cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vincent Cassel
Tausta
Cassel syntyi Pariisissa, Ranskassa 23. marraskuuta 1966. Hänen äitinsä Sabine Litique on toimittaja ja isä Jean-Pierre Cassel (s. Jean-Pierre Crochon) oli näyttelijä. Casselin veli, Mathias, on hardcore rap -ryhmä Assassinin jäsen. Hänen siskopuolensa Cécile Cassel on myös näyttelijä.
Uran alkutaival Ranskassa (1990-luku)
Yksi Casselin ensimmäisistä esiintymisistä oli pieni rooli vuoden 1994 Renault Crio -mainoksessa, jota esitettiin Isossa-Britanniassa.
Casselin läpimurto tapahtui Mathieu Kassovitzin ylistetyssä draamaelokuvassa Viha (1995), jossa hän esitti vaikeuksissa olevaa nuorukaista Pariisin lähiöissä. Cassel sai roolistaan kaksi César-palkintoehdokkuutta.
1990-luvulla ja 2000-luvulla Cassel esiintyi useissa ranskalaisissa elokuvissa. Vuonna 1996 hän tähditti elokuvaa Kohtalokas asunto yhdessä tulevan vaimonsa, Monica Belluccin kanssa. Elokuva oli menestys ja se palkittiin parhaan ei-englanninkielisen elokuvan Baftalla.
Vuonna 1998 hän esitti Anjoun herttua Henrik kolmatta elokuvassa Elisabet. Vuonna 1999 hän esitti Gilles de Raisia Luc Bessonin elokuvassa Jeanne d’Arc. Casselin muita mainittavia rooleja 1990- ja 2000-luvulta ovat muun muassa Yann Lepentrec väkivaltaelokuvassa Dobermann (1997), Jean-François de Morangias fantasiaelokuvassa Susien klaani (2001) sekä Marcus Gaspar Noén kontroversiaalisessa elokuvassa Irreversible – syntiset (2002), jossa Cassel esiintyi jälleen vaimonsa, Monica Belluccin kanssa.
Siirtyminen englanninkielisiin elokuviin (2000-luku)
thumb|left|190px|Vincent Cassel [[Toronton elokuvajuhlat|Toronton elokuvajuhlilla 2008.]] 2000-luvulla Cassel esiintyi monissa englanninkielisissä elokuvissa, joihin lukeutuu muun muassa Shrek (äänirooli, 2001), Birthday Girl – unohtumaton yllätys (2001), Ocean’s Twelve ja Ocean’s Thirteen (2004, 2007) sekä Houkutus (2005).
Vuonna 2007 Cassel esiintyi yhdessä Viggo Mortensenin ja Naomi Wattsin kanssa David Cronenbergin jännityselokuvassa Eastern Promises. Cassel sai Eastern Promisesin roolistaan ylistystä. Elokuva sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2007, jossa se palkittiin parhaan elokuvan yleisöpalkinnolla.
Lokakuussa 2008 Cassel valittiin Yves Saint Laurentin miesten hajuveden kasvoksi. Uusi hajuvesi nimeltään La Nuit de l'Homme julkaistiin maailmanlaajuisesti vuonna 2009. Samana vuonna Cassel esiintyi kaksiosaisessa elokuvassa, joka kertoi Jacques Mesrinestä, Ranskan ”yhteiskunnan vihollisesta numero yksi”. Roolistaan Mesrinenä Cassel palkittiin parhaan miespääosan César-palkinnolla. Samana vuonna hän tähditti brasilialaista elokuvaa À Deriva sekä teki debyyttinsä laulajana Zap Maman albumilla ReCreation.
Myöhempi ura (2010-luku)
Vuonna 2011 Cassel näytteli pääroolia jännitysdraamassa Munkki. Samana vuonna hän esiintyi David Cronenbergin historiallisessa elokuvassa A Dangerous Method yhdessä Keira Knightleyn, Michael Fassbenderin ja Viggo Mortensenin kanssa.
Vuonna 2014 hän esiintyi yhdessä Léa Seydoux'n kanssa Kaunottaren ja hirviön ranskankielisessä versiossa. Elokuva sai positiivisen vastaanoton ja oli taloudellinen menestys.
Vuonna 2016 Cassel esiintyi yhdysvaltalaisessa toimintatrillerissä Jason Bourne, jonka ohjasi Paul Greengrass. Samana vuonna Cassel näytteli yhtä pääroolia Xavier Dolanin elokuvassa Vain maailmanloppu, joka sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla.
Nykyään (2020-luku)
Vuonna 2020 Cassel näytteli antagonisti Engerraund Seracia HBO-sarja Westworldin kolmannella tuotantokaudella.
Vuonna 2021 hän toimi kertojaäänenä dokumenttielokuvassa Reset.
Yksityiselämä
24. elokuuta 2018 Cassel meni naimisiin malli Tina Kunakeyn kanssa, jonka kanssa hän oli ollut parisuhteessa jo yli kaksi vuotta. Heillä on yksi yhteinen tytär (s. 2019).
Alatriste
Alatriste on Agustín Díaz Yanes'in ohjaama elokuva, joka perustuu Arturo Pérez-Reverte'n Kapteeni Alatriste -romaanisarjaan. Se kertoo espanjalaisesta sotilaasta Alatriste'stä 1600-luvun Espanjassa.
Helsingin juutalainen hautausmaa
thumb|250px|Helsingin juutalainen hautausmaa. thumb|250px|Hautausmaan kappeli. Helsingin juutalainen hautausmaa on Helsingin juutalaisen seurakunnan ylläpitämä hautausmaa Helsingin Etu-Töölössä, luterilaisen Hietaniemen hautausmaan uurnalehdon ja Hietaniemen krematorion vieressä.
Historiaa
Hautausmaa on perustettu vuonna 1895, ja K. R. Lindgrenin suunnittelema kappeli valmistui 1940-luvulla. Nykyistä hautausmaata edelsi 1840-luvulla perustettu pienikokoinen niin sanottu vanha juutalainen hautausmaa, joka on yhä jäljellä Suomen kaartin hautausmaan ja Helsingin islamilaisen hautausmaan välissä. Hautausmaalla on sankarihauta, johon on haudattu kolmetoista sodissa 1939–1944 kaatunutta. Lisäksi kuuden kadonneen nimet merkitty muistokiveen. Sam Vannin ja Leo Engelin suunnittelema In memoriam 1939–1944 -sankaripatsas pystytettiin vuonna 1953. Lisäksi hautausmaalla on veteraanilehto, jossa sijaitsee Suomen Juutalaiset Sotaveteraanit -yhdistyksen hankkima ja vuonna 2002 paljastettu muistokivi.
Christine Candolin
Christine Candolin (s. 17. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija.
Christine Candolin opiskeli Taideteollisessa Korkeakoulussa 1975-1982. Candolinin installaatioiden materiaalit vaihtelevat raskaasta kivestä ja teräksestä lasiin. Hän käyttää myös kevyempiä elementtejä, kuten perunajauho ja vesi tai videoprojisoinnit ja ääni-installaatiot. Candolinin teoksia on ollut esillä Alvar Aallon Pohjolan talossa Reykjavikissa Islannissa että Tarton taidemuseossa Eestissä. ja hän on tuottanut ryhmänäyttelyitä vuosina 2002-2017 välillä (Desire to See sekä The Sjählö9-ryhmät) Suomessa ja ulkomailla.
