cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sukupuolivinouma Wikipediassa
Syitä
thumb|Entinen [[Wikimedia Foundationin toiminnanjohtaja Sue Gardner luetteli yhdeksän naispuolisten Wikipedian muokkaajien kertomaa syytä siihen, miksi naiset eivät muokkaa Wikipediaa. ]] Sukupuolten väliselle epäsuhdalle on esitetty useita syitä. Vuoden 2010 tutkimuksen mukaan naisten osuus Wikipedian muokkaajista on 13 prosenttia, mikä on lähellä muiden ”julkisten ajatusjohtajuus-foorumeiden” naisosallistujien määrää. Wikipedia-tutkija Sarah Stierch vahvisti, että on ”melko yleistä”, että Wikipedian muokkaajat eivät kerro sukupuoltaan julkisesti. Kulttuurin, jonka ei mielletä houkuttelevan osallistumaan, ja rajun ja loukkaavan kielenkäytön on myös esitetty olevan sukupuolivinouman syy. Toinen syy sukupuolivinoumaan Wikipediassa on epäonnistuminen naismuokkaajien saamisessa ja pitämisessä. Sen vaikuttaa negatiivisesti Wikipedian kattavuuteen. Wikipedian muokkaajat, jotka kertovat olevansa naisia, saavat osakseen häirintää muilta Wikipedian muokkaajilta.
Entinen Wikipedian toiminnanjohtaja Sue Gardner viittasi yhdeksään syyhyn, miksi naiset eivät muokkaa Wikipediaa; nämä on poimittu Wikipedian naispuolisten muokkaajien kommenteista:
Vaikka Wikipedian lukijoista naisia on lähes yhtä paljon kuin miehiä (47 prosenttia), harvempi nainen muokkaa (16 prosenttia). Monet tutkimukset päätyvät johtopäätökseen, että Wikipediaan on muodostunut kulttuuri, joka ei rohkaise naisia ryhtymään muokkaajiksi. Lam (et al.) liittää tämän kulttuurin siihen, että miehiä ja naisia koskevien aiheiden kuvaus ja muokkaaminen on epäsuhtaista, naisilla on miehiä suurempi taipumus olla aktiivisempi sosiaalisissa ja yhteisöllisissä näkökannoissa, on suurempi todennäköisyys, että uusien naispuolisten muokkaajien muokkaukset kumotaan ja/tai, että artikkelit, joiden muokkaamiseen naiset osallistuvat laajemmin, ovat kiistellyimpiä.
Collier ja Bear tiivistivät vuonna 2012 esteet naisten Wikipedia-muokkaamiselle kolmella sanalla: konflikti, kritiikki ja itseluottamus. Konflikti tarkoittaa häirintää verkossa, trollausta ja kilpailua, joista naiset yleensä eivät pidä, kritiikki viittaa naisten haluttomuuteen muokata jonkun toisen työstämää tekstiä ja antaa jonkun toisen muokata heidän kirjoittamaansa. Itseluottamus osoittaa, että naiset eivät usein luota tarpeeksi asiantuntevuuteensa ja kykyynsä muokata jotakin tiettyä aihetta. Wikipedian vapaan muokattavuuden periaate antaa internetin käyttäjille avoimen työskentelyalustan, ja samalla ruokkii kilpailevaa ja kritiikkiin taipuvaista ympäristöä, joka rajoittaa naisten halukkuutta Wikipedian muokkaamiseen.
Tutkimalla Wikipedian valtarakenteita tutkijat Ford ja Wajcman osoittivat toisen syyn, joka voi vahvistaa Wikipedian sukupuolivinoumaa. Wikipedian muokkaaminen vaatii ”erityistä sosioteknistä osaamista ja arvovaltaa, jotka muodostavat Wikipedian tietämyksen tai tietoteorian infrastruktuurin”. Ihmiset, joilla on tämä asiantuntemus ja taidot, ovat todennäköisemmin valta-asemassa Wikipediassa. Muut sen sijaan jäävät ulkopuolelle, ja he ovat suurelta osin naisia.
Tutkimukset tarkastelevat sukupuolivinoumaa myös historiallisesta perspektiivistä. Konieczny ja Klein osoittivat, että Wikipedia on vain osa vääristynyttä yhteiskuntaa, jossa on pitkään vallinnut sukupuolten välinen epätasa-arvo. Kun yksittäiset muokkaajat tallentavat päivittäisiä tapahtumia Wikipediaan, se toimii sekä ”heijastumana maailmasta” ja ”työkaluna, jolla tuotetaan <meidän maailmaamme>". Vaikka sukupuolivääristymä pienenee hitaasti, ongelma on edelleen olemassa.
Reaktiot
Wikimedia Foundation on virallisesti pitänyt sukupuolivääristymää todellisena ilmiönä projektissa ainakin vuodesta 2011 lähtien, jolloin Gardner oli toiminnanjohtaja. Foundation on tehnyt muutamia yrityksiä ongelman käsittelemiseksi, mutta Gardner on ilmaissut turhautuneensa saavutetun onnistumisen määrään. Hän on todennut myös, että ”vähänä vapaa-aikanaan naiset näyttävät olevat taipuvaisempia olemaan enemmän mukana sosiaalisissa aktiviteeteissa kuin muokkaamassa Wikipediaa”. ”Naiset näkevät teknologian enemmän työkaluna, jota käytetään tehtävien suorittamiseen kuin hupina sinänsä.” Vuonna 2011 Wikimedia Foundation asetti itselleen päämääräksi saada naispuolisiksi itsensä ilmoittavien muokkaajien osuudeksi 25 prosenttia vuoteen 2015 mennessä. Elokuussa 2013 Gardner totesi: "Minä en selvittänyt sitä- Me emme selvittäneet sitä. Wikimedia Foundation ei selvittänyt sitä. Ratkaisua ongelmaan ei tule Wikimedia Foundationilta".
Slate-lehden artikkelissa vuonna 2011 kirjoittanut Heather Mac Donald kutsui Wikipedian sukupuolivinoumaa ”epäongelmaksi, jolle haetaan harhaanjohtava ratkaisua”. Mac Donald väitti, että ”yksinkertaisin selitys osallistumiseroille Wikipediassa — ja ainoa, joka on linjassa arkikokemusten kanssa on, että tavallisesti miehillä ja naisilla on erilaiset mielenkiinnon kohteet ja tottumukset, joiden mukaan he käyttävät vapaa-aikaansa”. Elokuussa 2014 Wikipedian toinen perustaja Jimmy Wales kertoi BBC:n haastattelussa, että Wikimedia Foundation aikoo puolittaa sukupuolittuneen eron Wikipedian sisällössä. Wales sanoi, että Foundation tulee enemmän vastaan ja tekee enemmän muutoksia ohjelmistoihin.
Yritykset lisätä naispuolisten muokkaajien määrää
thumb|Vuoden 2019 Punaisten linkkien naiset -kilpailun aikana järjestettiin Muijii Wikipediaan -muokkaustapahtuma. Fläppitaululla oli post-it -lapuille kirjoitettuna mahdollisia artikkelien aiheita. Muokkaustapahtumia on järjestetty lisäämään Wikipediaan naisista kertovia artikkeleita tai naisia kiinnostavista aiheista olevia artikkeleita ja rohkaisemaan useampia naisia muokkaamaan Wikipediaa. Wikimedia Foundation tukee näitä tapahtumia, joissa joskus on avustajia ja avustavia menetelmiä avustamassa uutta muokkaajaa prosessissa. Viimeisimmissä muokkaustapahtumissa on keskitetty huomiota rajattuihin aihepiireihin kuten australialasiin naispuolisiin neurotieteilijöihin ja juutalaisuuden historian naisiin.
