cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Korppu-Vihtori
Teoksen innoittajana toimi Frans Viktor "Vihtori" Galenius (1870–1930), joka kaupitteli vaatimattomaksi elannokseen korppuja. Kontti selässään Vihtori kierteli lähinnä Salon seudulla, mutta välillä poikkesi myös Turkuun. Kansa antoi hänelle lempinimeksi Korppu-Vihtori. Kallelankadun lastenkodin piha on patsaalle osuva valinta, sillä 1899 perustetun päiväkodin tarkoituksena oli kaupungin päätöksellä olla ensisijaisesti auttamassa "asujamistomme varattomampien kerrosten lapsia". Tähän varattomaan kansanosaan myös Korppu-Vihtori kuului.
Kaktuskasvit
Tuntomerkit
Kooltaan kaktukset vaihtelevat pienistä pallomaisista suuriin puumaisiin, kuten jättikaktukseen. Kaktukset ovat erittäin hidaskasvuisia, ja vaativat yleensä useita vuosia kukkiakseen ensimmäisen kerran. Kukat syntyvät piikkien tavoin areoleihin ja monilla lajeilla ne ovat komeat, jopa 20–30 senttimetrin kokoiset. Kaktukset kukkivat usein yöllä, ja niiden pääasiallisia pölyttäjiä ovat yöperhoset ja lepakot.
Jäähalli
thumb|250px|[[Tampereen Kannen areena]] Jäähalli on katettu tekojäärata. Yleisimmin jäähalli on pienehkö hallirakennelma ja sen pääkäyttötarkoituksena on jääurheilu, kuten jääkiekko, taitoluistelu, kaukalopallo ja ringette. Etenkin monitoimiareenaksi kutsuttuja suuren kokoluokan jäähalleja käytetään paljon myös muihin tarkoituksiin, kuten messu- ja konserttitapahtumiin. Suomessa monitoimiareenoja ovat esimerkiksi Helsinki-halli ja Tampereen Kannen areena.
Kaktuskasvit
Alaheimot
Kansainvälinen kaktussystematiikan tutkijaryhmä (International Cactaceae Systematics Group) jakaa kaktuskasvien heimon neljään alaheimoon:
Uudempaa systematiikkaa edustaa nettisivusto Angiosperm Phylogeny eli koppisiemenisten fylogenia, jossa kladistisin menetelmin ja DNA-analyyseihin perustuen on kaktuskasvien heimosta esitetty seuraavanlainen luokittelu:
1. Pohjoinen, karibialainen Pereskia = Rhodocactus. Enemmän tai vähemmän liaanimaisia; korkkijälsi varren korteksissa, synty varhainen; varsi ilmaraoton; siitepöly kolpaattinen. Ryhmässä on yksi suku, jossa seitsemän lajia Meksikossa, Karibian alueella ja Brasiliassa.
2. Pereskioideae (=puukaktukset Pereskia, ahtaassa mielessä). Enemmän tai vähemmän liaanimaisia; nilassa kivisoluja (sklereidejä); lehtilapa silmussa kääryinen (supervoluutti); hetiö kehittyy sisäosasta alkaen (sentrifugaalisesti) viidestä aiheesta; siitepölyssä monta iturakoa. Ryhmässä on yksi yhdeksänlajinen suku Andeilla, Etelä-Amerikan eteläosissa.
3.–5. Ryhmät Opuntioideae, Maihuenioideae ja Cactoideae muodostavat jälleen yhden kehityshaaran, jonka kasveille ovat ominaista mm. mehivarsi, CAM-aineenvaihdunta, lyhyet nivelvälit, päällysketon alainen paksusoppisolukko (kollenkyymi), korteksin yhteyttävä perussolukko eli klorenkyymi muodostaa mesofyllisolukon, jossa on solujenvälisiä onteloita; pysyvä varren päällysketto (epidermi); pienet, liereät ja pian karisevat lehdet; lehtihankainen kukinto, yksittäin sijaitsevat kukat; rengasmaisesta aihiosta syntyvä hetiö ja kehänalainen sikiäin. Kladin ikä lienee noin 25 miljoonaa vuotta.
Pauli Kaikkonen
Pauli Kaikkonen (s. 3. tammikuuta 1949 Tampere) on Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi vuonna 1977 Jyväskylästä ja kasvatustieteiden tohtoriksi vuonna 1992 Tampereelta. Hän teki tutkimustyötä Saksassa vuosina 1969, 1973 ja 1994, Australiassa ja Itävallassa vuonna 1986. Hän oli Jyväskylän lyseon vs. lehtori vuosina 1974–1977, Pyhäjärven lukion vanhempi lehtori vuosina 1976–1977, Tampereen yliopiston didaktiikan lehtori vuosina 1977–1998, ma. apulaisprofessori vuosina 1996–1998 ja Jyväskylän yliopiston kielipedagogiikan professori 1998–2010, ja vuodesta 2010 hän on ollut Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori. Hän toimi Heidelbergin pedagogisen yliopiston vierailevana professorina 2003-2004. Hän on luennoinut sekä Suomessa että ulkomailla vuodesta 1979 ja järjestänyt useita kansainvälisiä kongresseja. Hän on sekä Tampereen että Oulun yliopiston kasvatustieteen dosentti.
Kaktuskasvit
Alaheimot
3. Opuntioideae. Kasvit enemmän tai vähemmän pensasmaisia, harvoin puumaisia; varsi tavallisesti nivelikäs, usein litistynyt, harvoin liereä; oksalaattikiteitä päällysketon alla; lehden ilmaraot samansuuntaisia; areoleissa vähäpätöisiä väkäsellisiä sukasia (glokidioita); siitepölyhiukkasessa monta itureikää (polyporaattisia); siemenet enemmän tai vähemmän kovan varren (funikuluksen) peittämiä (siemenvaippa eli arillus); siemenkuoren siemenen ulkopinnan suuntaiset eli periklinaaliset soluseinät vähän paksuuntuneet. 16 sukua (mm. opuntiat Opuntia), 349 lajia Kanadasta (melkein pohjoiselta napapiiriltä) Patagoniaan ulottuvalla alueella.
4.–5. Maihuenioideae ja Cactoideae. Kukinto ei kasvata uusia versoja; siemenkuori kuoppapintainen; siemenkuoren ulkokerroksen (eksotestan) preiklinaaliset soluseinät hyvin paksuja. Kehityshaara (kladi) lienee syntynyt noin 24 miljoonaa vuotta sitten.
Ylempi kulmahammas
Ylemmät kulmahampaat alkavat kehittyä keskimäärin 4 kuukauden ikäisenä. Hampaat ovat usein tulleet täysin näkyviin 6-7 vuoden iässä ja niiden pysyvät versiot ilmestyvät keskimäärin 11-12 vuoden iässä. Pysyvät hampaat ovat usein tulleet täysin näkyviin 13-15 vuoden iässä.
Jäähalli
Verrattuna ulkona sijaitsevaan luistinrataan jäähallit myös suojaavat urheilijoita sääolosuhteiden muutoksilta ja näin ollen esimerkiksi jääkiekkoilijoiden jääharjoittelukausi pystytään aloittamaan jo kesähelteillä. Talvisin jäähalli pitää myös tuulen, lumen ja pakkasen pois häiritsemästä urheilijoita sekä yleisöä.