Candolinille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019 ja Stina Krookin tunnustuspalkinto vuonna 2001.
Tetsuya Takahashi
Tetsuya Takahashi (, s. 18. marraskuuta 1966) on japanilainen videopelisuunnittelija, joka on Monolith Softin johtaja ja Squaren entinen työntekijä. Vaimonsa Soraya Sagan kanssa hän on suunnitellut oman yhtiönsä luomaa Xenosaga-trilogiaa, joka on julkaistu PlayStation 2:lle.
Ura
Työskennellessään Squarella Takahashi osallistui muutaman huomattavan pelin kehitykseen. Super Nintendo Entertainment System -peleissä hänen tehtävänsä olivat hyvin grafiikapainotteisia: Final Fantasy IV:ssä hän huolehti taistelugrafiikasta, pelin seuraajassa taas kenttägrafiikasta. Final Fantasy VI:ssä ja Chrono Triggerissä hän oli yksi grafiikkaohjaajista. Takahashin viimeisiä projekteja Squarella olivat Final Fantasy VII ja Xenogears, jossa hänen osansa oli kaikista siihen astisista peleistä merkittävin, koska hän sekä ohjasi että käsikirjoitti pelin.
Hans Leberecht
Hans Leberecht (1. joulukuuta 1910 Pietari – 10. marraskuuta 1960 Tallinna) oli virolainen neuvostokirjailija. Hän kirjoitti viron lisäksi myös venäjäksi.
Hans Leberecht syntyi työläisperheeseen. Vuosina 1935–1937 hän opiskeli Leningradin Gorkille nimetyssä kirjallisuusopistossa. Toiseen maailmansotaan hän osallistui puna-armeijan virolaisjoukoissa. Vuonna 1945 hänet hyväksyttiin NKP:n jäseneksi. Leberecht oli 1945–1951 Sovjetskaja Estonija -lehden Tallinnan-kirjeenvaihtaja.
Leberechtin tunnetuin teos on Viron maatalouden kollektivisointia kuvaava pienoisromaani Valo Koordissa (Valgus Koordis, 1948), jota aikoinaan pidettiin yhtenä ”sosialistisen realismin maineikkaimmista teoksista”. Vuonna 1949 Leberecht sai siitä Stalin-palkinnon. Valo Koordissa ilmestyi alkujaan 1948 Zvezda-lehdessä ja kirjana viroksi 1949. . Leberechtin myöhempiä teoksia ovat romaanit Kaptenid (”Kapteenit”, 1954), Sõdurid lähevad koju (”Sotilaat tulevat kotiin”, 1956), Vassarite paleed (”Vassarien linnat”, 1960) sekä pienoisromaani Ühes majas (”Eräässä talossa”, 1957).
Herbert Rappaport ohjasi vuonna 1951 Valo Koordissa -teoksen pohjalta samannimisen elokuvan, joka myös sai Stalin-palkinnon.
Elävä voima
Elävä voima on sodankäynnissä vastustajan tuhottavaa henkilöstöä.
Tuhottavia koneita, laitteita, ajoneuvoja tai muita sellaisia kutsutaan puolestaan kalustoksi.
Elävän voiman tappiot lasketaan kaatuneina (kuolleina) ja haavoittuneina (vammautuneina), kun taas kaluston vahinkoja kutsutaan kalustotappioiksi. Esimerkiksi tykissä voi olla kahdenlaisia kranaatteja tuhottavista kohteista riippuen. Elävää voimaa vastaan sirpalekranaatteja ja kalustoa, esimerkiksi panssarivaunua, vastaan sen sisään teräksisen suojapanssarin tunkeutuvia ontelokranaatteja.
Nerva–Antoninusten hallitsijasuku
thumb|Rooman valtakunta vuonna 125.
Nerva–Antoninusten hallitsijasuku hallitsi Rooman valtakuntaa vuosina 96–192. Siihen kuului seitsemän keisaria: Nerva, Trajanus, Hadrianus, Antoninus Pius, Marcus Aurelius (yhdessä Lucius Veruksen kanssa) ja Commodus.
Näitä keisareita on myös kutsuttu Adoptiokeisareiksi, koska neljä ensimmäistä adoptoivat itselleen seuraajansa. Ainoastaan Commodus, joka oli Marcus Aureliuksen poika, ei adoptoinut seuraajaa eikä häntä itseään ollut adoptoitu.
Edward Gibbonin mukaan viiden ensimmäisen keisarin aika oli onnellisinta aikaa mitä ihmiskunta on kokenut, joten hän kutsui näitä ”viideksi hyväksi keisariksi”. Nämä keisarit olivat luonteiltaan hyvin erilaisia, mutta heitä yhdisti se että yksikään ei ollut edeltäjänsä poika. Jo antiikissa ja myöhemmin pidettiin hyvänä tätä tapaa jossa keisari valitsi seuraajakseen "parhaan miehen". Toisaalta muilla kuin Marcus Aureliuksella ei ollut omaa poikaa ja osa viidestä keisarista olivat sukua muulla tavalla.
Myös Niccolò Machiavelli nosti nämä keisarit esimerkiksi.
Hallitsijasuku voidaan jakaa Nerva–Trajanuksen ja Antoninusten hallitsijasukuun.
Truth Crushed to Earth Shall Rise Again
Truth Crushed to Earth Shall Rise Again on House of Painin kolmas albumi, joka julkaistiin 10. lokakuuta 1996. Levyn kappaleista ”Pass The Jinn” ja ”Fed Up” julkaistiin myös singleinä.
Vaikka levyn nimi on Truth Crushed to Earth Shall Rise Again, sen kannessa lukee ”Truth Crushed to Earth Will Rise Again”. Levyn nimi tulee William Cullen Bryantin runosta ”The Battle-Field”.
Haukilammi (Hämeenlinna, Takaperä)
Haukilammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Ormajärven valuma-alueeseen (35.792) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 126,1 metriä mpy.
Bumfights
Bumfights on Indecline Filmsin tuottama dokumenttielokuvan tyylisten video-ohjelmien sarja, joissa kodittomat ihmiset (ns. pummit) tekevät rahaa, alkoholia ja muita pienimuotoisia vastikkeita vastaan akrobaattitemppuja, joissa satuttavat itseään sekä tappelevat keskenään.
Vuonna 2002 valmistuneen ensimmäisen Bumfights-osan, nimeltään Bumfights: Cause for Concern tuottivat Ryan McPherson, Zachary Bubeck, Daniel J. Tanner ja Michael Slyman vuonna 2002. Vuonna 2003 Indecline Films myi ohjelman oikeudet toiselle yhtiölle ja sen tekijöiksi nimettiin salanimet ”Shannon Muston” ja ”Taylor White”. Videot ovat aiheuttaneet laajaa keskustelua ja ne on kielletty monissa paikoissa. Tuottajia vastaan on nostettu oikeusjuttuja. Tekijät ovat puolustelleet videota sillä, että esiintyjät osallistuivat siihen vapaasta tahdostaan.
