cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kamil Piroš
Kamil Piroš (s. 20. marraskuuta 1978 Most, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan useassa Euroopan pääsarjassa, eniten kotimaassaan Tšekissä. Lyhyen NHL-uran jälkeen Piroš pelasi Venäjällä, Sveitsissä, Saksassa, Ruotsissa ja Suomessa.
Piroš oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pystyi pelaamaan sekä keskellä että laidassa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluivat pelikäsitys, pelinlukutaito ja syöttötaito. Pirošin heikkouksia olivat verkkainen liike ja suoraviivaisuuden puute.
Seuraura
Piroš teki debyyttinsä miesten peleissä kaudella 1996–1997 HC Litvínovin paidassa ja hän keräsi 38 ottelussa tehot 4+9=13. Buffalo Sabres varasi Pirošin kahdeksannella kierroksella 212. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1997. Hän pelasi Litvínovissa vuoteen 2001 asti, ja väliin mahtuu myös iso osa kaudesta 1997–1998 HC Vítkovicessä. Piroš ei siirtynyt pelaamaan Sabresiin, kun hänen oikeudet kaupattiin neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Atlanta Thrashersiin vaihdossa Donald Audetteen maaliskuussa 2001.
Kaudeksi 2001–2002 Piroš siirtyi Thrashersin organisaatioon. Hänen kautensa kului suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Chicago Wolvesissa, jossa Piroš oli tehoilla 19+30=49 joukkueen neljänneksi paras pistemies. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin 2002. Piroš pelasi kauden aikana myös kahdeksan NHL-ottelua antaen niissä yhden syöttöpisteen. Myös kausi 2002–2003 kului hänellä lähinnä farmissa. Piroš pelasi NHL:n puolella kolme ottelua tehoin 3+2=5. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Thrashersissa 14 ottelua tehoin 0+1=1, kunnes Piroš kaupattiin maaliskuussa 2004 Florida Panthersiin vaihdossa Kyle Rossiteriin. Hän pelasi Panthersissa kolme ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Piroš siirtyi kaudeksi 2004–2005 Venäjän superliigan Himik Voskresenskiin ja kausi 2005–2006 kului saman liigan Neftehimik Nižnekamskissa. Sittemmin Piroš pelasi kauden 2006–2007 sveitsiläisessä EV Zugissa voittaen Nationalliga A:n pronssia ja vuodet 2007–2009 Saksan DEL:n Kölner Haiessa. Ensimmäisellä Köln-kaudellaan 2007–2008 hän voitti hopeaa ja toisella kaudellaan 2008–2009 Piroš siirtyi siirtorajan kynnyksellä HV71:een, jossa hän voitti Elitserien-hopeaa keväällä 2009.
Kesäkuussa 2009 Piroš teki sopimuksen SM-liigajoukkue Porin Ässien kanssa. Hänestä kaavailtiin ykkössentteriä joukkueeseen, mutta Piroš putosi kolmossentteriksi ja teki 22 ottelussa vain tehot 2+3=5. Hän palasi marraskuussa 2009 loppukaudeksi takaisin Elitserieniin ja siirtyi Timrå IK:n riveihin. Piroš aiheutti siellä kohua jo ensimmäisen ottelunsa jälkeen, kun hän kertoi ruotsalaislehti Sundsvall Tidningenille lyöneensä 100 euroa vetoa sen illan vastustajajoukkue HV71:n puolesta. Omien otteluiden veikkaaminen on lainvastaista. Muutama päivä myöhemmin Piroš ilmoitti ettei vetoa koskaan tehty, vaan hän antoi vain ironisen lausunnon. Piroš teki loppukaudella Timråssa 24 ottelussa tehot 8+5=13.
Piroš palasi kaudeksi 2010–2011 HV71:een kaksivuotisella sopimuksella. Hän oli kaudella 2010–2011 tehoilla 12+27=39 joukkueen paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies Martin Thörnbergin jälkeen. Elokuussa 2012 Piroš teki sopimuksen venäläisen KHL-seuran Avtomobilist Jekaterinburgin kanssa. Piroš pelasi Jekaterinburgissa vain 18 ottelua, minkä jälkeen hänen sopimuksensa purettiin. Piroš palasi kotimaahansa ja siirtyi kauden lopulla HC Litvínoviin.
Piroš pelasi uransa viimeiset neljä kautta HC Litvínovissa. Kaudella 2014–2015 joukkue voitti Tšekin mestaruuden. Piroš lopetti pelaajauransa kauden 2015–2016 jälkeen.
Carole Caldwell Graebner
thumb|Graebner (vas.) vuonna 1966. Carole Caldwell Graebner (24. kesäkuuta 1943 – 19. marraskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän kuului naisten nelinpelin voittajapariin Yhdysvaltain (1965) ja Australian (1966) avoimissa. Vuonna 1964 hän pääsi Yhdysvaltain avoimissa myös kaksinpelin finaaliin, jossa kuitenkin hävisi Maria Buenolle.
Caldwell Graebner kuului myös Yhdysvaltain Fed Cup -joukkueeseen. Hän kuoli 65-vuotiaana syöpää sairastettuaan.
Kamil Piroš
Maajoukkueura
Piroš pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998. Hän jakoi vuoden 1998 turnauksen syöttöpörssin voiton kuudella syötöllään Suomen Olli Jokisen ja Eero Somervuoren sekä Venäjän Maksim Balmotšnihin kanssa.
Vuonna 1996 Piroš pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän on pelannut 19 ottelua tehoin 5+9=14.
Henrik Ehrnrooth (toimitusjohtaja)
Henrik Georg Fredrik Ehrnrooth (s. 12. helmikuuta 1969 Joensuu) on suomalainen ekonomi ja Kone Oyj:n toimitusjohtaja. Hänestä tuli yhtiön toimitusjohtaja 1. huhtikuuta 2014 lukien, kun Matti Alahuhta vetäytyi tehtävästä.
Ehrnrooth valmistui vuonna 1994 diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista. Hän on toiminut eri tehtävissä muun muassa Goldman Sachsilla ja UBS:llä. Koneen talousjohtajana oli vuodesta 2009. Hän on ERTI:n (Euroopan teollisuusjohtajien pyöreä pöytä) jäsen.
Ehrnrooth valittiin 2011 Vuoden Talousjohtajaksi.
Henrik Ehrnrooth on vuorineuvos Georg Ehrnroothin poika.
Charles Dickens
Charles John Huffam Dickens (7. helmikuuta 1812 Portsmouth – 9. kesäkuuta 1870 Higham, Kent) oli englantilainen kirjailija. Hän oli aikansa tuotteliaimpia kirjailijoita, ja häntä pidetään yleisesti viktoriaanisen kauden suurimpana romaanikirjailijana.
Elämä
Charles Dickens syntyi Portsmouthissa vuonna 1812 John ja Elizabeth Dickensin toiseksi lapseksi. Hänen isänsä oli laivaston virkamies, joka siirrettiin takaisin Lontooseen kun Charles oli kolmevuotias.
Lontoosta Dickensit muuttivat Chathamiin, jossa Charles Dickens kävi koulua ja menestyi siinä hyvin. 12-vuotiaana hänet laitettiin muutamaksi kuukaudeksi töihin kengänkiillotustehtaaseen, kun perheenpää oli velkavankeudessa. Lopulta velka maksettiin isoäidin perinnöllä. Dickens käytti kokemuksiaan tehdastyöstä romaanissaan Pikku Dorrit.
