cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
International Game Developers Association
International Game Developers Association (IGDA) on pelinkehittäjille suunnattu kansainvälinen järjestö, jonka verkostoon kuuluu yli kaksitoistatuhatta jäsentä. IGDA on yleishyödyllinen järjestö, joka toimii pääasiassa vapaaehtoistyöllä.
Historia
Vuonna 1994, Ernest W. Adams perusti järjestön nimellä CGDA (Computer Game Developers Association, suom. videopelisuunnittelijoiden järjestö) osana CGDC:n toimintaa. Järjestön tarkoitus oli tukea pelisuunnittelijoiden työtä sekä luoda heille yhteinen verkosto. Vuonna 1999, järjestön nimi muutettiin IGDA:ksi.
Toiminta
IGDA:n toiminta pyrkii tuomaan jäsenensä yhteen ja synnyttämään keskustelua. Näitä tavoitteita varten IGDA tarjoaa erilaisia verkostoitumiskanavia:
1. Chapters ovat akateemisia ja ammatillisia ryhmittymiä, jotka yhdistävät paikallisia IGDA:n jäseniä ja tarjoavat heille nk. kotiyhteisön. Chapters-ryhmien koot ja tapaamiset vaihtelevat paikoittain.
IGDA järjesti Game Developers Choice Awards -palkintoa vuoteen 2007 saakka, jolloin Gamasutra otti vastuun palkinnoista.
IGDA Finland
IGDA Finland on järjestön suomalainen osasto, johon kuuluvat yksittäiset henkilöt. Yrityksiä edustaa Suomen Pelinkehittäjät ry.
Alexia
thumb|225px|Alexia esiintymässä [[Sofiassa vuonna 2015.]] thumb|225px|Alexia vuonna 2008 Alexia, oik. Alessia Aquilani (s. 19. toukokuuta 1967), on italialainen laulaja. Hänellä oli useita englanninkielisiä menestyskappaleita 1990-luvun lopulla, mutta 2000-luvulla hän alkoi laulaa italiaksi. Alexia tuli tunnetuksi ensin eurodancevaikutteisista kappaleistaan, mutta levy levyltä alkoi siirtyä kohti perinteisempää pop-musiikkia. Ennen soolouraansa hän tuli tunnetuksi Ice MC:n taustalaulajana 1990-luvun alkupuolella.
Alexia on myynyt maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa albumia ja Suomessakin yli 110 000. Alexian Fan Club -levy on Suomen 20:ksi eniten myydyin ulkomainen albumi 85 530:n kopion myynnillään.
1990-luku
Alexia syntyi La Spezian kaupungissa Liguriassa Luoteis-Italiassa vuonna 1967. Alexia innostui laulamisesta jo nuorena, ja hän osallistui erilaisiin laulukilpailuihin.
Ensimmäisen albuminsa, eurodance-vaikutteisen Fan Clubin, Alexia julkaisi 1997 Sonyn tytäryhtiön Dance Poolin tuottamana. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin nimellä Fun Club.
Toisella albumillaan The Party Alexia lähestyi enemmän popmusiikkia. Albumin tunnetuin kappale on Gimme love.
2000-luku
Vuonna 2002, Happy-albumin ilmestymisen jälkeen, Alexia hylkäsi eurodancen täysin ja alkoi laulaa ainoastaan italiaksi.
Hän esiintyi ensimmäisen kerran San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 2002 ja sijoittui toiseksi kappaleellaan "Dimmi Come". Seuraavana vuonna hän yritti uudelleen ja voitti kappaleella "Per Dire Di No".
Lokakuussa 2005 Alexia meni naimisiin Andrea Cameranan kanssa, ja marraskuussa 2006 pari ilmoitti odottavansa ensimmäistä lastaan. Heille syntyi tyttölapsi helmikuussa 2007.
Alexian toistaiseksi uusin julkaisu on Io No -single, joka julkaistiin keväällä 2013.
ʻOkina
thumb|150px|Havaijilainen ʻokina-kirjain sanan alussa.
ʻOkina on havaijissa ja eräissä muissa polynesialaisissa kielissä käytettävä kirjain, joka ääntyy glottaaliklusiilina . Se on konsonantti, joka voi esiintyä vain joko sanan alussa jonkin vokaalin edessä, kuten itse kirjaimen nimessä, tai sanan sisällä kahden vokaalin välissä, kuten Havaijin omakielisessä nimessä Hawai‘i. ʻOkina on nimenomaan havaijinkielinen nimi, joka kirjaimellisesti tarkoittaa erotinta. ʻOkina muuttaa paitsi äänneasua mutta myös merkityksiä (esim. moa vs moʻa; kana vs. keitetty).
Ulkoasustaan huolimatta ʻokina ei ole heittomerkki eikä ylipäätään välimerkki, vaan kirjain tai joidenkin luonnehdintojen mukaan tarke. Aakkosena ʻokina on yksilajinen, joten sillä ei ole erikseen suur- ja pienaakkosmuotoa; tarvittaessa suuraakkosena kirjoitetaan ʻokinaa seuraava vokaali.
Kirjaimen perusulkoasu on havaijin ja tongan oikeinkirjoituksessa vakioitu, ja Unicode-merkistössä sitä vastaa tarkkeenomainen ylösalainen pilkku (U+02BB), joka ei kuitenkaan sisälly kaikkiin fontteihin. Tavallisesti samannäköinen on ylösalainen puolilainausmerkki (U+2018), jota usein käytetäänkin ʻokinan korvikkeena, mutta se voi joissain fonteissa näyttää käänteiseltä puolilainausmerkiltä. Myös heittomerkkiä tai jopa gravisaksenttia saatetaan käyttää ʻokinan korvikkeena, vaikka kumpikin on tähän tarkoitukseen periaatteessa väärän muotoinen.
Kefeus (Tegea)
Kefeus (, ”puutarhuri”; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Tegean kuningas Arkadiassa. Vaikka Apollodoros kerran mainitseekin hänen olleen Lykurgoksen poika, yleensä lähteet ovat yksimielisiä siitä, että hänen isänsä oli Aleos ja hän itse siten Lykurgoksen veli.
Kefeus osallistui sekä Kalydonin metsästykseen että argonauttien retkiin.
Debbie Allen
Deborrah Kaye "Debbie" Allen (s. 16. tammikuuta 1950 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, koreografi ja tanssija.
Allenin vanhemmat ovat Pulitzer-palkintoehdokas Vivian Ayers ja hammaslääkäri Arthur Allen. Allenilla on kolme sisarusta: jazzmuusikko Andrew Arthur Allen Jr. eli Tex, näyttelijä Phylicia Rashād ja Hugh Allen. Allen asui lapsena hetken Meksikossa, sillä perheen äiti halusi näyttää lapsilleen, millaista elämä olisi ilman Texasissa vahvasti esiintyvää rasismia ja rotuerottelua. Allen puhuu sujuvasti espanjaa.
Allen valmistui Howardin yliopistosta 1971. Hänellä on humanististen tieteiden kandidaatin tutkinto klassisen Kreikan kirjallisuudesta, puheesta ja teatterista. Hän avioitui kesäkuussa 1975 Wilfordin kanssa. He erosivat 1983.
Allen ja entinen koripalloilija Norm Nixon avioituivat huhtikuussa 1984. Heillä on yhdessä kaksi lasta, Norman Jr. (s. 1987) ja Vivian (s. 1984). Parin molemmat lapset ovat näyttelijöitä. Vivian näytteli äitinsä tavoin Greyn anatomiassa vuodesta 2015 vuoteen 2020. Norman Jr. näytteli samassa sarjassa vuodesta 2017 vuoteen 2021.
