cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yrjö Gunaropulos
Elämäkerta
Gunaropulosin sävellystuotantoon kuului sinfonia, kaksi saksofonikonserttoa vuodelta 1935 ja 1942, piano- ja sellokonsertto sekä Canzona viululle ja orkesterille. Hän sävelsi myös iskelmiä salanimillä Y. Jora, Yrjö Tarvas ja Yrjö Verho. Vuonna 1933 salanimeä Yrjö Kajo käyttänyt Gunaropulos sävelsi musiikin Valentin Vaalan ohjaamaan elokuvaan Sininen varjo. Hän sävelsi sittemmin omalla nimellään yhdessä Toivo Lampénin kanssa musiikin Hannu Lemisen vuonna 1941 ohjaamaan elokuvan Täysosuma.
Gunaropulos soitti saksofonia muun muassa suomalaisessa Zamba-jazzorkesterissa 1930-luvun alkupuolella. Gunaropulos kokosi veljiensä Viktorin ja Anatolin kanssa 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Melody Boys -orkesterin (eli Yrjön Orkesteri) joka esiintyi Fennia-ravintolassa Helsingissä ja levytti myös 1929 Suomi-rapsodian sekä avantgardistisia jazzsovituksia suomalaisista kansanlauluista (Isoo-Antti, Raatikkoon, Minä seison korkealla vuorella, Emma, Ruusu laaksossa). Tämä orkesteri jossa Gunaropulos soitti saksofonia esiintyi myös Tapio Ilomäen johdolla Valentin Vaalan 1931 ohjaamassa elokuvassa Laveata tietä, ja se soitti myös elokuvassa Minä ja ministeri.
Gunaropulos muutti 1960-luvun alussa Porvooseen ja perusti 1961 oman yhden miehen koulun, Porvoon Musiikkistudion. Opetusta oli saatavissa seuraavissa aineissa: piano, viulu, kontrabasso, kitara, saksofoni, orkestrointi ja musiikin teoria. Tämä voisi olla esimerkkinä hänen monipuolisesta osaamisestaan musiikkialalla. Studio oli kuitenkin lyhytaikainen, koska pian perustettiin myös Porvoon Musiikkiopisto.
Gunaropulos toimi viulistina aktiivisesti paikallisissa orkestereissa, kuten Porvoon Orkesteriyhdistys. Orkesteri esitti useita kertoja hänen sävellyksiään. 60-vuotis- syntymäpäivän johdosta orkesteri järjesti hänelle sävellyskonsertin 18. maaliskuuta 1964, kapellimestarina dr. Nic. van der Pals. Ohjelmassa oli orkesterisarja ”Muistoja Lapista”, Andante religioso, Romanssi, Pohjanmaalainen kehtolaulu, Pianokonsertto A-duuri ja alkusoitto ”Den femte februari”.
Gunaropulos perusti Porvooseen johtamansa viihdeorkesterin, joka esiintyi muun muassa televisiossa 1964 Suvisattumia-ohjelmassa. Tämä oli viimeinen hänen yhteishankkeistaan Kauko Käyhkön kanssa. Gunaropulos jatkoi Porvoossa myös ravintolapianistin uraansa.
CNT
CNT voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo Uruguayn kaupungeista
Tämä on luettelo Uruguayssa sijaitsevista kaupungeista.
Juulia (laulaja)
Juulia Vuojala on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Sooloartistina hän käyttää vain etunimeään. Hän on julkaissut soolourallaan viisi singleä sekä yhteis-EP:n Pyhimyksen ja OP Beatsin kanssa. Ennen varsinaista soolouraa hän on toiminut taustalaulajana Pikku G:n kappaleella "Me ollaan nuoriso" ja vaikuttanut hip-hop -kollektiivi Rockin da Northin riveissä ja toimi hevibändin solistina, lisäksi hän teki dueton Samu Haberin kanssa.
Vuojalan ura lähti liikkeelle, kun hän otti yhteyttä tuottaja Jonas W. Karlssoniin ja kertoi haluavansa tehdä musiikkia. Karlsson antoi Vuojalalle kaksi studiopäivää, joiden aikana Vuojala sai vakuutettua Karlssonin. Toisena studiopäivänä he kirjoittivat yhdessä Juulian huhtikuussa 2018 viidentenä singlenä julkaistun ”Jos voisin jättää sut kahdesti” -kappaleen, jota on ollut tekemässä myös Axel Ehnström. Tuota ennen Juulian ja Karlssonin yhdessä tekemistä kappaleista oli julkaistu ”Vakavaa”, ”Huomenna mä meen” sekä ”Titanic-paita”. Masennuksesta kertovan kappaleen, ”Mul oli ikävä mua”, Juulia teki yhdessä tuottaja Jurekin kanssa.
Vuonna 2018 Vuolaja julkaisi EP:n Virtual Reality Play vol. 1 yhdessä Pyhimyksen ja Olli-Pekka Vuorisen kanssa kollektiivina Opium. He ovat kertoneet, että levy-yhtiö ei ollut suunnitellut julkaisua pitkään etukäteen, vaan se syntyi spontaanisti. Opium-kollektiivi esiintyi ensimmäisen kerran festivaaleilla Provinssissa 2018 osana Vuojalan konserttia.
Juulia on syntynyt Oulussa, mutta hän käynyt peruskoulunsa pääkaupunkiseudulla. Hän on opiskellut myös Kauppakorkeakoulussa. Hän on kertonut julkisuudessa kärsivänsä kroonisesta unettomuudesta.
Juulia ilmoitti helmikuussa 2021 olevansa raskaana ja lapsen on määrä syntyä loppukeväällä.
FS Primauguet (1882)
Primauguet oli Ranskan laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu Lapérouse-luokan risteilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1876. Alus laskettiin vesille vuonna 1882 ja se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1884.
Palvelus
Primauguet poistettiin alusluettelosta vuonna 1901.
Helmi Levyt -diskografia
Helsingissä toimiva levy-yhtiö Helmi Levyt on julkaissut musiikkia vuodesta 2004 lähtien.
Science Fiction and Fantasy Writers of America
Science Fiction and Fantasy Writers of America, Inc. (SFWA) on vuonna 1965 perustettu yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailijoiden yhdistys. Aiemmin yhdistyksen nimi oli Science Fiction Writers of America, mistä lyhenne SFWA on peräisin. Yhdistyksen perusti Damon Knight.
Helmi Levyt -diskografia
Lähteet
http://helmilevyt.com/shop
Science Fiction and Fantasy Writers of America
Valtaosa yhdistyksen jäsenistä asuu Yhdysvalloissa. Aktiivinen jäsenyys on rajattu science fictionin, fantasian tai kauhun lajityypin julkaistuille kirjailijoille. Vähimmäisvaatimuksena on yksi julkaistu romaani tai käsikirjoitus taikka kolme novellia tietyin reunaehdoin levikin ja palkan suhteen. Liitännäisjäseneksi pääsevät sellaiset julkaistut kirjailijat, jotka eivät täytä näitä vaatimuksia. "Amerikka" yhdistyksen nimessä viittaa siihen että sen edunvalvonta keskittyy julkaisutoimintaan Yhdysvalloissa. Jäsenyys edellyttääkin sitä että kirjailijan teoksia on julkaistu englanniksi.
SFWA jakaa vuosittain Nebula-palkintoa parhaalle novellille, pitkälle novellille, pienoisromaanille, romaanille ja käsikirjoitukselle. Lisäksi se jakaa myös Andre Norton -palkinnon parhaalle nuorten aikuisten romaanille, Author Emeritus -kunnianosoituksen ja Damon Knight Memorial Grand Master Awardin poikkeuksellisesta elämäntyöstä tieteis- tai fantasiakirjallisuudessa.
