cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etyleeniglykoli
Myrkyllisyys
Useimpien alkoholien tavoin etyleeniglykoli on myrkyllinen yhdiste. Elimistössä etyleeniglykoli muuttuu aineenvaihdunnassa ensin glykolialdehydiksi, joka puolestaan hapettuu glykolihapoksi, glyoksyylihapoksi ja oksaalihapoksi. Juuri glyoksyyli- ja oksaalihapot aiheuttavat metabolisen asidoosin ja munuaisvauriot, joita etyleeniglykolimyrkytyksessä tapahtuu. Noin 50 millilitraa (0,5 dl) etyleeniglykolia riittää tappamaan aikuisen ihmisen. Etyleeniglykolin myrkkyvaikutukset kohdistuvat lähinnä keskushermostoon ja munuaisiin. Henkilö, joka on ottanut etyleeniglykolia on vietävä nopeasti ensiapuun. Mikäli myrkytyksen uhri on tajuissaan, hänelle voi antaa ensiavuksi maitoa tai vettä hidastamaan oksaalihapon vaikutuksia. Ensiapuna annettava fomepitsoli on alkoholidehydrogenaasin kilpaileva inhibiittori. Alkoholidehydrogenaasi on entsyymi, joka kiihdyttää reaktiota, jossa alkoholit hapettuvat vastaavaksi aldehydeiksi.
Historia
Etyleeniglykolia valmisti ensimmäisen kerran ranskalainen kemisti Charles Wurtz vuonna 1859. Laajamittainen teollinen tuotanto alkoi vuonna 1937.
Motetti
pienoiskuva|[[Johann Pachelbelin motetti Gott ist unser Zuversicht psalmista 46.]] Motetti (lat. movere, liikkua tai mahdollisesti ransk. mot, sana) on erilaisista kuoroteoksista käytetty nimitys. Erilaiset motetit olivat merkittävimpiä polyfonisen musiikin muotoja 1200-luvulta 1700-luvun puoliväliin.
Etyleeniglykoli
Käyttö
Etyleeniglykolin ja veden seoksen sulamispiste on matalampi kuin veden sulamispiste. Seos kestää kovaa pakkasta jäätymättä. Tästä syystä etyleeniglykolia käytetään autojen jäähdytysnesteissä parantamaan pakkaskestävyyttä.
Motetti
Motettien säveltämisen gregoriaanisen kirkkomusiikin clausulan muodossa aloittivat säveltäjä Perotinus ja hänen aikalaisensa 1200-luvulla Pariisin Notre Damen katedraalissa. Tästä kehittyi 1300-luvulle tultaessa isorytminen motetti.
Etyleeniglykoli
Käyttö
Jäähdytysnesteissä käytetään nykyään myös propyleeniglykolia, joka etyleeniglykolista poiketen ei ole kovin myrkyllistä.
Chris Broderick
Chris Broderick (s. 6. maaliskuuta 1970, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hänet tunnetaan parhaiten thrash metal-yhtye Megadethin entisenä soolokitaristina. Broderick on tehnyt Megadethin kanssa kolme studioalbumia, Endgamen (2009) ja TH1RT3ENin (2011) sekä Super Colliderin (2013). Broderick korvasi Glen Droverin yhtyeen kitaristina. Hän toimii nykyään ruotsalaisen melodinen death metal-yhtye In Flamesin toisena kitaristina. Hän liittyi yhtyeeseen ensin kiertuekitaristina vuonna 2019, ja lopulta hänen pestinsä vakinaistettiin vuonna 2022.
Motetti
Renessanssimotetti on hyvin erilainen kuin aikaisemmat motettimuodot. Se on polyfoninen, neljä-kuusiääninen kuoroteos, jossa ei ole säestystä, ja se on rytmiikaltaan vapaampi kuin 1200-luvun motetit. Flaamilaisen koulukunnan säveltäjät veivät tämän motettimuodon huippuunsa, ja 1400-luvun puolivälissä se levisi koko Eurooppaan. Merkittävimpiä säveltäjiä olivat flaamilaiset Josquin Desprez ja Orlando di Lasso, italialaiset Andrea ja Giovanni Gabrieli sekä Giovanni Pierluigi da Palestrina ja englantilaiset Thomas Tallis ja William Byrd.
Chris Broderick
Nevermoren kiertuemuusikkona (2001–2003, 2006–2007)
Monia Broderickin faneja on hämmentänyt asia, miksi Chris ei koskaan ollut Nevermore-yhtyeen virallinen jäsen. Hän soitti Nevermoressa kiertuemuusikkona vuosien 2001–2003 ja 2006–2007 aikana. Chris myös soitti vuonna 2004 yhtyeen kiertueen toisen puoliskon, ja konsertoi myös Suomessa.
Motetti
Barokkiajalle tultaessa merkittävimmät motetit sävellettiin Saksassa saksankielisiin teksteihin. Johann Sebastian Bach sävelsi ainakin kuusi motettia. Bachin jälkeen termiä motetti on käytetty lähes minkälaisesta hengellisestä, polyfonisesta kuoroteoksesta tahansa, mutta yleensä sillä tarkoitetaan säestyksettömiä latinankielisiä motetteja, joita käytetään katolisen kirkon jumalanpalveluksissa. Klassismin ajan motetteihin kuuluu Wolfgang Amadeus Mozartin Ave verum corpus. Kenties tunnetuimmat moteteiksi nimetyt kuoroteokset ovat 1700-luvun jälkeen säveltäneet Johannes Brahms ja Anton Bruckner. Niitä sisältyy myös Felix Mendelssohnin tuotantoon. Ranskaksi motetteja ovat säveltäneet muiden muassa Camille Saint-Saëns ja César Franck.
Veikkausliigan kausi 1998
Veikkausliigan kaudella 1998 FC Haka voitti seuran historian kuudennen Suomen-mestaruuden.
Menestys eurokentillä
Mestarien liiga: UEFA Cup: Cup-voittajien cup: (kilpailtiin viimeistä kertaa, tämän jälkeen cup-voittajat ovat saaneet paikan UEFA Cupiin, nykyiseen Eurooppa-liigaan) Intertoto Cup:
Fritz Remmler
Friedrich Wilhem (Fritz) Remmler (1881, myös 28. maaliskuuta 1888 tai 1890 mainitaan, Tammisaari – 18. lokakuuta 1972 Kanada) oli saksalainen eläintieteilijä ja Suomessa sotien välisenä aikana ja jatkosodan aikana toiminut Gestapon vakooja.
Ensimmäisen kerran Suomessa
Fritz Remmler syntyi Saksan suurlähetystön henkilökuntaan kuuluneeseen perheeseen (hänen isänsä oli vuori-insinööri ja työskenteli ainakin Laatokan-Karjalassa), siten Suomessa syntynyt Remmler kävi koulunsa ja suoritti opintonsa Suomessa valmistuen 1914 filosofian kandidaatiksi pääaineenaan biologia. Remmler lähti heti tämän jälkeen Saksaan suorittamaan asevelvollisuuttaan ja toimi sitten tiedustelu-upseerina. Remmler soluttautui Saksassa koulutettavien suomalaisten jääkärien joukkoon ja raportoi heidän mielipiteistään ja luotettavuudestaan. Hän oli myös mukana salakuljettamassa aseita Suomeen ja suoritti tiedustelutehtäviä Ruotsissa Saksan laivaston laskuun.
Toiminta Suomessa 1930-luvulla
Suomen sisällissodan jälkeen Ruotsin kuninkaan hovihankkijana esiintynyt tohtori Remmler perusti Kajaania lähelle, Kuluntalahteen, Suvenniemen Eläintieteellisen aseman, mutta joutui tilanahtauden vuoksi siirtymään jo vuonna 1928 lähemmäs kaupunkia Syrjälän tilalle. Aseman toimisto sijaitsi Kajaanissa Linnakadulla. Remmler kierteli Suomen rajaseuduilla kuvaamassa luontofilmejä ja haastatteli samalla rajaseuduilla eläviä metsästäjiä. Remmler välitti kuitenkin koko ajan tietoa Saksaan Suomen tilanteesta sekä olosuhteista Suomen ja Neuvostoliiton välisillä raja-alueilla. Myös hänen suomalainen vaimonsa Irma oli mukana tässä toiminnassa.
