cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juan Carlos Garrido
Ura
Helmikuussa 2019 Garridon ura jatkui Al Ainin päävalmentajana. Hän jätti seuran sopimuksensa päättyessä kauden jälkeen kesällä 2019. Marraskuussa 2019 hän palasi valmennustehtäviin tunisialaisen Étoile du Sahelin päävalmentajana kesään 2021 ulottuvalla sopimuksella, mutta sai potkut jo helmikuussa 2020. Pian potkujensa jälkeen helmikuun lopulla 2020 hänestä tuli Wydad Casablancan päävalmentaja. Hän johdatti Wydadin Afrikan Mestarien liigan välieriin, mutta sai kotimaan sarjan heikkojen tulosten vuoksi potkut tehtävistään syyskuussa 2020.
Tammikuussa 2021 Garrido palasi valmentamaan kotimaahansa, kun hänestä tuli Segundassa pelanneen CD Castellónin päävalmentaja. Menestys Espanjassa oli kuitenkin heikkoa ja joukkueen vajottua putoamiskamppailuun, Garrido sai potkut jo toukokuussa 2021.
Syyskuussa 2022 Garrido palasi Egyptiin, tällä kertaa hänestä tuli Ismailyn päävalmentaja. Pesti päättyi edellisten tavoin potkuin vain muutaman kuukauden jälkeen, kun Ismaily erotti hänet joulukuussa 2022.
Majavesi (Ylöjärvi)
Majavesi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Heimälammin kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 17,5 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,2 metriä mpy.
Henri Pelgé
Henri Pelgé (9. toukokuuta 1837 Pariisi – 31. toukokuuta 1911) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1861 ja valittiin Poitiersin hiippakunnan johtoon 29. tammikuuta 1894. Valinta vahvistettiin 18. toukokuuta, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne, jota avustivat Pierre-Antoine-Paul Goux ja Emmanuel-Marie-Ange de Briey.
Pelgé kuoli 74-vuotiaana virassa. Hänen seuraajakseen tuli Louis Humbrecht.
The Fatal Feast
The Fatal Fest (Waste in Space) on yhdysvaltalaisen Municipal Wasten viides studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2012 levymerkillä Nuclear Blast.
Sulbaktaami
Ominaisuudet ja käyttö
Sulbaktaami on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on vesiliukoista. Aine on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky on +251. Sulbaktaami itsessään on antibioottina teholtaan heikko tehoten lähinnä eräisiin Neisseria- ja Acinetobacter sukujen lajeihin. Sen sijaan se sitoutuu bakteerien tuottamiin beetalaktamaasientsyymeihin ja estää niiden toiminnan. Tämä parantaa beetalaktaamiantibioottien kuten penisilliinien ja kefalosporiinien tehoa. Sulbaktaamia käytetään yhdessä esimerkiksi ampisilliinin, metslosilliinin ja kefoperatsonin kanssa.
Valmistus
Sulbaktaami on puolisynteettinen yhdiste. Ensimmäisessä vaiheessa 6-aminopenisillaanihaposta tehdään diatsoniumsuola, joka sitten bromataan. Muodostuvan tuoteen tioeetteriryhmä hapetetaan sulfoniksi ja bromiatomit pelkistetään vedyttämällä.
Chaotic (animaatiosarja)
Chaotic on yhdysvaltalainen 4Kidsin tuottama piirrossarja, joka perustuu samannimiseen tanskalaiseen keräilykorttipeliin.
Tarina
Teini-ikäinen Tom Majors huomaa online-peleissä käytettävän kauko-ohjattavan skannaajan olevan portaali, jonka avulla pystyy siirtymään toiseen maailmaan, Chaotic-maailmaan. Tässä maailmassa edistyneet pelaajat voivat herättää korteissaan olevat hahmot eloon. Joutuessaan taisteluun, heistä kuitenkin tulee pelaamansa hahmo tai hirviö ja muut Chaotic-maailman asukkaat puolestaan voivat katsoa taisteluja monitoreista. Pelin edetessä pelaajat ja erityisesti Tom saavat selville lisähahmojen ja olentojen koodeja, kenttiä ja Perimin esineitä.
Pierre Decourcelle
Pierre Decourcelle (1856–1926) oli ranskalainen romaanikirjailija, käsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hänen isänsä oli näytelmäkirjailija Adrien Decourcelle.
Decourcelle on käsikirjoittanut elokuvan Hylätty (Les Deux Gosses, 1936), jonka on ohjannut Fernand Rivers.
Ivan Blatný
Ivan Blatný (21. joulukuuta 1919 – 5. elokuuta 1990) oli tšekkiläinen runoilija. Hän syntyi Brnossa ja meni mukaan Skupina 42 -taiteilijaryhmän toimintaan. Hän jätti maansa vuonna 1948 ja vietti loppuikänsä Isossa-Britanniassa. Hän kuoli keuhkolaajentumaan 70-vuotiaana Colchesterissä.
Blatný kärsi elämänsä varrella mielenterveysongelmista, ja hänellä todettiin paranoidinen skitsofrenia. Hän asui Britanniassa ollessaan eri laitoksissa.
Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809
pienoiskuva|upright=1.8|Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809, Emil Wikström 1903. Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809 on kuvanveistäjä Emil Wikströmin suuri veistossarja Helsingissä sijaitsevan Säätytalon päätykolmiossa. Pronssiin valettu teos kuvaa Venäjän keisari Aleksanteri I:tä vahvistamassa Suomen lakeja ja oikeuksia Porvoon valtiopäivillä vuonna 1809. Veistokseen kuuluu yhteensä 26 hahmoa, joiden joukossa on viisi historiallista henkilöä ja 21 Suomen kansan vaiheita edustavaa allegorista eli vertauskuvallista hahmoa. Teos on 18,6 metriä leveä ja huipun kohdalla 3,12 metriä korkea. Se oli valmistuessaan Suomen suurin pronssiveistos.
Arkkitehti Gustaf Nyströmin suunnittelema Säätytalo valmistui vuonna 1890 Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivien aatelittomien säätyjen kokouspaikaksi. Wikströmin veistos lisättiin julkisivuun vuonna 1903.
Historia
Teoksen piti alun perin valmistua kesään 1899 mennessä, mutta toteuttaminen viivästyi. Alkuperäisluonnos ja kolmen vuoden aikana toteutetut kipsivalut tuhoutuivat 13. elokuuta 1896 taiteilijan ateljeetalon Visavuoren tulipalossa. Wikström oli siihen mennessä ehtinyt saada valmiiksi kipsiin valetun veistoksen keskiryhmän ja saviluonnokset muista osista, mutta nyt hänen oli aloitettava kokonaan alusta. Sopivien ateljeetilojen puuttuessa taiteilija siirtyi Pariisiin, jossa teos valmistui vuosien 1897–1902 aikana. Se myös valettiin pronssiin pariisilaisessa valimossa. Se tuotiin Pariisista Suomeen heinäkuussa 1902.
