cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paavo Väyrynen
Ero puheenjohtajan tehtävistä ja eduskuntavaalit 1991
Keväällä 1990 Paavo Väyrynen päätti luopua puheenjohtajan tehtävästä. Tiukan kilpailun jälkeen hänen seuraajakseen valittiin Porin puoluekokouksessa Esko Aho, joka voitti toisella äänestyskierroksella ennakkosuosikkina pidetyn Eeva Kuuskosken.
Kevään 1991 eduskuntavaaleissa keskusta kykeni Esko Ahon johdolla säilyttämään kannatuksensa ja nousi suurimmaksi puolueeksi. Keskustan silloinen puoluesihteeri Seppo Kääriäinen kuvasi vaalien tulosta ”veret seisauttavaksi vaalivoitoksi”. Vaaleissa Paavo Väyrynen oli ensimmäistä kertaa ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä, ja hän sai koko maan suurimman henkilökohtaisen äänimäärän, 22 709 ääntä.
Paavo Väyrysestä tuli uransa neljännen kerran ulkoasiainministeri hänen tultuaan nimitetyksi Esko Ahon johtamaan porvarihallitukseen. Tarkoituksena oli ollut muodostaa kolmen suuren hallitus laman voittamiseksi, mutta sosialidemokraatit heikentyneen kannatuksensa vuoksi kieltäytyivät. Väyrynen toimi ulkoasiainministerinä Suomen jättäessä Euroopan unionin jäsenhakemuksen, mutta erosi hallituksesta toukokuussa 1993 ryhtyäkseen presidenttiehdokkaaksi. Väyrysen seuraajaksi ulkoministerinä tuli MTK:n puheenjohtaja Heikki Haavisto.
Väyrynen itse on kertonut eronsa johtuneen kahdesta syystä: yhtäältä hän oli tyytymätön hallituksen talouspolitiikkaan, toisaalta hän katsoi vaikeaksi käydä ulkoministerinä neuvotteluja Suomen mahdollisesta jäsenyydestä Euroopan unionissa, kun presidenttiehdokkaana oli myös keskustalainen kiivas Euroopan unionin jäsenyyden vastustaja Keijo Korhonen.
Henokin kirja
300px|thumb|right|Papyrus Chester Beatty XII: Kreikankielinen Henokin kirjan teksti 300-luvulta. Henokin kirja (tai joskus Eenokin kirja, mets’iḥāfe hēnoki) tarkoittaa kolmea Nooan esi-isän Henokin nimiin pantua kirjoitusta, jotka kuuluvat Vanhan testamentin apokryfisiin kirjoihin. Nimellä viitataan yleensä ensimmäiseen Henokin kirjaan eli etiopialaiseen Henokin kirjaan, joka on säilynyt ainoastaan ge’ezin kielellä. Toinen Henokin kirja, joka on peräisin noin ensimmäiseltä vuosisadalta, on säilynyt vain kirkkoslaavilla. Kolmas Henokin kirja on peräisin 400–500-luvuilta. Kirjoissa Henok oppii tuntemaan maailmankaikkeuden rakenteen ja muita jumalallisia salaisuuksia. Suurin osa tutkijoista katsoo kaikkien Henokin kirjojen olevan pseudepigrafisia.
Ladislaus Losonci
Ladislaus Losonci oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1376 - 1385, Unkarin kuninkaan Ludvig I Suuren nimittämänä ja vuosina 1386 - 1392 kuningatar Marian nimittämänä.
Henokin kirja
Ensimmäinen Henokin kirja ei kuulu kristinuskon valtavirran Raamatun kaanoniin. Jotkut kristilliset kirkot, kuten Etiopian ortodoksinen kirkko, lukevat kirjan kaanoniinsa. Nykyisin tunnetut Henokin kirjan tekstit on ajoitettu makkabealaisajalle noin 160-luvulle eaa. Uuden testamentin Juudaksen kirje siteeraa Henokin kirjaa.
Paavo Väyrynen
Presidentinvaali 1994
Helmikuussa 2011 uuden kirjansa julkistamistilaisuudessa Väyrynen sanoi, että hänet on ymmärretty väärin ja että hänen arvostelunsa kärki ei ollut suunnattu mediaan vaan mediaa hyväksi käyttäviin poliitikkoihin. Elokuussa 2011 Väyrynen kuitenkin oli blogissaan edelleen sitä mieltä, että MTV oli ohjannut äänestäjiä tekaistuilla gallupeilla.
Henokin kirja
Historia
Henokin kirja on kirjoitettu alun perin jollakin seemiläisellä kielellä, mahdollisesti hepreaksi tai arameaksi. Se on säilynyt kokonaisena ge’ezin kielellä, ja lisäksi siitä on säilynyt osia arameaksi, kreikaksi ja latinaksi. Qumranin luolasta 4 on löydetty yksitoista arameankielistä fragmenttia ja luolasta 1 kolme hepreankielistä fragmenttia Henokin kirjasta.
Paavo Väyrynen
Suomen EU-jäsenyys ja europarlamentaarikon ura
Neuvottelut Suomen EU-jäsenyydestä päättyivät keväällä 1994. Paavo Väyrynen oli kannattanut jäsenyyden hakemista, jotta voitaisiin selvittää, millaisin ehdoin Suomi voisi liittyä unioniin. Hänen mielestään Suomen olisi vaikea jäädä ulkopuolelle, jos Ruotsi liittyisi.
Kun neuvottelut oli saatu päätökseen, Väyrynen piti jäsenyyden ehtoja huonoina erityisesti maatalouden osalta.
Henokin kirja
Sisältö
Kirja koostuu viidestä melko erillisestä osasta:
Paavo Väyrynen
Suomen EU-jäsenyys ja europarlamentaarikon ura
Väyrynen asettui vastustamaan Suomen EU-jäsenyyttä, sillä hänen mielestään tarjolla oli parempi vaihtoehto; jo valmiiksi saatu sopimus Euroopan talousalueesta (ETA) ja tiivis pohjoismainen yhteistyö, josta hän käytti nimeä ”Pohjolan yhteisö”.
Henokin kirja
Kirja taivaallisista valaisimista
Kirja taivaallisista valaisimista on tähtitieteellinen kirjoitus, jossa arkkienkeli Uriel opettaa Henokille auringon ja kuun liikkeistä ja vaiheista. Kirjassa selitetään myös juutalaista kalenteria, ilmansuuntia ja tuulia. Kirja loppuu apokalyptiseen kuvaukseen luonnon ja taivaallisen järjestyksen tuhoutumisesta ihmisten syntien takia.
Paavo Väyrynen
Suomen EU-jäsenyys ja europarlamentaarikon ura
Väyrynen pyrki siihen, että keskustan Jyväskylän puoluekokous olisi torjunut jäsenyyden. Puoluejohdon painostuksesta puoluekokous kuitenkin hyväksyi jäsenyyden viemisen kansanäänestykseen.
Henokin kirja
Kirjan käyttö
Etiopian ortodoksinen kirkko uskoo, että 1. Henokin kirja on Henokin itsensä kirjoittama teos. Kirkko myös uskoo, että se on alun perin kirjoitettu muinaisetiopiaksi. Kirkko uskoo, että kirjan aloittava lause on ihmiskunnan vanhin kirjoitettu teksti:
Paavo Väyrynen
Suomen EU-jäsenyys ja europarlamentaarikon ura
Väyrynen kampanjoi jäsenyyttä vastaan. Kun kansanäänestyksessä enemmistö kuitenkin hyväksyi sen, hallitus toi jäsenyyssopimuksen eduskunnan hyväksyttäväksi.