Dickens meni vuonna 1836 naimisiin toimittajatoverinsa tyttären Catharine Hogartin kanssa. He saivat kymmenen lasta. Kaksi Catharinen sisarista asuivat perheen kanssa, ja on spekuloitu Dickensin olleen heihin rakastunut. Dickensit erosivat vuonna 1858.
Dickensistä on olemassa pienikokoinen nuoruudenaikainen muotokuva, jonka on maalannut Margaret Gillies. Se oli pitkään kadoksissa mutta ilmeni että se on tavalla tai toisella päätynyt Etelä-Afrikkaan. Nykyisin se on Charles Dickensin museossa.
Kirjailijanura
Dickensin teokset julkaistiin yleensä aikakauslehdissä jatkosarjoina, joita seurattiin kuin nykyajan saippuaoopperaa. Julkaisumuodosta lienee johtunut, että ne laajenivat valtaviksi tiiliskiviksi. Kustantajien kitsauden vuoksi Dickens joutui elättämään itseään myös lukukiertueilla, joilla hän luki teoksiaan ääneen. Työn rasittamana hän lopulta menehtyi halvauskohtaukseen.
Tyyli
Dickensin romaaneille ovat ominaisia parodiset, miltei surrealistisen höpsöt ja juuri siksi mieleenpainuvat henkilöhahmot, esimerkiksi Pickwick-kerhon hömelöt herrasmiehet, sekä suuret tunteet, jollaisia ei yleensä yhdistetä englantilaiseen kulttuuriin. Viktoriaanisen maailman kuvaus on tarkkaa ja maanläheistä huolimatta satiirisesta liioittelusta. Juonten yksinkertaisuus hukkuu yksityiskohtien paljouteen ja mehevän nokkelaan, puhekielen kliseitä irvailevaan ja sanoilla leikittelevään kieleen. Realistisimmillaan Dickens on kuvatessaan lasten maailmaa ja sen julmuutta. Koska hän itse joutui rutiköyhän pikkuvirkamiehen poikana monien muiden viktoriaanisen kauden lasten tavoin menemään töihin elättääkseen perhettä, hänen kirjoissaan kuvataan mukaansatempaavasti myös aikakauden elämän synkkiä puolia.
thumb|David Copperfieldin kansi.
Teokset
Dickensin kuuluisimpia romaaneita ovat Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit (1836–1837), Oliver Twist (1837–39), Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (1838–1839), David Copperfield (1849), Kolea talo (1852–1853), Kaksi kaupunkia (1859) ja Loistava tulevaisuus (Suuria odotuksia, 1861). Tunnettu on myös hänen joulukertomuksensa saituri Scroogesta, Joululaulu (1843). Selvimmin omaelämäkerrallinen on David Copperfieldin tarina, kun taas Kahdessa kaupungissa Dickens uskaltautuu kuvaamaan Ranskan vallankumouksen tapahtumia.
Vastaanotto
Dickensiä pidetään laajalti Englannin ja englantilaisuuden tunnuskuvana. Satiiri ja yhteiskuntakritiikki olivat hänen teoksissaan keskeisellä sijalla. Esimerkiksi romaani Kolea talo alkaa kuvauksella mielettömiin mittoihin venyneestä oikeusjutusta ”Jarndyce vastaan Jarndyce”, jonka nimikin on sanaleikki (Jarndyce äännetään kuten jaundice, keltatauti). Hänen yhteiskuntakritiikkinsä oli ennen muuta moraalista, ei poliittista laatua, ja vallankumouksellisiin ja sosialistisiin pyrintöihin hän suhtautui epäluuloisesti, kuten näkyy teoksesta Kaksi kaupunkia, jossa mässäillään kuvauksilla rahvaan väkivaltaisuudesta.
Kunnianosoituksia
Lontoossa toimii Charles Dickens -museo talossa, jossa Dickens asui 1837–1839. Myös hänen synnyinpaikkansa Porthsmouthissa on museo.
Viherhämähäkki
Viherhämähäkki (Micrommata virescens) on huomiota herättävä, vihreä hämähäkkilaji. Se on jahtihämähäkkien laajan heimon ainoa edustaja Pohjois-Euroopassa. Suomessa se on melko tavallinen maan eteläosissa.
Verraten suuren kokonsa ja huomiota herättävän värityksensä vuoksi sisätiloihin eksynyttä viherhämähäkkiä erehdytään usein luulemaan ulkomaantuliaiseksi.
Lauritsalan tehdasrata
Lauritsalan tehdasrata oli Kaukas Oy:n Lauritsalan tehtaiden yhteydessä toiminut sisäistä liikennettä harjoittanut 600 mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie.
Radalla palveli loppuun asti muun muassa entinen Riihimäen-Lopen rautatien RLR 5´ -veturi, myöhemmin Kaukas 5, Hanomag 9730/1921, 0-4-2t, jonka kattila tosin uusittiin vuonna 1929, jolloin se vaihdettiin turpeelta puulle.
Kalusto ei kelvannut sotakorvauksina, ilmeisesti pääosin jo varttuneen ikänsä vuoksi.
Koska tehtaiden jatkuvasti kasvava kuljetustarve lopulta ylitti rajusti 600 mm rautatien kapasiteetin ja kalustokin alkoi olla yli aikansa elänyttä, Lauritsalan kapearaiteet lakkautettiin vuonna 1949 - 1953 ja kalusto pääosin romutettiin.
Raideliikenteen kumipyöriä suuremman kapasiteetin ja paremman hyötysuhteen vuoksi entinen kapearaiteisto muutettiin leveäksi ja sillä liikennöi kolme kotimaista valmistetta olevaa teollisuusdieselvetureita. Tehtaiden oma liikenne loppui vuonna 2007; vaihtotyöt siirtyivät VR:lle ja omat veturit pantiin myyntiin.
Springfield Indians
Historia
Indians aloitti Canadian-American Hockey Leaguessa vuonna 1926. Vuonna 1939 kolme vuotta AHL:n perustamisen jälkeen entinen NHL-tähti Eddie Shore osti organisaation ja pelasi itsekin kaksi kautta joukkueessa. Shoren värikäs mutta kiistanalainen johtamistapa vaikutti joukkueessa kolme vuosikymmentä ja osaltaan edesauttoi myös tulevian tähtien syntymisen. Ensimmäisinä AHL-kausina menestys kiersi kuitenkin vielä joukkuetta ja toisen maailmansodan takia Yhdysvaltain armeija otti joukkueen kotiareenan Eastern States Coliseumin haltuunsa. Tämän vuoksi Indians jäi hallittomaksi ja Shore lainasi pelaajansa Buffalo Bisons -joukkueeseen. Kaudeksi 1946–1947 pelaajat palasivat Springfieldiin.
Kaudet 1951–1954 joukkue tunnettiin nimellä Syracuse Warriors. Palattuaan Springfieldiin kesti vielä muutama vuosi ennen kuin joukkue sai menestystä. New York Rangersin tultua Indiansin emoseuraksi tämä sai useita huippuvahvistukia NHL:stä. Indians voitti liigan runkosarjan ja mestaruuden kolme kertaa peräkkäin 1960–1962. Mikään joukkue ei ole voittanut AHL-mestaruutta kolme kertaa peräkkäin. Kaudella 1960–1961 Indiansin saldo oli 49 voittoa, 1 tasapeli ja 22 tappiota, mikä oli AHL-ennätys ja se rikottiin vasta 13 vuotta myöhemmin. Joukkue teki myös tuolloin 344 maalia, eli melkein 100 enemmän kuin toiseksi eniten maaleja tehnyt joukkue.
