cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Íñigo López Montaña
Íñigo López Montaña (s. 23. heinäkuuta 1982 Logroño, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Celtaa ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Íñigon vanhempi veli Jorge on myös jalkapalloilija.
Seurajoukkueura
López aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 Atlético Madridin reservijoukkueesta, joka pelasi Segunda División B:ssä. Sieltä López siirtyi vuodeksi toiseen madridilaisseuraan San Sebastián de los Reyesiin, josta hän jatkoi matkaansa Alcorcóniin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa 35 ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Kaudella 2009–2010 López palasi joukkueen avauskokoonpanoon, pelattuaan edellisellä kaudella vain viidessä sarjaottelussa. Hän teki kauden aikana myös kunnioitettavat seitsemän maalia puolustajana. Kausi muistetaan myös historiallisesta ottelusta Real Madridia vastaan, joka tunnetaan myös nimellä Alcorconazo, jossa Alcorcón kaatoi madridilaisjätin Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa numeroin 4–0. Joukkue eteni lopulta otteluparista jatkoon yhteismaalein 4–1.
Kesällä 2010 hän siirtyi Granadaan, joka pelasi Segunda Divisiónissa. López teki ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa neljä maalia pelaamassaan 28 ottelussa.
Insesti
thumb|250px|Oidipus ja sfinksi. Insesti (lat. incestus 'siveetön') eli sukurutsa (myös sukurutsaus) on toisilleen läheistä sukua olevien henkilöiden välistä sukupuolista kanssakäymistä. Insesti on yleismaailmallisesti tabu, ja se on useimmissa maissa laitonta. Joissakin maissa täysi-ikäisten vapaaehtoista insestiä ei ole säädetty laissa rangaistavaksi. Yleensä laillisuuden perusteena on ajattelutapa, ettei tekoon tarvitse puuttua lainsäädännöllä. Laillista se on muun muassa Hollannissa, Ranskassa, Espanjassa, Turkissa, Venäjällä, Kiinassa ja Israelissa. Suurin osa nykyuskonnoista kieltää sukurutsauksen.
Alaikäisiin kohdistuvaa insestiä pidetään samalla lasten seksuaalisena hyväksikäyttönä. Insestin tapauksessa lainsäädäntö voi lapsen seksuaalisen hyväksikäytön osalta olla ankarampi kuin muulloin, mm. Suomessa suojaikäraja on yleensä 16, mutta biologisen vanhemman ja lapsen välillä raja on kuitenkin 18. Täysikasvuisten ihmisten välisen insestin kieltoa perustellaan sairaiden jälkeläisten syntymisen riskin korottumisella.
Biologisten lähisukulaisten insestisistä suhteista syntyvillä lapsilla on tavallista suurempi kuoleman, perinnöllisten sairauksien tai vammaisuuden riski, joka johtuu sisäsiittoisuudesta.
"Lähisukulainen" on määritetty eri kulttuureissa eri tavoin. Joissakin lainsäädännöissä insesti määritetään verisukulaisuudeksi, kun toisissa avioliitto tai lapseksiottaminen riittää. Joissain lainsäädännöissä puhutaan perheenjäsenistä, toisissa mainitaan sedät, tädit, veljenpojat ja sisarentyttäret. Joissakin yhteiskunnissa insestin vieromisessa on menty niin pitkälle, että kullekin henkilölle jopa neljäsosaa maan asukkaista on pidetty niin läheisinä sukulaisina, että seksi heidän kanssaan on katsottu insestiksi.
Läheinen suhde estää insestiä
Kädellisillä on havaittu selvä lähisukulaisuusseksin esto. Seksi estyy niiden kanssa, joiden parissa poikasena elää yhdessä. Voimakkaimmillaan tämä esto on emon kanssa, seuraavaksi voimakkain emonpuoleisten sisarten kanssa. Joillain lajeilla tyttäret parittelevat isänsä kanssa. Isää ei apinoilla useinkaan tiedetä, sillä tämä elää vapaudessa usein erillään muusta laumasta. Naaraat välttävät kumppaneina niitä uroksia, jotka ikänsä puolesta sopivat niiden isäksi tai olivat aikuisia siinä ryhmässä, johon naaras syntyi. Gorilloilla, joilla on yhden uroksen hallitsema haaremijärjestelmä, isä ei koskaan parittele tyttärensä kanssa, jos se on jäänyt ryhmään. Samanlainen täysesto on marmaseteilla.
Vankeudessa pidetyistä eläimistä tiedetään, että ensimmäisen asteen insesti lisää poikasten kuolleisuutta 30 %. Luonnon kovemmissa olosuhteissa ilmeisesti enemmän. Kädellisillä ei sisäsiittoisuutta juuri esiinny, koska lähisukulaiset eivät elä samassa laumassa ja jos elävät, eivät yleensä parittele keskenään. Simpansseilla esiintyy ”harjoitteluseksiä”, paritteluja sisarten ja äidinkin kanssa, mutta tämä loppuu viimeistään seitsemän vuoden iässä, jolloin simpanssin poikanen voi saada siemensyöksyn. Insestikielto ei kädellisillä ole täydellinen, siitä tapahtuu aina välillä poikkeuksia.
Ihmisillä sukulaisuuden vaikutusta on tutkittu mm. Israelin kibbutseissa. Kibbutseissa eri vanhempien lapset elävät samassa kiinteässä ryhmässä yhdessä muiden lasten kanssa. Lapset vain erittäin harvoin alkoivat seurustella keskenään tai menivät naimisiin keskenään. Taiwanissa perinteisessä lapsi-avioliitossa tuleva aviopuoliso siirtyi perheen kasvatettavaksi jo pienenä lapsena. Nykyaikaisessa avioliitossa puolisot tapaavat vasta naimaiässä. Lapsesta asti yhdessä kasvaneissa avioliitoissa syntyy selvästi vähemmän lapsia, ja avioliitot päättyivät useammin eroon. Lisäksi lasten määrän vähyys avioliitossa korreloi myös siihen, kuinka nuorena tuleva aviopuoliso oli otettu perheen kasvatettavaksi. Mitä nuorempana tämä tapahtui, sitä pienempi oli lapsiluku. Tämä viittaa siihen, että Westermarck-efekti on sitä voimakkaampi, mitä nuorempana lapset oppivat tuntemaan toisensa.
Historia
Antropologiassa on tultu johtopäätökseen, että kaikissa tunnetuissa yhteisöissä naimisiinmenolle on asetettu tiukkoja vaatimuksia. Monet yhteisöt ovat sallinneet seksin vain avioliiton aikana. Täten avioliitolle asetetut säännöt ovat koskeneet myös seksiä. Niissä yhteisöissä, joissa avioliiton ulkopuolinen seksi on ollut sallittua, on avioliittoon liittyvät kiellot ulotettu myös avioliiton ulkopuolisille seksisuhteille.
Kaikissa tunnetuissa yhteisöissä on niin sanottu insestitabu, joka määrittää, kuinka läheisten sukulaisten kanssa saa mennä naimisiin (tai harrastaa seksiä). Läheisimmät biologiset sukulaiset (eli sisarukset tai vanhemmat) ovat poikkeuksetta listalla. Muinaisessa kiinalaisessa kulttuurissa esiintyy suhteellisen tiukka rajoitus: siellä kaksi ihmistä ei saa mennä naimisiin, jos heillä on sama sukunimi, koska tämä saattaisi viitata yhteisiin esi-isiin. Tällaiset rajoitukset eivät kuitenkaan ole aivan ainutlaatuisia. Eräiden eteläisen Afrikan sanien keskuudessa on perinteisesti annettu lapselle nimi hyvin pienestä nimien ryhmästä, eikä tyttö ole periaatteessa saanut mennä naimisiin pojan kanssa, jos tällä on sama nimi kuin hänen isällään. Kyseistä sääntöä on voitu tapauskohtaisesti laajentaa paljon monimutkaisemmaksikin, jotta lastaan naittavilla vanhemmilla olisi syy estää liitot, jotka eivät miellytä heitä. Aina nimittäin on puolison suvusta löytynyt joku samanniminen juuri nimien pienen määrän takia.
