cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mantineian taistelu (362 eaa.)
Tausta
Epameinondas marssi tämän jälkeen pikaisesti takaisin tukikohtaansa Tegeassa ja lähetti ratsuväkensä Mantineiaa kohti. Hän toivoi että spartalaiset olisivat lähteneet suojelemaan kotikaupunkiaan ja jättäneet samalla Mantineian ilman puolustajia. Mantineiassa ollut ateenalainen ratsuväki löi kuitenkin takaisin thebalaisen ratsuväen kaupungin edustalla. Epameinondaalle oli selvää, että Theban oli lyötävä vihollisensa hopliittitaistelussa, jos se halusi pitää kiinni valloituksistaan.
Taistelu
Mantineian taistelu oli suurin Kreikassa koskaan käyty hopliittitaistelu. Miltei kaikki kaupungit ottivat osaa siihen jollain tavalla. Boiotian kanssa sotivista tärkeimmät olivat Tegea, Megalopolis ja Argos. Heitä vastassa olivat Sparta, Ateena, Elis ja monta muuta kaupunkia. Kummallakin puolella taisteli noin 20 000–30 000 sotilasta.
Kuten Leuktrassa Epameinondas sijoitti thebalaiset vasemmalle siivelle, spartalaisia vastapäätä. Tässä vasemmassa siivessä oli enemmän rivejä syvässä kolonnassa. Oikealle siivelle hän sijoitti liittolaisensa ja ratsuväkensä. Epameinondas toivoi ratsuväkensä lyövän vihollisen oikean sivustan ja sen jälkeen pystyvänsä murtamaan spartalaisten muodostelman. Näin kävikin. Voimakkaampi boiotialainen ratsuväki löi takaisin ateenalaisen ja mantineialaisen ratsuväen oikealla siivellä ja hyökkäsi sen jälkeen suojaamattoman falangin sivustaan. Vähän aikaa spartalaiset saivat pidäteltyä Theban syvää falangia, mutta lopulta spartalaisten puolustus murtui ja koko vihollisen armeija lähti pakoon. Epameinondas haavoittui samalla kun thebalaiset lähtivät ajamaan takaa vihollisiaan. Hän kuoli pian tämän jälkeen.
Kun sotilaat saivat kuulla Epameinondaan kaatuneen, lakkasivat he ajamasta takaa vastustajiaan. Taistelun jälkeen kummatkin osapuolet väittivät itseään voittajaksi ja pystyttivät taistelukentälle muistomerkin voittonsa kunniaksi. Spartalaisia suuresti ihannoinut historioitsija Ksenofon kertoo, että Mantineian taistelun jälkeen Kreikka vajosi suurempaan epäjärjestykseen ja sekasortoon kuin koskaan aikaisemmin.
Seuraukset
Tradition mukaan ennen kuolemaansa Epameinondas olisi sanonut, että Theban pitäisi pyrkiä solmimaan rauhan vastustajiensa kanssa. Taistelun jälkeen osapuolet sopivat uudesta yleisestä rauhasta, mutta Theba oli tämän jälkeen puolustuskannalla ja pian Ateena otti taas johtoaseman Kreikassa.
Karl May
Karl Friedrich May (25. helmikuuta 1842 – 30. maaliskuuta 1912) oli menestyksekäs saksalainen kirjailija. Hän oli tunnettu erityisesti villiin länteen ja Lähi-itään sijoittuvista seikkailuromaaneistaan. Lisäksi hän kirjoitti vähemmän tunnettuja Saksaan sijoittuneita tarinoita, runoutta, omaelämäkerran ja näytelmän. Hän yritteli myös säveltäjän uraa. Kaksi hyvin kuuluisaa saksalaista laulua, "Vergiss mich nicht" ja "Ave Maria" -versio, ovat hänen säveltämiään.
thumb|left|Hopeajärven aarre (Der Schatz im Silbersee). Suom. Werner Anttila, 4. painos, WSOY (Porvoo 1955)
May kirjoitti aluksi paikalliskuvauksia ja pakinoita aikakauslehtiin. Läpimurtonsa hän teki eksoottisilla ja paljon huumoria sisältävillä seikkailuromaaneillaan. Voimakkaimmillaan orientalismi oli Euroopassa 1800-luvun puolivälissä varsinkin maalaustaiteessa, mutta seikkailukirjoissa orientin lumo ja eksoottiset aiheet pysyivät hyvin suosittuina pitkälle seuraavalle vuosisadalle saakka (esim. H. Rider Haggard, Edgar Rice Burroughs, Sax Rohmer). Karl Mayn kirjoja on käännetty yli 30 kielelle. Maailmanlaajuisesti hänen kirjojaan on myyty 200 miljoonaa kappaletta. Englanninkielisessä maailmassa hän on kuitenkin lähes tuntematon, vaikka tilanne onkin hiljalleen muuttumassa.
Aikoinaan hän käytti useita kirjailijanimiä: Capitain Ramon Diaz de la Escosura, M. Gisela, Hobble-Frank, Karl Hohenthal, D. Jam, Prinz Muhamel Lautréamont, Ernst von Linden, P. van der Löwen, Emma Pollmer, Richard Plöhn ja Franz Langer.
Villissä lännessä sankareina olivat valkoiset lännenmiehet Old Shatterhand (Mayn alter ego) ja Old Firehand. Intiaani ja apašši-päällikkö Winnetou on kuitenkin näiden romaanien tunnetuin hahmo, jalo villi. Arabiaan sijoittuvien romaanien pääsankareina olivat saksalainen kirjailija, Kara ben Nemsi, ja hänen arabialainen palvelijansa Halef.
thumb|right|Karl Mayn hauta Radebeulissa, Saksassa.
Karl Mayn kuolemanjälkeinen maine on kärsinyt suuresti siitä, että Adolf Hitler oli hänen kirjojensa suuri ihailija, diktaattori suorastaan jumaloi Mayn kirjoja. Hitlerin mielestä jokaisen SS-miehen repussa piti olla Mayn intiaaniromaani. Mayn kirjoja ovat silti ihailleet myös Albert Einstein, Hermann Hesse ja Bertha von Suttner. Kirjallisuudentutkimus ei ole nostanut hänen kirjojaan klassikoiksi, vaan niitä on pidetty pikemminkin poikakirjoina. Viimeksi Mayn keskeisimmät kymmenen kirjaa julkaistiin Suomessa sarjana vielä 1980-luvun puolivälissä.
Monista hänen romaaneistaan on tehty elokuvia. Länsi-Saksan elokuvateollisuus toi markkinoille useita Karl Mayn kirjoihin perustuvia seikkailuelokuvia. Nämä elokuvat, esim. Harald Reinlin ohjaamat Hopeajärven aarre (Der Schatz im Silbersee, 1962) ja Winnetou (1963) jatko-osineen, kuvattiin Jugoslaviassa alhaisilla kustannuksilla. Niiden suosio toi muitakin yrittäjiä alalle. Elokuvia kutsuttiin nimellä ”hapankaaliwestern”. Hopeajärven pääosaan palkattiin Shatterhandin osaan yhdysvaltalainen Lex Barker (1919–1973), joka oli tunnettu Tarzan-näyttelijä. Myös Mario Girotti, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Terence Hill, näytteli näissä elokuvissa. Hapankaaliwesternit olivatkin spagettiwesterneille (eli italowesterneille) sukua. Tosin Euroopassa oli tehty lännenelokuvia Espanjassa 1950-luvulla sekä Ranskassa ja Tanskassa jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Villi länsi on ollut aina hyvin suosittu aihe Euroopassa. Vielä aikaisemmin elokuvan isäksi usein mainittu Georges Méliès ajautui konkurssiin tuottaessaan Ranskan Tyynellämerellä omistamillaan saarilla kuvattuja länkkäreitä.
