cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brežnevin oppi
Brežnevin ulkopolitiikka ja Suomi
Vaikka Brežnevin oppi koski vain sosialistisia maita eikä suoraan Suomea, oli doktriini vain osa suurempaa kokonaisuutta eli Neuvostoliiton ulkopolitiikkaa sen lähialueilla. Ulkopolitiikka ja strategia muuttui myös Suomen suunnalla. Neuvostoliitto tiukensi otettaan kaiken kaikkiaan niillä alueilla, joiden se katsoi kuuluvan sen vaikutuspiiriin. Sillä, että kansainväliset suhteet ylipäätään lientyivät hetkeksi 1970-luvun alussa, ei ollut merkitystä. Itse asiassa liennytystäkin tarkasteltiin Moskovassa lähinnä näkökulmasta, merkitsikö liennytys vastapuolen heikkoutta, mahdollisuuksia edetä.
Jo heti Tšekkoslovakian miehityksen jälkeen ilmapiirin kiristyminen Suomen suhteen oli silmiinpistävää. Neuvostoliiton lehdissä käynnistyi jo syksyllä 1968 Suomea arvosteleva kampanja. Suomen lehtien kirjoittelusta valitettiin jatkuvasti diplomaattiteitse ja kaikin puolin Suomen asioihin puututtiin entistä voimakkaammin. Neuvostoliiton kommunistisella puolueella oli myös järeä Suomi-ohjelma, jolla oli tarkoitus sovjetisoida Suomen lehdistö. Painostus tehosi: Suomen lehtien itsesensuuri Neuvostoliittoa koskevassa uutisoinnissa kasvoi merkittävästi 1960-luvun lopulta alkaen, mutta varsinaisesta sovjetisoinnista ei voi puhua.
Neuvostoliitto ei myöskään enää tunnustanut Suomea puolueettomaksi maaksi, vaan asia oli uudelleenarvioinnin kohteena. Brežnevin aikana kommunistinen suurvalta ei tarvinnut näyteikkunaa länteen. Päinvastoin, Suomen asema saattoi näyttää vaarallisen houkuttelevalta Itä-Euroopan satelliiteissa. Jukka Seppisen mukaan Neuvostoliiton tavoitteena oli nyt siirtää Suomi sosialistiseen leiriin. Niinpä usein syksyn 1968 jälkeistä aikaa kutsutaan Suomen toisiksi vaaran vuosiksi. Keinoksi valittiin painostus ja vaikuttaminen sisältä päin. Panssareiden ajamista suoraan Helsinkiin ei harkittu, sillä siitä maksettava hinta olisi ollut liian suuri. Neuvostoliitossa arvioitu suotuisa kehitys muun muassa Italiassa, Ranskassa ja Länsi-Saksassa olisi vaarantunut. Ruotsikin olisi saattanut siirtyä lännen leiriin.
Suomen valtiojohto sai tuntea monin tavoin Neuvostoliiton paineen seuraavina vuosina. Eräs huolta aiheuttanut seikka oli Neuvostoliiton toistuvat yritykset hivuttaa asevoimiaan Suomeen tai päästä kontrolloimaan Suomen armeijaa. Tämä kehitys kuitenkin onnistuttiin torjumaan varsinkin Puolustusvoimain komentajan Lauri Sutelan henkilökohtaisen panoksen ansiosta. Sutela ei ollut taivutettavissa kovassakaan paineessa, kun Neuvostoliiton taholta ehdotettiin yhteisiä sotaharjoituksia.
Brežnevin ajan Neuvostoliitto ei vältellyt karkeitakaan keinoja diplomatiassaan silloin, kun suomalaisten toiminta ei miellyttänyt. SKDL:n julkaistua Tšekkoslovakian miehitystä arvostelevan kannanoton puolueen puheenjohtaja Ele Alenius sai toistuvia kutsuja saapua Neuvostoliittoon. Kun ministeri Alenius lopulta suostui vierailemaan Tallinnan laulu­juhlilla, koko vierailun ohjelma oli ministerin simputusta. Itse laulujuhlillakaan ei tahtonut löytyä tuolia istuttavaksi. Vastaavasti kenraali Sutelan Neuvostoliiton vierailu 1978 sai erikoisia piirteitä hänen kieltäydyttyään jälleen kerran keskustelemasta yhteisistä sotaharjoituksista, vaikka Neuvostoliiton puolustusministeri Dmitri Ustinov oli tehnyt asiasta julkisen. Sutela eristettiin Moskovassa, ja hänet kuljetettiin kylmään majoitukseen, jossa ei ollut sähköä eikä vettä. Yöksi hänelle oli rautasänky, jossa peite ja lakanat olivat kosteat.
Brežnevin puhe
Brežnevin oppi julkaistiin ensimmäisen kerran Neuvostoliiton Kommunistisen Puolueen virallisessa äänenkannattajassa Pravdassa 26. syyskuuta 1968. S. Kovalevin artikkeli oli otsikoitu Suvereniteetti ja kansainväliset velvoitteet sosialistisissa maissa. Leonid Brežnev toisti doktriinin puhuessaan Puolan yhdistyneen työväen­puolueen viidennessä kongressissa 13. marraskuuta 1968.
Puheessaan neuvostojohtaja totesi:
Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri
Uuden-Seelannin kenraalikuvernööri on Uuden-Seelannin kuninkaan (tällä hetkellä Charles III) edustaja Uudessa-Seelannissa. Uuden-Seelannin kuningas asuu Lontoossa, joten siksi hän tarvitsee maahan edustajan. Kenraalikuvernöörin nimittää monarkki pääministerin esityksestä.
Ennen vuotta 1917 tittelinä oli pelkkä kuvernööri.
Vuonna 1947 ratifioitu Westminsterin säädös muutti kenraalikuvernöörin asemaa. Pääministerit alkoivat ehdottaa moniarkille, kenet pitäisi nimittää, mutta vasta vuonna 1972 nimitettiin ensimmäinen Uudessa Seelannissa asunut kenraalikuvernööri. Virallisesti kenraalikuvernöörin virkakauden pituus on "Hänen Majesteettinsa tahdosta", eli teoriassa niin kauan kuin hallitsija haluaa. Käytäntö on kuitenkin se, että kenraalikuvernöörin virkakausi on viitisen vuotta.
Vuonna 2020 kenraalikuvernöörin vuosipalkka oli 371 900 dollaria.
Toukokuussa 2021 pääministeri Ardern päätti ehdottaa uudeksi kenraalikuvernööriksi Cindy Kiroa. Hän aloitti tehtävässään 21. lokakuuta samana vuonna, kun hänen edeltäjänsä Patsy Reddy oli hoitanut tehtävää viisi vuotta.
Tuonela (albumi)
Tällä albumilla Amorphis otti askelen kevyempään suuntaan: aiemmilta julkaisuilta tutut kitaristi Tomi Koivusaaren murinalaulu oli kokonaan poissa Pasi Koskisen laulaessa myös sen kappaleessa "Greed", ja aiempi death metal -tyyli oli muutenkin jätetty taka-alalle. Tomi Koivusaari soittaa sitaria kappaleessa "Greed" ja puhallinsoittaja Sakari Kukko vierailee albumilla soittamassa saksofonia ja huilua.
Eilisen kuiskaus
Eilisen kuiskaus on japanilainen animaatioelokuva. Se on Studio Ghiblin tuottama ja Isao Takahatan ohjaama.
Elokuva valmistui vuonna 1991. Sen pituus on 118 minuuttia, ja se pohjautuu Hotaru Okamoton ja Yūko Tonen samannimiseen sarjakuvaan.
