cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tampereen nuorisovaltuusto
2000-luku
Tampereella aloitettiin lautakuntakokeilu syksyllä 2004, jolloin nuorisofoorumin ja Tampereen Lasten Parlamentin (TLP) edustajat pääsivät osallistumaan läsnäolo- ja puheoikeudella kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnan sekä koulutuslautakunnan kokouksiin. Lautakuntakokeilu koettiin onnistuneeksi ja hyödylliseksi, joten sitä päätettiin jatkaa silloisen nuorisofoorumin osalta. Aluksi lautakunta-kausi kesti puoli vuotta mutta se korvattiin vuoden mittaisella kaudella, jotta edustajat voisivat paremmin perehtyä lautakuntien toimintaan. pienoiskuva|Tampereen nuorisofoorumin logo Nuorisovaltuuston käyttäessä vielä nuorisofoorumi-nimeä hallitus korvasi toimikunnat valiokunnilla helpottaakseen toimintaansa. Nuorisoyhteysvaliokunnan, jonka tehtäviin kuului yhteyden säilyttäminen Tampereen nuoriin muun muassa octafoorumin avulla sekä yhteysvaliokunnan, joka vastasi nuorisofoorumin toiminnasta tiedottamisesta ja piti yhteyttä muun muassa Suomen Nuorisovaltuustojen Liittoon.
2010-luku
Vaikuttajaryhmän virallinen nimi oli 19. toukokuuta 2015 asti Tampereen nuorisofoorumi, jolloin nuorisofoorumin suurkokous hyväksyi hallituksen esityksen nimimuutoksesta Tampereen nuorisovaltuustoksi.
Valiokunnista luovuttiin toukokuun 2015 suurkokouksessa, ja ne korvattiin kolmella, hallituksen toimintakauden mittaisella tiimillä. Jokaista tiimiä johti joko hallituksen varapuheenjohtaja tai puheenjohtaja. Tiimit vastaavat oman erikoistumisalueensa toiminnasta varainhallintaa lukuun ottamatta. Tiimejä ovat edunvalvonta, tapahtumat ja viestintä.
Hallituksen toimikausi oli koulujen lukuvuoden mittainen vuoden 2016 kevään suurkokoukseen asti, jolloin kevään suurkokouksessa kauden pituudeksi määriteltiin yksi kalenterivuosi alkaen tammikuusta kestäen joulukuuhun. Vuoden 2016–2017 poikkeuskausi kesti 1,5 vuotta.
Vuoden 2018 syksyn suurkokouksessa hyväksyttiin johtosääntömuutoksia, jotka loivat nuorisovaltuustolle uudenlaisen toimintamallin. Toimintamallin voimaantuloa lykättiin kuitenkin vuodella tullen voimaan vasta vuoden 2020 alusta. pienoiskuva|320x320px|Tampereen nuorisofoorumin logo 2015-2016 Uuden toimintamallin vuoksi nuorisovaltuuston termistö muuttui. Ennen hallituksen jäsenillä tarkoitettiin tarkoitettiin kaikkia nuorisovaltuuston jäseniä, mutta uudessa toimintamallissa yhdeksänhenkinen hallitus johtaa nuorisovaltuuston toimintaa.
Syksyllä 2019 valittiin uuden toimintamallin mukainen hallitus ja puheenjohtajisto vuodelle 2020. Kyseisessä suurkokouksessa oli mahdollista liittyä nuorisovaltuuston jäseneksi. Suurkokous oli viimeinen, jossa äänivaltaisina edustajina olivat oppilaitosten oppilas- tai opiskelijakuntien hallitusten asettamat edustajat.
2020-luku
Keväällä 2020 koronaviruksen aiheuttamien poikkeusolosuhteiden aikana nuorisovaltuusto järjesti kaiken toimintansa etänä. Vuoden 2020 marraskuussa nuorisovaltuusto järjesti ensimmäiset kaupunginlaajuiset vaalinsa ja äänestys vaaleissa tapahtui sähköisest i.
Nuorisovaltuusto saavutti keväällä 22.2.2021 puheenjohtaja Arttu Vuoren johdolla nuorisovaltuustolle suoran aloiteoikeuden kaupungin toimielimissä.
Nuorisovaltuuston valintatapa uudistui vuoden 2021 keväällä. Jatkossa koko nuorisovaltuusto valitaan kaupunginlaajuisissa nuorisovaltuustovaaleissa. Lisäksi perustettiin kouluneuvosto, joka toimii oppilas- ja opiskelijakuntien välisenä yhteistyöelimenä.
Tampereen kaupunginhallitus myönsi kokouksessaan 23.8.2021 nuorisovaltuustolle läsnäolo- ja puheoikeuden erikseen nimitettäviin kaupunginhallituksen kehittämiskokouksiin kaudelle 2021-–2023.
Nuorisovaltuus täydensi kokoonpanoaan valintatavan uudistuksen yhteydessä 15.9.2021. Nuorisovaltuuston viimeinen suurkokous järjestetiin etäyhteydellä koronapandemian vuoksi.
Tampereen kaupungille myönnettiin Suomen Nuorisovaltuustojen Liiton vuoden 2021 liittokokouksessa nuorisovaltuustomyönteinen kunta -sertifikaatti. Se on tunnustus kunnille, jotka edistävät kiitettävällä tavalla kunnan nuorten osallisuutta ja nuorisovaltuuston toimintamahdollisuuksia.
Tampereen ja Vantaan kaupunkien nuorisovaltuustot sitoutuivat 16.6.2022 ystävyysjulistukseen. Nämä nuorisovaltuustot tiivistävät yhteistyötään sekä tarjoavat toisilleen tukea ja apua tarvittaviin asioihin. Nuorisovaltuustot tai nuorisovaltuuston edustajat tapaavat vuosittain toisensa vaihdellen kummassakin kaupungissa. Sitoumukseen kuuluu myös yhteistyön jatkuva kehittäminen ja vertaisoppiminen. * Kausi 2004–2005 oli poikkeuskausi, joka kesti poikkeuksellisesti 1,5 vuotta. Kauden pituus vaihtui kalenterivuodesta koulun lukuvuoden mittaiseen.
** Laura Salonen erosi tehtävästään nuorisofoorumin kokouksessa 14.9.2009, hänen tilalleen vt. puheenjohtajaksi tuli hallituksen 1. varapuheenjohtaja Tiina Koljonen syksyn suurkokoukseen 19.11.2009 saakka, jolloin hänet valittiin varsinaiseksi puheenjohtajaksi kevään 2010 suurkokoukseen saakka.
*** Mira Lindholm erosi tehtävästään nuorisofoorumin kokouksessa 16.1.2013, hänen tilalleen puheenjohtajaksi valittiin hallituksen pääsihteeri Heini Nurminen kauden loppuun saakka.
Verneri Salovirta
Werner (Verneri) Salovirta, sukunimi aik. Marckström (1. toukokuuta 1883 Suojärvi – 27. kesäkuuta 1936 Muddusjärvi, Inari) oli suomalainen metsänvartija ja itseoppinut Lapin maisemakuvistaan tunnettu taidemaalari.
Tampereen nuorisovaltuusto
2020-luku
**** Kausi 2016–2017 oli poikkeuskausi, joka kesti poikkeuksellisesti 1,5 vuotta. Kauden pituus vaihtui koulun lukuvuodesta kalenterivuoden mittaiseen.
