cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malesian maantiede
Kallioperä ja pinnanmuodot
thumb|left|Länsi-Malesian topografia thumb|left|Itä-Malesian topografia Länsi-Malesian alue kattaa Malakan niemimaan eteläosan. Länsi-Malesia on pohjois-eteläsuunnassa noin 740 km ja itä-länsisuunnassa noin 320 km. Maa on vuoristoista, yli puolet alasta on yli 150 metrin korkeudella merenpinnasta. Noin puolet kallioperästä on graniittia ja muuta vulkaanista kiveä. Runsas kolmasosa on graniittia vanhempaa kerrostunutta kivilajia. Niemimaan jakaa kahtia etelästä pohjoiseen kulkeva vuorijono Banjaran Titiwangsan. Malesian mantereen korkein vuori on 2 189 metriä korkea Mount Tahan. Vuorijono erottaa niemimaan kapean itäisen rannikkovyöhykkeen ja lännen hedelmälliset alluviaalitasangot. Rannikkoalueilla on monia pieniä jokia, joiden alkulähde on vuoristossa. Länsi-Malesian pisin joki on 459 km pitkä Pahangjoki Pahangin osavaltiossa. Itä-Malesian pisimmät joet ovat Rajangjoki 563 km ja Kinabatangan 560 km.
Itä-Malesian alue Borneon saarella jakautuu mäkiseen ja laaksoiseen rannikkoalueeseen ja vuoristoiseen sisämaahan. Suuri osa lännempänä olevaa Sarawakin osavaltiota on rannikkoista alankoa, jossa on laajat mangroverantaiset tasangot. Sisämaahan päin mentäessä maasto muuttuu kukkulaisemmaksi ja saaren keskiosissa ja pohjoisimmassa osassa Sabahin osavaltiossa kohoaa vuoristo. Saaren korkein vuori on 4 095 metriä korkea Kinabalu.
Malesia sijaitsee Sundan mannerlaatalla ja laattatektonisesti maan alue ei ole aktiivinen. Malesian kallioperä on enimmäkseen kalkkikiveä, joka on muodostunut paleotsooisella maailmankaudella. Vanhimmat kivet maan alueella ovat 540 miljoonaa vuotta vanhaa sedimenttikiveä. Maan vuoristot ovat syntyneet orogenisesti poimuttumalla mesotsooisella maailmankaudella.
Vuoristot
thumb|right|250px|[[Mount Kinabalu on Malesian korkein vuori.]] Malesian korkein vuoristo on Banjaran Crocker -vuoristo Itä-Malesiassa Sabahin osavaltiossa. Vuoristo jakaa osavaltion kahtia. Vuoristossa sijaitsee maan korkein vuori, 4 095 metriä merenpinnasta nouseva Kinabalu, sekä maan kolmanneksi korkein vuori Mount Tambuyukon. Kinabalu sijaitsee Kinabalun kansallispuistossa, joka on Unescon maailmanperintökohde. Monilla vuorilla on rosoisia kalkkikivihuippuja. Maan toiseksi korkein vuori on Trus Madi, samannimisessä vuoristossa Sabahissa. Sabahissa sijaitsee myös Malesian ainoa toimiva tulivuori Bombalai. Sen edellistä purkautumisajankohtaa ei tiedetä varmasti, mutta todennäköisesti edellinen purkaus on tapahtunut noin 27 000 vuotta sitten. Borneon vuorijonot kulkevat itä-länsi- ja koillinen-luodesuuntaisesti ja ne muodostavat Malesian ja Indonesian välille pitkälti luonnollisen rajan.
Malesian mantereen puoleisella osalla on kolme rinnakkaista pohjois-eteläsuuntaista vuorijonoa. Vuoret ovat geologisesti hyvin vanhoja ja eroosio on pyöristänyt niiden muotoja. Olennainen piirre ovat myös keilamaiset karstimuodostumakukkulat, jotka ovat muotoutuneet miljoonien vuosien saatossa, kun sateet ovat kuluttaneet kalkkikiveä. Suurin vuoristo on pohjois-eteläsuuntainen Titiwangsanvuoristo. Siellä sijaitsee myös Länsi-Malesian toiseksi korkein vuori, Mount Korbu, 2 183 m. Vuoristo on hyvin metsäistä ja vuoret ovat pääasiassa graniittisia. Titiwangsanista itään on Bintangin vuorijono, ja Bintangista itään on Tahanvuoret, jossa sijaitsee myös Länsi-Malesian korkein vuori Mount Tahan.
Saaret
thumb|right|250px|Rantaa Redangilla. Malakan niemimaan ja Borneon ympärillä on satoja Malesialle kuuluvia saaria. Jotkut saarista ovat asuttuja ja jotkut vähemmän tutkittuja. Tunnetuimmat saaret ovat Malakan niemimaan länsipuolella olevat Langkawi, Pulau Pinang ja Pangkor, sekä itäpuolella olevat Perhentian-saaret, Redang ja Tioman. Borneon saaren ympärillä sijaitsevat muun muassa Labuan, Sipadan ja Banggi. Monet saaret ovat turistien suosiossa, etenkin niemimaan länsipuolella olevat saaret.
Ilmasto
Malesia sijaitsee lähellä päiväntasaajaa, 1. ja 6. pohjoisen leveyspiirin välillä, joten maassa vallitsee päiväntasaajan trooppinen ilmasto, jossa lämpötilat ovat korkeat ja sateet yleisiä ympäri vuoden. Ilman suhteellinen kosteus on 90–95 prosenttia. Lämpötila on yleensä yli 30 °C, eikä se koskaan laske alle 20 °C:n. Vuodessa sataa keskimäärin 2 000–2 500 mm. Huhtikuusta syyskuuhun puhaltaa lounaismonsuuni, marraskuusta helmikuuhun koillismonsuuni. Lounaismonsuuni tuo sateita länsirannikolle ja koillismonsuuni itärannikolle ja Borneolle. Joulukuusta helmikuuhun itärannikolla ja Itä-Malesiassa on hyvin sateista. Lounaismonsuuni saa alkunsa Australian aavikoilta ja sateisempi koillismonsuuni pohjoiselta Tyyneltämereltä. Vuotuinen sadanta on suurinta Borneolla ja pienintä maan mantereisen osan pohjoisimmassa osavaltiossa Perlisissä.
Itä- ja Länsi-Malesian ilmastot eroavat hieman toisistaan, sillä lännessä puhaltavat välillä mantereiset tuulet, toisin kuin Borneolla vallitsevassa meri-ilmastossa. Ilmastoissa on myös paikallisia eroja rannikkoseutujen ja sisämaan ylänköalueiden välillä. Ylängöillä on hieman viileämpää ja sateisempaa ja lämpötilojen vaihtelu on suurempaa.
Sademetsät
thumb|right|250px|Viidakkoa Taman Negaran kansallispuistossa. 75 % maasta on metsien peitossa ja 60 % siitä on luonnontilaista trooppista sademetsää. Borneon saaren alavat maat ovat aiemmin olleet sademetsien peittämät, sademetsissä kasvoi yli 2000 puulajia. Metsät ovat paikoin tuhoutuneet kun metsää on raivattu pelloiksi 1960-luvulta lähtien. Sarawakin osavaltiossa on 80 % alkuperäisestä metsäluonnosta tuhottu. Hakkuut ovat saastuttaneet vesistöjä, lisänneet eroosiota ja maanvyöryjä ja vahingoittaneet alueen maataloutta. Jotkut osavaltiot ovat ryhtyneet toimiin sademetsien suojelemiseksi.
