cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Victorio
Reservaatista toiseen
Pyöreän metsän reservaatti osoittautui hedelmättömäksi paikaksi, josta tuli ja kuivuus olivat polttaneet ja tuhonneet puuston. Kaiken lisäksi alueella asui monta tuhatta navajoa pakotettuina reservaattielämään. Vesi oli monin paikoin pilaantunutta eikä vilja kasvanut. Tilannetta pahensi entisestään Yhdysvaltain alueelle rakentama linnake, josta vartioitiin intiaanien tekemisiä. Victorio sen enempää kuin muutkaan apassit eivät viihtyneet pitkään reservaatissa, vaan poistuivat karusta ympäristöstä ilman lupaa. He pakenivat joko Meksikoon tai liittyivät Cochiseen, joka tunsi sissitaktiikan ja jatkoi sotureineen ryöstöretkiään Yhdysvaltain ja Meksikon rajalla.
Vuonna 1870 Victorio, monien pyyntöjen jälkeen, sai presidentti Ulysses S. Grantin lupaamaan chiricahuoille maata Ojo Calientesta, kuumilta lähteiltä, jotka olivat kymmenien vuosien ajan olleet monien chiricahuoiden kotiseutua. Samalla apasseille luvattiin riittävästi ruokaa ja tuhat huopaa. Luovutettu alue oli odotettua pienempi, mutta Victorio ei halunnut riidellä maapalan koosta. Ojo Caliente julistettiin chiricahuain alueeksi. Sopimuksen pääasiallinen sisältö oli Ojo Calienten kuuluminen apasseille "niin kauan kuin vuoret ovat pystyssä ja joet virtaavat". Sopimus oli turvattu presidentin allekirjoittamalla paperiarkilla, jota kutsuttiin "Hallituksen erityispäätökseksi".
Sopimus kumottiin jo seuraavan vuoden aikana. Intiaanikomission vastavaihtunut asiamies osoitti Victoriolle ja hänen ryhmälleen uudet asuinalueet Tularosa-joen laaksoista. Ojo Caliente lämpimine lähteineen oli "uuden hallituksen erityispäätöksen" mukaan julkistettu yleiseen käyttöön kaikille Yhdysvaltain asukkaille. thumb|right|250px|San Carlosin reservaatissa elämä oli ankeaa.
Korkealla vuoristossa sijaitseva Tularosan reservaatti osoittautui paikaksi, joka oli asuinkelpoinen vain kesäisin. Victorio ja hänen kansansa viettivät alueella ankaran talven. Luvatut ruoka-annokset tulivat perille vasta seuraavan kevään aikana, jolloin osa chiricahuoista oli ehtinyt menehtyä ravinnon niukkuuteen ja osa jäätynyt kuoliaaksi. Neuvottelujen jälkeen Victoriolle suotiin mahdollisuus palata Ojo Calienteen. Tämäkään järjestely ei jäänyt kovin pitkäikäiseksi, sillä jo kaksi vuotta myöhemmin chiricahuoita oltiin taas siirtämässä toisaalle. San Carlosin reservaatissa Arizonassa Victoriolle ja hänen kansalleen osoitettiin alue, jossa asuminen kävi hyönteisten ja kuumuuden takia nopeasti sietämättömäksi. Alueelta ei löytynyt riistaa eikä heinää. Siellä ei ollut vettä juotavaksi eikä ruokaa syötäväksi, ja lisäksi malaria koetteli chiricahuoita. Reservaatin asiamies John Clum oli korvattu uudella agentilla, joka ei välittänyt jakaa muona-annoksia eri leireihin vaan pakotti ihmiset hakemaan ruokansa päärakennuksesta itse. Kauimpana asuvien apassien oli käveltävä 30 kilometriä saadakseen ruokansa. Samanaikaisesti Yhdysvaltain hallitus lähetti alueelle tuhansia läntisiä apacheja jakamaan maat chiricahuain kanssa.
Victorion kärsivällisyyden raja ylittyi. Hän keräsi väkensä ja pakeni San Carlosista syyskuussa 1877. Käytyään matkalla useita kahakoita sotilaiden ja tilanomistajien kanssa Victorio seuraajineen saapui Ojo Calienteen. Vuotta myöhemmin Yhdysvaltain armeija sai käskyn viedä pakolaiset takaisin San Carlosiin.
Vapaan elämän puolesta
Victorio toivoi kansansa saavan saada jäädä maille, jossa he olivat syntyneet, mutta siihen ei suostuttu. Naisten ja lasten ahtauduttua San Carlosiin vieviin vankkureihin Victorio itse pakeni 80 miehensä kanssa Mimbrenos-vuorille, jonne he jäivät tulevaksi talveksi. Helmikuussa 1879 hän palasi Ojo Calienten tukikohtaan valmiina antautumaan, jos armeija toisi hänen perheensä takaisin San Carlosista. Lopulta vaatimukseen suostuttiin, mutta vastineeksi Victorion seuraajineen oli asetuttava Tularosan reservaattiin New Mexicossa. Victorio myöntyi kompromissiin ja koetti aloittaa perheineen uutta elämää. Häntä vastaan nostettiin kuitenkin uudelleen vanha syyte hevosvarkaudesta ja murhasta. Poliisivoimien saapuessa suorittamaan pidätystä Victorio pakeni ja päätti, ettei palaisi koskaan apassien suojelualueille. Hän uskoi, että hänen kansaansa odotti amerikkalaisten taholta varma tuho.
Victorio perusti Meksikon vuoristoon turvapaikan, jossa halusi viettää vapaata elämää. Samalla hän alkoi värvätä ympärilleen sissiarmeijaa, joka oli valmis käymään ikuista sotaa Yhdysvaltoja vastaan. Hevoset ja muut tarpeet Victorion ryhmä ryösti meksikolaisten maatiloilta. Saatuaan kokoon chiricahuoista ja mescaleroista kerätyn 200 sissin joukon he aloittivat uskaliaat hyökkäykset New Mexicoon ja Texasiin surmaten kaikki uudisasukkaat, jotka osuivat heidän tiellensä. Alituisen sotimisen jatkuessa Victorion viha syveni ja hänestä tuli säälimätön tappaja. Jotkut Victorion ystävistä alkoivat pitää häntä mielenvikaisena ja erkanivat hänen ryhmästään. Yhdysvaltain ja Meksikon armeijat sopivat yhteistyöstä saadakseen Victorion kiinni ja hänen päästään luvattiin 3 000 dollarin palkkio.
Tres Castillosin taistelu
Keväällä 1880 Victorio sotureineen jatkoi hyökkäyksiään vuoristosta käsin. Suurilukuinen mescalerojoukko liittyi häneen, mutta lisävoimista huolimatta Victorio koki melkoisia menetyksiä. Monet soturit kaatuivat luoteihin. Kesän tullen Victorion sissijoukot ylittivät Meksikon rajan tarkoituksenaan päästä pakoon noin 2 000 ratsumiehen ja usean sadan intiaanitiedustelijan muodostamilta sotajoukoilta. He pääsivät Chihuahuaan, jonka vuoristojen ja erämaiden hän uskoi tarjoavan paremman turvan noin sadalle jäljellä olevalle soturilleen ja 400 naiselle ja lapselle.