Korppu-Vihtori
Lähteet
60.4372°N, 22.2645°W
CHL:n varaustilaisuus
CHL Import Draft on vuosittain Canadian Hockey Leaguen järjestämä varaustilaisuus tuontipelaajille. Varatut pelaajat eivät saa olla kanadalaisia tai yhdysvaltalaisia. Varaustilaisuus järjestetään Internetissä NHL:n varaustilaisuuden jälkeen, useimmiten kesäkuun viimeisellä viikolla tai heinäkuun ensimmäisellä viikolla. CHL:n varaustilaisuus on järjestetty kesästä 1992 lähtien.
Jäähalli
Historia
Ensimmäinen jäähalli rakennettiin Kanadaan, Montrealiin vuonna 1875 ja seuraava Lontooseen 1876. Ensimmäistä kertaa jääkiekon maailmanmestaruudesta kilpailtiin jäähallissa vuoden 1958 kisoissa. Suomen ensimmäinen jäähalli Tampereen jäähalli valmistui vuonna 1965.
CHL:n varaustilaisuus
WHL-, OHL- ja [[Ligue de hockey junior majeur du Québec|QMJHL-junioriliigojen joukkueet varaavat järjestelmällisesti edellisen kauden sijoitusten perusteella heikoimmasta parhaimpaan. Varaustilaisuudessa on kaksi kierrosta ja yhteensä 120 varausvuoroa. Kullakin joukkueella voi olla riveissään korkeintaan kaksi tuontipelaajaa, joten aiemman vuoden varauksen jatkaessa osa joukkueista jättää ajoittain varausvuorojaan käyttämättä.
Ylempi kulmahammas
Hammaslääkärikielessä kaikki kulmahampaat tunnetaan "kolmosina".
CHL:n varaustilaisuus
Vuonna 2013 CHL kielsi varaustilaisuuden maalivahdeilta kesästä 2014 lähtien. Organisaatio perusteli päätöstään kehittää paremmin kanadalaisia juniorimaalivahteja. Maalivahdit palasivat kuitenkin varauskelpoisiksi jälleen kesällä 2018. CHL:ään varattavilta pelaajilta varmistetaan usein myös halukkuus siirtyä liigoihin ja kannustimena siirtoon on usein myös hyvä näytönpaikka NHL:n varaustilaisuutta ajatellen ja pohjoisamerikkalaisen pelityylin oppiminen. CHL:n kautta NHL:ään on varattu eurooppalaisista ensimmäisellä kierroksella mm. Nico Hischier, Nail Jakupov, Gabriel Landeskog, Olli Määttä ja Jakub Voráček. Jotkut CHL:ään varatut pelaajat ovat päättäneet myös jäädä kehittymään Eurooppaan, kuten Ilja Kovaltšuk ja Patrik Laine.
Kaktuskasvit
Alaheimot
4. Maihuenioideae. Kasvit tiheästi mätästäviä; korkkijälsi syntyy varhain; varren ytimessä (medulla) ja kuoriosassa (cortex) suuria limavarastoja; yhteyttävä perussolukko areolin kuopakkeiden tyvellä, varren ilmaraot puuttuvat; lehden ilmaraot poikittaissuuntaisia; lehdet jopa noin senttimetrin pituisia, osittain karisevia, johtojänteet muodostavat lieriömäisen verkoston, johtojänteen ulko-osan puusolukko ympäröi keskellä olevan limavaraston; siitepölyssä kolme iturakoa (trikolpaattinen); hedelmävaiheen siemenkannattimet (funikulukset) pitkiä ja limaisia. Yksi suku ja kaksi Argentiinassa ja Chilessä kasvavaa lajia muodostaa kladin.
CHL:n varaustilaisuus
Varatut pelaajat maittain
Tilanne kesän 2021 jälkeen
Kaktuskasvit
Alaheimot
5. Cactoideae. Kasvit käytännöllisesti katsoen lehdettömiä; kalsiumoksalaatti esiintyy myös weddelliittinä; varren ilmaraot eivät tietynsuuntaisia; siitepölyhiukkasessa kolme tai useampi iturako (kolpaattinen), harvoin itureikiä (poraattinen); siemenissä huomattava sienimäinen kannattimen arven alue (siemenaiheen arpi eli hilum). 112 sukua, 1498 lajia Amerikassa, pohjoisimmat Etelä-Kanadassa, ja mahdollisesti muutama Afrikassa, Madagaskarilla ja Sri Lankassa (ainoastaan korallikaktukset Rhipsalis).
CHL:n varaustilaisuus
Varatut pelaajat maittain
* Yhdysvaltalainen Dennis Yan syntyi venäläisille vanhemmille.
Kaktuskasvit
Sukuja
thumb|Opuntia Kaktusten taksonomia on usein hankalaa, ja sukuja yhdistellään tai jaetaan silloin tällöin. Tästä syystä samalla kaktuslajilla voi olla useita samanaikaisesti käytössä olevia tieteellisiä nimiä. Tämä näkyy erityisesti kaktusten kauppanimissä.
Eino Pakarinen
Eino Isidor Pakarinen (19. marraskuuta 1882 Joensuu – 11. maaliskuuta 1932 Kuopio) oli suomalainen runoilija.
Pohjoinen (lehti)
Pohjoinen – pohjoinen kulttuurilehti oli suomalainen kulttuuriaikakauslehti, joka alkoi ilmestyä 1964. Sen taustalle syntyi Kustannusosakeyhtiö Pohjoinen, joka lehtitoiminnan päätyttyä 1974 julkaisi edelleen kirjoja.
Eino Pakarinen
Pakarinen kirjoitti sanat Heino Kasken säveltämään Karjalan marssiin.
Libyan jalkapalloliitto
Libyan jalkapalloliitto on libyalaisen jalkapallon korkein järjestö, joka perustettiin 1962. Se on ollut FIFA:n jäsen vuodesta 1963 ja CAF:n jäsen vuodesta 1965.
Helvi Järveläinen
pienoiskuva|Helvi Järveläinen 1930-luvun alussa. Helvi Järveläinen (26. marraskuuta 1907 Tampere – 5. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Kauppiasperheeseen syntynyt Helvi Järveläinen kävi oppikoulua ja opiskeli sitten Suomen Näyttämöopistossa 1928–1930. Hän oli näyttelijänä muun muassa Helsingin Kansanteatterissa 1930–1939 ja Mikkelin Teatterissa 1954–1963 sekä ohjaajana Kuopion Yhteisteatterissa 1963–1967. Järveläinen ohjasi teatterissa muun muassa Jalmari Finnen Pitkäjärveläiset-näytelmän, Tennessee Williamsin näytelmän Viettelyksen vaunu, Kyllikki Mäntylän näytelmän Opri ja Oleksi, Hella Wuolijoen näytelmän Niskavuoren nuori emäntä, Edward Albeen näytelmän Kuka pelkää Virginia Woolfia? sekä Franz Lehárin operetin Iloinen leski.
Järveläisen ensimmäinen elokuvarooli oli mykkäelokuvassa Kajastus (1930). Hänen merkittävin elokuvaroolinsa oli karjakko Hulda Tiirikka elokuvassa Miehen tie (1940). Hän esiintyi 1960- ja 1970-luvuilla myös Mainos-Television tv-näytelmissä ja -elokuvissa.
Helvi Järveläinen oli naimisissa 1937–1941 näyttelijä Kyösti Erämaan kanssa.
