cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mamelukit
Mamelukkijoukot
Mamelukit tulivat aluksi ei-islaminuskoista perheistä; näin saatiin kierrettyä muslimien sääntöä, jonka mukaan muslimit eivät saa sotia toisia muslimeita vastaan. Mamelukit hallitsivat Egyptiä kahteen otteeseen (esimerkiksi vuosina 1250–1517).
Mamelukit vallanpitäjinä
Vuonna 1206 Qutb-ud-din Aybak, muslimijoukkojen mamelukkikomentaja Intiassa, julistautui sulttaaniksi, mikä merkitsi Delhin sulttaanikunnan alkua. Orjadynastiaksi kutsuttu mamelukkisuku hallitsi Delhin sulttaanikuntaa vuoteen 1290.
Aijubidi-dynastian keskenään vallasta kamppailleet Saladinin perilliset kokosivat itselleen kasvavia määriä mamelukkijoukkoja. Lopulta mamelukit kaappasivat vallan vuonna 1250 ja perustivat Mamelukkien sulttaanikunnan Egyptiin. Tämä valtakunta torjui muun muassa mongolien hyökkäykset ja säilyi vuoteen 1517, jolloin Osmanien valtakunta valloitti Egyptin.
Mamelukkien instituutiot kuitenkin säilyivät Egyptissä myös osmanien vallan alla ja 1700-luvun loppupuolella mamelukit pyrkivät itsenäistymään. Napoleon kuitenkin voitti mamelukkien joukot vuonna 1798 ja ajoi heidät Ylä-Egyptiin. Mamelukit olivat lisänneet vanhoihin taistelutekniikoihinsa siihen mennessä vain musketit. Napoleon otti mamelukkeja joukkoihinsa ja jopa henkivartiokaartiinsa. Mamelukkien uudet vallankaappausyritykset johtivat vuonna 1809 mamelukkien joukkomurhiin ja vainoihin, jotka käytännössä hävittivät Egyptin mamelukit. Bagdadissa oli erillinen mamelukkialue, jossa mamelukit säilyttivät autonomiansa vuoteen 1832.
Kuppi kummaa
Kuppi kummaa on kuvanveistäjä Antti Immosen veistos Helsingin Vuosaaren Kahvipavunkujan ja Kahvikadun risteyksessä olevalla aukiolla. Teoksen pituus on 12,6, leveys 3,4 ja korkeus 3,6 metriä. Se koostuu neljästä osasta. Materiaaleina ovat ruostumaton ja corten-teräs, sekä pronssi.
Vuosaari on eräs esikaupunkialue, jossa Helsingin kaupunginkanslia, kaupunkiympäristön toimiala ja Helsingin taidemuseo HAM ovat tehneet yhteistyötä. Kuppi kummaa on suurimmaksi osaksi kustannettu HAM:in julkisen taiteen määrärahalla. Teos paljastettiin 30.10.2019.
Taideteos kuvastaa alueen historiaa. Se sijaitsee Vuosaaren Kahvikorttelissa, joka koostuu kuudesta kerrostalosta. Tavoitteena on, että sen myötä Vuosaaren ilme muuttuu lähemmäksi kaupunkimaista yleiskuvaa ja tunnelmaa. Vuosaaren Aurinkolahdessa toimi vuodesta 1967 alkaen Pauligin kahvipaahtimo ja yrityksen vuonna 2009 valmistunut uusi kahvipaahtimo sijaitsee Vuosaaren sataman lähellä.
Antti Immosen mukaan Kuppi kummaa -teoksen lähtöajatuksena on ollut keskustelu ihmisten kohdatessa kahvipöydässä. Keskustelun sisällöt voivat olla mitä vain, vaikka tilanne on jo muodostunut lähes seremonialliseksi. Teos kuvastaa yhtä aikaa välitöntä hetkeä ja sitä edeltänyttä monivaiheista prosessia.
Yksi teoksen osista, suuri paahtomalja on peräisin Paulig Oy:n paahtimosta. Näin Kuppi kummaa kertoo myös kahvin synnystä. Antti Immosen mukaan ”Teoksen voi nähdä kuvana biologisesta ja teollisesta tapahtumasarjasta, joka johtaa kahviviljelmällä olevasta puusta monien vaiheiden kautta tilanteeseen, jossa kahvihetki toimii näyttämönä ihmisten kohtaamiselle ja keskustelutilanteelle. Kahvittelusta ei ehkä voi sanoa muodostuneen ’länsimaista kahviseremoniaa’, mutta jonkinlaista kaavamaisuutta ja rakenteita siitä on löydettävissä.”
Antti Immonen suosii taiteessaan leikkimielistä kokeilua ja variointia ja antaa tilaa sattumalle. Valmis veistos on usein pysäytyskuva jatkuvasta kokeilevasta purkamis- ja kokoamisleikistä. Immonen on tehnyt julkisia taideteoksia esimerkiksi Kuopion yliopistollisen sairaalan päivystykseen ja Kuopion lentoaseman kiertoliittymään, sekä Helsingin Vanhankaupungin Metropolia-rakennukseen.
Vulture
thumb| Vulture sijaitsee pohjoisessa Basilicatassa rajoittuen [[Apuliaan ja Campaniaan.]] thumb| Monte Vulture -vuori. °N, °W
Vulture on maantieteellinen ja historiallinen alue Etelä-Italiassa Basilicatan alueella Potenzan maakunnassa.
Alue on saanut nimensä Monte Vulturen tulivuoresta (1 326 m mpy.). Se koostuu 12 kunnasta, jotka ovat Atella, Barile, Ginestra, Melfi, Rapolla, Ripacandida, Rionero in Vulture, Maschito, Venosa, Ruvo del Monte, Rapone ja San Fele. Alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Monticchion kraatterijärvet sekä keisari Fredrik II:n linnat Lagopesolessa ja Melfissä.
Vulturen vulkaaninen maaperä on hedelmällistä, ja seudulla viljellään viiniä sekä oliiveja. Seudun tunnettuja viinejä ovat Aglianico-rypäleestä tehtävät Aglianico del Vulture, Aglianico dolce ja Aglianico di Filiano, Malvasia del Vulture sekä Moscato del Vulture. Monte Vulturen alueella on lähteitä, joita myydään pullotettuna eri nimillä.
Finnjamboree
Finnjamboree on Suomen Partiolaisten suurleiri ja kansainvälinen jamboree, joka järjestetään noin kuuden vuoden välein.
Loisto
Vartiolaiset kävivät leirin aikana monissa ohjelmapisteissä. Lisäksi leirin aikana oli useita yhteisiä ohjelmia, kuten avajaiset, messu, seminaareja, näyttelyitä, vierailupäivän markkinat sekä päättäjäiset. Leirin aikana kilpailtiin Scout-jollien maailmanmestaruudesta sekä Suomen Partiolaisten suunnistusmestaruuksista.
Partiolaisten keskuudessa esiintyi leirin aikana Kauramies (Antti Brax), jonka tehtävänä oli suojella uhanalaisia rantakauroja. Elinvoimansa hän sai kaurapuurosta.
Tarus
Tarus oli viides Finnjamboree, joka järjestettiin 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2004 Padasjoella, Iso-Tarus-järven rannalla. Tarukseen osallistui noin 12 000 suomalaista sekä noin 1 000 ulkomaalaista partiolaista. Taruksen leirinjohtajana toimi Marjukka Aaltonen ja varaleirinjohtajana Kaj Kanervavuori. Leirin aikana satoi suuren osan ajasta, ja lehdistössä huomioitiinkin tämä muun muassa maininnalla siitä, että monet muut ulkoilmatapahtumat olisi vastaavilla sademäärillä jouduttu keskeyttämään.
