cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ylioppilastutkinto Suomessa
Ylioppilastutkinnon rakenne
Ylioppilaskirjoitukset pidetään keväällä ja syksyllä. Ylioppilastutkinnon kokeiden suorittamisen voi hajauttaa enintään kolmelle peräkkäiselle tutkintokerralle. Tutkinnon suoritettuaan kokelas voi halutessaan täydentää tutkintoaan ylimääräisillä aineilla tai käydä kerran korottamassa alkuperäiseen tutkintoon kuuluvaa hyväksyttyä koetta ilman aikarajoitusta. Täydennettäessä hyväksyttyä tutkintoa jälkeenpäin voidaan kirjoittaa myös tutkintoon jo ennestään kuuluvan aineen toisella vaativuustasolla. Hylättyä pakollista koetta on uusittava ennen kuin tutkintoa voidaan täydentää uusilla aineilla. Hylättyä pakollista koetta voidaan uusia kaksi kertaa kolmen seuraavan tutkintokerran aikana. Hylätyn ylimääräisen kokeen saa uusia kaksi kertaa ilman aikarajoitusta. Hylätty arvosana pakollisessa aineessa estää lähtökohtaisesti kokelasta valmistumasta ylioppilaaksi, joskin hän voi tietyissä tilanteissa saada muista kirjoitetuista aineista kompensaatiopisteitä, joiden avulla hylätyn arvosanan estävä vaikutus voidaan kompensoida (ks kompensaatio).
Gerald Ouellette
Gerald Raymond Ouellette (14. elokuuta 1934 – 2. syyskuuta 1975) oli kanadalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Ylioppilastutkinto Suomessa
Ylioppilastutkinnon rakenne
Ylioppilastutkinnon kokeet arvostellaan arvosanoilla (korkeimmasta alimpaan): laudatur (L), eximia cum laude approbatur (E), magna cum laude approbatur (M), cum laude approbatur (C), lubenter approbatur (B), approbatur (A) ja improbatur (I).
Marjojärvi (Jyväskylä)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Ylioppilastutkinto Suomessa
Sähköinen ylioppilastutkinto (2016-)
Ylioppilastutkinto muuttui asteittain sähköiseksi muutama aine kerralla alkaen syksystä 2016, jolloin maantiede, filosofia ja saksan lyhyt ja pitkä oppimäärä kirjoitettiin sähköisesti. Matematiikan kokeet siirtyivät viimeisenä sähköiseen muotoon kevään 2019 tutkintokerralla. Sen jälkeen koko ylioppilastutkinto on ollut sähköisessä muodossa, eikä paperista ylioppilastutkintoa enää järjestetä.
Marjojärvi (Jyväskylä)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Kuusjärven alueeseen (14.285) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,3 metriä mpy.
Ylioppilastutkinto Suomessa
Sähköinen ylioppilastutkinto (2016-)
Kokelaat kirjoittavat sähköiset kokeet omalla kannettavalla tietokoneellaan, joka käynnistetään koetilanteessa jaettavalta muistitikulta ylioppilaskokeita varten erikseen tehtyyn käyttöympäristöön. Koe tehdään suljetussa, koesaliin rakennetussa verkossa ilman ulkopuolista yhteyttä. Kokelas ei pääse kokeen aikana käsiksi omalla koneellaan oleviin tiedostoihin tai ohjelmiin, vaan kokeessa hän käyttää muistitikulta ladatussa käyttöympäristössä olevia ohjelmia ja aineistoja. Sähköisten kokeiden vastaukset myös arvostellaan ja lähetetään ylioppilastutkintolautakuntaan sähköisessä järjestelmässä. Jotta lukioissa päästiin harjoittelemaan sähköistä ylioppilastutkintoa varten, kehitettiin rinnakkain sähköisen ylioppilastutkintojärjestelmän kanssa myös sähköinen koeympäristö Abitti, joka toiminnaltaan ja työkaluiltaan vastaa sähköistä ylioppilastutkintojärjestelmää. Abitti-järjestelmän avulla lukioissa on voitu järjestää esimerkiksi kurssikokeita joissa opiskelijat ovat samalla päässeet harjoittelemaan ylioppilastutkinnossa käytössä olevan järjestelmän käyttöä.
Reaaliaineet
Jokaisella reaaliaineella on vuodesta 2006 ollut ylioppilastutkinnossa oma kokeensa. Yhdellä tutkintokerralla järjestetään kaksi reaaliaineiden koepäivää. Eri reaaliaineiden kokeet jakautuvat koepäivien välillä niin, että toisena päivänä järjestetään kokeet psykologiassa, filosofiassa, historiassa, fysiikassa ja biologiassa ja toisena evankelis-luterilaisessa uskonnossa, ortodoksisessa uskonnossa, elämänkatsomustiedossa, yhteiskuntaopissa, kemiassa, maantieteessä ja terveystiedossa. Yhtenä koepäivänä voi osallistua vain yhteen kokeeseen, joten yhdellä tutkintokerralla voi suorittaa enintään kaksi reaaliaineen koetta. Yhden kokeen enimmäisaika on kuusi tuntia.
Gerald Ouellette
Melbournen 1956 olympialaisissa Ouellette epäonnistui pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hän ja hänen maanmiehensä Gilmour Boa päättivät sen jälkeen, että pienoiskiväärin makuuammuntakilpailussa molemmat ampuvat Boan aseella. Tämä tarkoitti sitä, että kummallakin oli käytettävissään vain puolet sääntöjen sallimasta ajasta. Boa ampui ensin omat 60 laukaustaan ja sivusi maailmanennätystään 598. Sitten hän antoi aseen Ouellettelle, joka ampui ainoana kilpailijana täydet 600 pistettä ja voitti kultamitalin. Maailmanennätykseksi tulosta ei hyväksytty, koska järjestäjät olivat sijoittaneet maalitaulut 1,5 metriä liian lähelle sääntöjen vaatimasta 50 metristä. Gilmour Boa sai kilpailussa pronssia.
Ylioppilastutkinto Suomessa
Reaaliaineet
Tehtävien määrä kokeissa vaihtelee riippuen muun muassa oppiaineen pakollisten ja valtakunnallisesti määriteltyjen valinnaisten syventävien kurssien määrästä. Fysiikassa tehtäviä on 13, joista vastataan enintään kahdeksaan. Kemiassa ja biologiassa on 12 tehtävää, joista vastataan enintään kahdeksaan, ja muissa reaaliaineissa on kymmenen tehtävää, joista vastataan enintään kuuteen. Kaksi annetuista tehtävistä on niin kutsuttuja jokeritehtäviä, jotka ovat muita tehtäviä vaativampia. Kumpaankin jokeritehtävään saa vastata. Kustakin tehtävästä voi saada enintään kuusi pistettä lukuun ottamatta jokeritehtäviä, joista voi saada yhdeksän pistettä. Tehtävistä annetaan vain kokonaisia pisteitä.