Jatkossa menestys hiipui ja Shoren johtamistyyli aiheutti lisää kiistoja pelaajien keskuudessa, ja johti jopa lakkoihin. Shore päätti vuokrata organisaationsa Los Angeles Kingsille kaudeksi 1967–1968 ja joukkueen nimi muutettiin Springfield Kingsiksi. Kaudella 1970–1971 springfieldiläisjoukkue otti neljännen Calder Cupinsa ja joukkueen avainpelaajia olivat tulevat NHL-tähdet Butch Goring ja Billy Smith. Seuraavalla kaudella Goring ja Smith olivat poissa ja joukkue vietti jälleen pari kautta hiljaisuudessa. Shore otti joukkueensa takaisin haltuunsa kaudella 1974–1975 ja muutti seuran nimen kesken kauden takaisin Indiansiksi. Kauden päätteeksi joukkue voitti viidennen kertaa AHL-mestaruuden.
Viidettä mestaruutta seuraavat vuodet olivat todella heikkoja. Neljäntoista kauden aikana ei yksikään valmentaja pysynyt seurassa kautta pidempää. Onni kääntyi vasta vuonna 1990, kun New York Islandersin farmiseurana toiminut joukkue nousi aivan runkosarjan lopussa pudotuspelipaikalle, kun maalivahti Rick Knickle torjui voitokkaasti kahdeksan ottelua putkeen. Finaaleissa suuri suosikki Rochester Americans kaatui voitoin 4–2 ja pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi valittiin tuleva NHL-maalivahti Jeff Hackett. Seuraavalla kaudella Indians voitti seitsemännen Calder Cupinsa. Joukkue oli siirtynyt Hartford Whalersin farmiorganisaatioksi. Finaaleissa kaatui jälleen Rochester Americans ja maalivahti Kay Whitmore oli pudotuspelien paras pelaaja. Monet joukkueen tähtipelaajista nostettiin seuraavaksi kaudeksi Hartfordiin, eikä joukkue enää pärjännyt. Vuonna 1993 Indians pääsi vielä viimeisen kerran pudotuspeleihin, joissa tippui jatkossa Cape Breton Oilersia vastaan.
Syksyllä 1994 seura myytiin uusille omistajille, joka siirsi joukkueen Worcesteriin ja muutti nimen Worcester IceCatsiksi. Samalla kuitenkin aloitti Springfieldin kaupungissa uusi joukkue Springfield Falcons, joka sai myös paikan AHL:sta. Alkuperäinen Indiansin organisaatio sijaitsee nykyään Peoriassa Peoria Rivermenin nimellä ja on vanhin edelleen toimiva organisaatio AHL:ssa.
Muita huomattavia pelaajia
Seuraavassa listassa ovat pelaajat, jotka pelasivat vähintään 100 ottelua Springfieldissä ja NHL:ssä tai WHA:ssa tai olivat huomattavia jääkiekkovaikuttajia.
Rinaldo
Rinaldo on Georg Friedrich Händelin säveltämä italialaistyylinen opera seria, jonka libreton kirjoitti Giacomo Rossi. Teoksen libretto perustui jaksoihin Torquato Tasson runosta Gerusalemme liberata ja sijoittuu ensimmäisen ristiretken tapahtumiin. Rinaldo oli Händelin ensimmäinen Lontoossa esitetty ooppera ja samalla ensimmäinen Lontoossa esitettäväksi sävelletty italialaistyylinen ooppera. Ooppera sai ensi-iltansa Hänen majesteettinsa teatterissa Haymarketissa 24. helmikuuta 1711. Oopperan suureen menestykseen vaikutti myös kaksi siinä esiintynyttä kuuluisaa kastraattilaulajaa Nicolo Grimaldi eli Nicolini ja Valentino Urbani.
Teos vaipui alkumenestyksen jälkeen unohduksiin lähes kahdeksisadaksi vuodeksi, mutta erityisesti 1970-luvulta alkaen sitä on alettu esittää yleisemmin, ja se on tullut osaksi oopperatalojen perusohjelmistoa. Oopperan kastraattilaulajien roolit esittävät nykyisin kontratenorit.
Jean-François Pierre Peyron
300px|thumb|[[Makedonian valtakunta|Makedonian kuningas Perseus Aemilius Pauluksen edessä. Peyronin maalaus vuodelta 1802]] Jean-François Pierre Peyron (1744 Aix-en-Provence - 1814 Pariisi) oli ranskalainen neoklassisen ajan taidemaalari.
Far Cry 6
Far Cry 6 on Ubisoft Toronton kehittämä ja Ubisoftin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli kuuluu Far Cry -pelisarjaan. Peli julkaistiin 7. lokakuuta 2021.
Jean-François Pierre Peyron
Hän oli Louis-Jean-François Lagrenéen oppilas ja häntä pidetään yhtä sukupolvensa parhaista maalareista. Hän voittikin vuonna 1773 halutun Prix de Rome palkinnon. Peyron vietti vuodet 1775 − 1782 Roomassa, Ranskan Akatemiassa. Hän kuoli vuonna 1814.
Far Cry 6
Pelin alkuperäinen julkaisupäivämäärä oli 18. helmikuuta 2021, mutta sitä siirrettiin eteenpäin.
Pelaaminen
Peli sijoittuu kuvitteelliselle Karibian saarelle Yaralle, jota Anton Castillo hallitsee diktaattorina. Pelissä pelataan sissisotilas Dani Rojasina, joka yrittää palauttaa kansakuntansa entiseen loistoonsa. Pelaaja voi valita Danin sukupuolen pelin alussa.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10. Arvostelun mukaan vastustajat eivät ole riittävän älykkäitä tai haastavia jotta tarvitsisi käyttää aikaa suunnitteluun tai huolellisuuteen. Pelin kaaosta kehuttiin hauskaksi ja omintakeiset hahmot sekä liioitellut pomot pitävät tarinan kiinnostavana.
Shenyang Olympic Sports Centre Stadium
thumb|250px|Shenyangin olympiastadion
Shenyang Olympic Sports Centre Stadium on 60 000-paikkainen monitoimistadion Kiinan Shenyangissa. Stadionilla korvattiin Wulihe Stadium. Shenyang Olympic Sports Centre Stadium isännöi osan Pekingin kesäolympialaisten jalkapallo-otteluista. Jalkapalloseura Changsha Ginde pelaa kotiottelunsa stadionilla.
Stadionilla on myös 10 000-paikkainen voimistelusali, 4 000-paikkainen natatorium ja 4 000-paikkainen tenniskenttä.
Avioliittolaki
Avioliittolaki Suomessa on perhelainsäädännön perussäädöksiin kuuluva säädös, johon on sisällytetty tärkeimmät avioliittoa koskevat säännökset.
Historia
Nykyinen, vuonna 1929 säädetty avioliittolaki kumosi muun muassa vuoden 1734 lain naimiskaaren sekä vuonna 1889 säädetyn lain aviopuolisojen omaisuus- ja velkasuhteista. Oleellisin muutos aikaisempaan verrattuna oli, että tällöin lakkautettiin aviomiehen edusmiesasema vaimoonsa nähden ja puolisot julistettiin oikeudellisesti tasavertaisiksi. Useita aikaisemman lain säännöksiä puolisoiden varallisuus­suhteista oli kuitenkin vielä sen jälkeen sovellettava ennen uuden lain voimaantuloa solmittuihin avioliittoihin niin kauan, kuin molemmat puolisot olivat elossa, eivät olleet eronneet eivätkä ottaneet pesäeroa.