Hallitus yritti kiirehtiä sopimuksen hyväksymistä, jotta se ehdittäisiin lyödä lukkoon ennen Ruotsin kansanäänestystä. Tästä syystä eduskunnassa syntyi niin sanottu jarrutuskeskustelu, jonka avulla lopullinen päätös siirtyi yli Ruotsin ratkaisun. Kun siellä niukka enemmistö hyväksyi liittymisen, eduskunta antoi siunauksensa EU-jäsenyydelle.
Kun Suomi oli 1995 liittynyt Euroopan unionin jäseneksi, Väyrynen valittiin eduskunnan päätöksellä Euroopan parlamenttiin. Väyrynen uusi paikkansa Euroopan parlamentin vaaleissa 1996 ja oli vaalien suurin ääniharava 157 668 äänellä. Hän myös toimi europarlamentin liberaaliryhmän varapuheenjohtajana. Europarlamentaarikkona Väyrynen on vastustanut unionin liittovaltiokehitystä ja korostanut pohjoisen ulottuvuuden merkitystä europolitiikassa.
Paluu eduskuntaan ja hallitukseen
Väyrynen oli ehdolla vuosien 1995 ja 1999 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä ja tuli valituksi, mutta jatkoi työtään Euroopan parlamentissa. Keskustan esivaalissa vuoden 2000 presidenttiehdokkuudesta Väyrynen haastoi puolueen puheenjohtaja Ahon, mutta hävisi tälle selvästi jäsenäänestyksessä 1999.
Vuonna 2003 Väyrynen osallistui keskustan puheenjohtajavaaliin kärsien kuitenkin jälleen tappion, tällä kertaa Matti Vanhaselle. Väyrynen sai jäsenäänestyksessä vain runsaat sata puoluekokouksessa annetuista parista tuhannesta äänestä. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Väyrynen ei ollut ehdolla, mutta asettui ehdolle vuoden 2004 eurovaaleissa ja tuli valituksi.
Väyrysen ensimmäisiä ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä julkisuuteen tuomia hankkeita olivat muun muassa Sallan radan toteuttaminen sekä vaikuttaminen Venäjään puunvientimaksujen korottamista koskevassa kysymyksessä Euroopan unionin kautta.
EU-vastainen Väyrynen vastusti ministerinä euroa. Hänen mielestään Suomen ei olisi pitänyt liittyä euroon. EU-asiantuntija, valtiotieteen tohtori Esko Antola kommentoi vuonna 2009, ettei Väyrysen EU-vastaisia kommentteja ministerinä voi sivuuttaa ja Väyrysen olevan Suomelle poliittinen riski.
Puheenjohtajavaalit 2010 ja eduskuntavaalit 2011
Vuonna 2010 Väyrynen asettui ehdolle keskustan puheenjohtajaksi, mutta kesäkuussa Lahdessa pidetyssä puoluekokouksessa puheenjohtaja- ja pääministerivaalin voitti Mari Kiviniemi. Myöhemmin Väyrynen kommentoi Johanna Korhosen kirjassa, että ”mediapeli” oli yksi syy, miksi häntä ei valittu keskustan puheenjohtajaksi. Heinäkuussa Väyrynen ilmoitti vaihtavansa vaalipiiriä ja asettuvansa ehdolle Uudenmaan vaalipiirissä kevään 2011 eduskuntavaaleissa.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Väyrynen jäi valitsematta eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä. Väyrynen uskoi, että hänet olisi kyllä valittu Lapin vaalipiiristä, mutta hän suostui puoluesihteeri Timo Laanisen pyynnöstä siirtymään ehdokkaaksi Uudenmaan vaalipiiriin.
Presidentinvaali 2012
Presidentinvaaliin 2012 liittyen Paavo Väyrynen oli ensimmäinen, joka tarjoutui keskustan presidenttiehdokkaaksi. Hänelle pyrittiin löytämään vastaehdokas, jotta Suomen Keskustan presidenttiehdokas voitaisiin valita esivaalin perusteella. Esivaalin uskottiin innostavan jäsenistöä kannattamaan keskustan ehdokasta myös presidentinvaalissa 2012. Elokuussa 2011 Väyrynen ilmoitti olevansa valmis keskustan ja perussuomalaisten yhteisehdokkaaksi vuoden 2012 presidentinvaalissa.
Keskustan puoluehallitus päätti 9. syyskuuta 2011 Riihimäellä pitämässään kokouksessa esittää Väyrystä puolueen presidenttiehdokkaaksi ja jättää puolueen sisäisen esivaalin pitämättä, sillä muita ehdokkaita ei ollut ilmoittautunut määräaikaan mennessä. Väyrynen itse piti olennaisena, että presidenttiydessä ”jatketaan Kekkosen linjalla”.
Väyrynen sai 17,5 prosenttia äänistä ja sijoittui kolmanneksi.
Puheenjohtajavaalit 2012, Euroopan parlamentin vaalit 2014 ja eduskuntavaalit 2015
Pian presidentinvaalien jälkeen Väyrynen ilmoitti pyrkivänsä keskustan puheenjohtajaksi kesän puoluekokouksessa. Hän sijoittui puheenjohtajavaalissa kolmanneksi kun puheenjohtajaksi valittiin Juha Sipilä.
Tammikuussa 2013 Väyrynen ilmoitti olevansa ehdokkaana sekä vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa että vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hänet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi 69 360 äänellä. Marraskuussa 2014 Väyrynen kertoi tavoittelevansa ulkoministerin paikkaa seuraavassa hallituksessa. Väyrynen valittiin eduskuntaan 6 889 äänellä, mutta 22. huhtikuuta hän ilmoitti jäävänsä europarlamenttiin. Hän totesi Sipilän hallituksen nimittämisen jälkeen blogissaan pettyneensä, kun häntä ei valittu valtioneuvoston jäseneksi, ja kertoi asettuneensa ehdolle eduskuntavaaleissa nimenomaan päästäkseen ulkoministeriksi.
Tammikuussa 2016 Väyrynen ilmoitti jättäytyvänsä keskustan puoluevaltuuston, puoluehallituksen ja sen työvaliokunnan työstä petyttyään puolueen liberaaliin linjaan. Hän ei kuitenkaan luovu keskustan jäsenkirjasta ja jatkaa kauden loppuun europarlamentissa. Ilmoituksen yhteydessä Väyrynen julkaisi uuden teoksen Eihän tässä näin pitänyt käydä, joka käsittelee Sipilän hallituksen muodostamista sekä Väyrysen ja Sipilän välistä sähköpostikirjeenvaihtoa sen taustalla.
Kansalaispuolueen perustaminen
Väyrynen ilmoitti 4. helmikuuta 2016 uuden puolueen, Kansalaispuolueen, perustamisesta. Kansalaispuolue merkittiin yhdistysrekisteriin maaliskuussa 2016 ja puoluerekisteriin joulukuussa 2016. Puolue ajaa Suomen eroa euroalueesta ja omaan kelluvaan valuuttaan siirtymistä sekä vastustaa keskittävää metropolipolitiikkaa.
