cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frederik Willem de Klerk
Presidenttikauden jälkeen
Etelä-Afrikan ensimmäisissä vapaissa vaaleissa vuonna 1994 Kansallispuolue nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi ja de Klerkistä tuli kansallisen yhtenäisyyden hallituksessa varapresidentti. De Klerk erosi tehtävästä vuonna 1996 samalla kun Kansallispuolue jätti hallituksen ja siirtyi oppositioon. Elokuussa 1997 de Klerk jätti tehtävänsä Kansallispuolueen johtajana ja luopui politiikasta, omien sanojensa mukaan puolueen ja maan edun vuoksi.
Linja-auto
Julkisessa liikenteessä olevat linja-autot pysähtyvät ottamaan ja jättämään matkustajia matkakeskuksissa, linja-autoasemilla sekä -pysäkeillä. Ajoneuvon kuljettajaa kutsutaan linja-autonkuljettajaksi.
Frederik Willem de Klerk
Presidenttikauden jälkeen
Kun Etelä-Afrikan Totuuskomissio esitti raporttinsa vuonna 1998, siitä puuttui de Klerkiä käsittelevä osa. Se poistettiin, kun de Klerk uhkasi haastaa komission oikeuteen. Hän oli aiemmin suostunut komission haastateltavaksi, mutta vaati poistettavaksi osaa, jossa häntä syytettiin pommiattentaateista mustien vapautusliikkeiden toimistoihin.
Linja-auto
Historia ja matkustajamäärien kehitys
Hevosvetoinen kaupunkilinjavaunu esiteltiin ensimmäisen kerran Pariisissa vuonna 1662. Sen oli kehitellyt Blaise Pascal kumppaneineen, mutta se oli toiminnassa ainoastaan muutaman vuoden. Linjavaunu tuli käyttöön 1812 Ranskan Bordeaux’ssa ja sen jälkeen Pariisissa 1827, Lontoossa 1829 ja New Yorkissa 1830.
Hevosvetoiset matkavaunut yleistyivät Manner-Euroopan maissa 1800-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Enimmäkseen ne välittivät liikennettä kaupunkien välillä, mutta niitä käytettiin myös suurimpien kaupunkien sisäisessä liikenteessä. Paikkakuntien välisessä liikenteessä niiden merkitys kuitenkin väheni rautatieliikenteen kehittyessä.
Ruotsin postilaitos järjesti maan ensimmäisen diligenssilinjan Tukholman ja Ystadin välille vuonna 1830. Linjalla kuljetettiin postin ohella matkustajia. Linja lopetettiin kuitenkin kannattamattomana vuonna 1835. Muutamat yksityisyrittäjät alkoivat kuitenkin joitakin vuosia myöhemmin harjoittaa matkustajien kuljettamista hevosvetoisilla matkavaunuilla, ja myös Ruotsin postilaitos aloitti jälleen postin ohella myös matkustajien kuljettamisen. Ruotsin viimeinen postidiligenssilinja lakkautettiin vuonna 1888 postinkuljetuksen siirryttyä rautateille, mutta Ruotsin maaseudulla viimeiset yksityiset hevosvetoiset linjat lakkautettiin vasta vuonna 1911.
Moottorikäyttöiset linja-autot otettiin käyttöön 1900-luvun alussa. Rahtia ja matkustajia kuljettavia linja-autoja eli seka-autoja käytettiin aikanaan yleisesti. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä linja-autoliikenne kasvoi nopeasti ja monin paikoin syrjäytti rautatie- ja sisävesiliikennettä.
Säännöllisen linjaliikenteen alkuvaiheessa matkatavarat kuljetettiin pääasiassa matkustamon takaosassa. Matkustajien ja tavaran määrän kasvaessa liian suureksi tavaraa kuormattiin myös kattotelineelle ja auton takapuskurin päälle varapyörän ympärille. Linja-autoilla kuljetettiin usein myös polkupyöriä, joita varten kiinnitettiin pyöräkoukut korin takaseinään.
Linja-autojen korkeuden kasvaessa alettiin 1960-luvulla rakentaa autoihin tavaratila akselien väliin lattian alle, jolloin kattotelineistä, joilla matkatavarat olivat olleet alttiina pölylle, sateelle ja lialle, voitiin vähitellen luopua. Samoihin aikoihin myös pyöräkoukut katosivat linja-autoista. Jo aiemmin oli autojen takaosaan takimmaisen istuinrivin alle tehty koko auton levyinen tavaratila. Linja-autojen korirakenteessa siirryttiin puusta teräkseen 1960- ja 1970-lukujen aikana.
Suomessa
pienoiskuva|Viinikan Auto Oy:n Soldan-linja-auto vuodelta 1928.
Tiettävästi Suomen ensimmäinen yritys aloittaa linjaliikenne oli vuonna 1827 järjestetty lyhytaikaiseksi jäänyt diligenssi- eli postivaunuliikenne Helsingin ja Turun välillä. Kymmenen vuotta myöhemmin kokeiltiin henkilölinjaliikennettä Pietarista Helsingin kautta Turkuun. Seuraavat linjakokeilut tehtiin vasta 1800-luvun lopulla.
Vuonna 1905 Saksasta hankitulla linja-autolla ajettiin linjaliikennettä Uudenkaupungin ja Turun välillä ja seuraavana kesänä kaupunkiliikennettä Turussa. Helsingissä linja-autoliikennettä kokeiltiin ensimmäisen kerran vuoden 1907 aikana. Vuosina 1913–1914 Kotkassa kokeiltiin sveitsiläisellä autolla linja- sekä tilausliikennettä, mutta ensimmäinen maailmansota keskeytti toiminnan. Vuonna 1920 yritettiin kaupunkiliikenteen aloittamista myös Tampereella. Jo varhaisissa yrityksissä olivat nähtävissä useimmat linjaliikenteen peruspiirteistä: maaseudun ja kaupungin välinen asiointiliikenne, rautateiden ja laivojen jatkoyhteydet, kaupunkien sisäinen liikenne ja autojen matkailukäyttö.
Laajempi linja-autoliikenne alkoi Suomessa 1920-luvulla sekä yksityisten että julkisten toimijoiden harjoittamana. Linja-autoliikennöitsijäin Liitto (nykyisin Linja-autoliitto) perustettiin vuonna 1928. Ensimmäiset linja-autoasemat avattiin vuonna 1929 Tampereelle ja Hämeenlinnaan huoltoasemien yhteyteen. Ensimmäinen linja-autoasemaksi suunniteltu rakennus oli Viipurin linja-autoasema vuonna 1932. Vuoden 1933 alussa perustettiin Oy Matkahuolto Ab hoitamaan keskitetysti koko maan asematoimintaa, ja pian asemaverkosto laajeni kattamaan koko maan. vasen|pienoiskuva|Helsingin Bussiliikenteen Linkker 13LE -täyssähköbussi [[Rautatientori|Rautatientorilla.]] Joustavuutensa ja edullisuutensa ansiosta linja-autoliikenne syrjäytti pian kestikievarilaitoksen ja kehittyi kilpailijaksi sisävesien höyrylaivaliikenteelle. Säännöllisen liikenteen alkuvaiheessa linja-autot olivat pitkittäissuuntaisin penkein varustettuja avolavaisia kuorma-autoja. Umpikoreja alettiin rakentaa 1920-luvulla, ja erityisesti linja-autokäyttöön suunniteltuja alustoja alkoi tulla markkinoille 1930-luvun lopulla. Linja-autoliikenteestä tuli vuonna 1937 Suomen merkittävin joukkoliikennemuoto sen ohitettua rautatieliikenteen henkilökuljetussuoritteen, ja tuolloin säännöllinen linja-autoliikenne kattoi jo 90 prosenttia maanteistä. Vuonna 1938 käyttöön vihitty Tampereen linja-autoasema oli tuolloin Pohjoismaiden suurin. Vuonna 1939 Suomessa oli 18 yli 20 autoa omistanutta linja-autoyhtiötä.