Tarus rakennettiin, kuten partioleirit yleensäkin, lähinnä vapaaehtoisvoimin. Alueella oli muun muassa kahviloita, leirisairaala sekä ensiapupisteitä, palokunta, turva (järjestyksenvalvojat) sekä kauppoja. Leirin osallistujat jaettiin kahteen luokkaan: vartiolaiset sekä muut. Vartiolaiset kiersivät leirin eri toimintapisteissä, kun taas muut olivat töissä palvelutehtävissä tai savuissa. Savu tarkoittaa yhden tai useamman lippukunnan muodostamaa majoittumisyksikköjä, joissa leiriläiset asuivat. Savut sijaitsivat alaleireissä, joita oli seitsemän: Kulo, Uitto, Justeeri, Patikka, Korpi, Stocken ja Savotta. Pienimmät partiolaiset majoittuivat vanhempiensa kanssa perheleiri Lastussa.
Kilke
Kilke oli kuudes Finnjamboree. Se järjestettiin Hämeenlinnassa, Evon uudessa nuorisoleirikeskuksessa 28. heinäkuuta – 5. elokuuta 2010. Leirille osallistui noin 10 000 partiolaista, joista 600 oli ulkomaalaisia. Kilke jaettiin seuraaviin viiteen alaleiriin, jotka olivat Kaleva, Raffu, Tuikku, Lapa ja perheleiri Pöpö.
Kilkkeellä toimi neljä tehtävälaaksoa: Ilmalaakso, Vesilaakso, Maalaakso ja Tulilaakso.
Roihu
Roihu oli järjestyksessään seitsemäs Finnjamboree. Se järjestettiin 20.–28. heinäkuuta 2016 edellisen Finnjamboreen tapaan Evon nuorisoleirikeskuksessa Hämeenlinnan Evolla. Leirille osallistui noin 17 000 osallistujaa, joista noin 3 000 oli ulkomaalaisia partiolaisia. Roihun perheleiri oli nimeltään Riehu.
Kajo
Kajo oli järjestyksessään kahdeksas Finnjamboree. Se järjestettiin 15.–23. heinäkuuta 2022 edellisten Finnjamboreiden tapaan Evon nuorisoleirikeskuksessa Hämeenlinnan Evolla. Leirille osallistui noin 13 500 ihmistä. Kajolle ilmoittautui noin 1000 ulkomaalaista.
Nokilepinkäinen
Nokilepinkäinen (Laniarius leucorhynchus) on afrikkalainen varpuslintu, jonka elinympäristö ulottuu lännessä Sierra Leonesta ja Guineasta idässä Lounais-Sudaniin ja Ugandaan, sekä etelässä Luoteis-Angolaan ja Kongoon, ja jonka holotyypin Gustav Hartlaub kuvaili Elminasta Ghanasta 1848.
Villarreal CF B
Villarreal B on espanjalaisen jalkapalloseuran Villarrealin reservijoukkue. Se pelaa kaudella 2021-2022 Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Primera División RFEF:ssä. Joukkue perustettiin vuonna 1999, ja se pelaa kotiottelunsa seuran harjoituskeskuksessa Ciudad Deportivassa sijaitsevalla 3 000 -paikkaisella Miniestadilla.
Joukkue nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Segunda Divisióniin kaudeksi 2009–2010. Kaudella 2008–2009 se sijoittui Segunda División B:ssä omassa lohkossaan toiseksi, mitä seurasivat nousukarsinnat Segundaan. Ensimmäisellä karsintakierroksella joukkue kohtasi Zamoran, mistä se eteni jatkoon yhteismaalein 4–0. Toisella karsintakierroksella vastaan tuli Lorca, joka kaatui yhteismaalein 4–2, ja viimeisellä kierroksella joukkue voitti Real Jaénin yhteismaalein 2–1. Villarreal B oli kaudella 2009–2010 Segunda Divisiónin ainoa reservijoukkue.
Aiheesta muualla
Villarreal CF
Viipurin IFK
Idrottsföreningen Kamraterna Viborg, eli Viipurin IFK, oli viipurilainen urheiluseura. Vuonna 1896 perustettu seura oli Suomen ensimmäinen IFK-seura. Viipurin IFK oli myös yksi valtakunnallisen IFK-liiton perustavista seuroista.
Viipurin IFK:ssa harrastettiin monia urheilulajeja, ja seura liittyi Suomen Palloliiton jäseneksi vuonna 1908. Parhaiten seura muistetaan jääpallohistoriastaan. IFK:n värit olivat sininen ja valkoinen, kuten useimmilla muillakin IFK-seuroilla. Seuran jääpallojoukkue pelasi ottelunsa valkoisessa paidassa, jonka rinnan ympärillä oli punainen viiva ja rinnassa nelisakarainen keltainen tähti.
Viipurin IFK osallistui jääpallon SM-kilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 1909. SM-finaaliin se selviytyi vuonna 1911. Se hävisi Viipurissa pelatun ottelun Helsingin IFK:lle 7-15, vaikka johti ottelua jo 4-0. Tuo ottelu on edelleen kaikkien aikojen runsasmaalisin SM-finaali. Kauden 1911 toinen sija oli seuran parhaaksi jäänyt sijoitus SM-kilpailuissa. Viipurin IFK:n vuoden 1911 joukkueessa pelasi muun muassa Woldemar Hägglund, josta myöhemmin tuli jääkärikenraali. IFK ei saavuttanut vuoden 1911 jälkeen enää yhtä suurta menestystä. Se karsiutui SM-kilpailuissa aina paikalliskilpailijoitaan Reipasta tai Susia vastaan pelattaessa. Vaatimattomasta menestyksestä huolimatta IFK kasvatti monia 1920-30 luvun merkittäviä jääpallopelaajia. Osa oli luomassa pohjaa Viipurin jääpallon ykkösseuran Susien menetykselle. IFK:sta siirtyivät veljekset Knud ja Valter Lund sekä Niilo Joutsenlahti. Joukkueessa pelasi myös yleisurheilijana menestynyt Erik Åström, joka siirtyi Helsingin IFK:hon. Kiffenin 1920-luvun keskeiset jääpalloilijat Josef Kaplan ja Georg Laibert olivat Viipurin IFK:n kasvatteja.
Viipurin IFK:n jääpallotoiminta päättyi 1927, ja koko seura jäi historiaan kun Viipuri luovutettiin Neuvostoliitolle.
Saavutukset
Staffan de Mistura
Staffan de Mistura (s. 25. tammikuuta 1947 Tukholma) on italialais-ruotsalainen diplomaatti, joka on tehnyt pitkän uran YK:ssa.
Elämä ja ura
Staffan de Misturan äiti oli ruotsalainen ja isä italialainen. Hänellä itsellään on molempien maiden kansalaisuus. De Mistura opiskeli valtio-oppia ja kehitystaloustiedettä Rooman yliopistossa.
Vuonna 1971 de Mistura aloitti uransa YK:ssa Maailman ruokaohjelman virkailijana Sudanissa. Hän on työskennellyt myös Somaliassa, Etiopiassa, Balkanilla ja Ruandassa. Vuosina 2001–2004 de Mistura toimi YK:n pääsihteerin edustajana Etelä-Libanonissa. Hän toimi YK:n lähettiläänä Irakissa 2007–2009 ja Afganistanissa 2010–2011. YK-tehtävien lisäksi de Mistura toimi Italian varaulkoministerinä Mario Montin hallituksessa. Vuonna 2013 hänet lähetettiin Intiaan neuvottelemaan kahden merirosvoiksi luullun intialaisen surmasta pidätetyn Italian merijalkaväen sotilaan pidätyksestä.