Lokakuussa 1880 meksikolainen eversti Joaquin Terrazas ja hänen ratsuväen eskadroonansa jäljittivät Victorion Tres Castillosin vuoristossa. Saman päivän iltana Terrazas suoritti hyökkäyksen. Läpi yön kestäneessä taistelussa 62 apassisoturia, 16 naista ja yksi lapsi surmattiin ja heidän päänahkansa otettiin talteen. Jälkeenpäin Chihuahuan valtion kerrottiin maksaneen 50 000 dollarin suuruisen palkkion näistä julmista voitonmerkeistä, joita esiteltiin juhlayleisölle suuressa voitonmarssissa. 68 vangiksi otettua naista ja lasta myytiin orjiksi rikkaille tilanomistajille.
Apassien kertoman mukaan Victorio ei kuollut meksikolaisten luodeista, vaan iski puukon syvälle rintaansa ammuttuaan panosvyönsä tyhjäksi ja nähtyään Tres Castillosin taistelun toivottomuuden.
Terrazasin hyökkäyksestä selvisi noin 30 soturia, heidän joukossaan 70-vuotias Nana. Koko ikänsä valkoisia vastaan taistellut Nana värväsi uuden sissiarmeijan suojelualueilla asuneista nuorista apasseista ja aloitti Tres Castillosin verilöylyn kostoiskut.
Ristiretket vendejä vastaan
Pommerin valtaus
Henrikin tappion myötä vendit menettivät ainoan mahdollisen suojelijansa tanskalaisia vastaan. Valdemarin poikien Knuut VI:n (kuninkaana 1182–1202) ja Valdemar II:n (kuninkaana 1202–1241) aikana Tanskan valta kasvoi entisestään. Henrikin herttuakunta jaettiin pienempiin osiin, eivätkä uudet hallitsijat pystyneet estämään Tanskan vallan laajentumista. Keisari piti Tanskan laajentumista vaarallisena ja yllytti Pommerin herttuaa Bogislavia sotaan Tanskaa vastaan. Tanskalaiset kukistivat liutizien ja pommerilaisten laivaston Greifswalder Boddenin meritaistelussa 19. toukokuuta 1184. Seuraavana vuonna tanskalaiset alkoivat piirittää Kamienin kaupunkia. Paikalliset papit (Kamien oli ollut kristitty jo vuosikymmeniä) yrittivät neuvotella tanskalaisten kanssa. Lopulta herttua Bogislav suostui rauhaan, jonka mukaan hän sai pitää Pommerin läänityksenä Tanskan kruunulta. Tämän jälkeen Tanskan kuningas oli kiistatta vendien hallitsija. Tulevina vuosina myös lännempänä, obotriittien ja vagrien mailla asuvat saksalaiset ja vendit tunnustivat Tanskan kuninkaan hallitsijakseen. Knuut Valdemarinpoika alkoi nyt kutsua itseään "tanskalaisten ja vendien kuninkaaksi".
Kristitty Vendimaa
1100-luvun sotien seurauksena vendeistä tuli kristittyjä. Vendien ruhtinaat ymmärsivät melko pian uuden uskonnon edut, sillä kristinusko antoi heille entistä paremmat mahdollisuudet hallita alamaisiaan. Pomeraanien ruhtinas Vartislav oli jo 1120-luvulla aloittanut alamaistensa käännyttämisen. Vendisotien jälkeen vendit alkoivat itse tarmokkaasti levittää kristinuskoa Baltiassa asuneiden pakanoiden keskuudessa. Muun muassa Rügenin ruhtinaan Jaromarin poika Vizlav I näytteli tärkeää roolia Viroon tehdyllä ristiretkellä vuonna 1219. Vendien ruhtinassuvuista tuli sotien jälkeen merkittäviä kristittyjä hallitsijoita. Pakanaruhtinas Nyklotin poika Pribislav kääntyi kristinuskoon 1160-luvulla, ja hänen pojastaan Henrik Borevinista tuli kaikkien Mecklenburgin ruhtinaiden, herttuoiden ja suurherttuoiden esi-isä. 1300-luvulla Albrekt Mecklenburgilainen, eräs Henrikin jälkeläisistä, hallitsi Ruotsin kuninkaana. Myös Pommerin herttuat olivat alkujaan vendejä, ja ruhtinas Bogislavin jälkeläinen Eerik Pommerilainen oli Kalmarin unionin kuninkaana 1400-luvulla.
Maria Oakey Dewing
pienoiskuva|Maria Oakey Dewing.Fratelli Vianellin valokuva vuosilta 1875–1885. Maria Oakey Dewing (27. lokakuuta 1845 New York – 13. joulukuuta 1927 New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän oli yksi harvoista sukupolvensa naistaidemaalareista, jonka ura kesti läpi aikuisiän. Dewing maalasi erityisen paljon kukka-aiheita. Hänen aviopuolisonsa oli taidemaalari Thomas Dewing.
Avioliiton Oakey Dewing solmi vuonna 1881. Tämän jälkeen hänen uransa jäi pimentoon. Hän luopui miehensä suosimista aiheista, kuten mallimaalauksista. Hän teki kukkamaalauksia miehensä töihin ja jotkut maalauksista he signeerasivat yhdessä. Pariskunnan tytär syntyi vuonna 1885. Sitä ennen heille oli syntynyt poika, joka kuitenkin kuoli vauvaikäisenä.
Näyttelyitä Oakey Dewing piti vuosina 1893, 1901 ja 1907 ja hänen töitään vertailtiin ranskalaisen Antoine Volionin töihin. Hän palasi mallimaalauksen pariin myöhemmällä iällään. Uransa loppupuolella hän kiinnostui modernismista. Oakey Dewing kirjoitti myös lehtiartikkeleita Art and Progress-lehteen, missä hän käsitteli tapakulttuuria, taidetta ja kodinhoitoa.
Sylvia
Suomessa Sylvia-nimen tekivät suosituksi Topeliuksen Sylvian laulut. Topeliuksen aloitteesta perustettiin myös Sylvia-yhdistys, lasten eläinsuojeluyhdistys. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Sylvia on Suomessa annettu noin 14 840 henkilölle, joukossa muutama mies. Sylvian nimipäivä on 8. elokuuta.
Lintuasema
Lintuasema on paikka, jossa havainnoidaan, rengastetaan ja tutkitaan lintuja vakioiduin menetelmin.
Lintuasemat
1800-luvun puolivälissä Helgolandin saarelle Saksan rannikolle perustettu Helgolandin lintuasema (Vogelwarte Helgoland) on maailman ensimmäisiä lintujen muuton tutkimiseen perustettuja lintuasemia. Se on ollut esimerkkinä ja innoituksena myös suomalaisille lintuasemille. Pohjoismaiden vanhin lintuasema, Signilskär Hammarlandin kunnassa Ahvenanmaalla, aloitti toimintansa vuonna 1929, ja on ollut vaihtelevassa määrin aktiivinen nykypäiviin saakka. Muita Itämeren piirin kuuluisia asemia ovat muun muassa Ruotsin Ottenby, Falsterbo ja Utklippan, Viron Kabli ja Sõrve, Venäjän Rybachiy eli Rossitten, Pape Latviassa, Neringa ja Ventės ragas Liettuassa sekä Ujście Wisey Puolassa.
Lintuasemat Suomessa
Suomen ensimmäiset lintuasemat perustettiin 1920-luvulla Hammarlandin Signilskäriin ja Loviisan Aspskäriin. Nykyisin Suomessa toimii 12 lintuasemaa: Porvoon Söderskär, Kirkkonummen Rönnskär, Hangon Uddskatanilla sijaitseva Hangon lintuasema, Paraisten Jurmo, Lemlandin Lågskär, Hammarlandin Signilskär, Luvian Säppi, Mustasaaren Valassaaret, Kokkolan Tankar, Siikajoen Tauvo, Siilinjärven Raasio, Joensuun Höytiäinen ja Kangasalan Kirkkojärvi. Näistä kolme viimeksi mainittua toimivat sisämaassa. Kangasalla sekä aiemmin Kaarinassa toimineella Rauvolan lintuasemalla on keskitytty ruovikkolintujen ja Raasiossa kahlaajien rengastukseen. Muilla asemilla päätoimintamuodot ovat näkyvän muuton tarkkailu, lepäilijöiden eli paikallisten lintujen laskenta vakioreittien varrelta ja rengastus.
