cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Singapore Airlinesin lento 006
Lento
Kone rullasi NP-rullaustietä pitkin kohti rinnakkaisten kiitoteiden 05L ja 05R alkua. Ensin vastaan tulisi suljettu kiitotie 05R, ja sitten hieman kauempana lentoonlähtöön tarkoitettu kiitotie, 05L. Onnettomuushetkellä näkyvyys oli noin 600 metriä ja lentoasemalla ei ollut käytössä maatutkaa, joka sallisi lennonjohdon nähdä lentokoneiden liikkeet maanpinnalla.
Koneen miehistö luultavasti keskittyi koneeseen niin, ettei katsonut ulos. Kone kulki niin hitaasti, että kapteeni ajatteli koneen olevan jo kiitotien 05L risteyksessä. Kone saapui kiitotien 05R alkuun ja miehistö käänsi koneen suljetulle kiitotielle. Huonon näkyvyyden vuoksi lennonjohto oletti koneen olevan kiitotiellä 05L ja antoi lähtöluvan koneelle kello 23.15.45.
Koneen ollessa lähtökiidossa se saavutti lopulta V1-nopeuden, jonka jälkeen lentoonlähtöä ei ole enää turvallista keskeyttää. 3,5 sekuntia tämän jälkeen miehistö reagoi kiitotiellä oleviin esineisiin, jotka olivat rullausteiden N4 ja N5 välissä. Lopulta kone törmäsi kiitotiellä oleviin betoniporsaisiin, kaivureihin ja muuhun rakennuskalustoon hajoten kahteen osaan ja syttyen paamaan. Kone liukui palavana törmäten muihin rakennustyöhön liittyviin rakennusmateriaaleihin ja lopulta pysähtyen noin kahden kilometrin päähän kiitotien alusta. Koneen keskiosassa sijaitsevat polttoainetankit räjähtivät ja syttyivät tuleen, jossa suurin osa onnettomuudessa menehtyneistä 83 ihmisestä istui. thumb|Onnettomuudessa olleiden matkustajien vammojen vakavuudet ja menehtyneet.|350x350px
Onnettomuuden syyt
Onnettomuusraportissa onnettomuuden syyksi selvisi lentäjän virhe. Kapteeni oli keskittynyt koneeseen ja luuli että kone oli jo kiitotien 05L alussa ja aloitti lähtökiidon. Onnettomuuteen vaikutti myös huono näkyvyys ja kommunikaation puute. Perämies ja kolmas ohjaamossa ollut pilotti eivät kyseenalaistaneet kapteenin käskyä aloittaa lähtökiito.
Kiitotien alussa ei ollut juuri mitään merkkiä kiitotien sulkemisesta. Miehistö sivuutti useita merkkejä väärästä kiitotiestä, eikä kukaan huomannut virheitään. Tämä johti lentäjien irtisanomiseen. thumb|Onnettomuudessa tuhoutuneen koneen etuosa.
Neo Wax Bloom
Neo Wax Bloom, (tyyliteltynä Neō Wax Bloom) on irlantilaisen elektronisen musiikin tuottaja, Iglooghostin (Seamus Mallagh) uusi studioalbumi, jonka julkaisi Brainfeeder 29. syyskuuta 2017.
Subterranean Jungle
Subterranean Jungle on yhdysvaltalaisen punk-yhtye Ramonesin huhtikuussa 1983 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Albumi äänitettiin Long Islandilla sijaitsevassa Kingdom Sound -studiossa lokakuussa 1982. Rumpali Marky Ramone erotettiin yhtyeestä kesken albumin äänitysten. Albumin viimeisen kappaleen, "Everytime I Eat Vegetables It Makes Me Think Of You", soitti Johnny Thundersin yhtyeen rumpali Billy Rogers. Albumin tunnetuin kappale on Psycho Therapy.
Kappale "Time Bomb" on ensimmäinen jossa Dee Dee Ramone laulaa. Kappaleesta "Outsider" on tehnyt cover-version punk-yhtye Green Day. Se julkaistiin vuonna 2003 Ramones-tribuuttialbumilla We’re a Happy Family - A Tribute to Ramones. Heavy metal -yhtye Skid Row versioi kappaleen "Psycho Therapy" albumilleen B-Side Ourselves.
Elokuussa 2002 julkaistun remasteroidun albumin bonusraidat
<li></li> <li></li> <li></li> <li></li> <li></li> <li></li> <li></li> </ol>
Aleksandr Prohorov
Aleksandr Mihailovitš Prohorov (, 11. heinäkuuta 1916 – 8. tammikuuta 2002 Moskova ) oli Australiassa syntynyt neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai vuonna 1964 Nobelin fysiikanpalkinnon laseriin ja maseriin kohdistuneesta tutkimuksesta, yhdessä Nikolai Basovin ja Charles Townesin kanssa.
Prohorov syntyi Australian Queenslandissa sijaitsevassa Athertonin kaupungissa venäläiseen maahanmuuttajaperheeseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hänen vanhempansa palasivat Neuvostoliittoon. Prohorov kirjautui Neuvostoliiton armeijaan kesäkuussa 1941. Hän osallistui toiseen maailmansotaan, jonka aikana hän haavoittui kahdesti.
Grand Theft Auto: Liberty City Stories
Grand Theft Auto: Liberty City Stories on Rockstar Gamesin kehittämä ja julkaisema Grand Theft Auto -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation Portablelle ja seuraavana vuonna PlayStation 2:lle. Peli julkaistiin keväällä 2013 myös PlayStation 3 -konsolille. Peli julkaistiin IOS-laitteille vuonna 2015 sekä Androidille vuonna 2016.
Peliin sisältyi myös ensimmäistä kertaa koko GTA-sarjan 3D-versioissa verkkomoninpeli ilman erillisiä harrastelijoiden tekemiä modifikaatioita. Peliä on mahdollista pelata moninpelinä maksimissaan kuuden hengen langattomassa verkossa. Moninpelissä on useita pelimuotoja.
Juoni
thumb|left|Toni Cipriani|75px GTA: Liberty City Stories sijoittuu kolme vuotta ennen Grand Theft Auto III:n tapahtumia. Peli pyrkii kertomaan miksi Liberty City ajautui GTA III:n tilanteeseen. Pelaaja pelaa Antonio ”Toni” Ciprianilla, joka on juuri palannut Liberty Cityyn pakoiltuaan mafian tappajia tapettuaan mafian täysjäsenen.
Toni Cipriani on Liberty Cityssä vaikuttavan Salvatore Leonen miehiä. GTA III:ssa hänet nähdään sivuosassa. Tonin ulkonäkö on karski ja huolittelematon, mutta pelin edetessä hän saa käyttöönsä uusia vaatteita. Hahmoa ääninäyttelee Danny Mastrogiorgio.
Ääniraita
Pelissä esiintyvät radiokanavat:
Tintti
Tintti ( []) on sarjakuvataiteilija Hergén luoman Tintin seikkailut -sarjakuvan päähenkilö. Tintti on nuori lehtimies ja matkailija, jonka rinnalla kulkevat uskollinen koira Milou, hänen paras ystävänsä kapteeni Haddock, professori Tuhatkauno, Dupont ja Dupond sekä monet muut hahmot. Tintti on hyvin neuvokas ja monitaitoinen, ja luonteeltaan hän on monin tavoin ihanteellinen. Tintti seikkaili lehtisarjakuvassa ensimmäisen kerran vuonna 1929.
