cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Champaner-Pavagadh
Champaner-Pavagadhin arkeologinen puisto on UNESCOn maailmanperintökohde Intiassa. Se muodostuu raunioista useilta eri aikakausilta. Osa raunioista on muinaisen Gujaratin valtion pääkaupungin jäänteitä 1500-luvulta, mutta löytöjä on myös 700-1300 -luvuilta. Champaner-Pavagadh on Intian ainoa säilynyt islamilainen kaupunki ajalta ennen Suurmogulien valtakuntaa. Siellä on myös Kalikamatan temppeli, joka on tärkeä pyhiinvaelluskohde.
Martinlaakson terveysasema
Martinlaakson sosiaali- ja terveysasema on Vantaan Martinlaakson kaupunginosassa, sijaitseva rakennus, jossa toimii kaupungin sosiaali- ja terveysasema. Samassa rakennuksessa on myös Martinlaakson kirjasto. Rakennus sijaitsee noin 150 metriä Martinlaakson rautatieaseman lounaispuolella.
Kistan metroasema
thumb|Kistan metroasema Kistan metroasema on yksi Tukholman metron sinisen linjan asemista ja ainoa maanpäällinen asema sinisellä linjalla. Se on avattu vuonna 1977, kun sinisen linjan Akallan haaraa jatkettiin Hallonbergenistä Akallaan. Se sijaitsee Hallonbergenin ja Husbyn asemien välissä.
Martinlaakson terveysasema
Martinlaakson terveysasema palkittiin vuonna 2014 Vantaan parhaana työyhteisönä. Terveysasemalla on noin 35 työntekijää, jotka palvelevat noin 30 000 vantaalaista.
Lavastajat
Lavastajat (Ptilonorhynchidae) on varsin pieni heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina pääosin Australiasta ja Uudesta-Guineasta, usein trooppiselta alueelta. Lavastajat ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja. Lavastajat tunnetaan ehkä parhaiten niiden erikoisesta tavasta muodostaa pari. Lajin koiras rakentaa risuista lehtimajoja, jotka se koristelee värikkäillä luonnosta löytyvillä esineillä, joita naaras sitten arvostelee. Naaraan mielestä parhaan majan tehnyt koiras saa paritella naaraan kanssa. Tämä johtaa siihen, että useat koiraat jäävät ilman parittelumahdollisuutta, ja jotkut parittelevat monen naaraan kanssa.
Lavastajiin kuuluu 8 sukua ja 19 lajia.
Otto Liman von Sanders
thumb|Otto Liman von Sanders vuonna 1916. Otto Liman von Sanders (17. helmikuuta 1855 Stolp, Pommeri – 22. elokuuta 1929 München) oli saksalainen kenraali, joka palveli komentajana Ottomaanien valtakunnan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Liman von Sanders nimitettiin elokuussa 1914 Dardanellien luo sijoitetun Turkin ensimmäisen armeijan komentajaksi, mistä hänet siirrettiin maaliskuussa 1915 johtamaan viidettä armeijaa Gallipolin niemimaalle. Yhdessä turkkilaisten komentajien kanssa hän torjui menestyksekkäästi brittiläisten ja australialaisten joukkojen maihinnousuyrityksen Gallipolilla ja pakotti ympärysvaltojen joukot perääntymään. Maaliskuusta 1916 alkaen Liman von Sandersin komentama viides armeija vastasi Traakian ja Vähä-Aasian rannikoiden puolustuksesta. Hän säilytti koko maailmansodan ajan myös asemansa saksalaisen sotilaskomission johdossa, mutta Turkin sotaministeri ja ylipäällikkö Enver pašša pyrki mitätöimään hänen vaikutuksensa eikä noudattanut hänen neuvoaan keskeyttää sotatoimet Kaukasuksella. Helmikuussa 1918 Liman von Sandersista tehtiin Palestiinaan sijoitettujen turkkilais-saksalaisten joukkojen ylipäällikkö. Hän yritti pysäyttää brittien työntymisen Palestiinaan ja Syyriaan, mutta joutui lopulta perääntymään Edmund Allenbyn johtamien ylivoimaisten brittijoukkojen edessä. Liman von Sanders joutui vetäytymään Alepposta ja kärsi murskatappion Megiddon taistelussa syyskuussa 1918, välttäen vain täpärästi vangiksi joutumisen. Aselevon astuttua voimaan 31. lokakuuta 1918 hän johti Konstantinopolissa saksalaisten joukkojen kotiuttamista.
Britit vangitsivat Liman von Sandersin helmikuussa 1919 epäiltynä sotarikoksista ja pitivät häntä puolen vuoden ajan vankina Maltalla. Vapauttamisensa yhteydessä hän ilmoitti vetäytyvänsä palveluksesta. Hän julkaisi vuonna 1920 muistelmateoksen Fünf jahre Türkei.
Citroën Traction Avant
Citroën Traction Avant on Citroënin ensimmäinen etuvetoinen automalli. Se esiteltiin vuonna 1934. Sen jälkeen tehdas ei ole tehnyt yhtään takavetoista autoa.
Historia
André Citroën esitti ohjeet uudelle automallille 1930-luvun alussa: "Mallistoon tarvitaan täysin uusi etupyörävetoinen auto, joka saa painaa korkeintaan 850 kg. Sen moottorin tulee olla pieni, voimakas ja taloudellinen. Sen tulee sijoittua 7CV-luokkaan ja olla vähintään nelipaikkainen. Sen tulee myös saavuttaa 100 km/h nopeus."
Uudesta mallista tuli André Citroenin vaatimusten mukainen, vaikka hän olisi halunnut varustaa uuden automallinsa automaattivaihteistolla, jollaisen oli nähnyt Pariisin autonäyttelyssä 1920-luvulla. Ajatuksesta luovuttiin ja tilalle suunniteltiin kolmivaihteinen käsikäyttöinen vaihteisto, joka ei ollut parhaimmasta päästä mutta toimi tyydyttävästi.
Uusi Citroën ei ollut ensimmäinen etuvetoinen, mutta se oli ensimmäinen suursarjatuotantoon asti päässyt etuvetoinen auto. Ennen Citroënia esimerkiksi Cord oli valmistanut etuvetoista L29-malliaan vuosina 1929–1932, mutta niitä saatiin valmiiksi vain 5200 kappaletta.
Menestys
Uusi Citroën esiteltiin lehdistölle huhtikuun 18. päivänä 1934, ja tuotanto alkoi saman vuoden toukokuussa, aluksi mallilla 7CV, jossa oli alitehoinen 1,3-litrainen moottori. Uudesta erilaisesta autosta tuli heti menestyjä. Traction Avantista (etuveto) tuli lähes auton mallinimi. Ennen tätä Citroën oli ollut vain tavallinen auto muiden joukossa, mutta nyt siitä tuli rakastettu ja vihattu automerkki, joka tunnistettiin muiden seasta.
pienoiskuva|right|Traction Avant Coupé pienoiskuva|right|Traction Avantin muodot tuovat hyvin esille 1930-luvun yleisen muotoilutyylin. Citroën on vain kilpailijoitaan matalampi. pienoiskuva|right|Traction Avant on yleinen hääautona
Jo heti auton esittelyvuonna 7CV-malli sai rinnalleen mallit 7B, 7S ja 7C. Niissä käytettiin 1,5-, 1,9- ja 1,6-litraisia moottoreita. 7B-mallin tuotanto lakkasi jo seuraavana vuonna, mutta 7C:tä valmistettiin sotaan saakka ja 7S-mallin nimi vaihtui 11CV:ksi.
