cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sähköinen allekirjoitus
Kritiikki ja riskit
Ylläolevat riskit ovat teoriassa mahdollisia ja niitä vastaan voi suojautua mainituilla tavoilla. Käytännössä sähköisen allekirjoituksen käyttöönotto on iso parannus nykyiseen, esimerkiksi pankkitunnuksilla (OTP, one time password) tapahtuviin tapahtumien varmentamiseen, missä ei nykyään käytetä mitään edellä mainittuja suojauksia vaan ne ovat käytännössä pelkkiä salasanoja. Kaikki mainitut riskit liittyvät myös niiden käyttöön. Pankkitunnusten kopioinnilla tehdyistä väärinkäytöksissä uhri ei ole yleensä ymmärtänyt joutuneensa petoksen kohteeksi. Useimmat pankkitunnuksilla tehdyt petokset olisivat jääneet tekemättä, jos olisi käytetty henkilökorttia.
Eric Brandon
Eric Brandon (18. heinäkuuta 1920 East Ham, Lontoo – 8. elokuuta 1982 Gosport, Hampshire) oli brittiläinen moottoriurheilija, joka osallistui viiteen Formula 1 -sarjan osakilpailuun kausilla ja  Cooper-autoilla. Hänen paras sijoituksensa oli Sveitsin Grand Prix’n 1952 kahdeksas sija. MM-pisteitä Brandon ei saavuttanut.
Brandon kilpaili myös muun muassa Britannian Formula 3 -sarjassa. Hän voitti sarjan historian ensimmäisen mestaruuden vuonna 1951.
Kaniikki
pienoiskuva|Belgialaisia kaniikkeja 2008 Kaniikki tai kanunki oli alun perin katolisessa kirkossa kanoniseen yhteiselämään sitoutunut pappi, sittemmin joko tuomiokirkon pappi tai tuomiokapitulin jäsen, kuoriherra eli tuomioherra. Esimerkiksi Turun hiippakunnan tuomiokapituliin kuului 1200-luvulla neljä kaniikkia. Kaniikki-nimitys on edelleen käytössä katolisessa ja anglikaanisessa kirkossa (tuomiokapitulin jäsen, tuomioherra).
Nimitys on alun perin johdettu kreikan sanasta κανωνικος "säännösten alainen", jolla tarkoitettiin kirkonmiestä, joka asui tuomiokirkon alueella ja oli omistautunut noudattamaan kirkon säännöstöä eli kaanonia.
Turussa Kastussa sijaitsee Kaniikintie. Salossa Kuusjoella on Kanunki-niminen kylä.
Paavo Pylkkänen
Paavo Pylkkänen (s. 1959 ) on suomalainen mielenfilosofi ja filosofian tohtori, joka toimii filosofian kandiohjelman johtajana, teoreettisen filosofian yliopistonlehtorina ja kognitiotieteen filosofian dosenttina Helsingin yliopistossa. Hän on myös teoreettisen filosofian yliopistonlehtori Skövden korkeakoulussa Ruotsissa.
Pylkkäsen erikoisaloja ovat mielenfilosofia, mieli–ruumis-ongelma, kognitiotieteen perusteet, fysiikan filosofia, David Bohmin luonnonfilosofia ja kvanttiteorian perusteet. Hän väitteli vuonna 1992 Bohmin kvanttiteoriatulkinnan merkityksestä mielenfilosofialle ja kognitiotieteelle.
Nonpoint
thumb|Nonpoint Nonpoint on yhdysvaltalainen nelihenkinen alternative metalia soittava yhtye, joka on kotoisin Fort Lauderdalesta, Floridasta. Yhtyeen musiikissa on myös paljon vaikutteita latinomusiikista yhtyeen rumpali Robb Riveran ja laulaja Elias Sorianon sukujuurien vaikutuksesta.
Loimaan kihlakunta
Loimaan kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Turun ja Porin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Roger Penrose
Roger Penrose (s. 8. elokuuta 1931 Colchester, Essex, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen fyysikko ja matemaatikko Oxfordin yliopistosta. Hän on etsinyt fysiikan, biologian ja tietoisuuden riippuvuussuhteita ja kirjoittanut tekoälystä. Hän on myös opettanut Stephen Hawkingia. Penrose sai Nobelin fysiikanpalkinnon mustia aukkoja koskevista tutkimuksistaan vuonna 2020.
Johan Parviainen
thumb|right|Johan Parviainen [[Pietari (kaupunki)|Pietarissa 1860-luvulla]] Johan Parviainen (12. tai 21. maaliskuuta 1834 Kiihtelysvaara – 8. tammikuuta 1900) oli suomalainen Jyväskylässä vaikuttanut kauppias ja teollisuusmies.
Roger Penrose
Penrose suoritti tohtorin tutkinnon algebrallisessa geometriassa Cambridgen yliopistossa vuonna 1957. Sen jälkeen hän on työskennellyt useissa yliopistoissa. Hänet aateloitiin palveluksistaan tieteen hyväksi vuonna 1994.
Johan Parviainen
Pohjois-Karjalasta kotoisin ollut Parviainen asettui Jyväskylään 1849 ensin serkkunsa Mikko Parviaisen palvelukseen ja vuodesta 1856 lähtien itsenäiseksi kauppiaaksi.
Parviainen harjoitti tukku- ja vähittäiskauppaa, perusti Jyväskylään viinanpolttimon, oluttehtaan ja vuonna 1874 sahalaitoksen Jyväsjärven länsipäähän Korkeakoskelle. Hän perusti myös laivaveistämön ja harjoitti laivaliikennettä Päijänteellä. Parviainen osti myös yrityksiä kuten vuonna 1887 Tourulan nahkatehtaan ja Karstulassa sijainneen Kimingin rautaruukin. Vuonna 1884 Parviainen sai ensimmäisenä keskisuomalaisena kauppaneuvoksen arvonimen.
Roger Penrose
Penrosen nuorempi veli Jonathan voitti shakin Britannian mestaruuden kymmenen kertaa vuosina 1958–1969.
Roger Penrosen mukaan ovat saaneet nimensä Penrosen laatat, Penrosen kolmio ja Moore-Penrose -käänteismatriisi.
Johan Parviainen
Johan Parviainen harjoitti myös maanviljelyä vuonna 1885 ostamallaan Sulkulan tilalla Jyväsjärven rannalla. Tilalla asui ja sitä hoiti hänen tyttärensä Hanna Parviainen, joka raivautti lisää peltoa, harjoitti karjan- ja hevostenjalostusta, perusti tilalle turvepehkutehtaan ja kunnosti myös tuottavaan kuntoon Karhujärven, Pitkälahden ja Vähälahden rappiotilat.
Roger Penrose
Hän on esittänyt myös teorian, jonka mukaan alkuräjähdystä edelsi toinen maailmankaikkeus.
Johan Parviainen
Säynätsalon tehtaat
Johan Parviaisen kuoltua Säynätsalon tehtaiden johtajana toimi hänen poikansa Hugo Parviainen (1872–1920) jonka johdolla yritys muutettiin osakeyhtiöksi [1907 ja sen nimeksi tuli ''Joh. Parviainen Osakeyhtiö''. Hugo Parviainen perusti Säynätsaloon myös vaneritehtaan 1914. Vuonna 1919 Säynätsalon tehdaslaitokset yhdistettiin Joh. Parviaisen Tehtaat Osakeyhtiö nimiseksi yhtiöksi. Hugo Parviaisen kuoltua espanjantautiin 1920 tehtaan johtoon siirtyi hänen veljensä Walter Parviainen (1869–1925) ja tämän kuoltua heidän sisarensa Hanna Parviainen joka johti tehtaita 1925–1936. Tehtaiden 1920-luvulla alkaneet taloudelliset vaikeudet joita 1930-luvun lamakausi vielä pahensi pakottivat Hanna Parviaisen myymään yhtiön pankeille 1936. Yhtiö jatkoi toimintaansa vuoteen 1946 saakka jolloin se siirtyi Enso-Gutzeit Oy:n omistukseen. Tänä aikana Säynätsaloon perustettiin vielä kuitulevytehdas joka aloitti toimintansa 1947.