De Mistura on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
G. W. Sohlberg (yritys)
Oy G. W. Sohlberg Ab (GWS) on vuonna 1876 perustettu suomalainen perheyhtiö, joka valmisti pelti- ja muovipakkauksia sekä metallisia teollisuus- ja myymäläkalusteita. Nykyisin yritys toimii holdingyhtiönä, joka omistaa merkittävän osan Staffpoint-henkilöstövuokrausyrityksestä. Kesäkuuhun 2017 GWS oli myös lasinjalostustekniikkaa valmistavan Glastonin ja teollisuuden säteilyantureita suunnittelevasta ja valmistavasta Detection Technologyn suuri omistaja, kunnes myi nämä omistuksensa Ahlström Capitalille noin 100 miljoonan euron hintaan.
Historia
Gabriel Wilhelm Sohlberg oli suomalainen läkkiseppä, jonka 1876 perustamasta peltisepänverstaasta sai alkunsa monialayritys Oy G. W. Sohlberg Ab. Verstas sijaitsi Ullanlinnan kaupunginosassa Jääkärinkatu 4:ssä ja oma myymälä Aleksanterinkatu 50:ssä. Tehdas toimi sittemmin osoitteessa Vuorimiehenkatu 29. Yritys teki kesäisin peltikattoja ja talvisin muun muassa pönttöuunien kuoria ja maitopystöjä eli -tonkkia.
2486 Metsähovi
2486 Metsähovi on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Yrjö Väisälä vuonna 1939. Pikkuplaneetta sai nimensä Metsähovin observatorioalueen mukaan. Asteroidin pyörähdysaika on noin 4,45 tuntia ja sillä tiedetään olevan oma kuu. Ennen nimeämistään pikkuplaneetta tunnettiin tunnuksella 1939 FY. Koska Metsähovin absoluuttinen magnitudi (H) on 12,4, sen läpimitta on todennäköisesti kahdeksan ja yhdeksäntoista kilometrin välillä.
G. W. Sohlberg (yritys)
Historia
G. W.:n poika W. A. Sohlberg muutti yrityksen vuoden 1908 lopussa osakeyhtiöksi, Oy G. W. Sohlberg Ab:ks, ja ryhtyi toimitusjohtajaksi. Perheen lisäksi yhtiöön tuli muitakin osakkaita. Toinen poika Toivo Sohlberg nimitettiin teknilliseksi johtajaksi, mutta kuoli jo 1916. Yhtiön perustaja Gabriel Wilhelm Sohlberg kuoli 1913, ja hallituksen puheenjohtajuus siirtyi pitkäksi aikaa suvun ulkopuolisille.
W. A. Sohlberg alkoi investoida yhtiöön innolla. Tehtaaseen hankittiin vahva puristin maitotonkkien tekoon ja peltirasioiden valmistusta varten tuotantolinja, johon kuului myös väripainokone. Peltipakkauksista tulikin yhtiön päätuote aina 1990-luvulle saakka. Ensimmäisessä maailmansodassa Sohlberg toimitti Venäjän armeijalle muun muassa käsikranaattien kuoria ja kypäriä. Henkilöstöä oli tuolloin jo yli 500.
Vuonna 1918 yritys alkoi taantua menetetyn Venäjän-kaupan tyrehdyttyä lokakuun vallankumoukseen ja punakaartin vallattua yrityksen tilat. Myös 1930-luvun lama koetteli yritystä, mutta vähitellen Oy G. W. Sohlberg Ab pääsi uuteen, vahvaan nousuun muun muassa Suomen puolustusvoimien tilauksilla. W. A. Sohlbergin johtokaudella aloitettiin myös metallisten toimistokalusteiden sekä Auri-taskulamppujen valmistus.
Peltipakkauksista muovipakkauksiin
1950-luvulla GWS-yhtiö päätti panostaa muovipakkauksiin ja hankki ruiskuvalutuotantoon soveltuvat laitteistot 1958. Aluksi valmistettiin muoviosia yhtiön muihin tuotteisiin, kuten kansia peltipurkkeihin. Muovipullojen valmistus puhallusmenetelmällä aloitettiin 1960. Kuusi vuotta myöhemmin puhalluskoneita oli neljä, ja pullojen painatus sujui moniväriseen lopputulokseen ilman välikuivatusta kykenevällä silkkipainoyksiköllä. Vuonna 1968 GWS osti Nurmijärvellä toimineen vuonna 1924 perustetun Oy Egma Ab:n, joka oli aloittanut selluloidista valmistetuilla hiuskammoilla ja laajentanut talousmuoveihin, kuljetuslaatikoihin ja pakkaustarvikkeisiin.
GWS kasvoi 1950- ja 1960-luvulla ja sillä oli tehtaita Helsingin Herttoniemessä ja Turussa. Sen menestykseen pakkausalalla vaikutti huomattavasti teknologinen yhteistyö yhdysvaltalaisen Continental Can Companyn kanssa. 1970-luvun puolessavälissä laskettiin G. W. Sohlbergin valmistavan noin joka viidennen Suomen markkinoilla myydyn kuluttajapakkauksen.
Kansainvälistymisyritys oli tuhota yrityksen
Vuonna 1973 GWS meni muoviyritys Perlos Oy:n osakkaaksi, ja laajensi vähitellen omistustaan niin, että Perloksesta tuli GWS:n tytäryhtiö 1988. Muoviyritys menestyi aluksi muun muassa astmasumutinten valmistajana ja nousi 1990-luvulla Nokia Oyj:n matkapuhelinten kuorien tekijänä.
Vuonna 1973 GWS laajensi teollisuuskalusteista myymäläkalusteisiin ostamalla jyväskyläläisen Pikval Oy:n. 1980-luvulla GWS aikoi kansainvälistyä myymäläkalusteiden valmistajana ostamalla 1986 belgialaisen Mertens-konsernin. Kulttuurieroista ja markan devalvaatioista 1991–1992 syntyivät valtavat tappiot, josta yritys selviytyi kehittämällä ostamaansa Perlos Oy:tä. Rasioiden valmistus jouduttiin myymään 1993 ranskalaiselle Carnaud-konsernille, ja muovipakkaukset myytiin vuonna 2000 pohjoismaiselle Polimoon-konsernille.
2000-luvulle tultaessa 125-vuotias Oy G. W. Sohlberg Ab oli teollisuuden tuotantojärjestelmiä, myymäläkalusteita ja kuljetuskontteja valmistava konserni, jonka liikevaihto oli noin 500 miljoonaa markkaa. Perlos vietiin pörssiin it-boomin huipulla 1999. Tästä ja eri toimintojen myynnistä saatujen varojen myötä vanhat Mertens-tappiot oli kuitattu ja Sohlbergit nousivat Suomen vauraimpien sukujen joukkoon.
Uusi aikakausi
2010-luvulla Oy G.W. Sohlberg Ab toimi holding-yhtiönä.
Oranssirintalepinkäinen
Oranssirintalepinkäinen (Laniarius luehderi) on keskiafrikkalainen varpuslintu, joka elää lännessä Kaakkois-Nigeriasta ja Kamerunista itään Etelä-Sudaniin, Keniaan ja Tanganjikajärvelle, sekä etelässä Kongoon ulottuvalla alueella. Anton Reichenow kuvaili sen holotyypin Kamerunista 1874. Lajista tunnetaan kaksi alalajia.