Hankkeen rahoittajat Ray Laticia ja Ty Beeson markkinoivat ensimmäistä videota mahdollisuutena nähdä ”juoppojen pummejen hakkaavan toisensa tyhmiksi” ja sitä syytettiin huonosta mausta, koska kodittomat ihmiset suorittivat siinä vaarallisia voimannäytteitä, mutta rahoittajat kertoivat BBC:n haastattelussa, että videoiden väkivaltaisuus ainoastaan kuvastaa kodittomien osan kovuutta ja Latician mukaan pummit suorastaan rakastivat videoiden tekijöitä ja olivat aina iloisia nähdessään heidät.
Heinäkuussa 2004 Melbournessa, Australiassa neljä teini-ikäistä sytytti Bumfights-videon innoittamina palamaan kodittoman miehen itselleen rakennuttaman suojan, minkä seurauksena mies kuoli ja tekijöitä vastaan nostettiin murhasyyte. Myös elokuussa 2005 Los Angelesissa kaksi 19-vuotiasta nuorukaista hyökkäsi kodittomien kaupunkilaisten kimppuun pesäpallomailoilla Bumfights-videon innoittamina. Huhtikuussa 2006 videon tekijät suostuivat maksamaan kolmelle videolla esiintyneelle miehille ja lupautuivat olemaan tekemättä enää uusia vastaavanlaisia ohjelmia. Samaten he ilmoittivat, etteivät laita levitykseen jo valmiina olevia Bumfights-videoita.
Ilkka Väänänen (juoksija)
Ilkka Juhani Väänänen (s. 25. maaliskuuta 1962 Hamina) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti vuodesta 1988 lähtien Lahden Ahkeraa ja vastasi itse omasta valmennuksestaan. Ulkoratojen SM-kisoista Väänänen voitti kultaa maratonilta vuonna 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1996 jälkeen. Urheilu-uransa ohella ja sen jälkeen Väänänen toimi valmentajana myös muille juoksijoille.
Taranta Peligna
Taranta Peligna on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 353 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 399 asukasta.
Pak Ui-chun
Pak Ui-chun on pohjoiskorealainen poliitikko. Hänet nimitettiin maan ulkoministeriksi Paek Nam-sunin kuoltua vuonna 2007, ja hän toimi tehtävässä kevääseen 2014 saakka. Aiemmin Pak on luonut pitkän uran diplomaattina ja toiminut muun muassa suurlähettiläänä Venäjällä.
Cyril Tommasone
Cyril Tommasone (s. 4. heinäkuuta 1987 Villeurbanne) on ranskalainen telinevoimistelija.
Tommasone on saavuttanut hevosella MM-hopeaa Tokiosta 2011 ja MM-pronssia Nanningista 2014. EM-hopeaa samalla telineellä hän saavutti Berliinissä 2011 ja Szczecinissä 2019. Birminghamissa 2010 ja Glasgow'ssa 2018 Tommasone voimisteli Ranskan EM-pronssille yltäneessä joukkueessa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli hevosella viides ja Rio de Janeirossa 2016 samalla telineellä neljäs. Välimeren kisoissa 2018 hän saavutti hevosella kultaa ja joukkuekilpailussa pronssia.
Luettelo suomalaisista uinnin arvokilpailumitalisteista
Tämä on luettelo suomalaisista uinnin ja uimahyppyjen arvokilpailumitalisteista. pienoiskuva|[[Arvo Aaltonen on ensimmäinen suomalainen uinnin arvokilpailumitalisti.]] pienoiskuva|[[Jani Sievinen|Jani Sievisellä on suomalaisuimareista eniten arvokilpailumitaleja.]] pienoiskuva|[[Hanna-Maria Hintsa|Hanna-Maria Seppälä on ensimmäinen maailmanmestaruuden uinnissa voittanut suomalaisnainen.]]
Ratauinti
Päivitetty 16. heinäkuuta 2021.
Uimahypyt
pienoiskuva|[[Joona Puhakka on ensimmäinen suomalainen uimahyppyjen Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.]] Päivitetty 16. heinäkuuta 2021.
Kari Nisula
Kari Elias Nisula (s. 9. syyskuuta 1963 Oulu) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä. Hän edusti koko uransa ajan Oulun Pyrintöä ja hänen valmentajinaan toimivat hänen isänsä Alpo Nisula sekä Pentti Kahma. Kalevan kisoista Nisula saavutti kiekonheitossa kaksi hopeaa vuosina 1986 ja 1989 sekä pronssia vuonna 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1992 jälkeen.
Nokia 1.4
Nokia 1.4 on HMD Globalin 3. helmikuuta 2021 julkaisema älypuhelin. Puhelimessa on 6,52 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Tallennustilaa on valittavana 16, 32 tai 64 gigatavua ja keskusmuistia yksi, kaksi tai kolme gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 128 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kaksi takakameraa, joista toinen on kahdeksan megapikselin pääkamera ja toinen kahden megapikselin makrokamera. Etukameran tarkkuus on viisi megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 000 milliampeerituntia. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu laitteen taakse. Käyttöjärjestelmänä on Android 10 Go Edition, joka on päivitettävissä Android 11 Go -versioon.
Rudolf Baumgartner
Rudolf Baumgartner (1917–2002) oli sveitsiläinen viulisti ja kapellimestari, joka esitti erityisesti kamarimusiikkia. Hän opiskeli viulunsoittoa ensin Zürichin konservatoriossa Stefi Geryerin johdolla, ja sen jälkeen Pariisissa ja Wienissä. 1950-luvulla Baumbartner vaikutti Zürichissa, ja perusti sinne Zürichin Kamariorkesterin. Vuonna 1956 hän oli perustamassa Luzernin kamariorkesteria yhdessä Wolfgang Schneiderhanin kanssa. Hän johti Luzernin konservatoriota lähes kolmenkymmenen vuoden ajan, ja Luzernin musiikkijuhlia vuosina 1968–1980. Baumgartner vieraili useita kertoja Suomessa, esimerkiksi 1960- ja 1970-luvuilla Jyväskylän kesässä, jossa hän sekä johti festivaaliorkesteria että opetti Kesän mestarikursseilla.
Kyynäröjärvi
Kyynäröjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1958
Vuoden 1958 yleisurheilun EM-kisat pidettiin Tukholmassa, Ruotsissa 19.–24. elokuuta. Kisoihin osallistui 26 maata ja 626 urheilijaa. Kisat avasi prinssi Bertil.
Kyynäröjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,4 kilometriä.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1958
DDR ja Länsi-Saksa osallistuivat yhteisellä joukkueella koska DDR ei ollut vielä IAAF:n jäsen. Tuloksissa ja mitalitaulukossa ne ovat nykyään kuitenkin omina joukkueinaan.
Kyynäröjärvi
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Ormajoen valuma-alueella (35.79), jonka Ormajärven valuma-alueeseen (35.792) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 94,6 metriä mpy.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1958
200 m
<br style="clear:left" />
400 m
<br style="clear:left" />
800 m
<br style="clear:left" />
1 500 m
<br style="clear:both" />
5 000 m
<br style="clear:both" />
10 000 m
<br style="clear:both" />
Maraton
<br style="clear:both" />
20 km kävely
<br style="clear:both" />
50 km kävely
<br style="clear:both" />
110 m aidat
<br style="clear:both" />
400 m aidat
<br style="clear:both" />
3 000 m esteet
<br style="clear:both" />
4 x 100 m viesti
<br style="clear:both" />
4 x 400 m viesti
<br style="clear:both" />
Korkeushyppy
<br style="clear:both" />
Seiväshyppy
<br style="clear:both" />
Pituushyppy
<br style="clear:both" />
Kolmiloikka
<br style="clear:both" />
Kuulantyöntö
<br style="clear:both" />
Kiekonheitto
<br style="clear:both" />
Moukarinheitto
<br style="clear:both" />
Keihäänheitto
<br style="clear:both" />
Kymmenottelu
<br style="clear:both" />
100 m
<br style="clear:both" />
400 m
<br style="clear:both" />
800 m
<br style="clear:both" />
80 m aidat
<br style="clear:both" />
Lyhenteet
<br style="clear:both" />
Radhouène Felhi
Radhouène Felhi (, s. 25. maaliskuuta 1984 Meknassi, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Felhi edustaa Tunisian pääsarjassa ES Sahelia.