Nimi
Tintin nimen (ransk. Tintin) alkuperää Hergé ei ole koskaan selittänyt muuten kuin sanomalla, että se nimi tuli hänelle ensimmäisenä mieleen. Brittiläinen Michael Farr sanoo, että nimi on sukunimi, koska Tinttiä kutsutaan alkuperäisissä ranskankielisissä teksteissä joskus Monsieur Tintin, mutta monsieur käytetään ranskassa joskus myös etunimen kanssa. Benoît Peetersin ja muidenkin ranskankielisten mukaan Tintin ei ole sukunimi. Lastenkirjailija Benjamin Rabier oli vuonna 1900 luonut Tintin-Lutin-nimisen hahmon, jonka Hergékin tunsi. Rabierin hahmon nimessä sana tintin viittasi kilahdukseen.
Synty
Tintin edeltäjä oli partiopoika Totor, josta kertovia tarinoita Hergé piirsi belgialaiseen partiolaislehteen vuosina 1926–1930. Vuonna 1925 Hergé sai töitä katolisessa Le XXe siècle -sanomalehdessä, jonka torstaisin ilmestyvää lastenliitettä hän alkoi tehdä vuonna 1928. Vuoden 1929 tammikuun 10. päivänä Hergé aloitti liitteessä ensimmäisen Tintti-sarjakuvan, jossa Tintti lähti junalla vaaralliseen seikkailuun Neuvostojen maahan.
Toimenkuva
Ensimmäisissä seikkailuissaan Tintti nähdään joskus varsinaisessa työssään tutkivana toimittajana, mutta myöhemmissä albumeissa hänestä kehittyy salapoliisi. Sarjakuvan muut hahmot kutsuvat häntä usein Sherlock Holmesiksi, sillä Tintillä on silmää yksityiskohdille, huomattava päättelykapasiteetti ja kyky ratkaista arvoituksia sekä taito naamioitua. Myöhemmissä albumeissa Tintistä tulee lisäksi tutkimusmatkailija. Hänen seuranaan kulkee aina hänen Milou-koiransa.
Ominaisuudet
Hergé on kertonut, että Tintti on jossain määrin "Totorin pikkuveli, lehtimieheksi ryhtynyt mutta sydämeltään partiohenkinen". Hergé määritteli vuonna 1973, "Tintti, sehän olen minä itse", ja kertoi Tintin olevan hänen onnistuva kaksoisolentonsa, joka tekee kaikki urotyöt hänen puolestaan. Tintin luonteessa ja arvoissa olikin paljon samaa Hergén kanssa. Tintin huomautettiin usein muistuttavan ulkonäöltään Hergén pikkuveli Paulia, ja Hergé itsekin kertoi ottaneensa Tinttiin pikkuveljensä eleitä, asentoja ja luonnetta, sekä Tintin tunnetun hiustöyhdön, jollainen myös Paulilla oli.
Tintillä on monia taitoja: hän osaa etenkin ajaa monenlaisia ajoneuvoja sekä uida, nyrkkeillä ja ampua hyvin. Luonteeltaan hän on ihanteellinen: rehellinen, huomaavainen, myötätuntoinen, vaatimaton, tahdikas ja ystävänä lojaali.
Koska Hergéllä oli kiire sarjakuvan aloittamisessa, hän ei ehtinyt miettiä hahmon ulkonäköä. Sen vuoksi Tintti onkin hyvin yksinkertaisesti piirretty, persoonaton, mutta samalla helposti tunnistettava ja samaistuttava. Tintti pysyy kaikissa albumeissaan samannäköisenä. Myös hänen pukeutumisensa pysyy samana lähes loppuun asti: vasta Tintti ja Picarot -albumissa (1976) hän vaihtaa tutut vanhanaikaiset golfhousunsa ruskeisiin farkkuihin. Hergé arvioi vuonna 1970 Tintin kasvaneen albumien aikana 15-vuotiaasta 19-vuotiaaksi.
Ramūnas Butautas
Ramūnas Butautas (s. 22. toukokuuta 1964 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripallovalmentaja. Hän on koripalloilija Stepas Butautasin poika.
Butautas on valmentanut seurajoukkueita Liettuan lisäksi Latviassa, Ukrainassa ja Kazakstanissa. Hän valmensi Liettuan miesten maajoukkuetta vuosina 2007–2009, jolloin se voitti pronssia Espanjan EM-kilpailuista 2007 ja sijoittui neljänneksi Pekingin kesäolympialaisissa 2008 sekä 11:nneksi Puolan EM-kilpailuissa 2009.
Lahut
Kulttuuri
220px|thumb|Lahuja perinteisissä asuissa. Voimakkaimpia kiinalaisvaikutteita saaneilla lahualueilla Yunnanissa lahut harjoittavat lähinnä riisinviljelyä. Lisäksi kasvatetaan hedelmäpuita, teetä ja kasviksia. Etelämpänä jossa vieraammat vaikutteet eivät ole niin vahvoja harjoitetaan edelleen kaskiviljelyä. Täälläkin lahut kasvattavat riisiä, mutta sitä kasvatetaan kuivilla alueilla vesialtaiden sijaan. Lisäksi he kasvattavat porsaita ja vesipuhveleita.
Lahujen uskonto on saanut vaikutteita monilta eri tahoilta ja se onkin sekoitus perinteistä animismia, johon on tullut lisänä tapoja protestanttisesta kristinuskosta ja katolilaisista tavoista, jotka ovat tulleet lähetyssaarnaajien mukana. Lisäksi vaikutteita on tullut mahajana- ja theravada-buddhalaisuudesta. Uskontoon kuuluvien henkien kanssa yhteydessä olivat shamaanit, jotka ovat nykyisin joissain kylissä korvautuneet lähetyssaarnaajilla.
Laboratoriohiiri
pienoiskuva|Koehiirikanta C57BL/6, naaras 22 viikkoa vanha.
Historiaa
Hiiriä alettiin käyttää koe-eläimenä vuonna 1909 Yhdysvalloissa. Tuolloin syntyi maailman ensimmäinen varta vasten koe-eläimiksi kasvatettu hiiripopulaatio joka oli nimeltään DBA, ja tästä polveutuvat myös seuraavat koehiiripopulaatiot. Hiiri oli monessa suhteessa oivallinen koekaniini lääketieteellisiin ja biologisiin tutkimuksiin. Koska hiiri oli nisäkäs, sen elimistö muistutti suhteellisen paljon ihmisen elimistöä, minkä ansiosta eri kokeiden vaikutuksesta hiireen oli varsin helppo päätellä vastaavien kokeiden vaikutus ihmiseen. Hii­ren ja ih­misen ge­nomit vas­taavat toi­siaan yli 99-pro­sent­ti­sesti. Hiiren pieni koko ja nopea lisääntyminen tekivät siitä ihanteellisen laboratorioeläimen. Hiiri ei tarvinnut suurta tilaa elääkseen eikä vaatinut paljoa ruokaa.
Vuonna 1921 sai alkunsa maailman eniten käytetty koe-eläinkanta, kun yhdysvaltalainen Clarence Cook Little sai useita hiirisukupolvia kestäneen työnsä valmiiksi. Little oli risteyttänyt toisilleen sukua olevia laboratoriohiiriä ja loi näin koehiirikannan, joka tunnetaan nimellä C57BL/6, se on joskus lyhennetty black 6 tai B6. Ajan kuluessa tuosta hiirijoukosta kasvoi maailman eniten käytetty koe-eläinkanta, ja yhä nykyisinkin C57BL/6-hiiret ovat maailman yleisimpiä koe-eläimiä. Siitä on yritetty tehdä mahdollisimman homogeeninen, eli yhtenäinen, jotta geneettiset erot yksilöiden välillä eivät vääristäisi kokeiden tuloksia. Myöhemmin samaisesta kannasta on kehitetty myös lukuisia muita hiiripopulaatioita eri tarkoituksiin.