Tehohoitolääketiede
pienoiskuva|Potilas ECMO -hoidossa teho-osastolla Tehohoitolääketiede (usein "tehohoito") on lääketieteen osa-alue, jonka keskeisenä toiminta-ajatuksena on tilapäisen hengenvaaran torjunta. Tehohoitoa annetaan sairaalan teho-osastolla tai tehostetun valvonnan osastolla. Teho-osaston toiminnasta ja tehohoidosta vastaa alaan perehtynyt lääkäri, joka Suomessa on lähes poikkeuksetta anestesiologi eli anestesiologian ja tehohoidon erikoislääkäri. Tehohoidossa toimivalla lääkäri voi myös suorittaa tehohoitolääketieteen 2-vuotisen lisäkoulutusohjelman, joka on yliopistojen koordinoimaa koulutusta; lisäkoulutusohjelmassa voi kouluttautua myös muun soveltuvan erikoisalan lääkäri, kuten infektiosairauksien, kirurgian, lastentautien tai sisätautien erikoislääkäri. Potilaiden hoitovastuu eri sairaaloiden välilä voi vaihdella, mutta Suomessa eri keskussairaaloiden teho-osastoja johtaa anestesiavastuulääkäri.
Tehohoitolääketieteessä hoidetaan potilaita, joilla on vakava peruselintoimintojen häiriö tai uhka niiden kehittymiseen. Usein kyseessä on hengityksen, verenkierron tai tajunnan tason häiriö tai niiden yhdistelmä. Valtakunnallisen tehohoidon laadunseuranta-aineiston perusteella vuonna 2015 65 % tehopotilaista sai hengityslaitehoitoa, 63 % verenkiertoa tukevaa suonensisäistä lääkitystä ja 6 % dialyysihoitoa. Yliopistosairaaloissa 65 % ja keskussairaaloissa 94 % hoitojaksoista oli ennalta suunnittelemattomia eli päivystyksellisiä. Yleisin syy joutua suunnitellusti tehohoitoon oli sydänkirurgisen toimenpiteen jälkeen.
Tehohoidon päämäränä on hoitaa tilapäinen hengenvaara ja mahdollistaa vakavasta sairaudesta tai vammasta paraneminen. Tarkoituksenmukaista on hoitaa potilaita, joiden tila arvioidaan ohimeneväksi. Teho-osastoilla hoidetaan myös aivokuolleita elinluovuttajia, jolloin keskitytään potilaalta irroitettavien elimien hyvään hoitoon.
THL:n Tehohoidon laaturekisterin muodostavat ne sairaalat, jotka ovat sen toiminnassa mukana. Laaturekisterin tietojen mukaan Suomessa hoidetaan 20 000 tehohoitopotilasta vuosittain. Keskimääräinen tehopotilas on 58 vuotias, mies ja jonka tehohoitojakso kestää noin 3 vuorokautta. Potilasaineistoja sairaaloiden välillä verrattaessa käytetään SAPS 2-pisteytysjärjestelmää (Simplified Acute Physiology Score). Se huomioi sairauden vaikeusasteen. Siinä verrataan toteutunutta kuolleisuutta pisteytysjärjestelmän avulla ennakoituun kuolleisuuteen eli ”standardized mortality ratio”, SMR:ään. Pisteytystä ei voida käyttää yksittäisen potilaan hoidon laadun arviointiin. Kuolleisuus kasvaa jyrkästi potilasryhmissä, joiden SAPS-pisteet nousevat yli 30 ja pistemäärällä 40 kuolleisuus on jo noin 25 %. Potilaan hoitoisuuttaa ja käytettyjä resurrseja mitataan TISS-pisteytyksellä (Therapeutic Intervention Scoring System). Se mittaa potilaan hoitohenkilökunnan työn määrää ja vaativuutta jokaisessa työvuorossa. Mitä enemmän pisteitä, sitä vaativampaa tehohoito on. Kansainvälisesti vertailtuna tehohoito Suomessa on laadukasta. Kuolleisuus teho-osastoilla on Suomessa noin 5 %, sairaalakuolleisuus noin 10 % ja vuoden kuolleisuus noin 20 %. Hoidon tulokset ovat parantuneet vuosi vuodelta.
Muita tehohoitopotilaan hoitoon keskeisesti osallistuvia ammattiryhmiä ovat mm. lähihoitajat, sairaanhoitajat ja fysioterapeutit. Koronapandemia on nostanut esiin pulan koulutetuista tehosairaanhoitajista. Työskentely teho-osastolla vaatii oman koulutuksensa ja perehdytyksensä. Jo ennen koronapandemiaa on ollut pulaa tehohoitajista.
Pääkallokehrääjä
Pääkallokehrääjä on Ilkka Remeksen vuonna 1997 julkaistu ensimmäinen romaani.
Juoni
Pääkallokehrääjä sijoittuu vaihtoehtohistorialliseen maailmaan, jossa Suomi antautui Neuvostoliitolle jatkosodan päätteeksi. Kirjan ensimmäinen sivu koostuu kuvitteellisesta päiväkäskystä vuonna 1944, jossa ilmoitetaan Suomen puolustusvoimien upseerien internoinnista ja muiden varusmiesten demobilisoinnista. Ahvenanmaan demilitarisointi puretaan ja Torniojoen laakson rajasta tulee raskaasti vartioitu. Ruotsi liittyy puolestaan myöhemmin Natoon. Suomea luonnehditaan itäblokin mallivaltioksi, jolle ainoastaan Saksan demokraattinen tasavalta vetää vertoja.
Varsinainen juoni alkaa vuonna 1986, jolloin Vänrikki Stoolin tarinoita siteeraava ja Uuno Klamin Kalevala-sarjaa kuunteleva Ruotsiin loikannut suomalainen liikemies Heikki Ervasti aloittaa johtamansa terroristijärjestö Sinisen Armeijakunnan avulla suunnitelman, jolla aikoo kiristää Neuvostoliiton johtoa vetämään joukkonsa maasta. Suunnitelmassa on tarkoitus käyttää pienikokoisia Neuvostoliiton asevoimien varikolta varastettuja ydinpommeja. Suunnitelman toteuttamiseksi on siepattava kaksi ydinfyysikkoa, joista toinen on Englannissa asuva suomalaissyntyinen Jukka Kajander.
Suunnitelma Suomen itsenäisyyden palauttamiseksi onnistuu lopulta monen mutkan kautta. Neuvostoliitto vetäytyy manner-Suomesta, mutta jättää Sinisen Armeijakunnan tarjouksen mukaisesti joukkonsa Ahvenanmaalle, ja Suomen johtajalle Mattilalle aletaan etsiä seuraajaa.
Miramas
Miramas on kunta Bouches-du-Rhônen departementissa Ranskassa. Kunnassa asui 23 800 ihmistä vuonna 2005 ja sen pinta-ala on 25,74 neliökilometriä. Miramasin pormestarina toimii sosialistisen puolueen Frédéric Vigouroux.
Cheap Trick
Cheap Trick on vuonna 1972 Rockfordissa, Illinoisissa perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye, joka alun perin toimi nimellä Sick Man Of Europe. Yhtyeen tunnetuin ja menestyksellisin kokoonpano vakiintui syksyllä 1974, kun laulusolisti Robin Zander korvasi Randy ”Xeno” Hoganin. Rumpali Bun E. Carlos oli liittynyt joukkoon hieman aiemmin.
Yhtye on myynyt yli 20 miljoonaa albumia.
Historia
Yhtyeen perustivat kitaristi Rick Nielsen ja basisti Tom Petersson sen jälkeen, kun heidän edellinen yritelmänsä Fuse hajosi 1970-luvun alussa julkaistuaan yhden albumin Epic Records -levy-yhtiön kautta.
