cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tsushima (saaristo)
Maantiede
Tsushiman saaristo sijaitsee Japanin lounaisrannikolla. Hallinnollisesti se on osa Nagasakin prefektuurin Tsushiman kaupunkia. Saaristo koostuu kahdesta pääsaaresta Kamijima (255 km²) ja Shimojima (450 km²). Kahta saarta erottaa toisistaan vain kapea kanava. Pääsaarien lisäksi saaristoon kuuluu yli 100 pienempää saarta. Korean ja Japanin pääsaarten välinen etäisyys on noin 180 kilometriä ja Tsushima sijaitsee suurin piirtein tämän matkan puolivälissä. Joskus sanotaankin, että hyvän sään vallitessa Tsushimalta on näköyhteys kumpaankin maahan. Maiden välinen merialue Tsushiman kohdalla tunnetaan nimellä Koreansalmi. Japanissa salmesta käytetään yleisemmin nimeä Tsushiman salmi, jolla voidaan viitata myös tarkemmin erityisesti Tsushiman ja Japanin väliin jäävään salmeen.
Metsät peittävät suurta osaa Tsushimasta. Joidenkin arvioiden mukaan metsät kattavat 89 % saarten pinta-alasta. Tatera-, Izuhara- ja Shiratakevuorten vanhat metsät on suojeltu. Saarten keskiosassa sijaitseva Asonlahti on osa Iki Tsushiman kansallispuistoa. Saaret ovat tärkeä muuttolintujen pysähdyspaikka ja ne ovat suosittuja lintuharrastajien keskuudessa. Saarilla tavataan myös leopardikissan paikallista harvinaista alalajia tai kantaa Prionailurus bengalensis euptilurus.
Historia
Japanin ja Korean niemimaan välissä sijaitseva Tsushima lienee ollut koko historiansa ajan etnisesti lähinnä japanilainen. Saaristo on ollut kuitenkin eri vaikutteiden saapumisreitti alueiden välillä. Tsushiman kautta Japaniin saapuivat esimerkiksi pronssiesineet, riisinviljely, buddhalaisuus ja kiinalaiset kirjaimet. Paikallisia asukkaita häiritsivät saarten historian aikana usein japanilaiset ja korealaiset merirosvot. 1100-luvulta vuoteen 1862 Tsushima kuului Sō-suvun daimoiden läänityksiin. Mongolien Japaniin suuntautuneiden sotaretkien aikana vuosina 1274 ja 1281 monet paikalliset surmattiin. Sodat leimasivat myös vuosia 1592–1597, jolloin japanilaiset tekivät sotaretkiä Korean niemimaalle. Edo-kaudella Tsushima oli vain ajoittain Edoon matkanneiden lähetystöjen ja Busanin ohella ainut japanilaisiin nyt varautuneemmin suhtautuneiden korealaisten ja japanilaisten kohtauspaikka. Vuonna 1905 saarten pohjoispuolella käytiin Tsushiman meritaistelu Japanin ja Venäjän keisarikunnan laivastojen välillä. Venäläiset kärsivät taistelussa merkittävän tappion. Vuonna 2004 perustettiin koko Tsushiman käsittävä Tsushiman kaupunki.
Väestö
Tsushiman asukasluku oli vuonna 2000 yhteensä 41 230. Asukkaiden määrä on laskenut 1960-luvulta lähtien.
Hervé Flandin
Hervé Flandin (s. 4. kesäkuuta 1965 Modane, Savoie) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän on viestin ja joukkuekilpailun arvokisamitalisti.
Flandin hiihti ankkuriosuuden hopeaa saaneissa Ranskan viestijoukkueissa Kontiolahden MM-kilpailussa 1990 ja Antholzin 1995 MM-kilpailuissa sekä pronssia saaneessa Ranskan viestijoukkueessa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Oslossa kisatussa vuoden 1990 MM-joukkuekilpailussa hän sai lisäksi pronssia.
Flandin sijoittui olympialaisten pikakilpailussa (10 km) kahdeksanneksi Lillehammerissa 1994 ja kymmenenneksi Albertvillessä 1992. MM-kilpailujen pikakilpailussa hän oli neljäs Oslossa 1990 ja seitsemäs Antholzissa 1995. Normaalimatkalla (20 km) hän sijoittui 13:nneksi Lake Placidissa 1987.
Flandin sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa parhaimmillaan 12:nneksi kaudella 1993–1994. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kerran toiseksi ja kerran kolmanneksi.
Mombasa (täsmennyssivu)
Mombasa voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Peisandros Rhodoslainen
Peisandros Rhodoslainen (, ; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Kameiroksesta Rhodokselta.
Elämä
Peisandroksen isä oli Peison ja äiti Aristaikhma, ja hänellä oli sisar nimeltä Diokleia. Muutoin hänen elämästään ei tiedetä antiikin lähteistä juuri mitään. Hän vaikuttaa toimineen 33. olympiadin aikoihin eli 648–645 eaa., joskin joidenkin mukaan hän olisi ollut Hesiodostakin varhaisempi ja myyttiseen aikaan kuuluvan Eumolpoksen aikalainen ja ystävä. Viimeksi mainittu on kuitenkin vain esimerkki siitä, kuinka perinteessä suuret runoilijat ja heitä myöhemmin seuranneet on usein esitetty niin kuin heidän välillään olisi ollut joku henkilökohtainen suhde.
Theokritos antaa ymmärtää, että Kameiroksen asukkaat pystyttivät kaupunkiinsa patsaan Peisandroksen kunniaksi.
Teokset
Peisandros kirjoittu runoelman nimeltä Herakleia. Se kertoi Herakleen seikkailuista ja käsitti kaksi kirjaa. Klemens Aleksandrialainen syytti Peisandroksen kopioineen sen kokonaan Peisinokselta. Eepos oli ensimmäinen, joka esitti Herakleen kantamassa nuijaa ja pukeutuneena leijonantaljaan tyypillisemmän herooisen kauden asun sijasta. Peisandros saattoi olla ensimmäinen, joka kiinnitti Herakleen urotöiden lukumäärän kahdeksitoista.
Ainakin Sudan mukaan muut Peisandroksen nimiin laitetut runoelmat olivat epäperäisiä, ja useimmat olisi kirjoittanut Aristeas. Kreikkalaisessa antologiassa on Peisandros Rhodoslaisen nimiin laitettu epigrammi, mikä voi viitata Kameiroksen runoilijaan. Se on Hippaimonin epitafi eli hautakirjoitus. Joskus on ehdotettu, joskin vailla riittäviä perusteita, että osa Theokritoksen idylleistä 24 (”Pikku Herakles”) ja 25 (”Herakles leijonantappaja”) samoin kuin Moskhoksen idyllistä 4 olisi peräisin Peisandroksen Herakleiasta.
Hombres
Hombres on Eva Santamarían esittämä kappale, joka edusti Espanjaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 11. 58 pisteellä.
Swahilirannikko
thumb|Swahilirannikon sijainti nykyisellä Afrikan kartalla Swahilirannikko on swahilien asuttama rannikkokaistale Itä-Afrikassa nykyisten Kenian, Tansanian ja pohjoisen Mosambikin kohdalla. Rannikon omaperäinen kulttuuri muodostui afrikkalaisen ja arabialaisen kulttuurin sekoituksena 700-luvulta alkaen. Swahilirannikolla oli merkittäviä kauppasatamia kuten Mombasa, Mogadishu ja Sansibar. Nämä kaupunkivaltiot kukoistivat 1100-luvulta 1400-luvulle ja kävivät kauppaa Afrikan sisäosien kanssa sekä Intian valtameren yli aina Kiinaan asti. Swahilirannikon kukoistus päättyi 1500-luvulla kun portugalilaiset romuttivat sen kauppaverkoston.