Monet wikiprojektit ovat sitoutuneet edistämään muokkauksia sukupuoli- ja naistutkimuksesta. Näitä projekteja ovat ”Wikiprojekti:Naiset”, ”Wikiprojekti:Feminismi”, ”Wikiprojekti:Sukupuolentutkimus” ja ”Wikiprojekti:Systeemistä vinoumaa vastaan / sukupuolivääristymän vastainen työryhmä”.
Vuoden 2015 alussa englanninkielisessä Wikipediassa tehty aloite ”vain naisille” tarkoitetun paikan luomisesta Wikipediaan kohtasi Wikipedian muokkaajien jyrkän vastustuksen.
Englanninkielisessä Wikipediassa julkistettiin kesällä 2015 wikiprojekti Women in Red. Projekti keskittyy kirjoittamaan uusia artikkeleita merkittävistä naisista. Punaisten linkkien naiset järjestää viikoittaisia virtuaalimuokkaustapahtumia rohkaisten osallistumaan Wikipedian sisällön kattavuuden laajentamiseen. Tämän projektin ansiosta kesäkuuhun 2018 mennessä Wikipediaan on lisätty noin 17 000 uutta naisartikkelia. Vuonna 2017 Wikimedia Foundation rahoittaa 500 000 dollarilla entistä kannustavamman toimintaympäristön luomiseksi, jotta Wikipediassa voidaan toteuttaa monipuolisuutta. Wikimedia Suomi -yhdistys järjesti suomenkielisessä Wikipediassa huhtikuussa 2018 ja 2019 Punaisten linkkien naiset -nimisen wikiprojektin, jossa luotiin naisista kertovia artikkeleita. Projektista on tarkoitus tehdä vuosittainen.
FemTechNet julkaisi ”Wikimyrsky”-projekteja, jotka myöntävät feminismin liittyviin muokkauksiin apurahoja.
Hugh Carey
Hugh Leo Carey (11. huhtikuuta 1919 – 7. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko.
Carey syntyi Brooklynissä ja valmistui St. John's Universitystä. Hän istui vuodesta 1961 lähtien seitsemän kautta Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, ensin New Yorkin 12., sitten vuodesta 1963 15. vaalipiiristä.
Hugh Carey toimi New Yorkin osavaltion 55. kuvernöörinä vuosina 1975–1982. Häntä edelsi Malcolm Wilson ja seurasi Mario M. Cuomo.
III Tri-Logy
Useat albumin kappaleet käsittelevät Petri Wallin ystävän Ior Bockin sukusaagaa. Saagan ydin on myös kuvattu albumin kansilehdessä. Kansilehden sisällä on myös paljon saagaan liittyviä sanoja ja symboleita.
Albumiin oli otettu mukaan erilaista tyyliä yhtyeen progressiiviseen ilmaisuun, johon vaikutti muun muassa australialainen soitin didgeridoo. Kyseinen soitin on mukana varsinkin ensimmäisillä raidoilla tuoden yhtenäisyyttä kappaleisiin. Albumiin otettiin myös vaikutteita elektronisesta musiikista, jonka voi kuulla parhaiten kappaleessa "Štüldt Håjt". Mukana albumilla oli myös aikaisemmilla albumeilla tuttu Sakari Kukko, joka soittaa saksofonia kaikilla yhtyeen albumeilla.
Kuten muutkin yhtyeen albumit, myös Tri-Logyn julkaisi remasteroituna Zen Garden (1998), ja albumi sisältää bonuslevyn, joka on myyty loppuun. Yhden levyn remasteroitu versio on kuitenkin yleisessä myynnissä.
Albumilla on useita viittauksia yhtyeen aikaisempaan tuotantoon. Muun muassa Tri-Logyn kappaleiden sanoituksiin on kätketty useita yhtyeen ensimmäisten albumeiden raitojen nimiä, ja viimeisen raidan "The Real Thingin" loppupuoliskolla kuullaan Kingston Wallin toisen albumin Kingston Wall II raidalta "And It's All Happening" tuttua kitarateemaa. Albumi nousi Suomen virallisella albumilistalla korkeimmillaan sijalle 8.
Vaaka (tähdistö)
Vaaka (latinaksi Libra, genetiivi Librae) on eteläisen taivaan leijaa muistuttava tähdistö Skorpionin ja Neitsyen välissä. Se on yksi eläinradan kahdestatoista tähdistöstä. Vaa'an kirkkain tähti on Zubeneschamali eli Beta Librae. Suomesta käsin Vaa'an näkee helpoimmin helmi-huhtikuussa.
Delta (δ) Librae on Algolin kaltainen pimennysmuuttuja, jonka kirkkaus vaihtelee 4,9–5,9 magnitudin välillä 2,3 vuorokauden jaksoissa. NGC 5897 on pallomainen tähtijoukko.
Vaaka on liitetty taruissa oikeuden jumalattareen, jonka tunnusmerkkeinä oli vaakakupit.
Jon Batiste
Jonathan Michael Batiste (s. 11. marraskuuta 1986) on yhdysvaltalainen muusikko, yhtyeen johtaja ja televisiopersoona. Hän on levyttänyt ja esiintynyt monien eri tyylisuuntien artistien kanssa (Stevie Wonder, Prince, Willie Nelson, Lenny Kravitz, Ed Sheeran, Roy Hargrove ja Mavis Staples), julkaissut omia levytyksiään ja esiintynyt yli 40 maassa. Batiste esiintyi The Late Show with Stephen Colbert -ohjelman studioyhtyeen kanssa vuosina 2015-2022.
Batiste toimii myös The Atlantic-aikakauslehden musiikillisena johtajana ja Harlemin kansallisen jazzmuseon luovana johtajana. Vuonna 2020 hän toimi yhtenä säveltäjistä Pixarin animaatioelokuvassa Soul, josta hän sai parhaan musiikin Oscar-palkinnon, Golden Globe -palkinnon ja BAFTA-palkinnon (kaikki jaettu Trent Reznorin ja Atticus Rossin kanssa).
Batiste sai 64. Grammy-gaalassa 11 ehdokkuutta, tehden hänestä eniten ehdokkuuksia saaneen artistin. Ehdokkuuksista kahdeksan meni hänen studioalbumilleen We Are ja kolme elokuvaan Soul sävelletylle musiikille. Näistä ehdokkuuksista hän voitti neljä studioalbumistaan ja yhden elokuvaan sävelletystä musiikista. We Are voitti vuoden albumin palkinnon.
Pihtiputaan poliisisurmat 1969
Pihtiputaan poliisisurmat on Suomen kuuluisimpia rikostapauksia. Sekatyömies ja tilallinen Tauno Veikko Pasanen ampui metsästysasellaan kuoliaaksi neljä häntä rauhoittamaan tullutta poliisimiestä Pihtiputaalla Keski-Suomessa perjantaina 7. maaliskuuta 1969. Ennen ampumisia tilanne oli kärjistynyt siten, että Pasanen oli pitkän juopottelun ja muiden murheidensa seurauksena ryhtynyt uhkailemaan aseistettuna perheenjäseniään. Neljästä murhasta syytteen saanut Pasanen tuomittiin käräjäoikeudessa neljästä tahallisesta taposta kustakin elinkaudeksi kuritushuoneeseen. Suomen tasavallan presidentti Mauno Koivisto armahti Pasasen vuonna 1982. Elokuvaohjaaja Mikko Niskanen teki murhenäytelmästä huomiota herättäneen elokuvansa Kahdeksan surmanluotia.