Burton Richter
Burton Richter (22. maaliskuuta 1931 – 18. heinäkuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka sai vuonna 1976 Nobelin fysiikanpalkinnon psi-hiukkasen löytämisestä (J/ψ-hiukkanen). Samuel Ting teki vastaavan löydön riippumatta Richteristä, Ting sai Richterin ohella Nobelin samana vuonna.
Richter syntyi New Yorkissa ja opiskeli MIT:ssä, josta hän sai alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1952 ja filosofian tohtorin arvon neljä vuotta myöhemmin. Richter työskenteli Stanford Linear Accelerator Centerin johtajana vuosien 1984 ja 1999 välisenä aikana.
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1997
Jalkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1997 olivat 11. alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailut järjestettiin Malesiassa 16. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 1997.
Maailmanmestaruuden voitti Argentiina, joka kukisti loppuottelussa Uruguayn 2–1. Pronssia sai Irlanti voitettuaan pronssiottelussa Ghanan 2–1. Kisojen parhaaksi pelaajaksi valittiin Uruguayn Nicolás Olivera ja maalikuninkuuden voitti Brasilian Adaílton.
Clydesdalenhevonen
Clydesdalenhevonen on Skotlannista kotoisin oleva kylmäverinen hevosrotu.
Ominaisuudet
Clydesdalenhevosen pää on hienostunut, silmät suuret, otsa leveä ja profiili suora. Kaulan tulisi olla kaartuva ja hyvin kiinnittynyt. Lavat ovat loivanpuoleiset. Selkä on tiivis, rintakehä laaja ja takaosa lihaksikas. Jalat ovat hyvin kestävät ja nivelet kookkaat. Vuohiskarvat ovat pitkät. Liikkeet ovat eloisat ja verrattain näyttävät. Säkäkorkeus on nykyisin noin 168 cm ja väritys yleensä ruunikko.
Historia
Clydesdalenhevonen on kotoisin Skotlannista, Lanarkshiren Clyden alueelta, missä sen jalostus aloitettiin 1700-luvun keskivaiheilla. Aluksi clydesdalenhevosia jalostettiin risteyttämällä paikallisia tammoja belgialaisten kylmäveristen ja flaamilaisten flanderinhevosorien kanssa. Tämä varhainen hevostyyppi tuli kuuluksi vetovoimistaan.
1800-luvulla ja erityisesti vuosisadan loppupuolella clydesdalenhevoseen sekoitettiin paljon shirehevosta, mikä kasvatti rodun kokoa. Rodusta tuli nopeasti suosittu kuormajuhta hiililastien vetämiseen ja se levisi myös Englantiin.
Vuonna 1877 perustettiin The Clydesdale Horse Society Britannian ensimmäisenä kylmäverihevosrotuyhdistyksenä. Clydesdalenhevosesta tuli pian tunnettu muuallakin maailmassa kuten Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Rodun ensimmäinen kantakirja perustettiin vuonna 1878.
Puun päivä
Puun päivä on vuosipäivä, jolloin yksilöitä ja yhteisöjä kehotetaan istuttamaan puita. Suomessa puun päivä on 27. syyskuuta Vesan päivänä. Päivän tarkoitus on kiinnittää huomiota puiden ja metsien merkitykseen ja suojeluun. Useissa muissa maissa puunistutuspäivää vietetään maaliskuun puolivälissä.
Jakob Simelius
Jakob Simelius (16. elokuuta 1785 Kalajoki – 21. maaliskuuta 1826 Helsinki) oli suomalainen kielenkääntäjä, kirjapainonomistaja, sanomalehtimies ja lakitieteen kandidaatti.
Simeliuksen vanhemmat olivat Kalajoen kirkkoherra Jakob Simelius (1755—1806) ja Kokkolan kirkkoherran Jakob Chydeniuksen tytär Helena Chydenius (1756—1828). Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1800—1802 ja tuli ylioppilaaksi 1803. Simelius valmistui filosofian maisteriksi 1810 ja oli hallituskonseljin suomen kielen kääntäjä 1810 lähtien. Molempien oikeuksien kandidaatti hänestä tuli 1817. Simelius sai luvan perustaa Helsinkiin kaupungin ensimmäisen kirjapainon, muun muassa hoitaakseen sinne 1819 siirtyneen senaatin antamat tehtävät. Julkaisutoiminnan merkityksen Simelius oli nähnyt enonsa Anders Chydeniuksen toiminnassa. Simeliuksen kirjapaino siirtyi 1970—1980 -luvun aikoihin Multiprintin omistukseen.
Simelius avioitui 1820 Anna Maria Tulindbergin kanssa. Heillä oli kaksi tytärtä: Helena Kristina (1821–1889) ja Jacobina Maria (1822–1895). Maria Simelius jatkoi kirjapainon toimintaa kuolemansa 1843 asti. Simeliuksen hauta on Helsingin Vanhassa kirkkopuistossa.
Hellraiser: Hellworld
Hellraiser: Hellworld on vuonna 2005 tehty kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Rick Bota.
Viisi nuorta kaverusta pelaavat samaa verkkopeliä nimeltä Hellworld. Läpäistyään viimeisen tason, he saavat kutsun Hellworldin VIP-juhliin. Saavuttuaan paikalle nuoret aloittavat rajun juhlimisen, mutta eivät vielä tiedä että näiden juhlien järjestäjä onkin itse Pinhead...
Professio
Professioiden asema perustuu erikoisosaamiseen, johon ne ovat saaneet ainakin osittaisen ja usein lakisääteisen monopoliaseman, eli yksinoikeuden harjoittaa kyseistä erikoisosaamista vaativaa ammattia. Profession harjoittajan eli professionaalin työ eroaa ei-professionaalista työntekijästä esimerkiksi koulutusvaatimusten, ammattikunnan ja ammatin harjoittajan autonomian, vastuunrajausten ja eettisten sitoumusten osalta. Yksiselitteistä ja kaikkialla hyväksyttyä määritelmää professiolle ei kuitenkaan ole saavutettu.
Tyypillisiä ja laajimmin tunnustettuja professioita ovat esimerkiksi papin, lääkärin ja lakimiehen ammatit. Nämä ovat myös vanhimpia professioita, joiden muotoutuminen yhtenäisiksi, lailla rajatuiksi ja laajasti tunnustetuiksi itsenäisiksi ammattikunniksi alkoi jo keskiajalla. Nykyään myös monia muita ammatteja, joiden harjoittamista säädellään lailla, saatetaan kutsua professioiksi.
Profession määritelmä
Yksiselitteistä määritelmää professiolle ei ole pystytty antamaan. Määrittelykysymystä on kuitenkin pyritty lähestymään muutamalla eri tavalla, joita voidaan kutsua piirremalliksi, funktionaaliseksi malliksi sekä valtasuhdemalliksi.
Piirremallin mukaan professiossa toteutuu tietyt piirteet, jotka määrittävät ammatin professioasemaa. Usein tällöin professioammatin piirteinä pidetään sellaisia ominaisuuksia, jotka ovat tyypillisiä vakiintuneimmille professioille, kuten lääkärin ammatille, ja muiden ammattien professiostatus määrittyy vertaamalla kutakin ammattia näihin arkkityyppisen profession piirteisiin. Professioille ominaisina piirteinä voidaan esimerkiksi pitää sitoutumista tiettyyn ammattieettiseen koodistoon, ammatin harjoittamisen vaatimaa korkeaa koulutustasoa, ammatin harjoittajan laajaa autonomiaa, ammattikunnan korkeaa ja vaikutusvaltaista yhteiskunnallista asemaa ja sitä, että ammatinharjoittaja on ennemmin vastuussa yhteiskunnalle ja ammattikuntansa eettisille periaatteille, kuin esimerkiksi työnantajalleen. Piirremallin mukaan näiden piirteiden avulla voidaan hahmottaa jatkumo, jonka toisessa ääripäässä ovat matalasti koulutetut ja vain vähän itsemääräämisoikeutta työssään omaavat täysin ei-professionaalit työntekijät, ja toisessa päässä perinteiset ja vakiintuneet professiot.