Kaupunkivaltiot
Swahilirannikon tärkeimmät kaupunkivaltiot pohjoisesta etelään:
Afrikan sarvi
thumb|200px|Afrikan sarvi avaruussukkulasta otetussa kuvassa. Afrikan sarvi on alue, johon kuuluvat Afrikan mantereen koillisosat. Termillä viitataan alueeseen, joka käsittää Somalian, Djiboutin, Etiopian ja Eritrean valtiot. Poliittisena kokonaisuutena alueeseen luetaan tämän lisäksi vielä Sudan, Etelä-Sudan, Kenia, ja Uganda. Alueen pinta-ala on 2 000 000 neliökilometriä ja siellä asuu noin 140 miljoonaa ihmistä.
Santeri
Santeri on suomalainen miehen etunimi, Aleksanteri-nimen lyhentymä.
Afrikan sarvi
Afrikan sarvessa elävät etniset ryhmät liittyvät läheisemmin arabeihin kuin muihin afrikkalaisiin. Suurimpiin etnisiin ryhmiin kuuluvat muun muassa afarit, oromot ja somalit. Alueen talous perustuu vain muutamiin tuotteisiin: puuvillaan, kahviin ja banaaneihin.
Santeri
Aleksander merkitsee suojelijaa ja puolustajaa. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Santeri on Suomessa vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 17 230 miehelle ja alle kymmenelle naiselle.
Peisinos
Peisinos (, ; 700/600-luku eaa.?) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Lindoksesta Rhodokselta. Hänestä ei tiedetä paljoakaan. Hänen nimiinsä on laitettu eepos Herakleia, joka kertoi Herakleen seikkailuista. Klemens Aleksandrialainen katsoi, että samoin rhodoslainen Peisandros olisi kopioinut oman samannimisen eepoksensa kokonaan Peisinokselta. Tällöin Peisinoksen olisi täytynyt elää 600-luvulla eaa. tai jo aiemmin.
Huljaipole
Huljaipole on noin 14 500 asukkaan kaupunki Ukrainan kaakkoisosassa. Lähin suuri kaupunki on vajaan 100 kilometrin päässä sijaitseva Zaporižžja, joka on myös samannimisen hallinnollisen alueen keskus. Huljaipole perustettiin linnoitukseksi vuonna 1785 ja kaupunkioikeudet se sai 1938.
Panyassis (runoilija)
Panyassis (, joskus myös Panyasis,, Pannyasis, ; n. 505/500–460/457 eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Halikarnassoksesta Kaariasta.
Elämä
Sudan mukaan Panyassis oli Polyarkhoksen poika ja kotoisin Kaarian Halikarnassoksesta Vähästä-Aasiasta. Myös Pausanias ja Klemens Aleksandrialainen mainitsevat hänet halikarnassoslaisena. Duris sen sijaan sanoo hänen olleen samoslainen. Panyassis kuului erääseen Halikarnassoksen ylhäisimmistä suvuista, ja oli sukua historioitsija Herodotokselle, vaikkakin tarkkaa sukulaissuhdetta ei tiedetä varmuudella. Erään tiedon mukaan he olisivat olleet serkuksia, sillä Herodotoksen isä Lykses olisi ollut Polyarkhoksen veli. Toisen tiedon mukaan Panyassis olisi ollut Herodotoksen eno, sillä Herodotoksen äiti Rhoeo tai Dryo olisi ollut Panyassiksen sisar.
Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, kumpaa ristiriitaisista kertomuksista tulisi pitää uskottavampana, mutta yleisimmin on suosittu jälkimmäistä näkemystä eli sitä, että Panyassis olisi ollut Herodotoksen eno. Panyassis alkoi olla tunnettu noin vuonna 489 eaa. ja toimi ainakin vuoteen 467 eaa. saakka, mihin vuoteen Suda hänet sijoittaa. Halikarnassoksen tyranni Lygdamis II tuomitsi Panyassiksen kuolemaan osallisuudesta aristokraattien vastaiseen salaliittoon, ja tämä sijoittunee samaan vuoteen kuin milloin Herodotos jätti kotikaupunkinsa, toisin sanoen noin vuoteen 460–457 eaa.
Teokset
Antiikin ajan lähteet mainitsevat kaksi Panyassiksen nimiin laitettua eeposta:
Panyassiksen tuotannosta on säilynyt nykyaikaan vain katkelmia. Kahdesta laajimmasta säilyneestä katkelmasta näkyy, että Panyassis pidättäytyi eeppisen runouden vanhassa joonialaisessa, homeerisessa muodossa.
Cosmin Moți
pienoiskuva|Cosmin Moți vuonna 2014 Cosmin Iosif Moți (s. 3. joulukuuta 1984 Reșița) on romanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bulgarian pääsarjassa pelaavaa Ludogorets Razgradia. Pelipaikaltaan Moți on keskuspuolustaja. Hän on pelannut kahdeksan ottelua Romanian jalkapallomaajoukkueessa. Moți on 183 senttimetriä pitkä ja pelaa Ludogoretsissa numerolla 27.
Ura
Moțin kasvattajaseura on FC Universitatea Craiova. Vuonna 2005 hän siirtyi kasvattajaseurastaan Romanian suurseuraan Dinamo Bukarestiin. Moți pelasi seurassa seitsemän vuoden aikana yli 170 liigapeliä, joissa maaleja tuli kuusi. Hän voitti Romanian-mestaruuden 2007, Romanian Cupin 2012 ja Romanian Supercupin 2005. Kaudella 2008-2009 hän oli helmikuun alkuun saakka lainalla Italian Serie A:n AC Sienassa, mutta pelasi vain neljä liigapeliä.
Kesällä 2012 Moți siirtyi Bulgarian liigan Ludogorets Razgradiin. Hän on voittanut seurassa neljä Bulgarian mestaruutta vuosina 2013–2016, Bulgarian Cupin 2014 sekä Bulgarian Supercupin 2013 ja 2015. Elokuussa 2014, Mestareiden liigan viimeisen karsintakierroksen ottelussa kotimaansa Steaua Bukarestia vastaan Moți joutui tolppien väliin jatkoajalla, kun joukkueen maalivahti Vladislav Stojanov sai punaisen kortin yhteismaalien ollessa 1-1 ja kaikki vaihdot oli jo käytetty. Rangaistuspotkukilpaluissa Moți nousi joukkueen suureksi sankariksi tehtyään ensin omasta rankkaristaan maalin ja torjuttuaan sitten kaksi Steauan yritystä. Näin Ludogorets selviytyi historiansa ensimmäistä kertaa Mestareiden liigaan.
Romanian jalkapallomaajoukkueessa Moți debytoi vuonna 2008 ja kuului kokoonpanoon vuosien 2008 ja 2016 EM-kilpailuissa. Hän on pelannut maajoukkueessa kahdeksan ottelua, ei toistaiseksi yhtään EM-lopputurnauksissa.
Miesten 10 metrin liikkuvamaali ammunnan sekajuoksujen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008
Miesten 10 m liikkuvanmaalin, sekajuoksuissa EM-kilpailut 2008 järjestettiin 26. helmikuuta, Winterthurrissa.
Julie Foudy
200px|thumb|Foudy ja [[Barbara Boxer.]] Julie Maurine Foudy (s. 23. tammikuuta 1971 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän on toiminut Women's Sports Foundationin presidenttinä 2000–2002. Foydy työskentelee nykyisin ESPN:lle urheilutoimittajana sekä kommentaattorina.