Arabia-romaaneja
"Itämaasarja" (Orientzyklus) ilmestyi alun perin Deutscher Hausschatz in Wort und Bild - lehdessä 1881-1888 ja koottiin myöhemmin romaaneiksi.
Grönqvistin talo
Uusrenessanssia edustavan kivitalon suunnitteli tunnettu arkkitehti Theodor Höijer, ja se rakennettiin 1882–1883. Julkisivun koristeet laati kuvanveistäjä Karl Magnus von Wright ja maalaustöistä vastasi koristemaalari F. Uhrström.
Rakennus oli valmistumisensa aikaan Pohjoismaiden suurin yksityistalo. 1930-luvulta lähtien talon asuntoja kuitenkin muutettiin toimistotiloiksi. Rakennuksen sisätilat on peruskorjattu viimeksi vuonna 1970, julkisivut vuonna 1997.
Talossa toimivat Kanadan ja Islannin Suomen-suurlähetystöt.
Rakennuksessa on asunut muun muassa senaattori Leo Mechelin.
Philippe Rukamba
Philippe Rukamba (s. 26. toukokuuta 1948) on ruandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. heinäkuuta 1974 ja nimitettiin Butaren hiippakunnan piispaksi 2. tammikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Sibomana, jota avustivat Jean-Baptiste Gahamanyi ja Frédéric Rubwejanga.
Lučenec (piiri)
Lučenecin piiri on Slovakian piiri Banská Bystrican alueella. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 73 342.
Vuoden 2019 lopussa Lučenecin piirin asukkaista 35 435 (noin 48,3 %) oli miespuolisia ja 37 907 (n. 51,7 %) naispuolisia. Vuoden 2011 lopussa piirin väestöstä 60,5 prosenttia oli slovakkeja, 23,1 prosenttia unkarilaisia, 2,8 prosenttia romaneja, tšekkejä, määriläisiä ja sleesialaisia yhteensä 0,3 prosenttia ja muita 13,1 prosenttia. Alle 14-vuotiaat muodostivat väestöstä 15,8 prosenttia, 15–64-vuotiaat 70,9 prosenttia ja yli 65-vuotiaat 13,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,3 vuotta. Lučenecin piirin väkiluvun ennakoidaan pienenevän 69 449 asukkaaseen vuoteen 2040 mennessä.
Kunnat
Lučenecin piirin 57 kuntaa. Ne kunnat, jotka ovat myös kaupunkeja ovat luettelossa lihavoituja.
Domenico Fioravanti
Domenico Fioravanti (s. 31. toukokuuta 1977 Novara) on entinen italialainen uimari, kaksinkertainen rintauinnin olympiavoittaja.
Fioravanti osallistui ensimmäisiin uintikilpailuihinsa yhdeksänvuotiaana ja vuotta myöhemmin hän aloitti päivittäisen harjoittelun; tuolloin hänen harjoittelukumppaninaan oli Massimiliano-veli, joka oli myös kilpauimari.
Fioravanti osallistui ensimmäisiin EM-kilpailuihinsa vuonna 1995 ja neljä vuotta myöhemmin Istanbulissa hän voitti 100 metrin rintauinnin pitkien ratojen Euroopan mestaruuden.
Vuonna 2000 Fioravanti uusi 100 metrin Euroopan mestaruutensa Helsingissä. Sydneyn olympialaisissa hän voitti ensimmäisenä italialaisuimarina olympiakultaa oltuaan paras sekä 100 että 200 metrin rintauinnissa. Samana vuonna hän voitti vielä 50 ja 100 metrin rintauinnit lyhyiden ratojen EM-kisoissa Valenciassa.
Vuonna 2001 Fioravanti saavutti Fukuokan MM-kilpailuissa hopeaa 100 metrin ja pronssia 50 metrin rintauinnissa.
Italian mestaruuden kaikkiaan 30 kertaa voittanut Fioravanti joutui lopettamaan uintiuransa vuonna 2004 syntyperäisen sydämen poikkeavuuden vuoksi. Hän julisti ainoan dopinginsa olleen "spagetti tomaateilla".
Lähteet
Domenico Fioravantin virallinen sivusto
Smaragde Mbonyintege
Smaragde Mbonyintege (s. 2. helmikuuta 1947) on ruandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. heinäkuuta 1975 ja nimitettiin Kabgayin hiippakunnan piispaksi 21. tammikuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thaddée Ntihinyurwa, jota avustivat Frédéric Rubwejanga ja Philippe Rukamba.
Fardosa Ahmed
Fardosa Ahmed (s. noin 1985 Mombasa, Kenia) on kenialainen lääkäri ja terveydenhuoltoalan yrittäjä. Hän toimii toimitusjohtajana Mombasan yksityisessä Premier Hospital -sairaalassa, jota hän oli perustamassa ja jonka osaomistaja hän on.
Tausta ja koulutus
Ahmed syntyi Mombasassa Keniassa noin vuonna 1985. Lääketieteen tutkintonsa hän suoritti Nairobin yliopistossa. Myöhemmin hän suoritti tutkinnon myös terveydenhuollon johtamisessa.
Sairaalan perustaminen
Ahmed omisti maata Nyalin esikaupunkialueella Mombasassa. Hän rakennutti vuonna 2017 tontilleen kahdeksankerroksisen rakennuksen, josta piti alun perin tulla toimistorakennus. Lääketieteellisen koulutuksensa vuoksi Ahmed kuitenkin päätyi rakentamaan siitä sairaalan, ja yksityisen Premier Hospital perustettiin.
Tunnustukset
Englanninkielinen kenialainen sanomalehti Business Daily Africa valitsi Ahmedin syyskuussa 2018 Kenian alle 40-vuotiaiden naisten Top 40 -listalle.
Aulis Hiekko
Aulis Johannes Hiekko, aiemmin Dahl (8. maaliskuuta 1919 Paimio – 15. elokuuta 2000 Espoo) oli insinööri ja yritysjohtaja, joka sai vuonna 1982 ensimmäisenä Suomessa energianeuvoksen arvonimen.
Hollis Conway
Hollis Conway (s. 8. tammikuuta 1967 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt korkeushypyn olympiamitalisti. Conway on 183 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 68 kilogrammaa. Hän pitää hallussaan Yhdysvaltain sisäratojen ennätystä.
Conway päätti uransa vuonna 2000. Uransa jälkeen hän on toiminut motivoivana puhujana ja julkaissut kaksi kirjaa, Yes I Canin ja Grasshopperin.
Citroën C2
Citroën C2 on Citroënin vuosina 2003–2009 valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi suuremman Citroën C3:n kanssa Citroën Saxon. Mallin seuraajaksi tuli Citroën DS3.