Naurattajat
thumb|Naurattajat-kirjan kansikuva
Naurattajissa lähes sata suomalaista koomikkoa, komedianäyttelijää tai -ohjaajaa kertoo työstään. Kirjassa on myös tietoiskuja, anekdootteja ja valokuvia.
Kirja on kirjoitettu käänteisessä aikajärjestyksessä. Se lähtee vuodesta 2007 ja päättyy vuoteen 1907. Luvut on jaksotettu vuosikymmenien mukaan.
Sisältö
'''2007–2000 – Häpy endkö? Eli kuinka suomalainen komiikka pirstaloitui niin pieniksi palasiksi'''
Luku käsittelee suomalaisen komiikan pirstaloitumista, tulevaisuutta sekä ilmiöitä kuten stand up -komiikka, Star Wreck -elokuva, camp-huumori, elokuvien tuotteistaminen ja viimeinen Uuno Turhapuro -elokuva.
1999–1990 – Paluu menneisyyteen
Luku käsittelee Kummelin, Pekko Aikamiespojan ja Markku Pölösen kukoistuksen aikaa, imitaattoribuumia sekä poliittista huumoria, kuten Hyvät herrat.
1989–1980 – Sketsikkoaika
Luku käsittelee sketsien kulta-aikaa, Aki Kaurismäen elokuvia ja lastenhuumoria.
1979–1970 – Jäniksen vuosikymmen Luku käsittelee Neil Hardwickin tv-sarjoja, Risto Jarvan elokuvia, Uuno Turhapuroa ja Kivikasvoja.
1969–1960 – Vanhat kulissit kaatuvat
Luku käsittelee Spede Pasasen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen suosion huippua, Leo Jokelaa, elokuva-alan lakkoa, televisioteatteria ja Komisario Palmu -elokuvia.
1959–1950 – Hyi ruma rillumarei!
Luku käsittelee elokuvakriitikkoja, Suomen Filmiteollisuuden Liisankadun elokuvastudioita, Matti Kassilan elokuvia, Pekka Puupää -elokuvia, rillumarei-ilmiötä sekä Tuntematon sotilas -elokuvaa.
1949–1940 – Naurua juoksuhaudoissa
Luku käsittelee Hannes Häyristä, Suomisen perhettä, totisia koomikoita ja sota-ajan komediatuotantoa.
1939–1930 – Sano se suomeksi!
Luku käsittelee Sotilasfarsseja, Valentin Vaalan elokuvia, Siiri Angerkoskea, Aku Korhosta ja Uuno Laaksoa, Lapatossu-elokuvia ja Suomen Filmiteollisuus oy:tä.
1929–1920 – Mykkä kausi
Luku käsittelee Erkki Karun elokuvia, Suomi-Filmi oy:tä, kadonneita mykkäelokuvia sekä ensimmäistä suomalaista näytelmäelokuvaa Salaviinanpolttajat (1907).
Edward German
thumb|right|Edward German Edward German (17. helmikuuta 1862 – 11. marraskuuta 1936) oli brittiläinen säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten hänen koomisista oopperoistaan.
German syntyi Whitchurchissa, Shropshiressä vanhempiensa viidestä lapsesta toiseksi ja aloitti pianon- ja urkujensoiton viisivuotiaana kirkkourkuri-isänsä johdolla. Saatuaan yksityisopetusta Walter Haylta hän pääsi 18-vuotiaana Royal Academy of Musiciin, jossa hän opiskeli urkujensoiton ja sävellyksen ohella viulunsoittoa.
German voitti vuonna 1885 mitalin teoksellaan Te Deum. Sitä seurasivat ooppera The Two Poets (1886) ja ensimmäinen sinfonia (1887). Säveltäjästä tuli vuonna 1888 Globe Theatren kapellimestari ja musiikillinen johtaja Lontoossa. Hän oli teostensa suhteen ankara ja julkaisi niistä uudistettuja versioita jatkuvasti.
German oli vanhoilla päivillään oikeasta silmästään sokea. Hänestä tehtiin ritari vuonna 1928, ja hänelle myönnettiin Royal Philharmonic Societyn kultamitali vuonna 1934. Hän kuoli 74-vuotiaana Lontoossa.
Kriketin SM-sarja 2003
Yksitoista joukkuetta osallistui Kriketin SM-sarjaan kaudella 2003.
Mitaliottelut
SKK 1 on vuoden 2003 Suomen Mestari
Tuhon ranta
Tuhon ranta (River’s Edge) on Neal Jimenezin käsikirjoittama ja Tim Hunterin ohjaama yhdysvaltalainen independent-elokuva vuodelta 1986.
Näennäisen arkisessa, kauhuelokuvan elementtejä sisältävässä tarinassa pikkukaupungin nuorisojengin eräs jäsen surmaa tyttöystävänsä. Dennis Hopperin roolia kylähulluna arvostetaan. Elokuvaa on kutsuttu erääksi synkeimmistä teinielokuvista, ja sen sanotaan sisältävän monia samoja elementtejä, joita David Lynch toteutti paremmin samoihin aikoihin ensin Blue Velvetissä ja sitten Twin Peaksissä.
Elokuvan musiikkina kuullaan muun muassa Slayeriä.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hän kehuu Hopperin roolityötä, mutta sanoo nuorten näyttelijöiden lähinnä ”oleilevan”. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Ford Transit (2006)
Kuudennen sukupolven Ford Transitia valmistettiin vuosina 2006–2013. Se valittiin Vuoden pakettiautoksi 2007.
Ford Transit VI (2006–2013)
pienoiskuva|Avolavallinen Ford Transit. Vuonna 2006 viidennen sukupolven Transit kävi läpi perusteellisen kasvojenkohotuksen. Eniten muotoilu muuttui keulan osalta, johon tuli samankaltainen ilme kuin vuoden 1998 konseptimallissa. Ulkonäön ohella muutoksia tehtiin myös ohjaamossa, jossa kojelauta ja ohjauspyörä vaihdettiin täysin uusiin.
Aiempi bensiinimoottori korvattiin Rangerin 2,3-litraisella 146-hevosvoimaisella, mutta Suomen tuontiohjelmasta se jätettiin pois. Kaikissa dieselmoottoreissa siirryttiin käyttämään yhteispaineruiskutusta. 2,0-litrainen diesel vaihtui 2,2-litraiseen, josta oli kolme tehovaihtoehtoa (85/110/130 hv). 2,4-litraisia oli myös tarjolla kolme eritehoista versiota (100/115/140 hv). vasen|pienoiskuva|Ford Transit -pikkubussi. Vuonna 2007 130-hevosvoimaisen 2,2 litran dieselin teho nousi 140 hevosvoimaan. Transit-malliston uusi moottori oli viisisylinterinen 3,2-litrainen diesel, joka tuotti 200 hevosvoimaa tehoa. Kyseinen moottori oli saatavana ainoastaan takavetoiseen versioon.
