cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seinäsyöttö
Seinäsyöttö tarkoittaa jalkapallossa yksinkertaista syöttökuviota, jossa pelaaja etenee vastustajasta ohi syöttämällä pallon joukkuetoverilleen, joka palauttaa pallon yhdellä kosketuksella takaisin hänen juostua samanaikaisesti vastustajasta ohi.
Herberts Vasiļjevs
Ura
Vasiļjevs pelasi Panthersissa ensimmäisellä NHL-kaudellaan viisi ottelua ilman tehopisteitä. Pääosan kaudesta hän vietti AHL-seura Kentucky Thoroughbladesissa, jossa hän pelasi 76 ottelua tehopisteillä 28+48=76. Seuraavaksi kaudeksi Vasiļjevs siirtyi Atlanta Thrashersiin, jossa hän pääsi pelaamaan seitsemän ottelua tehden ensimmäisen NHL-maalinsa. IHL-seura Orlando Solar Bearsissa hän pelasi 73 ottelua tehopisteillä 25+35=60. Kaudella 2000–2001 Vasiļjevs pelasi sen sijaan 21 NHL-ottelua tehoilla 4+5=9 ja 58 IHL-ottelua tehoilla 22+26=48. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Vancouver Canucksiin. Hän pelasi Canucksissa 18 NHL-ottelua tehoilla 3+2=5 ja farmijoukkue Manitoba Moosessa 31 AHL-ottelua tehoilla 12+14=26. Kauden 2002–2003 hän vietti kokonaan AHL:ssä tehden 69 ottelussa tehot 10+29=39.
Vasiļjevs palasi Eurooppaan kaudeksi 2003–2004 venäläisen Amur Habarovskin riveihin tehden Superliigassa tehot 4+7=11 pelaamissaan 37 ottelussa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi saksalaiseen Nürnberg Ice Tigersiin, jonka riveissä hän pelasi 39 ottelua tehoilla 15+23=38. Kaudeksi 2005–2006 Vasiļjevs siirtyi Krefeld Pinguineen, jossa hän oli pelannut jo kaudella 1994–1995. Hän on pelannut Pinguinessa kuusi kautta (2005–2011) suunnilleen piste/ottelu-tahdilla. Vasiļjevs toimi neljänä kautena (2007–2011) myös joukkueen kapteenina.
Marit Malm Frafjord
Marit Malm Frafjord (s. 25. marraskuuta 1985 Tromssa) on norjalainen käsipalloilija. Hän on Norjan maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 sekä Euroopan-mestaruuden Ruotsissa 2006, Makedoniassa 2008, Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010 ja Ruotsissa 2016.
Frafjord on seuratasolla edustanut muun muassa kotimaassaan Byåsen HE:tä ja Larvik HK:ta sekä neljä kautta tanskalaista Viborg HK:ta. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Larvikista romanialaiseen CSM Bucureștiin.
J.K x 2 Tunti terapiaa
J.K x 2 Tunti terapiaa on rap-artisti Junon kolmas studioalbumi. Sen julkaisi Monsp Records 13. lokakuuta 2010. Ennen albumin julkaisua siltä julkaistiin näytekappaleet "Suomileffas" (mukana McVilleGalle) ja "Äänitorvia" (mukana Kosola).
Nimi
Albumin nimen kaksi ensimmäistä kirjainta "J" ja "K" tulevat Junon siviilinimen, Jon Korhonen, etu -ja sukunimen ensimmäisistä kirjaimista. Albumin on säveltänyt kokonaisuudessaan hip hop-tuottaja Janne K, siviilinimeltään Janne Kilpeläinen, jonka nimikirjaimista saadaan myös kirjaimet "J" ja "K". Eli kirjaimet "J" ja "K" kertaa kaksi. Albumin äänitti, miksasi, masteroi sekä vastaavana tuottajana toimi X23. Albumin kansitaiteen on tehnyt kuvataiteilija Ansver Oksman.
Finland framställdt i teckningar
Finland framställdt i teckningar on Zacharias Topeliuksen Suomea sekä sen kansaa ja historiaa käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuosina 1845–1852. Kirjan kuvilla on ollut merkittävä asema Suomen taiteen historiassa. Kirjan kuvituksena on 120 Saksassa tehtyä litografiaa, joiden mallina on ollut suomalaisten taiteilijoiden piirustuksia. Taiteilijoihin kuuluivat muiden muassa Johan Knutson, Pehr Adolf Kruskopf ja Magnus von Wright. Osa alkuperäisistä piirustuksista kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Teoksesta julkaistiin 2011 kommentoitu editio nimellä Finska vyer: 1840-talets storfurstendöme i bilder / Suomalaisia näkymiä: 1840-luvun suuriruhtinaskunta kuvissa. Kirjasta julkaistiin samalla myös digitaalinen kuvapankki.
Kuvien tekijät
Teoksen 120 kuvaa jakautuvat tekijöiden kesken seuraavasti:
Crazy Town
Crazy Town on yhdysvaltalainen rap-metal-yhtye, joka perustettiin Los Angelesissa, Kaliforniassa syksyllä 1995. Sen perustajajäseniä olivat Seth Brooks Binzer (taiteilijanimeltään Shifty Shellshock) ja Bret Mazur (taiteilijanimeltään Epic Mazur). Yhtye lopetti vuonna 2003, mutta aloitti uudelleen vuonna 2007.
Yhtye julkaisi kolmannen albuminsa The Brimstone Sluggers vuonna 2015
Singlet
Levyltä The Gift of Game: Levyltä Darkhorse: Levyltä The Brimstone Sluggers:
August Koskela
August Johannes Koskela eli Akusti tai lyhyemmin Aku on fiktiivinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa Täällä Pohjantähden alla. Hän on Koskelan Jussin nuorin poika ja liittyy punakaartiin veljiensä Akselin ja Aleksin kanssa. Päivää ennen rintamallelähtöä hän viettää hellän hetken ihastuksensa Laurilan Elman kanssa, joka siihen asti on ollut ynseä Akun lähentymisyrityksiä kohtaan.
Sodan loppuvaiheessa punaisia pyrkii myös Pentinkulmalta pakoon Venäjälle ennen kuin valkoiset saapuvat kylään. Lähtijöiden joukossa on myös Elma, mutta Aku jää kylään muun muassa jalassaan olevan haavan takia. Punaisten lähdettyä ja valkoisten tultua kylään Aku ja hänen veljensä Aleksi vangitaan. Kun veljeksiä lähdetään viemään kotoaan Koskelasta, Aku antaa luupäisen linkkuveitsensä Akselin pojalle Vilholle, joka on salaa toivonut sitä itselleen. Valkoisten kenttäoikeus tuomitsee Akun ja Aleksin kuolemaan, ja veljekset teloitetaan yhdessä Aadolf Halmeen, Anton Laurilan ja Kalle Silanderin kanssa. Juuri ennen teloitustaan Aku heittää kävelykeppinsä päin teloittajia, mikä aiheuttaa hetken kestävän hämmingin. Elma puolestaan jää muiden itää kohti pyrkivien punakaartilaisten kanssa vangiksi Lahden lähistöllä ja hänet ammutaan myöhemmin Hennalassa.
Muutamia kuukausia sodan päättymisen jälkeen paikkakunnalla alkavat vahvistua maltillisemmat ajatukset, ja kahdenkeskisissä keskusteluissa puhutaan, että sotaa seuranneissa teloituksissa on mennyt "vääriäkin miehiä". Kun Akseli Koskela on palannut vankileiriltä kotiin, hänen äitinsä Alma kertoo kirkkoherra Lauri Salpakarin sanoneen, että Aleksin ja Akun teloitus on ollut "kaikkein väärimpiä", ja kenttäoikeuteen kuuluneen maanviljelijä Hjalmar Pajusen tunnustaneen veljesten joutuneen Akselin sijaiskärsijöiksi.
