tasalle Lapin sodan aikana vuonna 1944.
Sieppijärven kirkko rakennettiin vuonna 1956 Sieppijärven kylään.
Kirjallisuutta
67.15139°N, 23.98611°W
Ilves (täsmennyssivu)
Ilves tarkoittaa seuraavia asioita:
Silvio Narizzano
Silvio Narizzano (8. helmikuuta 1927 Montréal, Québec – 26. heinäkuuta 2011 ) oli kanadalainen televisio- ja elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuvat Georgy Girl – keinoista paras (1966) ja Kirstullinen seteleitä (1970).
Narizzanolle myönnettiin vuonna 1966 Bafta-palkinto, ja hänellä oli myöhempiä ehdokkuuksia vuosina 1967, 1974 ja 1981.
Narizzano oli vuonna 1966 ehdolla Berliinin Kultaisen karhun ja vuonna 1971 Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.
Sitruunatetra
Sitruunatetra (Hyphessobrycon pulchripinnis) on tetrojen (Characidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Koko ja ulkonäkö
Sitruunatetra voi kasvaa melkein viisi senttimetriä pitkäksi. Sillä on harmaankellertävä, parhaimmillaan kullanhohtoinen vartalo, ja hain evää muistuttava korkea selkäevä, jonka päässä on valkea pilkku. Vatsaevässä on voimakkaan keltainen etureuna jonka takana on musta raita. Silmä on kirkkaan punainen.
Alkuperä
Sitruunatetra on peräisin Etelä-Amerikasta, Brasilian keskiosista. Kaikki kaupoissa olevat sitruunatetrat ovat viljeltyjä. Kaukoidässä viljellyillä voi toisinaan esiintyä kalatuberkuloosia, joten kalojen valintaan kannattaa kiinnittää huomiota.
Käyttäytyminen
Sitruunatetra on vilkas, mutta sopuisa parvikala, joka kaipaa ainakin viiden yksilön parvea, ja akvaarion minimikoko on 60l, mutta kaikkein sopusuhtaisimmalta sitruunatetraparvi näyttää vasta lähemmäs 150-litraisissa akvaarioissa.
Vesiolot ja ravinto
Sitruunatetralle sopiva lämpötila-alue on 22–28 celsiuastetta ja pH 5.5–7. Veteen tulee lisätä humusuutetta tai turvetta - liian kovassa vedessä kala on väritön. Se syö pienijakeista sekaruokaa.
Wheels of Freedom
Wheels of Freedom on Aleksi Purasen ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2018. Se kertoo nivelten jäykistymäsairautta sairastavan miehen matkasta sähköpyörätuolilla Suomesta kohti Lissabonia.
Siperian tataarit
pienoiskuva
Siperian tataarit (sip.tat. татарлар, tatarlar ) ovat etninen ryhmä Venäjällä, Länsi-Siperiassa. Sipiirejä on noin 200 000 ja he ovat yksi suurimmista tataarien alaryhmistä. Sipiirien puhuma kieli on seperia, joka käyttää tataarin kielen kirjakieltä, mutta on kehittynyt melko erilaiseksi. Sipiirien esi-isät ovat osittain lännempänä asuneita turkkilaisia ja suomalais-ugrilaisia kansoja, mutta pääasiassa Siperien juuret ovat kiptšakeissa. Tataarit muuttivat alueelle noin 1350–1900. Samoin heidän kielessään on vaikutteita kiptšakkien kielestä, joka kuitenkin lähinnä muistuttaa Kazanin tataarien kieltä. Lainasanoja on myös kazakista, baškiirista, uzbekista ja venäjästä.
Pyeongchang
Pyeongchang (, hanja 平昌郡) on piirikunta Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa ja maan kolmanneksi suurin piirikunta 1 463,65 neliökilometrin pinta-alallaan. Se sijaitsee Taebaek-vuorten tuntumassa, ja siellä sijaitsee lukuisia buddhalaisia temppeleitä kuten Woljeongsa. Pyeongchang sijaitsee 700 metriä merenpinnan yläpuolella, joiltain kohdilta jopa 1 000 metriä korkealla. Piirikunta on noin 180 kilometriä itään Soulista, Etelä-Korean pääkaupungista.
Lynn Redgrave
Lontoossa syntyneelle Redgravelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän sai kaksi Golden Globea ja kaksi Oscar-ehdokkuutta. 1967–2000 hän oli naimisissa John Clarkin kanssa, josta liitosta heillä on kolme yhteistä lasta.
Redgraven tunnetuimpia elokuvia ovat Georgy Girl – keinoista paras (1966) ja Gods and Monsters (1998). Lynn Redgrave toipui 2000-luvun alussa rintasyövästä.
Pyeongchang
Olympialaisten isännyyspyrkimykset
Pyeongchang valittiin vuoden 2018 talviolympialaisten isännäksi 6. heinäkuuta 2011. Valinta ratkesi ensimmäisellä äänestyskierroksella, jolla ennakkosuosikkina pidetty Pyeongchang sai 63 ääntä, München 25 ja Annecy seitsemän ääntä.
Pyeongchang oli hakenut myös kaksia edellisiä talviolympialaisia. Sitä veikattiin vahvasti 2010 talviolympialaisten isäntäkaupungiksi. Se sai ensimmäisellä kierroksella 51 ääntä Vancouverin saadessa 40 ja Salzburgin 16 ääntä. Pyeongchang kuitenkin hävisi toisella kierroksella niukasti Vancouverille äänin 53–56. Vuoden 2014 talviolympialaisten ehdokasmäärä rajattiin 22. kesäkuuta 2006 kolmeen; Pyeongchang kilpaili isännyydestä yhdessä Itävallan Salzburgin ja Venäjän Sotšin kanssa. Pyeongchang hävisi isännyystaistelun Sotšille.
Maantiede
Suurin osa Pyeongchangin alueesta on vuoristoista. Alueen normaali korkeus merenpinnasta on noin 750 metriä. Jotkut alueet ovat korkeudeltaan yli 1 000 metriä merenpinnan yläpuolella. 200px|thumb|left|Kartta Pyeongchangin jaosta.
Hallinnollinen jako
Pyeongchang on Etelä-Korean piirikunta eli kunta. Kunta jakautuu Pyeongchangin taajamaan (eup) sekä seitsemään kuntaosaan (myeon), jotka ovat Bangnim, Bongpyeong, Daegwallyeong, Daehwa, Jinbu, Mitan ja Yongpyeong.