Juoni
Elokuva kertoo tympääntyneestä, yksin asuvasta Taekosta, joka työskentelee tokiolaisessa konttorissa. Kesälomallaan hän matkustaa töihin serkkunsa maatilalle, ja muistelee lapsuuttaan. Nämä muistot saavat hänet pohtimaan uudelleen elämänsä suuntaa.
Oddbjørn Hagen
250px|pienoiskuva|Oddbjørn Hagen
Oddbjørn Hagen (3. helmikuuta 1908 Ytre Rendal – 25. kesäkuuta 1983 Skedsmo) oli norjalainen maastohiihtäjä ja yhdistetyn urheilija.
Hagenin urheilu-uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1930-luvulle. Vuoden 1934 MM-hiihdoissa Sollefteåssa hän voitti kultaa yhdistetyn kilpailussa ja sijoittui 18 kilometrin hiihdossa kuudenneksi. Viestissä Norja sijoittui neljänneksi Hagenin ja Ruotsin Arthur Häggbladin hiihdettyä harhaan, jolloin Saksa nousi näiden ohitse hopealle. Vuotta myöhemmin Vysoké Tatryn MM-hiihdoissa Hagen uusi yhdistetyn maailmanmestaruutensa ja voitti hopeaa 18 kilometrin hiihdossa sekä Norjan joukkueessa viestihiihdossa.
Vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissa hän voitti yhdistetyssä kultaa ja saavutti 18 kilometrin hiihdossa sekä viestihiihdossa hopeaa. Noihin aikoihin yhdistetyn hiihto-osuus kilpailtiin 18 kilometrin erikoiskilpailun yhteydessä.
Hagen voitti Holmenkollenin kisoissa yhdistetyn vuosina 1932, 1934 ja 1935 sekä 18 kilometrin hiihdon vuonna 1936. Norjan mestaruuden hän voitti 30 kilometrin hiihdossa vuosina 1935 ja 1936. Hän lopetti uransa 28-vuotiaana vuonna 1936.
Dark Matter (yritys)
Dark Matter on kyberturvallisuusalan yritys, jonka kotipaikka on Arabiemiraatit. Suomessa toimii sen kokonaan omistama vuonna 2014 perustettu tytäryhtiö Zeline 1.
Dark Matterin epäillään vakoilleen ihmisoikeusaktivisteja ja toimittajia eri puolilla maailmaa. Se on kehittänyt tietoturvalliseksi väitetyn puhelimen Katim.
Yritys on palkannut Yhdysvalloissa kansallisen turvallisuuden viraston entisiä tietoverkko-osaajia. He ovat käyttäneet verkkovakoilutyökalua, jonka avulla he ovat päässeet käsiksi iPhonea käyttävien henkilöiden viestintään.
Zeline 1:n toiminnasta Suomessa ei ole selvyyttä. Sillä on vajaat 20 työntekijää.
Simon Slåttvik
Simon Slåttvik (24. heinäkuuta 1917 Valnesfjord – 3. toukokuuta 2001 Lillehammer ) oli norjalainen yhdistetyn urheilija. Hänen uransa menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1950-luvun alkuun, jolloin hän oli maailman huipulla.
Slåttvik voitti yhdistetyssä ensimmäisen kerran Norjan-mestaruuden vuonna 1947. Seuraavana vuonna häntä ei valittu Sankt Moritzin olympialaisiin mutta pian kisojen jälkeen hän voitti yhdistetyn Holmenkollenilla, jossa hän oli ykkönen myös vuosina 1950 ja 1951. Lake Placidin MM-kisoissa 1950 Slåttvik sijoittui pronssille oltuaan hiihto-osuudella yli 5,5 minuuttia Suomen Heikki Hasua hitaampi vaikka olikin paras mäkiosuudella. Oslon talviolympialaisissa 1952 Slåttvik voitti olympiakultaa 4,1 pisteen erolla Heikki Hasuun. Falunin MM-kisoissa 1954 hän sijoittui viidenneksi Norjan viitoisvoittoon päättyneessä kilpailussa.
Norjan mestaruuksia Slåttvik voitti urallaan 14 kappaletta. Hän oli ensimmäinen norjalainen yhdistetyn mies, joka hyppäsi mäestä yli 100 metriä. Oberstdorfin lentomäessä hän hyppäsi 125-metrisen hypyn vuonna 1952.
Pikajuna (lehti)
Pikajuna oli Urpo Lahtisen omistaman Lehtimiehet Oy:n vuonna 1981 perustama yleisaikakauslehti, joka yritti vallata markkinoita Apu- ja Seura-lehdiltä sekä Suomen Kuvalehdeltä siinä kuitenkaan onnistumatta. Lehti ilmestyi joka toinen viikko vain vuoden verran ja teki Lehtimiehille 12 miljoonan markan tappiot.
Pikajunan ensimmäistä numeroa painettiin Mikkelin syväpainossa 220 000 kappaletta pääosin irtonumeromyyntiin; tilaajia oli aluksi tuhatkunta. Lehden kohderyhmänä olivat kaupungeissa asuvat suomalaiset Etelä-Suomessa, ääripisteinä Kotka, Lappeenranta, Jyväskylä, Pori, Turku ja Helsinki. Lehden loppuessa vuotta myöhemmin tilauksia oli 20 000 ja levikki kaikkiaan 50–60 000.
Pikajunan keskeisinä tekijöinä olivat Heikki Parkkonen ja Reino Häyry, jotka palasivat lehden loputtua takaisin Yhtyneiden Kuvalehtien Seura-lehteen. Pikajunan toimituksesta jäi kaikkiaan työttömiksi 12 henkeä.
Ensimmäisessä numerossaan heinäkuussa 1981 Pikajuna kertoi ensimmäisenä presidentti Urho Kekkosen heikentyneestä terveydentilasta, jonka muu media oli siihen asti pitänyt tarkoin salassa. Kekkonen jäi sairauslomalle saman vuoden syyskuussa ja erosi presidentin tehtävästä lokakuussa.
Osku Palermaa
Osku Palermaa (s. 18. marraskuuta 1983 Espoo) on suomalainen huippukeilaaja, joka aloitti keilaamisen vuonna 1986. Osku Palermaa valittiin vuoden keilaajaksi 2006. Palermaan tunnistaa hänen omintakeisesta keilailutyylistään, jossa keilapallo heitetään kahdella kädellä.
Palermaa oli voittamassa vuonna 2004 joukkueiden Euroopan Cupia. Vuonna 2006 hän voitti sekä maailmancupin että Suomen mestaruuden ja sai pronssia niin World Ranking Masters- kuin MM-joukkuekilpailussakin. Vuoden 2007 EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa All Events -kilpailussa ja kuulunut Suomen pronssijoukkueeseen triokilpailussa. .
Örby Slott
right|thumb|[[Örbyn linna, jonka mukaan kaupunginosa on nimetty.]]
Johan Oscar Smith
thumb|Johan Oscar Smith perusti Kristillisen Seurakunnan.
Johan Oscar Smith (s. 11. lokakuuta 1871 Fredrikstad, Norja – 1. toukokuuta 1943 Horten, Norja) oli norjalainen kristitty, joka perusti Kristillisen Seurakunnan eli Smithin ystävät. 15-vuotiaana Smith lähti merille ja kaksi vuotta myöhemmin hän aloitti palveluksen Norjan laivastossa. Uskoon tultuaan hän perusti Kristillisen Seurakunnan. Hän julisti Jumalan sanaa koko elämänsä ajan, ja seurakunnan johtajan tehtävät jäivät hänen kuoltuaan laivastosta löytämänsä kadetin Elias Aslaksenin vastuulle.
