cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matsukata Masayoshi
Pääministerikaudet
Matsukata seurasi Yamagata Aritomoa pääministeriksi 6. toukokuuta 1891 ja toimi virassa 8. elokuuta 1892 asti. Hän toimi pääministerinä uudestaan Itō Hirobumin jälkeen 18. syyskuuta 1896 – 12. tammikuuta 1898, jonka ajan hän toimi samaan aikaan talousministeriä.
Elias Muukka
pienoiskuva|150px|[[Kaarlo Vuori|Kaarlo Vuoren maalaama muotokuva Muukasta vuodelta 1899]] Elias Muukka (sukunimi vuoteen 1870 Kaijansinkko; 10. kesäkuuta 1853 Lemi – 2. lokakuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, professori ja piirustuksen opettaja.
Muukka maalasi erityisesti maisemia, kuten karjalaisia maalaismaisemia ja turkulaisia kaupunkinäkymiä. Hänen maalauksissaan on vaikutteita muun muassa Hjalmar Munsterhjelmiltä.
Elämäkerta
Muukka kävi ensin Viipurin suomalaista ja ruotsalaista alkeiskoulua 1870–1873 ja sitten Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulua Helsingissä Selma Schaefferin johdolla 1874–1877. Muukka opiskeli myös Düsseldorfin taideakatemiassa 1877–1879 ja Pariisin Académie Colarossissa 1880–1881.
Muukan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Kaijansinkko ja Kristiina Muukka. Muukan puoliso vuodesta 1883 oli Anni Agnes Fagerlund (k. 1931).
John Munsterhjelm
pienoiskuva|Omakuva, pronssia, 1917 Johan Hjalmar (John) Munsterhjelm (11. joulukuuta 1879 Tuulos – 16. elokuuta 1925) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Elämä ja teot
Munsterhjelmin vanhemmat olivat taidemaalari Magnus Hjalmar Munsterhjelm ja Olga Mathilda Tanninen. Hän kävi polyteknisen opiston ja opiskeli Saksassa Kunstgewerbemuseumschulessa Berliinissä 1902–1903 sekä Tanskassa Kuninkaallisessa kuvaamataidekorkeakoulussa Charlottenburgissa 1904–1907. Munsterhjelm asui Saksassa vuosina 1902–1911.
Munsterhjelm teki useita marmori- ja pronssiveistoksia tunnetuista henkilöistä (Jean Sibelius, Hjalmar Munsterhjelm, Adolf Paul, R. A. Wrede, Fr. Saltzman, Walter Runeberg, Larin Kyösti). Hän teki myös 22 Suomen sisällissodan valkoisten sankaripatsasta (muun muassa Kokkolaan, Lokalahdelle ja Joensuuhun), useita hautapatsaita ja lisäksi Munsterhjelm suunnitteli mitaleita sekä maalasi myös muotokuvia. Munsterhjelm käytti ensimmäisenä Suomessa keinotekoista graniittia patsaiden materiaalina.
Luettelo animaatiosarjan Lego Ninjago jaksoista
Tämä on luettelo animaatiosarja Lego Ninjagon jaksoista.
Minielokuvat
Julkaistiin ainoastaan Ninjagon nettisivuilla, eikä niitä jälkiäänitetty suomeksi. Niiden tapahtumat sijoittuvat pilottijaksojen sekä 1. kauden väliin.
Ensimmäinen tuotantokausi: Käärmeiden nousu
Kukin kauden jaksoista on esitetty Suomessa kahteen osaan jaettuna. Kunkin jakson molemmat osat on näytetty samana päivinä.
Toinen tuotantokausi: Vihreän Ninjan perintö
2. kauden jaksot on julkaistu suomenkielisinä alkuvuodesta 2013 kolmella eri DVD:llä ja vuoden 2014 alussa ne julkaistiin kaksiosaisina myös Ruutu-sivustolla.
Kuudes tuotantokausi: Skybound
Kuudes tuotantokausi esitettiin Suomessa Nelonen Nappula-kanavalla elokuussa 2016. Kausi julkaistiin DVD:llä 7. lokakuuta 2016.
Seitsemäs tuotantokausi: Ajan kädet
Seitsemännen tuotantokauden viisi ensimmäistä jaksoa ilmestyivät Ruutu+-palveluun 29. joulukuuta 2016.
