cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuopion linja-autoturma
Tutkinta
Otkesin mukaan linja-auton kuljettaja hahmotti risteyksen väärin, koska rampilla ei ollut muita hidastamiseen ohjaavia liikennemerkkejä kuin taajamamerkki juuri ennen risteystä. Lisäksi kuljettajan terveydentila ja siinä suhteessa raskas työtehtävä olivat alentaneet hänen vireystilaansa. Kuljettajalla oli lisäksi vain vähän kokemusta ajamastaan bussista, eikä hän tuntenut kunnolla sen hallintalaitteita kuten hidastinta ja vakionopeussäädintä. Hidastin on raskaan kaluston kuljettamisessa yleinen tapa hidastaa vauhtia, mutta kuljettaja ei käyttänyt sitä lainkaan. Viitteitä vakiosäätimen osuudesta onnettomuuteen ei ollut.
Aluksi poliisi epäili linja-auton kuljettajaa muun muassa neljästä kuolemantuottamuksesta, vammantuottamuksista sekä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Noin viikon kuluttua onnettomuudesta rikosnimikkeet muuttuivat törkeiksi, jolloin tapausta tutkittiin neljänä törkeänä kuolemantuottamuksena, 22 törkeänä vammantuottamuksena ja törkeänä liikenneturvallisuuden vaarantamisena. Poliisi hyllytti kuljettajan ajokortin pian onnettomuuden jälkeen. Hänellä oli kuitenkin mahdollisuus jatkaa liikennöintiä, koska hänellä oli myös ruotsalainen ajokortti.
Sää turmapaikalla oli poutainen ja tie kuiva. Linja-auto oli otettu käyttöön vuonna 2005 ja sillä oli ajettu vajaat 800 000 kilometriä.
Onnettomuustutkintakeskus julkisti loppuraporttinsa huhtikuun lopulla 2019. Sen mukaan kuljettajan terveys, kokemattomuus onnettomuusbussista sekä olosuhteet vaikuttivat onnettomuuteen. Kuljettajalla oli pitkäaikaussairaus, joka ei ollut johtanut toimenpiteisiin ajokorttitarkastuksessa tai muissa terveydenhuollon kontakteissa. Onnettomuuteen myötävaikuttaneiksi, kuljettajasta riippumattomiksi tekijöiksi Otkes katsoi, että näkyvyys risteysalueella oli huono, minkä vuoksi kuljettaja huomasi risteyksen liian myöhään. Paikalla ei myöskään ollut hidastamiseen kehottavia liikennemerkkejä. Raportissa Otkes päätyi antamaan kuusi turvallisuussuositusta, joista tärkein oli turvallisuusjohtamisjärjestelmän saaminen linja-autoalalle. Järjestelmään kuuluisivat muiden muassa työvuorojen suunnittelu, kaluston kunto ja linja-autohenkilöstön työterveyshuolto. Otkes oli esittänyt järjestelmän käyttöönottoa jo vuonna 2015, jolloin Karkkilassa sattuneessa henkilöauton ja linja-auton törmäyksessä useita linja-auton matkustajia oli loukkaantunut auton kaaduttua. Asia ei kuitenkaan ollut tuolloin johtanut lainsäädäntömuutoksiin.
Esitutkinta valmistui tammikuussa 2020 ja juttu eteni syyteharkintaan. Esitutkinnassa selvitettiin muun muassa kuljettajan ajokunto sekä linja-auton kunto. Linja-autoon ja tapahtumapaikkaan tehtiin laaja tekninen tutkinta, ja lisäksi kuultiin asianosaisia, todistajia ja asiantuntijoita. Kuljettajaa epäillään törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, neljästä törkeästä kuolemantuottamuksesta ja 12 törkeästä vammantuottamuksesta.
Kuljettajan aiempi toiminta
Turma-auton kuljettaja oli menettänyt töitä erityisesti kahden edellisvuoden aikana. Eräs liikennöitsijöistä päätti purkaa työsuhteen hänen kanssaan asiakkailta saatujen valitusten vuoksi. Hänen moitittiin kolhivan autoja sekä ajavan jatkuvasti ylinopeutta ja väärää tilannenopeutta. Hänellä ei kuitenkaan ollut liikenneriketaustaa, kuten liikenneturvallisuuden vaarantamisia tai rattijuopumuksia.
Kuljettaja oli 2. maaliskuuta 2018 kuljettanut ylitorniolaisen Ainiovaaran koulun oppilaita Aavasaksan laskettelukeskukseen, ja paluumatkan päätyttyä hän oli käynyt käsiksi noin 16-vuotiaaseen mopoauton kuljettajaan, jolle aiheutui tilanteessa pikkuruhjeita. Bussi ja mopoauto olivat olleet lähellä törmätä toisiinsa tilanteessa, jossa mopoauto oli tullut eteen, minkä vuoksi linja-auto oli joutunut voimakkaasti jarruttamaan. Tapauksen vuoksi Ylitornion kunta päätti, ettei kyseistä kuljettajaa enää käytetä koululaiskuljetuksissa. Ylitornion tapauksessa kuljettaja toimi Aavasaksan taksiaseman freelancer-kuljettajana.
Kuljettajan ajaminen oli herättänyt huomiota jo noin kuukausi ennen onnettomuutta, 14.–15. heinäkuuta 2018, kun tämä oli Kemin Liikenteen kuljettajana ajanut ammattiyhdistys Meri-Lapin JHL ry:n kaksipäiväistä teatterimatkaa Kemistä Ouluun. Osa matkalla olleista on kertonut, että kuljettajan ajo oli niin epävarmaa, että jotkut matkustajat pelkäsivät. Matkan aluksi kuljettaja ei saanut ovea kiinni, jolloin tämä oli lähtenyt ajamaan se auki. Lisäksi hän ei ollut liian suuren nopeuden vuoksi saanut linja-autoa pysähtymään ajoissa, vaan oli ajanut risteyksen pitkäksi ja joutunut peruuttamaan. Kuljettaja oli myös lähellä ajaa seurueen toisen bussin perään. Eräs matkustaja kuvasi linja-auton kulkeneen pätkittäin eteenpäin, kuin olisi ollut ”hyppybensaa”.
Kemin Liikenteen toimitusjohtaja Pentti Rytkyn mukaan hän ei ollut tietoinen teatterimatkan ongelmista eikä myöskään Ylitornion tapauksesta. Rytkyn mukaan muussa tapauksessa kuljettajaa ei olisi käytetty Kuopion onnettomuusmatkalla.
Oikeudenkäynti
Kuopion linja-autoturman oikeuskäsittely alkoi Pohjois-Savon käräjäoikeudessa 16. marraskuuta 2020. Tapauksen päätyminen käräjille vasta yli kahden vuoden kuluttua onnettomuudesta johtui pitkäksi venyneestä esitutkinnasta, mihin puolestaan vaikutti asianomistajien suuri määrä. Syytettynä ollutta kuljettajaa ja asianomistajina olleita matkustajia kuultiin koronaviruspandemian vuoksi videoyhteydellä Lapin käräjäoikeuden toimipisteistä Rovaniemeltä ja Kemistä. Syyttäjä vaati kuljettajalle vähintään kahden vuoden ehdotonta vankeusrangaistusta neljästä törkeästä kuolemantuottamuksesta, kolmestatoista törkeästä vammantuottamuksesta ja törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Vakuutusyhtiö Turva vaati vastaajalta vakuutusmaksuja 459 000 euron arvosta sekä oikeudenkäyntikulujensa korvaamista. Puolustuksen mukaan osa matkustajista myötävaikutti henkilövahinkojen syntymiseen laiminlyömällä turvavyön käyttövelvollisuuden.