Traction Avantin ajo-ominaisuudet olivat aikakauteensa nähden erinomaiset. Etuveto ja alhainen painopiste saivat auton käyttäytymään erittäin tasapainoisesti, jolloin kaarrenopeudet pysyivät korkeina heikosta moottoritehosta huolimatta. Lisäksi se oli tilavampi kuin samanikäiset kardaanivetoiset autot.
Vähän ajan päästä autoon ilmeni joukko pikkuvikoja, jotka pudottivat Citroënin laatuvaikutelmaa alaspäin. Suurimmat vianaiheuttajat olivat vetoakselit ja vaihteisto. Niiden lisäksi alatukivarret pyrkivät irtoilemaan, iskunvaimentimien teho heikkeni vuosien saatossa, jarrut osoittautuivat epäluotettaviksi ja moottori ylikuumenevaksi, käsijarru oli tehoton ja korikin alkoi ruostua vähässä ajassa. Kaikki nämä yhdistettynä tavallisesta poikkeavaan moottori-vaihteisto-rakenteeseen tekivät Traction Avantista vaikean kunnossa pidettävän. Citroën sai täten huonon maineen.
Mallistoon kuului kolme eri akseliväliä: 291, 309 ja 327 cm. Korimalleina olivat Berline-umpikori, Coupé ja Cabriolet. Normaalimalleissa käytettiin keskipitkää akseliväliä. Lyhyintä käytettiin 7CV- ja 11CV Legere-urheilumallissa. 327 cm:n akselivälin tapasi 7–9-paikkaisissa Familiale-farmarimalleissa ja Commerciale-hyötyajoneuvoissa.
Vuonna 1934 Pariisin autonäyttelyssä Citroën esitteli 22CV-mallin, johon oli istutettu 3,8-litrainen 100-hevosvoimainen V8-moottori, joka periaatteessa oli valmistettu liittämällä kaksi nelisylinteristä rivikonetta V-muotoon. Prototyypin ajettavuus oli varsin kehnoa, joten ajatuksesta luovuttiin ja prototyypitkin tuhottiin.
Sen sijaan vuonna 1938 esiteltiin iso 15CV-malli, jossa oli 2,9-litrainen kuusisylinterinen rivimoottori. Se muistutti ulkoisesti hieman 11CV Normalea, mutta sen konepelti oli pitempi ja sisustuksessa oli ylellisyyttä. Sisustusverhoiluksi sai valita jopa plyysin. 15CV-mallissa oli nahkaistuimet ja puinen kojelauta, 12V sähkölaitteisto, erilaiset puskurit sekä joissain malleissa jopa avattava aurinkokatto.
Traction Avant-malleja valmistettiin vuoden 1957 heinäkuuhun saakka yhteensä 759 111 kappaletta. Valmistusmäärä puhuu puolestaan. Vanhanaikaisen ison Citroënin seuraajaksi esiteltiin sensaatiomainen DS vuonna 1955.
Tekniikka
Traction Avant oli aikakauteensa nähden edistyksellinen ajokki. Se varustettiin itsekantavalla korilla, mikä tuolloin oli vielä harvinaista. Citroën rakensi alustansa ja korinsa kokonaisuudessaan teräspellistä. Se ei tarvinnut erillistä runkoa, koska teräspeltinen rakenne oli itsessään varsin vankka ja yllättävän kevyt verrattuna erillisrunkoisiin kilpailijoihinsa.
Kytkin oli kuiva ja yksilevyinen ja sen toiminta välitettiin polkimesta vaijerin kautta. Vaihteisto oli kolmivaihteinen ilman 1. ja peruutusvaihteen synkronointia.
Moottorit
Moottorit eivät olleet niinkään tekniikan riemuvoittoja, mutta niissä oli märät sylinteriputket. B11-koneessa oli kolmella runkolaakerilla laakeroitu kampiakseli, sylinterien sivulle sijoitettu nokka-akseli ja keinuvivut sekä painevoitelu.
pienoiskuva|right|15CV-mallin kuusisylinterinen moottori pienoiskuva|right|Traction Avantin keulalla näkyy tehtaan logo: tuplaviikset
Varustelusta
Vuoden 1939 11CV-malli kaksiovisella coupé-korilla edusti mallisarjan keskitasoa. Se oli rekisteröity periaatteessa 2+2:lle henkilölle. Matkustamossa oli paikat kuljettajalle ja matkustajalle, mutta autoon kuului myös tilapäinen matkustamo peräosan kohdalla niin, että kaksi matkustajaa pystyi matkaamaan autossa ilman kattoa kun peräkontin luukku avattiin. Paikkaa kutsuttiin "anopin paikaksi."
Sisusta oli suurimmilta osin kangasta ja peltiä, mutta matkustamon matto oli muovia. Sisältä saattoi löytää käsinelokeron sekä eteen ja taakse säätyvän kuljettajan istuimen. Lämmityslaite puuttui samoin kuin lasinpesulaitteisto tai ajovalopesurit. Takalasin pyyhkijänä toimi useimmiten "anoppi". Tuulilasi oli avattava.
Mittarivarustus oli harvinaisen runsas. Siihen kuului nopeusmittari, matka- ja trippimittarit, polttoaine- ja ampeerimittari sekä kello. Varoitusvaloja oli kaksi; akun lataus ja öljynpaine.
Traction Avant nykyisin
Vanhin vielä säilynyt Traction Avant on valmistusnumerolla AZ 00-18 varustettu 7A-malli, jota voi ihailla Citroënin museossa Pariisissa. Auto on siinä kunnossa missä se löydettiinkin, vailla moottoria ja etupyöriä. Sen sijaan vanhin vielä toiminnassa oleva 7A-malli lienee valmistusnumeroltaan AZ-00-23, joka on nykyisin slovenialaisella omistajalla.
Traction Avantit ovat yhä varsin vankkoja autoja. Lähes vuosittain useat Traction Avant -harrastajat vievät autonsa mitä erilaisimpiin eksoottisiin paikkoihin ajaakseen kilpaa. Esimerkiksi vuonna 2002 30 Traction Avantin joukko ajoi Los Angelesista New Yorkiin ilman välikohtauksia.
Traction Avant valkokankaalla
Traction Avantit on yleisesti yhdistetty toisesta maailmansodasta kertovien elokuvien ikoneiksi. Tyypillisin klisee on musta Citroën Traction Avant, jonka matkustamosta löytyy pari mustaan pukeutunutta saksalaista Gestapo-salapoliisia. Mielikuvalle on vahvat järkiperusteet, sillä toisen maailmansodan aikoihin saksalaiset sotavoimat pitivät Traction Avantista hyvien ajo-ominaisuuksien ja helpon ajettavuuden vuoksi. Myös ranskalaiset poliisit ja rikollisetkin pitivät autosta samoista syistä.
Alla muutamia elokuvaesimerkkejä:
Mitat
11CV Coupé
Katinkultamonni
Katinkultamonni (Parotocinclus jumbo) on imumonneihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö
Kalan väri vaihtelee vaaleanharmaasta tummanharmaaseen. Ruumiissa näkyy myös kullan ja vihreän välkettä. Naaraan vatsa on pulleampi. Muita sukupuolieroja ei vielä tunneta. Katinkultamonnin pituus on noin 6–8 cm.