Suomen Adventtikirkko
Suomen adventtikirkko on Suomessa vuonna 1892 toimintansa aloittanut protestanttinen kristillinen uskonnollinen yhdyskunta, joka on osa maailmanlaajuista seitsemännen päivän adventistien kirkkokuntaa.
Acre (1945)
CT Acre (viirinumerot A4 ja D10) oli Brasilian laivaston Acre-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Rio de Janeirosta Ilha das Cobrasin telakalta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1940. Alus laskettiin vesille 30. joulukuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 1951.
Suomen Adventtikirkko
Historia
Ruotsinkieliset adventistit muodostivat 1920-luvun lopulla oman organisaationsa.
Seurakunnat
pienoiskuva|250px|Suomen adventtiseurakunnat kartalla
Acre (1945)
Palvelus
Alus poistettiin 1974 alusluettelosta.
Rusketusraidat
Rusketusraidat on PMMP-yhtyeen ensimmäinen vuonna 2003 julkaisema single, joka sisältyy myös yhtyeen esikoisalbumille Kuulkaas enot!
Single oli Suomen virallisella singlelistalla 11 viikkoa ensimmäisellä sijalla ja toisella sijalla kaksi viikkoa. Singleä on myyty 9 197 kappaletta, joka oikeuttaa singlen kultalevyyn.
Hiekkamies
Hiekkamies on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Hän kuuluu Hämähäkkimiehen pahimpiin vihollisiin. Hiekkamiehen ensiesiintyminen tapahtui Amazing Spider-Man lehden numerossa 4 (1963). Hahmon loivat Stan Lee ja Steve Ditko. Hiekkamiehen ruumis koostuu hiekasta, jota hän voi täysin hallita. Hän voi myös absorboida läheisyydessään olevaa hiekkaa korvatakseen ja lisätäkseen sillä massaansa.
Rusketusraidat
Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Rusketusraidoista ovat tehneet cover-version muun muassa Il Vaselino, Herra Ylppö & Ihmiset, Kauniit poliisit sekä Märät säpikkäät.
Hiekkamies
Vuonna 2009 Hiekkamies oli listattu sijalle 72 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.
Historia
William Baker syntyi ja kasvoi rajuissa maisemissa New Yorkissa. Hänen isänsä lähti kun hän oli kolmen vuoden jättäen hänet ja äitinsä köyhyyteen. Baker opetteli varastamaan varhaisessa iässä ja huijasi tiensä koulun läpi. Hän oli loistava jalkapallossa, mutta pilasi mahdollisuutensa yliopistouraan otettuaan sopupelirahoja. Baker paljastui ja hänet erotettiin koulusta. Hän sai vakaan työn suojelurahoja keräävän jengin miehenä ja hän otti nimekseen Flint Marko.
Markosta tuli iso tekijä New Yorkin alamaailmassa, mutta hän viljeli ajatuksia naimisiinmenosta tyttöystävänsä Marcy Conroyn kanssa. Hänet pidätettiin rikossarjasta ja hänet tuomittiin vankilaan useaksi vuodeksi. Siihen aikaan hänestä tuli erittäin vihamielinen. Vapauduttuaan hän sai selville, että Conroy oli nainut Vic Rollinsin, toisen jäsenen jengistä. Kostettuaan raa'asti Rollinsille Marko lähti yhden miehen rikoskiertueelle. Viimein hän jäi vangiksi ja hän joutui Rykerin saarelle. Hän jätti tuomion kesken ja pakeni vartioimattoman viemärin kautta. Marko suuntasi etelään aloittaakseen uuden elämän; FBI ajoi häntä takaa paikallisten ja valtion poliisien kanssa. Hän sai vältettyä lain kouran useissa tapauksissa ja pääsi etelään.
Marko etsi turvapaikkaa ydintestialueelta läheltä Georgian Savannahia. Hän makasi läheisellä rannalla, kun kokeellisen reaktorin höyryjärjestelmä räjähti pommittaen häntä massiivisella säteilymäärällä. Lyhyen tajuttomuuden jälkeen Marko heräsi ja huomasi, että pystyi muuttamaan kehonsa hiekan kaltaiseksi aineeksi. Hän pystyi nyt välttämään viranomaiset helposti ja Marko aloitti rikollisuran, joka asetti hänet vastakkain Hämähäkkimiehen, Ihmenelosten ja Hulkin kanssa, kuten myös muiden sankareiden kanssa.
Myöhemmin Hiekkamies liittoutui nerokkaan Velhon, tahmaisen Ansaajan ja silloin seonneen Meduusan - epäinhimillisten kuningattaren - kanssa. Kauhunelosten jäsenenä Marko taisteli Ihmenelosia vastaan lukemattomia kertoja. Hän toimi myös yksin, joutuen usein vastakkain Hämähäkkimiehen kanssa.
Hiekkamiehen rikollisura mureni, kun hän yhdisti voimansa kehonsa vedeksi muuttavan Hydromiehen kanssa. Vahingossa he yhdistyivät muodostamaan irvokkaan, mutamaisen hirviön. Viranomaiset vangitsivat olennon ja sen jäänteen vietiin poliisin laboratorioon Manhattanilla. Siellä tiedemiehet yrittivät tutkia epätavallisen mudan koostumusta, mutta havaitsivat välineillään mudan olevan elotonta. He päättivät säilöä aineen säiliöön ja hävittää sen. Nähtävästi analysoinnin viivästyneenä vaikutuksena muta jakautui itsestään kahdeksi rikolliseksi, jotka murtautuivat ulos säiliöstä.
Kun Hiekkamies oli auttanut Kostajia voittamaan noita Morgan LeFayn, Bakerista tuli jälleen se mies, jota hän halveksi: Flint Marko. Velho aivopesi Hiekkamiehen uskomaan, että hän oli vain esittänyt sankaria. Ensin saatiin tietää, että Hiekkamiehen mieltä oli käsitelty hyökkäyksessä arvoituksellista senaattori Seward Wardia vastaan. Hiekkamies liittyi sitten Kuuden Koplaan - rikollistiimiin, johon kuuluivat Tohtori Mustekala, Korppikotka, Mysterio, Kraven Saalistaja ja Venom. Kun Venomin tiimitoverit nöyryyttivät häntä taistelussa, hän lähti kostamaan heille yksi kerrallaan. Kovan taistelun aikana muukalaissymbiootti nielaisi palan Hiekkamiehen massasta. Tuloksena Hiekkamies alkoi menettää osia kehostaan kunnes hän viimein hajosi. Nähtävästi vainoharhaisena tilastaan hän etsi Hämähäkkimiehen kostaakseen viimeisen kerran. Hän ei kuitenkaan pystynyt voittamaan seinäkiipijää ja hajoava Hiekkamies valui alas New Yorkin viemäreistä.
Ultimate Hiekkamies
Epäonnistuneen panssariautoryöstön jälkeen Flint Marko palasi kotiin ja hakkasi tyttöystävänsä niin pahasti, että naapurit soittivat poliisit. Heidän saapuessaan Marko hyökkäsi konstaapelin kimppuun niin pahasti, että hän kuoli vammoihinsa. Hänet tuomittiin 50 vuodeksi vankilaan Rykerin saarelle, mutta pääsi myöhemmin tiensä Hammer Industriesin tiedemiesten luokse, jotka etsivät koehenkilöitä laittomaan geenitutkimustyöhönsä. Flintistä tuli Hiekkamies-projektin koehenkilö. Saatuaan kyvyn muuttua kasaksi älyllistä hiekkaa, Marko tuli väliaikaisesti hulluksi pystymättä hallitsemaan uusia voimiaan. Kun Hammer Industriesin johtaja Justin Hammer, jota Tohtori Mustekala vaani, soitti labraansa New Jerseyssä, hän kauhistui nähdessään kuinka Hiekkamies-projekti oli edennyt. Huolimatta Markon tilasta laboratoriojohtaja tohtori Skrtic oli toiveikas hänen tulevasta käytöstään. Vain muutama päivä myöhemmin Tohtori Mustekala hyökkäsi labraan, tappoi Skrticin ja houkutteli sitten Hammerin sinne, aikoen murhata hänet kokoontuneen median edessä.