Väyrysen päätös perustaa uusi puolue herätti paljon kommentteja. Keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja Matti Vanhanen kertoi ottaneensa Väyrysen päätöksen raskaasti ja arvioi Väyrysen liikkeen pääsyyksi tämän vaatimukset eurosta eroamisesta. Kansanedustaja Mikko Alatalo puolestaan arvioi, että Väyrysen tavoitteena olisi osallistua vuoden 2018 presidentinvaaleihin ja vertasi tämän toimia Veikko Vennamoon. Keskustan entinen puoluesihteeri Jarmo Korhonen luonnehti puoluehanketta ”historian vakavimpana uhkana keskustalle” ja ennakoi sen johtavan useisiin sisäisiin konflikteihin ennen vuoden 2019 eduskuntavaaleja.
Presidentinvaali 2018
Väyrynen sijoittui vaaleissa 6,2 prosentin kannatuksellaan neljänneksi.
2018: ero keskustasta ja kiista Kansalaispuolueessa
Presidentinvaalien jälkeen, 1. helmikuuta, Väyrynen ilmoitti lähtevänsä ehdolle keskustan puheenjohtajaksi ja eroavansa puolueesta, jos häntä ei valita. Keskustan puoluehallitus päätti 8. helmikuuta 2018 kokouksessaan, ettei Väyrynen voi olla ehdokkaana keskustan puheenjohtajaksi, koska hän on Kansalaispuolueen jäsen. Keskustan sääntöjen mukaan keskustan perusjärjestön jäsen ei saa kuulua muuhun puolueeseen. 3. maaliskuuta 2018 Kansalaispuolue julkaisi tiedotteen, jossa ilmoitettiin että Väyrynen on erotettu kansalaispuolueesta tilinkäytön väärinkäytösten sekä vaaliraharikkomusten vuoksi. Erottamisen syyksi mainittiin myös se, että Väyrynen pyrkii keskustan puheenjohtajaksi. Väyrynen ja hänen tukijansa pitivät laittomana kokousta, jossa hänet erotettiin. 7. maaliskuuta käräjäoikeus keskeytti erottamispäätöksen toimeenpanon. 12. huhtikuuta Väyrynen ilmoitti eroavansa Kansalaispuolueesta. Hän uskoi näin pääsevänsä keskustan puheenjohtajaehdokkaaksi. 20. huhtikuuta Väyrynen ilmoitti luopuvansa keskustan puheenjohtajaehdokkuudesta. Väyrysen mukaan kilpailu ei olisi ollut niin rehtiä, että hän olisi voinut menestyä. Hän ei ehtinyt erota Kansalaispuolueesta ja aikoi jatkaa siellä. 25. huhtikuuta Väyrynen ilmoitti eroavansa keskustasta. Väyrynen ilmoitti 4. kesäkuuta palanneensa Kansalaispuolueen johtoon. Jakaantuneen puolueen puheenjohtajana itseään pitävä Sami Kilpeläinen kiisti Väyrysen valinnan ja syytti häntä laittomasta esiintymisestä puolueen nimissä.
Paluu kansanedustajaksi ja Seitsemän tähden liike 2018
25. huhtikuuta 2018 Väyrynen kertoi ottavansa kansanedustajanpaikkansa vastaan kesäkuussa 2018. Tämä tarkoitti varapaikalta eduskunnassa toimineen Mikko Kärnän putoamista eduskunnasta. Väyrynen kertoi paluustaan ilmoittaessaan, ettei hänellä ole ”enää mitään syytä edesauttaa sote- ja maakuntauudistuksen hyväksymistä”. Väyrynen palasi eduskuntaan 12. kesäkuuta 2018. Paluupäivänään hän kertoi olevansa oppositiossa sekä hallitusta että oppositiota vastaan. Lisäksi Väyrynen sanoi kuuluvansa eduskunnan "vasemmistopuolelle".
28. kesäkuuta 2018 Väyrynen ilmoitti perustavansa uuden poliittisen liikkeen nimeltään Seitsemän tähden liike. Syyksi Väyrynen ilmoitti sen olevan vastaus kansalaispuolueen ja hänen väliseen kiistaan. Idean liikkeen nimestä Väyrynen sai Italian Viiden tähden liikkeestä. Väyrynen päätti osallistua vuoden 2019 eduskuntavaaleihin uuden liikkeensä kautta ja alkoi kerätä kannattajakortteja sitä varten.
Eduskunta- ja europarlamenttivaalit 2019
Väyrynen valitti useaan otteeseen sitä, että hän ei saanut näkyvyyttä mediassa vaalikeskusteluissa tarpeeksi verrattuna muihin eduskuntapuolueisiin. Väyrynen sai eduskuntavaaleissa 1 235 ääntä, eikä se riittänyt valintaan Uudenmaan vaalipiiristä. Väyrynen asettui näissä vaaleissa ehdolle Uudellemaalle uuden puolueensa Tähtiliikkeen riveissä. Väyrynen perusti uuden puolueen, kun riitaantui edellisen perustamansa puolueen, Kansalaispuolueen, muiden johtohenkilöiden kanssa. Ennen vaaleja hän kertoi olevansa valmis "vaativiinkin valtiollisiin tehtäviin, jos niitä eduskuntavaalien jälkeen avautuu."
Paluu keskustan jäseneksi 2020
Väyrynen ilmoitti 2. toukokuuta 2019, että hän pyrkii presidentiksi 2024 presidentinvaaleissa ja on ehdokkaana vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Väyrynen ilmoitti 13. toukokuuta 2019 jättävänsä Tähtiliikkeen puheenjohtajuuden ja eroavansa sen jäsenyydestä. Ero astui voimaan europarlamenttivaalien jälkeen 27. toukokuuta 2019. Hän ilmaisi olevansa mahdollisesti kiinnostunut pyrkimään keskustan puheenjohtajaksi vuoden 2020 puoluekokouksessa, mikäli menestyy hyvin europarlamenttivaaleissa. Helmikuussa 2020 Väyrynen palasi keskustan jäseneksi. Hän liittyi aluksi Maalahdenseudun Keskusta ry:n jäseneksi. Vuonna 2020 Väyrynen valittiin keskustan Centerns Distrikt -piirin puheenjohtajaksi ja tämän piirin edustajana hänet valittiin marraskuussa 2020 keskustan puoluehallitukseen. Vuoden 2022 puoluekokouksessa Väyrynen oli ehdolla keskustan puheenjohtajaksi. Hän sai 151 ääntä ja ainoa vastaehdokas Annika Saarikko 1 341 ääntä.
Eduskuntavaalit 2023
Väyrynen perui aikeensa asettua ehdokkaaksi vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Perusteena hän esitti epäilyksen, että keskustan vaalitappio pantaisiin hänen syykseen. Myöhemmin Väyrynen ilmoitti, että lähtee sittenkin ehdolle. Hän ei tullut valituksi eduskuntaan.
Ministerinä ja kansanedustajana olon ennätyksiä
Väyrynen on ensimmäinen suomalainen ministeri, joka on toiminut ministerinä viidellä eri vuosikymmenellä (1970-, 1980-, 1990-, 2000- ja 2010-luvuilla). Kiviniemen hallituksen lopettaessa työnsä 22. kesäkuuta 2011 hän oli toiminut ministerinä yhteensä 5 997 päivää. Väyrystä pidempään ministerinä on ollut vain Johannes Virolainen.
Väyrynen on valittu eduskuntaan 11 kertaa: 1970, 1972, 1975, 1979, 1983, 1987, 1991, 1995, 1999, 2007 ja 2015. Vuosina 1995, 1996, 1999, 2004 ja 2014 Väyrynen valittiin EU-parlamenttiin.