Perusmallien lisäksi C2 oli saatavana urheilullisina Furio-, VTR- ja VTS-malleina. Kaikille kolmelle on yhteistä urheilullisesti muotoiltu korisarja, mutta vain VTR- ja VTS-malleissa oli 1,6-litrainen moottori (VTR: 109 hv, VTS: 122 hv), kun taas Furiossa käytettiin samoja 1,1- (60 hv) ja 1,4-litraisia (73/83 hv) kuin perusmalleissa. GT on vain Ison-Britannian markkinoilla tarjottu erikoismalli, jota valmistettiin rajoitettu 2 250 kappaleen erä. Urheilullisen korisarjan lisäksi siinä oli valkoiseksi maalatut kevytmetallivanteet.
Keväällä 2008 C2 koki kasvojenkohotuksen, jossa näkyvimpänä uudistuksena oli uudenlainen etupuskuri.
Compiègne
thumb|right|250px|Kaupungintalon aukio Compiègnessä thumb|right|250px|Yleisnäkymä kohden kaupungin keskustaa thumb|250px|Maalaus vuoden 1918 aselevon allekirjoituksesta Compiègnessa thumb|250px|Aseleposopimuksen allekirjoitus Compiègnessa kesäkuussa 1940. Compiègne on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Oisen departementissa ja Picardien alueella.
Pikkjärv (Viitna)
Pikkjärv (myös Suur Viitna järv, Suurjärv) on Virossa Kadrinan kunnassa Länsi-Virumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Compiègne
Maantiede
Compiègnen kaupunki sijaitsee Oise- ja Aisne-jokien yhtymäkohdassa, 65 kilometriä Pariisista pohjoiseen.
Pikkjärv (Viitna)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja se on 950 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Saaria on kolme, joiden yhteinen pinta-ala on 0,29 ha. Pisin saari sijaitsee keskellä järveä ja se on 90 metriä pitkä. Kaksi muuta saarta ovat 30 metriä ja 15 metriä pitkät. Järveen ei ole johdettu ojia eikä sillä ole laskuojaakaan. Järvi on syntynyt harun painanteeseen, minkä taki sen valuma-alueen laajuus on vain 1,1 neliökilometriä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3 metriä ja suurin syvyys 6,2 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00048 kuutiokilometriä eli 0,48 kuutiometriä miljoonaa. Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä. Järvi on autio ja sen rannat ovat metsämaata. Rantoja pitkin kiertää polku ja järven pohjoispässä on uimaranta. Kadrinan ja Viitnan välinen maantie kulkee järven itäpuolelta ohi. Puoli kilometriä pohjoiseen siujaitsee Liinajärv.
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea.
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Compiègne
Historia
Compiègnen latinankielinen nimi oli Compendium eli "oikotie". Kaupungin alueella suoritetuista kaivauksista ei ole kuitenkaan löydetty roomalaisaikaisen asumuksen jäänteitä. Ympäristöstä sitä vastoin on löydetty joidenkin villojen jäännöksiä. Kahlaamon kohdalla on joitakin raunioita, joita epäillään sotilaallisiksi rakenteiksi.
Compiègnen sopimus vuonna 868 siirsi useita alueita, esimerkiksi Kanaalisaaret, tulevalle Bretagnen hertualle Salomonille. Vuonna 884 frankkien hallitsija ja viikingit tekivät rauhan. Odo, Pariisin kreivi, kruunattiin frankkien kuninkaaksi helmikuussa vuonna 888.
Satavuotisen sodan aikana Burgundin herttuan sotilaat vangitsivat Jeanne d'Arcin, kun hän yritti vapauttaa kaupunkia. Burgundilaiset myivät hänet englantilaisille 23. toukokuuta 1430.
Maria de' Medici aiheutti suuria ongelmia kardinaali Richelieulle, sillä hän oli karkottanut 1630 kuningattaren Compiègneen ja täältä kuningatar pakeni Brysseliin 1631. Ranskan kuningas Ludvig XV ja Dauphin vastaanottivat Maria Antoinetten, kun hän saapui Ranskaan.
Kaupungissa järjestettiin vuoden 1900 olympialaisten golfkisat.
Maailmansodat
Ensimmäisen maailmansodan päättänyt niin sanottu Compiègnen aselepo Saksan ja ympärysvaltojen välillä allekirjoitettiin 11. marraskuuta 1918 Rethondesissä lähellä kaupunkia.
Toisessa maailmansodassa, hävittyään taistelun Ranskasta, maa antautui Adolf Hitlerin johtamalle natsi-Saksalle 21. kesäkuuta 1940. Hitlerin vaatimuksesta aselepo allekirjoitettiin samassa paikassa ja samassa sivuraiteelle ajetussa marsalkka Fochin salonkivaunussa kuin vuoden 1918 aselepokin. Tämän jälkeen saksalaiset räjäyttivät paikalle ensimmäisen sodan jälkeen pystytetyn muistomerkin.
Saksalaismiehityksen aikana kesäkuussa 1941 natsihallinto perusti Royallieuhun siirtoleirin, joka oli toiminnassa elokuuhun 1944 saakka ja johon eristetyt lähetettiin Auschwitziin tuhottaviksi.
Sodan jälkeen
Vuonna 1968 siirrettiin perinteikkään Paris-Roubaix-pyöräkilpailun lähtöpaikka Pariisista Compiègneen.
Huhtikuussa 2009 Compiègne keräsi huomiota kun Clairoixin Continentalin tehtaalta erotetut työläiset tuhosivat ja ryöstivät paikallisen aliprefektuurin hallintorakennuksen.
Merkittävien henkilöiden viimeinen leposija
"Kolme kuningasta ja yksi kruununperillinen" on entisen Saint-Corneillen apottiluostarin seinään kiinnitetyn taulun mukaan haudattu luostariin.
Saint-Corneillen luostarin kirkko ja hautamausoleumit tuhottiin Ranskan vallankumouksen aikana.
Cowboy (kirja)
Cowboy on Reijo Mäen vuonna 2014 ilmestynyt 25. Vares-dekkari.
EPA
EPA tarkoittaa mm. seuraavia asioita:
Cowboy (kirja)
Ihodesta Turkuun päätyneen itseään cowboyna pitävän Jone Lehmijoen jouluaaton pizza-ateria katkeaa aseellisen ryöstön uhriksi joutumiseen. Jussi Vares palkataan selvittämään, kuka oli joulupukiksi pukeutunut ryöstäjä ja mihin stetson hävisi.
Kirjan toinen juonne liittyy kolmen julkkikseksi tulleen menestyjän (tv-kokki, Suomen menestynein stand up -koomikko ja Voice of Finland -voittaja) salaisuuksiin. Kirja käsittelee aitoutta ja esittämistä.
Vastaanotto
Turun Sanomien Mari Viertolan mukaan lopputulos on yhdistelmä kotiseutuhenkeä ja suuren maailman törkeyksiä. Mäki kirjoittaa kevyesti ja viihdyttävästi stereotypioita tukien. Viertola näkee romanisuvun välienselvittelyn kuvaavan tässä westernissä intiaaniheimoja.
Helsingin Sanomien Keijo Kettusen mielestä Mäki vaihtaa tyylilajia komediasta mustempiin sävyihin hämmästyttävän hätkähdyttävästi.
Cowboyta myytiin ilmestymisvuonnaan 33 000 kappaletta ja se oli seitsemänneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos.
