cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frank Herbert
Frank Herbert (8. lokakuuta 1920 Tacoma, Washington, Yhdysvallat – 11. helmikuuta 1986 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, jonka tunnetuin teos on Dyyni-kirjasarja. Päätyökseen Herbert teki muun muassa sanomalehtitoimittajan töitä. Herbertiä pidetään teknisesti kekseliäänä tieteiskirjailijana, jonka teoksissa käsitellään monesti selviämistä eri ympäristöissä, ekologiaa, valtapolitiikkaa ja uskontoa.
Frank Herbert oli kolmesti naimisissa, ja hänen poikansa Brian Patrick Herbert on jatkanut Dyyni-teosten kirjoittamista Kevin J. Andersonin kanssa. Poikansa mukaan Frank Herbert halusi olla omissa maailmoissaan ja sen takia teki kiusaa lapsilleen. Herbert oli monimutkainen ja vaikea luonne.
Herbert kuoli vuonna 1986 haimasyöpään 65 vuoden iässä.
Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden pyysi Frank Herbertiltä lupaa lukea Piece of Mind -albuminsa kappaleen ”To Tame a Land” alkuun pätkän Dyynistä, johon kappale perustuu, mutta Frank Herbert kielsi tämän, koska hän ”inhoaa kaikkia rockyhtyeitä”.
CBA
CBA voi viitata muun muassa seuraaviin:
Clock Tower II: The Struggle Within
Clock Tower II: The Struggle Within (julkaistu nimellä Clock Tower: The Ghost Head Japanissa) on Clock Tower-sarjan kolmas osa. Peli julkaistiin ja kehitettiin maaliskuussa vuonna 1998 Japanissa ja julkaistiin maan ulkopuolella vuonna 1999, Agetecin toimesta. Vielä myöhemmin, peli julkaistiin PlayStation Classicina PlayStation Networkiin vuonna 2012.
Itse peli on spin-off ja se ei liity Clock Tower-sarjaan eikä sen hahmoihin millään tavalla. Myöskään pelin ohjaaja, Hifumi Kono ei liittynyt pelin tekemiseen millään tavalla.
Se ei ota paikkaa Eurooppaan vaan Osakaan, Japaniin. Pohjois-Amerikkalaisessa versiossa peli ottaa paikan Salinasiin, Kaliforniaan. Myös nimet muutettiin länsimaalaisemmiksi.
AMC Gremlin
thumb|1971 AMC Gremlin thumb|1971 AMC Gremlin takaa
AMC Gremlin oli kaksiovinen, amerikkalaisen subcompact-kokoluokan auto, jota American Motors Corporation (AMC) valmisti sekä Yhdysvalloissa että Kanadassa. Lisäksi mallia valmisti lisenssillä meksikolainen Vehículos Automotores Mexicanos (VAM).
Oman aikakautensa amerikkalaisen autonvalmistuksen mittareilla Gremlin oli pieni, mutta myös hankinahinnaltaan ja käyttökuluiltaan edullinen auto.
Gremlinin suunnitteli, Richard A. Teaguen alkuperäisidean pohjalta, Hornetin lyhennetylle pohjalevylle, AMC:n suunnittelija Bob Nixon. Mallin tärkeimmät kilpailijat olivat Chevrolet Vega ja Ford Pinto, sekä tuontiautoista ikonimainen Volkswagen Kupla ja Pohjois-Amerikan markkinoille vahvaa tuloa tekevä Toyota Corona.
Gremlin esiteltiin markkinoille huhtikuun 1. päivänä vuonna 1970 ja kahdeksan tuotantovuotensa aikana mallia valmistettiin 671 475 kappaletta.
1970
Ensimmäisenä mallivuotenaan Gremlin oli tarjolla kahtena eri versiona; "hinnat-alkaen"-versio oli kaksipaikkainen, kiinteällä takalasilla, kallimpi versio oli nelipaikkainen, alaskääntyvällä takaistuimella ja tavaratilaan paremman pääsyn mahdollistavalla avattavalla takalasilla. Vaikka Gremlin luokitellaan "hatchback"-malliksi, siinä ei ollut varsinaista isoa takaluukkua.
Yksi Gremlinin myyntivaltteja oli sen voimalinja. Muiden subcompact-luokan mallien joutuessa tyytymään nelisylinterisiin moottoreihin, ensimmäisen mallivuoden Gremlin oli varustettu vakiona 199 kuutiotuuman (3,3 l) 128 hevosvoimaisella kuusisylinterisellä rivimoottorilla ja optiolistalta oli valittavissa 232 kuutiotuuman (3,8 l) 145 hevosvoimainen versio. Nämä moottorit oli esitelty vuonna 1964 ja seitsemällä runkolaakeripukilla varustettuina ne olivat saaneet luotettavan ja taloudellisen moottorin maineen. 199 kuutiotuumaisen moottorin jatkeena oli vakiona kolmeportainen manuaalivaihteisto rattivalitsimella, 232 moottoriversion vakiovaihteisto oli sama mutta lattiavalitsimella. Kolmeportainen Borg-Warner-automaattivaihteisto rattivalitsimella oli saatavissa optiona molempiin moottorivaihtoehtoihin.
Kuusisylinteristen moottoreidensa ansiosta Gremlin oli muita saman kokoluokan autoja voimakkampi ja nopeampi, suuremmasta painostaan huolimatta. "Mechanics Illustrated"-lehden testissä Gremlin 232 automaattivaihteistolla saavutti kiihtyvyyden 0 - 60 mailia tunnissa ajassa 11,9 sekuntia ja huippunopeudeksi saatiin 100 mailia tunnissa. Mallin ensimmäisen vuoden myynti oli 25 300 kappaletta.
1971
thumb|1971 AMC Gremlin X
Mallivuodelle 1971, neljän hengen versioihin, tuli tarjolle "X"-varustepaketti joka saavutti suuren suosion. Pakettiin kuului teippaukset korin kylkiin, korin värinen maskin kehys ja musta maski, erikoisvanteet Goodyear Polyglas D70x14 renkain, erillisistuimet edessä sekä "X"-embleemit.
Gremlinin kaksipaikkainen versio oli tarjolla toista ja samalla viimeistä kauttaan. Edellisen vuoden valinnaisesta 232 rivikuutosesta tuli vakiomoottori ja valinnaiseksi vaihtoehdoksi tuli pidempi-iskuinen, 258 kuutiotuuman (4,2 l) versio. Vuodelle 1971 moottoreiden puristussuhdetta laskettiin 8,5:1:sta 8:1:een. Tämä pudotti 232-moottorin tehon 135 SAE bruttohevosvoimaan, 258:n teho oli 150 SAE bruttohevosvoimaa.
Vuoden 1971 Gremlin oli hieman edellisvuotta kalliimpi. Mallia myytiin kyseisenä vuonna 53 480 kappaletta.
1972
right|thumb|250px|1972 AMC Gremlin Mallivuodelle 1972 Gremlin ei kokenut isoja ulkonäköön vaikuttavia muutoksia, mutta tekniikkapuolella tapahtui sitäkin enemmän. Valinnaiseksi moottorivaihtoehdoksi, kahden rivikuutosen rinnalle, tuli AMC:n 304 kuutiotuuman (5,0 l) V8-moottori. Valmistaja siirtyi käyttämään moottoreiden nimellistehon ilmoittamisessa uutta SAE nettohevosvoima-mittaustapaa. Tämän standardin mukaisesti 304:n ilmoitettu teho oli 150 hevosvoimaa, 232 rivikuutosen 100 hevosvoimaa ja 258 rivikuutosen 110 hevosvoimaa. Gremliniin tuli tarjolle myös täyssynkronoitu manuaalivaihteisto, tähän asti ainoa tarjolla ollut manuaalivaihteisto oli ollut synkronoimattomalla 1. vaihteella. Automaattivaihteistoissa siirryttiin käyttämään Chrysler Corporationin valmistamaa TorqueFlitea, aiemmin käytetyn Borg-Warnerin sijaan. AMC:n markkinointinimi uudelle automaatille oli Torque-Command. Myös auton alusta sai ajettavuutta ja turvallisuutta parantavia muutoksia. Kaksipaikkainen perusversio pudotettiin pois mallistosta, sen myynti puolentoista vuoden tuotantonsa aikana oli vain 3017 kappaletta.