Ilmasto
Kesällä ilmasto on mannermainen ja kostea. Talvella suuret Siperiasta lähtöisin olevat ilmamassat kulkevat alueen yli tuoden mukanaan erittäin kylmää ilmaa. Tämän takia talvet ovat kylmiä ja pitkiä. Alueella on myös talvella runsaasti lunta.
Koillistuulet tuovat alueella paljon sateita varsinkin kesäisin. Talvella tuulet aiheuttavat ankaria lumisateita.
Lämpimimmät kuukaudet ovat heinä- ja elokuu. Tammi- ja helmikuu ovat vuoden kylmimmät.
Matkailu
Pyeongchangiin on rakennettu KTX linja, joka mahdollistaa matkustamisen 1,5 tunnissa suoraan maan pääkaupungista Soulista.
Villa Achille
Villa Achille on Helsingin Meri-Rastilassa sijaitseva talvihuvila, jonka rakennutti saksalainen Fritz Achilles. Huvilan nimen alkuperäinen kirjoitusasu onkin Villa Achilles. 1910-luvulla rakennetun hirsihuvilan on suunnitellut arkkitehti Fritz Lüsch. Vuonna 1967 huvila myytiin rakennusliike Polarille. Helsingin kaupungille se siirtyi vuonna 1990. Helsinki vuokrasi rakennuksen yksityiselle catering-yritykselle vuonna 2004.
Tie Tampereelle 1918
Tie Tampereelle 1918 on Tapio Kalliomäen Heikki Ylikankaan teoksen pohjalta käsikirjoittama ja ohjaama elokuva. Siinä on käytetty sisällissodan aikaisia valokuvia ja Viljo Kajavan runoja, jotka lausuu Ahti Jokinen.
Pauline Yates
Pauline Yates (16. kesäkuuta 1929 St Helens – 21. tammikuuta 2015 Northwood ) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi Elizabeth Perrinin roolissa 1970-luvun tilannekomediasarjassa Herra Perrinin uusi elämä.
Days of Wonder (albumi)
Days of Wonder – Live 1976 on rockyhtye Magnumin vuonna 2000 julkaisema live-albumi. Se on nauhoitettu Birminghamin The Railway Innissä vuonna 1976 ja on eräs yhtyeen ensimmäisistä live-esiintymisistä. Albumi sisältää materiaalia lähinnä yhtyeen ensimmäiseltä albumilta Kingdom of Madness, joka kuitenkin julkaistiin vasta kaksi vuotta näiden live-versioiden nauhoittamisen jälkeen.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin ellei toisin mainita.
Rinat Dasajev
Rinat Faizrahmanovitš Dasajev (s. 13. kesäkuuta 1957 Astrahan, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jalkapallomaalivahti. Kansallisuudeltaan Dasajev on tataari.
Ura
Dasajev aloitti uransa aikuisten tasolla Volgar Astrahanissa, missä pelasi vuosina 1975–1977. Vuosina 1978–1987 hän pelasi Moskovan Spartakissa ja voitti joukkueessa kahdesti Neuvostoliiton mestaruuden (1979, 1987). Ogonjok-lehti valitsi hänet Neuvostoliiton parhaaksi maalivahdiksi vuosina 1980, 1982, 1983, 1985, 1987 ja 1988. Vuonna 1982 hänet valittiin myös Neuvostoliiton parhaaksi jalkapalloilijaksi ja 1988 maailman parhaaksi maalivahdiksi.
Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkueessa Dasajev pelasi vuosien 1982, 1986 ja 1990 MM-kisoissa, vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa (pronssia) sekä vuoden 1988 EM-kisoissa (hopeaa). Vuosina 1988–1991 hän pelasi Espanjassa Sevillassa ennen kuin lopetti uransa.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi Dasajevin FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Jim J. Bullock
James Jackson "Jim" Bullock eli JM J. Bullock (s. 9. helmikuuta 1955, Casper, Wyoming) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Bullock tuli tunnetuksi 1980-luvulla, jolloin hän sai roolin sarjasta Too Close for Comfort. Hän esiintyi usein myös John Davidsonin Hollywood Squares -televisiokomediassa ja -pelishow'ssa (1986–1989). Lisäksi hänellä oli vuosina 1989–1990 rooli suositussa televisiosarjassa Alf.
Bullock esitti Mister Monroeta sarjassa Ned's Declassified School Survival Guide vuosina 2004–2007. Hän on avoimesti homoseksuaalinen. Hän ilmoitti vuonna 1995 kärsineensä HIV-tartunnasta jo vuodesta 1985.
Asko Saviaho
Asko Aulis Saviaho (s. 1941) on suomalainen kauppatieteen maisteri ja Suomen Posti Oy:n entinen pääjohtaja.
Saviaho toimi vuodesta 1975 postilaitoksen johtotehtävissä. Hän oli taloushallinnolinen ylijohtaja 1975–1981 ja postiylijohtaja vuodesta 1981. Kun posti muutettiin liikelaitokseksi vuoden 1990 alussa Saviahosta tuli yksi kolmesta varatoimitusjohtajasta Pekka Vennamon ollessa toimitusjohtajana. Saviaho oli sitten viimeksi Suomen Posti Oy:n toimitusjohtajana 1994–1998 ja pääjohtajana 1998–2000.
Saviaho tutustui 1960-luvulla kirjailija Mauri Sariolaan ja he olivat ystäviä Sariolan kuolemaan saakka. Saviaho on myöhemmin ollut mukana Mauri Sariola-seuran toiminnassa ja seura valitsi hänet vuonna 2006 vuoden Susikoskeksi.
Katri Ylander
Katri Marianne Ylander (s. 17. joulukuuta 1985 Harjavalta) on suomalainen laulaja. Hän sijoittui vuonna 2005 Suomen Idols -kykyjenetsintäkilpailun toisella tuotantokaudella toiseksi, kymmenen prosenttiyksikön äänierolla voittaja Ilkka Jääskeläiseen. Jääskeläinen sai 55 ja Ylander 45 prosenttia äänistä.
Idolsin semifinaalissa Ylander lauloi Stellan kappaleen ”Piste.” Suurelle yleisölle tuntemattoman kappaleen esitys Idols-ohjelmassa aiheutti aluksi jättiryntäyksen yhtyeen kotisivuille. Pian tämän jälkeen laulu nousi digitaalisten myyntilistojen kärkeen.
Soolouran alku
Ylander solmi pian Idols-kisan päättymisen jälkeen levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa ja hänen debyyttialbuminsa julkaistiin 14. kesäkuuta 2006. Katri Ylander -niminen albumi ylitti kultalevyrajan lokakuussa 2006. Tähän mennessä albumia on myyty yli 19 000 kappaletta. Ylanderin toinen albumi ilmestyi 31. lokakuuta 2007. Albumi oli nimeltään Kaikki nämä sanat, joka on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän. Albumin ensimmäinen single ”Valehdellaan” sai ensisoittonsa YleX Aamussa 21. elokuuta 2007.