Muuta
Teoksesta ote on julkaistu nimellä "Lehmipojan joulu" kokoelmassa Joulukalenteri: Pukin pimeä puoli (toimittanut Juha Mäntylä) (2018).
Brokeback Mountain
Brokeback Mountain on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Ang Leen ohjaama ja Diana Ossanan ja Larry McMurtryn käsikirjoittama elokuva kahden nuorena lampaita yhdessä paimentaneen miehen noin kaksi vuosikymmentä kestävästä homoseksuaalisesta suhteesta. Sen pääosissa esiintyvät Heath Ledger ja Jake Gyllenhaal. Elokuvan tunnuslause on Rakkaus on luonnonvoima (Love Is a Force of Nature).
Elokuva perustuu Annie Proulx’n samannimiseen novelliin, joka julkaistiin ensimmäisen kerran lokakuussa 1997 The New Yorker -lehdessä, ja uudelleen vuonna 1999 novellikokoelmassa Lyhyt kantama (Close Range: Wyoming Stories). Elokuvan ja novellin tapahtumat sijoittuvat Wyomingiin ja Texasiin 1960–1980-luvuille.
Elokuva herätti homoseksuaalisen sisältönsä vuoksi paljon keskustelua erityisesti Yhdysvalloissa, minkä vuoksi sitä ei esitetty useissa elokuvateattereissa. Monien uskonnollisten ryhmien, kuten katolilaisten ja mormonien, edustajat pitivät elokuvaa haitallisena. Se kiellettiin kokonaan ainakin Bahamalla, Arabiemiirikunnissa ja manner-Kiinassa mutta ei Hongkongissa eikä Taiwanissa.
Brokeback Mountainin ensiesitys oli Venetsian elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2005. Elokuvateattereihin se tuli rajoitetusti Britanniassa 30. marraskuuta ja Yhdysvalloissa 9. joulukuuta, laajempaan levitykseen tammikuussa 2006. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 27. tammikuuta.
Elokuvan päähenkilöt saattavat olla tarkemmin biseksuaaleja. Toinen tulkinta on että he ovat kaksi homomiestä joiden avioliitot naisten kanssa ovat teennäisiä.
Juoni
Elokuvan tapahtumat alkavat vuonna 1963. Joe Aguirre (Randy Quaid) palkkaa Ennis Del Marin (Heath Ledger) ja Jack Twistin (Jake Gyllenhaal) kesäksi paimentamaan lampaita kuvitteelliselle Wyomingissa sijaitsevalle Brokeback Mountainille. Kesän aikana miehet rakastuvat, mutta joutuvat eroamaan toisistaan töiden päätyttyä.
Elokuvassa kuvataan miesten suhdetta kahden vuosikymmenen ajan. Erottuaan Jackista Ennis menee naimisiin Alma Beersin (Michelle Williams) kanssa ja saa kaksi lasta. Seuraavana kesänä Jack hakee jälleen työtä Aguirrelta, joka kuitenkin näki Jackin ja Ennisin yhdessä edellisenä kesänä eikä halua palkata Jackia enää. Jack tapaa ratsastaja Lureen Newsomen (Anne Hathaway), jonka kanssa hän avioituu ja perustaa perheen.
Neljän vuoden kuluttua Jack ja Ennis tapaavat uudelleen ja Ennisin vaimo Alma näkee vahingossa miesten romanttisen kohtaamisen. Jack yrittää ehdottaa Ennisille, että he muuttaisivat pienelle ranchille ja eläisivät siellä yhdessä. Ennis muistaa kuitenkin lapsuudestaan, miten eräs homoudesta epäilty mies kidutettiin kuoliaaksi, ja kieltäytyy ehdotuksesta. Hän ei myöskään tahdo hylätä perhettään. Ennis ja Jack jatkavat epäsäännöllistä tapailua vuosien ajan.
Molempien miesten avioliitot alkavat rakoilla, ja Alma ja Ennis eroavat vuonna 1975. Myöhemmin Alma paljastaa tietävänsä Ennisin ja Jackin suhteesta. Jack työskentelee vaimonsa Lureenin isän yrityksessä. Kuultuaan Ennisin avioerosta hän ajaa Wyomingiin toivoen, että he voisivat aloittaa yhteisen elämän. Ennis kuitenkin kieltäytyy jättämästä lapsiaan. Ennis tapaa Cassie Cartwright -nimisen tarjoilijan (Linda Cardellini) ja alkaa seurustella tämän kanssa.
Kun Ennis ja Jack ovat päättämässä jälleen erästä yhteisistä retkistään, Ennis yrittää lykätä heidän seuraavaa tapaamistaan. Jack turhautuu, koska he näkevät toisiaan muutenkin enää vain harvakseltaan. Ennis syyttää Jackia omista hämmentävistä tunteistaan, ja miehet riitelevät, mutta syleilevät toisiaan lopuksi. Kohtaaminen jää miesten viimeiseksi.
Myöhemmin Ennisin Jackille lähettämä postikortti palaa takaisin ja vastaanottaja on korttiin leimatun tekstin mukaan kuollut. Ennis soittaa Lureenille, joka kertoo Jackin kuolleen vaihtaessaan rengasta. Ennis näkee mielessään, kuinka tuntematon miesjoukko hakkaa Jackin kuoliaaksi. Jackin todellinen kohtalo jää epäselväksi. Lureen kertoo Ennisille Jackin toivoneen tuhkansa siroteltavan Brokeback Mountainille. Ennis lähtee tapaamaan Jackin vanhempia (Roberta Maxwell ja Peter McRobbie) ja tarjoutuu sirottelemaan Jackin tuhkat vuorille. Jackin isä kuitenkin kieltäytyy, sillä hän haluaa sirotella tuhkat perheen sukuhautaan. Ennis käy Jackin lapsuudenhuoneessa ja löytää sieltä oman paitansa, jonka luuli unohtaneensa Brokeback Mountainille vuosia sitten. Hän tajuaa Jackin säilyttäneen paitaa oman, tuona kesänä pitämänsä veritahraisen paitansa sisällä. Jackin äiti antaa Ennisin pitää molemmat paidat.
Myöhemmin Ennisin 19-vuotias tytär Alma (Kate Mara) saapuu isänsä asuntoautolle kertomaan menneensä kihloihin. Tytär pyytää isältään siunausta ja kutsuu tämän häihin. Tyttärensä lähdön jälkeen Ennis menee vaatekomerolleen. Komeron ovessa roikkuu kaksi paitaa, ja niiden viereen on kiinnitetty postikortti, jossa on Brokeback Mountainin kuva.
Kuvauspaikat
thumb|Three Sistersin maisemia. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat pääosin Itä-Wyomingiin, mutta se kuvattiin pääosin Kanadan Kalliovuorilla Etelä-Albertassa. Ohjaaja Ang Lee piti Albertaa sopivana paikkana, koska sen maisemat muistuttavat paljon Wyomingin maisemia ja kustannukset tulivat pienemmiksi Kanadassa. Lisäksi paikallinen elokuvien edistämisyhdistys auttoi rahoittamisessa.
Musiikki
Brokeback Mountainin musiikin sävelsi argentiinalainen Gustavo Santaolalla. Musiikki sai parhaan musiikin Oscarin ja oli ehdolla parhaan musiikin Golden Globen saajaksi.
