cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Newcastle upon Tyne
Maantiede ja kaupungin rakenne
Town Moorista itään on Jesmondin pientalovaltainen asuinalue. Siellä sijaitsevat Newcastlen kalleimmat asunnot. Jesmondin kohdalla metro nousee tunnelista maan pinnalle.
Kaupungin pohjoisimmassa osassa on matalan järven ympärillä 60 hehtaarin laajuinen Gosforth Parkin luonnonsuojelualue. Puistoon pääsevät vain paikallisen luontoliiton jäsenet. Siellä on vuosien varrella tavattu yhteensä 177 lintu-, 6 sammakkoeläin- ja 16 nisäkäslajia, joiden joukossa ovat saukko, mäyrä ja kärppä.
Kirkkoja
thumb|left|150px|St. Maryn katedraali Newcastlessa on sekä katolinen että anglikaaninen katedraali. Anglikaaninen Pyhän Nikolaoksen katedraali on rakennettu nykymuodossaan vuonna 1474. Samalla paikalla oli Pyhälle Nikolaokselle pyhitetty kirkko ainakin vuodesta 1194 ja ylipäätänsä joku kirkko ainakin sata vuotta pidempään. Siitä tuli Englannin pohjoisin katedraali, kun 1882 perustettiin uusi hiippakunta. Koska katedraali on kehittynyt seurakuntakirkosta eikä luostarista, sen ympärillä ei ole muille alueen katedraaleille tyypillisiä luostari- ja piharakennelmia. Katolinen Pyhän Marian katedraali on rakennettu 1840-luvulla, ja siitä tuli katedraali vuonna 1850. Se sijaitsee aivan kaupungin keskustassa keskusrautatieasemaa vastapäätä. Katedraalin ikkunoiden lasimaalaukset vaurioituivat pahoin toisen maailmansodan pommituksissa, ja niitä on vähitellen korjattu ja korvattu uusilla. Jesmondin seurakunnan kirkkoon mahtuu 1 100 henkeä, ja se on Englannin suurimpia anglikaanisia seurakuntakirkkoja. 1800-luvulta aina 1950-luvulle asti Newcastle oli herätysliike Plymouthin veljien tärkeä paikka, ja veljestöllä on vieläkin joitakin pieniä seurakuntia.
Nähtävyyksiä
thumb|175px|Benjamin Green, Edward Hodges Baily, Greyn monumentti, 1838. Pitkän historian ansiosta Newcastlessa on muistomerkkejä monilta aikakausilta. 1600-luvun puolivälissä rakennetussa porvaristalossa Alderman Fenwick's Housessa on tuon ajan portaikko, torni ja sisäkatto. Toinen tunnettu rakennus on 1500-luvulta peräisin oleva kaupunkitalo Bessie Surtees House, johon liittyy romanttinen tarina ja joka on English Heritagen omistuksessa. Vielä vanhempaa rakennuskantaa edustavat linnan keskustorni, etuvartiolinnoitus ja muurinpätkä sekä Blackfriarsin luostarin säilyneet osat. Greyn jaarlin monumenttia ympäröivä 1830-luvulla rakennettu Grainger Town on suojelukohde aikakaudelle tyypillisine kaupunkitaloineen.
Kaupungin viheralueita edustavat Town Moor ja 1860-luvulla puistoksi muokattu jyrkkärinteinen puronvarsilaakso Jesmond Dene vesiputouksineen ja alppiruusuineen.
Kaupungin suurin museo on alueen historiaa popularisoituna esittelevä Discovery Museum. Muita museoita ovat vuonna 2009 avattu Great North Museum, jonka kokoelmat ovat pääasiassa luonnontieteellisen Hancock-museon tiloissa. Siellä on esillä luonnontieteen lisäksi historiallisia ja arkeologista aineistoa Great North Museumiin yhdistetyistä museoista. sekä tiedekeskus Centre for Life. Taidemuseo Baltic on Gatesheadin puolella ja Beamishin ulkoilmamuseo Durhamissa 20 km kaupungista etelään.
Newcastlessa käyvät matkailijat tutustuvat yleensä Hadrianuksen valliin ja siihen liittyviin roomalaisajan raunioihin, joita on parhaiten säilynyt kaupungin ulkopuolella. Alnwickin linna noin 50 km kaupungista pohjoiseen on saanut lisää kävijöitä siellä osittain kuvattujen Harry Potter -elokuvien ansiosta.
Ilmasto
Newcastlessa aloitettiin vuonna 2002 hanke, jolla pyritään vähentämään kaupungin hiilidioksidipäästöjä. Esimerkiksi hankkeessa mukana oleva Newcastlen yliopisto kehittää hankkeita, joiden avulla matkustamista pyritään korvaamaan sähköisellä viestinnällä. Päästöjä vähennetään edistämällä aurinkoenergian käyttöä ja metsänkasvatushankkeilla.
Newcastlen ilmasto on lauhkea. Joulu-helmikuun keskimääräinen alin lämpötila on lähellä nollaa, ja lunta sataa ajoittain. Lämpimimpien kuukausien, heinä- ja elokuun, keskimääräinen ylin lämpötila on 18 astetta. Sateita saadaan ympäri vuoden, eniten elokuussa. Penniinien aiheuttaman föhntuulen vuoksi sademäärät ovat hiukan pienemmät kuin muualla Englannissa.
Roomalais- ja normanniaika
thumb|246px|right|Henrik II:n rakennuttama Newcastlen linna. Newcastlen historia alkaa roomalaisajalla. Ensimmäinen tunnettu rakenne paikalla oli Tynen ylittävä silta Pons Aelius, joka on saanut nimensä keisari Hadrianuksen mukaan noin vuonna 122. Sillan ympäristössä oli sitä suojaava linnoitus ja noin kahdentuhannen asukkaan kylä. Hadrianuksen valli näkyy edelleen kaupungissa. Siihen liittyvät entisöidyt Segedunumin ja Arbeian linnoitukset sijaitsevat hiukan nykyisen kaupungin rajojen ulkopuolella. Roomalaisten rakentama varsinainen Newcastlen linnoitus on jäänyt myöhempien linnoitusrakennelmien alle.
Roomalaisten vetäydyttyä Britanniasta Newcastlesta tuli osa anglosaksien mahtavaa Northumbrian kuningaskuntaa. Newcastlea kutsuttiin nimellä Monkchester. Se joutui tanskalaisten hyökkäyksien kohteeksi, ja myöhemmin se kapinoi normanneja vastaan normannien maihinnousun aikoihin, eikä Monkchesterista jäänyt juuri mitään jäljelle. Sijainti oli kuitenkin strateginen, ja niin Vilhelm Valloittajan poika Robert II perusti paikalle puisen paaluvarustuksen ja kutsui sitä uudeksi linnaksi: Novum Castellum eli New Castle.
Englannin kruunulle
Vuonna 1095 Northumbrian jaarli kapinoi kuningasta vastaan, ja kuningas Vilhelm Punainen lähetti joukkonsa pohjoiseen valtaamaan Newcastlea. Siitä lähtien Newcastle on kuulunut Englannin kruunulle, ja se on ollut tärkeä tukikohta hallittaessa pohjoisen niskuroivia ylimyksiä. Henrik II korvasi puisen paaluvarustuksen ja vallihaudan kivisellä nelikulmaisella tornilinnalla, joka rakennettiin vuosina 1172–1177. Skotlantilaisten hyökätessä kaupunkilaiset vetäytyivät linnan vallien suojaan. Tämän turvamahdollisuuden arvellaan houkuttaneen kauppiaita asettumaan Newcastleen, ja väkiluku alkoi kasvaa. Linnan ulompaan valliin lisättiin vuoden 1250 tienoilla nimellä Black gate kutsuttu etuvartiolinnoitus. Se on säilynyt nykypäivään keskellä kaupunkia.