Joskus harvoin kuitenkin kansojen johtajat ovat voineet naida sisaruksiaan tai lapsiaan. Näin oli esimerkiksi Egyptissä, jossa ei haluttu faaraoiden jumalaisena pidettyyn sukuun vierasta, ei-jumalaista verta. Insestisiä suhteita esiintyi hallitsijaperheissä myös inkojen Perussa ja ajoittain myös Keski-Afrikassa, Meksikossa, Thaimaassa ja Havaijilla.
Suomalaisessa kansanperinteessä esiintyy insestiä. Pahojen olentojen väitetään toisinaan syntyneen insestin seurauksena. Herjauksissa ja syytöksissä esiintyy myös insestisyytöksiä. Lemminkäinen laulaa Lapin laulajat perikatoon. Märkäkorva lappalainen on kuitenkin niin vastenmielinen, että häntä Lemminkäinen ei suostu laulamaan. Märkäkorva on nimittäin maannut oman emonsa ja vielä hevosen tammatkin. Kansantarinoissa Väinämöinen tuomitsee Marjatan isättömän pojan kuolemaan. Poika kuitenkin alkaa puhua, ja useissa kansanrunojen versioissa hän syyttää Väinämöistä siskonsa, äitinsä tai pojan oman äidin Marjatan makaamisesta. Järkyttävän syytöksen kuultuaan Väinämöinen pakenee yhteisöstä. Ehkä tunnetuin insestitapaus suomalaisessa tarustossa on kuitenkin Kullervon tapaus: Hän tapaa siskonsa ja makaa tämän tietämättä sukulaisuudesta. Kun asia selviää, sisko tekee itsemurhan hyppäämällä koskeen. Kullervon sisko oli siskopuoli, koska Kullervo oli isänsä ja piian poika.
Insesti Raamatussa
1. Mooseksen kirjan 19. luvun jakeissa 31-38 kerrotaan, miten Lootin tyttäret juottivat isänsä humalaan ja makasivat hänen kanssaan. Halakhassa, Mooseksen laissa, insestikielto on kuitenkin yksi tärkeimpiä kohtia, ja kielletyt sukupuolisuhteet luetellaan hyvin tarkasti. Oheisessa taulukossa luetellaan kielletyt suhteet. Roosa tarkoittaa naisilta kiellettyä suhdetta, sininen miehiltä kiellettyä ja violetti molemmilta kiellettyä.
Insesti Suomen lainsäädännössä
Avioliittolaissa määritellään avioliiton solmimisesta, ettei kukaan saa mennä naimisiin suoraan etenevässä polvessa olevan jälkeläisensä tai takenevassa polvessa olevan (esi)vanhempansa kanssa. Sisarukset tai puolisisarukset eivät myöskään saa avioitua keskenään. Avioliitto ei myöskään ole ilman oikeusministeriön lupaa sallittu, mikäli toinen on toisen veljen tai sisaren jälkeläinen. Samoin ottovanhemman ja ottolapsen välinen avioliitto vaatii oikeusministeriön luvan.
Rikoslaissa on määritetty rangaistavaksi sukupuoliyhteys lähisukulaisten kesken. Lähisukulaisina pidetään suoraan etenevässä tai takenevassa polvessa olevia henkilöitä ja sisaruksia. Puolisisaruksia ei pidetä tässä yhteydessä lähisukulaisina, vaikka avioliitto on kielletty. Rangaistus voi olla sakkoa tai vankeutta enintään kahdeksi vuodeksi. Teosta ei tuomita henkilöä, joka on ollut alle 18-vuotiaana sukupuoliyhteydessä oman vanhempansa tai tämän vanhemman kanssa, eikä henkilöä, joka on pakotettu tai lainvastaisesti taivutettu sukupuoliyhteyteen.
Rikoslakiin tehtiin seksuaalirikoksia koskeva kokonaisuudistus vuonna 1998, jolloin oli esillä ehdotus vapaaehtoisen täysi-ikäisten lähisukulaisten välisen seksin rangaistavuuden poistamisesta, mutta kielto jäi lakiin.
Ise-jingū
thumb|272px|Ilmakuva alueesta: Naikū-pyhäkkö keskellä Ise-jingū, virallisesti vain Jingū , on šintolainen pyhäkkökompleksi Isen kaupungissa Mien maakunnassa Japanissa. Pyhäkkökompleksiin kuuluu kaksi tärkeää pyhäkköä, jotka sijaitsevat kuuden kilometrin päässä toisistaan: Naikū eli sisin pyhäkkö ja Gekū eli ulkoinen pyhäkkö. Näiden lisäksi alueeseen kuuluu noin 120 apupyhäkköä. Isen pyhäkkö on pyhitetty auringonjumalatar Amaterasulle. Se on Japanin tärkein šintolaispyhäkkö.
Insesti
Insesti Suomen lainsäädännössä
Heinäkuussa 2012 Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton (ViNO) vuoden 2012 toinen puheenjohtajista Hanna Hakko herätti huomiota blogikirjoituksellaan, jossa pohdittiin insestin ja eläimiinsekaantumisen hyväksymistä ja suojaikärajojen poistoa. Seuranneessa keskustelussa Vihreiden Otto Lehto kertoi kannattavansa vapaata seksiä kaikille täysi-ikäisille. Vasemmistoliiton kansanedustaja Anna Kontula kertoi pitävänsä täysi-ikäisten lähisukulaisten välisen seksin eli insestin kieltävää lakia nykyään tarpeettomana. Hänen mukaansa se ei ole asia, jota pitäisi säädellä lailla. Väestöliiton ylilääkäri Dan Apterin mukaan sukupuoliyhteys ei kuulu vanhemman ja lapsen eikä sisarusten välille, ja seksin kautta tulee helposti hyväksikäyttöongelmia.
Ise-jingū
Isen pyhäköissä toimii nykyisin noin sata pappia, joista ylimmäinen on keisari Akihiton sisar, prinsessa Atsuko Ikeda. Isen keskeisiä riittejä ovat lokakuun uuden riisisadon kiitosjuhla kannamesai, runsaan sadon saamisen rukousjuhla toshigoi-no-matsuri, sekä kesä- ja joulukuinen tsukinamisai.
Insesti
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen kanta
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi päätöksensä 12. huhtikuuta 2012. Jäsenvaltioissa ei vallinnut yksimielisyyttä siitä, oliko vapaaehtoisuuteen perustuvaa sukupuoliyhteyttä täysi-ikäisten sisarusten välillä pidettävä rangaistavana. Kuitenkin 44 valtioista teko on säädetty rangaistavaksi 28 valtiossa. Kaikissa valtioissa on kielletty avioliitto sisarusten välillä. Niinpä on laajaa yksimielisyyttä siitä, että sisarusten välinen sukupuolisuhde ei ollut hyväksyttävää. Ei myöskään ole näyttöä siitä, että yleinen kehitys kulkisi teon rangaistavuuden poistamisen suuntaan. Siten kansallisten viranomaisten harkintamarginaali oli väljää. Sisarusten välisillä sukupuolisuhteilla voitiin murentaa perherakenteet ja vaikuttaa kielteisesti koko yhteiskuntaan.
