cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektroninen musiikki
Historia
1970-luvulta alkaen alkoi syntyä myös tietokonemusiikkia, aluksi lähinnä kokeellista akusmaattista musiikkia akateemisten tekijöiden toimesta. Esimerkiksi John Chowning, yhdysvaltalainen säveltäjä, keksijä ja tiedemies, joka työskenteli Standfordin yliopistossa ja myöhemmin myös IRCAMissa Pariisissa. IRCAM myös tilasi Chowningilta hänen luultavasti tunnetuimman sävellyksensä Stria (1977), jossa hyödynnettiin digitaalista FM-synteesiä ja perustui kultaiselle leikkaukselle. Muita aikakauden maininnanarvoisia elektronisen tietokonemusiikin pioneereja olivat esimerkiksi Jean-Claude Risset ja Paul Lansky. John Chowning tunnetaan myös siitä, että hän kehitti FM-synteesin algoritmin vuonna 1967. Ensimmäinen algoritmia digitaalisesti soveltanut kaupallinen laite oli Synclavier I vuodelta 1977. Tuotteen seuraavasta mallista Synclavier II:sta tuli nopeasti ilmestyttyään markkinoille vuonna 1980 yksi suosituimpia digitaalisyntetisaattoreita. Pian Yamahalta ilmestyi GS1 vuonna 1981, ja sittemmin 1983 legendaariseksi muodostunut kaupallinen hittituote DX7.
Ensimmäiset kaupalliset digitaalisyntetisaattorit olivat 1980-luvulle tultaessa merkittävä askel elektronisen musiikin kehityksessä, sillä ne toivat elektroniset soittimet kenen tahansa ulottuville, missä kaupalliset analogisyntetisaattorit olivat vielä olleet liian kalliita useimmille ostajille. Samaan aikaan tuotiin markkinoille myös ensimmäiset edulliset rumpukoneet. 1980-luvun alussa myös ”synapopista” oli jo tullut oma musiikinlajinsa. Synapopin tunnetuimpia edustajia 1980-luvun alussa olivat esimerkiksi Human League, Depeche Mode ja OMD. Kokonaan tai suurimmaksi osaksi elektronisin laittein, syntetisaattorein ja samplerein, tuotettua musiikkia tuli vakiintuneeksi osaksi popmusiikkia 1970-luvun lopulta alkaen.
Syntetisaattorin ohella eniten elektronisen populaarimusiikin kehitykseen vaikuttanut laite on sampleri. Varhaiset samplerit, kuten syntetisaattoritkin, olivat kookkaita ja kalliita. Esimerkiksi Fairlight ja New England Digital myivät laitteita, joiden hinta saattoi nousta jopa 100 000 dollariin. 1980-luvun keskivaiheilla tämä kuitenkin muuttui halvempien samplerien kehityksen vuoksi. Sämpleri oli erityisen tärkeä hiphop- ja rap-musiikille, jonka taustat toteutettiin yleensä vain kyseistä laitetta hyödyntäen.
Detroitissa syntynyt tekno-musiikkisuuntaus ja Chicagon house-suuntaus saivat alkunsa 1980-luvun aikana, ja myöhemmin brittiläinen acid housen muodostuminen 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa sekä niin sanottu aluksi "maanalainen" rave-kulttuuri ruokkivat elektronisen musiikin kehitystä ja hyväksyntää suuren yleisön joukossa, ja esittelivät yöklubeissa elektronisen tanssimusiikin. Elektronisen tanssimusiikin kulttuurissa musiikin tekijät eivät välttämättä itse esittäneet musiikkiaan lainkaan, vaan tämän tekivät DJ:t, jollaisina myös monet musiikin tekijät itse työskentelivät. Elektronisen säveltämisen avulla on mahdollista luoda nopeampia ja tarkempia rytmejä kuin tavanomaisilla lyömäsoittimilla. Elektroninen tanssimusiikki sisältää monesti elektronisesti muokattuja äänisampleja, tavanomaisista soittimista ja lauluäänistä.
Asianmukaisen laitteiston halpeneminen ja ennen kaikkea tietokoneohjelmistojen tai koneiden laskentakapasiteetin nopean kehitys on tarkoittanut sitä, että nykyään huomattava osa populaarimusiikista tehdään elektronisesti, eikä elektronista musiikkia enää erotella samalla tavalla "oikeilla soittimilla" soitetusta musiikista kuin aiemmin.
2000-luku on luonut esittävässä musiikkitaiteessa kokonaan uuden genren, niin sanotun laptop-musiikin, jossa usein ainoana instrumenttina on kannettava tietokone. Esimerkkinä 2000-luvulla suosioon nousseesta laptop-artistista voidaan mainita Holly Herndon.
Historia Suomessa
Tunnetuimpia suomalaisia elektronisen musiikin uranuurtajia ovat säveltäjä Osmo Lindeman ja äänituotannon pioneeri Erkki Kurenniemi, joka perusti Helsingin yliopistoon elektronisen musiikin studion.
1950–1960-luvulla myös Henrik Otto Donner, M. A. Numminen, Erkki Salmenhaara, Bengt Johansson ja Kari Rydman tekivät kokeiluja nauhureilla, mikrofoneilla ja itse valmistetuilla sähkökoneilla. Tämä loi pohjaa myöhemmin tunnetuiksi tulleille äänitaiteen uusille tyylilajeille, kuten tietokonemusiikille, live-elektronisille esityksille, ääniveistoksille, sävelletyille ympäristöille, soiville objekteille, äänitoiminnalle ja teknomusiikille.
Villa Ervi
Villa Ervi on arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema pientalo Helsingin Kuusisaaressa Kuusisaarensalmen rannalla osoitteessa Hirvilahdenkuja 1. Se valmistui vuonna 1951. Aarne Ervi asui siinä puolisonsa, näyttelijä Rauni Luoman kanssa. Taitekattoisessa talossa on kaksi kerrosta sekä kellarikerros. Perustus on tehty betonista ja teräksestä, runko betonista, tiilistä ja teräksestä.
1960-luvun taitteessa talon viereen rakennettiin japanilaistyyliseksi kutsuttu toimisto-osa, jonka polveilevat julkisivut on päällystetty leveillä oksattomilla oregoninmäntylaudoilla. Sen isot ikkunat on suunnattu merelle päin. Samalla taloa laajennettiin ulkouima-altaalla ja saunarakennuksella, jonka julkisivut ovat tiikinsukuista irokopuuta.
Vuonna 1993 Villa Erviä esitettiin suojeltavaksi sen rakennus- sekä henkilöhistoriallisten arvojensa takia, mutta suojelu ei toteutunut. Syksyllä 2022 Villa Ervi oli myytävänä 5,5 miljoonan euron hinnalla.
Aiheesta muualla
60.18819°N, 24.86783°W
The Thrills
The Thrills on irlantilainen indie/rock-yhtye Dublinista.
Yhtye perustettiin Dublinissa vuonna 2001. Heidän debyyttialbuminsa So Much for the City nosti heidät Irlannin hittilistoille. Jäsenet ovat nimenneet esikuvikseen Neil Youngin, The Beach Boysin ja The Monkeesin.