Hoilo
Hoilo voi tarkoittaa seuraava asioita:
Hoilo voi viitata myös seuraaviin asioihin:
ARA Santísima Trinidad (D-2)
ARA Santísima Trinidad (runkonumero D-2) on Argentiinan laivaston tyypin 42 hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 18. toukokuuta 1970 AFNElta Río Santiagosta, missä köli laskettiin 11. lokakuuta 1971. Se laskettiin vesille 9. marraskuuta 1974. Aluksen valmistumista viivästytti tiedon siirto Vickersiltä Argentiinaan sekä 22. elokuuta 1975 telakalle tehdyn terroristi-iskun aiheuttamien vaurioiden korjaaminen. Alus valmistui vasta heinäkuussa 1981.
Palvelus
Aluksen helikopteri kuljetti 2. huhtikuuta 1982 Falklandin sodan alussa 150 kommandosotilasta maihin. Alus oli maihinnousuosaston lippulaivana. Huhtikuun lopun ja toukokuun alun se oli osa lentotukialusosastoa, jota se suojasi sisaraluksensa kanssa.
Alus oli sodan jälkeen pitkiä aikoja reservissä, koska varaosien hankinta Britteinsaarilta oli mahdotonta. Alusta tarjottiin 1986 Turkille, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1987 alus palautettiin aktiivipalvelukseen.
Silmät ilman kasvoja
Silmät ilman kasvoja on Georges Franjun ohjaama ranskalais-italialainen kauhuelokuva, joka perustuu Jean Redonin romaaniin. Elokuva on vuodelta 1960. Pääosissa näyttelevät Pierre Brasseur, Alida Valli ja Edith Scob.
Franjun Silmät ilman kasvoja on tyylillisesti sekoitus hitchcockmaista draamaa ja Jean Cocteausta vaikutteita saanutta eurooppalaista runollista kerrontaa. Unenomaiselta tyyliltään elokuva on lähellä Cocteaun elokuvaa Kaunotar ja hirviö. Käsikirjoituksen elokuvaan ovat Redonin romaanin pohjalta tehneet Pierre Boileau ja Thomas Narcejac, jotka ovat käsikirjoittaneet myös Hitchcockin elokuvan Vertigo – punainen kyynel ja Henri-Georges Clouzot'n Pirulliset.
Juoni
Kirurgi Génessier'n (Pierre Brasseur) tytär Christine (Edith Scob) on joutunut vakavaan auto-onnettomuuteen, jossa hänen kasvonsa ovat tuhoutuneet. Génessier ei halua, että hänen tyttärensä elämä olisi pilalla, joten hän alkaa etsiä Pariisin kaduilta nuoria naisia, joiden kasvot sopisivat hänen tyttärelleen. Naisten etsimisessä Génessier'tä auttaa hänen rakastajattarensa (Alida Valli).
Uhrit tuodaan Génessier'n talon kellariin, jossa naisten kasvot irrotetaan ja siirretään Christinelle, vaikka tältä itseltään Génessier ei ole kysynyt kiinnostusta leikkauksiin. Yksikään leikkauksista ei onnistu, ja naiset kuolevat. Christine joutuu pitämään jatkuvasti valkoista maskia eikä voi elää normaalia elämää. Génessier on kieltänyt Christineä olemaan yhteydessä poikaystäväänsä, joka on samalla klinikalla töissä. Nuori mies on ensimmäinen, joka yhdistää Génessier'n nuorten naisten katoamisiin.
Kohtalo Suomessa
Valtion elokuvatarkastamo asetti ennakkotarkastuksessa 30.1.1962 elokuvalle ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten sitä ei saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Täyskielto otettiin uudelleen harkintaan uusintatarkastuksessa 10.4.1978, jolloin tarkastamo teki linjauksen, että elokuvan ikärajaksi asetetaan K18 mutta sitä saa näyttää vain ja ainoastaan Suomen elokuva-arkiston ja Ranskan suurlähetystön järjestämissä näytöksissä.
Noël Milarew Odingar
Noël Milarew Odingar (s. 1932 – k. 4. toukokuuta 2007) oli tšadilainen upseeri, joka oli syrjäyttämässä presidentti François Tombalbayea ja maata 1975–1978 hallinneen Korkeimman sotilasneuvoston (CSM) jäsen.
Odingar kuului sara-kansaan. Hän kävi Ranskan sotilasakatemiaan ja yleni nopeasti arvossa. Hänestä tuli 1965 majurin arvoisena maan asevoimien komentaja, mikä vahvisti sarojen asemaa maan johdossa.
Perustetun yhdeksänmiehisen sotilasjuntan Conseil Superieur Militairen johtoon nimitettiin vankilasta vapautettu Malloum.
Zug (kantoni)
Zugin kantoni sijaitsee Sveitsin keskiosassa. Zugin kantonin pääkaupunki on Zugin kaupunki.
Maantiede
Zugin kantoni on pääosin kumpuilevaa Mittellandia Zuginjärven (413 m mpy.) ympärillä. Toinen merkittävä järvi on Ägerisee (724 m mpy.) kantonin itäosassa. Lorzejoki halkoo kantonin alkaen Ägeriseestä ja laskien Zuginjärven kautta Reussiin, joka on kantonin länsirajana Aargaun kantoniin. Sihljoki on rajajoki koillisessa Zürichin kantoniin. Idässä ja etelässä rajanaapurina on Schwyzin kantoni ja lännessä Aargaun lisäksi Luzernin kantoni.
Kantonin kaakkoisosa kuuluu Schwyzin Alppeihin.
Treasure (täsmennyssivu)
Treasure voi tarkoittaa seuraavia:
Zug (kantoni)
Asukkaat ja hallinto
Zugin kantoni koostuu 11 kunnasta (vuodesta 1798 alkaen). Kantonin keskuspaikka on Zugin kaupunki. Kantonin asukasluku on vajaat 130 000 ja kokonaispinta-ala 239 neliökilometriä, josta 32 neliökilometriä on järviä (Zuginjärvi, Ägerisee).
Kantonin kaupungit eli yli 10 000 asukkaan kunnat ovat:
Kieli ja uskonto
Zugin kantoni on saksankielinen: saksaa puhuu pääkielenään 82 prosenttia asukkaista (vuonna 2017). Toiseksi yleisin kieli on englanti (11 %). Kantonin vakituisista asukkaista 28 prosenttia on ulkomaalaisia (vuonna 2017). Suurin uskonnollinen ryhmä on katoliset, joita oli vuonna 2017 50 prosenttia asukkaista.
Talous
Zug on Sveitsin liike-elämän keskuksia, erityisesti siksi, että se on alhaisen verotuksen takia tuhansien ulkomaisten yhtiöiden kotipaikka. Kaikkiaan kantonissa on rekisteröityneenä 30 000 yritystä. Muun muassa Siemens AG ja Roche Diagnostics ovat suuria työllistäjiä.
Kantonin työpaikoista 78 prosenttia oli vuonna 2016 palvelusektorilla. Teollisuus työllisti 20 prosenttia kantonilaisista. Zug tunnetaan ylänköalueilla kasvatettavasta maitokarjasta. Zugin kaupungin ympärillä olevista hedelmätarhoja, ja siellä tuotetaan siideriä ja kirsch-kirsikkaviinaa. Alkutuotanto (maa- ja metsätalous) työllistää kuitenkin enää alle kaksi prosenttia kantonin työntekijöistä.
Liikenne
Moottoritie A4 kulkee kantonin halki. A4:lle on liityntätie A4a Baarista ja Zugista.