Ise-jingū
Sisin ja ulkoinen pyhäkkö on rakennettu pystypaalujen väliin, ja niiden arkkitehtuuri edustaa hyvin vanhaa tyyliä ajalta ennen buddhalaisuuden tuloa Japaniin. Sisin pyhäkkö on rakennettu japaninsypressistä shinmei-tyylillä. Ulkoinen pyhäkkö on samankaltainen, joskin niiden kattorakenteissa on hiukan eroja. Sisimmän pyhäkön ympärillä on neljä aitaa. Vierailijat pääsevät ainoastaan ensimmäisen aidan sisäpuolelle, ja vain ylipappi pääsee pyhäkön sisälle.
Insesti
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen kanta
Rangaistavuus oli tuomioistuimen mukaan oikeutettua myös seksuaalisen itsemääräämisoikeuden turvaamisen kannalta perheenjäsenten keskinäisiin riippuvuussuhteisiin ja läheisyyteen nähden. Valittajan sisar oli ollut sukupuolisuhteen alkaessa 16 vuoden ikäinen ja valittaja oli häntä 7 vuotta vanhempi. Sisarella oli vakava persoonallisuushäiriö, jonka vuoksi hän oli hyvin riippuvainen valittajasta. Sisarta oli pidetty alentuneesti syyntakeisena. Niin ollen valittajan tuomitsemiselle oli ollut pakottavaa yhteiskunnallista tarvetta. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8. artiklaa yksityiselämän suojasta ei ollut rikottu. Päätös oli yksimielinen.
Ise-jingū
Kahden pääpyhäkön lisäksi alueella on esimerkiksi toriita, riisinsäilytysvarasto ja tanssipaviljonki, jota käytetään avioliiton vahvistamisseremonioissa.
Kaksi pääpyhäkköä ja neljätoista apupyhäkköä puretaan ja rakennetaan uudelleen joka kahdeskymmenes vuosi, viimeksi 2013. Uusi pyhäkkö rakennetaan aina edellisen viereen tyhjälle tontille. Pyhäköt uusitaan osin rituaalisen puhtauden vaatimuksista, uuden aikakauden merkiksi, ja osin esteettisistä syistä, sillä maalaamaton puu tummenee ajan myötä.
Isen pyhäköt pystytettiin alun perin Japanin keisarien kunniaksi ja vallan symboleiksi. 1400-luvun lopulla pyhäkön kunnioitus oli suurimmillaan, ja pyhäkön apupapit kiertelivät maakuntia keräämässä varoja pyhäkön ylläpitoon kehotellen ihmisiä tekemään pyhiinvaelluksen Iseen. Ennen vuotta 1467 pyhäköt eivät olleet avoinna tavalliselle väelle, mutta keisarin vallan vähettyä kaikki päästettiin sisään, buddhalaismunkkeja ja -nunnia lukuun ottamatta. Hekin pääsivät pyhäköihin vuoden 1868 jälkeen.
Saarenmaa (Kouvola)
Saarenmaa on Kouvolan kaupungin pienalue Niinistön kaupunginosassa, Valkealan suuralueella. Se rajautuu pohjoisessa Valkealanväylään (Valtatie 15), lännessä Jokelanjokeen, lounaassa Käyrälampeen, etelässä Käyräjokeen ja idässä Jyrääntiehen.
Jokelan teollisuusalue kuuluu Saarenmaahan.
Saarenmaassa sijaitsee vanha Valkealan sairaala. Sairaalantien varrella sijaitsee Saarenmaan omakotitalovaltainen kylä.
HMS Kalmar (K23)
HMS Kalmar (runkonumero K23) on Ruotsin laivaston Göteborg-luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin 1. joulukuuta 1985 Karlskronan telakalta. Se laskettiin vesille 1. marraskuuta 1990 ja valmistui 18. joulukuuta 1991.
Andreas Wank
Wank kilpaili Continental Cupissa ensimmäisen kerran elokuussa 2002. Hän on saavuttanut kuusi voittoa Continental Cupissa. Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2008 Wank voitti kultaa normaalimäessä ja joukkuekilpailussa.
Mäkihypyn maailmancupissa Wank kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa joulukuussa 2004. Hänellä on maailmancupissa kaksi palkintosijaa: hän oli Sapporon suurmäessä toinen 16. tammikuuta 2010 ja kolmas 2013.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Wank oli mukana Saksan hopealle sijoittuneessa joukkueessa. Suurmäen kilpailussa hän oli 28:s. Wank oli mukana Saksan hopeajoukkueessa myös Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2012. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Saksan hopeajoukkueeseen joukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa ja sijoittui normaalimäessä kymmenenneksi.
Wank lopetti uransa mäkihyppääjänä keväällä 2019.
Peurasaaren kalmisto
Peurasaaren kalmisto sijaitsee pienessä Eteläisessä Peurasaaressa Äänisellä lähellä Äänisniemeä Karjalan tasavallassa. Se on mesoliittiseen kauteen kuuluva kohde, jossa 177 henkilöä on haudattu 141 hautaan. Henkilöiden määrän perusteella kyseessä on Venäjän suurin mesoliittinen kalmisto.
Kalmisto ajoitettiin ensin noin vuoteen 3 000 eaa. eli neoliittiseksi, mutta myöhemmin ajoitusmenetelmät korjasivat ajoitukseksi 6400–6000 eaa. eli mesoliittisen kauden.
Hautaukset
Useimmat haudattiin yksinään (133), mutta Peurasaaressa on myös yhteishautoja. Parihautauksia oli 16, josta kolmessa haudassa oli mies ja nainen, kahdessa kaksi naista ja kolmessa nainen ja lapsi. Vain kolme hautaa sisälsi kolmen henkilön jäänteet. Yhdessä haudassa kaikki olivat lapsia, yhdessä haudassa kolme miestä ja yhdessä mies ja kaksi naista.
Hauta-antimet
Vainajan mukaan hautaan laitettiin lukuisia esineitä. Tutkituista haudoista löytyi 7 132 yksilöityä esinettä tai löytöä. Vaikuttaa siltä, että hautaamiseen valmistauduttiin huolella ja vainajan hautaaminen oli merkittävä tapahtuma.
Hauta-antimia olivat muun muassa hirvenpääsauvoja, ihmis- ja käärmeidoleita, kuvioin koristeltuja liuskelevyjä, riipuksia hirvenhampaista, karhun- ja majavan hampaista, veitsiä ja tikareita piistä, kalastusvälineitä, nuolenkärkiä kivestä ja luusta, harppuunoita tai keihäänkärkiä luusta ja piistä, komposiittikärkiä sekä kaapimia ja uurtimia. Haudoista ei tavattu keramiikkaa.
Haudasta 23 tavattu käärmeen luisen idolin päähän oli veistetty lähes ihmismäiset kasvot. Jos toisen käärmeen hirven muotoinen pää oli tarkoituksellisesti veistetty, aukeaa idoleista uusi ulottuvuus. Myös haudassa 82 löydettiin hirvenpää luusta ja haudasta 61 luinen tikari, jossa oli hirvenpää. Haudasta 130 löytyneeltä alle 15 cm pitkältä ihmisfiguurilta puuttuvat kädet, mutta se on silti tunnistettavissa.