Elokuvarooleja
Miehen tie-elokuvan latotanssikohtausta, jossa Järveläinen oli mukana käytettiin myös Teuvo Tulion elokuvissa Intohimon vallassa (1947) ja Mustasukkaisuus (1953)
GC-3
GC-3 on Gran Canarian saarella Espanjassa kulkeva moottoritie, joka muodostaa niin ikään yhden Las Palmasin ohikulkuväylistä. Tie alkaa Las Palmasin eteläpuolelta Mercalaspalmasista GC-1:ltä ja jatkaa sieltä Arucasiin GC-20:lle. Tie on Mercalaspalmasista La Paternaan kuusiajoratainen ja sieltä eteenpäin pääosin neliajoratainen. Tie on noin 16 kilometrin mittainen ja sillä on yhteensä viisi tunnelia.
Elinkaariarviointi
Elinkaariarvioinnilla (LCA, life cycle assessment) tarkoitetaan tuotteen tai palvelun sen koko elinkaaren ympäristövaikutuksien tutkimista raaka-aineen hankinnasta tuotteen hylkäämiseen asti.
Elinkaariarviointi kehitettiin alun perin selvittämään ympäristönäkökohdasta tuotteiden välisiä eroja. Nykyisin sitä sovelletaan hyvin moninaisiin kohteisiin. Elinkaariarviointia voidaan käyttää ympäristömerkkien myöntämisessä, mutta sitä käytetään nykyisin myös erilaisten järjestelmien ja tuotantovaiheiden vertailuun. Arviointia voidaan käyttää myös tuotteiden markkinoinnissa.
Standardin mukainen arviointi
Elinkaariarvioinnin periaatteita on standardoitu ISO 14040 -standardiksi. LCA:n pitää standardin mukaan sisältää neljä vaihetta:
Vaiheista on aina mahdollista palata aiempiin vaiheisiin tarkistamaan niiden lähtökohtia ja oletuksia.
Tavoitteiden ja soveltamisalan määrittelyssä määritellään muun muassa, kuinka yksityiskohtainen arviointi on ja mitä ajanjaksoa siinä tarkastellaan. Vaihe on tärkeä, sillä se pitkälti määrittelee tutkimuksen laajuuden ja rajaukset sekä tuotantoketjun rajaukset, tiedon laatuvaatimukset ja käytetty teknologian taso. Lisäksi määritetään tutkittavat ympäristövaikutusluokat, joita voivat olla mm. ilmastovaikutus, rehevöityminen, happamoituminen, toksiset vaikutukset, vesijalanjälki, energiavarojen käyttö ja muiden resurssien käyttö.
Inventaarioanalyysissä kerätään tarvittavat tiedot koko tuotejärjestelmästä. Tuotantoketju jaetaan yksikköprosesseihin ja kullekin yksikköprosessille lasketaan niihin liittyvät materiaali- ja energia virrat ja lasketaan niihin liittyvät päästöt mm. erilaisia materiaali- ja energiakohtaisia päästökertoimia käyttämällä. Vaikutusarvioinnissa on tarkoitus arvioida mahdollisten ympäristövaikutusten merkittävyyttä. Siihen liittyvät vaiheet ovat luokittelu, karakterisointi, normalisointi ja arvotusvaihe. Luokittelussa päästöt ja resurssivirrat jaetaan sen mukaan, mihin kaikkiin ympäristövaikutusluokkiin ne vaikuttavat. Karakterisoinnissa päästöistä aiheutuvat ympäristövaikutukset lasketaan suhteessa siihen, mikä on päästölle ominainen vaikutus kyseiseen ympäristövaikutusluokkaan käyttämällä ns. karakterisointikerrointa. Esimerkiksi ilmastovaikutuslaskennassa typpioksiduulin karakterisointikerroin on yli 200 kertaa suurempi kuin hiilidioksidin 1, mikä tarkoittaa että typpioksiduulin ympäristövaikutus on myös yli 200 kertaa suurempi kuin hiilidioksidin. Normalisoinnissa vaikutusarvioinnin tulokset suhtetutaan esim. tutkitun alueiden kokonaispäästöihin. Arvotusvaiheessa tutkittujen vaikutusluokkien merkittävyyttä arvotetaan suhteessa toisiinsa.Tulosten tulkinnassa tunnistetaan tuloksiin vaikuttavia tekijöitä sekä arvioidaan tulosten herkkyyttä, täydellisyyttä ja johdonmukaisuutta. Siinä tehdään myös tulosten pohjalta johtopäätöksiä, tunnistetaan rajoituksia ja annetaan niiden pohjalta suosituksia kohderyhmälle. Tavoitteena on läpinäkyvyys ja tehtyjen metodologisten valintojen tarkka kuvaus ja perustelu.
Elinkaariarvioinnin käyttökohteet
Elinkaariarvioinnin käyttökohteita ovat mm. yrityksille koko tuotantoketjun kattava tuotekehitys ja markkinointi (4), päätöksentekijöille mm. lupien myöntämisiin, veroihin, maksuihin ja lainsäädäntöön liittyvät asiat ja kuluttajille objektiivisen tiedon saaminen ympäristöystävällisimpiin valintoihin ja elämäntapaan.
MET-matriisi
MET-matriisi on eräs työkalu tuotteen sen elinkaaren aikana aiheuttamien ympäristövaikutusten arviointiin. Matriisissa taulukoidaan tuotteen aiheuttamia ympäristövaikutuksia elinkaaren eri vaiheissa käytetyn materiaalin, energian sekä saasteiden perusteella.
Pirkko Salmenkylä
Pirkko Siviä Tellervo Salmenkylä (o.s. Niemi; 15. tammikuuta 1932 Helsinki – 7. joulukuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen arkkitehti sekä maajoukkuetason urheilija ja Suomen mestari niin koripallossa kuin suunnistuksessa.
Suunnistus
Salmenkylä oli Helsingin Suunnistajien puheenjohtaja 1975–1984.
Koripallo
Koripallossa Salmenkylälle kertyi vuosina 1955 ja 1957 yhteensä seitsemän naisten maaottelua, joissa hän pelasi 1,1 pisteen keskiarvolla. Salmenkylä edusti Eiran Kisa-Veikkoja, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1949.
Perhe
Salmenkylän puoliso, asianajaja Juhani Salmenkylä menestyi niin suunnistajana, koripalloilijana kuin yleisurheilijanakin. Heidän tyttärensä Leena Salmenkylä-Mattila voitti maailmanmestaruuden viestisuunnistuksessa 1979, ja myös perheen muut lapset ovat kilpailleet suunnistajina.
Alempi kulmahammas
thumb|300px|Alemmat kulmahampaat pysyvinä ja maitohampaina Alemmat kulmahampaat on ihmisen hampaita alaleuassa. Hampaat sijaitsevat takimmaisten alempien etuhampaiden takana ja alempien ensimmäisten välihampaiden välissä. Kuten kaikki kulmahampaat, myös alemmat kulmahampaat kykenevät sekä palojen irrottamiseen ruuasta että pureskeluun. Näiden hampaiden tärkein tehtävä on "repiä" ruokaa. Alemmat kulmahampaat sietävät sivusuuntaista painetta syödessä erityisen hyvin. Alempien kulmahampaiden maitohammas- ja pysyvien versioiden välillä on joitakin pieniä eroja.
Milon Venus
Milon Venus eli Míloksen/Meloksen Afrodite on todennäköisesti Afroditea esittävä antiikin kreikkalainen veistos, joka on tehty hellenistisellä kaudella noin vuonna 130–110 eaa. Se löydettiin Míloksen eli Meloksen saarelta Kreikasta ja on saanut nimensä saaren vanhasta ranskankielisestä nimimuodosta Milo. Veistos on nykyisin esillä Louvressa.