Saavutukset
Hän pelasi Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkueessa 245 ottelua vuosina 1987–2004. Foydy on kaksinkertainen naisten jalkapallon olympiavoittaja vuosilta 1996 ja 2004 sekä kaksinkertainen naisten jalkapallon maailmanmestari vuosilta 1991 ja 1999. Hänellä on lisäksi olympiapronssia kesäolympialaisista 2000 sekä kaksi maailmanmestaruuspronssia vuosilta 1995 ja 2003. Vuonna 1997 Foydystä tuli ensimmäinen FIFA Fair Play Awardin saanut nainen. Hänet on myös valittu National Soccer Hall of Fameen vuonna 2007.
Muuta
Foydyllä on tutkinnot Mission Viejon korkeakoulusta sekä Stanfordin yliopistosta. Hän on myöhemmin toiminut aktiivisesti naisten ja työntekijöiden oikeuksien puolesta. FIFA Fair Play Award-palkinto myönnettiin Foydylle hänen toiminnastaan lapsityövoiman käyttöä vastaan. Foydy oli nimittäin edellisenä vuonna matkustanut Pakistaniin tarkastamaan erään Reebokille urheiluvälineitä valmistavan tehtaan työolosuhteet.
Foydy on naimisissa Ian Sawyersin kanssa, ja heille syntyi ensimmäinen lapsi 2007 sekä toinen lapsi 2008.
Bloedrivierin taistelu
Bloedrivierin taistelu oli zulujen ja voortrekkerien välillä 16. joulukuuta 1838 käyty taistelu, jossa Andries Pretoriuksen johtamat 464 buuria kukistivat kuningas Dinganen arviolta 15 000 impin armeijan. Taistelu sai afrikaansinkielisen nimensä (Bloedrivier, ’verijoki’) siitä, että kaatuneiden zulujen veri värjäsi Ncome-joen veden punaiseksi. Bloedrivierin taistelun muistopäivää vietettiin aikaisemmin Etelä-Afrikassa "Valan päivänä" ja nykyisen se on kansallisen yhtenäisyyden ja sovinnon päivä,.
Pimeän laskeuduttua zulut päättivät hyökätä seuraavana aamuna auringon noustessa. Zulujen etulinja muodostettiin noin 40 metrin päähän vankkureista. Voortrekkerit avasivat tulen ja jo ensimmäisessä yhteislaukauksessa kaatui satoja zulusotilaita. Buurit ehtivät ampua vielä kaksi yhteislaukausta ennen kuin zulujen onnistui aloittaa rynnäkkönsä kohti leiriä. Leirin sisään muodostunut yhteislaukauksista muodostunut tiheä savu haittasi näkyvyyttä ja Pretorius antoi käskyn lopettaa ampuminen. Samalla zulut päättivät vetäytyä noin 500 metrin päähän leiristä.
Zulut aloittivat pian toisen rynnäkön ja buurien tulitus oli lähietäisyydeltä hyvin tehokasta, koska yksi ammus muodostui 10 lyijykuulasta. On sanottu, että tämän vuoksi Bloedrivierin taistelu on maailmanhistorian ainoa taistelu, jossa kuoli enemmän ihmisiä kuin ammuttiin laukauksia. Zulut päättivät jälleen vetäytyä 500 metrin päähän leiristä.
Kolmannessa rynnäkössä zulut käyttivät uutta taktiikkaa ja etenivät pienemmissä muodostelmissa ja pitäen suurempaa etäisyyttä toisiinsa. Vaikka voortrekkerien onnistui ampua vähemmän hyökkääjiä, heidän puolustuksensa kuitenkin kesti ja zulujen oli pakko vetäytyä jälleen. Zulujen neljännen rynnäkön jälkeen Pretorius määräsi nuoremman veljensä Bartin johtaman 100 miehen ryhmän hyökätä ja muodostaa kiila zulujoukkojen keskelle. Kolmannella yrittämällä voortrekkerien onnistui työntyä zululinjan läpi ja hyökätä heidän kimppuunsa selustasta. Lopulta zulut pakenivat taistelukentältä.
Eric Hosking
Eric John Hosking OBE (2. lokakuuta 1909 Lontoo – 22. helmikuuta 1991 Lontoo) oli englantilainen valokuvaaja, joka tuli kuuluisaksi lintukuvistaan.
Hoskingin ura alkoi 1929. Hän kokeili erilaisia lintukuvauksen tekniikoita uransa ensimmäisenä vuosikymmenenä, mutta vailla ihmeempää kaupallisata menestystä. Hän käytti ensimmäisenä salamaa lintuja kuvatessaan. Hän pääsi yleisön tietoisuuteen vasta onnettomuuden kautta, median uutisoidessa sen näyttävästi: kuvaustilanteessa lehtopöllö hyökkäsi hänen kimppuunsa ja kynsi puhkaisi hänen vasemman silmänsä. Tapahtuma toi hänelle runsaasti julkisuutta ja sitä kautta avautuivat markkinat hänen lintukuvilleen.
Hoskingin kuuluisin valokuva on kuva tornipöllöstä saaliin kanssa vuodelta 1934. Hänen luetuin kirjansa on omaelämäkerta An Eye for a Bird vuodelta 1970. Hän oli yksi niistä harvoista, joka ansaitsi elantonsa pelkästään lintuja valokuvaamalla. Hän kuvasi yli 2 000 lintulajia ja hänen kuva-arkistossaan oli 250 000 mustavalko- ja 100 000 värikuvaa.
Hosking oli Nature Photographic Societyn puheenjohtaja, British Ornithologists' Unionin varapuheenjohtaja, Royal Society for the Protection of Birdsin varapuheenjohtaja, British Naturalists' Associationin varapuheenjohtaja ja Royal Photographic Societyn kunniapuheenjohtaja. Hänet palkittiin RSPB:n kultaisella mitalilla 1974 ja lyötiin ritariksi 1977 ansioistaan luonnonhistoriallisista valokuvista ja työstään linnustonsuojelussa.
Hoskingilta on julkaistu suomeksi teos Linnut ja linnunpesät (1972, WSOY, ISBN 951-0-00143-0), yhdessä Winwood Readen kanssa.
Tšadjärvi
thumb|250px|Järven kartta ja rannikkovaltiot. Tšadjärvi on järvi Länsi-Afrikassa. Se sijaitsee neljän valtion (Tšad, Kamerun, Niger ja Nigeria) alueella. Järvi on keskisyvyydeltään puolitoista metriä syvä ja syvimmältä kohdaltaan noin seitsemän metriä syvä. Se saa suurimman osan vedestään etelästä virtaavista Chari- ja Logonejoista.
Tšadjärvi kuivui voimakkaasti 1960-luvulta 1980-luvulle. Järven pinta-ala oli vuonna 2006 laskenut 40 000 neliökilometristä vähän yli 1 300 neliökilometriin ja sen vesimäärä oli pudonnut alle viidesosaan. Kutistumisen syynä ovat olleet ilmastonmuutos ja keinokastelu. Etenkin vuodesta 2004 lähtien järven vesimäärä on jälleen kasvanut sademäärien lisääntyessä.
Tšadjärven ja siihen laskevien jokien kaloista taloudellisesti merkittävimpiä ovat olleet alestit ja Hydrocynus-suvun tetrakalat.
Nimi
Tšadjärvi ei ole saanut nimeään Tšadin valtiosta, vaan päin vastoin Tšad on nimetty kyseisen järven mukaan. Järven nimi puolestaan juontaa juurensa kanurin kielen sanaan Sádǝ, joka merkitsee laajaa vesimuodostumaa.
Luonnollinen immuniteetti
Luonnollinen immuniteetti eli luontainen immuniteetti on immuunipuolustuksen osa, joka ei vaadi aiempaa kontaktia mahdollisen patogeenin kanssa.