Pohjois-Savon käräjäoikeus tuomitsi linja-auton kuljettajan 18. joulukuuta 2020 yhden vuoden ja kymmenen kuukauden ehdottomaan vankeusrangaistukseen neljästä törkeästä kuolemantuottamuksesta, 13 törkeästä vammantuottamuksesta ja törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Lisäksi kuljettaja on velvollinen maksamaan uhrien oikeudenkäyntikuluja 30 000 euroa sekä vakuutusyhtiölle 115 000 euroa. Kuljettaja valitti tuomiostaan Itä-Suomen hovioikeuteen, joka piti voimassa käräjäoikeuden ratkaisun.
Kazuya Maekawa
(s. 22. maaliskuuta 1968 Nagasaki, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Ereikoússa
Saarella on satama etelärannikon Pórton kylässä. Sinne liikennöi säännöllisesti laivoja Korfun kaupungista ja Sidárista. Lisäksi saarelle pääsee esimerkiksi kalastusveneillä Korfun pohjoisrannikolta.
Ereikoússan nähtävyyksiä ovat esimerkiksi kirkot kellotorneineen sekä öljymyllyt, joissa valmistetaan yhä nykyisinkin oliiviöljyä perinteiseen tapaan. Saarella on myös majakka.
Maantiede
Ereikoússa on osa Jooniansaaria, ja se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Korfun saaren pohjoisrannikolta. Hallinnollisesti Ereikoússa kuuluu Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Saaren korkein kohta on 120 metriä korkea Merovígli.
Historia
Kreikkalaisen maantieteilijän Klaudios Ptolemaioksen ja roomalaisen kirjailijan Pliniuksen ajanlaskun alkuvaiheilta peräisin olevissa teksteissä saari mainitaan nimellä Ericusa. Vanhoissa ulkomaalaisissa kartoissa saaresta käytetään myöskin nimeä Marlena, joka tulee merta tarkoittavasta sanasta mare.
Ereikoússan on sanottu autioituneen aikoinaan, mutta Paxóksen saarelta saapuneiden perheiden on kerrottu asuttaneen saaren uudelleen. Keskiaikaisten merikarttojen mukaan saari oli asutettu 1400-luvun loppuun tai 1500-luvun alkuun mennessä, sillä kartat mainitsivat esimerkiksi laivojen ankkurointipaikan ja kirkon.
Saari oli vuoden 2010 loppuun saakka itsenäinen kyläkunta, mutta vuoden 2011 alusta lähtien se on ollut osa Korfun kuntaa. Saarella oli vuonna 1981 yhteensä 228 asukasta ja vuonna 1991 puolestaan 334.
Marek Ďaloga
Seuraura
Ďaloga on HKm Zvolenin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten Extraliga-joukkueessa 17-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin Ďaloga pelasi siellä kaksi runkosarja- ja viisi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän vietti suurimman osan kaudestaan kuitenkin sarjatasoa alempana 1. ligan HC Detvassa. Kauden 2007–2008 runkosarjan Ďaloga vietti kokonaan Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen HK Orange 20:n mukana ja hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +31. Pudotuspeleihin Ďaloga palasi Zvolenin paitaan. Kaikkiaan hänen Extraligan tulokaskatensa toi 30 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Myös alkukauden 2008–2009 hän vietti pääasiassa HK Orangessa.
Kesken kauden 2009–2010 Ďaloga siirtyi Zvolenista Extraligan nousijajoukkue HK Spišská Nová Vesin riveihin. Joukkue putosi kuitenkin kauden päätteeksi takaisin 1. ligaan. Ďaloga palasi kaudeksi 2010–2011 Zvoleniin, jossa hän teki Slovakian Extraligan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+18=22, joilla Ďaloga sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi.
Kaudeksi 2012–2013 Ďaloga siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Pardubiceen. Kaudeksi 2014–2015 hän oli siirtymässä KHL-joukkue Lev Prahaan, mutta joukkueen jättäydyttyä liigasta kokonaan talousongelmien vuoksi Ďaloga siirtyi jatkamaan Extraliga-uraansa HC Sparta Prahaan. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-joukkue Ak Bars Kazaniin. Ďaloga kuitenkin joutui jättämään joukkueen ensimmäisen sopimuskautensa jälkeen. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavan riveihin.
Ďaloga siirtyi kaudeksi 2017–2018 jatkamaan KHL-uraansa kiinalaisen Kunlun Red Starin joukkueeseen. Vuoden 2018 vaihteessa hän palasi kuitenkin loppukauden sopimuksella Tšekin Extraligan HC Sparta Prahaan. Kaudeksi 2018–2019 Ďaloga siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Mora IK:hon.
Maajoukkueura
Ďaloga edusti Slovakiaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2018. Ďaloga valittiin vuoden 2014 turnauksessa joukkueensa yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet palkittiin alkulohkossa Ruotsia vastaan pelatun ottelun päätteeksi Slovakian joukkueen ottelun parhaana pelaajana. Samassa turnauksessa Ďaloga teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa 17. toukokuuta 2014 alkulohkossa Italiaa vastaan. Hän sai Slovakian 4–1-voittoon päättyneessä ottelussa myös syöttöpisteen Marek Viedenskýn tekemään voittomaaliin. Vuoden 2015 turnauksessa Ďaloga palkittiin puolestaan Norjaa vastaan pelatun ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaana pelaajana. Yhteensä hän on pelannut 77 A-maaottelua tehopistein 7+10=17.
Ďaloga pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2005 ja World Junior A Challengessa vuonna 2006.
Grettir Väkevän saaga
thumb|right|200px|Grettir valmiina taisteluun. Kuva on islantilaisesta käsikirjoituksesta 1600-luvulta.
Grettir Väkevän saaga (Grettis saga) on islantilainen saaga. Se kertoo islantilaisen lainsuojattoman Grettir Ásmundarsonin elämästä. Se on yksi tunnetuimmista keskiaikaisista islantilaissaagoista (Íslendingasögur), jotka kertovat Islannin asuttaneista suvuista ja heidän jälkeläisistään vuosina 870–1030. Grettis saga on kirjoitettu vuosien 1320‒1330 välisenä aikana, mutta sen säilyneet pääkäsikirjoitukset ovat 1400-luvulta.
