cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itä-Ukrainan sota
Länsivallat tukivat kriisissä Ukrainan hallitusta ja Venäjä taas kapinallisia. Ukraina syytti Venäjää kriisin aiheuttajaksi ja osapuoleksi, ja myös Euroopan unioni ja Nato katsoivat Venäjän toimivan Itä-Ukrainassa muun muassa aseistaen joukkoja. Venäjä on kiistänyt käyvänsä suoraa sotaa Ukrainassa. Silti Venäjä on sanonut, että separatistien auttajat ovat vapaaehtoisia venäläisiä. Kriisissä saavutettiin niin sanottu Minsk II -tulitaukosopimus helmikuussa 2015, mutta taisteluja on puhjennut toisinaan siitä huolimatta. Kriisiä voidaan joidenkin asiantuntijoiden mukaan pitää jäätyneenä konfliktina.
Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov myönsi 30. kesäkuuta 2017 maansa joukkojen liittymisen Ukrainan taisteluihin. Lavrovin mukaan Venäjän toimet olivat vastaus siihen, että venäjänkieliset joutuivat vaikeuksiin ja syrjityiksi vallankaappauksen jälkeisessä Ukrainassa.
Venäjä aloitti avoimet sotatoimet Ukrainaa kohtaan ja käynnisti hyökkäyksen Kiovaan 24. helmikuuta 2022. Tämän johdosta Venäjän–Ukrainan sota laajeni Itä-Ukrainasta koko maata koskettavaksi täysimittaiseksi sodaksi.
Sodan syyt
Ukrainassa oli pitkään kiistaa ukrainalaisten ja venäläisten välillä, mikä ilmeni muun muassa kielikiistana. Itä-Ukrainan sota alkoi, kun Ukrainassa tapahtui helmikuussa 2014 vallankumous. Kumous kaatoi venäläismielisen presidentti Janukovytšin hallituksen. Vallan ottivat ukrainalais-kansallismieliset, euromyönteiset ja muut tahot. Janukovytš pakeni Venäjälle. Kun Ukrainan parlamentti kumosi Venäjän kielen aseman, venäläismieliset aktivistit vastasivat protestiaallolla eri puolilla Ukrainaa, lähinnä Krimillä, Odessassa ja Itä-Ukrainassa. Varsinkaan Itä-Ukrainassa Kiovan hallituksella ei ollut paljoa kannatusta.
Venäjän osuus kriisin käynnistäjänä
Ukrainassa ja länsimaissa kriisi nähdään usein joko Venäjän käynnistämänä tai siten, että Venäjällä on vahva osuus kriisissä separatistien tukijoina. Tämän näkemyksen mukaan Venäjä olisi halunnut pitää Ukrainan liittolaisenaan, ja se pyrki heikentämään Ukrainaa luomalla maahan epävakautta käymättä kuitenkaan laajaa sotaa.
Kriisin yhdeksi syyksi on esitetty Venäjän pyrkimystä turvata energian kuljetusreitit Euroopan markkinoille. Venäjän erityisenä huolena oli Ukrainan halki Keski- ja Etelä-Eurooppaan johtavien kaasuputkien pitäminen valvonnassa. Niiden menettäminen olisi merkinnyt Venäjän taloudelle suuria tappioita. On myös ehdotettu, että Putinin tavoite olisi ollut Venäjälle korvaamattoman ukrainalaisen strategisen aseteollisuuden kaappaaminen hallintaansa. Venäläisen Novaja Gazeta-lehden haltuunsa saaman asiakirjan mukaan Venäjä suunnitteli Krimin kaappaamista ja Itä-Ukrainan haltuunottoa jo Janukovytšin ollessa vallassa Ukrainassa.
Venäjän johdolle Ukrainan johtajien liittyminen länsileiriin oli suuri uhka, ja lisäksi Ukrainaa pidetään läntisten valloittajien ikiaikaisena hyökkäysreittinä. Länsimielisten poliitikkojen nousu Ukrainan johtoon oli Putinille esimakua painajaisesta ja tämä on todennäköisesti syy, miksi Venäjä on toiminut Ukrainan kriisissä toimimallaan tavalla. Neuvostoliiton hajoaminen oli Venäjän johdon näkemyksen mukaan vääryys, joka pitää pyrkiä korjaamaan. Putin totesi vuonna 2005, että "Neuvostoliiton hajoaminen oli vuosisadan (1900-luvun) suurin geopoliittinen katastrofi.
Russia Insiderissa vuonna 2014 julkaistun artikkelin mukaan liuskekaasun esiintyminen saattaisi olla eräs tekijä konfliktissa. Dnepr Donetskin valuma-alue, jonka itäosissa taisteluita on käyty, on huomattava öljyn ja kaasun tuotantoalue. Reutersin vuonna 2012 julkaiseman artikkelin mukaan Ukraina toi kaasustaan noin puolet Venäjältä aikaisempina vuosina tasaisesti noussein hinnoin.
Ukraina-muistio
Venäläinen oppositiolehti Novaja Gazeta julkaisi helmikuussa 2015 Venäjän hallinnon muistion, joka oli laadittu ennen Venäjä-mielisen Ukrainan hallinnon romahtamista. Helmikuun alussa 2014 laaditussa muistiossa puhutaan Ukrainan pilkkomisesta osiin ja Itä-Ukrainan alueiden liittämisestä Venäjään. Muistion laatijoiden joukossa väitetään olleen muun muassa kapinallisia tukevaksi tiedetyn konservatiivis-isänmaallisen suurliikemies Konstantin Malofejevin. Malofejev tuntee monia Itä-Ukrainan tapahtumiin osallistuneita kapinapäälliköitä. Vuodettujen sähköpostien mukaan Malofejev on mukana salaisessa isänmaallisessa veljeskunnassa.
Etupiirikamppailu, kansallisuuskysymys
Venäjän mielestä läntisten kauppa- ja sotilasliittojen levittäytyminen sen lähelle on haittatekijä ja uhka. Laajemmin ottaen kyse on Euroopan unionin ja Euraasian tulliliiton välisestä etupiirijaosta, joihin kuuluminen saattaisi olla Ukrainan etu, mutta molempien osapuolten mielestä toisensa poissulkeva mahdollisuus. Naton laajentuminen on Venäjän mielestä vakava uhka ja vastoin sovittua. Venäjä vastustaa erityisesti Ukrainan liittymistä Natoon, koska kokee sen turvallisuusuhaksi itselleen. Näin lännessä on vallalla käsitys, joka mukaan Venäjä haluaa heikentää ja pelotella Ukrainaa, ettei maa liittyisi läntisiin liittoihin. Eräiden tarkkailijoiden mielestä Venäjä haluaa valvoa Ukrainan aseteollisuutta. Venäjän mielestä länsi haluaa talouspakotteillaan ajaa maan vallankumoukseen.
Ukrainan parlamentti antoi joulukuussa 2014 luvan maalle liittyä sotilasliittoihin, eli käytännössä Natoon. Venäjä ilmaisi vastustavansa sitä. Ukrainalle ei ollut kuitenkaan mahdollista liittyä suoraan Natoon vielä vuosikausiin.
Perinteisesti venäjää puhuvien itäukrainalaisten ja ukrainaa puhuvien länsiukrainalaisten välillä on ollut etninen jännite. Venäläismielisten separatistien mielestä Ukrainan uusi hallitus polki ja uhkasi venäjää puhuvien oikeuksia. Niinpä kansallismieliset aktivistit halusivat itsenäisyyttä tai Venäjään liittymistä. Itä-Ukrainan venäjänkieliset eivät luottaneet uuteen Kiovan keskushallintoon mutta eivät halunneet liittyä Venäjäänkään. Separatistit syyttelivät usein uutta Kiovan hallitusta fasistiseksi. Vaikka mielenoittajissa oli Oikean sektorin äärikansallismielisiä, niin kuin Ukrainan sisäministeriön joukoissa, hallitus oli maltillisempaa oikeistoa.