Ura
Felhi aloitti jalkapalloilun kotikaupungissaan Meknassin junioriseurassa SS Meknassissa. Myöhemmin Tunisian huippuseuroihin kuuluva ES Sahel kiinnitti huomionsa nuoreen puolustajaan. Sahelin junioreissa hänestä kehittyi monipuolinen puolustaja, joka kykenee keskuspuolustuksen lisäksi pelaamaan laitapuolustajana, sekä puolustavana keskikenttäpelaajana. Noustuaan kaudella 2005–2006 edustusjoukkueeseen Felhi oli voittamassa Afrikan Confederation Cupia. Seuraavalla kaudella hän voitti ensimmäisen Tunisian mestaruutensa ja teki samalla kaudella läpimurtonsa Tunisiassa.
24. kesäkuuta 2009 Felhi siirtyi vuoden mittaisella lainasopimuksella saksalaiseen 1860 Müncheniin.
Maajoukkueura
Tehtyään läpimurtonsa maansa pääsarjassa Felhi sai kutsun maajoukkueeseen vuonna 2008, jolloin hänet valittiin mukaan vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin. Kisojen aikana Felhi pelasi ensimmäisen ottelunsa Senegalia vastaan 23. tammikuuta 2008. Yhteensä hän on pelannut 25 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Jaakkolankylä
Jaakkolankylä on yksi Parkanon 15 kylästä. Se sijaitsee noin 6 kilometriä keskustasta itään päin Parkano–Kuru-tien (seututie 332) sekä Vahojärven- ja Karttiperänteiden varsilla. Kylämaisemaan kuuluu Poikkeusharju, Poikkeusjärvi ja Jaakkolanjärvi. Poikkeusjärvi muodostuu kahdesta järvialtaasta, joita erottaa toisistaan kapea salmi. Jaakkolankylän halki kulkee Tampere–Seinäjoki-rata, joka ylittää Poikkeusjärven salmen kohdalla. Kylän asutus on keskittynyt teiden ja järvien läheisyyteen. Kyläläiset saivat ennen elantonsa maanviljelyksestä ja Kausen sahalta. 1950-luvun lopulta alkaen kylän väki on vähentynyt tilojen koneistumisen ja sahatoiminnan loppumisen myötä. Vaikka vakinainen väki kylästä on vähentynyt, niin kesäasukkaiden määrä on lisääntynyt. Järvet ja luonnonrauha houkuttelevat. Parkano pitää huolta kesäasukkaistaan; kaupunki tarjoaa kesäasukkailleen muun muassa terveyskeskuspalveluita.
Kause
Yrjö Kause kumppaneineen perusti höyrysahan Jaakkolankylään Poikkeusjärven ja Kuruntien väliselle alueelle vuonna 1934. Sotien jälkeen sahaa nykyaikaistettiin ja vuonna 1976 se myytiin Oy Rosenlew Ab:lle, joka yhdistyi muutaman vuoden päästä Rauma-Repola Oy:n. Sahan viimeisin omistaja oli Yhtyneet Sahat, joka kuului UPM-Kymmene -konserniin. Sahaustoiminta Kausella loppui vuonna 2002, ja sen jälkeen entisen sahan alueella on ollut muuta yritystoimintaa, kuten esimerkiksi pellettitehdas.
Jaakkolan koulu
Vuonna 1955 Parkanon Jaakkolankylään rakennettiin oma kyläkoulu. Oppilasmäärien vähentyessä Parkano lopetti Aureen ja Soljan kyläkoulut ja niiden oppilaat siirrettiin Jaakkolan kouluun vuonna 1993. Jaakkolan koulu lakkautettiin vuonna 2007.
Tällä hetkellä lähin koulu sijaitsee Parkanon keskustassa. Koulu- ja kulttuurikeskus Kaarna avasi ovensa 8. elokuuta 2019. Siellä aloitti opiskelunsa noin 700 oppilasta ja lähes 100 henkilökunnan jäsentä. Kaarnassa toimii peruskoulu, lukio ja esikoulu.
Palvelut
Palvelut löytyvät Parkanon keskusta. Nopeita laajakaistapalveluita on tulossa myös Jaakkolankylään, T ukiverkon rakentaminen alkaa tämän hetken arvioiden mukaan vuonna 2019 ja jatkuu kunnes verkko on valmiiksi rakennettu. Ennen rakentamisen alkua voi tehdä uusia sopimuksia.
Poikkeusharjun leirikeskus
Parkanon seurakunnannalla on leirikeskus Poikkeusjärven rannalla noin 9 km keskustasta. Alueella on päärakennuksen  lisäksi majoitusrakennus ja rantasauna. Majoitustilaa leirikeskuksessa on n. 50 hengelle. Leirikeskusta vuokrataan myös ulkopuolisten käyttöön juhla ym. tilaisuuksiin.
Koppelokorven Erä ry,
Metsästysseuralla on maja, jota se vuokraa yksityisille, yrityksille ja yhteisöille.
Parkanon Jaakkolan kyläseura Lento ry.
Kyläseuralla on Lennon kylätalo, joia se vuokraa erilaisiin tilaisuuksiin ja kokoontumisiin. Kesäisin kylätalossa pidetään Jaakkolan kyläkirppistä.
Susanna Indrén
Susanna Indrén (ent. Vasara ja Laaksovirta, s. 20. toukokuuta 1966 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Salatut elämät -televisiosarjassa vuosina 2001–2004 Jaana Niemistä. Lisäksi hän on toiminut ääninäyttelijänä. Hän on ollut myös suunnittelijana Pientä pintaremonttia -televisiosarjassa.
Vuonna 2013 Indrén oli mukana Viidakon tähtöset -ohjelmassa ja Splash!-uimahyppyohjelmassa. Syyskuussa 2013 Susanna osallistui Julkkis Big Brother -ohjelmaan.
Indrén on opiskellut Teatterikorkeakoulussa 1987–1991, valmistunut teatteritaiteen maisteriksi 1999 sekä teatteripedagogiksi ja ohjaajaksi 2000–2002.
Rumjana Želeva
right|thumb|180px|Rumjana Želeva Rumjana Ruseva Želeva (, nimi translitteroidaan usein myös ranskalaisittain Rumiana Jeleva; s. 18. huhtikuuta 1969 Nova Zagora) on bulgarialainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2007–2009 ja toimi heinäkuusta 2009 tammikuuhun 2010 maansa ulkoministerinä. Želeva vaikuttaa keskustaoikeistolaisessa GERB-puolueessa (Kansalaiset Bulgarian eurooppalaisen kehityksen puolesta).