Dave Matthews Band
Dave Matthews Band on yhdysvaltalainen jazzahtavaa akustisvoittoista rockia soittava yhtye. Yhtye sai alkunsa vuonna 1991 Virginian Charlottesvillessä, kun laulaja/kitaristi Dave Matthews (s. 1967, Etelä-Afrikka) halusi nauhoittaa muutaman tekemänsä kappaleen. Hän pyysi avuksi paikallisia jazzmuusikoita rumpali Carter Beaufordia ja saksofonisti LeRoi Moorea. Basistiksi tuli 16-vuotias musiikinopiskelija Stefan Lessard. Yhtyeeseen kuuluivat myös myöhemmin mukaan kutsuttu viulisti Boyd Tinsley ja kosketinsoittaja Peter Griesar, joka jäi yhtyeestä vuonna 1993. Yhtye jatkoi viisihenkisenä. Saksofonisti LeRoi Moore menehtyi elokuussa 2008.
Ylioppilastutkinto Suomessa
Reaaliaineet
Jokaisessa reaaliaineen kokeessa on 1–4 oppiainerajat ylittävää tehtävää, jossa kokelasta ohjataan käsittelemään tehtävää useiden oppiaineiden näkökulmasta tai laajempina aihekokonaisuuksina.
Dave Matthews Band
Vuonna 1993 he julkaisivat ensimmäisen (omakustanteisen) levynsä, konserttitaltioinnin Remember Two Things, joka rikkoi heti kultalevyrajan.
Yhtyeen levyjä on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2002 yhtye myi Pohjois-Amerikassa 1,5 miljoonaa konserttilippua, mikä oli eniten koko maailmassa. Vuonna 2010 yhtye oli lipputuloissa USA:n 2.tuottoisin konserttiakti per konsertti mitattuna. Dave Matthews Band on myös maailman seitsemänneksi eniten rahaa konserteillaan tuottanut yhtye. Vuosien 1990-2014 välillä yhtye myi 17.823.077 konserttilippua, mikä on 3. eniten koko maailmassa.
Gerald Ouellette
Méxicon 1968 olympialaisissa Ouellette sijoittui kuudenneksi pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa tuloksella 1151.
Ylioppilastutkinto Suomessa
Reaaliaineet
Ylioppilastutkinnon sähköistämisen myötä tehtävien määrä ja tehtävistä saatava pistemäärä muuttui. Sähköisissä reaaliaineen kokeissa enimmäispistemäärä on 120. Fysiikan, kemian ja biologian sähköisessä kokeessa tehtäviä on 11, joista vastataan enintään seitsemään, ja muissa aineissa on yhdeksän tehtävää, joista vastataan enintään viiteen. Sähköinen reaaliaineen koe rakentuu tehtävätyypiltään ja vaativuustasoltaan erilaisista moduuleista, joissa voi olla useita tehtäviä. Jotkut tehtävät voivat olla pakollisia. Tehtävinä voi olla paitsi perinteisiä esseekysymyksiä, myös esimerkiksi monivalintatehtäviä, piirrostehtäviä, aineistojen analysointia ja näiden yhdistelmiä. Tehtävissä voi lisäksi olla paperista koetta monipuolisempaa taustamateriaalia, kuten tekstejä, kuvia, videoita, äänitteitä, karttoja, animaatioita tai tilastoja. Tehtävien enimmäispistemäärä vaihtelee 15 ja 30 välillä.
Matematiikka
Matematiikan kokeen voi suorittaa joko lyhyen tai pitkän oppimäärän mukaan. Lukio-opinnoistaan riippumatta kokelas voi valita kumman kokeen hän suorittaa.
Matematiikan kokeiden rakenne uudistettiin alkaen kevään 2016 ylioppilaskirjoituksista. Kummassakin kokeessa on 13 tehtävää, joista kokelas vastaa enintään kymmeneen. Jokaisesta tehtävästä saa kuusi pistettä. Sekä lyhyen että pitkän matematiikan kokeessa on kaksi osaa: A-osa ja B-osa. Lisäksi B-osa jakautuu vielä kahteen osaan. Kummassakin kokeessa oli vuosien 2016-2019 paperikokeissa erikseen tehtävävihkot A-osaa ja B-osaa varten. Kokeessa sai aluksi, uutuutena vanhempiin kokeisiin nähden, käyttää laskinta vain B-osassa, A-osan tehtäviin oli vuosina 2016-2018 vastattava ilman laskinta (vuonna 2019, sähköisen kokeen myötä, sallittiin A-osassa koejärjestelmän funktiolaskin). Fyysinen taulukkokirja ja laskin sallittiin viimeisen kerran syksyllä 2020. A-osassa on neljä tehtävää, joihin kaikkiin vastataan. B1-osassa on viisi tehtävää, joista vastataan kolmeen, ja B2-osassa neljä tehtävää, joista kolmeen vastataan. Paperikokeessa toimittiin vuosina 2016-2018 siten, että kokeen alussa kokelas sai sekä A-osan että B-osan tehtävävihkon. Kun hän palautti A-osan vihkon ja vastauksensa viimeistään kolmen tunnin kuluttua kokeen alusta, hän sai laskimensa. B-osan tehtävissä sai paperikokeessa käyttää mitä tahansa funktio-, graafista tai symbolista laskinta ilman tiedonsiirtomahdollisuutta. Kummassakin osiossa oli sallittua käyttää taulukkokirjaa. Laskimet ja taulukkokirjat tarkastettiin ennakkoon, ja laskimien muistin tuli olla tyhjennettynä. Sähköisessä kokeessa (2019-) graafinen laskin ja taulukot sisältyvät koejärjestelmään, ja fyysiset laskimet ja taulukkokirjat kiellettiin keväästä 2021 alkaen.
Kielet
Kielikokeet koostuvat useimmissa kielissä kuullun ymmärtämisen kokeesta (vuodesta 1972) sekä kirjallisesta kokeesta. Portugalin, latinan (jonka koe järjestetään kahdenlaajuisena vuoteen 2025, tämän jälkeen vain lyhyen oppimäärän mukaisena), inarinsaamen, koltansaamen ja pohjoissaamen lyhyen oppimäärän kokeissa ei ole kuullun ymmärtämisen koetta. Kirjallisessa kokeessa on kolme osiota. Tehtävinä voi olla esimerkiksi monivalintatehtäviä, aukkotehtäviä, avoimia kysymyksiä, tiivistelmiä tai käännös- ja selittämistehtäviä. Lisäksi on pitkän oppimäärän kokeissa yksi kirjoitustehtävä, jonka pituus on 150–200 sanaa (pitkän englannin ja pitkän suomen kokeissa 150–250 sanaa). Lyhyen oppimäärän kokeissa on yksi lyhyt (35–50 tai 50–70 sanaa kielestä riippuen) ja yksi laajempi kirjoitelma (65–100 tai 100–150 sanaa kielestä riippuen). Kokeisiin suunnitellaan myös suullista osuutta, joka on tarkoitus ottaa käyttöön 2020-luvun aikana.