220px|thumb| Fritz Remmler Kanadassa
Remmler kuljetti myös saksalaisia vieraita retkillä eri puolilla Itä- ja Pohjois-Suomea. Näiden retkien tarkoituksena oli sotilaallinen tiedustelu ja muun muassa sopivien paikkojen etsintä lentokentille, mutta ne naamioitiin eläinten hankinta- ja kalastusmatkoiksi sekä matkailukohteiden etsimiseksi. Tämä tiedustelutoiminta lisääntyi erityisesti 1930-luvulla Hitlerin noustua valtaan.
Eläintieteelliseltä asemalta toimitettiin kyllä arktisten alueiden eläimiä eläintarhoihin ja siirtoistutuksiin muualle. Remmler tutki, sopivatko hirvet kantojuhdiksi metsissä liikkuville joukoille. Hän pyydysti myös haukkoja, koulutti niitä metsästyskäyttöön ja myi ne hyvällä hinnalla Keski-Eurooppaan. Remmler osti kotkia, jotka hän koulutti metsästämään muun muassa susia. Vuonna 1939 Berliinissä järjestettiin metsästysmessut ja Remmler vei sinne pari avustajaansa jotka esiintyivät sitten näyttelyssä hevosilla ratsastavina, turkiksiin pukeutuneina "tyypillisinä suomalaisina haukkametsästäjinä". Nämä poistettiin kuitenkin kiireen vilkkaa näyttelystä Herman Göringin esittämän kritiikin jälkeen. Remmler tunsi Göringin entuudestaan sillä hän oli ollut opettamassa haukalla metsästystä Göringille.
Etsivä keskuspoliisi oli kuitenkin selvillä Remmlerin toiminnasta ja heti talvisodan alettua hänet pidätettiin ei-toivottuna henkilönä ja karkotettiin 16. joulukuuta 1939 Suomesta. Remmler siirtyi Tukholmaan talvisodan ajaksi, mutta jatkosodan lähestyessä hän pääsi taas palaamaan Suomeen. Remmler asui nyt Rovaniemellä ja poistui Suomesta vasta syksyllä 1944 perääntyvien saksalaisjoukkojen mukana suunnaten kulkunsa Saksaan.
ERT Sports
ERT Sports on kreikkalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT). Se lähettää urheilua 24 tuntia vuorokaudessa.
Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2019.
Monarkianismi
pienoiskuva|Jeesuksen siunaus (El Greco 1541–1614) Monarkianismi on kristinuskossa esiintynyt kristologinen näkemys, joka torjui ajatuksen, että Logos olisi itsenäinen persoona tai substanssi. Se korosti Jumalan ykseyttä ja sitoutui vahvasti monoteismiin. Vaikka monarkianistit pitivät Jeesusta Vapahtajana, tämä ei vaikuttanut Jumalan ykseyteen. Monarkianismin kaksi tyyppiä olivat dynaaminen monarkianismi eli adoptianismi sekä modalistinen eli sabellianistinen monarkianismi. Monarkianismi syntyi 100-luvulla ja yleistyi 200-luvulla. 300-luvun loppuun mennessä se oli yleisesti tuomittu harhaopiksi. Monarkianismi oli nimitys, jonka otti käyttöön oppia vastustanut Tertullianus.
Modalistinen monarkianismi
Noetos Smyrnalainen opetti 100-luvun lopulla Vähä-Aasiassa oppia, jonka mukaan Isä ja Poika olivat vain saman Jumalan eri puolia. Suhteessa maailmaan Jumala oli Isä, ilmestymisessään ihmiskunnalle Poika. Oppia julisti Praxeas Vähä-Aasiassa 200-luvun alussa. Sitä vastaan Tertullianus kirjoitti traktaatin Adversus Praxean (n. 213), jossa puolusti kolminaisuusoppia.
Dynaaminen monarkianismi
Dynaaminen monarkianismi opetti, että Kristus oli vain ihminen, mutta häntä kutsuttiin Jumalan Pojaksi korkean asemansa takia. Kyse ei ollut Kristuksen olemusta koskevasta ilmaisusta kuten Nikean uskontunnustuksessa, vaan kunnianimestä, joka perustui Jeesuksen jumalalliseen viisauteen ja valtaan. Oppia edusti Roomassa 100-luvulla Theodotus. Myöhempiä julistajia olivat Artemon ja Paavali Samosatalainen 260-luvulla.
Syyriassa sassanidien valtakunnassa opin edustaja oli Aphrapat (n. 280– n. 345). Hän ei tuntenut Nikean konsiilin (325) päätöksiä vaan nojautui Vanhaan Testamentin profeettaoppiin. Jeesus oli Logos ja Jumalan Poika, jonka esikuva nöyryydestä tarjosi ihmisille tien pelastukseen.
Dynaaminen monarkianismi Koraanissa
Kirkkohistorioitsija K--H. Ohlig katsoo, että Koraanin teologia on esinikealaista syyrialaista teologiaa, jollaista edusti etenkin Aphrahat. Oppi oli vallitsevana vuoteen 410 asti itäisen Syyrian kirkossa. Oleellista siinä oli tiukka monarkianismi: valta kuului yksin Jumalalle eikä hänellä ollut poikaa. Tässä ”dynaamisessa monarkianismissa” Logos ja ”Jumalan poika” olivat voimia, jotka olivat Jumalan toimintaa, eivät erillisiä hypostaaseja eli Jumalan henkilöitymiä.
Gwen
Gwen on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on lyhentymä kelttiläisperäisistä Gwen-alkuisista nimistä, joita ovat esimerkiksi Gwendolen, Gwendoline, Gwendolyn ja Gwenllian. Sana gwen on kymrin kieltä, ja se merkitsee ’valkoista’, ’kaunista’ tai ’siunattua’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 30 Gwen-nimistä naista.
Mary Somerville
Mary Fairfax Greig Somerville (26. joulukuuta 1780 Edinburgh, Skotlanti – 29. marraskuuta 1872 Napoli, Italia) oli skotlantilainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän käänsi matemaattista ja tähtitieteellistä kirjallisuutta ranskasta englantiin. Hänen huomattavin käännöstyönsä oli Laplacen teoksen Mechanique celeste käännös, joka ilmestyi vuonna 1831 nimellä The Mechanism of the Heavens. Hän oli myös ensimmäinen nainen, jonka tutkimuksia esiteltiin Royal Societyssa. Hän oli yhdessä tähtitieteilijä Caroline Herschelin kanssa ensimmäinen nainen, jonka tutkimus julkaistiin Philosophical Transactions -julkaisussa.
Somerville oli kiinnostunut naisten oikeuksista ja ajoi naisten oikeutta koulutukseen sekä naisten äänioikeutta.
Yksityiselämä
Somerville sai aikansa klassisen yläluokkaisen naisen koulutuksen ja kasvatuksen. Opintoihin kuului muun muassa ryhtiharjoituksia, kielioppia, lausuntaa, aritmetiikkaa, ranskan kieltä, pianonsoittoa, piirtämistä ja ruoanlaittoa. Matematiikkaa hän opiskeli pääasiassa öisin salaa, koska tuon ajan käsityksen mukaan matematiikkaa ja muita akateemisia opintoja pidettiin vaarallisena naisten mielelle. Somerville meni 24-vuotiaana naimisiin Samuel Greigin kanssa. Kolme vuotta myöhemmin hän jäi leskeksi ja kahden pojan yksinhuoltajaksi.