Avioliittolakiin on sen voimassa ollessa tehty useita muutoksia. Huomattavimmat niistä tehtiin vuonna 1987, jolloin muun muassa avioeron saaminen tehtiin entistä helpommaksi.
Bertha Crawford
Bertha May Crawford (1886 Toronto – 26. toukokuuta 1937 Toronto) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Edward Schuchin johdolla Torontossa ja suoritti opintoja lisäksi Lontoossa sekä Milanossa. Hän debytoi vuonna 1913 Venetsiassa Gildan roolissa Giuseppe Verdin oopperassa Rigoletto. Hän esiintyi useissa italialaisissa oopperataloissa ja lisäksi muun muassa Moskovassa, Helsingissä sekä Varsovassa. Hän palasi Euroopasta Torontoon noin vuonna 1935 ja kuoli siellä pari vuotta myöhemmin. Hän sai osakseen ihailua etenkin Rosinan, Violettan ja Gildan roolien tulkitsijana.
7. kesäkuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 6. kesäkuuta, 8. kesäkuuta
Seremban
Seremban on kaupunki Länsi-Malesian länsiosassa. Se on Negeri Sembilanin osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa asuu noin 555 000 asukasta.
Suurinta elämässä (vuoden 1959 elokuva)
Suurinta elämässä on Douglas Sirkin viimeiseksi Hollywood-elokuvaksi jäänyt ohjaus.
Vastaanotto
Ilta-Sanomien Timo Malmin luonnehdinnan mukaan elokuva on suurellinen melodraama sukupolvikuiluista. Erityisen kiinnostavasti se kuitenkin käsittelee roturistiriitoja.
Suurinta elämässä valittiin vuonna 2015 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Hylkiminen
Hylkiminen on immuunipuolustuksen reaktio, jossa isännän T-imusolut tuhoavat vieraan kudoksen tai elimen. Tämä voi tapahtua esimerkiksi elinsiirron yhteydessä. Hyljintää on mahdollista estää erilaisilla lääke- sädehoidolla (hylkimisenesto- eli immunosupressiiviset lääkkeet) tai valitsemalla luovuttaja kudosten samanlaisuuden perusteella.
Lähteet
Transplantation
Uiwang
Uiwang (, hanja 儀旺市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se sijaitsee linnuntietä 25 kilometriä Soulista etelään. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 156 763.
JP Leppäluoto
Juha-Pekka ”JP” Leppäluoto (s. 15. marraskuuta 1974 Raahe) on suomalainen muusikko.
Leppäluoto toimii metalliyhtye Charonin laulajana ja sanoittajana. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1995. Lisäksi Leppäluoto laulaa ja soittaa kitaraa Harmajassa ja kuuluu sinfonista metallia esittävään lauluyhtyeeseen Northern Kings. Hän oli mukana Raskaampaa joulua -joulualbumilla (2006).
Leppäluoto lauloi myös Poisonblackin Escapexstacy-albumilla (2003). Hän jätti yhtyeen pian levyn julkaisun ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen keskittyäkseen Charoniin.
Leppäluoto on toiminut myös näyttelijänä musikaaleissa, kuten Infernal Musical, Ihan tuuliajolla ja Musiikkishow 27, sekä näyttämömusiikin säveltäjänä Raahen Teatterille ja Valve-teatterille.
Leppäluoto on tehnyt joitakin sävellyksiä Charon-yhtyeelle mutta Harmaja-yhtyeessä hän toimii pääasiallisena säveltäjänä. Harmaja-yhtyeen kappaleista suurin osa on myös Leppäluodon käsialaa, mutta yhtye on käyttänyt tuotannossa myös Saima Harmajan runoja.
Leppäluoto on vuodesta 2016 lähtien ollut soolouralla, ja häneltä ilmestyi kesäkuussa 2020 ensimmäinen soololevy Piilevää pimeää.
Trevise Pankki
Trevise Pankki oli vuosina 1999–2000 toiminut Ruotsissa rekisteröity yksityispankki, jolla oli sivukonttori Helsingissä Eteläesplanadi 12:ssa. Pankin toiminimi oli suomeksi Trevise Pankki Oyj ja ruotsiksi Trevise Bank AB (publ).
Oy Trevise Ab aloitti toimintansa sijoituspalveluyrityksenä Suomessa 1996. Yhtiö kuului ruotsalaiseen Trevise-konserniin, jonka tanskalainen Unibank osti 1997. Seuraavana vuonna Trevise päätettiin muuttaa pankiksi. Pankki sai toimiluvan 1999.
Trevise Pankki Oyj avasi konttorinsa Eteläesplanadilla 15. marraskuuta 1999. Maaliskuussa 2000 ilmoitettiin MeritaNordbankenin ja Unibankin yhdistymisestä, ja toiminta Trevise Pankin nimellä Suomessa päättyi 30. kesäkuuta 2000.
Suomessa toimineisiin Trevise-yhtiöihin kuului myös v. 1999 perustettu Trevise Rahastoyhtiö Oy.
Antonio Caldara
thumb|Antonio Caldara Antonio Caldara (1670 – 28. joulukuuta 1736) oli italialainen säveltäjä. Hän syntyi Venetsiassa. Hänen isänsä oli viulisti. Caldara tuli aluksi tunnetuksi sellistinä ja jousimusiikin säveltäjänä mutta erikoistui sitten vokaalimusiikkiin. Caldaran tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat hänen oopperansa ja oratorionsa.
Caldara aloitti musiikkiuransa laulajana kuorossa. Hän myös opetteli soittamaan useita soittimia. Ensimmäisen oopperansa L’Argene Caldara sävelsi Venetsiaan 1689. 1690-luvulla hän teki oopperoita yhteistyössä muun muassa Antonio Lottin kanssa. Vuonna 1699 Caldara siirtyi Mantovaan ja 1708 Roomaan, jossa hän nousi yhdeksi musiikkielämän kärkinimeksi Alessandro Scarlattin, Arcangelo Corellin ja kaupungissa pari vuotta asuneen Georg Friedrich Händelin ohella. Caldara teki töitä myös Barcelonassa ja Milanossa, kunnes vuonna 1716 sai varakapellimestarin paikan Wienistä.
Antonio Caldara sävelsi yli sata oopperaa, joista kuutisenkymmentä Wienin-vuosinaan. Caldara sai jatkuvasti säveltää uutta musiikkia juhlatilanteisiin. Hän teki ooppera- ja oratoriosävellyksiä kymmeniin Pietro Metastasion ja Apostolo Zenon librettoihin.
Caldara oli aikansa johtavia oopperasäveltäjiä, mutta on sittemmin paljolti unohdettu. Hänen tuotantoaan on elvytetty lähinnä kirkkomusiikin osalta.
Caldaran tuotannosta on levytetty hovin juhlaooppera Il più bel nome (”Kaunein nimi”, 1708). Se tapahtuu Elysionissa henkilöhahmoinaan Venus (sopraano), Juno ja Herkules (matalia miessopraanoita), Paris (altto) ja Kohtalo (korkea tenori).