Alempi kulmahammas
Alemmat kulmahampaat alkavat kehittyä keskimäärin 4 kuukauden ikäisenä. Hampaat ovat usein tulleet täysin näkyviin noin 7 vuoden iässä ja niiden pysyvät versiot ilmestyvät keskimäärin 9-10 vuoden iässä. Pysyvät hampaat ovat usein tulleet täysin näkyviin noin 13 vuoden iässä. Alemmat kulmahampaat ovat usein hieman ylempiä kulmahampaita lyhyempiä.
Milon Venus
Historia
Míloslainen maanviljelijä Geórgios Kentrotás löysi veistoksen kotisaareltaan 8. huhtikuuta 1820. Se oli hautautuneena antiikin Meloksen kaupungin gymnasionin raunioissa lähellä nykyistä Trypitín kylää ja löytyi useana kappaleena muutaman hermin ohella. Kerrotaan, että myös jäänteitä Afroditen vasemmasta kädestä löytyi, mutta nämä osat ovat kadonneet. Saari oli löytöaikaan vielä osa Osmanien valtakuntaa mutta poliittisesti kytköksissä Ranskaan. Ranskan laivaston upseerit Olivier Voutier ja Jules Dumont d’Urville saivat tietää löydöstä, ja kehottivat Ranskan Konstantinopolin suurlähettiläs Marquis de Rivièreä hankkimaan veistoksen. Tällä välin se oli vähällä päätyä paikalliselle osmanipaššalle. Lopulta ranskalaiset saivat ostettua veistoksen, ja se vietiin Pariisiin. Vuonna 1821 de Rivière esitteli sen Ludvig XVIII:lle, joka lahjoitti veistoksen Louvreen.
Alempi kulmahammas
Hammaslääkärikielessä kaikki kulmahampaat tunnetaan "kolmosina".
Milon Venus
Historia
Saksalaiset vaativat veistosta itselleen vuoteen 1893 saakka, koska omistivat maita arkeologiselta alueelta, mutta luopuivat vaatimuksista veistoksen osoituttua klassisen sijaan hellenistiseksi.
Teos
Veistoksen oletetaan yleensä esittävän Afroditea (latinalaisittain Venusta), kreikkalaista rakkauden ja kauneuden jumalatarta. Sen on kuitenkin ehdotettu esittävän myös muun muassa Meloksella palvottua Amfitritea tai jotakuta danaidia. Veistos esittää kohteensa puoliksi alastomana ja ainoastaan alaruumiiltaan verhottuna. Vaate on lähes putoamaisillaan lanteilta. Afroditen on esitetty olleen alun perin nojaamassa esimerkiksi pylvääseen tai Areeseen. Veistoksen käsivarret ja käsissä olleet esineet eivät ole säilyneet. Vasemmassa kädessä oletetaan olleen omenan, mahdollisesti viittauksena Pariksen tuomioon sekä toisaalta saaren nimeen ( ’omena’). Toisaalta kädessä olisi voinut olla myös esimerkiksi peili.
Veistos on tehty paroslaisesta marmorista ja se on 203 senttimetriä korkea, eli hieman luonnollista kokoa suurempi. Teos on tehty useammasta marmorikappaleesta, jotka on liitetty yhteen. Tätä menetelmää käytettiin erityisesti Kykladeilla. Veistoksen kierteinen asento ja ulkoneva polvi, samoin kuin rikkaasti työstetty draperia ovat tyypillistä hellenistiselle taiteelle. Myös veistoksen aistillinen jako ihon ja putoamassa olevan kankaan välillä tuo eroottista jännitettä, joka oli yleistä hellenismissä. Veistos lienee ollut ajan tavan mukaan maalattu, ja sillä on ollut myös metallisia koruja (kaulakoru, korvakorut ja otsakoru). Väreistä ei ole säilynyt jälkiä ja koruistakin vain kiinnitysreiät.
Työväen Lehti (Helsinki)
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Työväen Lehti oli Helsingissä vuosina 1895–1896 ilmestynyt sanomalehti.
Kansan Lehden liitteenä kerran viikossa ilmestynyt Työväen Lehti edusti linjaltaan wrightiläistä työväenliikettä. Sen tehtävänä oli toimia radikaalistuvan Työmiehen kilpailijana. Lehden toimittaja ja julkaisija oli raittiusmiehenä tunnettu Matti Helenius.
Ylempi ensimmäinen välihammas
thumb|200px|Ylempi ensimmäinen välihammas Ylemmät ensimmäiset välihampaat on ihmisen hampaita yläleussa. Hampaat sijaitsevat ylempien kulmahampaiden takana ja ylempien toisten välihampaiden edessä. Kuten kaikilla välihampailla, niiden tehtävänä on toimia siirtymähampaina irrotus- ja purentahampaiden välillä. Maitohampaissa ei ole ollenkaan näitä hampaita.
Hammaslääkärikielessä kaikki ensimmäiset välihampaat tunnetaan "nelosina".
Alempi ensimmäinen välihammas
thumb|300px|Alemmat ensimmäiset välihampaat Alemmat ensimmäiset välihampaat ovat ihmisen hampaita alaleussa. Hampaat sijaitsevat alempien kulmahampaiden takana ja alempien toisten välihampaiden edessä. Kuten kaikkien välihampaiden, niiden tehtävänä on toimia siirtymähampaina irrotus- ja purentahampaiden välillä. Maitohampaissa ei ole ollenkaan näitä hampaita.
Alemmilla ensimmäisillä välihampailla on kaksi huippua: suurempi ulkopinnan puoleinen ja pienempi sisäpinnan puoleinen. Pienempi huippu ei vaikuta pureskeluun merkittävästi.
Hammaslääkärikielessä kaikki ensimmäiset välihampaat tunnetaan "nelosina".
Poison the Well
Poison the Well oli kokeellinen post-hardcore-yhtye Miamista ja Fort Lauderdalesta, Floridasta. Yhtye perustettiin vuonna 1997, ja se lopetti toimintansa vuonna 2010. Yhtyeen ilmaisussa kuultiin myös metalcorea ja melodista hardcorea.
Historia
Poison the Wellin alkuperäinen nimi oli An Acre Lost, ja sen perustivat laulaja Aryeh Lehrer ja kitaristi Ryan Primack. Pian heidän ensimmäisen julkaisun jälkeen ilmestyi 12 split with Promise No Tomorrow, jolla nimi oli muutettu Poison the Welliksi. Poison the Wellin ensimmäinen EP, Distance Only Makes The Heart Grow Fonder, ilmestyi vuonna 1998. Trustkill Records kiinnostui yhtyeestä julkaisun myötä ja teki levytyssopimuksen Poison the Wellin kanssa. Ensimmäinen albumi näki päivänvalon vuonna 1999. Albumi kantoi nimeä The Opposite of December...A Season of Separation. Musiikkilehti Guitar World piti levyä yhtenä parhaista hardcore-levytyksistä.
Decade of Decadence (Impaled Nazarenen albumi)
Decade of Decadence on metalliyhtyeen Impaled Nazarenen ensimmäinen kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2000.
Laimi
Laimi on latvialaista alkuperää oleva naisen etunimi, jonka merkitys on onni. Latviassa siitä tunnetaan myös muoto Laima, Liettuassa Laime. Sillä oli Suomessa nimipäivä 4. toukokuuta vuosina 1929–1949. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Laimi on Suomessa annettu 1 669 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt ennen vuotta 1940. Vuosina 2000–2009 syntyneitä Laimi-nimisiä on vain 9, 2010-luvulla syntyneitä 25.