Tutkimusmenetelmät
Näkyvän muuton tarkkailua suoritetaan lintuaseman ihanteellisimmalta paikalta. Esimerkiksi Hangossa havainnoitsija päivystää joka aamu vanhan tulenjohtobunkkerin päällä sijaitsevalla muutonhavainnointipaikalla. Muuttolinnut kirjataan tarkasti ylös kellonajoittain ja muuttosuuntineen.
Paikalliset linnut lasketaan monilla asemilla kerran päivässä, yleensä aamulla. Pesimäaikana suoritetaan pesimälinnuston laskentaa ja parimäärien selvittelyä.
Rengastuksessa käytetään erilaisia pyydyksiä, tavallisimmin lintuverkkoja. Siemenpyydykset, iskuverkot ja katiskat ovat muita pyydystyskeinoja. Monilla asemilla rengastettavat linnut myös mitataan ja punnitaan. Kesällä rengastetaan pesivien lintujen poikasia.
Toisinaan asemilla tehdään erikoistutkimuksia. Esimerkiksi Jurmossa mitattiin lintujen radioaktiivista säteilyä Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuutta seuranneina päivinä.
Monet lintuasemat julkaisevat toiminnastaan erillisiä raportteja. Joidenkin asemien raportit julkaistaan yhdistysten lehdissä. BirdLife Suomen Linnut-lehdessä julkaistaan vuosittain suppea yhteenveto asemien toiminnasta.
Harvinaisuudet
Useimmat lintuasemat sijaitsevat ulkosaariston eristyneillä saarilla. Muuttoaikoina niillä tavataan säännöllisesti harvinaisuuksia. Nimekkäin rariteettisaari on Lågskär, jossa on tavattu useita lintulajeja ensimmäistä kertaa Suomessa.
Džani (kirjain)
Džani (asomtavruli Ⴟ, nuskhuri ⴟ, mkhedruli ჯ) on 36. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Clarin
Clarin tai Clarín on:
Džani (kirjain)
Džani äännetään yleensä.
Granma
thumb|Granman reitti Granma oli Fidel Castron kapinallisten (expedicionarios del yate Granma) käyttämä huvijahti, jolla nämä siirtyivät Meksikosta Kuubaan marraskuussa 1956. Aluksen nimi viittaa mitä todennäköisimmin aikaisemman amerikkalaisomistajan isoäitiin (grandma).
Vaikka vene oli mitoitettu 12 matkustajalle, kyydissä oli 82 sissiä, joukossa ainoana ei-kuubalaisena Che Guevara, sekä aseita, ammuksia, muonaa ja polttoainetta. Lähtö tapahtui 25. marraskuuta 1956 kello yhdeltä yöllä niin kiireisesti, että osa halukkaista jäi rannalle. Laiva joutui ylikuormattuna merenkäynnissä vaikeuksiin ja pääsi Kuuban rannikolle vasta 2. joulukuuta päiväkausia aikataulusta jäljessä.
Kuuban rannikolla aiotussa laskupaikassa Nigueron kaupungin lähistöllä odottanut satamiehinen tukijoukko kuorma-autoineen oli turhaan odotettuaan lähtenyt jo edellisyönä. Lisäksi Fulgencio Batistan armeijan ilmavoimat olivat havainneet lähestyvän aluksen, jonka oli pakko tehdä hätäinen maihinnousu kaukana sovitusta paikasta soiselle rannikolle. Suurin osa muonasta ja aseista jäi alukseen sissien hylätessä vuotavan jahdin.
Kapinalliset kokoontuivat uudelleen maissa ja aloittivat vaivalloisen etenemisen ilman ruokaa kohti Sierra Maestran vuoristoa. Paikallisoppaan pettäminä Castron kapinalliset joutuivat Batistan armeijan väijytykseen Alegría de Píossa. Monet saivat heti surmansa, kun taas toiset pakenivat päätä pahkaa, ja loput antautuivat hallituksen joukoille vain joutuakseen teloitetuiksi.
Alkuperäisestä 82:sta sissistä vain 12 selvisi vuoristoon, joukossa Castron veljekset Fidel ja Raúl, Che Guevara (haavoittuneena), Camilo Cienfuegos, Juan Almeida, Efigenio Amejeiras, Ciro Redondo, Julio Díaz, Calixto García, Luis Crespo, Jose Ponce ja Universo Sanchez.
Sosialistinen Kuuba on myöhemmin kunnioittanut tätä vallankumouksen välinettä monin tavoin: maan suurin päivälehti El Granma, yliopisto Universidad de Granma, radioasema sekä provinssi ja kansallispuisto on kaikki nimetty sen mukaan.
Laiva on nykyään esillä Havannassa vallankumousmuseon (Museo de la Revolución) vieressä sijaitsevassa Memorial Granmassa.
Wiktoria Gąsiewska
thumb|right|Wiktoria Gąsiewska (2018) Wiktoria Gąsiewska (s. 13. maaliskuuta 1999) on puolalainen näyttelijä. Hän esiintyy vakituisessa roolissa Polsatin komediasarjassa Rodzina zastępcza plus. Lisäksi hänet tunnetaan muun muassa Jan Jakub Kolskin elokuvasta Jasminum (2006).
Waldemar Appelgren
Waldemar Hugo Appelgren (29. toukokuuta 1880 Hanko – 15. kesäkuuta 1958 ) oli suomalainen upseeri.
Appelgrenin vanhemmat olivat asemapäällikkö Albert Appelberg ja Edla Maria Lindström. Hän kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1894–1902 ja Pavlovin sotakoulun 1902–1904, jonka jälkeen Appelgren palveli 32. itäsiperialaisessa tarkk'ampujarykmentissä vuoteen 1913 saakka, ja palasi Hangossa palopäällikkönä toimittuaan Venäjän armeijan palvelukseen vielä vuosiksi 1914–1917 Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1917. Suomen sisällissodassa Appelgren osallistui Vaasan valtaukseen sekä Ikaalisten taisteluihin toimien muun muassa valkoisten länsiarmeijaan kuuluneen Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmentin komentajana. Sodan jälkeen hän työskenteli liike-elämässä ja toimi Uudenmaan suojeluskuntapiirin päällikkönä Mäntsälän kapinaan saakka.
Hänen veljensä oli kenraalimajuri Arvid Appelgren.
Kaisa Parviainen
Katri ”Kaisa” Vellamo Parviainen (3. joulukuuta 1914 Muuruvesi – 21. lokakuuta 2002 Rauma) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. Hän oli ensimmäinen olympiamitalin voittanut suomalainen naisyleisurheilija.
Keihäänheiton lisäksi Parviainen saavutti menestystä myös pituushypyssä ja kilpaili myös kiekonheitossa ja kuulantyönnössä. Hän edusti seuratasolla Turun Rientoa ja Turun Urheiluliittoa. Hän paransi keihäänheiton ja pituushypyn Suomen ennätyksiä kaksi kertaa.
Myös pesäpalloilussa Parviainen menestyi SM-tasolla. Pieksämäen Palloilijoita ja vuodesta 1939 lähtien Warkauden Urheilijoita edustaessaan hän selvisi joukkueineen useamman kerran SM-loppuotteluun saakka.