Vuonna 1972 AMC toi, ensimmäisenä autonvalmistajana, Pohjois-Amerikan markkinoille malliensa yhden vuoden tai 12 000 mailin täystakuun. Samana vuonna kaikissa AMC:n moottoreissa tuli mahdolliseksi käyttää vähälyijyistä tai lyijytöntä bensiiniä. Autojen laatu oli kohdallaan ja asiakkaat kiittivät ostamalla 61 717 Gremliniä, joka oli 15 % edellisvuotta enemmän.
1973
thumb|right|250px|1973 AMC Gremlin X Levi's
Mallivuodelle 1973 AMC, muiden valmistajien tavoin, asensi autoihinsa Yhdysvaltain liittovaltion liikenneturvallisuusviraston (National Highway Traffic Safety Administration, NHTSA) vaatimusten mukaiset puskurit, joiden tuli kestää, muotonsa muuttumatta, edessä 5:n mailin ja takana 2,5 mailin tuntivauhdilla tapahtuva törmäys. Gremliniin oli valinnaisvarusteena saatavilla myös taakse 5 mailin tuntinopeudella tapahtuvan törmäyksen kestävä puskuri. Uutena valinnaisvarusteena oli Levi's-sisustuspaketti, joka sisälsi farkkukangasta imitoivat penkkien verhoilut, ovien irrotettavat farkkutaskut, yksityiskohtina kupariniitit ja keltaiset saumatikkaukset sekä etulokasuojien Levi's-logot. Takaistuimen jalkatilat kasvoivat hivenen. X-paketin kylkiraidoitus muuttui hieman, kylkiraitaan tuli takapyörän aukon kohdalla pokkaus ylöspäin.
Myyntilukemat jatkoivat huimaa kasvuaan, 122 844 myytyä autoa oli 30% enemmän kuin edellisenä vuonna. Yhtenä tekijänä tässä oli varmasti valmistajan panostus kokoonpanon laatuun. Kyseisenä vuonna Gremlin sai puolueettoman kuluttajajärjestön testissä huippuarvosanat laadusta ja luotettavuudesta.
1974
right|thumb|250px|1974 AMC Gremlin X Vuoden 1974 Gremlinin ulkonäkö muuttui uuden maskin ja massiivisempien puskureiden myötä. Leveän C-pilarin vaakasuuntaiset pokkaukset muuttuivat pystysuuntaan kallistetuiksi. "X"-paketin raidoitus muuttui "Lätkämaila"-malliseksi ja se yhdistyi C-pilarissa pystypokkausten raidoitukseen. Peräpeilin muotopokkaus jatkui "X"-versiossa maalattuna takapuskurin alle sekä sivusuunnassa kulmiin asti. Nämä muutokset olivat Richard Teaguen nerokkaita design-kikkoja, joiden avulla Gremlin saatiin näyttämään pidemmältä ja leveämmältä käytännössä nollabudjetilla.
X-varustepaketin rinnalle tuli "Rallye-X"-paketti, johon kuului mm. kierrosluku-, öljynpaine- ja ampeerimittarit sisältävä, Hornetista peräisin oleva lisämittaripaketti, kuusisylinteristen moottorien yhteydessä kallistuksenvakain edessä (kahdeksikon kanssa etukallistuksenvakain oli vakiotavaraa), erikoisratti ja musta kojelauta.
1975
right|thumb|1975 AMC Gremlin Mallivuodelle 1975 Gremlinin ulkonäköön kohdistuneet muutokset olivat vähäisiä. Teknisellä puolella tapahtui enemmän. Kaikissa moottorivaihtoehdoissa siirryttiin käyttämään Prestoliten kärjetöntä sytytysjärjestelmää. Kaikki Yhdysvaltain markkinoilla myytävät versiot oli varustettu Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston (Environmental Protection Agency, EPA) vaatimusten mukaisilla katalysaattoreilla. Kuusisylinterisillä rivimoottoreilla ja manuaalivaihteistolla varustettuihin versioihin oli mahdollista saada valinnaisena varusteena sähköinen Laycock de Normanville -ylivaihde, joka pudotti vaihteiston välityssuhteen lukemaan 0,714:1. Yksikön päävirtakytkin oli sijoitettu suuntavilkkujen katkaisinvivun päähän. Kun virta oli kytketty, yksikkö kytki tasakaasulla ajettaessa ylivaihteen automaattisesti päälle, nopeuden ylittäessä 35 mailia tunnissa (56 km/h) ja pudotti ylivaihteen pois nopeuden laskiessa alle 32 mailia tunnissa (51 km/h). Kaasupolkimen pohjaan painaminen eli "kick down" kytki ylivaihteen myös pois päältä, jolloin saavutettiin nopeampi kiihtyvyys. Teräsvyörenkaat tulivat valinnaisiksi varusteiksi.
Gremlinin myynnissä tapahtui 67 prosentin pudotus ja autoja myytiin 56 011 kappaletta. Mallin myyntiä söi sekä Volkswagenin uusi Rabbit, joka oli Golfin Pohjois-Amerikan markkinoille suunnattu versio, että AMC:n oma uutuusmalli Pacer.
1976
thumb|1976 AMC Gremlin kiihdytysauto Mallivuodelle 1976 Gremlin sai uuden keulan ilmeen. Pyöreät ajovalojen kehykset vaihtuivat pyöristettyihin neliskulmaisiin ja uudelleenmuotoillun maskin sisällä olevat vilkku-/parkkilamput vaihtuivat pyöreisiin. Tarjolle tuli uusi versio "Custom", joka sisälsi mm. uudenlaisen istuimien verhoilun ja lukuisia pienempiä yksityiskohtia. "X"-varustepakettiin kuuluvan kylkiraidan muoto muuttui ja "lätkämailan" kaaren lisäksi raidoitus jatkui vaakasuorassa takakulmaan asti. "X"-varustepaketti oli mahdollista saada vain Custom-version yhteyteen. Vaatimattomien myyntilukujen tähden 304 V8 -moottorioptio pudotettiin pois valikoimasta kesken mallivuoden. Kyseisenä vuonna tällä moottorilla, jonka teho oli nyt vaatimattomat 120 hevosvoimaa, varustettuja Gremlinejä oli myyty vain 826 kappaletta. Kaikkiaan V8-moottorilla varustettuja Gremlinejä myytiin vuosien 1972 ja 1976 välisenä aikana 40 994 kappaletta. Kesken mallivuoden tarjolle tuli 4-portainen manuaalivaihteisto. Vuonna 1976 Gremlinejä myytiin 52 941 kappaletta, joka oli 5,5% prosenttia edellisvuotta vähemmän.