Hiirikannat nykypäivänä
Geenitekniikka on jo niin kehittynyt, että hiirille voidaan räätälöidä haluttuja ominaisuuksia testejä silmälläpitäen. Maailmalla on yrityksiä, jotka tuottavat hiiriä tutkijoille, niin että tutkijat voivat katsoa listasta, millaisen hiiren tutkimuksiin tarvitsevat, ja tilata sen. Suomessa palvelua ei ole kuin Helsingin yliopiston Koe-eläinkeskuksella.
Clarence Cook Littlein perustama The Jackson Laboratory sai elokuussa 2016 28 miljoonaa dollaria osana kansainvälistä projektia jossa tuotetaan noin 20 000 uutta B6 kantaa ja näistä poistetaan yksitellen yksi geeni hiiren 20 000 geenistä sen genomissa ja katsotaan mihin ne vaikuttavat. Sitä tehdään hiirillä CRISPR/Cas9-välittesellä genomin muuntelulla.
Maila Talvio
Maila Talvio (oikea nimi Maila Mikkola, o.s. Winter; 17. lokakuuta 1871 Hartola – 6. tammikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä romaaneja, novellikokoelmia, näytelmiä, puhekokoelmia että elämäkertoja. Hänen puolisonsa oli professori J. J. Mikkola.
Elämä ja ura
Maila Talvion vanhemmat olivat Hartolan kappalainen, myöhemmin kirkkoherra Adolf Magnus Winter (1828–1880) ja Julia Malvina Bonsdorf (1836–1926). Perheessä oli yhdeksän lasta. Maila Talvion isä kuoli Mailan ollessa yhdeksänvuotias, minkä jälkeen perhe muutti syrjäiselle Nipulin maatilalle. Siellä Talvio tutustui myös torpparilaitokseen ja sen epäkohtiin, joita hän myöhemmin käsitteli teoksissaan. Talvio kävi Helsingin suomalaisen tyttökoulun, josta valmistuttuaan hän palasi 16-vuotiaana sisarustensa kotiopettajaksi. Samalla Talvio aloitti myös kirjoittamisen. Vuonna 1890 hän tapasi kielitieteilijä J. J. Mikkolan ja avioitui tämän kanssa 1893.
Muutettuaan Helsinkiin Talvio tutustui miehensä välityksellä Päivälehden piirissä toimiviin kirjailijoihin ja runoilijoihin, kuten Kasimir ja Eino Leinoon. Talvio alkoi myös itse kirjoittaa Päivälehteen ja Suomen Kuvalehteen ja taisteli sortovuosien aikana Suomen oikeuksien puolesta. Talvio matkusteli miehensä kanssa useita kertoja Keski- ja Itä-Euroopassa ja opiskeli samaan aikaan puolan kieltä ja käänsi suomeksi useita puolalaisen kirjailijan Henryk Sienkiewiczin teoksia. Talvion kotonaan Helsingissä pitämä kirjallinen salonki tuli tunnetuksi.
Talvion esikoisteos oli 1895 julkaistu novellikokoelma Haapaniemen keinu. Kirjallisen läpimurtonsa hän teki vuonna 1901 julkaistulla romaanilla Pimeänpirtin hävitys jossa melodraaman keinoin kuvattiin maaseudun maanomistusolojen ja torpparilaitoksen epäkohtia. Vaikka Talvio kirjoissaan käsitteli maaseudun yhteiskunnallisia ongelmia, hän suhtautui silti varauksellisesti nousevaan työväenliikkeeseen ja sosialismiin. Niinpä esimerkiksi romaanissa Louhilinna (1906) sosialismi kuvataan väkivaltaisena alkukantaisten vaistojen ohjaamana liikkeenä. 1910-luvulla Talvion romaaneissa aiheita olivat perinnöllisyysoppi ja psykologiset ongelmat, ja aina 1920-luvun lopulle niitä hallitsi pessimismi. Myös Talvion terveenä pitämän suomenkielisen maaseudun sekä rappeutuneen ja juonittelevan ruotsinkielisen pääkaupungin välinen vastakkainasettelu oli esillä esimerkiksi romaanissa Niniven lapset (1915). 1920-luvun lopulla Talviolle alkoi uusi luomiskausi, jolloin hän keskittyi historiallisiin romaaneihin. Niitä olivat vuosina 1929–1935 julkaistu Helsingin historiaan liittyvä romaanitrilogia Itämeren tytär sekä hänen viimeinen romaaninsa Linnoituksen iloiset rouvat (1941), jossa tapahtumaympäristönä oli Suomen sodan aikainen Viaporin linnoitus. Talvio testamenttasi tuotantonsa tekijänoikeudet Helsingin yliopiston Satakuntalaiselle Osakunnalle, jonka inspehtorina hänen puolisonsa J. J. Mikkola toimi pitkään.
Maila Talvio ja J. J. Mikkola asuivat Helsingin Meilahdessa sijainneessa, vuonna 1884 valmistuneessa Laaksolan huvilassa, joka oli 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla Helsingin yliopiston Satakuntalaisen osakunnan opiskelijoiden, tiedemiesten ja kirjailijoiden kokoontumispaikka.
Talvio toimi 1910-luvulta alkaen aktiivisesti tuberkuloosin torjuntatyössä. Hän kirjoitti teoksen Ne 45 000 (1932) ja myös käsikirjoituksen samannimiseen elokuvaan, joka sai ensi-iltansa vuotta myöhemmin. Hän oli myös innokkaasti mukana Satakuntalaisen Osakunnan keräystyössä, jonka tuloksena Harjavaltaan perustettiin Satalinnan keuhkotautiparantola. Talvio oli yhdessä aviomiehensä ja V. A. Koskenniemen kanssa aktiivisesti mukana kulttuuriyhteistyössä natsi-Saksan ja fasistisen Italian kanssa. Vuonna 1936 Talvio vieraili Saksassa, jossa hän tapasi kansallissosialismin pääideologin Alfred Rosenbergin ja kansallissosialistisen valtakunnan naisliiton (NS-Frauenschaft) valtakunnanjohtajan Gertrud Scholtz-Klinkin.
Maila Talvion ja J. J. Mikkolan avioliitto oli lapseton. Talvio olisi halunnut Laaksolan huvilasta museon, mutta sodanjälkeisessä ilmapiirissä Helsingin kaupunki ei suostunut ottamaan testamenttilahjoitusta vastaan. Tästä närkästyneenä Talvio määräsi Laaksolan huvilan purettavaksi, mikä tapahtui hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1954. Huvilan paikalla on Laila Pullisen veistämä ja vuonna 1971 paljastettu ”Itämeren tytär” -muistomerkki.
Kunnianosoitukset
pienoiskuva|Helsingin [[Meilahti|Meilahdessa sijaitsee Talvion mukaan nimetty puisto, jossa on Maila Talvion muistomerkki.]] Hieman ennen kuolemaansa Talvio sai Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvon Helsingin 400-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 1950.
Kohottakaa riemuhuuto
Kohottakaa riemuhuuto on Viipurin Lauluveikkojen studiolevy vuodelta 1997.
Manbij
Manbij on kaupunki Syyrian pohjoisosassa Aleppon maakunnassa. Kaupunki on Manbijin piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 99 497 ja koko piirikuntaan 408 143 asukasta.