Kun Hämähäkkimies oli taltuttanut Mustekalan, Kilven agentit Woo ja Carter saapuivat labraan ja löysivät selvinneitä tiedemiehiä piileskelemästä sieltä. Carter vapautti Markon, joka lähti tuhokiertueelle ennen kuin Hämähäkkimies tuli väliin. Hyökäten sekä Hämähäkkimiehen että Kilven agenttien kimppuun, Hiekkamies hidasti vain kun Hämähäkkimies käytti paloletkua sekoittaakseen vettä hänen hiekkamuotoonsa, ja hänet tyrmäsi yksi labrateknikoista käyttäen kokeellista asetta; Marko vietiin Kilven vankilaan. Hän asui samalla selliosastolla Norman Osbornin, Tohtori Mustekalan, Elektron ja Kravenin kanssa ja pakeni heidän kanssaan. Kun Ylivertaiset ratsasivat Kravenin tuotantoyhtiön, pakolaiset käyttivät tilanteen hyödykseen ja sieppasivat Hämähäkkimiehen Kilven hallusta, Elektron ja Hiekkamiehen aiheuttaen suurimman osan vahingosta. Osborn sai naamiottoman Hämähäkkimiehen hyökkäämään mukanaan Valkoiseen taloon uhkaamalla hänen May-tätinsä henkeä, mutta kohteessa heitä odottivat Ylivertaiset. Marko hyökkäsi Rautamiehen kimppuun, mutta sai osuman laserista joka räjäytti hänet. Markon hiekkamuodon kappaleet laitettiin säilöön erillisiin purkkeihin Kilven hallussa.
Voimat ja varusteet
Hiekkamies pystyy koostumaan hiekasta ihmisen muotoon ja hallitsee hiekkaa täysin. Hän pystyy mm. muuttamaan käsistään aseita, kuten moukarin. Hallitseminen riippuu myös siitä, kuinka paljon hiekkaa on. Jos hän vain saisi tarpeeksi hiekkaa, Hiekkamies voisi muuttua vaikka jättiläiseksi, niin kuin kävi elokuvassa Spiderman 3. Elokuvan mukaan Sandman voisi myös "lentää" tuulen avulla, mutta sarjakuvissa näin ei ole koskaan käynyt. Hiekkamies pystyy kokoamaan kehoansa uudelleen jos se hajoaa.
Animaatiosarja
Hiekkamies ei esiinny Hämähäkkimies-animaatiosarjassa, koska samaan aikaan oli suunnitteilla elokuva, jossa Hiekkamies ja Elektro piti olla. Kun elokuvaa ei tullutkaan, Elektro esiintyi sarjan viimeisellä kaudella (hiukan erilaisena, kuin sarjakuvissa), mutta Hiekkamies ei.
Voi olla, että tekijät säästivät Hiekkamiehen kuudennelle kaudelle, jota ei koskaan tullut, mutta joka tapauksessa, Hiekkamies oli ainut suurvihollinen, joka sarjassa ei esiintynyt.
María Martzoúkou
María Martzoúkou on kreikkalainen kirjallisuuden kääntäjä, joka on tehnyt suomalaista kirjallisuutta tunnetuksi Kreikassa.
Martzoúkou on kotoisin Korfulta. Hän opiskeli Suomen kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja Kreikan kirjallisuutta Thessalonikin Aristoteles-yliopistossa. Martzoúkou on kääntänyt kreikaksi muun muassa viisi Mika Waltarin teosta, Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan, Kalevalan ja Sofi Oksasen Puhdistuksen. Hän kääntänyt myös lastenkirjallisuutta ja runoja.
Martzoúkou työskentelee Suomen Ateenan-instituutissa kääntäjänä. Martzoúkoulle on myönnetty Kalevalan käännöksestä vuonna 1994 Kreikan kääntäjäliiton palkinto ja vuonna 1996 Valkoisen Ruusun ritarikunnan mitali.
Martzoúkoun kääntäjänuran innoittaja oli Pentti Saarikoski ja tämän runot ja kreikkalaisen kirjallisuuden käännöstyö.
Pesärikko
Pesärikko on kirjailija Orvokki Aution trilogia, joka koostuu kolmesta romaanista: Viistotaival (1980), Kotipesä, 1982 ja Merkki päällä, 1985. Trilogia on 1986 ilmestynyt myös yhtenä kokonaisuutena nimellä Pesärikko.
Autio kuvaa teoksissaan voimakkaita pohjalaisnaisia ja pohjalaisen maalaisympäristön sosiaalista kontrollia. Miehet musertuvat näissä olosuhteissa.
Juoni
Pesärikon ensimmäisen ja toisen osan tapahtumat sijoittuvat eteläpohjalaiselle maaseudulle.
Ensimmäisen osan, Viistotaipaleen ajanjakso ulottuu vuoden 1958 kesäkuusta toukokuiseen lauantai-iltaan 1959. Keskikouluun opintonsa päättänyt 18-vuotias Aholan Armi kihlautuu vanhempiensa vastustuksesta huolimatta itseään 15 vuotta vanhemman Olavin kanssa ja muuttaa tämän varakkaaseen kotitaloon Larvaan, jota hallitsevat Olavin äiti Laimi ja tämän halvaantunut sisar Ilmi. Sisarusten välillä on monimutkainen hallintasuhde, jossa kumpikin pyrkii kahlitsemaan toisensa tunteita. (”Hillitte ittes.”)
Pirssikuski Olavi on täysin äitinsä hallinnassa ja läpeensä hemmoteltu, hänen lapsuuttaan varjostaa isän varhainen kuolema. Perheen sisäinen kontrolli on tiukka: perheenjäsenten kesken ei saa olla omia asioita eli salaisuuksia, mutta Larvan talon ulkopuolelle ei saa kertoa mitään. Varsinkin Laimi on täysin varma siitä, että jos muut ihmiset saavat tietää heidän asioistaan, he nauravat hänelle. ("Mitä ihimisekkin sanoo".) Laimi yrittää saada Armista tottelevaisen ja kaikkia hänen ohjeitaan noudattavan miniän. Olavin aiemmassa elämässä on salattu asia, josta Armi saa tietää vasta naimisiin mentyään.
Trilogian toisessa osassa Kotipesässä eletään toukokuuta 1964. Armi lukee Suomen Kuvalehdestä juttua Hollannin prinsessa Irenen häistä, joissa ei ollut morsiamen sukulaisia paikalla, kuten Armin omissakaan. Armi ja Olavi ovat asuneet viitisen vuotta Kainaston kylällä omassa "kotipesässään". Perheessä on viisivuotias Tiina ja kaksivuotias Lasse, ja Armi odottaa kolmatta lasta. Olavin sairaalloinen mustasukkaisuus alkaa pahentua eikä hän viihdy kotonaan.
Anoppi kannustaa Olavia pitämään Armin jatkuvasti raskaana, jotta tämä ’pysyisi aloillaan’. Ilmin terveys huononee ja siihen on hänen itsensä mukaan voinut liittyä ns. margariiniskandaali. Anoppi Laimi sekaantuu perheen jokaiseen asiaan lasten nimistä aina keittiönkaappien siivoamiseen saakka. Anoppi oli myös neuvonut presidentin valitsijamiesvaaleissa 1962 äänestämään Niilo Kosolaa, mutta Armi teki päätöksensä itse.