Väyrynen istui eduskunnassa tai EU-parlamentissa yhtämittaisesti vuodesta 1970 vuoteen 2011 eli yhteensä 41 vuotta.
Poliittisia näkemyksiä
2010 Väyrynen oli valmis rahoittamaan kehitysyhteistyötä kansainvälisellä pörssiverolla. Hänen mukaansa jo yhden tuhannesosan vero pörssitransaktioista olisi tuonut kymmenien miljardien eurojen tulot ja pörssejä olisi helppo verottaa.
Kesällä vuonna 2015 Väyrynen käynnisti kansalaisaloitteen kansanäänestyksen järjestämiseksi Suomen jäsenyydestä euroalueessa.
Vuonna 2018 palatessaan eduskuntaan Väyrynen sanoi olevansa vasemmistokeskustalainen.
Kirjallinen ura
Väyrysen varhaisempi kirjallinen tuotanto käsittelee keskustapuoluetta ja alkiolaista aatetta sekä niiden tulevaisuutta. Myöhempi tuotanto keskittyy EU-kritiikin ja eurokysymyksen ohella kansainvälisiin asioihin. Väyrynen muun muassa julkisti Suomessa Richard Coudenhove-Kalergin paneurooppalaisia ajatuksia osoittaakseen, että valtioliittoajatus soveltuisi Euroopan yhteisöön paremmin kuin liittovaltio.
Tieteellinen ura
Väyrynen väitteli poliittisen uransa ohessa valtiotieteen tohtoriksi Åbo Akademista 1988 Suomen ulkopoliittista doktriinia käsittelevällä väitöskirjalla Finlands utrikespolitik – den nationella doktrinen och framtidens mänsklighetspolitik (Suomen ulkopolitiikka – kansallinen doktriini ja tulevaisuuden ihmiskuntapolitiikka). Väitöskirjassaan Väyrynen muun muassa esitti, että Neuvostoliitto säilyy suurvaltana ja että Euroopan kahtiajako on pysyvä. Tilaisuus oli suuri mediatapahtuma, ja lisäksi opinnäytteestä löytyi sata puutteellista kohtaa, mutta lopulta se kuitenkin hyväksyttiin. Vastoin Väyrysen arviota Neuvostoliiton hajoaminen ja Euroopan yhdentyminen alkoivat 1989 nopeassa tahdissa.
Väyrynen nimitettiin Lapin yliopiston dosentiksi 1996. Dosentuuria varten hän julkaisi tieteellisen tutkimuksen ”Suomen puolueettomuus uudessa Euroopassa”. Lisäksi hänen nimityksensä perustui runsaaseen muuhun tieteelliseen aineistoon.
Yrittäjänä
Euroopan parlamentin jäsenenä Väyrynen järjesti runsaasti Eurooppa-koulutusta sekä nuorille että aikuisväestölle. Hän ideoi muun muassa ”Politiikan korkeakoulu” -nimisen kurssin ja alkoi julkaista Pohjantähti-nimistä lehteä. Tästä hän sai idean, että Suomeen olisi perustettava kansanopisto, joka erikoistuisi kansainvälisyyskasvatukseen ja Eurooppa-koulutukseen. Pohjantähti-opisto perustettiin Keminmaalle. Vuokko ja Paavo Väyrynen ostivat Kemin kaupungin entisen vanhainkodin Niemi-Niemelän tilan ja nimesivät sen Pohjanrannaksi. Tilalla toimii Pohjantähti-opisto. Opetusministeriö ei kuitenkaan myöntänyt valtionapuja kansanopistolle, koska opiston perustamiselle ei ollut ”riittäviä taloudellisia ja sivistyksellisiä edellytyksiä”. Keminmaan kunnalta opisto sai kuitenkin vuonna 1998 puoli miljoonaa markkaa avustusta.
Kun opistolle ei myönnetty ylläpitolupaa, Paavo Väyrynen on yhdessä Vuokko-vaimonsa kanssa kehittänyt Pohjanrannaksi nimeämälleen tilalle monipuolista yritystoimintaa. Siellä toimii muun muassa Keminmaan nuorisokoti, navetan ullakolle rakennettu Lapin suurin tanssilava, viinitarha sekä matkailijoita majoittava kesämotelli. Keväällä 2010 alueelle valmistui paanukirkko.
Nuorisokodin työn päästyä hyvään vauhtiin, Pohjantähti-opisto haki ylläpitolupaa kansanopistolle, joka antaisi opetusta sijaishuollossa oleville nuorille. Opetusministeriö myönsi opistolle vuonna 2007 aluksi tilapäisen ja lopulta vuonna 2010 vakinaisen ylläpitoluvan. Väyrynen toimii opiston kannatusyhdistyksen varapuheenjohtajana.
Paavo Väyrynen osti elokuussa 2015 vaimonsa Vuokon kanssa Viron Pärnusta Inge Villa -nimisen hotellin, jossa on 11 huonetta ja 33 vuodepaikkaa. Hotelli oli määrä avata syyskuussa 2015.
Suhde Neuvostoliiton tiedustelupalveluun
Suomettumisen aikaan 1970–1980-luvuilla Väyrysen on väitetty olleen läheisessä suhteessa Neuvostoliiton tiedustelupalvelun KGB:n kanssa. Entinen KGB-eversti Oleg Gordijevski kutsuu kirjassaan Sokea peili Väyrystä Kekkosen ja Karjalaisen lailla ”omaksi mieheksi”. Väyrynen on vastineessaan myöntänyt yhteydenpidon, mutta on katsonut sen ”normaaliksi isänmaalliseksi yhteydenpidoksi”. Dosentti Hannu Rautkallion mukaan Väyrynen peri KGB-suhteet Kekkoselta.
Väitteet neuvostokaupalla vehkeilystä
Seitsemän vuotta jälkikäteen nousi kohu Väyrysen menettelystä vuoden 1982 presidentinvaalia edeltäneissä tapahtumissa. Suomen Kuvalehti julkaisi syksyllä 1989 valtiotieteen tohtori Jukka Tarkan kirjoittaman jutun, jossa Väyrysen väitettiin syyllistyneen maanpetokseen keskusteltuaan Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystössä työskennelleen ministerineuvos Viktor Vladimirovin kanssa siitä mahdollisuudesta, että Neuvostoliitto lisäisi ns. välitysöljyn myymistä Suomelle, jolloin Suomen vienti voisi vastaavasti lisääntyä. Tämä toisi myönteistä julkisuutta talouskomission puheenjohtajana toimineelle Ahti Karjalaiselle. Väyrynen kielsi ensin kokonaan osallisuutensa ja uhkaili Tarkkaa oikeusjutulla, jos todisteet Väyrysen osallisuudesta jupakkaan julkistettaisiin. Tarkan julkaisemassa kirjassa Ahti Karjalaisen urasta Väyrysen osallisuudesta todistava kirje julkaistiin Väyrysen uhittelusta huolimatta.
Viisi kansanedustajaa kokoomuksen Kimmo Sasin johdolla teki eduskunnan perustuslakivaliokunnalle selvityspyynnön Väyrysen toiminnasta. Eduskunnan perustuslakivaliokunta totesi Väyrysen toimineen varomattomasti, mutta ei lain vastaisesti ja eduskunta hylkäsi ehdotuksen kanteen nostamiseksi häntä vastaan.
