cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janita (yritys)
Vuonna 1997 Janita Oy sai Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinnon.
It’s Hard
It’s Hard on The Whon syyskuussa 1982 julkaistu studioalbumi. Kappaleet ”Athena” ja ”Eminence Front” julkaistiin singleinä.
Prosymna
Prosymna oli mykeneläisaikainen ja antiikin aikainen kaupunki Argoliin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi myöhemmän Heraionin alueella. Nykyinen Prósymnan kylä on saanut siitä nimensä.
pienoiskuva|vasen|Prosymnasta löydettyä keramiikkaa. [[Kansallinen arkeologinen museo (Ateena)|Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.]] Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Merkittävimmät kaivaukset suoritettiin vuosina 1925–1928 Carl W. Blegenin johdolla. Asutusta on kaivettu vain vähän, koska Heraionin pyhäkköalueen myöhemmät arkaaisen ja klassisen kauden rakennusten jäänteet sijaitsevat sen päällä. Suurin osa löydöistä on peräisin asutuksen hauta-alueilta akropoliin eli linnavuoren läheisiltä kukkuloilta. Alueelta on löydetty yksi tholos-hauta, lukuisia kammiohautoja sekä suuri määrä keramiikkaa.
Romfordin rautatieasema
Romfordin rautatieasema on TfL Railin, National Railin ja London Overgroundin asema Haveringin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee National Railin Great Eastern Main Linen ja TfL Railin (tulevan Crossrailin) varrella ja on lisäksi London Overgroundin Romford to Upminster Linen toinen pääteasema. Oyster-vyöhykkeellä 6 olevaa asemaa hallinnoi TfL Rail.
Romfordin aseman avasi Eastern Counties Railway (ECR) 18. kesäkuuta 1839. Se tunnettiin noin vuosina 1887–1893 pidemmällä nimellä Romford for Hornchurch, Upminster and Corbet’s Tey, minkä jälkeen tarkenteista taas luovuttiin. ECR:n aseman lähelle avattiin 7. kesäkuuta 1893 London, Tilbury and Southend Railwayn (LTSR) asema, jonka nimi oli niin ikään Romford. Nämä kaksi asemaa yhdistettiin nykyiseksi kokonaisuudeksi 2. huhtikuuta 1934.
Asemaa käytti noin 8,7 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Fredrik Vilhelm Charpentier
Charpentierin vanhemmat olivat kapteeni Robert Gustav Charpentier ja Carolina Elisabet von Scharenberg ja puolisot 1873–1909 Maria Dmitrieva ja vuodesta 1911 Valentina Jaskova. Tykistön kenraalimajuri Theodor Charpentier oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Fredrik Wilhelm Charpentier palveli ensin junkkarina 87. Savonlinnan jalkaväkirykmentissä, kunnes hänet ylennettiin vänrikiksi 1870 ja aliluutnantiksi 1872. Erottuaan seuraavana vuonna sotapalveluksesta hän palasi kuitenkin uudelleen palvelukseen aliluutnanttina 4. Itä-Siperian linjapataljoonaan keväällä 1875. Luutnantiksi hänet ylennettiin vuonna 1878 ja siirrettiin vuonna 1881 palvelemaan 4. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan. Alikapteeni Charpentierista tuli 1883. Hän siirtyi 2. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1889 ja edelleen 5. Itä-Siperian tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1891. Kapteeniksi Charpentier ylennettiin 1891, everstiluutnantiksi 1898 ja everstiksi 1903. Seuraavana vuonna hänet määrättiin Stretenskin reservipataljoonan komentajaksi ja hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan. Charpentier määrättiin sodan jälkeen vuonna 1906 pataljoonan komentajaksi 4. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmenttiin ja vuonna 1908 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina vuonna 1910.
Professori Rainan salaperäinen katoaminen
Professori Rainan salaperäinen katoaminen on Metsäteollisuuden vuonna 2001 Windowsille julkaisema seikkailu- ja opetuspeli. Ala-asteikäisille lapsille suunnattua peliä jaettiin CD-ROM-levyillä kaikkiin suomenkielisiin kouluihin, joissa oli opetusta 1.–6.-luokkalaisille, yhteensä noin 12 000 kappaletta 3 200 kouluun.
Pelin tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliselle Viiralan tehdasalueelle sekä Pariisiin, jossa etsitään kadonnutta professori Rainaa. Pelaamisen ohessa tutustutaan metsäteollisuuteen ja sen ammatteihin. Teemoina pelissä ovat teollisuuden kansainvälistyminen, teknologia ja ympäristökysymykset.
Pelin kehitti Everscreen Mediateam ja ohjelmoi Markku Helin. Sen käsikirjoittivat Helin, Terttu Terho ja Juha Valonen. Piirrokset teki Terho, ja musiikin sävelsivät Samuli Latva ja Timo Nisula. Hahmojen ääninäyttelijöinä olivat Tiina Isohanni, Mikko Rokka ja Mikko Erä-Esko.
Salaarit
thumb|200px|[[Noruzia juhlivia salaareja.]] Salaarit ovat Kiinassa asuva turkkilaista salaarin kieltä puhuva kansa.
Salaarit asuvat Qinghain ja Gansun maakunnissa sekä Xinjiangin autonomisella alueella. Vuonna 1985 heitä laskettiin olevan 69 100 henkeä.
Tärkeimmät elinkeinot ovat kyntöviljely, karjanhoito, puutarhanhoito ja erilaiset käsityöammatit. Asuntona toimii maalattiainen savitiilitalo, jossa on lämmin oleskelualusta. Ruokavalion muodostavat nauhamakaronit ja liha, tee ja maito sekä leipä. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Kansanperinteessä on havaittavissa voimakasta kiinalaista ja tiibetiläistä vaikutusta.
Tähtitertut
Tähtitertut eli tähtiresedat (Sesamoides) on resedakasvien (Resedaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu kuusi tai seitsemän lajia.
Työn Voima
Työn Voima (vuosina 1906–1918 Sorretun Voima) oli Jyväskylässä vuosina 1906–1959 ilmestynyt sosialidemokraattinen sanomalehti.
Naomi Totka
Naomi Totka (s. 19. lokakuuta 1995) on unkarilainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja 12 nelinpelissä.
Työn Voima
Historia
Sorretun Voima perustettiin suurlakkoa seuranneella SDP:n nousukaudella. Poliittiselta linjaltaan se edusti jyrkkää kautskylaista marxismia. Alkuvaiheen merkkihahmoja oli kansanedustaja Onni Tuomi. Lehden levikki oli Jyväskylän suurin, mutta alhaisten tilausmaksujen ja ilmoitusten vähäisyyden takia se kärsi huomattavista taloudellisista vaikeuksista.
Never Leave You (Uh Oooh, Uh Oooh)
”Never Leave You (Uh Oooh, Uh Oooh)” on yhdysvaltalaisartisti Lumideen kappale. Se julkaistiin singlenä hänen Almost Famous -studioalbumilta 13. toukokuuta 2003. Kappaleen ovat tuottaneet DJ Tedsmooth sekä Trendsetta, ja sanoituksesta vastasivat puolestaan Lumidee Cedeño, Teddy Mendez, Edwin Perez, Steven Marsden, Trevor Smith ja John Jackson.
Työn Voima
Historia
Sisällissodan aiheuttaman lakkautuksen jälkeen lehti pääsi ilmestymään uudelleen helmikuussa 1919. Samalla sen nimeksi tuli Työn Voima. 1920-luvulla se kannatti SDP:n vasenta siipeä, mutta siirtyi myöhemmin tannerilaiselle linjalle ja kehittyi enemmän uutislehden suuntaan.