Santaolalla sävelsi useita itse akustisella kitaralla esittämiään kappaleita sekä kaksi country-kappaletta: Bernie Taupinin sanoittaman ja Emmylou Harrisin esittämän kappaleen A Love That Will Never Grow Old, joka sai parhaan kappaleen Golden Globen, sekä Mary McBriden esittämän kappaleen No One's Gonna Love You Like Me. Elokuvassa esitetään myös tunnettujen country-artistien kappaleita.
Verve Records julkaisi 2005 elokuvasta 43 minuutin 21 sekunnin kestoisen soundtrackin.
Kaupallinen menestys
Brokeback Mountainin tuotantobudjetti ilman mainoskuluja oli noin 14 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Tekijöiden mukaan Focus Features onnistui kattamaan tuotantokustannukset varhain myymällä elokuvan oikeuksia eri maihin.
Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa rajoitetusti 9. joulukuuta 2005. Aluksi se oli esillä vain viidessä teatterissa New Yorkissa, Los Angelesissä ja San Franciscossa, mutta se tuotti ensimmäisenä viikonloppunaan 547 425 dollaria, mikä on suurin draamaelokuvan näytöstä kohti saama tuotto koskaan.
Jouluviikonloppuna elokuvan näytöstä kohti saama tuotto oli suurin elokuvahistoriassa. 6. tammikuuta 2006 elokuvaa näytettiin jo 483 teatterissa, ja 13. tammikuuta Focus Features avasi elokuvan lähes 700 pohjoisamerikkalaisessa elokuvateatterissa. 20. tammikuuta elokuvaa alettiin näyttää 1 194 pohjoisamerikkalaisessa teatterissa, 27. tammikuuta 1 652 teatterissa ja 3. helmikuuta 2 089 teatterissa, jolloin elokuvan levikki oli näytösten määrässä laajimillaan.
Brokeback Mountainia näytettiin pohjoisamerikkalaisissa teattereissa 133 päivää ja se tuotti yli 83 miljoonaa dollaria Pohjois-Amerikassa ja yli 178 miljoonaa dollaria muualla maailmassa. Se on 1980-luvulta lähtien laskien viidenneksi eniten tuottanut lännenelokuva ja kahdeksanneksi eniten tuottanut romanttinen draama sekä Focus Featuresin ylivoimaisesti eniten tuottanut elokuva.
Elokuva esitettiin Lontoossa 30. joulukuuta 2005 vain yhdessä teatterissa ja 6. tammikuuta 2006 laajemmin koko maassa. Elokuva oli kolme viikkoa kaupungin katsotuin elokuva.
Ranskassa elokuvan ensiesitys oli 18. tammikuuta 2006 155 elokuvateatterissa. Toisella viikolla elokuvaa näytettiin 258 teatterissa ja kolmannella viikolla 290 teatterissa. Ensimmäisellä viikollaan Brokeback Mountain oli Ranskan kolmanneksi katsotuin elokuva 277 000 katsojalla. Kuukautta myöhemmin elokuvan oli katsonut maassa yli miljoona katsojaa ja 18. maaliskuuta elokuvan oli katsonut jo yli 1,25 miljoonaa katsojaa, ja elokuvaa näytettiin sen kymmenennellä viikolla vielä 168 teatterissa.
Italiassa elokuva julkaistiin 20. tammikuuta, ja se tuotti yli 890 000 euroa ensimmäisenä kolmena esityspäivänä ja oli ensi-iltaviikolla maan neljänneksi eniten tuottanut elokuva. Viidennellä viikollaan se oli tuottanut yli 4,6 miljoonaa euroa.
Australiassa Brokeback Mountainin ensiesitys oli 26. tammikuuta, ja se tuotti ensimmäisellä viikollaa näytöstä kohti kolme kertaa enemmän kuin yksikään muu elokuva. Yhteensä elokuva tuotti ensimmäisellä viiklla neljänneksi eniten maassa, vaikka sitä näytettiinkin vain 48 teatterissa.
Elokuva julkaistiin useissa maissa vuoden 2006 kolmen ensimmäisen kuukauden aikana. Se kävi listojen kärjessä ainakin Saksassa, Tšekissä, Hongkongissa ja Taiwanissa.
Suomessa elokuvan ensiesitys oli 27. tammikuuta. Kahdella ensimmäisellä viikolla sitä esittiin vain viidessä teatterissa, ja laajimmillaankin sitä esitettiin 13 teatterissa. Yhtä viikkoa lukuun ottamatta se pysyi katsojatilastojen viiden kärjessä yhdeksän ensimmäistä viikkoa. Syyskuun alkuun mennessä sen oli käynyt katsomassa noin 96 000 henkilöä.
Kriitikoiden arviot
Elokuvakriitikot ovat kehuneet elokuvaa. Se oli Golden Globen menestynein elokuva seitsemällä ehdokkuudella ja neljällä palkinnolla, mukaan lukien parhaan draamaelokuvan palkinto. Se voitti myös Kultaisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla, parhaan elokuvan palkinnon muun muassa Bostonin, Dallasin Fort Worhin, Floridan, Las Vegasin, Los Angelesin, New Yorkin, San Franciscon ja Utahin elokuvakriitikkojen järjestöiltä sekä Britannian elokuva- ja televisiotaiteiden akatemialta (Bafta).
Elokuva-arvosteluja keräävän Rotten Tomatoesin antama 217 arvostelun keskimääräinen arvio on 86 prosenttia.
Elokuvan merkittävyyden syyksi sanotaan sen kuvausta samaa sukupuolta olevien suhteesta ilman viittauksia homoseksuaalien kansalaisoikeuksien historiaan. Elokuvassa painottuu traagisen rakkaustarinan puoli, minkä vuoksi monet ovet verranneet elokuvan päähenkilöitä muun muassa Romeoon ja Juliaan sekä James Cameronin Titaniciin. Brokeback Mountainin tuottaja James Schamus saikin idean elokuvajulisteeseen Titanicin julisteesta.
3. tammikuuta 2006 Focus Featuresin emoyhtiö Universal Studios tiedotti, että sen mukaan Brokeback Mountain oli vuoden 2005 arvostetuin elokuva. Riippumaton criticstop10.net-sivusto tuki väitettä tiedottamalla, että elokuva oli arvostelijoiden tekemien vuoden 2005 parhaiden elokuvien listojen kärjessä useammin kuin mikään muu elokuva.
Vuonna 2016 Brokeback Mountain äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 40 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Palkinnot
Brokeback Mountain oli vuoden 2005 menestyneimpiä elokuvia. Se on saanut useita kymmeniä palkintoja, joista tärkeimpiä olivat neljä Golden Globea seitsemästä ehdokkuudesta, parhaan elokuvan Kultainen leijona Venetsian elokuvajuhlilla, neljä Baftaa yhdeksästä ehdokkuudesta sekä kolme Oscaria kahdeksasta ehdokkuudesta.
DVD-julkaisu
Elokuvan DVD-versio julkaistiin Yhdysvalloissa 4. huhtikuuta 2006. Julkaisupäivänä sitä ostettiin yli 1,4 miljoonaa kappaletta, ja se oli julkaisuviikon toiseksi ostetuin DVD Disneyn elokuvan Narnian tarinat: Velho ja leijona jälkeen. Maaliskuun lopussa ja huhtikuun alussa Brokeback Mountain oli Amazon.comin myydyin DVD useita päiviä, vaikkakin sijoitus vaihteli lähes päivittäin. Aluekoodin 2 DVD-versio julkaistiin 24. huhtikuuta. Suomenkieliset tekstitykset sisältävä versio julkaistiin 12. heinäkuuta.