The Thrillsin musiikkia on esitetty kaksi kertaa suositussa nuortensarjassa O.C.. Yksi sarjan päänäyttelijöistä, Adam Brody, on yhtyeen suuri fani. The Thrillsin hitti "Big Sur" soitettiin ensimmäisen kauden 17. jaksossa ja yhtye esiintyi toisen kauden 9. jaksossa soittaen kappaleet "Saturday Night", "Not For All The Love In The World" ja "The Curse of Comfort".
Skybound
Skybound (eng. Skybound) on animaatiosarjan Lego Ninjagon kuudes tuotantokausi, jossa ninjat saavat vastaansa Tyranin teekannusta vapautuneen djinni Nadakhanin, joka maailmansa tuhoutumisen johdosta pyrkii valtaamaan Ninjagon uudeksi kotimaailmakseen.
Amanda Barrie
Amanda Barrie (s. 14. syyskuuta 1935) on englantilainen näyttelijä. Hänet muistetaan rikossarjasta Bad Girls ja lukuisista muista televisiosarjoista. Hän oli naimisissa teatteriohjaaja Robin Hunterin kanssa, mutta erosi hänestä vuonna 2004.
Eero Saarenheimo
Eero Johannes Saarenheimo (21. kesäkuuta 1919 Helsinki – 16. heinäkuuta 2018 Kauniainen) oli suomalainen professorin arvonimen saanut toimittaja ja tietokirjailija, joka oli pitkään Yleisradion palveluksessa, vuodesta 1965 ohjelmapäällikkönä, kunnes jäi eläkkeelle 1977.
Ura
Eero Saarenheimo valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1944 ja toimi historian, yhteiskuntaopin ja kansantaloustieteen lehtorina Helsingin normaalilyseossa vuosina 1945–1951. Radiouransa Saarenheimo oli aloittanut Maaselän rintamaradiossa, ja hän siirtyi Yleisradioon puheohjelmien toimittajaksi vuonna 1952. Hänet nimitettiin 1965 Yleisradion ohjelmapäälliköksi. Työssään hän teki opintomatkoja Ranskaan ja Italiaan sekä Afrikan ja Kaakkois-Aasian maihin vuosina 1947–1964. Vuosina 1968–1970 hän oli Yleisradion pääjohtajan varamies.
Saarenheimon vaikutus etenkin radion kulttuuriohjelmien kehittämisessä on ollut huomattava. Hän painotti kansainvälisyyttä ja sivistystä. Omassa ohjelmatuotannossaan Saarenheimolle läheinen aihepiiri oli Välimeren alueen kulttuurihistoria. Hänellä on laaja kirjallinen tuotanto, mm. tutkimuksia historiasta ja kulttuurihistoriasta sekä radiotoiminnasta. Lisäksi hänellä on ollut lukuisia luottamustehtäviä kulttuurielämän piirissä. Saarenheimo jäi eläkkeelle 1977, ja hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1979.
Suku
Saarenheimon isä oli kirjallisuudentutkija Mikko Saarenheimo ja puoliso kirjallisuudentutkija Kerttu Saarenheimo.
Aiheesta muualla
Eero Saarenheimon raportteja ja haastatteluja Ylen elävässä arkistossa:
Smetlivyi
Smetlivyi on ollut ainakin kolmen Neuvostoliiton laivaston aluksen nimenä.
Muotoiluinstituutti
LAB Muotoiluinstituutti (engl. LAB Institute of Design and Fine Arts) järjestää LAB-ammattikorkeakoulun muotoilun, kuvataiteen ja visuaalisen viestinnän koulutusta. Se toimii Lahden Muotoiluinstituutin ja Imatran taidekoulun toiminnan jatkajana.
Lahden taideoppilaitos (1971–1996)
Muotoiluinstituutin historiaa voidaan seurata vuoteen 1899, jolloin Lahteen perustettiin Itä-Hämeen maamiestyökoulu. Useiden eri vaiheiden ja nimen muutosten jälkeen 2. tammikuuta 1971 perustettiin Lahden taideoppilaitos, joka toimi Lahden kaupungin alaisuudessa. Taideoppilaitoksessa oli taideteollisuuden ja kuvataiteen linja, ja oppilaitos saavutti nykyisen laajuutensa, kun siihen yhdistettiin alun perin vuonna 1938 Helsinkiin perustettu kultaseppäkoulu. Tässä vaiheessa myös Taideinstituutti kuului kokonaisuuteen, kunnes oppilaitosten tiet jälleen erosivat 1979, yhdentyäkseen ammattikorkeakoulun myötä vuonna 1992. Vuosina 1983–1994 Muotoiluinstituutin rehtorina toimi Antti Hassi, joka työskenteli muotoilun ja taidekasvatuksen aseman vahvistamiseksi. Muotoiluinstituutti oli vuoden 1995 loppuun saakka valtion omistama ja opetushallituksen valvonnassa toimiva käsi- ja taideteollisuusalan ammatillinen oppilaitos.
Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutti (1996–2015)
Vuoden 1996 alussa Muotoiluinstituutti siirtyi Lahden ammattikorkeakoulun alaisuuteen ja omistajaksi vaihtui Päijät-Hämeen koulutuskonserni. Vuonna 2009 Muotoiluinstituutti ja Taideinstituutti yhdistettiin hallinnollisesti saman yksikön alle, vaikka toimivatkin eri toimipisteissä. Samalla oppilaitoksen nimi vaihtui Lahden ammattikorkeakoulun Muotoilu- ja taideinstituutiksi.
Muotoiluinstituutin teollisen muotoilun tutkimus ja opetus vahvistui vuoden 2010 alussa, kun Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakouluun perustettiin kaksi uutta muotoilun professuuria. Professuurien taustalla oli Lahden alueen ja sen yrityselämän sekä Aalto-yliopiston yhteinen tavoite kehittää suomalaista teollisen muotoilun osaamista erityisesti Lahden alueella ja koko metropolialueella. Professorien työpanoksesta merkittävä osa suuntautui Lahden alueelle ja he työskentelivät Muotoiluinstituutin yhteydessä.
Elokuva- ja tv-ilmaisun koulutusohjelma päättyi tammikuussa 2011. Samana vuonna perustettiin uusi ajoneuvomuotoilun pääaine, jonka koulutus on sittemmin yhdistynyt teollisen muotoilun koulutuksen kokonaisuuteen.
Lopettamispäätös Lahden Taideinstituutille annettiin koulun 40-vuotissyntymäpäivänä 7. tammikuuta 2012. Viimeinen opiskelijahaku kuvataiteen koulutusohjelmaan oli keväällä 2012, ja viimeiset kuvataiteilijat valmistuivat Taideinstituutista vuonna 2016. Kolme viimeiseksi jäänyttä vuosikurssia avasivat keväällä 2014 Lahden Taideinstituutin taideportaalin, joka syntyi opiskelijoiden kiintymyksestä kouluaan kohtaan. Sivuston kautta on mahdollista löytää Taideinstituutista valmistuneiden ja opiskelijoiden teoskuvia, tietoja sekä linkkejä taiteilijoiden kotisivuille. Tarkoituksena on säilyttää yksien kansien välissä koulun historiaa ja henkeä sen lopettamisen jälkeenkin
Muotoiluinstituutti siirtyi 1. tammikuuta 2015 Päijät-Hämeen koulutuskonsernilta osaksi itsenäistä Lahden ammattikorkeakoulu osakeyhtiötä, jonka omistajia olivat Lahden kaupunki, Koulutuskeskus Salpaus, Heinolan kaupunki, Hollolan kunta ja Orimattilan kaupunki. Galleria oyoy lakkautettiin syyskuussa 2016.