Taustaa
Ennen poliisisurmia Pasanen oli ollut useita kertoja syytteessä juopumuksesta, alkoholijuomien luvattomasta hallussapidosta ja valmistuksesta. Poliisit olivat käyneet monesti rauhoittamassa riehuvaa Pasasta, ja kerran tämä oli pidätetty kotitilansa saunassa.
Tapahtumien kulku surmapäivänä
Tauno Pasanen oli juonut alkoholia – etupäässä pontikkaa – yhtäjaksoisesti surmapäivää edeltäneestä maanantaista lähtien. Tiistaina hän oli ollut Pihtiputaan käräjillä syytettynä jatketusta tavanomaisesta viinan salakeitosta. Surmapäivän vastaisen yön Pasanen oli joutunut valvomaan lehmän poikimisen takia. Aamulla hän oli jatkanut juomistaan. Kotona Tienhaaran tilalla oli silloin Tauno Pasasen ja hänen vaimonsa Liisan lisäksi perheen 15-vuotias Markku-poika. Pariskunnan lapsista kaksi nuorinta olivat naapurissa ja yksi tytöistä oli äitinsä sisaren luona viettämässä koululaisten hiihtolomaa.
Kun Tauno Pasasen vaimo Liisa valmisti aamupäivällä perheelleen ruokaa, syntyi puolisoiden kesken riitaa. Tauno Pasanen alkoi riehua ensin puukon ja sen jälkeen ampuma-aseen kanssa. Hän uhkasi tappaa ”kaikki”. Tämän jälkeen Liisa ja Markku Pasanen poistuivat kotitalostaan ja lähtivät pakenemaan kohti parisadan metrin päässä sijaitsevaa Tyynelä-nimistä naapuritaloa. Tauno Pasanen ampui heidän peräänsä kaksi kertaa.
Tyynelään saavuttuaan Liisa ja Markku Pasanen pyysivät talon isäntäväkeä lukitsemaan oven. Liisa Pasanen kielsi soittamasta poliisia, koska tiesi entuudestaan, että hänen miehensä rauhoittuisi, kun tämä saisi olla yksin. Tauno Pasanen tuli hetken kuluttua Tyynelän talolle, mutta häntä ei kuitenkaan päästetty sisälle. Tyynelän isäntä maanviljelijä Armas Back ilmoitti kello 11.35 tilanteesta puhelimitse poliisille. Soittaessaan hän mainitsi, että Pasanen oli aseistautunut ja että tällä oli varmasti edelleen aikomuksia ampua. Tyynelästä Tauno Pasanen palasi takaisin kotiinsa, jossa hän otti käsiinsä metsästysaseen ja useita patruunoita.
Pasasten kotitalon läheisyyteen saapui hälytyksen takia neljä poliisimiestä: vanhempi konstaapeli Veikko Riihimäki, nuoremmat konstaapelit Mauno Poikkimäki ja Onni Saastamoinen sekä konstaapeli Pentti Turpeinen. He tunsivat Pasasen ennestään äkkipikaisena miehenä, mutta kuitenkin uskoivat, että saisivat tämän rauhoittumaan puhumalla kuten aikaisemminkin. Poliisit lähtivät kävelemään perätysten kapeaa, hankien reunustamaa polkua kohti Pasasten taloa. Tauno Pasanen huomasi poliisit, rikkoi talonsa ulko-oven lasiruudun ja alkoi ampua noin 50 metrin päässä lähestyneitä poliiseja kohti 7x33 millin lintukiväärillä.
Ensimmäisenä Pasanen osui konepistoolia kantaneeseen Turpeiseen. Seuraavaksi hän osui Saastamoiseen ja sen jälkeen Riihimäkeen. Poikkimäki pääsi ryömimään yksinäisen pihakuusen taakse. Pasanen tajusi, ettei pystyisi osumaan Poikkimäkeen eteisestä käsin. Tämän takia hän siirtyi asuntonsa kamariin ja ampui sieltä osuen Poikkimäkeen. Taitavana metsästysaseen käyttäjänä tunnetun Pasasen laukaukset olivat tarkkoja: hän osui kahta poliisia otsaan ja kahta muuta keskivartaloon. Seuraavaksi Pasanen käveli talonsa pihalle ja ampui vielä varmistuslaukaukset uhreihinsa, sillä Saastamoinen oli osoittanut edelleen elonmerkkejä. Minuutin kestäneen ampumatapahtuman aikana Pasanen ampui yhteensä kahdeksan laukausta. Poliisit eivät sen sijaan ehtineet ampua lainkaan.
Ampumisen jälkeen Pasanen iski lintukiväärinsä pystyyn lumihankeen ensimmäisen uhrinsa Turpeisen kohdalle. Tämän jälkeen Pasanen meni rynkyttämään naapuritalonsa Tyynelän ovea ja sanoi, ettei tekisi enää mitään pahaa. Hän kertoi myös juuri tekemistään surmista ja pyysi talon isäntää ilmoittamaan tapahtuneesta nimismiehelle. Tyynelän talon poika Niilo Back pidätteli Pasasta kotonaan poliisien saapumiseen saakka. Niilo Backin mukaan katuvan oloinen Pasanen oli sanonut, ettei ymmärtänyt itsekään tekojensa syytä.
Pian tämän jälkeen Pihtiputaan nimismies Reijo Heikkinen ja poliisiaseman vanhin konstaapeli Väinö Viinikainen tulivat Tyynelään ja pidättivät Pasasen, joka ei tehnyt vastarintaa. Ampumapaikalle tulleen sairaankuljetusauton kuljettaja totesi kaikki neljä poliisia kuolleiksi. Heidät kuljetettiin hangelta pois hevosvaunuilla. Pasanen vietiin Tyynelästä Pihtiputaan poliisiasemalle. Hänen verestään mitattiin 1,21 promillea alkoholia. Surmapäivänä tehdyissä poliisikuulusteluissa Pasanen ei osannut antaa teoilleen minkäänlaista selitystä.
Surmien jälkeen
Surmien jälkeisenä päivänä lauantaina 8. maaliskuuta julkaistiin Helsingin Sanomissa Suomen keskusrikospoliisin päällikön, poliisineuvos Pentti Ylösjoen haastattelu edellispäivän tapahtumiin liittyen. Haastattelussaan hän esitti valittelunsa Pihtiputaan tapauksesta ja totesi, ettei Suomen poliisivoimien osaksi ollut aikaisemmin tullut näin raskasta iskua. Ylösjoen mukaan Pihtiputaan tapaus oli jälleen todistus yhteiskunnan muuttumisesta yhä väkivaltaisemmaksi. Hän vaati, että pelkän ihmettelyn lisäksi pitäisi tehdä jotakin, ettei samanlaisia tapauksia sattuisi enää vastaisuudessa. Ylösjoki vaati myös, että ampumalla surmaaminen olisi tuomittava silloista ankarammin. Ylösjoen mukaan: ”Rikoslaissa on pykälä, että ampuma-aseen käyttö pahoinpitelyssä on erittäin raskauttava tekijä. Tuomioistuimet suhtautuvat kuitenkin aivat luvattoman lempeästi tällaisiin tapauksiin. Olkoon ase ollut luvallisesti tai luvatta kantajallaan, tulisi ottaa käytäntöön erittäin kovat rangaistukset tapoista, joissa on käytetty ampuma-aseita.”