Koko keskiajan Newcastle oli tärkeä linnoitus Skotlannin vastaisella rajalla. Sen ympäri rakennettiin kaupunginmuuri 1200-luvun lopussa ja 1300-luvun alussa. Muurissa oli kuusi pääporttia ja 17 tornia. Kaupunki laajeni pohjoiseen. Viisi munkkijärjestöä perusti Newcastleen kaupunkiluostarinsa: ensimmäisenä dominikaanit 1239, karmeliitat 1262, augustinolaiset 1290, fransiskaanit 1274 ja Pyhän Kolminaisuuden veljeskunta 1360. Nunnaluostari oli toiminut vuodesta 1086. Munkit saarnasivat kaupunkilaisille ja pitivät yllä sairaaloita.
Newcastle oli 1200-luvulla alueen tärkein satamakaupunki ja vuonna 1203 koko Englannin kahdeksanneksi suurin vientisatama. Villaa vietiin Manner-Eurooppaan, etenkin Flanderin kehittyvän tekstiiliteollisuuden tarpeisiin. Muita tärkeitä vientituotteita olivat taljat ja hiili. 1200-luvun alussa Juhana Maaton antoi Newcastlelle oikeuden valita oman pormestarinsa. Hiilenvienti Lontooseen alkoi 1300-luvun lopulla, vaikka kaivostoiminta Newcastlen seudulla oli alkanut jo aiemmin. Newcastlella oli oikeus Tynejoen hallintaan, joten kaupungin ulkopuoleltakin kaivettu hiili toimitettiin eteenpäin sen satamista. Vuosien 1565–1625 aikana hiilikauppa 12-kertaistui, minkä ansiosta Newcastle talous ei romahtanut, vaikka villakaupan arvo laski.
Tudorien aikana levottomuudet Skotlannin vastaisella rajalla jatkuivat. Henrik VIII otti 1500-luvun alkupuolella luostarirakennukset kruunun haltuun. Muut luostarit säilyvät enää paikannimissä, mutta dominikaanimunkkien rakennus, ”Blackfriars”, joka muunnettiin köyhäintaloksi ja 1900-luvulla käsityöläispajoiksi, on edelleen matkailunähtävyys.
Englannin sisällissodan edellä kuningas Kaarle I huomasi Newcastlen hiilisataman arvon ja asetti kaupunkiin omia joukkojaan. Vuonna 1644 parlamentin joukot estivät hiilen kuljettamisen Newcastlesta. Hiilen vienti romahti, ja Lontoossa kärsittiin polttoainepulasta ja kylmästä talvesta. Vuonna 1644 kaupunkia piirittivät sisällissotaan parlamentaristien puolelle liittyneet skotlantilaiset. He valtasivat kaupungin vasta kolmen kuukauden piirityksen jälkeen, ja Kaarle antoi kaupungille rohkean puolustustaistelun ansiosta tunnuslauseen ”Fortiter Defendit Triumphans”. Skotlantilaiset miehittivät Newcastlea ympäröiviä Durhamin ja Northumberlandin kreivikuntia kaksi vuotta, ja heille maksettiin Riponin sopimuksen mukaan sotakorvauksia.
1700-luku
Newcastle oli 1700-luvulla Lontoon, Oxfordin ja Cambridgen jälkeen kirjapainojen suurimpia keskittymiä. Sinne perustettiin vuonna 1793 filosofinen keskusteluseura Literary and Philosophical Society. Seura keräsi huomattavan kirjakokoelman ajan sivistyskielillä latinaksi, saksaksi, ranskaksi ja espanjaksi ja järjesti jäsenilleen keskustelutilaisuuksia. Nykyisin seuran kirjakokoelmiin kuuluu noin 150 000 nidettä. Newcastleen perustettiin 1700-luvulla myös Pohjois-Englannin ensimmäiset sanomalehdet. Vaikka kaupunki menestyi ja sen älyllinen ilmapiiri oli houkutteleva, oli kaupungissa myös paljon köyhyyttä. Osa sen vanhasta keskustasta oli ränsistynyt, ja Daniel Defoe kommentoi vuonna 1722 Newcastlen köyhien valtavaa määrää. Monet varakkaat muuttivat kaupungin keskustasta puhtaammille esikaupunkialueille, joista ensimmäisenä kehittyi Westgate.
Jakobiittikapinoissa vuosina 1715 ja 1745 Newcastle pysyi uskollisena kuningas Yrjö I:lle, toisin kuin useimmat alueen asukkaat. Tältä ajalta juontaa juurensa newcastlelaisista käytetty lempinimi geordie, 'yrjöläinen'.
Newcastle kärsi vuonna 1771 pahoista tulvista, ja siltoja piti rakentaa uudestaan.
Teollistuminen
Vuonna 1849 rakennettiin uusi korkea silta (High Bridge), jota pitkin sekä juna- että maantieliikenne saattoivat kulkea joen yli laskeutumatta sen jyrkkiä penkereitä. Vanhan matalan sillan tilalle rakennettiin 1876 kääntösilta, jotta rahtialukset pääsivät kulkemaan joella.
Vuonna 1854 tulipalo tuhosi jokivarren kapeita kujia, työpajoja ja asuintaloja, ja niiden tilalle rakennettiin nykyaikaisia toimistotiloja.
”Rautateiden isä” George Stephenson ja hänen poikansa Robert Stephenson vaikuttivat alueella merkittävästi, ja heidän keksintöjään hyödynnettiin monella tapaa. Uuden kaivoslampun avulla hiiltä voitiin kaivaa aikaisempaa syvemmältä. Rautatieverkosto tehosti maakuljetuksia. Maailman ensimmäinen veturitehdas sijaitsi Newcastlen Forth Streetillä. William Armstrongin asetehdas sijoittui Elswickiin kaupungin länsipuolelle. Siellä tehtiin sekä tykkejä että nostokurkia.
Teollistuminen kasvatti myös Newcastlen väkilukua. Vuonna 1911 kaupungissa asui 266 671 ihmistä, kun 60 vuotta aiemmin asukkaita oli ollut 87 784. Samalla kun väkiluku kasvoi, kaupunkiin kehittyi uusia asuinalueita, kuten Jesmond ja Heaton. Lisäksi kaupunkiliikenteen kehittyminen mahdollisti asukkaiden muuttamisen kauemmas keskustasta. Vuonna 1904 Newcastlen pinta-ala kasvoi, kun siihen liitettiin Walker, Benwell, Fenham ja osa Kentonista.
Toisen maailmansodan jälkeinen aika
thumb|246px|Taidemuseoksi muutettu viljavarasto. Toisen maailmansodan aikana Newcastlea pommitettiin vähemmän kuin etelän teollisuuskaupunkeja, esimerkiksi Coventrya. Sodan jälkeen Newcastlen sataman merkitys väheni, ja jäljelle jäänyt liikenne oli konttikuljetusta. Niinpä jokivarren makasiinit ja muut rakennukset alkoivat rappeutua. 1960-luvulla kaupunginhallitus alkoi houkutella vapautuviin teollisuustiloihin kulttuurilaitoksia ja muuta toimintaa. Samanlainen kehitys on ollut nähtävissä maailmalla monessa muussakin kuihtuvassa teollisuuskaupungissa, esimerkiksi Tampereella ja Norrköpingissä.
thumb|120px|left|Tom Collins House Bykerissä. Tunnettu arkkitehti Ralph Erskine suunnitteli 1970-luvulla Newcastleen 620 asunnon kerrostaloalueen Bykerin. Alue on värikäs, asunnot vaihtelevia ja viheralueita on paljon. Byker on nykyisin suojelukohde. Byker edustaa postmodernismia. Useimmat alueen asuinrakennukset ovat korkeintaan kolmikerroksisia. Eri rakennusryhmät ovat eri värisiä, ja leikkipuistoilla ja puutarhoilla on pyritty edistämään yhteisöhengen syntymistä. Uuden kaupunginosan paikalta purettiin vanha Bykerin työläiskaupunginosa, ja työläiskulttuurin hävittäminen kohtasi vastustusta joissakin väestöryhmissä.