Muotoiluinstituutin korumuotoilun pääaine lakkautettiin vuonna 2017. Tuolloin myös muoti- ja vaatetussuunnittelun koulutus muutti muotoaan puettavan muotoilun koulutukseksi. Lahden ammattikorkeakoulun mukaan syynä muoti- ja vaatetusalan muutokseen oli se, että samankaltaista koulutusta on tarjolla useissa ammattikorkeakouluissa ja Aalto-yliopistossa. Korumuotoilun pääaine puolestaan lopetettiin, koska korumuotoilijoiden tarve oli osoittautunut pieneksi.
Vuonna 2018 perustettiin uusi kokemus- ja palvelumuotoilun pääaine, jossa pääpaino on palveluiden, asumisympäristöjen ja julkisten tilojen suunnittelussa ja toteutuksessa. Uuden pääaineen perustaminen on Lahden ammattikorkeakoulun mukaan osa laajempaa strategista muutosta Muotoiluinstituutissa, jossa pääpaino on laajemmissa osaamiskokonaisuuksissa sekä muotoiluprosessin hallinnassa. Sittemmin koulutuksen nimeksi on tiivistynyt palvelumuotoilu.
Muotoiluinstituutti muutti aiemmista työtiloistaan silloisen Lahden ammattikorkeakoulun (nyk. LAB-ammattikorkeakoulun) uudelle kampukselle Mukkulaan syksyllä 2018.
LAB-ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutti (2020-)
Lahden ammattikorkeakoulu omistus siirtyi jo joulukuussa 2017 Lappeenrannan-Lahden teknilliselle yliopistolle. Lahden ammattikorkeakoulu, Saimaan ammattikorkeakoulu ja LUT-yliopisto yhdistyivät LUT-korkeakouluiksi. Lahden ammattikorkeakoulu ja Saimaan ammattikorkeakoulu fuusioituivat LAB-ammattikorkeakouluksi, joka aloitti toimintansa vuoden 2020 alussa. Korkeakoulut toimivat korkeakoululainsäädännön mukaisesti autonomisesti ja tekevät omat päätöksensä, mutta kokonaisuutta johdetaan strategisesti yhtenäisenä kokonaisuutena sekä korkeakouluja koskevista strategisista päätöksistä sovitaan yhdessä.
Vuoden 2020 alusta lähtien Muotoiluinstituuttiin on kuulunut jälleen myös kuvataiteen koulutus. Lahden ja Saimaan ammattikorkeakoulujen fuusion myötä Lappeenrannan kampuksen kuvataiteen koulutus on osa Muotoiluinstituutin koulutuskokonaisuutta.
Vuonna 2021 Muotoiluinstituutin koulutustarjontaan lisättiin käyttökokemus- ja käyttöliittymämuotoilu sekä yksikön ensimmäiset kokonaan englanninkieliset AMK-koulutusohjelmat, Industrial Design ja Packaging and Brand Design.
Koulutukset
AMK-tutkinnot
Kuvataide
Muotoilu
Visuaalinen viestintä​
YAMK-tutkinto
Aiempia AMK-koulutuksia
Muotoiluinstituutti järjestää myös täydennyskoulutusta ja avointa ammattikorkeakouluopetusta.
Opiskelijajärjestöt
Muotoiluinstituutin opiskelijoiden edunvalvonnasta ja yhteisestä toiminnasta vastaa Muotoiluinstituutin opiskelijayhdistys MIO ja Lappeenrannan kuvataideopiskelijat LaKu Ry.
Tutortoiminnasta ja ammattikorkeakoulun sisäisestä toiminnasta vastaavana opiskelijakuntana toimii LAB-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta KOE.
Kritiikkiä
Lahden ammattikorkeakoulun omistajaksi perustettiin vuonna 1995 Päijät-Hämeen koulutuskonserni, jolle valtio lahjoitti Muotoiluinstituutin kiinteistöt Kannaksenkadulla. Muotoiluinstituutin pitkäaikainen rehtori Antti Hassi kritisoi omistusjärjestelyjä vuonna 2013 julkaistussa kirjoituksessa: "Lahden ammattikorkeakoulun ja Opetusministeriön väliin tuli turha konsernihallinto ja Muotoiluinstituuttia alkoi määräillä kaksi alasta tietämätöntä hallintoporrasta.”
Talvella 2010 Muotoiluinstituutin opiskelijat antoivat julkisuuteen avoimen kirjeen, missä esitettiin lukuisia parannuksia koulun nykytilaan. Oppilaiden mukaan koulun opetuksen taso oli heikentynyt ja samalla koulun kansainvälinen kiinnostavuus on laskenut. Opiskelijat halusivat myös, että Muotoiluinstituutin perinteikästä nimeä tuotaisiin näkyvämmin esille, muun muassa omien nettisivujen kautta. Lahden ammattikorkeakoulun rehtori Risto Ilomäki myönsi, että koulun taloudellisia voimavaroja on viime vuosina nipistetty. Hänen mielestään se ei kuitenkaan ole vaikuttanut esimerkiksi opetuksen laatuun.
Lahden ammattikorkeakoulu ja sitä ylläpitävä Päijät-Hämeen koulutuskonserni saivat voimakasta kritiikkiä päätökseen perinteikkään kuvataiteen opetuksen lakkauttamisesta Lahdessa vuonna 2012.
Lahden ammattikorkeakoulu sai kritiikkiä korumuotoilun ja muotisuunnittelun linjojen lakkauttamisesta keväällä 2017. Ammattikorkeakoulun rahoitusleikkaukset kohdistuvat Muotoiluinstituuttiin, minkä seurauksena tutkintorahoitus putosi 1,2 miljoonaa euroa vuonna 2017. Lahden ammattikorkeakoulun rehtori Outi Kallioisen perusteli lakkautuspäätöstä vaatetuksen teollisten työpaikkojen vähäisellä lukumäärällä sekä korumuotoilijoiden pienellä tarpeella. Muoti- ja vaatetussuunnittelun koulutuksen pohjalle perustettiin uusi puettavan muotoilun koulutus.
Louisa (Iso-Britannia)
Louisa (7. joulukuuta 1724 – 8. joulukuuta 1751) oli englantilainen prinsessa josta tuli Fredrik V:n puolisona Tanskan ja Norjan kuningatar. Seuraava kuningas Kristian VII oli heidän poikansa.
Louise oli Yrjö II:n ja Caroline von Brandenburg-Ansbachin nuorin tytär. Hän oli kaksivuotias kun hänen isänsä kruunattiin kuninkaaksi. Louise oli seurallinen ja nopea ystävystymään, ja hän sai hyvän koulutuksen Samaan aikaan Tanskassa etsittiin prinssi Fredrikille vaimoa, joka takaisi hänen isälleen Englannin tuen pyrkimyksissä Ruotsin valtaistuimelle.
Pariskunta vihittiin Altonassa vuonna 1743 ja sai viisi lasta, joista neljä eli aikuisiksi asti. Heistä tuli hyvät ystävät, vaikka Fredrikillä oli jatkuvasti muita naissuhteita.