Kriisin nimitys
Ukrainan turvallisuusviranomaiset kertoivat helmikuussa 2014 aloittavansa "terrorismin vastaisen operaation" (, engl. Anti Terrorist Operation - ATO) koko maassa. Heinäkuun alussa maan hallinto ilmoitti aloittavansa ATO-operaation uudelleen. Ukraina ei julistanut poikkeustilaa, sotatilaa tai tehnyt muutakaan sellaista, jonka mukaan Ukrainaa voitaisiin kutsua sotaa käyväksi maaksi.
Kriisin alkuvaihe
Toukokuun alussa 2014 kuoli Odessassa 48 henkilöä väkivaltaisuuksissa ja tuhopoltossa, suuri osa Ukrainan hallitusta vastustavia mielenosoittajia. Ukrainan pääministeri Arseni Jatsenjuk syytti Venäjää Odessan verilöylystä ja ilmoitti kiihdyttävänsä itä-Ukrainan operaatiota. Huhuista ja syytteistä huolimatta kaikki tunnistetut uhrit olivat Odessan asukkaita.
Sotatoimien alku
pienoiskuva|350px|(Klikkaa hiirellä karttaa.) Itä-Ukrainan kriisin kehityksen animaatio 7.1.2014.- 9.12.2014 välisenä aikana. Kelta-siniset alueet kartalla ovat Ukrainan hallituksen joukkojen venäläismielisiltä valtaamia alueita, punertavat alueet ovat venäläismielisten kapinallisten hallussa olleita alueita. Huomaa kriisissä syyskuussa 2014 tapahtunut käänne.
Itä-Ukrainan Donetskin ja Luhanskin alueilla toimivat eri separatistiryhmät alkoivat miehittää Itä-Ukrainan hallintorakennuksia. Ukrainan mellakkapoliisi oli voimaton ja osin halutonkin estämään näitä valtauksia. Sisäministeri Arsen Avakov uhkasi 11. huhtikuuta 2014 lopettaa valtaukset voimatoimin, jos ne jatkuvat. 14. huhtikuuta Ukrainan virkaatekevä presidentti Oleksandr Turtšynov ilmoitti "terrorismin vastaisen operaation" aloittamisesta kapinallisia vastaan. Terrorismin vastaisen operaation aluksi ukrainalaisia eliittisotilaita antautui venäläisille separatisteille. Ukrainan armeijassa näytti esiintyvän taisteluhaluttomuutta ja petturuuttakin.
Toukokuussa taisteltiin muun muassa Donetskin lentoaseman alueella. Kapinalliset olivat linnoittautuneet muun muassa Slovjanskin ja Kramatorskin kaupunkeihin. Slovjanskin ryhmää johti Venäjän sotilastiedustelun upseeri Igor Girkin alias "Strelkov". Eri kapinallisryhmillä oli myös keskinäisiä kahnauksia. Venäjältä tulleiden uskottiin pyrkivän kapinallisryhmissä niskan päälle. Kapinallisalueilla vallitsi laittomuus ja hallinto, jossa oli hirmuvallan piirteitä. Ukrainan armeija tulitti erityisesti Kramatorskia ankarasti, ja väki pakeni kaupungista.
Venäläismieliset kapinalliset ampuivat alas Ukrainan armeijan lentokoneita ja helikoptereita. Ukrainan armeija onnistui kokoamaan joukkonsa kesäkuussa 2014 laajaan operaatioon kapinallisia vastaan. Käyttämällä raskaista aseistusta armeija onnistui heinäkuun alussa ajamaan kapinalliset pois Slovjanskin seuduilta Donetskiin. Armeija alkoi tulittaa Donetskia saartaen sen pitkien taistelujen jälkeen. Piiritetyssä Donetskissa oli pula muun muassa vedestä, sähköstä ja bensiinistä.
Malaysia Airlinesin lento 17 (MH17/MAS17) oli matkustajalento Amsterdamista, Alankomaista Kuala Lumpuriin, Malesiaan. Boeing 777-200ER -lentokone syöksyi 17. heinäkuuta 2014 maahan Torezin kaupungissa Ukrainassa, 40 kilometrin päässä Venäjän rajasta.
Venäjä kiisti osallisuutensa sotatoimiin. Syyskuussa 2014 sovittiin tulitauko ja tehtiin rauhantunnusteluja Minskissä. Taistelut hiljenivät monin paikoin, mutta jatkuivat muun muassa Donetskin lähellä. Venäjä näytti vetäneen joukkojaan pois. Taistelut eivät tauonneet lokakuussakaan.
Donbassin alueen kapinalliset järjestivät parlamentti- ja toimeenpanovallan vaalit 2. marraskuuta 2014. Ukrainan hallituksen mielestä vaalit rikkoivat tulitaukosopimusta. Niinpä hallitus katkaisi kapinallisalueiden rahoituksen ja eristi sen muusta maasta, ja lähetti lisää joukkoja Itä-Ukrainaan. Toisaalta kapinalliset sanoivat Ukrainan rikkovan tulitaukosopimusta ja pyrkivän uuteen hyökkäykseen. Marraskuun alussa Venäjä oli lisännyt taas joukkojaan rajalla, ja Ukrainan armeijan mukaan venäläispanssarit ylittivät rajan. Venäjä ilmoitti jälleen, ettei sillä ole sotilaita Ukrainassa. Donetskin lähelle venäläismielisten puolella siirrettiin paljon raskaita aseita, ja siellä oli kovaa tulitusta.
Eri kapinallisryhmien välillä oli vuoden 2014 lopulla lisääntyviä keskinäisiä taisteluita.
Asemasotavaihe
Taistelut kiihtyivät jälleen tammikuun puolivälissä 2015, kun niskan päälle päässeet kapinalliset hyökkäsivät useilla alueilla. Kriisin osapuolet ja Euroopan suurvallat sopivat Minskissä 12. helmikuuta 2015 uudesta tulitauosta, mutta muun muassa rajakysymys jäi ratkaisematta. Venäjä toimitti rauhanneuvotteluiden aikana noin 50 panssarivaunua sekä kymmeniä raketinheitinjärjestelmiä ja panssaroituja ajoneuvoja Ukrainaan. Hauras tulitauko hiljensi taisteluja, mutta ne kiihtyivät toukokuussa uudelleen monissa paikoissa. Toukokuussa Yhdysvalloista saapui kouluttajia Länsi-Ukrainaan. .
Kapinalliset valmistautuivat uusiin hyökkäyksiin toukokuussa 2015, kuten Ukrainan joukotkin. Taistelut kiihtyivät kesällä 2015. Taistelut kiihtyivät kapinallisten hyökkättyä. . Kapinalliset vaativat itselleen koko Donetskin ja Luhanskin alueita Venäjän puolella Ukrainan vastaisella rajalla oli suurin kriisin aikainen joukkojen keskitys. Taistelut hiljenivät syyskuussa, jolloin uusi tulitauko piti melko hyvin. Molemmat osapuolet vetivät lokakuussa raskaita aseitaan rintamalta. Mutta kauppasota Venäjän ja Ukrainan välillä kiihtyi. Yksittäisiä välikohtauksia oli silti.