Naomi Totka
Totka pelasi ITF-turnauksessa ensimmäisen kerran Bogotássa lokakuussa 2011 päästen siellä toiselle kierrokselle. Joulukuussa hän saavutti puolivälieräpaikan Quiton 10 000 Yhdysvaltain dollarin ITF-turnauksessa. Vuonna 2012 hän pääsi puolivälieriin Quillotan ja Barranquillan 10 000 dollarin ITF-turnauksissa. Vuonna 2013 hän ei pelannut ITF-tasolla. Vuonna 2014 Totka pääsi välieriin Sharm el-Sheikhin kahdessa 10 000 dollarin ITF-turnauksessa ja puolivälieriin 15 000 dollarin turnauksissa Algerissa ja Toowoombassa. Joulukuussa hän saavutti Djiboutin 10 000 dollarin ITF-turnauksissa loppuottelupaikan ja välieräpaikan. Ensimmäisen ITF-turnausvoittonsa Totka saavutti Kairon 10 000 dollarin turnauksessa huhtikuussa 2015. Kesäkuussa hän pääsi loppuotteluun Victoriassa, syyskuussa Tiberiasissa ja marraskuussa Stellenboschissa.
Työn Voima
Historia
Toisen maailmansodan jälkeen lehti osallistui voimakkaasti sosiaalidemokraattien ja kommunistien taisteluun työväenliikkeen johtajuudesta. Sen levikki nousi aina vuoteen 1949 saakka. 1950-luvulla Työn Voima pyrki kilpailemaan uutislehtenä maakunnan ykköslehdeksi nousseen Keskisuomalaisen kanssa. Sitä julkaissut osuuskunta sortui kuitenkin lopulta taloudellisiin ongelmiin. Lehden kannatuksen laskuun vaikutti myös SDP:n hajaannus. Vuoden 1960 alusta Työn Voima yhdistettiin tamperelaiseen Kansan Lehteen, josta samalla tuli myös Keski-Suomen sosiaalidemokraattien äänenkannattaja. Vuonna 1981 Keski-Suomen sosiaalidemokraattien piirilehtenä aloitti jyväskyläläinen Vastin-lehti, joka ilmestyi vuosina 1997–2014 nimellä Keski-Suomen Viikko, mutta lakkautettiin kevättalvella 2014.
Naomi Totka
Nelinpelissä Totka voitti ensimmäisen ITF-turnauksensa New Delhissä kesäkuussa 2013 Rishika Sunkaran kanssa. Toisen voittonsa hän saavutti huhtikuussa 2015 Kairossa Marine Partaudin kanssa ja kolmannen toukokuussa 2015 Askalonissa Mariam Bolkvadzen kanssa. Elokuussa 2015 hän voitti El Kantaouin turnauksen Sofia Luinin kanssa ja syyskuussa Tiberiasin turnauksen Katharina Heringin kanssa.
Suomen Las Vegas
Suomen Las Vegas oli Yle TV2:lla lauantaisin keväällä 2009 esitetty suomenkielinen viihdeohjelma. Ohjelman juontajaparina toimivat Mikko Kivinen ja Johanna Pirttilahti. Vakiovieraina ja väliesiintyjinä nähtiin Jim Salabim (Heikki Silvennoinen) ja Miss Nevada (Pia Bos). Myös yleisöstä oli mukana kolme VIP-vierasta.
Suomen Las Vegasissa esiintyi ulkomaalaisia ja suomalaisia taikureita, ajatustenlukijoita, akrobaatteja sekä tekniikkamestareita, jotka esittävät ohjelmanumeroitaan studiossa. Ohjelmassa ovat vierailleet muun muassa ajatustenlukija Max Maven kahteen otteeseen ja yhdysvaltalainen taikuri Kevin James.
Molluginaceae
Molluginaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa, johon kuuluvat myös muun muassa kohokkikasvit.
Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat lähes sukkulenttisia ruohoja, harvoin matalia pensaita. Niiden kasvutapa on varsijatkoinen eli sympodiaalinen. Pigmenttinä niillä on antosyaanit ja laidunnusta torjumaan saponiineja. Kasvit ovat kaljuja tai karvat ovat tähtimäisiä. Esilehdet ovat merkittäviä. Lehdet ovat usein valekiehkuroissa joko varren tyvellä tai ylempänä, vastakkaisesti tai kierteisesti; korvakkeet ovat kalvomaisia, joskus puuttuvat. Kukat voivat olla melko näyttäviä, mutta teriö kuitenkin puuttuu. Heteitä on 2–30, tavallisesti 5–10, ja ne sijaitsevat vuorottaisesti kehälehtiin nähden; palhot ovat toisinaan tyvestään yhtyneet. Emejä on joskus yksi tai tavallisemmin sikiäin on ainakin kahden emilehden yhteenkasvettumana muodostunut. Istukka on aksiletyyppinen. Vartaloita on yksi tai useampia. Kussakin emilehdessä on yksi tai useita siemenaiheita. Hedelmä on selkäluomainen kota tai avautuu poikittaisraoin; harvoin hedelmä on pähkinä. Siemenet voivat olla vaipallisia. Kromosomiluku n = 9.
Levinneisyys
Enimmäkseen heimo kasvaa eteläisessä Afrikassa. Suku Glischrothamnus kasvaa Koillis-Brasiliassa ja muutama suku (mehukit ja Mollugo) ovat pantrooppisia ja lämpimien alueiden kasveja. Lähinnä Suomea heimo kasvaa Ukrainassa.
Luokittelu
Molluginaceae kuuluu kladiin, jossa ovat myös heimot Montiaceae (hetekaalikasvit), Halophytaceae, Didiereaceae (kaktiokasvit), Basellaceae (basellakasvit), Talinaceae, Anacampserotaceae, Portulacaceae (portulakkakasvit) ja Cactaceae (kaktuskasvit). Kladissa hedelmä on selkäluomainen kota. Heimossa on yhdeksän sukua ja 87 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat Mollugo ja Pharnaceum, edellisessä 35, jälkimmäisessä 20 lajia.
Heimon suvut ovat:
Viljo Puustjärvi
Viljo Armas Puustjärvi (1913–1998 ) oli suomalainen maanviljelyskemisti ja suotutkija. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelyskemian dosentti vuosina 1966–1980 ja Satoturve Oy:n tutkimusjohtaja 1966–1980. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1966. Hänen merkityksensä oli suuri turpeen käytön laajenemisessa ympäri maailmaa kasvihuoneviljelyssä.
Puustjärvi valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1944 ja tohtoriksi 1952.
Martti Julkunen
Martti Juhani Julkunen (1940–2015 ) oli suomalainen historiantutkija ja Turun yliopiston poliittisen historian dosentti. Hän toimi vuodesta 1989 Turun yliopiston yhteydessä toimineen Täydennyskoulutuskeskuksen johtajana.
John Murtha
Murtha toimi helmikuusta 1974 kuolemaansa saakka, kolmenkymmenenkuuden vuoden ajan, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Hän edusti Pennsylvanian kahdettatoista vaalipiiriä, jota oli ennen häntä edustanut niin ikään kesken virkakautensa kuollut John P. Saylor. Ennen valtakunnanpolitiikkaan siirtymistä Murtha toimi vuodesta 1969 vuoteen 1974 Pennsylvanian edustajainhuoneen jäsenenä.