Surmansa saaneiden poliisimiesten siunaus- ja hautajaistilaisuudesta Pihtiputaalla muodostui vaikuttava surujuhla. Siihen osallistui toistatuhatta ihmistä, joista poliiseja oli 450. Suomen ylipoliisipäällikkö Fjalar Jarva ja sisäasianministeri Antero Väyrynen olivat mukana tilaisuudessa. Suomen tasavallan presidentti Urho Kekkonen oli aikaisemmin lähettänyt surunvalittelunsa uhrien omaisille. Surmansa saaneet haudattiin yhteishautaan, jolle laskettiin 800 kukkalaitetta. Myöhemmin poliisien leskille myönnettiin poliisin ansioristit heidän puolisoidensa osoittamasta urheudesta.
Surmia seuranneissa poliisikuulusteluissa Tauno Pasanen totesi, että hän oli ennen ammuskeluaan harkinnut itsensä surmaamista toistuvien viinahuoliensa takia. Kuulusteluissa Pasanen kiisti, että hänellä olisi ollut ensimmäisen laukauksen ampuessaan tarkoitusta tappaa ketään. Kertomansa mukaan hän ei ollut aluksi tähdännyt tarkoin eikä ketään poliiseista erityisesti. Pasanen kertoi, että nähtyään poliisit ikkunastaan hän oli olettanut poliisien olleen tulossa tappamaan hänet.
Surmien tutkintapöytäkirjan mukaan Pihtiputaalla huhuttiin yleisesti, että Pasanen olisi tuntenut kaunaa poliisia ja että hän olisi uhkaillut erityisesti sittemmin surmaamaansa konstaapeli Pentti Turpeista. Pasaselle tehdyn mielentilatutkimuksen perusteella hänen epäiltiin kärsineen ”poliisiparanoiasta”. Tutkimuksen mukaan muistot poliisin kovista otteista ovat ehkä nostaneet Pasasessa painetta ja vihaa, joka oli sitten purkautunut. Tutkimuksessa todettiin, että ”normaalitilassa hän kykenee hallitsemaan käyttäytymistään alistumalla ja vetäytymällä, mutta humalassa ja ahdistuspaineen kasvaessa hänellä ei ole älyllisiä eikä emotionaalisia resursseja tilanteen ratkaisemiseksi, vaan kontrolli saattaa pettää.” Pasanen itse sen sijaan kiisti surmien johtuneen poliisivihasta.
Oikeudenkäynti Pasasta vastaan alkoi 18. huhtikuuta 1969. Keski-Suomen läänin poliisitarkastaja vaati Pasaselle rangaistusta murhasta, ja asianosaiset yhtyivät tähän. Lisäksi vaadittiin monenlaisia korvauksia muun muassa surmattujen poliisien yhteensä kahdeksalle lapselle. Oikeudessa Pasanen katui tekojaan syvästi. Todistajien mukaan hän oli selvin päin mukava ja reilu mies, mutta päihtyneenä kiivas ja väkivaltainen. Alioikeus tuomitsi Pasasen neljästä tahallisesta taposta elinkaudeksi kuritushuoneeseen. Lisäksi hänelle langetettiin erilaisia korvauksia. Lokakuussa 1970 hovioikeus piti vankeusrangaistukset samoina, mutta alensi korvauksia. Hovioikeus katsoi, että Pasanen oli toiminut poliisit ampuessaan täydessä ymmärryksessä. Hänet lähetettiin kärsimään tuomiotaan ensin Vaasan lääninvankilaan ja sieltä edelleen Riihimäen keskusvankilaan. Vuonna 1971 selvisi, ettei muutoksenhakulupaa korkeimpaan oikeuteen myönnettäisi kellekään osapuolelle.
Pian poliisisurmien jälkeen elokuvaohjaaja Mikko Niskanen käynnisti hankkeen, jonka päämääränä Pasasen elämää käsittelevän elokuvan tekeminen. Vuonna 1972 projekti johti Niskasen televisiolle kirjoittaman ja ohjaaman elokuvan Kahdeksan surmanluotia valmistumiseen. Sen pääosassa näytteli Niskanen itse. Filmin televisioversio koostui neljästä osasta, joiden yhteispituus oli viisi tuntia. Elokuvaversion kesto oli 2,5 tuntia. Niskanen käytti elokuvassaan aitoa materiaalia Pasasen ampumien poliisimiesten hautajaisista. Myös tapauksen tutkintapöytäkirja oli hänen hallussaan. Niskanen sai filminsä elokuvataiteellisista ansioista paljon kiitoksia aina ulkomaita myöten. Suomalainen poliisikunta ei kuitenkaan pitänyt Kahdeksasta surmanluodista, koska filmi kallistui heidän mielestään liikaa rikollisen puolelle.
Pasasen puolesta alettiin tehdä armonanomuksia hänen istuttuaan vankilassa 12 vuotta. Anomuksia tekivät ainakin Pasasen vaimo, vanhemmat, miniä, vankitoverit ja lopulta myös Pasanen itse. Suomen tasavallan presidentti Mauno Koivisto armahti Pasasen 13 vankeusvuoden jälkeen kolmen vuoden koeajalla 1. huhtikuuta 1982.
Iced Earth (albumi)
Iced Earth on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi. Albumi julkaistiin ensin Euroopassa vuonna 1990 ja sitten Yhdysvalloissa vuonna 1991.
Euroopan Grand Prix 1999
Euroopan Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Nürburgringin radalla Saksassa 26. syyskuuta 1999. Kilpailu oli eräs kauden mielenkiintoisimmista, sillä sade sekoitti koko kilpailun, ja kaudella vain kerran pisteille ajanut Stewart-tallin Johnny Herbert voitti. Voitto oli Stewart-tallin ensimmäinen ja samalla ainoa. Voitto jäi myös Herbertin viimeiseksi. Prost Grand Prix saavutti viimeisen palkintosijan.
Iced Earth (albumi)
Iced Earthin kolme ensimmäistä albumia (tämä, Night of the Stormrider ja Burnt Offerings) julkaistiin remasteroituna vuonna 2001 uusilla kansilla.
Euroopan Grand Prix 1999
Kilpailun kulku
Kilpailu alkoi erikoisella tavalla kun valot jäivät päälle, joka johti uusintalähtöön.
Kun kisa pääsi lopulta alkuun, ei aikaakaan kun turva-auto tuli radalle, kun heti ensimmäisessä mutkassa Wurz törmäsi sähköongelmien hidastamaan Hilliin ja siitä Wurz törmäsi Diniziin joka lensi volteilla. Tapahtuneen seurauksena Hill, Wurz ja Diniz joutuivat keskeyttämään.
Kierroksella 11 sekä Zanardi että Takagi ohittivat Ricardo Zontan, jonka seurauksena Zanardi & Takagi törmäsivät ja pyörähtivät. Takagi pystyi jatkamaan, mutta Zanardi joutui keskeyttämään.