Funktionaalisen mallin mukaan professiolla on oltava tietynlaatuinen yhteiskunnallinen funktio eli tarkoitus, jota profession olemassaolo yhteiskunnassa palvelee. Tällöin professio on mikä tahansa yhtenäinen ammattikunta, jonka toiminta on pikemmin suuntautunut yhteiskunnan ja sen jäsenten palvelemiseen tiettyä asiantuntemusta vaativalla sektorilla, kuin esimerkiksi henkilökohtaisen voiton tavoitteluun tai tietyn yrityksen tavoitteiden edistämiseen. Tämän katsantokannan mukaan esimerkiksi ammatinharjoittajien antautuminen voiton tavoitteluun tai palkkaa maksavan tahon etujen edistämiseen heikentää ammatin asemaa professiona.
Valtasuhdemallin mukaan profession määrittelee se, millaisen yhteiskunnallisen aseman ammattikunta on onnistunut saavuttamaan, ja miten se kykenee tätä asemaansa käyttämään ja puolustamaan. Tällöin huomion keskiössä on se, onko ammattikunnalla erikoisoikeuksia, joita se kykenee pitämään vain omassa hallussaan. Valtasuhdemallin mukaan ajateltuna ammattikunnan ei siis välttämättä tarvitse olla yhteiskunnalliseen hyötyyn suuntautunut tai tiukan eettisen koodiston säätelemä ollakseen professio. Ammatteja onkin aika ajoin luokiteltu professioiksi vain sillä perusteella, onko niillä lain säätämä yksinoikeus tietyn ammatillisen toiminnan harjoittamiseen.
Osa ammateista täyttää profession määritelmän varsin kiistatta kaikilla edellä mainituilla malleilla tarkasteltuna. Esimerkiksi perinteiset lääkärin tai lakimiehen professiot. Osa matalan koulutustason ammateista vaikuttaa puolestaan kiistatta ei-professionaaleilta, niiden koulutusvaatimusten, työn autonomian ja yhteiskunnallisen vallan ja arvostuksen ollessa matalia. Professioammattien ja muiden ammattien välinen kuilu on kuitenkin viime vuosina mahdollisesti kaventunut. Syinä tähän ovat esimerkiksi se, että monet perinteisesti ei-professioina pidetyt ammatit ovat alkaneet omaksumaan professioiden piirteitä ja toisaalta yhteiskunnan markkinallistuminen, joka on muuttanut profession harjoittajan riippumattomasta asiantuntijasta enemmänkin kaupalliseksi palveluntarjoajaksi asiakkailleen.
Professioiden lisäksi puhutaan aika ajoin myös semiprofessioista. Semiprofessiolla viitataan ammattiin, jolla on profession piirteitä, mutta joka esimerkiksi koulutusvaatimusten ja ammatinharjoittajan vastuun osalta ei täysin vertaudu professioon. Semiprofessioina pidetään etenkin professioita avustavia ammattikuntia, kuten hammaslääkäriä avustavia suuhygienistejä tai lääkäriä avustavia sairaanhoitajia. Määrittely ei kuitenkaan ole yksiselitteistä, ja esimerkiksi sairaanhoitajat voidaan lukea myös varsinaiseksi professioksi. Toisaalta myös sellaisia ammatteja, jotka eivät varsinaisesti avusta minkään vakiintuneen profession harjoittajaa, mutta täyttävät osan profession piirteistä voidaan pitää semiprofessioina.
Gabriele Seyfert
Gabriele Seyfert (s. 23. marraskuuta 1948 Chemnitz) on saksalainen taitoluistelija. Hän ylsi naisten yksinluistelun maailmanmestaruuteen vuosina 1969 ja 1970.
Seyfert oli Euroopan-mestari vuosina 1967, 1969 ja 1970. Itä-Saksan-mestarina hän oli yhtämittaisesti vuodesta 1961 vuoteen 1970.
Silmälasilurit
Silmälasilurit elävät Indonesian kaakkoisosassa, Uudessa-Guineassa ja Australian pohjoisosassa.
Gabriele Seyfert
Seyfert kilpaili talviolympialaisissa vuosina 1964 ja 1968; ensimmäisessä hän jäi 19. sijalle, toisessa hän voitti Grenoblessa hopeaa naisten yksinluistelussa.
Isis
Isis on muinaisegyptiläinen jumalatar, jota palvottiin muinaisen Egyptin uskonnossa ja myöhemmin läpi koko Rooman valtakunnan ja suuren kreikkalais-roomalaisen maailman. Isiksen palvonta väistyi kristinuskon tieltä vasta vuonna 529 kun viimeinen hänelle pyhitetty temppeli suljettiin.
Silmälasilurit
Silmälasilurit ovat kooltaan 19-20 cm pitkiä, hyvin värikkäitä papukaijoja. Niiden pyrstö on pyöreäpäinen eikä alanokan tyvessä ole paljasta laikkua. Sukupuolet ovat hieman erinäköisiä. Nuorten lintujen höyhenpuku on melko samanlainen kuin aikuisten, mutta nokan ja iiriksen väreissä on eroja. Niiden tavalliset äänet ovat kimeitä kirkaisuja.
Isis
Isis kuvattiin Egyptissä yleensä epäitsekkäänä ja anteliaana äitinä, vaimona ja suojelijana, joka asettaa toisten edut ja hyvinvoinnin omansa edelle. Isis nousi Egyptissä hyvin tärkeäksi jumaluudeksi, niin että lopulta kaikkia muita jumalia pidettiin vain Isiksen ilmentyminä.
Silmälasilurit
Ne pesivät yleensä puunkoloihin ja munivat kahdesta neljään munaa, joita naaras hautoo. Niiden ravinto koostuu siitepölystä, medestä, kukista, hedelmistä ja marjoista.
Isis
Nimet
Nimi Isis (Ἶσις, Îsis) on kreikkalainen muoto vanhasta egyptinkielisestä sanasta Eset, joka tarkoittaa valtaistuinta. Isisillä oli useita rooleja, ja hänet tunnettiinkin niiden mukaan useilla eri nimillä, kuten Weret-Kekau, ’Suuri maagikko’, Mut-Netjer, ’Jumalten äiti’, Sati (Niilin tulvan tuojan roolissa) tai Ankhet (elämän luojana ja ylläpitäjänä).
Symbolit
Isisin symbolit ovat häntä piilossa suojellut skorpioni, haukkahahmo, jota hän käytti palauttaessaan aviomiehensä eloon, tyhjä valtaistuin ja sistrum.
Silmälasilurit
Silmälasilurilajit
Luettelo perustuu Bird Life Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön.