Murtha oli Vietnamin sodan veteraani. Hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä ja osallistui Đà Nẵngin lähellä käytyihin taisteluihin vuosina 1966–1967. Palattuaan sodasta hän toimi pienyrittäjänä Pennsylvanian Johnstownissa. Hän oli opiskellut taloutta Pittsburghin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1962.
Murtha tuli tunnetuksi yhtenä kongressin niin sanotusti haukkamaisimmista demokraateista, korkeiden sotilasmenojen kannattajana, mutta hän oli myös äänekäs Irakin sodan arvostelija. Marraskuussa 2005 hän vaati julkisesti Yhdysvaltain joukkojen vetämistä Irakista.
Murtha oli vuodesta 1955 naimisissa Joyce Murthan (o.s. Bell) kanssa. Heillä oli kolme lasta, tytär ja kaksospojat.
Murtha kuoli helmikuussa 2010, 77-vuotiaana, sappirakkoleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.
Starbringer
Starbringer on suomalaisen stoner metal -yhtyeen Blaken toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Ranch Records.
Prósymna
Prósymna (myös Prósimna) tai Prosýmni (Προσύμνη; myös Prósimni) on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Árgos-Mykíneen kuntaan, Argoliksen alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Aiemmin kylä kuului Mykíneen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Árgos-Mykíneen kunnan Mykíneen kunnallisyksikköön. Kylä muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Προσύμνης, Topikí Koinótita Prosýmnis). Kylän väkiluku on 589 (vuonna 2011).
Prósymna sijaitsee linnuntietä noin 14 kilometriä koilliseen Árgoksen kaupungista. Kylä on saanut nimensä mykeneläisaikaisesta Prosymnan asutuksesta, joka sijaitsi sen lähellä. Kylän aiempi nimi oli Bermpáti (Μπερμπάτι), mutta se nimettiin uudelleen muinaisen kaupungin mukaan vuonna 1927. Kylän lähistöllä on paljon mykeneläisaikaisia ja antiikin aikaisia kohteita.
Orkla
Orkla ASA on norjalainen, maailmanlaajuisesti toimiva monialayhtiö. Orklan nykyinen liiketoiminta kattaa merkkituotteiden, erikoismateriaalien ja alumiinituotteiden valmistuksen sekä sijoitustoimintaa. Yhtiön osake on listattuna Oslon pörssissä.
Orklalla on 12 portfolio-yritystä.
Historia
Orklan juuret juontavat kaivosyhtiö Løkken Verkiin, joka perustettiin vuonna 1654. Modernin Orklan perusti vuonna 1904 Christian Thams nimellä Orkla Grube-Aktiebolag. Hän elvytti yhdessä farsundilaisen laivanvarustajan Christian Salvesenin kanssa tuolloin muutamia vuosia lakkautettuna olleen Løkken Verkin kaivostoiminnan. Orkla laskee itse perustamisvuodekseen kuitenkin vuoden 1654 ja juhli siten 350-vuotisjuhliaan vuonna 2004. Kaivostoiminta Løkkenissä loppui vuonna 1987.
Orkla osti Felix Abban itselleen vuonna 1995, minkä jälkeen Felix Abba jatkoi toimintaa omalla nimellään aina vuoteen 2013 asti, jolloin Orkla yhtenäisti konsernin yritysten nimet. Orkla-konserni omistaa myös virolaisen makeisvalmistajan Kalevin, jonka Felix Abba hankki vuonna 2010. Suomalaisen Kotipizza Groupin Orkla osti vuoden 2018 lopulla.
Peter A. Ruzicka toimi Orklan konsernijohtajana vuosina 2014–2019. Ruzickan luovuttua tehtävästä hänen seuraajakseen valittiin Jaan Ivar Semlitsch, joka aloitti Orklan konsernijohtajana elokuussa 2019. Semlitsch tuli tehtävään Elkjøp Nordicin toimitusjohtajan paikalta. Huhtikuussa 2022 toimitusjohtajana aloitti Nils K. Selte.
Liiketoiminta
Vuonna 2019 Orkla-konserni oli jakanut liiketoimintansa viiteen liiketoiminta-alueeseen. Yhtiön päämarkkina-alueet olivat Pohjoismaiden ja Baltian lisäksi tietyt Keski-Euroopan maat. Orkla-konsernilla oli myös tietyissä tuotekategorioissa vahva markkina-asema Intiassa.
Kuluttajamarkkinoille tarkoitetut tuotemerkit toimivat neljän liiketoiminta-alueen (Orkla Foods, Confectionery & Snacks, Care ja Food Ingredients) alla. Orkla Investments -liiketoiminta-alueen alla puolestaan oli Orkla-konsernin sijoitustoiminta, mihin kuului Hydro Powerin lisäksi 42,6 %:n omistusosuus Jotunista sekä konsernin muut sijoitukset.
Vuonna 2023 Orklalla on 12 portfolioyritystä: Jotun, Orkla Foods Europe, Orkla Food Ingredients, Orkla Confectionery & Snacks, Orkla Health, Orkla India, Orkla Home & Personal Care, Pizza Out of Home, Orkla House Care, Health and Sports Nutrition, Pierre Robert Group ja Lilleborg.
Tuotemerkkejä
Vuonna 2023 Suomessa toimivan elintarvikeyhtiö Orkla Suomen tuotemerkkejä olivat Abba, Ahti, Anyday Nuts, Boy, Ekströms, Felix, FunLight, Grandiosa, Jacky, Kallen, Kantolan, NATURLI', Oolannin, Panda, Paulúns, Risifrutti, Taffel, Tropicana ja Vesta.
Toisen Suomessa toimivan Orkla-yrityksen, Orkla Care Finlandin valikoimassa ovat muun muassa Jordan-hammashoitotuotteet, Salvequick-haavanhoitotuotteet, Blistex-huulirasvat, Bliw-nestesaippuat, Erittäin Hieno Suomalainen shampoo, Nutrilett-dieettituotteet, Savett-kosteuspyyhkeet, Möllerin kalanmaksaöljy, Black Horse -alusvaatemerkki, Norlyn-sukkahousut sekä Pierre Robert -vaatemerkki. Kotipizza-franchisingketju kuuluu Orklan Pizza Out of Home -portfolioyritykseen.
Pietarsaaren työväenopisto
Pietarsaaren työväenopisto on vuonna 1909 perustettu oppilaitos, ollen viides työväenopisto Suomessa. Opistossa järjestetään vuosittain yli 250 kurssia ja tilaisuutta. Opistossa opiskelee vuosittain 3 300 opiskelijaa.
Toiminta-alue ja organisaatio
Opisto on Pietarsaaren kaupungin ylläpitämä oppilaitos. Opiston toimisto sijaitsee Strengbergin tupakkatehtaan kiinteistössä. Kursseja järjestetään useissa tiloissa eri puolilla Pietarsaarta, opistotalon lisäksi yli kymmenessä paikassa. Opiston rehtorina toimii Päivi Rosnell. Rehtorin lisäksi opistossa työskentelee kaksi päätoimista opettajaa, kurssisihteeri, sekä noin 50–60 tuntiopettajaa.
Historia
Ensimmäinen ruotsinkielinen luento pidettiin lukuvuonna 1913–1914. Sitä ennen oli ollut ruotsin alkeis- ja jatkokursseja suomenkielisille. Opisto sai 1913–1917 vuosittain 1 000 markkaa Malmin sivistysrahastosta. Opistossa oli vuosittain noin 60 opiskelijaa. Noin kolmasosalla kurssilaisista ei ollut aiempaa koulutusta. Opiston toiminta lakkasi sisällissodan aikana, kun johtokunnan jäsenet Pekka Tiihonen ja Kalle Suosalo kuuluivat maaliskuussa 1918 teloitettujen seitsemän henkilön joukkoon.