Elinkeinoelämän rakennemuutos ja työllisyyden kehitys
Raskas teollisuus taantui 1900-luvun loppupuolella, ja kaupungin suurimpia työllistäjiä ovat nykyisin toimistotyöt ja kaupallinen ala. Vuonna 2006 37,9 % työvoimasta oli julkishallinnon, koulutuksen ja terveydenhuollon palveluksessa – tämä on yli valtakunnallisen keskiarvon (26,9 %). Kaiken kaikkiaan palvelusektori työllistää 90,7 %, tuotanto 6,1 % ja rakennustyö 2,9 %.
Tarkasteltaessa työllistäjiä tuotantoaloittain 1800-luvulta alkaen yhteiskunnan yleinen kehitys näkyy rinnan alueen paikallisten piirteiden kanssa. Vuonna 1841 suurimmat työllistäjät olivat tuotanto ja palvelut. Maataloustyövoiman määrä oli huipussaan 1881, yli kaksituhatta henkeä, ja laski alle kolmensadan vuoteen 1991 mennessä. Kaivoksissa työskenteli vuonna 1881 lähes kahdeksantuhatta henkeä, vuonna 2001 alle kaksisataa. Tuotantotyö oli huipussaan vuonna 1971, 38 290 henkeä, mutta vuonna 2001 siellä oli kymmenisentuhatta työpaikkaa. Palvelusektorin työpaikkoja on ollut 1950-luvulta alkaen noin 70 000. 1990-luvun lopulta alkaen työpaikat ovat siirtyneet teollisuudesta tietotyön puolelle.
Alueen suurimpia työnantajia on Newcastlen yliopisto, jossa on lähes viisituhatta työntekijää. Myös sairaala on suuri työnantaja.
Työttömyys nousi pahimmillaan 1990-luvun alussa lähelle 1930-luvun lamavuosien lukemia. Väestönlaskentatietojen mukaan vuonna 1991 oli työvoimasta työttömiä 18,2 prosenttia, kun 50 vuotta aikaisemmin heitä oli 21 prosenttia. Vuoteen 2001 mennessä työttömyysprosentti aleni 8,5 prosenttiin. Vuonna 2013 työttömiä oli 11,2 prosenttia työvoimasta, mikä oli selvästi huonompi kuin valtakunnallinen työttömyysaste 7,5 prosenttia.
Politiikka
Newcastlen kaupunginvaltuustossa oli vuonna 2023 edustajia kolmesta puolueesta. työväenpuolueella on 50 edustajaa ja liberaalidemokraateilla 21 edustajaa. Paikallisella Newcastle Independentsilla on 3 valtuutettua, ja lisäksi valtuustossa on 2 sitoutumatonta ja 2 paikkaa auki. Muilla puolueilla ei ole edustajia, mutta valtuustossa on kaksi sitoutumatonta. Liberaalidemokraatit olivat hallinneet valtuustoa vuodesta 2004 vuoteen 2014. Ennen vuotta 2004, aina paikallishallinnon uudistuksesta 1972 alkaen, valta kaupunginvaltuustossa on ollut työväenpuolueella. Vielä 2003 toiseksi suurimmalla puolueella liberaalidemokraateilla oli alle kolmannes paikoista. Elinkeinorakenteen muuttuessa valtasuhteet muuttuvat myös valtakunnanpolitiikassa: vuoden 2005 parlamenttivaaleissa työväenpuolue sai edelleen kaikki Newcastlen alueen kolme kansanedustajanpaikkaa, mutta sen kannatusluvut pienenivät kymmenisen prosenttiyksikköä.
Newcastle jakautuu 26 vaalipiiriin, joiden rajoja muutettiin vuonna 2003. Englantilaisen kunnallishallintojärjestelmän mukaisesti asukkaat äänestävät vain oman vaalipiirinsä ehdokkaita. Jokaista vaalipiiriä edustaa kolme valtuuston jäsentä, ja vaalipiirirajoja pitää muuttaa, kun asukastiheys eri kaupunginosissa muuttuu, jotta jokainen valtuutettu edustaisi suunnilleen yhtä montaa kaupunkilaista.
Talous
Newcastle on Tyne and Wearin sekä koko Koillis-Englannin taloudellinen keskus. Kaupunkin talous on nykyään keskittynyt palveluiden ja finanssialan ympärille.
Newcastle kuuluu Britannian tärkeimpiin satama-, kauppa- ja teollisuuskaupunkeihin. Newcastlen satama on ollut tunnettu laajasta hiilen viennistä. Englantilaiset sanovat viedä hiiliä Newcastleen esimerkkinä kannattamattomasta hommasta siinä kuin muualla voidaan sanoa viedä hiekkaa Saharaan , samovaareja Tulaan tai pöllöjä Ateenaan. Viimeinen kaupungin alueella toiminut hiilikaivos suljettiin vuonna 1956. Tyneside oli pitkään Britannian tärkein suolan tuotantoalue. Suola tuotettiin erotettamalla sitä Pohjanmeren merivedestä, ja prosessissa kului paljon energiaa. Tuotanto alkoi kuitenkin vähentyä 1700-luvulla ja kuihtui 1800-luvulla uusien tuotantomenetelmien syrjäyttämänä. Kaupungissa on myös rauta-, metalli- ja koneteollisuutta.
Newcastle on kauan ollut myös merkittävä laivanrakennuskaupunki. Sen telakoilla ovat valmistuneet kuuluisat suomalaiset jäänmurtajat Sampo ja Tarmo.
Kaupungin alueen työpaikat ovat nykyisin paljolti julkishallinnossa (sairaalat ja yliopistot) sekä kaupan ja palvelujen alalla. Yli tuhat henkeä työllistäviä yksityisiä yrityksiä ovat AA-vakuutusyhtiö sekä Fenwickin ja John Lewisin tavaratalot. Muut suuret yritykset ja tuotantolaitokset ovat siirtyneet lähikaupunkeihin: jopa kaupungin tunnetuin tuote, suosittu olut Newcastle Brown Ale, pantiin vuodesta 2005 alkaen joen vastarannalla Gatesheadissa, ja vuonna 2010 ilmoitettiin tuotannon siirtyvän Yorkshireen. Newcastlessa päämaajaansa pitävistä yrityksistä liikevaihdoltaan suurimmat vuonna 2021 olivat liikenneyhtiö Go-Ahead Group ja rakennusyhtiö Bellway.
thumb|none |800px|Newcastlen satama- ja telakka-aluetta on nykyaikaistettu viime vuosina voimakkaasti.
Väestö
Newcastlen väestö on vuoden 2021 väestönlaskennan arvion mukaan noin 300 100. Kaupungin asukasluku oli kasvanut 7,1 prosenttia vuoden 2011 väestönlaskennasta, jolloin se oli noin 280 200. Britannian tilastokeskuksen ONS:n ennusteen mukaan asukasluku kasvaisi vuoteen 2040 mennessä noin 311 000:nteen ja vuoteen 2040 mennessä 315 000:nteen. Tästä huolimatta Newcastlen muuttaa maan sisässä vähemmän ihmisiä kuin sieltä muuttaa pois. Ero on tosin hyvin pieni.