Louise kuoli 27-vuotiaana keskenmenon aiheuttamiin komplikaatioihin.
FS Jeanne d’Arc (1899)
FS Jeanne d’Arc oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssariristeilijä.
Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1896. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1899 ja otettiin palvelukseen 1902.
Aluksen Harvey-nikkeliteräksinen panssarivyö kattoi koko kyljen pituuden ollen etriä korkea. Sen paksuus oli kuudesta tuumasta kaveten alalaidan kahteen tuumaan.
Palvelus
Vuonna 1903 alus kuljetti presidentti Émile Loubetin Algeriaan. Se korvasi 1912 Duguay-Trouianin merisotakoulun koululaivana lopettaen samalla perinteen, jonka mukaan linjalaivoja käytettäisiin koulutukseen.
Ensimmäisen maailmansodan aikana alus liitettiin Atlantin laivueeseen, mistä se myöhemmin siirrettiin Välimeren laivueeseen valvomaan Dardanelleja, Suezin kanavaa sekä Syyrian ja Anatolian rannikkoa.
Ahvenlampi (Ähtäri, Kiuasperä)
Ahvenlampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Kiuasperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 9,1 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 190,9 metriä mpy.
Pamela Seaborne
Pamela Georgina ”Pam” Seaborne (myöh. Elliott, 16. elokuuta 1935 West Ham – 26. huhtikuuta 2021 Calgary, Kanada) oli 1950-luvulla kilpaillut brittiläinen pika-aitajuoksija.
Seaborne voitti 80 metrin aitajuoksussa EM-pronssia Bernissä 1954. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hän karsiutui samalla matkalla välierissä. Seaborne avioitui myös Bernin EM-kilpailuissa pronssimitalin voittaneen Geoffrey Elliottin kanssa ja muutti myöhemmin Kanadaan. Hän kuoli Calgaryssä 85-vuotiaana 26. huhtikuuta 2021.
Homo
Homo voi tarkoittaa:
Onvest
Onvest Oy on merkittävä suomalainen perheyritys, joka on perustettu vuonna 1997, mutta sen historia ulottuu yli sadan vuoden taakse. Yhtiön ja sen edeltäjien omistus on säilynyt koko ajan saman perheen piirissä.
Onvestin omistuksiin kuuluu kiinteistöomistuksia ja terästukkuri Feon Oy, minkä lisäksi se hallinnoi merkittävää sijoitusvarallisuutta. Yhtiön omistajia ovat Marja Toivanen sekä Maria Toivanen-Warras.
Merikalojen valkopilkkutauti
Merikalojen valkopilkkutauti on Cryptocaryon irritans -loisen aiheuttama sairaus, joka iskee merikaloihin, myös ja varsinkin akvaario-olosuhteissa. Sairaus iskee useimmiten silloin, kun kalan olosuhteet muuttuvat: lämpötila heilahtelee, ammoniumpitoisuus kasvaa, nitraatin tai nitriitin pitoisuus nousee, happipitoisuus laskee tai liikakansoitus uhkaa. On arveltu, että valkopilkkutauti on luonnossa elävillä kaloilla harvinainen ja vielä harvemmin tappava.
Onvest
Historiaa
Onninen Oy perustettiin vuonna 1913 Turussa, kun liikemies Alfred Onninen päätti ryhtyä vesijohtoalan urakoitsijaksi. Liiketoiminta laajeni asennustoiminnasta LV-tukkukauppaan 1920-luvulla. Vuonna 1927 yhtiörakennetta uudistettiin ja syntyi Vesijohtoliike Onninen Oy. Samaan aikaan liiketoiminnan painopiste siirtyi Helsinkiin. Jo 1930-luvulla tukkukauppa kasvoi liiketoiminnaltaan suuremmaksi kuin vesijohtojen asennustoiminta. Sotien jälkeen 1940-luvulla Onninen ryhtyi rakentamaan valtakunnallista toimipaikkaverkkoa. Kesäkuussa 2016 Onvest Oy myi Onninen Oy:n koko osakekannan Kesko Oyj:lle.
Merikalojen valkopilkkutauti
Valkopilkkutautiin sairastunut kala saa sairauden nimen mukaisesti pieniä (kirjaan painetun pisteen kokoisia), valkoisia pilkkuja iholle ja eviin; myöhemmin tauti leviää silmiin. Kala hankaa itseään kiviä ja koralleja vasten. Pian kalan kunto alkaa heiketä, se haukkoo henkeä, värit haalistuvat, evät mätänevät, ruokahalu katoaa ja kala kutistuu.
Onvest
Historiaa
Huhtikuussa 2018 Onvest Oy:n liiketoiminta jakautui kahteen erilliseen yhtiöön: Maarit Toivasen ja hänen lastensa omistaman uuden yhtiön nimi on Conficap Oy. Marja Toivasen ja Maria Toivanen-Warraksen omistaman yhtiön nimi on Onvest Oy. Conficapin omistukseen siirtyivät talotekniikkayhtiö Are, sijoitusliiketoiminta, osa kiinteistöliiketoiminnasta sekä huomattavat likvidit varat. Onvestin omistukseen siirtyi valtaosa puretun Onvestin kiinteistöomistuksista, terästukkuri Feon sekä merkittävä sijoitusvarallisuus.
Merikalojen valkopilkkutauti
Sairastuvuus riippuu kalalajista: palettivälskäri on erityisen herkkä taudille, kun taas ankeriaat sairastuvat tuskin koskaan.
Loisella on nelivaiheinen elinkierto, ja sillä ei ole väli-isäntää. Trofosoiittivaiheen aktiiviset loiset elävät kalassa 3-7 päivää, jolloin kalan ihoon muodostuu pilkkuja. Aikuistuneet parveiluvaiheen loiset (protomont) irrottautuvat kalasta ja uivat vapaasti noin 18 tunnin ajan. Sen jälkeen alkaa kalan ulkoinen lisääntymisvaihe (tomont), joka kestää 3-28 päivää. Tästä syntyy planktisia, infektoimiskykyisiä poikasia (theront), jotka uivat vapaasti 24-48 tuntia ja etsivät aktiivisesti isäntäkalaa.
Hoidot
Tautiin on kokeiltu monia hoitoja. Mikään ei ole ollut jymymenestys. Terry Bartelmen mukaan kolme parasta ovat kupari, suolapitoisuuden vaihtelu ja eristys. Kupari on siitä paha, että se on myrkyllistä selkärangattomille. Suolahoidossa kala siirretään joko melko vähäsuolaiseen veteen kolmeksi viikoksi tai erittäin vähäsuolaiseen veteen 3 tunniksi joka päivä 3 päivän ajan. Eristysmenetelmässä kalaa siirretään edestakaisin kahden altaan välillä niin kauan, että vapaasti uivat muodot loisten kehityskierrossa jäävät jälkeen. Kaikista menetelmistä on alan lehdissä tarkkoja ohjeita, jotta loinen kuolisi mutta kala jäisi henkiin. Steven Pro listaa näiden lisäksi kiniinipohjaiset lääkkeet, joukon muita lääkkeitä sekä otsonilla ja ultraviolettivalolla sterilisoimisen, loisia syövät puhdistajaeläimet, valkosipulin, inkiväärin ja joukon muita ihmelääkkeitä mutta toteaa ne melko tehottomiksi ja joskus jopa haitallisiksi.
