cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Surrealismi (kirjallisuus)
Surrealismissa pyritään kuvaamaan ihmisen tiedostamatonta unia ja hallusinaatioita hyödyntämällä. Surrealistit etsivät tietä "selittämättömien sattumien" hallitsemaan "ylitodelliseen" (surréalité), joka oli jotakin arkitodellisuuden ylittävää. Surrealistien kuuluisa motto on peräisin Comte de Lautréamont'n proosarunokokoelmasta Les Chants de Maldoror (1868, julkaistu suomeksi 2000 nimellä Maldororin laulut, suom. Marko Pasanen):
"Surrealismin paaviksi" kutsutun Bretonin tavoitteena oli taiteen absoluuttinen kapina ennen kaikkea logiikkaa, moraalisuutta ja sovinnaisia tapoja vastaan. Symbolisteilta ja Freudilta saamiinsa ideoihin tukeutuen Breton kokeili psyykkistä automatismia eli mieleenjohtumien koneellista jäljentämistä kirjoittamisen metodina. Ensimmäisenä surrealistisena tekstinä pidetään Bretonin ja Soupault'n automaattikirjoituksella laatimaa runoa "Les Champs magnétiques" (1919, Magneettiset kentät). 1920-luvun alussa Breton ja Soupault kokeilivat myös hypnoosissa kirjoittamista.
1920-luvun puolivälin jälkeen surrealistit lähentyivät poliittisesti marxilaisia ja Ranskan kommunistista puoluetta. Seuraavalle vuosikymmenelle tultaessa he suuntautuivat kukin omalle taholleen. Syyt olivat paljolti ideologisia.
Surrealistien suoraa tai epäsuoraa vaikutusta on havaittavissa lukuisten kirjailijoiden, kuten Samuel Beckettin, Eugene Ionescon, Jean Genet'n, Alain Robbe-Grillet'n, Nathalie Sarrauten ja William S. Burroughsin tuotannossa, etenkin vapaan assosioinnin, epäloogisen ja epäkronologisen kerronnan, unenomaisten ja painajaismaisten kerrontajaksojen, rikotun syntaksin sekä bisarrien, sokeeraavien ja näennäisesti toisiinsa liittymättömien kielikuvien hyödyntämisessä.
Biodynaaminen viljely
Biodynaaminen viljely on maataloutta, jota harjoitetaan Rudolf Steinerin antroposofisten näkemysten mukaisesti. Steiner piti Koberwitzissa nykyisen Puolan alueella vuonna 1924 esitelmäsarjan, joka tunnetaan nykyisin Maatalouskurssin nimellä. Suomessa ensimmäisiä luontoisvoimaviljelykokeita tehtiin vuonna 1926.
Biodynaamisen viljelyn periaate ja preparaatit
Biodynaamisessa viljelyssä käytetään pitoisuuksiltaan erittäin laimeita biodynaamisia preparaatteja. Niiden valmistamisessa käytetään useita erilaisia menetelmiä. Peltopreparaateissa on joko lehmänlantaa tai kvartsia, jotka on pakattu lehmän sarviin ja kätketty määräajaksi maahan. Kompostipreparaateissa on eri kasveista tehtyjä valmisteita. Preparaattien ei oleteta vaikuttavan aineellisesti, vaan voimavaikutuksina, esimerkiksi kvartsi ei liukene. Preparaattien "dynaamisesti välittävien voimien" katsotaan tukevan maata ja kasveja välittämällä maahan taivaankappaleiden kosmisia voimia, minkä uskotaan jäsentävän kompostoitumista ja tukevan harmonista maatumista. Steinerin mukaan lehmän sarvi toimii kosmisten voimien kääntäjänä, jolloin voima siirtyy lehmän lantaan. Saksanhirvensarvet toimivat muotonsa vuoksi kosmisena antennina. Demeter International pitää sarvettomien nautojen jalostamista uhkana elämänvoimalle. Lehmänsarven ohella käytetään lehmän, sian tai hevosen kalloa tai lehmän suolilievettä tai saksanhirven rakkoa. Viljelyssä voi noudattaa planeettojen ja kuun liikkeisiin, vuodenaikojen vaihteluun ja vuorokausirytmiin perustuvaa ajoitusta ja miettiä tilakokonaisuuden tarvitsemia toimenpiteitä kasvustolle tilalle sopivan aikataulun mukaisesti. Verrattuna luomuviljelyyn on siis eroja, biodynaaminen viljely ei kuitenkaan tosiasiassa pohjaudu astrologiaan, vaan tähtien tarkkailuun: Eläinradan eri laatujen uskotaan olevan yhteydessä mm. maahan, veteen, ilmaan ja tuleen. Kaikki eivät kuitenkaan käytä viljelyssä tähtikalentereita. Steiner ei nähnyt kasvien kärsivän varsinaisesti kasvisairauksista vaan piti niitä Kuun voiman vaikutuksina. Hänen esittämänsä hiirten tuhkan käyttäminen jyrsijätorjunnassa on ymmärrettävissä mm. homeopatiassa käytetystä sama parantaa samaa -periaatteen sovelluksena tai siitä että hiirille on alue jo merkitty. Steiner ei varsinaisesti tutkinut tai testannut uskomuksiaan, vaan sitä ovat tehneet muut hänen jälkeensä. Hänen opetuksensa perustuivat okkultismiin ja selvänäkemällä hankittuihin tietoihin, mistä hänen mukaansa seurasi, että ne ovat oikein.
Suhde luomutuotantoon ja Demeter-merkin ehdot
Biodynaamisen tuotteen tuotemerkki on Demeter. Kansainvälisesti merkkiä hallinnoi Biodynamic Federation – Demeter International ja Suomessa Biodynaaminen yhdistys - Biodynamiska föreningen ry. Tuotemerkin saamiseksi yhdistys edellyttää tuottajilta Suomessa luomutuotannon vaatimuksia. Biodynaamisessa viljelyssä suhtaudutaan kielteisesti kemiallisiin lannoitteisiin ja torjunta-aineisiin. Tavanomaiset orgaaniset lannoitteet ovat sallittuja rajoitetusti. Siementen tulee olla luomua, jos sellaisia on saatavilla. Hybridilajikkeet ovat sallittuja vain maissin kohdalla. Geenimanipuloitujen lajikkeiden käyttöä ei hyväksytä. Geenimanipuloitujen eläinten lannan käyttö on rajoitetusti sallittu mutta turkiseläinten lannan ei. Eläimillä antibioottien käyttö on rajoitettu kahteen kertaan vuodessa. Jyrsijöiden torjunta hyytymisen estämiseen perustuvilla myrkyillä on sallittua.
Karvetti
Karvetti on Naantalin neljäs kaupunginosa noin kaksi kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen. Kaupunginosassa on 1 927 asukasta (2005), ja se on siten väkiluvultaan Naantalin toiseksi suurin. Se rajoittuu pohjoisessa Aurinkotiehen, lännessä Ruonan yhdystiehen, etelässä Luolalan kaupunginosaan ja idässä Raision kaupunkiin. Kaupunginosa on saanut nimensä Karvetin kartanosta, jonka maihin alue ennen kuului.