DVD sisältää elokuvan lisäksi käsikirjoittajien, Larry McMurtryn ja Diana Ossanan, haastattelun sekä lyhytdokumentit Sharing the Story: The Making of Brokeback Mountain, Directing from the Heart: Ang Lee ja On Being a Cowboy.
Lidar
pienoiskuva|Lidar-skanneri. Lidar (lyhenne engl. sanoista light detection and ranging) eli valotutka on optinen tutkan tapaan toimiva laite, joka toimii näkyvän valon, lähi-infran tai ultravioletin alueella. Esim. kaukokartoituslaite mittaa kohteen etäisyyden lähettämällä laservalopulssin ja rekisteröimällä ajan, joka kuluu kohteesta heijastuneen pulssin palaamisen. Lidaria käytetään kaikenlaisessa etäisyyden mittaamisessa mm. robotiikassa, maanmittauksessa, geologiassa, meteorologiassa ja seismologiassa.
Lidar eroaa tutkasta siinä, että sen käyttämät aallonpituudet ovat paljon tutkan käyttämiä mikroaaltoja lyhyempiä. Pienimmän mitattavan kohteen koko riippuu aallonpituudesta: niinpä lidarilla voidaan mitata myös aerosolihiukkasia ja pilvipartikkeleita. Tähän perustuvan pilvenkorkeusmittarin nimi on ceilometri.
Kaukokartoituksessa lidareiden käyttämä aallonpituus on yleensä joko 1,06 tai 10,6 mikrometriä, koska tällä aallonpituusalueella on ns. ilmakehäikkuna (jossa ilmakehän vaimennus on pieni). Nykyisissä itse-ohjautuvissa autoissa lidarit käyttävät usein olosuhteista riippuen joko 905 tai 1550 nanometrin aallonpituutta.
Jussi Savio
thumb|150px| Jussi Savio Isku-Volleyn paidassa Jussi Savio (s. 26. kesäkuuta 1980) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi 2007–2008 kaudella Tampereen Isku-Volleyn riveissä, Lentopallon SM-liigassa.
Iskuun 2007 kaudella Tuomas Tihisen paikkaajaksi hankittu Savio on syntynyt 1980 perinteikkäässä lentopallokaupungissa Pieksämäellä. Isku-Volleyn lisäksi hänet on nähty pelannut Keski-Savon Paterissa ja voittanut siellä SM-pronssia ja Suomen cupin hopeaa 2000. Savio on pelannut yli 200 liigaottelua.
Osarseph
Osarseph (myös Osarsiph) on perimä­tiedon mukaan muinais­egyptiläinen pappi, jonka elämässä on nähty yhteisiä piirteitä Raamatun Mooseksen kanssa. Ptolemaiosten hallitsija­suvun aikainen egyptiläinen historioitsija Manetho (200-luvulla eaa) kertoi hänestä teoksessaan Aigyptiaca. Manethon teos ei ole säilynyt, mutta siitä on useita lainauksia ajanlaskumme ensimmäisellä vuosisadalla eläneen juutalaisen historioitsija Josephuksen teoksissa.
Manethon mukaan Osarseph oli egyptiläinen luopiopappi, jonka johdolla spitaaliset ja muut hyljeksityt henkilöt kapinoivat faarao Amenofista vastaan. Tällöin faarao joutui poistumaan maasta, ja Osarsephin johtama kapinallisjoukko yhdessä hyksojen kanssa sai Egyptissä aikaan suurta tuhoa ja syyllistyi moniin pyhäinhäväistyksiin Egyptin jumalia vastaan, ennen kuin Amenofis palasi ja karkotti heidät. Tarinan lopuksi Osarseph muutti nimensä Moosekseksi.
On paljon väitelty siitä, mihin historialliseen tapahtumaan, jos mihinkään, kertomus Osarsephista liittyy. Tarina on yhdistetty ajan­laskuamme edeltäneiden vuosisatojen juutalais­vastaiseen propagandaan, ja sitä on pidetty kuvauksena israelilaisten Egyptistä lähdöstä eli exoduksesta egyptiläisten näkö­kulmasta katsottuna. Egyptologi Jan Assmann on kuitenkin arvellut, ettei kertomus liity mihinkään yhteen ainoaan historialliseen tapahtumaan tai henkilöön, vaan siinä on sekoitettu keskenään useista eri tapahtuma­sarjoista säilyneet kertomukset, huomattavimpana niistä Akhenatenin (Amenofis IV:n) uskonnolliset uudistukset.
Kertomus
Josephuksen teoksessa Apionia vastaan (Contra Apionem) on kaksi pitkää lainausta Manethon teoksesta Aigyptiaca. Ensimmäinen näistä on Manethon kuvaus hyksojen karkotuksesta, jonka jälkeen he olisivat asettuneet Juudeaan ja perustaneet sinne Jerusalemin kaupungin. Tästä Josephus päätteli, että Manethon hyksot olisivat olleet samoja kuin Mooseksen aikaiset israelilaiset, vaikka Manetho itse ei tällaista samastusta tehnytkään.
Tulkinnat
Tarinaa on tulkittu kolmella ensimmäisellä tavalla. Ensinnäkin sen takana saattaa olla hämärtynyt muisto Akhenatenin hallitsija­kaudesta eli Amarna-kaudesta, toiseksi se saattaa viitata hyksoihin, tai kolmannen tulkinnan mukaan se on juutalais­vastaista propagandaa. Useille selityksille voidaan esittää perusteita: Amenofis (Amenhotep) todella oli faarao Akhenatenin edeltäjän nimi (ja myös Akhenatenin alkuperäinen nimi), ja myös ristiriitojen uskonnollinen luonne voisi hyvinkin viitata hänen uskonnollisiin uudistuksiinsa. Toisaalta kertomuksessa mainittu kaupungin nimi Avaris ja mahdollisesti myös nimi Osarseph voivat viitata hyksojen valtakauteen, mutta kertomuksen juoni selvästikin muistuttaa toista Mooseksen kirjaa ikään kuin nurin­niskoin käännettynä, jolloin se saattaa juutalaiset kielteiseen valoon. Mikään teorioista ei kuitenkaan selitä kertomuksen kaikkia yksityis­kohtia. Egyptologi Jan Assmann on väittänyt, ettei tarinalla ole mitään yhtä tiettyä alkuperää vaan että se perustuu kansan­omaiseen perimä­tietoon, jossa on sekoitettu useita historiallisia kokemuksia, erityisesti hyksojen ja Amarna-ajalta. On esitetty myös teoria, jonka mukaan Osarseph olisi sama henkilö kuin syyrialais­syntyinen varain­hoitaja Bay, joka tavoitteli Egyptin kruunua 19. dynastian, mutta teoria on yleisesti hylätty. Todistamaton on myös teoria, jonka mukaan nimi Osarseph olisi yhdistelmä Egyptin Osiris-jumalan nimestä ja raamatullisesta henkilönnimestä Joosef.