Alkuperä
Katinkultamonni on kotoisin Etelä-Amerikasta, Brasilian seuraavista joista: Paraiba do Norte, Piranhas, Canhotinho, Mundau ja Salgado.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Katinkultamonni on seurallinen parvikala ja sen vaatima parven koko on vähintään viisi yksilöä. Koska katinkultamonnit sirottelevat mätimunat ympäri allasta eivätkä vahdi niitä, on niiden kasvatuksessa parempi käyttää erillistä kutuakvaariota.
Vesiolot
Veden tulee olla pehmeää, pH:n 6,0–7,5 ja lämpötilan 22–28 °C.
Stefan Nystrand
Nystrand on voittanut kuusi henkilökohtaista mitalia ja neljä viestimitalia MM-kisoissa. Ainoan pitkän radan MM-mitalinsa hän on voittanut Melbournen MM-kilpailuissa 2007 uidessaan 50 metrin vapaauinnissa pronssia uudella Ruotsin ennätyksellä 21,97.
Pitkän radan EM-kilpailuissa Nystrand on saavuttanut yhden kullan, seitsemän hopeaa ja kolme pronssia. Lyhyen radan EM-kilpailuista hänellä on 16 mitalia, joista 11 on kultaisia. Kultamitaleista neljä on 50 metrin vapaauinnista, kaksi 100 metrin vapaauinnista ja loput viesteistä.
Marraskuussa 2007 Nystrand ui maailmancupissa Berliinissä 50 metrin (20,93) ja 100 metrin vapaauinnin (45,83) lyhyen radan maailmanennätykset, joista jälkimmäinen paransi entistä ennätystä lähes puoli sekuntia. Jo elokuussa 2007 hän oli uinut pitkässä altaassa 100 metrillä vapaata 47,91 jääden vain 0,07 sekuntia Pieter van den Hoogenbandin ME:stä.
Aftonbladet arvioi syksyllä 2007, että Nystrand on Carolina Klüftin jälkeen Ruotsin toiseksi suurin suosikki kultamitalistiksi Pekingin olympiakisoissa.
Nystrand on osallistunut olympialaisiin vuosina 2000, 2004 ja 2008, ja hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on neljäs sija 50 metrin vapaauinnissa. 50 metrin vapaauinnissa lyhyellä radalla hänellä oli aikanaan kaikkien aikojen kolmanneksi paras aika 21,15, jonka hän ui EM-kilpailuissa 2001.
Nystrand edustaa Neptun-seuraa ja hänen valmentajanaan toimii entinen Ruotsin päävalmentaja Anne Forsell. Nystrandin mukaan hänen kuntonsa parantumisen selitys on ennen kaikkea ruokatottumusten muuttaminen. Nystrand jätti roskaruoan pois 2005, minkä jälkeen hänen painonsa on pudonnut 10 kiloa.
Sysmän reitin valuma-alue
Sysmän reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.8) on Kymijoen vesistössä (14) sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue. Vesistön valuma-alueen alarajana on Päijänne, jonne Tainionvirta laskee 14,5 kuutiometriä sekunnissa.
Vesistöalueen sijainti
Sysmän reitin valuma-alueen pinta-ala on 1 830,77 neliökilometriä ja sen järvisyys on 22,8 %. Alue on noin 80 kilometriä pitkä ja 50 kilometriä leveä. Valuma-alueen alajuoksu sijaitsee Päijät-Hämeen Sysmässä ja Hartolassa. Sen kaakkoisosat ylettyvät Etelä-Savon Pertunmaan ja Hirvensalmen puolelle. Pohjoisosat sijaitsevat Keski-Suomessa Joutsassa ja vähän Luhangassakin. Sysmän reitin valuma-alue sijaitsee Kymijoen vesistön sisällä, jossa se jää lännessä sijaitsevan Suur-Päijänteen alueen (14.2), idässä olevan Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) ja etelässä Kymijoen alueen (14.1) väliseen alueeseen.
Pääuoman kulun ja pituuden määritys
Tainionvirta on Sysmän reitin valuma-alueen laskujoki ja sille voidaan määrittää yläjuoksulla pääuomaksi miellettävä vesistöreitti, jossa on paljon järviä ja jokiuomien eri osuuksia. Vesireitistä ei ole ollut saatavilla lähdetietoa. Sen voi kuitenkin päätellä hyödyntämällä vesistöviranomaisten julkaisemia tietoja. Yleensä Suomessa valitaan pääuomaan jokihaaroista se, jonka virtaama on suurempi. Aina ei virtaamatietoja ole saatavilla, joten virtaamien sijaista voidaan käyttää valuma-alueen pinta-alatietoja. Lähiseutujen pinta-alat ovat yleensä verrannolliset purkautumiskohdan virtaamiin. Tainonvirta kuuluu alajuoksulla oikeutetusti pääuomaan ja se virtaa Nuoramoisen alueen (14.81) läpi. Tainionvirta alkaa Jääsjärvestä, joka muodostaa pitkän osuuden pääuoman vesireitistä ja sijaitsee ja Jääsjärven aluella (14.82). Suurin virtaama Jääsjärveen tulee Rautaveden pohjoispään läpi Viheristä, jotka molemmat kuuluvat Rautaveden alueeseen (14.83). Viheri saa lähes kaiken vetensä Viherinkoskesta, joka laskee siihen Suonteesta. Suonteen valuma-alueen suuruus on vielä 626 neliökilometriä, mutta se jaetaan kahteen vesistöalueeseen: Ala-Suonteen alue (14.84) ja Ylä-Suonteen valuma-alue (14.85). Nämä alueet jakavat Suonteen järvialueen kahteen vesistöalueeseen. Suonteen suurin joki lienee Sunkinjoki, jonka valuma-alue on 162 neliökilometriä. Ylä-Suonteen valuma-alueelta tulee kuitenkin vielä 312 neliökilometrin vedet, joten vesireitin yläjuoksu tulee etsiä sieltä. Ylä-Suonteen alue on hyvin suuri verrattuna siihen laskevien yksittäisten pienten jokien valuma-alueisiin. Pääuoman ylimmäksi kohdaksi valitaan Tehrinselän pohjoispuolen vesistöt.
Vesistöalueen jako
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kuusi aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen :
Huron (joki Ohiossa)
thumb|Eriejärveen aukeava Huronin jäätynyt suu. Jäällä on [[pilkkiminen|pilkkijöiden jään rikkomiseen käyttämiä kiviä.]]
Sysmän reitin valuma-alue
Vesistöalueen maankäyttö
Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 69,1 %, maatalousalueita 6,6 %, kosteikkoja ja soita on 1,4 % ja rakennettuja alueita on 2,6 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 20,0 %.
Huron (joki Ohiossa)
Huron on 24 kilometriä pitkä joki Ohion osavaltion pohjoisosissa Yhdysvalloissa. Sen päähaara yhdistyy itäisestä ja läntisestä haaroista Milanin lähellä ja laskee Eriejärveen Huronin kaupungissa.