Isis
Ominaisuudet ja merkitys
Isis kuvataan yleensä epäitsekkäänä ja anteliaana äitinä, vaimona ja suojelijana, joka asettaa toisten edut ja hyvinvoinnin omansa edelle. Hän oli myös kaikkien egyptiläisten yhteinen jumala, sillä hänet kuvattiin kertomuksissa monissa erilaisissa naisen rooleissa. Hän oli muun muassa koditon, vanha, kadonnutta miestään tai lastaan sureva ja etsivä tai perheensä puolesta taisteleva. Äitinä Isis puolestaan oli kaikkien naisten roolimalli. Hän täytti perinteisen vaimon ja äidin ihanteen: hän oli normaalisti tyytyväisenä taka-alalla, mutta tarvittaessa hän nousi esiin ja käytti älyään suojellakseen miestänsä ja poikaansa. Häntä voikin luonnehtia myös suojelijajumalattareksi. Isis opetti miehensä Osiriksen kanssa ihmisille maatalouden ja lääkinnän salaisuudet ja perusti avioliittoinstituution. Surijana Isis puolestaan oli kuolleisiin liittyneiden riittien tärkein jumaluus.
Isisin tärkein ilmentymä oli suuri maagikko, jolla oli suuremmat voimat kuin kaikilla muilla jumalilla. Monissa kertomuksissa Isisin maagiset voimat esitettiin paljon suurempina kuin Osiriksen tai Ran voimat. Isis suojeli Neftysin, Neithin ja Serketin kanssa kuolleita, ja häntä manattiin usein sairaiden puolesta. Hän pystyikin parantamaan sairaat ja herättämään kuolleet. Isisin voimat ja luonne kehittyivät monimuotoisimmiksi, kun häntä alettiin yhdistää muihin jumalattariin, kuten Bastetiin, Nutiin ja Hathoriin. Isis tunnettiin myös ”Ran silmänä”, ja hänet rinnastettiin Koiratähteen eli Siriukseen.
Isiksessä henkilöityi egyptiläisille tärkeä käsite maat, joka tarkoittaa tasapainon harmoniaa. Kosmista tasapainoa kuvaavat toistuvasti kuvat, joissa Isis ja hänen sisarensa Neftys ovat toisiaan tasapainottavan vastakohtaisia. Isis on esimerkiksi vaalea ja Neftys tumma tai Isis aineellinen ja Neftys aineeton. Neftys yhdistettiin myös kuolemaan, kun Isis yhdistettiin elämään.
Temppelit ja palvonta
Isiksen temppeleissä pidettiin hänen patsastaan, jota papit ja papittaret varjelivat hartaasti. Isiksen palvonnasta ei kuitenkaan tiedetä paljoakaan. Vain ylipapilla tai -papittarella oli oikeus päästä temppelin pyhimpään osaan, missä jumalattaren patsasta säilytettiin. Tavallinen kansa kuitenkin vieraili temppeleissä jättämässä lahjoja ja esittämässä pyyntöjä. Hänen kultistaan tuli mysteeriuskonto, joka lupasi elämän ja kuoleman salaisuudet siihen vihkiytyneille.
Isis-myytti
Veljeänsä kadehtinut Seth alkoi myytin mukaan suunnitella veljensä Osiriksen tappamista. Seth onnistuikin vangitsemaan Osiriksen lyijyllä päällystettyyn koristeltuun puuarkkuun, jonka hän heitti Niiliin. Seth nousi veljensä korvaajana Egyptin kuninkaaksi.
Isis alkoi etsiä miestään ja löysi tämän Bybloksesta edelleen arkkuun vangittuna. Hän toi Osiriksen takaisin Egyptiin. Seth kuitenkin löysi arkun, hakkasi raivostuttuaan veljensä kappaleiksi ja levitteli osat ympäriinsä. Linnuksi muuttunut Neftys auttoi sisartaan Isistä palasten etsimisessä. He löysivät penistä lukuun ottamatta kaikki osat, ja Isis pystyi kokoamaan löydetyt palaset takaisin yhteen muumioksi. Osiriksesta tuli hahmo, joka ei ollut elävä eikä kuollut. Yhdeksän kuukautta myöhemmin Isis synnytti Osiriksen pojan Horuksen. Osiris joutui sen jälkeen vetäytymään alamaailmaan, missä hänestä tuli kuolleiden kuningas.
Isis piiloutui Horuksen kanssa Niilin jokisuiston soille. Horus kasvoi äitinsä suojeluksessa, kunnes voisi täysikasvuisena kostaa isänsä puolesta ja nousta kuninkaaksi. Horuksen ja Sethin välisessä ratkaisevassa taistelussa Isis kuitenkin häilyi veljensä ja poikansa välillä. Hän riitautui siksi Horuksen kanssa, joka yhden version mukaan mestasi tämän. He tekivät sen jälkeen kuitenkin sovinnon, ja Horus sai Egyptin kruunun itselleen.
Historia
Isis oli aluksi epämääräinen jumalatar, jolle ei ollut vielä pyhitetty temppeleitä. Isiksestä ei ole säilynyt mainintoja ennen viidettä dynastiaa 2465–2325 eaa. Hänet mainitaan jo useasti pyramiditeksteissä vuosilta 2350–2100 eaa., joissa hän tarjoutuu avustamaan kuollutta kuningasta. Myöhemmin kun kuolemanjälkeisen elämän käsite levisi muihinkin yhteiskuntaluokkiin, Isiksestä tuli kaikkien kuolleiden egyptiläisten avustaja.
Isiksen kultti syntyi Niilin suistossa ja levisi sieltä koko Egyptiin. Egyptin dynastisen ajan kuluessa Isiksen merkitys kasvoi, kunnes hänestä oli tullut yksi Egyptin tärkeimmistä jumaluuksista. Lopulta kaikkia muita jumalia pidettiin Egyptissä vain Isiksen ilmentyminä, ja Isis oli ainoa jumaluus, jota jokainen egyptiläinen palvoi. Osiris, Isis ja Horus, niin sanottu Abydosin kolminaisuus, korvasivat Amonin, Mutin ja Khonsun, jotka olivat aiemmin olleet Egyptin suosituin jumalkolminaisuus.
Ensimmäinen Isikselle pyhitetty suuri temppeli rakennettiin kuningas Nektanebo II:n aikana 360–343 eaa. Behbeit el-Hagariin Niilin suiston keskiosaan. Muita tärkeitä temppeleitä, kuten Filain saaritemppeli, rakennettiin kreikkalais-roomalaisena aikana Isiksen noustua Egyptin jumalattarista ensimmäiseksi. Aleksandriassa Isiksestä tuli merenkävijöiden suojelijajumala, ja hänelle pyhitettiin siellä useita temppeleitä. Isiksestä tuli merimiesten ja kauppiaiden suojelija, jota esittäviä talismaaneja nämä pitivät ja jota he manasivat esiin vaikeina hetkinä.
thumb|Isiksen viimeinen temppeli, [[Filain temppelisaari 1800-luvulla]] Valloittaja Aleksanteri Suuren joukot yhdistivät Isiksen vuonna 331 eaa. suosittuun kreikkalaiseen jumalatar Demeteriin. Sitä kautta Isiksestä tuli helposti lähestyttävä myös kreikkalaisille, jotka kehittivät hänelle omat rituaalinsa. Roomassa Isis tunnettiin Taivaan kuningattarena, ja hänet yhdistettiin Ceresiin ja myöhemmin Venukseen. Augustus esti Isikselle pyhitetyn temppelin rakentamisen Roomaan, sillä hän piti Isiksen palvontaa vaarallisena ja Roomaa heikentävänä egyptiläisenä tapana. Isiksen palvonnasta tuli Roomassa kuitenkin hyvin suosittua Augustuksen jälkeen. Keisari Caligula perusti hänen kunniakseen Isis-juhlan, Vespasianus ja Domitianus rakennuttivat Isikselle temppelit, ja Hadrianus koristeli huvilansa Isiksen tarinoiden kuvituksilla. Isiksen temppeleitä oli myös esimerkiksi Pompejissa ja Britannian Londiniumissa (Lontoossa). Isiksen kultti oli levinnyt lopulta koko Rooman valtakunnan alueelle, ja häntä palvottiin Britanniasta Afganistaniin.