Talvi- ja jatkosodan aikana suuri osa linja-autoista otettiin puolustusvoimien käyttöön, ja niistä suurin osa muutettiin ambulansseiksi. Sekä talvi- että jatkosodankin aikana linja-autoja otettiin armeijalle noin 1 200 kappaletta. Suuri osa armeijan käyttöön otetuista linja-autoista palautettiin omistajilleen asemasodan aikana. Kotirintamalla ongelmana oli autojen ylikuormitus ja korvaavien polttoaineiden aiheuttamat hankaluudet. Autoja tuhoutui rintamalla ja suurin osa palautetuistakin autoista oli kärsinyt vaurioita. Pula tarvikkeista, polttoaineesta ja kalustosta haittasi linja-autoliikennettä koko 1940-luvun loppupuolen, mutta jo vuonna 1949 saavutettiin liikenteessä sotia edeltänyt taso.
1950-luvulla alkoi syntyä kysyntää vakiovuoroja nopeammalle liikenteelle ja aloitettiin pikavuoroliikenne, joka palveli matkustamista suurempien kaupunkien välillä. Linja-auton alustojen tuontisäännöstely purettiin vuonna 1957. Dieselmoottori syrjäytti bensiinimoottorin uusien linja-autojen voimanlähteenä jo ennen 1950-luvun puoliväliä. Matkailuliikenne linja-autoilla ulkomaille vilkastui 1950-luvun lopulla. 1960-luvulla muuttoliike kaupunkeihin kiihtyi ja kaupunkirakenne hajaantui lisäten joukkoliikenteen tarvetta samalla, kun linja-autoliikenne maaseudulla väheni. Lisääntynyt koululaisten kuljetus kuitenkin mahdollisti maaseudun pysymisen pääosin säännöllisen linja-autoliikenteen piirissä. Pikavuorojen matkustajien vähenemisen vuoksi Linja-autoliitto ja tärkeimpiä pikavuoroliikennöitsijät perustivat ExpressBus-järjestelmän vuonna 1991. Vaatimus linjaliikenteen harjoittamisesta tilausajo-oikeuksien ehtona kumottiin 1990-luvun puolivälissä, jolloin yritykset saattoivat halutessaan keskittyä harjoittamaan tilausliikennettä.
Paikallisliikenteen ja vakiovuoroliikenteen matkustajamäärät ovat Suomessa laskeneet 1970-luvulta lähtien tilausliikenteen puolestaan kasvaessa. Muutos on kiihtynyt erityisesti autoistumisen ja yksityisautoilun lisääntymisen takia. Vuoroja on vähennetty ja lipunhintoja korotettu matkustajien vähentyessä, mutta ei läheskään samassa tahdissa. Eräissä kaupungeissa on kokeiltu menestyksekkäästi lippuhintojen alentamista. Autoistuminen ja kaupunkirakenteen hajautuminen sekä kuntien talousvaikeudet ovat uhkia joukkoliikenteelle koko maassa.
Tekniikka
pienoiskuva|220px|[[Helsingin Bussiliikenne|HelB:n 1990-luvun alun nivelbussin (Carrus-Wiima N 202) sisustusta.]] pienoiskuva|220px|”[[Routemaster”, kaksikerroksinen lontoolainen bussi.]]
Linja-autoissa on useimmiten dieselmoottori. Myös bensiinikäyttöisiä linja-autoja on käytössä joissakin maissa. Nykyisin myös maakaasulinja-autot ja nestekaasulinja-autot ovat yleistyneet. Ne ovat ympäristöystävällisempiä kuin dieselbussit. Joissakin paikoissa maailmalla käytetään sähköllä toimivia johdinautoja. Johdinautoissa – eli ”trollikoissa” – käyttövoima saadaan linja-auton yläpuolella kulkevista sähköjohdoista kuten raitiovaunuissa. Pienet linja-autot rakennetaan pakettiautojen pohjalle, kun taas suuret raskaiden kuorma-autojen perustalle. Bussit kuluttavat dieselöljyä autotyypistä ja ajettavasta liikennetyypistä riippuen 20–55 litraa/100 km. Polttoainepihit pikavuorobussit kuluttavat 20 l/100 km hyvissä olosuhteissa ja nivelautot pysähtelevässä kaupunkiliikenteessä 55 l/100 km.
Suurissa linja-autoissa moottori sijaitsee yleensä auton takaosassa. Yksi takamoottorirakennetta ensimmäisinä käyttäneistä valmistajista oli saksalainen Mercedes-Benz 1950-luvulla. Tämä rakennetyyppi yleistyi ensimmäiseksi kaupunki- ja lähiliikenteen autoissa, koska sen ansiosta auton lattiakorkeutta voitiin madaltaa ja siten sujuvoittaa asiakaspalvelua. Taakse sijoitettu moottori voi olla autossa pitkittäin tai poikittain. Pienehköissä autoissa moottori on taas auton etuosassa, mikä rakenne oli 1980-luvulle saakka yleinen suurissakin linja-autoissa. Käytössä on ollut kahden tyyppisiä etumoottorisia linja-autoja: bulldog-mallissa moottori ja kuljettajan paikka ovat etuakselin päällä, ns. hetku-tyypissä taas yhdessä etuoven kanssa etuakselin etupuolella. Jälkimmäinen tyyppi on kuljettajarahastuksen kannalta käytännöllisempi. 1970-luvulla hyvin yleiseksi rakenneratkaisuksi tuli auton keskiosaan, lattian alle sijoitettu niin sanottu makaava moottori ("mahuri)", jolloin melu auton matkustamossa saatiin pienemmäksi. Volvo ja Leyland olivat tuoneet omat keskimoottoriset mallinsa markkinoille jo vuonna 1952, mutta tällaiset autot pysyivät osittain teknisten ongelmien vuoksi pitkään harvalukuisina. Keskimoottoria käyttivät omissa malleissaan myös Sisu ja Vanaja. Tämä moottorityyppi on viime vuosina kuitenkin harvinaistunut; Volvo lopetti keskimoottoristen linja-auton alustojen valmistuksen vuonna 2009.
Linja-autot alkoivat 1970-luvulta lähtien eriytyä käyttötarkoituksen mukaan omiksi tyypeikseen. Perinteisten, ensisijaisesti vakiovuoroille rakennettujen autojen tilalle alettiin tarvita erikseen kaupunki- ja lähiliikenteeseen, pikavuoroille ja tilausliikenteeseen räätälöityjä autoja samaan aikaan kun suurin osa vakiovuoroista alkoi olla jo tehnyt tehtävänsä. 1990-luvulla kaupunkiautoksi vakiintui matalalattiainen bussi, jonka moottori on auton perässä. Kaupunkiautojen kehittämisen suurin haaste on matkustajien mahdollisimman helppo ja sujuva liikkuvuus. Pikavuoroilla on tärkeä rooli myös rahdin kuljetuksessa, mikä edellyttää suuria tavaratiloja. Eniten kuormitetuilla pikavuoroilla käytettävissä autoissa on takaosassa jopa koko auton korkuinen rahtitila. Tilausajoina toteutettavat tilapäiset henkilökuljetukset ovat linja-autoalan kärkituote ja edellyttävät oman erikoisvarustellun kalustonsa. Perinteinen maaseudun vakiovuoroauto on jo käytännössä kadonnut linja-autotyyppi ja vielä jäljellä olevia maaseutuvuoroja ajetaan pääasiassa pikkubusseilla.