Johanna Vikman
Johanna Vikman (s. 5. syyskuuta 1978 Köping, Ruotsi) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1998–2014 Vikman pelasi naisten Superpesiksessä 330 runkosarjaottelua Vimpelin Vedon, Peräseinäjoen Toiveen ja Kirittärien joukkueissa. Vikmanin kasvattajaseura on Vetelin Urheilijat. Ulkopelissä Vikmanin pelipaikka oli ykkösvahtina. Vikman valittiin 13 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Filipe de Magalhães
Filipe de Magalhães (n. 1571, Azeitão – 1652, Lissabon) oli portugalilainen säveltäjä. Hän toimi Évoran tuomiokirkon mestre de capelana vuodesta 1594 kuolemaansa saakka.
Magalhães sävelsi muun muassa polyfonista vokaalimusiikkia.
Rönsyilevä talo
Rönsyilevä talo on Diana Wynne Jonesin kirjoittama fantasiaromaani. Englanninkielinen alkuteos House of Many Ways julkaistiin vuonna 2008. Teoksen suomennos ilmestyi samana vuonna. House of Many Ways oli ehdolla Mythopoeic-palkinnon saajaksi.
Kirjan tarina sijoittuu samaan maailmaan kuin Jonesin aiemmat teokset Liikkuva linna ja Leijuva linna. Tarinan päähenkilö on Charmain Baker, joka saa tehtäväkseen pitää huolta isosetänsä talosta. Isosetä William on velho, ja Charmain löytää pian talosta rönsyileviä käytäviä.
Vastaanotto
Tähtivaeltajan Toni Jerrman kirjoitti, että Rönsyilevä talo ei ole elämää suurempaa romaanitaidetta, mutta nuorten satumaiseksi kertomukseksi se on viehättävän taianomainen. Juoni on ohut ja lopussa se kasataan paketiksi turhankin nopeaksi. Teksti on kuitenkin vetävää ja sävyttää alleviivaamaton huumori.
Kiljavan opisto
Kiljavan opisto on Palkansaajien koulutussäätiön ylläpitämä Nurmijärvellä sijaitseva kansanopisto. Opisto sijaitsee Kiljavalla Sääksjärven rannalla.
Kiljavan opisto tarjoaa runsaasti työelämän kehittämiseen ja edunvalvontaan liittyviä kursseja. Opistossa voi suorittaa ammattitutkintoja ja tarjonnassa on lisäksi harrastustoimintaan liittyviä kursseja.
Keskusjärjestöille, ammattiliitoille ja työttömyyskassoille järjestetään henkilöstön ammatillista lisä- ja täydennyskoulutusta. Koulutusta järjestää SAK:n Kehittämiskeskus.
Kiljavan opisto ja Voionmaan opisto yhdistyivät vuoden 2016 alussa ja Voionmaan opisto muutti Ylöjärveltä Tampereelle kesällä 2016 ja muutti nimekseen Voionmaan koulutuskeskus.
Voionmaan koulutuskeskus tarjoaa nuorille ja aikuisille suunnattuja pitkiä kansanopistolinjoja median ja viestinnän sekä kulttuurin alalta. Lisäksi Tampereella voi suorittaa avoimen yliopiston opintoja kasvatustieteestä ja psykologiasta.
Kiljavan opisto järjestää Nurmijärven ja Tampereen lisäksi koulutusta Helsingissä, Kirkkonummella, Kuopiossa, Oulussa ja Vaasassa.
Kiljavan opiston nelikerroksinen päärakennus on valmistunut 1950. Opiston yhteydessä toimii Hotelli Kiljavanranta.
Läskelän rautatie
Läskelän rautatie oli Laatokan pohjoispuolella Harlun Läskelässä Suomen Neuvostoliitolle luovutetulla alueella sijainnut, myös yleistä liikennettä harjoittanut, raideleveydeltään 750 mm:n kapearaiteinen teollisuusrata, joka palveli Läskelän paperitehtaan ja sahan kuljetuksia.
Kiljavan opisto
Opiston tiloissa toimii myös Humanistisen ammattikorkeakoulun toimipiste HUMAK Nurmijärvi.
Läskelän rautatie
Rata perustettiin vuonna 1910 hoitamaan sahan ja tehdaslaitoksen välistä liikennettä. Pääradan pituus oli 6,2 km ja sivu- ja pistoraiteiden suunnilleen yhtä paljon.
Rata jäi vuonna 1940 rajan taakse, ja kun jatkosodan aikana päästiin takaisin, oli jäljellä vain osa ratalinjasta ja molemmat kotimaiset veturit; Dickson oli viety välirauhan aikana pois. Rata saatiin vuonna 1943 kuntoon ja liikenne alkoi taas kahdella veturilla ja kuudella tavaravaunulla kolmen virkailijan voimin. Liikenne oli tavarankuljetusta; matkustajaliikennettä ei – satunnaisia armeijan lomalaiskuljetuksia lukuun ottamatta – enää ollut.
Rata jouduttiin hylkäämään vuonna 1944 sotaonnen käännyttyä, ja Päämajan käskystä se jätettiin ehjänä venäläisille, jotka liikennöivät sitä kapearaiteisena aina 1970-luvulle, jolloin se levennettiin. Radalla käytettiin sen venäläisaikoina PT-4- ja Move2-vetureita. Julkista liikennettä ei enää aloitettu, vaan liikenne oli – ja on edelleen – yksinomaan tavaraliikennettä.
Radalle jääneitä kahta ajokuntoista veturia ja vaunuja ei otettu huomioon varsinaisissa sotakorvauksissa, mutta kylläkin hyvityksenä sellaisesta suomalaisille jätetystä sotasaaliskalustosta - mm. panssarivaunuista - jota ei haluttukaan palautettavan.
Levennetty rata oli kauan teollisuuskäytössä. Neuvostoliiton hajottua sen toiminta hiipui; nykyään rata on käytännössä hylätty ja lähes umpeen kasvanut. Kalustosta ei ole tietoa.
Marjatta Arkela
Marjatta Arkela (s. 26. toukokuuta 1944) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1960–1973 Arkela pelasi naisten SM-sarjassa 100 runkosarjaottelua vain Jyväskylän Kirin joukkueessa. Ulkopelissä Vikmanin pelipaikka oli kopparina. Arkela valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Jackeline Rentería
Jackeline Rentería Castillo (s. 23. helmikuuta 1986 Cali) on kolumbialainen naispainija ja olympiamitalisti. 55–63 kilogramman painoluokissa kilpaillut Rentería saavutti Pekingistä 2008 olympiapronssia, joka oli Latinalaisen Amerikan ensimmäinen naispainin olympiamitali. Hän sai pronssia myös Lontoosta 2012. Hän saavutti MM-pronssia 63-kiloisissa Pariisissa 2017. Aiemmin hän oli sijoittunut MM-kilpailuissa viidenneksi vuosina 2013 ja 2015. Lisäksi hän on voittanut Pan-Amerikan kisojen kultaa vuonna 2007 ja pronssia 2015 sekä kolme kultamitalia, yhden hopea- ja yhden pronssimitalin Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Junioritasolla hän saavutti MM-hopeaa ja Pan-Amerikan-mestaruuskilpailujen kultaa sekä pronssia.
Rentería edustaa seuratasolla calilaista Kapacho wrestling clubia edustettuaan aiemmin Onorio Okadaa. Häntä valmentaa entinen arvokisapainija Víctor Hugo Capacho. Painimisen ohella Rentería opiskelee.