Kolmannessa Merkki päällä -osassa kuvataan Armin ja lasten elämää Tampereella sekä Olavin ja Laimin vaiheita Larvassa kymmenen vuotta edellisen osan tapahtumia myöhemmin, syksystä 1974 kevääseen 1975. Olavin mielenterveys horjuu ja hän häiriköi Armia ja lapsia. 15-vuotias Tiina kapinoi rajusti ja päätyy äitinsä kanssa kasvatusneuvolaan psykologille.
Sovitukset
Teosten pohjalta Autio on dramatisoinut myös näytelmän Pesärikko, joka ensiesitettiin KOM-teatterissa 1989, keskeisissä rooleissa Pekka Valkeejärvi, Vieno Saaristo, Tuula Väänänen ja Kati Outinen.
Yleisradion Draama-osasto teki Pesärikosta kolmiosaisen tv-elokuvan. Timo Bergholmin ohjaaman Pesärikon ensiesitykset olivat 13.11.2000 – 27.11.2000 YLE TV1:n Kotikatsomossa. Käsikirjoituksen laati Marjut Komulainen ja musiikin Otto Donner. Pääosissa olivat Minttu Mustakallio (Armi) ja Pekka Valkeejärvi (Olavi) sekä Ritva Oksanen (Olavin äiti Laimi) ja Ritva Ahonen (Ilmi). Se on katsottavissa Yle Areenassa.
Raili Mykkäsen mukaan televisioelokuva on suomalaisena elämänkuvauksena tasapainoista ja puhuttelevaa draamaa. Arja-Anneli Tuomisen mukaan televisioelokuvan Etelä-Pohjanmaa on vaikuttava; se on avara ja ahdistava. Laakeassa maisemassa kaikki näkyy, naapurien silmistä on vaikea olla poissa. Tuominen nostaa otsikkoon jo kirjasarjasta tutun sanonnan: "Mitä siitä ihmisekkin sanoo".
Pesärikko tehtiin vuonna 2003 myös Seinäjoen kaupunginteatterin ja 50 nuoren voimin Siionin virsiä ja tangoa yhdisteleväksi musiikkinäytelmäksi, jonka sävelsi Riku Niemi ja ohjasi Mikko Roiha. Nuorten tangomusikaali esitettiin myös Tampereen Teatterikesässä vuonna 2004. Vuonna 2017 Pesärikon dramatisoi, ohjasi ja lavasti Mikko Roiha Riihimäen Teatteriin.
Lezgit
Lezgit (Лезгияр/Лекьер, Lezgijar/Lekjer) ovat kaukasialainen kansa Etelä-Dagestanissa ja Pohjois-Azerbaidžanissa. Lezgit puhuvat lezgin kieltä, joka kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään. Lezgit ovat uskonnoltaan pääosin sunnalaisia, mutta heidän joukossaan on myös huomattava šiialaisten vähemmistöryhmä.
Pieniä lezgivähemmistöjä asuu myös Kirgisiassa, Georgiassa, Turkmenistanissa, Turkissa ja Uzbekistanissa.
Historia
Lezgit taistelivat urheasti Venäjän valloitusta vastaan yli 50 vuotta 1800-luvulla. Neuvostoliiton hajottua lezgit ovat alkaneet vaatia omaa tasavaltaa muodostettavaksi Dagestanin eteläosaan. Myös täydellisestä itsenäisyydestä haaveillaan.
Brutality Is Law
Brutality Is Law on yhdysvaltalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Severed Saviorin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Unique Leader Records.
Lezgit
Historia
thumb|300px|Lezgien asuinalue (pun.) Kaukasiassa.
Junko Furutan murha
Junko Furutan murha (jap. 女子高生コンクリート詰め殺人事件 Joshikōsei konkurīto-zume satsujin-jiken, suom. betoniin upotetun opiskelijatytön murhatapaus) on Japanissa 1980-luvun lopussa tapahtunut kidnappaus- ja murharikos. Tapaus herätti huomiota Japanissa ja kansainvälisesti sen erityisen raakuuden vuoksi ja siksi, että yli 100 ihmistä tiesi Furutan kaappauksesta puuttumatta tilanteeseen.
Tapahtumien kulku
Junko Furuta (jap. 古田 順子 Furuta Junko, 18. tammikuuta 1971 – 4. tammikuuta 1989) oli 17-vuotias koulutyttö, jonka neljä teinipoikaa, Hiroshi Miyano, Jō Ogura, Shinji Minato ja Yasushi Watanabe kaappasivat 25. marraskuuta 1988 Misaton kaupungissa tämän ollessa matkalla kotiin iltatöistä. Furuta oli aiemmin torjunut Hiroshi Miyanon lähestymisyritykset koulussa, minkä vuoksi hän oli valikoitunut uhriksi. Pojilla oli aiempaa rikostaustaa ja yhteyksiä yakuzaan.
Furuta oli pyöräilemässä kotiin töistä noin kello 20.30, kun eräs pojista potkaisi hänet alas pyörän selästä ja poistui juosten paikalta. Furuta ei tunnistanut poikaa, ja paikalle "sattumalta" saapunut Hiroshi Miyano onnistui voittamaan tytön luottamuksen puolelleen lupaamalla kävellä kotiin hänen kanssaan. Miyano kuitenkin johdatti Furutan läheiselle varastolle, jossa hän yakuza-taustallaan pelottelemalla raiskasi Furutan ja myöhemmin vei hänet läheiseen hotelliin, jossa raiskasi hänet uudelleen.
Noin kello kolmen aikaan aamuyöllä Miyano vei Furutan läheiseen puistoon, jossa he tapasivat muut pojat. Furutaa uhkailtiin Yakuzalla ja tämän perheen tappamisella, mikäli hän yrittäisi karata, ja hänet vietiin Adachissa sijaitsevaan taloon, jossa hänet joukkoraiskattiin. Talon omistivat Miyanon vanhemmat.
27. marraskuuta Furutan vanhemmat ilmoittivat hänet kadonneeksi, jolloin pojat pakottivat Furutan soittamaan kotiin ja ilmoittamaan hänen karanneen vapaaehtoisesti. Furuta pakotettiin esittämään Miyanon tyttöystävää Miyanon vanhemmille ja veljelle, jotka eivät uskaltaneet puuttua tapaukseen Miyanon Yakuza-yhteyksien takia. Furutaa pidettiin vankina Miyanon vanhempien talossa yhteensä 40 päivän ajan, jolloin häneen kohdistettiin erittäin raakaa väkivaltaa:
Joulukuun alussa Furuta yritti soittaa poliisille, mutta ei ehtinyt sanoa puhelimeen mitään. Kun poliisi soitti takaisin, Miyano vastasi väittäen puhelun olleen vahinko. Rangaistuksena Furutan jaloille kaadettiin sytytysnestettä ja ne sytytettiin tuleen. Lisäksi Furutan peräaukkoon tungettiin iso pullo, joka johti runsaaseen verenvuotoon. Furuta menetti tajuntansa, mutta pojat epäilivät tämän teeskentelevän ja sytyttivät hänet uudelleen tuleen. Furuta kuitenkin selvisi hengissä ja hänet raiskattiin ja häntä kidutettiin useasti tämän jälkeenkin.