Työväenopiston uudelleen perustaminen otettiin esille sosiaalidemokraattisessa kunnallisorganisaatiossa, joka asetti työväenopistotoimikunnan. Uuden opiston perustamista ehdotettiin rahatoimikunnalle, joka puolsi ehdotusta opiston perustamisesta, ja myönsi 10 000 markan määrärahan. Rahatoimikunnan ehdotuksen mukaisesti opisto muodostui ruotsinkielisestä ja suomenkielisestä osastosta. Opisto avattiin kevätlukukaudella 1921. Ruotsinkielisen työväenopiston johtajana aloitti Einar Holm ja suomenkielisen johtajana O.V. Ruikka. Opiskelijoiden määrän perusteella toiminta oli vireää vuoteen 1925 asti. Molempien opistojen johtokunta kuitenkin ehdotti syyskuussa 1925, että opisto lakkautettaisiin toistaiseksi kevätlukukauden vähäisen oppilasmäärän vuoksi. Kaupunginvaltuusto hyväksyi ehdotuksen.
Vuonna 1934 ruotsalaisen oppikoulun suomenlehtori G.A. Yrjäs teki aloitteen opiston uudelleen perustamisesta. Opiston omistaisi kannatusyhdistys, joka saisi avustuksia kaupungin teollisuusyrityksiltä. Opetusministeriö hyväksyi opiston työsuunnitelman kesäkuussa 1935. Lukuvuonna 1935–1936 syyslukukaudella opistolla oli 288 opiskelijaa. Yrjäs oli sekä ruotsinkielisen, että suomenkielisen osaston johtaja lukuvuoden 1935–1936 ajan. Suomenkielinen osasto suljettiin syksyllä 1936 vähäisen oppilasmäärän vuoksi. Osasto aukesi uudelleen lukuvuodeksi 1938–1939, jolloin johtajana aloitti Arvo Autio. Syyslukukauden 1939 jälkeen toiminta lakkautettiin jälleen. Ruotsinkielinen osasto oli keskeytettynä lukuvuoden 1941–1942, sekä syyslukukaudet vuosina 1943 ja 1944. Vuosina 1935–1939 opetus tapahtui Strenbergin ruokalarakennuksessa, myöhemmin ruotsinkielisessä yhteislyseossa.
Opiston kannatusyhdistyksen jäseninä toimi muutama teollisuus- ja liikeyritys, sekä muutama yksityinen liikemies. Kannatusyhdistyksen tuki oli vuosina 1950 ja 1951 23 000 markkaa per vuosi. Kaupungin tuki oli noina vuosina yhteensä 163 000 markkaa. Ruotsinkielisen työväenopiston johtajana toimi F.K. Lindholm syksystä 1936 kevääseen 1951. Seuraajaa johtajaksi ei löydetty, joten opisto lakkautettiin.
Maaliskuussa 1952 Kaupunginhallitus asetti toimikunnan valmistelemaan työväenopiston uudelleenorganisointia. Toimikunta jätti loppuvuonna ehdotuksen opiston ohjesäännöiksi. Suomenkielinen työväenopisto aloitti toimintansa jo lokakuussa 1952, vaikka Kouluhallitus vahvisti ohjesäännön maaliskuussa 1953. Vuosina 1952–1955 sivutoimisena johtajana toimi Rainer Gustafsson. Opettajina toimi opettajia kansakoulusta ja oppikoulusta, sekä käsityönosaajia. Opistolla ei ollut omia toimitiloja. Toiminnan keskipisteenä oli Pietarsaaren suomalainen yhteiskoulu, sittemmin Pietarsaaren yhteislyseo, Etelänummen koulu. Vuonna 1955 aloitti toimintansa opiston toverikuna. Lukuvuonna 1956–1957 oppilasmäärä ylitti ensikertaa 200. Vuonna 1959 johtokunta ehdotti kaupunginhallitukselle johtajanviran vakinaistamisesta. Elokuussa 1959 virkaan valittiin Mauno Viitala.
Heinäkuussa 1963 astui voimaan uusi laki kansalais- ja työväenopistojen valtionavusta. Valtionapu nousi 70 prosenttiin hyväksytyistä menoista. Vuonna 1966 oppilasmäärä ylitti 400. Samana vuonna opisto liittyi Kansalais- työväenopistojen liiton (KTOL) piiriorganisaatioon, Vaasan läänin opistopiiriin. Opisto ilmoittautui Kouluhallitukselle alkavan peruskoulun pedagogiikan oppipaikaksi ja Kansalais- ja työväenopistojen liiton kielitutkintokokeiluun. Opisto järjesti 185 tunnin mittaisen kotiavustajakurssin, sekä Yleisradion matematiikan kurssin.
Koiton Laulu
Koiton Laulu on suomalainen laulukuoro, joka aloitti toimintansa 1952 nimellä Raittiusyhdistys Koiton nuorisokuoro. 1960-luvulla nimi muutettiin muotoon Koiton laulu. Kuoro osallistui vuonna 2007 Kuubassa ainoana eurooppalaisena kuorona Festival Internacional de Coros -festivaaliin.
Peter Halldorf
Halldorf toimii ekumeenisen kristillisen Pilgrim-aikakauslehden toimittajana. Hän on ekumeenisen yhteisön johtaja (preses) Lindköpingin helluntaiseurakunnan omistamassa Bjärka-Säbyn linnassa, jossa hän toimittaa jumalanpalveluksia ja retriittejä.
Halldorf on tullut tunnetuksi Ruotsissa yli kirkkokuntarajojen. Kirjoissaan ja artikkeleissaan hän on herättänyt mielenkiintoa kirkkoisiä ja vanhaa kristillistä mystiikkaa kohtaan.
Pietarsaaren työväenopisto
Historia
Vuonna 1970 ruotsinkielisen työväenopiston päätoimisena rehtorina aloitti Bo Winberg. Ruotsinkielisen työväenopiston päätoimisen rehtorin virka julistettiin haettavaksi maaliskuussa 1972. Virkaan valittiin Pentti Silvennoinen. Väliaikaisena rehtorina toimi Eino Koivu 1. lokakuuta 1972 saakka, jolloin Silvennoinen astui virkaan. Tammikuussa 1975 opisto sai uudet tilat ns. Hankkijan myymälästä. Syksyllä 1975 alkoi akateemiset kurssit. Syksyllä 1976 alkoi opiston elokuvakerho.
Opisto on toiminut vuodesta 1981 lähtien Runeberginkadulla entisen ruotsinkielisen lastentarhanopettajaopiston tiloissa, ns. Thodenin talossa. Opistolla kurssilaisten käytössä on muun muassa atk-luokka, tilat kielten opetukseen sekä maton- ja kankaankudontaan. 1980-luvun puolivälissä kurssitarjontaan lisättiin muun muassa kuvataidekoulu, sekä työteknikkokoulutuksen valmennuskurssit.
Vuonna 1994 Pietarsaaren kaupunginhallitus hyväksyi esityksen opintosetelistä työttömille. 1996 lähtien opintoseteli on oikeuttanut kahteen kurssiin työvuonna.
Zauberberg
Zauberberg on saksalaisen minimal techno -artisti Gasin toinen studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1997. Kuten kaikissa Gasin studioalbumeissa, myös Zauberbergissa kaikki kappaleet ovat nimettömiä.