Timothée Modibo-Nzockena
Timothée Modibo-Nzockena (1. tammikuuta 1950 Mbomo – 24. maaliskuuta 2016) oli gabonilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Francevillen hiippakuntaan 22. kesäkuuta 1980 ja nimitettiin sen piispaksi 8. marraskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. tammikuuta 1997. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat André Fernand Anguilé ja Basile Mvé Engone.
Hietalampi (Keuruu)
Hietalampi on Keski-Suomessa Keuruulla Liesjärvin kylän lähellä sijaitseva lampi.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Liesjärven valuma-alueeseen (35.484) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 180,8 metriä mpy.
Godefroy-Emile Mpwati
Mpwati erosi tehtävistään 1. syyskuuta 1988, jolloin hänet nimitettiin Muzuca in Proconsularin titulaaripiispaksi.
Liam Howlett
Liam Paul Paris Howlett (s. 21. elokuuta 1971 Braintree, Essex, Yhdistynyt kuningaskunta ) on brittiläisen elektronista musiikkia esittävän The Prodigy -yhtyeen jäsen.
Howlett syntyi Braintreessä, Essexissä, ja opiskeli lapsena klassista pianoa. The Prodigy aloitti toimintansa 1990-luvun alkuvuosina.
Suomalainen eroseminaari
Suomalainen eroseminaari on Patentti- ja rekisterihallituksen suojaama eroauttamisen nimike lähestymiselle, jonka ovat kehittäneet psykologi Kari Kiianmaa sekä parisuhdekouluttaja Marianna Stolbow yhdysvaltalaisen tohtori Bruce Fisherin eroa käsittelevän menetelmän pohjalta. Suomalainen eroseminaari koostuu 11 viikoittain tapahtuvasta kolmen tunnin tapaamisesta, jossa eronneet tai eroa pohtivat aikuiset käsittelevät eroprosessin eri vaiheita.
Rakenne
Menetelmä on strukturoitu, opetuksellinen työmalli. Jokaiselle seminaarikerralle on tarkka ohjelma, aikataulu, harjoitteet ja kotitehtävät.
Osallistujat saavat tietoa, ohjausta ja tukea parisuhteen päättymisen herättämiin kysymyksiin erilaisten toiminnallisten harjoitusten, teoriaosuuksien, pienryhmäkeskustelujen sekä kotitehtävien avulla. 11 tapaamiskertaa jakautuvat seuraavasti: viisi ensimmäistä keskittyvät päättyneeseen parisuhteeseen liittyviin kysymyksiin, viisi seuraavaa uuden elämänvaiheen jälleenrakentamiseen ja viimeinen eron jälkeiseen vanhemmuuteen.
Eroprosessin avaaminen, päätökseen vaikuttaneiden tekijöiden sekä eron molempien osapuolten ymmärtäminen mahdollistaa eron jälkeisen yhteistyövanhemmuuden.
Suomalaisen eroseminaarin ryhmiin ei voi osallistua pariskuntana.
Oleellista ryhmissä on myös vertaistuki, jonka osallistujat toisiltaan kolmen kuukauden ajanjaksolla saavat. Niin vertaisilla kuin ohjaajallakin on vaitiolovelvollisuus josta sovitaan kaikkien osallistujien kesken kurssin alussa.
Otto Liebmann
pienoiskuva|Otto Liebmann suunnilleen vuonna 1890. Otto Liebmann (25. helmikuuta 1840 Löwenberg – 14. tammikuuta 1912 Jena) oli saksalainen filosofi ja uuskantilaisuuden edelläkävijä. Hän toimi vuodesta 1872 professorina Strasbourgin yliopistossa ja vuodesta 1882 Jenan yliopistossa.
Liebmann tunnetaan parhaiten teoksestaan Kant und die Epigonen, jossa hän käsittelee Immanuel Kantin jälkeistä filosofiaa: Fichteä, Schellingiä, Hegeliä, Friesiä, Herbartia ja Schopenhaueria. Hän antaa kaiken kunnian Kantin filosofialle — vaikka kritisoikin sitä joiltakin keskeisiltä osin, muun muassa koska se hyväksyy "olevan sellaisenaan" — ja keskittyy häntä seuranneiden filosofien lähestymistapojen puutteisiin. Hän toistaa usein, että filosofiassa olisi palattava takaisin Kantiin.
Länsi-Visayas
thumb|Alueen sijainti Länsi-Visayas on yksi Filippiinien alueista. Alueen tunnus on VI. Länsi-Visayas koostuu kuudesta provinssista: Aklan, Antique, Negros Occidental, Capiz, Guimaras ja Iloilo. Alueen hallinnollinen keskus on Iloilo City. Länsi-Visayasin väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 7 102 438.
Aiheesta muualla
10.58333°N, 122.58333°W
Psykiatrinen epidemiologia
Psykiatrinen epidemiologia on lääketieteen ala, joka tutkii sairauksien ja niistä aiheutuvien haittojen yleisyyttä tietyssä väestöryhmässä. Tutkittaessa eri väestöryhmien terveydentilaa saatetaan arvioida yksilöiden mahdollisia riskejä sairastua johonkin sairauteen tai häiriöön. Epidemiologia pyrkii myös löytämään uusia sairauksia jo tunnettujen sairauksien kulkuun liittyvien asioiden ohella, joita ovat esimerkiksi sairastavuuden muutokset eri aikakausina ja terveydenhuoltojärjestelmän toiminnan tarkkailu.
Deskriptiivinen eli kuvaileva epidemiologia tutkii mielenterveysongelmien yleisyyttä ja jakautumista väestötasolla. Esimerkiksi iällä, sukupuolella, siviilisäädyllä ja sosiaalisella asemalla on todettu olevan vaikutusta monien sairauksien puhkeamiseen.
Analyyttinen epidemiologia tutkii tekijöitä jotka ovat yhteydessä mielenterveyshäiriöiden esiintyvyyteen, ja pyrkii selvittämään voidaanko näihin tekijöihin vaikuttamalla kaventaa sairauksien ja häiriöiden esiintyvyyttä. Näitä tekijöitä ovat esimerkiksi työttömyys tai syrjäytyminen.
Psykiatrinen terveydenhuoltotutkimus tutkii mielenterveyspalveluiden tarvetta, saatavuutta ja toimintaa. Esimerkiksi seuraamalla pitkäsaikaispotilaiden kuntoutuksen menestyksellisyyttä voidaan arvioida menetelmien toimivuutta, ja toimintaa voidaan kehittää parhaiden tulosten saamiseksi.
Yksilö
Yksilö on sellainen entiteetti, jolla on ominaisuuksia ja relaatioita. Määritelmä ei vaadi, että yksilöt ovat elollisia. Yksilö voi olla esimerkiksi henkilö, biologinen yksilö, tai yleisemmin jonkin joukon yksittäinen jäsen.
Biologinen yksilö
Biologiassa yksilö on eliön yksittäinen, muista erillinen esiintymä. Se voi koostua yhdestä tai useammasta solusta, mutta sillä on vain yksi perimä.