Suomen parhaat
Suomen parhaat oli Warner Music Finlandin kokoelmalevysarja 1990-luvulla. Sarjaan kuului useiden suomalaisten artistien ja yhtyeiden kokoelmalevyjä. Sarjaan kuuluvia kokoelmalevyjä julkaistiin 1990-luvun alusta 1990-luvun puoleenväliin, jonka jälkeen Warner Music Finland toi markkinoille uuden 20 suosikkia-kokoelmalevysarjan.
Vihreät niityt – 32 unohtumatonta
Vihreät niityt - 32 unohtumatonta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1984.
Kappaleet
A-puoli (levy 1) B-puoli A-puoli (levy 2) B-puoli
Ithkuil
Ithkuil (IPA-merkintänä [ɪθˈkʊ.il]) on keinokieli, joka tunnetaan merkittävästä kieliopillisesta monimutkaisuudestaan, lukuisista foneemeistaan ja ainutlaatuisesta kirjoitusjärjestelmästään. Kielen tekijä, yhdysvaltalainen John Quijada, luonnehtii kieltä filosofisen ja loogisen suunnitelmakielen risteymäksi. Quijada väittää kielen tarkoituksen olevan ilmaista avoimesti, selkeästi ja lyhyesti ihmiskognition syvempiä tasoja sekä vähätellä luonnollisissa kielissä esiintyviä epäselvyyksiä ja semanttisia epämääräisyyksiä.
Quijadan tekemässä alkuperäisessä kielioppikirjassa näkyy selvästi, että ithkuilin kielessä lause tai lauseke voidaan lausua yleensä vähemmillä leksikaalisesti erottuvilla puheen elementeillä kuin luonnollisissa kielissä. Quijada myöntää, että ithkuil on liian vaikea kieli ollakseen "luonnollisesti" kehittynyt kieleksi, mutta soveltuu silti ihmisten keskustelulle. Quijada ei itse puhu ithkuilia sujuvasti eikä kenenkään muun uskota kykenevän siihen.
Vuonna 2004 ithkuilin kielestä kirjoitettiin venäjänkielisessä tiedelehdessä Computerra.
Kielioppi
Ithkuilin sanasto koostuu mahdollisesti peräti 3 600 eri sanajuuresta, joista vasta 900 on käännetty. Joka sanajuuri koostuu kahdesta radikaalista, joista voidaan derivoida tuhansia uusia lekseemejä ithkuilin monimutkaisten morfofonologian sääntöjen mukaan. Kielessä esiintyy myös mm. 3 sanavartaloa, 14 valenssia, 30 modaliteettia, 32 aspektia, 8 tapaluokkaa ja 81 sijamuotoa (suomen kielessä taas on vain 15 sijamuotoa). Formatiivisten sanaluokkien sanojen runkoihin voidaan lisätä peräti 153 affiksia. Ithkuilin eri sijamuotoja ovat mm. datiivi, ergatiivi, instrumentaali, genetiivi, essiivi, abessiivi, komitatiivi jne. Kielessä esiintyy myös paljon harvinaisia sijamuotoja kuten postulatiivi (viittaa hypoteettiseen substantiiviin tai tilanteeseen joka käydessä toteen aiheuttaa päälauseen kuvaamansa seurauksen, esim. "Jos sataa lunta, niin en mene ulos") sekä jopa partitiivi, joka esiintyy paitsi suomessa vain virossa, saamelaiskielissä ja harvassa muussa.
Äänneoppi
Ithkuilin kielessä on 65 konsonanttia, 17 vokaalia ja 5 toonia. Konsonantit ovat:
Diftongeja on yhteensä 24:.
Lisäksi ithkuilissa on 5 toonia eli sävelkulkua: keskimatala, laskeva, korkea, rikki (keski→matala→keskimatala) ja nouseva. Keskimatala tooni on neutraalinen.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Ateenan kansainvälinen lentoasema ”Elefthérios Venizélos” (,, YPA: ΔΑΑ) on kansainvälinen lentoasema Spáta-Artémidan kunnassa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se on Kreikan merkittävin ja vilkkain lentoasema.
Historia
thumb|left|240px|Ateenan kansainvälistä lentoasemaa, taustalla [[Ymittós-vuori.]]
A. O. Korteneva
Aarre Olavi Korteneva (sukunimi aik. Kallonen; 8. elokuuta 1923 Kanneljärvi – 26. syyskuuta 2005) oli suomalainen opettaja ja kirjailija joka on käyttänyt myös nimimerkkiä Olavi Neva.
Dubrovnik
Roomalaisesta kaupungista Ragusan tasavallaksi
Kaupungista käytettiin vuosisatojen ajan nimeä Ragusa. Se linnoitettiin ja kannaksen kummallekin puolen rakennettiin satamat. Rooman hajoamisen jälkeen Ragusasta tuli osa Bysantin valtakuntaa ja se kasvoi voimakkaasti 900-luvulta 1200-luvulle. Kaupungista tuli voimakas merikaupan keskus. Ragusa oli keskiajalla ainoa itäisen Adrianmeren kaupunkivaltio, joka pystyi kilpailemaan Venetsian tasavallan kanssa. Venetsia valloitti Ragusan vuonna 1205 ja kaupunki oli Venetsian hallussa vuoteen 1358 saakka.
Dubrovnikin vanhakaupunki rakennettiin 1200-luvulla. Venetsian vallan jälkeen Ragusasta tuli muodollisesti osa Unkaria. Kaupunki maksoi ajoittain suojelurahaa myös Osmannien valtakunnalle. Käytännössä Ragusa onnistui kuitenkin taitavan diplomatiansa ansiosta säilymään suhteellisen itsenäisenä ja vaurastui. Ragusalla oli oma kauppalaivasto ja kaupankäynti kukoisti 1400–1500-luvuilla. Vuonna 1667 kaupunkia koetteli maanjäristys, joka tuhosi melkein koko kaupungin lukuun ottamatta muutamaa palatsia ja kirkkorakennusta vanhastakaupungista. Alue kuitenkin jälleenrakennettiin nopeasti. vasen|pienoiskuva|Vanhankaupungin vaurioita Dubrovnikin piirityksen aikana vuonna 1991.
A. O. Korteneva
Korteneva toimi opettajana Hankasalmella. Hän kirjoitti Seikkailujen maailma -lehteen tieteis- ja kauhuaiheisia kertomuksia sekä julkaisi muutamia nuorille tarkoitettuja tieteiskirjoja.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Historia
Ateenan kansainvälinen lentoasema avattiin 28. maaliskuuta 2001. Uusi lentoasema korvasi kokonaan Ateenan 1990-luvulla pieneksi käyneen lentoaseman, Ellinikón kansainvälisen lentoaseman. Uuden lentoaseman rakentamista alettiin suunnitella jo 1970-luvulla, ja vuonna 1978 tätä varten perustettiin valtionyhtiö Athens Airport SA. Lentokenttäprojekti herätettiin uudelleen henkiin vuonna 1991, ja lentoaseman rakennustyöt alkoivat vuonna 1995. Lentokentän rakensi saksalainen rakennusyhtiö Hochtief ja sen rakentaminen maksoi noin 2,1 miljardia euroa.