Ensimmäisen pormestarin nimittämisen aikaan vuonna 1216 Newcastlessa oli nelisentuhatta asukasta. Vuonna 1600 kaupungissa oli jo 10 000 asukasta. 1700-luvun puolivälissä asukkaita oli noin 20 000. Ensimmäinen virallinen väestönlaskenta järjestettiin 1801, jolloin Newcastlen väkiluku oli 28 000 ja nopeassa kasvussa. 50 vuotta myöhemmin asukkaita oli yli 87 000 ja 1901 jo 215 000.
Koska kaupunki on merkittävä yliopistokaupunki, siellä elää selvästi isompi osuus 15–24-vuotiaita kuin Englannissa keskimäärin. Työikäisten eli 25–64-vuotiaiden osuus on puolestaan hieman pienempi. Newcastlen asukkaista 15–24-vuotiaita vuonna 2021 oli 19,9 prosentia, kun koko Englannissa ikäluokan osuus on 11,8 prosenttia.
Newcastlen asukkaista 80,0 prosenttia määritteli vuonna 2021 kuuluvansa ”valkoisiin britteihin”. Kymmenen vuotta aiemmin osuus oli ollut 85,5 prosenttia. Aasialaisia Newcastlen asukkaista oli 11,4 prosenttia ja mustia 3,3 prosenttia. Molempien osuudet olivat selvästi kasvaneet vuoden 2011 väestönlaskennasta. Aasialaisten osuus oli suurempi kuin Englannissa keskimäärin mutta mustien osuus pienempi. Kaupungin asukkaista 40,8 prosenttia piti itseään uskonnottomina. Vuoden 2011 väestönlaskennassa uskonnottomia oli ollut 28,3 prosenttia asukkaista. Kristittyjen osuus oli samana aikaan pudonnut 56,4 prosentista 41,3 prosenttiin ja muslimien osuus kasvanut 6,3 prosentista 9,0 prosenttiin. Lisäksi Newcastlessa on hinduja, buddhalaisia, sikhejä, juutalaisia ja muihin ryhmiin kuuluvia.
Newcastlen seudun asukkaiden lempinimi englannin puhekielessä on geordie. Miesgeordien stereotyyppi on ystävällinen mutta hiukan sivistymätön, oluesta ja tupakasta pitävä jalkapallofani. Reginald Smythen luoma sarjakuvahahmo Lätsä (Andy Capp) on geordien karikatyyri. Nimitys saattaa olla peräisin kuninkailta Yrjö I ja II, joita kannatettiin tällä seudulla, kun taas Northumberland oli enemmän jakobiittien puolella.
Koulutus
Kaupungissa on kaksi yliopistoa. Newcastlen yliopisto (Newcastle University) on nykyisin yksi Englannin arvostetuimmista. Se perustettiin 1834 lääketieteellisenä oppilaitoksena, joka kehittyi Durhamin yliopiston osana ja itsenäistyi 1963. Vuonna 2010 se arvioitiin Sunday Times -lehden vuosittaisessa arvioinnissa maan 20. parhaaksi yliopistoksi.
Newcastlen ammattikorkeakoulu Newcastle Polytechnic sai yliopiston aseman 1992, ja se otti nimekseen Northumbrian yliopisto (the University of Northumbria at Newcastle). Academic Ranking of World Universities -yliopistorankingin listalla se oli vuonna 2013 sijalla 201–300.
Vuonna 2023 kaupungissa oli 97 julkisin varoin ylläpidettyä koulua ja niissä yli 40 000 oppilasta. Peruskouluja on 63. Lisäksi on esikouluja, keskikouluja, toisen asteen oppilaitoksia ja erityiskouluja.
Terveydenhuolto
Newcastlessa on kolme suurta sairaalaa, Royal Victoria Infirmary, Newcastle General Hospital ja Freeman Hospital. Viimeksi mainittu on saanut mainetta elinsiirtojen alalla, kun siellä 1987 tehtiin Britannian ensimmäinen sydämensiirto vauvalle. Sen jälkeen on tehty yli 800 sydämensiirtoa ja 600 keuhkojensiirtoa.
Liikenne
thumb|Koko metroverkosto. Lentokenttä luoteiskulmassa, Whitley Bayn rantapaikka koilliskulmassa, Yliopisto kaakkoiskulmassa ja kaupungin keskusta länsilounaassa. thumb|Metrolinjat piirrettyinä maantieteellisesti oikealle kartalle, jossa asemien etäisyydet ja radan suunnat vastaavat todellisuutta. Keltaisen linjan eteläisin haara seurailee Tynejoen etelärantaa. Newcastlea ja lähiympäristön kaupunkeja palvelee metroverkosto, jossa on 60 asemaa. Seitsemän asemaa on maan alla ja 53 maan päällä. Metroa käyttää vuosittain 36 miljoonaa matkustajaa. Verkosto avattiin vuonna 1980, ja 1991 sitä laajennettiin lentokentälle asti. Liikennelaitos liikennöi myös paikallisjunia ja Tynejoen ylittävää lauttaa. Paikallisliikenteen bussit ovat kilpailutettujen yksityisten yritysten hallussa.
Newcastlen rautatieasema oli maailman ensimmäinen katettu asema, ja kuningatar Viktoria osallistui sen avajaisiin vuonna 1850. Itärannikon päärata (East Coast Main Line) Lontoon King’s Crossilta Edinburghiin kulkee sen kautta. Junamatka Lontooseen taittuu noin kolmessa tunnissa, ja lähtöjä on ruuhka-aikoina puolen tunnin välein.
Newcastlen lentoasema sijaitsee Woolsingtonin kylässä vajaan kymmenen kilometrin päässä Newcastlen keskustasta. Nopeasti kasvaan lentoaseman matkustajamäärä oli vuonna 2018 noin 5,5 miljoonaa matkustajaa, mikä teki siitä Britannian yhdenneksitoista vilkkaimman aseman. Matkustajamäärä Newcastlessa oli 20 vuodessa kasvanut 102 prosenttia.
Valtatie A1 Lontoosta Edinburghiin kiertää Newcastlen länsipuolelta ohitustienä. Kun tiennumerointi aloitettiin 1920-luvulla, tämä oli valtakunnan tärkein tie.
Kaupungin peruspalvelut
Newcastle ja Gateshead saavat juomavetensä Northumberland Waterin vesihuoltojärjestelmästä. Siihen kuuluu 22 tekojärveä, joista lähimpänä Newcastlea sijaitsee Whittle Dene.
Asuntojen lämmitys on ongelma alueella, joka kuuluu Englannin kylmimpiin. 2000-luvun alussa laskettiin kylmyyden aiheuttavan vuosittain yli kolmesataa ennenaikaista kuolemantapausta. Tuhansilla ihmisillä ei ollut varaa lämmittää asuntojaan riittävästi, ja vuoden 1991 väestönlaskennan mukaan vain puolessa vuokra-asunnoista oli kunnon keskuslämmitys. Vuoden 2021 väestönlaskennassa keskuslämmitys puuttui enää alle 1 500 kotitaloudesta eli 1,2 prosentista.
Newcastlessa syntyy vuosittain yli 140 000 tonnia yhdyskuntajätettä. Niistä vuosina 2015–2016 noin 34 prosenttia meni kierrätykseen tai kompostiin ja 35 prosenttia kaatopaikalle. Noin 26 prosenttia kuljetettiin Ruotsiin tai Teessideen energianjätteenä.