Biodynaaminen viljely
Biodynaamisen tuotannon yleisyys
Biodynamic Federation - Demeter International on ilmoittanut, että liiton alaisia viljelijöitä ja muita tuottajia on noin 6 400 ja viljelty pinta-ala noin 192 000 hehtaaria 19 maassa. Tästä vajaa puolet on Saksassa. Luvussa ovat mukana myös vasta siirtymävaiheessa olevat tuottajat. Lisäksi erikseen sertifioituja tiloja ja tuottajia on liiton yhteistyössä olevissa maissa sen ilmoituksen mukaan noin 30 000 hehtaaria 47 maassa. thumb|Demeter-merkki|235x235px
Karvetti
Karvetin länsiosa on pääosin 1970–80-luvuilla rakennettua rivi- ja kerrostaloaluetta, joka on suureksi osaksi rauhoitettu henkilöautoliikenteeltä. Itäosassa eli Tammistossa on uudempia kerros- ja rivitaloja, ja se on hieman väljemmin rakennettu. Karvetin etelä- ja lounaisosassa sijaitsee teollisuusalue, jossa on lähinnä varasto-, metalli- ja elektroniikkatiloja, muun muassa Naantalin kaupungin keskusvarikko ja Rautaruukin 22 000 m²:n terminaalirakennus.
Biodynaaminen viljely
Kritiikki
Tietyn kriittisen näkemyksen mukaan okkultismiin perustuvia kosmisia voimia ja niiden selvänäkemistä ei voi pitää realistisena, vaan kyseessä on näennäistiede. Preparaateille ei myöskään ole esitetty materiaalista toimintaperiaatetta.
Karvetti
Kuntavaaleissa 2017 Karvetti–Tammiston äänesystalueella oli 1 494 äänioikeutettua, joista 56,4 % äänesti kuntavaaleissa. Äänistä SDP sai 31,1 %, kokoomus 23,8 %, perussuomalaiset 13 %, vasemmistoliitto 9,8 %, vihreät 13,5 %, keskusta 3,7 % ja kristillisdemokraatit 3,8 %.
Palvelut
Karvetissa on kolme päiväkotia sekä erilaisia kaupungin kerhotiloja ja pajatoimintaa Karvetin tilan entisessä 1 250 m²:n rakennuksessa. Alueen länsiosassa sijaitsee noin 200 oppilaan vuonna 1985 valmistunut Karvetin alakoulu. Koulua laajennettiin vuosina 2008–2009. Koulussa on 511 m²:n liikuntasali, koripallokenttä ja välittömässä läheisyydessä lämmitettävä tekonurmikenttä pääasiassa jalkapallokäyttöön. Se valmistui vuonna 2007 entiselle jalkapallo- ja jääkiekkokentälle. Kenttä on kumirouhepäällysteinen, valaistu ja talvikaudella lämmitettävä. Kentän pelialue on 105 m × 68 m, minkä lisäksi kenttä voidaan jakaa kahteen poikittaiseen pelialueeseen, joiden koko on 68 m × 50 m. Karvetin koulun laajennuksessa rakennettiin tekonurmen käyttäjien pukuhuonetilat.
Alueen läpi kulkee Naantalin sisäisen liikenteen palveluliikenne.
Historia
Ensimmäiset asumisen merkit Karvetista ovat peräisin 1150–1300-luvulta. Varhaisimmat viitteet Karvetti-nimeen ovat vuodelta 1390. Karvetin maat omisti 1400–1500-luvuilla Naantalin luostari. Ruotsin kuningas Juhana III teki Karvetista rälssitilan vuonna 1577.
Robert Leander Karlström (21.1.1836–30.1.1892) osti Karvetin rälssitilan vuonna 1871. Tilan omistus siirtyi 21.1.1891 tehdyllä kauppakirjalla hänen vanhimmalle pojalleen Frans Leander Karlströmille (1.10.1860–16.6.1946) ja jälkimmäisen vaimolle Wendla Josefina Karlströmille (o.s. Wahlstén, 16.5.1866–10.2.1947). Maanviljelysneuvos Einari Karvetin omistukseen tila tuli vuonna 1927 hänen isoveljeltään Niilo Vantolta (6.9.1894–28.7.1939). Tilalla syntyi Einari Karvetin poika, vuorineuvos Mauri Karvetti vuonna 1927. Vuonna 1940 perustettiin 25 hehtaarin tilalle laaja omenatarha, josta on edelleen omenapuita jäljellä pitkin Karvettia. Naantalin kaupungin omistukseen tila tuli vuonna 1971. Karvetin kerrostaloalueen on suunnitellut Reino Lukander.
Katumajärvi (kaupunginosa)
pienoiskuva|Katumajärven sijainti Hämeenlinnassa. Katumajärvi (usein lyhyesti Katuma) on Hämeenlinnan 18. kaupunginosa. Se sijaitsee Katumajärven länsirannalla, noin kolmen kilometrin päässä kaupungin keskustan eteläpuolella. Kaupunginosa rajoittuu idässä Katumajärveen ja lännessä Riihimäki–Tampere-rautatiehen.
Katuma on kerrostalovaltaista asuinaluetta, jossa asuu vajaa 1000 asukasta. Ensimmäiset kerrostalot rakennettiin Katumalle 1950-luvun alussa. Lähiön varsinainen muodostuminen alkoi, kun seuraavat asuintalot valmistuivat vuosina 1971 ja 1972 lähelle Katumajärven lounaisrantaa. Suurin osa kerrostaloista rakennettiin 1980-luvulla ja seuraavan vuosikymmenen alussa.
Katumalla on päiväkoti ja neuvola, mutta ala-aste on lakkautettu. Yksityiset palvelut Katumalla ovat lähiöravintola, elintarvikekioski, päivittäistavarakauppa sekä Sininauha ry:n ylläpitämä kirpputori. Katuman kaupunginosaa ei ole vuosiin kehitetty, vaikka monia suunnitelmia alueen kehittämiseksi on tehtykin. Lähiöalueella on lukuisia kerrostaloja, joista osa on kaupungin vuokrataloja, mutta niitä on viime vuosina myyty. Uusia rivitaloja on rakennettu alueen itäkolkkaan vuosina 2010-2011 lähelle Katumajärven rantaa. Osasta kerrostaloja on näkymä Katumajärvelle.
Katumalla on toinen Hämeenlinnan kaupungin lähiökeskuksista. Lähiötyö tukee varsinkin maahanmuuttajataustaisten asukkaiden elämää ja helpottaa heidän asioimistaan viranomaisten kanssa.
Historiaa
Katuman kaupunginosa sijaitsee Vanajaveden ja Katumajärven välisellä Vanajan kannaksella, joka ei kuulu valtakunnallisesti arvokkaaseen osaan Vanajaveden maisemakokonaisuutta. Mutta vuonna 2001 kannas on ollut mukana laaksoa koskeneissa selvityksissä, joissa on syvennetty tietämystä alueesta sekä sen liittymisestä osaksi laajempaa Vanajaveden laaksomaisemaa. Kannasalue kahden järven välissä on rantamaisemien takia arvokas. Alueelta löydetyt runsaat muinaisjäännökset kertovat vanhasta asutushistoriasta. Katuman eteläpuolella on koko Katumajärven maisemaan vaikuttava Mantereenvuoren linnavuori, joka on lailla suojeltua virkistyaluetta. Vastapäätä järven itärannalla on 17 m korkeampi Kappolanvuori. Katumalla on myös 117 m korkea Lammaskallio. Kirkonkulman koulun mäki, Kirkkokallio ja Tarvasmäki ovat lähellä Katumaa, samoin kuin Vanajan vanha kivikirkko muinaislöytöineen.