Moskovan vallankaappaus 1991 ja Viron itsenäisyyden tunnustaminen
Väyrynen toimi Suomen ulkoministerinä elokuun 1991 Moskovan vallankaappausyrityksen aikana ja osallistui 20. elokuuta pohjoismaisten ulkoministerien kokoukseen Skagenissa Tanskassa. Tanskan ulkoministeri Uffe Ellemann-Jensen olisi halunnut käyttää yhteisessä kannanotossa sanaa ”vallankaappaus”, mutta Väyrysen vastustuksesta sana poistettiin julkilausumasta. Tanskalaiset moittivat Suomea ja Väyrystä liiallisesta varovaisuudesta. Muiden länsimaiden kannanotot tosin olivat vielä edellisenä päivänä olleet samansisältöisiä kuin Suomen varovainen kanta, mutta Suomi piti varovaisesta linjastaan kiinni niitä pidempään.
Viron tuolloinen pääministeri Edgar Savisaar on syyttänyt useiden Suomen johtajien jarruttaneen Viron itsenäistymistä Neuvostoliitosta 1990-luvun alussa ja on nimennyt myös Väyrysen yhdeksi heistä. Viro julisti itsenäisyytensä palautetuksi vallankaappauksen aikana 20. elokuuta ja Latvia seuraavana päivänä, mutta Suomen johto oli aluksi epäileväinen niiden itsenäisyyden tunnustamisen suhteen. Suomessa paraikaa vieraillut Viron ulkoministeri Lennart Meri toivoi Suomelta tukea maansa itsenäisyydelle. Väyrynen otti lopulta ulkoministerin ominaisuudessa Meren vastaan 22. elokuuta, mutta ilmoitti vielä kaksi päivää myöhemmin Suomen linjaksi, etteivät Baltian maat täyttäneet suvereenien valtioiden tunnusmerkkejä. Venäjän kuitenkin tunnustettua Baltian maiden itsenäisyyden useat valtiot seurasivat perässä, ja Suomikin ilmoitti muutama päivä myöhemmin vuoden 1920 tunnustusten olevan edelleen voimassa.
Professori Jarmo Virmavirta on kritisoinut voimakkaasti Suomen silloista ulkopoliittista linjaa, joka hänen mukaansa nojasi Väyrysen väitöskirjan lähtökohtaan ”jossa Neuvostoliitto on pysyvä ja Euroopan kahtiajako ikuinen”. Virmavirran mukaan Suomen ulkopoliittinen linja ehti kuitenkin viime hetkellä kääntyä Baltian maiden itsenäisyyden kannalle.
Georgian kriisi 2008
Georgian kriisin selvittelyssä 2008 Suomen ulkoministeri Alexander Stubb edusti Euroopan unionia Suomen EU-puheenjohtajuuden vuoksi. Stubb pyysi kriisin jälkeen Suomen suurlähettiläiltä analyysit Venäjästä ja maailman tapahtumista. Nimetön yhteenveto analyyseistä annettiin avoimuusperiaatteiden mukaisesti kaikkien luettavaksi Helsingin Sanomien kautta. Ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä istunut Väyrynen haukkui ulkoministeri Stubbin linjan avoimesti ja katsoi Georgian aloittaneen sodan hyökkäämällä venäläisjoukkoja vastaan. Väyrynen ei pitänyt Georgian kriisiä merkityksellisenä sen enempää maailmanpolitiikan kuin eurooppapolitiikankaan kannalta. Poliittisen historian professori Timo Soikkanen piti Väyrysen avointa Stubbin linjojen arvostelua harvinaisena. Suurlähettiläiden analyyseistä paljastuu, että he pitivät Georgian tapahtumia herätyskellona ja olivat yksimielisiä että vahvistuva Venäjä ei ole kiinnostunut Euroopan arvoista kuten demokratia ja että Venäjä pyrkii tavoitteisiinsa uusin keinoin.
Väyrynen on myöntänyt Stubbin mediahakuisuuden ärsyttävän itseään ja hän pitää Stubbia itseään parempana brändääjänä. Väyrynen on väittänyt Stubbin politikoivan julkisuutta varten.
Ukrainan kriisi 2014
Väyrynen esitti blogissaan 31. joulukuuta 2014, että Krim olisi autonominen osa Venäjää kuten Puerto Rico on autonominen osa Yhdysvaltoja. Hän myös kyseenalaisti Ukrainan hallinnon oikeuden päättää maan asioista, ja halusi Ukrainan pysyvän EU:n ja Naton ulkopuolella. Tätä pidettiin Venäjän liehittelynä. Keskusta irtisanoutui Väyrysen kommenteista.
Uuden Suomen päätoimittaja kummasteli Väyrysen kirjoitusta ”itäisen naapurimaamme laajentumishaluja jossain määrin ymmärtävänä”. Kokoomuksen kansanedustaja Timo Heinonen kummasteli: ”toiselta itsenäiseltä maalta voi vallata maata ja maailmalla olisi ratkaisuna hyväksyä tämä?”
Venäjän hyökkäys Ukrainaan
Syyskuussa 2022 Helsingin Sanomat kirjoitti, että Väyrynen toistaa blogikirjoituksissaan Venäjän hallinnon väitteitä, joiden mukaan Venäjän hyökkäys Ukrainaan johtuu Yhdysvaltojen ”uuden kylmän sodan” politiikasta ja Itä-Ukrainan venäläisten sorrosta. Lehti katsoi jo yksistään äänestäjien kuluttajansuojan edellyttävän, että puolueen kaikilla edustajilla olisi keskeisistä yhteiskunnallisista kysymyksistä ainakin jossain määrin samansuuntaiset näkemykset.
Saturn
Saturn tarkoittaa seuraavia asioita:
Paavo Väyrynen
Jalasmökkikohu
Vuoden 1982 suurin poliittinen selkkaus oli niin sanottu jalasmökkijupakka. Väyrynen asui ja oli asunut keskeytyksettä jo toistakymmentä vuotta perheineen Helsingissä, mutta hän oli siitä huolimatta ilmoittanut vakituiseksi asuinpaikakseen Keminmaan Lapissa. Tämä oikeutti hänet nostamaan eduskunnan päivärahaa.
Muotka
Muotka on taajama ja rautatieasema Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Lentieran kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Mendojärven pohjoispuolella 44 kilometriä Lentierasta kaakkoon. Taajamassa on 219 asukasta (vuonna 2012).
Paavo Väyrynen
Jalasmökkikohu
Kävi kuitenkin ilmi, että Keminmaan-asunto oli muutaman neliömetrin kokoinen siirrettävä jalasmökki ja vastaavasti Helsingin asunto 173 neliömetrin huoneisto Helsingin Kruununhaassa. Tuolloin kansanedustajat saivat päivärahansa eduskunnan ja vaalipiirin välisestä etäisyydestä ja kahden asunnon ylläpidosta. Väyrynen pystyi näin toimimalla nostamaan verottomia lisätuloja noin 4 100 markkaa kuukaudessa.
Muotka
Muotkan taajama on perustettu vuonna 1959 Lentieran metsäteollisuuspiirin työläisasutukseksi. Se muodosti metsätyömaa 796:n ja Muotkan aseman kanssa kyläneuvoston ja Neuvostoliiton hajottua volostin, jossa oli vuonna 1989 noin 850 asukasta, mutta vuonna 1997 enää 467. Muotkan kylähallintoalue eli volosti liitettiin Lentieran kuntaan 2000-luvun alun kunnallishallintouudistuksessa.