1977
Mallivuoden alussa tarjolla oli entiset kuutosmoottorit, vakioversio 232 ja valinnainen 258. Molemmat moottorit oli varustettu kaksikurkkuisella kaasuttimella ja niiden viritysastetta oli hivenen korotettu venttiilien ajoitusta muuttamalla. Kesken mallivuoden, "Custom"-mallivesioon, tuli tarjolle valinnaisena moottorina AMC:n lisenssivalmisteinen, Volkswagenin 121 cid (2,0 l) rivinelonen. Tässä moottorissa oli ominaisuuksina mm. kannen yläpuolinen nokka-akseli. Lisäksi alumiininen sylinterikansi oli läpihengittävää mallia. Toinen uutuus oli valinnainen neliportainen Borg-Warner -manuaalivaihteisto, jonka sai sekä neli- että kuusisylinteristen moottorien jatkoksi. Tehostamattomat levyjarrut eteen tulivat vakiovarusteeksi, jarrutehostin oli valinnainen lisävaruste.
"X"-paketti sai uuden sisäverhoilun ja kylkiraidoitus uuden muodon. "Custom"-version kylkiraita muistutti vanhaa "X":n "lätkämaila"-raidoitusta. Vuonna 1977 Gremlin oli Pohjois-Amerikan markkinoilla edullisin amerikkalaisvalmisteinen auto. Edullisesta hinnasta ja uudistuneesta ulkonäöstä huolimatta mallin myyntiluvut jatkoivat laskuaan. Vuonna 1977 myytiin 46 171 Gremliniä, joka oli 13% vähemmän kuin edellisenä vuonna. Näistä 7558 yksilöä oli varustettu uudella 2-litraisella moottorilla.
1978
thumb|1978 AMC Gremlin X Viimeiselle mallivuodelleen Gremlin sai vielä varusteisiin ja ulkonäköön kohdistuneita muutoksia. Uudet vinyyliverhoillut erillisistuimet ja valinnainen keskikonsoli ja kojelaudan jalopuuimitaatiot kuuluivat Custom-varustukseen, samoin kuin korin ulkopuolella mm. lokasuojan kaarien koristelistat. Kojelauta tähän viimeiseen Gremliniin tuli AMC:n uutuusmalli Concordesta. "X"-version kojelaudassa koriste-elementtinä käytettiin harjattua alumiinia. X-teippaus kulki nyt auton helmassa ja se oli ulkonäöltään yhteneväinen Concordin "Sport"-paketin raidoituksen kanssa.
N = Ei saatavilla, S = Vakiovaruste, O = Valinnaisvaruste, NF = 49 states ei saatavilla, Kalifornia vakiovaruste
Gremlin autourheilussa
thumb|Rich LaMont'n Pro Stock-Gremlin Gremlin ei ollut edes 304 V8-moottorisena versiona tarkoitettu miksikään nuoren ostajakunnan muskeliautoksi, vaan enemmänkin perinteisellä amerikkalaisella reseptillä valmistetuksi, nuorison ja nuorten pariskuntien ensiautoksi. Edullisen hankintahintansa ja kevyen korinsa, jonka sisään mahtui kuitenkin V8-moottori, ansiosta Gremlin oli kuitenkin yksityiskuljettajien ja -tallien suosima auto etenkin mutkaradoilla, mutta se pärjäsi kohtuudella myös hitailla ovaaliradoilla.
Pienen ja kevyen korinsa ansiosta Gremlin oli suosittu aihio myös kiihdytysradoilla, täälläkään ei auton edullisesta hankintahinnasta ollut yksityistiimeille haittaa. AMC pyöritti vuonna 1972 myös kolmea tehtaan omaa Pro Stock-Gremliniä Yhdysvaltojen suurissa kiihdytyskisoissa. Yksi näistä autoista, jota ajoi Rich LaMont, on entisöity alkuperäiseen kisakuntoonsa ja sillä ajetaan edelleen kiihdytysautojen veteraaniluokkien lähtöjä. Tekniikkana autossa on AMC:n 401 kuutiotuumainen (6,6 l) V8 ja manuaalivaihteisto. Autolla vedetään 8,75 sekunnin varttimailiaikoja, loppunopeuden ylittäessä 150 mailia tunnissa (240 km/h).
Randall 401-XR
thumb|Randall 401-XR Vuonna 1972 Arizonan Mesassa toiminut AMC-jälleenmyyjä Randall sai tehtaan suostumuksen valmistaa ja myydä 401 kuutiotuumaisellä (6,6 l) V8-moottorilla varustettuja Gremlinejä. Autot tulivat tehtaalta 304 V8:n vaatimalla etujousituksella ja kallistuksenvakaimella. Fyysisestihän moottorit olivat samankokoiset ja painoakaan ei isommalla moottorilla ollut juurikaan enempää, joten auton ajettavuus pysyi sellaisena kuin se oli tehtaalla suunniteltu. Randallin muokkaamina Gremlinit kulkivat tehtaan vakioviritteisellä moottorilla neljännesmailin aikaan 12-13 sekuntia, loppunopeuden ollessa 115 mailia tunnissa (185 km/h). Autot olivat silti täysin käyttökelpoisia päivittäisessä liikenteessä. Randall 401-XR-mallinimellä (X niin kuin Gremlin X, R niin kuin Randall) kulkeneita autoja valmistettiin vuosien 1972 - 1974 välisenä aikana kaikkiaan vain kaksikymmentä kappaletta.
Meksiko
thumb|VAM AMC Gremlin AMC:n osaomistuksessa ollut Vehiculos Automotores Mexicanos (VAM) valmisti Gremlinejä lisenssillä Meksikossa. Kun Gremlin esiteltiin Pohjois-Amerikan markkinoille vuonna 1970, VAM jatkoi edukkaimpana mallinaan Rambler Americanin valmistamista aina vuoteen 1974 asti. VAM:in valmistamien versioiden varusteet, verhoilu ja usein myös mallinimet poikkesivat AMC:n vastaavista. Gremlin oli kolmas VAM-valmiste, joka ei kantanut "Rambler"-nimeä, aiemmat olivat vuoden 1968 Javelin- ja 1972 Classic -mallit. Meksikon markkina-alueella "Gremlin"-nimen käyttö jatkui VAM:in valmistaman AMC Spiritin mallinimenä vuosina 1979 – 1983, kun Gremlin poistui Pohjois-Amerikan markkinoilta jo 1978.
Australia
thumb|1971 AMI Rambler Gremlin sisältä Yksi Gremlin valmistui AMC:n yhteistyökumppani Australian Motor Industriesin (AMI) kokoonpanemana. AMC laivasi Completely Knocked Down (CKD)-sarjat Australiaan, jossa ne kokoonpantiin, tarpeellisella määrällä paikallisten valmistajien komponentteja. Näin vältyttiin autojen korkeilta tuontitulleilta. AMI kokoonpani ja markkinoi AMC:n AMX-, Hornet-, Javelin- ja Matador-malleja "Rambler"-nimen alla. Niinpä tämä ainokainen, koekäyttöön tuotu yksilökin sai nimen Rambler Gremlin. Mallin kokoonpanoa Australiassa ei kuitenkaan aloitettu.
Matti Joensuu (aikidoka)
Matti Joensuu (s. 1958) on suomalainen budo-opettaja. Joensuu on aloittanut aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa kevään 1979 peruskurssilla. Joensuulle on myönnetty aikikai-aikidossa 7. dan.
Leinola
Leinola voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä:
Pertti Nissinen
Pertti Olavi Nissinen (s. 13. kesäkuuta 1962 Viitasaari) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän valmentaa Kolmosessa pelaavaa Savon Palloa.
Mirditëkapina
Mirditëkapina oli albanialaiseen uskonnoltaan katolilaiseen mirdite-heimoon kuuluneen Gjon Marka Gjonin johtama kapina Albaniassa vuonna 1921. Jugoslavian kuningaskunta tuki kapinaa rahallisesti. Kapina kukistettiin kuitenkin Albanian hallituksen taholta nopeasti.