Vaikka yhtye oli amerikkalainen, sen musiikki perustui vahvasti 1960-luvun brittiläiseen rock- ja popperinteeseen ottaen vaikutteita The Beatlesin lisäksi hieman tuntemattomammilta orkestereilta, kuten The Movelta. Yhtye herätti huomiota myös vaikuttamalla ulospäin aika sekalaiselta seurakunnalta. Toisaalla olivat tyypilliset ”nätit pojat” Zander ja Petersson ja toisalla varsin epärockmaiset Nielsen ja Carlos. Nielsenin yleisin univormu lavalla alkuvaiheissa oli baseball-hattu, rusetti ja villatakki, Carlos puolestaan pukeutui valkoisiin kauluspaitoihin, mustiin suoriin housuihin ja solmioon.
Yhtye solmi levytyssopimuksen Epic Recordsin kanssa elokuussa 1976 ja julkaisi nopeassa tahdissa kolme albumia, Cheap Trick (1977), In Color (1977) ja Heaven Tonight (1978), jotka kaikki lasketaan yhtyeen klassisimpien levytysten joukkoon. Viimeksi mainittu sisältää yhtyeen kenties kaikkein tunnetuimman kappaleen ”Surrender” (mukana myös Guitar Hero II -videopelissä). Suuri kaupallinen läpimurto tapahtui alkuvuodesta 1979, kun Japanissa taltioitu livealbumi At Budokan ylsi Yhdysvalloissa Billboardin albumilistalla neljännelle sijalle. Menestysbuumia jatkoi samana vuonna julkaistu studioalbumi Dream Police.
At Budokan pääsi vuonna 2005 mukaan hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään. Vuonna 2019 se valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Petersson erosi tai erotettiin vuonna 1980 ennen All Shook Up -albumin julkaisua. Samaan aikaan yhtyeen menestys alkoi hiipua samanaikaisesti albumien tason kanssa. Yhtye koki pienoisen nousukauden 1980-luvun loppupuolella Peterssonin palattua kokoonpanoon, kun albumi Lap of Luxury ylsi miljoonamyyntiin Yhdysvalloissa ja ”The Flame” -singlestä tuli yhtyeen ensimmäinen ykköshitti.
Nousukausi jäi lyhyeksi, ja lopulta vuonna 1991 yhtye ja Epic Records päättivät 15 vuotta kestäneen yhteistyönsä. Cheap Trick siirtyi Warner Brothersin leipiin. Siirrolla ei ollut toivottua vaikutusta, sillä vuonna 1994 julkaistu Woke Up With A Monster oli yhtyeen heikoimmin menestyneitä albumeita. Yhteistyö Warnerin kanssa jäi yhden albumin mittaiseksi ja kesällä 1997 ilmestynyt yhtyeen nimeä kantanut albumi Cheap Trick ilmestyi pienellä Red Ant -levymerkillä, joka ajautui konkurssiin vain kolme kuukautta albumin julkaisemisen jälkeen.
Vuonna 1998 yhtye perusti oman levymerkkinsä Cheap Trick Unlimited, jonka kautta julkaistiin vuonna 1999 ilmestynyt, Chicagossa taltioitu live-albumi Music For Hangovers. joka koostui neljän ensimmäisen studioalbumin materiaalista ja sisälsi vierailevina artisteina The Smashing Pumpkins -yhtyeen jäseniä kahdella raidalla. Samana vuonna yhtye teki tunnusmusiikin televisiosarjaan 70’s Show. Tunnuskappale perustui Big Star -yhtyeen 1972 ilmestyneeseen kappaleeseen ”In the Street”.
2000-luvulla yhtye on julkaissut studioalbumeita tasaisin väliajoin, viimeisimpänä huhtikuussa 2021 ilmestynyt In Another World. Vuonna 2009 yhtye julkaisi live-albumin Sgt. Pepper Live, joka oli yhtyeen versio The Beatlesin legendaarisesta Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumista. Albumin äänittäjänä toimi Beatlesin alkuperäiselläkin albumilla samassa tehtävässä toiminut Geoff Emerick.
Pitkään selkävaivoista kärsinyt Bun E. Carlos jäi pois yhtyeen kiertuekokoonpanosta keväällä 2010 ja hänen paikkansa keikkarumpalina otti Rick Nielsenin poika Daxx. Carlos jatkoi kuitenkin yhtyeen jäsenenä.
Cheap Trick on ollut suuri vaikuttaja monille 1980- ja 1990-lukujen rockyhtyeille. Muun muassa The Smashing Pumpkinsin Billy Corgan ja Nirvanan Kurt Cobain ovat maininneet yhtyeen yhtenä suurimmista innoittajistaan.
1980-luvulla yhtyeen turvamiehenä toimi suomalainen, myöhemmin poliitikkonakin tunnettu Tony Halme.
MusicDNA
MusicDNA on häviöllinen äänenpakkausmenetelmä. Sitä on ollut kehittämässä Dagfinn Bach, joka oli kehittämässä myös MP3-formaattia Frauenhoferin instituutissa.
Musiikin laatu on verrattavissa MP3-pakkaukseen. MusicDNA on myös taaksepäin yhteensopiva, joten nykyiset MP3-soittimet voivat toistaa niitä. Tiedosto voi sisältää esimerkitsi lyriikoita, grafiikkaa, kiertuepäivämääriä, blogikirjoituksia ja videoita.
MusicDNAn on tarkoitus olla kilpailija Applen iTunes LP:lle.
UNIAN
UNIAN on ukrainalainen, valtionhallinnosta riippumaton, viestintäkonserni 1+1 mediaan kuuluva uutis- ja tietotoimisto. Se on perustettu vuonna 1993. UNIANin kotipaikka on Kiova.
UNIAN kertoo tuottavansa päivittäin yli 300 Ukrainan ja sen naapureiden poliittista, taloudellista ja sosiaalista elämää kuvaavaa uutista. Kattavampaa uutisvirtaa jaetaan ukrainan, venäjän ja englannin kielillä UNIANin tilaaja-asiakkaille, joihin kuuluu tiedotusvälineitä, diplomaattisia edustajistoja, pankkeja ja muita yrityksiä, asiantuntijaryhmiä, valtiollisia laitoksia, arviointilaitoksia ja investointirahastoja. Palveluun kuuluu myös kuvapankki.
Uutistoimisto julkaisee osan uutisistaan ja muusta materiaalistaan verkkosivustollaan. Uutistoimisto UNIANin tuottama aineisto palvelee myös viestintäkonsernin tv-tuotantoja kuten UNIAN-TV:tä ja tätä suositumpien tv-kanavien uutislähetyksiä.
Kenkichi Andō
Kenkichi Andō (, 3. toukokuuta 1950) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Andō kilpaili Münchenin vuoden 1972 olympialaisissa alle 60-kiloisten sarjassa, mutta jäi ensimmäisessä nostomuodossa eli punnerruksessa ilman tulosta. Montréalin olympialaisissa 1976 punnerrus ei kuulunut enää ohjelmaan ja Andō saavutti pronssia alle 56-kiloisten sarjassa tuloksella 250 kilogrammaa. Hän nosti tempauksessa 107,5 ja työnnössä 142,5 kilogrammaa. Andō saavutti MM-hopeaa alle 60-kiloisissa vuonna 1971 ja MM-pronssia alle 56-kiloisissa vuonna 1978.
Emiliano Zapata
Emiliano Zapata Salazar (8. elokuuta 1879 Anenecuilco–10. huhtikuuta 1919 Chinameca, Morelos) oli vuonna 1910 alkaneen Meksikon vallankumouksen johtava hahmo ja Meksikon kansallissankari. Zapata oli kotoisin keskisen Morelosin osavaltion Anenecuilcon kylästä (nykyisin Ayalan kunnassa).