Murre
Newcastlen seudulla puhuttavaa leveää geordien murretta on etelän englantilaistenkin vaikea ymmärtää. Murresanojen lisäksi vokaalien erilainen ääntäminen aiheuttaa ymmärrysvaikeuksia. Paikalliset selittävät erikoisten sanojen olevan viikinkien vaikutuksesta skandinaavista lainaa, mutta joukossa on myös anglosaksista perinnettä. Monet sanoista ovat käytössä myös Skotlannin alamailla, kuten 'bairn' (lapsi), 'cuddy' (hevonen) ja 'hadaway' (höpöhöpö, älä viitsi). Aitoja geordie-sanoja ovat esimerkiksi 'deek' (katso), 'marra' (kaveri) ja 'bait' (ruoka).
Lyhyet u-kirjaimet lausutaan kuten suomeksi (sanoissa pub, bus). R-kirjaimet kuulostavat ranskalaistyyppisiltä, mutta toisin kuin monissa muissa murteissa, sanan alussa olevia h-kirjaimia ei jätetä pois.
Kuvataiteet
Newcastlen tunnetuimmat taidemuseot ovat aivan keskustassa oleva Laing Art Gallery ja Newcastlen yliopiston alueella oleva Hatton Gallery. Laing on keskittynyt brittiläisiin maalauksiin, keramiikkaan, lasitaiteeseen ja hopeatavaraan. Hatton Galleryssä on taidetta 1300-luvulta nykypäivään asti. Museon kokoelmissa on muun muassa Francis Bacon ja Eduardo Paolozzin keskeisiä teoksia sekä Kurt Schwittersin kollaasi.
Gatesheadin puolella on muun muassa nykytaidemuseo Baltic. Se on rakennettu satamaan vanhoihin viljasiiloihin ja myllykeskukseen. Taidekeskus on Euroopan suurimpia, ja sitä on verrattu Lontoon Tate Moderniin.
Musiikki ja teatteri
thumb|Journal Tyne Theater. Newcastlen suurin konserttipaikka on Metro Radio Arena, entinen Telewest Arena, johon mahtuu 11 000 katsojaa. Siellä järjestetään myös urheilutapahtumia, kuten koripallo-otteluita. Areena avattiin 1995. Kahdentuhannen hengen konserttipaikkoja on useita, ja vanhin niistä, 1927 valmistunut City Hall, on Northern Sinfonia -orkesterin kotisali.
Oopperatalo on kunnostettu 2000-luvun alussa, ja se toimii vierailunäyttämönä, jossa esitetään lähinnä musikaaleja ja lastennäytöksiä. Rakennus on nimetty sponsorinsa mukaan ja on nyt The Journal Tyne Theatre. Se on maailman vanhin edelleen käytössä oleva viktoriaaninen teatterirakennus. Royal Shakespeare Company viettää vuosittain kuukauden Theatre Royalissa, jossa esiintyvät säännöllisesti myös Opera North, National Theatre ja Rambert Dance Company.
Viestimet
Reach kustantaa Newcastlessa kolmea sanomalehteä. Vain sunnuntain ilmestyvällä Sunday Sunilla oli vuonna 2022 melkein 35 000 lukijaa. Reachin kaksi muuta lehteä ovat kuutena päivänä viikossa ilmestyvät The Journal ja The Chronicle. Ensin mainitulla on alle 15 000 lukijaa ja jälkimmäisellä yli 29 000.
BBC:n Koillis-Englannin ja Cumbrian aluetoimitus kattaa Newcastlen, missä on myös toimituksen päämaja. Kaupungissa toimii BBC:n paikallisradio BBC Radio Newcastle.
Urheilu
thumb|[[St James’ Park ilmakuvassa]] Newcastle upon Tynen huomattavin urheiluseura on jalkapallojoukkue Newcastle United, jonka kotiareena St James’ Park on aivan kaupungin keskustassa. United on voittanut Englannin mestaruuden neljästi, mutta viimeisin mestaruus on vuodelta 1927. Seuran merkittävin paikallisvastustaja on Sunderland AFC.
Palloilulajeista myös rugby ja koripallo keräävät hyvin yleisöä. Rugby unionia kaupungissa edustaa Newcastle Falcons ja rugby leagueta Newcastle Thunder. Koripalloseura Newcastle Eagles on puolestaan Britannian menestynein. Se on voittanut Britannian koripallon pääsarjan seitsemän kertaa. Newcastlen jääkiekkojoukkue Newcastle Vipers pelaa korkeimmalla tasolla eli Elite Ice Hockey Leaguessa.
Bykerin kaupunginosassa on Newcastlen speedway-rata, ja hevosurheilua varten on rata Gosforth Parkissa. Newcastlen suurin urheilun massatapahtuma on vuosittain järjestettävä Great North Run, joka on puolimaraton Newcastlesta South Shieldsiin. Siihen osallistuu vuosittain yli 50 000 juoksijaa. Tapahtuman perusti 1981 olympiamitalisti Brendan Foster.
Ystävyyskaupungit
Newcastlella on kahdeksan varsinaista ystävyyskaupunkia, mutta niiden lisäksi on erilaisia yhteissopimuksia muidenkin kaupunkien sekä hallintoalueiden kanssa. Vanhimmat kansainväliset suhteet syntyivät heti toisen maailmansodan jälkeen rauhan ja ystävyyden liikkeen pohjalta, mutta sen jälkeen on tehty suhteita erityisesti liiketalous, kulttuuri ja koulutusyhteyksien kautta.
Munkkiniemen sankarihautausmaa
Munkkiniemen sankarihautausmaa sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä Gert Skytten puistossa. Hautausmaa vihittiin käyttöön talvisodan päätyttyä vuonna 1940. Hautausmaalla lepää 33 sankarivainajaa,  jotka ovat kaatuneet vuosina 1939–1944. Haudoilla on myös paikka sotilaalle, joka on siunattu mereen. Kaupunginosa oli talvi- ja jatkosodan aikana Huopalahden kuntaan kuulunut itsenäinen yhdyskunta, jonka vuoksi munkkiniemeläiset kaatuneet haudattiin omalle sankarihautausmaalle.
Hermann Burger
Hermann Burger (1942 Burg, Aargau, Sveitsi – 1989 Brunegg, Sveitsi) oli sveitsiläinen saksankielinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hänen väitöskirjansa aiheena oli kirjailija Paul Celan, joka vaikutti myös hänen omaan runouteensa. Monissa teoksissaan hän käsittelee kuoleman läsnäoloa. Hän teki itsemurhan, ja viimeiseksi teokseksi jäi romaani Brenner.
Suksessio
Suksessio tarkoittaa seuraavia:
Rengasmerikäärme
Rengasmerikäärme on kahden eri myrkkytarhakäärmelajin suomenkielinen nimi:
Lauri Heiman
Lauri Mauritz Heiman (1913 – 1989) oli suomalainen kauppateknikko ja Porvoon paikallishistoriaa tutkinut historioitsija. Hän sai kotiseutuneuvoksen arvon 1986.
Upernavik
thumb|120px|Upernavikin kunnan sijainti Upernavik on pieni kaupunki Grönlannin länsirannikolla. Upernavikin kunnassa asuu noin 1 181 ihmistä (2013). Nykyisin kaupunki on osa Qaasuitsupin kuntaa. Kaupunki perustettiin vuonna 1772.
Air Greenland lentää Upernavikiin.
thumb|600px|none|Upernavik
Pekka Puustinen (toimittaja)
Pekka Puustinen on suomalainen toimittaja. Hän on ollut aikaisemmin Karjalan Maan päätoimittaja ja toiminut sen jälkeen sanomalehti Karjalaisessa.