MM-tason urheilijaksi
Rentería kilpaili vuonna 2004 junioreiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 55 kg:n painoluokassa. Kisoista saavutettu pronssi kirkastui aikuisten 59 kilogramman sarjan kultamitaliksi seuraavana vuonna Guatemalassa käydyissä kilpailuissa, joiden loppuottelussa Rentería voitti naapurimaa Venezuelan edustajan. Vuoden 2006 Rentería paini 59 kilogramman painoluokassa. Toukokuussa hän saavutti Pan-Amerikan-mestaruuskilpailujen hopeaa venezuelalaisen Yoselin Rojasin jälkeen. Heinä-elokuussa Rentería saavutti Väli-Amerikan ja Karibian kisoista pronssia, junioreiden Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuista kultaa ja junioreiden maailmanmestaruuskilpailuista hopeamitalin. Viimeksi mainitussa hän hävisi loppuottelussa selätyksellä venäläiselle Larissa Kanajevalle. Syyskuussa Rentería osallistui ensimmäistä kertaa aikuisten maailmanmestaruuskilpailuihin. Ensimmäisessä ottelussaan hän selätti taiwanilaisvastustajansa, mutta toisella kierroksella hän hävisi jaksoin 0–2 unkarilaiselle Marianna Sastinille. Lopputuloksissa Rentería sijoittui yhdeksänneksi.
Vuonna 2007 Rentería vaihtoi painoluokkaansa 55-kiloisiin. Hän aloitti kilpavuotensa Dave Schultz Memorial International –turnauksen kolmannella sijalla. Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa ennen venezulealaista Marcia Andradea. Rio de Janeirossa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa Renteíra voitti kultaa ennen yhdysvaltalaista Marcie van Dusenia ja kanadalaista Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisten hopeamitalistia Tonya Verbeekiä. MM-kilpailuissa Bakussa Rentería selätti ensimmäisellä kierroksella guineabissaulaisen vastustajansa. Seuraavaksi hän voitti puolalaisen Anna Zwirydowskan jaksoin 0–2. Renterían kolmas vastustaja oli hallitseva olympiavoittaja ja maailmanmestari Saori Yoshida, joka voitti Renterían jaksoin 1–2. Maailmanmestaruuteen Bakussakin edennyt Yoshida hävisi kuudessa ottelussaan kyseisessä turnauksessa vain yhden jakson –Renteríalle. Yoshidan finaalipaikan ansiosta Rentería pääsi keräilyotteluihin kamppailemaan pronssimitalista. Ensimmäisessä keräilyottelussa Rentería selätti brasilialaisvastustajansa, mutta seuraavassa ottelussa hän koki vuorostaan selätystappion Kazakstania edustaneelle Olga Smirnovalle sijoittuen lopulta seitsemänneksi.
Olympiapronssia Pekingissä 2008
Rentería osallistui Pekingin kesäolympialaisiin 2008 55 kilogramman painoluokassa. Ensimmäisellä kierroksella hän selätti Tunisian edustajan ajassa 2.42, ja toisella kierroksella hän otti Marcie van Dusenista pistevoiton kahdessa jaksossa. Välierässä Renteríaa vastaan asettui kotiyleisön edessä paininut Xu Li, joka voitti ensimmäisen jakson pisteillä, ja joka toisella jaksolla selätti Renterían ajassa 3.35. Loppuottelusta näin karsiutunut Rentería pääsi kuitenkin suoraan pronssiotteluun, johon itsensä paini myös romanialainen Ana Maria Pavăl. Rentería selätti Pavălin jo ensimmäisellä jaksolla ajassa 1.04 ja voitti pronssisen olympiamitalin.
Vuodesta 2010 eteenpäin
Vuoden 2010 alkupuoliskolla Rentería osallistui kahteen Ruotsin Klippanissa järjestettyyn turnaukseen, Klippan Lady Openiin ja Golden Grand Prix´hin, joissa kummassakin hän sijoittui viidenneksi 63 kilogramman painoluokassa. Lisäksi Rentería osallistui 59 kg:n sarjassa kyseisenä vuonna Väli-Amerikan ja Karibian kisoihin, missä hän voitti kultamitalin. MM-kilpailuissa 2011 hän oli 40:s ja New York Athletic Club International -kilpailussa toinen. Hän voitti 2012 Helsingin olympiakarsintaturnauksessa 55 kg:n sarjan sekä 59 kg:n painoluokat Itävallan ja Puolan avoimissa ja Espanjan GP-kilpailussa. Lontoon olympialaisissa hän sai 55-kiloisissa pronssia. Hän voitti pohjoiskorelalaisen Han Kum-Okin ja ecuadorilaisen Lissette Antesin, hävisi välierässä kanadalaiselle Tonya Verbeekille ja kukisti pronssiottelussa ukrainalaisen Tetjana Lazarevan. Hän voitti 2012 kultaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailujen 63 kg:n painoluokassa.
Rentería saavutti 63 kg:n sarjassa 2013 pronssia Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja kultaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa sekä sijoittui viidenneksi MM-kilpailuissa. Lisäksi hän voitti Juegos Deportivos Bolivarianos -kilpailun. Klippan Lady Openissa hän oli kolmas, Golden Grand Prix'ssä ja Espanjan GP-kilpailussa toinen. Seuraavana vuonna hän sai Etelä-Amerikan kisoissa kultaa, Väli-Amerikan ja Karibian kisoissa tammikuussa hopeaa ja marraskuussa kultaa sekä Pan-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa. MM-kilpailuissa hän oli 19:s. Lisäksi hän voitti Granma Cupin, Canada Cupin ja Bill Farrell Memorial International -kilpailu. Vuonna 2015 hän voitti Aleksandr Medved Prizes -kilpailun, Olympia-turnauksen Kreikassa ja Torneo Citta a Sassari -kilpailun. Pariisin Grand Prix'ssä hän oli toinen ja Klippan Lady Openissa kolmas. Hän sai Pan-Amerikan kisoissa pronssia 63 kg:n sarjassa ja oli MM-kilpailuissa viides 58-kiloisissa.
Rentería voitti Pan-Amerikan-mestaruuden 60 kg:n painoluokassa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 58 kg:n sarjassa kahdeksanneksi. Hän voitti Ion Corneanu & Ladislau Simon Memorial -kilpailujen 63-kiloisten sarjan 2017. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 63 kg:n painoluokassa.
Nintendo Adventure Books
Nintendo Adventure Books on Archway Booksin vuosina 1991 ja 1992 julkaisema seikkailukirjasarja. Kirjan idea perustuu Choose Your Own Adventure -kirjasarjan formaattiin, jossa lukija valitsee vaihtoehdoista seikkailun kulun. Kirjoissa on monta loppua ja seikkailun eteneminen rajoitetaan lukemalla vain lukijan valinnan mukaiset sivut. Nintendo Adventure Books -kirjoja julkaistiin kaksitoista, joista kymmenen on Mario-aiheisia ja kaksi The Legend of Zelda -aiheisia. Jokaisessa kirjassa on 121 sivua.
Kirjoissa lukija asettuu kirjan päähenkilön asemaan ja joutuu tekemään valintoja tämän puolesta. Tarinan edetessä lukija saa haltuunsa esineitä ja kolikoita ja kirjat sisältävät taulukon, josta pelaaja voi jälkeenpäin tarkastaa menestymisensä tavaroiden hankkimisessa. Kirjoissa on monta loppua, joista yksi on voittoisa ja loput päättyvät tekstiin Game Over.