Allen esiintyi muun muassa Lydia Grantina elokuvassa Fame (1980) ja siitä tehdyssä televisiosarjassa vuosina 1982–1987. Hänet on palkittu viidellä Emmy-palkinnolla ja yhdellä Golden Globella.
Allen ylennettiin vuonna 2015 Greyn anatomian vastaavaksi tuottajaksi. Hän on ohjannut sarjan jaksoja vuodesta 2010. Allen esiintyy myös satunnaisesti sarjassa näyttelijänä, esittäen Catherine Foxia.
Hän sai 1991 oman tähden Hollywoodin Walk of Famelle.
Allen kärsii nivelreumasta oikeassa olkapäässä ja oikeassa nilkassa.
Luettelo pikkuplaneetoista: 50001–51000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 50001:stä ja päättyen 51000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Per Olsson
Per "Pelle" Olsson (s. 1. elokuuta 1963 Visby, Gotlanti) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän toimii Halmstads BK:n pelaajatarkkailijana.
Ura
Olsson aloitti jalkapalloilijan uransa Geflessä vuonna 1981. Olsson oli seuran johtavia hyökkääjiä vuosikymmenen alussa ja tärkeässä roolissa seuran noustessa Allsvenskaniin kaudella 1982. Olsson pelasi Geflen paidassa Allsvenskania kaudet 1983–84 ja iski 12 pääsarjamaalia, mikä oli silloin seuran tilastossa kolmanneksi eniten. Hyvien esitysten myötä hän siirtyi Malmöhön kaudeksi 1985, mutta pelasi vain 17 ottelua. Kaiken kaikkiaan loukkaantumiset vaivasivat Olssonia koko hänen pelaajauransa ajan. Hän edusti Malmö-kautensa jälkeen Halmstadia, kunnes palasi Gefleen, jossa lopetti pelaajauransa vuonna 1992.
Valmennusuransa Olsson aloitti 1993 Geflen apulaisvalmentajana ja luotsasi myös seuran junioreja, kunnes nousi vuonna 1996 seuran päävalmentajaksi. Seura pelasi hänen johdollaan Division 1:n keskikastissa 1990-luvun lopun ajan, eikä onnistunut nousemaan pääsarjaan. Sarjajärjestelmän muututtua vuoden 1999 jälkeen joutui Gefle karsimaan sarjapaikastaan ja putosi Division 2:een. Olsson kuitenkin jatkoi päävalmentajana ja hänen johdollaan seura voitti Division 2:n vuonna 2000 ja nousi Superettaniin.
Kauden 2002 jälkeen Olsson jätti Geflen ja siirtyi Örebron apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kaksi kautta, kunnes palasi tammikuussa 2005 Geflen päävalmentajaksi seuran päävalmentajana Kenneth Rosénin kuoltua yllättäen. Olsson johdatti seuran liigassa sijalle 11 ja sarjapaikka säilyi. Kaudella 2006 joukkue selvisi Olssonin johdolla Ruotsin cupin loppuotteluun, mutta hävisi Helsingborgille. Seura selvisi Olssonin alaisuudessa myös europeleihin fair play -joukkueena kausina 2010 ja 2013.
Kauden 2013 jälkeen Olsson jätti Geflen ja siirtyi Djurgårdens IF:n päävalmentajaksi. Djurgårdenin menestys jäi Olssonin alaisuudessa edellisvuosien tapaan heikoksi, eikä seura kyennyt nousemaan mukaan Allsvenskanin mestaruustaistoon. Olssonin paras kausi 2015 DIF-valmentajana päättyi kuudenteen sijaan. Olsson jätti DIF:n valmentajan tehtävät elokuun alussa 2016, kun seura oli vajonnut Allsvenskanin putoamiskamppailuun.
Joulukuussa 2016 Olssonista tuli Allsvenskaniin yllättäen nousseen eskilstunalaisseura AFC Unitedin päävalmentaja. Nousijajoukkueen kausi alkoi Olssonin komennossa heikosti. Joukkueen vajottua Allsvenskanin jumboksi voittamatta yhtään 11 kauden ensimmäisestä ottelusta seurajohto päätyi erottamaan Olssonin toukokuun lopussa 2017. Hänen viimeisessä ottelussaan AFC hävisi Olssonin ex-seuralle Djurgårdenille 4–1.
Eduskuntavaalit 1975
Vaalien suurimmat voittajat olivat Suomen Kristillinen Liitto, joka lisäsi paikkalukuaan yli puolella, sekä Keskustapuolue, Liberaalinen Kansanpuolue ja Suomen Kansan Demokraattinen Liitto. Vuoden 1972 vaalien jälkeen hajonneen Suomen Maaseudun Puolueen kannatus romahti puolueen eduskuntaryhmän supistuessa kaksihenkiseksi; vastaavasti Keskusta ja SKDL saivat takaisin SMP:lle vuosina 1970 ja 1972 menettämiään ääniä. Myös SMP:sta päättyneen vaalikauden alkupuolella irtautunut Suomen kansan yhtenäisyyden puolue menetti miltei kaikki eduskuntapaikkansa. Alkaneella vaalikaudella SKYP putosi eduskunnasta ainoan kansanedustajan Matti Asunmaan siirtyessä keväällä 1977 Keskustaan. Kokoomuksen kansanedustaja Kullervo Rainio loikkasi Perustuslailliseen Kansanpuolueeseen saman vuoden loppukesällä.
Per Olsson
Ura
Tammikuussa 2018 Olssonista tuli Ruotsin 1. divisioonassa pelaavan Sandvikens IF:n päävalmentaja. Olsson jätti seuran kauden 2020 jälkeen ja palasi Halmstadin organisaatioon ottaen Reine Almqvistin paikan seuran pelaajatarkkailijana.
Egyptin 29. dynastia
'Egyptin 29. dynastia' oli Nefaarud I:n perustama, Egyptin myöhäiskaudelle sijoittuva dynastia. Pääkaupunki muutettiin Saisista Mendekseen. Nefaarudin I:n kuoltua valtaan tuli hänen poikansa Psammuthis, joka ehti toimia hallitsijana vain vuoden. Hänet syrjäytti Hakor, joka ei ollut mitään sukua aiemmille hallitsijoille. Hakorin hallitessa Egypti liittoutui kreikkalaisten kanssa Persiaa vastaan.
Eduskuntavaalit 1975
SKDL:n kohdalla vaalivoiton merkitystä vähensi se, että saman järjestön sisällä toimi käytännössä kaksi puoluetta – Aarne Saarisen johtama enemmistö ja Taisto Sinisalon johtama, hänen mukaansa taistolaisiksi kutsuttu vähemmistö –, jotka pystyivät sopimaan keskenään vain hyvin harvoista asioista. Näkemyserot näiden ryhmittymien välillä olivat jopa suuremmat kuin monien muiden puolueiden välillä.
Egyptin 29. dynastia
Aiheesta muualla
https://www.worldhistory.org/Late_Period_of_Ancient_Egypt/
Eduskuntavaalit 1975
Pian sen jälkeen kun määräys uusista vaaleista oli annettu, muodostettiin Liina­maan virka­mies­hallitus, ja sitä seurasivat Miettusen II hallitus, Miettusen III hallitus ja Sorsan II hallitus.