Äidinkieli
Äidinkielen koe suomen ja ruotsin kielessä on 2000-luvun alusta lähtien koostunut kahdesta osakokeesta, tekstitaidon kokeesta ja esseekokeesta (aiemmilta nimiltään aineistokoe ja ainekirjoituskoe -- nykyään aineistoa on kummassakin kokeessa, vielä aiemmin järjestettiin vain yksi ainekirjoituskoe ilman aineistoa), jotka järjestetään eri päivinä. Kumpikin koe on kuuden tunnin mittainen. Jos jompikumpi koe jää suorittamatta, katsotaan koko äidinkielen koe keskeytetyksi ja hylätyksi. Osakokeita ei siis voi suorittaa eri tutkintokerroilla. Pohjois-, inarin- ja koltansaamen äidinkielen kokeet koostuvat pelkästä esseekokeesta. Tekstitaidon kokeessa annetaan aineisto, joka voi koostua erilaisista kaunokirjallisista teksteistä ja asiateksteistä sekä kuvamateriaalista. Aineiston pohjalta annetaan viisi tehtävää, joista vastataan kolmeen. Tehtäviin voi kuulua esimerkiksi aineiston merkityksien, rakenteiden, ilmaisun tai kontekstin analysointia tai referaatin tai kommentin kirjoittaminen pohjatekstin perusteella. Esseekokeessa kokelas valitsee yhden tehtävän vähintään 12 tehtävän joukosta ja kirjoittaa tehtävänannon pohjalta 4–5 sivua pitkän esseen. Osa tehtävistä on aineistopohjaisia, osassa on pelkkä otsikko tai sitä laajempi tehtävän kuvaus.
Ylioppilastutkinnon arvostelu
Ylioppilaskoe on samanlainen kaikille kokelaille. Ylioppilastutkintolautakunta hoitaa kokeiden lopullisen arvostelun. Lukioiden opettajat suorittavat kuitenkin alustavan arvostelun ennen kuin koevastaukset lähetetään ylioppilastutkintolautakuntaan. Alustava arvostelu auttaa ylioppilastutkintolautakunnan arvostelutyötä. Ylioppilastutkintolautakunnan sensorit suorittavat lopullisen arvostelun ja antavat suorituksille pisteitä kussakin ainejaoksessa päätettyjen kriteerien mukaisesti. Arvosanojen pisterajat päätetään lautakunnassa vasta kun arvostelutyö on tehty. Jokaisella tutkintokerralla on omat pisterajat arvosanoille.
Arvosanat ja pisterajat
Keväällä 2014 otettiin asteittain käyttöön uusi menetelmä arvosanojen pisterajojen määrittämiseksi. Menetelmä perustuu nk. standardoitujen yhteispisteiden keskiarvoon (SYK). Menetelmän avulla muodostetaan kahden peräkkäisen tutkintokerran kaikista kirjoittajista jakauma, johon voidaan sitten verrata yksittäisen kokeen osallistujaprofiilia arvosanojen pisterajoja määrittäessä. Näin ollen arvosanojen jakauma pysyy vertailukelpoisena myös aineissa joissa kirjoittajajoukko on hyvin valikoitunut nykyisen ylioppilastutkinnon suuren valinnaisuuden takia. Aikaisempi koekohtainen menetelmä, jossa pisterajat määritettiin niin että tietty prosenttiosuus kokelaista sai tietyn arvosanan toimi hyvin tilanteessa jossa suurin osa kokelaista kirjoitti kaikki kokeet. Valinnaisissa kokeissa, joissa osanottajajoukko on hyvin valikoitunut, vanha menetelmä johti usein tilanteisiin joissa kokelaat saivat liian alhaisen arvosanan niiden osaamistasoon nähden, jolloin eri aineiden ja jopa saman aineen eri tutkintokertojen arvosanat eivät olleet vertailukelpoisia keskenään.
Alla olevassa taulukossa esitetään arvostelussa käytettyjä arvosanoja, niitä vastaavia kompensaatiopisteitä sekä arvosanojen suuntaa antava suhteellinen jakautuminen kokelaiden kesken kokeessa jossa kirjoittajajoukko vastaa kyseisen ja edellisen tutkintokerran kaikkien kokelaiden osallistujaprofiilia. Eri kokeissa suhteelliset osuudet voivat poiketa huomattavasti esitetystä koekohtaisten pisterajojen määrittämisessä käytetyn SYK-menetelmän takia.
Alkujaan käytössä olivat vain arvosanat I, A, C ja L. Lubenter approbatur ja magna cum laude approbatur otettiin käyttöön vuonna 1970, eximia cum laude approbatur vuonna 1996.
Kompensaatio
Mikäli kokelas on saanut pakollisesta kokeesta hylätyn arvosanan i (improbatur), voi hän silti tulla ylioppilaaksi kompensaatiomenettelyn kautta, jos hän on saanut riittävän hyviä arvosanoja muissa kokeissa. Tämä edellyttää, ettei hän ole erikseen kieltänyt kompensaatiota. Kompensaatio ei korota hylättyä arvosanaa hyväksytyksi, mutta mahdollistaa sen, että kokelas voi tulla ylioppilaaksi pakollisen kokeen hylätystä arvosanasta huolimatta. Ilman kompensaatiota hylätty pakollinen koe estää kokelasta tulemasta ylioppilaaksi. Kompensoitu hylätty arvosana merkitään kokelaan ylioppilastutkintotodistukseen. Ylimääräisessä aineessa saatua hylättyä arvosanaa ei voi kompensoida, mutta se ei estä kokelasta tulemasta ylioppilaaksi eikä arvosanaa merkitä todistukseen.
Hylätty suoritus jaetaan neljään luokkaan (i+, i, i- ja i--) riippuen siitä, miten lähellä hyväksyttyä arvosanaa se on. Kaikista kokelaan hyväksytyistä kokeista, mukaan lukien valinnaiset kokeet, lasketaan arvosanojen perusteella saadut kompensaatiopisteet yhteen, jolloin 12 kompensaatiopistettä kompensoi i+:n, 14 pistettä i:n, 16 pistettä i-:n ja 18 pistettä i=:n.
Ennen vuotta 2006 kirjoittaneilla oli käytössään lisäksi mahdollisuus kompensoida matematiikka sekä reaali toisillaan. Tällöin kompensaatio tapahtui näiden kahden aineen välillä suhteellisen helposti, mikäli kokelaan taidot olivat selkeästi kanavoituneet toiseen näistä aineista, mistä toinen puolestaan kärsi. Käytäntö poistettiin reaaliuudistuksen myötä. Äidinkieltä ei ennen ollut mahdollista kompensoida muilla aineilla.
Ylioppilastutkintomaksut
Ylioppilastutkinnon suorittamisesta peritään tutkintomaksu. Yhden tutkintokerran perusmaksu on 14 euroa, ja sen lisäksi peritään koekohtainen maksu, joka on 28 euroa. Jos esimerkiksi suorittaa kuusi ainetta hajautettuna kahteen tutkintokertaan, maksu on 6 × 28 euroa + 2 × 14 euroa = 196 euroa. Edullisimmillaan ylioppilastutkinnon voi suorittaa 154 eurolla (perusmaksu ja 5 ainetta).
Ylioppilastutkintomaksut ovat poistumassa oppivelvollisuuden laajentamisen myötä. Suomen Lukiolaisten Liitto on pitkään vaatinut ylioppilastutkintomaksujen poistamista opiskelijoilta, sillä liiton mielestä ne ovat ristiriidassa maksuttoman koulutuksen periaatteen kanssa.
Ylioppilastutkintolautakunta perii myös maksun tarkastusarvioinnista (50 euroa), mikäli tarkastusarvoistelussa arvosana ei muutu.
Tilastoja
Vuonna 1965 Suomessa valmistui 13 444 ylioppilasta.