Kahdeksas kausi: Garmadonin pojat
8. kausi julkaistiin HBO Nordic -palvelussa 11. toukokuuta 2018. Nelosella kausi esitettiin 12. tammikuuta 2019 alkaen.
Yhdeksäs kausi: Menneisyyden haamut / Metsästetty
9. kausi julkaistiin HBO Nordic -palvelussa 30.11.2018. Nelosella se esitettiin 22.2.2019 alkaen. Kaudesta käytetty suomenkielinen nimi vaihtelee; Nelonen markkinoi sitä nimellä "Menneisyyden haamut" Netflixin käyttäessä nimeä "Metsästetty".
Kymmenes kausi: Onien marssi
10. kausi julkaistiin HBO Nordic -palvelussa 12. huhtikuuta 2019 Nelosen esittäessä sen 30.4.2019 alkaen.
Yhdestoista kausi: Secrets of the Forbidden Spinjitzu
11. kausi aloitti uuden, ilman Masters of Spinjitzu -lisänimeä markkinoidun sarjan, jonka jaksot olivat puolet aiempaa lyhyempiä. Kausi julkaistiin lähes ympäri maailman kahdessa osassa. Suomessa ensimmäinen puolisko julkaistiin Ruutu+-palvelussa 18.10.2019 ja toinen 6.12.2019.
Kahdestoista kausi: Prime Empire
Kahdestoista kausi julkaistiin Suomessa Ruutu+-palvelussa 12. kesäkuuta 2020.
Kolmastoista kausi: Master of the Mountain
Kolmastoista kausi julkaistiin Suomessa Ruutu+-palvelussa 14. syyskuuta 2020.
Neljästoista kausi: The Island
Neliosainen esiosa 14. kaudelle. Jaksot julkaistiin Ruutu-palvelussa 22.7.2021.
Neljästoista kausi: Seabound
Varsinainen neljästöista kausi, joka julkaisiin Ruutu+-palvelussa 22.7.2021. Jaksoja alettiin esittää televisiossa kolmen viikon jälkeen Ruutu+-julkaisusta.
Viidestoista kausi: Crystalized
Ninjagon alkuperäisen tarinan päättävä 15. kausi alkoi Ruutu+-palvelussa 1.7.2022.
Tuoksupasuuna
Tuoksupasuuna (Brugmansia arborea) on koisokasvien heimoon kuuluva pensas tai pieni puu.
Tuoksupasuuna kasvaa 2–4 metriä korkeaksi. Sillä on suuret torvimaiset kukat, joista kehittyy nahkapintaisia hedelmiä. Hedelmät ovat kypsinä kellanvihreitä ja myrkyllisiä. Kukkien väri voi olla valkoinen, keltainen, oranssi tai punainen. Lehdet ovat suurikokoisia.
Tuoksupasuuna on kotoisin Etelä-Amerikasta, ja sitä kasvatetaan koristekasvina Euroopassa.
Skotlannin jääkiekkomaajoukkue
Skotlannin jääkiekkomaajoukkue edusti Skotlantia kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa vuosina 1909–1993. Myöhemmin sen toimintaa jatkoi Ison-Britannian jääkiekkomaajoukkue. Skotlannin joukkue pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin jääkiekkomaajoukkuetta vastaan 26. maaliskuuta 1909 häviten 11–1. Seuraavana vuonna Skotlanti voitti maan 6–1.
Skotlanti on pelannut maaotteluja lähinnä Englannin kanssa, mutta vuonna 1948 Jean Potin -turnauksessa Ranskassa se onnistui voittamaan Kanadan maalein 2–1 ja Tšekkoslovakian lukemin 6–1. Maat eivät tosin olleet mukana turnauksessa maajoukkueillaan. Joukkue on onnistunut voittamaan myös Espanjan ja Belgian vuosina 1978–1979. Joukkueen viimeinen kirjattu maaottelu on vuodelta 1993, jolloin se voitti Englannin 5–4.
Kaikkiaan maajoukkue pelasi 56 peliä, joista se pelasi 26 kotona ja 30 vieraissa.
Irrationaalisuus
thumb|Enteiden lukemista pilvistä pidetään nykyisin irrationaalisena toimintana.
Irrationaalisuus viittaa asiaan, joka on käsittämätön, järjenvastainen, ylijärjellinen. Käsitteen vastakohta on rationaalisuus.