Loppuvuodesta 2008 110-hevosvoimaisen 2,2-litraisen moottorin tehoa nostettiin 115 hevosvoimaan.
Ford Transit Sport Van
vasen|pienoiskuva|Ford Transit Sport Van Vuoden 2006 puolivälissä Ford esitteli urheilullisen Transit Sport Van -mallin, jossa oli moottorina 2,2 litran (130 hv, 2007 lähtien 140 hv) diesel. Ulkoasua on piristetty raidoituksella, 18 tuuman kevytmetallivanteilla, korinmuotoilusarjalla ja pakoputkien kaksoisulostulolla. Varusteluun sisältyi matkustajan turvatyyny, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, kuuden levyn CD-vaihtaja, veluuriverhoilu, monitoimiohjauspyörä ja kuormatilan suojasarja.
Path of Exile
Path of Exile on uusiseelantilaisen Grinding Gear Gamesin kehittämä ja julkaisema ilmaiseksi pelattava tietokoneroolipeli. Peli julkaistiin Windowsille virallisesti lokakuussa 2013 vuoden alun beeta-julkaisun jälkeen. Xbox One -versio julkaistiin elokuussa 2017 ja Playstation 4 -versio maaliskuussa 2019.
Kehittäjät ovat vakuuttaneet että pelin liiketoimintamalli on "eettinen" ja välttää kaikkea pay-to-win-sisältöä. Maksamalla ei voi saada edes nopeampaa hahmonkehitystä, nopeampia ratsuja tai teleportteja kartan eri osiin. Peliin voi saada ostamalla vain erilaisia hahmon ulkonäköä muuttavia tai visuaalisia efektejä lisääviä esineitä. Kiinalainen Tencent osti pelin kehittäjän keväällä 2018. Grinding Gear Games vakuutti, että sen toiminta ei muutu kaupan seurauksena.
Vastaanotto
Path of exile on saanut PC Gamer julkaisulta arvosanaksi 90/100. Arvostelussa kehutaan erityisesti pelin uniikkia lähestymistapaa ARPG genreen sekä League -systeemiä, joka kannustaa pelin uudelleen pelaamista.
Stéphane Diagana
Diagana juoksi Splitin EM-kisoissa 1990 400 metrin aidoissa viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Barcelonan olympialaisissa matkan neljänneksi ajalla 48,13. Myöhemmin samana vuonna hän oli yleisurheilun maailmancupissa 400 metrin aidoissa kolmas. Vuonna 1993 hän voitti Euroopan cupin 400 metrin aidoissa sekä juoksi Stuttgartin MM-kisoissa neljänneksi ajalla 47,64. 1994 hän voitti EM-pronssia 400 metrin aidoissa sekä oli mukana Ranskan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa pitkässä viestissä kolmanneksi.
Diagana voitti MM-pronssia Göteborgin MM-kisoissa 1995 400 metrin aidoissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti lajin maailmanmestaruuden Ateenan MM-kisoissa. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa toiseksi. 1998 hän voitti GP-finaalin ja Sevillan MM-kisoissa 1999 MM-hopeaa. Münchenin EM-kisoissa 2002 Diagana voitti EM-kultaa ajalla 47,58. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa toiseksi. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä, mutta oli mukana Ranskan viestijoukkueessa, joka voitti pitkässä viestissä MM-kultaa.
Diagana juoksi 400 metrin aitajuoksun Euroopan-ennätyksen 47,37 Lausannessa 5. heinäkuuta 1995. Ennätyksen rikkoi Karsten Warholm kesäkuussa 2019.
Omer Damari
Omer Damari (, s. 24. maaliskuuta 1989 Rishon LeZion) on israelilainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa FC Red Bull Salzburgia lainalla Saksan 2. Bundesliigan RB Leipzigista. Damari on molempijalkainen ja pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Israelin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Damari aloitti uransa kotimaansa Maccabi Petah Tikvassa, jossa hän pelasi vuosina 2006-2011 Ligat ha'Alia. Otteluita kertyi 118 ja maaleja 29. Vuodet 2011-2014 Damari edusti saman sarjan Hapoel Tel Aviv FC:tä, jonka paidassa hän debytoi myös Eurooppa-liigassa. Hapoelin riveissä Damari pelasi 101 ottelua viimeistellen hienot 56 maalia.
Kaudeksi 2014-2015 Damari siirtyi Itävallan Bundesliigan Austria Wienin joukkueeseen. Hän pelasi seurassa puoli vuotta ja teki 13 ottelussa kahdeksan maalia. Tammikuussa 2015 Damari siirtyi Saksan 2. Bundesliigan RB Leipzigiin, jossa hän pelasi kevätkaudella kymmenen ottelua ilman maaleja. Kaudeksi 2015-2016 hän siirtyi lainalla Itävallan Bundesliigan FC Red Bull Salzburgiin.
Maajoukkueura
Damari on edustanut Israelia monissa nuorten maajoukkueissa. Israelin jalkapallomaajoukkueessa debyytti tapahtui marraskuussa 2010 ystävyysottelussa Islantia vastaan. Tuossa ottelussa Damari teki myös maajoukkueuransa ensimmäiset kaksi osumaa. Lokakuussa 2014, EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan, Damari teki hattutempun.
Ivo Pogorelić
pienoiskuva|upright|Ivo Pogorelić (2015). Ivo Pogorelić (s. 20. lokakuuta 1958 Belgrad) on kroatialainen pianisti.
Ura
Pogorelić aloitti pianonsoiton opintonsa Belgradissa ollessaan 7-vuotias. Viisi vuotta myöhemmin hän siirtyi Moskovaan, jossa hän myöhemmin valmistui Moskovan konservatoriosta. Vuosina 1980–1996 Pogorelić oli naimisissa pianisti Aliza Kezeradzen kanssa, jonka johdolla hän oli aiemmin myös opiskellut.
Pogorelić voitti vuonna 1978 Casagrande-kilpailun Italian Ternissä ja vuonna 1980 Montrealin kansainvälisen musiikkikilpailun. Hän osallistui vuonna 1980 myös Kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun Varsovassa mutta karsiutui kolmannella kierroksella. Protestiksi argentiinalainen Martha Argerich lähti tuomaristosta.
Pogorelić piti ensimmäisen resitaalinsa New Yorkin Carnegie Hallissa vuonna 1981. Myöhemmin samana vuonna hän esiintyi myös Lontoossa. Hän on esiintynyt muun muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, Lontoon sinfoniaorkesterin, Chicagon sinfoniaorkesterin, Wienin filharmonikkojen, Berliinin filharmonikkojen ja Pariisin orkesterin kanssa. Hän on tehnyt levytyksiä Bachin, Beethovenin, Brahmsin, Chopinin, Lisztin, Mozartin, Musorgskin, Prokofjevin, Rahmaninovin, Ravelin, Scarlattin, Skrjabinin ja Tšaikovskin teoksista.
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Rautalammin kihlakunta
Rautalammin kihlakunta on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Kuopion läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Kihlakunnan maapinta-ala oli 4 073,42 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 55 753 henkeä (31.12.1939).
Buzz Aldrin
Edwin Eugene ”Buzz” Aldrin, Jr. (s. 20. tammikuuta 1930 Glen Ridge, New Jersey) on yhdysvaltalainen astronautti, Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja toisena Kuuhun astunut ihminen.