Suomessa linja-auton suurin sallittu ajonopeus on vuoden 1993 alussa voimaan tulleen ajoneuvoasetuksen mukaan pääsääntöisesti 80 km/h. Linja-auto saa kuitenkin ajaa 100 km:n tuntinopeudella, mikäli se on katsastuksessa hyväksytty käytettäväksi suuremmalla ajonopeudella, siinä on lukkiutumattomat jarrut, turvavyöt kaikilla istumapaikoilla ja 100 km/h:n tunnus auton takaosassa eikä siinä ole seisovia matkustajia. Turvavöiden käyttö linja-autossa on pakollista, mikäli sellaiset on autoon asennettu. Sellaisessa linja-autossa, jota ei käytetä yli 80 km/h:n ajonopeudella (pääosin kaupunki- ja lähiliikenteen linja-autot sekä vanhat autot), ei vaadita turvavöitä.
Useissa suurissa kaupungeissa kuten Tampereella, Tukholmassa ja Tallinnassa käytetään kaksiosaisia nivelbusseja, joihin mahtuu yleensä noin 100 matkustajaa. Suuriin nivelbusseihin sekä tuplaniveliin mahtuu jopa 200 matkustajaa, mutta niihin tarvitaan erikoislupa. Nivelbussien tekniikka on normaalibusseja kalliimpaa ja niissä ei ole kovin montaa ylimääräistä istumapaikkaa verrattuna huomattavasti edullisempiin telibusseihin. On myös niin kutsuttuja midibusseja, joita on Tampereella kaksi ja Helsingissäkin ollut pari kappaletta. Ne ovat lyhyitä ja liikennöivät usein asiointilinjoilla.
Linja-autojen merkitys liikenneverkossa
pienoiskuva|220px|[[Nivelbussi (Solbus Solcity 18) Puolassa Wrocławin kaupungissa. Nivelen ansiosta pitkä bussi kääntyy helpommin, mutta sen tekniikka on jonkin verran kalliimpaa.]]
Monet pienet kaupungit ja kylät, jotka olivat viime vuosikymmeniin asti rautatien varassa, liikennöidään nykyään ainoastaan linja-autoilla. Linja-autoreitit täydentävät rautateitä tarjoamalla yhteyksiä paikkakunnille, joille ei pääse junalla. Aikaisemmin matkustajia riitti niin paljon, että junat ja bussit kilpailivat verisesti ja niiden terminaalit sijaitsivat kaukana toisistaan. Nykyään autoistumisen tuoman matkustajakadon myötä yhteistyötä on ollut pakko lisätä ja hyödyntää kummankin liikennemuodon hyviä puolia. Kaukojunien ja kaukoliikenteen linja-autojen välisiä vaihtoja on helpotettu rakentamalla matkakeskuksia.
Vuorotyypit
Linja-autoliikenne muodostuu paikallis-, tilaus- ja kaukoliikenteestä. Kaukoliikenne jakautuu edelleen vakiovuoroihin ja pikavuoroihin.
Vakiovuoro on maaseudulla ja kaupunkien välillä ajava vuoro, joka pysähtyy pienemmissä kylissä ja tarvittaessa kaikilla reitin varrella olevilla pysäkeillä. Vakiovuororeittien pituus vaihtelee 10 kilometristä jopa satoihin kilometreihin.
Pikavuoroja ajetaan keskikokoisten ja isojen kaupunkien välillä, ja ne pysähtyvät vain merkityillä pikavuoropysäkeillä. Pikavuoro voi kuljettaa matkustajien lisäksi rahtia. Pitkillä yhteysväleillä voi kulkea myös erikoispikavuoroja, jotka ajavat nopeammin ja mahdollisimman suoraan päätepisteeseen pysähtymättä pienemmissä kaupungeissa reitin varrella.
Päiväraha
Päiväraha on Verohallinnon päätöksen mukaisesti käsitettynä "korvaus kohtuullisesta ruokailu- ja muiden elinkustannusten lisäyksestä, jotka palkansaajalle aiheutuu työmatkasta". Kuitenkaan verottajan käsityksen mukaan "päivärahaan ei sisälly matkustamisesta eikä majoittumisesta aiheutuvia kustannuksia". Lisäksi päivärahan maksamisen edellytyksenä on matkakohteen sijaitseminen vähintään 15 km päässä työpisteestä tai kodista.
Vuodelle 2020 Verohallinto on päättänyt seuraavat enimmäismäärät verottomille päivärahoille :
Päivärahan saaminen edellyttää työ- tai virkamatkaa, joka suuntautuu yli 15 kilometriä työpaikalta tai kotoa riippuen siitä, kummasta alkaen matka tehdään. Osapäivärahaa maksetaan kotimaassa yli kuusi tuntia ja kokopäivärahaa yli 10 tuntia kestävältä työmatkalta. Päivärahan sijaan on myös mahdollista maksaa ateriakorvausta joka on suuruudeltaan enintään 10,75 euroa. Ateriakorvauksen saamisen edellytyksenä on, ettei työnantaja maksa päivärahaa, työntekijällä ei ole mahdollisuutta järjestää ruokailua ruokatauon aikana tavanomaisessa paikassa. Ateriakorvausta voidaan korottaa, jos palkansaajalla on kaksi ruokailuun oikeuttavaa taukoa työpäivän aikana ja edellä mainitut korvaukseen oikeuttavat kriteerit täyttyvät. Tällöin ateriakorvauksen määrä on 21,50 euroa.
Työmatkan kestoajasta riippuen päivärahan enimmäismäärät ovat: Esimerkki1: ''Työmatkasi Suomessa kestää 27 tuntia. Ensimmäisen täyden matkavuorokauden päiväraha on 43 euroa. Viimeisen täyden matkavuorokauden päättymisestä on kulunut 3 tuntia kun työmatka päättyy, joten toinen päiväraha on 20 euroa. Olet oikeutettu saamaan 43 + 20 = 63 euroa.''
Esimerkki 2: ''Työmatka kestää 29 tuntia ja ruokailet ilmaiseksi kaksi kertaa ensimmäisen 24 tunnin aikana ja kerran viimeisten 5 tunnin aikana. Päivärahojen kokonaismäärä on tällöin: 43/2+20/2 = 31,5 euroa.''
Ulkomaille suuntautuvalla työmatkalla maksetaan ulkomaanpäivärahaa, jonka suuruus vaihtelee matkustuspaikkakunnan kalleuden mukaisesti. Näin päivärahat voivat vaihdella jopa saman valtion sisällä. Esimerkiksi vuonna 2020 Venäjän-päiväraha on yleisesti 63 euroa, mutta Moskovassa 78 euroa ja Pietarissakin 72 euroa. Ulkomaanpäivärahat määräytyvät Verohallinnon vuosittain julkaistavan taulukon mukaisesti.
Myös asevelvollisille maksettava päivittäinen korvaus on nimeltään päiväraha. Varus- ja siviilipalvelusmiehen päiväraha on palvelusajan mukaan vuonna 2020 5,15 euroa (1–165 pv), 8,60 euroa (166–255 pv) tai 12,00 euroa (256–347 pv). Naispuolisille varusmiehille maksetaan päivärahan lisäksi varusrahaa, jonka tarkoituksena on kattaa niitä hygienia- ja terveystuotteita, joita Puolustusvoimat ei voi tarjota.