Furuta oli poikien mukaan useita kertoja anellut heitä tappamaan hänet, jotta hänen kärsimyksensä loppuisivat. Sen sijaan pojat olivat sulkeneet hänet pakastimeen ja pakottaneet nukkumaan ulkona parvekkeella sydäntalvella. Furutan jalat ja kädet olivat niin huonossa kunnossa, että häneltä kesti yli tunti raahautua alakertaan WC:hen. Vakavan kidutuksen seurauksena Furuta ei enää voinut hallita rakkoaan vaan teki tarpeensa matoille, josta häntä jälleen rangaistiin. Sisäisten vammojen vuoksi Furuta oksensi kaiken mitä yritti syödä tai juoda. Laajoista sisäisistä vammoista huolimatta ruumiinavauksessa Furutan todettiin olleen raskaana.
4. tammikuuta 1989 pojat pelasivat keskenään mahjongia. Häviöstä suuttunut Miyano alkoi hakata Furutaa peitettyään kätensä muovipusseilla koska ei halunnut sotkea itseään Furutan haavoista roiskuneeseen vereen ja mätään. Pojat polttivat hänen silmäluomensa ja hakkasivat hänen jalkojaan terästangoilla. Lopuksi he kaatoivat jälleen sytytysnestettä Furutan päälle ja sytyttivät hänet palamaan. Furuta oli aluksi yrittänyt sammuttaa tulta, mutta lopulta menettänyt tajuntansa. Kaksi tuntia kestäneen kidutuksen seurauksena Furuta menehtyi.
Pojat pelkäsivät kiinnijäämistä ja murhasyytteitä, joten he veivät Furutan ruumiin rakennustyömaalle, jossa he pudottivat hänet tyhjään tynnyriin, jonka he täyttivät betonilla.
23. tammikuuta 1989 Hiroshi Miyano ja Jō Ogura pidätettiin 19-vuotiaan naisen raiskauksesta. Rikostutkintaan osallistunut poliisi epäili Miyanolla ja Oguralla olevan tekemistä Furutan katoamisen kanssa. Miyano johdatti poliisit paikalle, josta Furutan ruumis löydettiin. Betonirummusta löytyneen Furutan henkilöllisyys voitiin vahvistaa DNA-testeillä.
Oikeudenkäynti
Aluksi poikien henkilöllisyyksiä ei julkistettu, sillä he olivat alaikäisiä. Shūkan Bunshun -lehden toimittajat saivat kuitenkin ne selville ja julkistivat ne. Pojat myönsivät syyllistyneensä kuolemaan johtaneeseen väkivaltaan mutta kiistivät murhasyytteen.
Nobuharu Minato sai aluksi 4-6 vuoden tuomion, jota korotettiin valituksen jälkeen 5-9 vuoden vankeusrangaistukseksi. Yasushi Watanabe sai 3-4 vuoden vankeustuomion, jota korotettiin 5-7 vuoteen. Jō Ogura tuomittiin 8 vuodeksi nuorisovankeuteen. Hänen äitinsä kävi tuomion jälkeen vandalisoimassa Junko Furutan hautaa, väittäen Furutan tuhoneen hänen poikansa elämän.
Monet japanilaiset kokivat tuomioiden olevan liian lieviä rikoksen raakuuden huomioon ottaen. Kaikki pojat kuitenkin tuomittiin nuorina rikoksentekijöinä, mikä johti tavallista lyhyempiin tuomioihin. Mikäli tekijät olisivat olleet muutamia vuosia vanhempia, Miyano oltaisiin voitu tuomita kuolemanrangaistukseen ja muut tekijät elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Furutan hautajaiset
Junko Furutan hautajaiset pidettiin 2. huhtikuuta 1989. Furutan työnantaja, jolle hän työskenteli osa-aikaisesti, lahjoitti Furutan vanhemmille univormun, jota Furuta olisi saanut pitää kokoaikaisena työntekijänä. Univormu laitettiin hänen ruumisarkkuunsa.
Furutan ruumiin löytöpaikka on myöhemmin muutettu puistoksi.
Michael Clayton
Michael Clayton on Tony Gilroyn käsikirjoittama ja ohjaama lakiaiheinen jännityselokuva vuodelta 2007.
Orsan piiri
Orsan piiri sijaitsee Orsan kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on.
Michael Clayton
Juoni
Michael Clayton (George Clooney) on newyorkilaisen lakiasiaintoimiston likaisen työn tekijä. Firman suurimman asiakkaan U-Northin valmistamat vesakkomyrkyt ovat aiheuttaneet syöpää ja tämä on vaarassa paljastua, kun Claytonin mieleltään epävakaa kollega Arthur Edens (Tom Wilkinson) saa käsiinsä asiaa käsittelevän muistion ja kokee asiakseen paljastaa sen. U-Northin päälakimies Karen Crowder (Tilda Swinton) lähettää seuraajat Edensin perään ja lopulta tapattaa tämän ja lavastuttaa tapauksen itsemurhaksi. Clayton alkaa epäillä ja selvittää tapausta. Lopulta Crowder yrittää tapattaa myös Claytonin, mutta tämä selviytyy ja paljastaa kaiken poliiseille.
Vastaanotto
Tilda Swinton sai suorituksestaan Parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Elokuva oli ehdolla parhaan elokuvan kategoriassa ja tuotti viisi muutakin ehdokkuutta: Clooneylle miespääosasta, Wilkinsonille miessivuosasta, Gilroylle ohjauksesta ja alkuperäiskäsikirjoituksesta sekä James Newton Howardille musiikista. Elokuva toi myös neljä Golden Globe -ehdokkuutta.
Doppler
Doppler tarkoittaa seuraavia:
Katso myös
Doppleriin liittyvät myös seuraavat:
Fidenza
Fidenza on kunta Pohjois-Italiassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Se tunnettiin aiemmin nimellä Borgo San Donnino. Kaupunki sijaitsee Via Emilialla Parman ja Piacenzan kaupunkien välissä, noin 23 kilometriä Parmasta luoteeseen.
Kaupunki on Parman jälkeen maakunnan toiseksi suurin kaupunki, ja se on merkittävä taide- ja kulttuurikaupunki. Kaupungin huomattavin nähtävyys on Benedetto Antelamin 1100-luvulla suunnittelema romaaninen Fidenzan katedraali. Erityisen näyttäviä ovat katedraalin julkisivun reliefit ja patsaat. Katedraali on omistettu kristitylle marttyyrille San Donnino di Fidenzalle, jonka pyhäinjäännöksiä säilytettiin Fidenzassa olleessa pienessä kirkossa varhaiskristillisenä aikana. Keskiajalla kirkko oli tärkeä etappi pyhiinvaeltajille jotka kulkivat Via Francigenaa pitkin. Muita nähtävyyksiä ovat kaupungin keskiaikainen portti Porta di San Donnino, kaupungintalo Palazzo Comunale sekä Pyhän Pietarin kirkko Chiesa di San Pietro.
Eläinten kapina (vuoden 1999 elokuva)
Eläinten kapina (Animal Farm) on vuonna 1999 valmistunut brittiläis-amerikkalainen televisioelokuva, joka perustuu George Orwellin satiiriseen romaaniin Eläinten vallankumous. Se toteutettiin samanlaisella tekniikalla kuin lastenelokuva Babe – urhea possu, jossa oikeille eläimille on tietokonetehosteilla animoitu puhetta muistuttavat suunliikkeet.
Kuten vuoden 1954 piirrosanimaatiossa Eläinten kapina, myös tässä elokuvassa on Orwellin romaanista poikkeava onnellinen loppu.
Fucked Up
Fucked Up on kanadalainen hardcore punk -yhtye Torontosta, Ontariosta. Yhtye perustettiin ja he esiintyivät ensimmäisillä keikoilla vuoden 2001 alussa. Yhtye voitti kanadalaisen Polaris-palkinnon vuonna 2009 levystään The Chemistry of Common Life.