Eniten laudatureja
Tähän mennessä eniten laudatureja on kirjoittanut mikkeliläinen ylioppilas, joka keräsi keväällä 2016 valmistuneeseen tutkintoonsa 12 laudaturia. Aiempi ennätys on 11 laudaturia vuodelta 2010, jolloin Tornion yhteislyseon lukion opiskelija kirjoitti eximian pitkästä matematiikasta sekä laudaturin kemiasta, maantieteestä, historiasta, yhteiskuntaopista, biologiasta, fysiikasta, äidinkielestä, pitkästä ruotsista, pitkästä englannista sekä lyhyestä espanjasta ja ranskasta.
Riemuylioppilas
Riemuylioppilaaksi voidaan kutsua ylioppilasta, jonka ylioppilaaksi pääsystä on kulunut aikaa 50 vuotta.
Dave Matthews Band
Pohjois-Amerikan ulkopuolella Dave Matthews Band on lähes tuntematon.
Diskografia
Kahden omakustanteisen albumin jälkeen Dave Matthews Band on julkaissut useita studioalbumeita, konserttitaltiointeja ja yhden kokoelma-albumin. Albumeilta on myös julkaistu useita singlejä.
Livealbumit
Yhtye on perinteisesti sallinut kuuntelijoiden äänittää konsertteja yksityiseen käyttöön. Yhtyeen suosion myötä äänityksiä alettiin kuitenkin myydä, monesti kalliilla hinnalla ja huonolaatuisina. Tarjotakseen kuulijoilleen parempilaatuisia ja halvempia äänityksiä keikoistaan, Dave Matthews Band julkaisi vuonna 1997 ensimmäisen livealbuminsa Live at Red Rocks.
Live Trax -sarjat
Vuodesta 2004 lähtien Dave Matthews Band on julkaissut useita konserttitaltiointejaan osana Live Trax -sarjoja. Kyseisiä äänitteitä voi tilata ainoastaan yhtyeen verkkosivujen kautta (poikkeuksena Live Trax Vol. 6, jota on myyty myös muissa kaupoissa kovan kysynnän vuoksi). Nimi Live Trax viittaa Charlottesvillessä sijaitsevaan yökerhoon nimeltä Trax, jossa yhtye on soittanut yli 120 konserttia vuosina 1991-1996.
Luettelo Etelän kolmion tähdistön tähdistä
Luettelo Etelän kolmion tähdistä:
Hannes Lukinmaa
Hannes Lukinmaa (s. 10. helmikuuta 1950 Kajaani) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa 1970–1990-luvuilla.
Vuonna 2013 Lukinmaalle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Max Lorenz
Max Lorenz voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Skriivaa ku riivaa
thumb|Skriivaa ku riivaa -liigan logo.
Skriivaa ku riivaa (lyh. SKR) on Suomen ensimmäinen kirjoitettujen rap-battlejen liiga.
Historia
Tapahtumia on järjestetty Helsingin Pacificon, Tampereen Grooven, Jyväskylän Rentukan ja Seinäjoki Hiphop Festival -tapahtumissa. Kaikki battlet kuvataan ja julkaistaan internetissä.
Formaatti
Skriivaa ku riivaan esikuvina ovat toimineet kanadalainen King of the Dot ja yhdysvaltalainen Grind Time -liigat. Ottelijat saavat tietää vastustajansa vähintään kuukautta etukäteen, jonka aikana he kirjoittavat kolme (yleensä 1-2 minuutin) verseä, jotka tuomaroidaan itse battletapahtumassa. Verset räpätään a capellana, joka yhdistettynä esimerkiksi rekvisiittaan, tilannekomiikkaan tai pitkälle vietyihin riimikuvioihin mahdollistaa monipuoliset ja omalaatuiset esitykset. Ylisuuret freestyleosuudet, aikarajan ylitykset ja huono valmistautuminen tulkitaan epäkunnioitukseksi vastustajaa kohtaan ja voi johtaa liigasta putoamiseen.
Hordaland (sanomalehti)
Hordaland (vuosina 1883–1892 Vossbladet) on norjalainen vuonna 1883 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Voss. Lehti ilmestyy kolmesti viikossa ja kuuluu Amedia-koserniin. Vuodesta 2003 lehti on ollut tabloid-kokoinen.
Ranskan Fed Cup -joukkue
Ranskan Fed Cup -joukkue edustaa Ranskaa Fed Cupissa. Se toimii Ranskan tennisliiton alaisuudessa. Ranska osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Ranska on pelannut 151 maaottelua, joista voittanut 92 ja hävinnyt 59. Ranska on saavuttanut kaksi mestaruutta, vuosina 1997 ja 2003.
Kameleontti (televisiosarja)
Kameleontti (The Pretender) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tuotettiin neljä tuotantokautta vuosina 1996–2000. Sarjan päätyttyä Kameleontti-hahmon ympärille tehtiin vielä kaksi tv-elokuvaa, jotka sijoittuvat kronologisesti televisiosarjan tapahtumien jälkeiseen aikaan.
Televisiosarja sai inspiraationsa huijareista ja toisten henkilöllisyyksien omaksujista, kuten Ferdinand Waldo Demara.
Sarjan päähenkilö on Jarod, joka on siepattu lapsena vanhemmiltaan ja kasvatettu salaperäisen organisaation valvonnassa. Organisaatio tunnetaan vain nimellä Keskus (The Centre). Huippuälykkään Jarodin saama koulutus Keskuksessa tähtäsi yhteen ainoaan päämäärään: Jarodista tulisi kameleontti, joka pystyy omaksumaan minkä tahansa huippuasiantuntijan roolin, ammatin tai taidon.
Hyväsydäminen Jarod sai pian selville, että Keskus myi salaa Jarodin toteuttamia nk. simulaatioita eniten tarjoavalle. Jarod pakeni Keskuksesta ja matkusti ympäri Yhdysvaltoja omaksuen erilaisia identiteettejä ja etsien vastauksia häntä piinanneisiin kysymyksiin. Samalla Jarod käytti taitojaan auttaakseen hädänalaisia ihmisiä. Jarod esiintyi useimmiten omalla etunimellään, mutta omaksui rooliinsa tavalla tai toisella liittyvän sukunimen: "Nobel" esiintyessään poliisin pommiryhmän jäsenenä, "Kinsey" seksuaaliterapeuttina, "Lugosi" erikoisefektien tekijänä tai "Patton" sotilaana.
Jarod on koko sarjan ajan takaa-ajettu, jonka perässä ovat sekä Keskus että piinaavat muistot hänen Keskukselle tekemistään mutta väärinkäytetyistä simulaatioista.
Pääosanäyttelijät
Seuraavassa taulukossa on lueteltu sarjan tärkeimmät näyttelijät. Taulukkoon on merkitty henkilön esiintymisten lukumäärä televisiosarjassa ja esiintyikö kyseinen hahmo myös televisioelokuvissa The Pretender 2001 ja The Pretender: Island of the Haunted  (merkitty "x":llä).
Taustatarina
Neiti Parker, keskuksen johtajan Herra Parkerin tytär, (Andrea Parker), Herra Parker itse (Harve Presnell), Sydney, Jarodin ohjaaja (Patrick Bauchau) ja Broots, tietokonenero (Jon Gries) muodostavat ryhmän, jonka tehtävänä on napata Jarod ja tuoda hänet takaisin Keskukseen.