Vuonna 2008 Ylander oli mukana Pariisin kevään esittämällä Kesäkumi-kappaleella ”Mä haluun sua enemmän ku muut haluu” yhdessä Super Jannen kanssa. Samana vuonna hän vieraili myös Happoradio-yhtyeen Kaunis minä -albumin ”Nukahdistus”-kappaleella. Ylander julkaisi kolmannen albuminsa Valvojat 2. syyskuuta 2009. Albumin ensimmäinen single ”Maailman ihanin” oli ensisoitossa YleX:llä 18. toukokuuta 2009.
Katri Ylander & Yksinäinen yhtye
Ylander jäi keikkatauolle kevättalvella 2010 miettiäkseen uransa seuraavaa siirtoa. Ylander ja hänen silloinen muusikkomiehensä Matti Salovaara alkoivat yhdessä työstämään uutta musiikkia, jonka he päättivät julkaista Katri Ylander & Yksinäinen yhtye -nimellä erottaakseen projektin Ylanderin soolourasta. Ylander solmi uuden levytyssopimuksen Suomen Musiikki -yhtiön kanssa, joka julkaisi yhtyeen albumin Uusi maa 13. syyskuuta 2013. Albumin ensimmäinen single ”Naamiot” julkaistiin 19. huhtikuuta.
Yhtye keikkali muutaman vuoden ajan. Yhtyeen toiminta kuitenkin hiipui, ja Ylander ja Salovaara erosivat. Yhtyeen toiminnan hiivuttua Ylander keikkaili satunnaisesti yksin sekä vieraillen muiden artistien, erityisesti Kimmo Härmän konserteissa.
Uusi tuleminen
Ylander ilmoitti lokakuussa 2018 julkaisevansa 30. marraskuuta uuden singlen ”Sinä pärjäät” Suomen Musiikki -levy-yhtiöllä. Hän kertoi myöhemmin aloitteen uudelle musiikille tulleen levy-yhtiön Kari Hynniseltä. Seuraava single ”Sano mulle jotain kaunista” kasvoi radiohitiksi syksyn 2019 aikana. Kappale oli yhteensä 14. viikon ajan radiolistan 10 suosituimman kappaleen joukossa, ollen parhaimmillaan listan ensimmäisenä. Ylanderin viides albumi Yhteisii unelmii julkaistiin elokuussa 2020.
Syksyllä 2020 Ylander oli mukana Tähdet, tähdet -ohjelman kuudennella kaudella.
Taustaa
Ylander oli osallistunut erilaisiin kykyjenetsintäkilpailuihin, muun muassa Golden Starsiin (pääsi 12 parhaan joukkoon) ja Ponnahdus Pinnalle -kisaan (Sanna-Kaisa Heinosen kanssa muodostamansa duon, Predatorin, voimin kolmossijalle).
Helsingissä asuvalla Ylanderilla on ravintola- ja palvelualan koulutus tarjoilijana. Aiemmin hän on työskennellyt tarjoilijana ravintolassa ja kahvilassa.
Lord of the Rings: Game One
Lord of the Rings: Game One (myös nimellä The Fellowship of the Ring) on Beam Softwaren kehittämä ja Melbourne Housen julkaisema seikkailupeli, joka perustuu J. R. R. Tolkienin kirjaan Taru sormusten herrasta. Peli on julkaistu vuonna Amstrad CPC:lle, Amstrad PCW:lle, Apple II:lle, BBC Microlle, Commodore 64:lle, DOS:lle, Macintoshille ja ZX Spectrumille.
Aselupa
Aselupa, puhekielessä usein aseenkantolupa, on valtion viranomaisen, yleensä poliisin myöntämä lupa jonka avulla luvanhaltija voi ostaa, omistaa, hallussapitää tai kuljettaa ampuma-asetta. Yleensä niihin sovelletaan erilaisia ehtoja tai rajoituksia, kuten vaatimuksia säilytykseen, aseenkäsittelykurssin läpäisyä tai hakijan taustan tarkistamista jne. Jossain maissa aselupaa ei tarvita.
Yleensä jos vaaditaan aselupaa tarvitsee ase myös rekisteröidä.
Aseluvasta yleisesti
Luvan myöntäminen jaetaan karkeasti neljään luokkaan:
Aselupa Suomessa
300px|thumb|Määräaikainen aseen hallussapitolupa vuodelta 2016. Aselupa (ennen vuotta 2018 hallussapitolupa) on poliisiviranomaisen Suomen kansalaiselle myöntämä lupa pitää hallussaan ampuma-asetta tai sen osaa ja ampumatarvikkeita. Aselupaan voidaan, käytännössä aina, kun on uudesta aseesta kysymys liittää hankkimisoikeus tai yksityinen valmistamisoikeus.
Ampuma-aselain mukaan aselupa/hankkimisoikeus voidaan myöntää hakijalle, joten vaikka hakija täyttäisi kaikki ehdot ja ase soveltuisi käyttötarkoitukseen voi poliisiviranomainen harkintansa mukaan myös evätä luvan.
Vuonna 2015 luvallisia ampuma-aseita oli 1 507 512 kpl. Noin 650 000 henkilöllä oli vähintään yksi aselupa ja noin 20 000 henkilöllä oli vähintään yksi rinnakkaislupa. Vuonna 2010 luvallisia ampuma-aseita oli 1 583 091 kpl ja vuonna 1984 oli 1 712 600 kpl.
Ikäraja aseluvalle on 18 vuotta. Pistoolille, revolverille, pienoispistoolille ja pienoisrevolverille 20 vuotta. Rinnakkaislupaan ikäraja on 15 vuotta. Pistoolille, revolverille, pienoispistoolille ja pienoisrevolverille rinnakkaisluvan ikäraja on 18 vuotta.
Ennen vuotta 1890 valmistettujen mustaruutiaseiden kuljettaminen ja säilyttäminen ei ole luvanvaraista. Luvanvaraista ei myöskään ole tällaisten mustaruutiaseiden pitäminen museossa tai kokoelmassa, ellei aseilla ammuta.
Varsinaista aseenkantolupaa ei Suomessa enää myönnetä.