Plaza de Cuban metroasema
Plaza de Cuba on Sevillan metron linjan 1 asema Guadalquivir-joen varrella Los Remediosin kaupunginosassa Sevillassa. 24 metriä maanpinnan alapuolella sijaitseva asema on metron toiseksi syvin Puerta Jerezin aseman jälkeen. Metron käyttöönoton yhteydessä huhtikuussa 2009 avattu asema on saanut nimensä viereisestä Plaza de Cuba -liikenneympyrästä.
Jimmy Webb
thumb|Jimmy Webb vuonna 2016. Jimmy Webb (s. 15. elokuuta 1946 Elk City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja pianisti, joka on saanut vaikutteita muun muassa Burt Bacharachilta.
Webb sävelsi tunnetuimmat kappaleensa 19–21-vuotiaana. Hänen kuuluisimpia kappaleitaan on muun muassa vuonna 1968 julkaistu ”MacArthur Park”, jonka esitti alun perin näyttelijä-laulaja Richard Harris, sekä “Wichita Lineman”, jonka teki tunnetuksi Glen Campbell.
Webbin kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Barbra Streisand, Willie Nelson, Nina Simone, Art Garfunkel ja Frank Sinatra. Elvis Presley ei levyttänyt Webbin kappaleita, sillä hänen managerinsa “eversti” Parker vaati kaikki oikeudet Elviksen levyttämiin kappaleisiin. Webb on myös säveltänyt musikaaleja, klassista musiikkia ja elokuvamusiikkia.
Webbin kirjoittama ja Glenn Campbellin tulkitsema single ”Wichita Lineman” (1968) valittiin vuonna 2019 mukaan Yhdysvaltain Kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Webb esiintyi Helsingin Juhlaviikoilla Huvilateltassa elokuussa 2016. .
Sainte-Enimie
Sainte-Enimie on Ranskan kunta maan eteläosan Occitanien alueella Lozèren departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 529. Kunta kuuluu departementissaan La Canourguen kantoniin Floracin arrondissementissa.
Tarn-joen jyrkkärotkoisessa laaksossa sijaitseva Sainte-Enimie kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France. Siihen kuuluu samasta departementista myös Prévenchèresin kunnan kylä La Garde-Guérin.
Sepelrastas
Koko ja ulkonäkö
Koiras on musta tai tummanharmaa lukuun ottamatta valkoista kaulusta ja keltamustaa nokkaa. Sen siivet ovat hopeanhohtoiset, mikä on hyvä tuntomerkki verrattuna mustarastaaseen. Naaras ja nuori lintu ovat himmeämpiä väriltään. Nuoren linnun rinnan vaalea puolikuu on syksyllä ja talvella vaikeasti erotettavissa, kunnes se höyhenten kulumisen johdosta keväällä kirkastuu. Nuorta lintua pitää varoa sekoittamasta mustarastaaseen. Sepelrastaan lento ei ole tyypillistä rastaiden lentoa vaan poikkeaa siitä selvästi. Siivenlyönnit ovat nykiviä ja lento suoraviivaista. Ääni on kova naksahdus, joka muistuttaa mustarastaan ääntä.
Vanhin eurooppalainen rengastettu sepelrastas on ollut espanjalainen 9 vuoden 1 kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys
Sepelrastas pesii Länsi- ja Keski-Euroopan vuoristoissa, Lapissa, Kaukasuksella ja Turkmeniassa. Suomessa pesii 100–200 paria Lapissa. Euroopan kanta on 250 000 – 350 000 paria, josta puolet eli kolmasosa maailman kannasta, pesii Itävallassa ja Romaniassa. Se muuttaa talvehtimaan Välimeren maihin ja Pohjois-Afrikkaan. Kevätmuutto tapahtuu huhtikuussa ja toukokuun alussa, syysmuutto elokuun lopulta alkaen aina marras–joulukuulle, päämuuton sattuessa lokakuulle.
Elinympäristö
Vuoristot. Lapissa tuntureilla ja vaaroilla, missä jyrkkiä kallioseinämiä tai rotkoja. Muuttoaikoina tavataan monenlaisilla kivikkoisilla avomailla.
Lisääntyminen
Sepelrastas tekee pensaaseen, tavallisimmin kuitenkin maahan, siistin puolipallonmuotoisen pesän ja munii siihen 3–6, tavallisesti 4 munaa. Haudonta-aika on 12–14 päivää ja kummatkin puolisot hautovat. Samoin ne molemmat ruokkivat poikasia, jotka jättävät pesän 14–16 päivän ikäisinä. Sukukypsä yksivuotiaana. Pohjoisessa pesii kerran kesässä, etelässä usein kahdesti.
Ravinto
Sepelrastas syö hyönteisiä, matoja ja muita selkärangattomia sekä hedelmiä ja marjoja.
Bleach (manga)
Bleach on manga- ja animesarja, jonka on luonut Tite Kubo. Animaatiosarjan ja sarjakuvan lisenssin omistaa Yhdysvalloissa VIZ Media. Sarjan animeversio on nähtävillä suomalaisille ilmaiseksi Crunchyroll-sivustolla.
Isabeli Fontana
thumb|Isabeli Fontana ja hänen poikansa Zion.
Bleach (manga)
Juoni
Bleach kertoo Ichigo Kurosakista, 15-vuotiaasta pojasta, joka pystyy näkemään haamuja. Naispuolinen shinigami (死神,) Rukia Kuchiki törmää häneen eräänä päivänä metsästäessään hollow 'ksi kutsuttua olentoa. Rukia haavoittui taistellessaan tätä hollow'ta vastaan ja joutuu sen vuoksi luovuttamaan voimansa Ichigolle. Hänen alkuperäinen aikomuksensa oli antaa pojalle vain osa voimistaan – juuri tarpeeksi hollow'n voittamiseen – mutta jostain syystä tämä vie ne kaikki. Tämän seurauksena Rukia ei enää pysty palaamaan kotiinsa Soul Societyyn, vaan hän joutuu jäämään ihmisten maailmaan materiaaliseen korvikekehoon suljettuna, kunnes hänen voimansa ovat palautuneet. Rukian on silti edelleen hoidettava töitään shinigamina, joten hän laittaa Ichigon tuhoamaan holloweja puolestaan ja lähettämään sieluja Soul Societyyn. Sarja alkaa seurata Soul Societyn tapahtumia sitä enemmän, mitä pidemmälle se etenee.
Isabeli Fontana
Isabeli Bergossi Fontana (s. 4. heinäkuuta 1983 Curitiba) on brasilialainen malli. Hän aloitti mallintyönsä vuonna 1997 muutettuaan Brasiliasta Milanoon, Italiaan.
Bleach (manga)
Shinigamit
Shinigamit saapuvat ihmisten maailmaan Soul Societystä, kaikkien kuolleiden lopullisesta tyyssijasta, ja ovat rakentuneet kokonaan henkisestä materiasta. Tämän vuoksi harvat ihmiset kykenevät näkemään heitä heidän ollessaan työtehtävissä ihmisten maailmassa. Näihin työtehtäviin kuuluu sielujen (ns. plus-henkien) lähettäminen Soul Societyyn, minkä lisäksi shinigamit tuhoavat holloweita päästääkseen näiden sielut Soul Societyyn tai helvettiin.