Kulttuurikytkennät
Yksikään hauta-anti ei ollut valmistettu muualta tuodusta raaka-aineesta. Vaikka hautaukset olivat hyvin suunniteltuja ja työläästi toteutettuja, ei niille löydy vastineita Äänisen alueelta tai muualtakaan. Esineiden muotoilu on paikallista tyyliä, joten kalmisto kuulunee Äänisen seudulla vaikuttaneelle väestölle.
Hautojen luille on tehty tutkimuksia ja yritetty päätellä vainajien "rotua". Tulokset ovat olleet vaihtelevia.
Hatanpään arboretum
thumb|250px|Arboretumin ruusutarha Hatanpään arboretum (viralliselta nimeltään Hatanpäänpuisto-Arboretum) sijaitsee Tampereella Hatanpäällä ja se on perustettu 1970-luvulla entisen Hatanpään kartanon maille. Puiston alueella on istutettuna useita eri puu-, pensas- ja kukkalajeja ja ne on varustettu nimikylteillä tunnistamisen helpottamiseksi. Arboretum on suosittu virkistysalue ja etenkin alueella sijaitseva ruusutarha monine ruusulajeineen on nähtävyys.
Taloushallintoliitto
Taloushallintoliitto on taloushallinnon palveluja tarjoavien auktorisoitujen tilitoimistojen ja konsulttiyritysten valtakunnallinen toimialaliitto.
Taloushallintoliitto tarjoaa alan yrityksille räätälöityjä palveluja kuten koulutusta, toimialauutisia ja tutkimuksia. Liitto julkaisee alan johtavaa ammattilehteä Tilisanomia sekä Tilitoimistossa-lehteä ja valvoo alan etuja eri hankkeissa.
Liiton yhteydessä toimii Tili-instituuttisäätiö, joka järjestää ja hallinnoi KLT- ja PHT-tutkintoja.
Elävä kirjasto
Elävä kirjasto on tanskalaisen nuorisojärjestö Stop the Violencen vuonna 2000 Roskilde-festivaaleille luoma toiminnallinen menetelmä erilaisten ihmisten väliseen kohtaamiseen ja vuoropuheluun.
Elävä kirjasto pyrkii edistämään erilaisten ihmisten välisen kohtaamisen ja vuoropuhelun kautta moninaisuutta, ihmisoikeuksia ja ihmisarvon kunnioittamista. Elävä kirjasto toimii kuten tavallinenkin kirjasto, paitsi että paperisten kirjojen sijaan elävästä kirjastosta lainataan oikeita ihmisiä keskustelua varten. Elävän kirjaston kirjat edustavat erilaisia vähemmistöjä ja muita ryhmiä, jotka kohtaavat syrjintää, ennakkoluuloja, stereotypioita ja rasismia.
Menetelmää on käytetty yhdenvertaisuus- ja monikulttuurisuustyössä esimerkiksi nuorisotyössä, järjestöissä, seurakunnissa, kirjastoissa ja kouluilla.
Suomessa elävän kirjaston järjestämiseen liittyviä tarpeita, kuten koulutuksia koordinoi Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssin Elävä kirjasto -erillishanke.
The Gerogerigegege
The Gerogerigegege (, za gerogerigegege) on japanilainen yhtye ja performanssitaideryhmä. Sen perusti Juntaro Yamanouchi (, Yamanouchi Juntaro) Shinjukussa, Tokiossa vuonna 1985. Yamanouchi on myös ollut yhtyeen ainoa pysyvä jäsen.
Vaikka The Gerogerigegege luokitellaan yleensä noise-yhtyeeksi , on se julkaissut levyllä myös mm. rockia , ambientia ja samplekollaaseja. Monet yhtyeen julkaisuista ovat dada-henkistä käsitetaidetta. Esimerkiksi Shōwassa on miksattu Japanin kansallislaulua ja pornoelokuvasta samplattuja ääniä. Levyn kannessa on kuva keisari Hirohitosta. Jotkin julkaisut eivät sisällä musiikkia lainkaan. Esimerkiksi Art is over on kasettikotelo, jonka sisään on teipattu palanen mustekalan lonkeroa.
The Gerogerigegegen tunnetuimpana levynä on pidetty Tokyo Anal Dynamitea vuodelta 1990. Tämä livenä äänitetty albumi sisältää 75 alle minuutin pituista kappaletta punk-noisea, joiden välissä Yamanouchi huutaa "one two three four" uudestaan ja uudestaan.
Toistuva aihe The Gerogerigegegen taiteessa on ollut masturbaatio, japaniksi senzuri (千擦り). Ryhmän kokoonpanoon kuului pitkään Tetsuya Endoh, alias Gero 30 tai Gero 56; ekshibitionisti, joka masturboi esitysten aikana lavalla. Myös useat yhtyeen levytykset sisältävät masturbaation ääniä. Ryhmä on esiintynyt usein s/m- ja homoklubeilla. Yamanouchi on homoseksuaali ja transvestiitti.
Yhtyeen nimi on muodostettu japanin kielen sanoista gero (ゲロ), joka tarkoittaa oksennusta ja geri (ゲリ), joka tarkoittaa ripulia. Yamanouchi on kutsunut yhtyettä myös nimellä "Japanese ultra shit band" (japanilainen ultrapaska bändi).
Versus (televisio-ohjelma)
Versus on 6. huhtikuuta 2018 MTV3-kanavalla alkanut suomalainen versio saman nimisestä kansainvälisesti suositusta TV-ohjelmaformaatista. Ohjelmaa juontaa Mikko Leppilampi.
Ohjelmassa 20 joukkuetta yrittää arvata erilaisten kaksintaisteluiden lopputuloksia. Oikeasta vastauksesta joukkue jatkaa kisassa. Väärästä vastatusta joukkue tippuu kisasta. Jos kaikki joukkueet vastaavat väärin pääsevät kaikki joukkueet osallistumaan kisaan jälleen seuraavalla kierroksella. Kussakin ohjelmassa nähdään 8 kaksintaisteluparia, ja kilpailun pääpotti 10 000 € jaetaan viimeiseen kysymykseen selvinneiden ja siihen oikein vastanneiden kesken.
Ohjelmaan pystyvät osallistumaan myös sen katsojat mobiiliohjelmiston kautta. Kotipelissä katsojat vastaavat samoihin kysymyksiin mitä studiokilpailijat. Kotipelin voittaja saa palkinnoksi 500 euroa ja Haribon makeisia.
Posetiivi
thumb|Posetiivari Wienissä, ItävallassaPosetiivi on automaattisoitin, jonka kierrettävä kampi käyttää palkeita, jotka puhaltavat ilmaa urkupillistön läpi. Kampeen liittyy soittorasiamekanismi, joka säätelee pillien aukeamisjärjestystä. Mekaanisen musiikin museossa Varkaudessa on posetiiveja näytteillä.
Posetiivarit kulkivat 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa suurissa yleisötapahtumissa, kuten markkinoilla, ja välittivät muotisävelmiä: iskelmiä ja oopperaa. He saivat rahaa myymällä onnenlehtiä eli pieniä ennustuskortteja. Suomeen tuli posetiivareita muista Pohjoismaista ja Saksasta sekä myöhemmin Italiasta.
Suomalaisia, rekisteröityneitä posetiivareita oli vuoden 2019 alussa 30. Jo edesmennyt Teuvo Ylitalo toi Suomeen 1980-luvulla Alankomaista suuret katu-urut, joka paremmin tunnetaan katusoittimena Keski-Euroopassa. Tämä soitin painaa yli 2 000 kiloa, ja sitä kuljetetaan omalla kuljetusalustallaan asuntoauton perässä. Näitä soittimia valmistetaan pääasiassa Alankomaissa ja Saksassa. Edelleenkin koko valmistusprosessi on käsityötä, joka osaltaan selittää soittimien hinnan.