Ensimmäinen kaava alueelle tehtiin vuonna 1948, kun OTK:n Puuosakeyhtiö tarvitsi työntekijöilleen asuntoja. Rakennustyöt aloitettiin pian, ja puolet neljä porraskäytävää käsittävästä Katumantie 25:n kerrostalosta valmistui 1950. Loput asunnoista saatiin valmiiksi seuraavana vuonna. OTK tarvitsi toiminnan laajentuessa lisää työsuhdeasuntoja, mutta mahdollisuuksia lisärakentamiseen ei ollut. Tämän vuoksi OTK myi loppuosan tontista VVO:lle 70-luvun alussa. Tämän jälkeen alkoi Katumajärven rakentuminen nykyisenlaisekseen lähiöksi.
Simpsonit (19. tuotantokausi)
'''Simpsoneiden 19. tuotantokausi''' (2007–2008) käynnistyi Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2007. Se on ensimmäinen tuotantokausi Yhdysvalloissa The Simpsons Movie -elokuvan jälkeen ja se sisältää seitsemän ylijäämäjaksoa Simpsoneiden 18. tuotantokaudelta (JABF). Kauden esitys aloitettiin Suomessa 6. huhtikuuta 2008, siitä esitettiin 11 jaksoa jonka jälkeen sarja jäi kesätauolle. Ensiesitykset Suomessa alkoivat uudestaan 14. syyskuuta 2008 jaksolla ”Rakkautta Springfieldin tyyliin” (Love, Springfieldian Style).
19. tuotantokaudella sarjassa vierailivat Maya Rudolph, Plácido Domingo, Kelsey Grammer, Glenn Close, Lance Armstrong, Amy Winehouse, Drew Carey, Jim Jarmusch, John C. Reilly, Zooey Deschanel, Beverly D'Angelo, The Dixie Chicks, Marcia Wallace, Topher Grace, Terry Gross, Kurt Loder, "Weird Al" Yankovic, David Hyde Pierce, Jon Stewart, Dan Rather, John Mahoney, Keith Olbermann, Stephen Colbert, Lionel Richie, Alan Moore, Art Spiegelman, Dan Clowes, Jack Black, Maurice LaMarche, Matt Dillon, Steve Buscemi, Ted Nugent ja Julia Louis-Dreyfus.
Kauhujen talo, osa 18 (Treehouse of Horror XVIII)
{{Jaksokuvaus | väri1 = #C5E4E1 | väri2 = #EFF8F7 | kuva = 200px | jaksonumero = 405 | tuotantokoodi = JABF16 | ensiesitys suomessa = 4. toukokuuta 2008 | ensiesitys yhdysvalloissa = 4. marraskuuta 2007 | käsikirjoittaja = Marc Wilmore | ohjaaja = Chuck Sheetz | juonikuvaus = Kuten muissakin tuotantokausissa, myös 19. tuotantokauden Halloween-erikoisjakso sisältää 3 tarinaa.
Kyläjärvi (suo Porissa)
Kyläjärvi on kuivatettu järvi, joka kuuluu nykyään Satakunnassa Porin Meri-Porissa olevaan Kyläsaaren kaupunginosaan. Järven vedenpinta laskettiin 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa siitä oli jäljellä enää lampi. Kuivatuksen seurauksena saatiin Kyläsaaren kylälle lisää niittyä laiduntamiseen ja talvirehuksi. Nykyisiin kartoihin on entisen järven paikalle piirretty Kyläjärvi niminen ja ojitettu metsäinen suo.
Maantieto
Nykyisissä kartoissa Kyläjärvi puolikuun muotoisena suona. Ilmeisesti loput kuivatetusta järvestä on raivattu myöhemmin pelloksi ja jäänyt sen jälkeen rakennusten, rautatien ja maanteiden alle. Lounaan suunnassa olevat metsät ovat kuivaa kangasta.
Simpsonit (19. tuotantokausi)
E.T., Mene jo kotiin (E.T., Go Home)
Bart löytää Kodosin vajastaan ja pakenee sen kanssa NASAn saatua tietoa Kodosista. Tästä alkaa kuitenkin taistelu, kun Kodos lähettää apujoukkoja, jotka muiden ilmaantuessa paikalle kuolevat. Lopussa Kodos nähdään sairaalassa.
Kyläjärvi (suo Porissa)
Maantieto
Varhaisempaa karttatietoa on Isonjaon kartoissa vuosilta 1766−1767 ja 1781. Näiden mukaan järvi oli pyöreähkön muotoinen järvi. Karttojen epätarkkuudesta johtuen järven alkuperäistä kokoa ei voida varmuudella määrittää. Parempia 1800-luvun karttojakaan ei voi käyttää, koska ei tiedetä milloin järven kuivaus aloitettiin. Vuoden 1850 Claes Wilhelm Gyldeenin Porin kaupunkikartassa Kyläjärvi on piirretty lähes Enäjärven kokoiseksi järveksi. Vuoden 1856 Kalmbergin kartastossa Kyläjärven kylä on piirretty kauaksi järvestä. Järven ja kylän välissä on laidunmaata eli niittyjä. Varsinaiset pellot sijaitsivat kylän sisällä ja sen lähiympäristössä. Kalmbergin kartassa järven pieni koko viittaa siihen, että kuivausta toteutettiin jo vuonna 1856.
Simpsonit (19. tuotantokausi)
Mr. & Mrs. Simpson
Homer on Mr. Burnsin alaisuudessa toimiva salamurhaaja. Hänen tehtävänään on salamurhata eräässä juhlassa Kent Brockman. Kun Homer on ampumaisillaan, tulee väkijoukosta esiin vaalea nainen, joka surmaa Kentin. Homer ampuu naisen hiuksia, mutta ne tippuvat, ja Homer huomaa naisen olevan Marge. Kotona Marge alkaa epäillä Homerin ampuneen häntä. Lopulta hän saa asian selville ja alkaa taistella Homeria vastaan. Sen seurauksena Homerin isä joutuu tulitukseen ja kuolee. Tarina parodioi elokuvaa Mr. & Mrs. Smith.
Kyläjärvi (suo Porissa)
Historia
Vuoden 1688 Magnus Bergmanin kartassa Kyläsaaren kylän talot oli piirretty järven rannalla olevan harjanteen päällä rannan suuntaisena rivinä. Siinä kartassa kylän pellot sijaitsivat talojen toisella puolella ja niityt järven rannoilla. Kyläjärven kuivaamisesta tehtiin anomus 1800-luvun alussa. Hankkeen etenemisestä ei tiedetä mitään, mutta järvenlasku on tehty jossakin vaiheessa 1800-lukua, koska vuonna 1904 suuri osa entistä järveä on piirretty niityksi. Vuoden 1904 kartassa niityn keskellä oli jäljellä enää pieni lampi.
Simpsonit (19. tuotantokausi)
Pahuuden pyhä (Heck House)
Bart, Nelson, Milhouse ja Lisa ovat Halloweeninä tavanmukaisella karkkikerjäyksellä. Kun he tulevat Agnes Skinnerin talolle, hän ei anna mitään. He kostavat Agnesille heittämällä vesi-ilmapalloja. Kiusaaminen ei kuitenkaan lopu siihen, vaan he jatkavat härnäystä ja jokainen Springfieldin asukas saa maistaa heidän kostoaan. Väkijoukko tulee protestoimaan Homerille mutta Homer yrittää rauhoitella. Silloin Bart ja Nelson tiputtavat Spider-Pigin Homerin päähän. Pian asukkaat keksivät juonen sekasorron loppumiseksi. }}
Decaydance Records
Decaydance Records on yhdysvaltalainen levy-merkki, niin sanottu ”vanity label”, jonka on perustanut Fall Out Boyn basisti Pete Wentz. Se on Fueled by Ramenin alamerkki. Sen logona on Wentz'n keksimä tuotemerkki ”Batskull”.