Historia
pienoiskuva|vasen|Manbijissa hallinneen [['Abd Hadadin lyömä kolikko.]] Nykyisen Manbijin alueella Pohjois-Syyriassa on ollut ihmisasutusta jo kivikaudelta lähtien ja keinokastelujärjestelmiä on rakennettu jo Assyrian valtakunnan aikana, jolloin ilmeisesti paikalla ollut kaupunkimainen asutuskeskus tunnettiin nimellä Nappigi tai Nampigi. Salmanassar III nimesi kaupungin uudestaan antaen sille nimen Lita Ašur. Myöhemmin kaupungista käytettiin myös nimiä Bambyce, Hierapolis ja Hieropolis. Hieman ennen Aleksanteri Suuren valtakautta Manbijia hallitsi 'Abd Hadad -niminen kuningas, joka löi omia kolikoitaan. 'Abd Hadad merkitsee Hadadin palvojaa ja antiikin aikoina kaupunki olikin ukkosenjumala Hadadin ja tähän liitetyn Atargatiksen kulttipaikka. Hellenistisellä kaudella kaupungin sotilaallinen merkitys korostui sen suojatessa alueita lännessä hyökkäyksiltä idästä. Marcus Licinius Crassus ryösti kaupungin ennen epäonnistunutta sotaretkeään Parthiaa vastaan. Sittemmin kaupunki oli tärkeä roomalaisten tukikohta näiden sodissa Persian sasanideja vastaan. Manbij oli keisari Julianuksen tukikohta tämän sotaretkellä Ktesifonia vastaan, jolla hän haavoittui ja sai surmansa. 200-luvulla Manbij lukeutui Syyrian suurimpiin kaupunkeihin ja 300-luvulla Constantius II teki Manbijista Eufratensisin provinssin pääkaupungin.
Islaminuskoiset arabit valtasivat Manbijin vuonna 637 ja alueelle asettui arabiheimoja Jemenistä. Vuonna 748 kaupunkia hävitti maanjäristys, jossa tuhoutui muun muassa sen kirkko. Arabit käyttivät kaupunkia tukikohtana sotaretkillä Bysantin valtakuntaa vastaan ja myöhemmin kaupunki vaihtoi omistajaa muslimien ja kreikkalaisten välillä useampaan otteeseen. Ibn Hawkal kuvaili kaupungin käsittävän useita muinaisia toreja ja kreikkalaisia raunioita. Ristiretkeläiset valtasivat kaupungin 1100-luvulla, mutta Saladin valtasi sen takaisin vuonna 1175. Kaupunki raunioitui mongolien sotaretkien aikana ja se menetti aikaisemman loistonsa. Vuonna 1349 kaupunkiin iski tuhoisa kulkutauti ja 1400-luvulla se kärsi Timur Lenkin sotaretkistä. Manbij ja muu Syyria päätyi osaksi Osmanien valtakuntaa vuonna 1516. Osmanien valtakunnassa Manbij oli Aleppon wilayetiin kuuluvan kadan hallinnollinen keskus. Kaupungin asukkaat olivat kurdeja ja arabilaistuneita turkkilaisia. San Stefanon rauhan jälkeen kaupunkiin asettui myös tšerkessejä.
Vuonna 1921 Manbijista tuli osa Ranskan hallitsemaa Syyriaa. Vuonna 1932 sen asukasluku oli 2 000 ja heistä 800 oli tšerkessejä. Kaupunki kasvoi merkittävästi Tabqan padon rakentamisen jälkeen, joka johti tieverkon parantumiseen, sähkönjakelun lisääntymiseen ja keinokastelun tehostumiseen. Itsenäisessä Syyriassa vuonna 1981 kaupungin asukasluku oli 30 844. Syyrian sisällissodan alettua ääriliike Isis valtasi Manbijin vuonna 2014. Yhdysvaltojen tukema Syyrian demokraattiset voimat eli SDF uutisoi vallanneensa kaupungin Isisiltä elokuussa 2016. Manbijin taistelu oli kestänyt kaksi kuukautta. Vallanvaihdossa tärkeä rooli oli kurditaistelijoilla, mikä on puolestaan huolestuttanut Turkin hallitusta. Turkki pitää Syyrian kurdien YPG-järjestöä terroristijärjestö PKK:n osana ja Turkki on vaatinut järjestön taistelijoiden vetäytymistä Manbijista uhaten sitä sotatoimilla.
Syyrian armeija eteni alueelle joulukuun lopussa 2018 alueen asukkaiden ja kurdijoukkojen pyynnöstä suojaamaan aluetta Turkin hyökkäykseltä.
Tammikuussa 2019 Isisin itsemurhapommittaja tappoi kaupungissa 15 ihmistä. Mukana oli neljä amerikkalaista sotilasta ja siviiliurakoitsijoita. Yhdysvaltain joukot olivat tukemassa alueen kurdeja ja arabeja.
Lokakuussa 2019 Syyrian armeijan joukot ottivat kaupungin haltuunsa.
Väestö
Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 99 497 ja koko piirikuntaan 408 143 asukasta. Vuonna 1945 kaupungin asukasluku oli 4 653, vuonna 1960 8 577, 1970 14 635 ja 1980 30 844. Kaupungin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan kurdeja, arabeja ja tšerkessejä. Monet paikalliset kuuluvat suufilaiseen Naqshbandi-veljeskuntaan. Merkittävä yhteiskunnallinen merkitys on myös heimojaolla.
Priamos
thumb|220px|[[Neoptolemos surmaa Priamosin. Yksityiskohta Vulcista löydetystä ruukusta, 520–510 eaa.]] Priamos on kreikkalaisessa mytologiassa Troijan hallitsija ja Laomedonin nuorin poika.
Priamoksella oli useita vaimoja ja kymmeniä lapsia. Hänen ensimmäinen vaimonsa Arisbe synnytti hänelle Aisakoksen. Priamos erosi hänestä myöhemmin voidakseen mennä naimisiin Hekaben kanssa. Heidän vanhimman poikansa Hektorin oli määrä seurata isäänsä Troijan hallitsijana, mutta heidän toisen poikansa, Pariin, aikaansaama Troijan sota johti hänen kuolemaansa ja kaupungin tuhoon. Priamoksella kerrottiin olleen 50 poikaa ja useita tyttäriä, heidän joukossaan Helenos, Kassandra, Ilione, Deifobos, Troilos, Polites, Kreusa, Laodike, Polyksene ja Polydoros, Priamoksen nuorin poika.
Priamosta kutsuttiin alun perin Podarkeeksi. Hän vaihtoi nimensä sen jälkeen, kun hänen sisarensa Hesione osti hänen henkensä kultaisella huivilla Herakleelta.
Troijan sodan aikana Priamos oli jo iäkäs mies. Kun Akhilleus oli surmannut Hektorin ja kieltäytyi luovuttamasta ruumista takaisin troijalaisille, Priamos saapui hänen luokseen pyytämään poikansa ruumista kyynelsilmin. Akhilleus ei pelkästään suostunut pyyntöön, vaan lupasi sotatoimien taukoavan yhdeksitoista päiväksi, jotta Hektor saataisiin haudattua asiaankuuluvin menoin.
Homeros ei mainitse mitään Priamoksen kohtalosta, mutta myöhemmässä kirjallisuudessa Akhilleuksen poika Neoptolemos surmasi raa'asti Priamoksen Zeuksen alttarille. Kuolinkohtaus on kuvattu myös Shakespearen Hamletissa.
Kauppapuistikko
Kauppapuistikko on yksi Vaasan ydinkeskustan leveistä puistokaduista. Etelä-pohjoissuuntainen, noin puolentoista kilometrin mittainen katu katkeaa Vaasan kauppatorin kohdalla Vaasanpuistikon ja Hovioikeudenpuistikon välillä ja jatkuu taas torin toisella puolella. Katu alkaa pohjoisessa Rautatienkadusta ja päättyy valtatie 3:n eli kaupungista etelään johtavan moottoritien alkuun Hietalahdessa. Rautatienkadun ohella muut poikkikadut ovat Kirjastonkatu, Hietasaarenkatu ja Hovioikeudenpuistikko sekä torin eteläpuolisella osuudella Vaasanpuistikko, Rauhankatu, Ajurinkatu, Kasarminkatu, Kirvesmiehenkatu, Korsholmanpuistikko, Kellosepänkatu ja Tiilitehtaankatu.
Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Onni Kasslin
Onni Olavi Kasslin (27. helmikuuta 1927 Helsingin maalaiskunta – 9. elokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen ratapyöräilijä.
Kasslin osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1948 ja 1952. Hän sijoittui Lontoon kisoissa 1948 kymmenenneksi tuhannen metrin aika-ajossa ja oli mukana joukkuetakaa-ajossa, jossa Suomi putosi ensimmäisellä kierroksella. Helsingin olympialaisissa 1952 hän kilpaili jälleen aika-ajossa, jossa hän oli neljästoista. Kasslin voitti urallaan yhteensä 22 Suomen-mestaruutta vuosina 1947–1957. Vuonna 1949 hän voitti 1 km:n eräajon Suomen-mestaruuden. MM-kisoihin hän osallistui seitsemän kertaa vuosina 1949–1957. Vuonna 1953 hän sijoittui eräajossa seitsemänneksi. Hän osallistui 1950 Kööpenhaminan PM-kisoihin.
Onnin vanhempi veli oli maantiepyöräilijänä sotien jälkeen menestynyt Veikko. Onni oli ratapyöräilijänä ja yrittäjänä tunnetun Mira Kasslinin isosetä.
28. tammikuuta
28. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 28. päivä. Vuodesta on jäljellä 337 päivää (karkausvuonna 338).
Muistopäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 27. tammikuuta, 29. tammikuuta
Badr-1
Badr-1 oli Pakistanin ensimmäinen satelliitti. Se laukaistiin Kiinan kansantasavallasta 16. heinäkuuta 1990 Pitkä Marssi -kantoraketilla. Satelliitti lensi matalalla kiertoradalla ja toimintansa loputtua putosi ilmakehään 9. joulukuuta 1990. Satelliittiprojektin tavoitteet olivat
Tekniikkaa
Satelliitin rakenne oli 26-pintainen monikulmio. Satelliitin massa oli 52 kg, joten se oli mikrosatelliitti. Se toimi aurinkopaneelien tuottamalla sähkövirralla (12,5 W teho), paneelit oli kiinnitetty rakenteen ulkopintaan. Tietoliikenne toimi alaspäin VHF-taajuudella ja komentojen vastaanotto UHF-taajuudella. Tietoliikennekanavia oli 32 kappaletta. Tiedonsiirtonopeus oli 1200 baudia.
Palettivälskäri
Palettivälskäri (Paracanthurus hepatus) on välskärikaloihin kuuluva kala. Se on sukunsa ainoa laji ja hyvin yleinen myös meriakvaarioharrastuksessa.
Alkuperä
Palettivälskäri on kotoisin Indopasifiselta merialueelta. Se elää luonnossa suurissa parvissa, mutta akvaario-olosuhteissa niitä on hyvä pitää yksittäin, ellei altaalla ole riittävästi tilaa useammalle yksilölle.
Red Faction
Red Faction on Volitionin kehittämä ja THQ:n vuonna 2001 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin aluksi PlayStation 2:lle ja myöhemmin samana vuonna Windowsille. PC-versiossa on 32 pelaajan moninpeli, kenttäeditori sekä modifikaatiomahdollisuus. Red Factionin huomiota herättänein ominaisuus on Geo-Mod-tekniikka, joka antaa pelaajalle mahdollisuuden tuhota osia peliympäristöstä.
Palettivälskäri
Käyttäytyminen
Palettivälskäri on nuorena hieman arka ja piileskelevä, mutta kotiutuessaan ja kasvaessaan usein aggressiivinen lajitovereita kohtaan. Palettivälskäri on nopea uimari, joten uimatilaa saisi olla riittävästi. Akvaariolla saisi olla n. 1,5–2 m pituutta, ja litroja vähintään 500 litraa.
Red Faction
Tarina
Pelaajan ohjastama hahmo on kaivostyöntekijä Parker, joka on liittynyt Ultor-yhtiön kaivosoperaatioon Mars-planeetalla aloittaakseen uuden elämän. Kaivostyöläisten elinolot osoittautuvat kuitenkin huonoiksi, työntekijöiden ihmisoikeuksia poljetaan ja mystinen tauti, The Plague, riehuu erityisesti kaivosyhteisön alueella.
Palettivälskäri
Käyttäytyminen
Palettivälskäri saa erityisen herkästi Cryptocaryon irritans -loisen aiheuttaman pilkkutaudin. Kalan vastustuskyvyn heiketessä stressin tai muun olosuhdemuutoksen myötä, on se herkkä saamaan tämän loistartunnan. Siitä syystä kyseiselle lajille olisi syytä tarjota oikeanlainen ympäristö.
Ravinto
Palettivälskäri syö luonnossa eläinplanktonia. Akvaario-olosuhteissa ne ovat pitkälle kaikkiruokaisia, ja hyväksyvät korvaavan kuivaruuan helposti. Ruokinta olisi hyvä pitää monipuolisena, jotta kalan vastustuskyky tauteja vastaan säilyisi vahvana.
Red Faction
Modifikaatiot
Red Factionin PC-versio tukee pelaajien tekemiä muokkauksia, joita onkin tehty melkoisesti. Suurin osa näistä on lähinnä kosmeettisia. Suurin peliä vaivannut ongelma on ollut yhtenäisen muokkausoppaan puuttuminen, mikä on johtanut tietämättömyyteen keinoista tehdä täyskäännösmodifikaatioita. Ongelma on kulminoitunut siihen, että kaikissa modeissa on enintään vain 14 asetta, jotka ovat eri tavoin muokattuja versioita alkuperäisen pelin aseista. Myös huomattavaa on se, että pelille ei ole julkaistu kunnollista SDK:ta, vaan ainoastaan joitakin pakollisia työkaluja uusien mallien tekemiseen ja tuontiin.
Palettivälskäri
Populaarikulttuurissa
Animaatioelokuvien Nemoa etsimässä (2003) ja Doria etsimässä (2016) hahmo Dori on palettivälskäri.
Makinami
Makinami on ollut ainakin kolmen Japanin laivaston aluksen nimenä.
Juhani Kähärä
Juhani Samuel Kähärä (s. 13. toukokuuta 1989 Kauhajoki) on espoolainen poliitikko ja Liberaalipuolue – Vapaus valita -puolueen entinen puheenjohtaja. Kähärä toimi Liberaalipuolueen puheenjohtajana puolueen perustamisesta asti kunnes luopui puheenjohtajuudesta helmikuussa 2019 henkilökohtaisiin syihin vedoten. Kähärä valittiin 340 äänellä Espoon kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Koulutukseltaan Kähärä on bioinformaatioteknologian diplomi-insinööri.
Red Faction
Modifikaatiot
Asiantilan on kuitenkin muuttanut Red Faction SDI -projekti, jonka aloittaja lupasi puuttuvia oppaita muille halukkaille modien tekijöille. Ensimmäinen opas sarjassa oli pitkään kaivattu ohjeistus, kuinka lisätä aseita, jotka toimivat myös moninpelissä.
Vastaanotto
Pelille on tehty kolme jatko-osaa: Red faction 2, Red faction - Guerrilla ja Red faction - Armageddon. Viimeisimmälle on julkaistu myös DLC-paketti.Peli-sarjan pohjalta on tehty myös elokuva Red faction: Origins.
Pelin fanipiireissä on kiertänyt pitkään kaksi peliin liittyvää huhua, joista toinen on varmistettu.