Fagosytoosi
Luonnolliseen immuniteettiin kuuluu myös soluja, jotka kykenevät fagosytoimaan eli nielemään sisäänsä elimistön pyrkiviä taudinaiheuttajia. Näitä soluja kutsutaan yleisnimityksellä fagosyyteiksi, ja ne jakautuvat kahteen pääluokkaan rakenteensa perusteella. Nämä pääluokat ovat monosyytit ja granulosyytit; granulosyytit jaetaan edelleen kolmeen alaluokkaan, basofiilisiin, neutrofiilisiin ja eosinofiilisiin granulosyytteihin. Sekä monosyytit että granulosyytit ovat veren valkosoluja eli leukosyyttejä, mutta niillä on myös kyky siirtyä verenkierrosta verisuonen seinämän läpi kudosnesteeseen. Tämä tapahtuu tulehduspaikalta leviävien, valkosoluja houkuttelevien aineiden eli kemokiinien ansiosta. Tyypillisiä kemokiinejä ovat muun muassa komplementin pilkkoutumistuotteet. Sekä monosyytit (joista kudoksissa kypsyviä soluja kutsutaan makrofageiksi) että granulosyytit tunnistavat taudinaiheuttajan tai sen erittämän tuotteen mikrobien pinnassa olevien yleisten rakenteiden perusteella. Esimerkiksi bakteerien soluseinä poikkeaa rakenteeltaan merkittävästi ihmisen omien solujen solukalvosta, ja fagosytoivat solut kykenevät näin erottamaan tunkeilijat elimistön omista rakenteista ja tuhoamaan ei-toivotut vieraat. Fagosytoivat eivät kuitenkaan tunnista yksittäisiä mikrobilajeja, eikä niiden toimintaan liity oppimista tai immunologista muistia, kuten hankitun immuniteetin tapauksessa tapahtuu. Fagosyyttien kohdatessa taudinaiheuttajan niiden reaktio on siis joka kerta samanlainen. Fagosytoosissa fagosytoiva solu tunnistaa ensin taudinaiheuttajan pinnallaan olevien reseptoriproteiinien avulla. Tunnistuksen seurauksena fagosyytin pintaan muodostuu kuopake, johon fagosytoitava mikrobi painuu. Lopulta fagosyytti sulkee mikrobin kokonaan sisäänsä ja ympäröi sen omilla kalvorakenteillaan. Fagosyytin sisälle joutunut mikrobi tuhotaan pumppaamalla sitä ympäröivän kalvon sisälle vetyioneita, jolloin sisäpuolen pH laskee. pH:n lasku aktivoi myös pilkkovia entsyymejä, jotka alkavat hajottaa mikrobin proteiineja, nukleiinihappoja ja muita rakenteita.
Komplementti
Komplementiksi kutsutaan järjestelmää, joka koostuu joukosta veressä ja kudosnesteissä esiintyviä proteiineja, jotka tunnistavat ja tuhoavat siellä esiintyviä patogeenejä. Komplementin eri proteiinit toimivat ketjureaktion kaltaisella tavalla: ensimmäisen aktivoiduttua se aktivoi seuraavan, joka edelleen aikaansaa kolmannen proteiinin aktivoitumisen. Ketjureaktion käynnistyttyä sitä on vaikea pysäyttää, ja se myös kasvaa edetessään voimakkaammaksi, sillä kukin aktivoituneista proteiineista kykenee aktivoimaan useita seuraavan vaiheen proteiineja.
Klassinen aktivaatio
Bakteerin pinnalla on tunnistettu antigeeni, johon immunoglobuliini on kiinnittynyt. Immunoglobuliinin FC-osaan kiinnittyy C1q-entsyymi, johon taas kiinnittyy C1r- ja C1s- entsyymit. Komplementin ensimmäinen entsyymi C1 muodostuu siis osista C1q, C1r:t ja C1s:t. Osat aktivoivat toisiaan, ja syntyy C1. Tämän rakenteen säilyttämiseksi tarvitaan Ca2+-ioni.
C1 pilkkoo C4→ C4a ja C4b. C4b kiinnittyy bakteerin pinnalle Mg2+-ionin avulla. C1 pilkkoo myös C2-→ C2a ja C2b. C2b kiinnittyy C4a:n. Näin muodostuu C3-ja C5-konvertaasi eli aktiivinen entsyymi, joka pilkkoo C3 ja C5.
C4a/C2b-entsyymi siis pilkkoo C3→ C3a ja C3b. C3b sitoutuu bakteerin pinnalle ja siihen liittyy C5. C4a/C2b-entsyymi pilkkoo liittyneen C5-→ C5a ja C5b.
C5b kiinnittyy bakteerin pinnalle ja houkuttelee sinne C6, C7, C8 ja C9:t. Nämä muodostavat MACin eli reiän bakteerin solukalvoon. Tästä seuraa lyysis eli bakteerin tuhoutuminen.
Komplementin klassisen reitin aktivoivat siis immunoglobuliinit, joista voimakkaimpia ovat IgG1, IgG3 ja IgM. Myös immunokompleksit, DNA-histonikompleksit ja C-reaktiivinen proteiini (CRP) aktivoivat reittiä.
Oikotieaktivaatio
Oikotieaktivaatio on nimensä mukaisesti oikaistu tie klassisesta aktivaatiosta, eli loppuosa on molemmille reiteille yhteinen. Oikotieaktivaatiossa ohitetaan C1, C2 ja C4 ja hypätään suoraan C3 muokkaamiseen.
C3 siis hydrolysoituu itsestään, jolloin se pystyy sitomaan itseensä tekijä B:n. Tekijä B muuttuu Bb:ksi tekijän D avulla. On siis muodostunut C3(H2O)Bb-konvertaasi, joka pystyy aktiivisena pilkkomaan C3→C3a ja C3b.
C3b pyrkii jälleen sitoutumaan bakteerin pintaan. Tekijä B sitoutuu jälleen C3b:hen Mg2+-ionien avulla. Ja taas tekijä D:n ansiosta B→Bb. Tämä C3bBb vastaa toiminnaltaan C3/C5-konvertaasia eli klassisen reitin C4b/C2a-konvertaasia. C3bBb:n toimintaa voimistaa properdiini (P). C3bBb pilkkoo uusia C3→C3a ja C3b. C3b pystyy sitoutumaan bakteerin pinnalle ja sitomaan itseensä C5. C3bBb pilkkoo C5→ C5a ja C5b. C5b toimii kuten klassisessa reitissä. Tästä eteenpäin reitti jatkuu kuten klassinen reitti.
Oikotieaktivaatio syntyy nopeasti ja se pystyykin karkeasti erottelemaan vieraat aineet omista rakenteista. Tätä reittiä aktivoivat esimerkiksi mikrobien polysakkaridit, keinotekoiset pinnat (ks. elinsiirrot) sekä immunoglobuliiniaggregaatit. Reitti on jatkuvasti hieman aktiivinen, johtuen C3:n spontaanista hydrolysoitumisesta.
Lektiinireitti
Reitin käynnistää mannoosia sitova lektiini eli MBL Ca2+-ionin avulla. Siihen sitoutuu MASP1, MASP2 ja MASP3. Syntynyt kompleksi vastaa rakenteeltaan klassisen reitin C1:stä.Tämä kompleksi siis pilkkoo C4→ C4a ja C4b, sekä C2→ C2a ja C2b. Syntyy jälleen C3- ja C5-konvertaasi, jonka jälkeen reitti etenee klassisen aktivaation mukaisesti.
Lektiinireitti muistuttaa siis hyvin paljon klassista aktivaatiota. Se käynnistyy kuitenkin huomattavasti nopeammin kuin itse klassinen aktivaatio. Lektiinireitin merkitys immuunipuolustuksessa on vielä hieman avoin.