Näihin tehtäviin shinigamit käyttävät zanpakutō-miekkoja ja kidō-tekniikoita (demonitaikuus). Näiden kahden voimakkuus riippuu lähinnä niiden käyttäjän reiatsun eli henkisen energian voimakkuudesta. Myös zanpakutōn koko on lähes suoraan verrannollinen shinigamin reiatsuun, mikä selittääkin Ichigon jättimäisen lihakirveskatanan sarjan alussa. Voimakkaat shinigamit tosin osaavat kontrolloida zanpakutōnsa kokoa – tämä taito tulee tarpeeseen, sillä ilman sitä kapteeniluokan shinigamit kantaisivat pilvenpiirtäjien kokoisia miekkoja.
Samuel Alexander
Alexander syntyi juutalaiseen perheeseen Sydneyssä, Australiassa. Hänen isänsä oli satulaseppä, joka kuoli muutaman viikon jälkeen Alexanderin syntymästä. Viiden vuoden päästä perhe muutti Melbourneen, jossa Alexander kävi kotikoulua.
Isabeli Fontana
Fontanan kuvia on ollut muun muassa Sports Illustrated Swimsuit Issuessa, Marie Clairessa, ELLEssä ja Voguessa.
Samuel Alexander
Alexander opiskeli Melbournessa Wesley Collegessa ja Melbournen yliopistossa. Hän muutti Englantiin vuonna 1877 ja opiskeli siellä Oxfordin yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat Thomas Hill Green ja Henry Nettleship. Hän opetti Oxfordin Lincoln Collegessa vuosina 1882–1893. Vuonna 1893 hänet nimitettiin Manchesterin yliopiston Owens Collegen professoriksi. Hän jäi eläkkeelle Manchesteristä vuonna 1924. Alexander toimi Aristotelian Societyn puheenjohtajana vuosina 1908–1911 ja 1936–1937.
Isabeli Fontana
Fontana oli aiemmin naimisissa malli Alvaro Jacomossin kanssa, mutta liitto päättyi avioeroon vuonna 2002. Samana vuonna syntyi parin poika Zion. Fontana meni 10. joulukuuta 2005 uusiin naimisiin näyttelijä-malli Henri Castellin kanssa, ja heille syntyi 23. lokakuuta 2006 São Paulossa poika Lucas. Isabeli Fontana asuu yhä Brasiliassa aviomiehensä ja kahden poikansa kanssa.
Samuel Alexander
Alexander piti Gifford-luennot Glasgow’n yliopistossa vuosina 1916–18. Luennoista syntyi kokonaisen filosofisen järjestelmän käsittävä teos Space, Time and Deity (1920), jota voidaan pitää hänen pääteoksenaan. Teos esitti maailman yhtenä kosmisena prosessina, jonka perustana oli aika-avaruus. Emergentit ominaisuudet kehittyivät siitä ajoittaisesti korkeamman tason synteeseinä. Näin aika-avaruus tuotti aineen ja aine mielen. Jumaluus oli Alexanderille seuraavan tason ylempi päämäärä, jota kohti kosminen järjestys pyrki.
Bleach (manga)
Visoredit
On olemassa myös shinigameja, jotka ovat saaneet hollow-voimat Aizenin "Hollowfikaatio" testeissä, vasten tahtoaan. Hollowfikaation ensimmäiset uhrit olivat Kensei Muguruma ja Mashiro. He menettivät järkensä uusille Hollow -sieluilleen ja hyökkäsivät omiensa kimppuun, levittäen hollowikaation muihin jotka ovat nyt Visoredeja. Kisuke Urahara koitti pelastaa Visoredit, jotka olivat kapteeneja sekä luutnantteja Gotei 13:ssa, oman keksintönsä, Hougyakun avulla. Ensin näytti ettei se onnistunut, ja Kisuke Urahara ja häntä auttanut Tessai joutuivat Keskus 46:den eteen epäiltynä Hollowikaatio tutkimuksista, koska Aizen oli ilmeisesti vihjannut että Uraharan ja Tessain olevan syyllisiä, päästen itse pälkähästä. Urahara ja Tessai todettiin syyllisiksi, ja heidän tuominsa julistamisen jälkeen Yoruichi Shihōin ryntää sisään Keskukseen ja vapauttaa Tessain ja Urahan, jonka jälkeen he lähtevät pakoon. Myöhemmin Uraharan tukikohdassa, johon Yoruichi heidät, sekä Visoredien ruumiit ja "gigait", toi, Urahara vannoo löytävänsä parannuksen Hollowfikaatioon, jossa hän myös onnistuu. Hollowfikaatiota tosin ei voi kokonaan peruuttaa, sillä heidän sieluihinsa liittyi hollow, joka heidän pitää alistaa sisäisessä kamppailussaan hollowia vastaan. Kaikki hollowrikaation uhrit onnistuivat onnekseen tässä, ja he voivat vetää hollow -naamionsa päähänsä, jolloin se lisää heidän kykyjään huomattavasti. Hollowikaation uhreja kutsutaan visoredeiksi, shinigami-hollow-hybrideiksi. He eivät ole tekemisissä shinigamien tai hollowien kanssa, mutta hautovat kostoa Aizenille kohtalostaan.
- Myös Kurosaki Ichigo kuuluu epävirallisesti Vaizardeihin, koska hänellä on myös hollow sielunsa sisällä, vaikka se onkin eri lailla saatu kuin muilla Vaizardeilla. Ilman Vaizardien apua se olisi ennemmin tai myöhemmin ottanut Ichigon kokonaan valtaansa, mutta onnekseen Ichigo löysi Vaizardit, jotka loppujen lopuksi auttoivat Ichigon alistamaan hollowinsa alaisuuteensa, jolloin myös Ichigo pystyy vetämään hollow -naamion kasvoillensa lisätäkseen hyökkäystensä tehoa.
Quincyt
Quincyjä voidaan pitää monella tapaa shinigamien arkkivihollisina. Periaatteessa he toimivat saman päämäärän puolesta, sillä molemmat taistelevat holloweja vastaan parhaan taitonsa mukaan. Quincyt eivät kuitenkaan ole kotoisin tuonpuoleisesta, vaan he ovat aivan tavallisia ihmisiä, joilla vain sattuu olemaan suuri määrä henkistä energiaa ja kyky muokata henkistä materiaa. He käyttävät tätä taitoaan luodakseen reiatsunuolia, joilla on kyky tuhota hollow't lopullisesti. Tämä kyky on kuitenkin kaksiteräinen miekka, sillä se horjuttaa maailman tasapainoa. Shinigamit eivät nimittäin tuhoa holloweja lyödessään niitä zanpakutōillaan, vaan lähettävät viattomat henget Soul Societyyn ja syntiset helvettiin. Vastaavasti ne sielut, joiden elämä päättyy Soul Societyssä, syntyvät uudelleen maan päälle. Tämän vuoksi maailmassa on aina sama määrä henkistä materiaa, mikä ylläpitää tasapainoa. Quincyjen kyky poistaa tätä materiaa sen luonnollisesta kiertokulusta. Heitä onkin verrattu reiäksi tiimalasin pohjassa.
Shinigamit, sielujen tasapainon vartijat, eivät uskoneet voivansa jättää quincyjä eloon, sillä heidän kyvyllään olisi saattanut olla kohtalokkaat seuraukset. Tämä johti shinigamien ja quincyjen väliseen veriseen sotaan 200 vuotta ennen sarjan tapahtumia, minkä seurauksena jälkimmäiset hävitettiin lähes kokonaan. Heitä kuitenkin säästyi muutamia, ja yksi heidän seuraajistaan on Uryū Ishida, "Viimeinen quincy".