Želeva oli Bulgarian ehdokas Euroopan komission jäseneksi vuosiksi 2010–2014, vastuualueinaan kansainvälinen yhteistyö, humanitaarinen apu ja kriisinhallintatoimet. Hän kuitenkin luopui ehdokkuudesta 19. tammikuuta 2010 ja ilmoitti samalla luopuvansa ulkoministerin tehtävästä. Euroopan parlamentti oli tätä ennen kyseenalaistanut hänen pätevyytensä ja liiketoimensa. EU:n lakimiehet eivät kuitenkaan löytäneet hänen toimistaan puutteita.
Želeva valmistui filosofian tohtoriksi saksalaisesta Magdeburgin Otto von Guericke -yliopistosta vuonna 2003 alanaan sosiologia. Hän on avioliitossa.
Rannoch Moor
thumb|Näkymä Rannoch Moorilta. Rannoch Moor on soinen nummiylänkö Skotlannin Ylämailla Loch Rannochin länsipuolella. Se sijaitsee Ylämaan, Perth ja Kinrossin sekä Argyll ja Buten hallintoalueilla. Rannoch Moor on runsaan 300 metrin korkeudessa meren pinnasta, kun ympäröivät vuoret kohoavat yli 900 metriin. Ylängön poikki etelästä pohjoiseen kulkee A82-maantie ja West Highland Railway.
Don Rosan sarjakuvatarinoissa MacAnkan klaanin sukulinna Ankkapurha sijaitsee Rannochin nummella.
Aiheesta muualla
56.63°N, -4.69°W
Finndisc
Finndisc oli Erik Lindströmin ja Rolf Kronqvistin vuonna 1963 perustama levy-yhtiö , joka kuului Musiikki-Fazerille vuodesta 1972 alkaen. Tuotanto jatkui vuoteen 1985 asti.
Itsenäinen Finndisc
Finndisc julkaisi vuosina 1963–1970 kaikki levynsä Safir-merkillä. 1960-luvun puolivälin myyntimenestyksiin kuuluivat Juha Vainio, Martti ”Huuhaa” Innanen ja Irwin Goodman. Levyttäneitä artisteja Finndiscillä olivat mm. Taisto Ahlgren, Kivikasvot, Danny, Kirka, Briard, Juha Vainio ja Eino Grön. Finndisc julkaisi myös perinteisempää iskelmää sekä nuorison rautalankamusiikkia.
Finndisc Musiikki-Fazerilla
Finndiscin osti Scandia-Musiikki vuonna 1971, jonka tuleva omistaja oli seuraavana vuonna Musiikki-Fazer. Scandian Finndisc herätettiin jälleen henkiin vuonna 1974 Musiikki-Fazerilla. Finndisc julkaisi albumeja ja singlejä Rondo ja Delta-levymerkeillä. Hi-Hat -levymerkki perustettiin heti perään 1975 Finndiscille. Vuodesta 1979 lähtien myös Safir-levymerkki otettiin uudelleen käyttöön. Toiminnasta vastasivat Scandian myynnin jälkeen Paavo Einiö ja Jaakko Salo. 1970–1980-lukujen Finndisc tuotti sekä popmusiikkia että perinteistä iskelmää. Delta ja Rondo-levymerkeille levyttivät mm. Virve Vicky Rosti, Danny, Kirka, Juha Vainio, Anneli Sari, Jukka Raitanen ja Taisto Ahlgren. Suomen ensimmäisenä punk-levytyksenä ilmestyi Andy McCoyn ja Pete Malmin Briardin sinkku.
Kansainvälinen Warner Music Group osti jo vuonna 1989 pörssilistautuneen Fazer Musiikki Oy ja Fazer Musik Ab yhtiön ja se sulautui 30. marraskuuta 1994 uudelleen nimettyyn Warner Music Finlandiin. Finnlevy on nyt rekisteröity aputoiminimi. Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti.
Hi-Hat levymerkki
Vuonna 1975 Fazerilla syntyi Hi-Hat -levymerkki Finndiscin alaisuuteen. Pian vuonna 1978 Toivo Kärki jäi kaihoisana eläkkeelle Finnlevyltä. Perinteisen iskelmän rinnalle oli noussut Suomi-rock. Hi-Hatin tuottajaksi nimitettiin Tommi Liuhala. Seppo Närhestä tuli Hi Hatin alkuvuosien kaupallisesti menestynein artisti. Hi-Hat -merkille levyttäneitä ovat mm. Mikko Alatalo, Juice Leskinen, Urpo (Upi Sorvali), Kaija Koo, Puolikuu, Kalevala, Seppo Närhi, Heikki Sarmanto, Broadcast, Pave Maijanen, Tapani Kansa, Kassu Halonen ja Vanha Isäntä. Tuotteliaasta Alatalosta tuli Hi-Hatin loppuvaiheen menestynein artisti. Hi-Hatilla on vajaa 70 albumia ja reilut 100 singleä sisältävä katalogi.
Runar Bäckström
Runar Bäckström (4. syyskuuta 1902 Kotka – 2. kesäkuuta 1991 München, Saksa) oli suomalainen toimitusjohtaja, diplomi-insinööri ja insinöörieversti. Hän johti sotatalouspäällikkönä Suomen sotataloutta vuosina 1940–1945.
Bäckström pääsi ylioppilaaksi 1920 ja hän valmistui diplomi-insinööriksi 1924. Hän opiskeli Yhdysvalloissa 1927–1929 ja Englannissa sekä Ranskassa 1930–1933. Hänestä tuli insinöörieversti 1941.
Bäckström oli Keskuslaboratorio Oy:n palveluksessa 1926–1927 ja sen jälkeen insinöörinä Central Paper Mill Co:ssä Michiganissa Yhdysvalloissa 1927–1928 ja Mosinee Paper Mills Co:ssä Wisconsinissa 1928–1929. Hän oli Fredriksbergin sulfaattiselluloosatehtaan teknillisenä johtajana Ruotsissa 1929–1930, A. E. Staley Mfg Co:n teknillisenä edustajana Skandinavian maissa 1930–1931, Suomen Selluloosayhdistyksen teknisen johtajan apulaisena 1931–1937 ja yhdistyksen New Yorkin myyntiorganisaation johtajana 1936–1937.
Bäckström oli Hallan tehtaiden johtajana Kotkassa 1937–1940 ja päämajan sotatalouspäällikkönä 1940–1945. Hän oli sitten Kristiinan Puu Oy:n toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana 1945–1952 ja Oy Exim Ab:n toimitusjohtajana 1945–1974 ja 1947 perustetun mekaanisen ja kemiallisen metsäteollisuuden tuotteiden vientiagentuurin Lumber Products Ab:n toimitusjohtajana. Bäckström oli myös Asfalttibetoni Oy:n ja Kivi-Simo Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Bäckström perusti keksintötoimintaa edistävän Runar Bäckströmin säätiön. Vuonna 1974 Bäckström muutti pysyvästi Müncheniin Saksan liittotasavaltaan. Hän oli Sotataloudellisen Seuran kunniajäsen.
Syksyllä 1944 kenraaliluutnantti Harald Öhquist ja insinöörieversti Runar Bäckström neuvottelivat Stella Polaris -operaation purkamisen johdosta ruotsalaisen kenraalimajuri Ehrensvärdin kanssa teknisen kaluston myynnistä ja salakirjoitusmateriaalin tosiasiallisesta lahjoittamisesta Ruotsille.