Ensimmäinen huhu kertoo Volitionin julkaisseen Red Factionin lähdekoodin, jota ei kuitenkaan ole tähän päivään mennessä julkaistu. Lähdekoodin julkaisua huhutaan rajoittaneen sen, että sitä ei ole saatavilla C++-kielisenä, vaan pelistudioiden käyttämän Renderware-pelinkehitystyökalun käyttämällä kielellä. Fanit ovat koettaneet saada asiaan selvyyden toistaiseksi onnistumatta.
O. V. Vappula
Vappula asui Kauhajoella 1919–1935.
Red Faction
Vastaanotto
On myös huhuttu, että Red Faction olisi jatkoa suositulle Descent-pelisarjalle. Volition kiistää huhun, sillä Interplay on kehittämässä Descent 4:ää. Descenteissä ei myöskään ole modifikaatiomahdollisuutta.
Cecilia Törn
Cecilia Törn (s. 13. helmikuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen taitoluistelija, joka kilpaili jäätanssissa Jussiville Partasen kanssa.
Törn aloitti luistelun vuonna 1999. Hän oli kaudella 2008–2009 taitoluistelun junioreiden SM-kilpailuissa kahdeksas ja seuraavalla kaudella toinen. Kaudella 2010–2011 Törn saavutti pronssia aikuisten SM-kilpailuissa. Hänet valittiin edustamaan Suomea taitoluistelun EM-kilpailuihin 2011. Karsinnoissa Törn oli 14:s ja karsiutui. Vuoden 2012 SM-kilpailuissa Törn oli seitsemäs. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Törn oli kymmenes sekä kaudella 2011 että 2012.
Törn edusti pitkään Tikkurilan Taitoluisteluklubia, mutta keväällä 2011 hänen valmentajansa Sirkka Kaipio siirtyi Järvenpään Taitoluistelijoihin ja Törn vaihtoi samalla seuraa. Vuoden 2013 alussa Törn joutui polvileikkaukseen ja siirtyi keväällä harjoittelemaan jäätanssia Jussiville Partasen kanssa Helsingfors Skridskoklubbiin.
Kausina 2013–2014 ja 2014–2015 Törn ja Partanen olivat SM-kisoissa hopealla ja voittivat kaudella 2015–2016 SM-kultaa. Shanghain MM-kisoissa 2015 heidän sijoituksensa oli 25:s. Vuoden 2016 EM-kisoissa pari oli 15:s. ja saman vuoden Bostonin MM-kisoissa 18:s. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Zagrebissa Törn ja Partanen sijoittuivat 17:nneksi.
Charles M. Jordan
Charles M. "Chuck" Jordan (21. lokakuuta 1927 Whittier, Kalifornia, Yhdysvallat - 9. joulukuuta 2010 Rancho Santa Fe, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen autosuunnittelija. Hän teki 43-vuotisen uran General Motors -yhtiössä ja vaikutti useiden kuuluisien automallien, kuten vuoden 1958 Chevrolet Corvetten ja vuoden 1968 Opel GT:n suunnitteluun. Hänet nimitettiin, neljäntenä henkilönä, General Motorsin suunnitteluhenkilöstön varapääjohtajaksi (vice president).
Tausta
Jordanin kiinnostus autosuunnitteluun alkoi jo peruskoulussa. Hän voitti Fisher Body Craftsman's Guildin pienoismallisuunnittelukilpailun, minkä johdosta hänelle myönnettiin nelivuotinen stipendi Massachusetts Institute of Technologyyn. Jordan valmistui koneinsinööriksi MIT:stä vuonna 1949.
Ura
thumb|Chevrolet Corvette 1958 thumb|Cadillac Eldorado 1959 Hänet nimitettiin Cadillacin pääsuunnittelijaksi 1957. Hänen suunnitteluryhmänsä idea oli muun muassa vuoden 1959 Cadillac Eldoradon tunnusomaiset "hainevät". Jordan nimitettiin autosuunnittelun johtajaksi 1962 vastuualueenaan kaikkien GM:n autojen ja rekkojen muotoilu. Vuodet 1967–1979 Jordan työskenteli suunnittelujohtajana Opelin tehtailla Saksan Rüsselsheimissa. Hän vastasi useisista keskeisistä suunnittelukonsepteista, kuten Opel Mantan coupe-mallista ja vuoden 1968 GT-urheiluautoista. Jopa Opel-aikojen jälkeen hän vaikutti vuoden 1986 Opel Omegan ja vuoden 1991 Opel Astran suunnitteluun.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Jordan nimitettiin GM:n ylemmän hintaluokan autojen suunnittelujohtajaksi, ja hänen vastuulleen kuuluivat Oldsmobile-, Buick- ja Cadillac-mallistot. Vuonna 1972 hänen vastuualueekseen tulivat Chevrolet-, Pontiac- ja ammattiautomallistot. Hänet nimitettiin koko suunnitteluhenkilöstön johtajaksi 1977 ja vuonna 1986 hänet nimitettiin suunnittelun varapääjohtajaksi (vice president of Design). Loppuaikoina hänen tehtäväkenttäänsä kuului GM:n entisaikojen maineen palauttaminen, mikä osoittautui hankalaksi tehtäväksi ennen hänen eläköitymistään 65-vuotiaana.
Jordan siirtyi eläkkeelle marraskuussa 1992, minkä jälkeen hän opetti autosuunnittelua etelä-Kaliforniassa lukion taideaineiden opiskelijoille. Hän kuoli lymfoomaan kotonaan Kalifornian Rancho Santa Fe:ssa.
Muinaiset (Tähtiportti)
Muinaiset (engl. Ancients, omassa kielessään Anquietas), alun perin tunnettu nimellä teiden rakentajat, ovat kuvitteellinen kansa Tähtiportti-sarjassa ja sen sisarsarjassa Stargate Atlantis.
Muinaiset rakensivat alkuperäiset tähtiportit. He asuivat kauan aikaa sitten maapallolla (Terra Muinaisten kielessä) sekä muualla galaksissamme, mutta joutuivat muuttamaan pois kun (mahdollisesti Orien lähettämä) ruttoepidemia vaivasi koko galaksia. Myöhemmät ihmiset polveutuvat heistä ja asuttavat nyt maapalloa. Muinaisten kieli muistuttaa paljon latinaa.
Muinaisista lähtee myös toinen "haara" orit. Oritkin ovat ylösnousseita olentoja, mutta toisin kuin muinaiset, joiden tärkein periaate on olla sekaantumatta millään tavoin maallisiin asioihin, orit käännyttävät ihmisiä palvomaan itseään jumalina ja tuhoavat kaikki, jotka eivät suostu liittymään heidän seuraajiinsa. Heidän uskonsa, Alkuperä (eng. Origin), on suunniteltu kanavoimaan energiaa heidän seuraajistaan, jotta he voisivat jonain päivänä tuhota Muinaiset. Kummankin ryhmän tekninen taso on edistyneempi kuin kenenkään muun tunnetussa universumissa. Muinaisten teknologiasta tunnetuimpia ovat itse Tähtiportit, Destiny-alus (joka on 60 miljoonaa vuotta vanha, edelleen toiminnassa ja sen teknologinen taso on silti edistyneempi kuin useilla tunnetuilla lajeilla, ja lisäksi Destiny saa energiaa itse tähdistä, eli siis se lentää tähden sisälle ja kerää energiaa varastoihinsa). Muihin saavutuksiin lukeutuvat mm. Atlantis (joka on Manhattanin kokoinen galaksienvälinen kaupunki, joka kykenee kulkemaan yli 3 miljoonaa valovuotta alle kahdessa tunnissa), nollapistemoduulit (engl. ZPM=Zero Point Module) jotka ovat puhtaimpia tunnettuja energianlähteitä sekä kokoonsa nähden myös uskomattomimpia. Yksi nollapistemoduuli kykenee arvioiden mukaan ylläpitämään yhtäjaksoisesti 100-200 terawatin energiantuottoa 3300 vuotta. Muinaiset hallitsivat myös aikamatkustuksen (tosin toimivat laitteet kehitti Janus-niminen lantealainen salassa, koska hän ei olisi saanut niiden valmistukseen lupaa) sekä kehittivät useita universumin edistyneimmistä aseista sekä kilvistä.