Parviainen sai opetusministeriön myöntämän Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2001.
Issam Merdassi
Seurajoukkueura
Avauskaudellaan Merdassi pelasi 20 ottelua ja oli mukana pelaamassa neljässä Sveitsin cupin ottelussa. Kaudeksi 2010–2011 hänet siirrettiin Young Boysin kakkosjoukkueeseen, joka pelaa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla tasolla.
Kantonin metro
undefined thumb|[[Tiyu Xilun metroaseman kautta kulkevat linjat 1 ja 3. Asemalla on laituriovet.]] Kantonin metro on metrojärjestelmä Kantonin kaupungissa Guangdongin maakunnassa Kiinassa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1993. Ensimmäinen linja avattiin vuonna 1997, jolloin metroasemia oli käytössä viisi. Metro koostui kahdeksasta linjasta marraskuussa 2010 Aasian kisojen käynnistyessä. Raideverkoston pituus oli 230 kilometriä.
2048 (videopeli)
2048 on italialaisen videopelikehittäjä Gabriele Cirullin vuonna 2014 julkaisema videopeli. Pelin tarkoituksena on yhdistää laattoja, joissa on sama luku. Keskenään eriarvoisia laattoja ei voi yhdistää. Peli päättyy, mikäli jokainen 16 ruudusta täyttyy tai pelaaja on saanut yhdistettyä laattoja siten, että yksi laatta on arvoltaan 2048. Tällöin pelaaja on voittanut pelin. Laatat liikkuvat siihen suuntaan, mihin pelaaja niitä sormellaan vetää. 2048 on saatavilla iOS:ille ja Androidille.
TGV Duplex
thumb|right|300px|TGV Duplexin [[moottorivaunu]] TGV Duplex on kaksikerroksinen kolmannen sukupolven TGV-suurnopeusjunaperheen jäsen, jota liikennöi SNCF, Ranskan kansallinen rautatieyhtiö. Junat otettiin käyttöön kesällä 1995. TGV Duplex voi kuljettaa 545 matkustajaa. TGV Duplexin suurin nopeus on 320 km/h. TGV Duplex-junien matkanopeutta on nostettu aikaisemmista versioista. Myös muotoilu on uudistettu täysin. TGV Duplexissa on 8 kaksikerroksista vaunua. TGV Duplexin tunnistaa helpoiten pyöreähköstä moottorivaunusta ja kylkien leveästa sinisestä raidasta.
Daniel Wenig
Daniel Wenig (s. 12. elokuuta 1991) on saksalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla Wenig edustaa SK Berchtesgadenia.
Wenig on saavuttanut Continental Cupissa kaksi voittoa, kolme kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Vuonna 2011 hän voitti nuorten MM-hopeaa joukkuekilpailusta Otepäästä.
Hae (kirjain)
Hae (asomtavruli Ⴠ, nuskhuri ⴠ, mkhedruli ჰ) on 37. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Hae äännetään yleensä.
Jan Jakub Kolski
thumb|right|Jan Jakub Kolski (2018) Jan Jakub Kolski (s. 29. tammikuuta 1956) on puolalainen elokuvaohjaaja, elokuvaaja ja käsikirjoittaja. Hän teki 1980-luvun vuosina useita lyhytelokuvia, mutta on keskittynyt 1990-luvun alusta ensisijaisesti täyspitkiin teoksiin. Hän on työskennellyt myös television parissa.
Kolski oli vuonna 2003 Venetsian elokuvajuhlilla ehdolla Kultaisen leijonan saajaksi.
ATC (yhtye)
ATC (A Touch of Class) oli Saksassa perustettu yhtye, joka toimi vuosina 1998–2003. Yhtye soitti europopia ja eurodancea. Yhtye löi itsensä läpi ensimmäisellä singlellään ”Around the World (La La La La La)”, joka oli Saksan singlelistan ykkönen kuuden viikon ajan vuonna 2000. Around the World on lainakappale venäläisen Ruki vverh!-yhtyeen kappaleesta ”Pesenka”.
Yhtyeen jäsenet lähtivät soolouralle vuonna 2003 Touch the Sky albumin huonon menestyksen takia.
Tachov
Tachov on kaupunki Tšekissä Plzeňin läänissä Böömin alueella. Kaupungissa on 12 560 asukasta (2009) ja se sijaitsee Mže-joen varrella.
Tachov mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1115. Ottokar II Přemysl perusti alueelle linnan ja samalla muurin ympäröivän kaupungin linnan lähelle. Hussilaissotien aikana Tachov vaihtoi omistaa useasti ja kaupunki kärsi pahoin kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Vuonna 1945 suurin osa saksalaisista asukkaista karkotettiin. Toisen maailmansodan jälkeen venäläisten miehitysaikana alue asutettiin vain osittain uudelleen. Tachov on nykyään Tšekin köyhimpiä alueita.
Gemmologia
Tieteenä gemmologia on osa mineralogiaa, mutta työnkuvaltaan gemmologi eli jalokiviasiantuntija on lähempänä kultaseppää kuin mineralogia. Suomen Gemmologinen seura järjestää alan koulutusta ja jakaa diplomigemmologin titteleitä. Diplomigemmologin toimenkuvaan kuuluvat muun muassa jalokivien tutkimus, tunnistus, luokittelu, aitoustodistusten kirjoittaminen ja hinta-arviointi.
Geologia tutkii maapalloa ja sen aktiivisuutta. Sen alatiede mineralogia on mineraaleja koskeva tiede. Gemmologia kehittyi mineralogiasta omaksi tieteenalaksi 1800-luvun lopulla.
1920-luvulta lähtien on markkinoille ilmestynyt synteettisiä eli ihmisten valmistamia jalokivimateriaaleja. Viime aikoina on yhä useammin tavattu myös eri tavoin käsiteltyjä kiviä, joista kaikki eivät ole markkinoiden hyväksymiä. Aitojen jalokivien arvoa pidetään yllä laboratorioiden tunnistuskeinoilla. Aito jalokivi on luonnon valmistama tuote.
Laragne-Montéglin
Laragne-Montéglin on kunta eteläisessä Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 39 kilometriä Gapin kaupungista lounaaseen.
pienoiskuva|vasen|Château de Laragne Laragne-Montéglinin kunta syntyi vuonna 1949 Laragnen ja Montéglinin kuntien yhdistymisen jälkeen. Kylän keskellä on 1600-luvulla rakennettu linna Château de Laragne. Linna kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon, vaikka se onkin jäänyt uudempien rakennusten taakse piiloon.
Yhdysvaltain osavaltiot
pienoiskuva|alt=GIF-animaatio: Alkuperäiset 13 Brittien siirtokuntaa (osavaltiota) aikajärjestyksessä, sitten muut osavaltiot liittymisjärjestyksessä liittovaltioon.|[[GIF-animaatio: Alkuperäiset 13 perustus­lain vahvistanutta Brittien siirto­kuntaa (osa­valtiota) aika­järjestyksessä, sitten muut osa­valtiot liittymis­järjestyksessä liitto­valtioon.]] pienoiskuva|Yhdysvaltain osa­valtioiden liitto­valtioon liittymis­ajankohdat Yhdysvaltain osavaltiot ovat Yhdysvaltain 50 hallinnollista aluetta.