Suomessa oli 1800-luvun aikana kehittynyt käsitys Suomen suuriruhtinaskunnasta valtiona, jonka perustuslait Aleksanteri I oli Porvoon valtiopäivillä vahvistanut. Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809 -veistoksen sijoittaminen Säätytalon julkisivuun osoitti, miten suuren merkityksen tämä käsitys oli Suomessa saavuttanut. Veistoksen valmistuessa Suomessa oli kuitenkin jo alkanut ensimmäisenä sortokautena tunnettu ajanjakso, ja uuden kenraalikuvernöörin Nikolai Bobrikovin mielestä veistos ilmensi suomalaisten separatismia. Teos oli vallitsevan poliittisen tilanteen vuoksi paljastettava ilman juhlallisuuksia, eikä ajan­kohtaakaan ilmoitettu julkisesti etukäteen. Säätytalon julkisivut määrättiin uudelleenmaalattaviksi, tarinan mukaan siksi, että maalausurakan varjolla voitiin pystyttää rakennustelineet ja tuoda veistos paikalleen herättämättä venäläisen hallinnon huomiota. Paljastustilaisuudessa 21. marraskuuta 1903 kello 10.30 olivat läsnä satunnaisten ohikulkijoiden lisäksi vain Wikström, Nyström sekä säätyjen pankkivaltuusmiehet ja veistostoimikunnan jäsenet. Bobrikov raivostui nähtyään veistoksen ja sen tekstit, mutta jätti asian sikseen saatuaan tietää, että keisari Nikolai II oli allekirjoituksellaan vahvistanut Wikströmin veistosluonnoksen.
Veistoksen hahmot
pienoiskuva|upright=1.25|Veistosryhmän keskiosa, Aleksanteri I ja säätyjen puhemiehet: vasemmalta oikealle porvarissäädyn puhemies [[Kristian Trapp, aatelissäädyn maamarsalkka Robert Wilhelm de Geer, pappissäädyn arkkipiispa Jacob Tengström ja talonpoikaissäädyn Pehr Klockars.]] Veistos esittää hetkeä 29. maaliskuuta 1809, jolloin Aleksanteri I antoi suomalaisille hallitsijanvakuutuksen ja lupasi sen yhteydessä säilyttää Suomen uskonnon ja vanhat lait. Veistosryhmään kuuluu yhteensä 26 hahmoa, jotka on kaikki kuvattu luonnollista suuremmassa koossa. Keskimmäisenä on Aleksanteri I kahden fanfaaria puhaltavan torvensoittajan välissä. Keisarin ympärillä seisovat Porvoon valtiopäivien säätyjen puhemiehet: vasemmalta oikealle porvarissäädyn puhemies Kristian Trapp, aatelissäädyn maamarsalkka Robert Wilhelm de Geer, pappissäädyn puhemies, arkkipiispa Jacob Tengström ja talonpoikaissäädyn puhemies Pehr Klockars. Loput hahmot ovat allegorisia. Keskusryhmän vasemmalla ja oikealla reunalla seisovat, kättään kohottavat naishahmot edustavat lakia ja uskontoa. Teoksen vasemman päädyn hahmot (Kanteleensoittaja, Ensiopetus, Maanviljelys, Kauppa, Teollisuus, Tiede ja Taide) edustavat Suomen kansan kehitystä työn kautta ja oikean päädyn hahmot (Sota, Sovinto, Kohti parempaa tulevaisuutta ja Jumala isänmaata siunatkoon) kehitystä taistelun kautta.
Lakia edustava vertauskuvallinen naishahmo nojaa kilpeen, jossa lukee ”Lex – 1734 – 1772”. Se tarkoittaa Suomen tärkeimpiä Ruotsin vallan aikaisia lakeja, vuoden 1734 lakia (yleinen siviili- ja rikoslaki) ja vuoden 1772 hallitusmuotoa (perustuslaki), jotka Aleksanteri I vahvisti Porvoon valtiopäivillä. Keskushahmojen alle on kaiverettu kullatuin kirjaimin latinankielinen lause Leges et instituta Fenniæ solenniter comfirmatæ (”Suomen lait ja laitokset juhlallisesti vahvistetut”). Suoraan keisarin jalkojen alle on kuvattu Suomen leijonavaakuna.
Wikström on kertonut ennen veistoksen paljastusta piilottaneensa Uskonto-hahmon rinnan sisään kuparilaatan, johon on kaiverrettu J. L. Runebergin ”Isänmaan virren” kaksi säkeistöä.
Tatu Kokkola
Tatu Aleksanteri Kokkola (s. 29. elokuuta 1997 Suonenjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Hockeyettan-joukkue Vimmerby HC:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Sami Kapanen kuvaili Kokkolaa Kalevan Pallon A-nuoria valmentaessaan monipuoliseksi pelaajaksi, joka tuo laatua ja laajuutta joukkueeseen. Kapasen mukaan hän myös omaa ratkaisuvoimaa.
Seuraura
Kaudeksi 2013–2014 Kokkola siirtyi Kalevan Pallon junioreihin. Kaudella 2014–2015 hän toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Kaudella 2015–2016 Kokkola oli KalPan A-nuorten toiseksi paras pistemies Mikko Komulaisen jälkeen tehoilla 15+30=45. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Elokuussa 2016 Kokkola teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigassa 27. elokuuta 2016 vieraissa ruotsalaista Skellefteå AIK:ta vastaan. Kokkola merkittiin KalPan 13. hyökkääjäksi. SM-liigadebyyttinsä hän teki kauden 2016–2017 kuudennella kierroksella 27. syyskuuta 2016 vieraissa Helsingin IFK:ta vastaan. Kokkola merkittiin KalPan 13. hyökkääjäksi, mutta hän jäi lopulta ilman peliaikaa. Kokkola pelasi kauden aikana kaksi SM-liigan runkosarja- ja yhden CHL-ottelun. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kuuden Mestis-ottelun verran lainalla Iisalmen Peli-Karhuissa. Kokkola pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin KalPan A-nuorissa. Hän oli tehoilla 16+34=50 joukkueen paras syöttäjä Mikko Juusolan kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Kokkola sijoittui A-nuorten SM-liigan pistepörssissä kuudenneksi. Pudotuspeleissä hän oli neljällä syöttöpisteellään KalPan paras syöttäjä ja Kokkola jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan herrasmiespelaajana Jere Lehtinen -palkinnolla. Toukokuussa 2017 Kokkola teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen KalPan kanssa.
Kokkola siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin. Hän oli joukkueen toiseksi paras maalintekijä Janne Väyrysen kanssa sekä neljänneksi paras pistemies. Kokkola jakoi koko Mestiksen maalipörssin kuudennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Pudotuspeleissä hän jakoi tehoilla 1+4=5 Jokipoikien sisäisen piste- ja syöttöpörssin voiton.
Kaudeksi 2020–2021 Kokkola palasi vuoden mittaisella sopimuksella IPK:hon. Hän oli 16 syöttöpisteellään joukkueen paras syöttäjä Aapo Aholan kanssa. Kokkola voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kokkola siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Vimmerby HC:hen.
Maajoukkueura
Kokkola on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Muuta
Kokkolan isovelipuoli on KHL-seura Jokereissa hyökkääjänä pelaava Iiro Pakarinen, joka on pelannut aiemmin myös 135 NHL-ottelua Edmonton Oilersissa. Veljesten serkut Aatu ja Aleksi Hämäläinen ovat pelanneet hyökkääjinä SM-liigatasolla. Aatu pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien urallaan yli 200 SM-liigaottelua ja hän oli voittamassa Suomenmestaruutta Turun Palloseurassa vuonna 2010. Aleksi pelaa nykyään Puolan Polska Hokej Ligan STS Sanokissa.