Demy de Zeeuw
Demy Patrick René de Zeeuw (s. 26. toukokuuta 1983 Apeldoorn) on uransa lopettanut alankomaalainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan muun muassa AFC Ajaxia. Pelipaikaltaan de Zeeuw oli puolustava keskikenttäpelaaja, ja hänet tunnettiin hyvänä taklaajana ja syöttelijänä.
Seurajoukkueura
Kotikaupunkinsa AGOVV Apeldoornissa uransa aloittanut de Zeeuw siirtyi vuonna 2001 Go Ahead Eaglesiin.
Elokuussa 2006 hollantilainen siirtyi AZ Alkmaariin 100 000 euron siirtosummalla. Vuonna 2009 hän siirtyi Ajaxiin.
Maajoukkueura
de Zeeuw oli voittamassa Hollannin alle 21-vuotiaiden kanssa Euroopanmestaruutta vuonna 2006.
Hollannin maajoukkueessa de Zeeuw debytoi 28. maaliskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan.
Yksityiselämä
Vuonna 2013 de Zeeuw perusti oman vaatebrändinsä nimeltä BALR. yhdessä Eljero Elian ja Gregory van der Wielin kanssa.
De Zeeuw omistaa myös useita tunnettuja Instagram-tilejä, kuten @balr, @433, @hotels ja @wannahaves.
Kriisinhallintakeskus
Kriisinhallintakeskus (, lyhyesti CMC Finland) on vuonna 2007 perustettu siviilikriisinhallinnan osaamiskeskus, jonka päätehtävänä on rekrytoida ja kouluttaa siviilikriisinhallinnan asiantuntijoita kansainvälisiin kriisinhallintaoperaatioihin, sekä vastata operaatioihin lähtevien logistisista ja materiaalisista valmiuksista. Lisäksi keskus laajentaa niin suomalaista kuin kansainvälistäkin siviilikriisinhallintakenttää tutkimus- ja kehittämistoiminnallaan. Keskuksen johtajana toimii Kirsi Henriksson.
Kriisinhallintakeskus toimii kansainvälisesti: sillä on jatkuvasti maailmalla noin 120 sekondeerattua eli Suomen valtion puolesta rekrytoitua siviilikriisinhallinnan asiantuntijaa. Asiantuntijoita lähetetään eniten Euroopan unionin (EU), Yhdistyneiden Kansakuntien (YK), Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (Etyj) sekä Euroopan neuvoston koordinoimiin kriisioperaatioihin. Lisäksi koko koulutus on englanninkielistä, ja joka kurssille osallistuu ulkomaalaisia koulutettavia.
Kokonaisvaltainen kriisinhallinnan osaamiskeskus
Kriisinhallintakeskus perusti vuonna 2008 Puolustusvoimien kansainvälisen keskuksen (FINCENT) kanssa Kokonaisvaltaisen kriisinhallinnan osaamiskeskuksen, johon liitettiin vuosikymmen myöhemmin vuonna 2018 myös Poliisiammattikorkeakoulu. Osaamiskeskuksen tavoitteena on edistää yhteistoiminnallista kriisinhallintaa siviili- ja sotilaskriisinhallinnan välillä.
Vuoden 2019 siviilikriisinhallintalain muutos
Vuoden 2018 syksyllä hallitus päätti siviilikriisihallintalain muutoksen nojalla siirtää Kriisinhallintakeskuksen Pelastusopiston yhteydestä sisäministeriön hallinnolliseen yhteyteen. Lakimuutos astui voimaan 1.1.2019. Muutoksen myötä myös keskuksen toiminta siirtyy Kuopiosta Helsinkiin kahden vuoden siirtymäajan kuluessa.
Babatunde Wusu
Babatunde Enitan Wusu (s. 18. huhtikuuta 1984 Lagos, Nigeria) on nigerialais-suomalainen jalkapalloilija, joka valmentaa miesten kakkosessa pelaavaa Jyväskylän Komeettaa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura
Wusu muutti Suomeen Konnevedelle vuonna 2001. Alkujaan hän ei tullut Suomeen pelaamaan jalkapalloa mutta osallistui paikallisen urheiluseuran jalkapalloharjoituksiin. Ura Konneveden Urheilijoissa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä kaudelle 2002 Kakkosessa pelanneen laukaalaisen Kanavan Pallohaiden valmentaja Marko Ikonen houkutteli Wusun seuraansa. Wusu voitti heti ensimmäisellä kaudellaan Kakkosen maalikuninkuuden 20 maalilla. Hänet palkittiin samana vuonna Keski-Suomen piirin parhaana miespelaajana.
Laukaasta hän siirtyi Turun Palloseuran Veikkausliigajoukkueeseen. Hän oli tätä ennen käynyt FC Lahden testissä. Hän ei onnistunut Turussa, ja vuonna 2004 hän siirtyi kesken kauden Ruotsiin Ljungskile SK:n riveihin. Siellä hän oli nostamassa seuraa Superettaniin. Hän pelasi kymmenen ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudeksi 2005 hän palasi Suomeen ja Ykkösen Mikkelin Palloilijoihin. Mikkelissä hän pelasi kaksi kautta, joissa hän teki 16 maalia. Kaudeksi 2007 Wusu siirtyi JJK:iin.
JJK menestyi erinomaisesti ensimmäisellä kaudellaan Ykkösessä ja oli loppukesään asti kärkivauhdissa. Syksyllä loukkaantumisista kärsinyt joukkue päätti sarjakauden kolmannelle tilalle. Wusu auttoi joukkuetta 16 maalilla ja oli sarjan neljänneksi paras maalintekijä. Seuraava kausi olikin Wusun kannalta täysosuma; 2008 hän voitti Ykkösen maalikuninkuuden ja auttoi seuraansa nousemaan pääsarjaan ensimmäisenä keskisuomalaisena joukkueena. Kaudeksi 2009 hän palasi Turun Palloseuraan. 11. marraskuuta 2010 Wusu siirtyi takaisin JJK:hon kolmen vuoden mittaisella sopimuksella. Wusu siirtyi kesken kauden 2013 Yhdistyneiden arabiemiirikuntien Al Khaleej SCC-seuraan. Hyökkääjä palasi Suomeen vuoden 2014 kesällä tehtyään sopimuksen FC Vaajakosken kanssa.
Torino di Sangro
Torino di Sangro on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 3 049 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 3 041 asukasta.
Porin stadion
Porin stadion on Porissa Isomäessä sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1966. Stadion toimii Kakkosessa pelaavien Musan Salaman ja FC Jazzin kotikenttänä. Stadionin kapasiteetti on yhteensä 12 300 katsojaa.
Historia
Porin stadionin kenttä on valmistunut vuonna 1964 ja katsomo- sekä huoltorakennukset vuonna 1965. Ensimmäinen virallinen jalkapallo-ottelu pelattiin kentällä jo vuotta aikaisemmin toukokuussa 1963. Stadionilla on toteutettu kolme perusparannusta, vuosina 1981, 1990 ja 1999–2000. Viimeisimmän remontin myötä stadion sai kaksi katettua kaarrekatsomoa sekä valaistuksen. Samassa yhteydessä stadionin analoginen viisarikello vaihdettiin digitaliseen tulostauluun. Nykyinen nurmikenttä on otettu käyttöön vuonna 1990.