Muiden islantilaissaagojen tavoin myös Grettis saga pohjautuu suulliselle kertomusperinteelle. Keskiajan Islannissa se oli osa historiankirjoitusta, joka kertoi saaren asuttaneista esi-isistä ja näiden jälkeläisistä. Grettis saga on, kuten monet muutkin islantilaissaagat, kuitenkin saanut vaikutteita myös eurooppalaisesta kirjallisuudesta. Aiemmat tutkijat ovat katsoneet, että Grettis sagan kirjoittaja oli oppinut henkilö, mahdollisesti jopa kirkonmies, joka tunsi islantilaisten saagojen lisäksi hyvin myös keskiaikaisen eurooppalaisen kirjallisuuden. Kirjoittaja oli saanut vaikutteita ainakin yhdestä eurooppalaisesta ritariromanssista, Tristanin ja Isolden tarinasta, joka oli käännetty Norjassa 1200-luvun alussa (Tristrams saga ok Ísöndar). Grettis sagasta on myös löydetty yhteneväisyyttä muinaisenglantilaisen runoelman Beowulf kanssa. Saaga sisältää myös jonkin verran enemmän kansantarinoille tyypillisiä fantasiaelementtejä kuin monet 1200-luvulle ajoitetut islantilaissaagat. Se muistuttaa näiltä osin myös suullisesta perinteensä ammentaneita muinaissaagoja (fornaldarsögur), joiden tapahtumat sijoittuivat kaukaiseen skandinaaviseen menneisyyteen ennen Islannin asuttamista. Tämän vuoksi Grettis saga on luokiteltu niin sanotuksi postklassiseksi islantilaissaagaksi, joita on yleisesti pidetty klassisina pidettyjä islantilaissaagoja nuorempina ja joiden on katsottu sisältävän näitä enemmän epärealistisia fantasiaelementtejä. Islantilaissaagojen erittely tälla tavoin on kuitenkin osoittautunut hankalaksi.
Grettis saga on ilmestynyt suomeksi Antti Tuurin kääntämänä nimellä Grettir Väkevän saaga.
Jorma Hynnisen diskografia
Baritoni Jorma Hynnisen levytyksiä.
Orkesteri ja/tai kuorosäestykselliset solistitehtävät
Ylioppilaskunnan Laulajat, joht. Matti Hyökki; Akademiska Sångföreningen, joht. Henrik Wikström; Dominante-kuoro, joht. Seppo Murto. BIS 1930.
Saudi-Arabian jääkiekkomaajoukkue
Saudi-Arabian jääkiekkomaajoukkue edustaa Saudi-Arabiaa kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Saudi-Arabia ei kuulu Kansainväliseen jääkiekkoliitto IIHF:ään.
Joukkue pelasi ensimmäiset ottelunsa vuonna 2010 Kuwaitissa, kun se osallistui Persianlahden maiden mestaruusturnaukseen. Turnauksessa Saudi-Arabia hävisi Kuwaitille luvuin 10–3 ja Arabiemiraateille maalein 14–1. Joukkue voitti Omanin luvuin 1–3.
Lars Lundahl
Henkilöhistoria
Lundahlin vanhemmat olivat Abraham Lundahl ja Catarina Charlotta Cajanus. Ilmari Kiannon äiti Cecilia Septimia Catharina Lundahl (1842–1924) oli Lundahlin sisar. Lundahl kävi Oulun yläalkeiskoulua vuodesta 1848, mutta erosi 1856 koulun kolmannelta luokalta ja lähti merille. Hän oli aluksi Itämerellä purjehtivissa aluksissa, mutta lähti sitten pidemmille matkoille – aluksi Irlantiin ja Välimerelle ja myöhemmin kauemmaskin. Lundahl suoritti perämiehen tutkinnon 1861 ja vuonna 1864 hän toimi jo Salmi-laivan kapteenina.
Lundahl oli vuosina 1874–1880 maissa J. W. Snellmanin kauppahuoneen omistaman Röytän sahan esimiehenä Torniossa. Vuosina 1880–1884 hän toimi parkki Ahkeran ja parkki Jennyn kapteenina tehden matkoja muun muassa Kuubaan, Meksikonlahdelle ja Rioon. Lundahl suoritti sitten höyrylaivakapteenin tutkinnon ja toimi kesäisin Laatokalla Valamon luostarisaarelle liikennettä hoitaneiden alusten kapteenina. Talvikaudet hän vietti Oulussa.
Lundahl oli vuodesta 1863 lähtien naimisissa Hilma Elisabet Samulinin kanssa (s. 1843, k. 1912). Perheeseen syntyi neljä poikaa ja tytär, joka oli naimisissa rautatievirkamies ja runoilija Gunnar von Numersin kanssa.
Kirjallinen tuotanto
Lundahl kirjoitti ruotsinkielisiä runomuotoisia kirjeitä, runotervehdyksiä, onnittelurunoja häitä ja merkkipäiviä varten sekä muistorunoja edesmenneille ystävilleen ja tuttavilleen. Kaksi hänen runokirjaansa painettiin 1880-luvun puolivälissä omakustanteena Hampurissa. Lundahl kirjoitti myös satiirisen kronikan Oulussa 2.–3. marraskuuta 1882 raivonneesta tulipalosta.
Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)
Siltalan pehtoori on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1953. Se perustuu Harald Selmer-Geethin romaaniin Inspektorn på Siltala, (1903, Siltalan pehtori, suom. Aarni Kouta, 1904).
Tarina kertoo agronomista, joka saapuu Siltalaan pehtooriksi, panee tilan asiat järjestykseen ja rakastuu kartanon nuoreen leskiemäntään. Väärinkäsitys vaarantaa rakkauden. Karrikoidut sivuroolit ongelmineen ja haaveineen värittävät tarinaa. Tarinan aikajänne on keväästä loppukesään; tapahtumapaikkana on lähinnä suurtilan sydän, välillä poiketaan metsän siimeksessä ja rantakallioilla hempeilemässä.
Juoni
Siltalan pehtoorin juoni on pääpiirteissään sama kuin vuoden 1934 versiossa. Mahtavaan Siltalan kartanoon saapuu uusi pehtoori, Kurt Alarik Paulio, joka panee kartanon asiat järjestykseen. Siltalan valtiatar, kapteenin leski Lilli Lind suhtautuu kielteisesti Kurtin omavaltaisuuteen. Lillin ja Kurtin välille alkaa kuitenkin kehittyä romanttinen suhde. Seuraa suudelmia metsälammen rannalla ja kävelyretkiä Siltalan maisemissa.
Kartanossa on vieraita, kuten paroni ja paronitar Silfversköld, kamreeri Suvanto, ruustinna Hanell ja ennen kaikkea luutnantti Mandelcrona, jonka on määrä periä 20 miljoonaa markkaa, ellei Lilli suostu naimisiin hänen kanssaan. Lilli pitää Mandelcronasta ystävänä, mutta torjuu romanttiset lähentelyt. Kurt alkaa järjestää Siltalan asioita siten, että Mandelcrona saa perintörahansa.
Lillin ja Kurtin romanssi saa kolauksen, kun Lilli huomaa Kurtin astuvan Liina-piian aittaan. Pettynyt Lilli päättää lähteä matkoille syntymäpäivänään, mutta myöhästyy junasta ja palaa Siltalaan vastentahtoisesti. Kotona Lilliä odottaa syntymäpäiväjuhla ja hänelle vakuutetaan, että Kurt kuuluu ainoastaan hänelle. Renki Aaretti puolestaan on Liinan sydämen valittu. Samaan aikaan tulee tieto, että Siltalasta on myyty metsää hyvään hintaan ja Mandelcrona saa rahansa. Lopussa juhlitaan Lillin ja Kurtin kihlajaisia sekä paljastetaan Kurtin todellinen henkilöllisyys: hän on aatelismies Uudeltamaalta.