Kuitenkin dramatiikka alkoi tästä: 20 kierroksen paikkeilla radalla alkoi sataa vettä jonka takia McLaren kutsui Häkkisen varikolle vaihtamaan sadekelin renkaat. Sade kuitenkin loppui miltei heti joten Häkkisen sadekelin kumit eivät toimineet koska rata ei ehtinyt tarpeeksi märäksi. Häkkinen tuli varikolle vaihtaakseen kuivan kelin renkaat ja jäi kärjelle melkein kierroksen tippuen sijalle 16. Yllätykset eivät loppuneet tähän sillä sekä Eddie Irvine että Mika Salo menettivät hetkeä myöhemmin varikolla rengassähläyksen takia noin puoli minuuttia ylimääräistä aikaa ja molemmat putosivat pisteiltä. Kierroksella 32 sekä Frentzen että Coulthard tulivat ensimmäistä kertaa varikolle, mutta heti varikolta radalle palattuaan Frentzen joutui keskeyttämään sähköongelmien takia. Kierroksella 36 Alesi joutui keskeyttämään myös. Coulthard johti nyt kisaa ja näytti menevän helppoon voittoon mutta luonnonvoimat puuttuivat toistamiseen peliin. Sade alkoi piiskata radalla jo toistamiseen lyhyen ajan sisään. Coulthard pelasi kuitenkin uhkapeliä ja jäi radalle. Se ei kannattanut vaan hän lipsautti itsensä rengasvalliin.
Coulthardin ulosajon seurauksena Schumacher nousi kärkeen. Toiseksi oli noussut Benettonin Giancarlo Fisichella. Kolmanneksi oli noussut Stewart-tallin Rubens Barrichello.
Kierroksella 43 Takagi joutui keskeyttämään ulosajon seurauksena. Kaksi kierrosta myöhemmin Mika Salokin joutui keskeyttämään. Suomalaisen keskeytyssyyksi tuli jarrut.
Dramatiikkaa jatkui kuitenkin kierroksella 49, kun Fisichella ajoi ulos ja keskeytti. Heti seuraavalla kierroksella myös Schumacherkin ajoi ulos rengasrikon takia, mutta pystyi pääsemään varikolle ja sieltä jatkamaan. Tämän takia Top 6 näytti tältä: Johnny Herbert johti, Jarno Trulli nousi toiseksi, Rubens Barrichello nousi kolmanneksi, Luca Badoer neljänneksi, viidenneksi tippui Ralf Schumacher ja kuudentena oli BAR-tallin Jacques Villeneuve.
Kuitenkin kierroksella 54 Badoer joutui keskeyttämään vaihdelaatikon takia, joka johti siihen että hän ei pääsisi pisteille. Tämän jälkeen Badoer nähtiin kyynelehtimässä hyytyneellä autollaan. Kierrosta aikaisemmin myös toinen Arrows-tallin kuljettaja Pedro de la Rosa joutui keskeyttämään samaan syyhyn. Minardin peli ei ollut kuitenkaan menetetty sillä toinen Minardi kuljettaja Marc Gene nousi kuudenneksi ja vielä viidenneksi kun Villeneuve joutui keskeyttämään kytkimen takia. Kuitenkin Häkkinen onnistui ohittamaan Genen mutta Irvine ei joten nämä sijoitukset säilyivät loppuun asti eli Herbert voitti, Trulli oli toinen, Barrichello kolmas, Ralf Schumacher neljäs, Häkkinen viides, Gene kuudes, joka myös rikkoi Minardin pisteettömän putken, joka oli jo 4 vuoden mittainen, Irvine jäi seitsemänneksi, kahdeksas oli toinen BAR-kuljettaja Ricardo Zonta ja yhdeksänneksi jäi Olivier Panis. Villeneuve sai lopputuloksen koska hän ajoi yli 90% kisasta.
Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Mika Häkkinen ajalla 1,21.282.
Kalsiumhydroksidi
Kalsiumhydroksidi, sammutettu kalkki, kalsiumdihydroksidi eli kalsiumhydraatti, kemialliselta kaavaltaan Ca(OH)2, on tärkeä raaka-aine muun muassa muurauslaastissa. Kalsiumhydroksidia valmistetaan sekoittamalla kalsiumoksidia (poltettu kalkki) ja vettä. Reaktio tuottaa lämpöä.
Kalsiumhydroksidi on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä kiteistä ainetta tai valkoista jauhetta, joka liukenee vain hieman veteen. Kalsiumhydroksidin moolimassa on 74,1 g/mol, sulamispiste 580 °C (hajoaa), tiheys 2,2 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 1305-62-0.
Virkajärvi (Jämsä, Lahdenkylä)
Virkajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Lahdenkylänn lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) se kuuluu.
Cesare Sterbini
Cesare Sterbini (1784 Rooma – 19. tammikuuta 1831 Rooma) oli italialainen libretisti. Hänen tunnetuin teoksensa on libretto Gioacchino Rossinin oopperaan Sevillan parturi, joka sai ensiesityksensä vuonna 1816. Librettojen lisäksi hän kirjoitti runoja ja toimi Vatikaanin virkamiehenä.
Babel Fish (käännöspalvelu)
Babel Fish oli internetyhtiö Yahoon ilmainen kielen käännöspalvelu. Se oli ensimmäinen internetissä ilmaiseksi käytettävissä ollut käännöspalvelu. Sen avasivat vuonna 1997 DEC ja SYSTRAN AltaVista-hakukoneelle. AltaVistan osti 2003 Overture Services, joka on nykyään osa Yahoota. Palvelun käyttämän käännösteknologian on kehittänyt SYSTRAN ja samaa teknologiaa käyttävät myös useat muut käännöspalvelut. Sivuston nimi on johdettu Douglas Adamsin Linnunradan käsikirja liftareille -kirjasarjan Baabelin kalasta. Sivusto suljettiin 2012, jonka jälkeen sen osoite ohjasi Bing Translatoriin (myöhemmin Microsoft Translator).
Opera buffa
Opera buffa eli koominen ooppera, tunnetaan myös nimillä commedia per musica ja dramma giocoso per musica, on oopperan tyylisuunta. Opera buffa kehittyi 1700-luvun alkupuolella Napolissa Italiassa. Sieltä se levisi Roomaan ja Pohjois-Italiaan. Se on opera serian eli vakavan oopperan rinnalla toinen oopperan päälajeista.
Valaskala
Valaskala (, genetiivissä Ceti) on laaja himmeätähtinen tähdistö ekvaattorin molemmin puolin Oinaan ja Kalojen alla. Nimitys ei sovi biologiaan, koska valaat eivät ole kaloja, mutta se on jäänyt voimaan historiallisista syistä. Tarussa Cetus on merihirviö, jonka piti syödä Kassiopeian ja Kefeuksen tytär Andromeda.
Niue
Historia
Niue asutettiin ensimmäisen kerran vuoden 1 000 tienoilla Tongalta ja Samoalta käsin. Ensimmäinen Niuessa käynyt eurooppalainen oli kapteeni James Cook, joka yritti rantautua saarelle vuonna 1774. Paikalliset suhtautuivat kuitenkin tulijaan vihamielisesti ja Cook lähti rantautumatta saarelle. Saamansa vastaanoton takia hän antoi saarelle nimeksi Savage Island eli Villien saari. Ensimmäinen lähetyssaarnaaja saarella oli London Missionary Societyyn kuulunut John Williams vuonna 1830, mutta LMS vakiinnutti asemansa vasta kun se sijoitti vuonna 1846 saarelle Samoassa kristinuskoon kääntyneen niuelaisen nimeltä Peniamina. Vuonna 1900 saaresta tuli Britannian siirtomaa, mutta jo seuraavana vuonna se annettiin Uudelle-Seelannille. Vallanvaihdosta tehtäessä saarelaisten mielipidettä ei kyselty ja Uuden-Seelannin aikeet liittää saari Cookinsaariin herätti protesteja. Vaatimukset itsehallinnosta lisääntyivät toisen maailmansodan jälkeen, mutta ne eivät heti ottaneet tuulta alleen, sillä Niue on taloudellisesti riippuvainen Uudesta-Seelannista. Saari sai kuitenkin itsehallinnon Uudesta-Seelannista vuonna 1974 ja samassa yhteydessä saaren asukkaat saivat Uuden-Seelannin kansalaisuuden. Vuonna 2004 sykloni Heta teki suurta tuhoa saarella.