Kyläjärvi (suo Porissa)
Historia
Vaikka Kyläjärven laskusta ei ole säilynyt dokumentteja, voi järvenlaskun vaikeuksista saa hyvän käsityksen esimerkiksi Enäjärven tai Pyntösjärven hankkeista.
Simpsonit (19. tuotantokausi)
Rakkautta Springfieldin tyyliin (Love, Springfieldian Style)
{{Jaksokuvaus | väri1 = #C5E4E1 | väri2 = #EFF8F7 | kuva = 200px | jaksonumero = 412 | tuotantokoodi = KABF05 | ensiesitys suomessa = 14. syyskuuta 2008 | ensiesitys yhdysvalloissa = 17. helmikuuta 2008 | käsikirjoittaja = Don Payne | ohjaaja = Raymond S. Persi | juonikuvaus = Bartin kepposen takia ystävänpäivänä tivolin lemmentunneliin juuttuneet Homer, Marge ja Bart kertovat ajankulukseen kolme rakkaustarinaa.
Bonnie ja Clyde
Homer ja Marge esittävät Bonnieta ja Clydea ja ryöstävät kauppoja ja pankkeja, kunnes poliisit ampuvat heidät.
Kaunokainen ja Pummi
Kaunotar ja Kulkuri -tyyppinen tarina. Koirat Kaunokainen (Marge) ja Pummi (Homer) tapaavat ja syövät illallista Luigin ravintolassa. Aamulla Kaunokainen voi pahoin ja Pummi pakenee paikalta. Pian kaunokainen saa pentuja (Bart ja Lisa), jotka lähtevät etsimään isäänsä. Rankkuri nappaa heidät ja Pummi lähtee pelastamaan heidät. Pummi ja pennut palaavat kotiin ja Kaunokainen kertoo, että pentuja on vielä yhdeksän. Tässä osiossa esiintyy myös Hessu Hopon kaltainen koira.
Sex Pistolsin Sid ja Nancy
Nancy (Lisa) ja Sex Pistolsin Sid (Nelson) löytävät toisensa ja tästä seuraa suklainen rakkaustarina. Osio parodioi Alex Coxin elokuvaa Sid & Nancy.
}}
Luettelo pikkuplaneetoista: 79001–80000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 79001:stä ja päättyen 80000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
The Raging Wrath of the Easter Bunny
The Raging Wrath of the Easter Bunny on Mr. Bunglen vuonna 1986 c-kasetilla julkaistu omakustannealbumi. Se on harvinainen keräilijöiden kiinnostuksen kohde.
Taustaa
Mr. Bungle pyrki yhdistämään albumin laulut loppupotpuriksi esiintyessään.
Albumin nimi juontaa juurensa vuodenaikaan, jolloin albumia miksattiin (pääsiäiseen) ja albumin genreen (death metalliin).
Raidat
A-Puoli B-Puoli
Syyssahrami
Syyssahrami eli kaukasiansyyssahrami (Crocus speciosus) on sahramien sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan luonnonvaraisena Turkissa, Kaukasuksen alueella, Krimin niemimaalla ja Iranissa. Kasvi on 12–15 senttimetriä korkea. Yhdestä mukulasta kasvaa yleensä neljä lehteä, jotka ilmestyvät vasta pitkän aikaa kukinnan jälkeen. Kukkien väri on vaalea sinivioletti tai valkoinen ja emilehdet ovat oranssit ja haaroittuneet. Syyssahrami kukkii syyskuulta lokakuulle. Kasvi menestyy aurinkoisella paikalla hiekansekaisessa maassa. Kasvia lisätään sivumukuloista, joita saadaan jakamalla vanhempia ja hyväkuntoisia yksilöitä kesän lopulla. Sekä istutussyvyys että istutusväli on noin 10 cm. Syyssahrami saattaa kukkia ensimmäisen kerran vasta toisena syksynä istutuksesta.
Deloksen meriliitto
Deloksen meriliitto oli antiikin kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden vuonna 478 eaa. muodostama liittouma. Se perustettiin persialaissotien jälkeen Ateenan johdolla Persian uhkaa vastaan ja sai nimensä Deloksen saaresta, joka toimi alun perin liiton muodollisena keskuksena. Ajan kuluessa liitto muuttui Ateenan valtapolitiikan välineeksi. Liitto lakkasi olemasta Spartan kukistettua Ateenan peloponnesolaissodassa vuonna 404 eaa. Liiton nimitys on nykyaikainen, ei peräisin antiikin ajalta. Sitä kutsutaan usein myös Ateenan tai Attikan (meri)liitoksi tai Ateenan imperiumiksi.
Deloksen meriliittoon kuului kaupunkeja pääasiassa Egeanmeren itä- ja pohjoisrannikolta sekä saarilta. Ateenan lisäksi jäseniä tunnetaan ainakin 330. Tärkein antiikin ajan lähde liiton vaiheiden kannalta on Thukydideen Peloponnesolaissota. Lisäksi liiton jäsenistä on säilynyt tietoja liiton verotusluetteloissa.
Liiton perustaminen
Deloksen meriliitto kehittyi kreikkalaisten varhaisemmasta yhteistoiminnasta persialaisia vastaan. Tätä edustavat erityisesti Ateenan tuki Joonian kapinalle (499–494 eaa.) sekä kreikkalaisten yhteistoiminta persialaissotien aikana muun muassa Salamiin (480 eaa.) ja Plataiain taisteluissa (479 eaa.) sekä operaatioissa persialaisten vallassa olleille kreikkalaisalueille näiden taisteluiden jälkeen. Näissä Ateena ja Sparta olivat toimineet yhdessä kreikkalaisten johdossa. Persialaissotien jälkeen Ateena sai johtoaseman persialaisia vastaan, kun taas Sparta vetäytyi vapaaehtoisesti sivummalle.
Varsinaisen liiton perustamisen taustalla oli keskeisenä ateenalainen Themistokles. Liiton jäsenten tuli varustaa liiton käyttöön laivoja ja miehiä yhteistä puolustusta varten ja turvata Kreikka persialaisia vastaan. Alkuperäisiin tavoitteisiin kuului myös Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien vapauttaminen. Liitto sai nimensä Kykladien saariston keskellä sijaitsevasta Deloksen saaresta. Deloksesta tuli liiton muodollinen keskus ja alkuperäinen kokoontumispaikka, koska se oli tärkeä yhteiskreikkalainen kulttipaikka ja näin asemaltaan puolueeton liiton alkuvaiheessa. Liiton yhteistä kassaa säilytettiin Deloksella niin kutsutussa Poros-temppelissä liiton 25 ensimmäisen vuoden ajan. Liiton kokouksissa jokaisella kaupungilla oli alun perin yksi ääni.