Turkin vallankaappausyritys 2016
Turkin vallankaappausyritys 2016 oli heinäkuun 15. ja 16. päivän välisenä yönä Turkin Ankarassa ja Istanbulissa Turkin armeijan tekemä sotilaallinen operaatio. Myöhemmin armeija tiedotti ottaneensa maassa vallan ja julisti maahan ulkonaliikkumiskiellon. Maan pääministeri Binali Yıldırım kertoi televisiolähetyksessä, että Ankarassa on meneillään armeijan johtama vallankaappaus. Presidentti Recep Tayyip Erdoğan kehotti televisiohaastattelussa myöhemmin kannattajiaan nousemaan armeijaa vastaan ja menemään kaduille. Ankaran kansainväliselle lentokentälle saapui panssarivaunuja. Sotilaita näkyi kaduilla liikekannalla ja Ankarassa kuului ammuskelun ääniä. Istanbulissa kaksi merkittävintä Bosporinsalmen ylittävää siltaa suljettiin. Armeijan keskustoimiston tiloissa otettiin panttivankeja. pienoiskuva|Presidentti [[Recep Tayyip Erdoğan]] pienoiskuva|Pääministeri [[Binali Yıldırım]] pienoiskuva|[[Fethullah Gülen]] Seuraavana aamuna Erdoğanin hallitus arvioi vallankaappauksen epäonnistuneen. Armeija ilmoitti jatkavansa vallankaappausta. Yöllisissä ammuskeluissa on arvioitu menehtyneen 60 ihmistä.
Huron (joki Ohiossa)
Huronin valuma-alue kattaa suuren osan Erien ja Huronin piirikunnista, Senecan ja Crawfordin piirikuntien koilliset osat sekä Richlandin piirikunnan pohjoisosat.
Huronin itäinen haara on 51,2 pitkä. Se saa alkunsa Fitchvillessä ja virtaa länteen kohti North Fairfieldiä, missä se kaartuu pohjoiseen ja virtaa Perun ja Norwalkin kautta kunnes yhtyy päähaaraan Milanissa.
Turkin vallankaappausyritys 2016
Vallankaappauksen epäonnistuttua presidentti Erdoğan käski pidättää tuhansia tuomareita ja syyttäjiä mukaan lukien perustuslakituomioistuimen ja korkeimman oikeuden jäseniä. Myöhemmin kymmeniätuhansia opetusalan henkilöitä rehtoreista opettajiin irtisanottiin tehtävistään muuan muassa epäiltyinä terrorismista.
Huron (joki Ohiossa)
Läntinen haara on 87,8 km pitkä. Se saa alkunsa noin 6,4 km Greenwichistä etelään ja saman verran Shiloh'sta itään lähellä Blooming Groven kuntaa. Sen alkulähde sijaitsee joidenkin kilometrien päässä Vermilion-joesta, joka myös virtaa Eriejärveen pohjoiseen, ja pienempään Shipp Creek -jokeen, joka kuuluu Ohiojoen valuma-alueeseen.
Turkin vallankaappausyritys 2016
Spekulaatiota
On olemassa lukuisia viitteitä siitä, että vallankaappaus olisi presidentti Erdoğanin itsensä tilaama näytelmä, jonka tavoitteena oli hänen valtansa pönkittäminen. Samalla lavastus toimi ensiaskeleina kohti diktatuuria, joka on joidenkin lähteiden mukaan Erdoğanin lopullinen tavoite. Lavastetun näytelmänsä nojalla Erdoğan pidätti satojatuhansia kansalaisia, ja heitä kaikkia yhdisti se, että he joko olivat oppositiojohtaja Fethullah Gülenin kannattajia tai muuten vain hallituksen toimia vastaan. Kaiken tämän ohella Erdoğan on pyrkinyt lähentämään Turkin välejä Venäjän kanssa, tavoitteenaan tulevaisuudessa irtaantua Natosta ja ottaa etäisyyttä Eurooppaan.
Huron (joki Ohiossa)
Länsihaara virtaa alkulähteeltään pohjoiseen ja länteen Ripleyn kunnan ja Cassin kunnan läpi Plymouthiin. Plymouthissa joki kääntyy pohjoiseen ja virtaa Richlandin ja Huronin piirikuntien rajaa pitkin kohti Huronin piirikunnan New Havenin kuntaa. Ohittaa Willardin idän puolelta Huronin länsihaara virtaa Greenfieldin, Perun ja Ridgefieldin kuntien läpi pohjoiseen Monroevilleen, minkä jälkeen se tulee Erien piirikunnan alueelle ja kääntyy itään Oxfordin kunnan eteläosien läpi kunnes yhtyy itäiseen haaraan osavaltion villieläinten suojelualueella Milanissa.
Turkin vallankaappausyritys 2016
Spekulaatiota
Joidenkin lähteiden mukaan vallankaappauspäivänä sillalle tuodut sotilaat olivat nuoria alokkaita, joille kerrottiin ISIS:in hyökkäyksestä sillalle, ja sinne päästyään alokkaat odottivat terroristien iskua, mutta saivatkin vastaansa vihaiset siviilit. On myös epäilyjä, että presidentti Erdoğanin väkivaltaiset sotilasryhmittymät olisivat olleet suuressa roolissa siviilien keskuudessa, kun viattomat sotilaat tapettiin. Sotilaat luovuttivat aseensa ja antautuivat siviileinä, mutta siitä huolimatta aggressiiviset siviilit tulivat pampuin ja teräasein ja surmasivat lukuisia sotilaita toisten siviilien kuvatessa tapahtumaa videolle.
Huron (joki Ohiossa)
Nimet
Huronin nykyinen nimi viittaa wyandot-intiaaneihin, jotka asuivat useissa kylissä Sanduskyn lahden alueella 1700-luvun loppupuolella. Ranskalaiset nimittivät heitä "huroneiksi". Joelle nimi Huron annettiin vuoteen 1778 mennessä, jolloin piirretyssä kartassa (Hutchins) se mainitaan. Aikaisemmassa Evansin kartassa vuodelta 1755 Huron on merkitty nimellä Guahadahuri ja se on silloisenkin syvyytensä ja purjehduskelpoisuutensa ansiosta kartassa ainoa nimetty joki Sanduskyn lahden ja Cuyahogan välillä. Vuodelta 1755 on myös toinen nimi Canesadooharie, jonka tallensi pennsylvanialainen James Smith, joka eli joen alueella tultuaan intiaanien vangitsemaksi.
Vuodelta 1760 on tutkimusmatkailija George Croghanin maininta Huronin chippewankielisestä nimestä Notowacy Thepy; John Heckewelder tallensi saman nimen muodossa Naudowessie Sipi, joka tarkoittaa wyandotien (naudowessie) jokea (sipi). Jotkin 1700-luvun lopun kartat nimeävät Huronin Bald Eagle Creekiksi johtuen joensuulla tuolloin sijainneesta kookkaasta valkomerikotkan pesästä.
Geographic Names Information System -järjestelmään on tallennettu seuraavat Huronin aiemmista nimistä:
Sivujoet
* : Willard Marsh laskee sekä Huronin läntiseen haaraan että Sanduskyn sivujokeen Honey Creekiin. Huronilla on lisäksi lukuisia nimettömiä vähäisempiä sivu-uomia.
Proteus-oireyhtymä
Proteus-oireyhtymä eli Wiedemannin oireyhtymä on erittäin harvinainen tauti, jonka tunnusomaisia piirteitä ovat kasvaimen tapaiset muodostumat, kudoksen mosaiikkimaiset ylikasvualueet muun muassa päässä, luissa ja ihossa. Taudissa ovat yleisiä myös rasvapaukamat, paksut luomet ja verisuonikasvaimet. Taudin syitä ei edelleenkään tiedetä, eikä siihen ole olemassa hoitoa. Taudin oireiston kuvasi kokonaisuudessaan ensimmäisenä Hans-Rudolf Wiedemann ja hänen tutkijakollegansa vuonna 1983. Taudin esiintymistiheyden arvioidaan olevan elävänä syntyvillä lapsilla 1/100 000.