Giedrius Gustas
Giedrius Gustas (s. 4. maaliskuuta 1980 Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija.
Pelintekijänä tai heittävänä takamiehenä pelaava Gustas on voittanut urallaan muun muassa Euroliigan mestaruuden, EuroCupin mestaruuden ja Liettuan sekä Latvian mestaruudet.
Liettuan maajoukkueessa Gustas voitti Euroopan mestaruuden Ruotsista 2003 ja EM-pronssia Espanjasta 2007.
Aleksei Kuropatkin
thumb|170px|Aleksei Kuropatkin. Aleksei Nikolajevitš Kuropatkin (29. maaliskuuta (J: 17. maaliskuuta) 1848 Pihkovan kuvernementti – 16. tammikuuta 1925 Pihkovan kuvernementti) oli venäläinen kenraali ja poliitikko, joka toimi maansa sotaministerinä 1898–1904.
Aleksei Kuropatkinin vanhemmat olivat topografikapteeni Nikolai Emeljanovitš Kuropatkin ja Aleksandra Pavlovna Arbuzova. Hän lähti isänsä tavoin sotilasuralle ja valmistuttuaan 1866 sotilasakatemiasta hän aloitti palveluksensa Turkestanin sotilasalueella, jossa vietti seuraavat kaksikymmentä vuotta. Hän kirjoitti myös useita sotatieteellisiä teoksia. Turkin sodassa 1877–1878 Kuropatkin toimi maineikkaan kenraali Mihail Skobelevin esikuntapäällikkönä ja hankki urallaan muutenkin runsaasti taistelukokemusta. Vuoden 1898 alussa Kuropatkin nimitettiin vt. sotaministeriksi ja virka vakinaistettiin saman vuoden heinäkuussa. Hänet ylennettiin joulukuussa 1900 jalkaväenkenraaliksi ja hän sai 1902 kenraaliadjutantin arvon. Vuonna 1904 hänestä tehtiin Kaukoidän joukkojen ylipäällikkö Venäjän–Japanin sodassa, mutta hän joutui eroamaan tappioiden jälkeen. Ensimmäisen maailmansodan alussa hänet kutsuttiin takaisin palvelukseen, mutta siirrettiin 1916 Turkestanin kuvernööriksi. Kuropatkin ei osallistunut Venäjän sisällissotaan ja vietti viimeiset vuotensa Neuvostoliitossa omalla maatilallaan.
Suomessa Kuropatkin muistetaan roolistaan ensimmäisenä sortokautena tunnetun ajanjakson käynnistymisessä. Heti tultuaan sotaministeriksi 1898 hän laaditutti Venäjän pääesikunnassa esityksen Suomen uudeksi asevelvollisuuslaiksi, joka olisi määrännyt suomalaiset palvelemaan Venäjän armeijassa oman sotaväkensä sijasta. Esitys ei mennyt Kuropatkinin toivomassa muodossa läpi Suomen valtiopäivillä, jolloin tsaari Nikolai II antoi helmikuun manifestin. Kun Kuropatkinin ajama Suomen asevelvollisuuslaki ei saanut vuonna 1901 myöskään Venäjän valtakunnanneuvoston enemmistöä taakseen, hän painosti tsaarin antamaan määryksen Suomen sotaväen lakkauttamisesta. Kuropatkin ei kuitenkaan varauksetta tukenut Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin vielä pidemmälle menneitä pyrkimyksiä suuriruhtinaskunnan hallinnon yhtenäistämiseksi eikä asevelvollisuuskysymyksen ratkettua puuttunut enempää Suomen asioihin.
Blipfoto
pienoiskuva|Kuvaruutukaappaus Blipfotosta 7.4.2018 Blipfoto on kansainvälinen digitaalisen valokuvauksen WWW-palvelu, jonka tarkoituksena on kannustaa "päivän kuva" -tyyppiseen valokuvausharrastukseen. Aika ajoin Blipfotossa järjestetään myös haastekilpailuita, jolloin haasteeseen osallistuvat kuvaavat päivittäin annettavan aiheen alla. Suomennettuna Blipfoto tarkoittaa jotain valo(kuva)täplän tapaista, tai se voi viitata myös vanhanaikaisen digitaalikameran piippaavaan laukaisuääneen. Yhteisö on perustettu vuonna 21.10.2004, ja nykyään siihen kuuluu tuhansia jäseniä ympäri maailman. Yhteisön käyttökielenä on englanti.
Miklós Gimes
Miklós Gimes (23. joulukuuta 1917 Itävalta-Unkari – 16. kesäkuuta 1958 Unkari) oli unkarilainen toimittaja. Gimes työskenteli Unkarin kommunistipuolueen lehden, Szabadin Népin toimittajana.
Hän vaati uudistuksia Unkarin kansannousun yhteydessä vuonna 1956. Gimes olikin vahvasti mukana järjestelemässä ja tukemassa mielenosoitusta Budapestissa 23. lokakuuta 1956, mikä johti kansannousuun. Tästä Gimes tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin hirttämällä yhdessä Imre Nagyn ja Pál Maléterin kanssa vuonna 1958.
Blipfoto
Perusteet blip-harrastukselle voivat olla monenlaisia. Esimerkiksi tällaisia voivat olla oman kuvauksen aktivointi, uusien kontaktien luonti, muiden kuvien katselu tai vaikkapa palautteen saaminen omista kuvista. Eräs palvelun aktiivikäyttäjistä, pian 1300 blippiä kuvannut legendaarinen muotokuvakouluttaja ja valokuvaaja Jussi Aalto kertoo:
- Olen ollut valokuvan ammattilainen vuodesta 1966 lähtien, ja viimeiset kaksi vuotta valtion taiteilijaeläkkeellä. Tämä blip-harrastus palvelee minua sormiharjoitusten tapaan, eli haluan harjoitella päivittäin, kuten muusikotkin tekevät. Näin säilytän herkkyyteni tärkeitä projekteja varten.
Kaksitvå
pienoiskuva|Kaksitvån logo. Kaksitvå oli suomalainen vaate- ja asustemerkki sekä suunnittelutoimisto. Sen perustivat Piia Keto ja Marjo Kuusinen, jotka olivat myös merkin ainoat suunnittelijat. Kaksitvå lopetti toimintansa tammikuussa 2014.
Vaatemerkki
Kaksitvå suunnitteli vaatteita niin miehille kuin naisillekin. Vaatteiden lisäksi tuoteperheeseen kuului esimerkiksi koruja, laukkuja sekä tyynyjä. Kaksitvå julkaisi yleensä kaksi mallistoa vuodessa.
Suunnittelutoimisto
Kaksitvån suunnittelutoimisto tarjosi erilaisia kuvituspalveluita sekä tuote- ja tapahtumasuunnittelua. Toimiston projekteihin kuuluivat esimerkiksi esiintymisasujen suunnittelu PMMP-yhtyeelle sekä vuoden 2012 Valokarnevaali-festivaalit.
Kylkiäinen
Kylkiäinen on tuote, jonka kuluttaja saa ostaessaan muun tuotteen tai palvelun. Kylkiäisillä pyritään tekemään päätuotteen ostaminen houkuttelevammaksi tai saamaan kuluttaja käyttämään kyseisen yrityksen palveluita uudelleen. Kylkiäiset ovat varsinaista tuotetta halvempia.
Kylkiäinen voi olla esimerkiksi lelu tai muu pienimuotoinen tuote. Se voi olla myös etuseteli, joka oikeuttaa saamaan muun tuotteen tai palvelun ilmaiseksi tai halvemmalla.