Tuotanto
Siltalan pehtoori perustuu Harald Selmer-Geethin kirjeromaaniin Inspektorn på Siltala, joka ilmestyi 1903. Sen lisäksi Valentin Vaala ja Usko Kemppi käyttivät pohjana Risto Orkon filmatisointia.
Musiikki
Siltalan pehtoorissa esitetään verraten paljon diegeettistä musiikkia. Vinkka laulaa aarian oopperasta Carmen. Vinkka ja Viljos laulavat yhdessä Kempin säveltämän ja sanoittaman kappaleen ”Kaunehimmat ruusut jos sulle tuoda vois”. Sala laulaa ”La donna è mobile” oopperasta Rigoletto Riutun säestäessä pianolla. Laine laulaa Kempin säveltämän kappaleen ”Näin minä katseen sinisen kuin kotijärven pinta”.
Julkaisut
Televisiossa Siltalan pehtoori esitettiin ensimmäisen kerran 24. maaliskuuta 1969. Finnkino Oy on julkaissut elokuvan myös DVD:nä. Elokuva on mustavalkoinen.
Arviot
Aikalaiskriitikot epäilivät Siltalan pehtoorin uudelleenfilmatisoinnin mielekkyyttä, etenkin kun Orkon lähes 20 vuotta vanha versio oli edelleen yleisön suosiossa. Keskeisin kysymys oli, kykenikö Vaala puhaltamaan tarinaan uutta eloa. Maija Savutie arvioi, että aihe kiinnostaa korkeintaan ”romanttisia koulutyttöjä”. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti Vaalan teosta ”viehättävänä kartanoromanssina” ja ”notkeasti liukuvana viikonloppuajanvietteenä”.
Kriitikko Arto Pajukallio luonnehti heinäkuun 2012 televisioesityksen yhteydessä julkaistussa arviossaan elokuvaa rutiinilla tehdyksi tilaustyöksi, jossa hyödynnetään edellisen elokuvan ratkaisuja vailla omaperäistä kosketusta.
HMS Stjerna
HMS Stjerna (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V29) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus
Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1899 ja se liitettiin laivastoon 8. elokuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V29, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1937.
Iiroonjärvi
Iiroonjärvi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Parviaisenkylän lähellä sijaitseva järvi. Soinin kirkonkylälle on matkaa seitsemän kilometriä. Karstulan kunnanraja seuraa järven pohjoisrannan rantaviivaa.
Maantietoa
Iiroonjärven rantaviivan pituus on 14,0 kilometriä. Kiinteä asutus sijaitsee lähinnä järven länsipuolella ja rannan tuntumassa sijaitsee noin 70 vapaa-ajan asuntoa. Järven luoteisrannassa on Parviaisenkylä, jonka kautta kulkee Soinin kirkonkylästä tuleva yhdystie 7140. Yhdystie jatkaa seuraten länsirannikkoa kohti etelää. Kylätie kiertää järven pohjoispuolelta itäpuolelle. Järven luoteisrannalla sijaitsee Iiroonkivi, joka on vanha kolmen historiallisen maakunnan rajakivi. Lyhyt osa rantaviivaa järven pohjoisosassa kuuluu Karstulan kuntaan.
Vesistösuhteet
Iiroonjärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Vahankajoen valuma-alueella (14.67), jonka Mustapuron valuma-alueeseen (14.674) järvi kuuluu. Järven valuma-alueen pinta-ala on noin 42 neliökilometriä. Mustapuron valuma-alue on Iiroonjärven kohdalta hyvin kapea, joilloin suoraan järveen laskevia järviä tai lampia on vain muutama. Kannaksenlahteen laskee Lemettilampi (5 ha) ja Halttuslampi yhteistä suo-ojaa myöten. Levälahteen laskee Onkilampi (11 ha). Järven länsipuolella ei järviä löydykään. Iiroonjärven kaakkoiskulmaan laskee Syväjoki, jonka valuma-alue muodostaa eteläisen osan Mustapuron valuma-alueesta ja jossa on vain yhdeksän yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Syväjoki alkaa Jokijärvestä (90 ha), jonne laskeva Kettujoki muodostaa latvaosuuden pääuoman. Kettujoki alkaa vuorostaan Isosta Lauttajärvestä (52 ha). Muita Syväjoen valuma-alueen lähijärviä ovat Pirttilampi (15 ha) sekä Jokijärveen laskevat Kurkilampi, Härkälampi (5 ha) ja Juuvinlampi (3 ha). Järvi laskee noin kuuden kilometrin pituista Iiroonjokea pitkin sen pohjoispuolella olevaan Hankajärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 198,1 metriä mpy. Iiroonjärven korkeutta säädellään joen luusuaan vuonna 1996 rakennetun pohjapadon avulla.
Koko Suomi
Koko Suomi on Juan Muteniacin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2010 Northgrind Musicin kautta. Levyn jakelusta vastaa Supersounds.
Taustaa
Koko Suomi on niin sanottu tuottajalevy, eli kappaleiden lauluosuuksista vastaavat eri artistit, kun taas Juan Muteniac on tuottanut kappaleet. Albumilla vierailevat Asa, Markiisi Skandaali, Gee, Joniveli, Vapaapudotus, Timo Pieni Huijaus, OG Ikonen, Kymppilinja, Tasis ja Ezkimo. Kappaleet on nauhoitettu eri studioilla ympäri Suomea, ja levyn on masteroinut Iso H Rähinä Records -studiolla.
Kíssamoksen arkeologinen museo
Kíssamoksen arkeologinen museo on arkeologinen museo Kíssamoksen kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee saaren länsiosista löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1936. Se toimii vanhassa nimellä Dioikitírio tunnetussa venetsialais-osmaniaikaisessa hallintorakennuksessa kaupungin venetsialaisaikaisen linnoituksen (Kastélli) alueella. Aiemmin sama rakennus oli myös muiden julkisten toimintojen käytössä. Sen muutostyöt pelkäksi museoksi alkoivat vuonna 2000, ja uusittu museo avattiin vuonna 2006. Museorakennus on kaksikerroksinen.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä esihistorialliselta kaudelta myöhäisantiikkiin. Varhaisimmat merkittävämmät löydöt ovat minolaisia ja peräisin Nopígeian kaivauksista. Antiikin ajalta löytöjä on Länsi-Kreetan tärkeimmistä poliksista eli kaupunkivaltioista Polyrrheniasta ja Falasarnasta, jotka kukoistivat hellenistisellä kaudella 300-luvulta eaa. ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Tämän jälkeen pääosa löydöistä on peräisin nykyisen Kíssamoksen paikalla sijainneesta antiikin Kisamoksen kaupungista roomalaiselta kaudelta. Löytöihin lukeutuu muun muassa lattiamosaiikkeja sekä kaupunkäynnistä kertovia amforia ja rahoja. Museo esittelee myös kaupungin vuonna 365 tuhonnutta maanjäristystä.
Bionicle-maailma
Tämä on luettelo Lego Group -yhtiön Bionicle -toimintafiguurisarjan maailman paikoista.