Tutkijat ovat selvittäneet Proteus-oireyhtymästä kärsivien geenimuutoksia ja geenimutaation osuutta taudin syntyyn. Yhdysvaltalaisen National Genome Research -instituutin tutkijat löysivät sairastuneissa kudoksissa mutaation geenissä AKT1.
Pilkkanimen elefanttimies saanut Joseph Merrick on kuuluisin Proteus-oireyhtymästä kärsinyt ihminen. Proteus-oireyhtymä on saanut nimensä Kreikan mytologiassa esiintyvältä muotoaan muuttavalta Proteus-hahmolta.
Jukka Hallikainen
Jukka Hallikainen (s. 1976 Helsinki) on suomalainen laulaja. Hänet kruunattiin vuoden 2008 tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Hallikainen lauloi finaalissa tangot "Tango Pelargonia" ja "Pyhä toimitus" sekä "Nuoruus, hulluus, ihanuus" -nimisen kaksintaistelutangon yhdessä Antti Ahopellon kanssa. Ennen voittoaan hän oli osallistunut Tangomarkkinoille kolme kertaa. Vuosina 2004 ja 2005 Hallikainen selviytyi kymmenen parhaan mieslaulajan joukkoon ja vuonna 2006 hän oli miesten sarjan varasijalla finaaliin.
Poliittinen ura
Hallikainen oli kokoomuksen ehdokkaana syksyn 2012 kunnallisvaaleissa ja tuli valituksi Miehikkälän kunnanvaltuustoon 47 äänellä. Hänet valittiin uudelleen kevään 2017 kuntavaaleissa 78 äänellä.
Dionysius Exiguus
thumb|250px|Dionysius Exiguus Dionysius Exiguus (latinaksi "Dionysius Nöyrä") (noin 470 – noin 544) oli itäroomalainen munkki, jonka ansiona pidetään kristillisen ajanlaskun käyttöönottoa, jossa vuosiluvut lasketaan Jeesuksen oletetusta syntymävuodesta. Tämän järjestelmän hän otti käyttöön laatiessaan taulukoita pääsiäisen ajankohdan määrittämiseksi. Vuonna 525 Dionysius Exiguus kirjoitti, että on väärin laskea vuodet kristittyjen vainoojan, keisari Diocletianuksen hallituskauden mukaan, mikä oli siihen saakka ollut käytäntönä. Dionysius laski, että Jeesus oli syntynyt vuonna 754 Rooman perustamisesta (Ab urbe condita). Hän luultavasti erehtyi arvioidessaan ajan, sillä Jeesus olisi hänen arvionsa mukaan syntynyt aikana jolloin Herodes oli jo kuollut.
Dionysiuksen kerrotaan olleen syntyperältään skyytti. Noin vuodesta 500 Dionysius Exiguus asui Roomassa, Vatikaanin kuurian oppineena jäsenenä. Hän käänsi kreikasta latinaan muun muassa apostolisen kaanonin tekstejä, Nikean, Konstantinopolin ja Khalkedonin kirkolliskokouksen päätöksiä. Dionysius kirjoitti myös tutkielman perusmatematiikasta. Teologi Beda Venerabilis kohotti hänet apotiksi, vaikka Dionysiuksen ystävä, historioitsija Cassiodorus, mainitsee, että tämä oli edelleen vain munkki elämänsä loppuvaiheessa.
Boogie Down Productions
Boogie Down Productions oli yhdysvaltalainen hip hop-yhtye, jonka muodostivat alun perin KRS-One, D-Nice, ja DJ Scott La Rock. Yhtyettä pidetään merkittävänä rap-musiikin saralla. Boogie Down Productions loi pohjaa poliittiselle rap-musiikille sekä gangsta rap ja hardcore hip hop -tyylisuunnille.
Scott La Rock murhattiin viisi kuukautta yhtyeen debyyttialbumin Criminal Minded julkaisun jälkeen vuonna 1987.
Olli Reenpää
Kari Olli Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist: s. 25. maaliskuuta 1934 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Otava-Kuvalehdet Oy:n konsernijohtajana vuosina 2000–2010 ja Kustannusyhtiö Otavan hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2014 saakka. Hän toimi Otavan varatoimitusjohtajana vuosina 1968–1978 ja toimitusjohtajana vuodet 1979–1999.
Reenpää valmistui paperi-insinööriksi 1960, ja samanaikaisesti hän aloitti Otavan palveluksessa tutkimus- ja käyttöinsinöörinä ja vuodesta 1964 yhtiön teknillisenä johtajana. Hänet nimitettiin Otavan toimitusjohtajaksi 1979 Heikki A. Reenpään jälkeen. Hän oli aloittanut serkkunsa Heikki A. Reenpään kanssa Otavan kunnostamisen vakavaraiseksi yhtiöksi, kun se oli 1960-luvulta alkaen kokenut vaikeita aikoja. 1990-luvun alun yritysvaltausuhka estettiin vetämällä Otava vuonna 1991 pois pörssistä, ja siitä tuli puhtaasti sukuyhtiö. Otava-Kuvalehdet Oy:n konsernijohtajaksi hän nousi vuonna 2000, jolloin myös konserni sai nykyisen nimensä.
Reenpäälle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 1996. Hän toimi Graafisen teollisuuden Työnantajaliiton puheenjohtajana vuosina 1979–1982 ja Graafisen Keskusliiton puheenjohtajana 1979–1993.
Reenpää on Kari Reenpään poika. Antti Reenpää on Reenpään poika, ja Otavan toimitusjohtaja Eva Reenpää on hänen tyttärensä.
Rondo
Rondo on soitinmusiikin muototyyppi. Alun perin rondo on ollut eräänlainen keskiaikainen piiritanssi, jossa tanssijat tanssivat ensin piirissä, sitten ulkopuolella vaihtelevilla tavoilla ja taas piirissä. Soitinmusiikin rondon muoto jäljittelee piiritanssia. Rondo oli erityisen suosittu juuri klassismin aikana. Syy tähän voi olla juuri siinä, että rondo on muodoltaan yksinkertaisena helppo ymmärtää. Lisäksi rondo on ihanteellinen sonaatin viimeiseksi osaksi, sillä se poikkeaa ensimmäisen osan sonaattimuodosta sekä luonteeltaan toisesta, hitaasta osasta.
Rondon rakenne
Rondo koostuu toistuvasta teemasta sekä teeman välissä olevista erilaisista jaksoista, kuten tanssikin ennen. Rakennetta kuvataan usein kirjaimilla, jossa A vastaa teemaa ja muut kirjaimet väliosia. A B A C A on lyhin mahdollinen rondomuoto, sillä ollakseen rondo teeman täytyy toistua ainakin kolmesti; sävellaji ja korkeus, jolta teema soitetaan, voivat tosin vaihdella. Usein etenkin klassismin ajan rondot olivat ns. sonaattirondoja. Sen rakenne myötäilee rondon lisäksi sonaattimuotoa. Esittelyjaksoa vastaa ABA, jonka jälkeen tulee teemasta usein poikkeava taite. Esimerkiksi, jos rondo on duurissa, niin C-taite on usein mollissa ja vastaa näin kehittelyjaksoa. Kun teema on C-taitteen jälkeen toistunut kolmannen kerran toistuu B-taite kertausjaksonomaisesti. Se on kuitenkin yleensä jollakin tavalla aiemmasta B-taitteesta poikkeava. Sonaattirondo päättyy teemaan tai lopukkeeseen eli codaan.