Joissain tapauksissa yksilön määrittäminen on vaikeaa. Esimerkiksi neliökilometrienkin laajuudelle levittäytynyt sienirihmasto voi olla periaatteessa samaa yksilöä, jos rihmasto on yhtenäinen. Näennäinen rihmaston katkaisu näennäisesti myös jakaa tällaisen yksilön kahdeksi, vaikka rihmaston elämä jatkuisi täysin samanlaisena, ja rihmasto kasvaisi taas pian yhteen.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games on Sega Sports Japanin kehittämä sekä Nintendon ja Segan julkaisema urheilupeli, joka sijoittuu Vuoden 2012 Lontoon olympialaisiin. Peli julkaistiin marraskuussa 2011 Wiille ja helmikuussa 2012 Nintendo 3DS:lle.
Kikurinjärvi
Kikurinjärvi on Pirkanmaalla Urjalan Honkolassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Tarpianjoen valuma-alueeseen. Kikurinjärvi on osa Lumijoen valuma-aluetta.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Pelaaminen
Edeltäjien tavoin Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Gamesissä pelaajan täytyy läpäistä lukuisia urheilulajeja lajien aloituksista loppuseremonioihin eli palkintojenjakoihin. Jokaisella lajilla on omat säännöt ja tavat joilla ne läpäistään. Peli sisältää lukuisia Mario & Sonic at the Olympic Gamesistä tuttuja lajeja, kuten 400 metrin vapaauinti, moukarinheitto ja trampoliini. Uusia lajeja puolestaan ovat muun muassa ratsastus, sulkapallo ja melonta. Peli sisältää edeltäjien tavoin myös Dream Event -lajeja, jotka on muokattu oikeista olympialajeista Mario ja Sonic -teemaisiksi. Esimerkiksi Dream Trampolinessa tehdään temppuja hieman korkeammalla trampoliinista, sillä trampoliinin päälle hypätään siinä lajissa joka erällä entistä enemmän ylöspäin menevästä hissistä. Dream Event -lajeista moni perustuu Marion ja Sonicin pelisarjojen aiempien pelien tasoihin; esimerkiksi Dream Equestrian perustuu Mario Kart Wiissä olevaan Moo Moo Meadows -tasoon tai kilparataan. Aina kun pelaaja on läpäissyt yhden lajin, hän voi tienata erilaisia raaputusarpoja, joilla on mahdollista avata bonus-moodissa muun muassa erilaisia Mario ja Sonic -teemaisia musiikkikappaleita ja vaatetuksia omalle Mii-hahmolle.
Yksilö
Biologinen yksilö
Jotkut eliöt lisääntyvät jakaantumalla tai muulla tavoin siten, että jälkeläisillä on sama perimä kuin emolla. Mikäli jakaantumisen tuotteet toimivat erikseen, ne ovat ilman muuta yksilöitä. Joskus kuitenkin perimältään samat eliöt muodostavat yhteisön, jonka jäsenet ovat riippuvaisuussuhteessa toistensa kanssa. Jotkut tutkijat laskevat yhdeksi yksilöksi jopa muurahaisyhdyskunnan, jossa työläiset ovat lisääntymiskyvyttömiä, vaikka niillä onkin tarkalleen ottaen eri perimä kuningattaren kanssa.
Tilastotieteessä yksilö on yksittäinen tutkimuskohde, vastakohtana populaatio. Populaatiosta tehtyjä tutkimuksia ei voi yleistää yksilötasolle.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Pelaaminen
Peli sisältää myös London Party -moodin, jossa pelaaja ja tekoälyvastustajat yrittävät kilpailla siitä, kuka saa kerättyä tietyn määrän tarroja ensimmäisenä. Pelaaja voi saada tarroja lisää läpäisemällä aina jokaisen vapaan liikkumisvuoron jälkeen tietyn olympialajin tarpeeksi hyvin. Vapaavuoroilla pelaajan pitää yrittää löytää Lontoon kaduilta joku tahansa tietyistä ennen vapaavuoron alkamista mainituista hahmoista. Jos pelaaja löytää jonkun heistä, hän saa päättää että haluaako pelata kyseistä lajia ja jos pelaaja suostuu pelaamaan sitä, hän saa sen läpäistyään yhden lisätarran vaikka häviäisikin lajin.
Kikurinjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 57 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 115,2 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Urjalan kirkonkylästä pohjoiseen.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Hahmot
Nintendo-hahmot:
Kikurinjärvi
Maantietoa
Rannat ovat metsäistä moreenimaastoa, jota ympäröi joitakin pieniä peltopalstoja. Asutus on harvaa, mutta rannoille on rakennettu toistakymmentä vapaa-ajan asuntoa. Järvessä on kaksi vierekkäistä luotoa, joista toinen on asuttu ja yhdistetty toiseen.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Hahmot
Sega-hahmot:
Kikurinjärvi
Maantietoa
Järven itärantaan laskee kymmenen metsäojaa, joista kaksi merkittävintä ovat etelärantaan laskeva Kuurikaisen suo-ojien johto-oja ja Niitoksen läpi valuva pelto-oja. Järven eteläpäässä on Iisakinlähde-niminen lähde.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Hahmot
Pomovastukset:
Kikurinjärvi
Maantietoa
Järven laskuoja Kikurinoja lähtee järven itärannasta ja se yhtyy viiden kilometrin päässä pohjoisessa ohittavaan Riehunojaan, joka jatkaa Laadunjärven ja Lumijärven jälkeen Lumijokena. Lumijoki yhtyy Tarpianjokeen ennen Jalantia, joka laskee Vanajaveden Jumuseen. Sen eteläpään ohitse kulkee Halkivahantie ja pohjoispäässä on Kikurin kulmakunta.
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Kehitys
Sarjan ensimmäinen peli, Mario & Sonic at the Olympic Games on ensimmäinen spin-off-peli joka sisältää hahmoja Marion ja Sonicin pelisarjoista. Olympiapelit oli valittu pelin lajityypiksi, koska Marion ja Sonicin hahmoille haluttiin kilpailukykyistä urheiluhenkeä. Sonic the Hedgehog on päähenkilö Segan julkaisemassa pelisarjassa jotta yhtiön maskotti olisi yhtä kilpaileva Nintendon lippulaivamerkkinä toimivan Marion kanssa kuten 1990-luvun alussa. Sean Ratcliffe, Segan markkinoinnin varatoimitusjohtaja Amerikan Segasta kommentoi sitä, että onko Mario & Sonic -sarjalla jatkoa toisen pelin eli Mario & Sonic at the Olympic Winter Gamesin jälkeen. Hän sanoi: ”Mielestäni tärkein tekijä, joka päättää tällä hetkellä suunnitteilla olevasta sarjan kehityksestä on pohjimmiltaan menestys. Onko peli täydellinen? Ovatko kuluttajat tyytyväisiä siitä?”
Kikurinjärvi
Vedenlaatu
Se on erittäin rehevöitynyt, vedenväri on ruskea ja vesi on melko hapanta (pH 5,9).