Dubrovnik
Maantiede ja ilmasto
Dubrovnik sijaitsee Adrianmeren rannikolla. Kaupunki lähiympäristöineen on eksklaavina erillään muusta Kroatiasta, mantereen puolelta Bosnia-Hertsegovinan ympäröimänä. Ekslaavin ja muun Kroatian välinen kaistale on vain 20 kilometriä leveä. Vuoden lämpimintä aikaa on heinä-elokuu, jolloin keskimääräinen vuorokauden ylin lämpötila on 28 asteen yläpuolella. Viileintä on tammi-helmikuussa, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on kuuden asteen vaiheilla. Sateita saadaan talvella enemmän kuin kesällä. Kuivin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa noin 24 millimetriä. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa noin 110 milimetriä. Vuosittainen sadanta on noin 1 040 millimeriä. Sadepäiviä on vuodessa noin 110.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Historia
Lentoaseman rakentamispaikaksi ehdotettiin 19 kohdetta eri puolilta Attikaa. Lopulta se päätettiin rakentaa nykyiseen paikkaansa Spáta-Artémidan alueelle. Lentokentän rakentamisen yhteydessä tehtiin lukuisia arkeologisia löytöjä, jotka viivästyttivät rakennustöitä. Merkittävimpiin kuuluu neoliittisen kauden asutuslöytö Zagánin kukkulalta, joka tasoitettiin kiitoteiden lähestymisalueelta. Lentoasema on nimetty 1900-luvun alkupuolen merkittävän poliitikko Elefthérios Venizéloksen mukaan. Aivan Ateenan olympialaisten alla vuonna 2004 lentoasema sai raideyhteydet.
Dubrovnik
Dubrovnikin perinteet ja turismi
Dubrovnikin asukkaat lainaavat mielellään ylpeänä irlantilaista näytelmäkirjailijaa George Bernard Shaw'ta, joka vieraili kaupungissa vuonna 1929 ja kirjoitti: "Jos haluat nähdä taivaan maan päällä, tule Dubrovnikiin." Kaupungin suojelupyhimys on Pyhä Blasius (Sveti Vlaho), jonka patsaita on nähtävissä ympäri kaupunkia. Hänen merkityksensä on vastaava kuin Pyhä Markus -evankelistan merkitys Venetsialle.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Historia
Lentoasema on Kreikan vilkkain ja Euroopan 28. vilkkain. Vuonna 2016 sen kautta kulki noin 20 miljoonaa matkustajaa. Näistä noin 7,15 miljoonaa oli Kreikan kotimaanlentojen matkustajia ja noin 12,87 miljoonaa kansainvälisten lentojen matkustajia. Lentoaseman käyttö on kasvanut nopeasti. Vuosina 2007–2009 kentän kautta kulki noin 14,0–16,5 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Lentokenttä on ennen kaikkea portti Ateenaan ja muualle Kreikkaan sekä Kreikan kotimaan lentojen keskus, mutta se on kasvattanut suosiotaan myös Kaakkois-Euroopan alueellisena lennonvaihtopaikkana.
Dubrovnik
Dubrovnikin perinteet ja turismi
Monet Kroatian tunnetuimmista lomarannoista sijaitsevat Dubrovnikin alueella. Kaupungin keskustassakin on rantoja. Lentokentän ja kaupungin puolivälissä, 11 kilometriä Dubrovnikista sijaitsee Kuparin kaupunki, joka oli suosittu rantalomien kohde 1980-luvulla. Toinen Kroatian tunnetuimmista rantakohteista on läheinen Lopud-saari. Dubrovnikin turismi ei ole kuitenkaan täysin ongelmatonta. Vuodesta 2018 lähtien kaupunki on pyrkinyt vähentämään kasvaneita matkustajamääriä, aluksi porrastamalla päiväretkelle saapuvien turistien vierailuja. vasen|pienoiskuva|450x450px|Dubrovnikin vanhaakaupunkia ympäröivät muurit.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Rakennelma
thumb|left|240px|Ateenan lentoaseman terminaalia ilmasta nähtynä. thumb|left|240px|Lentokenttähotelli sekä [[Ateenan metron ja proastiakós-paikallisjunien asema Aerodrómio.]]
Dubrovnik
Arkkitehtuuri ja rakennukset
Kaupungin pitkä historia näkyy sen rakennuksissa. Trestnossa on maailman vanhin arboretum, joka on perustettu ennen vuotta 1492. Paikallisessa luostarissa toimii edelleen Euroopan kolmanneksi vanhin apteekki, joka on samalla vanhin yhä toimiva.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Rakennelma
Lentoasema sijaitsee Itä-Attikassa Mesógeian tasangolla noin 26 kilometriä Ateenan keskustasta itään. Se on rakennettu Markópoulon, Koropín, Spátan, Artémidan ja Pórto Ráftin kaupunkien väliselle alueelle. Pääosa lentokentästä on Spátan alueella. Lentoasemassa on kaksi matkustajaterminaalia, pääterminaali ja sivuterminaali, sekä yksi rahtiterminaali. Pääterminaalin pinta-ala on noin neliömetriä.
Dubrovnik
Arkkitehtuuri ja rakennukset
Dubrovnikin tunnetuin kohde ovat vanhaakaupunkia ympäröivät noin kaksi kilometriä pitkät muurit, joilla kävi vuonna 2018 1,3 miljoonaa vierailijaa. Muurit ovat mantereen puolella 4–6 metriä paksut, mutta meren puolella huomattavasti ohuemmat. Puolustuslinnoitteeksi rakennetuista korkeimmillaan 25 metriä korkeista muureista on tullut kaupungin symboli. Muurien ympäröimän vanhankaupungin asemakaava on vuodelta 1292. Sokkeloiseen vanhaankaupunkiin ei pääse lainkaan moottoriajoneuvoilla. Alun perin rannalla sijainneen Dubrovin ja Lausin saaren erottanut salmi täytettiin 1100-luvulla ja paikalla on nykyisin nimillä Placa ja Stradun tunnettu kaupungin keskuskatu.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Rakennelma
Lentokentällä on kaksi koillis-lounaissuuntaista kiitotietä, joista pidemmän pituus on noin metriä ja lyhyemmän pituus noin  metriä. Kummankin kiitotien leveys on 45 metriä. Kenttä on rakennettu 94 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Nykyisten terminaalien kapasiteetiksi arvellaan noin 21 miljoonaa matkustajaa vuodessa, ja kiitoteiden kapasiteetiksi noin 50 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Terminaalien laajennosta on suunniteltu.
Dubrovnik
Liikenne
Dubrovnikin eksklaavin yhdistää muuhun Kroatiaan vuonna 2022 valmistunut Pelješacin silta. Ennen sillan valmistumista ainoa maantieyhteys Dubrovnikin alueen ja muun Kroatian välillä kulki Bosnia-Hertsegovinan kautta.
Rautatieyhteyttä Dubrovnikista muualle Kroatiaan ei ole. Kaupungilla on oma kansainvälinen Čilipin lentoasema, joka sijaitsee 22 kilometriä kaupungista kaakkoon. Lentokentältä on linja-autoyhteys Dubrovnikin kaupunkiin. Lentoasemaa käytti vuonna 2018 2,5 miljoonaa matkustajaa.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Rakennelma
Lentoaseman terminaalissa on lentokentän alueen arkeologisia löytöjä esittelevä näyttely, jossa on löytöjä neoliittiselta ajalta antiikin ajalle ja bysanttilaiselle ajalle saakka. Lentoasemalla on myös Elefthérios Venizéloksen elämää esittelevä näyttely sekä vaihtuvia näyttelyitä, kuten taidenäyttelyitä.
Dubrovnik
Liikenne
Dubrovnikin sisäinen julkinen liikenne perustuu linja-autoihin. Kymmenen linjaa kuljettaa matkustajia esikaupungeista keskustaan. Linja-autoasema sijaitsee Pilen alueella Vanhan kaupungin portilla. Dubrovnikin satama Gružinlahdella sijaitsee 3,5 km vanhastakaupungista. Se on suosittu risteilysatama, josta kulkee säännöllisiä reittejä lähistön saarille ja muualle Kroatiaan.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Lentoyhtiöt
Vuonna 2008 kentälle lensi säännöllisiä lentoja 65 eri lentoyhtiötä noin 115 kohteeseen eri puolille maailmaa. Lentoasema on Aegean Airlinesin ja Olympic Airin päälentoasema sekä Kreikan sisäisille lennoille että ulkomaanlennoille. Suomesta kentälle lentävät (2018) muun muassa Aegean Airlines, Finnair, Norwegian ja Ryanair.