Vuosina 2016–2017 sota aaltoili molemmilla rintamilla uusista tulitauoista huolimatta. Separatistit pyrkivät valtaamaan stategisia kohteita. Näitä olivat muun muassa Mariupol ja Avdijivkan läheinen maantie. Ukrainalaiset kykenivät torjumaan kapinallisten etenemisen. . Heinäkuussa 2017 länsi salli aseavun Ukrainalle. Tarkkailijoiden mukaan Venäjä pyrki Ukrainassa nopeisiin aluelaajennuksiin. Ukrainassa tapahtui noin yhdeksän salamurhaa, joista Ukrainan hallinto syytti Venäjää.
Syksyllä 2017 Venäjä ehdotti rajattua etujensa mukaista rauhanturvaoperaatiota Ukrainaan.
Donetskin kansantasavallan separatistijohtaja Aleksandr Zahartšenko murhattiin pommilla elokuun 31. päivänä. Venäjän hallinnon mukaan syyllinen oli Ukraina. Mutta venäläinen oppositiolehti Novaja gazetassa syyksi epäiltiin sitä, että Zahartsenko vaati liian suuria osuuksia Donbassin viennistä, eikä Kremlissä pidetty siitä.
Syksyllä 2018 Ukrainaan loikannut separatistipäällikkö Sveltana Driuk kertoi maaliskuussa 2019, että separatistijoukkoihin istutetaan venäläisiä joukkoja. Driukin mukaan venäläiset myös johtavat separatisteja. Joukko-osastoilla on valmiit tietokannat peitehenkilöllisyyksistä, joita Venäjän armeijan sotilaille voidaan antaa kun heitä lähetetään Itä-Ukrainaan, jolloin venäläiset sotilaat voivat esiintyä virallisesti itäukrainalaisina. Täysimittaisessa hyökkäyksessä Venäjä saattaisi siirtää separatisteiksi jopa 100 000 sotilasta.
Maalis-huhtikuussa 2019 Ukrainassa järjestettiin presidentinvaalit, joissa uudeksi presidentiksi valittiin politiikan ulkopuolelta lähtöisin ollut Volodymyr Zelenskyi. Venäjän presidentti Vladimir Putin ja Ukrainan uusi presidentti Zelenskyi tapasivat joulukuussa 2019 ensi kerran Pariisissa ja he sopivat muun muassa kattavasta tulitauosta, vankien vaihdosta ja uusien rajanylityspaikkojen luomisesta.Suuret poliittiset kysymykset jäivät pöydälle. Näitä ovat Venäjän ja sen tukemien joukkojen vetäminen pois Itä-Ukrainasta ja vaalien järjestäminen. Kokous oli silti merkittävä, koska rauhanprosessi oli ollut täydellisesti pysähdyksissä yli kolme vuotta.
27. heinäkuuta 2020 Itä-Ukrainassa solmittu tulitauko rikkoutui heti. Toisaalta Ukraina ei kärsinyt tulitauon ansiosta miestappioita melkein kuukauteen.
Tilanteen kärjistyminen
Noin 20 Ukrainan sotilasta kuoli ja 60 haavoittui vuoden 2021 kolmena ensimmäisenä kuukautena. Ampuminen ja jännite lisääntyi.
Marraskuussa 2021 Venäjä ja Ukraina olivat keskittäneet kumpikin omalle puolelle rajaa joukkojaan. Ukraina syytti Venäjää hyökkäyksen valmistelusta. Venäjä sanoi ettei aio hyökätä Ukrainassa, mutta vastusti esimerkiksi Naton hyökkäysohjusten tuomista Ukrainaan. Venäjän mukaan Ukraina ei halunnut ratkaista ongelmaa Donbassissa.
Venäjän hyökkäys
Venäjän presidentti Vladimir Putin tunnusti Donetskin ja Luhanskin kansantasavallat itsenäisiksi 21. helmikuuta 2022. Venäjän joukkoja saapui alueelle "rauhaa turvaamaan". Venäjä oli keskittänyt taistelukelpoisia sotilasyksiköitä Ukrainan rajan tuntumaan. Sodan uhka oli voimakas. 24. helmikuuta 2022 Venäjä hyökkäsi Ukrainaan.
Venäjän sotilaat Ukrainassa
Lännessä ja Ukrainassa katsottiin laajalti Venäjän käyvän Ukrainassa salaista sotaa tuhansien sotilaiden voimin. Venäjä kiisti jatkuvasti käyvänsä sotaa Ukrainassa, sanoen yksittäisten venäläisten "militaarien" ja vapaaehtoisten sotivan siellä. Kuitenkin muun muassa Amnesty Internationalin mukaan Venäjä ruokki kriisiä.
Venäjän rajan takaa virtasi miehiä ja aseita Donbassin alueen taisteluihin. Ajatusta Venäjän peitetystä toiminnasta Ukrainassa tukee esimerkiksi se, että Slovjanskin kapinajohtaja Igor Girkin alias Strelkov on Venäjän sotilastiedustelun upseeri. Girkin kuitenkin lähti elokuussa 2014 pois maasta. Myös se, että Malesian lehtoyhtiön matkustajakone ammuttiin alas luultavasti Venäjältä tuodulla Buk-ohjuksella viittaa siihen, että ainakin osa Venäjän armeijan upseereista tukee Donbassin kapinaa.
Venäjän varusmiehiä painostettiin sopimussotilaiksi sotimaan Ukrainassa. Taisteluun menevien venäläisten sotilaiden piti hankkia toisenlainen univormu. Venäläisiä sotilaita haudattiin yöllä tai suljetuissa tilaisuuksissa, joita vartioivat poliisit. Sotilaita kuoli "sotaharjoituksissa" Donin Rostovin alueella, joka on Ukrainasta itään. He olivat allekirjoittaneet vaitiolosopimuksen.
Ukrainan tiedustelun mukaan Itä-Ukrainan separatistialueilla oli joulukuussa 2017 vajaa 40 000 taistelijaa, joista valtaosa on Venäjän "sijaisjoukkoja". Sijaisjoukot tarkoittavat Venäjän johtamia, aseistamia ja rahoittamia taistelijoita, jotka tulevat Venäjältä, Ukrainasta ja entisistä neuvostotasavalloista. Ukrainan tiedustelun mukaan Venäjän virallisen armeijan sotilaita Itä-Ukrainassa on noin 3 000, vaikka Venäjä kiistää tiedon. Tämän lisäksi Venäjän puolella Ukrainan rajaa on suuria valmiusosastoja.
Eurovision tanssikilpailu
Eurovision tanssikilpailu (Eurovision Dance Contest) oli kansainvälinen televisioitu tanssikilpailu, jonka ensiesitys oli 1. syyskuuta 2007 Lontoossa, Britanniassa. Ajatus ohjelmamuotoon tuli Eurovision laulukilpailusta ja ohjelmaformaatista Strictly Come Dancing (Tanssii tähtien kanssa). Kahtena ensimmäisenä vuonna ohjelman juonsivat Graham Norton ja Claudia Winkleman. Tapahtuman takana oli Euroopan yleisradiounioni EBU, jonka toimeksiannosta brittiläinen BBC toimii järjestäjänä kahtena ensimmäisenä vuotena. Yleisö osanottajamaissa äänesti puhelimitse suosikkejaan. Oman maan edustajia ei voinut äänestää. Osanottajaparit esittivät kaksi tanssinumeroa – vakiotanssin sekä vapaavalintaisen, joka heijastaa kansallista kulttuuria.
Eurovision tanssikilpailu 2007
Ensimmäisen Eurovision tanssikilpailun voitti Suomi. Sveitsi ei saanut yhtään pistettä.