Yhdysvaltain osavaltioilla on suhteellisen paljon itsehallintoa suhteessa liittovaltioon, vaikkakin liittovaltion lainsäädäntö ja liittovaltion perustuslaki menee osavaltioiden lainsäädännön edelle. Osavaltiot eroavat Yhdysvaltoihin kuuluvista viidestä pysyvästi asutusta territoriosta (Puerto Rico, Guam, Pohjois-Mariaanit, Yhdysvaltain Neitsytsaaret ja Amerikan Samoa) muun muassa siinä, että osavaltioista kullakin on väkilukuun perustuva määrä äänivaltaisia edustajia liittovaltion kongressin edustajainhuoneessa ja kullakin kaksi edustajaa senaatissa.
Katso myös
Luettelot Yhdysvaltain osavaltioista:
Abigail (yhtye)
thumb|Abigail esiintymässä [[Quebec (kaupunki)|Quebecissä vuonna 2018]] Abigail on japanilainen black metal -yhtye, joka on perustettu Tokiossa vuonna 1992. Sillä on tällä hetkellä levytyssopimus Nuclear War Now! Productions -yhtiön kanssa.
Sami Hurmerinta
Sami Hurmerinta (s. 11. toukokuuta 1955 Helsinki ) on suomalainen säveltäjä ja kitaristi. Hän on avioliitossa laulaja Maarit Hurmerinnan kanssa, vaikuttaa tämän taustayhtyeessä ja esiintyy myös vaimonsa kanssa duona. Hurmerintojen yhteinen ura alkoi vuonna 1975 Maaritin toisella albumilla Viis’ pientä. Sami Hurmerinta on säveltänyt useita Maaritin levyttämiä kappaleita, kuten ”Jäätelökesä”, ”Hymypoika” ja ”Jos tahdot tietää”. Hänen isänsä on taiteilija Olavi Hurmerinta. Tytär Janna Hurmerinta on myös muusikko.
Sami Hurmerinnan ensimmäinen oma yhtye oli vuonna 1972 perustettu Taivaanvuohi, jota seurasivat Maaritin Afrikan Tähti, Janus, Hurmerinta-Sorvali Big Band ja Frank Robsonin Atrain. Huhtikuussa 1978 ilmestyi Love Recordsin kautta sooloalbumi Sami Hurmerinta. Sillä vierailivat Pave Maijanen, Pepe Willberg, Kari Kuusamo ja Upi Sorvali. Vuonna 1985 Hurmerinta julkaisi albumin ja singlen käyttäen nimeä Sam Haze.
Vuonna 1994 hän sai Vantaan kulttuuripalkinnon yhdessä Maarit Hurmerinnan kanssa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen.
Siravand
Siravand (, myös Sirwān) on kylä Hamadanin provinsissa Länsi-Iranissa, Kurdistanin alueella. Vuonna 2006 suoritetussa väestönlaskennassa sen väkiluku oli 888.
Venäjän rautatiet
Venäjän rautatiet eli RŽD on koko Venäjän federaation rautatieliikenteestä vastaava konserni. Se perustettiin 1. lokakuuta 2003 korvaamaan Venäjän rautatieministeriön liikennetoiminta. Konsernille siirtyi Venäjän rautatieministeriöltä 987 yritystä ministeriön 2 046 yrityksestä, mikä edusti 95 prosenttia kirjanpidollisesta tasearvosta. Yhtiön omistaa Venäjän federaatio.
Venäjän alueelliset rautatiet
thumb|295px|Venäjän päärataverkkoa. Koko rataverkko on huomattavasti tätä laajempi ja uusia ratoja rakennetaan. Venäjän rautatiet -konserniin kuuluu yhteensä 16 alueellista rautatieyhtiötä. Näitä ovat muiden muassa:
Rohingya
Rohingya eli rohinja (omakielinen nimi: Ruwainggya ) on rohingya-kansan puhuma indoarjalainen kieli, jota puhutaan Myanmarin Rakhinen osavaltiossa ja Bangladeshin Chittagongin alueella. Sillä arvioidaan olevan noin 1,8 miljoonaa puhujaa, mutta alueen levottomuuksien johdosta puhujamäärästä ei ole tarkkaa tietoa. Noin miljoonan rohingyan puhujan arvioidaan lähteneen Myanmarista pakolaisiksi Bangladeshiin, joskin osa heistä on sittemmin muuttanut takaisin.
Rohingya luokitellaan indoarjalaisten kielten itäiseen ryhmään yhdessä muun muassa bengalin ja assamin kanssa. Rohingyaa pidetään samankaltaisena kuin chittagongin kielen etelämurteet. Chittagongia puolestaan pidetään bengalin kielen murteena, vaikka nämä kielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä. Eri kaupungeissa ja jokilaaksoissa asuvilla rohingyan puhujilla ei ole juurikaan kontakteja keskenään ja keskinäinen ymmärrettävyys ei ole selvä.
Kirjoitusjärjestelmä
Kieltä voidaan kirjoittaa arabialaisilla tai latinalaisilla kirjaimilla. Lisäksi voidaan käyttää omaa rohingya hanifi -aakkostoa. Viimeksi mainittua alettiin kehitellä 1980-luvulla. Varhaisimmat rohingyankieliset tekstit ovat peräisin 1800-luvulta ja niissä käytettiin arabialaista kirjaimistoa.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Kaikki vokaalit voivat esiintyä myös nasaalisina. Lisäksi vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.
Lähde:
Betelpalmu
Betelpalmu eli pähkinäbetelpalmu eli arekapalmu (Areca catechu) on palmulaji, jota kasvatetaan yleisesti Tyynenmeren trooppisilla saarilla, Aasiassa ja osissa Itä-Afrikkaa. Se on keskikokoinen puu, joka kasvaa 20 metriä korkeaksi. Rungosta tulee 20–30 senttimetriä paksu ja lehdet ovat 2–3 metriä pitkiä.
Betelpalmua kasvatetaan sen hedelmän, betelpähkinän, takia varsinkin Intiassa, Malesiassa ja Taiwanissa. Siemenessä on alkaloideja, joten se on pureskeltuna päihdyttävä. Pähkinöissä oleva arekoliini stimuloi keskushermostossa sekä muskariini- että nikotiinireseptoreita. Betelpähkinä on neljänneksi käytetyin stimulantti maailmassa alkoholin, tupakan ja kahvin jälkeen. Sillä arvioidaan olevan 200–600 miljoonaa säännöllistä käyttäjää.
Sedimentologia
Sedimenttikivet peittävät suuren osan Maapallon pinnasta, ja niihin on tallentunut paljon tietoa Maan historiasta mm. fossiilien muodossa. Sedimentologia liittyy läheisesti stratigrafiaan, joka tutkii kivien kerrosrakenteita.
Sedimentologia käsittää sekä nykyisten sedimenttien että niitä muodostavien prosessien tutkimisen. Se myös vertailee näitä havaintoja muinaisten sedimenttikivien kanssa. Sedimentologit hyödyntävät tietämystään nykyisistä sedimentaatioprosesseista muinaisten sedimenttien tulkitsemiseen ja niiden ymmärtämiseen.
Sedimentologisen tutkimuksen perustana on ajatus siitä, että nykyään maata muokkaavat prosessit ovat olleet samanlaisia myös muinaisina aikoina eli että nykyisyys on avain menneisyyden tulkintaan. Tällaista käsitystä kutsutaan uniformitarianistiseksi periaatteeksi.
The Pretender
The Pretender on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin ensimmäinen single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta Echoes, Silence, Patience & Grace. Se julkaistiin iTunes-verkkomusiikkikaupassa 8. elokuuta 2007. CD- ja vinyyliversiot julkaistiin 17. syyskuuta 2007. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sam Brown. Se oli ehdolla MTV Video Music Awards'ssa parhaaksi rock-videoksi.