Pertti Nissinen
Maaliskuussa 2008 Vantaan käräjäoikeus tuomitsi Nissisen ehdolliseen vankeuteen. Hänen todettiin järjestäneen valmentamansa Warkaus JK:n tappion ottelussa JJK:ta vastaan kesäkuussa 2004. Helsingin hovioikeuden vahvistettua käräjäoikeuden päätöksen Nissinen ja toinen syytetty valittivat asiasta vielä Korkeimpaan oikeuteen. Se ei kuitenkaan ottanut asiaa käsiteltäväkseen ja aiemmat tuomiot jäivät voimaan. Nissinen kiisti koko ajan kaikki syytteet ja piti niitä ”ihan hatusta heitettyinä”.
Nissinen sai Palloliitolta vajaan vuoden mittaisen toimitsijakiellon, jonka päätyttyä hän teki sopimuksen Naisten Liigassa pelanneen KMF:n kanssa. Kaudeksi 2013 Nissinen siirtyi Siilinjärven Palloseuran edustusjoukkueen valmentajaksi.
Mirditëkapina
Tausta
thumb|200px|[[Prenk Bib Doda (1860-1919), jonka murha vaikutti kapinan syntymiseen.]] Kapina lähti liikkeelle Mirditën alueen heimojen sisäisistä kiistoista ja Albanian hallituksen löysästä otteesta vallassa maan pohjoisosissa. Mirditën heimopäällikkö Prenk Bib Doda kuoli vuonna 1920 verikostoon liittyneessä väijytyksessä. Hänellä ei ollut omaa poikaa ja siten perillistä. Gjon Marka Gjonia pidettiin hänen todennäköisenä perijänään, mutta Doda ei antanutkaan tälle mitään kuoltuaan vaan oli määrännyt omaisuutensa jaettavan kaikille seudun asukkaille. Albanian hallitus, joka pyrki saamaan paremman otteen Pohjois-Albaniasta oli tietämätön näistä seikoista. Hallitus yritti taata alueen uskollisuuden tarjoamalla virkaa hallinnossa Marka Gjonille. Hän halusi kuitenkin enemmän kuolleen Dodan asemaa alueen päällikkönä ja tämän toteuttaakseen hän lähti vuonna 1921 Prizreniin Jugoslaviaan hakemaan tukea sieltä.
Kapina
thumb|left|200px|Mirditan tasavallan postimerkki. Saatuaan rahaa Jugoslavialta Gjoni palasi Mirditëen ja alkoi kerätä kannatusta. Se ei ollut kovin vaikeaa, sillä Albaniassa oli juuri aloitettu toimet koko maan verottamisesta, kun Mirditëssä ei ollut koskaan maksettu veroja. Jugoslavia jatkoi lisäksi Gjonin tukemista lähettäen tälle aseita ja julistaen Mirditën tasavallan itsenäiseksi. Gjoni syytti Albanian hallitusta muslimeiksi ja käytti alueen katolilaisuutta näin hyväkseen. Kerättyään kokoon noin kaksituhatta miestä, joista harva oli lopulta itse Mirditën alueelta, Gjoni aloitti hyökkäykset hallituksen joukkoja vastaan. Hän sai haltuunsa Oroshin alueen suostuteltuaan sen Bajarakin puolelleen. hallituksen joukkojen vastaisku kukisti kuitenkin kapinan muutamassa päivässä ja heidän onnistui vallata myös Orosh. Gjoni pakotettiin pakenemaan rajan yli Jugoslaviaan, jossa hän kuoli vuonna 1925. Mirditën tasavalta jatkoi vielä kapinan jälkeenkin olemassaoloaan, mutta se toimi vain Jugoslavian puolella.
Ilkka Levä
Koulutus
Levä väitteli tohtoriksi psykohistoriallisella tutkimuksella suomalaisen poliisikulttuurin muutoksesta 1930-luvulta 1990-luvulle 4. kesäkuuta 2008. Hänet nimitettiin dosentiksi 11. marraskuuta 2009. Levä on julkaissut seitsemän monografiaa käsitellen poliisin lisäksi Suomen kulttuurirahaston perustamiskeräyksiä, Helsingin vankilan historiaa, Terveyskylpyläliiton kulttuurihistoriaa, toimihenkilökeskusjärjestöjen tasa-arvotyötä sekä naiskuvaa ja IAET-kassan historiaa.
Levä on monografiatutkimuksien lisäksi tutkinut Mark Romanekin ja Quentin Tarantinon elokuvien yhteiskunnallisuutta sekä Helsingin metroa. Levä kirjoitti Suomen Lääkäriliiton keväällä 2010 ilmestyneeseen 100-vuotishistoriateokseen liiton edunvalvontaa koskevan osion. Levä on tutkinut vuodesta 2012 alkaen suomalaisia toimihenkilökeskusjärjestöjä TVK:ta, STTK:ta ja Akavaa. Elokuussa 2013 Levä toimi vierailevana tutkijana Söulin Kansallisessa yliopistossa ja julkaisi matkan jälkeen artikkelin yliopiston humanistisen tiedekunnan Horizons julkaisusarjassa otsikolla Encountering Korean Cinema: Imaging through Cinematic Violence.
Levä valmistelee kulttuurihistorian tutkimushanketta psykedeelien muuttuvista konteksteista yhdessä tutkijaryhmän kanssa.
Kulttuurityö
Levä on käsikirjoittanut yhdessä kirjailija Sami Liuhdon kanssa elokuvan Agilem eli fragmentteja Pään elämästä, jonka hän myös itse ohjasi. Elokuva kertoo taiteilija Aartje Aeria Agilemin jälkeenjääneiden taiteellisten fragmenttien kautta tulevaisuuden dystopian Suomesta. Elokuvan ovat tuottaneet Osuuskunta Punainen Vaara Productions ja Tühma Audio/Visual Oy. Elokuva sai kutsuvierasensi-iltansa 16. huhtikuuta 2018 elokuvateatteri Andorrassa. Elokuva on valittu kolmille ulkomaalaisille festivaaleille ja se sai kunniamaininnan International Independent Film Festivaleilla 2019 tammikuussa, IndieFEST Film Awardseissa 2019 keväällä ja Los Angeles Underground Film Festivalin tarjokassarjassa syksyllä 2019. Elokuva palkittiin parhaan elokuvan palkinnolla omassa tieteiselokuvakategoriassaan (best fantastic feature film) kolmansilla Venezuelan Maracayssa järjestetyillä elokuva- ja videofestivaaleilla kesällä 2019. Myös hänen lyhytelokuvansa ovat päässeet kansainvälisille elokuvafestivaaleille eri maissa.
Levän ensimmäinen kaunokirjallinen romaani julkaistiin 2021. Kirjan kustansi Käsite-kirja.
Hurrikaani Agnes
Hurrikaani Agnes oli Atlantin hurrikaanikauden 1972 tuhoisin hurrikaani. Se aiheutti suurimmat tuhonsa trooppisena myrskynä Yhdysvaltojen koillisosissa, jossa se aiheutti laajoja tulvia. Agnes surmasi yhteensä 122 ihmistä Yhdysvalloissa ja seitsemän Kuubassa ja aiheutti 10–12 miljardin dollarin vahingot (vuoden 2005 dollareissa.)
Myrskyn kehitys ja reitti
Agnes kehittyi trooppisesta matalapaineesta 14. kesäkuuta Karibianmerellä. 16. kesäkuuta siitä tuli trooppinen myrsky Agnes ja hurrikaani 18. kesäkuuta eteläisellä Meksikonlahdella. Agnes iski Floridan luoteisosiin 19. kesäkuuta kategorian 1 hurrikaanina, liikkui koilliseen ja heikkeni trooppiseksi matalapaineeksi Georgian yllä.