Jarod
Jarod on nero, mutta myös paljon muutakin kuin huippuälykäs mies. Hän on herkkä ja myötätuntoinen. Hän käyttää molempia luonteenpiirteitä omaksuessaan uusia rooleja ja auttaessaan erilaisia ihmisiä. On loogista, että Jarod omistaa elämänsä toisille, koska hänellä ei ole omaa identiteettiä. Jarod vietiin vanhemmiltaan nuorena, hän teki simulaatiota käytännössä koko elämänsä ja eli kameleontin elämää. Hän oli yksin ja yksinäinen, mutta myös täysin irrallaan kaikista normaaleista siteistä tavallisten ihmisten elämään. Henkilöt, jotka Jarod tuntee parhaiten, ovat Keskuksen palkkalistoilla ja jahtaavat häntä päivästä toiseen.
Tarvittaessa Jarod on tasapainoinen ja rauhallinen mies, mutta joskus harvoin hänen tuskainen sielunsa saa yliotteen ja Jarod menettää itsehillintänsä. Usein jakson lopussa Jarod nähdään itkemässä tai kävelemässä tyhjällä kadulla suruissaan.
Jarod on myös huumorintajuinen, jopa ironinen. Usein Jarodin esiintyessä kameleonttina hän käyttää silmä-silmästä-metodia ihmisiin, jotka tekevät väärin toisia kohtaan. Eräässä jaksossa Jarod hautaa elävältä lääkärin, joka on haudannut elävältä potilaansa. Jarod ei silti vahingoita ketään pysyvästi - tässäkin tapauksessa hän kutsui paikalle poliisin pelastamaan lääkärin.
Jarodin suhde Keskukseen on monimutkainen. Hän pitää Keskusta eräänlaisena kotina, johon ei kuitenkaan ole paluuta. Keskuksessa on yhä hänen ohjaajansa Sydney, ainoa isähahmo, jonka hän on koskaan tuntenut. Jarod on myös eräänlainen ystävä Neiti Parkerille, joka on jatkuvasti Jarodin kintereillä.
Sarjan myöhemmissä jaksoissa Jarod tapaa Zoen, johon hän rakastuu ja luo oikean ihmissuhteen.
Neiti Parker
Neiti Parker jahtaa Jarodia. Neiti Parkeria jahtaa taas hänen menneisyytensä, muistot hänen äitinsä kuolemasta, joka ilmeisesti oli tehnyt itsemurhan Keskuksen hississä Neiti Parkerin ollessa vain kuusivuotias. Neiti Parker ei pääse tapahtumasta yli ja etsii koko ajan syytä äitinsä itsemurhaan. Neiti Parkerin kova ulkokuori on seurausta hänen tuskastaan. Hänen suhde isäänsä, Herra Parkeriin, on ongelmallinen, koska Herra Parker valehtelee tyttärelleen jatkuvasti.
Jollakin tasolla Jarod on kuitenkin Neiti Parkerin sielunveli. Molemmat ovat tuskassaan yksinäisiä, mutta jakavat menneisyyden, jonka tapahtumia he yrittävät selvittää.
Neulalampi (Jyväskylä)
Neulalampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Kuohun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Kameleontti (televisiosarja)
Televisiosarjan jälkeen
Kun sarja alun perin lakkautettiin, Turner Network Television otti sen uudelleenlevitykseen. Kaksi tv-elokuvaa - The Pretender 2001 ja Island of The Haunted - esitettiin TNT-kanavalla vuonna 2001; osittain maailmanlaajuisen sähköpostikampanjan takia, minkä organisoivat sarjan fanit. Kolmas tv-elokuva on ollut pitkään kehitysasteella, mutta vuoteen 2006 mennessä tuotanto ei ole päässyt alkua pidemmälle. Fanit painostavat edelleen sarjan luojia päättämään jäljelle jääneet, avoimet juonenkäänteet kolmannessa ja todennäköisesti viimeisessä Kameleontti-elokuvassa.
Neulalampi (Jyväskylä)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Kameleontti (televisiosarja)
Televisiosarjan jälkeen
Sarjan luojat Steven Long Mitchell ja Craig W. Van Sickle ovat sanoneet Kameleontti-DVD:n ranskalaisiin versioihin taltioiduissa haastatteluissa, että heillä on käsikirjoitettuna jo sarjan oikea loppu ja he tarvitsevat vain rahoituksen tuottaakseen viimeisen Kameleontti-elokuvan.
Kameleontin uusintoja on esitetty ja esitetään edelleen maailmanlaajuisesti.
Seppo Suoraniemi
Seppo Sihveri Suoraniemi (s. 26. elokuuta 1951 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Suoraniemi on valittu Suomen jääkiekkoleijonaksi numero 88. Suoraniemi toimii nykyisin valmennustehtävissä.
Seppo Suoraniemen poika Mika on SM-liigassakin pelannut hyökkääjä.
Ura pelaajana seurajoukkueissa
Suoraniemi pelasi Suomen pääsarjassa neljässä eri joukkueessa. Hän aloitti Helsingissä 1970 ja pelasi kaksi kautta sekä HJK:ssa että Jokereissa. Jokereista hän siirtyi Ilvekseen ja sieltä edelleen TPS:aan, jossa pelasi kaudet 1976–1983.
Tämän jälkeen Suoraniemi siirtyi ykkösdivisioonaan TuTon joukkueeseen, jossa Suoraniemi pelasi kaudet 1984–1987.
Uransa Suoraniemi lopetti Japanin sarjan Kokudo Keikakussa.
Suomen pääsarjan runkosarjassa Suoraniemi keräsi tehot 136+112 418 ottelussa. Pudotuspeleissä hänen saldokseen muodostui 47 ottelussa 13+9. Suoraniemi voitti urallaan yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä kahdeksan mitalia.
Ura maajoukkueessa
Maajoukkueessa Suoraniemi pelasi 159 A-maaottelua pisteillä 9+13. Hän edusti Suomea neljä kertaa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa.
Ura jääkiekkovalmentajana
Suoraniemi on 1990-luvulta lähtien toiminut moninaisissa valmennustehtävissä.
Kaudella 1994–1995 Suoraniemi aloitti SM-liigaan nousseen TuTon päävalmentajana, mutta heikosti sujuneen kauden takia hänet korvattiin tammikuussa 1995 kakkosvalmentaja Kari Yli-Mäenpäällä. TuTo oli lopulta sarjan toiseksi viimeinen.
Tammikuun 23. päivä vuonna 2011 Seppo Suoraniemi valittiin Turun Palloseuran valmennusryhmään.
Fedrick Dacres
Fedrick Dacres (s. 28. helmikuuta 1994) on jamaikalainen kiekonheittäjä.
Dacres voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Lillessä 2011 tuloksella 67,05 m (1,5 kg:n kiekko). Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Barcelonassa 2012 heitettyään 1,75 kg:n kiekkoa 62,80. Hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa Torontossa 2015 tuloksella 64,80. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui seitsemänneksi. Rion olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 65,83.
Dacres voitti kiekonheitossa kultaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 tuloksella 68,20. Hän voitti samana vuonna Maanosien cupin kiekkokilpailun. Hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa Limassa 2019 tuloksella 67,68. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Dacres saavutti hopeamitalin tuloksella 66,94 metriä. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 64,85.
Seemannsfreud – Seemannsleid
Seemannsfreud – Seemannsleid on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1972.