Liiton ensimmäinen yhteinen sotatomi oli Eionin valtaaminen Traakiassa vuonna 476 eaa. Siitä tuli Ateenan kauppa-asema. Seuraavaksi ateenalaiset valtasivat liittoa käyttäen itselleen Skyroksen saaren. Tämän jälkeen tehtiin Persian vastaisia sotaretkiä muun muassa Kaariaan, Lyykiaan, Kyprokselle ja Egyptiin.
pienoiskuva|vasen|upright=0.66|Ateenalaisten määräys rahaveron keräämiseksi liiton jäseniltä piirtokirjoituksena (IG I2 66), 447 eaa. [[British Museum.]]
Kehitys Ateenan imperiumiksi
Ajan myötä liiton luonne muuttui, ja se kehittyi eräänlaiseksi Ateenan merelliseksi imperiumiksi. Tämä muutos oli seurausta radikaalien demokraattien noususta valtaan Ateenassa vuonna 461 eaa. Merkittävässä roolissa muutoksen taustalla oli Ateenan johtajiin tämän jälkeen kuulunut Perikles. Nyt jäsenten tuli maksaa liitolle, käytännössä Ateenalle, rahaa laivojen varustamisen sijasta. Ateenan lisäksi ainoastaan Khios, Lesboksen pentapoliin kaupungit ja Samos saivat jatkaa omien laivastojen ylläpitämistä. Ateena luopui liitosta Spartan kanssa, ja liittoutui sen sijaan tämän vihollisten Argoksen ja Thessalian kanssa.
Antiikin lähteistä välittyvän kuvan kautta liiton historia näyttäytyy usein Ateenan kasvavana ylimielisyytenä, röyhkeytenä ja alistamispyrkimyksinä muita jäseniä kohtaan. Vuonna 454 eaa. liiton kassa ja kokoontumispaikka siirrettiin Delokselta Ateenaan. Tämä perusteltiin sillä, että Ateena olisi saarta turvallisempi paikka. Siirtoa pidetään usein merkittävänä käännekohtana liiton historiassa ja kehityksessä kohti ateenalaista imperialismia. Ateenassa liiton varoja käytettiin muun muassa Parthenonin temppelin ja muiden Ateenan Akropoliin rakennusten rakentamiseen ja kaunistamiseen. Seuraavien vuosikymmenten aikana Ateena käytti johtavaa asemaansa hyväkseen ja sekaantui liiton jäsenten sisäisiin asioihin. Ateena pyrki pitämään liiton jäsenet valtiomuodoiltaan demokratioina, minkä seurauksena alemmat kansanryhmät usein kannattivat liiton jäsenyyttä, kun taas oligarkiaa kannattanut ylimystö usein vastusti sitä.
Kalliaan rauha päätti persialaissodat virallisesti vuonna 449 eaa. Tämä vei liitolta sen alkuperäisen tarkoituksen. 440-luvulla eaa. liiton kokoontumiset Ateenassa lopetettiin, ja Ateena alkoi päättää kaikista asioista itse. Ateena ja Sparta solmivat rauhansopimuksen vuonna 446 eaa. niin kutsutun "ensimmäisen" peloponnesolaissodan jälkeen. Ateena tunnusti Spartan johtaman peloponnesolaisliiton ja Sparta puolestaan Deloksen meriliiton. Samos kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 440 eaa. ja lähes onnistui kapinassaan, mutta joutui lopulta kukistetuksi.
Peloponnesolaissota ja liiton loppu
Ateenan imperiumin kausi ja Perikleen aika oli kaupungin ja sen kulttuurin suurinta kukoistuskautta. Ateenan toimien seurauksena liiton suosio kuitenkin laski 430-luvulle eaa. tultaessa huomattavasti. Ateenan vallan kasvu liiton välityksellä johti lopulta — ainakin Thukydideen tulkinnan mukaan — vuonna 431 eaa. alkaneeseen peloponnesolaissotaan, sillä Sparta ja monet muut kaupungit tunsivat itsensä uhatuksi. Sota muutti liiton Ateenan aseeksi Spartaa ja peloponnesolaisliittoa vastaan.
Mytilene kapinoi sodan aikana vuonna 428 eaa. ja oli tulla tuhotuksi kokonaan. Vuosina 428 ja 425 eaa. Ateena nosti liiton jäsenten rahaveroja huomattavasti sodan vuoksi. Vuosina 412–411 eaa., Ateenan epäonnistuneen Sisilian sotaretken (413 eaa.) jälkeen, yhä useammat liittolaiset kapinoivat Ateenaa vastaan ja vaihtoivat Spartan puolelle. Kapinaan liittyivät muun muassa useimmat Euboian kaupungit (tärkeimpinä Eretria, Karystos ja Khalkis) sekä Byzantion, Efesos, Khios ja Miletos ja uudelleen myös Thasos.
Peloponnesolaissota johti lopulta liiton hajoamiseen, Ateenan imperiumin romahtamiseen ja itse kaupungin antautumiseen vuonna 404 eaa. Sodan jälkeen asetelma kääntyi, ja Spartan vallan kasvu sai useat entiset liittolaiset kääntymään jälleen Ateenan puoleen. Tämän seurauksena muodostettiin niin kutsuttu toinen Ateenan liitto vuosiksi 378–355 eaa. Ateena ei kuitenkaan koskaan saanut takaisin entisen kaltaista valta-asemaansa.
Rahaverot
Deloksen meriliiton jäsenten tuli muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta maksaa jäsenyydestään vuosittaista rahaveroa (foros), joka maksettiin talentteina (1 talentti = drakhmaa) hopeassa. Veronmaksun suorittivat Ateenaan saapuneet jäsenkaupunkien lähettiläät keväisin kaupunki-Dionysian yhteydessä, ja niiden keräämisestä ja ylöskirjaamisesta olivat vastuussa Ateenan hellenotamiai (”kreikkalaisten kassanhoitajat”) -virkamiehet. Suurimmat verot olivat Aiginalla ja Thasoksella, jotka maksoivat kumpikin 30 talenttia vuodessa. Esimerkiksi Paros maksoi 16 talenttia, Abdera ja Byzantion 15, Kyme ja Lampsakos 12 ja Miletos 10 talenttia. Pienimmillään vero oli 300 drakhmaa vuodessa. Maksettava määrä tarkistettiin joka neljäs vuosi. Verojen suuruus pysyi suhteellisen samana peloponnesolaissodan alkuun saakka, mutta maksut nousivat sodan aikana. Khios, Lesbos ja Samos olivat ainoat merkittävämmät jäsenet, jotka eivät maksaneet rahaveroa, vaan korvasivat sen oman laivaston ylläpidolla.
Rahaveron vaatiminen liiton toimintaa varten oli kreikkalaisille uutta. Syynä veroon oli se, että liiton toiminta perustui suuren laivaston ylläpitoon, ja tämä vaati paljon rahaa. Peloponnesolaisliitossa tällaista veroa ei ollut, mutta kyseinen liitto perustuikin ennemmin maa-armeijaan. Rahaveron esikuvana voidaan kenties nähdä Persian kuninkaiden alamaisiltaan vaatima vero suuren valtakunnan hallitsemiseen tarvitun laivaston ylläpitoa varten.
Verotusluettelot
pienoiskuva|Katkelma liiton vero-osuusluettelosta vuodelta 440/439 eaa. (osa tekstiä IG I3 272). pienoiskuva|Katkelma liiton veromääräysluettelosta vuodelta 425/424 eaa. (osa tekstiä IG I3 71). [[Metropolitan Museum of Art.]]