Puustinen on koulutukseltaan opettaja, mutta siirtyi heti toimittajaksi. Hän tuli Karjalan Maan palvelukseen 1978 ja oli sen päätoimittaja vuoteen 2011, jolloin lehti lakkautettiin.
Kapellbacken
Kapellbacken on Siuntiossa, Uudellamaalla sijaitseva mäki ja vanha kirkon paikka. Paikalla on sijainnut 1300-luvulla rakennettu katolinen kappeli, joka todennäköisesti toimi Sjundbyn linnan kappelina. Tämä pieni kivinen kappeli oli myös tiettävästi Siuntion ensimmäinen kirkkorakennus. Kirkkorakennus on myöhemmin tuhoutunut ja siitä on jäljellä enää vain kivijalka sekä muistoristi.
Kapellbackenilla sijaitsi myös Suomen ensimmäinen giljotiini.
Kapellbackenin kirkko
Kapellbackenin kirkko oli pieni kivistä muurattu kappeli, jota todennäköisesti ympäröi pieni hautausmaa. Kirkko oli kooltaan noin 10,5 x 5,5 metriä. Kivet kirkon rakentamista varten haettiin Kingelibergetiltä.
Vuonna 1935 hiekanoton yhteydessä alueelta löytyi pääkalloja ja ihmisluita. Luut sekä kappelin kivijalka löytyivät Museoviraston arkeologisissa tutkimuksissa 1936. Luita pidetään 1700-luvulla ruttoon kuolleiden ihmisten luina.
Perimätiedon mukaan kirkon viimeinen katolinen pappi hirttäytyi Kapellbackenin mäellä.
Mansardikatto
Mansardikatto on nelisivuinen taitekatto, jossa on yleensä ikkunat sen jyrkemmässä alaosassa. Mansardiksi tai mansardikerrokseksi kutsutaan myös asuttavaa kattokerrosta ja kattoikkunoita mansardi-ikkunoiksi. Mansardikatto luo rakennukseen tavallisesti yhden lisäkerroksen, mutta jyrkät ja pitkät mansardikatot voivat luoda useampia kerroksia. Taitekatto a kutsutaan myös yleisesti mansardikatoksi.
Nelisivuista mansardikattoa suosi ensimmäisenä François Mansart (1598–1666), kuulu Ranskan varhaisklassismin arkkitehti. Mansardikatosta tuli erityisen muodikas Napoleon III:n hallituskauden uusempiretyylin aikana (1852–1870). Pariisissa on tämän vuoksi runsaasti mansardikattoisia rakennuksia Hausmannin kyseisiin vuosiin sijoittuvan Pariisin uudistuksen seurauksena.
Ominaisuudet
thumb|vasen|Maa-aatelin talo [[Puolan Szczecinissä.]]
Jyrkkänä ja taitteisena mansardikatto voidaan sekoittaa muihin kattotyyppeihin. Koska korkeiden rakennusten mansardikaton ylempi osa ei usein näy maasta käsin, voidaan tällainen katto sekoittaa jyrkkään taitteettomaan kattoon. Taitekatto muistuttaa mansardikattoa läheisesti: molemmat ovat kattopinnaltaan taitteisia. Mansardikatto laskeutuu kuitenkin rakennuksen kaikille sivuille, ja taitekatto vain kahdelle vastakkaiselle sivulle.
Ranskassa ja Saksassa taitekaton ja mansardikaton välillä ei tehdä eroa, ja molempia kutsutaan mansardikatoiksi. Ranskan kielessä mansarde voi tarkoittaa mansardikattoa tai sen alla olevaa ullakkoa tai ullakkohuonetta.
Edut
thumb|upright|Puurunkoisen mansardikaton poikkileikkaus.
Mansardikatto antaa ullakolle eniten tilaa ja mahdollistaa yhden tai useamman kerroksen lisäämisen rakennukseen ilman ulkoseinien muurausta. Mansardikatosta voidaan myös tehdä varsin koristeellinen tekemällä kattopinnoista kuperat tai koverat ja tekemällä mansardi-ikkunoista näyttävät.
Eräs yleinen selitys mansardikaton suosiolle on sen mahdollistama veronkierto. Eräs esimerkki tästä on vuonna 1914 julkaissussa kirjassa How to Make a Country Place: "Herra Mansardin kerrotaan kiertäneen tuota Ranskan järjetöntä ikkunaveroa kehittämällä nimeään kantavan ikkunallisen katon." Tämä on monelta kannalta epätodennäköistä: Mansart tunnettiin asiakkaidensa rahojen vapaamielisenä tuhlaajana, ja vaikka Ranskassa on ollut ikkunavero, se tuli voimaan vasta 132 vuotta Mansartin kuoleman jälkeen vuonna 1798 eivätkä mansardi-ikkunat olleet sen ulkopuolella.
Myöhempien selitysten mukaan Ranskassa tai Yhdysvalloissa verotettiin rakennuksia niiden korkeuden tai kerrosmäärän mukaan, tai että mansardikatoilla kierrettiin asemakaavan rajoituksia. Viimeisin näistä on lähimpänä totuutta; vuonna 1783 voimaan tullut pariisilainen laki rajoitti rakennusten korkeuden 20 metriin. Korkeus mitattiin vain korniisiin asti, joten mansardikaton sisään jäävä asuintila ei ollut lain rajoittama. Vuoden 1902 muutos lakiin salli jopa kolme tai neljä kerrosta mansardin alla.
Historia ja käyttö
thumb|Vuonna 1911 rakennettu [[Germania Life Insurance Company Building New York Cityssä. Rakennuksessa on neljä kerrosta korkea mansardikatto. ]]
Varhainen käyttö
Mansardikaton nosti suosioon Ranskassa arkkitehti François Mansart (1598–1666). Vaikka hän ei keksinyt kattotyyliä, hän käytti sitä niin paljon ja näkyvästi, että tyylin nimeksi vakiintui nimiväännös "mansardikatto". Rakennustyylin perinnettä jatkoivat monet arkkitehdit, mukaan lukien hänen sukulaisensa Jules Hardouin-Mansart, (1646–1708), joka suunnitteli Dampierre-en-Yvelinesissä sijaitsevan Dampierren linnan.
Uusempire
Mansardikatto tuli uudestaan suosioon Pariisin uudistuksen alkaessa 1850-luvulla uusempire-tyylisuuntauksen yhteydessä.
Uusempire levisi maailmalle ja se oli suosittu erityisesti suurissa hallintorakennuksissa, kuten kaupungintaloissa sekä hotelleissa ja rautatieasemissa. Yhdysvalloissa ja Kanadassa, erityisesti Uudessa Englannissa, uusempiren vaikutus levisi myös asuinrakennuksiin ja kartanoihin, usein italialaistyyliin ja uusgotiikkaan sekoittuneena. Mansardihuippuinen torni oli suosittu elementti.