Bara Magna
Bara Magna on aavikon planeetta, jossa elää seitsemän heimoa: Tuli, Vesi, Viidakko, Jää, Kivi, Hiekka ja Rauta. Siellä myös sijaitsi suurkaupunki Atero, jossa pidettiin turnauksia. Planeetta tunnettiin Spherus Magnana, kunnes se hajosi kolmeen osaan. Suurin osa vedestä jäi Aqua Magnaan ja suurin osa kasveista Bota Magnaan. Bara Magna, palasista suurin, koostuu lähinnä aavikosta. Lopulta Bara Magna yhdistyi Aqua Magnan ja Bota Magnan kanssa Spherus Magnaksi.
Aqua Magna
Aqua Magna oli veden planeetta. Tyrmä, Voya Nui, Mahri Nui ja Mata Nui olivat Matoran-universumiin kuuluvia saaria Aqua Magnan meressä, mutta Voya Nui on palannut takaisin Matoran-universumiin ja Mahri Nui ja Mata Nui ovat tuhoutuneet. Tyrmä on lähtenyt Aqua Magnasta Mata Nui-robotin noustessa ylös. Lopulta Aqua Magna tuhosi Makutan ja Metru Nuin. Pian sen jälkeen koko Matoran-universumi tuhoutui. Lopulta Aqua Magna yhdistyi Bara Magnan ja Bota Magnan kanssa Spherus Magnaksi.
Mata Nui
Mata Nuin saari oli nimetty Mata Nuin, Suuren Hengen, mukaan. Se oli paratiisi ennen kuin sinne saapui Makuta, joka petti oman veljensä Mata Nuin. Mata Nuin saari oli Suuren Hengen Naamio. Saari syntyi Suuressa Mullistuksessa. Monet Matoranit asuivat siellä tuhat vuotta. Saari oli nukkuvan Suuren Hengen päällä. Asukkaat pakenivat Metru Nuille Mata Nuin saaren alle. Saari tuhoutui, kun Suuri henki heräsi ja nousi ylös.
Bota Magna
Bota Magna oli Viidakon planeetta. Lopulta Bota Magna yhdistyi Aqua Magnan ja Bara Magnan kanssa Spherus Magnaksi.
Matoran-universumi
Matoran-universumi on Suuren Hengen sisällä oleva maailma. Metru Nuin yläpuolella oli Mata Nui, Karda Nuille virtasi Aqua Magnan vettä ja Voya Nui oli irronnut Eteläisestä mantereesta. Mata Nuin saari tuhoutui, Voya Nui palasi Eteläiseen mantereeseen ja Karda Nuin Aqua Magnan vesi katosi, kun Suuri henki heräsi ja nousi pystyyn. Makuta valtasi Matoran-universumin ja muuttui Suureksi Hengeksi. Lopulta Aqua Magna tuhosi Makutan ja Metru Nuin. Samalla Matoran-universumi muuttui asuinkelvottomaksi. Asukkaat pakenivat Spherus Magnaan.
Metru Nui
Toa Metrut, jotka muuttuivat myöhemmin Turagoiksi, pelastivat Matoranit ja toivat heidät Mata Nuille.
"Tyrmä"
Tyrmä on vankila, jonne Botar tuomitsi rikollisia ikiajoiksi. Entiset Matoran-sisällissodan sotalordit, Barrakit, oli tuomittu sinne. Tyrmällä on kerran ollut vanginvartija nimeltä Hydraxon, mutta Takadox tappoi hänet ja Barrakit karkasivat. Hydraxon on kuitenkin saanut uuden elämän. Elämän Naamio muutti Dekarin uudeksi Hydraxoniksi. Myös Brutaka oli tuomittu Tyrmään. Hänet vapautettiin myöhemmin.
Karda Nui
Karda Nui on mystinen luola, jossa sijaitsee salaisuuksien suo. Luolaa ympyröi kilpi, joten mikään ei voi korjata sen vahinkoja. Salaisuuksien suolla ilma on sakeaa eikä siellä näe eteensä. Ylhäällä ilmassa näkee oikein hyvin. Täällä käydään taistelu universumin kohtalosta. Siellä Makutat ovat muuttaneet monta Av-Matorania Varjo-Matoraniksi. Lopulta Mata Nui heräsi ja Mata Nuin synnyttämät Energiamyrskyt tuhosivat Makutat.
Voya Nui
Voya Nui oli osa Eteläistä mannerta, mutta irtosi noin tuhat vuotta sitten. Voya Nui ajelehti pitkään irtonaisena. Mahri Nui on irronnut Voya Nuista. Lopulta Voya Nui palasi Eteläiseen mantereeseen, mutta Mahri Nui tuhoutui. Saaren alla sijaitsee Karda Nui.
Mahri Nui
Mahri Nui sijaitsee Voya Nuin alapuolella. Ignikan eli Elämän naamion pudotessa Voya Nuilta se päätyi vedenalaiseen Mahri Nuihin. Mahri Nuin lähellä sijaitsee Tyrmä. Mahri Nui oli ennen osa Voya Nuita, kunnes irtosi ja vajosi veden pohjaan.
Okoto
Paikka, jossa on kuusi aluetta. Siellä asuu Kallohämähäkkejä ja siellä Ekimu ja Makuta vaipuivat uneen.
Pikkuturturikyyhky
Pikkuturturikyyhky (Streptopelia tranquebarica) on eteläaasialainen kyyhkylintu. Sen elinympäristö ulottuu Intiasta Kiinaan, Taiwaniin, Indokiinaan ja Filippiineille. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Johann Hermann Tranquebariasta Intiasta 1804.
Jari Jäväjä
Hyökkääjänä pelannut Jäväjä aloitti uransa mestaruussarjan Kemin Palloseurassa 1989. KePS putosi seuraavaksi kaudeksi 1. divisioonaan, mutta Jäväjä jatkoi Kemissä pelaamista vielä viisi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi Vaasan Palloseuraan. VPS:ssa hän pelasi kaudet 1995–1997 ja saavutti viimeisellä kaudellaan SM-hopeaa. Vaasasta Jäväjä siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jota hän edusti 1998–1999. HJK voitti SM-hopeaa 1999, mutta Jäväjä siirtyi kesken kauden Tampereen Pallo-Veikkoihin. TPV:n jälkeen Jäväjä pelasi vielä 2. divisioonan Oulun Luistinseurassa 2000–2002 ja 1. divisioonan AC Oulussa 2003–2004. Kaikkiaan Jäväjä pelasi seitsemän kauden aikana 110 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 22 maalia.
Maajoukkueessa Jäväjä pelasi vuosina 1995–1997 yhteensä 6 maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Jäväjä on toiminut valmentajana. Hän nousi Kakkosessa pelaavan Oulun Luistinseuran päävalmentaksi kaudeksi 2009.
Danilo I
Danilo I voi tarkoittaa jotakin seuraavista henkilöistä:
Maalaustaide
thumb|[[Artemisia Gentileschi, Omakuva maalauksen allegoriana, 1653.]] Maalaustaide on eräs kuvataiteen pääalueista. Arvioidaan, että ihmiskunta on maalannut kuvia kuusi kertaa niin pitkään kuin kirjoittanut tekstiä. Maalaustaiteen harjoittajaa kutsutaan taidemaalariksi.