Elämä ja ura
Korean sodassa Aldrin lensi F-86 Sabre -suihkukoneita 66 taistelulennolla 51. lentueessa, jonka tukikohta oli Suwonissa Etelä-Koreassa. Aldrin ampui alas kaksi MIG-15-konetta.
Korean sodan jälkeen Aldrin palveli Nellis Air Force Base -tukikohdassa Nevadassa ja sen jälkeen Squadron Officers’ Schoolissa Air Universityssä Maxwell Air Force Basessa Alabamassa. Sen jälkeen hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimien akatemian dekaanin apulaisena.
Aldrin lensi F-100 Super Sabre -konetta 36th Tactical Fighter Wing -lennostossa Bitburgissa Saksassa. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän luki avaruustekniikan tohtoriksi MIT:ssä. Aldrinin kehittämiä tekniikoita hyödynnettiin myöhemmin kaikilla Nasan avaruuslennoilla.
Nasa valitsi Aldrinin lokakuussa 1963 alkavaan kolmanteen astronauttikoulutukseen. Kolme vuotta myöhemmin Aldrin suoritti Gemini 12 -lennolla kaikkien aikojen pisimmän avaruuskävelyn, lähes kahdeksan tuntia. Toimiessaan varamiehenä Apollo 8 -lennolla hän kehitti astronomisen navigoinnin operatiivisia tekniikoita.
Aldrin ja Neil Armstrong tekivät 20. heinäkuuta 1969 Apollo 11 -lennolla ensimmäisen kuukävelyn. He viettivät Kuun pinnalla yli 21 tuntia ja keräsivät näytteitä. Lennon jälkeen Aldrin ja Armstrong tekivät kansainvälisen kiertueen. Aldrin sai kaikkiaan 50 kunnianosoitusta, mukaan lukien Presidential Medal of Freedomin. Pieni kraatteri Kuussa lähellä Apollo 11:n laskeutumispaikkaa on nimetty Aldrinin mukaan.
Aldrin lähti Nasasta vuonna 1971 ja palasi Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen, mistä hän jäi eläkkeelle everstinä vuonna 1972. Hän jatkoi sen jälkeen työskentelyä Yhdysvaltain avaruusohjelmassa. Hän on tehnyt luentokiertueita ja kirjoittanut useita kirjoja, joihin lukeutuu omaelämäkerrallisia teoksia ja fiktiota.
Aldrin on maininnut Discovery-tiedekanavan haastattelussa nähneensä Apollo 11 -lennolla avaruusaluksen lähistöllä lentävän tunnistamattoman esineen, mutta Nasa vaati tiedon salaamista 30 vuotta. Nasan mukaan astronautit kuitenkin näkivät todennäköisesti vain kantoraketista irronneen paneelinpalasen.
Aldrinilla on kolme lasta. Hän on ollut neljä kertaa naimisissa. Uusimman avioliittonsa hän solmi vuonna 2023 pitkäaikaisen kumppaninsa tohtori Anca Faurin, 63, kanssa.
Hotelli Torni
Hotelli Torni, kaupalliselta nimeltään Solo Sokos Hotel Torni, on Helsingissä sijaitseva vuonna 1931 avattu historiallinen hotelli. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Jung & Jung. Hotellissa on 13 kerrosta ja se on 69,5 metriä korkea. Valmistuessaan se oli Helsingin korkein rakennus ja oman aikansa pilvenpiirtäjä. Se oli myös Suomen ensimmäinen sähköistetty rakennus. Se on yhä yksi Suomen korkeimmista hotelleista.
Hotelli Torni kuuluu nykyään Sokos Hotels -ketjuun ja rakennuksen omistaa työeläkeyhtiö Varma.
Historia
Tornin rakentaminen liittyy Helsingissä 1920-luvulla suunnitteilla olleisiin pilvenpiirtäjähankkeisiin. Sen kanssa samaan aikaan suunnittelussa ollut Kino-Palatsin hanke ei toteutunut, mutta Torni valmistui maaliskuussa 1931, jo ennen kuin sillä oli rakennuslupaa. Tornin valmistuessa kiistan käsittely oli yhä kesken Korkeimmassa oikeudessa. Kino-Palatsi-hankkeen takana olevat piirit pitivät oman hankkeensa tyrmäämistä myös kielikysymyksenä: ruotsinkielinen arkkitehtikunta ja liikemieseliitti hyökkäsi suomenkielistä elinkeinoelämää vastaan aikana, jolloin kielikysymys oli kuumimmillaan. vasen|pienoiskuva|200x200px|Ilmalaiva [[Graf Zeppelinin vierailu Suomessa 1930|Graf Zeppelin Helsingin yllä 24. syyskuuta 1930. Rakenteilla oleva Hotelli Torni näkyy kuvassa vasemmalla alhaalla.]] Valmistuessaan Torni edusti uutta aikaa. Tyylillisesti se oli yhdistelmä art decoa ja funkkista. Hotelliin tuli 100 hotellihuonetta sekä useita ravintoloita ja kabinetteja. Suomen ensimmäiseen sähköistettyyn rakennukseen hissit toimitti Kone ja astiastot Arabia. Uutta aikaa edusti myös rakenteilla olleen hotellin huipulle vuonna 1930 rakennettu kulkuyhteys katolle Helsingissä 24. syyskuuta vierailleen Graf Zeppelin -ilmalaivan telakoitumista varten. Ajatus oli, että ilmalaiva voisi laskeutua katolle ja laivan matkustajat siirtyä sieltä tikapuita pitkin hotelliin cocktailille. Ilmalaiva ei kuitenkaan laskeutunut Torniin, mutta sitä varten tehty kulkuaukko näkyy yhä hotellin huipulla sijaitsevan Ateljee Barin katossa.
Mäntsälän kapinan aikaan keväällä vuonna 1932 majuri evp. Into Auer johti Tornin huoneesta 310 käsin Isänmaan ja Lain Puolesta -liikettä, joka toimi hallituksen vastavallankumouksellisena välineenä oikeistoradikaalia Lapuan liikettä vastaan.
Yrjö Kivimiehen toimittama, vuonna 1937 ilmestynyt keskustelukirja Pidot Tornissa, koottiin Tornissa järjestetyn kulttuuripoliittisen keskustelun pohjalta. Kirja sai jatkoa vuonna 1955 kun Eino S. Repo toimitti teoksen Toiset pidot Tornissa.
Talvisodan aikana hotellin täyttivät ulkomaiset toimittajat. Vuosina 1941–1944 hotelliin oli majoittunut Wehrmacht. Jatkosodan päätyttyä liittoutuneiden valvontakomission neuvostoliittolaisvaltuuskunta majoittui Torniin vuosiksi 1944–1947. Neuvostoliittolaisten poistuttua hotelli oli siivottomassa kunnossa ja myös sen kalusteita oli hajotettu.
Tornin ritarit -nimisen gastronominen veljeskunta perustettiin 1949 välittämään gastronomian perustietoja Torni-lehdessä sekä kirjoissa.
1950-luvulla Tornin kabinetti oli monien ajan viihdejulkkisten kokoontumispaikka. Usein siellä tuolloin nähtyjä henkilöitä olivat muiden muassa tietokilpailumies Tauno Rautiainen, elokuvaohjaaja Aarne Tarkas, toimittajat Jaakko Jahnukainen ja Matti Jämsä sekä iskelmälaulaja Olavi Virta.
Torni vuokrattiin Helsingin Osuuskaupalle vuonna 1972, minkä seurauksena se liitettiin Sokos Hotels -ketjuun.