Kappale voitti Grammy-palkinnon kategoriassa Best Hard Rock Performance. Rolling Stonen The 100 Best Songs of 2007 -listauksessa se sijoittui 47:ksi.
Katō Takaaki
Katō Takaaki (, 25. tammikuuta 1860, Nagoya – 28. tammikuuta 1926, Tokio) oli japanilainen poliitikko ja Japanin 24. pääministeri 11. kesäkuuta 1924 – 28. tammikuuta 1926.
Hän syntyi Owarin provinssissa vuonna 1860 ja hänet adoptoi Katō Bunhei hänen ollessaan 13-vuotias. Hän opiskeli lakia Tokiossa ja työskenteli sen jälkeen Mitsubishilla, jossa hänestä tuli apulaisjohtaja vuonna 1885. Vuonna 1887 Katō nousi silloisen ulkoministerin Ōkuma Shigenobun yksityissihteeriksi ja työskenteli hänen kanssaan epätasa-arvoisten sopimusten muuttamiseksi. Vuosina 1894–1899 hän toimi Japanin suurlähettiläänä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja vuonna 1900 hänestä tuli Itō Hirobumin lyhytaikaisen neljännen hallituksen ulkoministeri. Tänä aikana hän loi perusteet Japanin ja Yhdistyneen kuningaskunnan liitolle, joka solmittiin vuonna 1902. Samana vuonna hänet valittiin Japanin alahuoneeseen Kōchin prefektuurista.
Vuonna 1924 Katō nimitettiin Japanin pääministeriksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka vuoden 1926 alussa. Hänen hallituksensa kykeni koalitioluonteestaan huolimatta ajamaan läpi merkittävää lainsäädäntöä, kuten yleisen vaalilain, joka laajensi äänioikeuden kaikkiin yli 25-vuotiaisiin miehiin, vuonna 1925 ja "rauhansäilytyslain", jonka tarkoitus oli vaimentaa radikaaliset poliittiset järjestöt – sosialistit, kommunistit ja anarkistit. Hän käynnisti myös yleisen asevelvollisuuden. Katō halusi rajoittaa hallinnon rahankäyttöä, mutta häntä myös kritisoitiin huomattavasti perhesiteistään Mitsubishiin.
Luettelo Luumäen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Luumäen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Luumäen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Žytomyrin alue
Žytomyrin alue rajoittuu pohjoisessa Valko-Venäjän Homelin alueeseen. Lännessä naapurina on Ukrainan Rivnen, lounaassa Hmelnytskyin, etelässä Vinnytsjan ja idässä Kiovan alue. Alue kattaa 29 832 km², mikä vastaa 4,9 prosenttia koko Ukrainan pinta-alasta.
Historiaa
Alue on perustettu 22 syyskuuta 1937.
Alue- ja paikallishallinto
Vuoden 2020 aluejaon uudistuksessa Žytomyrin alue jaettiin neljään piiriin (raion). Piireissä sijaitsee yhteensä 12 kaupunkia (2 kaupunkipiiriä), 43 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 613 kylää.
Alueen hallintokeskus on Žytomyr (263 507 as.). Muita yli 20 000 asukkaan kaupunkeja ovat Berdytšiv (73 999 as.), Korosten (62 285 as.) ja Zvjahel (2022 saakka: Novohrad-Volynskyi, 55 463 as.), Malyn (25 587 as.) ja Korostyšiv (24 490 as.). Oheinen taulukko listaa alueen piirit hallintokeskuksineen :
Väestö
thumb|right|350px|[[Cesium-137|Cs-137 -laskeuman aktiivisuus kymmenen vuotta Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen vuonna 1996. Sittemmin aktiivisuus on laskenut tästä (puoliintumisaika runsas 30 vuotta).]]
Vuoden 2021 alussa alueen väkiluvuksi arvioitiin 1 273 200. Asukkaista 59,5 prosenttia oli kaupunkilaisia, eli asui kaupungeissa tai kaupunkityyppisissä taajamissa.
Elinkeinoelämä
Alueen talous perustuu pääosin graniitin ja muiden rakennuskivien kaivostoimintaan, metsä- ja maatalouteen ja useiden koneiden tuottamiseen.
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus on vaikuttanut alueen pohjoisosiin; voimala sijaitsee lähimmillään noin 50 kilometrin päässä alueen pohjoisosista itään. Vaikkei Žytomyrin alue kuulunut aiemman Narodytsin piirin itäosia lukuun ottamatta kaikkein vakavimmin saastuneisiin alueisiin (suljettu vyöhyke; valtaosa piirin asukkaista evakuoitiin, osa muutti pysyvästi pois), suuri osa alueen pohjoisimmista piireistä sai merkittävää haittaa vastaavan määrän radioaktiivista laskeumaa. Tällä on vaikutuksia maatalouteen, maan virkistyskäyttöön ja mielikuvien kautta turismille.
Melkein kaikkialla
Melkein kaikkialla on mittateorian käsite. Ominaisuus P pätee melkein kaikkialla joukossa A, jos se pätee koko joukossa A lukuun ottamatta nollamittaista joukkoa N \subset A.
Nollamittaisuus on riippuvainen käytettävästä mitasta \mu, joten myös käsite melkein kaikkialla on riippuvainen mitasta. Tällöin ominaisuus P on voimassa mitan \mu suhteen melkein kaikkialla joukossa A, jos P on voimassa joukossa A lukuun ottamatta joukkoa N \subset A, missä N on nollamittainen mitan \mu suhteen eli \mu(N)=0.
Todennäköisyyslaskennassa vastaava käsite on melkein varmasti. Tapahtuma tapahtuu melkein varmasti (lyhennetään m.v.), jos sen todennäköisyys on yksi.
Maßtheorie ほとんど (数学)
Fanny Ardant
thumb|right|Fanny Ardant vuonna 2004. Fanny Ardant (s. 22. maaliskuuta 1949 Saumur, Maine-et-Loire) on ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi näyttämöllä ensi kertaa vuonna 1974. 1980-luvulla hän oli tunnettu elokuvanäyttelijä, muun muassa François Truffautin ohjauksessa ja Gérard Depardieun vastanäyttelijänä elokuvassa Naapurin rouva  - La Femme d'à côté (1981). Ardant on myös saanut rooleja useissa englanninkielisissä elokuvissa niin Hollywoodissa kuin Britanniassakin.
Ardantilla oli Truffautin kanssa pitkä suhde, josta syntyi tytär.
Elisabetin aikakausi
Elisabetin aikakausi merkitsee aikaa Englannin historiassa, jolloin kuningatar Elisabet I hallitsi (1558–1603). Historioitsijat usein kuvailevat sitä Englannin historian kultakaudeksi. Elisabetin aikakausi oli renessanssi, joka inspiroi kansallista ylpeyttä kautta klassisten ihanteiden, kansainvälisen laajentamisen ja Espanjan päihittämisen merisotilaallisesti. Koko vuosisadan suhteen historioitsija John Guy (1988) on esittänyt, että ”Englanti oli taloudellisesti elinvoimaisempi, ekspansiivisempi ja optimistisempi Tudorien hallitessa” kuin minään muuna aikana tuhanteen vuoteen.
thumb|left|upright|Kuningatar Elisabet I (noin 1588) Tämä kultakausi edusti Englannin renessanssin huippukohtaa ja se koki runouden, musiikin ja kirjallisuuden kukoistuksen. Aikakausi tunnetaan parhaiten teatterista, kun William Shakespeare ja monet muut kirjoittivat näytelmiä, jotka irtautuivat Englannin aiemmasta tyylistä. Se oli myös tutkimusmatkailun ja laajentumisen aikaa ulkomailla, kun taas kotimaassa protestanttisesta uskonpuhdistuksesta tuli hyväksyttävämpää kansalle etenkin Espanjan armadan torjumisen jälkeen. Aikakaudella Englanti lakkasi olemasta erillinen valtakunta kun se yhdistyi Skotlannin kanssa.