Kansanedustajat
Eduskuntaan valittuja uusia kansanedustajia olivat näissä vaaleissa mm. Markus Aaltonen, Jermu Laine, Matti Luttinen, Matti Puhakka ja Kaarina Suonio (SDP), Ulla-Leena Alppi, Markus Kainulainen, Marjatta Stenius-Kaukonen ja Esko-Juhani Tennilä (SKDL), Mikko Pesälä ja Marjatta Väänänen (Kesk.), Ilkka Kanerva, Toivo T. Pohjala ja Ulla Puolanne (Kok.), Christoffer Taxell ja Jutta Zilliacus (RKP) sekä Anneli Kivitie ja Osmo A. Wiio (LKP).
Eduskunnasta putosivat mm. SDP:n Pauli Burman, Rafael Paasio ja Ilkka Taipale, Keskustan Aulis Sileäkangas ja Sulo Suorttanen, SKDL:n Veikko J. Rytkönen, Kokoomuksen Olavi Lähteenmäki, RKP:n Victor Procopé, SMP:n Pekka Vennamo, POP:n Salme Katajavuori ja SKYP:n Olavi Tupamäki. Eduskunnan jättivät SDP:n Anni Flinck, Kalervo Haapasalo, Sulo Hostila, Tellervo Koivisto ja Valde Nevalainen, Keskustan Reino Kangas ja Toivo Saloranta, Kokoomuksen Raimo Ilaskivi ja Ilkka Suominen, SKDL:n Lauri Kantola ja Niilo Nieminen, sekä SKYP:n Heikki Kainulainen. Eduskuntaan palasivat mm. Keskustan Veikko Hanhirova, Kokoomuksen Pentti Sillantaus, SKDL:n Kauko Hjerppe, sekä RKP:n Ingvar S. Melin.
Muutoksia eduskunnan kokoonpanossa
SKDL:n kansanedustaja Paavo Aitio siirtyi vuoden 1977 alussa Turun ja Porin läänin maaherraksi ja uudeksi kansanedustajaksi tuli Oili Suomi. Kokoomuksen kansanedustaja Markku Salonen kuoli maaliskuussa 1977 ja uudeksi kansanedustajaksi tuli Jalmari Torikka. SKDL:n kansanedustaja Ele Alenius jätti eduskunnan toukokuussa 1977 siirtyessään Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi ja hänen tilalleen tuli Kati Peltola. LKP:n kansanedustaja ja puolueen puheenjohtaja Pekka Tarjanne siirtyi posti- ja lennätinhallituksen pääjohtajaksi heinäkuun alussa 1977 ja uudeksi kansanedustajaksi tuli vaaliliittokumppani Keskustan Kyllikki Stenros.
SDP:n kansanedustaja Antti Pohjonen siirtyi Vaasan läänin maaherraksi lokakuun alussa 1977 ja uudeksi kansanedustajaksi tuli Juhani Raudasoja. SKDL:n kansanedustaja Aarne Pulkkinen kuoli joulukuussa 1977 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Veikko J. Rytkönen. SKDL:n kansanedustaja Kauko Hjerppe siirtyi Kuopion läänin maaherraksi elokuun alussa 1978 ja uudeksi kansanedustajaksi tuli Juhani Vähäkangas. Kokoomuksen kansanedustaja, puolueen puheenjohtaja Harri Holkeri jätti eduskunnan siirtyessään Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi ja uudeksi kansanedustajaksi tuli Ritva Laurila. SDP:n kansanedustaja Uljas Mäkelä siirtyi Rauman kaupunginjohtajaksi ja hänen tilalleen tuli Pirkko Valtonen.
Kansanedustajat Kirsti Hollming (Kok.), Olavi Majlander (SKL) ja Arto Merisaari (SKDL) saivat surmansa Rissalan lentoturmassa lokakuun alussa 1978 ja uusiksi kansanedustajiksi tulivat Matti Pelttari (Kok.), Vuokko Juhola (SKL) ja Joel Hongisto (SKDL). Kokoomuksen kansanedustaja Antero Salmenkivi kuoli tammikuussa 1979 ja hänen tilalleen tuli Toivo Mäkynen. Juuri ennen vaalikauden päättymistä SDP:n kansanedustaja Uuno (Uki) Voutilainen siirtyi Mikkelin läänin maaherraksi ja hänen tilalleen tuli Raimo Päivinen.
Tulokset
Tuloksia verrataan vuoden 1972 eduskuntavaaleihin.
Gentamisiini
Rakenne, ominaisuudet ja käyttö
thumb|left|250px|Gentamisiini C1 thumb|left|250px|Gentamisiini C1a thumb|left|250px|Gentamisiini C2 Gentamisiini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1964 aktinobakteereihin kuuluvasta Micromonospora purpurea-lajista. Sitä tuottavat myös eräät muut Micromonospora-suvun lajit. Gentamisiini on seos kolmea yhdistettä gentamisiini C1:tä, gentamisiini C1a:ta ja gentamisiini C2:ta ja seoksessa on kaikkia komponentteja suunnilleen yhtä paljon. Nämä yhdisteet muistuttavat rakenteeltaan toisiaan ja jokaisessa niistä on kolmen aminosokerin purpurosamiinin, 2-deoksistreptamiinin ja garosamiinin muodostama perusrunko. Gentamisiini on valkoista amorfista ainetta, joka liukenee hyvin veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, pyridiiniin ja dimetyyliformamidiin. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +146. Yhdisteen tuotanto lääkekäyttöön perustuu biotekniseen prosessiin M. purpurean avulla
Gentamisiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomin 30S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Grampositiivisista bakteereista gentamisiini tehoaa stafylokokkeihin, mukaan lukien eräät MRSA-kannat, ja Listeria-suvun bakteereihin. Muut grampositiiviset bakteerit ovat vastustuskykyisiä. Vaikutuskirjo gramnegatiivisia bakteereja vastaan on laajempi. Gentamisiini tehoaa esimerkiksi Pseudomonas aeruginosaan ja moniin enterobakteereihin kuten kolibakteeriin ja Salmonella- ja Klebsiella-sukujen lajeihin. Lääkeaine annostellaan tyypillisesti ruiskeena suoneen tai lihakseen. Gentamisiinia voidaan käyttää esimerkiksi keuhkokuumeen, virtsatietulehduksen, verenmyrkytyksen, aivokalvontulehduksen, endokardiitin ja ihotulehdusten hoitamiseen. Eläinlääketieteessä gentamisiinia käytetään hevosten, lihakarjan ja siipikarjan antibioottina.
Gentamisiini on hyvin myrkyllistä välikorvan tasapainoelimelle. Sitä voidaan käyttää Ménièren tautiin liittyvän huimauksen poistamiseen.
Haittavaikutukset
Merkittävin gentamisiinin haittavaikutus on sen myrkyllisyys sisäkorvan vestibulaarielimille. Tämän seurauksena gentamisiini voi aiheuttaa kuulon huononemista ja jopa kuurouden. Yhdiste on myös myrkyllistä munuaisille ja sen tiedetään aiheuttaneen munuaistulehduksia. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat allergiset oireet kuten ihottuma ja maksan entsyymiarvojen muutokset.
Mattia Pasini
thumb|Mattia Pasini Mattia Pasini (s. 13. elokuuta 1985 Rimini, Italia) on italialainen ratamoottoripyöräilijä.
Pasinin ura oli päättyä jo ennen, kuin se ehti kunnolla edes alkaa, sillä hän loukkaantui motocross-harjoituksissa vuonna 1998 ja oli kaksi vuotta sivussa kilpailuista. Hän palasi kilpailemaan vuonna 2001 sijoittuen 125-kuutioisten Italian mestaruussarjassa viidenneksi ja Euroopan mestaruussarjassa kolmanneksi.