1900-luku
New York Cityn vuoden 1916 asemakaava (1916 Zoning Resolution) tuki mansardikattojen käyttöä: korkeissa rakennuksissa muiden rakennusten varjostamisen välttämistä vaativat säännöt kannustivat käyttämään mansardia yhtenä ratkaisuna. Yleisempi ratkaisu olivat kuitenkin porrastetut pilvenpiirtäjät (engl. set back skyscrapers), jotka olivat huomattavasti kapeampia yläosasta kuin alaosasta, ja kapeneminen tapahtui porrasmaisesti. Pilvenpiirtäjissä mansardikatosta ei ollut hyötyä, koska se ei olisi näkynyt kadulla sijaitsevalle tarkastelijalle eli niiden käyttö esteettisenä rakenteena rajoittui vain melko korkeisiin rakennuksiin, ja lisäksi rakennustekniikka kehittyi tiilirakentamisesta ja teräsrunkoisissa rakennuksissa mansardikaton käyttöön ei ollut kannustinta. The Pierre on New York Cityn ja maailman korkein mansardikattoinen rakennus 41 maanpäällisellä kerroksella ja 160 metrin korkeudella. New York Cityn asemakaavaa uudistettiin vuonna 1961 (1961 Zoning Resolution) ja varjostamisen välttämisen vaatimukset poistuivat.
Myöhäisellä 1970-luvulla ja 1980-luvulla rakentavat tahot kiinnostuivat postmodernin arkkitehtuurin elementeistä ja sovelsivat mansardikattoa uusiin asuinrakennuksiin eri puolilla Yhdysvaltoja. Mansardikatolta vaikuttava ulkopuoli on myös otettu monen pienikokoisen kaupallisen rakennuksen julkisivuksi. Useimmiten nämä eivät ole oikeita mansardeja, vaan pelkkä näkösuoja lämmitys-, tuuletus- ja ilmastointilaitteiston peittämiseksi tasakatolta.
Alonzo Church
Church tunnetaan ennen kaikkea Churchin–Turingin teesistä ja lambdakalkyylin kehittämisestä.
Sakari Sohlberg
Ville Sakari Sohlberg (6. kesäkuuta 1907 Helsinki – 25. syyskuuta 2000 Helsinki ) oli korkeimman oikeuden jäsen 1952–1955 ja 1957–1975 ja huomattava teollisuusmies, vuorineuvos Wilhelm Aleksanteri Sohlbergin poika ja sukuyhtiö Oy G. W. Sohlberg Ab:n hallituksen jäsen ja puheenjohtaja 1938–1984.
Erotica
Albumin ensimmäinen single oli nimikappale Erotica jonka paras saavutus Billboard-listalla oli kolmossija, ja toisena singlenä julkaistiin Deeper And Deeper. Kolmas single oli Bad Girl ja neljäs pelkästään Isossa-Britanniassa julkaistu Fever, jonka remix-versiot julkaistiin Yhdysvalloissa Bad Girl-singlellä. Fever on cover-versio Little Willie Johnin samannimisestä kappaleesta vuodelta 1956. Yhdysvalloissa viimeinen albumin singlejulkaisu oli Rain kesällä 1993, mutta Japanissa, Saksassa ja Australiassa julkaistiin kuudes single, Bye Bye Baby.
Sakari Sohlberg
Sohlberg toimi erilaisissa tehtävissä sotaoikeuksissa syyttäjästä sotaylituomariin 1937–1948. Hänen puolisonsa, esittelijäneuvos Päivikki Tulenheimo-Sohlberg oli Helsingin yliopiston kanslerin Antti Tulenheimon tytär. Sakari Sohlberg hoiti lukuisia luottamustoimia järjestöissä ja yrityksissä.
Erotica
Albumi jäi Yhdysvalloissa Madonnan myyntiluvuissa pettymykseksi vain 1,890,000 kappaleen myynnillä. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin 5,5 miljoonaa.
Sakari Sohlberg
Helsingin Katajanokalla pariskunnan entisessä asunnossa toimii Päivikki ja Sakari Sohlbergin kotimuseo. Heidän nimeään kantava säätiö (Päivikki ja Sakari Sohlbergin säätiö rs.) on merkittävä lääketieteellisen ja terveydenhuollollisen tutkimuksen rahoittaja.
Avomarjapussi
Avomarjapussi on marjapussista kehitetty kahden pelaajan korttipeli. Avomarjapussissa osa korteista on avoimia, toisin kuin alkuperäisessä marjapussissa. Osa pelaajan omista korteista on myös piilossa, joten peliin syntyy lisää yllätyksellisyyttä ja taktikointi hieman vähenee. Säännöt ovat täysin samat kuin marjapussissa. Avomarjapussia on mahdollista pelata myös kolmella pelaajalla.
Korttien jako
Marjapussin tapaan korttipakasta poistetaan kortit väliltä 2–5. Kahden hengen pelissä molemmille pelaajille jaetaan seitsemän korttia kuvapuoli alaspäin pöydälle ja näiden päälle kortit kuvapuoli ylöspäin. Pelaajille jaetaan myös neljä korttia käteen. Kolmella pelaajalla jako tapahtuu samalla tavalla, mutta pöytään tulee vain neljä samanlaista kahden kortin pinoa.
Pelin kulku
Peli etenee tikkipelinä tavallisen marjapussin säännöin. Tikkeihin saa lyödä kortteja kädestä tai omia pöydällä kuvapuoli ylöspäin olevia kortteja. Kun pöydältä lyö kortin tikkiin, saa alla olevan kortin kääntää pöydälle pelattavaksi. Valttit ja pikkaset voi muodostaa kädessä ja pöydällä kuvapuoli ylöspäin olevista ja korteista. Pistelasku on sama kuin marjapussissa.
Taktiikka
Vaikka avoimet ja itseltä piilossa olevat kortit heikentävätkin taktikointia, säilyy pelissä silti aito marjapussin henki. Itselleen edullista on säästellä kädessä olevia hyviä kortteja, joita vastustaja ei ennakkoon näe. Pöydällä piilossa olevien korttien mahdollisimman aikainen kääntäminen auttaa hahmottamaan vastustajan kortteja.
The Oath
The Oath on yhdysvaltalainen Joe Halpinin luoma rikosdraamasarja. Sen pääosissa esiintyvät Ryan Kwanten, Katrina Law ja Sean Bean. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2018 Sonyn omistaman suoratoistopalvelu Sony Cracklen kautta.
Sarjan tapahtuvat sijoittuvat korruptioituneen poliisijengin ympärille heidän yrittäessään pitää omaa lakia yllä viranomaisten ja toisten jengien keskellä.
Huhtikuussa ilmoitettiin Sonyn tilanneen sarjalle toisen tuotantokauden.
Tuotanto
Huhtikuussa 2017 Sony Crackle vahvisti tilanneen 10 jakson mittaisen pilottikauden The Oath -sarjalle. Saman vuoden kesäkuussa Jeff T. Thomas kiinnitettiin pilottijakson ohjaajaksi.
Ensimmäisen kauden kuvaukset alkoivat heinäkuussa 2017 Yhdysvalloissa Puerto Ricon saarella.
Huhtikuussa 2018 Sony Crackle tilasi sarjasta toisen tuotantokauden, joka julkaistiin 21. helmikuuta 2019.
Rick Hampton
Richard Charles Hampton (s., Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 337 NHL-ottelua ja edusti Kanadaa kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa.
Junioriura
Juniorina Hamptonia pidettiin lupaavana kiekkoilijana, joka oli hyvä hyökkäys- ja puolustuspelissä. Hän liittyi OHA:n St. Catharines Blackhawksiin syksyllä 1972 vain 16-vuotiaana. St. Catharinesissa oli paljon muitakin lupaavia nuoria pelaajia, kuten Rick Adduono, Dave Gorman ja Wilf Paiement. Ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa Hampton teki 21 tehopistettä 50 ottelussa. Kaudella 1973–74 Hampton oli joukkueen kapteeni ja hän teki 65 ottelussa 50 pistettä. St. Catharines eteni aina Memorial Cupin välieriin asti. Suurin osa joukkueen runkopelaajista oli kuitenkin vasta 17-vuotiaita, joten vaikutti selvältä, että kahdella seuraavalla kaudella St. Catharines voisi voittaa Memorial Cupin.