Five Star
Five Star (tyylitellään myös 5 Star) on brittiläinen popmusiikkia ja rhythm and bluesia tuottava ryhmä, joka perustettiin vuonna 1984. Yhtye koostuu sisaruksista Stedmanista, Lorrainesta, Denisestä, Doriksesta ja Delroy Pearsonista. Vuosien 1985 ja 1988 välillä Five Starilla oli neljä top 20 -albumia ja 15 top 40 -singleä Britanniassa, mukaan lukien top 10 -hitit ”System Addict” (1986), ”Can’t Wait Another Minute” (1986), ”Find the Time” (1986), ”Rain or Shine” (1986), ”Stay Out of My Life” (1987) ja ”The Slightest Touch” (1987). He voittivat vuoden 1987 Brit Award -palkinnon kategoriassa Best British Group.
Hospital Clínicin metroasema
Hospital Clínic on Barcelonan metron linjan 5 asema. Se sijaitsee Eixamplen alueella ja on saanut nimensä läheisestä Hospital Clínic i Provincial de Barcelonan sairaalasta.
Hospital Clínic on avattu vuonna 1969 ja nykyisin se on osa linjan keskimmäistä osuutta. Asema sijaitsee Carrer Rosselló -kadun alla ja asemalle on sisäänkäynit Carrer del Comte d'Urgellin ja Carrer de Villarroelin kaduilta. Molemmilla sisäänkäynneillä on omat lippuhallinsa, joista pääsee laituritasolle liukuportaiden ja hissien avulla.
Alempi toinen välihammas
thumb|300px|Alemmat toiset välihampaat Alemmat toiset välihampaat ovat ihmisen hampaita alaleussa. Hampaat sijaitsevat alempien ensimmäisten välihampaiden takana ja alempien ensimmäisten poskihampaiden edessä. Kuten kaikkien välihampaiden, niiden tehtävänä on toimia siirtymähampaina irrotus- ja purentahampaiden välillä. Maitohampaissa ei ole ollenkaan näitä hampaita.
Alemmilla toisilla välihampailla on voi olla kaksi tai kolme huippua. Mikäli huippuja on kolme, kolmas huippu on suurin ja kahden toisen, pienemmän huipun välillä.
Hammaslääkärikielessä kaikki toiset välihampaat tunnetaan "vitosina".
Agathon (tragediakirjailija)
Agathon (noin 448/447–400 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka oli kotoisin Ateenasta.
Elämä
Agathon oli varakkaasta ja arvostetusta perheestä. Hän oli Sokrateen, Alkibiadeen ja monien muiden 400-luvun eaa. lopun merkkihenkilöiden tuttava ja muun muassa tragediakirjailija Euripideen ystävä. Hän saavutti ensimmäisen voittonsa näytelmäkilpailuissa Lenaia-juhlissa vuonna 416 eaa.
Agathon tunnetaan parhaiten Platonin dialogista Pidot, jossa hän esiintyy yhtenä keskustelijoista. Dialogi sijoittuu Agathonin kotona järjestettyihin pitoihin, jotka juhlistavat tämän vuoden 416 eaa. voittoa. Platon, tuolloin 14-vuotias, oli itse ollut katsomossa kun Agathonin voittoisa näytelmä esitettiin. Agathon oli Pausaniaan elinikäinen kumppani, ja he esiintyvät pidoissa yhdessä. Agathon esiintyy myös Aristofaneen komediassa Naistenjuhla.
Platon kuvaa Agathonin komeana, hyväkäytöksisenä ja hyvin pukeutuneena nuorena miehenä. Agathonin Pidoissa pitämä epideiktinen puhe rakkauden ylistykseksi on kaunis, mutta täynnä keinotekoisia retorisia ilmaisuja. Tämä on saanut jotkut tutkijat uskomaan, että Agathon olisi saattanut olla Gorgiaan oppilaana. Pidoissa Agathon esitetään Aristofaneen ystävänä, mutta tämä mahdollinen ystävyys ei estänyt Aristofanesta arvostelemasta Agathonia Naistenjuhlissa sekä myös sittemmin kadonneessa komediassa Gerytades. Naistenjuhlissa Aristofanes kuvaa Agathonin naismaisena ja pukeutuneena naisten vaatteisiin. Näytelmässään Sammakot Aristofanes pehmensi arvosteluaan, mutta se, että Dionysos kutsuu näytelmässä Agathonia ”hyväksi runoilijaksi”, saattaa olla lähinnä sanaleikki tämän nimestä ( = ’hyvä’).
Agathon siirtyi vuonna 407 eaa. yhdessä Pausaniaan kanssa Makedonian kuninkaan Arkhelaoksen hoviin, jossa myös hänen ystävänsä Euripides toimi tuohon aikaan. Arkhelaos keräsi hoviinsa näytelmäkirjailijoita ja muita taiteilijoita. Agathonin kuolema ajoitetaan noin vuoteen 400 eaa., jolloin hän oli noin 47-vuotias. Hän todennäköisesti kuoli Makedoniassa.
Näytelmät
Agathonin tiedetään kirjoittaneen ainakin seuraavat näytelmät:
Agathon esitteli kreikkalaiseen teatteriin joitakin uusia keksintöjä. Aristoteleen mukaan hänen näytelmänsä Antheus juoni oli kokonaan hänen itse keksimänsä, siinä missä tragediat perustuivat yleensä joko kreikkalaisen mytologian jo ennalta tunnettuihin aiheisiin tai joissakin harvemmissa tapauksissa historian tapahtumiin. Aristoteles sanoo, ettei tämä vähentänyt yhtään näytelmän viehätystä, ja käytti tätä esimerkkinä siitä, ettei näytelmissä ollut pakko pitäytyä perinteissä. Toisaalta Aristoteles moitti Agathonia siitä, että tämä yritti käsitellä tragedioissaan liian laajoja kokonaisuuksia, siinä missä yleensä tragediat keskittyivät vain jonkun myytin osaan.
Agathon oli myös ensimmäinen näytelmäkirjailija, joka kirjoitti kuoro-osuuksia, jotka vaikuttavat olleen itsenäisiä näytelmien pääjuoneen nähden. Tällaisista osuuksista käytettiin nimitystä embolima (, ’välinäytös’ tai ’välisoitto’), sillä ne olivat pelkkiä lyyrisiä tai musiikillisia väliesityksiä. Muutosten luovuudesta huolimatta tai juuri niiden vuoksi on huomautettu, että Agathon saattoi olla jopa edesauttamassa ateenalaisen tragedian rappeutumista.
Agathonin näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan. Aristofaneen oletetaan liittäneen joitakin näytelmien katkelmia Naistenjuhlaansa. Säilyneet tekstikatkelmat on koottu Johann August Nauckin teokseen Tragicorum graecorum fragmenta (1887).
Joskus Agathonin on esitetty kirjoittaneen myös komedioita, tai että olisi ollut toinen samanniminen komediakirjailija, mutta tätä ei ole yleisesti hyväksytty.
Turun Linnantontun ja Valpuri Innamaan kohtaaminen Teatterisillalla
Turun Linnantontun ja Valpuri Innamaan kohtaaminen Teatterisillalla on turkulaisen kuvanveistäjä Jan-Erik Anderssonin luoma kolmeosainen ympäristötaideteos Turun Teatterisillalla. Teos valmistui vuonna 1998, silta edellisenä vuonna. Teos on osa Pro Cultura -säätiön ympäristötaideprojektia.