Pasini aloitti uransa ratamoottoripyöräilyn MM-sarjassa 125-kuutioisissa vuonna 2004. Hän kilpaili ensimmäisen kauden Lucio Cecchinellon tallissa Aprilian pyörällä ja sijoittui MM-pisteissä viidenneksitoista. Tuolloin Pasinin tallikaverina ajoi Roberto Locatelli, joka sijoittui samalla kaudella MM-sarjassa kolmanneksi. Kaudelle 2005 Pasini vaihtoi tallia ja siirtyi jalkapalloilija Francesco Tottin omistaman Totti Top Sport -tiimin kuljettajaksi. Kauden aikana hän voitti kaksi osakilpailua ja sijoittui MM-sarjassa neljänneksi.
Kauden 2006 Pasini ajoi Jorge Martínezin Master Aspar -tiimissä. Kauden aikana hän voitti kaksi osakilpailua ja sijoittui jälleen neljänneksi loppupisteissä, tallikaveri Álvaro Bautistan viedessä maailmanmestaruuden. Kaudelle 2007 Pasini siirtyi ajamaan Polaris World -tiimiin. Kausi alkoi hänen osaltaan surkeasti sillä seitsemästä ensimmäisestä kilpailusta Pasini joutui keskeyttämään peräti viisi. Hän kuitenkin voitti kauden aikana neljä osakilpailua, ajoi yhdeksän paalupaikkaa (eniten koko sarjassa) ja sijoittui MM-sarjassa viidenneksi.
Kaudella 2008 Pasini ajoi 250-kuutioisissa Aprilian pyörällä Polaris World -tiimissä. Hän voittikin heti ensimmäisen 250-kuutioisten osakilpailunsa kauden avauksessa Qatarissa.
Urallaan Pasini on voittanut yhteensä kymmenen osakilpailua, ajanut yksitoista paalupaikkaa sekä neljä kilpailun nopeinta kierrosta.
Myski
thumb|250px|Myskin keskeisen ainesosan, muskonin, kemiallinen rakenne. thumb|250px|Urospuolisesta myskihirvestä irrotettu, myskiä sisältävä anaalirauhanen. Myski on monissa hajuvesissä ja lääkkeissä käytettävä joidenkin nisäkäsurosten talirauhasen eritettä. Hyvälaatuinen myski on tumman purppuranpunaista, kuivaa, pehmeää ja öljymäistä sekä maultaan kitkerää. Myski on eräs kaikkein tärkeimpiä parfyymien raaka-aineita. Kemiallisesti myski on lukuisien aineiden seos, joista yksi on voimakkaan tuoksuinen muskoni, joka on syklinen ketoni.
Eläinperäistä myskiä syntyy esimerkiksi myskirotan ja Keski-Aasiassa elävän urospuolisen myskihirven sukupuolielinten edessä olevassa, pussimaiseksi venyneessä talirauhasessa. Myös muun muassa alligaattorit, myskijäärät ja myskisorsat viestittävät myskin hajulla. Myski toimii eläinten hajuviestimenä esimerkiksi sukupuolisuhteissa. Eläinperäisen myskin keräämiseksi eläin on tapettava ja talirauhanen irrotettava ja kuivattava perusteellisesti esimerkiksi auringossa, kuumalla kivellä tai öljyssä keittämällä. Esimerkiksi noin sata myskihirviurosta pitäisi surmata yhden myskikilon tuottamiseksi. Nykyään lähes kaikki myski on synteettisesti tuotettua.
Eläinperäistä myskiä on kolmea laatua: Tong-king, jota tuotetaan Kiinassa ja Tiibetissä ja joka on kaikkein halutuinta, Assam tai Nepal, joka on vähiten haluttua, Karbardin tai Venäläinen, jota tuotetaan Keski-Aasiassa ja kuljetetaan Venäjän kautta.
Voimakkaan, ärsyttävän tuoksunsa johdosta myski aiheuttaa myös haittaa monille ihmisille. Haju voi synnyttää erityisesti tuoksuyliherkille ihmisille huonoa fyysistä ja psyykkistä oloa sekä työtehon laskemista.
Dareios
Dareios oli seuraavien Persian kuninkaiden nimi:
Pispalan portaat
pienoiskuva|Pispalan portaita. Pispalan portaat ovat Tampereella Pispalan kaupunginosassa, harjun eteläpuolella sijaitsevat portaat, jotka johtavat Vallikadulta ylös Pispalanharjulle. Porrasosuuksien väliin jäävät Pispankatu ja Provastinkatu.
Arviot Pispalan portaiden askelmien määrästä vaihtelevat riippuen siitä, lasketaanko mukaan tasanteet. Usein portaiden askelmien lukumääräksi esitetään 310.
Kesäkuussa 2020 tamperelainen Aksu Karima käveli Pispalan portaissa maratonin. Hän käveli portaat ylös ja alas 106 kertaa. Aikaa suoritukseen kului 12 tuntia ja 32 minuuttia.
Alter Rhein
Alter Rhein (saksaa, ) on vesiväylä Sveitsin ja Itävallan raja-alueella. Se syntyi 1900-luvun alussa, kun Alppi-Reinin alaosa oikaistiin ja joen laskukohta Bodenjärveen siirrettiin maiden rajalta Itävallan puolelle.
Alter Rheinin alajuoksusta ja Rheintaler Binnenkanalin kanavaosuudesta muodostuvan vesiväylän pituus on 40 kilometriä, joka tekee siitä Sveitsin 24:nneksi pisimmän joen.
Sijainti
Alter Rheinin valuma-alueen alkupurot saavat alkunsa Werdenbergvuorten itärinteeltä Sennwaldin länsipuolelta noin 1 500 metrin korkeudesta.
Reinin alkuperäisen uoman osuus Alter Rheinistä on noin kymmenen kilometriä. Tämä osa joesta on Sveitsin ja Itävallan rajajoki. Reinin oikaisu-uoman länsipuolelle rakennetun kanavan pituus on noin 30 kilometriä. Tämä osa väylästä sijaitsee Sveitsin alueella. Alter Rhein laskee Bodenjärveen sveitsiläisen Thalin ja itävaltalaisen Gaißaun kuntien rajalla.
Osa alkuperäisestä Reinin uomasta sijaitsee nyky-Reinin itäpuolella muodostaen jokien väliin Diepoldsaun saaren.
Historiaa
Alppi-Reinin toistuvien suurtulvien takia jokeen rakennettiin oikaisut kahdessa vaiheessa vuosina 1896–1900 (alaosan siirto Itävallan puolelle) ja 1910–1923 (Diepoldsaun mutkan oikaisu). Suiston reuna-alueita kanavoitiin useassa vaiheessa Itävallan, Liechtensteinin ja Sveitsin alueella. Sveitsin puolella Werdenberger Binnenkanal toteutettiin vuosina 1882–1886 ja Rheintaler Binnenkanal vuosina 1895–1906. Itävallan puolella on Vorarlberger Binnenkanal.
Alueen valtioilla ja hallintoalueilla on ollut valtio- ja yhteistyösopimuksia Alppi-Reinin vesiongelmien ratkaisemiseksi vuodesta 1847. Vuodesta 1995 yhteistyöelin on ollut Internationale Regierungskommission Alpenrhein (IRKA), johon kuuluvat alueen valtiot (Itävalta, Liechtenstein, Sveitsi) sekä hallintoalueet (Sankt Gallenin ja Graubündenin kantonit sekä Vorarlbergin osavaltio).
Luule
Luule on virolainen naisen etunimi. Se pohjautuu viron kielen sanaan luule, joka merkitsee runoutta. Luulen nimipäivää vietetään Virossa 22. tammikuuta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 50–60 Luule-nimistä naista.