Dubrovnik
Koulutus
Dubrovnikissa on useita korkeakouluja ja yliopistoja. Näihin kuuluvat Dubrovnikin yliopisto, kansainvälinen Libertas-yliopisto, Kroatian Rochester Institute of Technology, Zagrebin yliopiston jatko-opintokeskus ja Kroatian tiede- ja taideakatemian historian osasto.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Yhteydet
Lentoterminaalin yhteydessä on Ateenan metron ja proastiakós-paikallisjunien yhteinen asema Aerodrómio (”Lentoasema”). Metron Linja 3 kulkee asemalta Ateenan keskustaan (mm. asema Sýntagma) ja edelleen Pireuksen satamaan asemalle Pireus. Proastiakós-junien Linja 1 kulkee muun muassa Ateenan rautatieasemalle sekä Pireuksen satamaan Pireuksen rautatieasemalle.
Dubrovnik
Kulttuuri
Dubrovnik oli yksi kroatian kielen ja Kroatian kirjallisuuden kehityksen keskuksista sekä lukuisten runoilijoiden ja näytelmäkirjailijoiden kuten Ivan Gunduli&in ja Marin Dr&in koti. Merkittäviä olivat myös taidemaalarit Lovro ja Vicko Dobri& ja tiedemiehet kuten Ru& ja Marin Getaldi&.
Ateenan kansainvälinen lentoasema
Yhteydet
Lentoasemalle johtaa myös Ateenan kehätienä toimiva A6 eli Attikan valtatie. Kentältä on ympärivuorokautiset bussiyhteydet eri puolille kaupunkia. Taksimatka keskustaan kestää ruuhka-ajan ulkopuolella noin 35 minuuttia.
Dubrovnik
Populaarikulttuurissa
Dubrovnikissa ja sen ympäristössä on kuvattu useita televisiosarjoja ja elokuvia.
Noor-Eesti
thumb|right|Noor-Eesti-albumin kansikuva vuodelta 1905. Noor-Eesti (Nuori Viro) oli vironkielisen nimensä mukaan nuorten virolaisten kirjailijoiden ryhmittymä 1900-luvun alussa. Nuorvirolaisuus vaikutti kuitenkin kirjallisuuden ohella myös lähes kaikilla kulttuurin aloilla. Nimen liike sai vuonna 1905 ilmestyneestä kokoomateoksesta. Nuorvirolaisten tavoitteena oli Viron eurooppalaistaminen. Ryhmä ei ollut yhteiskunnallis-poliittisesti kovinkaan yhtenäinen, vaan siinä oli mukana esimerkiksi sosialismin ja liberalismin kannattajia. Liikkeen keskeisiä vaikuttajia olivat Gustav Suits, Friedebert Tuglas ja Villem Grünthal.
Liikkeen historia
Noor-Eesti syntyi alun perin salaisena oppilasyhdistyksenä, ja toiminta keskittyi vuodesta 1905 alkaen samannimisen albumin julkaisijoiden ympärille. Noor-Eesti-albumia olivat edeltäneet Gustav Suitsun johdolla painetut Kiired-nimiset vihot. Neljännen Kiiredvihon julkaisun jälkeen ryhmä perusti oman kustantamon. Tämän jälkeen julkaistiin viisi Noor-Eesti-albumia vuosina 1905–1915, lisäksi Noor-Eesti- ja Vaba Sõna -nimisiä aikakauskirjoja. Noor-Eesti sai järjestöoikeudet vuonna 1912, ja siihen liittyi 60 jäsentä. Noor-Eestistä tuli pian virolaisen älymystön tukikohta. Vaikka kirjailijoiden lisäksi siihen liittyi muun muassa asianajajia, lääkäreitä ja taiteilijoita, säilyi kirjallisuus tärkeimpänä vaikutusalueena. Noor-Eesti toimi kaiken kaikkiaan 12 vuotta, ja se hajosi lopulta Venäjän vallankumouksen jälkeen jäsenistön hajaannuttua. Sen estetismin ja individualismin linjoilla jatkoi 1917 perustettu kirjailijaryhmä Siuru.
Näkökannat
Nuorvirolaisuus edisti uusia taidekäsityksiä, kriittistä asennetta ja erityisesti eurooppalaistumista. Nuorvirolaisten mielestä Viroon oli ensin tuotava eurooppalaisuus, minkä jälkeen virolaista kulttuuria olisi vietävä maailmalle. Näin saataisiin virolaisuudelle olemassaolon oikeutus. Nuorvirolaisten mukaan Virosta puuttuivat yleiset eurooppalaiset kulttuuriperinteet. Tämän taas uskottiin tekevän virolaisista vain teoreettisesti eurooppalaisia. Nuorvirolaisten näkivät itsensä eurooppalaisen kulttuurin välittäjinä ja kehittäjinä Virossa.
Nevado del Ruiz
Nevado del Ruiz on 5 389 m korkea kerrostulivuori Kolumbian Andeilla, noin 129 km Bogotásta länteen Toliman departementissa. Vuori on tunnettu purkautumisestaan vuonna 1985, jolloin se tuhosi Armeron kaupungin. Sama kaupunki on tuhoutunut myös vuosina 1595 ja 1845 Nevado del Ruizin purkauksessa. Vuori on osa Los Nevadosin kansallispuistoa.
Vuoden 1985 purkaus
Marraskuussa 1984 Nevado del Ruiz alkoi syöstä ulos höyryä ja aiheutti pieniä räjähdyksiä. Syyskuussa 1985 purkaus aiheutti liejuvirran, joka virtasi Azufradolaaksoa pitkin vuoren koillisrinteellä. Tilannetta tutkineet geologit huolestuivat ja varoittivat lokakuussa 1985 Kolumbian hallitusta mahdollisesta paljon suuremmasta liejuvirrasta, joka olisi tiheään asutulla seudulla tuhoisa. Varoitukseen ei kuitenkaan kiinnitetty paljoakaan huomiota. Viralliset julkilausumat vakuuttivat alueen väestölle, että mitään vaaraa ei ole.
Iltapäivällä 13. marraskuuta 1985 tulivuori alkoi syöstä tuhkaryöppyjä ilmaan. Noin kello yhdeksän illalla alkoi pääpurkaus ja kolmen tunnin ajan purkauskanavasta syöksyi kuumaa tuhkaa peittäen alleen huipun lumen ja jään. Kuuman tuhkapeitteen alla lumi ja jää alkoivat sulaa. Sulamisvesi valui alas jokilaaksossa vuoren pohjoispuolella ja virtaan sekoittui ilmasta satavaa tuhkaa, jolloin se muuttui liejuksi. Liejuvirta eli lahar virtasi voimakkaasti alas kiemurtelevaa kanjonia kohti Armeron kaupunkia kiskoen matkallaan puut ja kivet sijoiltaan. Musta lieju irtautui voimalla kanjonista ja levisi neljän metrin paksuiseksi patjaksi. Virtaa seurasi uusia liejuaaltoja. Liejuvyöryn virtaaman on arvioitu vastaavan viidennestä Amazonjoen virtaamasta. Laharin tielle osuneet ihmiset ja rakennukset hautautuivat liejuun ja kulkeutuivat virran mukana. Kaiken kaikkiaan lieju tappoi Armerossa noin 23 000 ihmistä, 90 % kaupungin väestöstä. (katso myös: Omayra Sánchez)
Kun toinen lähellä oleva tulivuori, Nevado del Huila purkautui huhtikuussa 2008, tuhansia ihmisiä evakuoitiin alueelta, koska tutkijat pelkäsivät, että purkauksesta voisi tulla "toinen Nevado del Ruiz".