Aselupa Tšekissä
300px|thumb|Aseliike Prahassa. Tšekin aselakipolitiikka on hyvin sallivaa. Tšekissä jokainen voi aseen saadakseen hankkia aseluvan, joka on myönnettävä jos ehdot täyttyvät. Niitä ovat asekokeen läpäisy, lääkärintarkastus ja puhdas rikosrekisteri. Myös aseenkanto ase piilotettuna, itsepuolustusta varten on sallittu erillisellä luvalla. Suurin osa aseenomistajista omistaa aseen itsepuolustusta varten.
Vuonna 2015 oli 806 895 luvallista ampuma-asetta ja 292 022 henkilöllä oli aselupa.
Aselupaluokat ja ikä
Aseluvat jaetaan viiteen luokkaan joita ovat ikärajoineen
Iisak Kuusisto
Iisak Einar Kuusisto (15. syyskuuta 1892 Lapin kunta – 18. tammikuuta 1962) oli suomalainen jääkärikapteeni ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Samuel Kuusisto ja Vilhelmiina Mattila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Katri Aleksandra Piipanojan kanssa, josta hän erosi vuonna 1947.
Opinnot
Hän kävi kansakoulun ja Rauman kauppakoulun iltalinjan vuonna 1912. Hän suoritti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922.
Jääkäriaika
Tämä Tyrvääläinen liikemies liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 7. huhtikuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet komennettiin etappi- ja värväystehtäviin Suomeen 4. toukokuuta 1916. Hän toimi aluksi värväystehtävissä Ikaalisten seudulla ja myöhemmin hän siirtyi itäiselle etapille ja sijoitettiin Rannan etappiaseman hoitajaksi. Takaisin Saksaan komppaniaansa hän palasi 10. huhtikuuta 1917.
Suomen sisällissota
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. Jääkäripataljoonan esikuntaan aseupseeriksi. Hänet siirrettiin 8. huhtikuuta vääpeliksi pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa.
Gabriele Tarquini
Gabriele Tarquini (s. 2. maaliskuuta 1962, Giulianova, Italia)  on italialainen autourheilija, joka on ajanut erityisesti Touring Car- eli vakioautoluokissa.
Kartingista pieniin Formula-sarjoihin
Tarquini menestyi hyvin jo kartingin puolella voittaen Italian kartingsarjojen mestaruuden kolmena peräkkäisenä vuotena (1983–85) ja josta hän nousi sarjan mestarina isompaan Formula 3000 -sarjaan vuonna 1985 (Tarquinin aikaisempi kokemus formulasarjoista oli puutteellista, koska hän ehti ajaa muutaman kilpailun Italian ja Euroopan Formula 3-sarjoissa). Sanremo Racing -tallin autolla hän sijoittui tulokaskaudellaan yhdessä kilpailussa palkintokorokkeelle ja oli sarjan lopputuloksissa kuudes. Kahtena seuraavana vuonna hän jatkoi samassa sarjassa, jossa pärjäsi kohtalaisin tuloksin sijoittuen muutamia kertoja palkintokorokkeelle (parhaimmaksi tulokseksi sarjan kilpailuista jäi Imolan kilpailun toinen sija).
Formula 1
Tarquini ajoi ensimmäisen Formula 1 -osakilpailunsa vuonna 1987 San Marinon GP:ssä Osella -tallin -autolla, joka päättyi keskeytykseen. Hän sai pitkäkestoisemman sopimuksen Coloni-tallista kaudeksi 1988. Hän selviytyi kilpailujen karsinnoista kahdeksan kertaa ja ajoi parhaimman sijoituksen Kanadan GP:ssa ollen kahdeksas.
Kaudella 1989 Tarquinin piti ajaa FIRST -tallissa, mutta Richard Divilan suunnittelema tallin auto ei läpäissyt kolaritestejä ja talli kärsi rahan puutteesta jo ennen kauden alkua. Hän oli jäämässä ilman tallipaikkaa, kunnes AGS -tallista vapautui paikka tallin kuljettajan Philippe Streiffin halvaantuessa testeissä sattuneessa ulosajossa. Tarquini saavutti AGS-tallissa uransa ainoan pistesijan olemalla kuudes Meksikon GP:ssa 1989. Kausi 1990 sujui huonosti, tuloksena 12 karsiutumista, kolme keskeytystä ja vain yksi maaliin asti pääseminen (13. sija Unkarin GP:stä).
Tarquini vaihtoi kesken kauden 1991 Fondmetal -talliin. Ensimmäinen kausi Fondmetalilla ei tuonut toivottua tulosta, mutta kaudella 1992 Tarquini selvitti tiensä jokaiseen kilpailuun. Auto ei kuitenkaan ollut kovin kestävä ja Tarquini pääsi maaliin vain kerran 13 osakilpailussa (Britannian GP:n 14.sija).
Vakioautosarjat
Fondmetal-tallin rahoituksen loppuessa kauden 1992 jälkeen Tarquini päätti siirtyä ajamaan Touring Car -vakioautosarjoja Alfa Romeon valmistamalla autolla (vakioautosarjoissa hän oli ajanut jo vuodesta 1987 lähtien muutamia kisoja sekä kansainvälisissä että Italian sarjoissa BMW:llä ja Alfa Romella). Kaudella 1993 Tarquini sijoittui Italian sarjassa kolmanneksi ajamalla kauden aikana 11 palkintosijaa, joista 5 oli voittoja. Seuraava kausi oli menestyksekäs Britannian vakioautoissa, kun hän ajoi kauden viidessä ensimmäisessä kilpailussa voittoon (kauden aikana voittoja kertyi yhteensä kahdeksan) ja sai ensiyrityksellä vuoden 1994 mestaruuden.
Hetkellinen paluu F1-sarjaan
Vakioautokilpailujen ohessa Tarquini toimi Tyrrell -tallin testikuljettaja vuonna 1995 ja ajoi uransa viimeisen F1-osakilpailun tuuraamalla loukkaantunutta Ukyo Katayamaa Euroopan GP:ssä (tuloksena kilpailusta oli 14.sija). Tarquinin Formula 1 -saavutuksiksi jäivät 78 kilpailua ja niistä saavutettu yksi maailmanmestaruuspiste. Hänellä on lisäksi hallussaan 24 esikarsinnan uloskarsiutumisen ennätys.