Maalaustaiteen traditio voidaan jakaa karkeasti läntiseen eli eurooppalaiseen ja itäaasialaiseen. Esimerkiksi maalaustaiteen formaatit ovat näissä erilaisia johtuen Euroopan maalaustaiteen piirissä olleista genreistä ja niistä maalausalustoista, välineistä ja tekniikoista, joita Itä-Aasiassa käytettiin.
Maalaus on kaksiulotteinen esitys eli kuva, jossa pigmenttiä tai muuta väriainetta on levitetty maalausalustalle. Maalaus poikkeaa tavallisesti piirustuksesta siten, että kun piirustus perustuu yleensä viivoihin, maalaus perustuu pintoihin ja on ilmaisultaan laveampi sekä tavallisesti värillinen.
Historiaa
Luolamaalaus tehtiin luonnosta löytyvillä pigmenteillä eli väriaineita. Värit sekoitettiin veteen juoksevan maalin aikaansaamiseksi. Yleisimmät väriaineet olivat rautaoksideja. Luolien seinille maalatut kuvat ovat säilyneet suojassa auringonvalolta, joka tuhoaa maalauksia, tai koska kalliosta on saattanut tihkua kalkkivettä, joka on kovettunut maalikerrosten päälle. Suomessa tunnetuin kalliomaalaus on löydetty Ristiinan Astuvansalmesta Saimaalla.
Vanhimmat maalaukset ovat peräisin Grotte Chauvetista, Ranskasta, jotka ovat yli 32 000 vuotta vanhoja.
Keskiaika
Vanhalla ajalla taidemaalarit maalasivat seiniä tai seinäpaneleja, kallioita ja ruukkuja. Puulevyille tai pingotetulle pellavakankaalle tehdyt maalaukset eli taulut esineinä keksittiin keskiajalla. Ne yleistyivät käyttöön renessanssin aikana. Seinämaalaukset eli muraalit puolestaan koristavat usein kirkkojen ja muiden arvokkaiden rakennusten sisäseiniä ja -kattoa.
Keskiajan Euroopan taidemaalarit keskittyivät aluksi lähes yksinomaan uskonnollisiin aiheisiin: pyhimyksenkuviin ja alttaritauluihin, joita tehtiin kirkkojen ja luostareiden tilauksesta.
Renessanssi
Myöhemmällä keskiajalla ja renessanssin aikana tulivat mukaan maallisemmat aiheet, kuten maisemat, muotokuvat, arkipäivän toimintakuvat ja asetelmat. Renessanssi muutti taidemaalarin roolin. Keskiajan lähes anonyymistä taiteilijasta tuli vähitellen yksilöä sekä yksilöllisyyttä korostava käsite ja maalaustaiteen teosten tekijä alettiin liittää maalauksiin. Maalaustaiteessa tuli aluksi tärkeäksi teoksen tekijän tunnistaminen.
Uuden ajan eurooppalaisessa maalaustaiteessa maalaustaiteen genret kilpailivat keskenään. Ranskan kaunotaiteiden akatemia säännösteli maalaustaiteen aiheita määrittelemällä ja antamalla ohjeita historiamaalauksen, laatukuva- eli genremaalaukseen, asetelmamaalauksen tai muotokuvamaalausten tekemiseen.
Moderni maalaustaide syntyy
Teollisen vallankumouksen myötä valokuvaus ja tekninen reproduktio otti vähitellen hoitaakseen luonnon jäljentämisen. Maalaustaide alkoi ilmaista yhä enemmän tekijästään ja tämän näkemyksistä, yhä vähemmän kuvaamastaan kohteesta. Abstraktin eli non-figuratiivisen maalaustaiteen ajatuksena oli kuvata maailmaa ei-esittävänä tai esineettömänä. Arvostetuimmaksi maalaustaiteen ominaisuudeksi tuli teoksen alkuperäisyys eli originaalisuus.
Modernismi pyrki taiteen vallankumoukseen. Vaikutusvaltainen amerikkalainen taidekriitikko Clement Greenberg tähdensi maalauksen kaksiulotteisuutta, jota varsinkin abstrakti ekspressionismi ja informalismi korostivat.
Maalaustaiteen tekniikat ja lajit
Maalauksessa tarvitaan maalauspohja ja värejä, joiden sideaine vaihtelee. Värin levittämiseen käytetään erilaisia siveltimiä tai maalausveitsiä.
Öljymaalaus
Öljymaalaus on öljyvärein tehty maalaus. Öljymaalauksessa käytetään pigmenttien sideaineena kuivuvaa öljyä. Öljymaalaus yleistyi 1400-luvulta alkaen. Joissakin öljymaalaustekniikoissa maalaus tehdään yhdellä maalauskerralla ja joissakin tekniikoissa maalataan kerroksittain.
Akryylimaalaus
Akryylivärit sisältävät pigmenttiä ja akryylisideainetta, ja ne kuivuvat nopeasti kestäväksi pinnaksi. Akryylivärit yleistyivät 1930-luvulla kemian teollisuudessa kehitetyn synteettisen hartsin takia ja tulivat taiteilijatarvikkeina käyttöön 1970-luvulla. Akryylimaalauksen pinta on tavallisesti liimamaisen kova, joskin sitä voidaan vesiliukoisena käyttää myös peitevärin tapaan. Akryyliväreillä voi maalata monenlaiselle maalauspohjalle, esimerkiksi puulle, pahville, kartongille, styroksille, keramiikalle ja kivipintaan.
Vesivärimaalaus
Akvarelli- eli vesivärimaalaus käyttää vesiohenteisia läpikuultavia värejä. Väripigmenttien sideaineena käytetään arabikumia, ja maalauspohjana on yleensä valkoinen tai vaaleasävyinen paperi. Vesivärimaalaus voi olla myös suolamaalausta, jossa ennen maalaamista paperille levitetään suolaa, joka imee väriä puoleensa. Näin saadaan aikaan erikoisia kuvioita.
Pastellimaalaus
Pastellimaalaus on pastelliliiduin toteutettu maalaus tai piirustus, taiteilijan tavoitteesta riippuen.
Yoshihiro Natsuka
(s. 7. lokakuuta 1969 Funabashi, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Grootegast
Grootegast on kunta Groningenin provinssissa Alankomaissa. Kunnassa on arviolta 12 155 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 86,78 neliökilometriä.
Joissakin kylissä puhutaan yhä länsifriisin kieltä. Grootegastin yksi asutuskeskus, Lutjegast, on löytöretkeilijä Abel Tasmanin synnyinpaikka.
Asutuskeskukset
Doezum, Enumatil, Faan, Grootegast, Kornhorn, Lutjegast, Niekerk, Oldekerk, Opende, Sebaldeburen.
Aiheesta muualla
thumb|left|250px|Kartta Grootegastin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
HMS Sirius (1903)
Valmistus
Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1903 ja liitettiin laivastoon 18. marraskuuta.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V36, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1942.
Saksan 5. jalkaväkidivisioona (Reichswehr)
'''Saksan 5. jalkaväkidivisioona''' oli Weimarin tasavallan maavoimien yhtymä maailmansotien välillä 1922-1934.