Taideteos on kolmeosainen. Sillan harmailla graniittilaatoilla verhottuun kanteen on tehty koko sillan mittainen punagraniittisista laatoista leikattu kuvio, jossa Turun Linnantontun tonttulakki ja Valpuri Innamaan hiuskiehkura miltei koskettavat toisiaan. Kesällä 2021 tonttulakin tupsuna oleva tähti maalattiin pridelipun alkuperäisin värein. Taustalla oli, että kaupunginteatterin edustalle maalattu sateenkaarisuojatie oli poliisin pyynnöstä poistettu. Valpurin ja Linnantontun kohtaamista on kuvattu myös sillan itäpäässä olevassa valotaulussa. Taideteoksen kolmas osa on kohtaamisesta kertova tarina, jonka Andersson aloitti ja jota ovat jatkaneet Turussa vaikuttaneet kirjailijat Henrik Jansson, Markku Into ja Reijo Mäki.
Turun linnan tonttu-ukko on Turun linnan haltijatonttu, josta kertovan sadun Zachris Topelius kirjoitti vuonna 1849. Valpuri Innamaa oli todellinen henkilö, 1500-luvun loppupuolella elänyt varakas turkulainen kauppias, 1580- ja 1590-luvuilla Turun suurin laivanvarustaja. Hän oli neljästi naimisissa ja jäi ainakin kaksi kertaa leskeksi.
Insinööritoimisto Pontekin suunnittelema silta on kevyen liikenteen käytössä ja se kaartuu Aurajoen yli kaupunginteatterin kohdalla.
Työn Valta
Työn Valta -nimisiä lehtiä on ollut useita:
Muistinhallinta
Muistinhallinta on keskeinen osa käyttöjärjestelmän ja tietokoneohjelman toimintaa tietokoneen resurssien hallinnassa ja muistin käsittelyssä.
Muisti voidaan jakaa käyttöjärjestelmän ja käyttäjän sovelluksien kesken, sekä käyttäjäavaruus voidaan jakaa edelleen useiden prosessien käyttöön. Muistin jakaminen dynaamisesti on muistinhallinnan tehtävä.
Ylempi toinen välihammas
thumb|300px|Ylemmät toiset välihampaat Ylemmät toiset välihampaat ovat ihmisen hampaita yläleussa. Hampaat sijaitsevat ylempien ensimmäisten välihampaiden takana ja ylempien ensimmäiten poskihampaiden edessä. Kuten kaikkien välihampaiden, niiden tehtävänä on toimia siirtymähampaina irrotus- ja purentahampaiden välillä. Maitohampaissa ei ole ollenkaan näitä hampaita.
Muistinhallinta
Taustaa
pienoiskuva|Esimerkki ulkoisesta fragmentaatiosta. Lohkot A, B ja C varataan, jonka jälkeen B vapautetaan. Tyypillisesti ohjelma on suoritusvalmiina massamuistilla. Kun ohjelmaa suoritetaan se ladataan tietokoneen muistiin prosessiksi. Tietokoneen muisti voi alkaa osoitteesta nolla, mutta ohjelman ensimmäisen osoitteen ei tarvitse olla nolla. Jos tiedetään ennalta mihin osoitteeseen ohjelma ladataan se voi käyttää absoluuttisia osoitteita. Ohjelma voi olla uudelleensijoitettava, jolloin ohjelman muistiviittaukset saavat lopullisen arvonsa latauksen yhteydessä. Osoitteet voivat myös muuttua suorituksen aikana, jolloin käytetään apuna tähän tarkoitettu laitteistoa (muistinhallintayksikköä).
Ylempi toinen välihammas
Ylemmillä toisilla välihampailla on kaksi huippua: suurempi ulkopinnan puoleinen ja pienempi sisäpinnan puoleinen.
Muistinhallinta
Taustaa
Tietokoneen suorittimen käyttämään osoitteeseen viitataan tyypillisesti loogisena osoitteena ja muistinhallintayksikön käyttämää osoitetta kutsutaan fyysiseksi osoitteeksi. Käännösaikainen ja ja latausaikainen osoitteiden sidonta tuottavat identtisiä loogisia ja fyysisiä osoitteita, mutta suorituksen aikaisessa sidonnassa ne eroavat. Suorituksen aikaisessa sidonnassa tuotettua loogista osoittetta kutsutaan virtuaaliosoitteeksi. Muistinhallintayksikkö muuntaa virtuaaliset osoitteet fyysisiksi osoitteiksi ajonaikaisesti.
Ohjelmat voivat käyttää ajonaikaisia kirjastoja, jolloin osa ohjelman toiminnoista linkitetään ohjelmaan latausvaiheessa. Käyttöjärjestelmä voi jakaa kerran ladatun kirjaston sen käyttäjien välillä, mutta kirjastosta voi olla useita versioita käytössä samaan aikaan.
Ylempi toinen välihammas
Hammaslääkärikielessä kaikki toiset välihampaat tunnetaan "vitosina".
Muistinhallinta
Taustaa
Prosessit on myös suojattava toisten ohjelmien tahattomilta tai tahallisilta yrityksiltä haitata ohjelman toimintaa. Lisäksi ohjelmat voivat laskea muistiviittaukset kuten sijainnin taulukossa ajonaikaisesti. Lisäksi jos useampi prosessi toimii yhdessä ja käsittelee samaa tietoa tuo voidaan haluta jakaa sitä käsittelevien prosessien kesken.
Useimmat nykyaikaiset järjestelmät käyttävät virtuaalimuistia, joka perustuu yhteen tai molempiin perustekniikoista, jotka ovat segmentointi ja sivutus. Myös muistin osiointia on käytetty nyt vanhentuneissa järjestelmissä. Kiinteän ja dynaamisen osioinnin heikkouksien johdosta syntyi kaverijärjestelmä, jossa varattava lohko jaetaan pienempiin mikäli tilaa ei ole riittävästi vapaana. Segmentointi jakaa muistin vaihtuvan kokoisiin lohkoihin, jolloin ohjelman ohjelmakoodi, pino ja keko sijoitetaan eri segmentteihin.
Sivutuksessa muisti jaetaan kiinteän kokoisiin lohkoihin, joita kutsutaan sivuiksi. Kun on tarvetta käyttää enemmän muistia kuin tietokoneessa on fyysisesti voidaan osa muistisivuista sivuttaa levylle. Sivutus mahdollistaa sen, että prosessin käyttämän fyysisen muistiavaruuden ei tarvitse olla yhtenäinen (jatkuva).
Keko
Keko on dynaamisesti hallittava muistialue, josta ohjelma varaa tarvitsemansa tilan tiedon käsittelyyn. Toisin kuin ajonaikaisen pinon käsittelyssä ohjelmoija voi itse hallita keosta varatun alueen elinkaaren ja voi luoda siihen tietorakenteen, jonka ohjelmoija palauttaa kutsujalle. Lisäksi ohjelmoija voi hallita varatun muistin määrää tarkemmin kuin pinolle, joka voi olla pieni.
Dynaaminen muistinvaraus
Dynaaminen muistinvaraus on muistinvarausmenetelmä, jossa tietokoneohjelma suorittaa ajon aikana muuttujan tai muistilohkon varauksen tietokoneen muistista. Dynaamista muistinvarausta käytetään, kun tarvittavan muistin määrää ei tiedetä etukäteen ohjelmaa kirjoitettaessa. Esimerkki tällaisesta tilanteesta on esimerkiksi kuvankäsittelyohjelma: ohjelmoija ei voi tietää etukäteen, minkä kokoisia kuvatiedostoja käyttäjä haluaa avata ohjelmalla.