Antti Kaikkonen
Antti Samuli Kaikkonen (s. 14. helmikuuta 1974 Turku) on suomalainen Keskustan eduskuntaryhmään kuuluva kansanedustaja ja Suomen puolustusministeri vuosina 2019–2023. Vuonna 2019 Kaikkonen oli toisena ehdokkaana Juha Sipilää seuraavaksi Suomen Keskustan puheenjohtajaksi, mutta hävisi äänestyksessä Katri Kulmunille. pienoiskuva|Kaikkonen Ruotsin puolustusministeri [[Peter Hultqvist, presidentti Sauli Niinistön, Ruotsin pääministeri Magdalena Anderssonin ja pääministeri Sanna Marinin kanssa Helsingissä 5.3.2022]]
Elämä
Kaikkonen on kirjoittanut ylioppilaaksi vuonna 1993 ja suorittanut valtiotieteen kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 2014.
Kaikkosesta tuli Suomen ensimmäinen miesministeri, joka jäi isyyslomalle 5.1.–28.2.2023.
Poliittinen toiminta
Vuosina 1994–1996 Kaikkonen oli Nuoren keskustan liiton Uudenmaan piirin puheenjohtaja. Entisen europarlamentaarikko Paavo Väyrysen avustajana Kaikkonen toimi 1996-1997. Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtajana Kaikkonen oli 1997–2001.
Kansanedustajana Kaikkonen on toiminut vuodesta 2003 Uudenmaan vaalipiiristä. Hän sai vuoden 2003 eduskuntavaaleissa 4 236 ääntä ja Keskustan vaalilistalla vertausluvun 20 213, jolla hän tuli Keskustapuolueen kolmanneksi kansanedustajaksi Uudenmaan vaalipiiristä. Eduskuntavaaleissa 2007 hän keräsi 4 263 ääntä, mikä riitti eduskuntapaikkaan. Eduskuntavaaleissa 2011 hän sai 3 929 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Kaikkonen sai 10617 ääntä. Kaikkonen toimi eduskunnan suuren valiokunnan varapuheenjohtajana 2004–2013. Vuonna 2015 hänet valittiin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajaksi, ja vuonna 2016 keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi.
Kaikkonen kannattaa pakkoruotsia.
Vaalirahakohu
Syksyllä 2009 Kaikkonen sai osansa vaalirahakohusta. Tuolloin kävi ilmi, että Nuorisosäätiö, jonka hallituksen puheenjohtaja Kaikkonen oli ollut vuodesta 2003, oli jakanut vaalitukirahaa Kaikkoselle kunta-, eduskunta- ja europarlamenttivaaleissa. Lisäksi se oli rahoittanut muun muassa Matti Vanhasen presidentinvaalikampanjaa. Kaikkonen jätti puheenjohtajan paikkansa vaalirahakohun vuoksi ja jäi tämän jälkeen Nuorisosäätiön hallituksen jäseneksi.
Syyttäjä vaati Kaikkoselle vankeutta 16. tammikuuta 2012 alkaneessa Nuorisosäätiön lahjuksia käsittelevässä oikeudenkäynnissä. Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Kaikkosen viiden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen luottamusaseman väärinkäytöstä. Kaikkonen ei valittanut tuomiostaan.
Yksityiselämä
Kaikkonen avioitui vuonna 2000 lääketieteen lisensiaatti Johanna Isomäen kanssa, mutta liitto päättyi eroon. Kaikkonen kihlautui Hämeen vaalipiirin sosiaalidemokraattisen ensimmäisen kauden kansanedustaja Satu Taiveahon kanssa kesäkuussa 2006. He menivät naimisiin Hämeenlinnan vanhassa kirkossa heinäkuussa 2008. He ovat julkisuudessa kertoneet olevansa kyvyttömiä saamaan yhteistä lasta. Siksi he yrittivätkin adoptoida lapsen Etelä-Afrikasta, mutta kolme vuotta kestänyt hanke kaatui Kaikkosen rikosepäilyihin. He toimivat kahden lapsen sijaisvanhempina. Syyskuussa 2018 aviopari ilmoitti eroavansa. Kaikkonen kihlautui helmikuussa 2020 ja avioitui elokuussa 2021 Elinkeinoelämän keskusliiton EK:n kauppapolitiikan asiantuntijan, valtiotieteen maisteri Jannika Rannan kanssa. Pariskunnan ensimmäinen, poikalapsi syntyi kesällä 2020 ja hänelle veli kesällä 2022.
Kaikkonen on reservin sotilasarvoltaan kapteeni. Kaikkonen on varusmiehenä palvellut Helsingin ilmatorjuntarykmentissä Tuusulan Hyrylässä.
Seine-Saint-Denis
Seine-Saint-Denis on Ranskan departementti numero 93. Se sijaitsee Pariisin pohjoispuolella Île-de-Francen alueella ja kuuluu Pariisin esikaupunkialueeseen. Departementissa on 1 529 928 asukasta (2011) ja sen väestötiheys on 6 477,3 asukasta neliökilometrillä. Departementti on jaettu 40 kuntaan, joista väkiluvultaan suurimmat ovat Montreuil, Saint-Denis ja Aulnay-sous-Bois. Seine-Saint-Denis'n pääkaupunki on Bobigny.
Seine-Saint-Denis'ssä on Ranskan departementeista eniten maahanmuuttajataustaisia asukkaita.
Hitlerin päiväkirjat
Hitlerin päiväkirjat tarkoittaa väärennökseksi paljastuneita tekstejä, jotka länsisaksalainen viikkolehti Stern osti aitoina Adolf Hitlerin päiväkirjoina. Stern osti päiväkirjat vuosina 1981–1983 usealla miljoonalla Saksan markalla ja ehti julkaista ensimmäisen osan huhtikuussa 1983, ennen kuin väärennös paljastui. Skandaalin vuoksi lehden kustannusyhtiö menetti miljoonia, päätoimittaja Peter Koch joutui eroamaan ja tutkiva toimittaja Gerd Heidemann erotettiin. Heidemann ja päiväkirjat väärentänyt Konrad Kujau tuomittiin vankeuteen.
Päiväkirjojen ”löytyminen”
Konrad Kujau keräsi vanhoja natsiesineitä ja salakuljetti niitä Itä-Saksasta Länsi-Saksaan. Vuonna 1974 hänellä oli jo huomattava kokoelma, ja hän oli perustanut Stuttgartiin pienen myymälän. Hän väärensi esineiden liitteiksi alkuperäisiksi väittämiään asiakirjoja, jotta saisi esineistä paremman hinnan, ja myös joitakin Adolf Hitlerin maalauksia ja käsialaa. Kujaun asiakas, konepajayrittäjä Fritz Steifel, osti häneltä vuosina 1975–1981 väärennettyjä Hitlerin kirjeitä, runojen käsikirjoituksia, 160 maalausta ja piirustusta sekä puheiden muistioita yhteensä 250 000 Saksan markalla. Kujaun Steifelia varten väärentämä aineisto huipentui tammikuusta heinäkuuhun 1935 ulottuvaan ”Hitlerin päiväkirjaan”. Natseja ihannoiva toimittaja Gerd Heidemann kävi vuonna 1980 tapaamassa Steifelia ja näki yhden ”Hitlerin päiväkirjan”. Steifel ei kertonut Kujaun nimeä, mutta vihjaili, että päiväkirjoja olisi vielä 26 osaa. Lisäksi Steifel kertoi Kujaun ohjeiden mukaisesti, että alkuperäisellä lähteellä oli Itä-Saksassa korkea-arvoisia sukulaisia.
Stadion (Olympia)
Stadion on antiikin aikainen kreikkalainen stadion Olympiassa Kreikassa. Se oli Olympian kisojen päätapahtumapaikka, sillä siellä järjestettiin kaikki lajit Hippodromilla järjestettyjä hevosurheilulajeja lukuun ottamatta. Stadionin jäänteet sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa Zeuksen pyhäkköalueen itäpuolella.