Perustaminen
Versailles'n sopimuksen täyttämiseksi 31. heinäkuuta 1920 asevoimien supistamisesta annetun lain mukaisesti jokainen sotilaspiiri muodostaisi divisioonan 1. lokakuuta 1920. Übergangsheerin eli siirtymäajan asevoimien Reichswehr-Brigaden 11 Kasselissa ja 13 Stuttgartissa muodostivat tammikuussa 1921 5. divisioonan, johon kuului kolme jalkaväkirykmenttiä, kenttätykistörykmentti, pioneeripataljoona, viestipataljoona, kuljetuspataljoona ja lääkintapataljoona.
Yhtymä lakkautettiin lokakuussa 1934 ja sen yksiköt siirrettiin muodostettaviin Wehrmachtin 21 uuteen divisioonaan.
Komentajat
Stuttgartiin sijoitetun Wehrkreis V:n komentajat olivat oman toimensa ohella divisioonankomentajina. Komentajina olivat :
Michal Trávníček
Michal Trávníček (s. 14. maaliskuuta 1980 Děčín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Trávníček on pelannut vuosina 1998–2020 lähes koko uransa Tšekin Extraligan HC Litvínovissa. Hän on välillä pelannut myös muutaman ottelun saman liigan HC Zlínissä kaudella 2005–2006. Hän sai NHL-varauksen, kun Toronto Maple Leafs varasi hänet numerolla 228 varaustilaisuuden 1998 kahdeksannella kierroksella, ja kaksi vuotta varauksensa jälkeen hän siirtyi pelaamaan AHL:n St. John's Maple Leafsiin, Toronton silloiseen farmijoukkueeseen. Hän pelasi St. John'sissa kahdella kaudella, koko kauden 2000–2001 sekä osan kaudesta 2001–2002, josta pelasi osan myös HC Litvínovissa. Trávníček on tehnyt Extraligassa pelaaminaan vuosina parhaimmillaan 25 tehopistettä yhden runkosarjakauden aikana, mikä tapahtui kaudella 2008–2009, jolla hän pelasi 52 ottelua ja teki kahdeksan maalia sekä antoi 17 maaliin johtanutta syöttöä. Kaudeksi 2020–2021 hän siirtyi Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa pelaavaan HC Slovan Ústí nad Labemin joukkueeseen.
Trávníček on edustanut Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta Euro Hockey Tourin otteluissa kaudella 2003–2004. Hän on pelannut myös Tšekin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Marraskuussa 1999, jolloin Tšekki kohtasi Helsingissä pelatussa nuorten ottelussa Ruotsin, Trávníček aiheutti korkealla mailalla vamman Ruotsin Mattias Weinhandlin vasempaan silmään tilanteessa, jossa Weinhandl oli hetkeä aikaisemmin koukannut häntä mailallaan. Vaikka tapaus oli Trávníčekin itsensä mukaan puhdas vahinko, Kansainvälinen jääkiekkoliitto langetti hänelle tilanteesta myöhemmin samana vuonna kolmen vuoden pelikiellon maaotteluhin. Aiemmin samana vuonna hän oli saanut kahden ottelun pelikiellon sylkäistyään päin linjatuomaria jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pelatussa ottelussa.
Toshihiro Yamaguchi
(s. 19. marraskuuta 1971 Kumamoto, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue
edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1994-1995. Hän on osallistunut mm. Kuningas Fahdin cupin 1995.
Kreikansisilisko
Kreikansisilisko (Lacerta graeca) on sisiliskojen heimoon kuuluva liskolaji. Se on kotoperäinen laji Kreikassa. Naaraspuoliset liskot munivat yhdestä kuuteen munaa vuosittain.
Levinneisyys
Kreikansisilisko on kotoperäinen laji eteläisessä Kreikassa sijaitsevalla Peloponnesoksen niemimaalla. Lisäksi lajia tavataan muun muassa Peloponnesoksen edustalla sijaitsevalla Kytheran saarella. Kreikansisilisko elää merenpinnan tasolta aina 1 600 metrin korkeuteen saakka.
Elinympäristö ja uhkat
Kreikansisilisko viihtyy rannikoilla, kosteilla alueilla, vesilähteiden ympäristössä ja ylängöillä. Lajia tavataan muun muassa kivikkoisten alueiden varjoisista osista, laitumilta sekä avoimilta valoisilta metsäalueilta.
Papyruskaisla
Levinneisyys
Antiikin aikoina papyrusta kasvoi Niilin alavirralla, mutta se on sittemmin kadonnut sieltä. Nykyisin sitä tavataan suoalueilla, matalissa järvissä ja jokivarsilla lähes koko Afrikassa, Palestiinassa ja Sisiliassa.
Käyttö
Muinaisessa Egyptissä papyrusta käytettiin ravinnoksi, lääkkeeksi, kuituna ja rakennusaineena. Papyrus tunnetaan kirjoitusalustana, mutta kuidusta tehtiin myös sandaaleita, koreja, veneitä ja viuhkoja.
Meheviä maavarsia ja varren alaosia syötiin raakoina ja keitettyinä. Papyruksen tuhkaa käytettiin silmäsairauksien hoitoon ja estämään rakkuloiden leviämistä.
Saksan 6. jalkaväkidivisioona (Reichswehr)
'''Saksan 6. jalkaväkidivisioona''' oli Weimarin tasavallan maavoimien yhtymä maailmansotien vuosina 1922–1934.
Perustaminen
Versailles’n rauhansopimuksen täyttämiseksi 31. heinäkuuta 1920 asevoimien supistamisesta annetun lain mukaisesti jokainen sotilaspiiri muodostaisi divisioonan 1. lokakuuta 1920. Übergangsheerin eli siirtymäajan asevoimien Reichswehr-Brigaden 7 ja 10 muodostivat tammikuussa 1921 6. divisioonan, johon kuului kolme jalkaväkirykmenttiä, kenttätykistörykmentti, pioneeripataljoona, viestipataljoona, kuljetuspataljoona ja lääkintapataljoona.
Yhtymä lakkautettiin lokakuussa 1934 ja sen yksiköt siirrettiin muodostettaviin Wehrmachtin 21 uuteen divisioonaan.
Komentajat
Münsteriin sijoitetun Wehrkreis VI:n komentajat olivat oman toimensa ohella divisioonankomentajina. Komentajina olivat :
Kevätkääpä
Kevätkääpä (Polyporus ciliatus) on jalallinen, sitkeä, laholla lehtipuulla kasvava yksivuotinen kääpälaji. Kevätkäävän lakki on säännöllisen pyöreä, 4–7 senttimetriä läpimitaltansa. Malto on vaaleaa ja hyvin sitkeää, kuivana lähes puumaisen kovaa niin, että itiöemä on tunnistettavissa vielä pitkään, sienen kuolemankin jälkeen. Kevätkääpä ilmestyy varhain keväällä ja itiöemiä voi nähdä vielä syksyllä. Se on jossain määrin yleinen koko maassa.