Kreikkalaiset ja roomalaiset palvoivat Isisiä ylimpänä jumalana, joka oli luonut maailman. Isiksen kultti oli Roomassa kristinuskon tärkein kilpailija, kunnes kristinusko kukisti pakanauskonnot vuosien 300–600 aikana ja Isiksen palvonta kiellettiin. Viimeiseksi suljettiin Filain temppeli vuonna 529. Se oli viimeinen muinaisen maailman pakanatemppeli, ja sen sulkemisen myötä Isiksen palvonta loppui ja Osiriksen, Isiksen ja Horuksen kolminaisuuden korvasi Isän, Pojan ja Pyhän hengen kolminaisuus. Jotkut uuspakanat palvovat Isistä edelleen.
Luettelo Uuden-Seelannin kaupungeista
Tämä on luettelo Uudessa-Seelannissa sijaitsevista kaupungeista.
Manattu mikä manattu
Manattu mikä manattu (Repossessed) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Manaaja-parodia, jonka pääosissa ovat alkuperäisessäkin Manaaja-elokuvassa esiintynyt Linda Blair ja Leslie Nielsen, ja jonka on käsikirjoittanut sekä ohjannut Bob Logan.
Vastaanotto
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kuvaa Manattu mikä manattua veltoksi komediaksi joka ei parodiana osu maaliinsa, koska koekatseluissa huomattiin ettei teiniyleisöllä ollut aavistustakaan Linda Blairin Manaaja-menneisyydestä. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Elina Saloranta
Elina Saloranta (s. 1968 Helsinki) on suomalainen kuva- ja mediataitelija ja tutkija. Hän työskentelee pääasiassa liikkuvan kuvan parissa.
Saloranta on opiskellut taidetta Taideteollisessa korkeakoulussa (1988–1989), Kuvataideakatemiassa (1989–1996) sekä The School of the Art Institute of Chicago -oppilaitoksessa (1999–2002) valmistuen taiteen maisteriksi (MFA) 2001. Hän väitteli Kuvataideakatemiasta kuvataiteen tohtoriohjelmasta aiheella Laatukuvia ja kirjallisia kokeiluja vuonna 2017.
Suomi–Chile-seura
thumb|250px|Chilen sotilasjuntan rikoksia tutkiva komissio kokoontumassa [[Dipoli (kongressikeskus)|Dipolissa 28. maaliskuuta 1974. Kuvassa Lea Grundig ja  Margot Mrozinski]]
Elina Saloranta
Vuonna 1997 Saloranta oli vapaaehtoisena Sambiassa opettamassa taidetta. Pakolaisleirillä hän kuvautti itsestään kuvasarjan, jossa hän osallistuu leirin asukkaiden arkisiin askareisiin nunnan asuun pukeutuneena. Kuvasarjan kuvia oli mukana Kiasman ARS 11 -näyttelyssä.
Teoksia
Lähde
Suomi–Chile-seura
Suomi–Chile-seura on suomalainen ystävyysseura, joka perustettiin 17. elokuuta 1973 ja merkittiin yhdistysrekisteriin 18. syyskuuta samana vuonna. Järjestön tehtävänä on ”tehdä tunnetuksi chileläistä kulttuuria ja yhteiskuntaa suomalaisille sekä lisätä kulttuurinvaihtoa maiden välillä”. Seura perustettiin auttamaan Chilen pakolaisia sekä sopeutumaan Suomeen että pitämään yhteyksiä Chileen. Seuran nykyinen puheenjohtaja on Eila Belila. . Seuran puheenjohtajia ovat olleet muun muassa sitä perustamassa olleet Eino S. Repo, Jacob Söderman ja Tarja Halonen.
Viikkoa ennen Suomi–Chile-seuran perustamista sosiaalidemokraatit ja enemmistökommunistit perustivat Chile-seuran, jonka puheenjohtajaksi tuli Erkki Tuomioja. Chile-seura ja Suomi-Chile-seura eivät kyenneet yhdistymään ja Tuomiojan seura muutti nimensä Allende-seuraksi.
Germund
Germund on miehen etunimi. Nimi on muinaisskandinaavista alkuperää ja tarkoittaa keihäin suojelevaa.
Suomessa nimi Germund on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä alle 55 henkilölle. Germundin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 16. tammikuuta.
Nimi Germund esiintyy Suomessa myös paikannimissä. Ruotsinkielinen nimeen perustuva paikannimi on Germundsvidja Perniössä Salossa, aiemmin Kemiössä.
Satakunnan laivasto
Laivue perustettiin keväällä 1916, jolloin venäläinen sotilaskomissio pakko-otti Näsijärvellä linjaliikenteessä olleet matkustajalaivat Tarjanteen, Kurun ja Pohjolan sekä hinaajat Muroleen ja Näsijärven Venäjän laivaston käyttöön. Lisäksi käyttöön otettiin moottoriveneitä. Laivoissa oli suomalainen miehistö, jota komensi venäläisen päällikön alaisena aluksen suomalainen kapteeni. Matkustajalaivoihin oli asennettu 75 mm laivatykit, joita käyttivät venäläiset matruusit. Laivueen komentajana toimi 2. luokan kapteeni Sablin lippulaivanaan Tarjanne. Venäläisen miehistön kokonaislukumäärä oli noin sata miestä. Nämä oli majoitettu rannalla olleeseen tavaramakasiiniin.
Laivasto ei joutunut olemassaolonsa aikana taistelutoimiin. Matkustajalaivoja ei ollut suunniteltu toimimaan tykkien alustoina, joten niiden rakenteita ei haluttu rasittaa tykkejä käyttämällä. Sen sijaan harjoiteltiin joukkojen kuljetuksia Näsijärvellä. Mahdollisen saksalaisen maihinnousun sattuessa Satakunnan laivue olisi todennäköisesti estänyt saksalaisia käyttämästä Näsijärveä ja kyennyt huoltamaan ja siirtämään joukkoja tämän sata kilometriä pitkän järven alueella.
Keväällä 1917 laivue lamautui maaliskuun vallankumouksen romuttaessa Venäjän armeijan ja laivaston kurin. Purjehduskaudella 1917 laivue ei toiminut mainittavasti ja se siirtyi pois Tampereelta lokakuussa 1917. Matkustajalaivojen tykit jäivät aluksiin, ja niitä käytettiin talvella 1918 Suomen sisällissodassa ensin punaisten, sitten valkoisten puolella.
Valdir Benedito
Valdir Benedito (s. 25. lokakuuta 1965 Araraquara) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
Valdir debytoi Brasilian maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Charles Courant
Charles Courant (14. huhtikuuta 1896 – 26. kesäkuuta 1982) oli sveitsiläinen vapaapainija.
Courant voitti hopeaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä alle 82,5 kilon sarjasta. Neljä vuotta myöhemmin Pariisin olympiakentillä hän saavutti samasta sarjasta pronssia.
Kirgisian pääministeri
Kirgisian pääministeri on Kirgisian hallituksen johtaja. Vuosina 2010-2021 parlamenttivaalien jälkeen enemmistön saanut puolue tai koalitio ehdotti pääministeriä, presidentti nimitti hänet jos parlamentti hyväksyi nimityksen.