Kokkola valmistui merkonomiksi Savon ammatti- ja aikuisopistosta vuonna 2016.
Hartwellin pato
Hartwellin pato on pato, joka sijaitsee Etelä-Carolinan ja Georgian osavaltioiden rajalla Yhdysvalloissa. Voimalaitoksen kapasiteetti on MW, ja siinä on viisi turbiinia. Patoa käytetään säätövoimana.
Se alkoi suudelmasta
Se alkoi suudelmasta on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1935. Draamakomedian pääosissa ovat Joan Crawford, Brian Aherne ja Frank Morgan. Se alkoi suudelmasta perustuu A. Carter Goodloen tarinaan Claustrophobia, jonka pohjalta Joseph L. Mankiewicz laati käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä.
Se alkoi suudelmasta -elokuvan tuotanto alkoi 3. kesäkuuta 1935 ja päättyi 16. heinäkuuta 1935. Elokuvaa kuvattiin Kalifornian Los Angelesin Chatsworthissa, Culver Cityssä sijaitsevilla MGM:n studioilla ja Santa Catalina Islandilla työnimillä Glitter ja If You Love Me. Se alkoi suudelmasta sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 4. lokakuuta vuonna 1935. Suomessa elokuva julkaistiin 15. maaliskuuta vuonna 1936. Se alkoi suudelmasta oli taloudellinen menestys; se tuotti yhteensä 1 478 000 dollaria, joista 921 000 dollaria Yhdysvalloissa.
Juoni
Se alkoi suudelmasta kertoo tylsistyneestä newyorkilaisesta Kay-nimisestä seurapiiritytöstä (Crawford), joka Kreikan matkallaan ihastuu köyhään Terry-nimiseen (Aherne) arkeologiin, jonka Kay vie mukanaan New Yorkiin. Terry pitää Kayn elämäntyyliä epämukavana ja päättää lähteä, mutta Kayn isoäiti rohkaisee häntä jäämään. Tämän jälkeen Terry kosii Kayta. Juuri ennen häitä Kaylle ja Terrylle tulee suuri riita. Tekeekö tuleva aviopari kompromissin vai jätetäänkö Terry alttarille?
Hirvisaari (Käkisalmen mlk)
Hirvisaari oli kylä Käkisalmen maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Karjalassa. Nykyisin kylä on asumaton ja sen alue on osa Käkisalmen piiriin kuuluvaa Norsjoen kunnallishallintoaluetta. Hirvisaaren kylä sijaitsi Hirvisaarella Käkisalmenselällä, jonka lisäksi kylän alueeseen kuului lukemattomia pienempiä saaria. Nimestään huolimatta kylä ei käsittänyt koko Hirvisaarta. Ison Hirvisaaren luoteisosa ja suurin osa Pientä Hirvisaarta kuuluivat Räisälän kunnan Särkisalon kylään. Lisäksi Vuoksen mataloitumisen vuoksi Hirvisaareen koillisessa yhteenkasvanut Linnasaari kuului Joensuun kylään. Muita Hirvisaaren naapurikyliä mantereella olivat Alapuusti, Näpinlahti, Sakkali, Marjolanniemi ja Suotniemi. Marjolanniemen ja Hirvisaaren erotti toisistaan vain noin 300 metrin levyinen Kaasalaisensalmi.
Väestö ja elinkeinot
Vuonna 1920 Hirvisaaressa oli 145 asukasta. Vuonna 1939 asukkaita oli puolestaan 118. Hirvisaaren asutus oli keskittynyt Ison Hirvisaareen keskiosaan ja jonkin verran myös kaakkoisrannalle.
Hirvisaari oli pääasiassa maatalousvaltainen kylä. Kalastusta harjoitettiin lähinnän omaan tarpeeseen. Hirvisaaresta oli kesäaikaan hyvät laivayhteydet Käkisalmen kaupunkiin, mutta kelirikon aikaan saaren yhteydet olivat huonot. Hirvisaareen perustettiin supistettu kansakoulu vuonna 1927. Tätä ennen kylän lapsia oli kuljetettu huonoista yhteyksistä huolimatta kaupungin ja Tenkalahden kouluihin.
Tulijärvi (Ylöjärvi)
Tulijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Heinälammin kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Hirvisaari (Käkisalmen mlk)
Historia
Talvisodan alussa kylästä evakuoitiin alaikäiset lapset äiteineen. Muu väestö evakuoitiin rauhan tultua, kun selvisi että Käkisalmen maalaiskunta kuului luovutettaviin alueisiin. Jatkosodan aikana asukkaita palasi koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä vuonna 1944.
Tulijärvi (Ylöjärvi)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 19,4 hehtaaria ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,9 metriä mpy.
Penkolammi
Penkolammi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Heimälammin kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 9,4 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
Adriana Moisés Pinto
Adriana "Adrianinha" Moisés Pinto (s. 6. joulukuuta 1978 Franca) on brasilialainen koripalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Brasilian pronssia voittaneessa joukkueessa Sydneyn olympialaisissa 2000. Tämän jälkeen hän on kilpaillut vielä kaksissa kisoissa, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008.
James Trifunov
James Trifunov (18. heinäkuuta 1903 Jarkovatš, Itävalta-Unkari – 27. kesäkuuta 1993 Winnipeg) oli kanadalainen vapaapainija ja olympiamitalisti.
Trifunov muutti Kanadaan vuonna 1910 ja asettui Reginaan. Kolmea vuotta myöhemmin hänen isänsä kuoli jättäen jälkeensä lesken ja neljä pientä lasta, joista nuorin James oli. Hän kävi koulut loppuun asti isompien lasten tehdessä töitä elättääkseen perheen. Trifunov liittyi paikalliseen nuorten miesten kristilliseen yhdistykseen vuonna 1917 ja aloitti painin viisi vuotta myöhemmin. Yhdistyksellä ei ollut virallista painiohjelmaa, mutta se lähetti silti joukkueen Kanadan-mestaruuskisoihin. Itseoppinut Trifunov voitti maansa mestaruuden 56 kilon sarjassa vuonna 1923.
Trifunov oli Pariisin olympialaisissa 1924 alle 56 kilon sarjassa jaetulla yhdeksännellä sijalla. Hän pääsi kisoihin mukaan, kun hänen 132 työtoveriansa Reginan postitoimistossa antoivat jokainen yhden dollarin matkaa varten. Trifunov voitti samasta painoluokasta pronssia Amsterdamin kisoissa 1928, joihin häntä ei ensin oltu valittu, mutta sai jälleen rahallista tukea, jonka avulla hän pääsi kisaamaan. Hän voitti brittiläisen imperiumin kisat 1930, mutta putosi toisen ottelunsa jälkeen vuoden 1932 olympiakisoissa. Trifunov voitti Kanadan-mestaruuden kymmenen vuoden ajan joka kerta lukuun ottamatta vuotta 1931, jolloin hän oli loukkaantunut.