Itä-Ukrainan sota
Veteraanit
Ukrainan joukot oli leimattu Venäjän televisiossa fasisteiksi, ja juuri fasisteja vastaan osa venäläisistä vapaaehtoisista on halunnut taistella, aivan kuten osa heidän isoisistään toisessa maailmansodassa. Ukrainan sodan veteraaneja ovat odottaneet Venäjälle paluun jälkeen monet ongelmat. Vapaaehtoisille ei ole esimerkiksi myönnetty mitään veteraanikorvauksia. Monet vapaaehtoiset ovat joutuneet kotiin palattuaan työttömiksi. Monet vapaaehtoiset ovat olleet pettyneitä sodan kulkuun. Itä-Ukrainassa on ajauduttu pitkäkestoiseen asemasotaan, eikä heidän unelmansa laajasta Novorossijasta osana Venäjää ole toteutunut.
Eurovision tanssikilpailu
Eurovision tanssikilpailu 2008
Historian toinen Eurovision tanssikilpailu järjesttiin Glasgow'ssa, Isossa-Britanniassa. Kilpailun voitti Puola.
Itä-Ukrainan sota
Veteraanit
Venäjällä on ainakin kolme Itä-Ukrainan sodan veteraanijärjestöä. Novorossijan veteraaneissa on noin 3 000 jäsentä. Muita veteraanijärjestöjä ovat ainakin Donbassin vapaaehtoiset ja Novorossijan liike. Sotilaat ovat järjestäytyneet ja ryhtyneet keräämään rahaa toistensa tarpeisiin, kuten lääkkeisiin. Myös Donbassin sodan museo Pietarin keskustassa toimii vapaaehtoisvoimin.
Silminnäkijät
Myös suomalaiset uutisryhmät näkivät venäläisjoukkoja Venäjä-Ukraina rajalla. Helsingin Sanomien toimittaja näki osin tunnuksettomista ajoneuvoista koostuvan saattueen, jossa oli kuorma-autoja ja raketinheittimiä. Yleisradion kuvausryhmä kuvasi esimerkiksi helmikuun lopulla 2015 taisteluiden etulinjaan Mariupolin kaupunkiin johtavalla tiellä videolle venäläisiä raketteja ja venäläissotilaita. Venäläiset rajaviranomaiset yrittivät estää kuvaamista.
Eurovision tanssikilpailu
Kolmannet Eurotanssit
Kolmannet Eurotanssit oli tarkoitus järjestää Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa vuonna 2009. Niitä ei kuitenkaan järjestetty, koska monet televisioyhtiöt vetäytyivät kisoista. Kilpailua ei ole järjestetty tuon jälkeenkään.
Itä-Ukrainan sota
Silminnäkijät
Pihkovalainen paikallislehti kertoi, että esimerkiksi 16. elokuuta 2014 Pihkovasta lähetettiin tuhat laskuvarjojääkäriä kohti Ukrainan Luhanskia. Lehden edustaja on pitänyt uskottavimpana selityksenä venäläisjoukkojen läsnäololle menettelyä, jossa sopimussotilaina Venäjän armeijassa palvelevien sopimukset irtisanotaan ja solmitaan uudet jonkin kolmannen tahon kanssa. Venäjän lain mukaan palkkasotilaana toimimisesta saisi jopa seitsemän vuotta vankeutta, joten sopimukset pidetään visusti salassa. Eräs Ukrainassa haavoittunut venäläinen sotilas kertoi, että heidät oli määrätty muka harjoituksiin, vaikka heidät oli lähetetty taistelemaan Ukrainaan. Venäläiset sotilaat kertoivat salaisesta sodastaan tiedotusvälineissä. Tämä ei viitannut vapaaehtoisiin, vaan siihen että sotilaat komennettiin taistelemaan Itä-Ukrainassa.
Vaientamistoimia
Venäjän viranomaiset määräsivät Pietarin Sotilaiden äidit -järjestön ulkomaisten agenttien luetteloon. Sinne olivat aiemmin päätyneet HRW, Amnesty, Levada-keskus ja Transparency-järjestötkin.
Lausuntoja
Venäjän mukaan sotilaat olivat Ukrainassa "lomilla"  tai "harjoituksissa". . Venäjän erikoissotilaita jäi kiinni Ukrainan puolelta rajaa Sotilaiden äidit-järjestön mukaan satoja muun muassa "harjoitusonnettomuuksissa" kuolleita sotilaita olisi taistellut ja kaatunut Ukrainassa ja järjestön mukaan Itä-Ukrainassa olisi taistellut tuhansia venäläissotilaita. Järjestön mukaan Ukrainassa taisteli kesä-elokuussa 2014 yli kymmenentuhatta venäläissotilasta. Itä-Ukrainan kapinajohtaja Aleksandr Zahartšenko sanoi 28. elokuuta 2014, että kolme tuhatta venäläissotilasta oli ottanut lomaa taistellaakseen kapinallisten riveissä.
Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves antoi helmikuussa 2015 Yleisradiolle haastattelun, jossa kertoi Venäjän joukoista Ukrainassa seuraavasti: "Toisella puolella on nykyaikainen kalusto ja Spetsnaz-erikoisjoukot. Toisella [Ukrainan] puolella on vapaaehtoisia, joilla on puutteellinen koulutus ja parhaimmillaan 80-lukulaisia eli 30 vuotta vanhoja aseita. Heillä ei ole sitä huipputekniikkaa, jota on Venäjän puolella ja jonka käyttöä ei muuten opi ihan tuosta vain. Ajatellaan vaikka Buk-ohjusta, joka ampui malesialaiskoneen. Ei sitä kuka vain laukaise. Bukin kaltaisten ohjusjärjestelmien hallinnan opettelu vie yli vuoden, koska kyse on huipputeknologiasta."
Luvattomat autosaattueet
Ensimmäisen kerran Venäjä lähetti Ukrainan rajalle noin 270 kuorma-autoa 12. elokuuta 2014. Saattue ylitti Ukrainan rajan ilman lupaa Ukrainalta 22. elokuuta 2014 ilman Ukrainan rajavartioston tai Kansainvälisen Punaisen Ristin suunniteltua tarkastusta.
Venäjä lähetti useita kertoja autosaattueita Itä-Ukrainan rajan yli. Venäjän hätätilaministeriön mukaan joulukuussa 2014 se oli lähettänyt Itä-Ukrainaan jo 9 500 tonnia ruokaa, rakennusmateriaaleja ja lääkkeitä. Ukrainan mukaan rekoissa oli mukana taistelutarvikkeita, esimerkiksi tykistön ammuksia. Marraskuun 2014 loppuun mennessä Venäjä oli lähettänyt kahdeksan rekisterikilvetöntä rekkasaattuetta, joista viimeisimmässä oli 106 tunnuksetonta autoa.
Kauppasota, idän ja lännen välinen kriisi
1. huhtikuuta 2014 Venäjän valtion omistama Gazprom peruutti joulukuussa 2013 Ukrainan kanssa sovitun alennuksen maakaasun hinnasta, kun maan maakaasuvelka oli noussut 1,7 miljardiin dollariin. 16.6. Ukrainan velka oli Gazpromin mukaan noussut 4,5 miljardiin dollariin, ja EU:n energiakomissaarin johtamien kolmikantaneuvottelujen epäonnistuttua Gazprom katkaisi kaasutoimitukset Ukrainaan.
Venäjän mielestä Nato-maat kannustivat Ukrainan hallitusta käyttämään väkivaltaa venäläismielisten kukistamisessa. Toisaalta Yhdysvallat ja EU-maat syyttelivät Venäjää aseellisen separatismin tukemisesta ja luomisesta. Lännen mielestä Venäjä peitteli osuuttaan Ukrainan kriisissä eikä halunnut rauhaa Ukrainaan, vaan pyrki joko pilkkomaan tai horjuttamaan Ukrainaa, ja näin rankaisemaan maata sen kääntymisestä länteen. Länsi reagoi jyrkästi jo Krimin miehitykseen alkaen määrätä Venäjälle talospakotteita. Yhdysvallat ja EU asettivat Venäjälle eneneviä talouspakotteita Itä-Ukrainan sotatoimien ja yhä jatkuvan Krimin miehityksen takia. Venäjän vastaveto tähän olivat muun muassa vastapakotteet ja sotaharjoitukset. Myös jotkut länsimaiset kriitikot arvostelivat Venäjään kohdistettuja pakotteita tehottomiksi ja kriisiä pahentaviksi.