Vuonna 1981 Tornin vierellä sijaitseva jugendtyylinen asuintalo Kyllikki liitettiin hotelliin. Liitoksen johdosta hotelli laajeni 50 huoneella, jotka edustivat kansallisromanttista tyyliä. Kyllikin puolelle rakennetut sviitit varustettiin Eliel Saarisen kalusteilla.
Ravintolat
Hotelli tornissa avattiin Suomen ensimmäinen kiinalainen ravintola vuonna 1953. Vuonna puolestaan 1960 avattiin balkanilaista ruokaa tarjoillut Balkan Grill -niminen ravintola sekä espanjalaista ruokaa tarjoillut Parrilla Española. Kalaravintola Osteri avattiin vuonna 1963. vasen|pienoiskuva|151x151px|Vuonna 1963 avattu balkanilainen ravintola kuvattuna vuonna 1979.
Baarit
Tornin huipulla sijaitseva Ateljee Bar avattiin vuonna 1951. Baarin terassit lasistettiin myöhemmin ja niihin asenneettiin sähkölämmittimet, jotta niitä voitiin käyttää myös talvella.
American Bar avattiin vuonna 1960 nykyään hotelliaulana toimivaan kupolikattoiseen halliin. Se siirtyi myöhemmin nykyiselle paikalleen hotellin alakertaan. Vuonna 1996 baari toi Suomeen myöhemmin suosituksi juomaksi yleistyneen Mojiton.
Hotellin Yrjönkadun puolelle avattiin 1980-luvulla Irlantilainen baari, O'Malley's.
Remontit
Vuonna 1972 tapahtuneen omistajanvaihdon myötä hotelli ja kaikki sen ravintolat uusittiin.
Vuosien 2004 ja 2005 aikana hotellin julkisivut kunnostettiin sekä sen valaistus, ilmanvaihto ja jäähdytys uusittiin. Huoneiden sisustuksen suunnitteli Pirkko-Liisa Topelius ja Tornin puolen huoneita varusteltiin mm. suomalaisen J. Merivaaran kalusteilla sekä Le Corbusierin sveitsiläisillä valaisimilla.
Hotelli sulkeutui 16.12.2019 runsaan vuoden kestävän remontin ajaksi, joka on hotellin historian suurin remontti. Hotelli oli tarkoitus avata vuonna 2021, mutta remontti valmistui vasta huhtikuussa 2022. Remontissa uusittiin putkistot, ilmastointi, huoneiden ikkunat, valaistus, ovet, sisustus ja ulkovalaistus. Ulkokuori säilyi ennallaan.
Proteiinikinaasi A
thumb|Malli proteiinikinaasi A:n rakenteesta Proteiinikinaasi A eli cAMP-riippuvainen proteiinikinaasi on proteiinikinaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi fosfaattiryhmän siirtämistä ATP-molekyyliltä tiettyjen proteiinien seriini- tai treoniiniaminohappojen sivuketjuille. Proteiinikinaasi A siis fosforyloi toisia proteiineja ja toimii siten niiden toiminnan säätelijänä. Proteiinikinaasi A säätelee muun muassa sokeri- ja rasva-aineenvaihduntaan osallistuvien proteiinien toimintaa. Proteiinikinaasi A:n EC-numero on EC 2.7.11.11.
Rakenne ja toiminta
thumb|250px|Proteiinikinaasi A:n aktivoituminen cAMP:n vaikutuksesta Proteiinikinaasi A on inaktiivisena holoentsyyminä tetrameeri ja koostuu neljästä alayksiköstä. Näistä alayksiköistä kaksi on katalyyttistä C-alayksikköä ja kaksi muuta ovat entsyymin säätely-yksiköitä eli R-alayksikköjä. Entsyymin toiminnan aktivoi riittävän suuri, noin 10 nmol/l, cAMP-pitoisuus. Neljä cAMP-molekyyliä sitoutuu R-alayksikköihin, minkä seurauksena tapahtuu entsyymin konformaation muutos ja kaksi katalyyttisesti aktiivista C-alayksikköä vapautuu. Molekyylimassaltaan R-alayksiköt ovat 49 kDa ja C-alayksiköt noin 38 kDa. Katalyyttisesti aktiiviset C-alayksiköt koostuvat kahdesta osasta ja osien välissä on lovi. Alayksikön pienempi osa sitoutuu ATP-molekyyliin ja suuremmassa alayksikössä sijaitsevat fosfaattiryhmän siirron kannalta keskeiset katalyyttiset aminohapot. Jotta ATP sitoutuu proteiinikinaasi A:han, läsnä täytyy olla kahdenarvoisia metalli-ioneja, jotka muodostavat kompleksin ATP-molekyylien kanssa. Katalyyttisesti aktiivisin on magnesium-ioni, mutta myös mangaani- koboltti- tai kadmium-ionit voivat toimia katalyyttisina metalleina.
Proteiinikinaasi A säätelee muiden proteiinien, kuten entsyymien toimintaa fosforyloimalla ne. Esimerkiksi se kiihdyttää rasvojen hajotusta eli lipolyysiä aktivoimalla lipaaseja. Entsyymi säätelee myös sokeriaineenvaihduntaa. Proteiinikinaasi A aktivoi fosforylaasikinaasientsyymin fosforyloimalla sen, mikä johtaa glykogeenia hajottavan glykogeenifosforylaasin aktivoitumiseen. Toisaalta entsyymi myös inaktivoi glykogeenisyntaasin toimintaa fosforyloimalla sen, mikä johtaa glykogeenisynteesin vähenemiseen. Proteiinikinaasi A osallistuu myös eräiden geenien ilmentymisen säätelyyn. Se fosforyloi transkriptiotekijöihin kuuluvan cAMP:n vaste-elementin sitojaproteiinin (CREB) ja tämä proteiini säätelee eräiden geenien ilmentymistä.
Gabriel Jönsson
Gabriel Jönsson (18. heinäkuuta 1892 Ålabodarna – 23. huhtikuuta 1984 Ålabodarna) oli ruotsalainen kirjailija ja runoilija. Hänet tunnetaan yhtenä Skånen Akatemian ensimmäisistä jäsenistä.
Valmisvaate
Valmisvaate on tehdasvalmisteinen vaate, joka on tehty sarjatuotannolla ja suunniteltu standardimittaisten ihmisten pidettäviksi. Sarjatuotanto tarjoaa selvän kustannusedun, ja vaatteet on lisäksi usein tehty haute couturea halvemmilla materiaaleilla. Tällaisten vaatteiden tuotanto alkoi, kun muotisuunnittelijat halusivat nähdä suunnittelemiaan vaatteitaan myös tavallisten ihmisten päällä.
Valmisvaatemessut pidetään kahdesti vuodessa erillään haute couture -messuista.
Marraskuun lauluja I
Kappaleet
Kappaleiden sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Nicolas Rio
Nicolas Rio (s. 22. huhtikuuta 1995) on ranskalainen suunnistaja. Riian MM-kilpailuissa 2018 Rio saavutti pronssia Ranskan viestijoukkueessa kuten myös Sarpsborgin MM-kilpailuissa 2019. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on keskimatkan kuudestoista sija. EM-kilpailuista hänellä on pronssimitali viestistä Ticinon EM-kilpailuista 2018. Juniorien MM-kilpailuissa Rio on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi.