Trifunov lähetettiin Winnipegiin auttamaan Free Pressin, kahden eri lehden kustantajan, johdossa. Alun perin kahden viikon mittaiseksi tarkoitettu pesti sai hänet jäämään kaupunkiin loppuiäkseen, ja hänestä tuli kaupungin amatööriurheiluyhteisön johtaja. Trifunov liittyi Winnipegissä jälleen NMKY:n painiseuraan ja valmensi Winnipegin yliopistossa. Hän myös toimi 25 vuoden ajan Manitoban painiliiton presidenttinä, johtotehtävissä Kanadan amatööripainiliitossa sekä nyrkkeily- ja painikomitean puhemiehenä Kanadan amatööriurheilujärjesössä.
Suomi, terrorismi, Supo
Suomi, terrorismi, Supo on vuonna 2011 ilmestynyt ulkoasiainsihteeri Anssi Kullbergin toimittama teos, joka käsittelee terrorismia ja poliittista väkivaltaa Suomessa ja erityisesti syitä, miksi Suomi on suurimmaksi osaksi välttynyt niiden leviämisestä maassa. Se on alun perin Puolustusministeriön ja Suojelupoliisin yhteinen tutkimushanke, jonka kirjoittajina toimi 11 suomalaista sekä kaksi ulkomaalaista tutkijaa.
Teoksen artikkelit tarkastelevat aihetta aina sortovuosista nykypäivään saakka. Se tuo esille myös lukuisia aikaisemmin julkisuudessa vaiettuja ns. "läheltä piti" -tilanteita. Lisäksi kirjassa käydään läpi muun muassa nykypäivän suomalaisten ääriliikkeiden toimintaa.
Vares – Pahan suudelma
Vares – Pahan suudelma on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Anders Engström. Se on Vares-sarjan kolmas elokuva ja jatkoa elokuville Vares – yksityisetsivä (2004) ja V2 – Jäätynyt enkeli (2007). Elokuva perustuu Reijo Mäen romaaniin Pahan suudelma. Jussi Vareksen roolissa nähdään ensimmäistä kertaa Antti Reini.
Nokitiira
Nokitiira (Onychoprion fuscata), aiemmin Sterna fuscatus, on nokitiirojen sukuun kuuluva trooppisten merten tiira.
Vares – Pahan suudelma
Ennen teatteriensi-iltaa elokuva esitettiin kahdessa ilmaisnäytöksessä Turkuhallissa noin 11 000 hengelle osana Turun kulttuuripääkaupunkivuoden tapahtumia.
Elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-raylle 27. toukokuuta 2011.
Nokitiira
Esiintyminen
Nokitiira elää lisääntymisaikana trooppisen merialueen saarilla, lähimpänä Punaisella merellä ja Persianlahdella. Lajia tavataan harvoin läntisen Euroopan rannikoilla, eikä sitä ole tavattu Suomessa. Lajin maailman populaation koko on 21–22 miljoonaa yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.
Heinälammi (Ylöjärvi, Heinälammi)
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Nokitiira
Elinympäristö
Lisääntymisaikana nokitiirat elävät suurina yhdyskuntina kallioisilla saarilla ja koralliriutoilla. Ne ovat muuttolintuja, jotka viettävät pääosan vuotta tropiikin valtamerillä.
Heinälammi (Ylöjärvi, Heinälammi)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 139,5 metriä mpy.
Vares – Pahan suudelma
Juoni
Myös naisrintamalla alkaa tapahtua. Vares päätyy tutkimaan Astan tyttären kevättalvella tapahtunutta murhaa ja ajautuu vuoteeseen Astan sisaren, naimisissa olevan kiihkeän Lailan kanssa. Laila ottaa Vareksen tiukasti hallitsevaan otteeseensa ja pian Vares käsittää, että murhan tekijän on täytynyt olla tytölle läheisesti tuttu.
Nokitiira
Lisääntyminen
Nokitiirat ovat sukukypsiä 6–8 vuoden iässä. Pesä on maassa ja munia on tavallisesti yksi, joskus kaksi tai kolme. Haudonta kestää kolmekymmentä päivää. Emot suojaavat poikasia auringolta. Poikaset saavat ruokaa noin 16 tunnin välein ja ne ovat lentokykyisiä noin kahdeksan viikon ikäisinä, minkä jälkeenkin emot ruokkivat niitä vielä useita viikkoja. Pesintäväli on yhdeksän kuukautta eikä siis sidottu vuodenaikaan, mikä viittaa poikkeuksellisen vakaisiin elinoloihin.
Vares – Pahan suudelma
Erot kirjan ja elokuvan välillä
Tuikun rooli on kirjassa pienempi kuin elokuvassa. Vareksen kotipaikka on eri: kirjassa Vareksen asunto sijaitsee Mustainveljestenkujalla lähellä Uutta Apteekkia, mutta elokuvassa samassa paikassa Läntisen Pitkäkadun liepeillä kuin uusimmissa kirjoissakin. Kansanpuiston väijytyskohtaus puuttuu kirjasta ja murhaaja on eri. Luusalmen julkaisema novelli on elokuvassa eri kuin kirjassa: elokuvan novelli kertoo Vareksesta Juha Korpin nimellä. Kumpikaan Ronimuksista ei kuole kirjassa eikä Hautavainio esiinny siinä. Lisäksi elokuvassa ei ole ruotsalaisseuruetta.
Viittaukset muihin Vares-teoksiin
Kyypakkaus katsoo putkassa televisiosta traileria elokuvasta V2 – Jäätynyt enkeli. Reijo Mäki kävelee Uuteen Apteekkiin, kun Vares tapaa Lailan Apteekin edessä.
Trance (täsmennyssivu)
Trance voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Parasympatomimeetit
Erilaisten parasympatomimeettien vaikutusprofiileissa on eroja. Asetyylikoliinin muskariinin kaltainen ja nikotiinin kaltainen vaikutuksen ero on selvä. Myös sivuvaikutukset ja käyttömahdollisuudet eroavat jonkin verran toisistaan esimerkiksi farmakokinetiikan eli sekä elimistöön pääsyn, metabolian että elimistöstä poistumisen suhteen.
Parasympatomimeettivaikutus voi syntyä suoraan tai epäsuorasti: aine joko aktivoi suoraan solun asetyylikoliinireseptoria ja saa solussa aikaan vasteen tai estää koliiniesteraasi-nimisten entsyymien toiminnan, jolloin asetyylikoliinia kertyy niin, että reseptorit aktivoituvat enemmän. Koliiniesteraasin estäjiä kutsutaan antikoliiniesteraaseiksi.
Nimensä mukaisesti parasympatomimeetit vaikuttavat elimistöön kuin parasympaattinen hermosto tai vahvistavat parasympaattisen hermoston vaikutuksia kohde-elimissä, joita on useita eri puolilla elimistöä. Parasympatomimeetteihin nähden käänteisesti vaikuttavia, asetyylikoliinireseptoreita salpaavia, aineita kutsutaan antikolinergeiksi tai parasympatolyyteiksi. Vastaavasti tunnetaan sympatomimeetti ja sympatolyytti, jotka vaikuttavat sympaattiseen hermostoon.