Talous
220px|thumb|oikea|Suurta tuhoa Niuella aiheuttanut sykloni Heta [[Nasan satelliittikuvassa.]] Vuoden 2003 arvion mukaan Niuen bruttokansantuote oli 10,01 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä teki henkilöä kohden 5 800 dollaria. Talouden ongelmia ovat maan eristäytyneisyys ja pieni väestö, sekä vähäiset luonnonvarat. Niue saa vuosittain taloudellista apua Uudesta-Seelannista noin 6 000 dollaria henkilöä kohden. Taloudellista riippuvuutta ulkomailta tulevasta avusta on lisännyt etenkin vuoden 2004 sykloni. Vuonna 2004 maahan tuotiin noin 9,038 miljoonan Yhdysvaltain dollarin edestä samaan aikaan kun vientiä oli 201 400 dollarin edestä.
Väestö
thumb|Niuelainen koululuokka CIA:n julkaiseman The World Factbookin mukaan Niuessa asui vuonna 2017 arviolta 1 618 henkilöä. Suurin etninen ryhmä on niuelaiset, jotka muodostavat 66,5 % väestöstä. Muita ryhmiä ovat muilta Polynesian saarilta tulleet (10,2 %), eurooppalaiset (4,5 %), puolirotuiset (3,9 %) ja aasialaiset (0,2 %). 3 % taustasta ei ollut tietoa. 61,1 % väestöstä kuului Ekalesia Niue -kirkkoon. Muita uskontokuntia ovat katolilaiset (7,2 %), Jehovan todistajat (2,4 %), adventistit (1,4 %) ja muut (8 %). 1,9 % väestöstä ei kuulu mihinkään uskontokuntaan. Saaren viralliset kielet ovat niuen kieli ja englanti. Uudessa−Seelannissa asuu enemmän niuelaisia kuin itse Niuen saarella. Vuonna 2014 maassa asui 23 863 etnistä niuelaista, näistä noin 20 % Nieussa syntyneitä.
Zero: Fever Part 1
Zero: Fever Part 1 on eteläkorealaisen Ateez-yhtyeen viides minialbumi, joka julkaistiin 29. heinäkuuta 2020. Albumi sisältää singlet ”Inception” ja ”Thanxx”. Albumista julkaistiin kolme eri versiota, Thanxx, Inception ja Diary.
Tausta ja vastaanotto
Zero: Fever Part 1 sisältää seitsemän kappaletta, ja se sulauttaa eri genrejä, kuten esimerkiksi hip-hopia, EDM:ää, reaggaeta ja synthpoppia. Albumi sijouttui Gaonin albumilistan listaykköseksi, tehden siitä Ateezin kolmannen albumin, joka sijouttui Koreassa listaykköseksi. Albumi sijouttui Billboardin maailmanlaajuisen albumilistan kuudenneksi ja ”Inception” yhdeksänneksi ja ”Thanxx” #18 singlejen listoille. Ateez promosi albumia Koreassa useammassa musiikkiohjelmassa. ”Inception” ja ”Thanxx” singleihin julkaistiin myös musiikkivideot heinä-elokuussa. Musiikkivideot saavuttivat yli 10 miljoonaa katselukertaa Youtubessa vain vuorokaudessa.
Liha ja Säilyke
Historia
Erkki Rokkanen, Matti Helin ja Paavo Hölttä perustivat vuonna 1955 avoimen yhtiön Liha ja Säilyketehdas Rokkanen & Kumpp.. Yhtiö alkoi valmistaa palvituotteita, makkaroita ja säilykkeitä Saarisen vanhassa makkaratehtaassa Forssan kauppalassa. Vuonna 1959 toiminta siirrettiin omiin, uusiin tiloihin. Paavo Hölttä kuoli 1966, ja hänen perikuntansa myi Höltän osuuden muille yhtiömiehille.
Vuonna 1969 valmistui tehtaan merkittävä laajennus, johon sijoittui varasto, pakkaamo, lähettämö, lihanleikkaamon laajennus sekä eineskeittiö. Säilykkeiden valmistus lopetettiin 1970-luvun alussa huonon menekin vuoksi. Einesten menekki sen sijaan kasvoi, ja niinpä tehdasta laajennettiin taas vuonna 1974 juuri einestuotantoa silmällä pitäen.
Vuonna 1976 perustettiin Liha ja Säilyke Oy jatkamaan Avoin yhtiö Liha ja Säilyketehdas Rokkanen & Kumpp. toimintaa. Avoin yhtiö purettiin seuraavana vuonna. Einestuotannon jatkaessa kasvuaan, laajennettiin tuotantotiloja jälleen vuonna 1982.
Vuosina 1995 – 1996 tapahtui yhtiön tähän asti suurin laajennus. Yhtiö osti tehtaan naapuritontin, jossa sijaitsi aiemmin osuusliike Tammen teurastamo. Teurastamon rakennukset purettiin, ja tilalle rakennettiin 4000 m² laajennus. Siihen sijoittui kasvisten ja juuresten prosessointi, salaattien valmistus, varastotiloja sekä pakkasvarasto.
Pääosa tehtaasta sijaitsee Loimijoen ja asuinalueiden välissä ahtaalla tontilla, jossa ei ole enää tilaa laajentua. 2002 valmistui uusi lähettämörakennus joen vastakkaisella puolella olevalle tontille. Vanhan ja uuden osan yhdistää toisiinsa katettu kuljetinsilta.
Ilmaston lämpenemisen vaikutukset
thumb|right|350px|Viiden asteen lämpenemisellä on todennäköisesti laajamittaisia vaikutuksia, IPCC arvioi kolmannessa arviointiraportissaan. Neljännessä arviointiraportissaan IPCC arvioi lämpötilan nousevan 1,8–4,5 °C vuoteen 2100 mennessä.
Liha ja Säilyke
Historia
Liha ja Säilyke Oy:n koko osakekanta myytiin Atria Oyj:lle vuonna 1999. Vuonna 2004 Liha ja Säilyke Oy:n logistiset toiminnot eriytettiin F-Logistiikka Oy:ksi.