Liiton jäsenten maksamista rahaveroista pidettiin marmoriin hakattuja luetteloita, joiden osia on löydetty sekä Ateenan Akropoliilta että Agoralta. Nämä luettelot ovat tärkein lähde liiton jäseniä koskien. Säilyneet tiedot ovat kuitenkin vaillinaisia. Luetteloiden tunnetut katkelmat ovat pääosin Epigrafisessa museossa Ateenassa. Ne on julkaistu neliosaisena laitoksena The Athenian Tribute Lists (Meritt et al. 1939–1953), vain pienin muutoksin julkaisusarjassa Inscriptiones Graecae (osa IG I3 71, 77, 100 ja 259–290) sekä uutena korjattuna laitoksena (Paarmann 2007).
Verotusluetteloita pidettiin noin vuodesta 454/453 eaa. lähtien eli sen jälkeen, kun liiton kassa oli siirretty Ateenaan. Luetteloiden katkelmia tunnetaan aina vuoteen 410/409 eaa. saakka. Luetteloita oli tai oletetaan olleen kolmea tyyppiä:
Vuodesta 422 eaa. liiton jäsenet oli ryhmitelty luetteloissa viiteen verotusalueeseen:
Kaupungit on yleensä luetteloitu käyttäen niiden etnoyymejä (Milesioi, ”miletoslaiset”), harvemmin toponyymejä (”Miletos”). Maksettu summa oli yleensä merkitty ennen kaupungin nimeä. Summat oli merkitty kreikkalaisella akrofonisella numerojärjestelmällä.
Jäsenkaupungit
Deloksen meriliittoon kuului verotusluetteloiden ja muiden antiikin lähteiden perusteella sen historian jossakin vaiheessa yhteensä (Ateenan lisäksi) 330 jäsentä, joista kaikki muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta olivat poliksia eli kreikkalaisia kaupunkivaltioita. Joissakin tapauksissa luetteloissa esiintyy kokonaisia saaria (esim. Amorgos, Keos, Kos ja Peparethos) yhtenä mainintana, vaikka saarella olisi usea polis. Muutamat luetteloissa esiintyvät kaupungit (Hiera, Polikhnaioi, Sillyon, Teikhiussa, Telemessos ja Tymnessos) puolestaan eivät olleet varsinaisia poliksia. Liiton jäseniä tunnetaan tai voidaan päätellä myös verotusluetteloiden ulkopuolelta. Esimerkiksi Ateena itse ei tietenkään esiinny Ateenalle veroa maksaneiden luetteloissa; myöskään Delos ei esiinny luetteloissa, samoin kuin veron sijasta laivoja varustaneet Khios, Lesbos ja Samos.
Neurotyypillinen
Neurotyypillinen (tai NT) on neurodiversiteettisten ihmisten käyttämä neologistinen nimitys ihmisille, joilla ei ole neurologista poikkeavuutta. Vaikka termiä käyttivät alun perin autismikirjon ihmiset, sitä käyttävät nykyisin myös muut neurologisesti poikkeavat ihmiset, heidän läheisensä sekä koulutuksen ja lääketieteen ammattilaiset. Englannissa kansallinen autismijärjestö National Autistic Society suosittelee neurotypical -termiä käytettäväksi myös tiedotusvälineissä.
Neurotyypillinen ihminen vastaanottaa koko ajan informaatiota kaikkien aistikanaviensa kautta, prosessoi ja pystyy hoitamaan yhtä aikaa useita erilaisia asioita, tiedostaa omat tarpeensa ja huomioi lähistöllä olevien ihmisten toiveet kysymättäkin, sekä pystyy kommunikoimaan ympäristönsä kanssa pelkän katsekontaktin avulla. Neurotyypillisen ei tarvitse miettiä näitä sosiaalisen kanssakäymiseen liittyviä rutiineja, sillä ne sujuvat lähes automaattisesti toisin kuin autismikirjon ihmisellä, jonka vuorovaikutustaidot voivat olla vajavat.
Toisaalta myös autistisen yksikanavaisuudessa on usein vahvuuksia neurotyypillisyyteen verrattuna. Viistolla pinnalla -blogin mukaan "intohimoinen keskittyminen yhteen asiaan mahdollistaa hyvin perinpohjaisen erikoistumisen", jonka kautta moni on löytänyt ammatin, ystäväpiirin, puolison tai paikan maailmassa. Monella maailmanmaineeseen nousseella henkilöllä on todettu jokin autismikirjon "häiriö", etenkin tieteissä ja taiteissa. Erilaiseen synnynnäiseen temperamenttiin liittyvät ominaisuudet voivat olla heikkouksia tai vahvuuksia sen mukaan, miten niiden kanssa eletään.
Mikronesian liittovaltio
Mikronesian liittovaltio (yleisemmin vain Mikronesia) on saaristovaltio Tyynellä valtamerellä, Papua-Uudesta-Guineasta koilliseen. Se on osa laajempaa Mikronesian aluetta, johon sen lisäksi kuuluvat Marshallinsaaret, Palau, Nauru, Kiribati, Pohjois-Mariaanit ja Guam. Valtio on itsenäinen, mutta vapaassa yhteydessä Yhdysvaltoihin.
Maantiede
Mikronesian liittovaltio koostuu 607 saaresta noin 2 900 kilometriä leveässä Karoliinien saaristossa Filippiinien itäpuolella. Saarista 65 on asuttuja. Valtion pinta-ala on 702 neliökilometriä.
Osavaltiot ovat lännestä itään Yap, Chuuk, Pohnpei ja Kosrae. Ne on nimetty kunkin osavaltion suurimman saaren mukaan. Valtion suurin saari on vulkaaninen Pohnpein saari, jolla sijaitsee myös liittovaltion pääkaupunki Palikir. Saari on sateinen ja rehevä. Harvaan asuttu vuoristoinen Kosrae on toiseksi suurin saari. Chuuk koostuu 15 suurehkosta ja 192 pikkusaaresta, ja sen väkiluku on osavaltioista suurin. Chuukin laguuni on tunnettu sukelluskohde. Yapilla on neljä suurta ja 7 pienempää saarta.
thumb|left|Mikronesian liittovaltion kartta
Mikronesiassa vallitsee tyypillinen merellinen trooppinen ilmasto. Lämpötila ja kosteus ovat korkeita ympäri vuoden. Sadetta saadaan runsaasti, eniten kesäkuusta marraskuuhun kestävällä sadekaudella. Alueellinen sademäärä vaihtelee kuukausittain vallitsevan tuulensuunnan mukaan: talvella vallitsee koillismonsuuni, kesällä kaakkoispasaati. Niillä saarilla, jotka sijaitsevat yli viiden asteen päässä, päiväntasaajalta esiintyy trooppisia hirmumyrskyjä heinäkuun ja marraskuun välisenä aikana.
Mikronesin ainoat alkuperäiset maanisäkkäät ovat lepakoita. Lintuja on tavattu noin 225 lajia. Merieläimiä on sitäkin enemmän, sekä kaloja ja delfiinejä että koralliriuttojen selkärangattomia.
Historia
Arkeologiset ja kielelliset seikat osoittavat, että Mikronesian liittovaltion alue asutettiin 2 000 – 3 000 vuotta sitten. Ensimmäiset asukkaat saapuivat alueelle Kaakkois-Aasiasta. Jotkut heistä jatkoivat myöhemmin Papua-Uuteen-Guineaan, Salomonsaarille, Uuteen-Kaledoniaan, Kiribatille ja Marshallinsaarille. Vaikka itse Mikronesian liittovaltio perustettiin vasta 1970-luvulla, sen eri osien asukkaat olivat tekemisissä toistensa ja melanesialaisten kanssa jo vuosituhansia aiemmin. Kielellisten havaintojen lisäksi tästä on arkeologisia todisteita: saarilta on löytynyt 2000 vuotta vanhaa keramiikkaa, vaikka korallisaarilla ei ole savea keramiikan valmistamiseen.