Englanti oli myös varakas muihin Euroopan maihin verrattuna. Italian renessanssi oli tullut päätökseen Espanjan hallitessa niemimaata. Ranska oli sotkeutunut omiin uskonnollisiin kiistoihinsa Espanjan merkittävän väliintulon vuoksi eikä niitä soviteltu kuin vasta vuonna 1598 Nantesin ediktillä. Osaksi tämän vuoksi, mutta myös siksi että englantilaiset oli karkotettu mantereelta, vuosisatoja kestänyt konflikti Ranskan ja Englannin välillä suurelta osin keskeytettiin Elisabetin aikana.
Englannilla oli aikakaudella keskitetty, hyvin järjestelty ja toimiva hallitus, suurelta osin kiitos Henrik VII:n ja Henrik VIII:n uudistusten, mutta myös Elisabetin ankarien rangaistusten toisinajattelijoita kohtaan. Taloudellisesti maa alkoi hyötyä suuresti Atlantin ylittävästä kaupasta, jatkuvasta Espanjan aarteiden ryöstelystä ja Afrikan orjakaupasta.
FS Suffren (1872)
Suffren oli Ranskan laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu puurunkoinen Océan-luokan panssarifregatti.
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1865. Alus laskettiin vesille 25. joulukuuta 1872 ja se valmistui 5. elokuuta 1873. Alus sijoitettiin välittömästi reserviin ja se otettiin palvelukseen vasta 1. maaliskuuta 1876.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa aluksesta tehtiin Cherbourgiin sijoitetun osaston lippulaiva. Alus palautettiin vuonna 1881 reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen 23. elokuuta 1884 liitettynä pohjoiseen laivueeseen. Alus siirrettiin vuonna 1888 Välimeren laivueeseen, missä se oli palveluksesta poistoonsa saakka.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1895 ja se poistettiin alusluettelosta 15. heinäkuuta 1897.
Josef Mengele
Tohtori Josef Mengele (16. maaliskuuta 1911 Günzburg, Baijeri, Saksan keisarikunta – 7. helmikuuta 1979 Bertioga, São Paulo, Brasilia), oli saksalaislääkäri, joka teki vangeille epäinhimillisiä lääketieteellisiä kokeita Auschwitzin keskitys- ja tuhoamisleirikompleksissa. Hän oli myös mukana päättämässä, kenet alueelle kuljetetuista lähetettiin kaasukammioihin. Hänen arvonsa SS-joukoissa oli Hauptsturmführer. Josef Mengelestä on käytetty nimityksiä Kuoleman enkeli ja Valkoinen enkeli ( tai Weißer Engel).
Mengele pakeni toisen maailmansodan jälkeen Saksasta Etelä-Amerikkaan, jossa hän vietti loppuelämänsä. Hänen Auschwitzissa tekemänsä rikokset pystyttiin dokumentoimaan laajasti ennen Nürnbergin sotarikosoikeudenkäyntejä ja muita sodanjälkeisiä oikeudenkäyntejä, joissa käsiteltiin saksalaisten toisessa maailmansodassa tekemiä rikoksia. Länsi-Saksan viranomaiset antoivat Mengelestä pidätysmääräyksen vuonna 1959 ja luovuttamispyynnön seuraavana vuonna. Mengeleä ei kuitenkaan koskaan otettu kiinni eikä tuomittu rikoksistaan. Mengelen ja hänen kollegoidensa tekojen seurauksena kehitettiin Nürnbergin säännöstö, joka on ihmisillä tehtäviä lääketieteellisiä kokeita koskeva eettisten periaatteiden säännöstö.
Lapsuus, nuoruus ja opiskelu
Josef Mengelen vanhemmat olivat insinööri ja maatalouskonetehtailija Karl Mengele ja hänen puolisonsa Walburga Mengele. Josefilla oli kaksi nuorempaa veljeä, Karl Mengele nuorempi (s. 1912) ja Alois Mengele. Mengelet asuivat Günzburgin kaupungissa Tonavan varrella. Josef oli koulussa aina luokkansa parhaimmistoa, ja hän oli kiinnostunut musiikista, taiteesta, biologiasta, eläintieteestä, fysiikasta, luonnonfilosofiasta ja antropologiasta. Hän sai tiukan katolisen kasvatuksen, mikä johti siihen, että hän alkoi teini-ikäisenä halveksia kirkkoa ja sen juhlapyhiä. Josef liittyi nuoruudessaan Punaiseen Ristiin ja isänmaalliseen nuorisoliikkeeseen Grossdeutscher Jugendbundiin.
Mengele suoritti huhtikuussa 1930 ylioppilastutkinnon melko hyvin arvosanoin. Saman vuoden lokakuussa hän muutti Müncheniin, missä hän ilmoittautui opiskelijaksi Münchenin yliopiston filosofiseen ja lääketieteelliseen tiedekuntaan. Hän opiskeli yliopistossa ainakin antropologiaa, paleontologiaa ja lääketiedettä. Mengelen on kerrottu olleen kiinnostunut sairauksien parantamisen sijasta pikemminkin ihmisen kulttuuriperinnöstä ja kehityksestä. Mengele liittyi maaliskuussa 1931 entisten sotilaiden järjestöön Stahlhelmiin, joka liitettiin vuonna 1934 Hitlerin määräyksestä puolisotilaalliseen Sturmabteilung-järjestöön eli SA:han.
Seljakkeet
Seljakkeet (Nuxia) on neitiökasvien (Stilbaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 15 lajia.
Josef Mengele
Lapsuus, nuoruus ja opiskelu
Münchenin yliopiston professori Theodor Mollison hyväksyi vuonna 1935 Mengelen väitöskirjan ”Rotumorfologinen tutkimus neljän roturyhmän alaleuasta”. Sen johtopäätöksenä oli, että eri roturyhmät oli mahdollista erottaa toisistaan tutkimalla henkilöiden leukoja. Mengele siirtyi työskentelemään nuoremmaksi lääkäriksi Leipzigin yliopiston lääketieteelliselle klinikalle suoritettuaan kesällä 1936 valtion lääkärin lupaan oikeuttavan tutkinnon Münchenissä. Työnsä kautta hän tutustui yliopiston professorin tyttäreen Irene Schönbeiniin, josta tuli sittemmin hänen ensimmäinen vaimonsa.
Yliopistotutkijana
Mengele nimitettiin vuoden 1937 alussa professori Mollisonin suosituksesta tutkimusapulaiseksi Frankfurtin yliopiston Kolmannen valtakunnan perinnöllisyystieteen, biologian ja rotupuhtauden laitokseen. Siellä Mengele pääsi genetiikan tutkijan professori Otmar von Verschuerin tiimiin. Mengelestä tuli professorin suosikkioppilas, ja miesten välille kehittyi molemminpuolinen kunnioitus. Ennen pitkää Mengele ja von Verschuer työskentelivät yhteistyössä ja laativat raportteja tuomioistuimille, joiden tehtävänä oli tuomita ne juutalaiset, jotka oli tavattu asumasta Nürnbergin rotulakien vastaisesti arjalaisiksi määriteltyjen saksalaisten kanssa.