Hitlerin päiväkirjat
Päiväkirjojen ”löytyminen”
Heidemann päätteli, että päiväkirjat olivat lähtöisin huhtikuussa 1945 Tšekkoslovakian rajalle Börnersdorfin lähelle pudonneesta lentokoneesta, jossa oli Berliinistä pois vietäviä Hitlerin henkilökohtaisia papereita. Hän otti yhteyttä Sternin historiallisen osaston toimittajaan Thomas Waldeen. Erään välikäden kautta Heidemann sai tiedon, että päiväkirjat olivat peräisin Fischer-nimiseltä kauppiaalta, Peter Fischer oli Kujaun käyttämä peitenimi. Välikäsi lupasi välittää kahden miljoonan Saksan markan tarjouksen päiväkirjojen 26 muusta osasta. Heidemann sai 15. tammikuuta välittäjältä Fischerin puhelinnumeron, ja ”Fischer” kertoi, että hänellä oli 26 päiväkirjan lisäksi tarjolla muitakin Hitlerin käsikirjoituksia, kuten Taisteluni-teoksen kolmas osa ja Hitlerin nuorena säveltämä ooppera Wieland der Schmied.
Kun Sternin päätoimittaja Peter Koch oli kehottanut Heidemannia unohtamaan natsien ihannoimisen, Heidemann ohitti Kochin ja otti sen sijaan yhteyttä Sternin omistajayhtiö Gruner + Jahrin kolmeen johtajaan. Heidemann otti tapaamiseen mukaansa Waldenin. Yhtiön toimitusjohtaja Manfred Fischer innostui Heidemannin tiedoista ja antoi luvan maksaa 85 000 Saksan markkaa päiväkirjan jokaisesta osasta. Lisäksi hän lupasi 200 000 markkaa Taisteluni-teoksen kolmannen osan käsikirjoituksesta ja 500 000 markkaa lopusta arkistosta. Heidemann tapasi Kujaun (eli kauppias ”Fischerin”) Stuttgart issa. Hän antoi Kujaulle 200 000 markkaa päiväkirjoista ja lahjana Herman Göringin juhlaunivormun. Kujau lupasi päiväkirjat Heidemannille ja ryhtyi väärennystyöhön.
Stadion (Olympia)
Stadionia siirrettiin ja laajennettiin usein sen historian aikana pyhäkköalueen ja kisojen laajetessa. Alkujaan stadion sijaitsi Olympian pyhäkköalueen sisällä. Hiljalleen stadionia siirrettiin itään, kunnes se saavutti nykyisen sijaintipaikkansa 400- tai viimeistään 300-luvulla eaa.
Hitlerin päiväkirjat
Päiväkirjojen ”löytyminen”
Kujau väärensi kolme ensimmäistä päiväkirjaa kolmessa viikossa ja toimitti ne Heidemannille. Niihin sisältyi luetteloita tapaamisista, Hitlerin henkilökohtaisia muistiinpanoja sekä epäolennaisia ja arvottomia yksityiskohtia. Kansissa oli Kujaun liimaama Saksan kotkakuvioinen vahasinetti. Lisäksi mukana oli Rudolf Hessin viestiksi väitetty teksti, jonka mukaan päiväkirjat kuuluivat Hitlerille. Kujau käytti päiväkirjojen väärentämisen lähteenä vuonna 1962 ilmestynyttä Hitlerin puheita ja julistuksia käsittelevää Max Domaruksen kirjaa Hitler: Reden und Proklamationen, 1932–1945.
Seuraavan kahden vuoden ajan Heidemann lensi Stuttgartiin aina, kun Kujau ilmoitti, että Itä-Saksasta oli saapunut ”uusi lähetys”. Hän maksoi Kujaulle vain 50 000 Saksan markkaa osasta ja kavalsi itselleen loput 35 000 markkaa. Manfred Fischer sai ylennyksen uusiin tehtäviin, ja hänen seuraajansa Gerd Schulte-Hillen jatkoi Heidemannin valtuutusta ja määräsi yhtiön maksamaan Heidemannille 565 000 markkaa. Kun päiväkirjan osien hinta nousi 200 000 markkaan, järjesti Schulte-Hillen vielä 600 000 markkaa lisää. Viimeiset neljä päiväkirjaa Heidemann osti Kujaulta huhtikuussa 1983 yhteensä 300 000:lla Saksan markalla.
Stadion (Olympia)
Historia
thumb|left|200px|Stadionin holvattu sisäänkäynti.
Hitlerin päiväkirjat
Päiväkirjojen julkaiseminen
Thomas Walde ryhtyi avustajansa Leo Peschin kanssa valmistelemaan Kujaun toimittaman materiaalin julkaisemista kirjana. Se oli määrä julkistaa Hitlerin valtaannousun 50-vuotispäivänä tammikuussa 1983. Päivä kuitenkin meni ohi. Stern aikoi julkaista tarinan ensimmäisen osan lehdessä 3. toukokuuta mutta siirsi kuitenkin julkaisun tapahtuvaksi jo 24. huhtikuuta.
Päiväkirjojen julkaisuoikeudet myytiin lehdille ympäri maailmaa. Huhtikuussa 1983 Stern pyysi Newsweekiltä ja The Timesilta oikeuksista 4,25 miljoonaa dollaria. The Times tarjosi 3,25 miljoonaa dollaria Ison-Britannian oikeuksista, mutta Stern torjui tarjouksen. Newsweek tarjosi Yhdysvaltojen oikeuksista kolme miljoonaa dollaria. Newsweek osti oikeudet, mutta The Times vetäytyi neuvotteluista ja tarjosi myöhemmin huhtikuussa vain 1,2 miljoonaa dollaria.
Stadion (Olympia)
Historia
thumb|left|200px|Stadionin lähtöviiva.
Hitlerin päiväkirjat
Päiväkirjojen julkaiseminen
Stern, Paris Match, Newsweek ja Sunday Times ehtivät julkaista tarinan ensimmäisen osan, ennen kuin tutkimukset osoittivat päiväkirjat väärennöksiksi. Sternissä oli 42 sivua otteita päiväkirjoista ja kymmenen Hitlerin käsialaa esittelevää kuvaa. Kyseinen artikkeli oli ensimmäinen 28-osaisesta sarjasta, joka oli suunniteltu julkaistavaksi seuraavien puolentoista vuoden aikana. Sensaatiomaista aineistoa kerrottiin olevan 62 mustiin tekonahkakansiin sidottua muistikirjaa.
Päiväkirjojen aitous
Ensimmäisenä Hitlerin päiväkirjojen aitoutta tutkivat Gruner + Jahr -yrityksen asiantuntijat vuonna 1981. He totesivat kolme ensimmäistä päiväkirjaa ja niihin liittyvän materiaalin aidoiksi, vaikka eivät osanneet lukea vanhaa käsialaa. Myöhemmin kolme käsiala-asiantuntijaa totesi päiväkirjat aidoiksi.
Stadion (Olympia)
Historia
Olympian stadionilla järjestettiin sekä Zeuksen kunniaksi järjestetyt, miehille tarkoitetut Olympian kisat että Heran kunniaksi järjestetyt, naisille tarkoitetut Heraian kisat. Olympian kisojen lajeista stadionilla järjestettiin juoksulajit (stadion, diaulos, dolikhos ja hoplitodromos), pituushyppy, keihään- ja kiekonheitto, paini, nyrkkeily sekä pankration.