Suurimmaksi osaksi Malesian sademetsissä kasvaa dipterokarpuskasveja. Yleisimmillään dipterokarpuskasveja löytyy Malesian sademetsistä. Muita tavanomaisia metsätyyppejä ovat mangrovemetsät ja soistuneet metsät. Mangrovemetsiä Malesiassa on 1425 km² alueella. Borneolla kasvaa maailman suurin kukka rafflesia. Sen lisäksi Malesiassa tavataan ainakin 15 000 putkilokasvilajia. Luonnontilaisten kasvien lisäksi talousmetsissä kasvatetaan kumipuuta ja öljypalmua. Cameron Highlandsin alue on tunnettu teeviljelmistään.
Malesian kansallispuistot ovat suosittuja matkailukohteita. Niihin kuuluvat maan suurin Taman Negaran kansallispuisto, Bakon kansallispuisto Borneon rannikolla, Niahin kansallispuisto luolineen sekä Tanjung Datun kansallispuisto, jossa on sekä koralliriuttoja että luonnontilaista sademetsää. Gunung Mulun kansallispuisto ja Kinabalun kansallispuisto ovat Unescon maailmanperintökohteita.
Eläimistö
thumb|right|250px|Malakantiikeri on Malesian kansalliseläin. On arvioitu että Malesiassa elää 20 % maailman eläinlajeista. Näin ollen maan eliökunnan monimuotoisuus on yksi maailman suurimmista. Maassa elää noin 210 nisäkäslajia, 620 lintulajia, 250 matelijalajia ja 150 sammakkolajia. Myös merialueiden eläimistö on runsasta.
Isoista kissaelämistä maassa elävät malakantiikeri, leopardi ja puuleopardi. Malaijikarhu on myös suuri petoeläin. Suuria kasvinsyöjiä ovat sumatransarvikuono, intiantapiiri, kääpiökauris, muntjakki, sambarhirvi, villisika, partasika, gauri ja aasiannorsu.
Kädellislajeja Malesian alueella ovat borneonoranki, siamanki, nenäapina, jaavanmakaki, borneongibboni, harmaalanguri ja hidaslori.
Monet Malesiassa elävistä suurista nisäkäslajeista ovat erittäin uhanalaisia. Maan hallitus pyrkii säilyttämään maan monipuolisen luonnon. Hallitus pyrkii tasapainottamaan maan talouskasvun ja luonnonsuojelun, mutta sitä on syytetty suuryritysten suosimisesta luonnonsuojelun kustannuksella. Etenkin metsien hakkuut ovat olleet kohtalokkaita metsien eläimistölle. Ongelmana on myös ollut salametsästys ja laiton eläinkauppa. Merieläimistölle on uhkana elinympäristöjen tuhoutuminen ja laiton kalastus. Malesia on ryhtynyt Indonesian ja Filippiinien valtioiden kanssa yhteiseen suojeluprojektiin, jolla pyritään suojelemaan meriluontoa.
Seisminen aktiivisuus
Malesia sijaitsee kahden suuren tektonisen laatan, Euraasian laatan ja Indo-Australian laatan välissä olevalla Sundan laatalla. Malesian alue on vakaa, mutta joskus Sumatralla ja Filippiineillä sattuvat maanjäristykset voivat tuntua Malesiassa pienenä vapinana. Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristys kasvatti Malesiassa mielenkiintoa seismisen aktiivisuuden vaikutuksista. Huolenaiheina ovat Malakan niemimaan länsirannikolla sijaitsevat osavaltiot, sekä Itä-Malesiassa Sabah.
Tulvat
Malesian keskimääräinen sademäärä on 2000–4000 mm vuodessa ja maa on altis tulville. Vuodesta 1926 lähtien maassa on ollut 15 suurta tulvaa. Tulvista on tullut yhä suurempi huolenaihe jokivarsien nopean kehittämisen takia, mikä on vähentänyt jokien kapasiteettia ja lisännyt jokien virtaamaa. Myös sademetsien häviäminen on lisännyt tulvia, koska metsät hidastavat alas rinnettä valuvan veden virtausta ja metsäkasvusto imee oman osuutensa vedestä. Lisäksi sateiden puuttomasta maasta irrottama liete tukkii joet.
Peter Forsskål
Peter (Pehr) Forsskål (11. tammikuuta 1732 Helsinki, Suomi – 11. heinäkuuta 1763 Jerim, Jemen) oli suomalais-ruotsalainen luonnontieteilijä, tutkimusmatkailija ja filosofi, suomalaisen klassisen liberalismin uranuurtaja.
Nuoruus ja opinnot
Peter (Pehr) Forsskål syntyi 11. tammikuuta vuonna 1732 Helsingin kirkkoherran, alun perin Sauvosta kotoisin olevan Johan Forsskåhlin (1691–1762) perheeseen. Ensimmäiset yhdeksän vuotta perhe asui Helsingissä ja myöhemmin perhe muutti Ruotsin Uplantiin ja edelleen Tukholmaan.
Forsskål valmistui ylioppilaaksi Uppsalan yliopistosta 10-vuotiaana vuonna 1742. Hän suoritti yliopistossa opintoja teologisessa tiedekunnassa vuosina 1751–1753, opiskeli arabiaa ja seurasi ahkerasti Carl von Linnén luentoja. Vuosina 1753–1756 hän opiskeli arabiaa ja filosofiaa Göttingenin yliopistossa, missä hän valmistui maisteriksi vuonna 1756 empiristisiä periaatteita puolustaneella teoksella Dubia de principiis philosophiae recentioris.
Väitöskirjan aiheuttamat myrskyt
Tieteen vapaus edellytti Forsskålin mielestä myös yhteiskunnallista vapautta. Palattuaan vuonna 1756 Uppsalaan Forsskål nimitettiin taloustieteen dosentiksi. Voidakseen luennoida myös filosofiasta ja valtio-opista hän jätti tarkastettavaksi väitöskirjansa kansalaisvapaudesta, De libertate civili. Ajan ahdasmieliseen ilmapiiriin teos oli kuitenkin liian radikaali, eikä sitä sen vuoksi tarkastettu. Myöhemmin Forsskål onnistui kuitenkin saamaan painoluvan teoksensa hiukan muutetulle ruotsinkieliselle versiolle Tankar om borgerliga friheten. Kirjasta otettiin 500 kappaleen painos vuonna 1759. Kirjassa hän kiteytti valistuksen yhteiskunnalliset vaatimukset pariinkymmeneen teesiin, joissa edellytettiin muun muassa paino- ja elinkeinovapautta sekä uskonnollista suvaitsevaisuutta. Kirja voitiin tulkita epäsuoraksi arvosteluksi hattupuoluetta vastaan, ja se herätti ilmestyttyään suurta kohua ja muun muassa painokanteen. Myssypuolueen kannattajat ottivat Forsskålin kuitenkin suojelukseensa, ja hän pystyi ansaitsemaan elatuksensa puolueeseen lukeutuneen kreivi Christer Hornin perheen kotiopettajana. pienoiskuva|230px|Peter Forsskålia esittävä postimerkki vuodelta 1979. Kirjan aiheuttamaan kritiikkiin Forsskål vastasi: ”Vapautta on ylläpidettävä vapaudella, nimittäin valtakunnan vapautta kirjoittamisen vapaudella, kuten Englannissa tapahtuu.”