Dynaamista muistinvarausta käytettäessä ohjelma ei voi tietää etukäteen, minkä keskusmuistin kohdan käyttöjärjestelmä sille antaa. Tämän takia dynaamisesti varattuja muistialueita käytetään epäsuorasti, yleensä osoittimen avulla.
Dynaamisesti varattu muisti varataan keosta. C-kielellä dynaaminen muistinvaraus toteutetaan  ja   -funktioilla. Ajonaikaisesta pinosta voi varata automaattisesti vapautettavaa muistia -funktiolla, mutta tämä voi aiheuttaa pinon ylivuotovirheen  mikäli riittävästi muistia ei ole saatavilla.
Dynaaminen muistinvaraus voi johtaa ohjelmointivirheisiin, kuten muistivuotoihin. Lisäksi varatun muistin vapautus voi viedä ennustamattoman paljon aikaa. Riskin vuoksi dynaamista muistinvarausta vältetään luotettavuutta vaativissa tai reaaliaikajärjestelmissä. Ilmailun laatustandardi DO-178B (Software Considerations in Airborne Systems and Equipment Certification) kieltää dynaamisen muistinvarauksen käytön turvallisuuskriittisessä ilmailujärjestelmissä.
Muistisuojaus
Muistisuojaus on muistinhallinnan ominaisuus, joka tarkoittaa laitteiston kykyä estää ohjelmaa käyttämästä toiselle ohjelmalle varattua muistialuetta paitsi tarkasti määritellyissä tilanteissa. Yritys käyttää muistia ilman pääsyoikeutta aiheuttaa keskeytyksen, jolloin käyttöjärjestelmä voi pysäyttää tai resetoida ongelman aiheuttajan. Suojauksen käsittelee mikropiiri, jota käyttöjärjestelmä ohjaa. Avainpohjaista menetelmää voidaan käyttää vahvistamaan sivupohjaista suojausta.
Asutustoiminta Suomessa
thumb|300px|Torppareita ojankaivussa. Asutustoiminta oli keskeistä yhteiskuntapoliittista toimintaa Suomen itsenäisyyden alkuajoista 1950-luvulle saakka. Sen tavoitteena oli muodostaa uusia itsenäisiä maatiloja ja tukea olemassa olevien tilojen elinkelpoisuutta. Käytettyjä keinoja olivat lakien säätäminen ja valtion varoista maksettavat avustukset, lainat ja palkkiot. Asutuslainsäädännön avulla hankittiin maata uusia tiloja ja entisten tilojen lisämaita varten. Asutustoiminnalla pyrittiin muokkaamaan maanomistussuhteita tarkoituksenmukaiseksi katsottuun suuntaan.
Varhaisvaiheet
Keskiajalla asutustoiminnalla pyrittiin asuttamaan asumattomia erämaita ja uudella ajallakin keskeinen päämäärä oli uudisraivaus. Talonpojat asuttivat erämaita omaehtoisesti 1500-luvulla, Peräpohjolassa vielä 1600-luvullakin. Tämä ei kuitenkaan ollut kruunun ohjaamaa varsinaista asutustoimintaa, vaikka valtiovalta tuki sitä kehotuksin, verovapauksin ja saantokirjoja jakaen.
Varsinainen valtion harjoittama aktiivinen asutustoiminta alkoi 1700-luvun puolivälissä. Valtio luovutti talonpojille tiluksia, joita mikään talo tai kyläyhteisö ei voinut väittää omakseen, sekä niin sanottuja liikamaita. Liikamaa oli isojaossa valtiolle erotettu taloille jakamatta jäänyt maa, joka jäi jäljelle kylän maiden jaossa. Liikamaata voitiin erottaa vain talonpoikien maasta. Aatelin maat ja säteriratsutilat olivat siitä vapaat. Vuosina 1721–1809 perustettiin 7 371 kruununuudistilaa, joista yli puolet sijaitsi Pohjanmaalla. Asutustoiminta hiljeni autonomian aikana. Vuosina 1810–1875 perustettiin vajaat 4 000 tilaa. Tilojen perustamista vähensi valtion haluttomuus antaa pois metsiään puutavaran arvon noustessa, maan luovutusvaatimusten väheneminen ja isojakojen valmistuminen.
Nykyaikaisemmasta asutustoiminnasta voidaan puhua 1900-luvulla, jolloin harjoitettiin sosiaalista asutustoimintaa maanomistusolojen uudelleen järjestämiseksi. Toiminta voidaan jakaa maanvuokraolojen järjestämiseen ja maan hankkimiseen. Asutustoiminnan tarve havaittiin jo 1800-luvulla. Torppariväestön kasvu ja maaseudun tilattoman väestön kasvu loi yhteiskunnallisia epäkohtia. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa lähes puolet maatalousväestöstä oli ilman omaa tilaa tai vuokratilaa. Tilattomien maannälkä oli kova.
Asutustoiminnan järjestäminen jäi kuitenkin lähinnä suunnitteluasteelle ennen Suomen itsenäistymistä. Jonkin verran asutustoimintaa tuettiin 1890-luvulta lähtien, jolloin alettiin myöntää lainoja valtion varoista. Tarkoitukseen määrättiin 150 000 markkaa keisarillisella käskykirjeellä 5. huhtikuuta 1892 ja 400 000 markkaa senaatin kirjeellä 26. toukokuuta 1896. Rahasummat yhdistettiin Tilattoman väestön lainarahastoksi, jota hoiti valtiokonttori.
Pientilojen aikakausi
Vuonna 1909 säädettiin maanvuokra-asetus (12/1909), joka pyrki vakiinnuttamaan ja parantamaan vuokramiesten asemaa. Asutuslainsäädäntö alkoi varsinaisesti muotoutua sisällissodan aikana, ja 1918–1922 eduskunta sääti useita asiaa koskevia lakeja. Tärkeimmät lait olivat laki vuokra-alueiden lunastamisesta eli torpparilaki (135/1918) ja laki maan hankkimisesta asutustarkoituksiin eli Lex Kallio (278/1922). Muita säädöksiä olivat laki valtion metsämaiden asuttamisesta ja niillä olevain vuokra-alueiden lunastamisesta (129/1922) ja sen täytäntöönpanoasetus (171/1922) sekä maatalousministeriön päätös asetuksen soveltamisesta (187/1922). Lakien perusteella vuokramiehet saivat lunastaa vuokra-alueensa itsenäisiksi tiloiksi. Asutustoimintaa johti 1917 perustettu asutushallitus.
Keskeisin asutustoiminnan muoto 1920- ja 1930-luvulla oli vuokratilojen lunastaminen maanviljelijöiden omiksi. Valtio tuki tätä toimintaa pitkäaikaisin lainoin. Samaan aikaan pientilojen elinkelpoisuutta pyrittiin parantamaan hankkimalla niille lisämaita, ja tilattomalle väestölle hankittiin maata. Talvisotaan mennessä yli 90 000 vuokraviljelmää oli muuttunut itsenäisiksi tiloiksi ja uusia itsenäisiä tiloja oli muodostunut noin 120 000 kappaletta. Vuokraviljelmäjärjestelmä oli siten lähes kokonaan purettu. Maata uusille viljelmille saatiin valtion maista ja vapaaehtoisin kaupoin yksityistiloilta. Pakkolunastusta käytettiin harvoin, vaikka lait sen sallivatkin. Uusi asutuslaki (332/1936) tuli voimaan vuoden 1938 alussa, ja asutushallitus lakkautettiin 1937. Asutushallituksen tehtävät siirrettiin maatalousministeriöön perustetulle asutusasiain osastolle eli ASO:lle.