Meksikon 1910-luvun yhteiskunnassa suurmaatilat (haciendas) ja niiden omistajat olivat hallitsevassa asemassa. Maata rohmuttiin intiaanikyliltä (pueblos), jotka ajettiin suurtiloille velkaorjuuteen (peonaje). Maata hallitsi diktaattori Porfirio Díaz, joka oli tullut presidentiksi 1876. Meksikossa oli näennäisdemokratia paikallisvaaleineen kansan rauhoittamiseksi. Díazin lähipiirille jaettiin kuitenkin virkoja joka puolella maata.
Vuoden 1910 vallankumous
thumb|200px|Euphemio (vas.) ja Emiliano Zapata 1910-luvulla.
Vuonna 1910 Porfirio Díazin valtaa uhkasi Francisco I. Maderon presidenttiehdokkuus. Zapata liittoutui Maderon kanssa, koska uskoi tämän tuovan todellista muutosta maan oloihin. Díaz julistettiin uudelleen presidentiksi lokakuussa 1910 epätodennäköisen suurella enemmistöllä. Madero ei hyväksynyt tulosta ja julisti itsensä väliaikaiseksi presidentiksi. Maassa puhkesi levottomuuksia ja perustettiin aseellisia joukkoja, esimerkiksi Pancho Villan joukko. Myös Zapata totesi, että oikeutta on hankittava aseiden avulla. Hänestä tuli Morelosissa perustetun Etelän vapautusarmeijan (Ejército Libertador del Sur) kenraali. Meksikon vallankumous oli puhjennut.
Ideologia
Zapata sai ideologiaansa vaikutteita Pohjois-Meksikon anarkistilta Ricardo Flores Magónilta. Armeijan iskulauseena oli Tierra y libertad, maa ja vapaus, joka oli Magónin teoksen nimi. Osansa oli myös paikallisella koulunopettajalla, Otilio Montaño Sánchezilla – myöhemmin armeijan kenraalilla – joka tutustutti Zapatan Magónin ja Pjotr Kropotkinin teoksiin.
Madero pakeni San Antonioon Teksasiin. Pancho Villan joukot valloittivat Chihuahuan ja Ciudad Juárezin. Díaz lyötiin lopulta maatyöläisten suurimittaisten kapinoiden jälkeen. 17. toukokuuta solmittiin Ciudad Juárezissa sopimus, jossa Madero vaati Díazin eroa ehdoksi rauhalle. Diaz erosi sopimuksen mukaisesti 25. toukokuuta 1911.
Maderon uudistuskausi
Maderon valtakaudella tehtiin joitain maauudistuksia ja vapaat vaalit taattiin. Zapata oli kuitenkin tyytymätön uudistusten laajuuteen, eikä saanut Maderoa ymmärtämään asian tärkeyttä tai tukemaan Zapatan uudistussuunnitelmaa Plan de Ayalaa. Madero asetti viimein uuden kuvernöörin, joka edelleen tuki suurtilallisia, jolloin Zapata kokosi vapautusarmeijansa uudelleen. Madero vaati Zapataa luovuttamaan aseensa ja hajottamaan armeijansa. Tämä vastasi, että jos kansa ei voittanut oikeuksiaan ollessaan aseissa, he eivät saavuttaisi mitään avuttomana ilman aseita. Hallitus lähetti joukkoja neutraloimaan Zapataa, mutta ei onnistunut aikeessaan.
Vallankumous Huertaa ja Carranzaa vastaan
thumb|220px|Zapatan ruumis Victoriano Huerta, entinen porfirista-kenraali, syrjäytti ja teloitutti pian Maderon. Hän julisti itsensä presidentiksi helmikuussa 1913. Huerta kukisti intiaanien kapinat ja perusti tiukan sotilashallinnon. Maatyöläisten reaktiona Zapatan armeija kasvoi nopeasti. Pohjoisessa nousi myös uusi joukko: villistas Pancho Villan alaisuudessa. Joukko koostui pääasiassa Maderon tukijoista.
Oppositio kokoontui Venustiano Carranzan johtaman perustuslaillisen ryhmän taakse. Villa ja Zapata liittoutuivat hänen puolelleen. Huerta luopui vallasta heinäkuussa 1914. Perustuslailliset asettivat kokouksen päättämään tulevasta valtiomuodosta. Zapata ei osallistunut, huomauttaen, että ainuttakaan osallistujaa ei ollut valittu demokraattisesti. Morelosin päälliköt lähettivät edustajansa esittämään Ayalan suunnitelman maan jakamiseksi ja tarkkailemaan kokousta.
Zapatan kuolema
Carranza asetti itsensä hallituksen johtoon, mitä kapinalliset eivät hyväksyneet. Carranzan tukija kenraali Álvaro Obregón kukisti villastalaiset huhtikuussa 1915, mutta zapatistit olivat edelleen uhka. Näiden armeija kuitenkin hajosi ajan kuluessa. Carranza lupasi lopulta palkkion Zapatan päästä, toivoen tämän oman joukon pettävän tämän. Hallitus yritti myös hajottaa armeijaa houkutellen sen muita päälliköitä pois zapatisteista. Kumpikaan suunnitelma ei onnistunut.
Eversti Jesús Guajardo kutsui 9. huhtikuuta 1919 Zapatan tapaamiseen kertoen hänelle, että oli liittymässä kapinallisten puolelle. Zapata saapui seuraavana päivänä Hacienda de San Juaniin, Chinamecassa, Ayalassa, jolloin Guajardon miehet ampuivat hänet. Ruumis vietiin Cuautlaan palkkion lunastamiseksi. Zapatan kuoleman jälkeen etelän vapautusarmeija hajosi hitaasti, ja lakkasi lopulta kokonaan, kun Carranza syrjäytettiin Obregónin kapinassa toukokuussa 1920.
ICAS
pienoiskuva|ICAS:n logo. International Council of the Aeronautical Sciences (ICAS) on lentotekniikan akateemisen opetuksen kansainvälinen yhdistys, joka perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1957.
29. tammikuuta 2009 yhdistys piti ensimmäisen kansainvälisen seminaarin, jonka osanottajat edustivat perustajajäseniä:
Suomi liittyi tähän organisaatioon vuonna 1986.
M/T Pandion
M/T Pandion on ruotsalaisen öljy-yhtiö Nynasin omistama kemikaalitankkeri. Alus on rakennettu vuonna 2003 Shanghai Edward Shipbuilding Co Ltd telakalla, Kiinassa. Pandion on rekisteröity Ruotsin lipun alle, ja sen kotisatama on Tukholma. Aluksen jääluokitus on 1 A Super, ja sillä on majoitustilat 14 hengelle.
Ambroise Ouédraogo
pienoiskuva|Ambroise Ouédraogo (vasemmalla) vuonna 2019. Ambroise Ouédraogo (s. 15. joulukuuta 1948) on roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ouagadougouhun 29. kesäkuuta 1979 ja nimitettiin Niameyn vihkipiispaksi sekä Severianan titulaaripiispaksi 18. toukokuuta 1999. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. syyskuuta Francis Arinze, jota avustivat Jean-Marie Untaani Compaoré ja Guy Armand Romano.
13. maaliskuuta 2001 Ouédraogo sai nimityksen Maradin piispaksi.
Venäjän oikeinkirjoitus ennen 1918
Venäjän oikeinkirjoitus ennen 1918 oli Venäjällä Pietari I Suuren uudistuksista alkaen voimassa ollut oikeinkirjoitus aina vuoteen 1918 asti.
Aakkoset
Venäjän aakkoset sisälsivät 35 kirjainta ennen vuotta 1918:
<!--
Liste de termes s'écrivant avec un ѵ
L'usage du ѵ était pratiquement tombé en désuétude à la fin du XIXe siècle. On ne le rencontre en-dehors de textes religieux que dans les mots сѵнодъ et мѵро.