Väitöskirja ja sen nostattama keskustelu antavat syyn kutsua Forsskålia ensimmäiseksi tieteellisen tutkimuksen vapautta johdonmukaisesti puolustaneeksi suomalaiseksi. Hän vastusti tieteellistä dogmaattisuutta ja katsoi, että totuus edellytti jatkuvaa etsintää ja että siihen saattoi pyrkiä erilaisin keinoin. Sen takia tiede edellytti paitsi kriittisyyttä myös suvaitsevaisuutta. Epäkohtiin ja tyytymättömyyteen voitiin vastata joko verellä tai musteella. Forsskålin mukaan Ruotsin oli valittava jälkimmäinen, mikä edellytti valistuneen yleisön luomista. Tavoitteeksi oli tällöin asetettava kansalaisvapauden toteuttaminen kaikilla yhteiskunnan tasoilla. Suurin uhka kansalaisvapaudelle oli itsevaltius, mutta myös vapaudellaan ylpeilevässä valtiossa saattoivat ihmiset todellisuudessa sortaa toisiaan. Tämän takia vääryys saattoi jäädä näkymättömiin, minkä vuoksi jokaisen oli voitava tuoda julki ne asiat, jotka hänen mielestään loukkaavat yleistä etua. Kansalaisvapauden tuli ulottua niin talouteen kuin valtiokoneistoonkin. Forsskål vastusti kirjoituksissaan muun muassa hitaaksi ja tehottomaksi katsomaansa ammattikuntapakkoa. Forsskålin Ruotsissa esittämät yhteiskunnalliset ajatukset jäivät elämään ja niitä puolusti valtiopäivillä ja kirjoituksissaan muun muassa Anders Chydenius.
Tutkimusmatkat
Arabian kielen taitoisena Forsskål osallistui vuonna 1761 Tanskan kuninkaan kustantamaan luonnontieteelliseen retkikuntaan, joka matkasi Egyptiin, Jemeniin ja Syyriaan. Retken idea oli lähtöisin Göttingenin yliopiston professori Johann David Michaelisilta, joka puolestaan vakuutti Tanskan silloisen ulkoministerin, kreivi Bernstorffin ja hänen kauttaan retkelle saatiin kuningas Fredrik V:n hyväksyntä. Alkuvuodesta 1759 Michaelis pyysi entistä oppilastaan Forsskålia osallistumaan retkelle luonnontutkijana. Forsskålin akateeminen tulevaisuus Ruotsissa oli epävarma hänen vapaamielisten ideoidensa vuoksi. Forsskål suostui ajatukseen, mutta esitti muutamia reunaehtoja. Ensiksikin hänen oli saatava 500 riksin vuotuinen stipendi ja toiseksi professorin arvo ja kolmanneksi matkan päätyttyä vielä 300 riksin vuotuinen eläke loppuiäkseen. Tanskan kuningas myöntyi ehtoihin ja kesällä 1760 Forsskål sai Kööpenhaminan yliopiston filosofian professuurin.
Retkikuntaan kuuluivat Forsskålin lisäksi tanskalainen lääkäri Christian Carl Kramer, kulttuurin tutkija professori Fredrik Christian von Haven, maanmittari Carsten Niebuhr, kuvataiteilija Georg Wilhelm Baurenfeind sekä entinen husaari Berggren. Matkan aikana Forsskål suoritti arvokkaita tutkimuksia ja havaintoja niin kasvi- kuin eläintieteenkin alalla mutta kuoli 11. heinäkuuta vuonna 1763 malariaan Jerimissä, Jemenissä. Ensimmäisenä retkikunnasta sairastui professori von Haven. Hän kuoli Jemenin Mokassa toukokuussa 1763. Baurenfiend ja Berggren kuolivat laivamatkalla Mokasta Intian Bombayhin. Helmikuussa 1764 lääkäri Kramer kuoli Bombayssa. Retkikunnan ainoa eloonjäänyt, saksalainen Carsten Niebuhr julkaisi hänen luonnontieteelliset tutkimuksensa 300 eläin- ja 800 kasvilajista, joita pidettiin kauan Arabian eläimistöä ja kasvistoa koskeva perusteoksena. Vuonna 1950 Forsskålin matkapäiväkirja julkaistiin nimellä Resa till den lycklige Arabien.
Suuri osa Forsskålin keräämistä kasveista tuhoutui matkalla takaisin Tanskaan ja lopuistakin iso osa pilaantui, koska asianomaiset professorit Tanskassa suhtautuivat asiaan lähinnä vihamielisesti. Forsskål oli ollut hankauksessa ao. professorien kanssa jo ennen lähtöään eikä asiat olleet millään tavoin parantuneet. Forsskålin kadonneeksi luultu matkapäiväkirja julkaistiin vasta vuonna 1950.
Hjalmar Neiglick
thumb|Hjalmar Neiglick. pienoiskuva|[[Albert Edelfelt|Albert Edelfeltin maalaama muotokuva Nylands Nationin tilauksesta]] Georg Hjalmar Garibaldi Neiglick, nimimerkit Arius ja Hj.N, (28. kesäkuuta 1860 Pietari – 3. marraskuuta 1889 Helsinki) oli suomalainen kokeellisen psykologian ja empiirisen filosofian uranuurtaja sekä teatteri- ja kirjallisuuskriitikko.
Neiglickin vanhemmat olivat pankinkomissaari Alexander Johan Neiglick ja Olivia Wilhelmina Tennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1879 ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1887. Hän opiskeli kokeellista psykologiaa Leipzigissa.
Neiglick toimi Helsingin yliopiston kokeellisen psykologian dosenttina 1887–1889 ja filosofian määräaikaisena professorina 1887–1889. Hän oli ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja 1887–1888 ja Uusmaalaisen osakunnan kuraattori 1888–1889.
Neiglick oli myös teatteri- ja kirjallisuuskriitikko Finsk Tidskrift- ja Nya Pressen -lehdissä. Hän käytti nimimerkkejä Arius ja Hj.N. Vuonna 1883 hän puolusti sananvapautta nimimerkillä Arius julkaisemassaan kirjoituksessa, kun ruotsalainen luennoitsija Carl von Bergen oli pitänyt Helsingissä esitelmän ”tulevaisuuden kristinuskosta” ja joutunut sen vuoksi joidenkin vanhoillisten yliopiston opettajien hyökkäyksen kohteeksi.
Kaasuvakio
Kaasuvakio (R) on kemiassa ja fysiikassa käytetty luonnonvakio. Sen arvo on tarkalleen eli noin 0,08206 L atm K-1 mol-1.
Kaasuvakio on yhdistetty Boylen, Charlesin sekä Avogadron lakien mukaisista vakioista, ja kuvaa sitä kuinka ideaalikaasun tilavuus riippuu sen paineesta, ainemäärästä ja lämpötilasta. Vakio esiintyy erityisesti ideaalikaasun yleisessä tilanyhtälössä.
Kaasuvakio voidaan kirjoittaa SI-järjestelmän perusvakioiden avulla tulona missä NA Avogadron vakio ja k Boltzmannin vakio. Koska mittayksiköiden nykyisten, vuonna 2019 voimaantulleiden määritelmien mukaan sekä Avogadron että Boltzmannin vakioilla on tarkkaan määritellyt arvot, on myös kaasuvakiolla niiden tulona tarkkaan määrätty arvo.
Fredrikstad FK
Fredrikstad Fotballklubb on vuonna 1903 perustettu jalkapalloseura Fredrikstadista, Norjasta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa. Se on voittanut Norjan mestaruuden yhdeksän kertaa ja cup-mestaruuden kymmenen kertaa. Kotiottelunsa joukkue pelaa yli 10 000 -paikkaisella Fredrikstad Stadionilla.