2012
Tulivuori alkoi syöstä ilmaan savua vuoden 2012 kesäkuun alussa. Muutamaa tuhatta vuoren lähistöllä asuvaa ihmistä kehotettiin poistumaan kodeistaan.
Antti Hyvärinen (mäkihyppääjä)
Olympiavoittaja
Hyvärinen oli ensimmäinen suomalainen mäkihypyn olympiavoittaja, voitettuaan kultaa talvikisoissa Cortina d'Ampezzossa 1956. Siihen asti norjalaiset olivat voittaneet kaikki olympiakisojen mäkihyppykilpailut. Cortinassa Hyvärinen oli ensimmäisellä kierroksella vasta neljäs 81 metrin mittaisella hypyllään, toisella kierroksella hän teki pisimmän 84 metrin hypyn alemmalta lähtölavalta. Hopeaa sai Hyvärisestä kaksi pistettä taakse jäänyt Suomen Aulis Kallakorpi ja pronssia Saksojen yhteisjoukkueen Harry Glaß.
Hyppyura
Rovaniemellä syntynyt Hyvärinen hyppäsi ensimmäisiä kertoja Ounasvaaran mäestä jatkosodan talvina. Vuonna 1951 hän sai hopeaa nuorten sarjassa Suomen mestaruuskilpailussa. Vuoden 1952 olympialaisissa Hyvärinen oli seitsemäs ja Falunin MM-kisoissa 1954 yhdeksäs. Lahden MM-hiihtoihin 1958 hän ei päässyt kaaduttuaan marraskuussa 1957 Ounasvaaran mäessä ja jouduttuaan lonkkamurtuman vuoksi jättämään koko talven kilpailut väliin. Myös Keski-Euroopan mäkiviikolla Hyvärinen koki kovia: Oberstdorfin kisassa joulukuussa 1955 hän kaatui menettäen tajuntansa, mutta talvi jatkui paremmissa merkeissä, sillä olympiavoiton lisäksi Hyvärinen nappasi ykkössijan Holmenkollenin mäkikisassa. Helmikuussa 1955 hän voitti Cortinan olympialaisten esikisat.
Hyvärinen valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1956. Helmikuussa 2017 hänet nimettiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.
Seuratasolla Hyvärinen edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa, jonka puheenjohtajanakin hän myöhemmin toimi. Ainoan Suomen mestaruutensa hän saavutti vuonna 1954. Samana vuonna hän hyppäsi Planicassa koko uransa pisimmän hypyn, 105 metriä. Vuosina 1960–1964 hän oli Suomen Hiihtoliiton mäkivalmentajana.
Antti Hyvärisen veljenpoika Pekka Hyvärinen voitti mäkihypyn Suomen mestaruuden vuonna 1977.
Sininiskaiibis
Sininiskaiibis (Pseudibis davisoni) on äärimmäisen uhanalainen iibislintu. Sen kannan pelätään supistuneen muutamiin satoihin yksilöihin. Hume nimesi lajin William Ruxton Davisonin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö
Sininiskaiibis kasvaa 75–85 senttimetriä pitkäksi. Niskassa on sinisävyinen kaulus. Sen höyhenpeite on kiiltävän musta, niskassa töyhtömäinen harja. Kasvot ovat kaljut ja jalat punertavat.
Levinneisyys
Sininiskaiibiksiä elää Kambodžassa, Vietnamissa, Laosissa, Indonesiassa.
Ausonius
Ausonius oli keisari Gratianuksen opettaja. Myöhemmin hänestä tuli konsuli. Hän oli mahdollisesti kristitty, ja mahdollisesti kirjoittanut teoksen Septem sapientum sententiae (Seitsemän viisaan mietelmiä).
Kokemäen Seuratalo
400px|thumb|Kokemäen seuratalo on uudisrakennus vuoden 2001 tulipalon jälkeisestä saneerauksesta johtuen Kokemäen Seuratalo on perinteinen seurantalo, joka sijaitsee Satakunnassa Kokemäellä Tulkkilan keskustassa olevalla Nuijan mäellä. Se on nykyään Kokemäen Seurataloyhdistyksen omistama ja hallinnoima juhla- ja kokoontumispaikka. Seuratalo on ollut maakunnan suurimpia seuraintaloja ja on vuoden 2001 tulipalon jälkeisen saneerauksen jälkeen jatkanut toimintaansa.
Seuratalo
Kokemäen Seuratalo sijaitsee puolen kilometrin päässä Kokemäen kirkosta aivan liikekeskuksen vieressä. Kiinteistöön kuuluu kaksi tonttia, joista suurempi on parkkipaikkana ja pienempi päärakennuksen alla. Päärakennus on rakennettu peruskalliolle korkean mäen päälle. Tie, joka johtaa pääoven eteen, on varsin jyrkkä. Vaihtoehtoinen tie kulkee kallioreunan alla vasemmalla olevalle parkkipaikalle, josta on myös yhteys pihalle. Pihalla on myös ulkorakennus, tupakkakatos ja roskakatos. Viereinen Sähkömuseo, joka on entinen muuntaja, käyttää Seuratalon tonttia parkkipaikkanaan.
Talossa on suuri juhlasali, jonka vieressä ravintolatilat. Laitoskeittiössä on tilaa pitopalveluiden valmistaa eineitä jopa 300 hengelle. Esiintymislava on salin levyinen. Yläkerrassa on kolme erikokoista kokoushuonetta, suuri aula, keittiö ja parvi juhlasalin puolelle. Alakerran ravintolan katon päälle on rakennettu toistakymmentä metriä pitkä terassi.
Kalliopohja 1908–1918
Kokemäellä oli jo 1800-luvun lopulta alkaen ollut kasvava tarve järjestää erilaisille yhdistyksille kokoontumispaikkoja. Yhdistykset vuokrasivat erilaisia tiloja ja saneerasivat niitä toimintaansa varten, mutta mitään pysyvää ratkaisua ei ongelmalle syntynyt. Venäläisten sortovuosien aikana muodostettiin monia aatteellisia yhdistyksiä ja niiden kasvava suosio kypsytti kannattajat hankkimaan toimitiloja.
Vuonna 1905 perustettiin Kokemäen Suomenmielisten Seura, joka otti kantaa yhteiskunnan tapahtumiin, kokoontui monissa väliaikaisissa tiloissa. Kun Suomenmielisten Seurassa ehdotettiin vuonna 1907 rakennettavaksi oma talo, perustettiin asiaa hoitamaan toimikunta. Tontti hankittiin Tulkkilan laidalta Kilkun talon mailta paikasta, jota kutsuttiin silloin Laulukentänkallioksi ja jota nykyään kutsutaan Nuijanmäeksi. Talon piirustukset laati Arkkitehti Jalmari Kekkonen. Toimikunta sai rahoituksen ja lahjoituksien vastaanoton järjestettyä niin hyvin, että jo syyskuussa 1908 juhlittiin Kalliopohjaksi nimetyn talon vihkiäisiä. Talo maalattiin punaiseksi, sen pielilaudat valkoisiksi ja kattona oli pärekatto.
Kalliopohjassa kokoontuivat säännöllisesti talon omistaja Suomalainen Seura itse (nimi oli muutettu) sekä muun muassa Kokemäen Soittokunta, voimisteluseura, Kokemäen Kirkkokööri, Diagonaattiompeluseura, Karhu ja Kokemäen Nuorisoseura. Kokouksia pidettiin öljylamppujen valossa, mutta vuonna 1913 hankittiin taloon sähkövalot.