Albumi julkaistiin kokonaisuudessaan vuonna 2008 kokoelma-albumilla Nah und Fern, yhdessä muiden Gasin studioalbumien kanssa.
Limingan vapaaherrakunta
Limingan vapaaherrakunta oli Pohjanmaalla Limingan pitäjässä sijainnut läänitys, joka läänitettiin 1652 valtaneuvos Mattias Soopille. Se käsitti 128 3/8 manttaalia. Vapaaherrakunta peruutettiin 1675.
Shamal (tuuli)
thumb|right|300px|Shamal, hiekkamursky, Irakin yllä.
Shamal (Arab.: شمال‎, 'pohjoinen') on hiekkamyrsky Irakissa, Persianlahdella ja Arabian niemimaalla. Shamal puhaltaa yleensä kesäisin, mutta joskus myös talvella. Shamal puhaltaa pohjoisemmasta, ei eteläisemmästä suunnasta. Shamal saattaa esiintyä muutaman kerran vuodessa. Talvinen shamal puhaltaa Persianlahdella joulu-helmikuussa 2-3 kertaa kuussa, 1-2 päivän ajan yleensä. Shamal kestää yleensä 3-5 päivää. Nämä hiekkamyrskyt saattavat puhaltaa 70 km/h. Monesti Irakin shamalissa Arabian niemimaalla on korkeapaine, Iranissa-Persianlahdesta itään on matalapaine.
Shamalit voivat tukkia hiekalla teitä ja aiheuttaa lentojen peruuntumisia. Hiekkamyrsky aiheuttaa Irakissa myös sairaalakäyntejä hengitystieongelmien takia. Shamal voi ulottua Somaliaan ja Intiaan asti. Joidenkin tutkimusten mukaan shamal voi vaikuttaa jopa Intian kesämonsuunin sateeseen.
Richard Stone
John Richard Nicholas Stone (30. elokuuta 1913 Lontoo, Britannia – 6. joulukuuta 1991 Cambridge, Britannia), oli brittiläinen ekonomisti, joka sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 1984. Stone sai palkinnon kirjanpitomallin kehittämisestä, minkä avulla voidaan seurata taloudellisia tapahtumia kansallisesti ja kansainvälisesti.
Stone työskenteli Britannian keskuspankissa yhtä aikaa John Maynard Keynesin kanssa. Hän oli kansantalouden tilinpidon pääsuunnittelija.
Linderhof
thumb|250px|Linderhof Linderhof on Saksassa, Luoteis-Baijerissa sijaitseva linna. Se on pienin niistä kolmesta linnasta, jotka kuningas Ludvig II rakennutti. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1874 ja päättyivät vuonna 1878. Linnan ranskalaistyylinen barokkia ja ￼￼rokokoota yhdistelevä sisustus on ylenpalttinen; kultaa, peilejä, samettia sekä silkkiä ei ole säästelty.
Arkkitehtina toimi hovin rakennuttamisjohtaja Georg Dollman ja sisustuksen suunnittelivat teatteripukusuunnittelija Franz Seitz, arkkitehti Eugen Drollinger, lavastussuunnittelija Christian Jank sekä kuvataiteilijat Adolph Seder, Franz Stulberger, Franz Brochier ja Franz Windmann.
Linderhof, joka sai nimensä sen kohdalla ennen maatilaa pitäneen Linderin perheen mukaan, on ainoa Ludvigin kolmesta linnasta joka ehti kokonaan valmistua, ja se on myös ainoa jossa hän asui huomattavan osan aikaa. Parhaimmillaan linnaa rakensi 180 työntekijää.
Tšekinvuoristokoira
Tšekinvuoristokoira (Český horský pes) on tšekkiläinen koirarotu.
Ulkomuoto
Tšekinvuoristokoiran kirsu on musta. Huulet ovat voimakkaat ja hampaissa on joko leikkaava tai tasapurenta. Soikionmuotoisten ruskeiden silmien ilme on tyyni ja ystävällinen. Pitkät, kolmionmuotoiset ja riippuvat koirat ovat korkealle ja toisistaan etäälle asettuneet. Niska on keskipitkä, voimakas ja lihaksikas ilman löysää kaulanahkaa.
Runko on hieman pitkänomainen. Selkä on suora ja kiinteä, ja rintakehä pitkä ja soikea. Vatsalinja on hieman ylösvetäytynyt. Raajat ovat pitkät, suorat ja voimakkaat. Käpälät ovat suuret ja soikeat. Runsaskarvainen häntä on selkälinjan tasolle kiinnittynyt. Koiran ollessa levossa häntä riippuu alhaalla, mutta vastaavasti sen ollessa iloinen tai jännittynyt se kaartuu sirpinmuotoisena selän ylle.
Karvapeite on tiheä, suora, jäykkä ja n. 10 cm pitkä; se on lyhyempi päässä ja eturaajoissa. Väritys on valkoinen ruskein, mustin tai muunvärisin merkein. Kuten pyreneittenmastiffilla, myös tällä rodulla pää on aina värillinen, vaikka rungon värimerkit ovatkin epäsäännölliset.
Urosten säkäkorkeus on 62–70 cm ja paino 32–40 kg; narttujen vastaavat mitat ovat 58–66 cm ja 28–36 kg.
Luonne ja käyttäytyminen
Tšekinvuoristokoira on miellyttävä, ystävällinen, itsevarma ja eloisa. Se on melko helppo kouluttaa eikä sen tule olla aggressiivinen. Se pitää lapsista ja tulee hyvin toimeen muiden koirien ja eläinten kanssa.
Alkuperä
Rotua alettiin jalostaa 1970-luvulla slovakiancuvacista ja Kanadasta tuoduista rekikoirista, ja ensimmäinen pentue syntyi vuonna 1977. Se on monipuolinen harrastus- ja työkoira, joka jalostettiin vuoristo-olosuhteita varten. Se sopii esimerkiksi pelastus-, paimen- ja vahtikoiraksi, mutta se on nykyisin lisäksi suosittu seurakoira.
Terveys
Rotu elää keskimäärin 11–12 vuotta.
Hoito
Eloisana ja energisenä koirana tšekinvuoristokoiralla on suuri liikunnantarve, minkä vuoksi se tarvitsee aidatun alueen jolla liikkua vapaasti ja purkaa energiaansa. Sitä ei suositella kerrostaloon vaan se on onnellisimmillaan omakotitalon pihalla. Se nauttii pitkistä metsä- ja luontolenkeistä.
Linderhof
Ruokailuhuoneessa on erikoinen hissipöytä, joka lasketaan alakertaan uutta kattausta varten ja nostetaan jälleen ruokasaliin, jossa kuningas nautti ateriansa mieluiten hyvässä seurassa. Ellei seuralaisia ollut, hän seurusteli mielikuvitusystävien kanssa, joille katettiin omat lautaset.
Ikkunoista avautuu näkymä laakson barokkipuistoon, johon juoksee porrassuihkulähde vuorelta linnan takaa ja vastakkaisella puolella kohoaa portaikko korkealle mäelle rakennetulle Venuksen temppelille. Hovipuutarhajohtaja Carl Joseph von Effnerin 1874 suunnittelema puisto valmistui 1880. Puistossa on mm. tekoluola tippukivineen ja järvineen, maurilainen huvimaja ja marokkolainen talo.