Itsenäisyyspäivänä 1966 Stadionin pääsisäänkäynnin edustalla paljastettiin kuvanveistäjä Kalervo Kallion suunnittelema keihäänheittäjäpatsas. Se kuvaa Matti Järvisen kultamitaliheittoa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932. Veistos on usein kärsinyt vandalismista, sen keihäs varastetaan tai turmellaan säännöllisesti.
Kalevan kisat stadionilla on käyty neljästi, vuosina 1967, 1983, 2005 ja 2015. SM-viestit järjestettiin stadionilla ensimmäistä kertaa heinäkuussa 2012.
Stadionilla on pelattu yksi jalkapallon A-maaottelu, kaksi naisten A-maaottelua sekä useita juniorimaaotteluita.
Ominaisuudet
Porin stadionilla on katsomopaikkoja noin 12 300. Katettuja istumapaikkoja on pääkatsomossa 2 400 ja kahdessa vuonna 2000 valmistuneessa kaarrekatsomossa yhteensä 2 000. Aurinkokatsomossa on noin 2 000 istumapaikkaa ja lisäksi stadionin kaarteissa on seisomapaikkoja. Pääkatsomon yhteydessä on noin 30 hengelle tarkoitettu aitio. Lisäksi stadionilla on pieni katsomonosa liikuntarajoitteisille.
Stadionin yhteydessä olevassa huoltorakennuksessa on muun muassa kahdeksan pukuhuonetta, neljä yleisökäymälää, voimailutila, kahvio, urheilukeskuksen tekniset tilat sekä konesuojat. Lisäksi alueella on erillinen kuuluttamorakennus ja olutpub. Stadionin omistaja on Porin kaupunki ja sitä hoitaa kaupungin vapaa-aikavirasto.
Stadionin kentän pinnoite uusittiin kesällä 2014 vuoden 2015 Kalevan kisoja varten. Aiempi pinnoite oli 1980-luvulta.
Ennätykset
Porin stadionin yleisöennätys 12 050 on Kalevan kisojen päätöspäivältä 13. elokuuta 1967. Jalkapallo-otteluiden yleisöennätys 11 193 on lokakuulta 1993, jolloin FC Jazz kohtasi Myllykosken Pallon Suomen mestaruuden ratkaisseessa pelissä.
Yleisurheilu
thumb|300px|SM-viestit Porin stadionilla heinäkuussa 2012.
Miehet
Naiset
Oneworld
Oneworld on vuonna 1999 perustettu lentoyhtiöallianssi, yksi kolmesta suurimmasta. Yhteenliittymään kuuluvat lentoyhtiöt toimivat vahvassa yhteistyössä muun muassa aikataulujen, lippujen myynnin ja varauksen sekä kanta-asiakasohjelmien osalta.
Allianssiin kuuluvien lentoyhtiöiden kohteisiin kuului vuonna 2017 noin 1 012 kohdetta noin 158 maassa ympäri maailmaa sekä lähes 12 738 päivittäistä lentoa. Vuonna 2017 Oneworld kuljetti noin 527 miljoonaa matkustajaa yhteensä noin 3 447 lentokoneella. Oneworld on ainoa lentoyhtiöallianssi, jonka jäsenten kokonaisliikevaihto jäi voitolle vuonna 2011, yhteensä 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria, kun taas sen kilpailija Star Alliance teki tappiota yhteensä 2,2 miljardia dollaria ja SkyTeam puolestaan 7 miljardia dollaria vuoden 2004 tietoihin perustuen. thumb|[[British Airways|British Airwaysin Boeing 747-400 Oneworld -väreissä.|315x315px]]
Oneworld-yhtiöiden markkinaosuus Suomen kansainvälisessä reittiliikenteessä oli noin 57 prosenttia vuoden 2007 ensimmäisellä kolmanneksella.
Axel Wilhelm Wahren
Axel Wilhelm Wahren (usein muodossa A. W. Wahren; 10. joulukuuta 1814 Tukholma, Ruotsi – 28. elokuuta 1885 Forssa) oli ruotsalaissyntyinen mutta Suomessa vaikuttanut teollisuuspatruuna ja Oy Forssa Ab:n perustaja. Vuonna 1883 Wahren sai aatelisarvon.
Nuoruusvuodet
Wahren syntyi Tukholmassa vuonna 1814 ruotsalaiseen kauppiasperheeseen. Wahren-suku oli peräisin Saksan Mecklenburgista, Wahrenin kaupungista. Wahren aloitti 13-vuotiaana oppipoikana enonsa värjäysliikkeessä ja opiskeli samalla Tukholman teknologisessa laitoksessa. Saatuaan kisällinoikeudet 17-vuotiaana Wahren lähti niin sanotulle kisällinkierrokselle Euroopan tärkeimpiin tekstiiliteollisuuskeskuksiin. Hän työskenteli sekä työntekijänä että johtotehtävissä. Perheensä juutalaisesta uskonnosta Wahren päätti luopua 1830-luvun lopulla, ja hän kääntyi luterilaisuuteen.
Teollisuustoiminta Suomessa
Vuonna 1838 Wahren muutti Suomeen. Aluksi hän vuokrasi ja uudisti Jokioisten Verkatehtaan, josta tuli myöhemmin Tampereen Verkatehdas (nykyisin Tamfelt). Riitaannuttuaan Jokioisten kartanon kanssa hän siirtyi Loimijoen vartta yläjuoksulle päin ja perusti vuonna 1847 kehräämön ja vuonna 1854 kutomon nykyisen Forssan kaupungin alueelle. Tästä syntyi Suomen ensimmäinen maaseudulle perustettu teollisuusyhdyskunta. Kehräämön perustamisen teki mahdolliseksi niin sanottu Myllysopimus. Vuonna 1859 kehräämö ja kutomo yhdistyivät Forssan Osake Yhtiöksi. Vuonna 1872 Wahren kuului Kymi Oy:n perustajiin sekä oli vaikuttamassa Suomen Yhdyspankin perustamiseen. Vuonna 1934 Oy Forssa Ab sulautui Finlayson Co:hon.
Wahren oli myös perustamassa ensimmäistä palokuntaa Forssaan. Forssan Vapaaehtoinen Palokunta Ry:n perustettiin vuonna 1882.
Forssa-yhtiö
Muiden teollisuusyhdyskuntien tapaan Wahren loi tehtaidensa ympärille kaiken mitä työläiset eläessään tuohon aikaan tarvitsivat. Yhtiö pyöritti tekstiiliteollisuuden ohessa muun muassa kauppaa, koulua, kirjastoa ja terveydenhuoltoa. Yhtiöön kuului aikanaan myös panimo ja oma hotelli baareineen.
Wahren toi tehtaisiinsa monia edistyksellisiä keksintöjä. Yhtenä ensimmäisistä laitoksista Suomessa yhtiöllä oli vesivoimalaitos (1877), joka jauhoi sähköä paitsi tehtaan tarpeisiin myös Suomen ensimmäiselle sähkörautatielle, joka kulki tehdaslaitoksen välissä. Kapearaiteinen Jokioisten Rautatie jatkoi aluksi höyry- ja sittemmin myös dieselkäyttöisenä Forssasta Jokioisten kautta Humppilaan, jossa oli yhdyspiste leveäraiteiselle valtion rautatielle. Tehtaan konttorin ja rautatieaseman välissä kulki yksi Suomen ensimmäisistä pitkistä puhelinlinjoista.