Historia
Fredrikstad Fotballklubb perustettiin 7. huhtikuuta 1903 jalkapallon erikoisseuraksi, kun monet urheiluseurat keskittyivät pääasiassa maastohiihtoon ja yleisurheiluun, ja se oli Norjan ensimmäinen pelkästään jalkapalloon keskittynyt seura. Perustamisen aikoihin joukkueella oli vaikeuksia löytää itselleen vastustajia. Pian vastustaja kuitenkin löytyi, kun naapurikaupunki Sarpsborgissa asunut englantilainen H. W. Kenworthy tahtoi harrastaa kotimaansa lajia, kävi harjoittelemassa Fredrikstadissa ja perusti vielä saman vuoden aikana Sarpsborg Footballklubbin. Joukkueet kohtasivat Sarpsborgissa 600 katsojan edessä, ja FFK voitti maalein 4–0. Pian seurat perustivat paikallisen jalkapallosarjan, johon nopeasti liittyi lisää joukkueita.
Saksalaismiehityksen aikaan Norjassa ei pelattu jalkapalloa, mutta sodan jälkeen jalkapallon suosio oli Norjassa korkeammalla kuin koskaan ennen. Jalkapallon taso oli myös noussut ja kilpailu kiristynyt. 1940-luvulla FFK selvisi kolmesti cupin finaaliin mutta hävisi joka kerta. Toisen liigamestaruutensa se voitti vuonna 1949. Menestyskulku sai jatkoa 1950- ja 1960-luvuilla. Joukkue voitti kuusi kertaa Norjan mestaruuden ja seitsemän kertaa hopeaa. Cup-mestaruuden se voitti neljästi.
1970-luvulla alkoi taas laskuvaihe. Vielä 1971 joukkue selviytyi cupin finaaliin, mutta myöhemmin se putosi korkeimmalta sarjatasolta ensimmäisen kerran historiansa aikana. Joukkueen jojo-tyylinen liike sarjatasojen välillä jatkui 1980-luvulle saakka. Vuonna 1984 joukkue voitti cup-mestaruuden, mutta samana vuonna se putosi jälleen kerran liigasta. Vuonna 1992 joukkue putosi peräti kolmanteen divisioonaan, mistä se nousi vasta kymmenen vuoden kuluttua, 2002. Joukkueen uuden nousun merkittävä hahmo oli vuonna 2001 valmentajaksi tullut Knut Torbjørn Eggen, joka toi otteisiin ammattimaisuutta ja nosti seuran kauden 2003 päätteeksi takaisin korkeimmalle sarjatasolle ensimmäisen kerran kahteenkymmeneen vuoteen.
Tummilla oksilla punaiset marjat
Tummilla oksilla punaiset marjat on suomalaisen runoilijan Laura Latvalan runokokoelma vuodelta 1979.
Kustantaja on Werner Söderström Osakeyhtiö. Kirja on painettu WSOY:n graafisilla laitoksilla Porvoossa.
Teos on omistettu "Katille Hannalle Santulle Tanjalle Tommille Tiinalle ja Paulalle".
Laura Latvalan edellinen kokoelma Rinascita ilmestyi vuonna 1971 ja seuraava Elysiumin kultaiset kentät 1986. Hänen kirjailijanuransa oli tässä vaiheessa kestänyt yli 30 vuotta.
Kaikki runot on otsikoitu, paitsi Odotan joulua, Juolukan kirpeää ja Tähti on siirtynyt.
Esko Elsilä
Esko Elsilä (s. 12. joulukuuta 1954 Oulainen) on suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä.
Tsymogeeni
Tsymogeenien merkitys on toimia erityisesti hydrolyyttisten entsyymien varastomuotoina. Kun entsyymi on tsymogeeninaan, se on inaktiivinen eikä näin ollen pysty katalysoimaan hydrolyysiä väärissä paikoissa ja näin aiheuttamaan vaurioita soluille ja kudoksille. Trypsiinin muodostuminen trypsinogeenista aikaansaa monien muiden entsyymien aktivoitumisen sillä trypsiini hajottaa muun muassa kymotrypsinogeenin, sekä elastaasin, karboksipeptidaasin ja lipaasientsyymien tsymogeenit aktiivisiksi entsyymeiksi.
Samppa
Samppa on suomalainen miehen etunimi. Se on annettu vuoteen 2017 mennessä 501 henkilölle, joista kaikki ovat miehiä.
Katariina (Turku)
Katariinassa sijaitsee lintuvetenä tunnettuun Rauvolanlahteen rajoittuva luonnonsuojelualue, Ispoisten kartanon nykyisin yksityisenä päiväkotina toimiva päärakennus vuodelta 1784 ja Erik Bryggmanin suunnittelema varhaisfunktionalistinen huvila, Villa Solin (1926-29).
Katariina kuuluu aluekumppanuusprojektiin Turku74, joka kattaa alueet Ilpoinen-Peltola-Koivula-Harittu-Katariina.
Knuuti
Knuuti on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Marco Rigamonti
Marco Rigamonti on italialainen Suzukin MotoGP-tallin insinööri, joka on toiminut vuodesta 2013 lähtien Andrea Iannonen ratainsinöörinä.
Ura
Rigamonti aloitti työskentelemään moottoriurheilun parissa analyysi-insinöörinä Ducatilla 2004. Hän kehitti tallille muun muassa luistonestoa, moottorin voimantuoton järjestelmää ja moottorijarrutusta. Lisäksi Rigamonti oli vastuussa testien aikatauluista tehtaalla ja radalla. Hän oli roolissa aina joulukuuhun 2007 saakka, kunnes siirtyi tammikuussa 2008 Max Biaggin ratainsinööriksi Superbiken maailmanmestaruussarjan Sterilgarda Go Eleven -talliin. Rigamonti toimi samalla Ducatin asiakastallin Sterilgarda Go Elevenin teknisenä koordinaattorina.
Leninismi
thumb|V.I. Lenin kuvattuna Sveitsissä helmikuussa 1916.
Leninismi on venäläisen vallankumousjohtajan Vladimir Leninin (1870–1924) ajatuksiin pohjautuva marxilainen poliittinen ja teoreettinen filosofia.
Historia ja periaatteet
Vladimir Lenin piti itseään marxistina, ja leninismi pohjautuukin suurelta osin Karl Marxin näkemyksiin politiikasta, taloudesta ja yhteiskunnasta. Leninismissä on kuitenkin tiettyjä painotuseroja klassiseen marxismiin verrattuna. Ensinnäkin, siinä korostetaan vallankumouksellisten työläisten ja talonpoikien merkitystä koko työväenluokkaan verrattuna. Siinä painotetaan myös alikehittyneiden maiden ja osittain kolonisoitujen maiden merkitystä edistyneisiin kapitalistisiin maihin nähden. Lisäksi leninismissä korostetaan etujoukkona toimivan puolueen roolia työläisten spontaanin toiminnan sijaan.