Stadion kehittyi alun perin Olympian kisojen alkuvaiheessa vuoden 776 eaa. jälkeen, ja muodostui tuossa vaiheessa yksinkertaisesta, tasaiselle paikalle tehdystä juoksuradasta. Se sijaitsi Olympian temenos-alueen eli Altiksen sisäpuolella lähellä Pelopeionia ja Zeuksen alttaria. Rata sai alkunsa näiden itäpuolelta ja suuntautui siitä itään. Yleisö saattoi seurata tapahtumia Kroniosvuoren rinteiltä.
Hitlerin päiväkirjat
Päiväkirjojen aitous
Stern päätti julkaista tarinan päiväkirjojen löytämisesta, ja tätä varten päiväkirjojen aitoutta tutkittiin tarkemmin helmikuussa 1983. Poliisin asiantuntija ilmoitti 28. maaliskuuta, että kuudessa näytteessä yhdeksästä oli paperinvalkaisuainetta, jota oli käytetty vasta toisen maailmansodan jälkeen. Heidemann ja Walde eivät kertoneet tiedosta Sternille.
Kun tarinaa oli tarjottu The Timesille huhtikuussa 1983, lehden toinen päätoimittaja teetti Oxfordin yliopiston historioitsija Hugh Trevor-Roperilla selvityksen päiväkirjojen aitoudesta. Tutkimusten jälkeen Trevor-Roper totesi 58 muistikirjaa aidoiksi. Myöhemmin huhtikuussa hän epäili päiväkirjojen aitoutta ja otti yhteyttä Sunday Timesin päätoimittajaan Frank Gilesiin. Silti Sunday Times julkaisi tarinan ensimmäisen osan 24. huhtikuuta.
Stadion (Olympia)
Historia
Ensimmäinen varsinainen stadion (Stadion I) rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. puolessa välissä, kun pyhäkköalueen sisälle Kroniosvuoren eteläpuolelle tasoitettiin laajempi alue urheilukisoja varten. Stadionin länsipää sijaitsi edelleen Zeuksen alttarilla, ja stadion kulki siitä itään ohi aarrekammioiden rivistön.
Hitlerin päiväkirjat
Päiväkirjojen aitous
Hampurissa pidetyssä lehdistötilaisuudessa natsimyönteinen englantilainen historiantutkija David Irving kysyi, oliko muste tutkittu kemiallisen iän määrittämiseksi. Sternin asiantuntijat alkoivat peräytyä lausunnoistaan. Irving kertoi BBC:n televisiolähetyksessä 22. huhtikuuta päiväkirjojen olevan väärennöksiä. Toiset epäilijät ihmettelivät, miten Hitler oli pystynyt salaamaan päiväkirjansa, joita kukaan sisäpiiriläisistä ei ollut koskaan maininnut. Lisäksi Hitler ei itse kirjoittanut mielellään vaan saneli kirjeensä sihteerille. Kirjoittaessaan Hitler oli yleensä käyttänyt lyijykynää. Tiedettiin myös, että Hitler oli tammikuusta 1943 kärsinyt ajoittaisesta vapinasta, ja siksi hänen kirjoituksensa oli ollut lukukelvotonta.
Stadion (Olympia)
Historia
500-luvun eaa. lopulla tai 400-luvun eaa. alkupuolella stadionia siirrettiin ensimmäistä kertaa idemmäksi. Nyt stadion (Stadion II) ulottui jo aarrekammioiden rivistön ohi pidemmälle itään. Tällöin stadionin etelälaitaan rakennettiin katsomoksi noin kolme metriä korkea penger, kun taas pohjoislaidalla katsomona toimi edelleen luonnollinen vuorenrinne.
Toisen kerran stadionia (Stadion III) siirrettiin vielä 400-luvun eaa. aikana tai viimeistään 300-luvun eaa. puolessa välissä 82 metriä idemmäksi ja seitsemän metriä pohjoisemmaksi niin, että se sijaitsi lopulta nykyisellä paikallaan pyhäkköalueen rajojen ulkopuolella. Katsomoa laajennettiin useaan otteeseen keinotekoisella pengerryksellä yhä suuremmaksi. 300-luvun eaa. puolessa välissä rakennettu Kaikuhalli erotti stadionalueen lopullisesti pyhäkköalueesta. Samalla kisojen luonteen voidaan nähdä muuttuneen puhtaasti uskonnollisesta tapahtumasta enemmän maalliseksi urheilutapahtumaksi. Stadionia muokattiin ja kunnostettiin vielä roomalaisella ajalla.
Hitlerin päiväkirjat
Seuraukset
Päiväkirjojen osoittauduttua väärennöksi Stern peruutti tarinan loppujen osien julkaisun. Heidemann painostettiin kertomaan Kujaun yhteystiedot. Heidemann erotettiin, ja Kujau saatiin kiinni viikon päästä. Väärennöksestä suuttuneet Sternin työntekijät järjestivät viikon mittaisen työnseisauksen. Lehden johdolta vaadittiin selvitystä, miten huijauksen salliminen oli ollut mahdollista. Lisäksi pelättiin lehden uskottavuuden vahingoittuneen.
Stadion (Olympia)
Historia
Stadion löydettiin Olympian järjestelmällisten arkeologisten kaivausten alkuvaiheessa 1800-luvulla. Se kaivettiin kokonaan esiin vuosina 1952–1956 ja kunnostettiin tämän jälkeen nykyiseen asuunsa. Vuonna 2004 Olympian stadionilla käytiin Ateenan olympialaisten kuulantyöntökisat.
Hitlerin päiväkirjat
Seuraukset
Oikeudenkäynti alkoi vuoden kuluttua. Kujauta syytettiin 1,5 miljoonan markan vastaanottamisesta ja Heidemannia 1,7–4,6 miljoonan markan varastamisesta. Kujau tuomittiin vankeuteen neljäksi ja puoleksi vuodeksi, Heidemann sai vankeutta neljä vuotta ja kahdeksen kuukautta. Yhteensä Gruner + Jahr menetti huijauksessa viisi miljoonaa markkaa ja Stern 19 miljoonaa markkaa. Heidemann väitti maksaneensa Kujaulle 9,34 miljoonaa Saksan markkaa, kun taas Kujau väitti summan olleen 2,5 miljoonaa markkaa.
thumb|200px| Konrad Kujau Kärsittyään tuomiostaan kaksi vuotta Kujau sairastui kurkunpään syöpään. Hän vapautui vuoden 1987 puolivälissä. Hän oli köyhä ja alkoi jälleen väärentää, nyt vain avoimin paperein. Hänen kauppansa nimi oli Väärennösten galleria, ja jokaisen ”Dalín”, ”Picasson” ja ”Rembrandtin” takana on leima: ”Väärennökseksi todistettu, tekijä Konrad Kujau”. Kujau huomasi olevansa niin tunnettu, että ihmiset ostivat hänen töitään leimasta huolimatta tai ehkä juuri sen takia.
Stadion (Olympia)
Rakennelma
thumb|right|200px|Tuomareiden katsomo. thumb|right|200px|[[Demeter|Demeter Khamynen alttari.]]
Stadionin historiasta johtuen tässä kuvataan sen rakennelmat pääosin sellaisena, kuin se oli kisojen loppuvaiheessa ja sijaitsi nykyisellä paikallaan.
Stadion muodostui suorakulmaisesta urheilukentästä, joka oli rakennettu suunnilleen itä-länsisuunnassa, sekä sen jokaiselle neljälle sivustalle rakennetusta katsomopenkereestä. Hiekalla päällystetyn urheilukentän pituus on noin 215 metriä ja leveys noin 30 metriä. Kentässä on sen länsipäässä kivinen lähtöviiva ja itäpäässä vastaavasti kivinen maaliviiva. Juoksuradan pituus eli etäisyys lähtöviivasta maaliviivaan on 192,27 metriä eli 600 jalkaa. Tämä muodosti stadionjuoksun juoksumatkan ja stadioninmitan. Varhaisemmassa stadionissa etäisyys oli ollut noin 186 metriä.