Juhannuksena vuonna 1915 tilanne Kokemäellä muuttui ratkaisevasti. Monet talot joutuivat luovuttamaan rakennuksia sotaväen majoittamiseen. Sotamiehiä saapui eri puolilta Venäjää myös Kokemäelle saamaan sotakoulutusta ja turvaamaan Suomea ensimmäisen maailmansodan aiheuttamalta epävarmuudelta. Myös Kalliopohjasta tehtiin kasarmi vuosiksi 1915-1918. Korvauksetta taloa käyttäneet sotilaat saattoivat sen huonoon kuntoon, vaikka Suomalainen Seura yritti välillä kunnostaa taloa näinä vuosina.
Välivuodet 1918–1931
Koska ajat olivat levottomat sisällissodan takia ja maan talous kääntyi taantumaksi, jäi uuden Seuratalon rakentaminen tekemättä. Yhdistykset ja juhlaväki käyttivät pääasiassa muita kunnan alueella olevia tiloja tilaisuuksien pitämiseksi. Aivan keskustassa otettiin käyttöön niin sanottu Teljan talo, jossa monet tilaisuudet järjestettiin.
Kokemäen Suomalainen Seura lakkautettiin paloa seuraavana syksynä 1918 ja jäljellä olleet rahat lahjoitettiin Kokemäen Kansallisseuralle. Seuratalon rakentaminen näyttää olleen vaivalloinen urakka. Vuonna 1920 päätettiin käynnistää toimet, joilla uusi talo rakennettaisiin vanhalle paikalle. Mutta vasta 1922 ostettiin Kalliopohjan viereinen tontti 6000 markalla ja alueen taakse rakennettiin urheilukenttä. Itse Seurataloa tarvittiin kipeästi vasta 1929, kun Teljan talo myytiin ja kokoontumispaikkaa ei enää ollut.
Kokemäen Nuorisoseura kutsui joukon porvarillisia yhdistyksiä kokoukseen, jossa päätettiin aloittaa uuden Seuratalon rakentaminen. Rahaa ja tarvikkeita kerättiin lamasta huolimatta ja 14. huhtikuuta 1931 perustettiin Kokemäen Seuratalo O.Y. 300 000 markan osakepääomalla. Perustajina olivat 16 seuraa ja yhtymää sekä joukko yksityishenkilöitä eli yhteensä 43 osakkeenmerkitsijää. Kalliopohjan tontti, jota kutsuttiin jo Nuijanmäeksi, ostettiin Kokemäen Kansallisseuralta maksamalla se Seuratalon osakkeilla. Suurimpia osakkeenomistajia olivat Kokemäen Kansallisseura, Lotta-Svärd-yhdistys ja suojeluskunta. Muut yhdistykset ja yhtymät omistivat yhteensäkin vähemmän kuin pienin kolmesta suurimmasta osakkeenomistajasta. Kun samaan aikaan rakennettiin myös Järilän seurantaloa noin 6 km:n päähän Tulkkilasta, on Kokemäellä ollut kokoontumispaikalle laajaa käyttöä.
Kun talon taloudelliset reunaehdot selvisivät, järjestettiin talon ulkonäöstä luonnoskilpailu, johon ottivat osaa kiinnostuneet paikkakuntalaiset. Kiistaa aiheutti lähinnä vinkkelikysymys eli tulisiko talosta tehdä suorakulmion muotoinen vai L-kirjaimen muotoinen. Vinkkeliehdotus pääsi voitolle ja tältä pohjalta tamperelainen arkkitehti Lauri Autero laati talosta tarvittavat piirustukset. Uusi Seuratalo oli noin kaksi kertaa tilavampi kuin ensimmäinen Kalliopohja.
Talon rakentaminen annettiin urakkana kauvatsalaiselle rakennusmestarille Matti Ojaperälle. Rakentaminen alkoi 7. heinäkuuta 1931 25 ja työtä tehtiin noin 25 miehen voimalla. Puolet miehistä olivat Kauvatsalta ja loput todennäköisesti Kokemäeltä. Harjannostajaiset olivat lokakuun 9. päivänä. Taloon rakennettiin keskuslämmitys, jossa puilla keitettyä vesihöyryä johdettiin pattereihin. Valaisimet ja muut sähkölaitteet tilattiin Kokemäen Sähkö O.Y.:ltä. Juhlasalin ja parvekkeen penkit, pöydät, tuolit ja muu kalusto tilattiin puuseppä Rintalalta. Rakennus valmistui joulukuun alkupäivinä ja vihkiäiset pidettiin 26. joulukuuta 1931. Kaupparekisteriin Seuratalo O.Y. merkittiin 29. syyskuuta 1931.
Kokemäen Seuratalo 1931–2001
Talon isännöitsijäksi ryhtyi ensimmäisenä Antti Mustala. Hänen vastuullaan oli talon taloudellinen toiminta. Hänen jälkeensä ovat isännöitsijöinä toimineet muun muassa Heikki Ajanko, Eino Heikkilä, Lauri Seppä ja Antti Aalto-Setälä.
Ensimmäinen vahtimestari oli Kalle Kaisla Tyrväästä. Vahtimestarille ei maksettu palkkaa, mutta tämän annettiin asua vapaasti talonmiehen asunnossa, jonka lämpö ja sähkö kuului asumisetuihin. Lisäksi tilaisuuksien vaatteiden säilytyksestä saadut tulot kuuluivat vahtimestarille. Muita pitkäaikaisia vahtimestareita ovat olleet muun muassa Kalle Murto, Soini Vandell, Aarne Pöysti, Anna-Liisa Merikanto ja Esko Hertell.
Hirsitalon habitus vaihtui, kun ulkoseinät vuorattiin laudoilla vuonna 1935. Tämän vuoksi sitä maalattiin usein. Ensimaali vedettiin pintaan vuosina 1935–36, ja uudelleen taloa maalattiin vuosina 1950 ja 1971. Vaikka talo oli uusi, kului se vilkkaassa käytössä. Varsinkin sotavuosina talon huoltoa laiminlyötiin ja siksi talo saneerattiin vuonna 1955.
Vanha ulkorakennus purettiin vuonna 1949 ja tilalle rakennettiin suurempi puuliiteriksi ja ulkokäymälöitä varten. Myös Seuratalolle vievää tietä kunnostettiin erään pioneerikurssin opinnäytetyönä. Mäen kallion reunaa pyöristettiin ja uusi loivempi tie tehtiin mäen sivulla olevalle parkkipaikalle.
Seurantalon tilaisuudet koostuivat pääasiassa yhdistysten kokoontumisista. Joitakin erikoisia tapahtumia voidaan kuitenkin mainita. Pitkänä perinteenä järjestettiin Satakunnan laulujuhlat, joita Seuratalo isännöi vuosina 1924, 1932 ja 1946. Esityksiä varten rakennettiin aina laululava, joka sijaitsi Seuratalon parkkipaikalla. Sotavuosina 1939–1944 Seuratalo toimi sotaväen majoitus- ja ruokailupaikkana, sotasairaalana, kutsunta-, koulutus-, toimisto- ja varastotiloina. Vuonna 1943 talossa majaili inkeriläispakolaisia.
Koulutilat loppuivat suurten ikäluokkien kasvaessa Kokemäellä. Seuratalon yläkerrassa oli koululuokkina kaksi huonetta 8 vuoden ajan. Kun uudet koulutilat saatiin käyttöön, muutettiin nämä nuorisotiloiksi. Sotien jälkeen ja vielä 1950-luvulla Seuratalon tanssi-illat olivat suosittuja tapahtumia. Tanssiperinne hiipui kuitenkin nopeasti tämän jälkeen ja 1960-luvulla Seurantalon käyttö oli pienimmillään sen historian aikana.