Hollow't
Hollow't ovat vihamielisiä sieluja, jotka elävät Hueco Mundossa, ihmisten maailman ja Soul Societyn väliin jäävässä epämaailmassa, josta ne aika ajoin tunkeutuvat ihmisten pariin syödäkseen heidän sielujaan. Tämän vuoksi myös shinigamit matkaavat maan päälle tuhotakseen hollow't ja lähettääkseen niiden sielut Soul Societyyn. Myös hollow't ovat alun perin olleet kuolleita ihmishenkiä, jotka kuitenkin muuttuivat holloweiksi joko oltuaan liian pitkään kuolleina ihmisten maailmassa tai useimmiten jouduttuaan toisten Hollowien hyökkäyksen kohteeksi. Shinigamit koettavat estää tätä lähettämällä sieluja matkaan ennen muodonmuutosta ja tuhoamalla kaikki kohtaamansa hollow't. Hollow't jotka ovat riistäneet ihmishenkiä ollessaan vielä ihmisiä päätyvät helvettiin, tullessaan shinigamin kukistamaksi.
Keskeisiä hollow'eja:
Menos
Menos on voimakas hollow, joka on syntynyt monen tavallisen hollow'n yhteensulautumisesta. Tämän itsenäinen kokonaisuus voi olla kooltaan suunnaton. Soul Society on kehittänyt koulutetun iskuryhmän, joka on omistautunut käsittelemään menoksia. Menos-nimikkeen alla on kolme eri luokkaa: Gillian, Adjuchas ja Vasto Lorde.
Arrancar
Arrancarit ovat holloweita, jotka Sōsuke Aizenin ja Hōgyokun voiman avulla saaneet shinigamien ihmismäisen ulkomuodon ja zanpakuton, jonka voimat he vapauttavat kuitenkin eri tavalla kuin shinigamit. Arrancarien Hollow-muoto on piilotettuna zanpakutōn sisällä. Miekka ei muuta muotoaan, vaan arrancar muuttuu omaan hollow-muotoonsa. Kaikilla arrancareilla on mukanaan jäännös entisestä hollow-naamiostaan.
Espadoihin kuuluvat: Brujería (Lumoavien Silmien Sangha).
Privaron Espadoihin kuuluvat: Arrancarien teloitusdivisioona. Ehkäpä ainoat arrancarit, joilla kokonainen hollow-naamio kasvoillaan.
Espadat voivat valita muita Arrancareita seuralaisikseen. Eniten niitä on Baragganilla. Heidän numeroistaan ei ole selkoa.
Arrancareita jotka palvovat Espadan jäseniä. Heillä on myös 11-99 numeroinen järjestelmä. Numero 11 on vanhin ja numero 99 nuorin.
Numeròsiin kuuluvia jäseniä:
Bountot (vain animessa)
Quincyjen tapaan bountot ovat ihmisiä, joilla on erikoisia kykyjä. He muistuttavat vampyyreja, sillä he syövät hieman Hollowien tapaan kuolleita ihmishenkiä pidentääkseen omaa elinikäänsä. Teoriassa he voisivat elää näin ikuisesti. He voivat kuitenkin imeä myös elävien ihmisten sieluja, minkä harjoittaminen toi heidät törmäyskurssille shinigamien kanssa. Bountojen ja shinigamien välit ovat muutenkin kireät johtuen Soul Societyssä tapahtuneesta tutkijoiden vahingosta, jonka seurauksena bountot syntyivät maan päälle. Bountot syyttävät shinigameja siitä, että he antoivat bountoille elämän, mutta hylkäsivät heidät heti sen jälkeen. Osa bountoista kuoli shinigamien käden kautta ennen kuin heidän luojansa, tiedenainen Ran'Tao, keräsi bountot suojaan. Sen jälkeen ei Ran'Taokaan pystynyt huolehtimaan heistä, ja bountot jäivät yksin etsimään paikkaansa maailmassa.
Bountot muistuttavat syntyperänsä takia shinigameja monin eri tavoin, mutta ovat vääristyneitä versioita heistä. Zanpakutō-miekkojen sijaan he komentavat eräänlaisia nukkeja, joiden voimat ovat kuitenkin verrannollisia shinigamien aseisiin. Nukeilla ei kuitenkaan tiettävästi ole erilaisia tasoja zanpakutōiden tapaan, ja ne ovat tiukemmin sidoksissa omistajaansa – jos nukke kuolee, omistaja kuolee myös – ainakin siinä tapauksessa, että hän on ylittänyt luonnollisen elinikänsä kyvyillään. Nukeilla on myös kyky puhua ja toimia itsenäisesti, mikä on ratkaiseva ero verrattuna zanpakutoihin, joiden todellinen muoto paljastuu vain edistyneen shinigamin käsissä ja vaatii silloinkin materialisointia. Bountot voivat myös yhdistyä nukkejensa kanssa ja muuttua siten paljon voimakkaammiksi. Nuket aktivoidaan lauseella "Zeige dich, *nuken nimi*", mikä on saksaa ja tarkoittaa "näyttäydy". Bountot voivat parantaa itsensä henkihiukkasilla Soul Societyssä sinne päästessään, sillä koko paikka koostuu niistä.
Bountoihin kuuluvat:
Ihmisten maailma
Ihmisten maailma Bleachissä on moderni Japani, tarkemmin kaupunki nimeltä Karakura. Tässä maailmassa Ichigo käy koulua, taistelee Holloweita vastaan ja yrittää kumota huhuja, joiden mukaan hän on Rukian poikaystävä. Huomioitavia paikkoja ovat Karakuran lukio, Uraharan kauppa, hautausmaa ja Ichigon ja Orihimen koti.
Henkimaailma
Henkien maailma (eli Soul Society), vastaa ihmisten Taivasta. Sen keskellä on suuri kaupunki, jota ympäröivät jättikokoiset muurit. Kaupunki on Seireitei, jossa kaikki shinigamit asuvat. Paikka Seireitein ulkopuolella on nimeltään Rukongai, ja siellä asuvat kaikki ei-shinigamit ja ei-aateliset. Rukongain katunumerot kertovat, miten hyvä tai huono paikka se on. Katunumero 1:ssä on rauhallista, kun taas katunumero 80:ssä on eniten rikollisuutta ja köyhyyttä.
Hueco Mundo
Hueco Mundo on ihmisten maailman ja Soul Societyn välissä. Hueco Mundo on hollowien (ja nyttemmin arrancarien) maailma. Sōsuke Aizen, Gin Ichimaru ja Kaname Tōsen pakenivat tänne julmine suunnitelmineen.
Helvetti
Helvetistä ei vielä tiedetä juuri mitään. Helvetin portit ilmestyvät, kun shinigami tuhoaa hollow'n, joka on eläessään suorittanut pahoja tekoja, esimerkiksi murhannut ihmisiä ennen muuttumistaan hollow'ksi. Porttien avauduttua hollow joutuu sinne, portti sulkeutuu ja katoaa. Helvetistä aletaan ottaa selvää elokuvassa Bleach: Hell Chapter
Keskus 46
Keskus 46 koostuu 40 viisaasta ja 6 tuomarista ja pitää hallussaan ylintä hallintovaltaa Soul Societyssä. Kaikki shinigamien suuremmat rangaistukset jaetaan täällä, ja jopa kapteeneiden tulee noudattaa päätöksiä.
Ei enää toiminnassa, sillä Aizen murhasi heidät kaikki.