Risto Leppänen (taikuri)
Risto Leppänen on tuusulalainen taikuri ja koomikko, joka tunnetaan myös magikoomikkona. Hän on voittanut urallaan taikuuden suomenmestaruuksia ja näyttämötaikuuden pohjoismaiden mestaruuspronssia vuonna 2011. Suomen Taikapiiri palkitsi Leppäsen 2015 Timo Tuomivaara -palkinnolla sinnikkäästä ja määrätietoisesta työstä taikuuden parissa. Leppänen on esiintynyt Suomen lisäksi myös ulkomailla. Vuonna 2021 Leppänen nousi otsikoihin Brasiliassa ja Suomessa kadottamalla hetkeksi Rio De Janeiron sokeritoppavuoren.
Otto Rauhala
Otto Aapo Olavi Rauhala (s. 12. huhtikuuta 1995 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa. Hän toimii joukkueen kapteenina. Rauhala on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Seuraura
Rauhala on Ylöjärven Tapparan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Tampereen Tapparaan, jossa Rauhala voitti C-nuorten SM-pronssia vuonna 2010 ja toimi kapteenina kaudella 2010–2011 joukkueen voittaessa SM-hopeaa. Kaudella 2011–2012 hän voitti B2-nuorten Suomenmestaruuden ja oli pudotuspelien paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 10+15=25. Pääosan kaudestaan Rauhala pelasi kuitenkin Tapparan B-nuorissa, joiden varakapteenina hän toimi.
Southampton
Southampton on noin asukkaan katedraalikaupunki  ja itsenäinen yhtenäishallintopiiri Hampshiren muodollisessa kreivikunnassa Etelä-Englannissa, Englannin kanaalin rannikolla. South Hampshiren metropolialueella, johon kuuluvat Southamptonin lisäksi Portsmouth, Eastleigh, Fareham ja Winchester, asuu noin 1,1 miljoonaa ihmistä.
Otto Rauhala
Seuraura
Kaudella 2012–2013 Rauhala oli Tapparan A-nuorten toiseksi paras pistemies Matias Simontaipaleen jälkeen tehoilla 18+19=37. Hänet palkittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan parhaana tulokkaana Yrjö Hakala -palkinnolla. Rauhala valittiin myös sarjan helmikuun 2013 kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Kaudella 2013–2014 hän nousi Tapparan A-nuorten kapteeniksi. Rauhala pelasi myös Tapparan SM-liigajoukkueen mukana kaksi European Trophy-ottelua, mutta hän ei kuitenkaan tehnyt vielä liigadebyyttiään. Rauhala pelasi kuitenkin miesten pelejä kymmenen Mestis-ottelun verran lainalla Lempäälän Kisassa. Kesäkuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Southampton
Southampton on Ison-Britannian kolmanneksi suurin satamakaupunki ja sieltä harjoitetaan paljon Atlantin yli suuntautuvaa merenkulkua. Kaupungissa on telakka-, konepaja- ja lentokoneteollisuutta. Kaupunki perustettiin jo 400-luvulla. Vaikka sinne perustettiin yliopisto vasta vuonna 1952, sen edeltäjä Hartley Institution aloitti toimintansa jo 1862.
Otto Rauhala
Seuraura
Rauhala pelasi Tapparan SM-liigajoukkueen mukana ensimmäisen kerran Mestarien liigan avauskierroksella 21. elokuuta 2014 norjalaista Stavanger Oilersia vastaan. Hänet merkittiin joukkueen 13. hyökkääjäksi. Rauhala sai syöttöpisteen Atte Mäkisen tekemään maaliin. Liigadebyyttinsä hän teki kauden 2014–2015 toisessa ottelussa 12. syyskuuta 2014 paikallisvastustaja Tampereen Ilvestä vastaan. Rauhala merkittiin Tapparan kolmosketjun vasempaan laitaan Jarkko Malisen ja Jere Karjalaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.42 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Rauhala teki 25. marraskuuta 2014 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Yhteensä hän teki tulokaskautensa aikana 34 runkosarjaottelussa kaksi maalia. Rauhala ei saanut peliaikaa pudotuspeleissä, mutta hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. CHL:ssä Rauhala teki seitsemässä ottelussa kaksi syöttöpistettä ja hän jakoi lukemalla +4 Tapparan sisäisen tehotilaston voiton Pekka Jormakan kanssa. Rauhala pelasi ison osan kaudestaan myös lainalla LeKissä, jossa hän pelasi Mestis-kauden loppuun. Toukokuussa 2015 Rauhala teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Tapparan kanssa.
Southampton
Historia
Roomalaisilla oli ensimmäisellä vuosisadalla Itchenjoen itärannalla Clausentum-niminen asutuskeskus. Nykyinen Southampton puolestaan kehittyi saksien Hamtunin paikalle. Henrik II antoi sille kaupunginoikeudet todennäköisesti vuosien 1154 ja 1155 aikana.
Southamptonista kasvoi keskiajalla Englannin tärkeimpiin kuulunut satama. Sieltä vietiin villaa ja vuotia, ja sitä kautta tuotiin viiniä Ranskasta. Kaupungin asemasta todistavat muun muassa 1000-luvulla rakennettu Pyhän Mikaelin kirkko ja 1100-luvulla rakennettu kuningas Juhanan palatsi.
Otto Rauhala
Seuraura
Rauhala teki kaudella 2017–2018 SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+20=28, joilla hän oli Tapparan neljänneksi paras pistemies Jan-Mikael Järvisen kanssa. Rauhala voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +23. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Joulukuussa 2017 Tappara jatkoi Rauhalan sopimusta kolmella vuodella kevääseen 2021 saakka. Kaudella 2018–2019, neljännessä puolivälieräottelussa 27. maaliskuuta 2019 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan hän teki Tapparan 1–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaalin, joka ratkaisi joukkueelle myös välieräpaikan. Petri Lätti valitsi Rauhalan ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Joulukuussa 2020 Rauhala teki Tapparan kanssa 2+1-vuotisen jatkosopimuksen.
Southampton
Historia
Southampton ja sen satama menettivät merkitystään 1600- ja 1700-luvuilla, mutta kaupunki alkoi kukoistaa uudelleen, kun rautatie Lontoosta valmistui vuonna 1840. Sen jälkeen kaupungin satamaa on paranneltu useaan otteeseen. Öljytankkeriterminaali ja jalostamo perustettiin satamaan 1951, ja vuoteen 1980 mennessä Southamptonista oli kasvanut Britannian toiseksi suurin satama.
Otto Rauhala
Seuraura
Tapparan päävalmentaja Jussi Tapola nimesi Rauhalan kaudeksi 2021–2022 joukkueen kapteeniksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi Suomenmestaruuteen. Rauhala eteni Tapparan kanssa myös Mestarien liigan finaaliin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin ruotsalainen Rögle BK lukemin 2–1. Alkukauden 2022–2023 hän oli sivussa kuntouduttuaan hänelle suoritetusta operaatiosta. Rauhala aloitti kauden lokakuun 2022 puolivälissä, mutta hän loukkaantui kuitenkin joulukuussa. Rauhala palasi kaukaloihin noin kolme kuukautta myöhemmin maaliskuussa 2023, mutta hän loukkaantui jälleen pelattuaan vain reilut kuusi minuuttia. Rauhala oli sivussa yli kolme viikkoa, kunnes hän palasi Tapparan kokoonpanoon puolivälieräsarjan aikana. Hän pelasi runkosarjassa vain 16 ottelua sekä neljä ottelua Mestarien liigassa. Toisessa SM-liigan finaaliottelussa 21. huhtikuuta 2023 vieraissa Pelicansia vastaan Rauhala teki Tapparan avausmaalin vain 1.04 minuutin pelin jälkeen ja se jäi joukkueen 0–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi, joka siirsi Tapparan ottelusarjassa 2–0-johtoon. Yrjö Hakulinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Rauhala johdatti Tapparan lopulta Suomenmestaruuteen otteluvoitoin 4–1. Hän voitti myös CHL:n mestaruuden.