Vaihtoehtoinen reitti
Klassisen reitin lisäksi tunnetaan vaihtoehtoinen reitti, jossa komplementti ei aktivoidu puhtaasti patogeenin tunnistamisen seurauksena, vaan kohdatessaan immunikompleksin eli patogeenin ja sen neutraloineen vasta-aineen muodostaman kokonaisuuden. Tällöin vasta-aine on jo tehnyt patogeenin vaarattomaksi, ja komplementti huolehtii sen tuhoamisesta ja opsonoimisesta eli muuttamisesta helpommin syöjäsolujen huomaamaan muotoon. Nämä ovat hyviä esimerkkejä siitä, etteivät immuunijärjestelmän eri osat toimi yksinään, vaan tehokkaan immuunipuolustuksen takaamiseksi sen eri osaset toimivat yhteistyössä.
Käynnistyessään komplementtireaktio on erittäin tehokas tuhoamaan lähiympäristön soluja. Siksi on tärkeää, että reaktio voidaan rajata elimistölle vieraisiin soluihin ilman että omat solut vahingoittuvat. Tämän vuoksi reaktio etenee kohdepatogeeniin kiinnittyneenä. Joidenkin kobrien myrkyn tuhoisat vaikutukset elimistössä perustuvatkin juuri komplementtireaktion epäspesifiseen käynnistämiseen. Verenkiertoon joutuessaan myrkky aikaansaa yleisluontoisen ja kohdistamattoman komplementtireaktion, joka on usein hengenvaarallinen.
Komplementin muut tehtävät ja sen säätely
Reaktiossa vapautuneet C3a ja C5a toimivat anafylaktoreina, eli ne vapauttavat syöttösoluista histamiinia ja muita välittäjäaineita (ilman IgE:tä) sekä supistavat sileitä lihaksia ja lisäävät verisuonten läpäisevyyttä. C5a myös houkuttelee neutrofiilejä kudokseen. Komplementin tietyt osat myös lisäävät bakteerien opsonisaatiota ja siten tehostavat fagosytoosia. Komplementti on myös erittäin tärkeä elimistön puhtaana pidossa.
Komplementtia säätelevät monet molekyylit. Esimerkkeinä muutama:
-C1NH estää C1r:n ja C1s:n toimintaa eli C1 muodostumista
-DAF hajottaa myös C4b/C2a-konvertaasia
-Tekijä H hajottaa C3Bb-konvertaasia (oikotieaktivaatio)
Rabih al-Zubayr Ibn Fadl Allah
Rabih al-Zubayr Ibn Fadl Allah (1845 – 22. huhtikuuta 1900) oli Sudanista kotoisin ollut sotapäällikkö, joka vaikutti etenkin Keski-Afrikassa ja Ylä-Niilillä hyökäten alueen valtioiden maille ja orjuuttaen alueiden asukkaita. Hän sai surmansa taistelussa ranskalaisia vastaan huhtikuussa 1900. Rabihia pidetään Afrikassa vaihtelevasti sankarina tai hirmuhallitsijana. Tšadissa hänestä käytetään nimeä Le Maudit eli mokoma ja ranskan kielessä Rabah.
Varhaisvaiheet
210px|thumb|vasen|Rābiḥin joukoilta vallattuja lippuja Kusserissa käydyn taistelun jälkeen. Rabih syntyi vuonna 1845 nykyisen Sudanin alueella Khartumissa huonomaineisessa Salamat al-Bashan kaupunginosassa. Etniseltä taustaltaan hän oli hamaji. Rabih liittyi orjakauppias Zubayr Pasha Rahma Mansurin joukkoihin Bahr al-Ghazalissa ja saavutti mainetta sotataidoillaan ja organisaatiokykyjensä avulla. Hän johti Zubayrin yksityisarmeijaa Darfuriin suuntautuneella sotaretkellä vuodesta 1874 vuoteen 1879, jolloin egyptiläiset vangitsivat Zubayrin, koska tämä oli aloittanut kapinan Egyptiä vastaan vuonna 1878.
Rabih tuki aluksi Zubayria, mutta tämän jouduttua vangituksi hän otti kokonaan komentoonsa Zubayrin jäljelle jääneet joukot ja aseisti nämä kivääreillä, musketeilla ja muutamalla tykillä. Rabih hyökkäsi azandejen alueelle ja perusti sinne johtamansa sulttaanikunnan vuonna 1880. Lännessä hän hyökkäsi Wadain valtion alueelle ja valtasi Dar Kutin ja Dar Rungan vuonna 1883. Hän myi valloitettujen alueiden asukkaita orjiksi ja otti orjia myös omiin sotajoukkoihinsa. Myöhemmin Rabihin joukot kärsivät tappion taistelussa Wadain joukoille, ja vuonna 1884 hän luopui azandejen maiden sulttaanikunnastaan joutuessaan pakenemaan egyptiläisiä joukkoja.
Enrico Mosconi
Enrico Mosconi (1843 Milano, Italian kuningaskunta – 16. kesäkuuta 1910 Buenos Aires, Argentiina ) oli italialainen insinööri, joka muutti Argentiinaan rakentamaan rautateitä. Rautateiden rakentamisen ohella hän mm. perusti Villa Gobernador Gálvezin ja Rosariossa italiankielisen sanomalehden L’Italia, jota hän myös toimitti usean vuoden aikana.
Rabih al-Zubayr Ibn Fadl Allah
Sota ranskalaisia vastaan
thumb|230px|Piirros valokuvasta, jossa kuvattuna oli Rabihin irtileikattu pää ranskalaisen alkuasukassotilaan seipään nokassa. Ranskalaiset olivat yhteydessä Rabihiin vuoden 1893 jälkeen vasta vuonna 1896, jolloin Émile Gentilin johtama retkikunta oli matkalla Tšadjärvelle, jota ympäröiviä alueita Rabih hallitsi. Keski-Afrikassa oli alkanut liikkua myös brittiläisiä ja saksalaisia retkikuntia, joiden takia ranskalaiset lähettivät myöhemmin vielä muita retkikuntia alueelle. Rabih soti tuolloin fulbeja vastaan, mutta kuultuaan ranskalaisten tulosta hän keskeytti taistelut, ja siirtyi etelään. .
Enrico Mosconi
Elämäkerta
Maahanmuuton jälkeen hän asettui Buenos Airesiin, jossa hän tapasi melko pian maahanmuuton jälkeen 16-vuotiaan buenosairelaisen Juana María Canaveryn. He menivät sittemmin naimisiin ja heille syntyi viisi lasta: María, Ernestina, Enrique, Esther ja Ricardo.
Rabih al-Zubayr Ibn Fadl Allah
Sota ranskalaisia vastaan
Vuonna 1899 Rabihin miehet joutuivat yhteenottoihin ranskalaisten kanssa ja murskasivat saman vuoden heinäkuussa Gentilin johtamien joukkojen etujoukot. Tämä ei kuitenkaan saanut ranskalaisia perääntymään lopullisesti. He yhdistivät voimansa ja aiheuttivat lokakuussa raskaat tappiot Rabihille, joka joutui pakenemaan koilliseen kohti Wadaita.
Enrico Mosconi
Elämäkerta
thumb|left|200px|Mosconin ensimmäinen vaimo Juana María Canavery. Vuonna 1879 hän muutti perheensä kanssa Italiaan. Myöhemmin he lähtivät Ranskaan, jossa 14. syyskuuta 1881 hänen vaimonsa kuoli heidän viidennen lapsen synnytykseen. Vaimonsa kuoleman jälkeen Enrico palasi Buenos Airesiin kahden nuoremman lapsen kanssa ja jätti kolme vanhemmat lapset opiskelemaan Nizzassa sijaitsevaan kouluun. Vuonna 1886 Enrico meni uudelleen naimisiin, tällä kertaa Maria Luisa Nattin kanssa. Heille syntyi neljä lasta: Mario, Raúl, Enriqueta ja María Luisa.