вѵссъ, Егѵптъ, Еѵангеліе, Еѵдокія, Еѵфимій, еѵхаристія, лаѵръ, Моѵсей, мѵро, мѵропомазаніе, Паѵлъ, полѵелей, сѵнодъ, сѵнгклитъ, ѵпакои, ѵпархъ, ѵпостась, ѵпатъ, ѵподіаконъ.
Références
-->
Matt Anger
Matt Anger (s. 20. kesäkuuta 1963 Walnut Creek, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennispelaaja, jonka ammattilaisura alkoi vuonna 1984 ja päättyi 1991. Oikeakätisen Angerin paras sijoitus ATP-rankingissa oli 23:s ja nelinpelissä 53:s. Hän voitti urallaan yhden kaksinpeliturnauksen ja kaksi nelinpeliturnausta. Tällä hetkellä Anger on töissä Washingtonin yliopiston tennisvalmentajana. Hän asuu Clyde Hillissä.
Mochi
thumb|Kirimochi- eli kakumochi-riisikakkuja thumb|Marumochi-riisikakkuja thumb|(video) Tuoretta mochia nuijitaan thumb|Mochin valmistus nykyaikaisin välinein thumb|Mochin nuijinta usussa thumb|Tahmariisin survominen puunuijalla Mochi on japanilainen riisikakku, joka tehdään mochigomesta, lyhytjyväisestä japonica-tahmariisistä. Riisi nuijitaan tahnaksi ja muotoillaan halutunlaiseksi. Japanissa se perinteisesti tehdään seremoniassa nimeltä mochitsuki. Vaikka mochia syödään ympäri vuoden, se kuuluu perinteisesti uuteenvuoteen, jolloin sitä myydään ja syödään paljon. Taiwanissa mochia kutsutaan nimellä môa-chî.
Mochi koostuu polysakkarideista, lipideistä, valkuaisaineista ja vedestä. Sillä on heterogeeninen amylopektiinin, tärkkelys jyvästen ja ilmakuplien muodostama rakenne. Mochi-riisin valkuaisainepitoisuus on vähän suurempi kuin tavallisen lyhytjyväisen riisin, josta se eroaa myös amyloosin määrässä. Siinä on häviävän vähän amyloosia, mistä johtuu mochin pehmeä, joustava koostumus.
Valmistus
Perinteisesti mochi valmistetaan vaivalloisella menetelmällä kokonaisista riisinjyvistä. Perinteinen valmistusseremonia Japanissa on mochitsuki: Mochi voidaan valmista myös makeasta riisijauhosta (mochiko). Jauhosta ja vedestä sekoitetaan läpinäkymätön valkoinen taikina, joka keitetään liedellä tai mikroaaltouunissa kunnes se on venyvää ja läpikuultavaa.
Makeiset
Mochista tehdään erilaisia perinteisiä japanilaisia wagashi- ja mochigashi-makeisia. Esimerkiksi daifuku on pehmeä, pyöreä mochi, jonka täytteenä on punapaputahnaa (an) tai valkoista paputahnaa (shiroan). Ichigodaifukussa on sen sijaan kokonainen mansikka sisällä.
Kusamochi on vihreä, marunoihin kuuluvalla yomogi-kasvilla maustettu mochi. Kusamochista tehty daifuku on nimeltään yomogidaifuku.
Jäätelö
Mochi-jäätelössä on pieniä jäätelö palloja mochi-kuoren sisällä. Japanissa monialayritys Lotte valmistaa sitä nimellä Yukimidaifuku, ”lumenkatselu-daifuku”.
Japanin ulkopuolella
Suurehkon japanilaista alkuperää olevan vähemmistön myötä mochit ovat muun japanilaisen ruuan ohella suosittuja myös Havaijilla. thumb|Indonesialainen kue moci, tahmariisiä [[maapähkinävoilla täytettynä ja seesaminsiemenillä päällystettynä.]]
Ricardo Villa
thumb|Ricardo Villa Ricardo Julio "Ricky" Villa (s. 18. elokuuta 1952 Roque Pérez, Buenos Aires) on argentiinalainen, keskikentällä pelannut jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Villa edusti Quilmesia, Club Atlético Tucumánia ja Racing Clubia. Yhdessä Osvaldo Ardilesin kanssa hänet ostettiin englantilaisseura Tottenhamiin sen jälkeen, kun kaksikko oli voittanut maailmanmestaruuden Argentiinalle vuonna 1978. Villa pelasi Tottenhamissa viisi vuotta.
Rubén Pagnanini
Hän edusti seurajoukkueita Estudiantes de La Plata, Club Atlético Independiente ja Argentinos Juniors. Independienten riveissä hän voitti kansallisen mestaruuden 1977 ja 1978.
Oikea puolustaja Pagnanini lukeutui maailmanmestaruuden saavuttaneeseen vuoden 1978 Argentiinan joukkueeseen, vaikkei hän itse pelannutkaan yhtään ottelua.
Hänen kutsumanimensä oli El gato, ’kissa’.
Evacuate the Dancefloor (kappale)
Evacuate the Dancefloor on Cascadan kolmannelta samannimiseltä albumilta julkaistu single. Kappaleella vierailee saksalainen räppäri Carlprit ja se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 29. kesäkuuta 2009. Single debytoi Britannian singlelistan ensimmäisellä sijalla 11. heinäkuuta 2009 päättyneellä viikolla. Se pysyi listan kärkipaikoilla kahden viikon ajan. Tästä tuli myös artistin kolmas kappale, joka saavutti ensimmäisen sijan Yhdysvaltain Billboard Hot 100 Dance Airplay -listalla sekä toinen Billboard Hot 100 -listan 40 parhaan joukkoon päässyt kappale, seuraten Everytime We Touchia. Single pääsi lukuisissa maissa viiden parhaan joukkoon kuten Itävallassa, Kanadassa, Ranskassa, Saksassa, Irlannissa, Hollannissa ja Uudessa-Seelannissa sekä pääsi Kidz Bop 18 -levylle. Kappale löytyy myös Xbox 360 -konsolin Kinectille julkaistusta Dance Central -videopelistä.
Raitalista
German download release (Amazon MP3/Musicload) German iTunes release German download release (Acoustic Mixes) (Amazon MP3) UK iTunes EP 1 UK iTunes EP 2 UK digital download release
UK CD single UK club promo CD single US maxi CD single US iTunes exclusive: The International Mixes (and more)
Kazumasa Hirai
Kazumasa Hirai (s. 21. marraskuuta 1949) on entinen japanilainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Hirai saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa pronssia alle 60-kiloisten sarjassa tuloksella 275 kg. Hän nosti tempauksessa 125 kg eli saman tuloksen kuin Neuvostoliiton Nikolai Kolesnikov, mutta työnnössä Hirai jäi tuloksellaan 150 kg kymmenen kiloa Kolesnikovista ja joutui päästämään myös bulgarialaisen Georgi Todorovin ohitseen yhteistuloksissa. Hirai teki urallaan yhden maailmanennätyksen tempauksessa.
Pankkitarkastusvirasto
Pankkitarkastusvirasto oli vuosina 1922–1993 valtion viranomainen Suomessa. Se oli valtiovarainministeriön alainen, ja sen tehtäviin kuuluu valvoa eri pankkien, hypoteekkiyhdistysten ja luotto-osakeyhtiöiden sekä pankkien vakuusrahastojen toimintaa. Se suoritti tarkastusta, ohjasi ja valvoi säästöpankki- ja osuuspankkitarkastuksen toimintaa. Lisäksi se kokosi tietoja pankkitilastoa varten.