Ilmaston lämpenemisen vaikutukset
Ilmaston lämpenemisellä on monenlaisia ympäristöön ja ihmiselämään kohdistuvia vaikutuksia. Ilmastonmuutoksen väitetään johtuvan pääasiassa ihmisen aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä ja näkyy kohonneina pintalämpötiloina, merenpinnan nousuna ja pohjoisen pallonpuoliskon hupenevina jääpeitteinä, joskaan näistä ilmiöistä ei ole vielä riittävästi luotettavaa empiiristä aineistoa. Oletetusta ilmaston lämpenemisestä uskotaan seuraavan merenpinnan nousua, sadannan ja maanviljelyn muutoksia, jäätikköjen perääntymistä, Arktisen mannerjään kutistumista ja merijään repeytymistä. Lämpenemisen välillisinä ja alueellisina vaikutuksina puolestaan pidetään äärimmäisten sääilmiöiden lisääntymistä ja voimistumista, tartuntatautien leviämistä, kausittaisen ilmastoilmiöiden ajoituksessa tapahtuvia muutoksia, lajien sukupuuttoja sekä merkittäviä talousvaikutuksia. Lämpeneminen myös aiheuttaa lisää lämpenemistä. Lisäksi ilmaston lämpeneminen voi johtaa laajamittaisiin ja mahdollisesti peruuttamattomiin maailmanlaajuisiin vaikutuksiin, jollaisia olisivat esimerkiksi napajäätiköiden kutistuminen, merenpinnan mittava nousu, valtamerien vesikierron muutokset sekä eliölajien laajamittaiset sukupuutot.
Vaikutukset vaihtelevat alueittain. Kohtalaisella 1–3 °C lämpenemisellä oletetaan olevan hyötyjä joillekin alueille ja haittoja taas toisille. Voimakkaammalla lämpenemisellä uskotaan olevan haitallinen kokonaisvaikutus kaikilla alueilla. Erityisesti haitat kohdistuvat köyhiin alueisiin ja kehitysmaihin.
Kasvava huolestuneisuus vaikutuksista on synnyttänyt ja voimistanut ilmastopoliittiseen keskusteluun osallistuvia kansalaisliikkeitä sekä käynnistänyt poliittisia prosesseja ilmaston lämpenemisen hillitsemiseksi ja siihen sopeutumiseksi. Hallitustenvälisen ilmastopaneelin IPCC:n neljäs arviointiraportti vuodelta 2007 sisältää yhteenvedon ilmaston lämpenemisen odotetuista ja todennäköisistä vaikutuksista. Tunnettu yhdysvaltalainen tiedelaitos Massachusetts Institute of Technology (MIT) julkisti toukokuussa 2009 uuden arvion maapallon ilmaston lämpenemisestä tällä vuosisadalla. MIT:n ennuste on katastrofaalinen, planeetan keskilämpötila nousisi 3,5–7,4 astetta. Vielä vuonna 2003 MIT arvioi lämpenemisen jäävän 2,4 asteeseen.
MIT huomautti, että uusinkin lämpenemisarvio voi olla liian pieni, sillä siinä ei mahdollisesti oteta tarpeeksi huomioon kasvihuoneilmiön itseään kiihdyttävää ominaisuutta. Esimerkiksi napa-alueiden ikiroudassa olleiden soiden laajamittainen sulaminen vapauttaisi ilmakehään niin paljon metaania, että se kiihdyttäisi lämpenemistä entisestään.
Viimeaikaiset tutkimukset vuosilta 2012 ja 2013 ovat kuitenkin pienentäneet arviota lämpenemisestä selvästi. Naturessa vuonna 2013 julkaistu tutkimus arvioi lämpenemiseksi enää 1,3 astetta hiilidioksidin määrän noustessa kaksinkertaiseksi.
IPCC:n tuoreimman raportin (AR5) mukaan eri menetelmin ja eri oletuksin tehdyt tutkimukset ovat päätyneet samaan johtopäätökseen: ilmastonmuutoksen kokonaisvaikutus ihmisen hyvinvointiin on "pientä verrattuna talouskasvuun". Maailman ilmatieteen järjestön pääsihteeri Petteri Taalaksen mukaan on silti halvempaa torjua ilmastonmuutosta kuin sietää se. Tärkeintä on päästä eroon fossiilisista polttoaineista: kun voimala tai auto vanhenee, se voidaan korvata päästöttömällä.
Lämpenemisen määrä
Pariisin ilmastokokouksessa 2015 sitoutui 127 maata rajoittamaan maapallon lämpenemisen 1,5 asteeseen esiteollisesta ajasta. Maiden Glasgow'n ilmastokokouksessa 2021 julistamat toimet rajoittaisivat lämpenemisen 1,8 asteeseen, mutta ei ole varmuutta, toteuttavatko maat lupauksensa. Toisaalta 1,5 astettakin on mahdollista saavuttaa. Kolme viikkoa ennen kokousta IEA oli laskenut, että maakohtaiset sitoumukset johtaisivat 2,1 asteen lämpenemiseen ja pelkästään jo ilmoitettujen toimien toteuttaminen 2,6 asteen lämpenemiseen, mutta sen jälkeen tuli useita lupauksia uusista toimista, mikä johti 1,8 asteen arvioon. Osa niistä on arveluttavia, koska Venäjä ja Saudi-Arabia eivät esittäneet minkäänlaisia välitavoitteita vuoden 2060 hiilineutraaliuksilleen ja Kiina ei luvannut mitään vähennyksiä 2020-luvulla. Kyseessä voi olla "vihreä valeasu", jonka takana jatketaan entistä hiilipolitiikkaa.
Lämpenemisen voimistuminen
Maapalloa suoraan lämmittäviä tai viilentäviä tekijöitä, kuten auringon aktiivisuutta, vulkaanisia päästöjä, muutoksia maan kiertoradassa ja kasvihuonekaasuja kutsutaan säteilypakotteiksi. Mikään pakotevaikutus ei ole välitön, vaan vaikutukset ilmenevät hitaasti pitkällä aikajänteellä. Vaikka kasvihuonekaasujen pitoisuudet pysyisivät nykytasolla, ilmasto luultavimmin lämpenisi edelleen 0,5 °C ja merenpinta jatkaisi nousuaan yli tuhannen vuoden ajan.
Eräs hidas pakotevaikutus on meren ja ilmakehän välinen lämmönsiirto, jonka järkkyessä osa ilmastojärjestelmästä lämpenee nopeammin kuin toinen. Esimerkiksi meret ja jääalueet varastoivat lämpöä merkittävästi ilmakehää hitaammin. Voi kestää kymmenentuhatta vuotta, ennen kuin merten ja ilmakehän välinen lämmönsiirto saavuttaa tasapainon ja merien lämpenemisestä aiheutuvat merenpinnan nousu ja napajäiden sulaminen lakkaavat.
Ilmastomallien perusteella lämpeneminen on voimakkaampaa arktisilla alueilla kuin tropiikissa. Koko maailma ei lämpene tasatahtisesti, vaan lämpeneminen on epätasaista johtuen muun muassa meri- ja ilmavirroista, maa- ja merimassojen jakautumisesta sekä paikallisista ilmastoista. Vaikka ennusteet lupaavat voimakasta lämpenemistä maailmanlaajuisesti, ei yksittäisiä paikallisia kylmenemisiä voida sulkea pois.
Palautekytkennät
Yksi ilmaston lämpenemisen keskeisimmistä vaikutuksista on lämpenemisen voimistuminen. Lämpeneminen voimistaa itseään muun muassa edistämällä luonnollisten kasvihuonekaasujen vapautumista maaperästä ja meristä.
Lämpötilaa muuttavilla pakotetekijöillä on seurannaisvaikutuksia eli palautekytkentöjä, jotka monimutkaistavat pakotetekijöiden suoria vaikutuksia ilmastoon.