Suomen kendoseurojen keskusliitto
Suomen kendoseurojen keskusliitto  on suomalaisten kendoseurojen kattojärjestö. Kendoliiton lajivalikoimaan kuuluvat kendō, ZNKR iaidō (liitetty 2000), ZNKR jōdō (liitetty 2002) ja Atarashii naginata-do (liitetty 2012). Liittoon kuului 2010 lopussa 30 seuraa, joista kahdessa ei ollut aktiivista toimintaa 2010. Kendoliiton seuroista harjoitellaan kendoa 24 seurassa, iaidōa 13 seurassa ja jōdōa 5 seurassa. Jäseniä Suomen kendoseurojen keskusliitto oli vuoden 2010 syksyllä yli 753 henkeä. Suomen kendoseurojen keskusliitto ry on SLU:n jäsen.
Suomen Kendoliiton tehtäviä
FKA toimii kendon kattojärjestönä Suomessa ja on Euroopan kendoliiton (, EKF) jäsen. Kendoliiton tehtäviin kuuluvat vyökokeiden (graduoinnit) hallinnointi, maajoukkueiden (kendō, iaidō ja jōdō) muodostaminen ja valmennus.
Graduoinnit
Kendōn, iaidōn ja jōdōn kyū-arvot graduoidaan FKA:n kansallisten vaatimustason mukaan joko seuroissa tai kansallisten leirien tai kilpailujen yhteydessä FKA:n luvalla.
Kendōn, iaidōn ja jōdōn dan-arvot graduoidaan Euroopan kendoliiton vaatimustason mukaan kansallisten tai kansainvälisten leirien tai kilpailujen yhteydessä. Dan-graduointitilaisuuden järjestäminen vaatii aina EKF:n luvan. Edellä mainitulla tavalla graduoidut dan-arvot ovat Kansainvälisen kendoliiton vaatimustasot täyttäviä ja voimassa IKF:n kuuluvissa kendomaissa.
Suomen kendoseurojen keskusliiton (FKA:n) puheenjohtajat
! Kausi ! Nimi ! Kendoseura ! kaupunki
Ari Lehtinen kutsuttiin Suomen kendoseurojen keskusliiton kunniajäseneksi Porissa kendoliiton kevätkokouksessa 9. huhtikuuta 2011.
Suomen kendoseurojen keskusliiton (FKA:n) ZNKR iaidōvastaavat
! Kausi ! Nimi ! Kendoseura ! kaupunki
Suomen kendoseurojen keskusliiton (FKA:n) ZNKR jodōvastaavat
! Kausi ! Nimi ! Kendoseura ! kaupunki
Suomen kendoseurojen keskusliiton kunniajäsenet
! Kutsuttu ! Nimi ! Kendoseura ! kaupunki
MxPx
MxPx on yhdysvaltalainen vuonna 1992 perustettu pop-punkyhtye.
Geraldine Beamish
Winifred Geraldine Ramsey Beamish (o.s. Ramsey; 23. kesäkuuta 1883 Forest Gate, Lontoo, Englanti – 10. toukokuuta 1972 St Pancras, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen tennispelaaja. Hän saavutti olympiahopeaa kesäolympialaisten 1920 tenniksen naisten nelinpelistä Dorothy Holmanin parina.
30. syyskuuta 1911 hän meni naimisiin tennispelaaja Alfred Beamishin kanssa.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1977
Vuoden 1977 koripallon EM-kisat järjestettiin Belgiassa 15.–24. syyskuuta. Kisoissa oli mukana 12 joukkuetta. Turnauksen mestaruuden voitti kolmannen kerran peräkkäin Jugoslavia.
A-lohko
Italian voitto Neuvostoliitosta 19. syyskuuta pistein 95–87 oli yllätys.
Jukka Priha
Jukka Priha (31. toukokuuta 1945 Heinola – 20. toukokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja sijoittaja.
Priha oli isänsä, teollisuusneuvos Erkki Prihan (1914–1980) perustaman liimateollisuuden yrityksen E. Prihan omistaja. Yritys myytiin 1978–1979 Enso-Gutzeitille, Kemiralle ja Nesteelle, mutta Priha työskenteli sen varatoimitusjohtajana vielä vuoteen 1980, jolloin hän irtisanoutui.
Priha aloitti ekonomin opinnot Helsingin Kauppakorkeakoulussa, mutta opinnot keskeytyivät gradu-vaiheessa, kun isä käski pojan yrityksensä palvelukseen. Hän lopetti varsinaisen työnteon 35-vuotiaana.
Piero di Cosimo de’ Medici
pienoiskuva|[[Bronzino: Piero di Cosimo de’ Medici (noin 1550–1570)]] Piero di Cosimo de’ Medici (1416 – 2. joulukuuta 1469) toimi viiden vuoden ajan Firenzen hallitsijana vuosina 1464–1469. Hän oli Cosimo de’ Medicin ja Contessina de’ Bardin poika. Piero de’ Medicin onnistuneet sotatoimet auttoivat säilyttämään hänen isänsä Cosimon arvovallan.
Piero de’ Medici kärsi koko ikänsä pahasta kihdistä, joka oli Medicien suvun perinnöllinen vaiva. Piero oli niin pahasti kihdin rampauttama, ettei hän usein pystynyt liikkumaan lainkaan. Vuonna 1466 hän havaitsi salajuonen, jonka tavoitteena oli syöstä hänet vallasta. Piero de’ Medici osoitti silloin suurempaa rohkeutta kuin kukaan olisi osannut odottaa, ja antoi kannatuttaa itsensä Firenzeen, missä hän voitti vihollisensa. Kun Venetsia aloitti uuden sodan Firenzeä vastaan, Piero de’ Medici solmi liiton Milanon ja Napolin kanssa, kukisti kondottieeri Bartolommeo Colleonin Imolassa ja valloitti vuoden 1468 rauhan aikana Sarzanan ja Sarzanellon.
Pieron vaimo Lucrezia Tornabuoni oli älykäs nainen, ja heidän lapsensa Lorenzo ja Giuliano saivat erinomaisen kirjallisen ja taiteellisen kasvatuksen. Piero toimi uusplatonisen Firenzen Akatemian suojelijana sekä tilasi taideteoksia useilta merkittäviltä taiteilijoilta, kuten Donatello, Andrea del Verrocchio ja Sandro Botticelli.
Venäläinen symbolismi
Venäjän symbolismi oli symbolismiin kuuluva taidesuuntaus, joka vaikutti voimakkaimmillaan 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Se edustaa venäläistä haaraa yleiseurooppalaisesta symbolismin suuntauksesta. Venäjän symbolismi ajoittuu pääosin Venäjän kulttuurin Hopeakaudeksi kutsutulle ajanjaksolle (1890–1917). Tällöin etsittiin vimmaisesti uusia ilmaisukeinoja lähes kaikilla taiteenaloilla, ja modernismiin liittyvä avantgardismi oli jo orastamassa. Symbolismin ja avantgardismin ohella vuosisadan alku liitetään niin Venäjän kuin muun Euroopan taiteissa usein myös dekadenssiin. Venäjän symbolismi keskittyy vahvasti kaunokirjallisuuteen, mutta myös muissa taidemuodoissa oli tärkeitä symbolismin ilmentymiä.
Symbolismi kirjallisuudessa
Venäjän symbolisteille Itä–Länsi-kysymys oli Venäjän ja koko ihmiskunnan kohtalonkysymys. Symbolismin keskeisen auktoriteetin filosofi ja runoilija Vladimir Solovjovin sanoin kysyttiin:
Kenen itä tahdot olla Kristuksen vai Kserkseksen?