Toisen maailmansodan alku
Mengele hyväksyttiin toukokuussa 1938 sotilaalliseen Schutzstaffel-organisaatioon eli SS:ään sen jälkeen, kun oli saatu varmuus, ettei hänen perheessään ja suvussaan ollut juutalaista tai muuta ei-arjalaista perimää. Samaan aikaan Mengele liittyi myös NSD Ärztebund -lääkäriliittoon, jonka jäsenyys oli välttämätön urallaan etenemään tahtoneelle kansallissosialistiselle lääkärille. Huhtikuussa Frankfurtin yliopisto antoi Mengelelle todistuksen lääkärin tutkinnon suorittamisesta. Päästäkseen SS-yksikköön Mengele aloitti saman vuoden lokakuussa kolmen kuukauden pakollisen alokaskoulutuksen natsi-Saksan armeijassa Wehrmachtissa. Heinäkuussa 1939 Mengele vihittiin avioliittoon Irene Schönbeinin kanssa. Toisen maailmansodan sytyttyä Mengele liittyi elokuussa 1940 Saksan SS-joukkojen aseistettuun siipeen Waffen SS:ään Untersturmführeriksi eli vänrikiksi ylennettynä.
Vuoden 1940 lopussa tai vuoden 1941 alussa Mengele työskenteli miehitetyssä Puolassa Rotu- ja uudelleensijoitusvirastossa Genealogian osastossa. Siellä hän tutki yhdessä toisten SS-lääkäreiden kanssa niiden ihmisten rodullista sopivuutta, joiden olisi määrä asuttaa Saksan äskettäin valloittamat alueet. Mengele joutui mukaan taisteluihin kesäkuussa 1941, jolloin hän oli sijoitettuna Ukrainaan. Siellä hänelle myönnettiin ansioistaan toisen luokan rautaristi. Mengele sijoitettiin tammikuussa 1942 Waffen SS:n Wiking-divisioonan lääkintäjoukkoihin. Hän haavoittui rintamalla samana vuonna, ja hänet todettiin sittemmin palvelukseen kelpaamattomaksi. Vuoden lopulla hänet siirrettiin takaisin Rotu- ja uudelleensijoitusvirastoon, tällä kertaa sen esikuntaan Berliiniin. Siellä Mengele ylennettiin Hauptsturmführeriksi eli kapteeniksi.
Natsit alkoivat vuoden 1942 alusta toteuttaa järjestelmällisesti niin sanottua lopullista ratkaisua eli Euroopan juutalaisten joukkotuhoamista. Mengelen on oletettu tulleen tietoiseksi lopullisesta ratkaisusta jo varsin varhaisessa vaiheessa. On epäilty, että Berliinissä työskennellessään Mengele olisi pyrkinyt tekemään kaikkensa, jotta pääsisi SS-lääkäriksi Auschwitzin keskitys- ja tuhoamisleirikompleksiin, jossa hänellä olisi käytössään valtava määrä ihmismateriaalia lääketieteellisiä kokeita varten. Toukokuussa 1943 Mengele siirrettiin lääkäriksi Auschwitziin. On pidetty jokseenkin varmana, että Mengelen vanha tuttava ja kollega, professori von Verschuer olisi edesauttanut hänen valintaansa.
Aika Auschwitzissa
Auschwitzissa Mengelen apuna työskenteli lääketieteellinen tiimi, joka koottiin sinne lähetetyistä vangituista lääkäreistä. He joutuivat työskentelemään Mengelen kanssa pakon sanelemana, sillä muussa tapauksessa heidät olisi valikoitu joko rankkaan pakkotyöhön tai surmattaviksi. Tiimiin kuuluivat muun muassa tohtorit Olga Lengyel, Gisella Perl, Miklós Nyiszli ja Martina Puzyna.
Mengelen ja hänen vaimonsa Irenen lapsi, poika Rolf Mengele, syntyi maaliskuussa 1944.
Lääketieteelliset kokeet
Mengelen erikoisalaa Auschwitzissa oli lääketieteellisten tutkimusten ja kokeiden tekeminen vangeille. Hänen kerrotaan olleen vakuuttunut siitä, että hänen tehtävänään oli synnyttää ylivoimainen sinisilmäisten ja vaaleiden ”pohjoisten” ihmisten rotu. Hänen on sanottu katsoneen velvollisuudekseen tappaa sellaiset ihmisyksilöt, jotka olivat ”biologisesti ala-arvoisia”. Jättimäisen leirikompleksin on luonnehdittu olleen Mengelelle kuin suuri laboratorio, joka pysyi tarjoamaan hänelle rajattomasti tutkimusaineistoksi kelpaavia ihmisiä. Berliinissä toimineen antropologiaan, perinnöllisyysopetukseen ja genetiikkaan keskittyneen Kaiser Wilhelm -instituutin johtajaksi siirtynyt Otmar von Verschuer varmisti, että Mengelen Auschwitzissa tekemille kokeille saatiin järjestettyä riittävä rahoitus.
Mengele oli kiinnostunut erityisesti kaksosista, ja hän tutki syntyperältään romaneihin ja juutalaisiin kuuluneita kaksospareja saadakseen selville, pystyttäisiinkö arjalaisiksi katsottujen saksalaisten syntyvyyttä lisäämään niin, että yhdestä raskaudesta syntyisi kaksi uutta ”yli-ihmistä”. Mengele vertaili tutkimuksissaan kaksosparin osapuolia, jotta selviäisi, mitkä ominaisuudet ja vajavaisuudet olivat perittyjä ja mitkä puolestaan olivat olosuhteiden ja ympäristön aikaansaamia. Kaksostutkimuksissan hän kiinnitti erityistä huomiota tapauksiin, joissa toinen kaksosista saattoi olla vahva ja sopusuhtainen, kun taas toinen oli heikko ja jollain tavoin epämuodostunut. Mengelen kokeisiin joutuneista kaksosista arviolta noin 3 000 menetti henkensä Auschwitzissa.
Mengele teki kokeitaan kaksoslapsille Auschwitzissa ainakin heinäkuusta 1944 tammikuuhun 1945. Hänen kokeisiinsa tarkoitetut kaksoset majoitettiin Birkenaun F-leirin parakkiin 14, josta käytettiin lempinimeä Zoo (eläintarha). Mengelen määräyksestä kaksosille tarjottiin hyvää ruokaa, mukavat vuoteet ja kunnollinen hygienia, jotta heidät saataisiin mahdollisimman hyvään kuntoon tulevia tutkimuksia varten. Tutkimusten ensimmäisessä vaiheessa heidän kallonsa, korvansa, nenänsä ja muut ulkoiset piirteet mitattiin tarkasti. Seuraavassa vaiheessa Mengele riisutti kaksoslapset alasti ja tutki heidän anatomiaansa yksityiskohtaisesti tuntikausia. Tutkimusten päätyttyä lapsille tehtiin leikkauksia ja muita tuskallisia toimenpiteitä usein ilman nukutusta. Lapsille suoritettiin tarpeettomia amputointeja, lumbaalipunktioita, annettiin lavantautiruiskeita ja tulehdutettiin haavoja tahallisesti, jotta saataisiin tietää, miten kaksosparit reagoivat niihin. Useat uhreista menehtyivät näihin kokeisiin. Mengele teki myös kokeita, joissa kaksosparien toisen osapuolen verta siirrettiin toiselle. Ainakin yhden tällaisen kokeen yhteydessä kaksossisarukset ommeltiin kiinni toisiinsa selistään ja ranteistaan. Mengelen on todistettu pakottaneen kaksosia seksiin toisten kaksosten kanssa ilmeisesti siksi, että saataisiin selville tuottavatko kaksoset kaksoslapsia.