World Touring Car/World Touring Car Cup -vakioautot
Vuosina 2005–17 Tarquini kilpaili FIA:n WTCC -sarjassa, jossa keräsi useita voittoja sekä voitti hopeaa 2008, 2010 ja 2013 sekä mestaruuden vuonna 2009. Hän ehti ajaa sarjassa Alfa Romeon, SEAT:in, Hondan ja Ladan talleissa, joilla voitti lähes jokaisella kaudella (poikkeuksena kokonainen kausi 2015 sekä yhden kisaviikonlopun kausi 2017 Kiinassa, joka päättyi hylkäykseen). Tarquini vieraili kaudella 2017 TCR International Series -vakioautosarjassa yhden kilpailun verran Kiinassa, jonka hän voitti häntäpään lähtöruudukosta onnistuneen lähdön ansiosta, mutta ei saanut pisteitä sarjan vierailijasäännön vuoksi. Kaudesta 2018 lähtien World Touring Car Championship muuttui uudeksi World Touring Car Cup -sarjaksi, johon Tarquini osallistui Hyundain autolla ja jossa hän on voittanut avauskaudella mestaruuden sekä useita kilpailuja (muun muassa sarjan avauskilpailun Marrakechissa).
Kakkonen (jalkapallo)
Kakkonen (ruots. Tvåan) on miesten jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso Suomessa. Se on samalla matalin Suomen Palloliiton järjestämä sarja. Sitä alemmat sarjat ovat Palloliiton piirien järjestämiä. Sarja tunnettiin ennen nimellä II divisioona, mutta kaudeksi 1994 se muuttui Kakkoseksi. Kakkosen maaliennätys on 40 maalia, minkä saavutti kaudella 2014 Atlantiksen Sakari Tukiainen.
Historia
thumb|Kakkosen vanha logo Ennen 1970-lukua Suomen jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso oli nimeltään Maakuntasarja.
Vuosina 1970–1972 nimitystä II divisioona käytettiin toiseksi korkeimmasta sarjatasosta eli entisestä Suomensarjasta, jota pelattiin useammassa alueellisessa lohkossa. Kolmanneksi korkein sarjataso II divisioonasta tuli vuonna 1973, kun Palloliitto uusi sarjajärjestelmäänsä. SM-sarjan ja II divisioonan väliin perustettiin maanlaajuinen I divisioona (nykyinen Ykkönen), johon pääsivät kaudella 1972 SM-sarjasta pudonneet joukkueet sekä II divisioonan lohkojen sijoille 2–4 sijoittuneet. II divisioonan lohkovoittajat nousivat suoraan SM-sarjaan.
Vuonna 1974 II divisioonassa tehtiin suomalaista jalkapallohistoriaa, kun sarja-avaus TP-47:n ja Sportin välillä pelattiin Ruotsin Haaparannalla.
Vuonna 1994 II divisioonan nimi vaihtui Kakkoseksi.
Technopolis Kuopio
Teknologiakeskukseen ja koko tiedepuistoon sijoittuvat yritykset ja yhteisöt toimivat erityisesti elintarvike- ja ravitsemusalalla, bioteknologiassa ja lääkekehityksessä (Fimea) sekä hyvinvointi-, terveydenhuolto- ja ympäristöalalla. Näiden lisäksi turvallisuusteknologia (Pelastusopisto, Savonia-amk ja Itä-Suomen yliopisto) ja sensoriteknologia (Honeywell, Savonia ja VTT) ovat kasvussa.
Kakkonen (jalkapallo)
Lohkovoittajat
'''1970–1972 II divisioona, 2. korkein sarjataso'''
Technopolis Kuopio
Technopolis Oyj osti helmikuussa 2008 Kuopion Teknologiakeskus Teknian Kuopion kaupungilta. Kaupan kokonaisarvo oli noin 67 miljoonaa euroa. Toiminta järjestettiin uudelleen Technopolis Kuopion ja Technopolis Ventures Kuopion alle. Kaupunki on jatkanut osaamiskeskus-, kansainvälistymis- ja innovaatiohankkeitaan perustamassaan Kuopio Innovation Oy:ssä, jossa Technopolis on mukana neljänneksellä. Osuuskunta KPY osti Technopolis Kuopion vuonna 2019.
Kakkonen (jalkapallo)
Lohkovoittajat
'''1973–1993 II divisioona, 3. korkein sarjataso'''
Technopolis Kuopio
Teknologiakeskuksen historia
thumb|250px|Savilahti. Etualalla mm. Microteknia ja [[Prisma (kauppaketju)|Prisma, rannassa Itä-Suomen yliopisto, jonka takana KYS.]] Kuopion kaupunki perusti Kuopion Teknologiakeskus Teknia Oy:n vuonna 1986. Sen tarkoitus oli tarjota toimitila-, kansainvälistymis- ja liiketoiminnan kehittämispalveluita teknologiayrityksille. Lisäksi se järjesti Kuopion alueen osaamiskeskusohjelmien toimintaa ja tapahtumia, kuten Venture Cupin, ja kuului Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKELiin.
Kakkonen (jalkapallo)
Lohkovoittajat
'''1994 alkaen Kakkonen, 3. korkein sarjataso'''
Technopolis Kuopio
Teknologiakeskuksen historia
Teknia vietti 20-vuotisjuhliaan 5. lokakuuta 2006. Sen työpaikkojen lukumäärä lisääntyi 2000-luvun alussa teknologiakeskuksista nopeimmin. Teknian yritysten ja yhteisöjen lukumäärä kasvoi alkuperäisestä 18:sta noin 150:een ja työpaikkojen määrä 2 500:aan, kun Honeywell muutti keväällä 2007 valmistuneeseen Innotekniaan. Vuonna 2007 Tekniaan valmistui myös Ark Therapeuticsille geenilääketehdas.
Teknian liikevaihto oli vuonna 2006 5,7 miljoonaa euroa ja käyttökate 2,5 milj. euroa. 31. lokakuuta 2008 Technopolis Kuopio Oy sulautettiin emoyhtiö Technopolis Oyj:hin.
Toimitusjohtajat
Teknian toimitusjohtajia olivat vuosina 1987–1989 Jorma Pylkkänen ja vuosina 1989–1999 Veli-Matti Nokso-Koivisto. Viimeisenä toimitusjohtajana toimi vuodesta 1999 vuoteen 2008 Hannu Janhunen. Janhunen toimi myös Suomen Teknologiakeskusten Liitto TEKEL:in puheenjohtajana. Hän oli myös jäsenenä teknologiakeskusten maailmanjärjestön (IASP) hallituksessa 2006–2008.
Menestyjä taantuman keskellä
Tilojen käyttöaste oli Q2/2009 jälkeen käytännössä 100 %, sillä 50 000 neliöstä oli vapaana vain 550, jotka pidetään tietoisesti väliaikaisina tiloina pikaisia tarpeita varten. Technopoliksen toimitusjohtaja Keith Silverangin mukaan Kuopion menestyksekkääksi osoittautunut konsepti levitetään strategiamuutoksen kautta koko konserniin. ICT-painoa vähennetään houkuttelemalla lääke- ja hyvinvointialan yrityksiä. Myös julkisyhteisöjä, esimerkiksi alueellistamishankkeissa siirtyviä laitoksia, havitellaan vuokralaisiksi Kuopion mallin mukaisesti.