Vuonna 2021 hallituksen johtajan titteliksi muuttui ministerineuvoston puheenjohtaja. Tehtävään yhdistettiin presidentinhallinnon johtaminen, ja nimitysvalta siirtyi suoraan presidentille joka voi toimia kysymättä parlamentin mielipidettä. Puheenjohtaja ehdottaa listaa muista ministereistä, ja näiden nimityksen parlamentti edelleen vahvistaa.
Sammakkoeläimet
Sammakkoeläimet (Amphibia) on selkärankaisten eläinten luokka. Ne ovat puolittain vesieläimiä ja niiden kehitykseen kuuluu vedessä elävä, kiduksilla hengittävä toukkavaihe. Sammakkoeläimet ovat vaihtolämpöisiä. Luokan tieteellinen nimi Amphibia tarkoittaakin suomeksi kahtaalla elävää eli kaksoiselämää, mikä viittaa sammakkoeläinten tulevan toimeen sekä maalla että vedessä. Merivedessä sammakkoeläimiä ei kuitenkaan elä.
Iho ja ruumiinmuoto
thumb|Sammakko vedessä. Sammakkoeläimien iholla on paljon limarauhasia, joiden erittämä lima estää vettä tunkeutumasta iholle. Sammakkoeläinten iho on paljas ja sitä suojaavat kuivumiselta rauhasten tuottamat eritteet. Useimmat sammakkoeläimet liikkuvatkin öisin välttääkseen kuivumista auringonpaisteessa. Sammakkoeläinten hengitys tapahtuu osittain suoraan ihon läpi, koska keuhkot ovat alkeellisemmat kuin muilla selkärankaisilla. Sammakkoeläinten ihossa on joko yhdenlaisia tai kahdenlaisia rauhasia. Limarauhasten tehtävänä on ensisijaisesti pitää elimistön nestetasapaino normaalina. Sammakkoeläimen ollessa kosketuksissa veden kanssa rauhasten toiminta vilkastuu ja limaa erittyy enemmän. Tämä pyrkii varmistamaan, ettei vesi pääse tunkeutumaan iholle. Joillain lajeilla on limarauhasten lisäksi myös myrkkyrauhasia, joilla ne pyrkivät suojautumaan petoja vastaan. Myrkkyrauhaset sijaitsevat hajanaisesti eri puolilla ihoa ja paikoin suurina rykelminä.
Rauhasten lisäksi ihossa on myös runsaasti pigmentti- eli värisoluja, joiden toiminnan aktiivisuus määrää sammakkojen värityksen. Ihonväri voi vaihdella jossain määrin sammakon ympäristön ja mielialan mukaan muttei yhtä tehokkaasti kuin esimerkiksi kameleonteilla.
Sammakkoeläinten ruumiinmuoto vaihtelee lahkon mukaan. Matosammakot (Apoda) ovat nimensä mukaisesti matomaisia, niiden ruumis on kapea ja ne ovat muuttuneet piileskelijöiksi. Niiden kallo on tukevarakenteinen, etteivät aivot vahingoittuisi niiden kaivautuessa pää edellä maan sisään. Pyrstösammakot (Urodela) ovat liskomaisia ja hännällisiä, ne muistuttavat esi-isäänsä. Sammakot ja konnat (Anura) ovat hännättömiä, tavanomaisen sammakon näköisiä. Niiden luustosta voi päätellä niiden liikkumistavan eli loikkimisen. Loikkimista haittaava pyrstö on hävinnyt sammakoilta ja konnilta. Loikkimiselle tärkeät takaraajat puolestaan ovat pidentyneet ja lantio kiinnittyy täydellisesti selkärankaan, joka on lyhyt ja jäykkä. Vahvat eturaajat ja hartia ovat vahvistuneet turvallisen maahantulon varmistamiseksi.
Sammakkoeläinten tukiranka on suurelta osin rustoinen. Sammakkoeläimillä on matosammakoita lukuun ottamatta neljä raajaa, ja niiden varpaissa on usein räpylät helpottamassa uimista. Toukkavaiheessa sammakkoeläimet ovat raajattomia, kiduksellisia ja niillä on häntä uimista varten.
Luusto ja lihaksisto
Varhaisimmilla sammakkoeläimillä oli vankka tukiranka, mutta nykyään eläviltä lajeilta tämä tukiranka on jo lähes täydellisesti kadonnut. Myös sammakkoeläinten selkäranka on evoluutiossa muuttanut muotoaan ja erikoistunut eri sammakkolajeilla erilaisiin tarkoituksiin. Selkänikamien lukumäärä vaihtelee eri lahkojen keskuudessa: tietyillä pyrstösammakoilla määrä saattaa olla lähelle sata, kun taas joillain varsinaisilla sammakoilla vastaava luku on kuusi.
Sammakkoeläimillä on vain yksi kaulanikama, niin sanottu atlasnikama tai kannattajanikama, joka yhdistää pääkallon ja selkärangan kahdella "nastalla". Muiden kaulanikamien puutteesta johtuen sammakkoeläimet pystyvät liikuttamaan päätään vain ylös ja alas.
Hartiaan kuuluu sammakkoeläimillä kaksi lapaluuta, jotka ovat osittain rustoa, kaksi korppiluuta, kaksi etukorppiluuta ja sammakoilla kaksi solisluuta. Rintalasta on suurimmaksi osaksi rustoa, eivätkä kylkiluut ulotu siihen. Tällainen hartia puuttuu kokonaan matosammakoilta ja tavallisillakin sammakoilla se on kahta tyyppiä. Arkifeerisen tyyppisessä hartiassa solisluut ja korppiluut ovat selvästi erillään toisistaan ja etukorppiluut ovat erillään. Kehittyneemmässä firmisternisessä tyypissä solisluut ja korppiluut lähes koskettavat toisiaan ja etukorppiluut ovat sulautuneet yhteen muodostaen yhden suuren ruston.
Sammakkoeläinten suoliluusta, istuinluusta ja häpyluusta muodostuva lantio niveltyy selkärangan ainoan ristinikaman poikkihaarakkeisiin. Hartian tavoin matoliskoilta puuttuu myös lantio. Sammakkoeläimillä on mutaliskoja lukuun ottamatta neljä raajaa. Niiden raajat koostuvat samoista luurangon osista kuin muillakin eläimillä, eli niillä on eturaajoissa olkavarsi, kyynärvarsi ja kämmen sekä takaraajoissa reisi, sääri ja jalka. Pyrstösammakkojen anatomiassa kyynärluu ja värttinäluu sekä reisiluu ja pohjeluu ovat erillään, ja tavallisilla sammakoilla kyseiset luut ovat liittyneet yhteen kahdeksi suureksi luuksi. Sormia sammakkoeläimillä on yleensä neljä ja varpaita viisi, mutta pyrstösammakkojen keskuudessa niiden määrä saattaa vaihdella. Tavallisten sammakkojen takaraajat ovat eturaajoja pidemmät, mutta pyrstösammakoilla kaikki raajat ovat samanpituisia.
Sammakkoeläinten lihaksisto on rakentunut niiden liikkumistavan mukaisesti. Toukkavaiheessa vartalon ja hännän lisäkkeet ovat jakautuneet jaokkeiksi kuten kaloilla, mutta täysikasvuisilla yksilöillä tilanne on toinen lukuun ottamatta muutamia mato- ja pyrstösammakkolajeja. Raajoissa lyhyet lihakset ovat sisimpänä ja pitkät lihakset ovat niiden päällä.
Sisäelimet
thumb|left|250px|Sammakon sisäelinten sijaintipaikat.