Astevaihtelu
Astevaihtelu tarkoittaa sanansisäisten konsonanttien vaihtelua. Se on useimpien itämerensuomalaisten kielten ilmiö (samantapaista esiintyy myös eräissä muissa kieliryhmissä), jossa klusiilit, eli k-, p- ja t-äänteet (sekä marginaalisesti lainasanoissa g-, b- ja d-äänteet) vaihtelevat sanan eri taivutusmuodoissa: joko kaksoisklusiili yksinkertaisen kanssa (kestovaihtelu) tai yksinkertainen klusiili jonkin toisen äänteen kanssa (laatuvaihtelu). Astevaihtelua esiintyy sekä nominien että verbien taivutuksessa ja myös johdosten muodostamisessa.
Astevaihtelun yhteydessä käytetään termejä vahva aste ja heikko aste: kesto­vaihtelun tapauksessa geminaatta kk, pp tai tt on vahva, yksinäis­konsonantti k, p tai t heikko aste, kun taas laatu­vaihtelun tapauksessa yksittäiskonsonantti k, p tai t on vahva aste, ja niiden muu vastine tai puuttuminen heikko aste. Laatuvaihtelussa k:n heikkoasteinen vastine on yleensä kato (leuka : leuan), p:n vastine v (ripa : rivan) ja t:n vastine d (kato : kadon).
Kaksoismetalli
thumb|Kaksoismetallinauhaa käytetään muun muassa lämpömittareissa.
Astevaihtelu
Astevaihtelu on vanha äänneilmiö
Vielä myöhäiskantasuomessa (itämerensuomalaisten kielten kantamuodossa) astevaihtelu oli säännöllinen äänneilmiö: sanavartalon sisäinen klusiili(sto) heikentyi aina, jos siitä alkava tavu oli umpinainen eli päättyi konsonanttiin. Ilmiön taustalla oli mahdollisesti jonkinlainen pyrkimys alkuperäisten painotussuhteiden säilyttämiseen eli painollisen ja painottoman tavun eron selventämiseen pitkää painotonta tavua ”heikentämällä”, mutta myös germaanisten kielten vaikutusta on epäilty (kantagermaanissa ns. Vernerin lain mukaan tietyt konsonantit soinnillistuivat painotussuhteista riippuen).
Kaksoismetalli
Kaksoismetalli (myös nimitystä bimetalli käytetään) on kahdesta eri tavalla laajenevasta metallista tehty liuska. Liuskat on liitetty toisiinsa kiinni niin, että ne pystyvät vapaasti laajenemaan. Tämä saa aikaan sen, että lämpötilan muutos muuttaa liuskan muotoa. Kaksoismetalli taipuu lämmetessään eri suuntaan kuin jäähtyessään.
Astevaihtelu
Astevaihtelu on vanha äänneilmiö
Kantasuomen astevaihtelu on alun alkaen ollut säännöllistä konsonantin lyhenemistä tai heikkenemistä:
Kaksoismetalli
Termostaatissa ja lämpöreleessä metalliliuskan taipuminen ohjaa kytkintä, joka käynnistää tai sammuttaa sähkölaitteen tietyssä lämpötilassa. Kaksoismetalliin perustuvissa lämpömittareissa metalliliuskan päähän on liitetty osoitin, joka kääntyy lämpötilan muuttuessa.
Astevaihtelu
Astevaihtelu nykyään
Suomen kielessä astevaihtelu ei enää ole pelkästään fonologinen (äänne-ehtoinen) ilmiö (avotavun edellä ei enää aina ole vahva aste eikä umpitavun edellä aina heikko), koska alkuperäiset tavujen avoimuus- ja umpinaisuussuhteet ovat muuttuneet. Pitkän vokaalin edellä on aina vahva aste. Esimerkiksi kotiin-sanassa toinen tavu on nykyään umpinainen, mutta alkuaan muoto on kuulunut kotihin kuten eteläpohjalaisissa murteissa vieläkin, ja siksi t on yhä vahvassa asteessa; sanassa hake on kaksois-k:n heikko aste (vrt. esimerkiksi monikkomuoto hakkeet), koska sanan lopussa on alkuaan ollut konsonantti, jonka vaikutus ilmenee yhä niin sanotussa rajakahdennuksessa (sanan­raja­kahdennuksessa).
Lisäksi monet uudemmat sanat kuten lainasanat (auto : auton), erisnimet, varsinkin etunimet (Heta : Hetan, Kauko : Kaukon), deskriptiivi- ja slangisanat (mökä : mökän) ovat astevaihtelun ulkopuolella – näin varsinkin yksinäisklusiilien osalta, geminaattaklusiilien astevaihtelua voi näissäkin ryhmissä esiintyä (hitti : hitin, Mikko : Mikon). Lisäksi etunimissäkin myös yksittäis-t saattaa mukautua astevaihteluun (Ahti : Ahdin, Raita : Raidan, Satu : Sadun, Taito : Taidon).
On väitetty, että sanojen aika ja poika taivutus olisi poikkeuksellinen siten, että k:n heikkoasteisena vastineena olisi j, mutta todellisuudessa k:n heikkoasteinen vastine on myös näissä sanoissa kato ja j on syntynyt sen johdosta, että i on joutunut vokaalien väliin (aikaisemmin on siis sanottu poian ja aian, vertaa taika-sanan heikkoasteisiin muotoihin, jossa i on säilynyt, esim. taian). T:n heikkoasteisena vastineena esiintyi δ laajalti vielä kirjakielen syntyaikoina, mutta myöhemmin se on Länsi-Suomen murteissa muuttunut l:ksi tai r:ksi, itämurteissa taas kadonnut kokonaan.
Suomen kirjakielen syntyessä tätä äännettä ryhdyttiin merkitsemään dh:lla tai d:llä, myöhemmin vain d:llä. Vielä myöhemmin, kun alkuperäinen hankausäänne oli jo useimmille suomen puhujille käynyt oudoksi, tämä d alettiin yleiskielisessä puheessa ääntää samoin kuin ruotsissa tai kuin muissa suomalaisten yleisimmin tuntemissa vieraissa kielissä. Tähän vaikutti sekin, että 1800-luvulla, kun monet ruotsinkieliseen yläluokkaan kuuluneet opiskelivat suomea, he luonnollisesti alkoivat lukea suomen d:n samoin kuin ruotsissa. Suomen nykyinen d muistuttaakin nimenomaan ruotsin d:tä, joka eroaa t:stä soinnillisuuden lisäksi siten, että äännettäessä kieli on kauempana hampaista. D on siis suomen kirjakielessä tavallaan keinotekoinen tulokas, joka puuttuu lähes kaikista alkuperäisistä kansanmurteista.
Lisäksi heikkoasteiset klusiilien vastineet ovat voineet assimiloitua viereisten konsonanttien kanssa, mikä entisestään mutkistaa astevaihtelua:
Juuri nk:n astevaihtelun takia ns. äng-äänteestä on suomen kielessä kehittynyt itsenäinen foneemi. Muuten se voitaisiin tulkita vain n-äänteen k:n edellä esiintyväksi allofoniksi.
Konsonanttiyhtymän sk heikkona vastineena on Vienan karjalassa, suomen kaakkoismurteissa ja kaakkoisissa hämäläismurteissa ollut pelkkä s. Tämän Lönnrot jätti pois Vanhasta Kalevalasta, joka vaikutti suomen kirjakielen vakiintumiseen. (koski : kosken, vrt. astevaihtelullinen säe keskelle kosen kiveä.)