Idän ja lännen välinen kriisi kiristyi entisestään, kun sota-alueen ylitse lentänyt Malaysia Airlinesin matkustajalentokone ammuttiin alas venäläisvalmisteisella BUK-ohjuksella heinäkuussa 2014. Surmansa sai 298 ihmistä.
Elokuun lopussa EU lupasi uusia pakotteita Venäjälle. Venäjä muutti sotilasoppiaan siten, että se määritteli Naton ja sen liittolaiset vihollisiksi. Monet ennustivat idän ja lännen välirikosta pitkää. Venäjän ja lännen välistä nokittelua verrattiin kylmään sotaan ja "Suureen peliin", jossa Iso-Britannia ja Venäjä kamppailivat etupiireistä 1800-luvulla keski-Aasiassa.
Informaatiosota
Ukrainan, Venäjän ja länsivaltojen tiedonvälitys esitteli runsaasti erilaisia sotaan liittyviä oletuksia. Sekä Ukrainan että Venäjän tiedotusvälineet levittivät oman kantansa mukaisesti värittynyttä tietoa kriisistä. Molempien maiden hallitukset ja mediat myös pyrkivät sensuroimaan kriisiin liittyviä asioita. Venäjän mediassa varsinkin sodan alussa Ukraina uusi hallitus esitettiin laittomana ja fasistisena. Ukrainan hallitus peitteli sen armeijan pommittamia siviilialueita. Sen tiedotus liioitteli Venäjän uhkaa. Venäjän hallitus salaili joukkojensa osuutta Itä-Ukrainan sotaan. Venäjä käytti myös "trolliarmeijaa" eli nimimerkkejä käyttäviä, verkkokeskusteluja häiriköiviä kommentaattoreita sosiaalisessa mediassa ja Yle Uutiset keräsi myös yleisöltä tietoa verkossa häiriköivistä Venäjä-trolleista. Ne olivat osa konfliktissa käytävää informaatiosodankäyntiä.
Rauhanpyrkimykset
Jo kriisin alussa valtioiden johtajat neuvottelivat sovun Genevessä, mutta sillä ei ollut vaikutusta taistelujen kiihtymiseen. Elokuun lopussa 2014 Putin ja Porošenko tapasivat Minskissä. Vaikka se oli merkki vuoropuhelusta, kriisin osapuolet olivat yhä kaukana toisistaan.
5. syyskuuta 2014 solmittiin Minskissä ensimmäinen tulitaukosopimus Ukrainan hallituksen, Donetskin ja Luhanskin "kansantasavaltojen" johtajien välillä ETYJin välittämänä taistelujen lopettamiseksi. Taistelut kuitenkin jatkuivat tulitaukoesityksestä huolimatta. Tulitauon aikana kapinalliset valtasivat Donetskin lentokentän.
Tulitaukoa yritettiin uudelleen Saksan ja Ranskan johdolla saada alkavaksi 15. helmikuuta 2015. Tulitauko alkoi kuitenkin rakoilla välittömästi. ETYJ syytti tulitauon rikkomisesta Venäjän tukemia kapinallisia. Venäjän tukemat aseelliset joukot valtasivat tulitauon aikana Debaltseven kaupungin, joka ei heidän mukaansa kuulunut tulitauon piiriin.
Tulitauon alettua rakoilla Ukraina pyysi, että YK aloittaisi alueella rauhanturvaoperaation tulitauon toteutumisen valvomiseksi. Venäjä syytti Ukrainaa pyrkimyksistä rikkoa juuri tehty tulitaukosopimus.
Itä-Ukrainan hallinto
Maaliskuussa 2016 saksalainen Bild-lehti julkaisi otteita saamastaan asiakirjasta. Sen mukaan Itä-Ukrainaa hallinnoidaan Venäjältä käsin eräänlaisessa varjohallituksessa. Lehden haltuunsa saaman asiakirjan mukaan venäläinen ministeriöiden välinen komissio päättää kaikista tärkeistä asioista Itä-Ukrainassa. "Varjohallitusta" johtaa varaministeri Sergei Nazarov. Korkeat Venäjän viranomaiset ovat pitäneet asiakirjaa aitona.
"Kansantasavaltojen" eli kapinallisalueiden johto muodostuu venäläisistä, entisen valtapuolueen jäsenistä ja järjestäytyneestä rikollisuudesta. ICG:n raportissa johto myönsi roolinsa erittäin rajoitetuksi. "Kapinan" tavoitteen katsotaan olevan Ukrainan pitäminen heikkona.
Ihmisoikeusrikkomukset
YK ja muut ihmisoikeuksia puolustavat järjestöt pitivät kriisin osapuolten ihmisoikeusrikkomuksia sodan sääntöjen tai ihmisyyden vastaisina. Kaikki sodan osapuolet ovat rikkoneet ainakin jossain määrin sodan sääntöjä ja humaanisia periaatteita.
Sodan uhrit
Taisteluissa oli kuollut huhtikuusta heinäkuun alkuun 2014 mennessä noin 200 Ukrainan sotilasta ja haavoittunut hieman yli 600. Separatistitaistelijoita oli kuollut noin 800. Siviilejä oli kuollut ainakin 250. 110 000 ihmistä oli paennut Venäjälle ja 54 000 Ukrainan sisällä.
Kesän 2014 kuluessa pakolaisvirrat kasvoivat. YK:n pakolaisjärjestön mukaan 5. elokuuta 2014 Venäjän puolelle oli paennut jo noin 730 000 ihmistä ja Ukrainan sisäisiä pakolaisia on arviolta 117 000.
Ukrainan tiedustelupalvelu SBU:n upseereja on murhattu 2016–2017. SBU:n mukaan ainakin osa murhista on Venäjällä suunniteltuja.
Hallitusta vastaan taistelevien kapinallisten aseistautuneet ryhmät
Ulkomaisia yksiköitä ja yksittäistaistelijoita
Ukrainan asevoimien joukko-osastot ja Ukrainan sisäasiainministeriön joukot
Ukrainan armeijan apuna taisteli jalkaväkenä vapaaehtoispataljoonia, esimerkiksi Azovin, Donbasin ja Aidarin pataljoonat. Nämä pataljoonat olivat monesti äärikansallismielisten, muun muassa Oikean Sektorin perustamia , mutta toimivat Ukrainan sisäministeriön alaisuudessa.
Unkarin vaatimukset
Toukokuussa 2014 Unkarin oikeistolainen pääministeri Viktor Orbán vaati Länsi-Ukrainaan kuuluvalle Taka-Karpatialle autonomiaa. Alueen väestöstä on merkittävä osa taustoiltaan unkarilaisia. Vuoden 2001 väestönlaskennassa tämän maaseutuvaltaisen alueen väestöstä oli taustoiltaan ukrainalaisia 80,5 prosenttia ja unkarilaisia 12,1 prosenttia (noin 151 100 henkeä).
Ruotsi
Keväällä 2014 Ruotsin hallitus ilmoitti pitkittyneen Ukrainan kriisin osoittavan, että Ruotsin on lisättävä puolustusmenojaan turvatakseen rajansa. Elokuun lopulla Ruotsin puolustusvoimat ilmoitti nostavansa esikuntavalmiutta pääesikunnassa ja vahvistavansa tiedustelutoimintaa.