NHL-ura
St. Catharinesin nuori joukkue kuitenkin hajosi, kun NHL ja WHA päättivät keskinäisen kilpailunsa vuoksi varata myös alaikäisiä pelaajia kesällä 1974. NHL:n varaustilaisuudessa Kansas City Scouts varasi Paiementin toisella vuorolla ja California Golden Seals Hamptonin kolmannella. Hampton siirtyi heti ammattilaiseksi vain 18-vuotiaana ja lokakuussa 1974 hän pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä Sealsissä. Hän pelasi kaudella 78 ottelua ja kauden päätteeksi hänet valittiin joukkueensa suosituimmaksi pelaajaksi. Seuraavalla kaudella Hampton pelasi 73 peliä, joissa teki 51 tehopistettä. Seals oli kuitenkin NHL:n huonoimpia joukkueita, ja sillä oli taloudellisia vaikeuksia. Kesällä 1976 joukkue muutti Clevelandiin ja otti uudeksi nimekseen Cleveland Barons.
Joukkue oli Clevelandissakin yhtä huono. Hampton pelasi kaudella 1976–77 vain 57 ottelua. Hän oli osan kaudesta sivussa loukattuaan kätensä. Seuraavalla kaudella (1977–78) Hampton pelasi 77 ottelua, mutta Clevelandin vaikeudet jatkuivat. Kesällä 1978 joukkue lopetti toimintansa ja sen pelaajat siirrettiin Minnesota North Starsin joukkueeseen. Minnesota teki sopimuksen Los Angeles Kingsin Gary Sargentin kanssa. Tästä "kaappauksesta" korvaukseksi Minnesota antoi Los Angelesille Hamptonin, Steve Jensenin ja Dave Gardnerin. Hampton pelasi Los Angelesissa kaudella 1978–79 vain 49 ottelua, sillä hän loukkasi kauden aikana polvensa ja olkapäänsä. Kaudella 1979–80 hän ei mahtunut enää joukkueen vakiokokoonpanoon ja joutui pelaamaan farmijoukkue Binghampton Dustersissa AHL:ssä. Kun Hampton sitten pääsi takaisin Los Angelesiin, hänen kautensa päättyi polven nivelsiteiden repeytymiseen tammikuussa 1980. Tähän päättyi hänen NHL-uransa, vain 24-vuotiaana.
Hampton jatkoi jääkiekkouraansa CHL:n Houston Apollosissa ja AHL:n New Brunswick Hawksissa. Hän pelasi kaksi kautta (1981–83) Sveitsissä Nationalliga B:n HC Ambrì-Piottassa. Kaudeksi 1983–84 Hampton palasi takaisin Pohjois-Amerikkaan, jossa hän pelasi AHL:n Rochester Americansissa viimeisen kautensa. Hän lopetti uransa keväällä 1984 27-vuotiaana.
Hampton on myöntänyt, että oli todennäköisesti virhe siirtyä niin nuorena NHL:ään. Erityisesti ongelmaksi muodostui se, että California-Cleveland oli NHL:n huonoimpia joukkueita, jossa nuorella lupaavalla puolustajalla oli paljon vastuuta ja isot odotukset.
Jääkiekkouran jälkeen
Jääkiekkouransa aika Hampton työskenteli kauden ulkopuolella isänsä rakennusalanyrityksessä Aurorassa. Uransa lopettamisen jälkeen hän palasi takaisin kotikaupunkiinsa King Cityyn, jossa hän toimi paikallisen jäähallin johtajana. Lisäksi hän järjesti kiekkokouluja junioreille.
Hamptonia edusti jääkiekkouran aikana agentti Alan Eagleson. Eagleson järjesti hänelle 100 000 dollaria kaudesta vuonna 1974. Hampton antoi Eaglesonin hoitaa rahojensa sijoittamisen. Eagleson kuitenkin kavalsi Hamptonin rahat ja Hampton oli puilla paljailla uransa lopettamisen jälkeen. Eagleson tuomittiin myöhemmin rikollisen toimintansa vuoksi ja Hampton esitti oikeudenkäynnissä aineistoa, joka auttoi tuomitsemisessa.
Hamptonin on entisen ammattilaistaitoluistelija Carla Hamptonin isoveli.
Via Cassia
Via Cassia oli roomalainen tie, joka kulki Etruriassa Italiassa ja johti Roomasta Florentian kautta Lucaan tai Lunaan.
Historia
Via Cassia rakennettiin joskus vuoden 240 eaa. jälkeen, mutta sen tarkkaa rakentamisaikaa ei tunneta. Se rakennettiin osaksi uusina osuuksina ja osaksi hyödyntäen jo aiemmin olemassa olleita teitä. Se oli esimerkiksi myöhäisempi kuin Via Amerina, jonka reittiä se noudatti alkumatkasta.
pienoiskuva|vasen|Via Cassian reittiä nykyisessä [[Serravalle (Buonconvento)|Serravallessa.]] Cicerolta käy ilmi, että Via Cassia oli hänen aikanaan tunnettu ja yleisesti käytetty valtatie, ja hän mainitsee sen Via Flaminian ja Via Aurelian ohella yhtenä niistä kolmesta tiestä, joiden kautta Roomasta pääsi Gallia cisalpinaan. Hän kuvaa Via Flaminian kulkeneen Galliaan Adrianmeren rannikon kautta, Via Aurelian Tyrrhenanmeren rannikon kautta ja Via Cassian Etrurian poikki (”Etruriam discriminat Cassia”). Näin käy selväksi, että tie oli päätie Etrurian läpi. Tie on selvästi sama, joka kuvataan Itinerarium Antonini Augustissa, vaikkakin se käyttää tiestä virheellisesti nimitystä ”Via Clodia”. Kuitenkin jo pelkästään Forum Cassiin esiintyminen reitillä osoittaa, että kyse oli todellisuudessaa Via Cassiasta.
Reitti
Via Cassia kulki alkumatkan samaa reittiä kuin Via Flaminia ja erkaantui siitä pian tien ylitettyä Tiberin Mulviuksen siltaa (nyk. Ponte Milvio) pitkin noin kolmen mailin päässä Roomasta. Via Clodia erkaantui Via Cassiasta vasemmalle noin yhdeksän mailin kohdalla kulkeakseen läntisempää reittiä. Hieman myöhemmin Via Cassia ohitti Vejin, joka on merkitty asemapaikaksi; tämä viitannee varsinaisen kaupungin sijasta Vejiin johtaneen tien risteykseen.
Tämän jälkeen Via Cassia nousi ylätasangolle ja kulki Baccanaehen, joka sijaitsi sammuneen tulivuoren kraatterissa. Sen kohdalla Via Amerina haarautui oikealle kulkeakseen itäisempää reittiä. Myöhemmin Via Cassia kulki muun muassa Volsiniin, Clusiumin ja Florentian kautta. Itinerarium Antonini Augustissa reitti päättyy Lucaan, mutta yleensä katsotaan, että tie jatkoi hieman edemmäs Lunaan, jossa se yhtyi Via Aureliaan.
pienoiskuva|pysty=1.06|Via Cassian reitti. Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
Tämä tekee tien kokonaispituudeksi Roomasta Lucaan 239 mailia eli noin 353 kilometriä, ja Roomasta Lunaan 272 mailia eli noin 402 kilometriä.
Arretiumista Via Cassian varrelta sai alkunsa Via Flaminia militare, joka johti Bononiaan. Se mainitaan kuitenkin vain harvoin antiikin lähteissä, ja vaikuttaa jääneen käytöstä ainakin sotilastienä.