Sodan seuraukset
Vuoden 1936 asutuslakia ei ehditty juuri soveltaa käytäntöön ennen talvisotaa. Talvisodan vuoksi 40 000 maanviljelijäperhettä joutui jättämään tilansa. Heidän asuttamisekseen säädettiin siirtoväen pika-asutuslaki (346/1940). Lain perusteella muodostettiin yli 8 000 tilaa. Asutustoimet jouduttiin jatkosodan alkamisen vuoksi keskeyttämään.
Sotien jälkeen säädettiin vuoden 1945 maanhankintalaki (396/1945), joka oli voimassa vuoteen 1958. Lain perusteella muodostettiin yli 100 000 tilaa ja tonttia, jotka olivat tyypiltään viljelys-, asuntoviljelys- ja asuntotiloja sekä rintamamiestontteja. Tilojen peltoala oli yleensä alle 15 hehtaaria. Noin 40 prosenttia maasta saatiin valtion maista ja loput pakkolunastamalla kuntien, seurakuntien, yhtiöiden ja yksityisten maaomaisuutta. Maata hankittiin siirtoväen lisäksi sota­invalideille, sotaleskille, sotaorvoille, perheellisille rintamamiehille sekä maataloustyöntekijöille, jotka menettivät ansiomahdollisuutensa asutustoiminnan vuoksi.
Muodostetut asutustilat osoittautuivat pääsääntöisesti liian pieniksi kannattavan koneistetun maatalouden tarpeita varten. Asutustoiminnassa tuli keskeiseksi lisämaiden hankinta ja pitkäaikaisin lainoin avustettu raivaus- ja rakennustoiminta. Varsinainen asutustoiminta päättyi 1958 maanhankintalain kumoamiseen. Vuoden 1959 alussa tuli voimaan maankäyttölaki (353/1958) ja laki valtion maan käyttämisestä ja maan pakkolunastamisesta maankäyttölain tarkoituksiin (359/1958). Maankäyttölaki korvattiin maatilalailla (188/1977). Nämä lait ja niiden mukaiset toimet kuuluvat pikemminkin maatalouspolitiikkaan kuin asutustoimintaan. Asutushallitus perustettiin uudelleen 1959 ja lakkautettiin 1970. Se saattoi loppuun sotien jälkeisen asutustoiminnan ja oli keskeinen toimija maaseudun asuntotuotannon rahoittajana. Asutushallituksen jäljellä olevat asutustoimintatehtävät siirtyivät maatilahallitukselle.
Laadullinen nälkä
Laadullinen nälkä tarkoittaa sitä, että ihminen ei saa syömästään ruoasta tarpeeksi ravintoaineita, kuten valkuaisaineita, kivennäisiä, vitamiineja tai kuituja. Tällainen on yleistä köyhemmissä maanosissa kuten Afrikassa ja Aasiassa, missä monet ihmiset syövät enimmäkseen riisiä tai maissia.
Ortomyksovirukset
Ortomyksovirukset (Orthomyxoviridae) on virusten heimo, johon kuuluvat influenssa A, influenssa B ja influenssa C, thogotovirus, quaranjavirus ja isavirus. Ne ovat yksijuosteisia, negatiivisäikeisiä RNA-viruksia.
Laadullinen nälkä
Laadullisesta nälästä kärsii kolmasosa maapallon väestöstä eli reilut kaksi miljardia ihmistä, ja siihen kuolee vuosittain satoja tuhansia. Lisäksi miljoonien lasten kehitys kärsii peruuttamattomista häiriöistä laadullisen nälän takia.
Ortomyksovirukset
”Myksovirus”-nimi viittaa viruksen kykyyn tarttua musiiniin. Myksoviruksiin luettiin iso joukko erilaisia vaipallisia viruksia, jotka pystyvät kiinnittymään solun pinnan glykoproteiinireseptoreihin. Myksovirukset jaettiin sittemmin ortomyksoviruksiin ja paramyksoviruksiin rakenteellisten ja replikaatiomekanismeihin liittyvien erojen perusteella.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 2008
Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 2008 kilpailtiin 29.–30. elokuuta Helsingin olympiastadionilla.
Kävelymaaottelu
Kävelymaaottelu on oma erillinen ottelunsa. Loppupisteet 24–20
Jukka Finne
Jukka Gunnar Finne (s. 25. helmikuuta 1951 Helsinki) on suomalainen lääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston solu- ja molekyylibiologian emeritusprofessori.
Finne tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1969. Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1975 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1977. Hänen aivojen kemiaa käsittelevä englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1977) oli otsikoitu Studies on the alkali-labile O-glycosidically linked carbohydrate units of brain glycoproteins. Vuodesta 1981 lähtien Finne on ollut Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian dosentti ja vuodesta 1988 Kuopion yliopiston fysiologisen kemian dosentti.
Työurallaan Finne on toiminut terveyskeskuslääkärin viransijaisena Sipoossa (1974), assistenttina (1973–1984) ja apulaisopettajana (1984–1985) Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian laitoksella, Suomen Akatemian vanhempana tutkijana (1983), Baselin yliopiston tutkijana (1978–1980) ja apulaisprofessorina (1984–1986). Kuopion yliopiston fysiologisen kemian professori hän oli vuosina 1985–1988 ja Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian professori vuosina 1988–2009. Helsingin yliopiston solu- ja molekyylibiologia professorina hän työskenteli vuodesta 2009, mutta on sittemmin siirtynyt emeritusprofessoriksi.
Finne on julkaissut yli 150 tieteellistä artikkelia tai kirjan lukua biokemian ja biolääketieteen kansainvälisissä julkaisusarjoissa. Tutkimustyön aihepiireinä ovat olleet muun muassa hiilihydraattitutkimus, glykobiologia, hermosolujen vuorovaikutukset ja bakteerien tarttumismekanismit.
Vuonna 1985 Finne sai Duodecimin nuoren tutkijan palkinnon.
Pound
Pound on sana, jolla on monta merkitystä englanninkielessä. Se tarkoittaa myös:
Ennakkoratkaisu
Ennakkoratkaisu tarkoittaa seuraavia asioita:
Eemil Airila
Eemil Leander Airila, sukunimi aik. Vitikainen (13. marraskuuta 1875 Viipuri − 11. lokakuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos.
Airilan vanhemmat olivat talonomistaja Adam Vitikainen ja Maria Lovisa Skrufving. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1895 ja suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon 1902.
Airila oli Mikkelin läänin varalääninkamreerina 1912−1916, Mynämäen kihlakunnan kruununvoutina 1916−1921 sekä valtiovarainministeriössä 1. apukamreerina 1921−1922 ja vanhempana hallitussihteerinä 1922−1935. Hän oli korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvoksena 1935−1945.
Eemil Airila oli naimisissa 1905−1955 Hilja Helmi Johanna Grotenfeltin (k. 1955) kanssa.
Saku Mäenalanen
Saku Petteri Mäenalanen (s. 29. toukokuuta 1994 Tornio) on suomalainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, joka pelaa NHL-seura Winnipeg Jetsin organisaatiossa. Mäenalanen on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös keskellä.