Taajamasta on linja-autoyhteys Tumpajoen, Pieningän ja Voloman kautta Mujejärvelle. Muotkan rautatieasema sijaitsee kilometrin verran taajamasta etelään Suojärven–Jyskyjärven radalta Lentieraan haarautuvalla sivuradalla. Radalla on henkilöliikennettä Lentierasta Sukkajärvelle. Taajamassa on Lentieran metsäteollisuuspiirin toimintoja ja metsänhoitoalueen konttori. Palveluihin kuuluu lääkintäasema, posti ja kaksi kauppaa.
Muotkalla on historiallisen asutuksen status. Taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Paavo Väyrynen
Jalasmökkikohu
Aiempi oikeuskansleri Risto Leskinen, eduskunnan virkamiehet ja kansliatoimikunta katsoivat menettelyn lailliseksi. Vastaavasti uusi oikeuskansleri Kai Korte puuttui asiaan, ja lopulta korkein hallinto-oikeus tulkitsi Väyrysen vakituiseksi asuinpaikaksi Helsingin.
Kohun jälkeen aikaisemmin omaksuttua väestökirjalain tulkintaa muutettiin siten, että kansanedustajien asuinpaikka alettiin määritellä asunto-olojen perusteella, jolloin Väyrysen ohella useampi kansanedustaja menetti päivärahansa. Tämän jälkeen päivärahajärjestelmä korvattiin kulukorvausjärjestelmällä.
Kaupunkitarinat
Väyrysestä on liikkunut vuosien aikana lukuisia erilaisia kaupunkitarinoita niin mediassa kuin muutoinkin. Suurin osa jutuista on peräisin 1980-luvulta, jolloin Väyrynen oli poliittisen taistelun keskiössä. Väyrysen on väitetty muun muassa nipistelleen lentoemäntiä, vaarantaneen lentoliikennettä puhumalla kännykkään ja istuneen bisnesluokassa turistiluokan lipulla.
Toimittaja Johanna Korhosen kirjassa Väyrynen kommentoi kaupunkitarinoita ja kiistää väitteet. Väyrysen mukaan Hymy-lehti veti väitteensä nipistelystä takaisin jälkikäteen. Hän kiistää myös europarlamentaarikkoajan kohun kännykkään puhumisesta lentokoneessa. Väyrysen mukaan lentoemäntä huomautti kännykästä, jolloin hän lopetti puhelunsa ja sulki kännykän. Väyrysen mukaan Ilmailulaitos tutki asian ja antoi hänelle puhtaat paperit.
Tarinan mukaan Väyrynen rehvasteli lukeneensa Fjodor Dostojevskin koko tuotannon yhdessä viikonlopussa. Väyrysen mukaan hän lainasi Keminmaan kirjastosta kaikki Dostojevskin kirjat ja luki ne kolmessa vuorokaudessa läpi. Hän ei kuitenkaan lukenut kirjoja sanasta sanaan, vaan pääkohdat tarkasti ja muun kursorisesti.
Vuoden 2012 presidentinvaalien alla ilmestyi novelliantologia On Suurten Muinaisten aika, johon on koottu Väyrystä käsitteleviä kauhutarinoita. Kirjavinkit-sivustolla julkaistun arvion mukaan kirjassa ”hyödynnetään miehestä muodostunutta suullista perinnettä, ihan kuin hän olisi jo jokin suomalaisen kansanperinteen myyttinen hahmo.” Väyrynen itse kertoi olevansa ylpeä, että hänen ”vaatimaton persoonansa on näin hienon kirjan aiheena”.
Yksityiselämä
Väyrynen on ollut naimisissa Vuokko Kaarina Väyrysen kanssa vuodesta 1968, ja heillä on kolme lasta sekä kuusi lastenlasta (syyskuussa 2016).
Heinäkuussa 2007 Väyryselle tehtiin sepelvaltimon pallolaajennus.
Väyrysen isä Eemeli Väyrynen kuoli 101-vuotiaana 30. elokuuta 2011. Eemeli Väyrysen täytettyä 100 vuotta Paavo Väyrynen kirjoitti isästään Eemeli Väyrysen vuosisata -nimisen kirjan, joka julkaistiin keväällä 2010. Puutarhayrittäjänä toiminut Eemeli Väyrynen oli saanut vielä satavuotiaana patentin kehittämälleen perunanistutuskoneelle.
Sotilasarvoltaan Paavo Väyrynen on reservin kapteeni.
Elokuva- ja televisioesiintymisiä
Väyrynen esiintyi runonlausujana elokuvassa Uuno Turhapuro muuttaa maalle (1986). Subin syksyllä 2007 esittämässä talk show -ohjelmassa Me Myself and I Väyrynen esiintyi kommentaattorina.
Pieninkä
thumb|200px |Pieningän kunta Mujejärven piirin kartalla. Pieninkä on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Mujejärven piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tervalammen ja Koverolammen rannalla 60 kilometriä Mujejärvestä maanteitse etelään. Taajamassa on 717 ja kunnassa 731 asukasta (vuonna 2013).
Maantiede ja asutus
Pieningän kunnan pinta-ala on 1 328 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Mujejärven piirin Sukkajärven, lännessä Lentieran ja pohjoisessa Voloman kuntiin sekä idässä Karhumäen piirin Paateneen kuntaan. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seutu kuuluu Länsi-Karjalan ylänköön, jonka maisemaa leimaavat korkeat harjut ja jääkauden muovaamat vesistöt. Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Voloma, Songa eli Tumpajoki (ven. Tumba), Pieninkä (Peninga), Sitrajoki (Sidra), Tsiasjoki (Tšias), Sun, Arjanuks, Varguno, Salma, Hauge, ja Korvindjoki. Suurimmat järvet ovat Volomajärvi (Voloma), Nižneje, Pieninkäjärvi (Peninga), Tšiasjärvi, Palojärvi, Nurmisjärvi, Talvisjärvi, Kupinasjärvi, Piralampi, Verhneje, Jelejärvi, Hagojärvi, Muštajärvi, Aita, Kivijärvi ja Pedrojärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka ja sora.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Pieningän asema. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 68 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 18 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia ja 3 % ukrainalaisia.
Historia
Repolan kuntaan kuulunut Pieningän erämaakylä syntyi 1700-luvun puolivälissä. Pieninkäjärven rannalla sijainneessa kylässä oli vuosina 1873 ja 1905 kaksi taloa ja 15 asukasta. 1900-luvun alussa se oli osa Repolan Kiimanvaaran kyläkuntaa.
Nykyinen Pieningän taajama sijaitsee 12 kilometriä Pieninkäjärvestä itään. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1960. Vuonna 1989 Pieningän kyläneuvostossa oli 1 200 asukasta.
Liikenne, talous ja palvelut
Pieningän kautta kulkee Porajärven ja Mujejärven välinen soratie sekä Suojärven ja Jyskyjärven välinen rautatie. Taajamasta on linja-autoyhteys Voloman kautta Mujejärvelle sekä Sukkajärven ja Himolan kautta Porajärvelle. Pieningän rautatieasema sijaitsee 1,2 kilometriä taajamasta kaakkoon.
Kunnan alueella toimii Leskarelin Voloman metsäteollisuuspiiri. Pieningän taajaman lähellä louhitaan soraa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti, pankki ja muutama kauppa. Taajamassa on rukoushuone.
Nähtävyydet ja matkailu
Pieningän keskustassa sijaitsee toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden yhteishauta. Talvisjärven kaakkoisrannalla on lomakylä.