Verneri Salovirta
Salovirta, jonka isä oli metsänhoitajana Suojärvellä valmistui metsänvartijaksi Evon metsänvartijakoulusta vuonna 1906. Hän oli sitten metsänvartijana eri yhtiöitten ja valtion palveluksessa vuoteen 1918 saakka. Salovirta osallistui Suomen sisällissotaan 15. jääkäripataljoonassa. Hän kävi suojeluskuntien päällystökoulun vuonna 1920 ja oli sitten Pylkönmäen suojeluskunnan paikallispäällikkönä vuoteen 1921 saakka. Keväällä 1921 hän muutti Okeroisiin Lahden lähelle ja oli valtion palveluksessa metsätyönjohtajana vuoteen 1925, jolloin hän erosi tehtävästä sairauden takia.
Salovirta oli harrastanut maalausta sivutoimisesti jo vuodesta 1915 lähtien ja vuonna 1926 hän ryhtyi täyspäiväiseksi taidemaalariksi. Hän sai ensimmäiset vaikutteensa taidemaalari Gabriel Engbergiltä vuosien 1914 ja 1915 tienoilla. Salovirta teki ensimmäisen matkansa Lappiin kesällä 1926 ja tämän jälkeen hän oli Lapissa jokaisena kesänä sekä talvella 1929–1930, 1931–1932 ja 1935–1936. Salovirta piti yksityisnäyttelyitä Lahdessa 1928, 1930 ja 1934. Hän maalasi maisemamaalauksia aluksi Okeroisten maisemista ja sitten useina kesinä Lapissa.
Tampereen nuorisovaltuusto
Kokoonpanot
{| class="wikitable sortable mw-collapsible mw-collapsed" !Etu- ja sukunimi !Asema
Verneri Salovirta
Salovirta oli myös harrastajanäyttelijä ja hän näytteli Lahden teatterissa 1927–1928. Hän kirjoitti lisäksi novelleja, kertomuksia ja näytelmiä. Salovirran näytelmistä tunnetuin oli satunäytelmä "Elävä miekka", jota esitettiin Viipurin teatterissa.
BioMag-laboratorio
BioMag-laboratorio on TKK:n, Helsingin yliopiston ja HUS:n yhteinen tutkimusyksikkö.
Se on todennäköisesti maailman monipuolisimmin varustettu biomagneettisiin menetelmiin perustuva laboratorio. Laboratoriossa on Elekta Neuromag Oy:n valmistama 306-kanavainen MEG-laite aivotutkimusta varten, 99-kanavainen MKG-laite, Nexstim Oy:n kehittämä navigoitu aivostimulaatiolaite (Navigated Brain Stimulation eli NBS) sekä Aalto-yliopiston lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitoksen aivotutkimusta varten.
Verneri Salovirta
Lahden Taideyhdistys järjesti huhtikuussa 1937 taiteilijoiden B. B. Alancon ja Verneri Salovirran muistonäyttelyn Lahden lyseossa.
Saaristolaislääkäri
Saaristolaislääkäri (Skärgårdsdoktorn) on vuosina 1997–2000 kuvattu ruotsalainen televisiosarja. Se kertoo lääkäri Johan Steenista ja tämän tyttärestä Wilmasta, jotka palaavat Afrikasta Ruotsiin Johanin ja tämän Afrikkaan jäävän vaimon työkomennuksen loputtua. Johan ja Wilma asettuvat asumaan Tukholman saaristossa sijaitsevalle Saltölle, missä Johan jatkaa appensa Axel Holtmanin lääkäriklinikkaa. Sarja kuvaa Johanin ja Wilman hidasta sopeutumista saarelaisten yhteisöön. Suomessa sarjaa on esittänyt Yleisradion Yle TV2 vuosina 1998–2000 sekä uusintana 2006. Kesäkuussa 2021 sarja lisättiin kokonaisuudessaan Yle Areenaan, jossa se oli katsottavissa kolmen kuukauden ajan.
Saaristolaislääkäri oli Ruotsin SVT-televisiokanavan suosituin draamasarja 1990-luvulla. Sitä seurasi joka viikko 2,5 miljoonaa katsojaa.
Toinen tuotantokausi
Johan ja Wilma Steen ovat pikkuhiljaa alkaneet sopeutua Saltölle, vaikka varsinkin Johan joutuu vielä kohtaamaan ennakkoluuloja ja oppimaan saarelaisista kantapään kautta. Lisäksi isällä ja murrosikäisellä tyttärellä on tuon tuostakin konflikteja. Varsinkin isän lämpenevä suhde Wilman kuvaamataidonopettajaan Helena Solbergiin aiheuttaa perheessä kitkaa. Tuotantokauden lopussa Eva Steen palaa Ruotsiin.
Kolmas tuotantokausi
Koko Steenin perhe elää Saltön lääkäriklinikalla. Wilma on iloinen äitinsä paluusta, mutta Eva Steen turhautuu työhönsä ja tarttuu tilaisuuteen saadessaan taas kiinnostavan työtarjouksen Afrikasta. Wilma aikoo Johanin suruksi lähteä äitinsä mukaan, mutta päättääkin lopulta jäädä isänsä luo Saltölle.
Lucian Pulvermacher
Lucian Pulvermacher (20. huhtikuuta 1918 – 30. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen vastapaavi. Hänen syntymänimensä oli Earl, mutta hän vaihtoi sen liityttyään vuonna 1942 kapusiineihin. Hän sai pappisvihkimyksensä 5. kesäkuuta 1946.
Ennen vastapaaviutaan Pulvermacher teki lähetystyötä Japanissa ja Australiassa. Hän jätti kapusiinit ja kirkkonsa palatessaan Yhdysvaltoihin vuonna 1976. Hänestä tuli sedevakantisti, joka väitti Pyhän istuimen olleen todellisuudessa tyhjänä Pius XII:n kuolemasta saakka.
Pulvermacher johti niin sanomaansa ”todellista katolista kirkkoa”, joka valitsi hänet paaviksi Pius XIII lokakuussa 1998.
Hietakatkarapu
Hietakatkarapu (Crangon crangon) on eurooppalainen, ravinnoksi pyydystettävä katkarapu. Belgia ja Alankomaat ovat sen suurimpia kalastajia. Hietakatkarapu on toinen kahdesta Suomen rannikolla säännöllisesti esiintyvästä katkarapulajista, leväkatkaravun ohella.
Hietakatkarapua troolataan varsinkin Pohjanmeren eteläosissa. Sitä esiintyy myös Irlanninmerellä, Itämerellä ja sen lahdilla, Välimerellä ja Mustalla merellä sekä Atlantin länsirannikolla.
Aikuiset hietakatkaravut ovat tyypillisesti 3–5 cm pitkiä. Niillä on yksi pari saksia. Otsan piikki on lyhyt ja litteä, muistuttaa lapiota.
Hietakatkarapu kyhjöttää päivät hiekkaan kaivautuneena, ja liikkuu öisin, jolloin sitä myös troolataan.
Private Line
Private Line on melodista englanninkielistä rock-musiikkia soittava helsinkiläinen yhtye. Se on julkaissut kolme studioalbumia, EP:n ja useita singlejä sekä musiikkivideoita. Yhtye perustettiin alun perin jo 1990-luvun loppupuolella Jyväskylässä, jonka seudulta yhtyeen jäsenet ovat alun perin kotoisin. Helsinkiin muutettuaan ja Arto Muna ja Millennium -yhtyeessä kitaran soiton lopetettuaan laulaja Sammy perusti yhtyeen uudelleen 2000-luvun alussa. Nykyinen kokoonpano muodostui toukokuussa 2002, jolloin yhtyeeseen liittyi toinen kitaristi Jack Smack kitaristi Jari Huttusen siirryttyä Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtyeeseen.