Suomi
Elokuun lopussa 2014 Suomen Ilmavoimat ilmoitti nostavansa valmiuttaan venäläisten toistuvien ilmatilaloukkausten vuoksi. Samalla lentokalustoa siirrettiin Etelä-Suomeen.
Yhdysvallat
Joulukuussa 2014 Yhdysvaltain kongressi halusi lähettää Ukrainaan aiemman "ei-tappavan sotilasavun" lisäksi myös tappavaa sotilasapua, muun muassa panssarintorjunta-aseita ja ammuksia. Kongressi halusi myös pakotteita niille venäläisille yhtiöille, jotka vievät aseita Ukrainan separatisteille. Presidentti Obama ei ollut varma, allekirjoittaako hän lain.
Nato
Nato päätti keväällä 2014 vahvistaa puolustustaan Itä-Euroopassa. Nato vahvisti joukkojaan maalla, merellä ja ilmassa. Baltian ilmapuolustus kolminkertaistettiin ja Viron Ämariin perustettiin lentotukikohta.
Kesäkuussa 2016 Saksan ulkoministeri Frank-Walter Steinmeier huomautti, ettei Naton lisääntynyt aktiviteetti itärajoillaan ole omiaan lisäämään turvallisuutta ja vaati vuoropuhelua Venäjän kanssa.
FRF
FRF voi tarkoittaa seuraavia:
Shakin Suomen-mestaruus
Shakin Suomen-mestaruus on kilpailu, jossa pelataan šakkipelin Suomen mestaruudesta.
Alkuvuodet: ensimmäinen mestaruusturnaus
Helsingin Shakkiklubi (HSK) lähetti huhtikuussa 1922 kaikille tuolloin tunnetuille šakkikerhoille kutsun yleiseen suomalaiseen turnaukseen. Kilpailu pelattiin kahdessa ryhmässä: I luokka ja II luokka. I luokan turnaus tunnetaan I Suomen Shakkiliiton liittoturnauksena ja se oli samalla ensimmäinen virallinen suomenmestaruusturnaus. Kisa alkoi 4. kesäkuuta 1922. Pelipaikkana oli Ivar Hörhammerin omistama taidesalonki Galerie Hörhammer (sittemmin paikalla on sijainnut Handelsgillet). I luokkaan osallistui kaikkiaan 12 pelaajaa. Suomen mestaruuden voitti Anatol Tschepurnoff ja hän sai ensimmäisenä pelaajana Suomessa kansallisen šakkimestarin arvonimen.
I yleissuomalaisen turnauksen tuloksia (kisan kärki) : 1. Anatol Tschepurnoff (Viipurin Shakkikerho) 9,5/11; 2. Johannes Terho (HSK) 8,5; 3. John L. W. Lillja (HSK) 7; 4.-5. Erik Malmberg (HSK) ja Erhard A. Björklund (HSK) 6 pist.
SM-kisan säännöt virallistetaan
Suomen Shakkiliitto (SSL) perustettiin 10. kesäkuuta 1922. Se otti vastuulleen suomenmestaruuskilpailun organisoimisen. Liiton perustavassa kokouksessa määritettiin kriteerit, joilla mestaruudesta pelattaisiin. Mestaruusottelu pelattiin enintään 10 pelin otteluna. Järjestelmä suosi mestaruuden puolustajaa, koska tasapisteissä mestari säilytti tittelinsä. Oikeus hallitsevan mestarin haastamiseen oli kenellä tahansa Suomen Shakkiliiton myöntämän kansallisen šakkimestarin arvonimen saaneella pelaajalla. Haastajaksi pääsi šakkimestarin tittelin saamisjärjestyksen mukaisesti. Myöhemmin tittelin saaneen pelaajan piti ensin kukistaa aiemmin tittelin saaneet pelaajat 6 pelin otteluissa ja vasta sitten hän sai oikeuden haastaa Suomen mestarin. Šakkimestarin arvon järjestyksessä Tschepurnoffin jälkeen saivat: Edgar Lindroos (1924), Eino Heilimo (1925) ja Ilmari Rahm (1927). Edgar Lindroos voitti otteluissa Rahmin ja Heilimon, ja pääsi haastamaan Suomen mestarin.
Tschepurnoff puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran v. 1928 Viipurissa pelatussa ottelussa, jossa hän voitti Lindroosin pistein 5-3. Hän menetti mestaruuden vasta hävittyään 1931 Eero Böökille pistein 5,5-4,5. Seuraavissa mestaruusotteluissa puolustava mestari menetti tittelinsä.
Ottelujen tulokset (mestaruuden voittajan nimi mainittuna ensin) :
Turnausmuotoinen kilpailu
Vuoteen 1935 asti Suomen-mestaruus ratkaistiin kaksinotteluilla. Suomen Shakkiliitto järjesti ensimmäisen turnausmuotoisen mestaruuskilpailun vuodenvaihteessa 1934/35. Kisa pelattiin kuuden pelaajan kaksinkertaisena kilpailuna. Eino Heilimo joutui virkatehtävien takia keskeyttämään kilpailun. Suomen mestaruuden voitti Eero Böök.
Suomen Shakkiliiton 15. liittoturnaus pelattiin ravintola Mikadossa Helsingissä vuodenvaihteessa 1938/39. Se oli samalla suomenmestaruusturnaus. Kisaan osallistui 7 pelaajaa. Kilpailu oli erittäin tasainen. Osmo Kaila, Kaarle Ojanen ja Birger Rasmusson jakoivat kärkisijaa tuloksella 4,5/6. Mestaruus ratkaistiin jatko-otteluissa, joissa kukin kolmesta pelaajasta kohtasi toisensa kahdesti: kerran mustilla ja valkeilla nappuloilla. Mestaruuden voitti Kaila pistein 3/4 (Ojanen 2,5 ja Rasmusson 0,5).
Talvi- ja jatkosodan aikana mestaruusturnauksia ei järjestetty. Sodan jälkeen 1945 pelatun turnauksen voitti Ilmari Solin. Seuraavina vuosina mestarin nimi vaihtui joka kerran: Helsingissä 1946 mestaruuden voitti Eero Böök, vuonna 1947 tittelin vei Aatos Fred ja Turussa 1948 pelatun kisan voitti Ilmari Niemelä. Vuonna 1949 Toivo Salo voitti mestaruuden toisen kerran. (Salon edellinen mestaruus oli vuodelta 1938).
1950-luvulla SM-kisoja hallitsi Kaarle Ojanen, joka voitti mestaruuden 1950–54 ja 1957–1962. Välissä mestaruuden voittivat Aatos Fred v. 1955 ja Toivo Salo v. 1956.
Vuoden 1955 suomenmestaruusturnaus oli erittäin tiukka. SM-kisaan osallistui yhteensä 21 shakkimestaria. Pääkilpailu pelattiin kesäkuussa 1955 kahdessa ryhmässä. Molemmista alkuryhmistä kaksi parasta pelaajaa pääsi jatko-otteluihin. A-ryhmässä KvM Kaarle Ojanen jäi yllättäen 4.:nneksi. Ryhmän voitti Matti Rantanen ja Harry Kahra oli toisena. B-ryhmästä jatkoon selvisivät Aatos Fred ja Esmo Ridala. Ensimmäinen jatko-ottelu pelattiin kaksikierroksisena (eli kukin pelaaja kohtasi toisensa sekä valkeilla että mustilla nappuloilla). Sen tulokset olivat: Fred, Kahra ja Rantanen 3,5/6 ja Ridala 1,5 pistettä. Mestaruuden ratkaisu siirtyi siis toiseen jatko-otteluun, joka päättyi heinäkuussa edelleen ratkaisuttomana: Fred ja Rantanen 2,5/4 sekä Kahra 1 piste. Kahralle siis pronssia. Lopullisesti mestaruus ratkesi vasta kolmen kuukauden päästä pääkilpailun päättymisestä, kun Aatos Fred löi Matti Rantasen lukemin 1,5-0,5 syyskuussa 1955 pelatussa ratkaisuottelussa.