Suorien parasympatomimeettien löytäminen
230px|thumb|Muskariini eristettiin ensimmäiseksi punakärpässienestä. Ensimmäisen tunnetun suoran parasympatomimeetin muskariinin eristi Oswald Schmiedeberg punakärpässienestä vuonna 1869. Hän kuvasi tarkasti sen farmakologisia ominaisuuksia. Oikein havainnoitujen ääreishermostovaikutusten lisäksi muskariinin luultiin aiheuttavan punakärpässienen huumaavat vaikutukset, mutta tämä osoittautui lähes vuosisadan kuluttua harhakäsitykseksi, sillä huumaavat ainesosat ovat muskimoli ja iboteenihappo, joilla on eri vaikutusmekanismi.
Hyvin pian, vuonna 1875, eristettiin myös pilokarpiini, ja Adolf Weber totesi sen supistavan pupillia, lisäävän syljen ja hien eritystä sekä alentavan silmänpainetta glaukoomapotilailla. Pilokarpiinia käytetään glaukooman hoitoon edelleen. Sitä käytettiin turvotuksen hoidossa hikoiluttavan vaikutuksen vuoksi aina 1920-luvulle asti, jolloin keksittiin parempia nesteenpoistolääkkeitä. Pilokarpiinin kemiallisia muunnoksia ei ole kliinisessä lääketieteellisessä käytössä, mikä johtunee siitä, että se on erittäin tehokas ja hyvin siedetty nykyisissä käyttötarkoituksissaan.
Hermoston oma kolinerginen välittäjäaine asetyylikoliini oli syntetisoitu eli sitä valmistettiin kemiallisesti jo 1867, mutta vasta Henry Dale kiinnitti huomiota sen farmakologiaan. Hän nimitti 1914 ainetta ”parasympatomimeetiksi”, koska sen vaikutukset muistuttivat parasympaattisen hermoston ärsytystä. Hän kuitenkin totesi, että aineella ei ollut potentiaalia kliiniseen lääketieteelliseen käyttöön, koska se hajosi elimistössä hyvin nopeasti. Hermosolujen tiedonvälitysmekanismi selvisi vasta myöhemmin – asetyylikoliini oli ensimmäinen havaittu välittäjäaine. Muita koliinin estereihin kuuluvia aineita yleistyi lääkekäyttöön 1930-luvulla, ja ne ovat edelleen pilokarpiinin ohella tärkeimmät lääkkeenä käytettävät parasympatomimeetit.
Antikoliiniesteraasien löytäminen
Länsi-Afrikassa kasvavan kalabarpavun siemenissä esiintyvä alkaloidi nimeltä fysostigmiini (eseriini) oli ensimmäinen tunnettu antikoliiniesteraasi. Thomas Fraser osoitti 1863 sen supistavan silmäterää, ja Douglas Argyll Robertson huomasi atropiinin estävän vaikutuksen. Fysostigmiini eristettiin puhtaana 1864. Ludwig Laqueur suositteli sitä glaukoomalääkkeeksi vuonna 1877, ja se onkin edelleen merkittävimpiä parasympatomimeettiryhmän glaukoomalääkkeitä pilokarpiinin ohella. 1905 havaittiin, että silmäkuopassa sijaitsevan ganglion ciliare -hermon poiston jälkeen fysostigmiini ei enää supista silmäterää. Tästä pääteltiin vaikutuksen olevan välillinen, mikä pitääkin paikkansa.
Friedrich Jolly ehdotti vuonna 1895 fysostigmiiniä lääkkeeksi lihasheikkoutta aiheuttavaan myasthenia gravis -sairauteen, mutta käyttö ei yleistynyt. Sen sijaan samankaltainen neostigmiini, joka oli ensimmäinen synteettinen antikoliiniesteraasi, mahdollisti sairauden hoidon. Neostigmiiniä alettiin 1931 käyttää ruoansulatuskanavan stimuloijana.
Organofosfaatit – pysyvävaikutteiset antikoliiniesteraasit
thumb|Sariinitehtaan vuotojen testaamista [[Kaniini|kaneilla.]] Philippe de Clermont syntetisoi 1854 ensimmäisen organofosfaattiryhmän antikoliiniesteraasin, tetraetyylipyrofosfaatin. Organofosfaatit estävät asetyylikoliiniesteraasin toiminnan pysyvästi eli irreversiibelisti, minkä vuoksi ne ovat voimakkaita ja vaikutus on erittäin pitkäkestoinen. Saksassa niitä alettiinkin 1939 etsiä systemaattisesti hyönteismyrkyiksi ja myöhemmin kemialliseen sodankäyntiin. Näin syntyivät muun muassa taistelukaasut sariini, somaani ja tabuuni, jotka ovat hengenvaarallisia jo alle 10 mg annoksella ihon kautta, sekä hyönteismyrkky parationi. Liittoutuneet tutkivat samoja aineita ja kehittivät muun muassa fluostigmiinin. Nykyään organofosfaatteja on syntetisoitu yli 50 000, joista 50:tä on valmistettu teollisesti. Nykyään joitakin organofosfaatteja käytetään pitkän vaikutusaikansa vuoksi glaukoomalääkkeenä viimeisenä vaihtoehtona.
Korkein totuus -niminen uskonnollinen liike käytti sariinia vuoden 1995 terrori-iskussa Tokion metroon. Iskun tekoaikaan paikalla olleista yli 10 kuoli ja satoja sairastui. Tapauksen johdosta organofosfaatteihin kuuluvien taistelukaasujen havaittiin olevan jatkuva ja merkittävä huolenaihe. Niitä on nimittäin suhteellisen helppoa valmistaa sodankäynnin ja terrorismin tarkoituksiin. Taistelukaasuihin varautuminen edellyttää vähintään riittävää tietämystä niitä vastaan suojautumisesta.
Hermosto ja asetyylikoliinireseptorit lyhyesti
thumb|220px|[[Asetyylikoliini on hermoston välittäjäaine, joka kiinnittyy asetyylikoliinireseptoreihin.]] Hermosto on hermosoluihin eli neuroneihin ja niiden sähkökemialliseen viestintään perustuva tiedonvälitys- ja säätelyjärjestelmä, joka jakautuu anatomisesti edelleen keskus- ja ääreishermostoon. Hermostossa viestit välittyvät siten, että hermosoluun saapuu sähkökemiallinen impulssi, joka saa solun vapauttamaan tiettyä välittäjäainetta sen ja viereisen hermosolun välitilaan eli synapsiin. Välittäjäaine kiinnittyy sille tarkoitettuun reseptoriin, jolloin reseptori aktivoituu ja viesti pääsee välittymään kohti seuraavaa hermosolua. Välittäjäaineet voivat kiihdyttää, estää tai muulla tavoin mukauttaa reseptorin toimintaa. Viestin välittymisen jälkeen jokin entsyymi hajottaa välittäjäaineen tai se siirtyy takaisin hermosoluun.
Asetyylikoliini on tärkeä välittäjäaine kaikkialla hermostossa ja säätelee monia elintoimintoja. Asetyylikoliinireseptoreita on kahta alatyyppiä, nikotiini- ja muskariinireseptoreita. Asetyylikoliini voi kiinnittyä kummankin alatyypin reseptoreihin ja kiihdyttää niiden toimintaa. Asetyylikoliinin lisäksi on olemassa suuri määrä aineita, jotka voivat kiinnittyä jommankumman tai molempien alatyyppien reseptoreihin ja mukauttaa niiden toimintaa. Asetyylikoliinia hajottava entsyymi on koliiniesteraaseihin kuuluva asetyylikoliiniesteraasi.