Kirjojen nimet ja kirjoittajat
Englanniksi
Hollanniksi
Unkariksi
Ruotsiksi
Jää
thumb|[[Jäävuori Alaskassa]]
Jää on veden kiinteä olomuoto. Jäätä esiintyy luonnonvesien jääpeitteessä kuten joissa, järvissä ja merijäässä ja myös lumi peitteessä, ilmakehässä ja jäätiköissä. Luonnonoloissa vesi jäätyy heksagonaaliseen eli kuusiokulmaiseen kiderakenteeseen. alt=|pienoiskuva|Jään kiderakenne
Normaalipaineessa makea vesi jäätyy 0 °C:n (273,15 K, 32 °F) lämpötilassa. Paine ja veden suolaisuus alentavat veden jäätymispistettä. Meriveden, jonka suolaisuus on 32 PSU, jäätymispiste on –1,8 °C. Itämeren vähäsuolainen murtoveden (suolaisuus 6 PSU) jäätymispiste on noin –0,3 °C:ssa. Jää on poikkeuksellinen siinä mielessä, että useimmat aineet kiinteässä olomuodossa ovat tiheämpiä kuin nesteenä. Jää kuitenkin on harvempaa kuin nestemäinen vesi.
Ainoastaan vesi jäätyy ja muodostaa jäätä. Muut aineet jähmettyvät ja muodostavat kiinteitä olomuotoja. Siitä huolimatta arkikielessä jäällä voidaan viitata muihinkin aineisiin kuin veteen. Esimerkiksi hiilidioksidi härmistyy –78,5 °C lämpötilassa kiinteäksi hiilidioksidijääksi, josta käytetään myös nimityksiä hiilihappojää tai kuivajää. Hiilidioksidijäätä käytetään jäähdytykseen monenlaisissa teollisuuden sovelluksissa.
Ominaisuudet
thumb|[[Jääpuikkoja]]
Jään tiheys
Jään heksagonaalisen kiderakenteen takia, jään tiheys on noin 10 % nestemäisen veden tiheyttä pienempi, joten jää kelluu veden pinnalla. Puhtaan jään tiheys on noin 0,917 kg/dm³. Vesi siis laajenee jäätyessään tilavuudeltaan noin 10 %, joten maaperässä olevan veden jäätyminen saattaa aiheuttaa muun muassa routimista, kivien rapautumista sekä rakenteiden routahaittoja.
Jäätiköllä lumi muuttuu jääksi, kun lumen sisältämät ilmahuokoset umpeutuvat ilmakupliksi uuden lumen painosta. Tällöin lumen tiheys on noin 0,83 kg/dm³.
Alhainen kitka ja jään liukkaus
Jäällä on useimpiin muihin kiinteisiin aineisiin verrattuna poikkeuksellisen pieni kitkakerroin, toisin sanoen jää on liukasta. Tämän on aikaisemmin selitetty johtuvan siitä tunnetusta seikasta, että korkea paine alentaa jään sulamispistettä. Oletettiin, että jään päällä olevan kappaleen paino aiheuttaisi paineen, jonka vaikutuksesta ohut kerros jään pinnalta sulaisi ja saisi kohteen liukumaan pintaa pitkin. Esimerkiksi luistimen terän alla paine olisi niin suuri, että sen vaikutuksesta syntynyt ohut sulan veden kerros toimisi ikään kuin voiteluaineena luistimen ja jään välissä. Tämä niin sanottu painesulamisteoria esitettiin jo 1800-luvulla. Se ei kuitenkaan selittänyt, miten luisteleminen on mahdollista silloinkin, kun jään lämpötila on alle -3,5 °C. Lisäksi vesi on öljyihin verrattuna huono voiteluaine. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että taitoluistelun kannalta optimaalinen jään lämpötila on -5,5 °C ja jääkiekossa -9°C.
Toinen jään vähäisen kitkan selittämiseksi esitetty teoria oletti, että jään pinnalla olevat molekyylit eivät muodosta kovin vahvaa sidosta sen sisällä olevien kanssa ja että sen vuoksi ne voivat liikkua melkein kuin sulan veden molekyylit. Ne pysyisivät näin ollen puolittain nestemäisessä tilassa, joka mahdollistaisi minkä tahansa kohteen liukumisen paineesta riippumatta. Tämän teorian esitti Michael Faraday jo vuonna 1850, ja sitä tukivat havainnot siitä, miten toisiaan vasten painetut jääkappaleet jäätyvät kiinni toisiinsa, mutta yleisempää huomiota osakseen se sai vasta 1990-luvulla. Tämän teorian ovat kuitenkin kyseenalaistaneet atomivoimamikroskopian avulla suoritetut kokeet, jotka osoittavat, että jään pinnalla todella on ohut sulan veden kerros, mutta ellei jää ole lähellä sulamispistettään, tämä kerros on niin ohut, ettei sillä voi olla oleellista vaikutusta jään liukkauteen.
Merijää
Merijää on merivedestä muodostuvaa jäätä. Merivesi jäätyy, kun se on jäähtynyt jäätymispisteeseen. Jäätymispiste riippuu meriveden suolaisuudesta. Itämerellä esiintyy merijäätä vuosittain. pienoiskuva|[[Merijäätä]]
Järvien jääpeite
Makea järvivesi jäätyy, kun pintavesi on jäähtynyt jäätymispisteeseen. Järviveden jäätymispiste on noin 0 °C. Veden lämpötila vaikuttaa sen tiheyteen ja alkaessaan jäähtyä, järvivesi saavuttaa ensin tiheysmaksimin lämpötilan (noin +4 °C) (täyskierto). Jäähtymisen jatkuessa pintaveden lämpötila laskee jäätymispisteeseen ja jäätyminen alkaa.
Jokien jääpeite
Voimakkaan virtauksen takia jokien jääolot eroavat järvi- ja merijäästä. Jokiin muodostuu suppojäätä ja jääpatoja. Jääpadot voivat aiheuttaa tulvia.
Jään merkitys eläimille
Koska 0-asteinen vesi on kevyempää kuin 4-asteinen, alkaa vesistöjen jäätyminen veden pinnasta. Veden pinnalla oleva jää- ja lumikerros toimii eristeenä, mikä parantaa elämän mahdollisuuksia napa-alueiden vesistöissä. Talvella eläimet voivat vaeltaa laajemmalle alueelle etsimään ravintoa kantavan jään ansiosta.
Vesieliöiden on täytynyt myös sopeutua elinympäristöönsä, joka talvisin peittyy jäällä. Jääpeite vaikuttaa eri tavoin vedenalaiseen elinympäristöön, koska jääpeite
Jään merkitys ihmisille
Suomessa järvet ja meri jäätyvät tavallisesti talvella, mistä on sekä hyötyä että haittaa ihmisille. Laivaliikennettä varten on käytettävä jäänmurtajia laivaväylien tekemiseen. Toisaalta etenkin saaristossa jää mahdollistaa nopeamman ja vaivattomamman liikkumisen jääteillä.
Jään paksuus ei välttämättä kerro jään kantavuutta. Keväällä jää on erilaista kuin syksyllä, ja virtauspaikoissa on jää usein ohuempaa kuin lähellä olevassa vähemmän virtaavassa paikassa. Veden suolapitoisuus vaikuttaa myös jään kantavuuteen.
Koska veden jäätymispiste riippuu sen suolaisuudesta, voidaan hyvin kylmässä (alle 0 °C) avomeressä ajelehtivilla jäävuorilla havaita ilmiö, jossa jäävuori jättää taakseen ohuen "jäävanan", pintaan juuri muodostuneen jääkerroksen. Tämä johtuu siitä, että jäävuori on muodostunut makeasta vedestä, joka jäätyy lähempänä nollaa astetta kuin merivesi. Näin ollen mereen joutuneen jäävuoren massa pysyy jäänä, eikä sula veteen, kuten normaalisti.