Pankkitarkastusvirasto oli rahoitustarkastuksen edeltäjä. Rahoitustarkastus ja vakuutusvalvontavirasto yhdistyivät 1. tammikuuta 2009 yhdeksi virastoksi, jonka nimeksi tuli Finanssivalvonta (Fiva).
Takaharu Nakai
Takaharu Nakai (s. 10. maaliskuuta 1984 Kutsuchan) on japanilainen entinen lumilautailija.
Nakai aloitti maailmancupissa kilpailemisen vuonna 2000, ja oli mukana seuraavan vuoden MM-kilpailuissa. Hän sijoittui half-pipessa viidenneksi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 saaden 40,7 pistettä.
Nakai oli MM-kisoissa 2003 big airin kahdestoista ja otti saman vuoden lopussa uransa ainoan maailmancupin osakilpailun voiton. Hän voitti vuonna 2003 Aasian kisoista half-pipen hopeaa maanmiehensä Daisuke Murakamin jälkeen. Nakai sijoittui half-pipessa kahdeksanneksi vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailuissa ja oli lajissa neljästoista vuoden 2006 olympialaisissa.
Torsten Wilhelm Forstén
thumb|right|250px|Torsten Forsténin piirros [[Viipurin linnasta.]] Torsten Wilhelm Forstén (9. elokuuta 1817 Kuopio – 2. syyskuuta 1861 Hamina) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Forsténin vanhemmat olivat kamarineuvos Carl Gabriel Forstén ja piispa Johan Molanderin tytär Maria Charlotta Molander. Taidemaalari, piirtäjä ja runoilija Lennart Forstén oli hänen kaksoisveljensä.
Forstén toimi Haminan kadettikoulun maantiedon opettajana ja rehtorin apulaisena. Hän kirjoitti 13 runoa veljensä Lennart Forsténin 1846 toimittamaan runokokoelmaan Finska kadetten sekä osallistui teoksen Finland framställdt i teckningar (1845–1852) kuvittamiseen yhdellä piirroksella. Lisäksi hän kirjoitti neljä runoa Emil von Qvantenin runokirjaan Lärkan (1844). Ollessaan komennuksella Baltassa ja Sorokissa hän lähetti kolme matkakertomusta, jotka julkaistiin Helsingfors Tidningarissa 1843.
Forstén oli naimisissa puolalaisen Konstanzia Antonia Malinovskajan kanssa. Historioitsija, Pietarin yliopiston dosentti ja historian professori Georg August Forstén oli heidän poikansa. Alma ja Olga Forstén olivat naimisissa kahden muun pojan kanssa.
Miska Kaukonen
Miska Kaukonen (s. 1975 Kaarina) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Vares – Sheriffi (2015) ja Paha maa (2005). Lisäksi hän on vieraillut tv-sarjassa Kaverille ei jätetä (2003). Kaukonen on näytellyt myös muun muassa Linnateatterissa ja Turun kaupunginteatterissa.
Urapolku
Kaukonen muutti päälle parikymppisenä Turkuun. Oli mukana Kaarinan nuorisoteatterin toiminnassa. Vuokrasivat kuudestaan tilan ja perustivat Teatteri Suden elokuvateatteri Kasinon paikalle. Aloitti Rauman Kaupunginteatterissa näyttelijäharjoittelijana ja samana vuonna tarjoutui opiskelupaikka teatterikorkeakoulussa 1998-2002. Puolitoista vuotta näytteli Turun Kaupunginteatterissa Peter Pan näytelmässä. Teatteri Susi yhdistyi 2003 Turun Uuden Teatterin kanssa ja nimitys muutettiin Linnateatteriksi. Näyttelijänä 2003-2006 Turun kaupunginteatterilla ja Linnateatterilla sivuohella töissä. Ura johti enemmän Linnateatterin puolelle ja toi kesiin Emma teatteriesitykset. Vuoden 2018 palkinto vuoden turkulaiselle toi paljon lisänäkyvyyttä, palkintopatsaan ja kunniakirjan. Näytteleminen jatkuu.
Ohjaaja ja käsikirjoittaja näytelmissä
Ohjaus
Käsikirjoitus
Tapahtumat
2011 Turun kauppatorin teltassa elävät esiintyjät
2013 Naisday-tapahtuman lavalla Turun messukeskuksessa
2014 Jeesus-roast Linnateatterilla
Jussi Pekkarinen
Jussi Pekkarinen on Suomen ulkoasiainministeriön tutkija ja tietokirjailija.
Vallovaara
Vallovaara on kylä ja samanniminen vaara Sallassa Lapin maakunnassa. Vallovaara sijaitsee Keminniemen alueella noin 14 kilometrin päässä Sallan kirkonkylästä. Vallovaaran päällä sijaitsee kota ja näkötorni. Sinne johtaa patikkareitti Jaurujärveltä.
Tilkka
thumb|Tilkka vuoden 2009 remontin jälkeen, jolloin julkisivun alkuperäinen väritys palautettiin Tilkan sairaala eli Tilkka on Suomen puolustusvoimien entinen keskussotilassairaala. Tilkka sijaitsee osoitteessa Mannerheimintie 164 Pikku Huopalahdessa Helsingissä.
Nimen alkuperä
Tilkka on tullut käyttöön sairaalan ja sairaala-alueen nimenä vuonna 1907, jolloin professori, valtioneuvos Taavi Laitinen perusti yksityissairaalan ja lepokodin, parantolan, Tilkan niitty (Tilka äng) -nimiselle vuokra-alueelle. Vuonna 1913 Laitinen myi kiinteistön valtiolle, joka rakennutti sen tilalle myöhemmin sotilassairaalan. Nimi lienee saatu paikallisesta ruotsinkielen murteesta, jossa tilk tarkoittaa pientä viljelysaluetta (peltotilkku) suomesta otettuna lainasanana.
Alfred Edman
Alfred Edman (12. maaliskuuta 1833 Turku – 9. syyskuuta 1859 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen filosofian tohtori ja kirjallisuudentutkija.
Edmanin vanhemmat olivat Turun tuomiorovasti Johan Adam Edman ja Klara Gustava Höckert. Hän kävi Turun yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1850. Edman valmistui filosofian kandidaatiksi 1853 ja väitteli tohtoriksi 1857.
Tilkka
Arkkitehtuuri
Rakennus on suojeltu asemakaavalla, eikä sitä saa purkaa tai sen kulttuurihistoriallista arvoa turmella. Museovirasto on listannut sen valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen joukkoon ja Docomomo yhdeksi modernin arkkitehtuurin merkkikohteista Suomessa.
Alfred Edman
Edman analysoi nykyaikaisen romaanin asemaa ja tehtäviä Litteraturbladissa 1854 ilmestyneessä kirjoituksessaan Romanen i våra dagar. Hänen mukaansa romaani oli uuden teollisen ja demokraattisia pyrkimyksiä korostavan yhteiskunnan omin kirjallisuudenlaji joka vastasi parhaiten lukijoiden odotuksiin.
Tilkka
Puolustuslaitoksen jälkeinen aika
Sairaalana Tilkka eli Keskussotilassairaala 1, KSS 1 lakkautettiin vuonna 2005 ja kielekkeinen valtiolippu laskettiin Tilkan katolta 30. joulukuuta 2005. Lakkauttaminen liittyi Puolustusvoimien organisaatiomuutokseen, jonka myötä Puolustusvoimat ulkoisti erikoissairaanhoitotasoiset palvelut. Sotilaslääketieteeseen liittyvä tutkimustoiminta jatkuu Lahteen perustetussa Sotilaslääketieteen keskuksessa.