Rabih al-Zubayr Ibn Fadl Allah
Sota ranskalaisia vastaan
Seuraavan vuoden alussa Rabih kokosi uuden armeijan tarkoituksenaan iskeä takaisin. Tätä seurannut taistelu käytiin 24. helmikuuta 1900, jolloin ranskalaiset valtasivat majuri François Lamyn johdolla Rabihin tukikohdan Koussérin, jonne Gentil asettui myöhemmin johtamaan aluetta virkamiehenä. Gentil määräsi Lamyn tuhoamaan Rabihin, ja osapuolten välillä käytiin yhteenotto 22. huhtikuuta vuonna 1900. Lamyn joukot hyökkäsivät tuolloin Rabihia vastaan Lakhtassa vähän matkan päässä Koussérista. Ranskalaiset joukot voittivat ja surmasivat Rabihin. Hänen irti leikattu päänsä tuotiin kepin nokassa näytteille Koussériin. Rābiḥin kuoleman jälkeen ranskalaiset surmasivat taisteluissa vielä hänen kolme poikaansa. Rabihin kukistuminen merkitsi ranskalaisille sitä, että he olivat nyt turvanneet molemmat Tšadjärven rannat oman valtansa alle.
Enrico Mosconi
Elämäkerta
Paluumuuton jälkeen Mosconi teki monta isoja urakoita. Hän mm. tutkii Buenos Airesin satamaa, veti lennätinlinjoja ja rakensi linnoituksia Argentiinan erämaan valloitusta varten, suunnitteli Santa Fen maakunnan rautateitä ja joitakin kyliä, perusti samassa maakunnassa Villa Gobernador Gálvezin nimisen kylän, perusti Rosariossa italiankielisen sanomalehden L’Italia ja myös toimitti sitä usean vuoden aikana. Sen lisäksi hän hoiti useita julkishallinnollisia tehtäviä. Esimerkiksi hän arvioi Argentiinan Banco Nacionalin realisointiarvoa ja vuotta myöhemmin Banco Hipotecario Nacionalin.
16. kesäkuuta 1910 Mosconi kuoli 67-vuotiaana Buenos Airesissa.
Meidän Herramme Jesuksen Christuksen Lapsuuden Kirja
Meidän Herramme Jesuksen Christuksen Lapsuuden Kirja, niin myös lyhykäinen tieto Neitsestä Mariasta ja hänen Wanhimmistansa Joakimista ja Annasta eli Lapsuuden kirja (Jesu Barndoms Bok) on tuntemattoman tekijän kertomuskokoelma, jonka Anders Cederwaller on julkaissut suomeksi vuonna 1835. Kirja perustuu osittain gnostilaisiin evankeliumeihin. Se on suomennettu useaan otteeseen, eikä ole tietoa siitä, minkä suomennoksen Cederwaller julkaisi. Ensimmäiset suomennokset tekivät ns. Pohjanmaan mystikot viimeistään 1800-luvun alussa, mutta niitä ei ole julkaistu painettuina. Sen jälkeen julkaisuyrityksiä oli 1820–1830-luvuilla, mutta tuomiokapituli torjui ne. Muun muassa J. G. Westerin tiedetään tehneen käännöksen, jonka Porvoon tuomiokapituli torjui. Julkaisematta jäi myös Jakob Johan Malmbergin suomennos.
Vuosina 1835–1944 eri kustantajat julkaisivat teoksesta kaikkiaan 26 painosta niin Suomessa kuin Ruotsissakin sekä Yhdysvalloissa Wisconsinissa.
Petri Lauerma on pohtinut artikkelissaan Cederwallin julkaisun suomentajaa.
Brittiläiset Neitsytsaaret olympialaisissa
Brittiläiset Neitsytsaaret osallistui kesäolympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1984 ja on tuosta lähtien ollut kesäkisoissa mukana joka vuosi 1-9 urheilijan joukkueilla. Myös talviolympialaisiin maa on osallistunut yhdellä urheilijalla vuosina 1984 ja 2014. Mitaleita maa ei ole voittanut.
Airbus A380
Airbus A380 on eurooppalaisen lentokonevalmistaja Airbusin rakentama laajarunkoinen matkustajalentokone, jonka lähin kilpailija on liki 40 vuotta suurimman matkustajakoneen titteliä hallussaan pitänyt Boeing 747. A380 on vuodesta 2007 ollut maailman suurin matkustajakone, ja siihen mahtuu enimmillään 853 matkustajaa. A380 on Antonov An-225 Mriyan tuhoutumisen jälkeen maailman suurin lentokone.
Suurin A380-koneiden tilaaja on ollut lentoyhtiö Emirates. Mallin valmistaminen on lopetettu vuonna 2021 pienen kysynnän vuoksi.
Yleistä
Airbus A380 (lempinimeltään superjumbo) on kaksikerroksinen koko pituudeltaan, toisin kuin Boeing 747, jossa on etuosan yläkerrassa vain muutamia kymmeniä istumapaikkoja. A380-800 kuljettaa noin 525 matkustajaa kolmen luokan (ykkös-, business- ja turisti-) yhdistelmällä, mutta pelkillä turistiluokan istuimilla varustettuna koneeseen voidaan sijoittaa sertifioinnin sallima enimmäismäärä 853 matkustajaa. Osa lentoyhtiöistä (kuten Emirates) on suunnitellut jopa alle 500 paikan järjestelmiä, jolloin virkistystiloille jää lisää tilaa. Kilpailijan Boeing 747:een mahtuu tyypillisessä kolmen luokan kokoonpanossa 370 matkustajaa.
Kone esiteltiin julkisuudelle Toulousessa, Ranskassa 18. tammikuuta 2005. Samalla yhtiö paljasti uuden sinivalkoisen värityksensä. Ensimmäinen lento oli 27. huhtikuuta 2005. Lennon lähtö- sekä saapumispaikkana toimi Toulousen Blagnacin lentokenttä Etelä-Ranskassa. Lennon päällikkönä oli Claude Lelaie ja kapteenina toimi Jacques Rosay. Miehistöön kuului heidän lisäkseen neljä koelentoinsinööriä. A380 saavutti lentokelpoisuussertifikaatin 12. joulukuuta 2006. Sertifikaatin myönsivät eurooppalainen EASA ja yhdysvaltalainen FAA.
A380:een voi verrata myös B-52 Stratofortress -pommikonetta, joka on noin 49 metriä pitkä, 12,4 metriä korkea ja jonka siipien kärkiväli on 56,4 metriä. Jopa B-52 on siis pieni kone Airbusin uutuuteen verrattuna. Suurin A380-800F-mallin lentoonlähtöpaino on 590 000 kilogrammaa, mikä on hieman vähemmän kuin Antonov An-225 -rahtikoneen 640 000 kg.