Lenin esitti jo vuonna 1902 ajatuksensa, jonka mukaan työläiset eivät yksin onnistuisi tuottamaan sosialistista vallankumousta, vaan parhaimmillaankin saisivat aikaan vain “ammattiliittotietoisuuden”, jolla kapitalismia vain uudistettaisiin mutta ei kumottaisi. Sen vuoksi Lenin kannatti ammattimaisten vallankumouksellisten puolueen perustamista marxilaisten ajatusten ja luokkatietoisuuden edistämiseksi työläisten keskuudessa. Tämän puolueen tulisi noudattaa demokraattisen sentralismin periaatteita, eli sen jäsenet osallistuisivat puolueen politiikan muotoiluun ja sen johtajien valintaan, mutta tämä olisi tehty, kaikkien jäsenten tulisi sitten uskollisesti toteuttaa päätetyt asiat. Lenin uskoi, että vain tällainen kurinalainen ja sitoutunut organisaatio pystyisi toteuttamaan Marxin näkemyksen sosialistisesta yhteiskunnasta. Tämän ajatuksen pohjalta Lenin perusti vuonna 1903 Venäjän sosialidemokraattisesta puolueesta eronneen liikkeen, josta tuli myöhemmin bolševikkipuolue.
Lenin kiinnitti huomiota kapitalismin kansainvälisyyteen ja uskoi kapitalismin johtavan vääjäämättä maailmanlaajuiseen imperialismiin. Tämä johtaisi Leninin mukaan imperialististen valtojen väliseen konfliktiin ja sosialistista vallankumousta suosiviin olosuhteisiin kehitysmaissa, joissa proletariaatti on suurilukuisempi kuin syntyperäinen porvaristo. Marxista poiketen Lenin uskoi alikehittyneen Venäjän olevan otollinen maa sosialistiselle vallankumoukselle. Lenin alkoikin rohkaista Venäjän työläisiä ja talonpoikia liittymään yhteen.
Perustettuaan ensin bolševikkipuolueen, ja myöhemmin vallankumouksen jälkeen Neuvostoliiton, Lenin pyrki luomaan “proletariaatin diktatuurin”, jossa puolue edustaisi työväenluokan todellisia intressejä. Tämä johti maassa yksipuoluejärjestelmään, jossa kilpailevat liikkeet tukahdutettiin. Lenin kielsi myös siipien syntymisen puolueen sisälle. Tämän seurauksena leninismi alettiinkin yhdistää bolševikkien eli kommunistien valtaan Venäjän sisällissodassa 1917–1923 ja sitä seurannessa Neuvostoliitossa, kuten myös puolueen voimankäyttöön poliittisia vastustajiaan vastaan omien ideologisten tavoitteidensa edistämiseksi.
Venäjän ulkopuolella
Kun Neuvostoliiton vaikutusvalta alkoi kasvaa maailmalla, ulkomaisetkin kommunistiset liikkeet alkoivat hahmottaa poliittisia ja yhteiskunnallisia suhteita leninismin kautta. Ne alkoivat myös edistää omia vallankumouksiaan leninismin keinoin muun muassa Kiinassa, latinalaisessa Amerikassa ja Vietnamissa.
Länsimaissa osa vasemmistosta kannatti Leninin ajatuksia kapitalismista ja hänen toimintaansa puolueensa organisaattorina. Useimmat lännen sosialidemokraatit kuitenkin torjuivat leninismin, koska se heidän mielestään perustui liian paljon väkivaltaan ja toteutti marxismia maassa, jossa ei ollut demokraattisia perinteitä tai kehittynyttä kapitalismia.
Suuntauksia
Leninismin tunnetuin ja levinnein suuntaus on marxismi-leninismi, josta kehittyi Neuvostoliiton ja sen johtaman kansainvälisen kommunistisen liikkeen yhteinen ideologia Josif Stalinin aikana. Sisällöllisistä muutoksista huolimatta marxismi-leninismi käsitteenä säilytti asemansa Neuvostoliitossa aina valtion lakkauttamiseen asti.
Toinen tunnettu leninismin suuntaus on trotskilaisuus, jolla tarkoitetaan Stalinin kanssa riitoihin 1920-luvulla ajautuneen Lev Trotskin ajattelun pohjalle syntyneitä suuntauksia. Myös jotkut vasemmistokommunistiset suuntaukset on laskettavissa leninismin piiriin.
Flick of the Switch
Flick of the Switch on australialaisen AC/DC-yhtyeen yhdeksäs Australiassa ja kahdeksas kansainvälisesti julkaistu studioalbumi, joka ilmestyi 15. elokuuta 1983. Se äänitettiin saman vuoden huhtikuussa Compass Point Studiosissa Nassaussa, Bahamalla. Yhtye tavoitteli albumista tyylillisesti pelkistetympää kahden tuotetumman levyn jälkeen.
Albumi ei ole noussut yhtyeen suurimpien klassikoiden joukkoon. Jo ilmestyessään se sai kritiikkiä ja myi hieman heikommin kuin yhtyeen kaksi aiempaa albumia laulaja Brian Johnsonin kanssa. Sitä pidetäänkin AC/DC:n ensimmäisenä kaupallisena floppina. Albumilta julkaistiin singlet ”Guns for Hire”, ”Flick of the Switch” ja ”Nervous Shakedown”.
Rumpali Phil Rudd erotettiin yhtyeestä äänitysten jälkeen. Syynä olivat hänen henkilökohtaiset ongelmansa, jotka johtivat riitaan kitaristi Malcolm Youngin kanssa. Tilalle valittiin Simon Wright.
Taustaa
Yhtyeen mielestä kaksi sen edellistä albumia, Back in Black ja For Those About to Rock, olivat olleet tuotannoltaan mahdollisesti liian pitkälle hiottuja. Flick of the Switchillä yhtyeen oli tarkoitus palata juurilleen. Rytmikitaristi Malcolm Young halusi uudesta albumista ”paljaan, raa’an ja riisutun”. Hänen tavoitteenaan oli luoda albumille tunnelma, jossa kuulija tuntisi olevansa samassa tilassa soittajien kanssa. Jälkeenpäin hän kertoi, että yhtye halusi tulla taas ”yksinkertaiseksi pikkubändiksi”. Angus Young kertoi helmikuussa 1984 suosivansa ”raakaa puhtautta”: vähemmän tehosteita ja efektejä, eikä enää rumpujen jättimäistä kaikua.
Tammi-helmikuussa 1983 Youngin veljekset työstivät Sydneyssä uusia riffejä ja sointurakenteita uutta albumia varten. Sen jälkeen AC/DC kokoontui Mansaarelle viimeistelyä varten.
Äänitykset
Huhtikuussa yhtye matkusti Compass Pointin studiolle Nassauun, Bahamalle, jossa oli nauhoitettu myös yhtyeen vuonna 1980 julkaistu maailmanlaajuinen menestysalbumi Back in Black. Yhtyeen kolme edellistä albumia tuottanut Robert John ”Mutt” Lange ei ollut mukana, vaan yhtye halusi tuottaa albumin itse.
Äänitykset alkoivat huhtikuussa 1983. Yhtye nauhoitti sessioissa yhteensä kolmetoista raitaa. Niistä kolme kappaletta, muun muassa ”Out of Bounds” ja ”Tightrope”, eivät päätyneet albumille.
Flick of the Switch on ainoa AC/DC:n itse tuottama albumi. Johtavana tuottajana toimi rytmikitaristi Malcolm Young, jota kuitenkin avustivat yhtyeen aikaisemmat tuottajat, hänen veljensä George Young ja Harry Vanda. Äänittäjänä ja miksaajana toimi Tony Platt. Kun albumi oli miksattu, se kuulosti yhtyeen jäsenten mielestä liikaa Back in Blackilta, joten se miksattiin uudelleen.