Private Line julkaisi parin vuoden hiljaiselon jälkeen uuden singlen ja musiikkivideon Dead Decade samannimiseltä, elokuussa 2011 julkaistulta, kolmannelta albumilta. Albumin julkaisi King Foo Entertainment. Musiikkivideon ohjasi Ville Lipiäinen yhteistyössä Greenpeacen kanssa. Yhtye esiintyi kesäkuussa 2011 alkavalla kiertueella ainakin Suomessa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa ja on tehnyt esiintymiskiertueita aiemmin Suomen lisäksi myös Japanissa, Venäjällä, Saksassa, Italiassa, Sveitsissä, Itävallassa, Ruotsissa, Britanniassa, Espanjassa ja Liettuassa.
Suomirokkia (albumi)
Suomirokkia (20 kesäistä suomirockin klassikkoa) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan ensimmäinen osa. Se julkaistiin vuonna 1998.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 1998, ja platinalevyn rajan vuonna 2001.
Sulku
thumb|Tyypillinen sulku. Kuvan sulku yhdistää [[Leniwka- ja Nogatjoet Puolassa.]] Sulku on vesiväylillä käytettävä laite, jonka avulla vesiliikennettä nostetaan tai lasketaan kahden eri korkeudella olevan vesistön välillä. Sulkuja käytetään sekä kanavissa että joissa. Sulkuja käytetään myös vesistöjen vedenpinnan säännöstelyyn sekä uiton kulkureitteinä.
Sulku koostuu tavallisesti sivuseinämistä ja kahdesta sulkuportista: ylä- ja alaportista.
Toiminta
Aluksen kulkiessa korkeammasta vedentasosta alempaan se saapuu yläportin läpi sulkuun. Yläportti suljetaan, ja portin sulkeuduttua vedenpintaa lasketaan sulun sisällä. Kun vedenpinta on alemman vedenpinnan tasolla, alaportti avataan, ja alus voi poistua sulusta.
Vedenpintaa sulussa säädellään joko portissa olevien pienempien juoksutusporttien kautta, sulun seinämissä olevien juoksutuskanavien kautta tai avaamalla ja sulkemalla itse sulkuportteja.
Eskola (Kotka)
Eskola on Kotkan kaupunginosa entisen Kymin kunnan ja Karhulan kauppalan keskustan Helilän pohjoispuolella. Pohjoisessa kaupunginosa rajoittuu Korkeakoskeen, lännessä Kymijoen Korkeakoskenhaaraan ja idässä Ristinkallioon. Eskola kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuoteen 1976 saakka. Asukkaista suurin osa (721) asuu Alahovin kerrostalo- ja rivitaloalueella, joka on rakennettu pääosin 1970-luvulla. Muilta osin Eskola on maaseutumaista, vanhaa omakotitaloaluetta. Alahovin ja muun Eskolan alueella on yhteensä 1 211 asukasta.
Palvelut ja vapaa-aika
Eskolassa toimii päiväkoti sekä toinen Kotkan kunnallisista vanhusten laitoshoitopaikoista, Eskolan palvelukeskus. Alahovin alueella sijainneet lähikauppa ja kioski on lopetettu. Lähimmät vastaavat palvelut ovat saatavissa Karhulasta noin 1,5 kilometrin matkan päästä. Eskolan länsireunalla sijaitsevalla Kymijoen Korkeakoskenhaaralla on mahdollisuus kalastukseen soutu-uistelemalla.
Liikenneyhteydet
Eskolan länsiosasta Karhulantien pysäkeiltä on päivittäiset paikallisliikenneyhteydet Kotkansaarelle ja Karhulaan, sekä arkipäivisin myös Laajakoskelle. Itäosasta Hurukselantien pysäkeiltä on arkisin paikallisliikenneyhteydet Karhulaan sekä kaukoliikenteen bussiyhteydet Hurukselan kautta Kouvolan Inkeroisiin. Suomen ainoa yksityinen rautatie, Karhulan–Sunilan rautatie, kulkee Eskolan halki.
Mirja Pyykkö
Mirja Helena Pyykkö-Larsson (o.s. Tommila; s. 24. heinäkuuta 1946 Oulu ) on suomalainen toimittaja, joka teki yli kahdenkymmenen vuoden ajan erilaisia haastatteluohjelmia Yleisradion televisioon. Hän on voittanut neljä Telvistä ja yhden Venla-patsaan.
Mirja Pyykkö toimi Yleisradion toimittajana 39 vuotta. Ensimmäiset vuodet hän oli freelancerina. Pyykön ensimmäinen suora lähetys oli vuonna 1969 nuortenohjelma Laajakulmassa. Hänen haastatteluohjelmiaan ovat olleet muun muassa Kahden kesken (1973–), Puhekupla (1975–), Musta kanava (1986–), Yöstudio (1987–1989), Miksi juuri hän (1991–), Haastattelijana Mirja Pyykkö (1992–), Kuvat, jotka muuttivat maailmaa (2002–2003), Jos (2004–) sekä Kansakunnan perilliset (2005–2006).
Pyykkö on usein ohjelmissaan nostanut esiin tärkeitä aiheita kuten tasa-arvon, syöpäsairaiden lasten aseman, laman vaikutukset ja kotimaisen työn ja työpaikat sekä eläinten ja maahanmuuttajien asiat. Pyykön ohjelmille on tyypillistä amerikkalainen "terapiakeskustelun" tyyli, ja vieraita on valtaosassa ohjelmista vain yksi.
Mirja Pyykkö sai porttikiellon eduskuntaan vuonna 1977 haastateltuaan eduskunnasta ulos häädettyjä työttömiä eduskuntatalon portailla. Hän sai porttikiellon myös HYKSiin kymmeneksi vuodeksi, kun hän kuvasi Helsingin Lastenklinikalla osasto K10:n surkeaa tilaa. Vielä 1980-luvulla osastolla ei ollut omaa lääkäriä eikä lapsia nukutettu edes luuydinnäytteitä otettaessa. Pyykkö sai aikaan keräyksen, joka tuotti Lastenklinikalle yli 4 miljoonaa silloista markkaa.
Pyykön 1990-luvulla lanseeraama kotimaisuuskampanja "30 markkaa viikossa tuo 30 000 työpaikkaa vuodessa" pyrki kertomaan suomalaisille, että käyttämällä pienen lisäsumman kotimaisiin tuotteisiin suomalaiset voivat lisätä työpaikkoja Suomessa merkittävästi.
Mirja Pyykkö sai vuonna 1982 naistoimittajien Kellokas-palkinnon Helsingin lastenklinikan osasto kymmentä käsitelleestä ohjelmasta. Samana vuonna hän oli presidentin valitsijamies. Vuonna 1996 Suomen liike- ja virkanaisten liitto myönsi Pyykölle Vuoden nainen -palkinnon. Pyykkö tunnetaan myös aktiivisena eläinten oikeuksien puolustajana, ja vuonna 2004 Helsingin eläinsuojeluyhdistys myönsi hänelle Eläinsuojelun Topelius-palkinnon.
Pyykkö jäi keväällä 2006 eläkkeelle toimittajan työstään. Takana on 39 televisiotyövuotta ja noin 700 ohjelmaa. Avioliitosta kuvataiteilija Kimmo Pyykön kanssa hänellä on kaksi lasta. Nykyinen aviopuoliso Alf Larsson on säveltänyt kappaleita, joihin Pyykkö on tehnyt sanat ja Tuula Amberla on levyttänyt ne.
Siri Dahlquist
pienoiskuva|Siri Dahlquist vuonna 1940. Sigrid (Siri) Hedvig Naëmi Dahlquist (o.s. Jonsson; 14. maaliskuuta 1889 Bromma, Ruotsi – 22. tammikuuta 1966 Uppsala) ruotsalainen teologi ja virsirunoilija.