A380 on toinen liikennelentokone, joka on suunniteltu täysin tietokoneella; ensimmäinen oli Boeing 777. Nykyaikaiset tietoverkot mahdollistivat myös sen, että koneen eri osa-alueita pystyttiin suunnittelemaan eri maissa ja myös alihankkijoilla oli mahdollisuus vaikuttaa suunnitteluun. Samalla tavalla myös osien valmistusta pystytään hajauttamaan. Suurimpia komponentteja valmistetaan niin Espanjassa, Ranskassa, Englannissa kuin Saksassakin. Myös suomalainen yritys Patria (Patria Aerostructures) on suunnitellut ja valmistaa A380:n siipiin ilmanohjaimia. Siipien spoilerit on suunniteltu ja valmistetaan Suomessa, Patrian tehtaalla Jämsän Hallissa.
pienoiskuva|Airbus A380 -koneen poikkileikkaus. Matkustamo on kaksikerroksinen koko koneen pituudelta. Koneiden eri puolilla Eurooppaa valmistetut osat (siivet Englannissa, rungon alaosa ja pyrstö Espanjassa, rungon osat Saksassa sekä mm. ohjaamo Ranskassa) kuljetetaan Ranskan Toulouseen, jonne on rakennettu uusia koneiden kokoonpanohalleja. Koneille tarvittiin uudet kokoonpanohallit, sillä mihinkään aikaisemmista ne eivät olisi mahtuneet. Toulousessa kootut koneet lennetään Hampuriin maalattaviksi. Koneet saavat siellä modernin pintamaalinsa, jonka koostumukseen on kiinnitetty huomiota muun muassa painonsäästön kannalta. Tästäkin huolimatta maalia kuluu 3 600 litraa konetta kohden. Koneet myös sisustetaan Hampurissa. Airbus rakentaa myös muualle uusia tuotanto- ja suunnittelulaitoksia.
Uusi, leveä ja kaksikerroksinen kone avasi lentoyhtiöille uusia mahdollisuuksia. Ne eivät rajoitu enää B747:n yläkerrassa olevaan pieneen baariin, vaan nyt koneeseen voidaan lentoyhtiön toivomuksesta rakentaa ravintola, omat tilat liikemiehille, kuntosali, pelihalli, kasino, entistä paremmat WC-tilat, kunnollisia makuutiloja ja niin edelleen.
Koneesta tehtäneen matkustajaversion ohella myös rahtiversio. Rahtiversiossa A380-800F on matkustajaversion tapaan kolme kantta, jotka kaikki ovat rahtikäytössä. Se pystyy kantamaan 150 tonnia rahtia, mikä on noin 20 tonnia enemmän kuin B747:n rahtiversio. (Rahtiversion ongelmista on kerrottu alempana.)
Taloudellisuus
Boeing 747 edustaa Airbusin mukaan jo vanhaa suunnittelua ja tekniikkaa, vaikka koneeseen on vuosien varrella tehty monia uudistuksia. Airbus on laskenut, että kulut lennetyllä matkustajakilometrillä ovat jopa 20 % pienemmät kuin Boeing 747-400:lla, kun käytetään uusia kevyempiä komposiittimateriaaleja, modernia suunnittelua ja kehittynyttä moottoritekniikkaa. pienoiskuva|[[Rolls-Royce (yritys)|Rolls-Royce Trent 900 -moottori.]] Rolls-Roycen uuden moottoritekniikan avulla lähtötilanteessa syntyvän lentomelun sanotaan puolittuvan, jos konetta verrataan Boeingin vastaavaan. Uudet moottorit ovat myös huomattavasti taloudellisempia, sillä ne käyttävät noin 13 prosenttia vähemmän polttoainetta kuin 747:n moottorit tällä hetkellä kuluttavat. Näiden Rolls-Roycen uusien Trent 900 -moottoreiden on sanottu kuluttavan suhteessa suunnilleen saman verran polttoainetta kuin modernin henkilöauton dieselmoottori.
Vaikka A380 pystyy lentämään yhdellä tankkauksella jopa 16 000 kilometriä, sen käytännöllisyys ei nykymaailman suurkaupungeissa rajoitu pitkiin matkalentoihin. Sitä voisi käyttää esimerkiksi Japanissa suurten kaupunkien välisessä liikenteessä.
Numeroina
pienoiskuva|Airbus A380 ensilentonsa jälkeen.
Kolmeen sisäkkäiseen akseliin perustuva korkean ohivirtaussuhteen puhallinmoottori. Pituus 4,55 m. Puhaltimen halkaisija 2,94 m. Paino 6 271 kg. Työntövoima 310–370 kN. Ohivirtaussuhde 8,7:1. Painesuhde 37–39
Kahteen sisäkkäiseen akseliin perustuva korkean ohivirtaussuhteen kaasuturbiini-puhallinmoottori. Pituus 4,7 m. Puhaltimen halkaisija 2,95 m. Paino 6 712 kg. Työntövoima 363 kN. Ohivirtaussuhde 8,7:1. Painesuhde 43,9
Tilaukset ja toimitusaikataulu
Ensimmäinen matkustajaversio toimitettiin Singapore Airlinesille 15. lokakuuta 2007, ja se lensi sillä ensimmäisen reittilennon torstaina 25. lokakuuta 2007 Singaporesta Sydneyyn. Toisen koneen luovutuslento tapahtui 11. tammikuuta 2008. Kolmas, myös Singapore Airlinesille toimitettu A380 lensi ensimmäisen kaupallisen lentonsa Lontooseen, ja samalla Eurooppaan 18. maaliskuuta 2008.
Airbus joutui kehitysvaiheen aikana kolmeen kertaan lykkäämään A380:n toimitusaikataulua, ja kokonaisviivästykseksi tuli lopulta vähän alle kaksi vuotta. Viivästyksien johdosta kuriiriyhtiö FedEx perui tilaamiensa rahtikoneiden tilaukset kokonaan. Myös UPS-yhtiö perui kymmenen rahtikoneen tilauksensa. Lisäksi Emirates muutti rahtikonetilauksensa matkustajakoneiksi. Näiden peruutusten johdosta Airbus keskeytti toistaiseksi työt kokonaan rahtikoneversion parissa. Yhtään uutta rahtikonetilausta ei ole tullut vuoden 2011 loppuun mennessä.
Koneesta on 324 vahvistettua tilausta 31. toukokuuta 2014. A380:n lanseeraushetkellä Airbus oli laskenut koneen kehityskustannuksien tulevan katetuiksi, kun 270 konetta on myyty. Vakavien viivästymisten johdosta Airbus joutui nostamaan koneiden määrän 420 koneeseen. Vuoden 2006 tilinpäätöstilaisuudessa 4. toukokuuta 2007 Airbus joutui myöntämään, ettei edes 420 konetta riitä kattamaan yksin kehityskustannuksia. Airbus kieltäytyi antamasta enää uutta konemäärää, jolla Airbus pääsisi taloudellisesti kuiville. Airbus odottaa myyvänsä koneita 750 kappaletta.
Tammikuussa Emirates ilmoitti tilaavansa 20 konetta, ja kyseinen tilaus sisältää 16 koneen option. Näin ollen kyseisen koneen valmistus jatkuu ainakin vuoteen 2027. Jos Emirates päättää käyttää tilauksen optiot, jatkuu koneen valmistus ainakin vuoteen 2029. Tilauksen arvo on vuoden 2018 listahinnaston mukaan noin 16 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Vierailut Suomessa
pienoiskuva|Lufthansan A380-800 D-AIMB Helsinki-Vantaan kentällä 15.9.2010. Lufthansan Airbus A380-800, rekisteritunnukseltaan D-AIMB, vieraili Helsinki-Vantaan lentoasemalla 15. syyskuuta 2010. Tukholmasta tullut kone laskeutui klo 14.41 ja jatkoi matkaansa Osloon klo 16.54. Vierailun pääasiallinen tarkoitus oli testata Helsinki-Vantaan lentoaseman soveltuvuutta konetyypin varakentäksi mahdollisia teknisiä välilaskuja varten.
Torstai-iltana 18. tammikuuta 2013 kello 22.37 Emiratesin Airbus A380-800 teki välilaskun poikkeuksellisesti Helsinki-Vantaan lentokentälle Moskovan sääolosuhteiden takia. Domodedovon lentokentällä satoi sankasti lunta.