Maajoukkueura
Rauhala pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2014 ja 2015, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Rauhala on toiminut myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina harjoitusotteluissa. Hän pelasi myös 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013 ja voitti pronssia. Hän jakoi kuudella syöttöpisteellään turnauksen syöttöpörssin voiton seitsemän muun pelaajana kanssa. Yhteensä Rauhala on pelannut 42 nuorten ja 21 poikien maaottelua.
Southampton
Hallinto
Southampton on niin sanottu yhtenäishallintopiiri. Kaupunki on vastuussa rajojensa sisällä kaikista paikallishallinnon tehtävistä. Kaupunginvaltuustossa on 48 demokraattisesti valittua valtuutettua. Sen johtaja valitaan vuosittain, ja johtaja nimittää itselleen 2-9 jäsentä hallitukseensa, joka valvoo valtuuston toimintaa.
Vuonna 2018 valitussa valtuussa on 25 jäsentä Työväenpuolueesta, 19 Konservatiivipuolueesta, 3 sitoutumatonta ja 1 niin kutsutusta Southampton Independents -ryhmästä.
Väestö
Britannian tilastokeskuksen arvion mukaan Southamptonissa oli vuoden 2017 puolivälissä 252 359 asukasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli 236 882. Väkiluku oli kasvanut 8,9 prosentilla vuoden 2001 väestönlaskennasta. Asukkaista 82,4 oli syntynyt Britanniassa, ja valkoihoisten brittien osuus oli 77,7 prosenttia. Vielä vuoden 2001 väestönlaskennassa valkoihoisia brittejä oli ollut 88,7 prosenttia asukkaista. Valkoihoisten brittien osuus oli hieman pienempi kuin Englannissa keskimäärin. Väestönlaskennan perusteella toiseksi eniten oli muualta tulleita valkoihoisia ja kolmanneksi eniten intialaisia. Asukkaista 51,5 prosenttia oli kristittyjä, 33,5 prosenttia uskonnottomia ja 4,2 prosenttia muslimeita.
Urheilu
Southamptonista on kotoisin jalkapalloseura Southampton FC.
Alan Price
Price vietti lapsuutensa köyhässä työläisympäristössä ja tämä on myöhemmin vaikuttanut hänen ajatteluunsa ja kappaleidensa sanoituksiin. Oppivelvollisuuden jälkeen hän työskenteli verotoimistossa Newcastlessa. Hän perusti The Pagans -nimisen yhtyeen Eric Burdonin ja Johnny Steelen kanssa. Samaan aikaan hän ansaitsi elantoaan soittamalla muissakin yhtyeissä, ja näin hän tutustui basisti Chas Chandleriin. Price, Steele ja Chandler perustivat jazz-trion, johon tuli myöhemmin mukaan myös Burdon. Yhtye toimi 1960-luvun alussa ensin nimellä Alan Price Combo, mutta se vaihtoi nimensä huomiota herättävämpään The Animalsiin Lontoon-valloitusta silmällä pitäen. Price erosi yhtyeestä toukokuussa 1965 sekä kyllästyneenä yhtyeen kaupallistumiseen että alkoholiongelmansa vuoksi.
Price siirtyi Lontoon ympyröistä kotiseudulleen ja perusti sitten yhtyeen nimeltä The Alan Price Set, johon kuuluivat saksofonistit Clive Burrows ja Steve Gregory, rumpali Roy Hills, basisti Boots Slade ja trumpetisti John Walters. Musiikkityyleinä olivat blues, rhythm & blues ja jazz. Yhtye teki vuosina 1966 ja 1967 kaksi tasokasta albumia ja muun muassa singleversion Screamin’ Jay Hawkinsin kappaleesta ”I Put a Spell on You”. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1968.
Price alkoi esiintyä kabareeartistina ja tältä ajalta juontaa juurensa Pricen tapa esiintyä klassisesti pukeutuneena. Hän alkoi myös säveltää musiikkia televisiolle ja hänellä oli oma sarja nimeltä Price to Pay. Eräässä jaksossa vieraana oli Georgie Fame ja tästä alkoi yhteistyö, joka johti vuonna 1971 julkaistuun albumiin sekä singleen Rosie. Yhteistyö Famen kanssa jatkui vuoteen 1974.
Lindsay Anderson pyysi sitten Pricea säveltämään musiikin näytelmään Home ja ohjaamaansa menestyselokuvaan Onnenpoika (O Lucky Man!), jonka musiikki julkaistiin levynä 1973. Elokuvassa Price esitti sivuosassa itseään.
Vuonna 1974 oli vuorossa teema-albumi Between Today and Yesterday, joka oli saanut aiheensa Newcastlen hiilikaivoskaupungin ja sen ympäristön menneisyydestä ja nykyisyydestä. Albumilta julkaistu single Jarrow Song nousi Top Teniin. Albumin tiimoilta Price teki myös dokumenttifilmin BBC:lle.
Pricen elokuvaura jatkui vuonna 1975, kun hän oli pääosassa vaatimattomasti menestyneessä elokuvassa Alfie Darling. Samoihin aikoihin Melody Makerin päätoimittaja oli pyytänyt Pricea kolumnistiksi lehteensä, kun Price oli kärkevään tapaansa arvostellut musiikkikirjoittelun tasoa. Konserteissaan Price soitteli tähän aikaan myös vanhoja rock and roll -kappaleita kyllästyttyään esittämään pelkästään omia kappaleitaan. Levy-yhtiö on näitä äänittänytkin.
Konsta Saajanto
Konsta Joonas Aleksi Saajanto (5. kesäkuuta 1997 Oulu), tunnettu käyttäjänimellään HurHur, on alun perin oululainen tubettaja, jolla on kesäkuussa 2023 n. 262 000 tilaajaa Youtubessa. Hänen kanavansa on yksi Suomen katsotuimmista. Yhteensä hänen videoitaan on katsottu yli 70 miljoonaa kertaa. Fanikuntaan kuuluu runsaasti teini-ikäisiä. Saajannolla on myös omat vaatemerkit "Romuna" ja ”Kek”. Hän on toimitusjohtajana omistamassaan Kekked Oy:ssä. Hänet tunnetaan nykyisin myös kanavalta Iha Just Imus, jolle hän lataa videoita yhdessä Olli Litmasen ja Joonatan Väisäsen kanssa.
Ura
Saa­jan­to aloit­ti tu­bet­ta­mi­sen vi­de­oi­mal­la tai­ka­temp­pu­ja van­hal­le Tai­ku­ri Kon­de -ka­na­val­leen. Myö­hem­min hän kiin­nos­tui pe­li­vi­de­ois­ta ja pe­rus­ti vi­de­oi­ta var­ten uu­den HurHurGa­mes-ka­na­van. Ka­na­van sisällön muututtua Saajanto vaihtoi kanavan nimeksi HurHur. Hänen kanavansa suosio kasvoi nopeasti vuonna 2016, kun hän latasi kanavalleen Illuminati-videoita, joissa hän parodioi salaliittoteorioita. Kanavan kasvua kiihdyttivät myöhemmin useat muutkin sarjat. Esimerkiksi nuorille suunnattu uutisohjelma SOS , sekä VKKV (Viimeksi Käskin Kuvaamaan Videon) jossa Saajanto reagoi seuraajiensa lähettämiin videoihin.