Oslofjord Convention Center
thumb|Konferenssikeskus ilmasta
Oslofjord Convention Center on Stokkessa Vestfoldin läänissä Norjassa sijaitseva konferenssikeskus. Aikaisemmin sen nimi oli Brunstad Conference Center. Rakennukset omistaa Brunstadin Kristillinen Seurakunta, mutta toimintaa hoitaa erillinen yritys. Seurakunta on keskuksen suurin käyttäjä: sen kesäkokoukseen paikalle saapuu yli 8 000 ihmistä. Nukkumapaikkoja keskuksessa on 6 000 ja isossa salissa on 6 800 istumapaikkaa, mutta vuonna 2011 rakennuksia oltiin laajentamassa ja samalla aiottiin tehdä esimerkiksi urheiluun liittyviä rakennuksia.
Pankakoski
Pankakoski on yksi Lieksan kaupungin kaupunginosista. Vuoteen 1973 saakka Pankakoski kuului Pielisjärven kuntaan, kunnes tämä ja Lieksan kauppala yhtyivät nykyiseksi Lieksan kaupungiksi. Pankakoski sijaitsee noin kuusi kilometriä Lieksan keskustasta itään Hattuvaaran tien varressa. Vuoden 2018 lopussa Pankakoskella asui Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan yhteensä 656 henkilöä.
Viljo Forssell
Juho Viljo Reino Forssell (24. heinäkuuta 1878 Vaasa – 30. joulukuuta 1954 Helsinki ) oli suomalainen eversti, ratsastaja ja ratsastuksen sekä hippologian opettaja.
Pankakoski
Pankakoskella sijaitsee Pankakosken kartonkitehdas, joka on Lieksan suurimpia työnantajia. Tehtaan omistaa Pankaboard Oy. Tehdas tuottaa erikoiskartonkeja esimerkiksi elintarvike- ja lääketeollisuuden tarpeisiin. Henkilökuntaa on noin 200. Tehdas kuului vuoteen 2006 Stora Ensolle. Tehtaalle kulkeva Pankakosken rata erkanee Joensuu–Kontiomäki-radalta Lieksan keskustan eteläpuolella Sokojoella. 12. maaliskuuta 1912 käynnistyi Pankakoskeen rakennettu vesivoimalaitos, josta johdettiin sähköt myös Lieksan Rantalassa sijaitsevalle Gutzeitin sahalle.
Viljo Forssell
Henkilöhistoria
Viljo Forssellin vanhemmat olivat kollega Kristian Oskar Forssell ja Wendla (Vendla) Katarina Berglund. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1919–1922 oli Marusja Alexandra Mgebrova ja toinen vuodesta 1923 Kyllikki Nylund-Linnove. Näyttelijä Kyllikki Forssell on Forssellin tytär toisesta avioliitosta.
Pankakoski
Pankakosken alueista mainittakoon varsinainen Pankakoski ja Hangaspuro. Pankakoskella on muun muassa oma kirkko. Pankakoskella sijainnut Lieksan kaupunginkirjaston sivukirjasto sulkeutui vuoden 2012 lopulla.
Pankakoski oli aikoinaan Suomen mahtavimpia koskia, putousta 11,8 metriä. Jo Kalevalassa, Väinämöisen ja Joukahaisen kilpalaulannassa, mainitaan yhtenä maan kolmesta kovasta koskesta Kaatrakoski, joka perimätiedon mukaan tarkoittaa Pankakoskea.
Viljo Forssell
Henkilöhistoria
Ensimmäisessä maailmansodassa Forssell osallistui yli 30 taisteluun ja haavoittui neljä kertaa. Forssell sai henkilökohtaisesta urhoollisuudesta Annan IV luokan ritarimerkin sekä Pyhän Yrjön kultaisen sapelin. Hän ylenni sodan aikana aliratsumestarista everstiksi.
Pankakoski
Kuuluisin Pielisjärvellä syntynyt henkilö on säveltäjä ja pianisti Heino Kaski, joka sävelsi muun muassa Pankakoski-pianopreludin, yhden merkittävimmistä suomalaisista pianosävellyksistä. Heino Kasken sisar Hilja Kaski toimi opettajana Pielisjärvellä yli 40 vuotta, josta suurimman ajan (1927–1946) Pankakosken koululla. Juuri Pankakoskella vieraillessaan Kaski sai aiheen Pankakoski-nimiseen pianokappaleeseen (op. 48 nro 1). Heino Kasken koti oli Lamminkylässä Pokronlammen rannalla, josta hän lähti opintielle, ensin Joensuun, sitten Sortavalan lyseoon.
Viljo Forssell
Henkilöhistoria
Suomen sisällissotaan Forssell osallistui valkoisten riveissä, hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja everstiksi 1917. Forssell oli Vaasan poliisimestari 1918–1920 ja Suomen puolustusvoimien palveluksessa 1924–1938, toimien hippologian ja ratsastuksen opettajana vuodesta 1924. Hän oli Espanjan noninterventiokomitean jäsen Ranskassa 1938–1939 ja palveli sotien aikana muun muassa II Armeijakunnan esikunnassa, VI Armeijakunnan Syvärin lohkon huoltopäällikkönä sekä varuskuntien päällikkönä Helsingissä, Aunuksessa ja Sortavalassa. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 1944, mutta toimi vielä senkin jälkeen ratsastuksen ja hippologian opettajana. Suomen ratsastusseuran varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana sekä Suomen Ratsastajainliiton varapuheenjohtajana ja työvaliokunnan puheenjohtajana kilparatsastusta ja ratsastuksen kehittämistä harrastanut Forssell toimi 1920-luvulla.
Ajuricaba (1945)
CT Ajuricaba (viirinumero A3) oli Brasilian laivaston Acre-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Rio de Janeirosta Ilha das Cobrasin telakalta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1940. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1945 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1951.
Palvelus
Alusta ei todennäköisesti modernisoitu sisaraluksistaan poiketen, vaan se poistettiin palveluksesta 1964 palveluksesta.
Islanninsimpukka
Islanninsimpukka (Arctica islandica) on merenpohjan nilviäislaji, jonka hallussa on pitkäikäisimmän elävänä tavatun eläimen maailmanennätys.
Levinneisyys
Islanninsimpukka elää lauhkean ja viileän Pohjois-Atlantin rannikkovesissä vedenrajasta 400 metrin syvyyteen, kokonaan tai osittain pohjamutaan tai hiekkaan kaivautuneena. Sen elinalue Euroopassa ulottuu Lounais-Espanjasta Islantiin ja Vienanmerelle, ja se elää myös Itämeren lounaisosan syvänteissä. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan Pohjois-Carolinasta Newfoundlandiin.
Eläinkunnan ikäennätys
Islanninsimpukan kasvu on hidasta ja se elää poikkeuksellisen vanhaksi, jopa satoja vuosia. Simpukan ikä voidaan laskea sen kuoren kasvuvyöhykkeistä. Vuonna 2007 määritettiin tähän mennessä maailman todennetusti vanhimmaksi eläneen yksittäisen eläinyksilön ikä 405–410-vuotiaasta, Islannin vesiltä 80 metrin syvyydestä v. 2006 kerätystä islanninsimpukkayksilöstä, jonka elämä päättyi tähän.
Gladiaattori (Melvin Potter)
Gladiaattori, oikealta nimeltään Melvin Potter on parannuksen tehnyt superroisto Marvel-kustantamon sarjakuvissa. Hahmon loivat Stan Lee ja John Romita. Gladiaattorin ensiesiintyminen tapahtui Daredevil-lehden numerossa 18 (heinäkuu 1966). Gladiaattori on varsinkin Daredevilin vastustaja.