Kesällä 2009 oli Hämeenlinnassa ensimmäinen kansainvälinen posetiivifestivaali. Tämä kolmipäiväinen tapahtuma keräsi posetiivareita Saksasta, Tanskasta, Ruotsista, Virosta, Puolasta ja Suomesta noin 25 soittajaa. Se oli jatkoa Viron ja Tarton vuosien 2006 ja 2008 tapahtumille sekä Hämeenlinnan festivaaleille 2007.
Gramofoni ja radio syrjäyttivät posetiivit uuden musiikin levittäjinä.
Sauli Ahvenjärvi
Sauli Sakari Ahvenjärvi (s. 18. elokuuta 1957 Jämijärvi) suomalainen kristillisdemokraattien poliitikko. Hän oli kansanedustaja Satakunnan vaalipiiristä kaudella 2011–2015. Ahvenjärvi on ollut Rauman kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2004 ja kaupunginhallituksessa vuosina 2006–2010.
Tekniikan alalla ja opettajana
Vuonna 1982 Ahvenjärvi valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä yliopistosta ja väitteli tekniikan tohtoriksi Tampereen teknillisessä yliopistossa vuonna 2009. Hän työskenteli vuosina 1983–1986 ohjelmistosuunnittelijana Kymi-Strömberg Oy:ssä ja 1986–1991 Hollmingin pääsuunnittelijana. Vuosina 1991–1995 hän työskenteli Rauman merenkulkuoppilaitoksen yliopettajana, 1995–2001 Silja Linen sivutoimisena elektroniikkatarkastajana ja vuosina 1996–2011 Satakunnan ammattikorkeakoulun yliopettajana.
Eduskuntatyö
Ahvenjärvi valittiin kansanedustajaksi vuoden 2011 vaaleissa Satakunnan vaalipiiristä 3 880 äänellä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän siirtyi Pirkanmaan vaalipiiriin eikä häntä valittu jatkokaudelle. Hän oli ehdolla myös vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa. Hän sai 1 541 ääntä eikä tullut valituksi.
Puolueen puheenjohtajistossa
Heinäkuussa 2014 Ahvenjärvi ilmoitti pyrkivänsä kristillisdemokraattien puheenjohtajaksi seuraavassa puoluekokouksessa kesällä 2015. Kesäkuussa 2015 Ahvenjärvi kuitenkin ilmoitti, ettei aio olla mukana puheenjohtajakisassa, vaan että seuraava puheenjohtaja on valittava eduskuntaryhmän sisältä. Puoluekokouksessa hänet valittiin jatkamaan puolueen puheenjohtajistossa toisena varapuheenjohtajana.
Kunnallispolitiikka
Ahvenjärvi on ollut Rauman kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2004 ja kaupunginhallituksessa vuosina 2006–2010.
Muusikkona
Sauli Ahvenjärvi on myös gospelmuusikko.
Michael Morbius
Michael Morbius on fiktiivinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Antisankari vampyyrin tapaisilla voimilla, jotka saivat alkunsa biokemiasta. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Spider-Man #101 -lehdessä, ja hänet loivat Roy Thomas ja Gil Kane.
Morbius esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa Hämähäkkimies-lehden numerossa 2 (1981).
Historia
Nobelin palkinnon voittanut biokemisti tri Michael Morbius sai tietää olevansa kuolemaisillaan vakavaan sairauteen, joka tuhoaa punasoluja. Haluamatta järkyttää morsiantaan Martinea Morbius ryhtyi salaa valmistamaan parannuskeinoa. Kumppaninsa Emil Nikosin avulla Morbius yritti käyttää lepakoista saatuja nesteitä sairautensa pysäyttämiseksi. Kokeillessaan seerumejaan jahdillaan Morbius laittoi Nikosin antamaan itselleen sähköiskun. Yhdistelmä muutti Morbiuksen kehon perin juurin, muuttaen hänet vampyyriä muistuttavaksi olennoksi. Riesanaan nyt verenhimo Morbius tappoi Nikosin, mutta lopetti ennen kuin joi ystävänsä veren. Peläten hyökkäävänsä seuraavaksi Martinen kimppuun Michael yritti lopettaa elämänsä hyppäämällä mereen, mutta itsesuojeluvaisto sai hänet pois veden syleilystä.
Morbiuksen seuraavat hyökkäykset saivat hänet tekemisiin Hämähäkkimiehen, Liskon ja Liekin kanssa. Hänen seikkailunsa johtivat hänet toisiin maailmoihin ja ulottuvuuksiin, mukaan lukien Kissaihmisten ulottuvuus ja Arcturusta kiertävä planeetta. Hän matkusti maan halki, tuhoten salaseura Demonitulen ja sen herran Apokalypsin suunnitelmat. Hän kohtasi myös toisesta ulottuvuudesta tulleet Hoitajat, tuhoten heidän luomansa Komeetan Lapset joiden oli tarkoitus korvata ihmiskunta, kuten myös Juudaksen Veljeskunnan vampyyrit.
Martine etsi yhä puolisoaan ja hän sai miehen palaamaan luokseen kun hän oli kohdannut Ihmissusi Jack Russellin. Käyttäen viimeiset Michaelin Nobelista saamat rahat Martine osti Mason Housen, joka sijaitsi Bostonin ulkopuolella. Martine tunsi, että se antaisi heille omaa rauhaa Morbiuksen etsiessä parannuskeinoa. CIA:n agentti Simon Stroud, joka etsi Bostonissa tappajavampyyriä, epäili Morbiusta pääepäiltynään. Kun Morbius huomasi, että hänellä oli psykologinen tarve juoda elävien verta, Stroud valtasi Mason Housen ja pidätti Martinen. Kun poliisi kuulusteli hänen morsiantaan, Morbius huomasi uuden kotinsa olevan demonisen olennon Hornasilmän vallassa. Stroud, joka jahtasi Morbiusta yhä, työskenteli hänen kanssaan paetakseen Hornasilmää, löytäen demonin heikkouden ja paeten Mason Housesta.
Heidän ollessaan erossa Martine sai kimppuunsa tappajavampyyrin ja hän muuttui Morbiuksen kaltaiseksi puolivampyyriksi. Hän parantui myöhemmin tilastaan, kun Morbius loi oman verensä avulla vastalääkkeen. Turhautuneena kyvyttömyydestään parantaa itsensä ja Martinelle aiheuttamastaan vaarasta Morbius lopetti heidän suhteensa. Jälleen kerran yksin Elävä Vampyyri kohtasi uudelleen Hämähäkkimiehen, ja perusti jopa lyhytikäisen liiton Aaveajajan (John Blaze), Otuksen ja Ihmissuden kanssa. Tämä ”Hirviöiden Legioona” tappoi tahattomasti hyväntahtoisen Tähtisiemenen ennen kuin hajosi. Morbius käytti myöhemmin Elävän Pyyhekumin varusteita paetakseen kokonaan Maasta, toivoen välttävänsä viattomien tappamisen. Hänestä tuli vasten tahtoaan isäntä toisesta ulottuvuudesta tulleelle Empatoidille, joka pakotti hänet takaisin Maahan ja uuteen konfliktiin Hämähäkkimiehen kanssa. Vapauduttuaan muukalaisen hallinnasta Morbius jatkoi parannuskeinon etsimistä.