Rondon käyttö
Rondoja on sävelletty pääosin klassismin ja romantiikan aikana. Ne olivat joko itsenäisiä kappaleita tai osa esimerkiksi sonaatista. Yleisimmillään rondot esiintyvät juuri sonaatin viimeisenä osana, kuten esimerkiksi Haydnilla, Mozartilla, Beethovenilla ja Chopinilla. Rondoja on myös muiden sonaattimuotoisten teoksissa, kuten sinfonioissa ja konsertoissa.
Oulu–Kontiomäki-rata
Oulu–Kontiomäki-rata on Suomen rataverkon osuus Oulun ja Paltamon kunnan Kontiomäen asemien välillä. Rataosan pituus on 166 km ja se on valmistunut vuonna 1930. Rata kulkee seuraillen Oulujokea ja Oulujärven pohjoisrantaa. Valtatie 22 kulkee miltei yhtä matkaa radan kanssa.
Liikenne
Rataosan kautta kulkee suuri osa Kontiomäeltä ja Kajaanista lähtevästä liikenteestä. Myös Kostamuksesta tuleva liikenne ajetaan pääosin Kontiomäen kautta Ouluun ja sieltä edelleen Raaheen ja Kokkolaan. Rataosalla ajetaan 8–10 henkilöjunavuoroa päivittäin.
Rataosalla liikennöidään myös rautamalmipellettijunilla, jotka ovat n. 900 metriä pitkiä, koostuvat kahdesta Sr2- tai Sr3-sähköveturista sekä 60 vaunusta ja painavat jopa 5 600 tonnia. Näin painavien junien jarrutusmatka on yli kilometri. Aiemmin näitä junia vedettiin kolmella Dr16-veturilla, ja sähköistyksen valmistuttua aluksi kolmella Sr2-veturilla.
Nykytilanne
Rataosa on yksiraiteinen, kauko-ohjattu ja sähköistetty. Rataosalla on myös junien automaattinen kulunvalvonta (JKV). Sähköistys otettiin käyttöön 1. joulukuuta 2006, jännite ajolankoihin kytkettiin 1. lokakuuta 2006 ja sähköveturivetoinen koeliikenne alkoi 1. marraskuuta 2006.
Radan suurin sallittu nopeus henkilöliikenteessä on 140 km/h ja tavaraliikenteessä 100 km/h. Ennen sähköistystä henkilöliikenteen suurin sallittu nopeus oli 120 km/h.
Rataosan liikenteenohjaus hoidetaan keskitetysti Oulusta.
Suunnitellut liikennepaikat
Väylävirasto on varannut liikennepaikkanimet Niska, Liminpuro ja Kuusikkoniemi rataosalle suunniteltaville uusille liikennepaikoille. Niskan suunniteltu liikennepaikka sijaitsee rataosuudella Utajärvi–Vaala, ja Liminpuron suunniteltu liikennepaikka rataosuudella Vaala–Kivesjärvi. Edellä mainitut rataosuudet ovat rataosan pisimpiä liikennepaikkavälejä. Niskan ja Liminpuron toimiessa välisuojastuspaikkoina rataosan läpäisykyky lisääntyisi, koska samaan suuntaan kulkevien junien keskinäinen välimatka olisi lyhyempi.
Edellä mainittujen välisuojastuspaikkojen perustaminen on yksi keino lisätä kapasiteettia, sillä rataosalla on käytössä niin kutsuttu asemavälisuojastus. Asemavälisuojastuksella tarkoitetaan sitä, että rataosalla on opastimia ainoastaan liikennepaikoilla, eikä linjaosuuksia ole mitenkään jaettu lyhyempiin suojastusväleihin opastimin. Tällöin liikennepaikkojen välillä voi liikennöidä ainoastaan yksi juna kerrallaan.
Historia
23. toukokuuta 1995 otettiin käyttöön Kontiomäen ohitusraide, jonka avulla Vartiuksen ja Oulun välinen liikenne voidaan ohjata Kontiomäen ohitse, tarvitsematta siirtää vetureita junan päästä toiseen Kontiomäen ratapihalla.
Atlant
right|thumb|240px|Atlantin pelaajia vuonna 2009 right|thumb|240px|Atlantin vaihtoehtoinen logo
Hokkeinyi klub Atlant Mytištši oli KHL:ssä pelannut venäläinen jääkiekkoseura. Sen kotipaikka oli Moskovan alueella sijaitseva Mytištši ja kotiareena Arena Mytištši. Seuran perustamisvuotena pidetään vuotta 2005. Joukkue pelasi KHL:n läntisen konferenssin Bobrov-divisioonassa. Atlant ajautui kaudella 2014–2015 talousvaikeuksiin, ja ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa toimintansa.
Seuran tausta on vuonna 1953 perustetussa Himik Voskresenskissä, jonka kotipaikka oli Voskresensk. Vuonna 2005 seuran omistajat siirsivät joukkueen Mytištšiin ja samalla joukkueen uudeksi nimeksi tuli Himik Moskovan alue. Vuonna 2008 seura otti käyttöön nykyisen nimensä.
Himik Voskresensk on nykyään vuonna 2009 perustetun junioriseuran nimi. Alkuperäinen Himik Voskresensk tunnettiin erityisesti poikkeuksellisen laadukkaasta juniorityöstään, pienen teollisuuspaikkakunnan seuran kasvatteihin lukeutuivat muun muassa Igor Larionov, Valeri Kamenski, Vjatšeslav Kozlov, Andrei Markov, Sergei Mozjakin, Sergei Berezin, Valeri Zelepukin sekä Dmitri Kvartalnov.
Joukkue
Joukkueen runko siirtyi kaudeksi 2015–2016 sarjaan palanneelle Moskovan Spartakille.
Jacob Tullin Thams
thumb|Jacob Tullin Thams Jacob Tullin Thams (7. huhtikuuta 1898 Oslo – 27. heinäkuuta 1954 Oslo) oli norjalainen mäkihyppääjä ja purjehtija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Ensimmäisissä olympialaisten talvikisoissa Chamonix'ssa 1924 mäkihyppykilpailuun osallistui 27 osanottajaa. Kisassa neljä norjalaishyppääjää sijoittui viiden parhaan joukkoon. Thams voitti kultaa niukalla erolla maanmieheensä Narve Bonnaan. Kaksi vuotta myöhemmin Lahden MM-kisoissa mäkihyppy päättyi norjalaisten neloisvoittoon, ja Thams voitti kultaa niukalla erolla maanmieheensä Otto Aaseniin.
Sankt Moritzin kisoihin 1928 Thams matkusti puolustamaan olympiakultaansa. Sveitsiläiset laittoivat kuitenkin hyppylavan niin ylös, että se antoi etulyöntiaseman keskinkertaisille hyppääjille ja syrji parempia, pitemmälle lentäviä hyppääjiä. Kilpailussa Thams oli ensimmäisen hyppykierroksen jälkeen viidentenä. Toisella hypyllään hän lensi alastulorinteen yli tasaiselle uusiin maailmanennätyslukemiin, 73 metriin, mutta kaatui ja putosi tyylipisteiden takia sijalle 28.
Berliinin kesäolympialaisissa 1936 Thams kilpaili purjehduksen kahdeksan metrin luokassa norjalaisen Silja-veneen miehistössä, joka saavutti kilpailussa hopeaa. Tämän mitalin myötä Thams on eräs niistä harvoista henkilöistä, jotka ovat kyenneet saavuttamaan olympiamitalin sekä kesä- että talvikisoissa.