Plasmoni
Plasmoni on plasman värähtelyenergian kvantti. Kuten fotoni on sähkömagneettisen säteilyn kvantti ja fononi kiteen värähtelyn, plasmonit ilmenevät vapaaelektronikaasun värähtelyinä.
Pintaplasmoni on metallin ja eristeen tai metallin ja puolijohteen rajapinnalla etenevä plasmoni. Se on sähkömagneettinen aalto, joka etenee pinnan suuntaisesti. Pintaplasmonin aallonpituus on erilainen eri metalleilla ja plasmonin etenemiseen vaikuttaa myös pinnan karheus. Teoriassa täydellisen tasaisella metallipinnalla plasmoni voisi kulkea häviöittä, mutta käytännössä pinnan epätasaisuudet rajoittavat etenemismatkan muutamaan millimetriin. Karhealla tai sopivasti kuvioidulla metallipinnalla pintaplasmoni kykenee siirtämään energiaa ympäristöönsä. Tällöin syntyy niin kutsuttu pintaplasmoni-polaritoni. Polaritoni voi syntyä vain jos pintaplasmonin aallonpituus vastaa pinnan piirteiden mittoja. Kun nämä on valittu sopiviksi, syntyy ilmiö jota kutsutaan plasmonikytkennäksi.
Alior Bank
Yhtiön osake noteerataan Varsovan pörssissä, ja yhtiö on mukana pörssin keskeisimpien osakkeiden WIG20-osakeindeksissä (13. helmikuuta 2018 paino 3,3 %).
Kit Harington
Christopher ”Kit” Harington (s. 26. joulukuuta 1986 Lontoo, Englanti) on englantilainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Hänet tunnetaan Jon Nietoksen roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Game of Thrones (2011–2019). Harington sai sarjasta parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2016. Harington näytteli myös Albertia Lontoon West Endin alkuperäisessä näytelmässä War Horse.
Plasmoni
Pintaplasmoneja ja plasmonikytkentää on tutkittu käytettäväksi tulevaisuuden optisissa integroiduissa piireissä sekä muualla optoelektroniikassa, etenkin LED-tekniikassa.
Kit Harington
Nuoruus
Harington syntyi Lontoossa vuonna 1986 Deborah Janelle (o.s. Catesby), joka on entinen näytelmäkirjailija ja David Richard Haringtonille, joka omistaa kirjakaupan. Haringtonin isoisä oli Sir Richard Harington, 12. Haringtonin suvun baronetti.
Helvi Hyvärinen
Helvi Maria Hyvärinen (26. syyskuuta 1906 Kajaani – 19. tammikuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvanveistäjä, piirtäjä ja runoilija. Hän debytoi Helsingissä vuonna 1937.
Kit Harington
Nuoruus
Harington kävi Southfield Primary School -koulua vuosina 1992–1998, minkä jälkeen hän opiskeli Martleyssa sijaitsevassa Chantry High Schoolissa vuosina 1998–2003. Vuosina 2003–2005 Harington kävi Worcester Sixth Form Collegea, jossa hän opiskeli draamaa ja teatteria.
Helvi Hyvärinen
Hyvärinen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1934–1938. Helsingin yliopistossa hän suoritti saksan, kirjallisuuden ja taidehistorian opintoja. Opinnot keskeytyivät struuman vuoksi, mutta hänelle tehty leikkaus onnistui. Hän opiskelikin sitten Ateneumissa kuvanveistäjäksi kuvanveistoluokalla. Hyvärinen oli yksi Suomen harvoista naiskuvanveistäjistä 1940-luvulla.
Näyttelyt
Helvi Hyvärinen osallistui ryhmänäyttelyihin Imatralla, Tampereella, Lohjalla, Hämeenlinnassa ja Helsingissä. Lisäksi hän osallistui Nuorten näyttelyyn ja lukuisiin Suomen Taiteilijain sekä Suomen Kuvanveistäjäliiton näyttelyihin. Hyvärinen piti monia yksityisnäyttelyitä Helsingissä, Tukholmassa ja Kajaanissa. Ulkomailla hän osallistui näyttelyihin Saksassa, Moskovassa, Leningradissa, Budapestissä, Oslossa, Bergenissä ja Rostockissa.
Kit Harington
Nuoruus
Vuonna 2008 Harington valmistui Central School of Speech and Drama -opistosta, joka on osa Lontoon yliopistoa. Teatterikoulussa hän esiintyi yhteensä kuudessa eri näytelmässä.
Helvi Hyvärinen
Taide
Helvi Hyvärinen tunnetaan Högforsin tehtaalle suunnittelemista valurautaisista eläinaiheisista tauluista ’Poroemo ja vasa’, ’Hanhet’ ja ’Kurjet’. Hän suunnitteli myös 'Saukko ja kala' tuhkakupin. Aiheena ilves toistuu usein taiteilijan töissä. Hyvärinen tarkkailikin usein eläimiä Kainuun kesämökillään ja Helsingissä Korkeasaaressa. Häntä voidaan pitää suomalaisen eläinkuvauksen uudistajana. Helvi Hyvärisen taiteessa on havaittavissa 1960-luvun puolivälistä alkaen enemmän pelkistettyjä muotoja ja abstraktioita aikaisemman realistisen ilmaisun sijaan. Vaikka Hyvärisen muotokieli on vapaata, on hänen veistoksensa tunnistettavissa. Helvi Hyvärinen on suunnitellut yhteispohjalaisen osakunnan pöytämitalin Natio Ostrobotniensis.
Kit Harington
Ura
Haringtonin ensimmäinen televisiorooli oli vuonna 2011 alkaneessa yhdysvaltalaisessa HBO:n fantasiasarjassa Game of Thrones, jossa hän näyttelee Jon Nietosta. Hän sai roolin vain kolmella koe-esiintymisellä, mikä oli vähäinen määrä ottaen huomioon hahmon merkittävyyden ja Haringtonin kokemattomuuden. Access Hollywood nimesi hänet ”nousevaksi tähdeksi”.
Harington näytteli Vincentiä vuoden 2012 kauhuelokuvassa Silent Hill: Revelation 3D. Elokuvan kuvaukset alkoivat 7. maaliskuuta ja päättyivät 14. toukokuuta 2011. Marraskuussa 2011 ilmoitettiin, että Harington oli saanut roolin kuningas Arthurina uudessa elokuvassa Arthur and Lancelot, jonka kuvausten oli määrä alkaa vuoden 2012 alussa. Warner Bros. otti kuitenkin elokuvan pois julkaisulistaltaan eikä sen julkaisu ole varma.
Vuonna 2014 Harington esiintyi pääosassa Paul W. S. Andersonin historiallisessa katastrofielokuvassa Pompeji.
Vuonna 2017 Harington tienasi Game of Thrones -sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria per jakso ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Yksityiselämä
Harington alkoi seurustella Game of Thronesissa näyttelevän Rose Leslien kanssa vuonna 2012. Pari ilmoitti kihlautumisestaan syyskuussa 2017 The Times -aikakauslehden kautta. He menivät naimisiin 23. kesäkuuta 2018.
Harington ja Rose Leslie ostivat 1,75 miljoonan punnan huvilan vuonna 2017 Itä-Englannin Suffolkin kreivikunnasta.
Civilization II
Sid Meier's Civilization II (yleisesti Civilization II tai Civilization 2) on MicroProsen kehittämä ja alun perin 1996 julkaisema Civilization-strategiapelisarjan videopeli. Peli julkaistiin alun perin kaksikielisenä (englanti ja ranska). Peli julkaistiin myöhemmin PlayStationille.