Agnes saavutti trooppisen myrskyn voiman jälleen Pohjois-Carolinan yllä 21. kesäkuuta poistuessaan mantereelta jälleen Atlantin ylle. Siellä se voimistui lähelle hurrikaanin voimaa ja iski maihin lähellä New Yorkia 22. kesäkuuta. Myrsky yhtyi ei-trooppisen matalapaineen kanssa 23. kesäkuuta ja hävisi lopulta 25. kesäkuuta.
Vaikutukset
Agnes oli heikko hurrikaani iskiessään Floridaan, ja myrskyn tuulten ja aaltojen vaikutukset jäivätkin vähäisiksi. Suurimmat tuhonsa Agnes aiheuttikin Yhdysvaltojen koillisosissa, jossa se yhtyi ei-trooppisen matalapaineen kanssa aiheuttaen laajoja rankkasateita. Yleisimmin vettä satoi 15–30 cm, mutta paikoin sitä tuli jopa 35–50 cm. Sateet aiheuttivat laajoja tulvia aina Virginiasta New Yorkin osavaltioon saakka, ja tulvia esiintyi myös läntisessä Carolinassa.
Agnes aiheutti 122 ihmisen kuoleman Yhdysvalloissa. Yhdeksän näistä kuoli Floridassa pääosin rajujen ukkosmyrskyjen vuoksi ja loput kuolemat liittyivät tulviin. Agnes aiheutti tulvia myös Kuubassa, jossa kuoli seitsemän ihmistä. Vuonna 2007 arvioitiin että myrskyn aiheuttamat aineelliset vahingot nousevat 10–12 miljardiin silloiseen dollariin, mikä tekee Agnesista seitsemänneksi kalleimman Yhdysvaltoihin iskeneen myrskyn.
Jesse G. James
Jesse Gregory James (s. 19. huhtikuuta 1969) on yhdysvaltalainen televisiopersoona ja moottoripyörävalmistaja West Coast Choppersin toimitusjohtaja.
James on isännöinyt tositelevisiosarjoja, kuten Spike TV:n Jesse James is a Dead Man ja Discovery Channelin Monsteri-talli. James esiintyi myös Tony Hawk’s Underground 2 -videopelissä.
Blindside
Blindside on ruotsalainen post-hardcore -yhtye. Se perustettiin vuonna 1994 nimellä "Underfree". Nykyisen nimensä yhtye sai vuonna 1996.
Jesse G. James
Yksityiselämä
Discovery Channelnilla esitetyn väitteen mukaan Jamesin isoisoisoisä oli tunnetun lainsuojattoman Jesse Jamesin serkku. Jamesia ei ole kuitenkaan löydetty rikollisen jälkeläisten sukukirjoista, ja häntä onkin pyydetty todistamaan sukulaisuussuhteensa. Toistaiseksi hän ei ole vastannut pyyntöön (2010).
Blindside
Historia
Alkutaival
Jesse G. James
Yksityiselämä
Jamesilla on kolme lasta: poika Jesse Jr. ja tytär Chandler ensimmäisen vaimonsa Karlan kanssa, jonka kanssa oli aviossa 1991-2002, ja tytär Sunny toisen vaimonsa aikuisviihdenäyttelijä Janine Lindemulderin kanssa (aviossa 2002-2004).
Blindside
Historia
Heidän ensimmäinen albumi "Blindside" julkaistiin vuonna 1997. Se oli suunnattu yhdysvaltalaisille ja keräsikin ansiokkaasti yhdysvaltalaisen rock / metal -yhtye P.O.D.:n kannattajia puoleensa. Tämän ensimmäisen albumin punk-rock-tyyli poikkeaa hyvin paljon heidän myöhemmän tuotantonsa genrestä. "Blindside" on kokonaan englanninkielinen lukuun ottamatta ruotsinkielistä "Nära"-kappaletta.
Jesse G. James
Yksityiselämä
16. heinäkuuta 2005 James nai näyttelijä Sandra Bullockin, jonka hän oli tavannut tämän järjestettyä kummipojalleen kierroksen Monsteri-talliin.
Lokakuussa 2009 Jamesin ex-vaimo Lindemulder, joka oli ollut kuusi kuukautta vankilassa veropetoksen vuoksi, ryhtyi vaatimaan takaisin tuolloin 5-vuotiasta tytärtään. Jamesille oli aiemmin myönnetty täyshuoltajuus, ja hän piti oikeudestaan kiinni vetoamalla epäsopivaan kasvuympäristöön, jonka lapsi kohtaisi Lindemulderin luona. Joulukuussa James ja Bullock voittivat huoltajuuskiistan, ja Lindemulder sai oikeuden tavata tytärtään viikoittain päiväsaikaan.
Blindside
Historia
Vuonna 2000 he julkaisivat debyyttialbumia paljon räväkämmän hard-rock tyylisen albumin "A Thought Crushed My Mind". Se keräsi "Blindsiden" tavoin paljon faneja Yhdysvalloista, mutta todellinen läpimurto jäi vielä odottamaan aikaansa.
Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto
thumb|Palomiehet sammuttavat Saksan valtiopäivätaloa. Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto oli 27. helmikuuta 1933 tapahtunut tuhopoltto, joka vaurioitti pahasti Saksan valtiopäivätaloa Berliinissä. Tapahtuma oli historiallisesti merkittävä, sillä siitä tuli käännekohta Weimarin tasavallan poliittisen järjestelmän luhistumisessa natsi-Saksan diktatuurin tieltä. Vain kuukautta aiemmin Saksan hallitukseen Adolf Hitlerin johdolla nousseet natsit syyttivät tuhopoltosta valtiojärjestystä vastaan tähdättyä kommunistien salaliittoa ja kykenivät tämän varjolla aloittamaan aivan valtiopäivävaalien alla hyökkäyksen kommunistista puoluetta vastaan. Pian he saivat toteutetuksi lakiuudistuspaketin, joka johti kansalaisoikeuksien rajoituksiin, muiden puolueiden kieltämiseen ja lopulta täydellisen diktatuurin rakentamiseen.
Jesse G. James
Yksityiselämä
Maaliskuussa 2010 syntyi mediakohu, kun useat eri naiset väittivät olleensa suhteessa Jamesiin tämän ja Bullockin avioliiton aikana. Bullock perui elokuvan Elämä pelissä promootiokiertueen vedoten "odottamattomiin henkilökohtaisiin syihin." 18. maaliskuuta James vastasi syytöksiin julkisella anteeksipyynnöllä ja toivoi, että hänen vaimonsa ja lapsensa joku päivä kykenisivät antamaan hänelle anteeksi hänen tuottamansa "tuskan ja häpeän." Samassa kuussa James kirjautui kuntoutukseen "hoitamaan henkilökohtaisia ongelmiaan" ja "pelastamaan avioliittonsa." Huhtikuussa kuitenkin tuli julki, että Bullock oli hakenut avioeroa. Hän ilmoitti lisäksi aikovansa jatkaa parin adoptioprosessia, joka oli aloitettu jo neljä vuotta aiemmin. New Orleansissa syntynyt poika nimeltä Louis Bardo oli muuttanut heidän luokseen jo tammikuussa 2010, mutta pari oli päättänyt pitää asian toistaiseksi salassa. Avioero astui voimaan kesäkuussa, ja Bullock adoptoi lapsen yksinhuoltajana.