Astevaihtelu on perinteisesti määritelty tapahtuvaksi vain (lähes) soinnittomissa klusiileissa p, t ja k, mutta yksittäiskonsonantin ja geminaatan astevaihtelu on laajentunut laina­sanojen myötä voimakkaasti soinnillisiin klusiileihin b, d ja g esimerkiksi sanoissa lobata : lobbaa, digata : diggaa, blogata : bloggaa.
Astevaihtelu suomea vieraana kielenä opiskeleville
Astevaihtelu on suomea vieraana kielenä opettelevien suurimpia kompastuskiviä. Suomalaisen kielentutkijan J. J. Mikkolan mukaan astevaihtelu on "ikävä loinen, joka ei tuota kielelle mitään hyötyä." Toisaalta suomea vieraana kielenä -pedagogiikka on kehittynyt 2000-luvulta alkaen voimakkaasti, ja myös astevaihtelun opiskeluun on laadittu selkeitä ohjeita ja taulukoita sekä vapaasti käytettäviä verkkosivuja esimerkiksi eri yliopistojen palveluina.
Franco Modigliani
Franco Modigliani (s. 18. kesäkuuta 1918 – 25. syyskuuta 2003) oli italialais-yhdysvaltalainen ekonomisti. Modigliani sai Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon vuonna 1985 työstään säästämisen ja rahoitusmarkkinoiden tutkimuksessa. Hän toimi vuodesta 1962 kuolemaansa asti professorina MIT:ssä.
Modigliani syntyi Italiassa, josta hän muutti Yhdysvaltoihin koska hänen juutalainen syntyperänsä ja antifasistiset mielipiteensä aiheuttivat hänelle ongelmia Italiassa. Modiglianista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1946.
Akateemisesti Modiglianin tärkeimmät tutkimukset liittyvät rahoitusteoriaan ja säästämiseen. Rahoitusteoriassa hän kehitti yhteistyössä Merton Millerin kanssa irrelevanttiusteoreeman, jonka mukaan tiettyjen ehtojen vallitessa yrityksen arvo ei riipu siitä, että rahoitetaanko yritystä omalla pääomalla (eli laskemalla osakkeita liikenteeseen) vai vieraalla pääomalla (eli lainaamalla yritykselle rahaa).
Säästämiskäyttäytymistä kuvaamaan Modigliani kehitti nk. elinkaarihypoteesin, jonka mukaan ihmiset pyrkivät saavuttamaan vakaan tulotason koko elämänsä aikana esimerkiksi säästämällä työvuosiensa aikana ja kuluttamalla säästönsä eläkeaikanaan.
Reniumtrioksidi
Reniumtrioksidi eli renium(VI)oksidi (ReO3) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs reniumin oksideista.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa reniumtrioksidi on kiteistä tummanpunaista ainetta, jolla on metallinen kiilto. Yhdiste ei liukene veteen, happoihin eikä laimeisiin emäsliuoksin. Kuumennettaessa reniumtrioksidia väkevien emäsliuosten kanssa yhdiste disproportioituu reniumdioksidiksi ja perrenaatti-ioniksi (ReO4-). Disproportioituminen tapahtuu myös kuumennettaessa voimakkaasti, jolloin tuotteita ovat reniumdioksidi ja reniumheptoksidi. Reniumtrioksidin kiderakenteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja rakenteessa jokainen reniumioni on sitoutunut kuuteen oksidi-ioniin muodostaen oktaedrimäisen rakenteen. Reniumtrioksidi on hyvä sähkönjohde ja sen resistiivisyys pienenee lämpötilan laskiessa. Yhdisteen sähkönjohtavuus johtuu siitä, että reniumin d-orbitaalilla sijaitseva elektroni on delokalisoitunut yhdisteessä.
Valmistus
Reniumtrioksidia voidaan valmistaa reniumheptaoksidista pelkistämällä hiilimonoksidin avulla. Toinen tapa yhdisteen valmistamiseen on reniumheptaoksidin kuumennus reniummetallin kanssa.
Brooklyn – Dakar
Brooklyn – Dakar on Pelle Miljoona & Rockers -yhtyeen seitsemäs, ja Pelle Miljoonan 22. albumi. Se julkaistiin 27. syyskuuta 1999.
Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Pelle Miljoona.
Sodan ja rauhan miehet
Sodan ja rauhan miehet on Yleisradion TV2:n teatteritoimituksen tuottama dokumenttipohjainen näytelmäsarja, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1978.
Sodan ja rauhan miehet kuvaa arkistolähteisiin sekä aikalais- ja asiantuntijahaastatteluihin pohjautuen Suomen ulkopoliittista kehitystä 1930-luvun loppupuolelta jatkosodan alkuun. Sarja herätti alkuvuoden 1979 aikana vilkkaan julkisen keskustelun kuvaamansa ajanjakson tapahtumista. Ulkopoliittisesti kyseessä oli arka aihe, koska silloisen virallisen, suomettumisen mukaisen historiantulkinnan mukaan talvisodan aloittajaa ei yleensä nimetty suoraan. Neuvostoliitto ei myöskään ollut tunnustanut Molotov–Ribbentrop-sopimuksen salaista lisäpöytäkirjaa sen ja Hitlerin Saksan keskinäisestä etupiirijaosta.
Matti Tapion idea ja sen hyväksyminen
Sarjan ohjaaja Matti Tapio oli alkanut kerätä aiheeseen liittyvää materiaalia jo 1970-luvun alkuvuosina. Kipinän hän oli saanut jatkosodan aikaisen pääministerin Edwin Linkomiehen vuonna 1970 julkaistusta muistelmateoksesta Vaikea aika. Osaksi aiemmin julkaisematon materiaali alkoi kiinnostaa Tapiota niin, että hän taisteli Sodan ja rauhan miesten ohjelmaidean hyväksytyksi Yleisradion johdon ja etenkin pääjohtaja Erkki Raatikaisen epäluuloista huolimatta. Raatikainen oli vuonna 1975 sanonut TV2:n johtajalle Pertti Paloheimolle, joka oli tehnyt sarjasta tuotantosopimuksen Matti Tapion kanssa, että "täältä Kesäkadun kahdeksannesta kerroksesta on paljon paremmat näköalat kuin sieltä Tohlopista". Matti Tapio itse ei ehtinyt nähdä mittavimman työnsä menestystä sen koko laajuudessa, sillä hän kuoli pian sarjan ensimmäisen osan esittämisen jälkeen joulukuussa 1978.
Pääjohtaja Erkki Raatikainen paljasti myöhemmin, että Sodan ja rauhan miehiä oli pidetty sarjan valmistuttua toista vuotta hyllyllä, koska hänen mukaansa sen esittäminen samanaikaisesti lokakuun vallankumouksen 60-vuotisjuhlan, Suomen itsenäisyyden 60-vuotispäivän ja YYA-sopimuksen 30-vuotisjuhlan kanssa olisi voitu tulkita Neuvostoliiton taholta provokatiiviseksi.