Lopulta Morbius taisteli Hämähäkkimiehen kanssa Long Islandilla sijaitsevan kartanon katolla. Salama iski häneen hänen ollessaan juuri imemässä Hämähäkkimiehen verta, toimien katalyyttinä sen radioaktiivisille aineille ja parantaen hänen tilansa suurimmaksi osaksi. Hänen ei enää tarvinnut juoda muiden verta selvitäkseen, mutta hänellä oli fysiologinen tarve juoda sitä. Paeten Los Angelesiin Morbius löysi töitä neuroradiologian laboratoriosta Kalifornian yliopistossa. Tehdessään seerumia parantaakseen itsensä verenhimosta Morbius tapasi Jennifer Waltersin, Hulktaren. Morbius antoi seeruminsa Waltersille, parantaen hänet rappeuttavasta taudista ja sallien hänen hallita muutoksiaan Hulktareksi. Myöhemmin Walters toimi Morbiuksen puolustusasianajajana oikeudenkäynnissä hänen tekemistään murhista. Valamiehistö, joka vakuuttui Morbiuksen olleen kykenemätön hallitsemaan halujaan, tuomitsi hänet viideksi vuodeksi vankilaan kuolemantuottamuksesta heti parannuskeinon löytämisen jälkeen. Onnistuttuaan Morbius meni vankilaan omasta tahdostaan ja pääsi pian ehdonalaiseen hyvän käytöksen takia. Muuttaen takaisin Los Angelesiin Morbius auttoi Jack Russellia hänen yrityksissään hallita muutoksiaan Ihmissudeksi. Hän auttoi myös Länsirannikon Kostajia, jotka halusivat hänen tietonsa Kissaihmisistä.
Verenhimo kuitenkin palasi lopulta ja Morbius taantui takaisin puolivampyyriksi. Onnistumatta avun saamisessa Tohtori Oudolta Morbius antoi itsensä joutua Ali-ihmisten seuraan, kodittomien jotka asuivat Morlokkien tunneleissa. Nämä ihmiset toivat hänelle uhreja, joka johti uuteen kohtaamiseen Hämähäkkimiehen kanssa. Järkyttyen saadessaan tietää uhriensa olleen viattomia, Morbius pakeni jälleen yöhön. Tänä aikana Aaveajaja (Dan Ketch) ja John Blaze olivat ryhtyneet jahtaamaan Morbiusta valmistellessaan sotaan demonikuningatar Lilithiä ja hänen lapsiaan Liliniä vastaan. Hän tapasi jälleen Martinen, joka oli myös päättänyt jälleen auttaa Michaelia. Hän oli ottanut yhteyttä tri David Langfordiin, joka oli luonut uuden seerumin Morbiuksen muistiinpanojen pohjalta. Martinen tietämättä Langford teki töitä tri Painelle, joka halusi tappaa Morbiuksen saadakseen kunnian hänen tutkimustyöstään. Yksi Lilithin lapsista, Hammas, lisäsi omaa vertaan seerumiin, muutti sen ja se muutti puolestaan Morbiusta solutasolla. Tuskan sokeuttama Morbius haki apua vanhalta ystävältään tri Jacob Weisenthalilta. Kun Langford tappoi Martinen tämän saatua suunnitelmansa selville, Morbius raivostui ja tappoi puolestaan Langfordin. Tajuten, ettei tuntenut syyllisyyttä tästä murhasta, Morbius vannoi Aaveajajalle juovansa vastaisuudessa vain syyllisten verta.
Weisenthalin avulla Morbius teki seeruminsa uudelleen yhdistäen sen dialyysihoitoon ja ajanviettoon erityisessä kammiossa. Pystyen nyt palauttamaan itsensä normaalin näköiseksi Morbius otti tri Morgan Michaelsin identiteetin ja työskenteli St. Juden hematologiaosastolla. Hän aloitti myös suhteen työtoverinsa Mandy Tylerin kanssa. Vaikka jotkut hänen elämänalueensa näyttivät tasaantuvan, Morbius löysi itsensä taistelusta Tri Tuskaa, Basiliskia, Simon Stroudia ja tämän vampyyri”poikaa” Vic Slaughteria vastaan. Syyttäen itseään Slaughterin muutoksesta palkkasoturista epäkuolleeksi tappajaksi, Morbius taisteli häntä vastaan yksin ja yhdessä Yövaanijoiden kanssa. Morbius pyysi Yövaanija Frank Drakea käyttämään nekroteknologiaansa häneen, toivoen sen parantavan hänen tilansa. Tämän epäonnistumisen vieraannuttama Morbius oli helppo saalis Lilithin hallittavaksi nk. Keskiyön Teurastuksen aikana. Hän sai surmansa Darkholdin voimat saaneen Bladen käsissä, mutta syntyi pian uudelleen.
Jack Russellin palattua elämäänsä Morbius rohkaistui jälleen etsimään parannuskeinoa. Tohtori Outo kertoi, että hän oli nyt sieluton olento, joka tuotti hänelle lisää masennusta. Käyttäen Darkholdin itsensä sivua Morbius herätti Martinen henkiin, mutta huomasi tämän olevan nyt Lilin Loisen isäntäkeho. Hampaan veren saastuttama Morbiuksen sielun pimeä puoli alkoi ilmaantua myös, kutsuen itseään Verenhimoksi ja yrittäen muuttaa Morbiuksen kehon ja mielen. Ihmissusi ja Aaveajaja (Ketch) yrittivät molemmat vangita hänet, mutta lopulta Morbius itse ajoi demonin ulos kehostaan. Martine tapettiin jälleen kerran, mutta kuolematon nimeltä Embyrre herätti hänen henkensä. Pariskunnalta kuitenkin kiellettiin yhteinen onni, koska Martine oli nyt tunteeton ja aina vain turhautuneempi siitä, että Morbius ei sallinut hänen levätä rauhassa. Taisteltuaan Deathlokia (Michael Collins), Haamua ja Verenhimoa (jolla oli nyt oma kehonsa) vastaan Morbius tapasi nuoren Lena Ivanan. Pelastaen hänet elämältä prostituoituna he aloittivat eräänlaisen suhteen. Yhä poissa tolaltaan Martinen kanssa epäonnistuneen suhteen ja oman vampyyrielämänsä takia Morbius tappoi itsensä, mutta Weisenthal herätti hänet luomallaan seerumilla.
Morbius aloitti elämänjakson vaeltajana, jättäen jälkeensä elämänsä Morgan Michaelsina. Hän kohtasi Bladen New Orleansissa Ulysses Sojournerin suunnitellessa yhdistävänsä itärannikon vampyyrit valtaansa, ja taisteli myöhemmin Ryhmä-X:ä ja Hämähäkkimiestä vastaan. Muutaman viikon kuluttua Morbius haki apua tri Andrea Jansenilta parannuskeinoa varten, mutta sai selville hänen olevan liittoutunut Hydran ja roisto Kruunun kanssa. Morbius näytti uhranneen itsensä tuhotakseen Kruunun, mutta todellisuudessa hänet otettiin vangiksi ja hänelle tehtiin kokeita. Kruunun muututtua vampyyri Näläksi Hämähäkkimies ja Blade vapauttivat Morbiuksen. Miltei järjettömänä verenhimosta Morbius puri Bladea ja pakeni paikalta. Kuukausia myöhemmin Morbius yritti syödä halvaantuneesta nuoresta miehestä Joey Bealista, mutta Hämähäkkimies päihitti hänet. Elämä vampyyri etsii parannuskeinoa itselleen, toivoen jotenkin saavansa kauan sitten menettämänsä ihmisyyden takaisin.