Lähes kaikilla sammakkoeläimillä on hampaat joidenkin tiettyjen heimojen lajeja lukuun ottamatta. Pyrstösammakoilla hampaat ovat ylä- ja alaleuassa, mutta varsinaisilta sammakoilta ne usein puuttuvat alaleuasta. Tarttumiseen käytettävät tarttumishampaat irtoavat helposti mutta myös kasvavat helposti takaisin.
Useimmilla sammakkoeläinlajeilla on myös kookas ja lihaksikas kieli, joka puuttuu esimerkiksi kaloilta. Sen pituus ja muoto vaihtelevat, ja joillakin pyrstösammakkolajeilla se on suunnilleen yhtä pitkä kuin eläin itsekin. Sammakkojen kieli on yleensä kiinnittynyt suuontelon pohjaan eteen tai taakse. Tietyillä lajeilla kielen pintaa peittää tahmea limakerros. Tahmaisuuden aiheuttavat suuhun aukeavien rauhasten eritteet. Vesieläimille ei kielellä ole juurikaan käyttöä, ja useimmilta pyrstösammakoilta se puuttuukin. Niillä kielen tilalla on lihaskerros suun pohjalla. Myös joiltain melkein vesielämään sopeutuneilta konnilta kieli on lähes hävinnyt.
Sammakkoeläinten mahalaukut ovat tilavia ja lihaksikkaita. Suolisto on pikkueläimiä ravintonaan käyttävillä täysikasvuisilla yksilöillä lyhyt mutta kasvisravintoa syövillä toukilla pitkä. Ruoansulatusrauhasten kehittyneisyydestä johtuen ruoansulatus on nopeaa ja tehokasta.
Sammakkoeläinten aivot muistuttavat suuresti kalojen aivoja. Hajuaistimuksia käsittelevät aivojen etupuoliskot ovat keskiaivojen näkökukkuloiden ohella sammakkoeläinten aivojen laajimmat osat. Taka-aivot ovat vähemmän kehittyneet ja jäävät vähäisiksi poikittaispoimuiksi. Selkäytimen pituus vaihtelee lahkojen keskuudessa; pyrstösammakoilla se ulottuu hännänpäähän asti, sammakoilla vain hännän tyveen.
War of the Monsters
War of the Monsters on vuonna 2003 julkaistu taistelupeli PlayStation 2:lle. Pelin teki Incognito ja Sony. Pelissä maapallolle rantautuu useita hirviöitä avaruudesta, jotka alkavat taistella keskenään. Peli muistuttaa 1950-luvun kauhuelokuvaa ja parodioikin näiden leffojen otuksia. Pelin ikäsuositus on 11+.
Sammakkoeläimet
Aistit
thumb|200px|Eurooppalainen [[olmi on sokea.]]
War of the Monsters
Juoni
1950-luvulla joukko avaruusaluksia hyökkää Maahan. Sillä aikaa huipputiedemiehet keksivät superaseen, joka lähettää avaruusoliot takaisin avaruuteen. Valitettavasti avaruusaluksen polttoainetta valuu joka paikkaan ja se mutatoi tavallisista eläimistä jättimäisiä hirviöitä. Jopa avaruusotuksia vastaan rakennetut robotit rupeavat kapinoimaan ihmisiä vastaan. Siinä samassa hirviöt alkavat taistella Maan herruudesta, mutta ihmisillä ei ole enää toivoakaan...
Sammakkoeläimet
Aistit
Sammakkoeläimille on säilynyt aisteissaan joitain kalojen piirteitä kuten toukkavaiheessa olevilla sammakoilla ja joillain mato- ja pyrstösammakkolajeillakin esiintyvä kylkiviiva-aisti. Tämän aistin avulla sammakkoeläimet aistivat veden värähtelyä. Värähtelyaistina toimivat pienet tuntonystyt, jotka ovat järjestäytyneet riveiksi. Tärkeintä tuntonystyriviä voikin verrata kalojen kylkiviivaan.
Muista aisteista makuaisti sijaitsee vain kielessä ja kitalaessa. Sammakkoeläinten melko hyvä hajuaisti sijaitsee kuonossa, missä nenäontelon hajuepiteeli muodostaa Jacobsonin elimen. Sierainaukosta johtaa nenäontelon kautta suuhun koaaniksi kutsuttu tiehyt.
War of the Monsters
Hirviöt
Preytor on rukoilijasirkka, joka osui avaruusaluksen polttoaineeseen ja muuttui jättimäiseksi. Se on pelin nopein hirviö ja yksi harvoista, joka osaa lentää. Se osaa myös sylkeä tappavaa happoa. Preytor muistuttaa Deadly Mantis-elokuvan päähirviötä. Se voi ampua lentävän hirviön joka tarttuu viholliseen.
Sammakkoeläimet
Aistit
Näköaistin tarkkuus vaihtelee lajista riippuen. Sammakkoeläinten silmät sijaitsevat lähellä päälakea. Saalinsa kimppuun loikkaavilla sammakoilla on yleensä paras näköaisti. Maanpinnalla saalistavilla on yleensä niitä yleensä heikompi. Saalistaan väijyvät konnat ovat likinäköisimpiä. Matosammakot ja jotkin pyrstösammakot ovat lähes täysin sokeita. Sammakkoeläinten verkkokalvossa on kolme solukerrosta. Kuten kehittyneemmilläkin selkärankaisilla, näköaistin tarkkuus riippuu silmässä olevien tappi- ja sauvasolujen määrästä. Sammakoilla silmän mukauttaminen tapahtuu kuten kaloilla, eli linssiä säätämällä erityisillä lihaksilla. Sammakkoeläinten silmiä kostuttavat jatkuvasti silmärauhasista erittyvät eritteet. Liikkuvat silmäluomet voivat peittää ne kokonaan.
Sammakkoeläimistä muutamat ääntelevät. Matosammakot ovat kaikki mykkiä. Pyrstösammakoista vain harvat osaavat vikistä hiljaa. Sammakot ja konnat puolestaan osaavat äännellä ns. kurnuttamalla. Kurnuttaessa sammakko sulkee sieraimensa ja pumppaa ilmaa edestakaisin suusta keuhkoihin ja takaisin keuhkoista suuhun. Kurnutusääni syntyy äänijänteiden yli kulkevasta ilmasta. Sammakko voi myös kurnuttaa vedessä koska se pitää kurnuttaessa sieraimiaan kiinni. Sammakoista tavallisimmin vain koiraat ääntelevät. Vaaran uhatessa, kiinni jäädessään tai säikähtäessä sammakot voivat päästää kurnutuksesta eroavan parkaisulta tai kiljahdukselta kuulostavan äänen.
War of the Monsters
Hirviöt
Congar on jättimäinen apina, joka pystyy karjumaan vihollisensa kanveesiin. Se oli ennen avaruussimpanssi jota käytettiin kokeena avaruuslentotesteissä,mutta kun avaruus alus tippui maahan syntyi tämä raivoava olento, se muuttui Congariksi. Congar on gorillamainen hirviö. Se matkii King Kongia.
Robo-47 on Yhdysvaltain armeijan entinen robotti, joka ampuu raskailla konekivääreillään. Se oli sammutettu ja piilotettu erääseen luolaan, mutta kun avaruusalus törmäsi siihen, se käynnistyi jälleen. Robo-47 muistuttaa 1950 -ja 60-luvun elokuvien jättirobotteja. Robo-47 voi laukaista jättiohjuksen joka räjäyttää melkein mitä vain.