Järjestys siis: mestari Aatos Fred, hopeaa Matti Rantanen ja pronssia Harry Kahra.
2010-luku
Nykyisin suomenmestaruusturnaus pelataan joko täyskierroskilpailuna (siis jokainen pelaa kaikkia muita vastaan) tai vajaakierroskilpailuna (kisassa pelataan vain tietty määrä kierroksia). Vuonna 2015 mestaruudesta pelattiin 77. kerran. Turnauksessa kilpaili kuusi pelaajaa ja kisa pelattiin kaksinkertaisena. Mestaruuden voitti KvM Mikael Agopov. Hopeamitalin voitti KvM Sampsa Nyysti ja moninkertainen Suomen-mestari Mika Karttunen oli kisassa kolmas.
Mark Katic
Mark Katic (s. 9. toukokuuta 1989 Timmins, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on voittanut urallaan DEL-liigan mestaruuden Eisbären Berlinissä ja sijoittunut hopealle Ruotsin SHL:ssa Skellefteåssa. Lisäksi hän on pelannut ammattilaisena AHL- ja KHL-liigoissa. NHL:ssä Katicilla on 11 ottelua hänet varanneessa New York Islandersissa.
OHL
Hän pelasi juniorisarja OHL:ssä kausina 2005–2009. Hänen joukkueensa koko neljän vuoden OHL:ssä olonsa aikana oli Sarnia Sting. Hän pelasi OHL:ssä yhteensä 233 ottelua. Sinä aikana hän sai 28 maalia ja syötti 131. Yhteensä se on 159 pistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 14 ottelua ja niissä tuli pisteitä 2+6=8. Hänet varasi NHL:ään New York Islanders kolmannella kierroksella 62. pelaajana vuoden 2007 varaustilaisuudessa.
Ammattilaisura
AHL:n Bridgeport Sound Tigersissa Katic pelasi kauden 2009–2010. Hän pelasi seuraavalla kaudella sekä Islandersissa, NHL:ää että Sound Tigersissa, AHL:ää. Hän teki NHL-debyyttinsä ottelussa Philadelphia Flyersia vastaan kaudella 2010–2011, helmikuussa 2011, kun hänet nostettiin ylös Bridgeport Sound Tigersistä. Hän pelasi sen kauden aikana 11 peliä ja sai yhden syöttöpisteen. Hän ansaitsi 4 jäähyminuuttia. Katic loukkasi olkapäänsä seuraavan kauden alussa ja joutui olemaan sivussa lähes koko kauden. Hän pystyi pelaamaan vain 14 runkosarjaottelua.
Katic teki kesällä 2012 sopimuksen Saksan DEL-liigassa pelaavan Eisbären Berlinin kanssa. Katic oli keväällä 2013 voittamassa Eisbärenin kanssa DEL-liigan mestaruutta.
12. kesäkuuta 2013 Katic teki sopimuksen KHL:ään liittyneen kroatialaisen KHL Medveščak Zagrebin kanssa. Katic pelasi zagrebilaisjoukkueessa neljän kauden aikana 185 runkosarjaottelua ja teki niissä 56 pistettä. SHL-joukkue Skellefteå AIK hankki hänet Medveščak Zagrebista kesken kauden 2016–2017. Hän liittyi joukkueeseen helmikuussa 2017.
Katic edusti Skellefteåta kahdella kaudella ja pelasi seurassa 55 runkosarjaottelua. Skellefteå eteni keväällä 2018 SHL:n finaaleihin, mutta niissä se hävisi Växjölle. Pian finaalitappion jälkeen Katic teki sopimuksen saksalaisen Adler Mannheimin kanssa.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1956–1957
Vuonna 1957 jääkiekon SM-sarja pelattiin kahdessa viiden joukkueen lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja toiseksi sijoittuneet pronssiottelussa. Lohkojen viimeisiksi sijoittuneet putosivat suomensarjaan. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves, jolle se oli jo seuran kymmenes.
B-lohko
Uusinta lohkovoitosta Sarjasta putosivat Karhu-Kissat ja Tampereen Kilpa-Veljet. Tilalle nousivat Helsingin IFK ja Kalevan Pallo.
Pistepörssi
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Berni Rodríguez
Bernardo ”Berni” Rodríguez Arias (s. 7. kesäkuuta 1980 Málaga) on espanjalainen koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelaava Rodríguez on voittanut urallaan muun muassa Korać cupin, Espanjan mestaruuden ja Espanjan cupin.
Kolloidi
Kolloidi tai kolloidinen dispersio (kreik. kollodes = liimamainen, tahmea) on seostyyppi, jota voidaan pitää homogeenisen ja heterogeenisen seoksen välimuotona. Kolloidiliuoksessa hiukkaset ovat niin hienojakoisia, ettei seosta voida pitää heterogeenisena, mutta silti suurempia kuin homogeenisen seoksen molekyylitason hiukkaset.
Berni Rodríguez
Espanjan maajoukkueessa Rodríguez voitti maailmanmestaruuden Japanissa 2006, olympiahopeaa Pekingissä 2008 ja EM-hopeaa Espanjassa 2007.
Kolloidi
Kolloidinen liuos koostuu kahdesta eri faasista: dispergoituneesta faasista ja jatkuvasta faasista. Dispergoitunut faasi sisältää pieniä hiukkasia tai pisaroita, jotka ovat jakautuneet tasaisesti jatkuvaan faasiin. Suurimolekyylisillä aineilla on taipumus muodostaa veteen liuetessaan kolloidisia liuoksia. Kolloidisessa liuoksessa hiukkaskoko on 1–1 000 nanometriä, joka on selvästi suurempi kuin varsinaisissa liuoksissa (esimerkiksi suola- ja sokeriliuoksissa). Kolloidiset liuokset läpäisevät suodatinpaperin, mutta puoliläpäisevä kalvo, esimerkiksi solukalvo, pidättää kolloidihiukkaset. Monet arkipäiväiset aineet, kuten voi, maito, kerma, liimat, musteet ja maalit, ovat kolloideja.
Emulsio on kolloidinen liuos, jossa neste on jakautunut toiseen nesteeseen (rasvapisarat veteen maidossa). Hyytelömäiseksi muuttunutta kolloidia kutsutaan geeliksi.
Kolloidisysteemit voidaan jaotella dispergoituneen faasin ja jatkuvan faasin (kantajafaasin) mukaan:
Nando Eggenberger
Nando Eggenberger (s. 7. lokakuuta 1999 ) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NLA-liigassa pelaavaa Rapperswil-Jona Lakersia. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Eggenberger teki pääsarjadebyyttinsä vasta 16-vuotiaana kaudella 2015–2016.
Suitit
Suitit ovat Latvian Kuurinmaan Alsungan, Kuldīgan ja Ventspilsin kunnissa 402 km² kokoisella alueella asuva etninen ryhmä. He ovat muista paikallisista latvialaisista poiketen katolilaisia ja he ovat säilyttäneet monia latvialaisen kulttuurin vanhoja piirteitä. Suiteja arvioidaan olevan pari tuhatta.