Eurooppalaiset yhteydet alkoivat 1500-luvulla. Portugalilaiset saapuivat vuonna 1525 Yapille ja Ulithiin etsiessään Diego da Rochan johtamina Maustesaaria nykyisessä Indonesiassa. Samalla vuosisadalla espanjalaiset löysivät Karoliineille. Saaret kuuluivat Espanjalle vuodesta 1874, kunnes se myi ne saksalaisille vuonna 1899. Saarten ollessa Saksan hallinnassa kopran tuotanto ja kaupankäynti kehittyi. Saksan valta päättyi vuonna 1914, jolloin Japani miehitti saaret. Vuonna 1920 Saksan kärsittyä tappion ensimmäisessä maailmansodassa Kansainliitto muodosti alueesta mandaattialueen, jonka hallinto myönnettiin Japanille. Tulevien vuosikymmenten aikana Mikronesiaan muutti noin 100 000 japanilaista. Syntyperäisiä mikronesialaisia oli siihen aikaan yli puolet vähemmän, noin 40 000.
Toinen maailmansota lopetti Japanin vallan saarilla. Vuonna 1947 Mikronesia siirtyi Yhdysvaltain hallintaan osana Tyynenmeren saarten huoltohallintoaluetta. 10. toukokuuta 1979 alueella hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka synnytti Mikronesian liittovaltion. Liittovaltio teki liitännäisvaltiosopimuksen Yhdysvaltain kanssa. Se astui voimaan 3. marraskuuta 1986 ja toi Mikronesialle käytännön itsenäisyyden. Maa liittyi Yhdistyneisiin kansakuntiin 17. syyskuuta 1991.
Vuonna 2002 taifuuni Chata surmasi kymmeniä Chuukin saarella. Vuonna 2004 taifuuni Sudel aiheutti Yapin saarella niin suuria tuhoja, että sinne julistettiin hätätila.
Politiikka
thumb|200px|Mikronesian liittovaltion presidentti Manny Mori vuonna 2008
Mikronesia on liittovaltio, jonka keskushallinto on heikko. Jokaisella osavaltiolla on oma perustuslakinsa ja paljon paikallista valtaa etenkin taloudellisissa asioissa.
Sestu
Sestu on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella. Kunnassa on arviolta 20 892 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,32 neliökilometriä. Se sijaitsee 44 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Mikronesian liittovaltio
Politiikka
Vuoden 1979 perustuslaki takaa mikronesialaisille perusihmisoikeudet ja luo perustan hallitustoiminnalle. Sen yksikamarisessa kongressissa on 14 kansanäänestyksellä valittua edustajaa. Neljä senaattoria (yksi kustakin osavaltiosta) palvelevat neljän vuoden kauden, muut edustavat yksittäisiä jäsenalueita ja palvelevat kahden vuoden kauden. Kongressi valitsee neljästä senaattorista presidentin ja varapresidentin neljäksi vuodeksi kerrallaan. Heidän vapautuneet paikkansa kongressissa täytetään erityisvaaleilla. Muodollisia puolueita maassa ei ole.
Talous
thumb|250px|Pohnpein kansainvälinen lentoasema
Taloudellinen toiminta Mikronesian liittovaltiossa on pääosin viljelyä ja kalastusta omien tarpeiden kattamiseksi. Tärkeimmät viljelykasvit ovat leipäpuu, kookospalmu, banaani, kassava, betelpähkinät, taaro ja kava. Matkailun kehitystä haittaa saariston kaukainen sijainti ja tarpeellisten palveluiden puute.
Pääasiallinen tulonlähde on Yhdysvaltain taloudellinen tuki, joka oli yhteensä kaksi miljardia dollaria vuosina 1986–2001. Jatkosopimus vuosille 2004–2023 takaa suoraa tukea sata miljoonaa dollaria vuodessa, josta suuri osa rahastoidaan.
Mikronesian liittovaltiossa on kuusi lentokenttää ja 240 kilometriä maantietä, josta 42 kilometriä on päällystettyä.
Väestö
Vuonna 2010 Mikronesian väkiluvuksi arvioitiin 107 154. Pääosa väestöstä on mikronesialaista alkuperää. Englannista on tullut yleinen ja virallinen kieli. Chuukia, pohnpeitä, kosraeta, yapia ja muita mikronesialaisia kieliä puhutaan eri saarilla. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan katolisia oli 52,7 %, protestantteja 41,7 %, muiden uskontojen harjoittajia 3,8 %, ja uskonnottomia 0,8 %.
Pohnpeilla esiintyy huomattavan paljon värisokeutta, josta käytetään nimeä maskun.
YK:n vuosituhattavoitteiden toteutumisen seuranta on jonkin verran haastavaa puutteellisten tilastojen takia. Vuonna 2010 arvioitiin, että maa tulee saavuttamaan tavoitteet 2 (lukutaidon lisääminen) ja 7 (ympäristö), ja sillä on mahdollisuus onnistua myös tavoitteissa 4 (lapsikuolleisuuden vähentäminen), 5 (äitien terveys) ja 8 (kansainvälisyys), mutta tavoitteet 1 (köyhyyden vähentäminen), 3 (naisten tasa-arvo), 4 (lapsikuolleisuuden vähentäminen) ja 6 (AIDSin ja muiden tartuntatautien vähentäminen) jäävät ainakin osaksi saavuttamatta.
Kulttuuri
thumb|Suuri (lähes 2,5 metriä korkea) näyte Yapin kivirahoista Gachparin kylässä.
Kullakin neljästä osavaltiosta on oma kulttuurinsa ja perinteensä, mutta niillä on myös yhteisiä, vuosisatoja vanhoja kulttuuriperinteitä. Esimerkiksi sukuyhteys on tärkeää kaikkien saarelaisten kulttuureissa. Aiemmin saarilla on asuttu ydinperhettä suuremmissa yksiköissä. Pohnpeillä ja Yapilla on ollut patrilineaarisia perhemalleja (veljekset vaimoineen tai isoisä, pojat ja pojanpojat), kun taas Chuukilla ja Yapin ulkosaarilla on matrilineaarisia perheitä, joissa tytärten aviomiehet muuttavat anoppilaan kotivävyiksi. Länsimaistumisen myötä ydinperhemalli on yleistymässä.
Yapin saari on tunnettu kivirahoistaan, jotka ovat halkaisijaltaan jopa nelimetrisiä kalkkikivilaattoja, joissa on reikä keskellä. Saaren asukkaat tietävät mikä kivi kuuluu kenellekin, mutteivät välttämättä siirrä kiviä, kun omistaja vaihtuu. Kiviä on viittä tyyppiä, Mmbul, Gaw, Ray, Yar ja Reng, viimeksi mainittu on vain 0,3 metriä halkaisijaltaan. Niiden arvo perustuu kokoon ja historiaan, monet kivistä on tuotu muilta saarilta, jopa Uudelta-Guinealta saakka, useimmat kuitenkin muinaisina aikoina Palaulta.