Civilization II:ssa on 21 kansaa. Ne ovat tasoltaan ja ominaisuuksiltaan samanlaiset. Kansat ovat: Amerikka, Atsteekit, Babylonia, Egypti,Englanti, Espanja, Intia, Japani, Keltit, Karthago, Kiina, Kreikka, Mongolia, Persia, Ranska, Rooma, Saksa, Siouxit, Venäjä, Viikingit ja Zulut
Aiheesta muualla
Sid Meier’s Civilization
Juho Kaihlajärvi
Juho Antti Kaihlajärvi (s. 13. kesäkuuta 1990) on suomalainen pikajuoksija. Kaihlajärvi edustaa seuratasolla Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajinaan toimivat Jussi ja Esa Kaihlajärvi.
Kaihlajärvi on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa pikaviestistä kultaa vuonna 2014, hopeaa vuosina 2016 ja 217 sekä pronssia vuosina 2010 ja 2013. Lisäksi hän on saavuttanut pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksusta vuonna 2010. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut viestissä pronssia 2016 ja 2018.
Kaihlajärvi juoksi 150 metrin sisäratojen Suomen ennätyksen 16,44 Jyväskylässä 23. tammikuuta 2016. Elmo Lakka rikkoi ennätyksen 2018.
V – Hävitetty
V: Hävitetty on suomalaisen Moonsorrow-yhtyeen viides albumi, joka julkaistiin 10. tammikuuta 2007. Albumi sisältää vain kaksi erittäin pitkää kappaletta, jotka sulautuvat yhdeksi kokonaisuudeksi. Levyn lauluosuudet on miksattu alemmas kuin edellisillä albumeilla ja ne jäävät soittimien varjoon, joten sanoista saattaa olla hieman vaikea saada selvää.
Sami Vähäkangas
Vähäkangas valmistui ylioppilaaksi Schildtin lukiosta 2017. Saman vuoden elokuussa Mediapinnan Suomi 100 runokirjaa-kampanjan kautta julkaistiin hänen esikoisrunoteoksensa Nuudelidieetti . Kirja sisältää raakoja havaintoja fatalismista, parisuhteista, seksuaalisuudesta ja itsetuhoisuudesta. Postmodernia runoutta kirjoittava Vähäkangas on nimennyt vaikuttajikseen muun muassa Claes Anderssonin, Miki Liukkosen, Charles Bukowskin, Charles Baudelairen, Morrisseyn, Arno Kotron, Agnes Cecilen ja Jim Morrisonin. Hänen seuraavan runokokoelman on arveltu ilmestyvän syksyllä 2018.
Entäs nyt, Niskavuori?
Entäs nyt, Niskavuori? on Hella Wuolijoen näytelmä vuodelta 1953. Jatkosodan loppuun ja rauhan ajan alkuun sijoittuva draama on viisiosaisen Niskavuori-sarjan viimeinen. Edvin Laine ohjasi siihen perustuvan elokuvan Niskavuori taistelee vuonna 1957, eli Wuolijoen kuoleman jälkeen. Näytelmästä ohjattiin saman niminen, teatraalinen televisioelokuva vuonna 1987.
Juoni
Niskavuoren isäntä, Aarne, on kuollut sodassa, samoin kuin hänen esikoispoikansa Ville. Näytelmän keskushahmo on Juhani Niskavuoren ja Malviina Multian avioton poika, Juhani Multia. Hän pakoilee virkavaltaa toisen maailmansodan aikaisessa Suomessa. Hän on niin sanottu käpykaartilainen. Niskavuorelta hän löytää turvapaikan. Edvin Laineen elokuvassa Juhani niin ikään pakoilee viranomaisia, muttei ole kuitenkaan käpykaartissa.
Entäs nyt, Niskavuori? valottaa myös Niskavuoren suurtilan vaiheita sodan päättyessä ja sen jälkeen. Juhani Multian velipuolen, Aarne Niskavuoren ja tämän toisen vaimon, Ilona Ahlgrenin poika, Paavo perii kutistuneen maatilan. Laineen elokuvassa ratkaisu on hieman toisenlainen. Yleisen tiedon mukaan Wuolijoen oli määrä jatkaa Niskavuori-sarjaa vielä kuudennella osalla. Se olisi keskittynyt Martta Niskavuori-Vareliukseen, Aarnen ensimmäiseen vaimoon.
Toinen kuvaelma
Paikkana on edelleen Niskavuoren sali. Aarnen kuolemasta on kulunut pari kuukautta. Niskavuorella on vaikeuksia maksaa kunnollista palkkaa työväelle, osin syynä ovat Aarnen epäonnistuneet kokeilut maanviljelyn alalla, jotka heikensivät suurtilan taloutta. Salaperäinen Juhani Mattila saapuu vierailulle. Hän kertoo Loviisalle olevansa Malviinan poika, ja avun tarpeessa. Juhanin isä on Loviisan edesmennyt mies, mutta hän saa tietää sen vasta nyt. Loviisa lupaa olla kertomatta Juhanin sukulaisuudesta ja pestaa tämän pehtooriksi Niskavuorelle.
Kolmas kuvaelma
Tohtori Santala tulee Niskavuorelle kertomaan, että Martta haluaa holhoojan Niskavuorelle valvomaan tyttäriensä perintöä. Loviisa nauraa ajatukselle Niskavuoren holhoamisesta. Myös Loviisan lapset haluavat osansa Niskavuoresta, lisäksi siitä saattaa mennä suuri osa Karjalan siirtolaisille ja rintamamiehille. Martta uskoo edelleen vahvasti, että Suomi voittaa sodan, ja karjalaiset voivat palata kotikonnuilleen. Ilona saa tukea Juhanista velkaisen maatilan hoitoon, mutta hänen takataskussaan on jo suunnitelma lähteä opettajaksi Hämeenlinnaan.
Neljäs kuvaelma
Niskavuorella vietetään Loviisan syntymäpäiviä. Väki käy onnittelemassa. Ilona avautuu Juhanille Aarnen juopottelusta ja syrjähypyistä, joilta hän yritti sulkea silmänsä. Apteekkari on käynyt kyselemässä mikä Mattila on miehiään, mutta Loviisa ei suostu kertomaan tämän taustasta. Juhani huomaa elintilansa kaventuvan kaiken aikaa. Ministeri Kaarle Niskavuori vierailee pikaisesti, sodan päättyminen on jo näköpiirissä, ja se johtaa Niskavuoren pilkkomiseen. Juhani lähtee Niskavuorelta, mutta hän lupaa Ilonalle palaavansa "kello 6 rauhan tultua".
Francisco Núñez Olivera
Francisco Núñez Olivera (13. joulukuuta 1904 Extremadura – 29. tammikuuta 2018 Extremadura ) oli espanjalainen yli 110-vuotiaaksi elänyt mies. Hänestä tuli maailman vanhin mies Yisrael Kristalin kuoltua 11. elokuuta 2017. Hän liittyi armeijaan 19-vuotiaana ja taisteli Rifin sodassa. Hän on myös Espanjan sisällissodan veteraani. Hänen toinen munuaisensa poistettiin, kun hän oli 90-vuotias, ja 98-vuotiaana hänelle tehtiin kaihileikkaus. Hän sai lempinimen "Marchena" yhdennäköisyydestään espanjalaiseen flamencolaulaja-lauluntekijä Pepe Marchenaan.