Kanavan suosituimmilla videoilla, kuten Joululaulu, Fortnite Biisi ja Pidä pääsi 24h on yli kaksi miljoonaa katselukertaa.
Kafi
Oy Kafi Ab oli Teuvalla vuosina 1974–1991 toiminut matkailuvaunujen valmistaja, joka ehti itsenäisenä yrityksenä valmistaa runsas tuhat vaunua ennen kuin siirtyi Lohja Caravans Oy:n omistukseen vuonna 1979. Kafi jatkoi Lohjan tuotemerkkinä vuoteen 1991 saakka, ja kaikkiaan Kafi-merkkisiä matkailuvaunuja tehtiin 9 300 kappaletta.
Konsta Saajanto
Ura
Syyskuussa 2019 Saajanto perusti uuden YouTube-kanavan Olli Litmasen kanssa käyttäjänimellä Iha Just Imus. Kanava keräsi kolmessa kuukaudessa yli 100 000 tilaajaa ja on nykyisin yksi katsotuimmista suomenkielisistä YouTube-kanavista.
Palkinnot ja ehdokkuudet
Hänen työnsä palkittiin Tubecon-tapahtumassa vuonna 2018 vuoden komediavideo -palkinnolla ja 2019 vuoden kaupallinen yhteistyövideo -palkinnolla sekä Creator Awards Finland -gaalassa Vuoden viihdekanava -palkinnolla. Lisäksi hän on ollut kahdesti ehdokkaana YLEn järjestämässä Shortland -videokilpailussa.
Kafi
Historiaa
Ensimmäinen Kafi-malli oli 510, ja vuonna 1975 esiteltiin Kafi 460. Malliston myyntivaltteina olivat tukevuus, lämpimyys ja kodikkaana pidetty sisustus. Kafi esitteli usein muista valmistajista poikkeavia ratkaisuja, joista osasta jouduttiin kuitenkin luopumaan. Tuhannes Kafi-matkailuvaunu valmistui elokuussa 1978.
Konsta Saajanto
Palkinnot ja ehdokkuudet
YouTube julkaisi listan vuoden trendaavimmista musiikkivideoista vuoden 2019 lopussa, jossa 5. sijalla oli Saajannon ♪ NikojaSanttu Diss Track - HurHur ft. MiskaMH.
Kafi
Historiaa
Tehtaan uusi omistaja Lohja Caravans teetti Teuvalla 1980-luvulla Kafi-vaunujen ohella myös Solifer-merkillä myytyjä vaunuja. Matkailuvaunujen lisäksi Kafin tehtaalla valmistettiin 3 000 taukotupavaunua Tielaitokselle ja suuria määriä myös Neuvostoliittoon. Kolmas tuoteryhmä olivat Kafi Commercial -kioskivaunut.
Kafin suosio matkailuvaunumerkkinä hiipui laatu- ja kosteusongelmiin. Vuoden 2014 lopussa Suomessa oli yhä rekisterissä lähes 3 000 Kafi-vaunua.
Konsta Saajanto
Palkinnot ja ehdokkuudet
Liikenneturvan kanssa yhteistyössä tehty musiikkivideo Pidä pääsi 24h - HurHur ft. NikojaSanttu keräsi vuodessa yli miljoona näyttökertaa, sekä palkittiin vuoden kaupallisena yhteistyönä.
Musiikkiura
Saajanto on julkaissut paljon huumoripitoista musiikkia omalle Youtube-kanavalleen, sekä albumin Bägillinen Bägereitä vuonna 2019, joka koostuu enimmäkseen YouTubeen julkaistujen kappaleiden remasteroiduista versioista.
Lisäksi Saajanto kuuluu EQUO-nimiseen ruotsinkieliseen poikabändiin, johon Saajannon lisäksi kuuluvat Simo Judin, Buliel ja Gudomsligh€t. Yhtye on julkaissut neljä kappaletta: Jättebra, Tänker På Dig, Jag Talar Inte Svenska ja Rannalle. Hän on julkaissut myös artistinimellä Hur kappaleen Kiihdytän kai.
Jean-Claude Magnan
Jean-Claude Magnan (s. 4. kesäkuuta 1941) on entinen ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Magnan osallistui olympialaisten florettimiekkailuun ensimmäisen kerran Roomassa 1960 mutta jäi vielä mitalisijojen ulkopuolelle. Hän voitti olympiakultaa joukkuekilpailussa Méxicossa 1968. Lisäksi hän sai joukkuekilpailussa olympiapronssia Tokiossa 1964 ja Münchenissä 1972. Paras henkilökohtainen olympiasaavutus oli hopeamitali Tokiossa 1964, jolloin hän hävisi vain Puolan Egon Frankelle. Méxicossa 1968 Magnan sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Magnan voitti Gdańskissa 1963 ja Pariisissa 1965. Moskovan MM-kilpailuissa 1966 hän hävisi Neuvostoliiton German Svešnikoville ja sai hopeaa. Joukkuekilpailussa Magnan voitti MM-kultaa vuonna 1971 sekä MM-pronssia vuosina 1963 ja 1965.
Keskisaari
Keskisaari voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Ford Transit (2013)
Seitsemännen sukupolven Ford Transitia on valmistettu vuodesta 2013 lähtien.
Ford Transit VII (2013–)
Seitsemännen sukupolven Ford Transit -mallistossa on kaksi erikokoista mallia. Keskikokoinen, etuvetoinen Transit Custom esiteltiin vuonna 2012 Englannissa ja suurempi takavetoinen Transit Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013.
Takavetoisen Transitin kehittivät yhteistyössä Fordin Euroopan ja Pohjois-Amerikan suunnitteluosastot. Pohjois-Amerikan markkinoilla takavetoinen Transit korvasi Ford Econolinen.
Pakettiauton koripituuksia on Suomessa tarjolla kolme (L2, L3, L4) ja -korkeuksia kaksi (H2, H3) kappaletta. Linja-automallin saa Suomessa vain keskipitkällä (L3) ja pisimmällä (L4) koripituudella. Keskipitkä linja-auto on aina keskikorkea (H2) ja pitkä korkea (H3). Istuimia on 14–18 henkilölle korimallista riippuen.
Suomeen tuodaan ainoastaan 2,2-litraista Duratorq TDCi -dieselmoottoria kahdella tehovaihtoehdolla (125/155 hv). Pienintä 100-hevosvoimaista versiota ei ole Suomen tuontiohjelmassa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Muualla tarjolla ovat myös 2,3-litrainen Duratec-bensiinimoottori, 3,2 ja 2,4 litran TDCi:t sekä vain Pohjois-Amerikassa 3,5 EcoBoost- ja 3,7 Ti-VCT V6 -bensiinimoottorit. Kuusivaihteinen automaattivaihteisto on saatavana ainoastaan Pohjois-Amerikan markkinoilla.
Suomessa pakettiauton varustetasot ovat ECOnetic ja Trend.
ECOneticissa on vakiona kuljettajan turvatyyny, ABS-jarrut, ESP, sähköikkunat, 16 tuuman teräsvanteet, kauko-ohjattava keskuslukitus, ajotietokone, lämmitettävä kahdeksassa suunnassa säädettävä kuljettajan istuin, radio, Bluetooth-järjestelmä, päiväajovalot, ohjauspyörän kallistuksen ja etäisyyden säätö, lämmitettävät sähköpeilit ja ikkunaton liukuovi matkustajan puolella.