Maisema-kuvanveistäjä August Diriglin suunnittelemassa Wagnerin Tannhäuser-oopperan ja Caprilla sijaitsevan Sinisen luolan innoittamassa Venusluolassa oli värillinen valaistus, johon saatiin sähkö Siemens-Schuckertin 1876 valmistaman 12 dynamon avulla. Sähkölaitos oli Baijerin ensimmäisiä.
Arvi Juhana Logrén
Arvi Juhana Logrén (1823–1883) oli herännäisjohtaja, maanviljelijä. Hän oli N. K. Malmbergin hengellisen kasvatuksen vaikutuspiirissä Lapualla, jossa hän viljeli Tynjälän taloa. Suurten herännäisjohtajien kuoltua hän johti Etelä-Pohjanmaan herännäisyyttä.
Isopystynokka
Isopystynokka (Megaxenops parnaguae) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Isopystynokkaa tavataan Brasilian koillisosissa. Laji on luultavasti melko yleinen osissa levinneisyysaluettaan, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaprikset
Kaprikset (Capparis) on kapriskasvien (Capparaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 180 lajia, joista tunnetuin lienee elintarvikkeenakin käytettävä pyörökapris eli kapris (Capparis spinosa).
Torro
Torro on kylä Tammelassa Kanta-Hämeessä. Se on tunnettu erityisesti kylään rajoittuvasta Torronsuosta ja Torronsuon kansallispuistosta.
Sijainti
Torron naapurikyliä Tammelassa ovat Patamo, Kallio ja Talpia. Etelässä Torron kylä rajoittuu Someroon, jossa sen naapureina ovat Kultelan, Ollila, Sylvänän ja Paltan kylät sekä Laitiaisten kulmakunta. Kylän halki kulkee Someron ja Forssan välinen seututie 282.
Luonto
Kylä rajautuu pohjoisessa siitä nimensä saaneeseen Torronsuohon ja Torronsuon kansallispuistoon. Se sijaitsee karun ja harvaan asutun Tammelan ylängön reunalla Paimionjoen sivujokien Jaatilanjoen ja Pajulanjoen latvahaarojen Laitiaistenjoen ja Torrojoen latvoilla.
Historia
Laajan Torronsuon takana sijaitsevaan syrjäiseen Torron kylään perustettiin kylän nykyiseen keskustaan kylän oma hautausmaa vuonna 1801 ja pian tämän jälkeen vuonna 1804 rakennettiin Torron ensimmäinen rukoushuone. 1890-luvulla vanha kappeli purettiin uuden kansakoulun rakennustarpeiksi ja kylän keskustaan jäi vain kellotapuli. Hautausmaa siirrettiin nykyisen Pursiontien varteen kylän länsipuolelle vuonna 1891, ja nykyinen Torron kappeli valmistui hautausmaan yhteyteen 1969.
Kulttuuriympäristö
Museoviraston vuonna 2009 julkistamassa inventoinnissa Torron kylä on määritelty yhdeksi valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä Suomessa.
Heinäsilmiö
Heinäsilmiö (Sisyrinchium angustifolium) on kurjenmiekkakasvien heimoon ja silmiöiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko
Heinäsilmiö on monivuotinen, maavarrellinen ruohokasvi, joka kasvaa tavallisesti 15–50 senttimetrin korkuiseksi. 2–4 millimetrin levyinen varsi on leveäsiivekkeinen, tavallisesti haarautunut. Kasvin lehdet ovat 2–6 millimetrin levyisiä.
Heinäsilmiön kukassa on kuusi sinistä, teräväkärkistä 7–10 millimetrin levyistä lehtisuonellista terälehteä. Terälehtien sävy tummenee kohti kukan keltaista keskustaa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Heinäsilmiö kasvaa luonnonvaraisena itäisessä Kanadassa sekä Yhdysvaltain Texasin ja Minnesotan osavaltioissa kosteilla niityillä, avoimissa metsissä ja rannoilla. Yhdysvaltain itäosissa laji on sukunsa yleisin edustaja; sitä kasvatetaan myös koristekasvina.
Boyer Ahmadī ja Kohkīlūyeh
Boyer Ahmadī ja Kohkīlūyeh on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan lounaisosassa. Provinssin pääkaupunki on Yāsūj. Vuonna 2011 provinssissa eli 658 629 asukasta.
Provinssin pinta-ala on 15 504 neliökilometriä. Se kuuluu henkeä kohti lasketun BKT-osuuden (13 284 EUR/as. vuonna 2012) perusteella Iranin talouden tuottavimpiin alueisiin.
Provinssissa oli alkuvuonna 2013 yhteensä kahdeksan aliprovinssitason hallintoaluetta (šahrestan), jotka jakautuivat 19 piirikuntaan (bakhsh). Näissä oli 17 kaupunkia ja 45 alimman aluehallinnollisen tason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava:
Viktor Pyötsiä
pienoiskuva|Lentomestari Viktor Pyötsiän käyttämä FR-110 on museoitu [[Suomen Ilmavoimamuseoon (K-SIM) Tikkakoskelle.]] Viktor "Isä-Vikki" Pyötsiä (1. maaliskuuta 1909 Valkeala – 13. huhtikuuta 1996) oli suomalainen hävittäjälentäjä. Hän taisteli Lentorykmentti 3:een kuuluvassa HLeLv 24:ssä. Pyötsiä astui palvelukseen jo vuonna 1932. Hän yleni kersantista vääpeliksi sekä suoritti lentosotakoulun. Nimitys lentomestariksi tapahtui maaliskuussa 1939.
Esko Tulusto
Esko Tulusto (s. 1. huhtikuuta 1946 Lemi) on Hymy-lehden entinen päätoimittaja. Hän jäi eläkkeelle lokakuussa 2009.
Viktor Pyötsiä
Kutsumanimi "Isä-Vikki" johtui siitä, että hän kokeneempana pilottina opetti nuoremmilleen, muun ohella ilmataistelutaktiikkaa sekä muita sotilasilmailuun liittyviä asioita. Sodan aikana Viktor Pyötsiä oli myös perheellinen mies, jolla oli ainakin tyttäriä.
Esko Tulusto
Tulusto työskenteli toimittajana Savon Sanomissa 1968–1971 ja Turun Sanomissa 1971–1972. Hänestä tuli Hymyn toimituspäällikkö vuonna 1980 ja päätoimittaja 1990.
Viktor Pyötsiä
Lentomestari Pyötsiä saavutti 19,5 varmennettua ilmavoittoa, joskin Suomen Ilmavoimamuseon mukaan niitä oli 20 1/3. Hänen saavutuksissaan on erikoista se, että Pyötsiä oli hävittäjä-ässä sekä Fokker D.XXI:llä ja jo Talvisodan aikana, että myöhemmin Jatkosodassa Brewster F2A:lla saavutetuilla pudotuksilla, sekä konetyypeittäin katsottuna - muttei enää Me 109 Bf:lla, jolla (MT-235) lentäessään hän myös haavoittui jatkosodassa. Siviiliammatiltaan Viktor Pyötsiä jatkoi edelleen ilmailun parissa, toimien lennonjohtajana.
Esko Tulusto
Hymyn päätoimittajana Tulusto joutui muutamaan otteeseen oikeuteen ja sai tuomion yksityiselämää loukkaavasta kirjoittelusta. Hänen tyttärensä on toimittaja Anna Tulusto.
Grand Magus
Grand Magus on vuonna 1996 perustettu ruotsalainen heavy metal -yhtye. Se on julkaissut seitsemän studioalbumia, joista viimeisin on tammikuussa 2014 julkaistu Triumph and Power.