Rakennusvaiheet
thumb|250px|Microteknia 3, MicroTower, Microtekniat 1 ja 2, sekä Bioteknia (oikealla rajautuva). Taustalla parkkitalo.
Toimitilapalvelut
Teknologiakeskus laajeni 2000-luvulla 15–20 %:n vuosivauhdilla. Innoteknian valmistumisen jälkeen uusien tilojen rakentaminen keskeytyi ensimmäistä kertaa vuosiin, koska rakentamisen suhdanteiden katsottiin olevan epäotolliset, mikä olisi heijastunut uusien tilojen vuokriin. Lokakuussa 2007 tilojen käyttöaste ylitti 97 %. Teknologiakeskuksen vuokrataso on Kuopion korkeimpia, mutta samaa tasoa kuin muualla maan teknologiakeskuksissa. Myynti pohjautuu valmiisiin palvelukokonaisuuksiin. Technopolis Kuopio hoitaa muun muassa yli 200 yrityksen aulapalvelut.
Loppusyksystä 2008 Technopolis ilmoitti uusista rakennusinvestoinneista. Honeywellin toimitilojen (Innoteknia 1) yhteyteen rakennetaan parkkitalo sekä lisää toimistotilaa 400 hengelle. Technopolista kaavailtiin myös toteuttajaksi Kuopion lentoaseman läheisyyteen nousevaan yrityspuistoon, jonne Savon Voima ilmoitti rakennuttavan uuden pääkonttorinsa. Tämä rakennusurakka meni lopulta YIT Rakennus Oy:lle. Osuuskunta KPY tulee kiinteistön omistajaksi.
Huhtikuussa 2009 Savon Sanomat kertoi Technopolisin suunnittelevan toista, jopa 16-kerroksista toimistotornia, joka sijoittuisi vastakkaiselle laidalle tiedepuistoa kuin 2004 valmistunut MicroTower. Uusi tornitalo ja sen nelikerroksinen "jalustarakennus" nousisi aiemmin rakennettavaksi julkistettujen Innoteknia 1:n sisartalon ja parkkitalon viereen Viestikadulle. Ennen rakentamista tarvitaan kuitenkin kaavamuutos, sillä nykyinen kaava mahdollistaa vain 12 kerrosta ja puolet Technopolisin haluamaa pienemmän parkkitalon. Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean on arvioitu mahdollisesti sijoittuvan kyseisiin tiloihin.
Viestikadun 2-vaiheen rakennushanke käynnistyi joulukuussa 2009 ja valmistuu syksyllä 2010. Hankkeen kustannusarvio on noin 9,6 miljoonaa euroa ja bruttoala 13 400 neliömetriä, johon sisältyy 236 paikan autohalli. Tiloihin sijoittuvat muun muassa Kuopion kaupungin ja Kuopion yliopistollisen sairaalan yhteinen tietotekniikan palvelukeskus Istekki sekä rakennusyritys Skanska.
Yrityshautomo
Viiden ensimmäisen vuoden jälkeen hautomon yrityksistä oli toiminnassa 80 prosenttia, kun keskimääräinen luku on 50. Yrityshautomon alkuvuosina 1990–1999 perustetuista 43 yrityksestä 32 toimi edelleen. Kuuden liiketoiminta oli myyty, ja vain kahdeksan toiminta oli loppunut. Edelleen toimivien yritysten liikevaihto oli yhteensä 18 miljoonaa euroa, ja ne työllistivät 300 henkilöä. Loppuvuodesta 2006 hautomossa oli 10 yritystä.
Technopolis-kaupan myötä yrityshautomotoiminta siirtyi helmikuussa 2008 varta vasten perustetulle Technopolis Ventures Kuopio Oy:lle. Vuonna 2009 Technopolis ilmoitti uudelleenorganisoivansa kehityspalvelunsa, minkä myötä paikalliset Technopolis Ventures -yhtiöt aiottiin sulauttaa emoyhtiöönsä Technopolis Ventures Oy:hyn. Tämä tapahtui 1. maaliskuuta 2010.
Technopolis Ventures Kuopion palvelukokonaisuuteen kuuluneet yrityshautomopalvelut siirtyivät vuoden 2010 alussa Kuopio Innovationille.
Yhteiskäyttölaboratoriot ja kehitysympäristöt
{| style="border-width: 0; margin: 0 0 0 0;"
Centek Labs
Toimijat Honeywell, ISY, Savonia ja VTT
Aiheesta muualla
Technology Centre Teknia (Kuopio Science Park)
Kassiakumi
Kassiakumi on soijasennan eli afrikankassian (Senna obtusifolia) tai sirppisennan eli sirppikassian (Senna tora) siemenistä valmistettavaa jauhetta, jota käytetään elintarvikelisäaineena. Kasvit tunnetaan myös nimillä Cassia obtusifolia ja Cassia tora. Aasiassa kasvin siemeniä on perinteisesti käytetty myös kansanlääkinnässä. Kassiakumin elintarvikkeiden E-koodi on E427. Eläintenruoissa lisäaineesta käytetään koodia E499. Jauhetta käytetään hyytelöimisaineena mm. kastikkeissa, kuivatuissa keitoissa sekä maitopohjaisissa jälkiruoissa. Kassiakumille ei ole määritelty ADI-arvoa eli ylintä hyväksyttävää päivittäistä saantia.
Frans Myyryläinen
Frans Johan ”Janne” Myyryläinen (käytti vuoden 1918 jälkeen nimeä Juuso Matero; 30. joulukuuta 1881 Viipuri – 8. toukokuuta 1938 Petroskoi) oli Suomen sisällissodassa punakaartin organisoijia Kainuussa sekä toimi upseerina Venäjällä. Hänet muistetaan parhaiten niin sanotun läskikapinan johtajana. Kapinan yhteydessä hän käytti salanimeä Jahvetti Moilanen. Häntä pidettiin rahjalaisena, ja hän oli Eino Rahjan luottomies.
Elämäkerta
Myyryläisen isä kuoli keuhkotautiin pojan ollessa kolmivuotias. Myyryläinen oli isäpuolensa apuna 13-vuotiaasta lähtien oja- ja sekatöissä. Hän kävi Vuohimäen käsityökoulun 1897–1898 ja teki sen jälkeen saha- ja uittotöitä lähinnä Viipurin läänissä ja Kainuussa vuosina 1898–1910. Vuoden 1905 suurlakon aikana Myyryläinen oli työssä Kemin sahoilla ja hän oli mukana Laitakarin työväenyhdistyksessä sekä punakaartissa.