Blindside
Historia
Läpimurto
Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto
Tuhopoltosta otettiin kiinni hollantilainen kommunisti Marinus van der Lubbe, joka myöhemmin todettiin syylliseksi, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Muut vapautettiin. Yhä kiistellään siitä, sytyttikö hän tosiaan rakennuksen yksin. Van der Lubben oikeudenkäynnin yhteydessä syytettiin salaliitosta tuhopolttoon neljää muuta kommunistia, joista kolme oli bulgarialaisia – Georgi Dimitrov, Vasil Tanev ja Blagoi Popov –, mutta heidät todettiin todisteiden puutteessa syyttömiksi ja karkotettiin Neuvostoliittoon.
Jesse G. James
Yksityiselämä
Elokuussa 2010 tatuointitaiteilija Kat Von D ilmoitti seurustelevansa Jamesin kanssa. Mies itse julkaisi parin kihlauksen tammikuussa 2011: "Toisinaan lehdistö ymmärtää väärin, ja juuri niin on nyt käynyt. 2010 oli oikeastaan elämäni paras vuosi, sillä rakastuin parhaaseen ystävääni. Hän on uskomaton nainen, joka seisoi rinnallani silloin kun muu maailma käänsi selkänsä." Pariskunta erosi heinäkuussa 2011, mutta palasi nopeasti yhteen. Marraskuussa Von D kertoi kuitenkin julkisesti epäonnistuneesta suhteesta, joka sisälsi vain eroja ja sopimisia, ja ilmoitti myös suhteen päättyneen nyt lopullisesti. Von D kertoi, että James oli vuoden kuluessa pettänyt häntä liki 20 eri naisen kanssa.
Vuoden 2012 loppupuolella James kihlautui ammattilaisajaja Alexis DeJorian kanssa. He solmivat avioliiton 24. maaliskuuta 2013 morsiamen isän, miljonääri John Paul DeJorian tilalla.
Blindside
Historia
Blindside julkaisi vuonna 2002 seuraavan albuminsa "Silence", joka sisälsi muutaman todella kuuman hitin, joita oli mm. "Sleepwalking", "Caught A Glimpse" ja ehkä heidän tunnetuin kappaleensa "Pitiful".
Seuraava albumi "About a Burning Fire" (2004) jatkoi menestystarinaa, vaikka se ei aivan yltänytkään edeltäjänsä suosiomäärään. Albumi toi ilmi yhtyeen monipuolisuutta: "Where the Sun Never Dies" -kappaleen pitkälle toista minuuttia kestävä tekno-osuus ja "Shekinan" ruotsalais-englantilais sanoitus toivat uusia piirteitä ilmi, kuitenkin alkuperäisestä tyyliä menettämättä.
"The Great Depression" 2005 on toistaiseksi Blindsiden viimeisin albumi, jonka lippulaivakappaleiksi ovat muodostuneet "Fell in Love With the Game" ja "When I Remember". "The Great Depression" sisältää "About a Burning Firen" tapaan uusia piirteitä heidän musiikistaan. "My Alibi", "This Time" ja "City Lights" poikkeaa hitaammalla tempollaan heidän tavallisesta tyylistään.
Vuonna 2007 yhtye julkaisi "The Black Rose" nimisen EP:n. Heinäkuussa 2009 Blindside kertoi Myspace-sivustollaan, että bändi julkaisee uuden albumin vuoden 2010 alkupuolella.
Vallelaghi
Vallelaghi on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kolme kuntaa, Padergnone (801 asukasta), Terlago (2 032 asukasta) ja Vezzano (2 203 asukasta), yhdistyivät.
Kirvesniemi
Kirvesniemi saattaa tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä
Kirvesniemi on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Risto Lehtonen
Risto Lehtonen (s. 1948 Jyväskylä) on suomalainen yhteiskuntatilastotieteilijä ja Helsingin yliopiston yhteiskuntatilastotieteen professori.
Uran alku
Lehtonen valmistui ylioppilaaksi 1967 Jyväskylän lyseosta. Sen jälkeen hän aloitti yliopisto-opinnot pääaineenaan tilastotiede. Hän valmistui 1976 filosofian maisteriksi ja lisensiaatiksi 1982 Jyväskylän yliopistosta. Tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1991.
Virkaura
Lehtonen on työskennellyt 1981-1995 Kansaneläkelaitoksessa tutkijana ja tutkimuspäällikkönä. Vuosina 1996-2001 hän toimi Tilastokeskuksessa tieteellisenä johtajana sekä Elinolot-tilastoyksikön tilastojohtajana. Sittemmin hän on toiminut osa-aikaisesti Kelan tutkimusprofessorina.
Virastojen lisäksi Risto Lehtonen on toiminut erilaisissa tehtävissä eri yliopistoissa. Hänet nimitettiin 1994 Jyväskylän yliopistoon tilastotieteen dosentiksi ja Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentiksi.
Lehtonen toimi 2001-2005 Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella survey-metodologian ja tilastotoimen määräaikaisena professorina. Vuosina 2008-2012 hän toimi yhteiskuntatilastotieteen määräaikaisena professorina Helsingin yliopistossa.
Tutkimustyö
Tilastotieteilijänä Lehtosen erityisalueita ovat esimerkiksi pienalue-estimointi, survey-otanta sekä monimutkaisten survey-aineistojen analyysi.
Survey-metodologia tarkoittaa erilaisia empiiris-kvantitatiivisen tutkimuksen menetelmiä, joita käytetään eri tieteenalojen tutkimuksessa. Lisäksi niitä voidaan soveltaa tilastotoimen alalla sekä suunnittelu- ja päätöksentekojärjestelmien apuna valtionhallinnossa, kuntasektorilla ja yritystoiminnassa. Lehtonen on tutkimuksessa erikoistunut survey-metodiikan tilastotieteellisen puoleen. Tilastotieteessä survey-metodologia kattaa osa-alueina mm. otantateorian, puuttuvien tietojen hallinnan menetelmiä, äärellisiä perusjoukkoja koskevat estimointimenetelmät sekä mutkikkaisiin tutkimus- ja otanta-asetelmiin perustuvien aineistojen erilaiset estimointi- ja analyysimenetelmät. Lehtosen aloittaessa professorina Jyväskylässä 2001 hän osallistui yhteistyössä Montrealin yliopiston ja Tilastokeskuksen kanssa toteutettuun survey-metodiikkaan liittyneeseen kansainväliseen tutkimusprojektiin, jossa tutkittiin, kuinka eri rekisterilähteistä saatava lisäinformaatio tuodaan mukaan arviointiprosessiin erilaisten tilastollisten menetelmien avulla.
Ion Antonescu
Ion Antonescu (15. kesäkuuta 1882 Pitești, Romania – 1. kesäkuuta 1946 Jilava) oli Romanian pääministeri ja diktaattori toisen maailmansodan aikana vuosina 1940–1944.
Risto Lehtonen
Tutkimustyö
Otos-perusteista pienalue-estimointia Lehtonen tutki vuosina 2001-2004 EU:n 5. puiteohjelmaan sisältyneen Eurarea-projektin piirissä.
Tutkimustoiminnan ohessa professori Lehtonen on osallistunut laajemminkin kansainväliseen tutkimusyhteistyöhön. Hän on toiminut survey-metodiin erikoistuneen balttilais-ukrainalais-pohjoismaisen tilastotieteellisen arviointikomitean jäsenenä.
Huuhkajanpaasisammal
Huuhkajanpaasisammal (Schistidium robustum, (Nees & Hornsch.) H.H. Blom) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten (Schistidium) sukuun ja kivisammalten heimoon (Grimmiaceae). Lajia tavataan maan pohjoisosan lauhkean ja viileän vyöhykkeen mereisillä alueilla. Suomessa laji on harvinainen ja elinvoimainen. Sen kasvupaikkoja tunnetaan 5–6 maakunnasta Varsinais-Suomesta Enontekiön Lappiin. Huuhkajanpaasisammal kasvaa kalkkipitoisilla kallioilla ja lohkareilla, rantakallioilla, metsien kallioilla ja kivillä, joskus myös betonilla.