Raisa
Raisa on kreikkalaisperäinen naisen etunimi, joka tarkoittaa kreikan kielessä kevyttä. Nimen on tehnyt tunnetuksi ortodoksisen kirkon kunnioittama, vuonna 308 surmattu marttyyri Pyhä Raisa. Venäjällä nimestä on käytössä myös monia muunnelmia kuten Rais, Raiska ja Rajosa.
Nimi Raisa on käytössä myös Suomessa, vanhastaan enimmäkseen Itä-Suomessa mutta myös Pohjanmaalla. . Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 2 003 henkilöä. Suomessa nimestä on käytössä myös muunnos Raija.
Syytön mies
Syytön mies on vuonna 1989 valmistunut rikosdraamaelokuva, jonka pääosaa esittää Tom Selleck. Se kertoo miehestä, jonka kaksi kieroa poliisia lavastaa syylliseksi huumekauppaan.
Juoni
Elokuvan ensimmäisellä kolmanneksella näytetään Jimmien onnellista elämää; hänellä on hieno koti, kaunis vaimo ja hyvä työpaikka lentokoneasentajana. Kaikki muuttuu kun huumepoliisit Mike Parnell ja Danny Scalise tekevät ratsian erehdyksessä hänen kotiinsa. Koska he harjoittavat lainvastaista kauppaa ottamalla osan huumeista haltuunsa ja myymällä eteenpäin, he päättävät lavastaa Jimmien oikeaksi syylliseksi, peittääkseen erehdyksensä, jotta heille ei koituisi harmeja. Jimmie joutuu oikeuden eteen, ja hänellä on mahdollisuus lievempään tuomioon, mikäli myöntää syyllisyytensä. Jimmie on kuitenkin rehellinen mallikansalainen, eikä suostu ottamaan huumevälittäjän leimaa. Hänelle langetetaan kuuden vuoden tuomio pahamaineisessa vankilassa.
Elokuvan toinen kolmannes kuvaa Jimmien selviytymistaistelua karmeissa vankilaoloissa. Heti alussa hän joutuu pelätyn vangin Jinglesin ja tämän jengin silmätikuksi. Häntä kiusataan pahoinpitelemällä, seksuaalisella ahdistelulla ja tavaroiden anastamisella. Jimmie ei pane vastaan, joten kukaan ei kunnioita häntä. Eräänä päivänä hän saa odottamatonta apua Virgil-nimiseltä pitkän linjan vangilta, joka vaatii Jimmieta tekemään ahdistelustaan lopun. Jimmie päättää ryhdistäytyä ja tappaa Jinglesin vastoin luontoaan ja moraalisia periaatteitaan. Samaan aikaan Jimmien vaimo Kate yrittää saada Jimmien vapaaksi, tuloksetta. Hän tietää poliisien lavastaneen Jimmien ja yrittää vakuuttaa poliisipäällikkö John Fitzgeraldin, joka lopulta uskoo Kateen muttei voi todisteiden puutteessa tehdä mitään.
Elokuvan viimeisellä kolmanneksella Jimmie pääsee kolmen vuoden lusimisen jälkeen ehdonalaiseen ja voi jatkaa elämäänsä vapaana. Mike Parnell ja Danny Scalise kuitenkin palaavat kuvioihin ja Jimmie tajuaa, ettei heidän ahdistelunsa lopu, ellei hän tee asialle jotain. Jimmie tapaa Fitzgeraldin ja kertoo aikovansa todistaa Miken ja Dannyn olevan kieroja huumeidenvälittäjiä, joko hänen avullaan tai ilman. Fitzgerald lupaa auttaa parhaansa mukaan ja niin alkaa hengenvaarallinen tehtävä Miken ja Dannyn kukistamiseksi.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen kutsuu Syytöntä miestä lepertelemättömäksi ja kriittiseksi rikoselokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Feminisointi
pienoiskuva| Feminisoitu mies talutushihnassa Feminisaatio tai ”pakotettu” feminisaatio (< engl. feminization) viittaa seksuaaliseen fantasiaan, aktiin tai elämäntapaan, jossa miespuolinen henkilö omaksuu tai pakotetaan omaksumaan alistuvan naisen rooli. Tämä voi ilmetä naiseksi pukeutumisena (transvestisuus), naisellisena käyttäytymisenä tai naisen roolin omaksumisena seksuaalisessa aktissa. Yleensä feminisaatioon liittyy jonkun asteinen pakottaminen ja vastentahtoisuus vaikkakin vain roolin sisällä. Elämäntapana feminisoitu mies elää jatkuvasti naisena, jolloin mies omaksuu pysyvästi naisen roolin. Feminisaatio voidaan laskea osaksi BDSM-fetissiä ja sadomasokismia, koska seksuaalinen fantasiaan liittyy pakottaminen, vastentahtoinen alistaminen ja rangaistukset. Aisankannattamisfetissiin voi myös liittyä feminisointi.
Feminisoitu mies on yleensä hypernaisellisesti pukeutunut (transvestisuus), johon voi kuulua esimerkiksi selkeästi naisen asu, naisellinen hame, korsetti, korkeat kengät, kynsilakka tai räikeä huulipuna. Tyypillisiä feminisoidun miehen asuja ovat koulutytön asu, prinsessa tai kotiapulainen (esim. esiliina). Myös käytös, puhetapa, eleet, asennot jne. voivat olla korostetun naisellisia. Koska feminisaatioon yleensä liittyy roolin sisäinen pakottaminen ja vastentahtoisuus, tapoja, asentoja, naisellista puhetapaa jne. täytyy usein opetella rangaistusten uhalla.
Feminisaatioon kuuluu usein olennaisesti miehisen seksuaalisuuden ja orgasmin hallinta. Feminisoidulla miehellä onkin tyypillisesti siveysvyö, joka voidaan avata vain tiettyjä erityistapauksia varten hallitsevan osapuolen (esim. dominan) luvalla. Miehen orgasmia voidaan rajoittaa lypsämällä häntä anaalistimulaation avulla. Päämääränä voi olla, että feminisoitu mies saavuttaa orgasmin vain anaaliyhdynnän avulla.
Feminisaatiossa usein miestä kutsutaan tytöksi ja hänelle voidaan antaa naisen nimi. Hyvin käyttäytynyttä tyttöä voidaan kehua kiltiksi tytöksi ja huonosti käyttäytyvää kutsutaan tyypillisesti negatiivisilla termeillä (narttu, huora, lutka, pimppi jne.). pienoiskuva| Kotiapulaiseksi puettu mies.
Athene Pronaian pyhäkkö
Athene Pronaian pyhäkkö (nykyisin usein Marmariá,, ”Marmorit”) on antiikin aikainen pyhäkköalue osana Delfoin aluetta Kreikassa. Se on toinen Delfoin pyhäkköalueista tunnetumman Apollonin pyhäkköalueen lisäksi ja sijaitsee alempana rinteessä sen kaakkoispuolella. Pyhäkkö oli omistettu Athene Pronaialle, "temppelin edessä asuvalle Athenelle", jonka tehtävänä oli suojella Delfoin päätemppeliä, Apollonin temppeliä. Alueen merkittävimmät rakennukset ovat Athene Pronaian temppeli sekä Tholos eli pyöreä rakennus, jonka käyttötarkoitusta ei tunneta.
Pyhäkköalue on vuodesta 1987 osa Unescon maailmanperintökohdetta Delfoin arkeologinen alue.