Myyryläinen oli mittamiehenä ja työnjohtajana Kainuun savotoilla vuodesta 1908 alkaen ja meni naimisiin Eeva Stiina Karjalaisen kanssa 1910. Kajaanin Teppanassa Hinnin talossa asuneeseen perheeseen syntyi kolme poikaa.
Myyryläinen toimi 1915 Kainuun Osuusliikkeen Mieslahden myymälänhoitajana ja vuonna 1917 kiertävänä tarkastajana. Hän osallistui Kainuun punakaartien perustamiseen organisaattorina ja värvärinä. Vastapuoli eli sikäläiset suojeluskuntalaiset pitivät häntä erityisen vaarallisena.
Sisällissodan aikana helmikuussa 1918 hänet pidätettiin ja tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi kuritushuoneeseen sekä menettämään kansalaisluottamuksensa 12 vuodeksi. Matkalla Lahden vankileirille hän pakeni mutta joutui kiinni. Toisella yrityksellä hän onnistui pakenemaan Kainuun kautta Venäjälle. Siellä Myyryläinen kävi punaupseerikoulun, jonka jälkeen hän osallistui kommunistien maanalaiseen toimintaan Kainuussa.
Erityisesti hänet tunnetaan Pohjolan punaisen sissipataljoonan vuonna 1922 tekemästä retkestä Kuolajärvelle ja Savukoskelle. Tapausta kutsutaan yleisesti läskikapinaksi. Myyryläinen johti pataljoonaa käyttäen nimeä Jahvetti Moilanen. Sen jälkeen Myyryläinen jatkoi toimintaa puna-armeijan kouluttajana ja organisaattorina Venäjän puoleisessa Karjalassa. Olojen rauhoituttua hän toimi opettajana ja lehtimiehenä Petroskoissa. Tällöin hän esiintyi nimellä Juuso Matero.
Stalinin puhdistusten aikana Myyryläistä vastaan nostettiin tekaistuja syytteitä joiden perusteella hänet vangittiin yöllä 5. huhtikuuta 1938 ja teloitettiin luultavasti Petroskoissa 8. toukokuuta 1938. Sotilastribunaali palautti 21. toukokuuta 1957 hänen kunniansa ja vapautti kaikista syytteistä. Omaisille tieto hänen kunniansa palautuksesta Venäjällä tuli 30. toukokuuta 1957. Ennen teloitusta Matero oli arvostellut työleireille joutuneilta metsätyössä vaadittavaa työmäärää liialliseksi. Häntä syytettiin uudistuksia vastustavaksi "antimekanisaattoriksi", ja syytteisiin sisältyi myös se seikka, ettei hän hallinnut "Leninin ja Stalinin kieltä".
Delmer Daves
Delmer Lawrence Daves (24. heinäkuuta 1904 San Francisco, Kalifornia – 17. elokuuta 1977 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Delmer Daves aloitti uransa näyttelijänä ja käsikirjoittajana, kunnes alkoi vuodesta 1943 myös ohjata, useimmiten omia käsikirjoituksiaan. Hän ohjasi kaikkiaan 27 elokuvaa, etupäässä draamoja ja lännenelokuvia.
Juutinrauman silta
Juutinrauman silta (tanskaksi Øresundsbroen, ruotsiksi Öresundsbron; siltayhtiö käyttää yhdistelmänimeä Øresundsbron) on yhdistetty rautatie- ja maantiesilta Juutinrauman salmen yli. Silta- ja tunneliyhteys yhdistää kaksi metropolialuetta, Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan ja Ruotsin kolmanneksi suurimman kaupungin Malmön.
Juutinrauman sillan pituus on 7 845 metriä ja suurin jänneväli 490 metriä. Silta on maailman pisin yhdistetyssä rautatie- ja maantieliikenteen käytössä oleva vinoköysisilta. Sillan ylemmällä kannella kulkee nelikaistainen moottoritie E20, alemmalla kaksiraiteinen rautatie. Sillan pylonit kurottuvat 204 metrin korkeuteen.
Tanskan puolelta yhteys lähtee Amagerista neljän kilometrin matkalle merenalaiseen tunneliin, joka johtaa keskellä Juutinraumaa sijaitsevalle neljän kilometrin pituiselle Peberholmin tekosaarelle. Tunnelissa rautatie ja maantie kulkevat samassa tasossa, Peberholmista ne nousevat sillan eri tasoille.
Koska Ruotsin ja Tanskan rautateillä käytetään eri sähköistys- ja opastinjärjestelmää, sillan yli liikennöivät junat ovat kaksijärjestelmätoimisia. Järjestelmien rajakohta sijaitsee valtioiden rajalla.
Ruotsin ja Tanskan yhdistävän silta- ja tunneliyhteyden kokonaispituus on 16 kilometriä, ja se otettiin käyttöön 1. heinäkuuta 2000. Molemmilla puolilla salmea tehtyine maatöineen yhteys maksoi 30,1 miljardia Tanskan kruunua (vuoden 2000 rahassa).
Silta joudutaan aika ajoin sulkemaan myrskysäällä, kuten marraskuun lopulla 2011.
Ekenäs IF
Ekenäs Idrottsförening (Ekenäs IF, EIF) on tammisaarelainen urheilun yleisseura. Seuran lajivalikoimaan kuuluvat jalkapallo, käsipallo ja frisbeegolf. EIF:n yleisurheilujaosto perusti Karis IK:n kanssa uuden IF Raseborg -nimisen seuran, jonka alaisuuteen seuran yleisurheilutoiminta on siirtynyt. EIF on perustettu vuonna 1905, ja se on Länsi-Uudenmaan vanhimpia urheiluseuroja.
Jalkapallo
EIF pelasi ensimmäiset jalkapallo-ottelunsa 1907, yhteensä neljästä ottelusta kaksi pelattiin Tammisaaressa ja kaksi Helsingissä (jolloin vastustajat olivat Unitas ja HJK). 1907 EIF liittyi SPL:oon. Jalkapallojaosto seuraan perustettiin 6. tammikuuta 1908. Sarjajalkapalloilussa EIF oli mukana alusta alkaen, 1930 se pelasi B-sarjassa ja 1933 EIF käväisi A-sarjassa yhden kauden ajan. 1970-luvun sarjauudistuksen jälkeen EIF on pelannut enimmäkseen Kakkosessa, viimeksi kausilla 2012–2014. Kaudeksi 2015 EIF nousi jalkapallon Ykköseen Jari Rantasen valmentamana.