Historia
Potter oli Daredevilin yksi ensimmäisistä vastustajista. Siviielämässä Potter toimii puvustajana. Myöhemmin Potter luopui rikollisesta elämästä ja ryhtyi Daredevilin yhdeksi suurimmista tukijoista.
Voimat ja varusteet
Gladiaattorilla ei ole yliluonnollisia kykyjä. Hän on kuitenkin loistava lähitaistelija ja fyysisesti voimakas. Rikollisen uransa aikana Potter piti yllään paksua metallihaarniskaa ja oli aseistautunut lukuisilla teräaseilla. Varsinkin hänen ranteissaan olleet sirkkelimäiset terät osoittautuivat usein vaarallisiksi.
Ultimate Gladiaattori
Ultimate Marvel -jatkumossa Gladiaattori tekee lyhyen vierailun taistelemalla Hämähäkkimiestä vastaan.
Televisiosarjat
Melvin Potter esiintyy Marvel Cinematic Universeen sijoittuvassa sarjassa Daredevil, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä vuonna 2015. Häntä näyttelee Matt Gerald.
Potter oli suunnitellut Wilson Fiskille ja tämän rikostovereille suojaavat panssaripuvut. Hän oli joutunut tekemään tämän, koska hänen tyttöystävänsä Betsy Beatty oli uhattuna. Sarjan lopulla Matt Murdock lupaa tälle pysäyttävänsä Fiskin, jos Potter takoo hänelle uuden panssaripuvun tavallisen mustan kangaspuvun tilalle. Potterin takoma puku on samanlainen kuin sarjakuvissa esiintyvä Daredevilin puku.
Janne Kuutio
thumb|Kirjailija Elmer Diktonius kuvassa oikealla. Janne Kuutio on Elmer Diktoniuksen romaani, joka ilmestyi alun perin ruotsiksi vuonna 1932 ja tekijän itsensä suomentamana vuonna 1946. Teos jatkaa näennäisesti suomalaisen kirjallisuuden niin kutsutun kansankuvauksen linjaa lähimpinä sukulaisinaan Maiju Lassilan Kuolleista herännyt ja F. E. Sillanpään Hurskas kurjuus, mutta myös Kiven Seitsemän veljestä. Teos kertoo tavallisen suomalaisen köyhälistön miehen elämästä Suomen itsenäistymisen ajoista aina 1930-luvun talouslamaan saakka. Teoksen vahva kuvaus työläisistä johtuu osittain kirjailijan omakohtaisista suhteista Suomen kommunistisen puolueen johtohahmoon Otto Wille Kuusiseen, jonka Diktonius tapasi ennen Suomen sisällissotaa. Suomenkielisen version kuvituksen teki Tapio Tapiovaara.
Teos
Kirjan rakenne on omalaatuinen ja se on yksi kokeellisimmista Suomessa kirjoitetuista romaaneista. Elmer Diktonius kirjoitti modernismin tyylin mukaisesti. Diktonius kommentoi kirjan tapahtumia aina lukujen lopussa. Kirjailija suhtautuu ironiseen sävyyn Jannen edesottamuksiin. Kerronnan visuaalisuus ja auditiivisuus ovat keinoja tavoittaa tilanteen luonne niin, että se ilmentää samalla Jannen ja yleensäkin raskasta työtä tekevien ihmisten elämää ja kokemuksia. Satamatyön kuvaus on kuin modernistinen maalaus, jossa ekspressionistiset, futuristiset ja kubistiset piirteet yhdistyvät visuaaliseksi kokonaiskentäksi.
Diktonius ei kuitenkaan kirjoittanut laveaa proosaa ja hän itsekin kuvasi teostaan ”puupiirrokseksi sanoin”. Tuokiokuvat ovat hänen proosassaan parasta.
Hahmot
Janne Kuutio on romaanin päähenkilö. Kirjassa hänen elämänvaiheitaan kuvataan epäkronologisessa järjestyksessä aina lapsuudesta kuolemaan. Kuutio on lapsuudessaan renkien kanssa töissä ja ennen sisällissotaa toimii laivanlastaajana. Sisällissodan sytyttyä hän ajautuu punaisten joukkoihin ja joutuu sodan jälkeen vankileirille. Vapauduttuaan Kuutio epäonnistuu ihmissuhteissaan ja puukottaa miestä. Hän toimii myös viinatrokarina kieltolain aikaisessa Suomessa ja Lapuan liikkeessä. Hän kuolee satamalaivan ruumassa. Janne Kuutio on luonteeltaan äkkipikainen ja huoleton. Kuutio on hieman yksinkertainen henkilö ja ajelehtii tahdottomasti tapahtumien virrassa. Kuutiolla ei tämän takia ole kiinteää identiteettiä.
Varsinaisia sivuhenkilöitä kirjassa ei ole vaan eri henkilöt esiintyvät aina satunnaisesti Kuution eri elämänvaiheissa. Merkittävin sivuhenkilö ja kirjan ainoa sankari on vanha vääpeli Järvinen, joka luvussa ”Kuorma kaatuu” heittäytyy lumeen suojatakseen vimmatusti pakenevia punaisia. Näiden joukossa Janne, joka on lähtenyt paniikin vallassa pakoon tajuttuaan, miten valkoisten joukot ovat edenneet: ”Ihailun ja surkuttelun sekaisin tuntein seurataan hänen hommiaan, pidetään häntä uljaana hulluna mutta hyvänä omalla tavallaan; kukaan kavereista ei silti tarjoa hänelle apuaan, eikä heitä siihen kehoteta – he ovat vain kiitollisia nyt tyhjentyneestä viimeisestä reestä, syöksyvät siihen, panevat eloa hevoseen painuvat toisten jälkeen.” Järvistä kuvataan ylentävästi ja kunnioituksella. Hänenkään osuutensa ei silti kestä kauan.
Miljöö
Sisällissotakuvaus on kirjan merkittävimpiä ympäristöjä. Se on hyvin erilainen muista sisällissotakuvauksista, koska siitä puuttuu kokonaan valkoisten ja punaisten sisällissotakertomuksiin yhdistetty sankarihohde. 1918 vuoteen sijoittuva kuvaus sisältää hyvin kielteistä kuvausta sodasta; ”se saakelin sota ja se kirottu vallankumous”. Myös eri satamakuvauksia on useita, ennen sotaa ja 1930-luvulle sijoittuvia.
Vastaanotto
Kirja vastaanotettiin empivästi ja epäluuloisesti. Tosin Rabbe Enckellin mielestä kirja oli ”suomalaisen proosataiteen omaperäisimpiä luomuksia”. Hän vertasi osuvasti Jannea Sven Dufvaan, joka teki kaiken päinvastoin kuin piti ja Janne taas niin kuin kaikki muut. Hagar Olsson nimitti kirjaa kesken jääneeksi kokeiluksi ja väitti, että Diktonius ei hallinnut laajempaa proosamuotoa. Kirjan saama sekalainen kritiikki oli pääasiassa lähtöisin porvarillisista sanomalehdistä; Borgåbladet ”lannanlöyhkää ja sonnanmakua”, Allas Krönika ”viemärinlemua”; mutta Axel Åhlström Arbetarbladetista kehui kirjaa.
Makedonian translitterointi
Makedonian translitterointi on makedoniankielisen tekstin esittämistä jollakin muulla muulla kirjaimistolla kuin kyrillisellä. Suomen kielessä makedonian translitterointiin käytetään Suomen Standardisoimisliiton laatimaa SFS 4900 -standardia. Kansainväliseen käyttöön on tarkoitettu Organisation internationale de normalisationin ISO 9 -standardi.