Animaatiosarja
thumb|left|Morbius Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa. Morbius esiintyi monien mielestä liikaakin Hämähäkkimies-animaatiosarjassa, koska kuului Hämähäkkimiehen pienempiin rikollisiin, ja eräässä viiden jakson tarinassa hän oli päävihollinen. Koska sarja oli suunnattu lapsille, tekijät joutuivat sensuroimaan Morbiusta jonkin verran. Sen sijaan että hän imisi verta tavallisen Vampyyrin tapaan, hänellä oli käsissään "imukupit" joilla hän imi ihmisistä elinvoimaa. Tässä sarjassa Morbius on rakastunut Felishia Hardyyn alias Mustaan kissaan joka näkyy sarjassa vähän turhankin hyvin Hänen esiintymisensä sarjassa olivat:
Tämän lisäksi hänet mainitaan lähes joka jaksossa missä Felicia Hardy esiintyy.
Äänenä oli Nick Jameson.
Elokuva
Vuonna 2022 ensi-iltansa saavassa Morbius-elokuvassa hahmoa esittää Jared Leto.
Hannu Tapiola
Hannu Yrjö Sakari Tapiola (s. 24. huhtikuuta 1939 Porvoo) on suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä vuosina 1979–1983. Tapiola on koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja sotilasarvoltaan yliluutnantti.
Työura
Ennen poliittista uraansa Tapiola on työskennellyt kansakoulunopettajana Rautavaaralla ja opettajana Kerimäen keskikoulussa 1958–1959 ja 1963–1966. Myöhemmin hän toimi historian ja yhteiskuntaopin lehtorina Jyväskylän normaalikoulussa vuosina 1967–1985, josta hän siirtyi koulun rehtoriksi 1985–1986. Tapiola oli kauppa- ja teollisuusministeri Seppo Lindblomin poliittinen sihteeri 1983–1984, Urho Kekkosen valitsijamies vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja Mauno Koiviston valitsijamies vuoden 1982 vaaleissa. Jyväskylässä työskennellessään Tapiola toimi Muuramen kunnan keskeisissä luottamustehtävissä ja SDP:n Keski-Suomen piirin puheenjohtajana.
Tapiola toimi Kotkan apulaiskaupunginjohtajana 1986–1990, sitten kaupunginjohtajana 1991–2002 kunnes jäi eläkkeelle. Hän on ollut Kymen Sanomien kolumnisti vuodesta 2002.
Perhe
Tapiolan vanhemmat olivat kustannusvirkailijana toiminut Yrjö Tapiola ja postittajana työskennellyt Jenny Tahvanainen. Tapiola meni naimisiin Eliisa Heikkilän kanssa vuonna 1962. Liiton aikana heille syntyi neljä lasta, Jukka (s. 1963), Päivi (s. 1965), Pekka (s. 1967) ja Paula (s. 1971). Avioliitto Heikkilän kanssa päättyi vuonna 1989. Tapiola meni naimisiin vuonna 1990 Mirja Joensuun kanssa. Puoliso vuodesta 2006 on Annikki Nirvi.
Rigobert Song
Rigobert Song Bahanag (s. 1. heinäkuuta 1976 Nkanglikock, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija ja valmentaja. Pelipaikaltaan Song on puolustaja. Hän on Kamerunin maajoukkueen entinen kapteeni ja pelaaja. Nykyisin Song toimii Kamerunin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Song on edustanut vuonna 1994 alkaneella ammattilaisurallaan aiemmin kotimaassaan Tonnerre Yaoundéa, Ranskassa Metziä ja Lensia, Italiassa Salernitanaa, Englannissa Liverpoolia ja West Hamia sekä Saksassa Kölniä. Turkkilaisseura Galatasarayhin hän siirtyi vuonna 2004.
Kamerunin maajoukkueessa Song debytoi vuonna 1993. Hän on Kamerunin eniten otteluita pelannut pelaaja pelattuaan urallaan 137 kertaa A-maajoukkueessa ja neljissä MM-kisoissa. Song on edustanut Kamerunia MM-kisoissa vuosina 1994, 1998, 2002 ja 2010. Vuoden 2002 turnauksessa hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi kaikki kolme ottelua alusta loppuun. Hän on saavuttanut Kamerunin riveissä Afrikan-mestaruuden vuosina 2000 ja 2002.
Song sai MM-kisoissa punaisen kortin sekä vuonna 1994 että vuonna 1998. Hän on MM-historian nuorin ulosajettu pelaaja ja Zinédine Zidanen ohella ainoa kaksissa kisoissa ulosajettu pelaaja.
Song sai aivohalvauksen lokakuun alussa 2016.
Aimarat
thumb|Aimara-miehiä. Aimarat eli aymarat on Andeilla elävä kansa. Boliviassa he muodostavat pääosan maan 3,6 miljoonasta alkuperäiskansojen edustajasta. Lisäksi heitä elää Perussa, Pohjois-Chilessä ja Pohjois-Argentiinassa. Bolivian aimaroista osa puhuu aimaraa, osa ketšuaa ja osa espanjaa.
Aimarat ovat asuneet Andien alueella jo vuosisatoja ennen kuin inkat ja espanjalaiset tulivat hallitsemaan seutuja.
Useimmat aimarat asuvat Titicaca-järven lähistöllä, varsinkin sen eteläpuolella. Aimara-alueen suurin väestökeskus on El Alto. Aimaroiden alueella maaperä on köyhää ja ilmasto ankara. He laiduntavat laamoja ja alpakoita ja viljelevät perunaa, kvinoaa, maissia ja papuja sekä paikallisia viljelykasveja.
Ennen inkojen valtakuntaa aimaroilla oli useita erillisiä valtioita, joista tärkeimmät olivat Colla ja Lupaca. Noin vuonna 1430 inkat valloittivat alueen. Lopulta suuri osa inkojen alamaisista oli aimaroita, jotka kapinoivat säännöllisesti.
Inkojen jälkeen aimarat joutuivat espanjalaisten vallan alle.
Lemmensilta
Lemmensilta on Haapajärvellä Ylipään koulun lähellä sijaitseva kevyelle liikenteelle tarkoitettu kaarisilta, joka on valmistunut 1965. Silta ylittää jokiuoman jota pitkin Päijänteen vesistön vedet virtasivat Kalajokeen ja edelleen Pohjanlahteen ennen kuin maankohoaminen muutti vesistön virtaamaan Suomenlahteen noin vuoden 4200 eaa. tienoilla.
Ensimmäinen Ylipään koulun oppilaita varten tehty jalankulkusilta paikalle valmistui 1915. Kun kevättulva rikkoi tämän sillan rakennettiin tilalle uusi kaarisilta 1926. Rakennustyössä mukana ollut kirvesmies Jaakko Harmaala antoi sillalle nimen Lemmensilta, koska hänen mukaansa Nyt Ylipään ja Karjalahden poikien ei tartte hukkua riijuureissuilla. Nykyinen silta valmistui vuonna 1965. Lemmensillalla on pidetty useiden vuosien ajan yhteislauluilta Haapajärvi-viikon aikana.
Silta romahti itsekseen 23. joulukuuta 2020. Silta oli ollut käyttökiellossa jo ainakin vuoden ajan. Eduskunta oli hieman ennen romahtamista myöntänyt 150 tuhatta euroa vanhan sillan purkamista ja uuden rakentamista varten.
Lähteet
63.72111°N, 25.34944°W
Shahanin piirikunta
Shahanin piirikunta sijaitsee Mahran maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 3 152.
Maria Schwartzberg
Maria Emilia Schwartzberg (25. maaliskuuta 1873 Heinävesi – 13. toukokuuta 1923) oli suomalainen taidemaalari ja tekstiilitaiteilija.