Stadionin katsomoon mahtui laajimmassa vaiheessa arviolta 40 000–45 000 katsojaa. Katsomossa ei kuitenkaan ollut missään vaiheessa kiinteitä istuimia suurimmalle osalle katsojia, vaan yleisö istui maassa. Tärkeille virkamiehille oli kiviset istuimet. Roomalaisena aikana katsomossa saattoi olla puisia penkkejä. Eteläisen katsomorinteen puolessa välissä sijaitsi kivinen koroke, eksedra, jolla kisojen tuomarit (hellanodikai) istuivat. Tätä vastapäätä, pohjoisen rinteen keskellä, oli Demeter Khamynen marmorinen alttari. Tämän papitar oli ainoa naimisissa ollut nainen, joka sai katsoa miesten kisoja, ja papittaren istuin oli alttarin yhteydessä. Nykymuodossaan alttari oli rakennettu 100-luvulla jaa.
Urheilukenttää kiersi reunakiveys sekä kivestä tehty ojitus ja viemäröinti sadevettä varten. Varhaisemman stadionin kaivot, joiden päälle stadion myöhemmin siirrettiin, oli otettu votiivilahjakuopiksi, sillä löydöistä päätellen niihin oli heitelty suuri määrä erilaisia votiiviesineitä.
Tulikoe
Tulikoe oli eräs "Jumalan tuomion" tapa, jolla oikeustapaus voitiin ratkaista varhaiskeskiajalla Euroopassa. Sitä käytettiin, jos todistajia tai riittävän selviä todisteita ei ollut, ja tapaus oli vakava ja muuten ajautumassa umpikujaan. Tulikokeessa kannettiin muutamia askelia kuumaa rautaesinettä, mistä saadut palovammat sidottiin ja niiden paranemista tutkittiin. Jos vammat paranivat normaalisti, katsottiin Jumalan osoittaneen syytetyn viattomaksi. Jos taas vammat tulehtuivat, se tulkittiin merkiksi syyllisyydestä. Syytetty itse saattoi pyytää Jumalan tuomiota todistaakseen syyttömyytensä.
Kirkko kielsi Jumalan tuomiot, tulikokeen ja samankaltaisen vesikokeen, jo vuonna 1215, koska kokeilla ei ollut pohjaa sen enempää kanonisessa kuin roomalaisessa oikeudessa. Niitä ei myöskään mainittu Raamatussa. Samoin kuuluisa noituustutkijan opaskirja Malleus Malificarum eli Noitavasara vuodelta 1487 tuomitsi vesi- ja tulikokeiden käytön. Paikallisesti tuli- ja vesikokeita voitiin kuitenkin käyttää edelleen ja muutamia mainintoja niistä on säilynyt 1400-luvulta etupäässä Reininmaalta.
Nykyisin sanaa tulikoe käytetään ainoastaan kuvaannollisesti merkityksessä 'vaikea kelpoisuus-, pystyvyyskoe'. Esimerkiksi Putous-ohjelmassa nimitystä käytetään improvisaatiotehtävästä, ja Top Chef -ohjelmassa nopeasta ruoanlaittotehtävästä.
Kb
Kb tarkoittaa seuraavia:
Aleksandr Aleksandrov
Aleksandr Vasiljevitš Aleksandrov (13. huhtikuuta (J: 1. huhtikuuta) 1883 Plahino – 8. heinäkuuta 1946 Berliini) oli neuvostoliittolainen sotilas ja säveltäjä.
Aleksandrov pääsi Stalinin suosioon ja sävelsi tämän henkilökohtaisesta määräyksestä toisen maailmansodan aikana useita isänmaallisia marsseja. Hän sävelsi Stalinin kehotuksesta Neuvostoliitolle myös uuden kansallishymnin, Neuvostoliiton hymnin, johon sanat laati lastenkirjailija Sergei Mihalkov.
Elämä
Aleksandr Vasiljevitš Aleksandrov, joka tunnetaan nimellä Sasha, syntyi 13. huhtikuuta Plahinossa. Poikana hänen laulunsa oli niin vaikuttava, että hän matkusti Pietariin tullakseen kuoropojaksi Kazanin katedraalissa. Hän opiskeli sävellystä Pietarissa ja Moskovassa, jossa hänesta lopulta tuli musiikin professori vuonna 1918 ja kuoronjohtaja Kristus Vapahtajan katedraalissa Moskovassa. Hän oli kuoronjohtajana vuosina 1918-1922.
Hän myös sävelsi kuuluisan kappaleen Svjaštšennaja voina josta tuli Neuvostoliiton ja Venäjän virallinen marssi.
Scribblenauts
Scribblenauts on 5TH Cell Median kehittämä pulmapeli. Peli on julkaistu Nintendo DS:lle vuonna.
Pelissä käytetään sanoja pulmien ratkaisemiseen ja pelissä etenemiseen. Suurin kritiikki pelissä liittyy stylus-osoitinkynällä ohjaukseen.
Aleksandr Aleksandrov
Elämä
Hän kuoli 8. heinäkuuta 1946 ollessaan kiertueella Berliinissä; jotkut lähteet sanovat, että hän oli palaamasta Saksasta.
Scribblenauts
Pelaaminen
Stariten voi saada eri tavoin eri tasoissa. Pelissä on kahdenlaisia tasoja: pulmatasoja ja toimintatasoja. Pulmatasoissa Stariten saa, kun suoritat jonkin tehtävän. Toimintatasoissa pitää vain päästä Stariten luo.
Pelissä on myös mahdollista luoda omia tehtäviä ja lähettää ne Nintendo WiFi-järjestelmään muiden ihmisten ladattavaksi omaan Nintendo DS:ään ja pelattavaksi. Luodakseen oman tehtävän pelaajaan pitää ratkaista jokin pelin valmiista tehtävistä ja käyttää tätä maastoa pohjana omaan tehtävään. Valittuaan kentän pelaaja luo omaan tehtäväänsä tarvittavat esineet ja määrittää niille skriptit, esimerkiksi seuraako kissa Maxwelliä, tai suojeleeko se kentässä olevaa kissanpentua. Pelaajien itse luomat kentät voivat olla vain toimintatasoja, eli pelaajan pitää saavuttaa tehtävän luojan kenttään laittama Starite-tähti.
Vastaanotto
Pelillä on Metacritic-kerääjäsivustolla 79/100 pistettä.
Compass Group
Compass Group plc on brittiläinen monikansallinen ruokapalveluyritys ja toimii myös siivous-, kiinteistöpalvelu- ja tukipalvelualalla. Sen pääkonttori Compass House on Chertseyssa Surreyssa. Se on maailman suurin sopimuspohjainen ruokapalveluyritys. Yhtiö toimii myös Suomessa. Se tekee yrityksiin, kouluihin, yliopistoihin, sairaaloihin, erilaisiin tapahtumiin ja niin edelleen 5,5 miljardia ateriaa vuodessa.
Fortune-lehden mukaan vuonna 2017 Compass Group työllisti 527 180 henkilöä ja oli näin maailman 10. suurin yksityinen työnantaja ja samalla Euroopan toiseksi suurin yksityinen työnantaja Volkswagenin jälkeen.
Compass Group on listattu Lontoon pörssiin.
Maaliskuussa 2018 eläkkeelle aikonut yrityksen pääjohtaja Richard Cousins kuoli lento-onnettomuudessa uudenvuodenaattona 2017.
Kesäkuussa 2019 Compass Group kertoi ostavansa suomalaisen Fazer Food Services -yhtiön, jonka suurin liiketoimintayksikkö on Amica-lounasravintolaketju.
Saint-Aignan
Saint-Aignan voi tarkoittaa seuraavia:
Maantiede
Nimi Aignan tai Agnan löytyy noin kolmestakymmenestä kaupungin tai kylän nimestä Ranskassa.