Musiikki
Flick of the Switch edusti juuri sellaista AC/DC:tä kuin Malcolm Young oli äänityksissä halunnutkin. Äänimaailma oli raaka, raskas, kovaääninen ja efektitön. Tämä oli osittain tarkoitettu erotukseksi AC/DC:n ja muiden yhtyeiden välille aikakaudella, jolloin monet yhtyeet pehmensivät soundiaan saadakseen soittoaikaa uudessa Music Televisionissa. Musiikillisesti Flick of the Switch liittyy seuraajansa Fly on the Wallin (1985) kanssa samaan jatkumoon. Malcolm Young on kertonut, että hän tavoitteli Muddy Watersin vuonna 1977 julkaistun Hard Again -albumin äänimaailmaa.
Avauskappaleesta ”Rising Power” on sanottu, että siitä kuulee, mitä yhtye on tuotannollisesti ajanut takaa. Esimerkiksi kitarasoundia on kuvattu kirkkaammaksi kuin edellisalbumilla. ”Landslide” arvostelee solisti Brian Johnsonin inhoamia rahanahneita evankelistoja.
Albumin kansikuva, jossa oli yksinkertainen lyijykynäpiirros soolokitaristi Angus Youngista, edusti itse musiikin tavoin pelkistettyä linjaa. Kansitaide kuitenkin herätti kriittistä keskustelua yhtyeen ja levy-yhtiön välillä.
Phil Ruddin lähtö
240px|thumb|right|Phil Rudd vuonna 1995. Yhtyeen rumpali Phil Rudd ajautui Flick of the Switchin nauhoittamisen aikaan riitoihin rytmikitaristi Malcolm Youngin kanssa. Yhtyeen edellisen laulajan Bon Scottin kuolema vuoden 1980 alussa oli ilmeisesti ollut kovempi isku Ruddille kuin yhtyeen muille jäsenille. Paine ja työtaakka olivat kasvaneet Ruddin kohdalla kahden aiemman albumin suurten kiertueiden aikana. Vaikka Rudd soitti albumin äänityksissä normaalisti, hänen yksityiselämänsä ongelmat aiheuttivat jännitettä hänen ja Youngin välille. Lopulta tilanne kärjistyi ja Young ja Rudd ottivat toukokuussa asian vuoksi rajusti yhteen, minkä seurauksena Young halusi Ruddin lähtevän Nassausta ensimmäisellä mahdollisella lentokoneella, seuraavana iltana.
Vuonna 2000 Malcolm Young paljasti, että Ruddin erottamiseen vaikutti myös tämän huumeiden käyttö. Kerrang!-lehden journalisti Mark Putterfordin mukaan Rudd poltti niin paljon kannabista, että alkoi nähdä harhoja.
Ruddin lähdön jälkeen lähestyvälle Yhdysvaltain-kiertueelle alettiin etsiä uutta rumpalia, joten yhtye lennätti Bahamalle useita ehdokkaita. Malcolm Youngin unelmana oli, että AC/DC:n uudeksi rumpaliksi liittyisi Procol Harum -yhtyeen B. J. Wilson. Lontooseen palattuaan AC/DC ilmoitti vapaasta rumpalin paikasta. Koesoittojen nimekkäimpiä hakijoita olivat Simon Kirke (Free, Bad Company) ja Paul Thompson (Roxy Music), mutta kumpikaan ei onnistunut vakuuttamaan yhtyettä. Kirken epäonnistuminen harmitti Malcolm Youngia, joka oli tämän suuri ihailija. Lopulta paikan sai nuori englantilainen Simon Wright. Koesoittoja järjestettiin Yhdysvalloissa yhteensä neljäsataa ja Britanniassa kolmesataa.
Julkaisu ja vastaanotto
Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa ja Euroopassa 19. elokuuta 1983, Australiassa neljä päivää myöhemmin. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa sen julkaisi Albert Productions ja muualla Atlantic Records. Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton, ja sitä mainostettiin erittäin pienellä budjetilla. Levy nousi Britanniassa sijalle neljä ja Yhdysvalloissa sijalle viisitoista. Edellinen albumi For Those Abut to Rock oli noussut Yhdysvaltain listaykköseksi ja Britanniassa kolmanneksi. Menestys oli ympäri maailmaa edellislevyä heikompaa ja Flick of the Switchiä pidetäänkin AC/DC:n uran ensimmäisenä kaupallisena floppina. Myös Kerrang!-musiikkilehden äänestyksessä AC/DC valittiin vuoden 1983 kahdeksanneksi suurimmaksi pettymykseksi.
Flick of the Switchin aiempaa heikommalle menestykselle on pidetty syynä sitä, että se ei ollut ilmestyessään musiikillisesti ajankohtainen. Metallimusiikista oli tullut valtavirtaa ja kyseisen tyylilajin ihailijat halusivat kuunnella raskaampaa ja progressiivisempaa musiikkia kuin mitä AC/DC edusti. Lisäksi levyltä puuttui radiohitti.
Liitto (lehti)
Liitto oli Oulussa vuosina 1906–1993 ilmestynyt Maalaisliiton ja myöhemmin Keskustapuolueen 6-7-päiväinen pohjoispohjalainen sanomalehti. Lehteä kustansi oululainen Oy Liiton Kirjapaino.Liiton seuraajaksi tuli valtakunnallinen Suomenmaa-lehti, kun velkaantunut, Helsingissä ilmestynyt Suomenmaa fuusioitiin siihen. Lehden nimeksi otettiin Suomenmaa.
Flick of the Switch
Julkaisu ja vastaanotto
Yhtye harjoitteli tulevaa Yhdysvaltain-kiertuetta varten Los Angelesissa, missä kuvattiin myös musiikkivideot kappaleista ”Flick of the Switch”, ”Nervous Shakedown” ja ”Guns for Hire”. Malcolm Young antoi kuvausryhmälle päivän aikaa tallentaa yhtye filmille. Videot olivat yksinkertaisia ja pienellä budjetilla tehtyjä. Ne kuvattiin suuressa, lentokonehallin kokoisessa tilassa.
Kilimanjaro
Kilimanjaro on vuori Koillis-Tansaniassa Kenian rajan tuntumassa. Sen korkein huippu on 5 895 metriä ja se on Afrikan korkein vuori. Kilimanjaro koostuu kolmesta tulivuoresta, joista vain yhdellä on enää vulkaanista toimintaa. Loivalle vuorelle on suhteellisen helppo kiivetä, ja se onkin suosittu kiipeilykohde.
Flick of the Switch
Kritiikki
Rolling Stone -lehden arvostelija David Fricke totesi yhtyeen toistavan itseään levystä toiseen ja etenkin Youngin kierrättävän vanhoja riffejään hittilevyltä toiselle. Allmusicissa julkaistussa arvostelija Steve Huey oli huomannut, miten yhtye pyrki tavoittelemaan ensimmäisten levyjensä raakuutta, ja arveli että yhtyeeltä alkoivat ideat olla vähissä.
Liitto (lehti)
Toinen merkittävä painotuote Liiton kirjapainolla oli maan toiseksi vanhin (1958 - 2020) kaupunkilehti Oulu-lehti, joka yhdistettiin Kalevan Forum24-kaupunkilehteen maaliskuussa 2020
Flick of the Switch
Kritiikki
Arvostelut
Kilimanjaro
Nimi
Kilimanjaron nimen alkuperää ja merkitystä ei tunneta. Vuoren alapuolella asuvien chaggojen kielessä on sanat kilelema ja njaare, jotka yhdistämällä saadaan sana, joka tarkoittaa ”mahdoton linnulle”. Chaggoilla ei kuitenkaan ole omaa nimeä Kilimanjarolle, vaan he käsittävät sen kahtena vuorena, joille on kummallekin oma nimensä. Nimen on myös arveltu tulleen Tansanian pääkielestä swahilista, jossa kilima tarkoittaa ’kukkulaa’.