Parasympatomimeetit
Parasympatomimeettivaikutus voi syntyä kahdella eri tavalla. Suorat parasympatomimeetit kiinnittyvät jommankumman tai kummankin alatyypin asetyylikoliinireseptoreihin ja kiihdyttävät niiden toimintaa eli toimivat reseptoreiden agonisteina. Nämä voidaan jakaa edelleen muskariini- tai nikotiiniagonisteihin sen mukaan, kumman alatyypin reseptoreihin ne vaikuttavat. Osa parasympatomimeeteistä vaikuttaa epäsuorasti estämällä koliiniesteraasin toiminnan, jolloin asetyylikoliinia kertyy synapsiin ja hermoimpulsseja välittyy enemmän kuin normaalisti. Näitä aineita nimitetään antikoliiniesteraaseiksi. Parasympatomimeetit vaikuttavat samoin kuin asetyylikoliinilla kohde-elimiinsä vaikuttava parasympaattinen hermosto tai vahvistavat parasympaattisen hermoston vaikutusta niissä; niillä on vaikutuksia myös keskushermostoon, ja suurina annoksina ne voivat aktivoida sympaattista hermostoa vaikuttamalla sympaattisissa hermosolmuissa. Parasympaattisen hermoston ohjaamia elimiä on eri puolilla elimistöä. Parasympatomimeettien vaikutusta nimitetään myös ”kolinergiseksi stimulaatioksi” – sana ”kolinerginen” voi viitata asetyylikoliinia erittävään tai sen välityksellä stimuloituvaan hermosoluun, tai vaihtoehtoisesti asetyylikoliinin tavoin vaikuttavaan aineeseen.
Lääketieteellinen käyttö
Parasympatomimeettien lääketieteellinen käyttö rajoittuu lähinnä silmälääketieteeseen ja anestesiologiaan. Keskushermostoon vaikuttavia antikoliiniesteraaseja käytetään Alzheimerin taudin hoitoon. Monet reseptoreita suoraan aktivoivat parasympatomimeetit ovat kemialliselta rakenteeltaan koliinin estereitä – kuten myös hermoston oma asetyylikoliinireseptoreita aktivoiva välittäjäaine asetyylikoliini – tai muistuttavat muutoin rakenteeltaan asetyylikoliinia. Tehokkaimmissa yhdisteissä kvaternaariseen typpiatomiin on kiinnittynyt kolme metyyliryhmää. Antikoliiniesteraasit ovat useimmiten karbamaattijohdannaisia (neostigmiiniryhmä), ja monissa niistäkin on kvaternaarinen typpiatomi.
Glaukooma
thumb|260px|Glaukoomapotilaan näkökentän malli. Glaukooman eli silmänpainetaudin hoidossa käytettäviä parasympatomimeettejä ovat pilokarpiini, fysostigmiini, karbakoliini ja ekotiopaatti. Keskeisin yhdiste on pilokarpiini, joka on Pilocarpus-suvun kasvien, muun muassa Brasiliassa kasvavan Pilocarpus jaborandi -pensaan lehdistä saatava alkaloidi.
Glaukoomassa silmäkammioissa oleva neste ei pääse poistumaan, koska jokin poistumisreitti on tukossa, jolloin kohoava silmänpaine vahingoittaa näköhermoa. Normaalisti takakammioon erittynyt kammioneste siirtyy ensin etukammioon, sieltä kammiokulmaan ja lopulta Schlemmin kanavan kautta verenkiertoon. Akuutissa ahdaskulmaglaukoomassa (jossa kammiokulma on tukossa) pilokarpiini avaa kammiokulmaa, jolloin kammionesteen poistuminen helpottuu ja silmänpaine alenee. Avokulmaglaukoomassa (jossa itse kammiokulma on avoinna, mutta Schlemmin kanavat ovat tukkeutuneet) se lisää kammioveden poistumista avaamalla tukkeutuneita Schlemmin kanavia. Asetyylikoliiniesteraasi ei hajota pilokarpiinia.
Fysostigmiini on pilokarpiinin ohella tärkein glaukooman hoidossa käytettävä antikoliiniesteraasi. Koska fysostigmiini imeytyy hyvin ja läpäisee veri-aivoesteen tehokkaasti, kyynelkanavat tulee tukkia silmätippojen antamisen jälkeen painamalla, jotta lääkettä ei joutuisi muualle kuin silmään.
Ekotiopaatti on organofosfaattijohdos, jota käytetään glaukoomapotilailla, joilla muut lääkkeet eivät tehoa. Aine estää asetyylikoliiniesteraasia pysyvästi, ja sen käytön ja potilaalle antamisen yhteydessä tulee olla huolellinen, jottei lääke aiheuttaisi systeemisiä eli verenkierron välityksellä kaikkialle elimistöön ulottuvia haittavaikutuksia. Ekotiopaatti on ainoa kliinisessä lääketieteellisessä käytössä oleva organofosfaatti.
Alzheimerin tauti
Alzheimerin taudissa asetyylikoliinia syntetisoivan koliiniasetyylitransferaasi-nimisen entsyymin toiminta heikkenee ja hermosoluja sekä synapseja tuhoutuu. Parasympatomimeetit tehostavat eniten niiden aivoalueiden toimintaa, joissa kolinergisen järjestelmän hermosolut ja synapsit ovat säilyneet. Yksi tällainen on otsalohko, jossa parasympatomimeettien vaikutus vähentää käyttäytymisen häiriöoireita. Lisäksi parasympatomimeetit parantavat vuorokausirytmiä, mikä saattaa johtua talaamisen ja kortikaalisen kolinergisen toiminnan tehostamisesta.
Takriini eli tetrahydroaminoakridiini oli ensimmäinen kliinisesti käytetty antikoliiniesteraasi. Takriinia annetaan lyhytvaikutteisuutensa vuoksi neljä kertaa vuorokaudessa. Se aiheutti sivuvaikutuksena maksaentsyymiarvojen nousua sekä perifeerisiä kolinergisiä haittavaikutuksia, kuten pahoinvointia. Takriinin käyttö on nykyisin vähäistä. Uudempia Alzheimerin taudin hoitoon käytettäviä antikoliiniesteraaseja ovat donepetsiili, galantamiini ja rivastigmiini. Rivastigmiinillä voidaan lääkitä myös Parkinsonin tautia sairastavien potilaiden dementiaa.
Myasthenia gravis
Lihasheikkoutta aiheuttavan myasthenia gravis -autoimmuunisairauden hoitoon käytetään distigmiiniä ja neostigmiiniä; Suomessa ainoastaan distigmiiniä. Sairaudessa muodostuu motorisen päätelevyn nikotiinireseptoreihin kiinnittyviä autovasta-aineita, minkä seurauksena päätelevyjen lepopotentiaalit laskevat viidennekseen normaalista. Sairauden syyt ovat epäselvät. Antikoliiniesteraasit poistavat oireet, mutta eivät paranna sairautta. Sairauden hoitoon on muitakin mahdollisuuksia kuin antikoliiniesteraasit.