Kokemäen Seurataloyhdistys r.y.
Seuratalon taloudellinen tilanne oli 1960-luvulla heikko. Talkoohenki katosi ja talon ylläpito lankesi yksinään muutamalle ihmiselle. Siksi sen käyttöä ja ylläpitoa pyrittiin tehostamaan perustamalla uusi yhdistys. Perustamiskokous pidettiin 20. maaliskuuta 1970 ja perustajajäseniksi ilmoittautuivat Kokemäen Maataloustuottajat, Kokemäen Maatalousnaiset, Kokemäen Maamiesseura, Kokemäen Kova-Väki, Kokemäen Naisvoimistelijat, Kokemäen Mieslaulajat, Kokemäen Martat, Kokemäen Kansallisseura ja Kokemäen Nuorisoseura. Yhdistykselle siirrettiin koko Kokemäen Seuratalo O.Y.:n omaisuus ja merkintä yhdistysrekisteriin tehtiin vuoden 1970 loppuun mennessä.
Tulipalo ja jälleenrakentaminen 2001–
Tulipalo tuhosi talon 30. marraskuuta – 1. joulukuuta 2001 lähes kokonaan. Talon katto romahti sisälle ja muutama seinä jäi puoliksi pystyyn. Monen yhdistyksen arkistot jäivät tuleen, mutta ihmisvahingoilta säästyttiin. Palon syttymissyytä ei tiedetä varmuudella.
Clarkin yliopisto
Clarkin yliopisto on pieni yksityinen yliopisto ja liberal arts college Worcesterin kaupungissa Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Yliopistossa on 2 203 opiskelijaa ja 964 jatko-opiskelijaa.
Clarkin yliopisto perustettiin vuonna 1887. Yliopistossa oli alkujaan vain tohtorin tutkintoon johtavia opintoja, mutta valikoimaan lisättiin vuonna 1902 myös alempia tutkintoja. Clarkin yliopisto on ollut merkittävä tekijä psykologian ja maantieteen alalla. Yliopiston ensimmäinen rehtori oli G. Stanley Hall, joka perusti American Psychological Associationin. Clarksin kautta psykoanalyysi saapui Yhdysvaltoihin, sillä siellä Sigmund Freud piti kuuluisat "Clarks-luennot". Yliopiston maantieteen tutkijakoulusta on valmistunut enemmän tohtoreita kuin muista Yhdysvaltain yliopistoista.
Johannes Georg Bednorz
Johannes Georg Bednorz (s. 16. toukokuuta 1950) on saksalainen fyysikko. Hän sai vuonna 1987 Nobelin fysiikanpalkinnon Karl Alexander Müllerin kanssa suprajohtavuuden löytämisestä keraamisissa materiaaleissa.
Bednorz syntyi Neuenkirchenissä Länsi-Saksassa. Häntä ohjattiin klassisen musiikin pariin, mutta hän oli enemmän kiinnostunut käytännön kokeellisista asioista kuten moottoripyörien korjaamisesta. Koulussa kemia viehätti häntä enemmän kuin fysiikka juuri opetuksen kokeellisemman luonteen takia. Hän aloitti kemian opinnot Munterin yliopistossa mutta vaihtoi pääaineekseen kristallografian. Vuonna 1972 hän pääsi kesäharjoittelijaksi IBM:n Zürichin laboratoiorioon, ja tutustui kiteiden kasvattamiseen. Vuonna 1977 hän aloitti väitöskirjansa tekemisen Sveitsissä ETH:ssa.
Vuonna 1982 Bednorz siirtyi IBM:n palvelukseen, missä hän yhdessä Karl Alexander Müllerin kanssa tutki suprajohtavuutta vuodesta 1983 alkaen. Läpimurto tuli kolme vuotta myöhemmin.
Sud (Haiti)
Sud on departementti Haitissa. Vuonna 2003 departementissa oli 621 651 asukasta ja sen pinta-ala on 2 794 neliökilometriä. Departementin väestötiheys on siten 222,5 asukasta neliökilometrillä. Departementin pääkaupunki on Les Cayes.
Sudin departementti käsittää Haitin eteläisen niemimaan lounaisosan. Se rajautuu pohjoisessa Grand'Ansen ja Nippesin departementteihin, idässä Sud-Estin departementtiin ja etelässä Karibianmereen. Île à Vachen saari kuuluu departementtiin. Sud jakautuu viiteen arrondissementtiin (väkiluvut vuonna 2003):
Alpo Reinikainen
Alpo Samuli Reinikainen (10. kesäkuuta 1919 Helsinki – 7. elokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen sotakirjailija, agronomi ja professori.
Aleksanteri Afrodisiaslainen
Aleksanteri Afrodisiaslainen (myös Aleksandros Afrodisiaslainen, ; 200-luku) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli aikansa johtava peripateetikko ja Aristoteleen kommentaattori.
Elämä
Aleksanteri oli kotoisin Afrodisiaksesta Kaariasta. Hän oli Aristokles Messeneläisen oppilas. Hän tuli Ateenaan toisen vuosisadan loppupuolella. Ennen pitkää hänestä tuli Lykeionin peripateettisen koulun johtaja, ja hän luennoi aristoteelisesta filosofiasta. Aleksanterin päämääränä oli vapauttaa koulun opetukset Ammonios Sakkaksen uusplatonilaisista ja synkretistisistä vaikutteista, ja palauttaa Aristoteleen puhdas oppi.
Teokset
pienoiskuva|upright|Commentaria in Analytica priora Aristotelis, 1549
Islamilaiset oppineet arvostivat suuresti hänen kommentaarejaan, ja he käänsivät niistä monia arabian kielelle.
Aleksanterilta on säilynyt myös joitakin omia teoksia. Näistä merkittävin on Kohtalosta, jossa hän esittää mielipiteensä stoalaista välttämättömyyden ajatusta vastaan. Toinen merkittävä teos oli Sielusta, jossa hän väittää, että ihmisten järki on kehittymätön ja materiaalinen (nous hylikos) sekä erottamaton ruumiista. Hän oli vahvasti kuolemattomuuden ajatusta vastaan. Hän tunnisti aktiivin älyn (nous poietikos), joka aktivoi ihmisessä potentiaalisen älyn, niin että se tulee samaksi kuin jumala.
Pietro Pomponazzi käytti varhaisen renessanssin aikana Aleksanterin ajatuksia sielun kuolevaisuudesta tomisteja ja averroisteja vastaan.
Lol Mahamat Choua
Mohamat Choua Lol (15. kesäkuuta 1939 – 15. syyskuuta 2019) oli 29. huhtikuuta 1979 Kanossa perustetun Tšadin väliaikaisen hallituksen päämies. Lol oli kanembu-johtaja ja hänet katsotaan nostetun maan johtoon ainoastaan Nigerian painostuksella. Lol johti heikkoa Mouvement Populaire pour la Libération du Tchad (MPLT) -ryhmittymää, ja hänen kannatuksensa Tšadissa oli olematon. Nigeria asetti kuitenkin Kanon toisessa konferenssissa kapinallisjohtaja Habrén ja Goukounin kotiarestiin, joten Lol valittiin maan johtoon.
Libya suuttui sitä tukeneiden kapinallisjohtajien kuten Ahmat Acylin jättämisestä sivuun, ja pian hallitusta nousi haastamaan uusi kapinallisarmeija Front d'Action Commune Provisoir (FACP). Nigeria vihastui siitä, ettei hallitus ollut täysin sen hallinnassa ja keskeytti asetoimitukset ja esti öljyn myynnin. Lolin hallitus kaatui kesän loppuun mennessä.