Dahlquist oli uskonnonopettaja Tukholman tyttökouluissa 1912–1913 sekä toimi toimittajana. Mentyään avioliittoon Gunnar Dahlquistin kanssa hän omistautui kokopäiväisesti papin vaimon tehtävään. Gunnar Dahlquist toimi Ruotsin kirkon lähetyksen johtajana. Siri Dahlquist toimi Ruotsin naisten lähetys­yhdistyksen puheenjohtajana 1922–1966 ja hän otti mielellään osaa lähetysteologiseen keskusteluun ja 1930-luvulla hän kiinnostui ns. Oxford-liikkeestä. Hän oli kiinnostunut myös papin viran avaamisesta naisille, jo 1919 hän kirjoitti artikkelin otsikolla ”Är prästämbetet ett kvinnokall?" (Onko papinvirka kutsumus naisille?). Hänen mukaansa naisilla ja miehillä on samanlainen arvo ja vastuu Jumalan valtakunnassa. Hänen mukaansa tarvitaan teologisesti koulutettuja naisia, joilla on virka kirkossa, nuorisoliikkeiden palveluksessa, lähetystyössä ja diakonissojen kouluttajina.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Dahlquistin virttä: 427 "Taas uudet kielet vievä sanomaa" (Låt nya tankar tolka Kristi bud, suom. Anna-Maija Raittila 1979) ja 492 "Ystävä sä lapsien", 2–3 säkeistöt (säk. 2–3 suom. Lauri Pohjanpää 1923, säk. 3 virsikirjakomitea 1937)
Halland (täsmennyssivu)
Halland voi tarkoittaa:
Ken Hensley
Kenneth ”Ken” Hensley (24. elokuuta 1945 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 4. marraskuuta 2020) oli brittiläinen muusikko, joka tunnettiin erityisesti varhaisen heavy metal -yhtyeen Uriah Heepin kosketinsoittajana, kakkoskitaristina, falsettistemmaajana ja yhtyeen tunnetuimpien hittikappaleiden tekijänä. Erottuaan yhtyeestä Hensley esiintyi ja levytti sooloartistina.
Musiikillinen alku
Hensley aloitti 11-vuotiaana kitaransoiton ja siirtyi 19-vuotiaana ammattilaisuralle. Hän levytti ensi kertaa studiossa brittiläisen The Gods -yhtyeen jäsenenä albumit Genesis (1968) ja To Samuel A Son (1969). Yhtye ei tehnyt merkittävää kansallista läpimurtoa, mutta saavutti kulttistatusta ja heidän coverversiotaan The Beatlesin kappaleesta ”Hey Bulldog” soitettiin radiossa jonkin verran.
The Gods -yhtyeen eri kokoonpanoissa soittivat Hensleyn ohella muun muassa sellaiset myöhemmin Hensleyn tavoin tunnetuiksi tulleet muusikot kuin Greg Lake (Emerson, Lake & Palmer), Mick Taylor (The Rolling Stones), John Glascock (Jethro Tull), Lee Kerslake ja Paul Newton (Uriah Heep). Hensley oli The Gods -yhtyeen laulaja ja kosketinsoittaja ja kirjoitti suurimman osan materiaalista yhdessä kitaristi Joe Konasin kanssa. The Godsin albumit ja niistä työstetyt kokoelmat julkaistiin sittemmin useaan otteeseen uudelleen, kun Hensley teki kansainvälisen läpimurtonsa Uriah Heepissä. Tyypillinen piirre Hensleyn uran alkuaikoina oli, että hän hyödynsi lahjojaan säveltämällä kappaleita toisten nimissä korvausta vastaan. Se loppui 1970-luvun alussa Uriah Heepin noustua suurmenestykseen.
Hensleylle tuttu basisti Paul Newton toimi linkkinä, jonka myötä Hensley liittyi debyyttialbumiaan tehneeseen Spice-yhtyeeseen vuoden 1969 lopulla. Hän soitti levylle hammondia ja kitaraa, mutta ei ehtinyt osallistua sävellystyöhön. Spice muutti levyä tehdessään nimensä Uriah Heepiksi vuosikymmenten vaihteessa ja yhtyeen ensilevy Very 'eavy... very 'umble julkaistiin vuonna 1970.
Hensley oli 1970-luvun vaihteessa mukana muun muassa vähemmän tunnetuissa yhtyeissä Toe Fat ja Head Machine. Vahvaa rockia soittaneessa Toe Fatissa Hensley keskittyi kappaleiden kirjoittamisen ohella kitaransoittoon. Cliff Bennett lauloi suurimman osan yhtyeen kappaleista. Yhtye julkaisi kaksi albumia (Toe Fat ja Toe Fat II), joista jälkimmäisen ilmestyessä Hensley oli jo lähtenyt yhtyeestä. Head Machine -yhtyeen ainoa albumi Orgasm taas oli omalaatuinen sekoitus progressiivista rockia ja seksiaiheisia sanoituksia – projekti, jonka Hensley myöhemmin kertoi tehneensä puhtaasti rahaa ansaitakseen.
Lisäksi Hensley teki salanimellä Ken Lesley progealbumin saksalaisen Weed-yhtyeen kanssa vuonna 1971. Sivuprojektit toisissa yhtyeissä jäivät Uriah Heepin tehdessä kansainvälisen läpimurron vuoden 1971 Look at Yourself ja vuoden 1972 Demons and Wizards -albumeilla.
Uriah Heep -aika (1970–1980)
220px|thumb|Hensley vuonna 1977. Progressiivisvaikutteisesta heavyrockista, raskaasta urku-kitara-soundista, omintakeisista vibrato- ja falsettilauluharmonioista sekä melodisista balladeista tunnetuksi tullut Uriah Heep muodostui Hensleyn ylivoimaisesti tunnetuimmaksi yhtyeeksi. Hän oli Uriah Heepin jäsen kymmenen vuotta. Tuona aikana yhtye saavutti uransa huipun. Hensley otti yhtyeeseen liityttyään päävastuun kappaleiden sävellystyöstä. Hän kirjoitti yhtyeen tunnetuimmat klassikot, esimerkiksi ”Easy Livin’” -kappaleen. Hän lauloi itse hittikappaleissa ”Lady in Black” (1971) ja ”Look at Yourself” (1971). Pitkälti hänen kynästään olivat lähtöisin myös klassikot ”July Morning” (1971, yhdessä David Byronin kanssa) ja ”The Wizard” (1972, yhdessä Mark Clarken kanssa).
Vuodet 1972–1975 olivat albumilevymyynnin perusteella Uriah Heepin ja Hensleyn kultakautta. Yhtye nautti hyvää listamenestystä myös Yhdysvalloissa 1971–1974 useilla top40 -albumeilla ja voitti muun muassa Britannian listaykkösyhtyeen Sladen selvästi. Kotimaassaan Britanniassa yhtye ei koskaan ollut saanut levymyynnillisesti yhtä suurta menestystä kuin muualla Euroopassa, mutta läpimurto top10:een tapahtui vuoden 1975 Return to Fantasy -levyllä. Se nousi maan albumilistan sijalle 7. Hensley kärsi jo tuolloin pahasta huumeriippuvuudesta, josta hän pääsi eroon vasta 1980-luvun alussa.
Kaikkein suurinta suosiota Uriah Heep nautti Keski- ja Pohjois-Euroopassa. Suomessa yhtye löi läpi varhain ja oli myydyimpien artistien listailla samanaikaisesti usealla eri albumilla jo 1970-luvun alussa. Yhtyeen ja Suomen välille muodostui erityisen tiivis, edelleen voimissaan oleva side.