Perjantaina 30.6.2017 Emiratesin Airbus A380 laskeutui Helsinki-Vantaalle Moskovassa vallinneiden huonojen sääolosuhteiden vuoksi.
Onnettomuudet ja vaaratilanteet
Qantasin Airbus A380 (Lento numero QF32) teki hätälaskun Singaporeen 4. marraskuuta 2010. Kone oli lennolla Lontoosta Singaporen kautta Sydneyyn. Singaporesta lähdön jälkeen yhdessä sen neljästä moottorista turbiinikiekko särkyi ja osat lensivät räjähdysmäisesti eri suuntiin. Lentävät kappaleet vaurioittivat siipeä pahoin ja moottorikotelon osia putosi alla olevaan maastoon. Kone palasi Changin kansainväliselle lentoasemalle. Kone laskeutui turvallisesti, ja tapauksesta ei aiheutunut henkilövahinkoja. Tapauksen jälkeen Qantas keskeytti A380-lennot tutkimusten ajaksi. Vaurio aiheutui moottorin valmistusvirheestä: öljykanavia oli porattu virheellisesti useissa moottoreissa. Vuotava öljy syttyi tuleen ja palon aiheuttama kuumuus sai turbiinikiekon särkymään. Moottorien valmistaja Rolls-Royce vaihtoi noin 40 superjumbon Trent 900 -moottoria. RR:n moottoreita käyttävien Qantasin, Singapore Airlinesin ja Lufthansan koneisiin vaihdettiin moottorit.
Jack Brymer
John "Jack" Alexander Brymer (27. tammikuuta 1915 – 15. syyskuuta 2003) oli brittiläinen klarinetisti.
Brymer toimi Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ensiklarinetistina Lontoossa vuosina 1947–1963. Vuosina 1963–1972 hän soitti BBC:n sinfoniaorkesterissa ja sen jälkeen vuoteen 1986 Lontoon sinfoniaorkesterissa.
Brymer teki lukuisia levytyksiä, mm. Wolfgang Amadeus Mozartin klarinettikonsertosta. Hän soitti harvemmin myös muita soittimia, kuten saksofonia. Hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan ritari vuonna 1960.
Brymer kirjoitti useita kirjoja. Hän kuoli 88-vuotiaana 2003.
KARI (avaruusjärjestö)
Organisaation johtaja on Joojin Lee (이주진). Sen budjetti oli vuonna 2007 366 miljoonaa dollaria. Sen pääkonttori on Yuseong-gussa, Daejeonissa
Organisaation synty
Etelä-Korea on lähtenyt avaruustoimintaan miltei samanaikaisesti Suomen kanssa. 4. joulukuuta 1987 hyväksyttiin laki koskien Etelä-Korean ilmailu- ja avaruusteollisuuden kehittämistä. 10. lokakuuta 1989 KARI perustettiin KIMM-instituutin (Korea Institute of Machinery and Materials, Konetekniikan ja materiaalien instituutti) alaisuuteen.
15. marraskuuta 1996 KARI itsenäistyi KIMM:stä. Syyskuussa 1992 KARI tuli International Astronautical Federationin jäseneksi edustaen Koreaa tällä kansainvälisellä foorumilla.
Kehitystoimet Etelä-Koreassa
thumb|100px|KSLV-1
Vuoden 2007 toukokuussa Etelä-Korean Tiede- ja teknologiaministeriö julkisti suunnitelmansa laajentaa avaruustoimintaansa vuoteen 2017 mennessä pyrkien varsinaiseksi avaruusmaaksi. Se aikoo panostaa neljä miljardia dollaria kymmenessä vuodessa satelliitti- ja rakettitekniikkaan. Maa liittyy kansainvälisiin nk. eksploraatio-ohjelmiin.
Keskus ja raketit
8. elokuuta 2003 alkoi avaruuskeskuksen rakentaminen Goheungissä. Hieman aiemmin, 30. toukokuuta 2003 aloitettiin Lentoteknisen testauskeskuksen rakentaminen Goheungissä, Jeollanam-do'ssa.
KARI on kehittänyt kansallisesti luotainraketteja, KOMPSAT-piensatelliitteja, kaukokartoitussatelliitin kameran ym. 1990-luvulla Korea lähetti Yhdysvaltoihin koulutukseen suurehkon määrän insinöörejä ja rakensi oman satelliitin. Korea on kehittänyt tai kehityttänyt yhdeksän satelliittia vuoden 1992 jälkeen.
Vuoden 2009 alussa Etelä-Korea oli aikeissa koelaukaista Naron avaruuskeskuksesta kehittämänsä kaksivaiheisen Korea Space Launch Vehicle-1 (KSLV-1) kantoraketin, mutta se viivästyy. Raketti on kehitetty venäläisen Hrunitševin kanssa. Raketin paino on 140 000 kilogrammaa ja se on 33 metriä pitkä ja halkaisijaltaan kolmimetrinen. Se laukaisee 100 kilogramman painoisen mikrosatelliitin matalalle maan kiertoradalle. Projekti on kaikkiaan maksanut Korealle 340 miljoonaa dollaria. Naron keskus avataan kesäkuussa 2009. Sen rakentaminen maksoi 250 miljoonaa dollaria. Etelä-Korea on laukaissut 10 omistamaansa mutta muualla rakennettuja satelliittia ulkomailta avaruuteen.
Rakettikeskusprojekti alkoi vuonna 2002. Pohjois-Korea teki maansa toisen satelliittilaukaisuyrityksensä talvella 2009. KARIn pääjohtaja Lee Joo-jin ilmoitti KSLV-1:n laukaisun tapahtuvan heinäkuussa 2009, jolloin raketti kuljettaa 100 kg painavan SCISAT-2-teknologiakoesatelliitin. Laukaisuasema on "NARO Space Center" Oenaro-saarella lounaisessa Koreassa. Satelliitissa on kaksikanavainen radiometri kaukokartoitukseen (DREAM-instrumentti) ja laser-reflektori. Raskaampi korealainen kantoraketti on valmis vuonna 2017. Kaavailuissa on myös kuuluotain vuonna 2020 ja kuulaskeutuja vuonna 2025.
KSLV-1 (eli Naro) laukaistiin 25. elokuuta 2009. Venäläisvalmisteinen ensimmäinen Angara-rakettivaihe toimi suunnitellusti, mutta korealaisvalmisteinen toinen rakettivaihe ei saavuttanut tavoiteltua kiertorataa eikä STSAT 2 -satelliittia sijoitettu radalleen. Toinen raketti laukaistiin kesällä 2010. 10. kesäkuuta 2010 Narosta laukaistuun KSLV-1 rakettiin (Naro 1) menetettiin yhteys 107:n sekunnin kuluttua laukaisusta ja raketin oletetaan räjähtäneen. Raketin mukana menetettiin myös STSAT-tutkimussatelliitti. Tämän jälkeen Korea ja Intia solmivat yhteistyösopimuksen siitä, että Korea pyrkii käyttämään intialaisia kantoraketteja satelliittiensa laukaisuihin. . Kylmän sodan aikana sekä yhteistyö rakettitekniikassa Venäjän kanssa olisi ollut Korealle mahdotonta ja jos sen kehittämä raketti olisi epäluotettava, rakettitilaukset olisivat automaattisesti siirtyneet Eurooppaan tai Yhdysvaltoihin. Nyt Etelä-Korea voi tehdä myös omia kustannustehokkaita valintoja.
Sotilaallinen avaruustoiminta
KARI ei välttämättä organisoi Etelä-Korean sotilaallista avaruustoimintaa, mutta avaruushallintona se on tietoinen alan toimista.