Suuntauksen katsotaan alkaneen Nikolai Minskin artikkelista Ikivanha väittely (1884), sekä Dmitri Merežkovskin vuonna 1892 julkaisemasta kirjasta, joka käsitteli venäläisen nykykirjallisuuden alennustilan ja uusien suuntausten taustatekijöitä. Kumpikin kirjoittaja oli individualismin yltiöpäinen kannattaja ja luovan taiteen ylistäjä.
Ennen 1900-luvun vaihdetta symbolismin keskeisiä edustajia olivat runoilijat ja prosaistit Valeri Brjusov, Konstantin Balmont ja Fjodor Sologub, joista jälkimmäinen kutsui itseään Kuoleman runonlaulajaksi. Vuosisadan vaihteen jälkeen suuntauksen toisessa vaiheessa merkittävimpiä edustajia olivat runoilijat Aleksandr Blok ja Andrei Belyi. Proosaa pääosin kirjoittavista kirjailijoista huomattava symbolisti oli Aleksei Remizov. Symbolismilla oli lisäksi suuri vaikutus muun muassa Anna Ahmatovan varhaiseen runouteen ennen akmeismin vastareaktiota.
Boleh’iv
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10 259 asukasta vuoden 2022 alussa. Vuonna 2001 asukkaita oli 10 633, ja pääosin he olivat etnisesti ukrainalaisia (90%); lisäksi oli muun muassa venäläisiä ja puolalaisia.
Venäläinen symbolismi
Symbolismi kuvataiteissa
Huomattavimpia symbolistisia taidemaalareita edustaa Mihail Vrubel, joka on tunnettu erityisesti suuresta mosaiikkimaisesta maalauksestaan Istuva demoni (1890). Muita merkittäviä symbolisteja olivat Viktor Borisov-Musatov, Mihail Nesterov, Léon Bakst, Mstislav Dobužinski ja Nicholas Roerich.
Boleh’iv
Paikkakunta tunnetaan kirjallisissa lähteissä vuodesta 1371. Magdeburgin kaupunginoikeudet se sai vuonna 1603.
Marjatta Rinne
Hilkka-Marjatta Rinne (s. 6. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän on työskennellyt vapaana näyttelijänä muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, mitä ennen hän oli kiinnitettynä useisiin maakuntateattereihin. Lisäksi hän on näytellyt useissa televisiotuotannoissa, kuten Teatterituokio, Lentsu, Ihmeidentekijät ja Salatut elämät.
Venäläinen symbolismi
Symbolismi musiikissa ja näyttämötaiteessa
Merkittävin venäläinen symbolistinen säveltäjä oli Aleksandr Skrjabin, joka ensimmäisessä sinfoniassaan ylisti taidetta miltei uskonnollisesti. Sinfonisessa runoelmassaan Le Devin Poem (1902–1904) Skrjabin pyrki kuvaamaan ihmisen sielun kehitystä alkaen panteismista ja päättyen kaikkeuden ykseyteen. Skrjabin kehitti teostensa esityksiä performanssin suuntaan yhdistelemällä musiikin runouteen, tanssiin, väreihin ja tuoksuihin, pyrkimyksenään luoda hurmioitunut taiteellinen kokonaiselämys. Samankaltaisia ajatuksia poikkitaiteellisista kokonaistaideteoksista esittivät myös Andrei Belyi ja Wassily Kandinsky.
Perinteisemmässä näyttämötaiteessa jo Anton Tšehovin myöhäisiä näytelmiä on luonnehdittu vahvasti symbolismin sävyttämiksi, vaikka niiden dramatisoinnit olivat aluksi hyvin realistisia. Tšehovin veljenpoika Mihail Tšehov (1891–1955) kehitti sittemmin myös symbolistisen näyttelemisen metodiikkaa, jota sovelletaan yhä näyttelijäntyössä. Selkeästi symbolistista teatteria edustivat muun muassa joidenkin Aleksandr Blokin teoksiin perustuvat dramatisoinnit.
Marjatta Rinne
Sukutausta
Marjatta Rinteen vanhemmat olivat teatterineuvos Jalmari Rinne (1893–1985) ja näyttelijä Ansa Ikonen (1913–1989). Myös hänen setänsä Einar Rinne (1890–1933) ja Joel Rinne (1897–1981) olivat näyttelijöitä, jälkimmäinen jopa eräs 1900-luvun tunnetuimpia suomalaisia alallaan. Niin ikään hänen sisarensa Katriina Rinne (s. 1939), Taneli Rinne (1934–2021), Tiina Rinne (1929–2021) ja Tommi Rinne (1925–1999) ovat olleet ammattinäyttelijöitä, kuten myös hänen serkkunsa, Einar Rinteen ja Eine Laineen tytär Eila Rinne (1920–1991).
Marjatta Rinteen puoliso on vuodesta 1982 rakennusinsinööri Erkki Vihavainen. Pariskunnalla on yksi lapsi.
Puheteatteri
Marjatta Rinne toimi 1980- ja 1990-luvuilla ohjaajien assistenttina Suomen Kansallisteatterissa. Lisäksi hän on tehnyt lukuisia harrastajateatteriohjauksia, muun muassa Vihdin kesäteatterissa. Taiteellisen uransa ohella Rinne on opettanut näyttämöilmaisua ja vuorovaikutusta.
Elokuva- ja televisiotyöt
Rinteellä on ollut yli 50 elokuva- ja televisiotehtävää 1960-luvun lopulta alkaen, roolitehtävät ovat olleet ensisijaisesti sivuosia. Vuonna 1987 hän ideoi ja käsikirjoitti lastenelokuvan Rusinoita. Hän vastasi myös elokuvan henkilöohjauksesta ja näytteli keskeisen ääniroolin, Rusina-hevosen. Rinteen kuuluisa äiti, Ansa Ikonen, näytteli kyseisessä tuotannossa taiteilijanuransa viimeiseksi jääneen roolin. Vuonna 1979 Rinne sai Jussi-kunniakirjan Anjan roolistaan televisioelokuvassa Jonninjoutavaa.
Vuosina 2017–2018 Rinne näytteli saippuasarjassa Salatut elämät Aki Nikkisen äitiä Salme Hämäläistä, jonka miesystävä oli poikansa ollessa lapsi, käyttänyt tätä seksuaalisesti hyväkseen. Alun perin hän oli hakenut Ulla Taalasmaan rooliin vuonna 1998, kun sarjan kuvaukset alkoivat.
Survivor (Barry Mannin albumi)
Survivor on laulaja-lauluntekijä ja pianisti Barry Mannin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1975. Mann oli 1960-luvun tunnetuimpia lauluntekijöitä, ja tällä albumilla on mukana myös hänen työparinsa, sanoittaja Cynthia Weil. Levy-yhtiö on New Yorkissa toiminut RCA Records ja levymerkki Victor.
The Beach Boys -yhtyeestä tuttu Bruce Johnston ja Barry Mann ovat tuottaneet useimmat albumin kappaleista. Kappaleen "Nobody But You" tuottajat ovat kuitenkin Bruce, Terry ja Barry ja kappaleen "Nothing Good Comes Easy" Bruce ja Terry.
Levyn on äänittänyt Kent Tunks apunaan Artie Torgersen ja Steve Francisco. Masteroinnin on tehnyt Richard Simpson. Äänitys on tehty Kalifornian Hollywoodissa RCA:n Music Center of the Worldissä.