Yhtyeen ”kultakauden” (1972–1975) suosio oli erityisen suurta myös Australiassa, Japanissa ja Uudessa-Seelannissa, josta yhtyeen basisti Gary Thain oli kotoisin. Kun suosio Pohjolassa hiipui hieman 1970-luvun loppupuolella, suosio oli suurimmillaan Keski-Euroopassa. Saksassa yhtyeellä oli vuonna 1977 yhtä aikaa peräti kolme Hensleyn kirjoittamaa singleä top20:ssä (”Free Me”, ”Wise Man” ja uudelleenjulkaistu ”Lady In Black”, josta Heep sai Grammy- ja Golden Lion -palkinnot). Saksassa ”Lady In Black” -kappaletta on käytetty jopa koululaisten englanninopetukseen. Suomessa Hensleyn kappaleita ovat versioineet useat eri rockyhtyeet ja iskelmäartistit.
Vuoden 1976 lähes Hensleyn soololevyltä kuulostanut High and Mighty menestyi maailmalla yleisesti huonommin kuin useat edeltäjänsä. Levyä seuranneella kiertueella muutamaa vuotta aiemmin alkaneet ongelmat laulaja David Byronin kanssa kärjistyivät lopullisesti. Hensley jätti yhtyeen pääasiassa Byroniin tuskastuneena, mutta tuottaja Gerry Bron sai hänet palaamaan. Lopulta Byron sai potkut liiallisen alkoholinkäyttönsä ja sen tuomien ongelmien myötä kesäkuussa 1976. Byronin hyvä ystävä, basistina Uriah Heepissä vuodesta 1975 toiminut John Wetton jätti yhtyeen Byronin erottamisen jälkeen. Hänet korvasi Trevor Bolder. Yhtyeen uudeksi laulajaksi valittiin John Lawton.
Keski-Eurooppaa ja Australiaa lukuun ottamatta Uriah Heepin suosio hiipui 1970-luvun puolivälin jälkeen. ”Free Me” -kappaleen jättimenestyksen jälkeen vuonna 1977 Hensley pyrki kirjoittamaan entistä kaupallisempaa ja modernimpaa materiaalia. Se lähestyi pop- ja ajankohdalle ominaisilla diskovaikutteilla jopa esi-AOR:maisia piirteitä. Uriah Heep menetti sen myötä raskaammasta rockista pitänyttä fanipohjaansa. Hensley oli osatuottaja vuoden 1977 Innocent Victim ja 1978 Fallen Angel -levyillä. Rumpali Lee Kerslake lähti yhtyeestä vuonna 1979, koska vastusti Hensleyn kasvanutta musiikillista valtaa. Hänet korvasi Chris Slade.
Hensley jätti yhtyeen samana vuonna tyytymättömänä yhtyeen uuteen musiikkiin. John Lawtonin lähdön jälkeen Hensley oli halunnut laulajaksi Trapezen Peter Goalbyn, josta ironisesti tuli Uriah Heepin uusi vokalisti Hensleyn eron jälkeen.
1980–2020
Free Spirit -albumin ja sitä seuranneen lyhytaikaisen Shotgun-yhtyeen jälkeen Hensley muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Hän liittyi southern rock -yhtye Blackfootiin. Yhtyeen soundimaailma muuttui Hensleyn myötä ajanmukaisemmaksi. Hensley soitti Siogo (1983) ja Vertical Smiles (1984) -albumeilla. Ensin mainittu levy tunnetaan Hensleyn hitistä ”Send Me An Angel”.
Kuultuaan alkuvuodesta 1985 entisen yhtyetoverinsa laulaja David Byronin kuolemasta Hensley jätti Blackfootin ja vetäytyi levyttävän muusikon uralta. Hän keskittyi musiikki-instrumenttien markkinointiin St. Louisissa ja vieraili välillä muiden artistien levyillä (esim. W.A.S.P.-yhtyeen versiolla alkuvuodesta ”Easy Livin’” -kappaleesta).
1990-luvun alkupuolella kiinnostus Hensleyn musiikkiin kasvoi ja hänen soolotuotannostaan julkaistiin kokoelmalevyjä. Vuonna 1994 Hensley julkaisi From Time To Time -kokoelman, joka sisälsi ennenjulkaisematonta studiomateriaalia aikaisemmilta soololevyiltä. Hensley palasi vuonna 1999 levyttämään uusia kappaleita, mistä syntyi A Glimpse Of Glory -albumi. Osan siitä hän levytti kristillisen Visible Faith -yhtyeen kanssa. Hensley painotti kristillisiä arvoja 1990-luvulta alkaen.
2000-luvulle tultaessa Hensley aloitti keikkailun uudestaan. Hän julkaisi kolme täysin uutta musiikkia sisältänyttä studioalbumia: Running Blind (2002), The Last Dance (2004) ja Blood on the Highway (2007). Uudelleenlevytettyjä Heep-kappaleita sisältäneen The Wizard’s Diaryn Hensley teki osittain Venäjällä vuonna 2004. Uudelleenlevytettyjä vanhempia soolokappaleita kuullaan albumilla Cold Autumn Sunday (2005). Norjassa kuvattiin live-DVD Live Fire vuonna 2006.
Hensley teki 2000-luvulla tehnyt musiikillista yhteistyötä kolmen entisen Uriah Heep -jäsenen, basisti-laulaja John Wettonin, laulaja John Lawtonin ja basisti Paul Newtonin kanssa. Tuloksena on julkaistu neljä livealbumia. Vuonna 2002 Hensley osallistui historialliselle yhteiskeikalle Uriah Heepin kanssa, josta julkaistiin livealbumi ja DVD The Magician's Birthday Party, mutta mitään pysyvää re-unionia ei yhtyeelle ole luvassa. Vuonna 2006 Hensley julkaisi elämästään ja musiikillisesta urastaan kertovan kirjan When Too Many Dreams Come True. Siinä hän totesi, että nykyinen Uriah Heep on aivan eri yhtye kuin hänen aikanaan. Silloisista jäsenistä osa on jo edesmennyt eikä sitä siksi ollut Hensleyn mielestä syytä yrittää lämmitellä uudestaan. Lokakuussa 2015 Hensley esiintyi Uriah Heepin nykyisen kokoonpanon kanssa Moskovassa.
Ken Hensley esiintyi uransa aikana lukuisia kertoja Suomessa. Uriah Heepin jäsenenä hän oli kahdesti Ruisrockin pääesiintyjänä (1972 ja 1978). Uransa huipulla ollut Uriah Heep aloitti mittavan Wonderworld-kiertueensa Helsingistä vuonna 1974. Sooloartistina Hensley esiintyi Suomessa lukuisia kertoja 2000- ja 2010-luvuilla. Hän aloitti Running Blind -soolokiertueensa peräti seitsemällä klubikonsertilla eri puolilla Suomea. Kesällä 2007 Hensley esiintyi Joensuun Ilovaarirockissa tuoretta Blood on the Highway -albumiaan promotoiden yhdessä muun muassa Islantia saman vuoden Eurovision laulukilpailussa edustaneen Eiríkur Haukssonin kanssa.
Hensley kuoli yllättäen marraskuussa 2020.
Luettelo Teräsbetonin kappaleista
Tämä on luettelo metallimusiikkiyhtye Teräsbetonin kappaleista. Siinä on yhteensä 41 kappaletta. Kappaleita voi järjestää raidan, kappaleen nimen, kappaleen keston, albumin tai julkaisuvuoden mukaan.
La Spezian maakunta
La Spezian maakunta on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Ligurian alueella Italian pohjoisosassa.