Flick of the Switch
Kokoonpano
Muusikot
Liitto (lehti)
Vuonna 1973 Oy Liitto perusti Iltaset-nimisen kolmipäiväisen pohjoissuomalaisen iltapäivälehden. Tappiota tuottanut Iltaset-lehti myytiin syksyllä 1973 WSOY:n ja Otavan omistamalle Yhtyneet Kuvalehdet Oy:lle, joka perusti lehteä julkaisemaan Yhtyneet Päivälehdet -yhtiön. Iltaset-lehteä on pidetty Iltalehden edeltäjänä.
Flick of the Switch
Kokoonpano
Muut
Kilimanjaro
Vuoret ja huiput
thumb|Kilimanjaron korkein huippu Uhuru Peak thumb|Kilimanjaron kolme vuorta: keskellä Kibo, oikealla Mawenzi ja vasemmalla Shira. Kuvassa näkyvät myös Kilimanjaron asutusalueiden rajat ja kansat, joista suurilukuisin ovat [[chaggat. Oikeassa yläkulmassa Kilimanjaron sijainti Tansanian kartalla.]] Kilimanjaro on muodostunut kolmesta tulivuoresta, Kibosta (5 895 m), Mawenzista (5 149 m) ja Shirasta (3 962 m). Kilimanjaron suurin leveys on 40 kilometriä.
Mawenzin rinteet ovat jyrkät ja rotkoiset, ja sillä on monta huippua. Shiran huippu on kulunut harjanne, joka on jäänne sen kraatterin eteläisestä ja läntisestä reunasta.
Vuoren yli 2 700 metriä merenpinnasta olevat alueet muodostavat Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvan Kilimanjaron kansallispuiston.
Kilimanjaron lähiseudut eivät ole erityisen vuoristoisia, ja sitä lähin vuori on 60 kilometrin päässä lounaassa sijaitseva Meru. Koska Kilimanjaro on matalahkojen tasankojen ympäröimä korkea ja yksinäinen vuori, näköala sen huipulta on luultavasti laajin koko maapallolla.
Geologinen historia
Kilimanjaro syntyi noin 750 000 vuotta sitten Itä-Afrikan hautavajoaman sivuhalkeaman laavapurkauksissa. Maankuori nousi purkauksien seurauksena ylöspäin ja muodosti Shira-tulivuoren. Shiran purkaus loppui 500 000 vuotta sitten, ja sen huippu romahti suureksi kalderaksi. Pian Shiran sammumisen jälkeen muodostui Mawenzi-tulivuori, ja 460 000 vuotta sitten suuressa purkauksessa Kibo-tulivuori. Kibo kasvoi lisää korkeutta vielä uusissa purkauksissa. Kilimanjarolle tunnusomainen kiiltävä musta kivi, obsidiaani, syntyi 100 000 vuotta sitten suuressa Kibon purkauksessa. Myöhemmin vuorelle on syntynyt lisää pienempiä sivukartioita. Uusin muodostelma on 200 vuotta sitten syntynyt tuhkan reunustama kartionmuotoinen kuoppa Kibo-vuoren Reusch-kraatterissa.
Ilmasto
Kilimanjarolla on kaksi sadekautta, keväällä ja talvella. Kaakkoinen pasaatituuli tuo maalis–toukokuussa runsaasti sadetta etenkin vuorten etelärinteille, joiden kasvillisuus on siksi vehreämpää kuin pohjoisrinteiden. Touko–lokakuun ajan vuorille puhaltaa kuiva koillistuuli, joka estää vuorten etelärinteillä etelän monsuunisateita yleensä nousemasta 3 000 metrin yläpuolelle. Marras–helmikuussa vuorilla puhaltaa koillinen monsuunituuli, joka tuo jonkin verran sateita pohjoisrinteille.
Luonto ja ympäristö
Kilimanjaron rinteet voidaan jakaa viiteen vyöhykkeeseen. Alimmilla osilla 800–1 200 metrin korkeudessa on alun perin ollut savanniluontoa, mutta se on korvautunut asutuksella ja viljelyksellä. Ilmasto on kuuma ja trooppinen, ja sadekausi ja kuiva kausi vaihtelevat vuoden aikana. Vuoristometsävyöhyke sijaitsee 1 900–2 900 metrin välissä. Se on tiheää ja runsaskasvuista metsää. Päivisin lämpötila on 18–24 astetta, ja etelärinteillä sataa peräti 2 000 millimetriä vuodessa. Kanervanummi sijaitsee 2 900–4 000 metrin korkeudessa. Vyöhyke on matalakasvuista pensas- ja nummimaata. Päivälämpötila on 10–18 astetta, ja öisin on usein pakkasta. Sadetta saadaan 500–1 300 millimetriä vuodessa. Paljakka on 4 000–5 000 metrin korkeudessa. Se on vähäkasvista tai kasvitonta autiomaata, jossa päivälämpötila on päivisin alle 10 astetta ja yöllä aina pakkasen puolella. Sadetta tulee 250 millimetriä vuodessa vetenä tai lumena. Huippuvyöhykkeellä viiden kilometrin yläpuolella on laavakivikkoa ja tuhkaa, kaikkein ylimpänä paikoin jäätiköitä. Päivisin lämpötila on hiukan nollan yläpuolella, öisin pakkanen voi olla kireääkin. Hyvin harvat sateet tulevat Kilimanjaron huipulla lumena.
Kilimanjaron korkeimman huipun Kibon jäätikkö on runsaan neliökilometrin laajuinen. Sen vanhimmat kerrokset muodostuivat 11 700 vuotta sitten. Vuoren jääpeitteestä on kadonnut 82 prosenttia vuoden 1912 jälkeen, ja sulaminen jatkuu yhä. Sulamisvesien sekä metsien vähenemisestä seurannut jokien kuivuminen on vaikuttanut alempana sijaitseviin metsiin ja maanviljelyyn. Jään sulamisen on arvioitu johtuvan ilman lämpenemisestä alueella.
Kilimanjaron kasvillisuus on monipuolista, mikä johtuu vuoren korkeudesta sekä sen sijainnista päiväntasaajan ja Intian valtameren läheisyydessä. Vuorella esiintyy 2 500 kasvilajia, joista puulajeja 130.
Venho (sukunimi)
Venho on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kilimanjaro
Luonto ja ympäristö
thumb|Valkoniskakorppeja Kilimanjarolla Kilimanjarolla elää vain vähän eläimiä ja niitä näkee harvoin, sillä eläimet ovat väistyneet ihmisten tieltä. Eniten lajeja on alavalla metsävyöhykkeellä. Koko vuorella metsävyöhykkeineen esiintyy 140 nisäkäslajia, joista 7 on kädellisiä, 25 petoeläimiä, 25 antilooppeja ja 24 lepakkoja.
Nelijuovahiiri ja puissa elävät sinimarakatti sekä gueretsa ovat yleisiä. Metsissä elää myös pensassika, ja hyvin harvoin saattaa näkyä oliivipaviaaneja, sivettejä, leopardeja, mangusteja, servaaleja, mesimäyriä, piikkisikoja ja muurahaiskarhuja. 2 800 metrin yläpuolella esiintyy nelijuovahiiren lisäksi muutama muukin jyrsijälaji. Leijona saattaa käydä Shiran ylätasangolla asti. Kibon huipulla 5 500 metrin korkeudessa elää hämähäkkilaji, joka asustaa maan alla ja syö luultavasti alueelle eksyneitä kärpäsiä.