Saatanan riivaama
Saatanan riivaama on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut 3D-tekniikalla kuvattu kauhuelokuva, joka on toinen jatko-osa vuonna 1979 ilmestyneelle Amityville-elokuvalle.
Parasympatomimeetit
Myasthenia gravis
Myasthenia graviksen diagnostiikassa on käytetty edrofonia (niin sanottu tensilon-testi), joka on antikoliiniesteraasi mutta ei karbamaattijohdannainen. Edrofonin vaikutus kestää vain muutaman minuutin, koska se irtoaa entsyymistä hyvin nopeasti. Edrofoni kiinnittyy neostigmiinin tavoin entsyymin anioniosaan, mutta vain löyhästi vetysillan välityksellä esteriosan histidiinin imidatsolityppeen.
Saatanan riivaama
Video-oppaassa vuodelta 1994 Saatanan riivaama saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Parasympatomimeetit
Muita käyttötarkoituksia
Parasympatomimeetit helpottavat virtsaamista, koska virtsarakon jännitys kohoaa ja sulkijalihakset lamautuvat. Tämä saattaa kuitenkin ilmetä haitallisena virtsanpidätyskyvyttömyytenä, etenkin myrkyllisillä annoksilla. Karbakoliinilla ja betanekoliinilla hoidetaan suoliston ja virtsarakon lamaa esimerkiksi lantio- ja vatsaontelon leikkausten jälkeen.
Kvaternaarisilla antikoliiniesteraaseilla, neostigmiinillä ja pyridostigmiinillä, ei ole mainittavia keskushermostovaikutuksia, ja ne imeytyvät maha-suolikanavasta huonosti. Neostigmiiniä käytetään anestesiologiassa epäsuorien perifeeristen lihasrelaksanttien aiheuttaman poikkijuovaisten lihasten lamaantumisen kumoamiseen.
Distigmiinillä, joka on systeemisesti käytettävä antikoliiniesteraasi, lääkitään suoliston ja virtsarakon atoniaa eli lihasvelttoutta. Aineen vaikutus alkaa hitaasti ja voi kestää parinkin päivän ajan. Distigmiinin käytöstä seuraa myös tyypillisiä kolinergisiä haittavaikutuksia.
Galantamiinilla on saatu koetilanteissa hyviä tuloksia antikolinergisen oireyhtymän keskushermostovaikutusten kumoamisessa. Antikolinergit nimensä mukaisesti estävät asetyylikoliinireseptoreita siinä missä parasympatomimeetit kiihdyttävät niitä.
Päihdekäyttö ja vieroitushoito
thumb|150px|Kaksi tehdasvalmisteista [[savuketta.]] Tupakan sisältämän nikotiinin vaikutus perustuu nikotiinireseptorien stimulaatioon. Nikotiini piristää, poistaa ahdistusta, kohottaa sykettä ja supistaa verisuonia sekä vapauttaa dopamiinia aiheuttaen mielihyvää. Nikotiini aiheuttaa voimakkaan riippuvuuden, ihon vanhenemista, verisuonten kalkkeutumista, sydämen rasittumista ja kohonneen sydäninfarktin riskin. Suurin osa tupakoinnin haitoista johtuu kuitenkin muista aineista. Tupakoinnin lopettamisessa voidaan nikotiinin vieroitusoireiden hillitsemiseksi käyttää apuna nikotiinia vapauttavia inhalaattoreita, purukumeja tai vastaavia. Myös varenikliinista – eräs lääkeaine, joka aktivoi nikotiinireseptoreita tupakan kaltaisesti, mutta heikommin – voi olla apua. Nikotiiniriippuvuuteen on myös muita lääkehoitomahdollisuuksia kuin nikotiiniagonistit.
Torjunta-aineina
150px|thumb|[[Parationipölyä sisältävä pakkaus]] Organofosfaatteja, esimerkiksi parationia ja malationia, käytetään yleisesti hyönteistorjunta-aineina eli hyönteismyrkkyinä. Parationi ja malationi eivät itsessään ole aktiivisia, vaan jouduttuaan elimistöön ne muuttuvat muiksi yhdisteiksi. Malationin rikkiatomi korvautuu elimistöön joutumisen jälkeen hapella, jolloin syntyy aktiivista malaoksonia. Malationi on ihmiselle turvallista, koska malaoksoniksi muuttuminen on nisäkkäissä hitaampaa kuin hyönteisissä; samaten malaoksonin hajoaminen vaarattomiksi aineiksi on nopeampaa. Aiempi hyönteismyrkkynä käytetty parasympatomimeetti oli nikotiini, joka on tupakkakasvissa esiintyvä alkaloidi.
Karbamaatit, esimerkiksi aldikarbi ja karbaryyli, ovat ohimenevästi vaikuttavia antikoliiniesteraaseja, joita samoin käytetään hyönteistorjunta-aineina. Niitä pidetään organofosfaatteja turvallisempina, koska ensimmäisten myrkytysoireiden ja tappavan annoksen väli on pitempi. Useimmat samaten läpäisevät ihmisen ihon huonosti. Karbaryyli on nisäkkäille vain lievästi myrkyllistä (LD50 850 mg/kg), kun taas aldikarbi on erittäin myrkyllistä (LD50 0,8 mg/kg).
Haittavaikutukset ja myrkyllisyys
Parasympatomimeetit supistavat pupillin sulkijalihasta saaden aikaan mioosin eli pupillin supistumisen. Lisäksi ne supistavat sädelihasta, mistä seuraa akkommodaatiospasmi, mikä merkitsee silmän tarkennuksen kohteeseen estymistä sädelihaksen spasmin eli voimakkaan supistustilan vuoksi. Akkommodaatiospasmi voi aiheuttaa likinäköisyyttä lääkkeen ottamisen jälkeen. Mioosi voi lisätä verkkokalvon irtoamisen alttiutta siihen taipuvaisilla potilailla. Muskariiniagonistit lisäävät sylki-, hiki- ja kyynelrauhasten toimintaa. Myös nenän, nielun, mahan ja suoliston rauhastoiminta kiihtyy. Ruoansulatuskanavan jänteyden ja liikkuvuuden lisääntymisen johdosta suolen sisältö liikkuu nopeammin. Sulkijalihakset samaten lamautuvat, mikä johtaa ulostustarpeeseen. Parasympatomimeetit supistavat keuhkoputkia, mikä voi yhdessä lisääntyneen limanerityksen kanssa johtaa hengitysvaikeuksiin, etenkin astmaatikoilla.
Parasympatomimeetit laajentavat verisuonia erityisesti suolistossa, vatsanpeitteissä, munuaisissa ja maksassa (splanknikusalueella) sekä kasvojen ja yläruumiin ihossa. Tästä seuraa verenpaineen laskua, etenkin diastolisen verenpaineen. Sinussolmukkeen kautta välittyvä sydämen lyöntitiheyden hidastuminen sekä supistusvoiman väheneminen laskevat verenpainetta entisestään. Elimistö reagoi tähän monilla paineen laskua kompensoivilla reflekseillä, esimerkiksi alkamalla vapauttaa katekoliamiineja. Pienet parasympatomimeettiannokset saattavat tässä tapauksessa paradoksaalisesti nopeuttaa sykettä.