La Spezian maakunnan pinta-ala on 881 km² ja asukasluku noin 220 000. Maakunta muodostuu 32 kunnasta, pääkaupunki on La Spezia.
Solitary Motions
Albumilla julkaistiin singlenä kappaleet "Breakable", "Crashing Down", "Green Car" ja "Solitary Motions".
"Crashing Down" -kappaleen albumiversio on pidempi kuin singleversio.
Solitary Motions oli Suomen virallisella albumilistalla 18 viikkoa. Sen korkein listasijoitus oli yhdestoista.
Imatran taidekoulu
Imatran taidekoulu (tunnettiin myös nimillä Imatran taideoppilaitos ja Imatran kuvataideoppilaitos) oli suomalainen ammattikorkeakoulutasoinen kuvataiteilijoita kouluttava oppilaitos.
Imatran taidekoulu jatkoi vuonna 1952 perustetun Imatran taideyhdistyksen piirustuskoulun seuraajana. Koulun erikoisuutena oli kansainvälinen yhteistyö Venäjän kanssa. Pietarin taideakatemian professorit toimivat anatomiapiirustuksen ja muotokuvamaalauksen opettajina sekä yhteistyötä oli myös venäläisten nykytaiteilijoiden kanssa.
Haverön kirkko
thumb|300px|Haverön kirkko
Imatran taidekoulu
Koulu toimi viimeksi Saimaan ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelmana. Sitä ennen se oli muun muassa Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun alaisuudessa. Koulutus Imatralla päättyi kun Saimaan ja Lahden ammattikorkeakoulut yhdistyivät LAB-ammattikorkeakouluksi 1.1.2020. Imatran taidekoulu toimi loppuaikoina Siitolan kartanossa
Solitary Motions
Kappaleet
Kappaleet on sanoittanut Emmi, ellei toisin mainita. Kappaleet ovat säveltäneet Emmi ja Hannu Korkeamäki, joka on myös sovittanut kappaleet.
Haverön kirkko
Haverön kirkko on Ruotsissa Ången kunnassa sijaitseva kirkkorakennus.
Paul Kipsiele Koech
Paul Kipsiele Koech (s. 10. marraskuuta 1981) on kenialainen estejuoksija.
Megapoli
Megapoli on metropolialue, jonka väkiluku on yli kymmenen miljoonaa ihmistä. Monesti käsitettä käytetään alueesta, jonka väentiheys ylittää tietyn rajan – rajana pidetään useimmiten 2 000 asukasta neliökilometrillä. Megapoli voi olla yksi metropolialue tai useiden metropolialueiden konurbaatio (kuten Yhdysvaltain itärannikon BosWash tai Saksan Rein-Ruhr).
Paul Kipsiele Koech
Koech sijoittui vuoden 2003 IAAF:n yleisurheilufinaalin 3 000 metrin estejuoksussa toiseksi ajalla 7.57,42. Seuraavana vuonna hän voitti matkalla olympiapronssia Ateenan olympialaisissa ja juoksi kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Vuonna 2005 Koech oli Helsingin MM-kisoissa seitsemäs ja voitti kauden lopussa IAAF:n yleisurheilufinaalin. Seuraavana vuonna hän voitti Afrikan mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän oli ensimmäinen IAAF:n yleisurheilufinaalissa ja toinen yleisurheilun maailmancupissa.
Haverön kirkko
Kirkko on rakennettu vuoden 1850 tienoilla samalle paikalle, jossa aikaisempi kivikirkko sijaitsi. Vanhasta kirkosta on osia nykyisessä sakaristossa. Samalla paikalla on sijainnut kirkko jo 1200-luvulla ja se on vanhin dokumentoitu kirkon paikka Norrlandissa.
Imatran taidekoulu
Imatran taidekoulussa opiskeli muun muassa Anni Rapinoja.
Sokol (1895)
Sokol oli Venäjän keisarikunnan laivaston ensimmäinen torpedovenehävittäjä, joka muodosti perustan Sokol-luokan aluksille.
Suunnittelu ja valmistus
Britannian kuninkaallisen laivaston jälkeen seuraava oli Venäjän keisarikunnan laivasto, joka tilasi Yarrow'lta torpedoasein varustetun nopean aluksen, torpedovenehävittäjä. Yarrow'n suunnitelma aluksesta oli samankaltainen kuin sen Kuninkaalliselle laivastolle valmistamat Havock- ja Charger-luokkien alukset, mutta niissä käytettäisiin runsaammin nikkeliterästä rungossa ja alumiinia joissakin rakenteissa keventämään kokonaispainoa.
Aluksen kokonaispituus oli 57,91 metriä ja sen leveys oli 5,64 ja syväys 2,29 metriä. Uppouma aluksella oli 220-240 tonnia. Propulsiojärjestelmä koostui kahdesta kolmivaihehöyrykoneesta, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla Yarrow'n valmistamalla vesiputkikattilalla. Höyrynpaine oli 200 psitä ja koneisto pyöritti kahta akselia. Järjestelmä tuotti 2 900 indusoitua hevosvoimaa, mikä mahdollisti 29 solmun huippunopeuden.
Haverön kirkko
Päätös kirkon rakentamisesta tehtiin vuonna 1835. Piirrokset teki Theodor Engberg 1842 ja Kaarle XIV Juhana hyväksyi ne samana vuonna. Valmiina rakennus oli 1850 ja käyttöön se vihittiin 14. maaliskuuta 1852.
Sokol (1895)
Suunnittelu ja valmistus
Aluksen pääaseistuksena oli tulenjohtotornin katolle asennettu 75 millimetrin tykki. Apuaseina oli kolme 47 millimetrin tykkiä sekä kaksi 380 millimetrin torpedoputkea, jotka oli asennettu takakannelle keskilinjaan. Aluksella oli kaikkiaan kuusi torpedoa. Aluksella voitiin myös kuljettaa kymmentä miinaa. Miehistön vahvuus oli 54.
Haverön kirkko
Kirkossa oleva puuveistos arkkienkeli Mikaelin taistelusta lohikäärmettä vastaan on tehty Kölnisä vuoden 1200 tienoilla ja se on luultavasti vanhin säilynyt Mikaelin kuva Ruotsissa. Marmorisen kastemaljan kirkkoon lahjoitti vuonna 1923 silloinen kirkkoherra P. J. Söderberg.
Sokol (1895)
Suunnittelu ja valmistus
Köli laskettiin marraskuussa 1964. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1895. Koska propulsiojärjestelmä oli kokonaisuudessaan asennettu, voitiin alustavat koeajot aloittaa seuraavana päivänä. Alus saavutti 30,285 solmun nopeuden ja virallisissa koeajoissa 30,28 solmua, mikä oli aikansa maailmanennätys sotalaivoilla.
Vuosina 1896-1908 aluksen pohjalta valmistettiin Venäjän telakoilla 31 vastaavaa alusta, joista 26 lasketaan Sokol-luokkaan tai Puilki-luokkaan ja viisi Tverdi-luokkaan, johon asennettiin suuremmat torpedoputket. Venäjällä valmistetut alukset eivät kuitenkaan saavuttaneet Sokolin nopeutta.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1895 ja saapui Kronstadtiin lokakuun lopulla. Alus liitettiin Mustanmeren laivastoon.
Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 Pruitkiksi. Alusta käytettiin 1902-1903 koealuksena testattaessa lennokkien käyttöä tulenjohdossa tai sääpalvelussa. Alus oli modernisoitavana 1909-1910, jolloin sen aseistus uusittiin. Alukselle asennettiin toinen 75 millimetrin tykki korvaamaan kolme 47 millimetrin tykkiä ja torpedoputket vaihdettiin 457 millimetrin putkiksi.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli vanhentunut eikä kelvannut ensilinjan tehtäviin siten se muutettiin 1915 miinanraivaajaksi. Alus oli miinanraivaajana Suomenlahdella ja Pohjanlahdella ja se liitettiin tammikuussa 1916 Itämeren laivaston 2. miinanraivaajadivisioonaan.
Paul Kipsiele Koech
Vuonna 2007 Koech oli ainoa 3 000 metrin esteissä kahdeksan minuutin rajan alittanut juoksija, mutta Osakan MM-kisoihin hän ei päässyt kilpailemaan. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän voitti estejuoksun ajalla 8.00,67. Maaliskuussa 2008 Koech saavutti 3 000 metrin juoksussa hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa Valenciassa.
Megapoli
Vuonna 1950 vain New Yorkin väkiluku ylitti kymmenen miljoonan ihmisen rajan. Nykyään megapoleja on pitkälti yli kaksikymmentä ja määrän odotetaan vain nousevan tulevaisuudessa kehitysmaiden kaupungistuessa. Nykyään suurin osa maailman megapoleista sijaitsee kehitysmaissa. Maailman suurin megapoli on Tokio, jonka suurkaupunkialueella asuu yli 36 miljoonaa ihmistä.
Aiheesta muualla
Miljoenenstad
Paul Kipsiele Koech
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Koech juoksi estejuoksussa neljänneksi ajalla 8.01,26. Bouabdellah Tahri ohitti hänet viime metreillä ja voitti pronssia 0,08 sekunnin erolla.
Sokol (1895)
Palvelus
Lokakuun vallankumouksessa aluksen miehistö siirtyi bolševikkien riveihin liittyen punaiseen laivastoon. Maaliskuussa 1918 Saksan Itämeren divisioona nousi maihin Hangossa ja aloitti marssin kohti Helsinkiä, mikä uhkasi Itämeren laivaston Helsingissä talvehtia joukkoja. Bolševikit aloittivat 10. huhtikuuta Helsingin evakuoinnin. Pruitki saapui Kronstadtiin 19. huhtikuuta.
Elokuussa alus siirrettiin Itämeren laivastossa olevine sisaraluksineen Pietarista kanavajärjestelmän kautta Volgalle. Alukset saapuivat Nizhni Novgorodiin 24. elokuuta, mistä alkaen Pruitki osallistui sotatoimiin valkoista armeijaa vastaan Kazanin lähistöllä ja Karnajoella. Lokakuussa alus siirtyi Volgalle ja Kaspianmeren pohjoisosissa, missä se osallistui sotatoimiin 1919-1920. Alus poistettiin laivaluettelosta 16. elokuuta 1922 ja se romutettiin.
Tomas Leandersson
Tomas Leandersson (11. huhtikuuta 1966 – 2. marraskuuta 2021) oli ruotsalainen keilaaja.
Ura
Leandersson oli kotoisin Degerforsista, Ruotsista.
Team Leandersson oli Ruotsin joukkueen jäsen yli kymmenen vuoden ajan ja kuului joukkueeseen, joka voitti kultamitalin vuoden 1990 Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa sekä vuoden 1999 FIQ / World Tenpin Bowling Associationin maailmanmestaruuskilpailuissa ja 1994 World Tenpin Teamissa. Cup muun muassa.
Yksilöllinen Hänen henkilökohtaisiin saavutuksiinsa kuuluvat miesten kaksinpelin mestaruus vuoden 1993 MM-kisoissa ja 1999 EM-kisoissa sekä pronssimitalit vuoden 1991 FIQ/WTBA-maailmanmestaruuskilpailuissa ja 1999 All-Eventsissä. Hän sijoittui toiseksi ainoassa edellisessä AMF Bowling World Cup -kampanjassaan ( Johannesburg, Etelä-Afrikka, 1993). Leandersson, nelinkertainen kansallinen mestari, oli myös 1993 World Bowling Writers World Bowler of the Year. Hän oli 2000 AMF maailmancupin miesten mestari, on valittu maailman Bowling Writers (WBW) Kansainvälinen Keilailu Hall of Fame, voitettuaan Norjan Tore Torgersen vuonna Lissabon, Portugali Keilailun MM-kisoissa. Hän on kilpaillut vuoden 2006 World Tenpin Mastersissa.
Kunnianosoitukset
World Bowling Writers International Bowling Hall of Fame 1993 World Bowling Writers World Bowler of the Year. Ruotsin vuoden keilailija 1988, 1993 ja 1999.
2717 Tellervo
2717 Tellervo on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1940 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Suomen kansalliseepos Kalevalassa mainitun metsänneito Tellervon mukaan.
Tellervon likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,21 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 3 kuukautta.
Grey DeLisle
Grey DeLisle (oikealta nimeltään Erin Grey Van Oosbree, s. 24. elokuuta 1973 Fort Ord, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Annie-ehdokkuuden saanut ääninäyttelijä sekä Grammy-palkittu laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten muun muassa rooleistaan Mandyna The Grim Adventures of Billy & Mandyssa ja Daphne Blakena useissa Scooby-Doo-animaatioissa.
Elämäkerta
DeLisle syntyi Erin Grey Van Oosbreena Fort Ordin Kalifornian osavaltiossa vuonna 1973. Hänen lapsuutensa oli vaikeaa aikaa, sillä hänen äitinsä oli muun muassa pitkään huumeriippuvainen. Hänen isänsä puolestaan ajoi rekkaa. Vanhempiensa erottua DeLisle kasvoi isoäitinsä Eva Flores Ruthin luona, joka lauloi ja esiintyi 1940-luvulla salsan parissa tunnetun Tito Puenten kanssa. Myöhemmin teini-ikäisenä DeLisle muutti Los Angelesiin, jossa hän esiintyi stand up -komiikan ohella teatterin parissa ennen ääninäyttelijän ja laulajan uraansa.
Ura ääninäyttelijänä
DeLisle päätyi ääninäyttelijäksi tehtyään aluksi stand up -esiintymisiä laulamisen ohella. Kiertueiden aikana hän usein imitoi tarinoidensa yhteydessä ja myöhemmin DeLisleä pyydettiin kokeilemaan ääninäyttelemistä animaatioihin. Hän ei kuitenkaan päässyt saman tien tekemään äänirooleja vaan joutui odottamaan pitkään ennen ensimmäistä tilaisuuttaan. DeLisle opiskeli myös näyttelemistä Pacific Conservatory of Performing Artsissa teatterin parissa.
Lopulta DeLisle teki ensimmäisen koe-esiintymisen ääniroolia varten agenttinsa toimistossa Ipanat-animaatiosarjaan. Myöhemmin hän sai kuulla saaneensa Reptarin roolin Ipanoista. Se oli myös DeLislen ensimmäinen äänirooli, jonka ensimmäinen äänitys oli mennä pieleen hänen ajettuaan melkein kolarin 101-moottoritiellä. Käydessään autossa läpi vuorosanojaan hän oli törmätä edessä olevaan autoon, mutta onnistui väistämään joutuen kuitenkin väistöliikkeestä aiheutuneen rengasrikon vuoksi jäämään tien varteen. DeLisle viittoili moottoritien varressa kyytiä, kunnes eräs mies suostui viemään hänet Klasky-Csupon studiolle.