Jaksot
Sodan ja rauhan miehet lähetettiin joulukuusta 1978 helmikuuhun 1979 sunnuntai-iltaisin kakkosverkossa. Jaksot ja niiden lähetyspäivät olivat:
Sarjan aiheuttamat reaktiot
Neuvostoliiton suurlähetystö reagoi sarjaan kielteisesti. Ulkoministeriön alivaltiosihteerinä tuolloin toimineen Keijo Korhosen mukaan suurlähettiläs Vladimir Stepanov sanoi hänelle itsenäisyyspäivän vastaanotolla 1978, että ohjelma on törkeää Neuvostoliiton häpäisemistä ja Korhonen kantaa siitä vastuun. Yleisradion pääjohtaja Erkki Raatikainen sanoi Suomen Kuvalehden haastattelussa helmikuussa 1979 epäilleensä sarjaa liian raskaaksi, mutta vakuutti olleensa aina sitä mieltä, että talvisotaa käsitteleviä aiheita "on mahdollista ja syytä" käsitellä Yleisradiossa. Sarjan eräistä yksityiskohdista Raatikainen esitti kuitenkin ulkopoliittista "oikeaoppisuutta" koskevaa kritiikkiä: ensimmäinen osa ei ollut "aivan oikein", koska sen painopisteenä oli käsitys "ns. Venäjän laajentumispyrkimyksistä länteen".
Sodan ja rauhan miesten ohjaaja Matti Tapio kertoi haastattelussa hieman ennen kuolemaansa: "Sodan syntyvaiheet ovat dramaattisinta näytelmää, mitä kuvitella saattaa. Todella eläneet henkilöt ovat vielä mielenkiintoisempia kuin kirjailijoiden luomukset: he ovat läpeensä lihaa ja verta." Keijo Komppa luonnehti kiitettyä rooliaan Ilkka-lehden haastattelussa: "J. K. Paasikiven rooli on ollut urallani ainutlaatuinen ja varmaan sellaiseksi jääkin. Tällainen näyttelijäntyö poikkeaa suuresti teatteriroolista, sepitteellisistä henkilökuvista. Dokumenttiarvoon pyrkivässä tulkinnassa ei voi panna omiaan, varsinkin kun on vielä niin suuri joukko henkilöitä, jotka tietävät, muistavat, tuntevat."
Tampereen yliopiston tiedotusopin professori Pertti Hemánus arvioi Sodan ja rauhan miehiä Katso-lehdessä: "Sarja on opettanut meille kaikille historiaa, ei tosin täysin moitteettomasti. Lisäksi se on opettanut TV:n ohjelmapolitiikasta kiinnostuneille kolme asiaa: tosiasiat ovat jännittävämpiä kuin sepitelmät, tosiasioiden dramatisoijalla on valtava vastuu, sekä informoiminen ja viihdyttäminen saattavat lyödä toisiaan korvalle. Jos joku olisi esim. vuosi sitten ennustanut, että tämän talven puhutuin TV-ohjelma on tosiasioihin perustuva, historiaa käsittelevä kymmenosainen sarja, tokko häntä olisi uskottu."
Ministeri Max Jakobsonin mukaan Sodan ja rauhan miehet oli Lapualaisoopperaan verrattava merkkipaalu mielipideilmaston muuttumisesta: "Se noudatti tosin oikeaoppisesti paasikiviläistä itsekriittistä linjaa, mutta ihmiset olivat niin kyllästyneitä virallisten historiantulkintojen itseruoskintaan, että pienikin liikahdus toiseen suuntaan otettiin kiitollisuudella vastaan." Sodan ja rauhan miehet -sarjaan kohdistunutta ulkopoliittista painostusta on kuvannut teoksessaan sarjassa itsekin näytellyt Seppo-Heikki Salonen.
Lehdistön arvioita
Helsingin Sanomat julkaisi keväällä 1979 Jukka Tarkan yhteenvedon sarjan ympärillä käydystä lehdistöpolemiikista. Sen mukaan Yleisradion tiedotusosaston leikearkistossa oli 350 kirjoitusta, jotka oli julkaistu kolmen kuukauden aikana 66 sanoma- ja aikakauslehdessä. Sisältöanalyysin perusteella myönteiset ja kielteiset kommentit jakautuivat melko tasan. Aluksi vasemmiston lehdet suhtautuivat sarjaan suopeasti, kun taas sitoutumattomat ja kokoomuslehdet olivat epäluuloisia. Muun muassa Uudessa Suomessa esitetty arvio ensimmäisen osan jälkeen heijasti ns. Reporadion ajalta periytynyttä "eihän Yleisradiosta voi tulla muuta kuin rienausta" -asennetta: "Aikaisemmin on radiossa ja televisiossa viskelty lokaa itsenäisyystaistelun lahtarisuojeluskuntalaisten ylle, nyt on siirrytty 1930-lukuun." Sarjan edetessä tilanne muuttui. Kaiken kaikkiaan aktiivisimmin polemiikkiin osallistui ns. valtalehdistö, passiivisimmin SDP:n puoluelehdet. Sitoutumaton ja kokoomuslainen lehdistö korosti arvioissaan eniten sitä että sarja oli hyvin tehty. Keskustalehdet arvostivat historiantutkimuksen kansanomaistamista. SKP:n vähemmistö löysi sarjasta vähiten hyvää sanottavaa, SKP:n enemmistö totesi myös sen ansiot. Professori Matti Kuusi kirjoitti Keskustan äänenkannattajassa Kalevassa: "Tapio on tuottanut teoksen, joka kohoaa meikäläisestä televisiotuotannosta kuin kirkon torni maalaiskylästä." Poliittisen kentän vasenta äärilaitaa edustaneen Tiedonantajan pakinoitsija Aleksandrovitš (Erkki Susi) sanoi: "Olen katsellut monia kanavia, mutta en ole nähnyt vertaisianne valehteljoita."
Hämeen Sanomat pyysi kommenttia vuosien 1938–1940 tapahtumissa mukana olleelta päätoimittaja Arvo Tuomiselta, joka totesi: "Tämä esitys on siinä määrin imponeerannut katsojia, että vanhat tutut kolmen, neljän vuosikymmenen takaa ovat soitelleet ja kyselleet, miltä se tuntui ja miksi siinä ei ole sitä ja miksi ei ole tätä. – – – Minähän tunsin kovin hyvin Stalinin ja Molotovin. Stalin ei nyt oikein vilkaspuheinen ollut, paitsi silloin kun innostui. Mutta hän ei ollut niin suulas kuin Molotov. Oikein naurattaa, että ihminen (Risto Mäkelä) voi eläytyä tällä tavalla Molotovin osaan."
Urho Kekkosen päiväkirjoissa on kaksi Sodan ja rauhan miehiä käsittelevää lehtileikettä, mutta ei yhtään presidentin omaa kommenttia. Toinen lehtileikkeistä on Keijo Korhosen kirjoitus, jossa hän vakuuttaa ettei ohjelma vahingoita idänsuhteita, ja toinen on edellä referoitu Tarkan analyysi.
Palkintoja
Sodan ja rauhan miehet sai Telvis- ja Jussi-palkinnot 1979, opetusministeriön kunniamaininnan sekä Historian Ystäväin Liiton kunniakirjan.
Memphis Mafia
Memphis Mafia on kutsumanimi Elvis Presleyn ystävä- ja henkivartijajoukolle, joka kulki hänen mukanaan konserttikiertueilla ja Hollywoodissa. Lehdistö antoi ryhmän leikkimielisen nimen 1960-luvulla sillä perusteella, että Presleyn koti Graceland sijaitsi Memphisissä ja henkivartijat käyttivät tummia pukuja, aurinkolaseja sekä kantoivat käsiaseita.