Yksi korostetuimmista palautekytkennöistä liittyy veden höyrystymiseen. Ilmakehään vapautettu hiilidioksidi aiheuttaa ilmakehän ja maanpinnan lämpenemistä, mistä seuraa, että ilmakehään haihtuu lisää vettä höyryksi. Koska vesihöyry itsessään toimii kasvihuonekaasuna, tästä seuraa edelleen lisää lämpenemistä ja vesihöyryn vapautumista ilmakehään. Näin jatkuu, kunnes ilmasto saavuttaa uuden dynaamisen tasapainon, jossa kasvihuoneilmiö on kohonneen vesihöyrypitoisuuden vaikutuksen johdosta paljon voimakkaampi kuin mitä kohonneesta hiilidioksidipitoisuudesta yksin seuraisi. Tämä vaikutus on peruutettavissa ainoastaan hitaasti johtuen hiilidioksidin pitkästä eliniästä ilmakehässä.
Pilvistä johtuvat palautekytkennät ovat meneillään olevan tutkimuksen ja keskustelun aihe. Pilvet säteilevät lämpöä takaisin maanpinnalle aiheuttaen lämmittävän vaikutuksen, mutta samalla heijastavat auringonvaloa ja säteilevät lämpöä avaruuteen aiheuttaen viilentävän vaikutuksen. Kasvanut vesihöyrypitoisuus saattaa aiheuttaa tai olla aiheuttamatta lisäystä maailman pilvipeitossa. Eri pilvityypeillä on erilainen vaikutus lämpötilaan. Pilvien nettovaikutusta ei ole perusteellisesti mallinnettu, mutta se on merkittävin tekijä heti vesihöyryn jälkeen ja se on positiivinen kaikissa IPCC:n neljänteen arviointiraporttiin osallistuneissa malleissa.
Toinen tärkeä palautekytkentä on jään albedo eli heijastavuus. Ilmaston lämmetessä sulavien jäätikköjen alta paljastuu maata tai vesialueita. Sekä maan että veden albedo on matalampi kuin jään, eli ne heijastavat auringon säteilyä vähemmän ja imevät sitä itseensä enemmän. Tämä aiheuttaa lisää lämpenemistä, mikä puolestaan aiheuttaa lisää jäätikköjen sulamista, ja niin edelleen.
Ikiroudan sulamisesta ilmakehään vapautuvat hiilidioksidi ja metaani toimivat lämpenemistä aiheuttavana positiivisena palautekytkentänä. Esimerkiksi Siperian turvesoiden ikiroudan sulamisesta voi aiheutua jopa 70 000 miljoonan tonnin metaanipäästöt. Merijään sulaessa vapautuva metaani on mahdollinen positiivinen palautekytkentä. Lisäksi merien kyvyn säilöä hiiltä odotetaan laskevan lämpenemisestä aiheutuvan eliötasapainon muuttumisen myötä. Vuosisadan puoleenväliin mennessä ekosysteemien kyky sitoa hiiltä saavuttaa huippunsa ja lähtee laskuun, voimistaen ilmaston lämpenemistä.
Äärimmäiset sääilmiöt
thumb|220px|Rajuilma
Sadekausien, tulvien ja monien muiden äärimmäisten sääilmiöiden ennustetaan yleistyvän ja voimistuvan ja niiden vaikutusalueen ja keston laajenevan ilmaston lämpenemisen myötä. WMO:n mukaan sään ääri-ilmiöt eivät kuitenkaan ole vielä määrällisesti tai voimakkuudeltaan lisääntyneet, vaan ääri-ilmiöiden vaikutukset ovat lisääntyneet muiden tekijöiden vuoksi. Tärkeimpinä tekijöinä ovat väkiluvun kasvu ja siitä johtuva ihmisten asuminen yhä katastrofiherkemmillä alueilla.
USA:ssa kuivuuskausi vuonna 1988 oli pahin 400 vuoteen. Vähintään F1-tason tornadoja on havaittu vuosittain 300–900 kpl vuosina 1954–2012. Tornadoiden kokonaismäärässä ei tuolta ajalta ole havaittavissa trendiä. Voimakkaiden tornadoiden (F5+) määrä on 1970-luvun jälkeen laskenut merkittävästi
Muutokset ekosysteemeissä
Lumipeitteiden vetäytymisellä, jäätikköjen sulamisella, merenpinnan nousulla ja vesistöjen lämpenemisellä on mittavia vaikutuksia ekosysteemeihin. Ekosysteemien rakenteissa ja toiminnoissa sekä lajien vuorovaikutuksessa ja alueissa on odotettavissa merkittäviä, biodiversiteetin sekä veden- ja ruoantuotannon kannalta pääosin haitallisia muutoksia.
Yksittäisiin lajeihin kohdistuvat vaikutukset voivat heijastua edelleen kokonaisiin ravintoketjuihin. Esimerkiksi merien happamoitumisen odotetaan vahingoittavan merten kuorellisia organismeja ja niistä riippuvaisia lajeja. Ilmastonmuutos vaikuttaa myös lajien välisiin vuorovaikutussuhteisiin  ja saattaa niiden kautta esimerkiksi heikentää lajien mahdollisuutta seurata ilmastollisesti otollisia olosuhteita. Lukuisten ekosysteemien muutoksensietokyky on vaarassa ylittyä tämän vuosisadan aikana ilmaston lämpenemisen, lämpenemisestä aiheutuvien vaikutusten sekä ihmisen muun toiminnan seurauksena. IPCC arvioi otoksen perusteella, että 20–30 % kasvi- ja eläinlajeista on vaarassa kuolla sukupuuttoon, mikäli maapallon keskilämpötila nousee 1,5–2,5 °C.
Ihmisen toiminnan vaikutukset fyysisiin ja biologisiin systeemeihin ovat havaittavissa viimeisten 30 vuoden ajalla. Näissä systeemeissä tapahtuneista muutoksista yli 89 % ovat lämpenemisen odotettujen vaikutusten kanssa yhteneväisiä. Ilmastomallit, jotka ottavat huomioon luonnollisten tekijöiden lisäksi ihmislähtöiset pakotevaikutukset, selittävät havaittuja paikallisia ja maailmanlaajuisia muutoksia merkittävästi paremmin kuin sellaiset mallit, jotka huomioivat vain luonnolliset pakotevaikutukset.
Kevättapahtumat kuten lehtien silmuuntuminen sekä lintujen muutto ja pesintä ovat aikaistuneet. Kasvi- ja eläinlajit ovat siirtyneet pohjoisemmaksi ja korkeammille alueille. Kevään tulon myötä tapahtuvan vihertymisen aikaistumista on havaittu satelliittikuvista 1980-luvun alusta lähtien.
Pohjoisissa ja eteläisissä merialueissa on havaittu muutoksia levissä, planktonissa ja kaloissa ja niiden populaatioissa. Levien ja planktonin määrä pohjoisissa ja eteläisissä sekä korkeissa järvissä on lisääntynyt. Kalojen keväinen jokivaellus on aikaistunut.
Korallit ovat erityisen haavoittuvaisia lämpötilanmuutoksista aiheutuvalle rasitukselle, ja ne sopeutuvat muutoksiin huonosti. 1–3 °C nousu merien pintalämpötiloissa aiheuttaa koralliriuttojen vaalenemista ja laajaa kuolemista, ellei sopeutumista tapahdu.
Eräs tutkimus ennustaa, että 1 103 eläin- ja kasvilajin otoksesta 18–35 % katoaa sukupuuttoon 2050 mennessä ilmastonmuutoksen seurauksena.