Historia
Athene Pronaian pyhäkön alue on ollut käytössä jo neoliittisella kivikaudella (5000–3000 eaa.) ja kulttikäytössä viimeistään mykeneläisellä pronssikaudella (1000-luvulla eaa.). Löydöt viittaavat siihen, että alueella on palvottu jo varhain jonkinlaista äitijumalatarta. On mahdollista, että Apollonin korvattua Gaian eli Gen varsinaisella temppelialueella tämä temppelialue jäi naispuolisen jumalattaren palvontapaikaksi Delfoissa, kantamaan varhaisemman ajan muistoja.
pienoiskuva|vasen|upright=1.4|Athene Pronaian pyhäkköalue. Vasemmalla aarrekammiot ja [[Tholos (Delfoi)|Tholos, keskellä uudemman Athene Pronaian temppelin rauniot, oikealla tuntematon rakennus.]] Antiikin aikana Athene Pronaian pyhäkköalue sijaitsi Apollonin pyhäkköalueelle ja temppelille, jossa muun muassa Delfoin oraakkeli toimi, johtavan tien varressa. Se oli näin ensimmäinen kohde, jonka Delfoihin saapuvat matkalaiset alueella kohtasivat. Pyhäkköalueella on ollut eri vaiheissa useita rakennuksia, jotka ovat tuhoutuneet usein muun muassa maanjäristyksissä ja joko rakennettu uudelleen tai korvattu. Alueella on sijainnut kaikkiaan kolme Athenen temppeliä. Ensimmäinen rakennettiin 600-luvulla eaa. ja toinen samalle paikalle noin vuonna 510 eaa. Kolmas temppeli rakennettiin noin vuonna 370–360 eaa. sen jälkeen, kun toinen temppeli oli hylätty, tällä kertaa eri paikalle. Alttareiden piirtokirjoituksissa Delfoin Athene yhdistetään Eileithyiaan, synnytyksen jumalattareen; Hygieiaan, terveyden jumalattareen; sekä Zeukseen (Zeus Polieus, Zeus Makhaneus).
Herodotos kertoo Historiateoksessaan persialaissotien tapahtumista pyhäkköalueella. Tuolloin paikalliset heerokset Fylakos ja Autonous pudottivat kiviä persialaisten niskaan ja pysäyttivät näiden hyökkäyksen alueella. Hän mainitsee myös Kroisoksen Athene Pronaian temppeliin lahjoittaman kultaisen kilven. Pausanias puolestaan kuvaa aluetta teoksessaan Kreikan kuvaus. Tuolloin toinen Athenen temppeli oli jo raunioina ja muista rakennuksista puuttui patsaita; eräässä oli Rooman keisareiden patsaita. Uudemmassa temppelissä oli kaksi Athenen patsasta, joista eteisessä oleva massalialaisten lahjoittama oli sisällä olevaa suurempi. Rooman keisareiden kultti perustettiin alueelle todennäköisesti Augustuksen aikana.
Alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin osana laajempia Delfoin arkeologisia kaivauksia, jotka saivat alkunsa 1800-luvun alkupuolella. Athene Pronaian pyhäkköalueen löysi Edmund Laurent vuonna 1838. Alussa kaivauksia tekivät laajemmin saksalaiset. Sittemmin kaivausten johto siirtyi ranskalaisille ja ne suoritti École française d’Athènes eli ranskalainen arkeologinen koulu Ateenassa. Kaivaukset olivat pitkään vain osittaisia, ja kyläläiset peittivät ne pian uudelleen. Seurauksena Marmariá ei ollut enää näkyvissä vuonna 1860.
Varsinaisten järjestelmällisten kaivausten oikeuksista käytiin pitkiä neuvotteluja; myös saksalaiset ja amerikkalaiset olivat kiinnostuneita niistä. Ranskalaisten “Grande Fouille” (“suuri kaivaus”) tehtiin vuosina 1892–1903. Tuolloin paikalla sijainnut Kastrín kylä siirrettiin nykyiseksi Delfoíksi. Kaivausten johtajana toimi Theophile Homolle. Athene Pronaian temppelialue, gymnasion ja itäinen nekropolis kaivettiin esiin osana näitä kaivauksia vuosina 1898–1902. Robert Demangel päätti tutkimukset Marmarián alueella vuonna 1920.
Kaivausten tulos ei täysin vastannut Pausaniaan kuvausta: hän esimerkiksi kuvaa alueella neljä merkittävää rakennusta, mutta raunioita vaikuttaisi olevan viidestä. Tutkijoilla on aiheesta erilaisia teorioita; on esimerkiksi mahdollista, ettei Pausanias mainitse kaikkia rakennuksia, koska osa on ollut jo tuolloin raunioina, tai koska kaikki eivät ole temppeleitä.
Rakennukset
Temppelialue sijaitsee noin 800 metriä kaakkoon Delfoin pääraunioalueelta, tien varressa jonkin verran alempana rinnettä. Se täyttää sitä varten rakennetun muurilla tuetun pengeralueen. Alueen pituus on itä-länsisuunnassa noin 150 metriä ja leveys noin 50 metriä.
Alueen merkittävimmät rakennukset ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan): pienoiskuva|upright=1.6|Kaavakuva Athene Pronaian pyhäkköalueesta.
Athene Pronaian temppeli (numero 1) oli rakennettu alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 510 eaa. Rakennus edustaa doorilaista tyyliä ja siinä on ollut 6 × 12 pylvästä. Temppelin koko on 28,45 × 14,25 metriä ja sen pylväiden korkeus on ollut 4,6 metriä. Paikalla on ollut aiemmin arkaainen doorilainen temppeli, joka oli rakennettu 600-luvulla eaa.; pylväiden osia tästä temppelistä on jäljellä. Se oli puolestaan rakennettu mykeneläisaikaisen pyhäkön paikalle. Temppeli vaurioitui persialaisten niskaan pudotetuista kivistä vuonna 480 eaa., uudelleen maanjäristyksessä vuonna 373 eaa. sekä kivivyöryssä heti kaivausten jälkeen vuonna 1905. Temppeli oli raunioina viimeistään Pausaniaan aikana.
Toinen temppeli (2) oli rakennettu noin vuonna 370–360 eaa. Se oli mahdollisesti uudempi Athene Pronaian temppeli, mutta sitä on ehdotettu myös Artemiin temppeliksi. Temppeli on tehty paikallisesta kalkkikivestä ja sen koko on noin 22 × 11 metriä. Se edustaa ulkoa doorilaista ja sisältä joonialaista tyyliä ja siinä on ollut peristyylin sijasta harvinainen prostyyliportiikki, jossa oli kuusi pylvästä. Temppeli on rakennettu varhaisemman, 500-luvulta eaa. peräisin olleen Artemiin ja Athenen temppelin päälle mahdollisesti maanjäristyksen vuonna 373 eaa. vaurioittaman vanhemman Athene Pronaian temppelin korvaamiseksi.
Tholos pienoiskuva|[[Tholos (Delfoi)|Tholoksen rauniot.]]
Tholos (3) eli pyörötemppeli oli rakennettu noin vuonna 380–375 eaa. Se on peristyylirakennus, jonka halkaisija on noin 13,5 metriä ja ulkolaidalta noin 14,76 metriä, ja jonka korkeus on ollut 13,5 metriä. Se on tehty attikalaisesta marmorista. Tholoksessa on ollut ulkolaidalla 20 doorilaista pylvästä ja sisäpuolella mahdollisesti 10 korinttilaista pylvästä. Rakennuksen perusta on kolmiportainen. Friisi on esittänyt amatsonomakhiaa.