Ion Antonescu
Elämäkerta
Antonescu syntyi porvariperheeseen, jossa oli jonkinlaisia sotilasjuuria. Hän kävi Craiovan ja Iașin sotilaskouluja, valmistui luokkansa priimuksena ratsuväkikoulusta 1904 ja 1911 sotilasakatemiasta.
Luutnanttina Antonescu otti osaa vuoden 1907 maatyöläisten kapinan tukahduttamiseen Galațin lähistöllä. Vuonna 1913 hän osallistui toiseen Balkanin sotaan Bulgariaa vastaan ja hänet palkittiin Romanian korkeimmalla kunniamerkillä. Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi marsalkka Constantin Prezanin esikuntapäällikkönä. Hän suunnitteli Romanian menestyksekkään puolustuksen Saksan sotamarsalkka August von Mackensenin hyökkäystä vastaan Moldaviassa 1917 syksyllä, kun loput Romaniasta oli jo miehitetty loppuvuodesta 1916.
Antonescu sai mainetta taitavana ja käytännönläheisenä komentajana. Hän sai lempinimen Câinele roșu (punainen koira). Vuonna 1919 Unkarin-Romanian sodan aikana Antonescu ja kenraaliluutnantti Constantin Prezan organisoivat operaation, jossa Romania sai voiton Unkarin puna-armeijasta ja miehitti Budapestin. Antonescu ylennettiin everstiluutnantiksi ja hänelle myönnettiin Romanian korkea-arvoisin Mikael Rohkean sotilasritarikunnan kunniamerkki joulukuussa 1919.
Vuodet 1922–1926 hän oli sotilasattašea Ranskassa ja Isossa-Britanniassa. Hän palasi Școala Superioară de Războin (ylempi sotilaskoulu) johtajaksi vuosiksi 1927–1930 ja oli suuren päämajan päällikkö 1933–1934.
Toinen maailmansota
thumb|left|Kansallisen legioonalaishallituksen johtaja, Conducător Ion Antonescu ja varapääministeri, [[Rautakaartin johtaja Horia Sima lokakuussa 1940. Kuvassa Antonescun ja Siman yläpuolella Rautakaartin edesmenneen perustajan Corneliu Zelea Codreanun kuva]] Romanialla oli mahdollisuus revanssisotaan kolmella suunnalla, Saksa lännessä, Neuvostoliitto idässä ja Bulgaria etelässä. Antonescu haki liittoa Saksan kanssa, saadakseen takaisin edes Neuvostoliitolle menetetyt alueet. Liitto oli kiinnostava myös Saksan kannalta, jota kiinnostivat Romanian tärkeät öljyvarat. Ensimmäiset Saksan joukot saapuivat maahan 12. lokakuuta 1940 uudistamaan Romanian asevoimia. Antonescu piti myös sotaa Unkarin kanssa Transilvaniasta väistämättömänä, kun Neuvostoliitto olisi lyöty.
Antonescu lähestyi fasistista ja antisemiittistä rautakaartia ja tarjosi heille paikkoja hallituksessa 15. syyskuuta 1940. Hän halusi tuota kautta kaartin omaan hallintaansa, koska sen paramilitaariset toimet söivät maan poliittista vakautta. Ajanjakso tunnetaan Romaniassa nimellä kansallislegioonavaltio (Statul național-legionar). Viimein, Antonescun kieltäydyttyä toistuvasti rautakaartin vaatimuksista, se kapinoi 21. tammikuuta 1941. Antonescu murskasi kapinan nopeasti Saksan hyväksyessä toimen taloudellisen vakauden nimessä. Rautakaarti kiellettiin ja sen johtajat vangittiin tai karkotettiin maasta.
thumb|250px|Antonescu (oik.) kättelee Saksan ulkoministeri [[Joachim von Ribbentropia tammikuussa 1943.]] Romanian armeija liittyi Saksan Wehrmachtin kanssa hyökkäykseen Neuvostoliittoon kesäkuussa 1941 suurimpien laillisten puolueiden johtajien tuella. Joukot miehittivät menetetyt alueet, kuten myös Odessan. Odessassa järjestettiin syksyllä yksi historian verisimmistä joukkomurhista. Antonescu nimitti itsensä marsalkaksi ja Odessan satama nimitettiin uudelleen hänen mukaansa. Sotamenestys ja uudistukset toivat Antonesculle merkittävän kansansuosion. Maassa siedettiin jonkinlaista johdon arvostelua, ja jotkut historioitsijat ovat pitäneet Romaniaa vähiten Saksaa myötäilevänä sen liittolaismaista. thumb|250px|Antonescun teloitus Romanian joukot eivät pysähtyneet entisille rajoilla, vaan jatkoivat syvemmälle Ukrainaan ja Venäjälle. Romanian poliitikot ja liittoutuneet protestoivat päätöstä. Romanian kärsittyä murskaavat tappiot Stalingradissa Antonescun kansansuosio hiipui nopeasti. Hän aloitti neuvottelut aselevosta, muttei voinut hyväksyä vaatimusta ehdottomasta antautumisesta.
Kesällä 1944 puna-armeijan työntäessä saksalaisia kohti Romaniaa Antonescu kieltäytyi neuvottelemasta rauhasta, luultavasti kunniakäsityksensä vuoksi tai poliittisten kykyjensä puutteesta johtuen. Epätoivoisessa tilanteessa 24. elokuuta 1944 kuningas Mikael, jota Romania poliittiset puolueet tukivat, syrjäytti Antonescun ja pidätytti hänet.
Antonescu luovutettiin Neuvostoliittoon. Hänet tuotiin myöhemmin takaisin Romaniaan, ja toukokuussa 1946 hänet asetettiin liittoutuneiden valvontakomission vaatimusten mukaisesti oikeuden eteen sotarikoksista, hyökkäyssodan valmistelusta, sekä maanpetoksesta. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin yhdessä kolmen muun hallintonsa edustajan kanssa Jilavan linnoituksessa lähellä Bukarestia 1. kesäkuuta 1946.
Antonescu ja holokausti
thumb|250px|[[Iașin pogromi, Romanian viranomaisten murhaamia juutalaisia kadulla Iașissa 29. kesäkuuta 1941.]]
Antonescun rooli holokaustissa on epäselvä. Hän ei hyväksynyt natsien näkemystä herrarodusta, ja hänen antisemitisminsä oli suurimmaksi osaksi taloudellista nationalismia. Hänen ottoäitinsä Frida Cuperman oli juutalainen, kuten hänen entinen vaimonsa Rasela Mendel, jonka hän nai Lontoossa 1920-luvulla.
Kesällä 1941 Antonescu käynnisti Romanian oman version lopullisesta ratkaisusta. Ohjelman mukaan Bessarabian ja Bukovinan juutalaisväestö tuli evakuoida ja eliminoida. Vuonna 1941 etenevä Romanian armeija syytti ”juutalaisia vastarintaliikkeitä” hyökkäyksistä ja määräsi kaikki Bessarabian ja Bukovinan juutalaiset (80 000–150 000), joita syytettiin kommunistiagenteiksi virallisessa propagandassa, siirrettäväksi Transnistriaan. Useat kuolivat viikon kestäneellä matkalla kuolemanjunalla itään ilman riittävää vettä ja ruokaa. Joulukuussa 1941 ilmoitettiin 108 000 juutalaista asutetun Transnistriaan. Vuonna 1942 viranomaisten mukaan maakunnassa oli 80 087 juutalaista ja joulukuussa 54 300. Kuljetukset lopetettiin aikaisin 1942 ja maaliskuussa 1943 siirretyt juutalaiset tuotiin takaisin Romaniaan. Noin 10 000 palasi.