Maria Schwartzberg, jonka isä oli Kuopion tuomiorovasti Johannes Schwartzberg, opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1892–1895 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1903–1906. Hän suunnitteli käsityömalleja ja toimi Suomen Käsityön Ystävien taiteellisena neuvonantajana 1903–1913 ja vuodesta 1917 Taideteollisuus Oy:n taiteellisena johtajana. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1900, 1901 ja 1902.
Tili-instituuttisäätiö
Tili-instituuttisäätiö on Taloushallintoliiton yhteydessä toimiva säätiö, joka vastaa talous- ja palkkahallintoalan arvostetuista KLT- ja PHT-tutkinnoista. Asiantuntijaelimenä säätiössä toimii Pätevyyslautakunta, joka keskustelee toimialaa muokkaavista osaamis- ja pätevyysvaatimuksista sekä hyväksyy alan tutkinnot ja pätevyydet.
Vincent de Paul
Pyhä Vincent de Paul (24. huhtikuuta 1581 Pouy – 27. syyskuuta 1660 Pariisi) oli ranskalainen roomalaiskatolinen pappi, pyhimys ja hengellisten yhteisöjen perustaja. Hän on hyväntekeväisyysyhteisöjen, hevosten, sairaaloiden, lepran, kadonneiden asioiden, vankien, vapaaehtoisten, hengellisen avun, Pyhä Vincent de Paul -yhteisöjen, Madagaskarin ja Virginian Richmondin hiippakunnan suojeluspyhimys. Pyhimyksen tunnuksia ovat 1500-luvun pappi tekemässä hyväntekeväisyyttä, kirja sydämen kanssa, orpokodin tai sairaalan malli, sekä pappi lapsi sylissään. Hänen kerrotaan kirjoittaneen elinaikanaan yli 30 000 kirjettä ja hän perusti vuonna 17. huhtikuuta 1625 yhteisön Congregatio Missionis, jolla oli 2952 pappia, 3582 miessääntökuntalaista ja 508 seurakuntaa vuonna 2016, sekä vuonna 1633 yhteisön Societas Filiarum Caritatis a S. Vincentio de Paulo yhdessä pyhän Louise de Marillacin kanssa. Paavi Benedictus XIII julisti Vincentin autuaaksi 13. elokuuta 1729 Kirkkovaltion Roomassa ja paavi Klemens XII julisti hänet pyhimykseksi 16. kesäkuuta 1737 samoin Kirkkovaltion Roomassa. Katolisessa kirkossa miehen juhlapäivää vietetään 27. syyskuuta eli päivänä jona hän kuoli 79-vuotiaana.
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Vincentiä on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
Deus, qui, ad evangelizándum paupéribus et ecclesiástici órdinis decórem promovéndum, beátum Vincéntium apostólica virtúte roborásti: præsta, quǽsumus; ut, cuius pia mérita venerámur, virtútum quoque instruámur exémplis."
Pyhä Vincent eli seuraavien 12 paavin hallintoaikoina: Gregorius XIII, (1572-85) Sixtus V, (1585-90) Urbanus VII, (1590) Gregorius XIV, (1590-91) Innocentius IX, (1591) Klemens VIII, (1592-1605) Leo XI, (1605) Paavali V, (1605-21) Gregorius XV, (1621-23) Urbanus VIII, (1623-44) Innocentius X, (1644-55) ja Aleksanteri VII. (1655-67)
Elämä
Pyhä Vincent de Paul syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen Pouyn kylään 24. huhtikuuta 1581 ja sai varhaisen koulutuksensa fransiskaaneilta. Hän opiskeli teologiaa Toulousen yliopistossa ja valmistui papiksi vuonna 1600 jääden Toulouseen joksikin aikaa. Hän valmistui Toulousen yliopistosta vuonna 1604 ja väitetään, että hän joutui merirosvojen vangiksi ja myytiin orjaksi, mutta pääsi lopulta vapaaksi. Hän jatkoi opintojaan Roomassa ja muutti sitten pysyvästi Pariisiin, jossa Pierre de Bérulle toimi hänen hengellisenä ohjaajanaan ja uskoi pyhimykselle Clichyn seurakunnan. Pyhä Vincent toimi esimerkiksi hengellisenä ohjaajana. Hän vietti elämäänsä saarnaten missioita ja auttaen köyhiä, lopulta perustaen hengelliset yhteisöt Congregatio Missionis 17. huhtikuuta 1625 ja pyhän Louise de Marillacin kanssa Societas Filiarum Caritatis a S. Vincentio de Paulo:n vuonna 1633. Näistä jälkimmäinen oli ensimmäinen ei-luostaroitunut naisille tarkoitettu hengellinen instituutio, joka omistui aktiivisille hyväntekeväisyyden teoille. Pyhä Vincent teki hyväntekeväisyystyötä, kunnes lopulta kuoli 79-vuotiaana Pariisissa 27. syyskuuta 1660.
Elämänvaiheita
Pyhän Vincent de Paulin elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Luettelo Itä-Agderin läänin taajamista
Tämä artikkeli on luettelo Itä-Agderin läänin taajamista perustuen Statistisk sentralbyrån käyttämään taajaman määritelmään. Itä-Agderin läänissä oli 1. tammikuuta 2013 yhteensä 21 taajamaa, johon sisältyvät myös lääninrajan ylittävät taajamat.
Marcialonga
thumb|Vuoden 1994 kilpailun kärkijoukon saapuminen maaliin. Etualalla [[Johann Mühlegg ja Silvano Barco.]] Marcialonga on Italiassa Trenton maakunnassa vuosittain tammikuun viimeisenä sunnuntaina järjestettävä suuri maastohiihtotapahtuma. Vuonna 2009 kilpailu järjestettiin 36. kerran.
Kilpailun reitti on pituudeltaan 70 kilometriä. Se alkaa Moenasta, kulkee alueen kylien lävitse ja päättyy Cavaleseen. Kilpailussa on myös lyhyempi light-sarja, joka päättyy 45 kilometrin kohdalla Predazzoon. Kilpailu käydään perinteisellä hiihtotavalla.
Marcialonga on osa FIS Marathon Cupia. Se kuuluu Worldloppet ja Euroloppet -tapahtumien sarjaan.
Johannes Schwartzberg
Johannes Schwartzberg (15. helmikuuta 1846 Pyhäjärvi – 18. syyskuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Schwartzbergin vanhemmat olivat Säräisniemen kappalainen Henrik Schwartzberg (1811–1857) ja Laura Katarina Stenbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1864 ja hän suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1867. Schwartzberg oli Kuopion lyseon lehtori 1876–1893 ja koulun rehtori 1887–1893.
Ura pappina
Schwartzberg vihittiin papiksi 1867. Hän toimi Kuopion tuomiorovastina 1893–1915 ja raamatunkäännöskomitean jäseenä vuodesta 1886. Hän osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905 ja oli kirkolliskokouksen jäsen 1886–1913. Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1907.
Kuopion hiippakunnan piispanvaali 1900
Schwartzberg oli ehdolla Kuopion hiippakunnan piispaksi 1900 ja hän sai piispanvaalissa eniten ääniä. Schwartzberg kuitenkin syrjäytettiin valinnasta yhden vallanpitäjien näkökulmasta harkitsemattomana pidetyn lehtikirjoituksen vuoksi. Kenraalikurvernööri Nikolai Bobrikovin suosituksesta Kuopion piispaksi nostettiin myöntyväisyysmies J. R. Forsman.