Francisco Bográn
Francisco Bográn Barahona (1852 Pinalejo, Honduras – 7. joulukuuta 1926 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) oli hondurasilainen poliitikko,
Bográn syntyi Pinalejossa 1852. Hänen vanhempansa olivat Saturnino Bográn Bonilla ja Saturnina Baraona Leiva. Hän meni naimisiin entisen presidentin Ponciano Leivan tyttären Guillerminan kanssa. Bográn opiskeli lääkäriksi ennen siirtymistään politiikkaan.
Presidentti Francisco Bertrand joutui jättämään virkansa 1919 opposition ja Yhdysvaltain painostuksesta. Maata johti hetken Salvador Aguirren johtama hallitus. Vicente Mejía Colindresista tuli uuden hallituksen johtaja 16. syyskuuta ja johti hetken myös maata. Hallitus kysyi ensimmäistä varapresidenttiä Alberto de Jesús Membreñoa ja toista varapresidenttiä Nazario Sorianoa maan tilapäiseksi päämieheksi, mutta kumpikin kieltäytyi. Bográn nousikin tilapäiseksi presidentiksi lokakuussa 1919. Hondurasissa järjestettiin hänen aikanaan vaalit, jotka voitti Rafael López Gutiérrez, joka astui virkaansa helmikuussa 1920.
HMS Escapade
HMS Escapade (viirinumero H17) oli Britannian kuninkaallisen laivaston E-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Greenockista Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 30. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 30. elokuuta 1934. Valmistuskustannukset olivat 249 987 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 5. hävittäjälaivueeseen. Tammikuusta maaliskuuhun 1935 alus osallistui laivaston mukana Länsi-Intian purjehdukseen. Syyskuussa se siirrettiin Etiopian kriisin aikana laivueen mukana Välimeren laivastoon, mistä alus palasi maaliskuussa 1936 kotimaahan. Alus teki viisi Espanjan kauppasaarron valvontamatkaa: 1937 tammikuusta maaliskuuhun, heinäkuussa ja lokakuusta joulukuuhun sekä tammikuusta maaliskuuhun 1938 ja helmikuusta maaliskuuhun 1939.
Edoras
Edoras on Rohanin valtakunnan pääkaupunki, J. R. R. Tolkienin luomassa fiktiivisessä maailmassa, Keski-Maassa. Kaupunki sijaitsi Valkoisten vuorten pohjoispuolella. Edoras oli rakennettu vuoren alarinteelle.
HMS Escapade
Palvelus
Alus kolaroi 18. tammikuuta 1939 sisaraluksensa HMS Eclipsen kanssa, kun. konehuonevian vuoksi se pysähtyi odottamatta. Eclipse ei kyennyt väistämään äkkiä pysähtynyttä alusta, vaan törmäsi siihen. Törmäysvaurioiden korjaaminen kesti seitsemäntoista päivää. Alus siirrettiin 16. kesäkuuta 1939 reserviin risteilijä HMS Colombon tukilaivaksi Plymouthiin. Alus palautettiin 2. elokuuta palvelukseen reservilaivastonkatselmuksen vuoksi.
Edoras
Edorasissa oli monia talleja, asuinrakennuksia, parakkeja, patsaita, vartiotorneja ja muita rakennuksia. Edorasta ympäröi puusta ja raudasta tehty ulkomuuri, jossa oli monia vartiotorneja. Muurissa oli myös salaovia ja suuri rautaportti. Kaupungissa oli vielä pienempiä paaluaitamuureja sekä vartiotorneja. Kaupungissa oli myös parakkeja ja talleja, joissa koulutettiin sotilaita ja pidettiin hevosia. Asuinrakennukset olivat vaatimattomia. Kaupungissa oli myös maatiloja ja patsaita. Ylimpänä kalliolla oli Meduseldin kultainen kartano, joka oli vartiotilassa. Muureilla oli vartijat, sekä kuninkaallinen ratsukaarti oli koko ajan valmiustilassa.
HMS Escapade
Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan alkaessa alus oli 12. hävittäjälaivueessa saattue- ja valvontatehtävissä. Alus hyökkäsi Englannin kanaalissa tuloksetta sukellusveneitä vastaan 5. ja 15. marraskuuta. Sen miehistö pelasti 5. joulukuuta SS Nova Scotian eloonjääneet.
Edoras
Historia
Edorasin rakensi Brego, Eorl Nuoren poika vuonna 2548 Kolmatta Aikaa.
HMS Escapade
Toinen maailmansota
Alus pakotti 25. helmikuuta 1940 suojatessaan Norjaan rannikolla saattuetta HN14 Saksan laivaston sukellusveneen U-63 pintaan, jolloin sukellusveneen miehistö upotti aluksensa. Aluksen miehistö poimi merestä sukellusveneen miehistön. Se operoi Norjan rannikolla 7. huhtikuuta-17. kesäkuuta.
Alus lähti 17. kesäkuuta HMS Ark Royalin kanssa Gibraltarille, jossa alukset liitettiin Force H:hon.
Edoras
Historia
Sormuksen sodan aikana Edorasissa ei ollut paljon sotilaita. Kun Gandalf Valkoinen, Gimli Glóinin poika, Legolas Thranduilin poika ja Aragorn Arathornin poika tulivat Edorasiin, Gandalf paransi Théodenin Thengelin pojan mielen ja ajoi Sarumanin pois hänestä. Sen jälkeen Edorasista johdettiin noin 100 sotilasta ja noin 600 kansalaista Helmin syvänteeseen. Sieltä palasi Edorasiin noin 2 000 sotilasta. Edorasista lähti noin 4 000 rohirrimin ratsastajaa Dunhargiin, jossa armeijan kokoaminen alkoi.
HMS Escapade
Toinen maailmansota
Elokuussa alus palasi Britteinsaarille, jolloin se määrättiin maihinnousun torjuntaan 3. hävittäjälaivueen kanssa. Alus viipyi kuitenkin kotimaassa ainoastaan kolmisen viikkoa ennen kuin se määrättiin suojaamaan taistelulaiva HMS Barhamia epäonnisessa Dakarin operaatiossa.
Edoras
Historia
Kun Sauron oli tuhottu, rohirrim palasivat Rohaniin. Théoden kuoli Pelennorin kentillä ja hänen sisarenpojasta Éomerista tuli Rohanin kuningas. Theoden haudattiin Edorasin lähellä oleviin hautakumpuihin, jossa kaikki entiset Rohanin kuninkaatkin makaavat.
Neljännellä Ajalla Edoras ja Rohan kukoisti Éomerin johdolla ja kun hän kuoli hänen poikansa Elfwine piti Edorasin ja Rohanin kukoistuksessa.
HMS Escapade
Toinen maailmansota
Alus palasi saattuepalvelukseen, jona aikana se osallistui muun muassa operaatio Rubbleen tammikuussa 1941. Helmikuussa alus suojasi taistelulaiva HMS Nelsonia tuloksettomassa Saksan laivaston taisteluristeilijöiden Scharnhorstin ja Gneisenaun etsinnässä. Aluksen palattua kotimaahan saattueessa HX125, se siirrettiin telakalle Tyneen 26. toukokuuta - 10. heinäkuuta.