Gotei 13
Soul Societyssä on yhteensä 13 divisioonaa tai kaartia (guntai), jotka kulkevat nimellä Gotei 13. Lähes jokaisella divisioonalla on nähtävästi oma osa-alueensa, joihin se on syventynyt muita paremmin: 4. divisioona on painottunut parannustaitoihin, 12. divisioona tutkimustyöhön ja 2. divisioona taistelemaan ilman aseita ja toimimaan Soul Societyn poliisivoimina
Kapteenit ja luutnantit
Jokaisella divisioonalla on oma kapteeninsa ja luutnanttinsa. Ensimmäisen divisioonan kapteeni on myös muiden kapteenien yläpuolella, Soul Societyn kenraali (commander captain).
Zanpakutō
Zanpakutōilla on myös kyky muuttua. Jokaisella miekalla on kolme muotoa. Ensimmäinen on normaali muoto, eikä sen saavuttamiseksi tarvita paljoakaan voimia. Toista muotoa kutsutaan nimellä shikai (ensimmäinen vapautus). Sen saavuttamiseksi käyttäjän on tiedettävä miekkansa nimi. Shikai tuo käyttäjälleen uuden voimatason, ja sillä on yleensä myös erikoisominaisuuksia, kuten esimerkiksi kyky myrkyttää tai luoda illuusioita. Kolmas muoto on bankai (täysi vapautus). Bankai on zanpakutōn viimeinen taso. Se pitää normaalisti shikai-muodon teeman, mutta on yleensä suurempi ja isompi versio tästä, kuten Byakuya Kuchikin Senbonzakura, jonka miekkojen määrä kasvaa, tai Sajin Komamuran Tenken, joka kutsuu koko samurain pelkän yksittäisen ruumiinosan sijasta, mutta poikkeuksiakin on. Bankai-tason saavuttamiseen tarvitaan yleensä kapteeni tai hyvin voimakas luutnantti. Kapteeniksi päästäkseen shinigamin onkin täytynyt saavuttaa bankai. Bankai kasvattaa käyttäjänsä voimaa jopa viisi-kymmenkertaiseksi. Bankain saavuttamiseksi tarvitaan noin 10 vuoden harjoittelua. Bankain täydellinen käyttö vaatii noin kymmenen vuotta lisää harjoittelua. Laukaistakseen bankain tarvitsee vain kerätä energiaa ja sanoa "bankai" ja miekan bankai-nimi.
Musiikki
{| style="border-collapse: collapse;" width="100%" cellpadding="2" cellspacing="2" border="1"
Haggada
thumb|Kuvitettu Haggada. 14. vuosisata. Haggada eli Haggadah ('heprealaisin kirjaimin' הגדה) – on juutalaisen pääsiäisaterian eli seder-aterian yhteydessä luettava liturginen teksti. Perinteen mukaan se luetaan juutalaisen pääsiäisen kahtena ensimmäisenä iltana diasporassa, Israelissa vain ensimmäisenä iltana. Näin muistellaan Raamatun käskyn mukaisesti juutalaisten pääsyä vapaaksi Egyptin orjuudesta.
Haggada sai nykymuotonsa antiikin ajan Israelissa, todennäköisesti vuosien 180 - 280 tienoilla.
Lagrasse
Lagrasse on Ranskan kunta maan eteläisellä Occitanien alueella Auden departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 557. Kunta kuuluu departementissaan Fabrezanin kantoniin Narbonnen arrondissementissa.
Luce Irigaray
Luce Irigaray (s. 3. toukokuuta 1930 Blaton, Belgia) on ranskankielinen kielitieteilijä, kulttuuriteoreetikko, psykoanalyytikko ja filosofi. Hän on merkittävä feministisen filosofian teoreetikko. Anglo-amerikkalaisessa ja suomalaisessa tutkimuksessa on korostettu Irigarayn sijoittuvan filosofisella kentällä erityisesti saksalaiseen ja ranskalaiseen filosofiseen perinteeseen. Näissä tulkinnoissa häntä määrittävät erityisesti Edmund Husserlin fenomenologia ja sen eksistentialistiset muotoilut mutta myös Jacques Derridan dekonstruktio. Eksistentialistista fenomenologiaa ovat aiemmin luoneet muun muassa Martin Heidegger, Maurice Merleau-Ponty ja Emmanuel Lévinas, jotka ovat myös vaikuttaneet Irigarayn ajatteluun vahvasti. Toisaalta Irigarayta määrittelee vahvasti lacanilainen psykoanalyysi ja sen kritiikki. Irigaray on vaikuttanut vahvasti esimerkiksi filosofien Elizabeth Groszin ja Rosi Braidottin ajatteluun.
Lagrasse
Orbieu-joen varrella sijaitseva Lagrasse kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Luce Irigaray
Kysymys sukupuolierosta (eli sukupuolten välisestä erilaisuudesta) on Irigarayn mukaan aikakautemme merkitsevin kysymys niin filosofisesti, poliittisesti kuin eettisesti. Yleensä esitetään, että Irigarayn tuotannon ymmärtämiseksi ja käyttämiseksi on muotoiltava kysymyksiä naiseudesta, sen merkityksestä ja potentiaalista, mutta samalla pitää huomata, että Irigarayn on katsottu kieltäytyvän antamasta naiseudelle tiettyä, pysyvää määritelmää. Poliittisessa mielessä Irigarayn tuotannon kannalta keskeinen kysymys on myös, onko nykyisen kaltainen tasa-arvo-ajattelu riittävää. Hän sanoo, että sosiaalisten ja konkreettisten muutosten (kuten palkkatasa-arvo) vaatiminen on välttämätöntä, mutta sukupuolten epätasa-arvo on syvemmällä, ja siksi pitää kyseenalaistaa sosiaalinen ja kulttuurinen ajattelemisen tapa, joka asettaa naisen ja miehen hierarkkiseen suhteeseen.
Ajattelu
Nykyfeminismi on yleisesti ottaen siirtynyt pois naiseuden essentialisoimisesta, eli epähistoriallisesta ja universalisoivasta tavasta käsittää naisen tai miehen olemus, joka niputtaa kaikki samaan kielelliseen, biologiseen tai sosiaaliseen kategoriaan kuuluvat ihmiset tai asiat samanlaisiksi tai yhteisiä määrääviä ominaisuuksia omaaviksi. Naisen kohdalla määräävien piirteiden on usein länsimaisessa historiassa ajateltu perustuvan biologiaan tai anatomiaan. Tällainen naissubjekti on kuitenkin koettu monoliitiksi ja kykenemättömäksi tunnistamaan vivahteita: naissubjektin on sanottu edustavan vain keski-ikäistä, valkoista ja keskiluokkaista heteronaista. Irigarayn ajattelu kuitenkin kyseenalaistaa tämän suuntauksen siinä mielessä, että Irigarayn mukaan sukupuolten välinen ero on ensisijainen ero ja tärkein feministisen tutkimuksen kohde, sillä tämä on hyvin ongelmallinen kysymys, jota ei ole ratkaistu. Irigarayn tuotanto koostuu suurimmalta osin psykoanalyysia ja filosofiaa (varhainen tuotanto) sekä yksinomaan filosofiaa (keski- ja myöhempi tuotanto) koskevista teoksista. Tutkijat eivät ole yksimielisiä siitä, onko hänen ajattelussaan tapahtunut selkeä siirtymä, eli voidaanko puhua varsinaisista erilaisista kausista, mutta painopisteen muutos pois psykoanalyyttisesta tutkimuksesta on hänen ajattelussaan tapahtunut 1980-luvulla.
Heiko Gerber
Heiko Gerber (s. 11. heinäkuuta 1972 Stollberg, Saksan demokraattinen tasavalta ) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja.