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Kehitys
Jatko-osa näytettiin virallisesti Segan ja Nintendon yhteisessä lehdistötiedotteessa 21. huhtikuuta 2011, sen jälkeen kun edeltäjäpeliä oli myyty yhteensä 19 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Se on virallinen Vuoden 2012 Lontoon Olympialaisiin perustuva videopeli ja sen on lisensoinut International Olympic Committee (IOC) International Sports Multimedian yksinoikeudella. Ohjelmiston kehittämisen alkuvaiheessa oli harkittu oheislaitteen julkaisemista pelin kanssa. Molemmat versiot kehitti Sega Japan ja molemmat versiot julkaisi Nintendo Japanissa ja Sega Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Pelilehti CVG:n mukaan peliä kehitti 100 ihmistä. Peli julkaistiin Wiille 15. marraskuuta 2011 ensimmäisellä julkaisualueella, ja Nintendo 3DS -versio julkaistiin helmikuussa 2012 ensimmäisellä julkaisualueella.
Vastaanotto
Peli sai pääosin keskinkertaisia vastaanottoja. GameSpot antoi pelin Wii-versiolle arvosanaksi 7.0 ja IGN antoi Wii-versiolle arvosanaksi 7.5 ja 3DS-versiolle 6.5 kehuen Wii-versiosta sen lukuisia urheilulajeja, mutta se kritisoi vastineeksi sitä että pelaaminen on taas melko samanlaista Segan omaa väsyttävää päästä päähän menoa. Metacritic antoi pelin molemmille versioille useiden arvostelijoiden antamien arvojen keskiarvosanaksi 66/100. Gamereactor antoi Wii-versiolle arvosanaksi 7/10 ja 3DS-versiolle 6/10 kehuen Wii-versiosta mainiosti viihdyttänyttä fyysistä konseptia, mutta se kritisoi sitä että se ei sisällä kauheasti uuden tyylisiä lajeja ja 3DS-versiosta se kehui suurta lajien määrää ja vaihtelevia ohjaustapoja, mutta kritisoi lajien lyhyyttä ja helppoutta sekä liian vähäistä uusien asioiden määrää.
Pelin Wii-versiota myytiin ensimmäisen kahden kuukauden aikana Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa yhteensä 2,4 miljoonaa kappaletta.
Joey Hadorn
Joey Hadorn (s. 11. huhtikuuta 1997 Bern) on sveitsiläinen suunnistaja.
Hadorn voitti nuorten MM-kilpailuissa 2016 Engadinissa kultaa pitkällä matkalla, sprintissä ja viestissä ja tuli toiseksi keskimatkalla. Vuonna 2017 hän sai Tampereella nuorten MM-kilpailuissa pronssia sprintissä. Aikuisten EM-kilpailuissa Neuchâtelissa 2021 Hadorn oli mukana Sveitsin kultaa voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa ja tuli toiseksi pudotussprintissä. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Hadorn saavutti pronssia Sveitsin sprinttiviestijoukkueessa. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 Hadorn saavutti maailmanmestaruuden Sveitsin viestijoukkueessa ja hopeaa keskimatkalla.
The Lovin’ Spoonful
The Lovin’ Spoonful on Yhdysvaltalainen 1960-luvun puolivälissä perustettu pop- / rock-yhtye. Se pääsi Rock and Roll Hall of Fameen 2000.
Alkuvaiheet
Lovin’ Spoonful perustettiin vuonna 1965. Yhtye löi itsensä kotimaassaan läpi jo saman vuoden aikana. Yhtenä tärkeänä syynä nopeaan menestykseen olivat sen päävokalistin John Sebastianin monet nerokkaat oivallukset. Hän osasi yhdistää yhtyeensä musiikkiin aineksia niin folkista, rock and rollista, bluesista kuin kantristakin. Orkesterin muut jäsenet olivat kitaristi Zal Yanovsky, rumpali Joseph Cambell Butler sekä basisti Steve Boone. Kaksi viime mainittua olivat lähtöisin rockbändistä Long Islandilta, kun taas Sebastian ja Yanovsky olivat alkuaan Greenwich Villagen folk-artisteja. Nelikon esitykset kiinnostivat monia musiikkialan vaikuttajia ja keikoilla nähtiin mm tuottajana suureen maineeseen yltänyt Phil Spector.
Menestys
-Summer In The Cityn lyriikkaa.
Vuonna 1967 yhtyeen menestyskaari kääntyi laskuun. Alkuvuodesta Kaunis "Rain on the Roof", kantrihenkinen "Nashville Cats" ja suuren orkesterin kanssa tehty "Darling Be Home Soon" menestyivät vielä singlerintamalla ja maaliskuussa julkaistu kokoelma-albumi "Best of the Lovin' Spoonful" kävi kaupaksi hyvin pysytellen Yhdysvaltain myyntilistoilla lähes koko vuoden. Psykedeelinen rock monine eri variaatioineen oli kuitenkin vallannut kaupallisen musiikin listat ja Lovin' Spoonful alkoi kuulostaa vanhanaikaiselta. He pitivät kuitenkin folk-rockiin nojaavan tyylisuuntansa antamatta uusien virtausten vaikuttaa tuotantoonsa.
Viimeiset vuodet
Nuorison keskuudessa lisääntynyt LSD:n ja marihuanan käyttö oli alkusyynä Lovin Spoonfulin asteittaiseen hajoamiseen. Kaksi yhtyeen jäsentä, Yanovsky ja Boone, pidätettiin marihuanan hallussapidosta. Rikkeen seurauksena Yanovsky uhattiin karkottaa kotimaahansa Kanadaan. Hän sai luvan jäädä Yhdysvaltoihin ilmiantamalla käyttämänsä huumediilerin virkavallalle. Teon seurauksena hänestä tuli halveksittu "vasikka" vastakulttuuria edustavan kukkaiskansan silmissä. . Kesäkuussa Yanovsky jätti yhtyeen. Hänen paikkansa täytti Jerry Yester, joka aiemmin oli soittanut Modern Folk Quartetissa.
Lovin' Spoonfulin suosio ei enää palannut ennalleen Yanovskyn lähdön jälkeen. Uusittu kokoonpano keskitti vuoden 1968 ensimmäisen puoliskon aikana kaiken tarmonsa uuden studioalbuminsa tekemiseen. Hieno Amplexin 16-raitainen nauhoitustekniikka mahdollisti kunnianhimoisen levyn syntymistä. Kesäkuussa julkaistu LP-levy "Everything Playing" ei kovista odotuksista huolimatta sytyttänyt ostavaa yleisöä. Albumi myi huonosti yltäen parhaimmillaankin vain sijaluvulle 118. Nähdessään menestyksen päivien olevan Lovin' Spoonfulin osalta takanapäin John Sebastian jätti yhtyeen syksyllä 1968. Kolmimiehisenä orkesteri jatkoi vielä vuoden ajan tehden viimeisen albuminsa "Revelation:Revolution '69". Kahden johtavan jäsenen poissaolo oli jättänyt kuitenkin korvaamattoman aukon ja vuosikymmenen vaihtuessa uuteen oli Lovin Spoonfulin tarina päättynyt.
Myöhemmät vaiheet
thumb|right|John Sebastian vuonna 1979 Lovin Spoonful teki myös elokuvamusiikkia. Heidän musiikkiaan kuultiin Woody Allenin "What's Up Tiger Lilyssä" ja Francis Ford Coppolan elokuvassa "You're a Big Boy Now".