Edoras
Edorasin kuvia
Edorasin kartta
HMS Escapade
Toinen maailmansota
Palvelukseen palautettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 4. hävittäjälaivueeseen, jossa se suojasi 10. elokuuta HMS Prince of Walesia. Osasto kuljetti pääministeri Winston Churchillin Argentiaan Newfoundlandiin tapaamaan Yhdysvaltain presidenttiä Rooseveltia. Alus suojasi palattuaan Jäämeren saattueita. Se saapui 31. elokuuta ensimmäisen kerran Arkangeliin. Se suojasi saattueita, kunnes se siirrettiin 9. helmikuuta 1942 telakalle Imminghamiin.
Palvelukseen alus palasi 30. maaliskuuta. Se suojasi huhtikuussa Ruotsista paenneen norjalaisen tankkerin Meldin Methiliin. Alus osallistui toukokuussa epäonnistuneeseen yritykseen saattaa vaurioitunut risteilijä HMS Trinidad Pohjois-Venäjältä Islantiin. Paluumatkalla se suojasi Kuolasta saattuetta QP12.
Alus palasi 24. syyskuuta palvelukseen. Se suojasi lentotukialus HMS Furiousin Gibraltarille, jonne ne saapuivat 25. lokakuuta. Tämän jälkeen se suojasi joukkojenkuljetussaattueita KMF1 ja KMF2 operaatio Torchissa, mistä vapauduttuaan se palasi kotimaahan saattueessa MKF1(X). Alus saapui 19. marraskuuta Greenockiin.
Huollettavana alus oli 27. marraskuuta - 23. joulukuuta Thamesilla, minkä jälkeen se liitettiin saattajaryhmä B3:een Läntiselle reitille. Seuraavat kuusi kuukautta alus suojasi Pohjois-Atlantilla saattueita, joista merkittävimpiä olivat toukokuussa 1943 saattueet HX228, ONS175 ja HX239.
pienoiskuva|Aluksen vaurioita sukellusveneentorjuntaheitteen ennen aikaisen räjähdyksen jälkeen. Alus oli 3. kesäkuuta - 5. syyskuuta huollettavana Cardiffissä, jossa sille asennettiin Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin. Pikaisen koulutusjakson jälkeen alus suojasi saattuetta ONS180. Aluksen miehistö havaitsi 20. syyskuuta Pohjois-Irlannin vesillä sukellusveneen, jolloin Hedgehog laukaistiin. Aseessa ilmenneen vian seurauksena tapahtui ennen aikainen räjähdys, joka tuhosi heittimen ja komentosilta vaurioitui pahoin. Aluksen miehistöstä sai surmansa viisitoista ja kymmemen haavoittui, joista yksi kuoli haavoihinsa myöhemmin.
Vuoden 1944 loppuun alus oli telakalla Portsmouthissa, mistä vapauduttuaan se liitettiin sodan loppuajaksi 8. saattajaryhmään. Alukselle asennettiin koekäyttöön Squid-järjestelmä. Se suojasi toukokuussa 1945 norjalaisten paluun kotimaahansa, jonka jälkeen se liitettiin sukellusveneentorjuntakoulutuslaivueeseen.
Poistolistalle alus sijoitettiin 18. helmikuuta 1946. Aseistus määrättiin 15. marraskuuta poistettavaksi. Alus sijoitettiin 3. joulukuuta HMS Tartarin proomuksi. Se myytiin 17. toukokuuta 1947 BISCOlle, joka siirsi aluksen G. W. Bruntonille. Alus romutettiin Grangemouthin telakalla 3. elokuuta 1947 alkaen.
Annemi Sandström
Annemi Sandström (s. 1985) on entinen suomalainen kilpauimari, jonka päälajeja olivat 1500 ja 800 metrin vapaauinti. Hän edusti Hyvinkään Uimaseuraa.
Hän voitti uransa aikana 10 Suomen mestaruutta ja teki vuonna 2003 Suomen ennätyksen päämatkallaan 1500 metrin vapaauinnissa ajalla 17.01.81.
Sandström lopetti uransa vuonna 2005.
Jonny Evans
Jonathan Grant Evans (s. 2. tammikuuta 1988 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura
Evans on Manchester Unitedin kasvatti. Hän pelasi kaudella 2006–2007 11 ottelua lainasopimuksella Royal Antwerp FC:ssä. Pohjois-Irlannin maajoukkueeseen Evans kutsuttiin ensimmäistä kertaa syyskuussa 2006, jolloin hän teki debyyttinsä maajoukkueessa unohtumattomassa 3-2 voitossa Espanjaa vastaan. Sen jälkeen hän on vakiinnuttanut paikkansa maajoukkueessa ja pelannut kaikkiaan 82 maaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia.
Joulukuussa 2006 Evans liittyi yhdessä Manchester United ja Royal Antwerp -joukkuekaverinsa Danny Simpsonin kanssa Championshipissa pelanneeseen Sunderlandiin. Menestyksekkään kevätkauden päätteeksi Sundrland nousi Valioliigaan. Evans valittiin joukkueen vuoden nuoreksi pelaajaksi.
Evans teki debyyttinsä ManU:n edustusjoukkueessa 26. syyskuuta 2007 Englannin liigacupin tappiollisessa 2-0 ottelussa Coventry Citya vastaan. Manchester Unitedin jo varmistaessa jatkopaikkansa Mestarien liigassa, pääsi Evans Gerard Piqué tilalle kentälle ottelussa Dynamon Kiovaa vastaan 7. marraskuuta 2007. Ensimmäisen kerran hän oli mestarien liigan avauksessa 12. joulukuuta 2007, kun varamiehisellä kokoonpanolla pelannut ManU kohtasi AS Roman. United voitti lopulta Mestarien liigan.
Tammikuussa 2008 entisen ManU-kapteenin Roy Keanen manageroima Sunderland lainasi Evansin jälleen loppukauden kestävällä sopimuksella.
21. syyskuuta 2008 Evans teki liigadebyyttinsä Unitedissa ottelussa Chelseaa vastaan. Sen jälkeen Evans toimi ManU:ssa kolmostopparina ja oli aina korvaajana Rio Ferdinandin tai Nemanja Vidicin loukkaannuttua/ollessa pelikiellossa. Hän pelasi molemmissa otteluissa Unitedin voittaessa seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2008. Kaudella 2008–2009 Evansille kertyi kaikki ottelut mukaan lukien 34 peliä. Näistä 17 tuli Valioliigassa, jonka mestaruuden United voitti. Seuraavalla kaudella hän pelasi 18 valioliigaottelua. Liigacupissa hän pelasi viisi ottelua, myös voitokkaat finaalit, sekä kaudella 2008–2009 että 2009–2010.
Evans pelasi 13 ottelua Unitedin voittaessa Valioliigan mestaruuden kaudella 2010–2011. FA Community Shieldiä hän oli voittamassa 2010 ja 2011. Hän teki ensimmäisen maalinsa Unitedin ykkösmiehistössä maaliskuussa 2012 vierasottelussa Wolverhampton Wanderers FC:tä vastaan, jonka ManU voitti 5-0. Hän pelasi tuolla kaudella 29 liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 23 sarjaottelua ja teki kolme maalia Unitedin voittaessa liigamestaruuden. Kahdella seuraavalla kaudella hän pelasi 17 ja 14 liigaottelua. Kaikkiaan hän pelasi Unitedissa 131 valioliigaottelua, joissa teki neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 27 ottelua ja teki kaksi maalia.
Evans siirtyi runsaalla kahdeksalla miljoonalla eurolla vuonna 2015 West Bromwich Albioniin, jossa pelasi kolmen kauden aikana 30, 31 ja 28 valioliigaottelua.