Kansikuvan valokuvan on ottanut Gene Brownell ja kannen suunnittelija on Frank Mulvey. Studojärjestelyissä on ollut mukana Doris Hughes. Takakannen valokuvan Barry Mannista pianoa soittamassa on ottanut Jim Seiter.
Albumin julkaisua on edeltänyt Barry Mannin single ”I'm a Survivor”.
Kappaleet
Kappaleiden tekijät ovat Barry Mann ja Cynthia Weil.
Kappaleiden sanat on painettu LP-levyn levypussiin. Julkaisijat ovat Screen Gems-Columbia Music, Inc. & Summerhill Songs, Inc. Kappale "Nobody But You" on vuodelta 1974 ja muut vuodelta 1975.
Kokoonpano
The Roadhouse Band:
Kuoro:
Taustalaulajat kappaleen "I'll Always Love You" toisessa säkeistössä ovat Bruce Johnston, Daryl Dragon (The Captain) ja Toni Tennille.
"Sweetening":
Puhallinsoittimet:
Jousisoittimet:
Sovittajat:
The Roadhouse Bandin jäsenet, Bruce Johnston ja Terry Melcher ovat levyllä mukana Equinox Recordsin sekä Daryl Dragon ja Toni Tennille A&M Recordsin suosiollisella luvalla.
Neil Nitin Mukesh
Neil Nitin Mukesh (s. 15. tammikuuta 1982 Bombay) on intialainen näyttelijä, joka esiintyy pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän on laulaja Nitin Mukeshin poika ja laulaja Mukeshin pojanpoika.
Mukesh aloitti uransa lapsinäyttelijänä elokuvissa Vijay (1988) ja Jaisi Karni Waisi Bharnii (1989). Valmistuttuaan HR Collegesta hän palasi näyttelemisen pariin nimiroolilla elokuvassa Johnny Gaddaar (2007). Ensimmäinen kaupallinen menestys oli trilleri New York (2009). Usean huonosti menestyneen elokuvan jälkeen hän teki ensiesiintymisensä tamilinkielisessä elokuvateollisuudessa menestyselokuvassa Kaththi (2014). Hänen tuottoisimpiin elokuviinsa kuuluvat romanttinen draama Prem Ratan Dhan Payo (2015), komedia Golmaal Again (2017) ja kolmikielinen toimintatrilleri Saaho (2019).
Yksityiselämä
Mukesh meni naimisiin Rukmini Sahayn kanssa helmikuussa 2017. Heidän tyttärensä syntyi syyskuussa 2018.
Gloppefjorden
Gloppefjorden (myös Gloppenfjorden) on Nordfjord-vuonon osa Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Se sijoittuu kokonaan Gloppenin kunnan alueelle.
Vuonon päädyssä sijaitsee Gloppenin kuntakeskus Sandane.
Unteraargletscher
thumb|right|350px|Unteraargletscher (edessä), johon Lauteraargletscher (takana oikealla) ja Finsteraargletscher (takana vasemmalla) yhdistyvät.
Unteraargletscher on vuoristojäätikkö Sveitsissä, Bernin kantonissa, Guttannenin kunnassa. Jäätikkö kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on Unescon maailmanperintökohde. Korkeammalla vuoristossa jäätikköön yhdistyvät Lauteraargletscher sekä Finsteraargletscher. Vuoristojäätikkö päättyy Grimselsee-järveen, josta alkaa Aarejoki.
Unteraargletscher oli vuonna 1973 pinta-alaltaan 29,5 neliökilometriä ja pituudeltaan 13,0 kilometriä. Muiden Alppijäätiköiden tapaan jäätikkö pienenee jatkuvasti; vuosisadan kuluessa se on lyhentynyt noin 2,5 kilometriä.
Käärmekaktus
Käärmekaktus (Disocactus flagelliformis) on hovikaktusten sukuun kuuluva kaktuskasvilaji.
Luonnonvaraisena käärmekaktus kasvaa Meksikon jyrkillä rantatöyräillä. Sen versot voivat kasvaa yli metrin mittaisiksi, joten sitä on kasvatettava riippuvassa amppelissa. Käärmekaktukseen puhkeaa syksyllä kukkia. Kukat ovat puhjetessaan ruusunpunaisia, mutta väri haalistuu myöhemmin. Kukat ovat kolmen sentin levyiset ja viiden sentin pituiset. Yksittäinen kukka kestää vain muutaman päivän, mutta hyvissä oloissa kukinta kestää jopa pari kuukautta.
Hoito-ohjeita
thumb|left|Käärmekaktuksen kukka Käärmekaktus tarvitsee runsaasti valoa, vanhat versot sietävät jopa eteläikkunan auringonpaahdetta, mutta nuorille versoille eteläikkunan auringonvalo voi olla liikaa. Kesällä kasvin voi jopa siirtää ulos lämpimälle seinustalle, sateelta suojaten. Käärmekaktus viihtyy hyvin 25–30 asteen päivälämpötilassa. Lepokaudella, joka kestää syyskuusta maaliskuuhun, riittää 7–15 asteen lämpötila. Käärmekaktus tarvitsee kasvun aikana runsaasti vettä. Tasaisesta kosteudesta on hyötyä, mutta kaktusta ei ole viisasta kastella päivittäin. Lepokaudella tasainen mutta niukka kosteus on tarpeen. Voimakas kasvu edellyttää myös tasaista ja runsasta lannoitusta. Käärmekaktus tarvitsee ravinteikkaan ja kuohkean mullan. Nopeakasvuisuudesta johtuen kasvin multa on syytä vaihtaa vuosittain. Kasvi mahtunee vanhanakin 15 sentin ruukkuun. Kasvin monistus käy helposti pistokkaita juurruttamalla. Kaktuksesta leikataan noin 15 sentin mittaisia varrenpaloja, joiden annetaan kuivua muutaman päivän ennen istuttamista syvään ruukkuun. Käärmekaktus saa helposti tuholaisia. Yleisimmät tuholaiset ovat juurikirvat ja punkit jotka on syytä huomata ajoissa.
Simona Dolci
Simona Dolci on italialainen taidemaalari ja ohjaaja Florence academy of art taideakatemiassa.
Hän väitteli arkkitehtuurista ja opetti sen jälkeen monta vuotta arkkitehtuurin laitoksella Firenzen yliopistossa. Hän on myös opiskellut geometrista piirustusta, perspektiiviä ja taidehistoriaa. Nerina Simin vaikutuksesta hän lopetti arkkitehtuurin laitoksella, ja omistautui piirtämiselle ja maalaamiselle opiskellen Simin johdolla ja sen jälkeen Studio Cecil-Gravesissa. Opintojensa jälkeen hän on työskennellyt Firenzessä maalarina, tehden figuratiivisia töitä ja muotokuvia.
Päästäiset
Päästäiset (Soricidae) ovat pieniä samettiturkkisia nisäkkäitä, joiden kuono on pitkä ja suippo. Ne muistuttavat ulkonäöltään hiiriä, mihin viittaa niiden kansanomainen nimitys nokkahiiret. Niitä on kutsuttu myös supiaisiksi ja karjapiekoiksi.
Päästäisten kuono on hyvin liikkuva, ja kaiken aikaa touhuava eläin nuuhkii sillä alinomaa ympäristöään. Päästäisten ulkokorvat ja silmät ovat hyvin pienet ja joko kokonaan tai osaksi turkin suojassa. Kupeilla on hajurauhasia, joiden erite on vahvatuoksuista.