Kolinerginen oireyhtymä
Kolinerginen oireyhtymä on eräs merkittävimmistä lääkemyrkytysten aiheuttamista toksisista oireyhtymistä. Muita ovat antikolinerginen oireyhtymä, adrenerginen oireyhtymä, serotoniinioireyhtymä ja pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä. Lievä myrkytys aiheuttaa hyvin epämiellyttäviä oireita, vakavasta myrkytyksestä seuraa kuolema melkein heti.
Aiheuttajat
Kolinerginen oireyhtymä ilmenee parasympatomimeettimyrkytysten yhteydessä. Myrkytyksen mahdollisia aiheuttajia ovat eräät hyönteismyrkyt, taistelukaasut, muskariinipitoiset sienilajit ja muut kolinergisesti vaikuttavat sieni- ja kasvilajit, kuten punakärpässieni ja tupakka sekä kolinergiset lääkkeet. Jotkut myrkkyinä käytetyt yhdisteet, kuten organofosfaatteihin kuuluva sariini-taistelukaasu, toimivat voimakkaina irreversiibeleinä eli pysyvävaikutteisina antikoliiniesteraaseina.
Organofosfaattien myrkyllisyys nisäkkäille vaihtelee suuresti: parationi on myrkyllistä jo hyvin pieninä annoksina, malationi tuskin lainkaan. Tämä johtuu siitä, että yhdisteet muuttuvat elimistöön jouduttuaan ensin muiksi aineiksi, ja vasta ne aiheuttavat myrkkyvaikutuksen. Malationi hapettuu elimistössä ensin aktiiviseksi malaoksoniksi, mikä on nisäkkäissä hidasta ja hyönteisissä nopeaa. Lisäksi malaoksonin hydrolyysi tehottomiksi yhdisteiksi on hyönteisissä hidasta ja nisäkkäissä nopeaa, ja siksi malationia tarvittaisiin nisäkkään tappamiseksi hyvin suuri annos. Malationivalmisteissa on joskus tavattu epäpuhtautena huomattavasti myrkyllisempää isomalationia, mikä lisäsi niiden myrkyllisyyttä huomattavasti. Karbamaattiryhmän hyönteismyrkyistä esimerkiksi aldikarbi on ihmiselle erittäin myrkyllistä (LD50 0,8 mg/kg).
Oireet
Taistelukaasumyrkytyksen oireet alkavat lähes heti, suun kautta otetulla aineella 30–60 minuutissa. Myrkytyksen oireita ovat rauhastoiminnan kiihtyminen, näköhäiriöt ja pahoinvointi. Välittömiä keskushermosto-oireita ovat yleinen heikkouden tunne, hengitys- ja vasomotorisen keskuksen lamautuminen, tajuttomuus ja kouristelu. Viivästyneitä oireita ovat ataksia, sekavuus, levottomuus, rauhattomuus, ahdistuneisuus ja puuroutunut puhe. Virtsarakon jännityksen lisääntyminen ja suoliston liikkuvuuden voimakas kohoaminen johtavat yhdessä sulkijalihasten lamautumisen kanssa virtsan ja ulosteen pidätyskyvyttömyyteen. Nikotiinireseptorien stimulaatiosta seuraa lihasjäykkyyttä ja -nykäyksiä.
Antikoliiniesteraasimyrkytyksissä muskariinivaikutukset alkavat ennen nikotiinivaikutuksia. Niiden aiheuttamat oireet alkavat, kun 30–50 prosenttia entsyymistä on salpautunut, ja kun jäljellä on 10–20 prosenttia, tila on jo hengenvaarallinen. Organofosfaatit pääsevät hyvin keskushermostoon, jossa niiden dramaattisimmat muskariinivaikutukset ovat rajut epileptiset kouristukset, joihin liittyy aivojen lisääntynyt sähköinen aktiivisuus ja glukoosiaineenvaihdunta. Seurauksena voi olla aivovaurio tai kuolema. Hengityslama on merkittävin kuolinsyy. Suurilla myrkkyannoksilla potilas voi kuolla muutamassa minuutissa oireiden alkamisesta, koska kouristusten ohella ilmenee keuhkoputkien supistumista ja lisääntynyttä limaneritystä (muskariinivaikutuksia), hengityslihasten (nikotiinivaikutus) sekä aivojen hengityskeskuksen lamautuminen (keskushermostovaikutus). Työympäristössä ilmenee yleensä epämiellyttäviä kolinergisiä oireita paljon ennen hengenvaaraa, mikä helpottaa myrkytystilan havaitsemista.
Hoito
thumb|150px|Atropiinia sisältävä injektionestepakkaus. Myrkytystä voidaan hoitaa antikolinergisellä lääkkeellä, kuten atropiinilla. Organofosfaattimyrkytyksissä (taistelukaasut, hyönteismyrkyt) atropiinia annetaan aluksi 2–5 mg suoneen 10 minuutin välein, kunnes vegetatiiviset oireet, kuten lisääntynyt syljeneritys, häviävät. Tämän jälkeen atropiinia annetaan ensimmäisenä päivänä jopa 50 mg ja vielä oireita seuraten usean päivän ajan muutaman tunnin välein. Tarvittaessa voidaan antaa lääkehiiltä ja potilaan tilan salliessa tehdä mahanhuuhtelu. Myrkyn poisto iholta saippuapesulla on tärkeää.
Organofosfaattien aiheuttamiin myrkytyksiin annetaan lisäksi oksiimivalmisteita, joista Suomessa käytetään erityisluvalla saatavaa obidoksiimia. Oksiimi vetää myrkyn irti entsyymistä ja reagoi sen kanssa tehden sen tehottomaksi. Tästä on apua vain myrkytyksen alkuvaiheessa, kun myrkky ei vielä ole ehtinyt muodostaa pysyvää sidosta entsyymiin. Karbamaattimyrkytyksiin oksiimeista ei ole apua, vaan ne voivat pikemminkin koitua haitaksi. Niiden aiheuttamaa myrkytystä hoidetaan atropiinilla ja oireenmukaisella yleishoidolla. Diatsepaamia, joka on bentsodiatsepiineihin kuuluva hermostoa lamaava aine, suositellaan myrkytyksen aiheuttamiin kouristuksiin, koska ne välittyvät nikotiinireseptorien kautta ja atropiinin vaikutus niihin on vähäinen – atropiini vaikuttaa yksinomaan muskariinireseptoriin. Atropiinilla ja organofosfaateilla on voimakkaasti keskushermostoa lamaava vaikutus, minkä vuoksi bentsodiatsepiinit voivat huolimattomasti annettuna olla hengenvaarallisia. Potilaan hengitys ja hengitysteiden auki pysyminen tuleekin varmistaa erityisen huolellisesti.
Parasympatomimeettejä käyttötarkoituksen mukaan
Eri parasympatomimeettejä käyttötarkoituksen mukaan. M tarkoittaa muskariiniagonistia, N nikotiiniagonistia ja A antikoliiniesteraasia. Suluissa on valmisteen nimi tai nimet.