Mikronesia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 2000 alkaen viiden urheilijan joukkueella. He ovat osallistuneet yleisurheiluun, uintiin ja painonnostoon.
Serbien vapaaehtoiskaarti
Serbien vapaaehtoiskaarti (serbiaksi Српска добровољачка гарда) oli Željko Ražnatovićin eli Arkanin johtama puolisotilaallinen joukko, jonka tehtävänä olivat etniset puhdistukset Jugoslavian hajoamissotien aikana. Serbien vapaaehtoiskaarti teki monia sotarikoksia.
Kaarti perustettiin 20 miehestä, pääosin FK Punainen tähti -jalkapallokerhon tukijoista. Kaarti laajeni ajan kuluessa 10 000 miehen vahvuiseksi, hyvin aseistetuksi joukoksi. Arkanin lisäksi kaartista tunnetaan laajalti Milorad Ulemek ("Legija"). Virallisesti kaarti lakkautettiin vuonna 1996.
Steve Kmak
Steve "Fuzz" Kmak (s. 1970) on amerikkalainen basisti, joka on Disturbedin entinen basisti. Hän oli Disturbedin jäsen vuosina 1996–2003. Kmakilla on vaimo ja kaksi lasta.
Guinevere
thumb|Kuningatar Guinevere. [[William Morrisin maalaus]] Guinevere (myös Guinever, Guenever tai Gwenhwyfar) oli kuningas Leondegrancen tytär ja Englannin legendaarisen suurkuninkaan Arthurin vaimo, joka rakastui Arthurin parhaaseen ystävään ja serkkuun sir Lancelotiin. Guineveren serkku Elaine onnistui kuitenkin valeasuisena viettelemään Lancelotin ja synnytti tälle pojan, Galahadin.
Guineveren ja Lancelotin suhde laukaisi myöhemmin tapahtumaketjun, joka johti Arthurin valtakunnan tuhoon.
Guineveren tarina
thumb|300px|Guinevere ja Lancelot Myöhäisissä versioissa kuningas Arthurin taruista Guinevere on kuningas Leondegrancen tytär ja hänet kihlataan Arthurille nuorena, tämän vielä kootessa tukea itselleen. Kun Lancelot saapuu Arthurin hoviin, Guinevere ihastuu välittömästi ja pian he pettävät Arthuria, mikä osoittautuu myöhemmin tuhoisaksi. Arthur ei kuitenkaan saa tietää heidän romanssistaan ennen kuin huomaa juhla-aterialla heidän molempien puuttuvan pöydästä. Kuningas Lotin poika, Agravain ja Mordred, joka on lähteestä riippuen joko Arthurin tai Lotin poika, paljastavat suhteen ja Lancelot joutuu pakenemaan suojellakseen henkeään. Arthur joutuu, vasten tahtoaan, tuomitsemaan vaimonsa poltettavaksi roviolla. Arthur aavistaa, että Lancelot ja tämän suku yrittävät estää Guineveren teloituksen ja lähettää useita ritareita vartioimaan roviota. Gawain kieltäytyy osallistumasta.
Lancelot pelastaa Guineveren, mutta taisteluissa kuolleiden Gaheriksen ja Garethin kohtalo saa heidän veljensä Gawainin suunnattoman raivon valtaan, ja hän painostaa Arthurin taistoon Lancelotia vastaan. Kun Arthur lähtee Ranskaan taistelemaan Lancelotia vastaan, hän jättää Guineveren Mordredin suojelukseen. Mordred suunnittelee naivansa kuningattaren saadakseen kuninkaan aseman. Joissain versioissa tarinasta Guinevere suostuu Mordredin kosintaan, mutta muissa versioissa hän piiloutuu Lontoon Toweriin ja etsii sen jälkeen turvapaikkaa nunnaluostarista.
Kuullessaan Mordredin petoksesta Arthur palaa Britanniaan ja surmaa Mordredin Cammlannin taistelussa, mutta hänen omat vammansa ovat niin vakavia, että hänet viedään mystiselle Avalonin saarelle, jonne hänet haudataan. Guinevere tapaa Lancelotin vielä kerran, mutta palaa sen jälkeen nunnaluostariin, jossa hän viettää koko loppuelämänsä.
The Misfits (vuoden 2021 elokuva)
The Misfits on Renny Harlinin ohjaama yhdysvaltalainen toiminta-, seikkailu- ja jännityselokuva vuodelta 2021. Elokuvassa rikollisliiga suunnittelee murtautuvansa Abu Dhabissa sijaitsevaan vankilaan ja ryöstävänsä siellä säilytettävät kultaharkot.
Manuel I Komnenos
Manuel I Komnenos (, 28. marraskuuta 1118 – 24. syyskuuta 1180) oli Bysantin keisari 5. huhtikuuta 1143 – 24. syyskuuta 1180. Hänen valtakautensa sijoittui ratkaisevaan käännekohtaan Bysantin keisarikunnan ja Välimeren historiassa. Manuel halusi palauttaa Bysantin entiseen loistoonsa Välimeren alueen suurvaltana ja harjoitti sekä tarmokasta että kunnianhimoista ulkopolitiikkaa. Valtakaudellaan Manuel liittoutui paavin ja voimistuvan lännen kanssa, valloitti osan Apenniinien niemimaasta, salli toisen ristiretken osanottajien kulkea valtakuntansa halki ja perusti protektoraatin ensimmäisen ristiretken ristiretkivaltioille. Muslimien menestys Pyhällä maalla johti siihen, että Manuel liittoutui Jerusalemin kuningaskunnan kanssa ja osallistui fatimidien hallitseman Egyptin valtausyritykseen. Manuel muutti Balkanin niemimaan ja itäisen Välimeren poliittista karttaa itselleen mieluisemmaksi liittämällä Unkarin kuningaskunnan ja ensimmäisen ristiretken ristiretkivaltiot Bysantin hegemoniaan ja sotimalla sekä itäisiä että läntisiä naapureitaan vastaan. Valtakautensa loppupuolella Manuelin saavutuksia idässä mitätöi kuitenkin Myriokefalonin taistelussa seldžukkeja vastaan koettu suuri tappio, jonka pääasiallisena aiheuttajana pidetään keisarin ylimielisyyttä.
Manuelin tiedetään herättäneen vahvaa uskollisuutta alamaisissaan. Johannes Kinnamos, hänen kirjurinsa, esitti hänet historiallisena sankarina, jossa ilmenivät kaikki hyveet. Manuel nautti myös osissa latinankielistä maailmaa maineesta ”armoitetuimpana Konstantinopolin keisarina”. Nykyhistorioitsijat eivät kuitenkaan ole yhtä innostuneita hänen hahmostaan. On esimerkiksi väitetty, ettei Manuelin suuri valta ollut hänen oma saavutuksensa vaan hallitsijasuvun, jota hän vain edusti. Lisäksi on esitetty, että koska Bysantin valta hupeni vauhdilla Manuelin kuoleman jälkeen, pitäisi rappion syiden piillä juuri hänen valtakaudessaan.
Tie valtaistuimelle
thumb|left|Johannes II Komnenoksen kuolema ja Manuel I Komnenoksen kruunajaiset. Kuvitusta [[Vilhelm Tyroslainen|Vilhelm Tyroslaisen teoksen Historia rerum in partibus transmarinis gestarum Ranskan kansalliskirjaston muinaisranskankielisestä käännöksestä. Maalattu Akkossa, Israelissa 1200-luvulla.]]