Eräät nykyiset tutkijat ovat arvelleet, että kertomus Osarsephista tai vähintäänkin se kohta, jonka mukaan hän olisi vaihtanut nimensä Moosekseksi, olisi lisätty Manethon alku­peräiseen teokseen jälkeenpäin, vasta viimeisellä vuosisadalla ennen ajanlaskuamme, jolloin Egyptissä vallitsi laajalle levinnyt juutalais­vastainen mieliala. Osarsephia lukuun ottamatta Manethon teoksessa ei mainita juutalaisia lainkaan. Jos se sen sijana kuuluu Manethon alku­peräiseen Egyptin historiaan, kuten monet tutkijat uskovat, voidaan kysyä, mistä hän oli saanut tietoa asiasta, sillä heprealaisen Tooran ja myöskään toisen Mooseksen kirjan kreikan­kielistä käännöstä Septuagintaa ei hänen aikanaan vielä ollut. Sen vuoksi on oletettu, että hän olisi saanut tietoa suullisesti todennäköisesti joltakulta juutalaiselta tai mahdollisesti jostakin muutoin tuntemattomasta, Septuagintaa vanhemmasta käännöksestä.
Jussi Heino
Jussi Heino (s. 8. huhtikuuta 1971) on suomalainen lentopallovalmentaja ja entinen huippulentopalloilija. Peliurallaan hänet valittiin lentopallon Mestareiden liigan parhaimmaksi liberoksi vuonna 2004. Heino on valmentanut vuodesta 2018 Hurrikaani Loimaata, ja sitä ennen Tampereen Isku-Volleyta (nykyinen Rantaperkiön Isku) ja Akaa Volleyta. Heinon 1+2-vuotinen sopimus Hurrikaanin kanssa päättyy vuonna 2021.
Jussi Heino pelasi kotimaisessa lentopalloliigassa yhteensä 408 ottelua ja Suomen miesten A-maajoukkueessa 152 maaottelua vuosina 1990-2004. Hän voitti kertaalleen Suomen mestaruuden, viidesti SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Euroopan kentillä Heino pelasi yhteensä seitsemän kautta Noliko Maaseikin, Wienin ja Friedrichshafenin riveissä. Hän voitti kaksi kertaa Itävallan mestaruuden, kertaalleen Saksan mestaruuden sekä kaksi kertaa Belgian mestaruuden. Mestareiden liigan pronssimitali ripustettiin Heinon kaulaan Friedrichshafenin ja Noliko Maaseikin väreissä. Vuoden lentopalloilijaksi hänet valittiin 1999 ja 2005.
Peli- ja valmennusura
Heino aloitti lentopallon Luolajan Kajastuksen riveissä ja harrasti myös yleisurheilua innokkaasti. Lukioaikansa Heino vietti Tampereella Suomen lentopalloliiton valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Heino sai kasteensa lentopalloliigassa Tampereen Isku-Volleyssa vuonna 1990. Vuosina 1990-1994 Isku pelasi kolmesti SM-finaaleissa, mutta ei pystynyt voittamaan kertaakaan mestaruutta. Vuonna 1994 Heino siirtyi salolaisseura Perttelin Peikkoihin. Salossa Heinon palkintokaappi karttui kahdella SM-hopealla, kun Peikot hävisi finaaleissa kahdesti KuPS-Volleylle.
Kesällä 1998 Heino siirtyi ulkomaille. Hän solmi sopimuksen saksalaisen VfB Friedrichshafeniin kanssa. Peliurasta Euroopassa tuli menestyksekäs. Seuraavina vuosina Heino voitti Saksan, Belgian ja Itävallan mestaruudet sekä pelasi myös lentopallon Mestareiden liigassa. Wienissä ensimmäistä kertaa urallaan liberona pelannut Heino valittiin Mestarien liigan alkulohkojen parhaaksi pelipaikallaan. Paluun Suomen lentopallokentille Heino teki syksyllä 2005 Tampereen Isku-Volleyssa, jonka riveissä hän onnistui viimein voittamaan lentopallon Suomen mestaruuden viiden hopeamitalin jälkeen.
Kaudeksi 2008-2009 Heino siirtyi pelaamaan Valkeakosken Isku-Veikkojen paitaan yksivuotisella sopimuksella. Isku-Veikot ylsi Heinon johdolla seurahistoriansa parhaimpaan saavutukseen, pudotuspelipaikkaan. Kauden jälkeen Heino lopetti pelaajauransa siirtyen valmentajaksi Tampereen Isku-Volleyhin. Muutama vuosi myöhemmin Heino laittoi peilikenkänsä naulaan ja lopetti uransa keväällä 2009 Valkeakosken Isku-Veikkojen riveissä.
Heino siirtyi kentän laidalle valmentajaksi. Kesällä 2009 Tampereen Isku-Volley kertoi Heinon valmennuspestistä. Tästä lähtien hän on valmentanut tai toiminut osana valmennusryhmää yhtäjaksoisesti lentopalloliigassa. Hänen alaisuudessaan Isku-Volley voitti SM-pronssin ja Suomen Cupin vuonna 2011. Hurrikaanin Heino valmensi SM-pronssille kaudella 2018-2019. Hurrikaani voitti lentopalloliigan runkosarjan kaudella 2019-2020 Heinon alaisuudessa. Hurrikaani oli varmistanut runkosarjan voiton ennen kuin kausi päätettiin keskeyttää koronavirusepidemian vuoksi. Lentopallo.info-verkkosivuston kirjoitti kauden päättyessä, että Hurrikaani-Loimaa otti vähintäänkin moraalisen mestaruuden voitettuaan 36 runkosarjan ottelustaan 30.
A-maajoukkue
Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa Heino pelasi vuosien 1990–2004 välillä. Hän esiintyi yhteensä 152 A-maaottelussa. Paluun maajoukkuekuvioihin Heino teki vuonna 2011, kun hän toimi vuoden ajan maajoukkueen kakkosvalmentaja.
Saavutukset
Henkilöhkohtaiset:
Joukkueessa:
The Bad Boy
The Bad Boy voi viitata:
Katso myös
The Bad Boy
Nokia C22
Nokia C22 on HMD Globalin 25. helmikuuta 2023 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö. Tallennustilaa on 64 gigatavua ja keskusmuistia on valittavana kaksi tai kolme gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on 13 megapikselin pääkamera ja toinen kahden megapikselin makrokamera. Etukameran tarkkuus on kahdeksan megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia, ja se tukee 10 watin latausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu puhelimen taakse, ja puhelimen IP-luokitus on 52. Käyttöjärjestelmänä on Android 13 Go edition.
Eurovision laulukilpailu 1996
Eurovision laulukilpailu 1996 järjestettiin Norjan pääkaupungissa Oslossa 18. toukokuuta. Osallistujat valittiin tavalla, jota ei ole käytetty koskaan toista kertaa laulukilpailun historiassa. EBU ei halunnut käyttää kahtena edellisenä vuonna käytössä ollutta menetelmää, jonka mukaan huonoiten sijoittuneet maat joutuivat viettämään välivuotta, vaan kaikille osallistujamaille haluttiin mahdollisuus osallistua kilpailuun vuosittain.