Ammusilmatorjunta
Ammusilmatorjuntaa on ilmatorjunta, missä aseistuksena käytetään ilmatorjuntaohjusten sijasta perinteisiä menetelmiä: ilmatorjuntakonekivääreitä ja ilmatorjuntatykkejä. Ennen ohjuksien kehitystä lähes kaikki (poikkeus ilmatorjuntaraketti Fliegerfaust) aktiivinen ilmatorjunta oli ammusilmatorjuntaa. Ilmatorjunnan kehitys alkoi ensimmäisessä maailmansodassa siitä, että kenttätykkejä pyrittiin suuntaamaan taivaalle ja ampumaan hitaasti liikkuvia ilmalaivoja tai hitaasti lentäviä lentokoneita konekiväärien ja kiväärien ilma-ammunnan lisäksi.
Keveintä ammusilmatorjuntaa on rynnäkkökiväärillä tai muulla vastaavalla suoritettu ilma-ammunta, missä usean aseen tuli pyritään keskittämään ennakot huomioiden kohteeseen. Raskainta ammusilmatorjuntaa on suuren kaliiperin konetykkien tulitus.
Ammusilmatorjunnalla on yhä edelleen merkitystä nykyaikaisen sodankäynnin kannalta. Perinteisestä koetellusta tekniikasta johtuen ilmatorjuntatykit ovat luotettavia, eikä niiden ampumia kranaatteja kyetä häiritsemään tai harhauttamaan kun ne on kerran ammuttu. Ammusilmatorjunnan käyttökelpoisuutta rajoittaa ohjuksia pienempi torjuntaulottuvuus. Nykyään ammusilmatorjuntaa käytetään lähi- ja kohdeilmatorjunnassa lähinnä tiedustelulennokkeja, taisteluhelikoptereita ja rynnäkkökoneita vastaan. Asejärjestelmät saattavat olla varustettuja laskimella ja tutkalla.
Sue Grafton
Sue Taylor Grafton (24. huhtikuuta 1940 Louisville, Kentucky – 28. joulukuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka tunnetuimpia kirjoja olivat ”aakkosdekkarit”. Ne kertovat yksityisetsivä Kinsey Millhonen tutkimuksista ja sijoittuvat kuvitteelliseen Santa Teresan kaupunkiin, joka pohjautuu Graftonin omaan asuinkaupunkiin Santa Barbaraan Kaliforniassa. Päähenkilö Millhone on Graftonin alter ego, hänen mukaansa ”tosin nuorempi ja hoikempi”.
Aakkossarjan ensimmäinen kirja "A" Is for Alibi (suom. A niin kuin alibi) ilmestyi vuonna 1982. Grafton sai idean aakkosteemaisesta kirjasarjasta lukiessaan Edward Goreyn kuvakirjaa The Gashlycrumb Tinies, jossa yksi kullakin kirjaimella alkava lapsi saa surmansa mitä mielikuvituksellisimmilla tavoilla. Kirjasarja ilmestyi englanniksi Y:hyn ja suomennettuna T:hen asti. Vuonna 2008 kustantaja päätti hiipuneen suosion vuoksi lopettaa ”aakkosdekkarien” julkaisemisen suomeksi.
Grafton käsikirjoitti myös televisioelokuvia.
Bundesrat
Bundesrat on saksankielinen nimitys liittoneuvostolle.
Westminsterin säädös
Westminsterin säädös on Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin 11. joulukuuta 1931 antama säädös, jolla vahvistettiin brittiläisen imperiumin dominioiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan välinen lainsäädännöllinen samanvertaisuus. Säädöksestä tuli jokaisen Kansainyhteisön valtion sisäinen laki.
Säädöksellä on historiallista merkittävyyttä siksi, että se merkitsi näiden maiden itsenäisyyttä joko välittömästi tai ratifioinnin kautta. Sen jäljellä olevat, perustuslailliset toimivallat on korvattu myöhemmillä asetuksilla. Nykyään sen merkitys on siinä, että se asettaa pohjan Kansainyhteisön maiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan kruunun väliselle yhteydelle.
Säädös koski dominioita, jotka olivat olemassa vuonna 1931. Näitä ovat Australia, Kanadan dominio, Irlannin vapaavaltio, Newfoundlandin dominio, Uuden-Seelannin dominio ja Etelä-Afrikan unioni. Se teki mahdottomaksi parlamentin säädösten tarkastukset, jonka pohjalta Kanadan ja Australian perustuslait kirjoitettiin.
Westminsterin säädös ei koskenut Australiaa, Uutta-Seelantia tai Newfoundlandia ennen kuin niiden parlamentit ratifioivat ne. Australia ratifioi säädöksen vuonna 1942 ja Uusi-Seelanti vuonna 1947. Newfoundland ei kuitenkaan ole ratifioinut säädöstä, vaan sen hallituksen pyynnöstä Yhdistynyt kuningaskunta otti sen takaisin hallintaansa, kunnes siitä tuli Kanadan provinssi vuonna 1949.
Tarja Teva
Tarja Aulikki Teva (s. 18. helmikuuta 1967 Tampere) on suomentaja, joka on kääntänyt varsinkin norjalaista kirjallisuutta.
Tarja Teva syntyi liikenneopettaja Juhani Tevan ja terveydenhoitaja Leena Ruokostenpohjan perheeseen. Tevalla on humanististen tieteiden kandidaatin tutkinto Oslon yliopistosta vuodelta 1991 ja hän on opiskellut myös Tampereen yliopistossa. Aamulehden Norjan kirjeenvaihtajana hän toimi 1989–1992, suomentaja hän on ollut vuodesta 1993. Teva oli Suomen kääntäjien ja tulkkien ja liiton hallituksen jäsen 1997–2002 ja puheenjohtaja 2000–2002. Itämeren kirjailija- ja kääntäjäneuvoston johtokunnan jäsen hän oli 1999–2002. Teva on suomentanut useiden eri kirjailijoiden teoksia, kuten norjalaisilta Kjell Askildsenilta, Tove Nilseniltä, Karin Fossumilta, Levi Henrikseniltä, Anne B. Ragdelta, Linn Ullmannilta ja Hanne-Vibeke Holstilta, suomenruotsalaisilta Marianne Peltomaalta ja Hannele Mikaela Taivassalolta sekä intialaiselta Aravind Adigalta. Tampereen suomentajapalkinnon Teva sai vuonna 1998.
Vuonna 2009 Teva valittiin sitoutumattomana Kuhmoisten kunnanhallituksen puheenjohtajaksi.
Dosimetri
thumb|Elektroninen dosimetri Dosimetri on säteilyannosmittari, jolla mitataan henkilön saamaa ionisoivan säteilyn annosta. Sitä käyttävät säteilyvalvotulla alueella työskentelevät henkilöt, säteilytyöntekijät, muun muassa ydinvoimaloissa ja sairaaloissa.
Dosimetrejä on kahdenlaisia: elektronisia, joista voidaan heti nähdä säteilyannosmäärät ja passiivisia filmidosimetrejä, joista voidaan myöhemmin mitata käyttäjän saama säteilyannos. Dosimetrien avulla valvotaan henkilökunnan säteilyannosta, joka ei saa ylittää sille säädettyjä raja-arvoja. Elektronisten DIS-dosimetrien (direct ion storage) toimintaperiaate perustuu ionisaationkammioon, josta säteilyn synnyttämät varaukset kerätään puolijohteen avulla.
Elektroninen dosimetri hälyttää, mikäli säteilyn annosnopeus kasvaa liian suureksi. Elektroniseen dosimetriin voidaan myös ohjelmoida säteilyannosraja, jonka tullessa täyteen laite alkaa hälyttää.
Dosimetrin käyttäminen säteilyvalvotuilla alueilla on Suomessa pakollista. Jotta valvotulle alueelle pääsee työskentelemään on käytävä säteilyturvakoulutus, joka on edellytys dosimetrin saamiselle. Suomessa säteilyturvakeskus rekisteröi jokaisen säteilytyöntekijän saaman säteilyannoksen annosrekisteriinsä.