John Sebastian aloitti soolouransa vuonna 1969. Samana kesänä hän esitti Woodstockin festifaaleilla kappaleet "Young Generation" sekä "I Had a Dream". Näistä jälkimmäinen esitys toimi avausraitana albumilla Woodstock. Lovin' Spoonfulin jäsenistä Joe Butler esiintyi hippimusikaalissa Hair, Jerry Yester liittyi The Association-yhtyeeseen, Zal Yanovsky soitti Kris Kristoffersonin bändissä ja Steve Boone luopui vuosien ajaksi kokonaan musiikkibisneksestä.
Vuonna 1976 John Sebastian valtasi Yhdysvaltain singletilaston kärkipaikan kappaleella "Welcome Back", joka oli nimimelodia TV-sarjasta "Welcome Back, Kotter".
Vuonna 1995 Die Hard – koston enkeli -elokuva käytti tunnuslaulunaan Summer in the Cityä.
Alkuperäinen Lovin' Spoonfulin kitaristi Zal Yanovsky kuoli sydänkohtaukseen Ontariossa vuonna 2002.
Petri Roininen
Petri Tuomo Roininen (s. 1964 ) on Investors Housen toimitusjohtaja vuodesta 2015. Hänet valittiin korjausliikkeen puheenjohtajaksi vuonna 2021. Koulutukseltaan Roininen on diplomi-insinööri.
Poliittinen toiminta
Roininen oli 2010-luvulla kokoomuksessa. Syksyn 2012 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuuston varajäseneksi kokoomuksen ehdokaslistalta.
Vuosina 2021–2023 Roininen johti sinisiä/korjausliikettä, joka oli siihen aikaan rekisteröity puolue. Vuoden 2023 toukokuussa Roininen siirtyi puolueasemansa juuri menettäneestä korjausliikkeestä keskustaan.
Gueydon-luokka
Gueydon-luokka oli Ranskan laivaston kolmen ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistetun panssariristeilijän muodostama alusluokka.
Suunnittelu
Ulkoisesti luokka muistutti pienennettyä versiota edeltäneestä Jeanne d'Arcista, mutta takakansirakenteet oli pidennetty ohi tykkitornin. Alukset oli varustettu neljällä kattilahuoneella, joissa oli kussakin oma savuhormi. Savuhormit oli ryhmitelty pareittain.
Pääaseina olleet 194 mm/40 Mle 1893 -tykit oli asennettu torneihin aluksen keulaan ja perään. 163 millimetrin apuaseet oli sijoitettu laidoille yläkannelle tehtyihin kasematteihin. Kasemattien etuseinät olivat 1,2 tuumaa ja katto 0,9 tuumaa. Niiden ammuskuilut olivat kaksi tuumaiset. 100 millimetrin tykit oli sijoitettu takakannelle suojanaan tykkikilvet. Kasemattialue oli eroteltu keulapakan ja yläkannen väliin sijoitetulla 4,7 tuuman laipiolla. Perässä oli 4 tuuman laipio kytkettynä alempaan panssarikanteen.
Slovakia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Slovakia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Ennen maan itsenäistymistä sen urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Tšekkoslovakiaa. Slovakia on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä neljä mitalia, yhden kullan ja kolme pronssia.
Stuttgartin 1993, Göteborgin 1995 ja Sevillan 1999 MM-kilpailuissa ainoa pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt slovakialaisurheilija oli Igor Kollár, joka sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kahdella ensin mainitulla kerralla kahdeksanneksi ja Sevillassa kuudenneksi. Ateenassa 1997 Slovakia saavutti ensimmäisen MM-mitalinsa, kun Igor Kovác sijoittui 110 metrin aitajuoksussa pronssille. Vuosina 2001 ja 2003 ei yksikään slovakialaisurheilija yltänyt pistesijoille. Helsingissä 2005 moukarinheittäjä Libor Charfreitag sijoittui kahdeksanneksi ja Osakassa 2007 Charfreitag saavutti pronssia. Berliinissä 2009 moukarinheittäjä Martina Hrašnová saavutti pronssia ja kolmiloikkaaja Dana Velďáková sijoittui seitsemänneksi ja 20 kilometrin kävelyssä Matej Tóth kahdeksanneksi. Moskovassa 2013 pistesijoille ylsivät Matej Tóth 50 kilometrin kävelyssä neljänneksi ja Marcel Lomnický moukarinheitossa seitsemänneksi. Pekingissä 2015 Matej Tóth voitti kultaa 50 kilometrin kävelyssä ja Marcel Lomnický sijoittui moukarinheitossa kahdeksanneksi. Dohassa 2019 ja Eugenessa 2022 yksikään slovakialaisurheilija ei sijoittunut kahdeksan parhaan joukkoon.
Yhdystie 2460
thumb|right|250px|Yhdystie 2460 Harjavallan keskustassa.
Yhdystie 2460 on tie joka kulkee Harjavallasta Kullaalle. Tien pituus on 21 kilometriä.
Estádio do Dragão
Estádio do Dragão on jalkapallostadion Porton kaupungissa Portugalissa. Stadionille mahtuu 50 033 katsojaa.
Ominaisuudet
Estádio do Dragão on moderni jalkapallostadion, jossa katsomot alkavat lähes välittömästi kentän reunasta. Stadionin päätykatsomot ovat yksikerroksisia, kun taas pää- ja "aurinkokatsomo" ovat molemmat kaksikerroksisia. Näiden kahden kerroksen välissä sijaitsee aitiorivistö. Vaikka Estádio do Dragão onkin pääasiallisesti jalkapallostadion, käytetään sitä myös muihin tarkoituksiin. Muun muassa brittiläinen rockyhtye Rolling Stones vieraili Dragãolla maailmankiertueellaan vuonna 2006.
Estádio do Dragãon nimi tarkoittaa vapaasti suomennettuna Lohikäärmeen stadionia. Stadionin nimi juontaa juurensa sen isäntäseura FC Portoon. Porton kaupungin vaakunaa on aiemmin koristanut lohikäärme, samoin FC Porton logoa. Myös jalkapalloseuran kannattajien lempinimi on "lohikäärmeet".
Historia
Estádio do Dragãon rakentamisesta päätettiin vuonna 2001, kun oli selvää, että vuoden 2004 jalkapallon EM-kilpailut käytäisiin Portugalissa. Lisäksi rakennuspäätökseen vaikutti Porton johtavan jalkapalloseuran FC Porton tarve päästä uudelle stadionille vanhahtaneelta Estadio das Antasilta. Estádio do Dragão valmistui lopulta vuonna 2003, ja Estadio das Antas hävitettiin vuonna 2004.
FC Porto siirtyi uudelle stadionille heti sen valmistuttua ja pelasi siellä kotiotteluitaan voitokkaalla Mestarien liiga -kaudellaan 2003–2004. Ensimmäinen Estádio do Dragãolla pelattu ottelu oli FC Porto – FC Barcelona, joka pelattiin 16. marraskuuta 2003. FC Porto voitti maalein 2–0, mutta ottelua sävytti uuden pelinurmen huonokuntoisuus. Nurmi päätettiinkin neitsytottelun jälkeen uusia ja FC Porto siirtyi pelaamaan takaisin vanhalle stadionilleen, palatakseen Estádio do Dragãolle helmikuussa 2004. Näin joukkue pääsi uudelle stadionille pelaamaan Mestarien liigan pudotuspelivaiheen kotiotteluitaan.