Kilimanjaron alarinteiden metsissä elää runsaasti lintuja, jotka käyvät metsästämässä paljailla ylärinteillä. Näkyvimpiä suurehkoja lintuja ovat kenianturako, hopeasarvinokka ja täplähiiro. Ylempänä eläviä lajeja ovat muun muassa valkoniskakorppi, kenianvuoritasku, alppikiitäjä, pitkäpyrstömedestäjä ja viiruhemppo. Kaikkein ylimmillä rinteillä liihottavat vuorihiirihaukka, afrikanhiirihaukka, keisarijalokotka ja partakorppikotka.
Historiaa
Kilimanjaron näki ensimmäisenä eurooppalaisena saksalainen tutkimusmatkailja Johannes Rebmann toukokuussa 1848. Seuraavan vuoden huhtikuussa hän kiipesi vuoren alarinteille, mutta ei saavuttanut lumirajaa.
Ensimmäisinä Uhuru Peakille kiipesivät tiettävästi saksalainen geologi Hans Meyer ja itävaltalainen Ludwig Purtscheller 6. lokakuuta 1889. Meyer oli tehnyt ensimmäisen valloitusyrityksensä vuonna 1887 ja nousi 5 400 metriin saakka. Seuraavana vuonna hän yritti uudelleen, mutta joutui paikallisen arabikapinan pyörteissä vangiksi lunnaita vastaan. Kolmannella yrittämällä Meyer onnistui. Hän pystytti reitin varrelle leirejä, joille hän saattoi vetäytyä epäonnistuneiden huipulle nousujen jälkeen joutumatta palaamaan vuoren juurelle asti. Hänellä oli mukanaan myös suuri seurue, johon kuuluneen itävaltalaisen Ludwig Purtschellerin kanssa Meyer nousi huipulle asti. Retkeä vaikeuttivat joidenkin kantajien luopuminen, selkeän polun puuttuminen, norsuille kaivetut ansat ja Moshin heimopäällikkö. 1800-luvulla Kilimanjarolla oli myös huomattavasti enemmän lunta kuin nykyisin. Meyer joutui lisäksi kävelemään seurueineen vuorelle 14 päivän matkan Mombasasta. Meyerin jälkeen Uhurulle kiivettiin seuraavan kerran vasta vuonna 1909. Mawenzin valloittivat 29. heinäkuuta 1912 Edward Oehler ja Fritz Klute.
Pastori ja lähetyssaarnaaja O. E. Närhi kiipesi ensimmäisenä suomalaisena Kilimanjaron huipulle vuonna 1928 yhdessä professori Reuschin kanssa.
Nykyisin
thumb|Lava Toweria kohti patikoivia kiipeilijöitä vuonna 2009 Vuonna 1932 vuorelle rakennettiin Kibo Hut -mökki helpottamaan kiipeilijöiden matkantekoa. Sen myötä kiipeilijöiden määrä alkoi kasvaa, ja nykyisin vuorella käy vuosittain 35 000 turistia. Vaikka turismi on alueelle tärkeä tulonlähde, kiipeily rasittaa vuorta ja häiritsee eläimiä.
Kibon rinteet ovat loivia, ja sen huipulle on siksi melko helppo kiivetä. 4 000 metrin korkeuteen johtaa seitsemän polkua, ja siitä ylöspäin huipulle asti kolme. Suosituin reitti on Marangu. Haastavampi reitti on jäisen Breach Wallin kautta.
Riihinen
Riihinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Persianparrotia
Persianparrotia eli parrotia eli rautapuu (Parrotia persica) on Pohjois-Iranissa kasvava erittäin kova puulaji. Se kasvaa myös muualla, mutta silloin se ei muodosta niin kovaa puuainesta. Puu kasvaa 15–25 metriä korkeaksi. Persianparrotian puumassan tiheys on noin 1,4 kg/dm³, eli se on vettä tiheämpää.
Persianparrotiaa kasvatetaan koristekasvina ennen kaikkea sen loisteliaan syysvärin takia.
Viime aikoina puulajin säilymisestä on oltu huolissaan. Hakkuiden takia se on luokiteltu alavilla mailla silmälläpidettäväksi lajiksi.
Veikko Leivo
Veikko Armas Ilmari Leivo (19. toukokuuta 1925 Pyhäranta – 25. maaliskuuta 2020 Helsinki ) oli suomalainen professori ja tekniikan tohtori.
Veikko Leivo oli suomalaisten yritysjohtajien kasvattaja. Hän haki 1950-luvulta lähtien kansainvälistä tietoa ja vaikutti aktiivisella tavalla nykyaikaisen liikkeenjohdon menetelmien ja periaatteiden hyödyntämiseen Suomessa. Yritysjohtajien kouluttajana Veikko Leivon työ on vaikuttanut laajalti.
Helsingin kauppakorkeakoulussa
Vuosina 1967–1968 Veikko Leivo toimi sekä Teknillisen korkeakoulun (TKK) teollisuustalouden apulaisprofessorina että Helsingin kauppakorkeakoulun (HKKK) liiketaloustieteen professorina (vuosina 1968–1974) sekä vuosina 1974–1982 saman korkeakoulun liiketaloustieteen, erityisesti markkinoinnin professorina. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun rehtorina vuosina 1980–1981. Vuonna 1982 hänet kutsuttiin HKKK:n liiketaloustieteen, erityisesti yrittäjyyden ja pienyritysten johtamisen professorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1986.
Rehtorina 1980 Leivo ajoi hanketta Suomen ensimmäisen yrittäjyyden ja pienyritysten johtamisen professuurin perustamiseksi Helsingin kauppakorkeakouluun. Kun kauppakorkeakoulun päättävät elimet viivyttelivät yrittäjyyden professuurin perustamisessa, hän kääntyi ministeriön puoleen ja sai siellä myönteisen vastaanoton. Ensimmäistä yrittämisen professuuria pidettiin tärkeänä. Lisäksi luvattiin, että jos lahjoitusvarat löytyvät, niin professuuri voidaan perustaa jo ennen sen hetkistä uusien virkojen jonoa. Puhelinsoittojen avulla hän onnistui saamaan kahdessa viikossa lahjoitusvarat yhteen professuuriin ja assistentuuriin viiden vuoden ajaksi.
Vuonna 1968 Leivo teki presidentti Urho Kekkoselle yksityisen aloitteen Valtion Taloudellisen Suunnittelulaitoksen perustamisesta ja vuonna 1980 eduskunnalle aloitteen Kansainvälisen tutkimuslaitoksen aloittamisesta HKKK:ssa. Hän myös täydennyskoulutti suomalaista yritysjohtoa monien vuosikymmenien aikana esimerkiksi Lifimin, Ekonomiliiton ja Rastor-Instituutin kursseilla.
Tutkijan ura ja ansaitut jäsenyydet
Veikko Leivo valittiin vuonna 1988 yrittäjien maailmankongressin, International Small Business Congressin (ISBC) Steering Committeen jäseneksi ja vuosikokouksen puheenjohtajaksi. Leivo oli ISBC:n Steering Committeen jäsen vuosina 1986–1996. ISBC:n kunniajäsen hän oli vuodesta 1997.
Cal Petersen
Calvin Louis Petersen (s. 19. lokakuuta 1994 Waterloo, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersin organisaatiossa. Hän aloittanee kauden 2017–2018 AHL-joukkue Ontario Reignissa. Petersenin hanskakäsi on oikea.