SMOS
SMOS (Soil Moisture and Ocean Salinity) on ESAn ja Ranskan avaruusjärjestön (CNES) yhteinen kaukokartoitussatelliitti, joka mittaa maaperän kosteutta ja valtamerien suolaisuutta.
Satelliitti
SMOS, jonka laukaisua on lykätty useampia kertoja, laukaistiin onnistuneesti 2. marraskuuta 2009 kello 3:50 Suomen aikaa venäläisellä Rockot-kantoraketilla. Samalla raketilla laukaistiin myös PROBA-2 -satelliitti. Avaruuslento kestää kolme vuotta. Satelliitin lennonjohto on ESAlle poikkeuksellisesti CNESin Toulousen avaruuskeskuksessa. Satelliitin kiertorata on aurinkosynkroninen 763 kilometriä korkea rata.
Satelliitti perustuu CNESin 1990-luvun lopussa kehittämään Proteus-piensatelliittiin. Se painaa 683 kilogramaa, josta 366 kilogramaa on tieteellisiä laitteita.
Tehtävä
Satelliitti mittaa Maasta tulevaa mikroaaltosäteilyä noin 1,4 GHz:n (L-kaista) taajuudella interferometrisella radiometrillä, joiden rakentajiin kuuluu suomalainen Elektrobit Microwave. Suomesta ovat mukana myös Teknillinen korkeakoulu, DA-Design Oy ja Modulight Inc. Radiosaaste on häirinnyt satelliitin toimintaa Etelä-Euroopan yllä.
ERT World
ERT World, aiemmin ERT SAT, on kreikkalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT). Sen ohjelmisto on kokoelma ERT:n ohjelmista satelliittilähetyksenä, ja se on tarkoitettu pääasiassa ulkomailla asuville kreikkalaisille.
Matti Suominen
Matti Aleksi Suominen (29. tammikuuta 1933 Suodenniemi – 26. huhtikuuta 2021 Sastamala) oli suomalainen yrittäjä, kuntapoliitikko ja kirjailija.
North Ronaldsayn lentoasema
North Ronaldsayn lentoasema (IATA: NRL, ICAO: EGEN) on lentoasema, joka sijaitsee North Ronaldsayn saarella Orkneysaarilla, Skotlannissa.
Matti Suominen
Suomiselta on julkaistu kolme romaania. Esikoisteos oli Kirje Uralilta. Kun on vaaralle alttiina syntymämaa kertoo talvisotaan valmistautuvasta Suomesta ja kuvaa sota-aikaa kotirintaman näkökulmasta. Hän oli vain soturi vierahan maan jatkoi tarinaa kertomalla jatkosodan ajan tapahtumista samalla pienellä länsisuomalaisella paikkakunnalla, josta teossarjan ensimmäinen osa jo kertoi. Trilogian kolmas osa jäi kesken Suomisen sairastumisen ja kuoleman myötä.
Suomisen kerronta on verkkaista ja yksityiskohtaista. Erityispiirteenä on laitteiden ja työmenetelmien teknisten kuvausten tarkkuus.
Supernatural (7. tuotantokausi)
Juoni
Seitsemäs kausi alkaa siitä mihin edellinen jäi. Castiel on ahmaissut miljoonia sieluja itseensä ja kutsuu itseään uudeksi Jumalaksi. Sam taas on hankkinut muistonsa takaisin Helvetistä, eikä ole täysin kunnossa. Käy ilmi, että Castiel on imaissut sisäänsä myös Kiirastulen pahimmat olennot leviatanit, jotka kamppailevat päästäkseen vapaiksi. Lopulta leviatanit ottavat Castielin valtaansa ja leviävät putkistojen kautta muihin. Lucifer vierailee Samin luona ja väittää kaiken olevan vain isoa hallusinaatiota, ja että Sam olisi yhä Helvetissä hänen kanssaan.
Matti Suominen
Suominen toimi ennen kirjailijanuraansa muun muassa kuntapoliitikkona, hirsirakentajana, maanrakennusurakoitsijana ja turvepehkun valmistajana. Viimeisiä vuosiaan lukuun ottamatta hän asui synnyinkylässään Sastamalan Putajassa. Kuntapoliitikkona hänen suuria saavutuksiaan oli Putajan vesiosuuskunnan syntyminen.
Supernatural (7. tuotantokausi)
Näyttelijät ja hahmot
thumb|right|250px|Jensen Ackles ohjasi toisen jaksonsa sarjassa. Jared Padalecki ja Jensen Ackles jatkoivat Sam ja Dean Winchesterina. Myös sekä Jim Beaver, että Mark Sheppard palasivat rooleihinsa. Misha Collins esiintyi neljässä jaksossa ja oli merkitty erityisvierailevaksi tähdeksi. Muita kaudelle vain muutamaksi jaksoksi palaavia näyttelijöitä olivat muun muassa Julian Richings, Mark Pellegrino ja Alona Tal. Myös Buffy, vampyyrintappajasta tutut Charisma Carpenter ja James Marsters esiintyivät kauden viidennessä jaksossa esittäen avioparia. Kolmas Whedonversesta tuttu näyttelijä, Jewel Staite, esittää Kitsune-demoni Amya, jonka Sam tapasi nuorempana. Myös nuorta Samia esittänyt Colin Ford palasi esittämään rooliaan takaumajaksossa. Bobbyn vanhaa metsästäjäystävää, Rufusta, esittävä Steven Williams palasi rooliinsa jaksossa "Death's Door". Rachel Miner uusi roolinsa Meg Mastersina loppukaudella. Uusia hahmoja seitsemännellä kaudella ovat leviatanit, joita esittävät Benito Martinez, Cameron Bancroft ja Sean Owen Roberts. Leviatanien poliitikoksi naamioitunutta pomoa esittää James Patrick Stuart. DJ Qualls esittää uutta nuorta metsästäjää Garthia. Felicia Day esiintyi 20. jaksossa hakkeri-Charliena.
Tuotanto
The CW jatkoi Supernaturalia seitsemännelle tuotantokaudelle 26. huhtikuuta 2011. Kauden kuvaukset alkoivat 6. heinäkuuta 2011 Jensen Acklesin ohjaamalla jaksolla Vancouverissa, Kanadassa.
Die Burger
Die Burger on eteläafrikkalainen, afrikaansinkielinen päivittäinen sanomalehti. Sitä julkaisee viestintäyhtiö Naspers. Vuonna 2006 lehdellä oli 99 288 kappaleen levikki Itä- ja Länsi-Kapin provinsseissa, ja se on siten Etelä-Afrikan neljänneksi suurin sanomalehti ja toiseksi suurin afrikaansinkielinen sanomalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 26. heinäkuuta vuonna 1915. Alkujaan sanomalehti oli hollanninkielinen, kantaen hollanninkielistä nimeä De Burger.
Hasbro
Hasbro on yhdysvaltalainen yritys, joka valmistaa leluja ja pelejä. Se on maailman toiseksi suurin lelujen tuottaja. Hasbro on myös maailman eniten myydyn lautapelin, Monopolyn, julkaisija. Yrityksen perustivat vuonna 1923 veljekset Henry ja Helal Hassenfeld. Yhtiön nimi oli aluksi Hassenfeld Brothers. Alkuvaiheessa se valmisti enimmäkseen tekstiilejä, ensimmäiset lelunsa yritys valmisti 1940-luvulla.
Yhtiöllä oli videopelien julkaisuun keskittynyt tytäryhtiö Hasbro Interactive, joka myytiin joulukuussa 2000 Infogramesille. Vuonna 2005 Hasbro osti takaisin oikeudet eräisiin peleihin.
Hasbron osake noteerataan New Yorkin pörssissä.