Historia
Suitit eriytyivät muista Kuurinmaan latvialaisista miltei 400 vuotta sitten. Alue oli ollut katolilainen Baltian ristiretkien päättymisestä lähtien. Kuurinmaan herttua Gothard Ketler suoritti uskonpuhdistuksen vuonna 1561 ja pääkirkoksi nousi luterilainen kirkko. Katolilaisuudesta tuli lailla kiellettyä vuoteen 1617 saakka. Vuonna 1623 paikallinen kreivi Johan Ulrich von Schwerin meni naimisiin puolalaisen Barbara Konarskan kanssa ja kääntyi samalla katolilaisuuteen. Vuonna 1634 hän kutsui omistamilleen maille jesuiittoja käännyttämään paikallisia katolilaisuuteen. Muut maanomistajat vastustivat käännytystyötä, ja von Schwerin tapettiin myrkyttämällä vuonna 1637. Samana vuonna Puolan kuningas Vladislav IV Waza, jonka vasallivaltio Kuurinmaan herttuakunta tuolloin oli, joutui henkilökohtaisesti rauhoittamaan tilannetta. Schwerinin suku luopui maistaan vuonna 1738, mutta tuolloin katolilaisuus oli jo juurtunut paikallisiin asukkaisiin. Katolilaiset asukkaat eristäytyivät ympäröivistä luterilaisista ja säilyttivät samalla monia vanhoja perinteitä nykypäiviin saakka.
Kuurinmaan herttuakunta liitettiin Venäjän keisarikuntaan vuonna 1795. Samalla von Schweriniltä herttua Peter von Bironille päätyneet suitien maat luovutettiin Venäjän valtiolle muiden herttuan maiden mukana. Suitien maat säilyivät Venäjän omistuksessa vuoteen 1915. Venäjän valtion omistuksessa olevien maiden talonpojilla oli yleensä paremmat oikeudet kuin moisioiden alaisilla talonpojilla. Maaorjuus lakkautettiin alueella vuonna 1817. Vuonna 1897 Kuurinmaalla oli 74 837 katolilaista, joista noin 9 000 oli suiteja. Venäjän vuoden 1905 vallankumouksen aikana kommunistit olivat aktiivisia myös suitien alueella. Alsungan kunnan otti haltuunsa paikallinen vallankumouskomitea, jonka venäjältä tullut sotaväki kukisti 27. tammikuuta 1906. 25 henkilöä pidätettiin ja 5 teloitettiin. Ensimmäinen maailmansota laajeni alueelle vuonna 1915, ja saksalaiset joukot ottivat alueen haltuunsa 24. huhtikuuta. Suurin osa Kuurinmaan asukkaista pakeni saksalaisten tieltä, ennen sotaa Kuurinmaalla asuneista 800 000 asukkaasta vain noin 230 000 jäi paikalle. Puna-armeija otti alueen haltuunsa saksalaisilta vuonna 1919, mutta joutui pian perääntymään. Yhteensä 30 henkilöä Alsungan alueelta kuoli näiden taistelujen aikana.
Vuonna 1921 perustettiin Alsungan kulttuuriyhdistys. Kaksi vuotta myöhemmin perustettiin katolilainen nuorisojärjestö Klints. 1924-25 suitien laulua ja häärituaaleja esitettiin Riiassa. Vuonna 1935 suiti-alueella asui 7054 asukasta. Vuonna 1940 Neuvostoliitto miehitti Latvian. Seuraavana vuonna suitien alueelta karkotettiin 42 henkilöä, joista 18 kuoli. Saksalaiset valloittivat alueen 1941, ja venäläiset valtasivat sen takaisin 1945. Maatilojen kollektivisointi alkoi vuonna 1948, jolloin suitien alueelle perustettiin "Spars"-, "Sarkanais strēlnieks"- ja "Blāzma"- nimiset kolhoosit. Vuoden 1949 maaliskuussa paikallisia karkotettiin jälleen Siperiaan yhteensä 379 henkilöä, joista monet kuolivat.
Nykypäivä
Historiallisista suitien asuttamista kolmesta kunnasta kaksi liittyi naapurikuntiin Latvian kuntauudistuksessa 2007. Vain Alsungan kunta säilytti itsenäisyytensä. Latvian hallitus suunnitteli tämänkin kunnan liittämistä toisiin kuntiin, mikä johti suitien mielenosoituksiin Riiassa. Suitu novads -järjestö uhkasi jopa suitien alueen julistautuvan itsenäiseksi. Mielenosoitukset saivat Latvian hallituksen luopumaan suunnitelmistaan.
Kulttuuri
Suiteilla on oma murteensa ja kansallispuku. Suiteilla on myös rikas kansanlauluperinne ja heiltä tunnetaan yli 52 tuhatta erilaista kansanlaulua. Miehet esittivät pitkälauluiksi kutsuttuja kappaleita. Pääasiallisesti laulusta vastasivat kuitenkin naiset. Naiset esittivät lauluja usein ryhmissä yhden laulaessa vuorollaan melodiaa ja muiden säestäessä eräänlaisella pitkällä humina-äänellä. Suitilaisessa musiikissa käytetään vanhoja latvialaisia soittimia, kuten esimerkiksi kanteletta ja säkkipilliä. Suitien kulttuurialue lisättiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon vuonna 2009. Vaikka suitilainen kulttuuri onkin Latvian neuvostoajan jälkeen elpynyt, se on vaarassa hävitä. Suitilaisesta kulttuurista parhaiten perillä olevat ovat jo vanhuksia.
Aasiankilpikierto
Aasiankilpikierto (Menispermum dauricum) on Aasiassa luontaisesti kasvava kilpikiertokasvilaji.
Ulkonäkö
Aasiankilpikierto on kahdesta kolmeen metriä pitkäksi kasvava köynnös. Se on kesävihanta, osittain tyvestä puutunut, osittain ruohovartinen, ohutvartinen, juurivesallinen ja kaksikotinen. Lehdet ovat pitkäruotisia ja kilpimäisiä, lehtiruoti on kiinnittynyt lähellä lehtilavan keskustaa. Kukinto on tiheä terttumainen huiskilo, jossa on pieniä yksineuvoisia kukkia. Terälehtiä on kuudesta kahdeksaan, ne ovat verholehtiä lyhyempiä. Aasiankilpikierron hedelmä on luumarja. Laji muistuttaa melko paljon pohjoisamerikkalaista lajia kanadankilpikiertoa (Menispermum canadense), jolla on lyhyemmät juurivesat.
Levinneisyys
Aasiankilpikiertoa esiintyy luonnonvaraisena Itä-Aasiassa. Levinneisyysalueeseen kuuluvat Japani, Korea, Koillis-Kiina ja Venäjän Kaukoitä. Se kasvaa siellä jokien ja purojen rannoilla.
Käyttö
Aasiankilpikiertoa viljellään koristeköynnöksenä. Suomessa se on talvenkestävä V-vyöhykkeelle asti.
Jaalan kirkko
Jaalan kirkko on Kouvolan Jaalassa, Jaalan kirkonkylällä sijaitseva puukirkko. Kirkon on suunnitellut August Boman ja se valmistui 1878. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Jaalan kappeliseurakunnan tiloihin.
Jaalan kirkko on länsitornillinen pitkäkirkko, jossa on lyhyet poikkisakarat. Tyyliltään se edustaa lähinnä uusgoottilaista tyylisuuntaa. Kirkon itäpäätyyn on rakennettu vuosien 1935–1936 korjauksessa rapattu seurakuntasali. Istumapaikkoja on noin 600.
Alttaritaulu on vuodelta 1885 ja sen on maalannut Sigfrid Keinänen. Alttaritaulun Vapahtajan mallina on ollut Robert Kajanus. Kirkon ensimmäiset urut olivat Ruthin urkutehtaalta Lahdesta vuodelta 1906. Nykyiset urut ovat 21-äänikertaiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat vuodelta 1973.