Sittemmin hänen ääniroolinsa 1990-luvulla olivat enemmän sivurooleja animaatioissa kuten Johnny Bravo, jossa hän ääninäytteli suurimman osan naishahmoista, ja Tehotytöt. Parhaiten DeLisle tunnetaan Mandyn ääniroolista 2000-luvun animaatiosarjassa The Grim Adventures of Billy & Mandy. Samaan aikaan hänellä oli myös toinen pitkäaikainen äänirooli Vickynä animaatiossa Fairly Odd Parents. Näiden myötä DeLislestä on tullut yksi tunnetuimmista naispuolisista ääninäyttelijöistä ja on usein saanut monia päärooleja. Vuodesta 2001 lähtien DeLisleä on kuultu myös erinäisissä Scooby-Doo-projekteissa Daphne Blaken äänenä. Alun perin hän päätyi rooliin ystävänsä Mary Kay Bergmanin kuoltua, joka oli muun muassa opettanut hänelle ääninäyttelemistä Kalmenson & Kalmenson -studiolla. Noin viikkoa Bergmanin kuoleman jälkeen Warner Brosin studiolta pyydettiin DeLisleä koe-esiintymään Daphnen roolia varten. Hän ei aluksi halunnut koe-esiintyä roolia varten, mutta Bergmanin aviomiehen suosittelun jälkeen DeLisle meni koe-esiintymään ja sai roolin.
DeLislen mukaan yksi hänen haastavimmista äänirooleistaan on ollut Star Wars: Clone Warsissa, sillä hän pelkäsi suututtavansa Tähtien sodan ihailijoita, mikäli epäonnistuisi Asajj Ventressin ja Sith-sotilaan rooleissa. Myöhemmin 2000-luvulla hänet huomioitiin Annie-ehdokkuudella vuonna 2006 animaatiosarjasta Danger Rangers. Hän on myös antanut äänensä moniin eri videopeleihin.
Vuonna 2019 DeLisle palkattiin animaatiosarja Simpsoneihin korvaamaan kuollut ääninäyttelijä Russi Taylor, roolihahmoinaan Martin Prince sekä Sherri ja Terri.
Muusikkona
Ääninäyttelemisen ohella DeLisle toimii myös laulajana ja sanoittajana. Hän aloitti laulamisen nuorella iällä isoäitinsä ja myöhemmin äitinsä kautta. DeLisle on julkaissut albumeja vuodesta 2000 lähtien ja hänet palkittiin Grammylla vuonna 2005 Beautiful Dreamer -albumin myötä.
Kaljukiviyrtti
Kaljukiviyrtti (Woodsia glabella) on pienikokoinen, lähinnä pohjoisten arktisten alueiden saniaislaji.
Ulkonäkö ja koko
Kaljukiviyrtin maavarsi on lyhyt ja pysty. Maavarresta nousee kimppuina kasvavia, 4–10 cm pitkiä, kertaalleen parilehdykkäisiä lehtiä. Lehtiruoti, keskiranka ja lehdyköitten alapinta ovat jokseenkin kaljuja. Lehtilavan muoto vaihtelee tasasoukasta kapean vastapuikeaan. Lehdykät ovat liuskaisia, alemmat niistä ovat pyöreitä, ylemmät puikeita. Lehdyköitten alapinnalla sijaitsevat itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja pitkien katesuomukarvojen ympyröimiä. Kaljukiviyrtin itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Lehtiruotien vanhat tyviosat jäävät moniksi vuosiksi törröttämään kasvin juureen.
Kaljukiviyrtti muistuttaa paljon pienikokoista tunturikiviyrttiä (W. alpina).
Levinneisyys
Euroopassa kaljukiviyrttiä tavataan ainoastaan Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän pohjoisosissa sekä Kaukasuksen vuoristoissa. Aasian puolella sitä tavataan monin paikoin Siperiassa ja muutamin paikoin myös Kiinassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa se on levinnyt suurimpaan osaa Alaskaa ja Kanadaa sekä edelleen koko Grönlannin rannikolle. Kaljukiviyrtti on Suomessa harvinainen, pohjoinen laji. Sen pääesiintymä on Koillismaalla Kuusamossa ja Sallassa. Lapissa lajia kasvaa Enontekiön suurtuntureilla, Inarin lounaisosassa ja Utsjoella. Muoniosta lajista on vanha havainto.
Elinympäristö
Kaljukiviyrtti kasvaa kallionraoissa. Laji on kalkinsuosija.
Adam Bałabuch
thumb|right|Adam Bałabuch pienoiskuva Adam Bałabuch (s. 13. huhtikuuta 1961) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Wrocławin arkkihiippakuntaan diakoniksi Adam Dyczkowski 24. kesäkuuta 1985 ja papiksi Henryk Roman Gulbinowicz 24. toukokuuta 1986. Hänet inkardinoitiin 25. kesäkuuta 2004 Świdnican hiippakuntaan, jonka vihkipiispaksi hänet nimitettiin 19. maaliskuuta 2008. Samalla hän sai nimityksen Aurusulianan titulaaripiispaksi.
Bałabuchin vihki piispaksi 8. toukokuuta 2008 Ignacy Dec, jota avustivat Marian Gołębiewski ja Stefan Regmunt.
Ultra Mobile Broadband
Toimiakseen kaikkialla UMB:n oli tarkoitus tukea jo olemassa olevia tekniikoita kuten esimerkiksi CDMA2000.
Avainominaisuudet, joista nimi muodostuu:
Ventura (albumi)
Ventura on yhdysvaltalaisen Anderson .Paakin nejäs studioalbumi, joka julkaistiin Aftermath Entertainmentin kautta 12. huhtikuuta 2019. Sen kappaleilla on monia vierailijoita, muun muassa André 3000, Smokey Robinson ja Brandy. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”King James” ja ”Make It Better”. Vuonna 2020 Ventura voitti parhaan R&B-albumin Grammy-palkinnon.
Kappeli
pienois|pysty||Nastolan [[siunauskappeli.]] Kappeli eli sivukirkko on historiallisesti tarkoittanut kahta eri asiaa. Sillä on tarkoitettu sekä kappeliseurakunnan pienehköä kirkkorakennusta että kristillisiä toimituksia varten suunniteltua pientä tilaa. Hautausmaalla olevaa hautaan siunaamisiin käytettävää rakennusta kutsutaan siunauskappeliksi.
Suurissa sairaaloissa on yleensä patologian osaston yhteydessä kappeli eli muistohuone, jossa arkkuun puettu vainaja voidaan näyttää omaisille. Ortodoksit toimittavat arkkuun pukemisen yleensä tällaisessa tilassa ja pukemisessa avustava pappi toimittaa työn päätyttyä muistopalveluksen.
Erillisten kappelirakennusten yleinen sijainti on kylä tai lähiö, kappeliseurakunta tai hautausmaa.
Pisang Ambon
Pisang Ambon on banaanin makuinen ja karamellinen hedelmä-yrttilikööri. Se on väriltään kirkkaan vihreä, ja sen alkoholipitoisuus on 17 %. Likööri perustuu pullon etiketin mukaan vanhaan indonesialaiseen reseptiin. Pisang Ambonia valmistaa hollantilainen Lucas Bols B.V.
Likööriä käytetään useissa drinkeissä. Esimerkiksi suosittu drinkki Ville Vallaton koostuu maidosta, vodkasta ja Pisang Ambonista. Nimensä Pisang Ambon on saanut Indonesiaan kuuluvasta Ambon-saaresta ja banaanin malaijin- ja indonesiankielisestä nimestä.
Teppo Laurinolli
Teppo Laurinolli (s. 1952 Keminmaa) on suomalainen, Joensuussa asuva kuvan­veistäjä. Laurinolli on opiskellut taidetta Peräpohjolan Opistossa 1971–1972, Limingan Taidekoulussa 1972–1974 ja Lahden taidekoulussa vuosina 1975–1978. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.