Vain kilpailujen isäntämaa, edellisen vuoden voittaja Norja pääsi automaattisesti mukaan finaaliin, kaikkien muiden 29 laulun oli osallistuttava alkukarsintaan, joista 22 parhaiten sijoittunutta laulua pääsi mukaan loppukilpailuun. Alkukarsinta järjestettiin siten, että jokaisessa osallistujamaassa raati kuunteli laulujen levytetyt versiot ja arvosteli ne. Artistit eivät siis itse osallistuneet karsintaan millään tavalla, eikä kyseessä ollut televisioitava tilaisuus. Karsintaa ei voi verrata Eurovision laulukilpailussa vuodesta 2004 lähtien järjestettyihin semifinaaleihin.
Loppukilpailu
41. Eurovision laulukilpailut järjestettiin Oslon Spektrum-hallissa 18. toukokuuta 1996. Juontajina toimivat Ingvild Bryn ja A-ha-yhtyeen solisti Morten Harket. Tänä vuonna Christine Marchal-Ortiz toimi ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailujen vastaavana henkilönä EBU:ssa. Vuoden erikoisuutena oli lauluesityksien edellä nähtyjen videopostikorttien lopetukset, joissa jokin edustajamaan poliitikko toivotti onnentoivotukset esiintyjille omalla kielellä. Ennen Suomen esitystä tervehdyksensä antoi silloinen eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen.
Irlanti voitti Euroviisut jo seitsemättä kertaa, neljättä kertaa viiden vuoden sisällä, Eimear Quinnin esittämällä laululla "The Voice", joka edusti tyyliltään samanlaista etnomusiikkia kuin edellisen vuoden voittaja "Nocturne". Myös muut kärkikolmikkoon sijoittuneet laulut, Norjan "I evighet" ja Ruotsin "Den vilda" ovat myös luokiteltavissa etnomusiikiksi. Kilpailulauluista suurimmaksi listahitiksi nousi kuitenkin Ison-Britannian kahdeksanneksi sijoittunut sävelmä, Gina G:n esittämä "Ooh Aah... Just a Little Bit". Suomessa suureen suosioon nousi myös Viron edustuslaulu "Kaelakee hääl", jonka viides sija aloitti Viron menestyksekkään kauden Euroviisuissa. Portugali saavutti siihen astisen euroviisuhistoriansa parhaan saavutuksen sijoittumalla kuudenneksi. Lisäksi tämä on toistaiseksi ainoa Euroviisujen loppukilpailu, jossa Saksa ei ollut ollenkaan mukana, tosin maa oli kyllä osallistunut alkukarsintoihin, mutta karsiutui finaalista.
Suomen edustaja
Suomen euroviisukarsinnan voitti nuori iskelmälaulajatar Jasmine, joka oli juuri julkaissut ensimmäisen albuminsa, Timo Niemen sävellyksellä "Niin kaunis on taivas". Laulu sijoittui alkukarsinnassa 22. sijalle, eli pääsi viimeisenä lauluna loppukilpailuun. Finaalissa Jasminen esitys muistetaan erityisesti instrumentaaliväliosasta, jonka päälle Jasmine vahingossa lauloi. Muilta Pohjoismailta saadut yhdeksän pistettä toivat Suomelle finaalin jumbosijan. Alkukarsinta mukaan lukien Jasminen sijoitus oli 23/30.
Kapellimestarit
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Pistetaulukko
Äänestyksessä oli huomattu kisan jälkeen yksi ongelma. Suorassa lähetyksessä Espanjan pisteidenlukija sanoi Alankomaiden (Hollannin) saavan kuusi pistettä sanomalla Holland, 6 points, mutta juontaja Ingvild Bryn kuuli tämän sanoneen Poland, 6 points, ja sen vuoksi Espanjan kuusi pistettä laitettiin epähuomiossa Puolan tilille. Kisan jälkeen pisteet korjattiin, ja lopullisessa pistetaulukossa Alankomaat ja Iso-Britannia sekä Kreikka ja Puola vaihtoivat paikkaa.
Pytkynharju
Pytkynharju on Pudasjärvellä, Syötteen virkistysmetsän alueella sijaitseva noin 3 kilometriä pitkä harju. Harju on syntynyt jääkauden lopulla mannerjään sulamisrailoon, johon kertyi sulamisvesien mukana hiekkaa ja soraa. Pytkynharjun länsipäästä on löydetty myös esihistoriallinen asuinpaikka.
Blas Pérez
pienoiskuva|Blas Pérez [[FC Dallasin paidassa]] Blas Antonio Miguel Pérez Ortega (s. 13. maaliskuuta 1981 Panamá, Panama) on panamalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa FC Dallasta. Pérez kuuluu myös Panaman jalkapallomaajoukkueseen. Häntä pidetään yhtenä Panaman kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Ura
Pérezin kasvattajaseura on Panamá Viejo. Ensimmäistä kertaa hän siirtyi ulkomaille vuonna 2002, kun hän siirtyi uruguaylaiseen Club Nacional de Footballiin. Pitkällä urallaan Pérez on edustanut viittätoista eri seuraa, joista tunnetuin on todennäköisesti espanjalainen Hércules CF, joka pelasi Pérezin jakson aikana Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Espanjan ja Uruguayn lisäksi Pérez on pelannut muun muassa Meksikossa, Kolumbiassa ja Arabiemiraateissa. Kolumbian liigassa Pérez voitti mestaruuden kahdesti, Deportivo Calin ja Cúcuta Deportivon riveissä. Dallasiin hän siirtyi vuonna 2012.
Pérez on 187 senttimetriä pitkä.
Lauttalampi (Pudasjärvi)
Lauttalampi on melko pieni järvi Pudasjärvellä. Lauttalampi sijaitsee Syötteen virkistysmetsän alueella Pytkynharjun länsipäässä. Lauttalampi kuuluu Iijoen päävesistöön ja täten myös Pohjois-Pohjanmaan ELY:n ympäristövastuualueeseen. Lauttalammen rantaviivan pituus on 900 metriä ja pinta-ala on 1,97 hehtaaria. Lauttalammella sijaitsee laavu.
Lauttalammella sijaitsee myös Museoviraston kartoittama noin 30×30 metriä kokoinen esihistoriallisen asuinpaikan jäännös.
Chris Kunitz
Christopher "Chris" Kunitz (s. 26. syyskuuta 1979 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Kunitzin pelipaikka on laitahyökkääjä.
Seurajoukkueissa
Pelattuaan neljä edelliskautta yliopistoliiga CCHA:ssa, Kunitz teki sopimuksen Mighty Ducks of Anaheimin kanssa syksyllä 2003. Ensimmäinen kausi meni vielä pääosin farmiliigassa, mutta työsulkukauden 2004–2005 jälkeen Kunitz vakiinnutti paikkansa sittemmin nimensä Anaheim Ducksiksi vaihtaneen joukkueen miehistössä.
Kunitzin varsinainen läpimurtokausi oli 2005–2006, jolloin hän teki Ducksille 19 maalia ja 41 pistettä, pelattuaan ensin alkukaudesta kaksi ottelua Atlanta Thrashersissa. Atlanta oli ottanut Kunitzin waiver-listalta, josta oli menettänyt Kunitzin hieman myöhemmin uudestaan Anaheimiin. Kunitz rikkoi Anaheimissa seuran tulokkaiden maali- ja piste-ennätykset, jotka olivat aiemmin olleet Paul Kariyan nimissä.