Päästäiset ovat hyvin aktiivisia, ja niiden aineenvaihdunta on erittäin vilkas. Niinpä päästäinen voi syödä kuudessa tunnissa jopa kaksi kertaa painonsa verran. Ravinnon puutteessa se myös kuolisi nälkään alle päivässä. Vilkas aineenvaihdunta ja alituinen liikkuminen aiheuttavat sen, etteivät päästäiset muutenkaan elä vanhoiksi. Varhaiskeväällä syntyneet eläimet tulevat sukukypsiksi ja voivat lisääntyä jo ensimmäisen kesänsä aikana. Ne poikaset, jotka selviytyvät talven yli, lisääntyvät seuraavana kesänä ja kuolevat yleensä saman vuoden syksyllä, siis noin puolitoistavuotiaina. Päästäisiä on vaikea tarkkailla, koska ne elävät tiheän kasvuston suojassa, kaivamissaan käytävissä tai myyrien koloissa. Suuri osa vapaana ulkoilevista kissoista pyydystää ja tappaa päästäisiä, mutta jättää saaliin syömättä päästäisen myskirauhasten erittämän pahan hajun takia.
Taistelu leivästä
Taistelu leivästä (myös Leivän valloitus, ) on venäläisen anarkistin Pjotr Kropotkinin vuonna 1892 ilmestynyt ranskankielinen teos, joka on yksi anarkistisen työväenliikkeen perusteoksista. Kirjassa Kropotkin esittelee oman anarkokommunistisen vaihtoehtonsa marxilaisten valtiojohtoiselle sosialismille. Alun perin Taistelu leivästä ilmestyi esseinä Kropotkinin Pariisissa julkaisemassa Le Révolté -lehdessä, josta tekstit myöhemmin koottiin yhdeksi kirjaksi. Teoksen esipuheen on kirjoittanut ranskalainen maantieteilijä ja anarkisti Élisée Reclus, joka myös keksi sen alkuperäisen nimen Leivän valloitus.
Päästäiset
Päästäisten yksi erikoisimmista piirteistä on valtavat aivot suhteutettuna ruumiin muuhun painoon. Aikuisen päästäisen aivot painavat lajista riippuen keskimäärin kymmenesosan ruumiinpainosta. Useimpien nisäkkäiden keskuudessa tällainen suhde on harvinainen.
Päästäiset kuuluvat almikkien, kontiaisten ja siilien kanssa Eulipotyphla-lahkoon. Suuren lahkon lajeista 85 prosenttia on päästäisiä. Molekyylimallien perusteella siilit ovat päästäisten läheisempiä sukulaisia, ja niiden linjat erosivat 71–61 miljoonaa vuotta sitten. Päästäiset on aiemmin luokiteltu hyönteissyöjiin ja lahkoon Soricomorpha.
Taistelu leivästä
Suomennokset
Teoksen ensimmäisen suomennoksen julkaisi Michiganin Hancockissa amerikansuomalainen kustantamo Työmies. Kääntäjänä toimi sortovuosien laittomia asevelvollisuuskutsuntoja Pohjois-Amerikkaan paennut toimittaja Kaapo Murros, joka tuohon aikaan oli vielä kiinnostunut anarkismista. Sisällissodan jälkeen vuonna 1919 Karisto julkaisi kirjan Santeri Rissasen suomentamana Suuria kysymyksiä -sarjansa neljäntenä osana nimellä Leivän valloitus. Vuonna 2010 Rissasen käännös ilmestyi internetissä uutena vapaasti ladattavissa olevana versiona.
Päästäiset
Päästäisten heimo jaetaan kolmeen alaheimoon: Myosoricinae, Crocidurinae (kotipäästäiset) ja Soricinae (varsinaiset päästäiset). Mammal Species of the World -julkaisun mukaan päästäisiin kuuluu yhteensä 26 sukua ja 376 lajia.
Tekniikan kandidaatti
Tekniikan kandidaatti (TkK, ) on teknis-tieteellisen alan alempi korkeakoulututkinto. Tekniikan kandidaatin tutkinto sijoittuu muiden kandidaatin tutkintojen tavoin Bolognan prosessin ensimmäiseen sykliin (Bachelor-taso). Tutkinnon laajuus on yhteensä 180 opintopistettä, sisältäen lopputyönä suoritettavan kandidaatintyön. Valtaosa valmistuvista kandidaateista jatkaa opintojaan diplomi-insinööriksi tai arkkitehdiksi.
Maailman satuaarteet
Maailman satuaarteet on Karisto Oy:n Pokkaristo-sarjassa ilmestynyt kokoelma rakastetuimpia klassikkosatuja.
Toinen painos on vuodelta 2000 ja se on painettu Karisto Oy:n kirjapainossa Hämeenlinnassa. Kirja on pehmeäkantinen ja siinä on 118 sivua. Kunkin sadun yhteydessä on yksi kuva. Sarjan ulkoasun on suunnitellut Timo Kuoppala. Luokitustunnus on Lk. L80.
Ctrl+Alt+Del
Sarjakuva alkoi ilmestyä 23. lokakuuta 2002. Nykyään se ilmestyy maanantaina, keskiviikkona, perjantaina ja lauantaina.
Päähahmot
thumb|200px|Ethan ja Lucas.
Aarre Marttila
alt=Aarre Marttila|pienoiskuva|353x353px|kansanedustaja Aarre Marttila 1917−1961 Aarre Vaito Oskari Marttila (23. joulukuuta 1917 Jurva – 5. lokakuuta 1961 Seinäjoki) oli suomalainen maanviljelijä ja toimitusjohtaja, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1958–1961.
Lisäksi Aarre Marttilalla oli useita luottamustoimia, mm.:
Marttilan vanhemmat olivat maanviljelijä Yrjö Marttila ja Lempi Serafia Peura. Marttila oli naimisissa Siiri Susanna Rajalan kanssa vuodesta 1941 lähtien.
Leonid Kadenjuk
Leonid Kostjantynovytš Kadenjuk (28. tammikuuta 1951 Kliškivtsi, Tšernivtsin alue, Ukrainan SNT – 31. tammikuuta 2018 Kiova ) oli itsenäisen Ukrainan ensimmäinen astronautti.
Kadenjuk toimi Neuvostoliiton ilmavoimissa lentäjänä ja sai koulutuksen kosmonautiksi, kuuluen avaruusjoukkoihin vuosina 1976–1983 sekä 1988–1992. Neuvostoliiton hajotessa hän valitsi ensin Venäjän kansalaisuuden. Vuonna 1995 hän siirtyi Ukrainan avaruusjärjestön palvelukseen, osallistui vuonna 1997 NASA:n sukkulalennolle STS-87 ja yleni kenraalimajuriksi Ukrainan ilmavoimissa.
Hän osallistui politiikkaan vuoden 2002 vaaleissa, jolloin hän oli presidentti Leonid Kutšman kannattaja ja tuli valituksi Ukrainan korkeimpaan neuvostoon. Vuoden 2006 vaaleihin hän osallistui Volodymyr Lytvynin tukipuolueessa joka jäi kuitenkin alle äänikynnyksen.
Julie Vlasto
Pénélope Julie "Diddie" Vlasto Serpieri (8. elokuuta 1903 Marseille, Ranska – 2. maaliskuuta 1985 Lausanne, Vaud, Sveitsi) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän saavutti olympiahopeaa kesäolympialaisista 1924 tenniksen naisten kaksinpelistä Helen Wills Moodyn voittaessa olympiakultaa.
Otto Slätis
Slätiksen vanhemmat olivat rusthollari Anders Slätis ja Elisabet Nygård. Hän suoritti reaalikoulun 1883 ja valmistui agronomiksi 1885.