Vanhan Romanian noin 300 000 juutalaista ei lähetetty saksalaisten pyynnöstä huolimatta leireille, ilmeisesti siinä pelossa, että koko maan talous romahtaisi.
Puhdistukset jatkuivat miehitetyssä Transnistriassa, jossa 70 000–90 000 juutalaista ja romania sekä tuntematon määrä Neuvostoliiton juutalaisia ammuttiin ja näännytettiin nälkään.
Romanian armeija murhasi arviolta noin 280 000 - 380 000 juutalaista kesien 1941-1942 välisenä aikana. Raul Hilbergin mukaan "mikään muu maa, paitsi Saksa, ei osallistunut yhtä laajamittaisesti juutalaisten tuhoamiseen kuin Romania." Kun Antonescu havaitsi Saksan olevan häviämässä toisen maailmansodan, hän alkoikin suojella juutalaisia, vaikka oli aiemmin henkilökohtaisesti määrännyt armeijan murhaamaan heidät. Antonescun aikainen Romania on suoraan vastuussa noin 400 000 juutalaisen tuhoamisesta.
Fogelholm
Fogelholm on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Siltamäen uimahalli
thumb|Siltamäen uimahalli Siltamäen uimahalli sijaitsee Helsingin Siltamäen ostoskeskuksen luona. Uimahallissa on yksi allas, joka on jaettu 17 metrin pituiseen uimarataan ja muuhun uimiseen. Sen syvin kohta on noin kaksi metriä. Lisäksi hallissa on pienehkö ja matala lastenallas. Uimahallin pesutiloissa on vihtasauna. Siltamäen uimahallissa toimii myös solarium ja kuntosali.
Dahlberg
Dahlberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Siltamäen uimahalli
Vuonna 1973 valmistuneen Siltamäen uimahallin ovat suunnitelleet R-H Laakso ja Iiris Ulin, ja sen omistaa Urheiluhallit Oy.
Dahlberg
Myös seuraavat henkilöt olivat omaa sukua Dahlberg:
Siltamäen uimahalli
Aiheesta muualla
60.27464°N, 24.9898°W
Aseistettu ja hirveen vaarallinen
Aseistettu ja hirveen vaarallinen (Armed and Dangerous) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toiminta-komediaelokuva, jonka on ohjannut Mark L. Lester. Elokuvassa viralta hyllytetty poliisi ja rikollisten puolustamiseen kyllästynyt lakimies päätyvät työpariksi turvallisuusfirmaan. Pian he huomaavat olevansa korruptiotapauksen jäljillä ja alkavat tehdä poliisihommia.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen ihmettelee, mihin tarvitaan seitsemän Poliisiopiston ja kolmen Alastoman aseen jälkeen elokuvaa, joka tarjoaa lähinnä takaa-ajoja ja autonromutusta. Hän antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
John Moyer
thumb|John Moyer John Moyer (s. 30. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa alternative metal -yhtyeessä Disturbed. Moyer on lisäksi yhtyeen taustalaulaja. Hän tuli yhtyeeseen mukaan kolmannella studioalbumilla Ten Thousand Fists. Moyer korvasi yhtyeen edellisen basistin Steve ”Fuzz” Kmakin. Moyer on ollut mukana jo kolmella Disturbed-yhtyeen albumilla. Myös Adrenaline Mob on ilmoittanut kiinnittävänsä Moyerin kokoonpanoonsa.
Historia
Moyer syntyi El Pasossa Teksasissa. Moyer soitti nuorempana Soak ja The Union Underground -nimisissä yhtyeissä. Hän opettaa Natural Ear Music -koulussa Austinin kaupungissa Teksasissa. Siellä hän työskentelee nuorien yhtyeiden kanssa.
Aiemmin Moyerilla oli Trabenin kanssa endorsement-sopimus, mutta nykyään hän käyttää B. C. Richin bassoa ja Kustomin vahvistimia.
Garmisch-Partenkirchen
Garmisch-Partenkirchen on noin 27 000 asukkaan kaupunki, matkailu-, parantola- ja talviurheilukeskus Saksan Baijerin osavaltiossa.
Maantiede ja ilmasto
pienoiskuva|vasen|Garmisch-Partenkirchenin sijainti [[Garmisch-Partenkirchenin piirikunta|samannimisessä piirikunnassa.]] Garmisch-Partenkirchen sijaitsee 707 metriä merenpinnan yläpuolella, Baijerin osavaltion eteläosissa, lähellä Itävallan rajaa, Loisach-joen laaksossa Zugspitzen juurella.
Garmisch ja Partenkirchen ovat eri puolilla jokea ja rautatietä. Partenkirchen on vanhempi ja perinteisempi, sen pääkadun sanotaan edelleen kulkevan vanhan roomalaistien linjausta pitkin ja sen varrella on perinteisiä baijerilaistaloja. Garmisch on modernimpi ja enemmän hiihtokeskuksille tyypilliseen iltaelämään keskittynyt alue.
Paikkakunnalta on rautatieyhteydet Müncheniin ja Innsbruckiin sekä Zugspitzelle, Saksan korkeimmalle vuorelle. 2 962 metrin korkeudelle kohoava vuori on aivan kylän tuntumassa.
Kaupungin sijainti vuoristossa vaikuttaa sen ilmastoon. Keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella marraskuusta maaliskuuhun asti. Keskimääräinen ylin lämpötila on vähintään +20 astetta heinä- ja elokuussa. Eniten sataa kesä-, heinä- ja elokuussa, yli 160 mm kuukaudessa.
Historia
1500-luvun lopulla alueella käytiin lukuisia noitaoikeudenkäyntejä.
Garmisch ja Partenkirchen olivat pitkään omat erilliset kylänsä, kunnes olympialaisten kynnyksellä Adolf Hitler määräsi kylien pormestarit yhdistämään kylät.
Vuonna 1952 kaupunkiin perustettiin lasten reumasairauksiin erikoistunut klinikka, joka on nykyisin maailman suurin. Se hoitaa 2500 lasta vuodessa.
Matkailu
Garmisch-Partenkirchen on yksi Baijerin Alppien merkittävimpiä matkailu- ja urheilukeskuksia. Siellä on matkailijoille 10 000 vuodepaikkaa ja vierasyöpymisiä kirjataan vuosittain 1,2 miljoonaa.
Kaupungin liepeillä Schachenissa on Baijerin kuninkaan Ludvig II:n rakennuttama satumainen linna. Kasvitieteellisessä puutarhassa kasvaa etenkin Alppien lajeja.
Kaupungissa vaikuttaneiden kuuluisuuksien, säveltäjä Richard Straussin ja kirjailija Michael Enden kunniaksi on pienet museot. Werdenfels-museon kokoelmat valottavat alueen historiaa 2000 vuoden ajalta. Aschenbrenner-museossa on pieniä posliiniesineitä.
Garmisch-Partenkirchen on Lahden ystävyyskaupunki.
Välityssuhde
Välityssuhde R on välityksen käyttävän (merkitään kaavoissa alaindeksillä A) akselin pyörimisnopeuden suhde käytettävän (merkitään alaindeksillä B) akselin pyörimisnopeuteen. Alennusvaihteilla ja ylennysvaihteilla. Kun akselit pyörivät samaan suuntaan R > 0, kun taas vastakkaisiin suuntiin pyöriville akseleille R < 0. Välityssuhde voidaan laskea esimerkiksi hammaspyörä-, ketju ja hihnavälityksille.