Forssan ja Jokioisten välinen rautatieosuus on purettu, mutta Jokioisten ja Humppilan välissä kulkee nykyisin museorautatie, jossa höyryveturin vetämät junat kulkevat kesäsunnuntaisin.
Myllysopimus
Forssassa Kuhalankosken partaalla oli lähialueen tilojen yhteinen mylly. Saavuttuaan sinne Wahren teki sopimuksen, jonka mukaan perustettava yhtiö ottaa myllyn hallintaansa ikuisiksi ajoiksi, jos se saa tehdä myllyyn lisälaitteistoja.
Tuon sopimuksen jäljiltä Kuhalankosken tietämillä on tänäkin päivänä mylly, jossa viljelijät voivat jauhattaa viljaansa. Käytön vähyyden vuoksi mylly ei ole enää auki säännöllisesti, vaan mylläri kutsutaan tarvittaessa paikalle matkapuhelimen välityksellä. Myllysopimuksen toinen osapuoli on nykyään kutomon kiinteistöt omistava kiinteistöyhtiö Renor Oy. Nykyinen myllyrakennus on vuodelta 1912.
Tehtaiden nykytila
Forssa-yhtiön työn jatkajat ovat poistuneet alueelta. Työvaatekankaita valmistanut Finlayson-Forssa Oy kaatui konkurssiin 2008. Sisustustekstiilejä tuottava Finlayson Oy käynnisti tammikuussa 2009 yt-neuvottelun Forssan yksikön uudelleenjärjestelyistä. Myöhemmin Finlayson ilmoitti valmistuksen päättymisestä Forssassa
Muuten vanhat rakennukset eivät ole jääneet tyhjilleen. Forssan kaupunki osti kehräämöalueen 1980-luvulla, ja kutomon kiinteistöt omistaa nykyään kiinteistöyhtiö Renor Oy.
Kehräämöalueella toimii muun muassa Hämeen ammattikorkeakoulu ja Forssan aikuisopisto. Lisäksi kehräämöalueella on muun muassa museoita, keilahalli ja kirjasto. Lisäksi kehräämöalueella toimii joukko pienyrityksiä.
Kutomoalueella toimii muun muassa kaupallisia terveyspalveluita sekä pieniä palveluyrityksiä. 1960-luvulla rakennettu automaattikutomo, joka oli aikanaan Pohjoismaitten suurin, remontoitiin vuosituhannen vaihteessa Keskon hypermarketiksi.
Kunnianosoituksia ja luottamustoimia
Wahren sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1876 ja hänet aateloitiin 1883. Hän oli sukunsa edustajana aatelissädyssä vuoden 1885 valtiopäivillä. Lisäksi hän oli Tammelan kunnallislautakunnan puheenjohtaja vuosina 1868–1870, useiden komiteoiden jäsen, vuoden 1876 Helsingin teollisuusnäyttelyn pääkomissaari ja Suomen Talousseuran puheenjohtaja vuosina 1879–1880.
Mežgorje
Mežgorje on suljettu kaupunki Baškortostanin tasavallassa Uralvuoriston eteläosassa Venäjällä. Asukkaita kaupungissa oli väestönlaskennan mukaan 17 352 (2010).
Kaupunki sijaitsee noin 140 km tasavallan pääkaupungista Ufasta kaakkoon ja 40 km Beloretskin länsipuolella. Se on jakautunut kahteen osaan ja sijaitsee Etelä-Uralin luonnonpuiston alueella lähellä Jamantau-vuorta. Kaupunkia ei löydä omalla nimellään aina uusiltakaan maantiekartoilta. Kartoille on sen sijaan merkitty kaupungin kaksi toisistaan maanteitse noin 28 kilometrin etäisyydellä sijaitsevaa kaupunginosaa: eteläisempi Tatly (, 54.06°N, 57.828°W) ja pohjoisempi Solnetšnyi (Солнечный, ent. Kuzjelga / Кузъелга; koordinaatit kaupungin tietolaatikossa). Esimerkiksi kaupunginjohdon toimitilat ja kulttuuritalo sijaitsevat näistä jälkimmäisessä.
Paikkakunta perustettiin 1979. Neuvostoliiton aikana se tunnettiin alkuun peitenimillä Ufa-105 ja Belorezk-16. Kaupungin (Solnetšyi) arveltiin liittyvän vuoren sisään rakennettuihin jättimäisiin puolustusjärjestelmiin. Mežgorje-nimen ja kaupungin statuksen se sai 1995.
Kermajärvi
Kermajärvi on Suomen 53. suurin järvi ja se sijaitsee kokonaan Heinävedellä. Sen pinta-ala on 85,57 km² ja korkeus merenpinnasta 80,1 metriä. Se on muodoltaan luode–kaakko-suuntainen, mistä huomaa hyvin jääkauden mannerjäätikön poistumissuunnan. Järvi on lähestulkoon luonnontilainen ja se on suojelun alainen kuuluen Natura-ohjelmaan valtakunnallisesti merkittävänä maiseman- ja rantojensuojelualueena. Kermajärven luonto on jylhää, karua, kallioista, erämaista rantaa. Kermajärvi on hyvin kirkas- ja puhdasvetinen ja myös kalakannaltaan merkittävä. Sen rannat ja erityisesti itäpuoli on saaristoista, ja keskellä järveä on suurehko selkä, Kermanselkä. Järvellä on paljon rantaviivaa saaristoisuuden ja lahtisuuden johdosta. Rannoilla on suuriakin korkeuseroja ja korkeita mäkiä ja kallioita. Saaristo on karukasvillista ja sen kallioperä on syväkiveä ja migmatiittia.
Kermajärvi on Heinäveden reitin pääjärvi ja tärkeä osa sitä. Karviossa, pohjoisella Kermajärvellä, Varisvesi laskee Kermajärveen Karvionkoskena. Koski voidaan myös ohittaa Karvion kanavalla. Varisvedeltä pääsee salmien kautta Suvasvedelle, Kuopioon, tai Varistaipaleen ja Taivallahden kanavia pitkin Juojärvelle, jonka pinta on lähes 20 metriä Kermajärveä korkeammalla. Kermajärven toisessa päässä, Kerman kylällä, järvi laskee Kermakosken kautta Joutenveden ja Haukiveden suuntaan. Kermankoski voidaan ohittaa yksisulkuisella Kerman kanavalla. Savonlinnaan, johon reitti päättyy, pääsee 1903–1906 valmistuneita Vihovuonteen, Pilpan ja Kerman kanavia pitkin. Petrumajärvi laskee Kermajärveen. Kermajärvi tunnetaan myös siellä vuonna 1959 tapahtuneesta Tulilahden kaksoismurhasta.
Nimensä Kermajärven arvellaan saaneen alueella muinoin liikkuneilta lappalaisilta, joiden kielessä sana kerma tarkoittaa nuorta peuranvasaa.
Järvestä löytyy myös saari nimeltä Kiermisaari. Kiermi on eräs nimitys verkonkuivatustelineelle.
Aiheesta muualla
thumb|Kermajärvi kirkonmäeltä