Sammakkoeläimet
Aistit
Sisäkorva koostuu kahdesta kalvopussista, joista ylempään liittyvät kolme tasapainoaistin kaarikäytävää. Alempaan kalvopussiin kuuluu tietty pidentymä, joka vastaa korkeampien selkärankaisten sisäkorvan simpukka-aistinelintä. Keskikorvassa on vain yksi kuuloluu, columella, joka johtaa tärykalvosta täryonteloon.
War of the Monsters
Hirviöt
Agamo on massiivinen atsteekkien rakentama kivipatsas. Se pystyy hallita kivikehonsa molekyylejä ja näin vaikkapa ampua kiviä vihollisiinsa. Agamo on pelin hitain, mutta vahvin olento. Agamo oli ennen aavikolle haudattu patsas, mutta kun avaruusalus törmäsi siihen, se syttyi tuleen ja alkoi elämään. Agamo matkii Daimajinia.
Sammakkoeläimet
Sammakkoeläinten evoluutiohistoria
200px|thumb|left|Sukupuuttoon kuolleen [[Eryops-sammakkoeläimen luuranko.]] Sammakkoeläimet olivat kehityshistorian ensimmäisiä eläimiä, jotka nousivat vedestä maalle. Tämä tapahtui noin 390 miljoonaa vuotta sitten eli devonikaudella. Muinaisina aikoina sammakkoeläimiä eli runsaammin kuin nykyaikana. Monet aikoinaan kukoistaneet sammakkoeläinryhmät ovat aikojen kuluessa kuolleet sukupuuttoon.
Valtaosa löydetyistä fossiloituneista sammakkoeläimistä kuului jo sukupuuttoon kuolleeseen panssarisammakkojen (Temnospondyli) lahkoon. Matosammakkojen vähälukuisuuden ja niiden toisiinsa yhtyneiden kallonluiden perusteella jotkut tutkijat ovat päätelleet matosammakkojen olevan panssarisammakkojen suoranaisia ja surkastuneita jälkeläisiä. On kuitenkin myös mahdollista, että matosammakkojen anatomia johtuu niiden poikkeavista elintavoista.
War of the Monsters
Hirviöt
Ultra V oli japanilaisten superrobotti, mutta kun siihen osui avaruusaluksen polttoainetta, se sekosi ja lensi pois japanilaisten tukikohdasta. Se käyttää hyökätessään lasersilmiään, metallipanssariaan, rakettikäsiä ja sähkömiekkaansa. Se matkii Ultra Q:ta.
Sammakkoeläimet
Sammakkoeläinten evoluutiohistoria
Ensimmäiset varsinaiset sammakot (Protobatrachus) tunnetaan triaskaudelta. Tällöin näillä sammakoilla oli yhä pitkä pyrstö, mutta pää ja yläruumis olivat jo kehittyneet lähelle nykyistä muotoa. On kuitenkin olemassa myös mahdollisuus, että löydetyt fossiilit edustivat vain toukkavaihetta ja että täysikasvuisilta sammakoilta olisikin puuttunut pyrstö.
Sammakkoeläinten kolmannen lahkon eli pyrstösammakkojen tunnettu evoluutiohistoria alkaa vasta jurakaudelta. Onkin esitetty väitteitä, joiden mukaan pyrstösammakot olisivatkin polveutuneet eri muinaiskalojen ryhmästä kuin muut sammakkoeläimet, mutta tätä vastaan on esitetty paljon vastustavia näkökantoja. Jurakauden pyrstösammakoilla riitti paljon ravintoa, minkä vuoksi ne saattoivat kasvaa jopa neljän metrin mittaisiksi.
War of the Monsters
Hirviöt
Magmo on nelikätinen golem-tyyppinen hirviö. Se pystyy ampumaan tulikuumaa laavaa. Kun avaruusalus törmäsi tulivuoreen, se herätti Magmon elämään. Se pystyy ampumaan joukon laavakiviä erikoisiskullaan.
Sammakkoeläimet
Sammakkoeläinten evoluutiohistoria
Sammakkoeläinten tarkkaa evoluutiohistoriaa ei siis tunneta. Varmasti voidaan kuitenkin sanoa niiden kehittyneen varsieväkalojen erääseen osaluokkaan (Crossopterygii) kuuluvan Rhipidistia-lahkon devonikaudella eläneistä kantamuodoista. Samaa Rhipidistia-lahkoa pidetään myös matelijoiden, nisäkkäiden ja lintujen yhteisenä kantaryhmänä. Varsinaisten sammakkojen lahkon jäsenet viihtyvät parhaiten tropiikissa. Niiden lajimäärä väheneekin nopeasti kun siirrytään päivätasaajalta pohjoiseen ja etelään. Suurin osa lajeista elää Etelä-Amerikan sademetsissä. Vaikka sademetsät ovatkin ihanteellisin elinympäristö sammakoille, ovat ne levinneet kaikkialle muuallekin maailmaan ja niitä tavataan kaikilla mantereilla Antarktista lukuun ottamatta. Jotkin lajit elävät jopa pohjoisen napapiirin pohjoispuolella tai Himalajan vuoristossa jopa yli 4 000 metrin korkeudessa. Ainoat levinneisyyttä rajoittavat tekijät ovat jatkuva kylmyys sekä kuivuus. Myös sammakkoeläinten kyky sietää suolaa on huono. Varsinkin mato- ja pyrstösammakot ovat erityisen herkkiä suolalle. Joidenkin varsinaisten sammakkojen sietokyky taas on niitä paljon parempi ja tietyt lajit kuten haisukonnat (Bufo calamita), kellosammakot (Bombina) ja levykielisammakot (Discoglossidae) kestävät väliaikaisesti jopa suolagrammaa litrassa vettä. Sammakkoeläimet eivät huonon suolansietokykynsä vuoksi voi elää merivesissä.
Luokittelu
thumb|[[Rupikonna (Bufo bufo).]] Kaikki nykyiset sammakkoeläimet kuuluvat alalahkoon Lissamphibia. Tavallisesti ne jaetaan kolmeen lahkoon. Ne on jaettu edelleen heimoihin, sukuihin ja lajeihin selkänikamien, hampaiden, lihaksien tai muiden anatomisten piirteiden mukaan. Heimoja on tällä hetkellä 56 ja lajeja yli 6 000.
Pikarisolu
Pikarisolu on epiteelisolu, joka erittää limaa ruuansulatuskanavan, hengitysteiden ja lisääntymiselinten limakalvoille. Solu on saanut nimensä siitä, että kärkiosaan kertynyt erite näkyy mikroskoopissa pikarinmuotoisena sopivalla värjäyksellä.
Sammakkoeläimet
Luokittelu
Kaikki nykyään elävät sammakkoeläimet on jaettu kolmeen lahkoon:
Moderni luokittelu
Sammakkoeläinten luokittelusta on kiistelty kauan, eikä se silti ole vakiintunut. Pitää muistaa, että termi "sammakkoeläin" voi tarkoittaa kaikkia tetrapodeja, jotka elävät vedessä ja maalla, tai eläinten luokkaa Amphibia.
Sammakkoeläinten perinteinen luokittelu, joka pohjautui nikaman solmujen morfologiaan, on nyt ilmeisesti vanhentunut, eikä ryhmä täytä monofyleettisen ryhmän kriteerejä. Amphibia käsittää vain kaikki tetrapodit, jotka eivät ole amniootteja. Nykyään tetrapodit jaetaan Batrachomorphaan ja Reptiliomorphaan. Ryhmä Amphibia kuuluisi osittain Batrachomorphaan, "aidot" sammakkoeläimet, ja osittain Reptilomorphaan, mihin amnioottien esi-isä kuuluu.
Lissamphibian kuuluisi siis olla sammakkoeläimien oikea nimitys.