Kuluttajansuojalaki määrää, että lapsille suunnatussa mainonnassa kylkiäistä ei saa markkinoida pääasiallisena tuotteena. Viallisia kylkiäisiä koskevat samat säännökset kuin muitakin tuotteita, myös silloin kun kylkiäinen ei kuulu myyjän normaaliin tuotevalikoimaan.
Hotakainen
Hotakainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
John Hasbrouck Van Vleck
John Hasbrouck Van Vleck (13. maaliskuuta 1899 – 27. lokakuuta 1980) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Van Vleckille myönnettii vuonna 1977 Nobelin fysiikanpalkinto magneettisten ja epäjärjestäytyneiden aineiden elektronirakenteen teoreettisesta tutkimuksesta yhdessä Philip Andersonin ja Nevill Francis Mottin kanssa. Van Vleck oli yksi Manhattan-projektiin osallistuneista fyysikoista.
Anneli Pauli
Pauli nimitettiin Lappeenrannan teknillisen yliopiston rehtoriksi 1. heinäkuuta 2014 alkaen nelivuotiskaudeksi. Hän kuitenkin jätti tehtävän jo helmikuussa 2016. Siirtyessään Lappeenrantaan Pauli jätti paikkansa Tiedekeskus Heurekan toiminnanjohtajana, missä tehtävässä hän oli toiminut lokakuusta 2013 professori Per-Edvin Perssonin jäätyä eläkkeelle. Vuonna 2019 hän aloitti työelämäprofessorina Helsingin yliopistossa.
Aiemmin Pauli toimi Euroopan komission tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston varapääjohtajana Brysselissä. Sitä ennen hän työskenteli Suomen Akatemiassa muun muassa ylijohtajana.
Pauli on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen.
Eisenberg
Eisenberg on paikannimi ja sukunimi.
Eki eläinlääkäri
Eki eläinlääkäri on lapsille suunnattu brittiläinen piirrossarja. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle. Ekin suomenkielinen ääninäyttelijä on Ilkka Merivaara.
Muhojoki
Muhojoki on Iin kunnassa sijaitseva joki. Se virtaa kokonaisuudessaan Iin kunnan alueella ja laskee Perämereen hieman toistakymmentä kilometriä Iistä pohjoiseen Muhoperässä. Muhosuolta ja -lammelta on jokea pitkin merelle matkaa parisenkymmentä kilometriä. Korkeuseroa tällä matkalla kertyy yli neljäkymmentä metriä. Asutusta Muhojoen varrelle on keskittynyt varsin vähän.
Negeri Sembilanin lippu
Negeri Sembilanin lippu on Malesian Negeri Sembilanin osavaltion tunnus. Lipun värit ja kuviointi kuvaavat osavation valtahierarkiaa. Lipun pääväri on keltainen, joka kuvaa osavaltion hallitsijaa Yang di-Pertuan Besaria. Punainen kolmio kuvaa paikallisia johtajia ja musta kolmio kansaa.
Anna Sakse
Anna Sakse (16. tammikuuta 1905 Valkan kihlakunnan Lejasciems – 2. maaliskuuta 1981 Riika) oli latvialainen neuvostokirjailija.
Anna Sakse syntyi talonpoikaisperheeseen ja opiskeli Latvian yliopistossa Riiassa. Hänen ensimmäiset teoksensa julkaistiin vuonna 1925. 1930-luvulla hän osallistui vallankumouksellisen taiteilijajärjestön toimintaan.
Saksen romaani Darba cilts (”Työn heimo”, 1941) kertoo maaseudun elämästä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Vuonna 1949 kirjailija sai Stalin-palkinnon romaanista ”Nousun tie” (Pret kalnu, 1948), joka kuvaa maatalouden kollektivisointia Latviassa toisen maailmansodan jälkeen. Latvian SNT:n valtionpalkinnon saaneen romaanin Dzirksteles naktī (”Kipinöitä yössä”, 1951–1957) aiheena on sotienvälisen Latvian sivistyneistö. Sakse on laatinut myös lastenkertomuksia ja satukokoelmia.
Sakse toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana vuosina 1950–1958. Hän sai Latvian SNT:n kansankirjailijan arvonimen vuonna 1965.
Pál Maléter
Pál Maléter (4. syyskuuta 1917 – 16. kesäkuuta 1958) oli unkarilainen kenraali. Maléter oli yksi Neuvostoliiton vastaisen Unkarin kansannousun johtohahmoista vuonna 1956. Maléterin saavuttua neuvotteluihin neuvostojoukkojen kanssa hänet pidätettiin ja kansannousun kukistamisen jälkeen vuonna 1958 hänet tuomittiin kuolemaan.
Elämäkerta
thumb|vasen|Maléterin muistolaatta Budapestissa. Pál Maléter syntyi Eperjesissä eli nykyisessä Prešovissa Slovakiassa 4. syyskuuta 1917. Hänen perheensä kuului silloiseen älymystöön. Maléter opiskeli lääketiedettä ensin Prahassa ja sittemmin Budapestissa. Hän joutui kuitenkin jättämään opintonsa kesken taloudellisten vaikeuksien takia. Opintojen sijaan Maléter ilmoittauti vapaaehtoiseksi Unkarin asevoimiin saadakseen unkarin kansalaisuuden.. Vuodesta 1940 hän opiskeli Ludovikan sotilasakatemissa ja valmistuttuaan hän palveli Unkarin armeijassa ensin Košicessa ja vuodesta 1944 toisen maailmansodan itärintamalla. Maléter jäi etenevien neuvostojoukkojen sotavangiksi ja vankina hän tarjoutui vapaaehtoisena taistelmaan saksalaisia vastaan Neuvostoliiton puolella. Maléter sai sissikoulutuksen. Syksyllä 1944 hänet lähetettiin Transsilvanian rintamalle ja vuodesta 1945 hän johti pataljoonaa. Ennen vuotta 1956 hän toimi useissa alemman tason tehtävissä Unkarin kommunistihallinnon asevoimissa yleten everstiksi.
Unkarin kansannousu alkoi lokakuussa 1956. Maléter sai käskyn Unkarin kansanarmeijalta tukea yksikköä Kiliánin varuskunnalla Budapestissa 25. lokakuuta. Viiden panssarivaunun ryhmästä yksi pääsi parakeille asti. Maléter solmi ensin kapinallisten kanssa tulitauosta komentajiensa suostumuksella, mutta 27. ja 28. lokakuuta hänen komentamansa joukot valtasivat parakkien ympäristön rakennukset. Joukot saivat lopulta Imre Nagyn antaman tulitaukokäskyn. Maléter otti tämän jälkeen osaa kapinallisten kanssa Corvin Közillä käytyihin neuvotteluihin ja parlamenttitalolla työläisneuvostojen kanssa käytyyn kokoukseen 31. lokakuuta. Nagy nimesi hänet varapuolustusministeriksi ja 3. marraskuuta hän sai ylennyksen kenraalimajuriksi. Maléterin komentamasta Kiliánin varuskunnasta tuli yksi kansannousun keskuksista.
Stammware
Stammware on Saksassa käytetty rakennuspuutavaran laatuluokitus.
Stammware on särmäämätöntä sahatavaraa. Raaka-aine on ulkoisesti oksatonta, oksakyhmytöntä ja virheetöntä tyvitukkia. Tukissa ei yleensä sallita mutkia, lahoa, korjuuvaurioita, toukanreikiä tai sinivikoja.
Sahatavarakappaleen leveys mitataan pintalappeelta pituuden puolivälistä sahatun pinnan leveytenä. Suomessa vientiin menevä stammware sahataan yleensä männystä.