Käsipallo
Käsipallon miesten edustusjoukkue pelasi SM-sarjassa kaudella 2005–2006.
A Moment in the Reeds
A Moment in the Reeds on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut queer-elokuva, jonka on ohjannut Mikko Mäkelä. Elokuvan päähenkilöt ovat Leevi (Janne Puustinen) ja Tareq (Boodi Kabbani), jotka kunnostavat Leevin isän kesämökkiä.
USS Bang (SS-385)
USS Bang (runkonumero SS-385) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1943 vesillelaskettu Balao-luokan sukellusvene.
Valmistus
Alus tilattiin Portsmouthin laivastontelakalta Kitterystä Mainesta, missä köli laskettiin 30. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta kumminaan Robert W. Neblettin puoliso ja otettiin palvelukseen 4. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään Antone R. Gallaher.
Palvelus
Palvelukseenoton jälkeen alus oli miehistöineen neljä viikkoa koulutuksessa New Englandissa. Se lähti 8. helmikuuta 1944 New Londonin sukellusvenetukikohdasta Panaman kanavan kautta Pearl Harboriin, missä miehistönkoulutus jatkui. Maaliskuun lopulla miehistön todettiin olevan valmis. Alus lähti 29. maaliskuuta 1944 ensimmäiselle partiomatkalleen USS Parchen ja USS Tinosan kanssa. Alukset pysähtyivät vuorokaudeksi Midwaylle tankkaamaan, minkä jälkeen ne jatkoivat Luzoninsalmeen ja Formosan (Taiwan) lounaispuolelle.
Sukellusveneet jakoivat havaintonsa järjestäen yhteisvoimin hyökkäyksiä. Bang havaitsi 29. huhtikuuta etelään matkanneen 12 aluksen saattueen, mistä se upotti 1930 tonnin rahtialuksen Takegawamarun. Sukellusvene seurasi saattuetta ja upotti seuraavana aamuna 2859 tonnin rahtialuksen Nittatsumarun, minkä jälkeen suojaavat alukset pudottivat tuloksetta syvyyspommeja.
Tinosa havaitsi 3. toukokuuta pohjoiseen matkanneen 10 aluksen saattueen, jonka perään Bang lähti. Tultuaan lentokoneen havaitsemaksi ja saattajien hyökkäyksen maaliksi se joutui sukeltamaan. Pimeän tultua kolme sukellusvenettä hyökkäsivät pinnalta, jolloin Bang upotti 5947 tonnin Kinreimarun. Aluksen päällikkö ilmoitti upottaneensa myös hävittäjän, mutta sitä ei kyetty sodan jälkeen todentamaan. Torpedojen loputtua Bang poistui 6. toukokuuta partioalueelta ja saapui 14. toukokuuta Midwaylle, missä se kiinnittyi USS Proteukseen huollettavaksi.
Alus lähti 6. kesäkuuta toiselle partiomatkalleen Mariaanien länsipuolelle. Matkalla alueelle se kohtasi 14. kesäkuuta pohjoiseen matkaavan tankkerin, joka vaurioitui sukellusveneen laukaisemasta torpedosta. Ennen sotatoimien päättymistä alus teki kaikkiaan kuusi partiomatkaa.
Sotatoimien päättyessä alus oli huollettavan telakalla, mistä vapauduttuaan se sijoitettiin New Londonin sukellusvenetukikohtaan. Alus poistettiin 12. helmikuuta 1947 palveluksesta ja siirrettiin Atlantin laivaston reserviin, mistä se palautettiin 1. helmikuuta 1951 palvelukseen.
Alus oli New Londonin sukellusvenetukikohdassa, kunnes se poistettiin 15. toukokuuta 1952 palveluksesta ja siirrettiin modernisoitavaksi Portsmouthin laivastontelakalle. Alus palautettiin 4. lokakuuta 1952 palvelukseen Guppy IIA -tyypin veneenä.
Espanjan laivasto
Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen luovutuspäivänä 1. lokakuuta 1972 nimellä Cosme García (runkonumerolla S34). Espanja lunasti aluksen vuonna 1974 ja se romutettiin vuonna 1983.
Moche
thumb|Mochen ruukku. thumb|Mochen alue suurimmillaan.
Moche-kulttuuri (Mochica) vallitsi Pohjois-Perun rannikolla noin 100–700 jaa., laajennetun aikataulun mukaan 300 eaa.–100 jaa. Mochen kulttuuri tunnetaan keramiikastaan, kultatöistään ja keinokasteluverkostoista. Mochen jäljiltä ovat Trujillon lähellä olevat kaksi suurta pyramidia, Huaca del Sol ja Huaca de la Luna. Moche laajeni keskusjokilaaksoistaan melko laajalle rannikkokaistaleelle. Mochen ihmiset saattoivat olla samoja kuin myöhemmän Chimun valtion ihmiset.
Nikolai Gerard
Gerardin vanhemmat olivat kaartinupseeri Nikolai Gerard ja Helena Piramidov. Hän valmistui lakimieheksi ja eteni varsin nopeasti virkauralla. Hän sai salaneuvoksen arvon, tuli 1876 senaatin ja 1898 valtakunnanneuvoston jäseneksi sekä 1901 neuvoston siviili- ja kirkollisasian osaston päälliköksi. Suomen kenraalikuvernöörinä hän toimi 6. joulukuuta 1905 – 2. helmikuuta 1908. Hän oli ensimmäinen tätä virkaa hoitanut siviili. Gerard oli liberaali ja erosi kenraalikuvernöörin virastaan duuman konservatiivien painostuksesta. Myös Voimaliiton asia heikensi osaltaan hänen asemaansa.
Moche
Moche
Moche-kulttuuri (eli Mochica tai varhainen Chimú, proto-Chimú, pre-Chimú tms.) syntyi noin 100 jaa. Perun rannikon jokilaaksoihin. Mochen yhteiskunta oli järjestynyt ja hyvin johdettu. Kulttuuri tunnetaan mm. erikoisista ihmisen pään muotoisista saviastioistaan. Saviastioita oli esimerkiksi talon ja ihmisen muotoisia. Astiat tehtiin muotin avulla. Viimeistään mochen aikaan alettiin rakentaa linnoituksia. Keramiikka esittää muun muassa uhrausseremonioita, joissa kaksintaistelun hävinneet nuorukaiset tapettiin hitaasti, minkä jälkeen ruumiilta poistettiin lihakset. Metallia osattiin käsitellä hyvin.