Jään ja lumen alhainen kitkakerroin, toisin sanoen niiden liukkaus, mahdollistaa kaikki talviurheilulajit. Toisaalta liukkaat talvikelit ovat osasyynä moniin liikenneonnettomuuksiin ja liukastumisista aiheutuviin tapaturmiin.
Jäät ovat erityisen heikkoja syksyllä ja kevättalvella. Syksyllä jää voi olla vaarallisen heikkoa keskellä järveä, vaikka se olisi turvallista lähellä rantaa. Keväällä aurinko sulattaa jäätä nopeasti, ja aamulla kantava jää voi pettää illalla. Keskitalvella vaarallisia ovat esimerkiksi salmissa, jokien suistoissa ja niemenkärjissä olevat virtauspaikat, joissa on avantoja.
Jää- ja lumipeite vähentävät ilmaston lämpenemistä, sillä ne heijastavat auringonsäteitä takaisin avaruuteen. Tämä on yksi syy, miksi tutkijat ovat huolestuneita ilmaston lämpenemisen seurauksena häviävistä jääpeitteistä.
Jää hyötykäytössä
thumb|Komojäätä [[Oulujoki|Oulujoen rannalla varhain keväällä.]] Etelämantereella ja Grönlannissa olevista vanhoista jääkerroksista voidaan tutkia maapallon ilmaston muutoksia jopa kymmenien tuhansien vuosien takaa, koska lumi sulkee sisäänsä ilmakuplia puristuessaan jäätikköjääksi.
Jääkuutioita käytetään yleisesti virvoitus- tai alkoholijuomien seassa pitämään juoman nautiskeluajan kylmänä. Jäätä käytetään myös apuna urheiluvammojen ensihoidossa. Tekojää on luistinratojen pinnoitus, jonka päällä voidaan harjoittaa luistelulajeja.
Ennen jääkaappien, pakastinten ja muiden kylmälaitteiden yleistymistä jäätä kerättiin muun muassa Suomessa talvisin etenkin karjatalouden käyttöön, lypsetyn maidon jäähdyttämiseksi paremman säilyvyyden vuoksi. Vesistöjen jäätä sahattiin kevättalvella määrämittaisiksi kuutioiksi, jotka nostettiin ja kuljetettiin hevosreellä varastoon varjoisaan ja viileään paikkaan lähelle maatilan maitokeittiötä. Halvin tapa säilyttää jäätä oli sahanpurujen, sammalen tms. peittämä kasa, mutta jäätä varten saatettiin rakentaa erityinen jäähuone tai jääkellari, maakellari varjoisaan pohjoisrinteeseen. Tasakokoisten, suorakulmaisten jääpalojen välit tiivistettiin lumella, sahanpuruilla, mudalla tai muulla sellaisella, ettei lämmin ilma pääse sulattamaan jäävarastoa. Varhaisimmat jääkaapitkin perustuivat sähkö- tai kaasuenergian sijaan elintarvikkeiden lähelle omiin osastoihinsa asetettuihin jääpaloihin. Nykyaikainen versio tästä ovat kylmälaukkujen pakastimessa jäädytettävät, muovikuoriset ”kylmäkallet”. Jäädyttämöistä kuljetettua jäätä käytetään monissa lämpimissä maissa yhä tuoreen kalan tai muiden herkkien elintarvikkeiden säilyttämiseen esimerkiksi toreilla.
Sojuz T-8
Sojuz T-8 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento. Avaruusalus laukaistiin avaruuteen 20. huhtikuuta 1983 Baikonurin kosmodromilta ja se laskeutui maahan 22. huhtikuuta 1983 eli lento kesti vain kaksi vuorokautta. Sen tarkoitus oli telakoitua Saljut 7 -avaruusasemaan, jossa epäonnistuttiin.
Vektoriavaruus
Vektoriavaruus eli lineaariavaruus on matemaattinen joukko, jolle on määritelty kaksi laskutoimitusta: alkioiden summa ja skalaarilla kertominen.
Vektoriavaruus on lineaarialgebran peruskäsite, jota käytetään paljon erityisesti matriisilaskennassa ja funktionaalianalyysissa. Vektoriavaruuden alkioita kutsutaan vektoreiksi.
Johdanto
Esimerkiksi vektoriavaruuden Euklidinen avaruus eli "x-y-tason" alkioita eli vektoreita ovat reaalilukukaksikot (x,y). Kahden tällaisen vektorin summa lasketaan koordinaateittain:.
Skalaarilla eli reaaliluvulla kerrottaessa jokainen tällaisen vektorin koordinaatti kerrotaan annetulla reaaliluvulla, esim. . Tämä siis tuottaa skalaarista ja vektorista vektorin.
Vastaavat säännöt pätevät kaikissa -avaruuksissa, mutta on myös paljon monimutkaisempia ja jopa ääretönulotteisia vektoriavaruuksia, ja joidenkin vektoriavaruuksien skalaarikunta on jokin muu kuin reaalilukujen kunta \mathbb{R}.
Määritelmä
Olkoon \mathbb{K} kunta (ns. kerroinkunta), V joukko ja kuvaukset ja. Määrittelemme, että kolmikko (V,f,g) on vektoriavaruus (eli lineaariavaruus) jos ja vain jos kuvaukset f ja g toteuttavat ehdot
Vektoriavaruuden kuvausta f kutsutaan vektoreiden yhteenlaskuksi ja g skalaarilla kertomiseksi. Ne ovat oletusten nojalla binäärioperaatioita joukossa V. Yleisesti näille binäärioperaatioille käytetään lineaariavaruuksissa merkintöjä kaikilla ja  kaikilla  ja. Mikäli, kyseessä on reaalinen vektoriavaruus ja jos , niin kyseessä on kompleksinen vektoriavaruus.
Vektoriavaruus on erikoistapaus modulista. Toisin kuin moduleilla, jokaisella epätriviaalilla vektoriavaruudella on kanta, eli joukko lineaarisesti riippumattomia vektoreita, joiden lineaarikombinaationa jokainen avaruuden vektori voidaan ilmaista. Usein sovitaan, että tyhjä joukko on triviaalin vektoriavaruuden kanta. Vektoriavaruus on äärellisulotteinen, jos sillä on kanta, jossa on äärellinen määrä vektoreita. Muussa tapauksessa vektoriavaruus on ääretönulotteinen. Vektoriavaruuden kanta voidaan yleensä valita äärettömän monella eri tavalla, mutta valinnasta riippumatta äärellisulotteisen vektoriavaruuden kannassa on aina yhtä monta vektoria. Myös ääretönulotteisen vektoriavaruuden eri kannat ovat keskenään yhtä mahtavia. Kannan olemassaolo voidaan todistaa Zornin lemman avulla ja yhtämahtavuus ultrafiltterilemman avulla.
Esimerkkejä
Kannattaa huomata, että vektoriavaruuden alkiot eivät välttämättä ole järjestettyjä lukujoukkoja, joiksi vektorit usein mielletään, kuten myöskään kerroinkunnan alkiot eivät välttämättä ole lukuja. Vektoriavaruuden alkioina voivat "tavallisten" vektorien sijaan olla yhtä hyvin matriisit tai jopa funktiot. Eräs vektoriavaruus, ns. triviaali vektoriavaruus, on vain nolla-alkiosta koostuva joukko {0}. Tärkeimpia vektoriavaruuksia matematiikassa ovat