Luce Irigaray
Psykoanalyysi
Irigarayn varhaisempi tuotanto perustuu lacanilaisen psykoanalyysin kritiikkiin ja Jacques Derridan dekonstruktioon. Irigaray otti 1960-luvulla osaa psykoanalyytikko Jacques Lacanin seminaareihin ja valmistautui analyytikoksi, mutta hänet erotettiin vuonna 1974 monumentaalisen väitöskirjassa Speculum de l'autre femme – se voidaan suomentaa vaikkapa nimellä "Toisen naisen spekula", mutta myös "Speculum toisesta naisesta" tai vain ”Speculum. Toinen nainen" – esittämien kerettiläisten näkemystensä vuoksi Lacanin perustamasta Vincennesin yliopistossa sijaitsevasta Pariisin freudilaisesta koulusta. Irigarayn väitöskirjan nimi viittaa gynekologin spekulaan, jolla katsotaan naisen vaginaan laajentaen sitä. Toisaalta spekulan metalista pintaa vastaan gynekologi näkee omat kasvonsa kuin vääristyneestä peilistä – Lacanin peilivaihetta mukaillen. Norjalainen kirjallisuuden tutkija Toril Moi huomauttaa jo Irigarayn väitöskirjan muodon muistuttavan spekulan/emättimen koveraa pintaa. Keskimmäistä jaksoa ympäröi kaksi massiivista Sigmund Freudia ja Platonia käsittelevää jaksoa, joiden väliin pirstoutuneempi keskijakso ikään kuin uppoaa. Niin ikään keskimmäisessä osassa Irigaray esittää oman diskurssinsa ensimmäisenä ja viimeisenä, kun taas ensimmäisessä ja viimeisessä osassa Irigrarayn oma diskurssi on sijoitettu miesajattelijoiden väliin. René Descartes uppoaa teoksen syvimpään onteloon.
Heiko Gerber
Gerber pelasi Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa yhteensä 199 ottelua, joissa hän teki 11 maalia. Hänen seurojaan pääsarjatasolla olivat Arminia Bielefeld, 1. FC Nürnberg ja VfB Stuttgart. Stuttgartissa pelatessaan Gerber voitti Saksan-mestaruuden kaudella 2006–2007 ja saavutti toisen sijan Saksan cupissa kaudella 2006–2007 sekä Saksan liigacupissa kaudella 2004–2005.
Saksan maajoukkueessa Gerber pelasi kaksi A-maaottelua, molemmat Maanosaliittojen cupissa 1999.
Haukilampi (Jyväskylä, Sikomäki)
Haukilampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Sikomäen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Luce Irigaray
Psykoanalyysi
Irigarayn varhaisen tuotannon toinen merkkiteos on Ce sexe qui n'en est pas un. Verrattuna Speculumiin se on helppotajuisempi, runollisempi, puoliteoreettinen, sillä Irigaray pyrkii siinä vastaamaan Speculumin herättimiin kysymyksiin, ja selittämään teosta. Irigaray kirjoittaa siinä paljon suhteestaa psykoanalyyttiseen teoriaan, esimerkiksi hän kritisoi Freudin näkemystä lasten sukupuoli-identiteetin ja seksuaalisuuden kehittymisestä siten, että hänen mukaansa Freud ottaa huomioon ainoastaan yhden sukupuolen, miehen, ja maskuliinisen seksuaalisuuden. Pieni tyttö on psykoanalyyttisen näkemyksen mukaan ainoastaan "epäonnistunut mies", ja tytön sukupuolisuus muodostuu sen kautta, että häneltä puuttuu miehen sukupuolielin. Irigaray kirjoittaakin, ettei Freudin mukaan ole olemassa tyttölapsia, ainoastaan poikia, ja vaillinaisia poikia. Lacania näkemystä Irigaray kritisoi samasta asiasta, siis että Lacanin teorian mukaan sukupuolia on aidosti vain yksi, ja toinen ymmärretään puutteellisena, mutta Irigarayn mukaan Lacanin kieleen ja diskursiivisuuteen painottuva psykoanalyyttinen teoria on osittain vielä Freudin käsitystä ongelmallisempi, esim. siksi että sukupuolten erilaisuus ymmärretään vain kielestä johtuvaksi.
Ce sexe qui n'en est pas un-teoksessa Irigaray korostaa naisen seksuaalisuuden moninaisuutta sanomalla, että naisen sukupuolielimiä on ympäri kehoa; nainen kokee nautintoa ja mielihyvää lähes joka puolella kehoaan. Naisen nautinto on vaihtelevampaa, eroissaan moninaisempaa ja herkempää kuin yleensä kuvitellaan, koska naisella ei ole yhtä sukuelintä eikä kiinteää seksuaalisuutta. Naisen seksuaalisuutta sellaisenaan ei mikään teoria voi kuvata ja käsitteellistää muuten kuin epäsuorasti.
Haukilampi (Jyväskylä, Sikomäki)
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 187,5 metriä mpy.
Juhani Kakkuri
Juhani Antero Kakkuri (12. syyskuuta 1933 Kurikka – 6. elokuuta 2022 Helsinki ) oli suomalainen geodeetti. Hän oli Geodeettisen laitoksen professori ja ylijohtaja vuosina 1977–1998. Hänen tutkimusalaansa olivat satelliittigeodesia, tarkkavaaitus ja ajanmääritys sekä Fennoskandian maankuoren liikuntoja koskeva tutkimus.
Luce Irigaray
Filosofien uudelleenlukeminen
Myöhemmässä tuotannossa Irigaray on keskittynyt lukemaan länsimaisten miesfilosofien tekstejä. Vuonna 1980 kirjoittamassaan teoksessa Amante marine de Friedrich Nietzsche Irigaray esittää runollisteoreettisen tulkinnan Nietzschen vesikuvastosta väittäen alkuaineista veden olleen hänelle vierain. Niin ikään teoksessa L'Oubli de l'air chez Martin Heidegger Irigaray väittää Heideggerin torjuvan tuotannossaan ilmakuvastot. Heideggerin diskurssista tulee lähtökohta Irigarayn omalle analyysille, jonka mukaan ilma on miehiseen ajatteluun kuuluva yksinkertaistava jaottelua purkava naiselementti. Myöhemmin hän arvostelee myös Freudia siitä, ettei tämä ota huomioon lapsen ratkaisevan tärkeää suhdetta ilmaan.
Juhani Kakkuri
Kakkuri kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta vuonna 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1960, lisensiaatiksi 1969 ja tohtoriksi 1973. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa otsikkona oli Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites. Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti hän oli vuosina 1974–1977.
Luce Irigaray
Tieteenkritiikki
Irigaray on kirjoituksissaan kritisoinut tiedettä sen sukupuolittuneisuudesta. Hänen mukaansa E=mc² on sukupuolittunut yhtälö, koska se pitää valonnopeutta tärkeämpänä kuin muita nopeuksia, jotka ovat ihmisille elintärkeitä. Hän on myös kritisoinut fysiikkaa nestemekaniikan vähäisestä tutkimuksesta, mikä hänen mukaansa kielii "maskuliinisten fyysikoiden" suosivan jäykkiä, kiinteitä asioita. Tämä johtuu hänen mukaansa tieteen kyvyttömyydestä käsitellä "feminiinisiä" virtauksia. Miesten sukuelimelle on ominaista jäykistyminen kun taas naisilla on kuukautisverta ja emätinnesteitä vuotava aukko. Tästä näkökulmasta katsottuna Irigarayn mielestä ei ole ihme, ettei tiede ole kyennyt kehittämään onnistunutta turbulenssin mallia. Turbulentin virran ongelma ei ole ratkaistavissa, koska nesteiden ja naiseuden käsitteet on muotoiltu puutteellisesti.