Komotinín arkeologinen museo
Komotinín arkeologinen museo on arkeologinen museo Komotinín kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Itä-Makedonian ja Traakian alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
pienoiskuva|vasen|upright=0.68|Keisari [[Septimius Severus|Septimius Severuksen kultainen rintakuva, n. 193–211.]] Museo on perustettu vuonna 1962. Nykyinen museorakennus rakennettiin vuosina 1968–1970 ja otettiin käyttöön vuonna 1976. Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Áris Konstantinídis.
Kokoelmat
Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä neoliittiselta kaudelta bysanttilaiselle kaudelle eli Kreikan keskiajalle saakka. Löydökset ovat peräisin useista arkeologisista kohteista antiikin Traakian alueelta, mukaan lukien neoliittisen ja varhaisen rautakauden asutukset; klassisen kauden kreikkalaiset siirtokunnat, kuten Abdera, Dikaia, Maroneia ja Stryme; sekä roomalaisen kauden asutukset. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, figuriineja, koruja ja rahoja. Merkittävin yksittäinen esine on roomalaisaikainen keisari Septimius Severuksen kultainen rintakuva noin vuodelta 193–211.
HMS Kapella
HMS Kapella (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V37) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Palvelus
Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V37, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1937 ja se upotettiin maalilaivana.
Šokkilamelli
Šokkilamelli on varsinkin kvartsin kidepinnalle syntyvä lasitäytteinen rakenne, joka kertoo korkeista paineista ja lämpötiloista. Šokkilamelleja voi syntyä myös muihin kiven mineraaleihin. Maan ja taivaan kohtaamisessa eli meteoriittitörmäyksissä syntyy valtavia lämpötiloja ja paineita, jotka vaikuttavat kiven mineraaleihin.
Šokkilamellien esiintyminen on yksi todiste siitä, että jokin kraatteri on meteoriittitörmäyksen aikaansaama eikä esimerkiksi tulivuorenpurkauskraatteri.
Ludvig X (Ranska)
Elämäkerta
Ludvig X oli Ranskan kuninkaan Filip IV Kauniin ja Navarran kuningattaren ja Champagnen kreivittären Johannan vanhin poika. Hänestä tuli äitinsä kuoleman jälkeen 1305 Navarran kuningas. Hänet julistettiin Ranskan kuninkaaksi isänsä kuoltua vuonna 1314. Virallisen siunauksen ja Pyhän ampullin voitelun hän sai Reimsissä elokuussa 1315. Ludvigin valtakausi jäi lyhyeksi ja melko vähämerkityksiseksi.
Uusi kuningas aloitti hallitustoimensa kulttuurilla. Rouenin arkkipiispa Gilles Aicelin de Montaigu oli kuollut joulukuussa 1314 ja jättänyt suuret kiinteistönsä ja muun omaisuutensa, jotta köyhille lapsille perustettaisiin collège. Näin tapahtuikin, joskin laitoksen varsinainen toiminta pääsi alkamaan myöhemmin.
Hallinto
Vuonna 1314 tapahtuneen isänsä kuoleman jälkeen Ludvig X hallitsi alussa isänsä keskeisten ministereiden kanssa. Heistä tärkein oli eittämättä Enguerrand de Marigny. Kuitenkin kaikki de Marignyn tekemiset olivat Kaarle Valois’n valvonnassa, ja nämä kaksi miestä kilpailivat nuoren kuninkaan suosiosta. Tosin tämä kahden miehen verinen kilpailu oli jo alkanut Filip IV Kauniin hallinnon aikana. Kuitenkin avoimeksi ja julkiseksi konflikti tuli vallan vaihdon aikana, ja sen toi esille vaikea Flanderin kysymys, olihan siellä sodittu ja kapinoitu jatkuvasti. Ruhtinas voitti tässä tapauksessa virkamiehen, ja de Marigny joutui epäsuosioon. Syynä oli valtion kassan huono tilanne. Seuraavana vuonna de Marigny mestattiin.
Kun Ludvig ei ollut vielä kuin Navarran kuningas, hän jo valmisteli tulevaisuutta ja kykeni saamaan osakseen esimerkiksi Lyonin asukkaiden arvostuksen, kun hän johti tähän kaupunkiin tehtyä retkeä. Kyseessä oli Lyonin kaupungin liittäminen kuninkaallisiin maihin. Hänet koettiin vapauttajana, sillä hän päästi asukkaat erittäin ankaran piispanhallinnon pauloista ja vangitsi hiippakunnan arkkipiispan. Tässä yhteydessä hänelle annettiin lisänimi Itsepäinen.
Ludvig X Itsepäisen varsin lyhyenä hallitusaikana tapahtui vain yksi merkittävä konflikti. Tässä jälleen kerran Ranska ja ranskalaiset joutuivat kohtaamaan flaamit, ja Ludvig julisti sodan flaameille 25. kesäkuuta 1315. Vuonna 1316 Ludvig X kutsui koolle säädyt, jotta voisi aloittaa sodan Flanderin Robert III:ta vastaan. Hän aloittikin sotaoperaation, mutta Flanderilla oli puolellaan sääolosuhteet, sillä retkeä ei saatu päätökseen sateiden ja mudan tähden. Läänitysruhtinaiden parissa närää herättänyt oli myös tapaus ”Artois”. Kuningas päätti, että aluetta hallitsisi vastedes Hugues de Conflans. Aiemmin Filip IV oli tehnyt päätöksen, joka oikeutti kreivitär Mahout'n kantamaan titteliä. Tämä oli siis syrjäyttänyt edesmenneen veljensä kuoleman jälkeen postuumina syntyneen pojan Robertin, joka myöhemmin tuli käyttämään Englannissa tapahtumaa hyväkseen yllyttäen Edvard III:ta vaatimaan kruunua itselleen.
Toinen pienempi konflikti syntyi maaorjien vapauttamisesta. Ludvig X halusi myydä vapautuskirjoja maaorjille, sillä se oli eräs keino paikata valtion kassaa, mutta läänitysherrat vastustivat moista ajatusta. Kuninkaan halut olivatkin tässä asiassa valtiontaloudellisia, vaan eivät mitenkään ihmisarvoa kunnioittavia.
Filip IV:n toimet lääninherrojen suhteen olivat herättäneet paljon tyytymättömyyttä näiden ruhtinaiden parissa. Uuden kuninkaan valtaantulo mahdollisti muutoksen. Ludvig olikin pakotettu kuuntelemaan ruhtinaiden mielipiteitä, jotta nämä eivät uudelleen nousisi kapinaan. On yleisesti tunnettua, että ruhtinaita johti Valois’n Kaarle. Nuori hallitsija salli maasta poistettujen juutalaisten palata takaisin. thumb|left|Ludvig X. Bibliothèque Nationale de France
Puolisot ja lapset
Vuonna 1305 Ludvig avioitui ensimmäisen kerran Margareeta Burgundilaisen (1290–1315) kanssa. Margareeta Burgundilainen oli Burgundin herttuan Robert II:n (1248–1306) ja Ranskan Agneksen (1260–1325) tytär, ja puolisonsa kanssa he olivat molemmat Kapetingi-sukua.
Tästä avioliitosta syntyi Johanna II (1311–1349), Navarran kuningatar vuodesta 1328 vuoteen 1349, hän avioitui serkkunsa Evreux’n Filipin kanssa, josta avioliiton myötä tulee myös Navarran kuningas.