Morojärvi
Morojärvi on järvi Brescian maakunnassa Italiassa. Se sijaitsee Darfo Boario Termen ja Angolo Termen kuntien alueella 381 metrin korkeudessa. Järven pinta-ala on 0,174 neliökilometriä ja se on enimmillään 42,2 metriä syvä. Vuonna 1973 perustettiin Morojärven ystävien järjestö, joka on edelleen toiminnassa.
Lunni
Lunni (Fratercula arctica) on ruokkien heimoon kuuluva lintulaji, jolla on värikäs nokka. Se on pelaginen merilintu, joka elää pääasiassa kalalla. Lunnit elävät suurissa yhteisöissä ja pesivät halkeamissa ja koloissa. Lintujen lukumäärä väheni 1800-luvulla, kun niitä metsästettiin lihan ja munien vuoksi. Nykyisin populaatiot ovat jälleen laskussa rottien vallattua osan pesimäsaarista.
Koko ja ulkonäkö
Juhlapukuisen lunnin höyhenpeite on mustavalkoinen, nokka tukeva, mutta ohut. Värikkäät suomut kasvavat nokkaan ennen lisääntymisaikaa ja putoavat myöhemmin. Oranssinpunaiset jalat kiinnittyvät lähelle pyrstöä, minkä takia lunni liikkuu maalla kävellessään pystyasennossa kuten pingviinit. Talvipukuisen vanhan linnun nokan väritys himmenee, naama on tummanharmaa ja koivet keltaiset. Nuoren linnun nokka on lähes yksivärisen tumma eikä ole niin korkea kuin vanhan. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lunnin pituus on 28–34 cm, siipien kärkiväli 50–60 cm ja paino keskimäärin 400–500 g. left|pienoiskuva|Nuori lunni
Levinneisyys
Lunnit pesivät Pohjois-Euroopassa Atlantin ja Jäämeren rannikoilla, Islannissa, Grönlannin rannikolla ja Pohjois-Amerikan itärannikolla. Eteläisimmät esiintymät ovat Ranskan Bretagnessa ja Englannin lounaiskolkassa. Lunnit ovat enimmäkseen muuttolintuja ja talvehtivat avomerellä Atlantilla, Pohjanmerellä, Välimerellä sekä Grönlannin ja Newfoundlandin vesillä. Se on tavattu Suomessa noin 50 kertaa, pääosa havainnoista on tehty talvimyrskyjen aikana Pohjois-Suomeen harhautuneista linnuista.
Elinympäristö
Lunnit viihtyvät valtamerten rannikoiden lintuvuorilla ja -saarilla, joilla ne pesivät suurina yhdyskuntina yhdessä muiden ruokkilintujen kanssa.
Lisääntyminen
Lunnit kaivavat pesäkolonsa itse tai käyttävät vanhaa pikkuliitäjän tai kaniinin koloa, joskus harvoin kallionhalkeamaa tai -koloa. Pesäkolon pituus on keskimäärin 1,5 metriä. Pari käyttää samaa pesäkoloa vuodesta toiseen, jos pesinnät onnistuvat. Itse pesäkolo on käytävän perukassa ja se on vuorattu höyhenillä, kasvikuiduilla ja lehdillä. Sekä koiras että naaras osallistuvat pesäkolon kaivamiseen. Naaras munii yleensä vain yhden munan, joskus harvoin kaksi, mutta silloin on mahdollisesti kaksi naarasta muninut samaan pesään. Muninnan ajankohta vaihtelee alueittain, Islannissa ja Pohjois-Norjassa se on touko-kesäkuussa. Haudonta kestää noin 40 päivää ja naaras hautoo tavallisesti koirasta aktiivisemmin. Molemmat vanhemmat ruokkivat poikasta. Pesäpoikasaika vaihtelee suuresti ollen keskimäärin noin seitsemän viikkoa. Nuori lintu on sukukypsä tavallisesti viisivuotiaana, poikkeuksellisesti jo kolme- tai nelivuotiaana.
Ravinto
pienoiskuva|Lunni lennossa. Lunnin ravintoa on tutkittu paljon. Se syö enimmäkseen merikalaa, aikuiset linnut myös selkärangattomia, pääasiassa äyriäisiä. Se saalistaa päivällä ja sukeltaa saaliinsa tavallisesti noin 15 metrin syvyydestä, joskus jopa 50 metristä. Poikaselle se vie useita pieniä kaloja kerralla, jolloin kalat ovat nokassa poikittain. Ennätys on 61 tuulenkalaa ja yksi Gaidropsarus vulgaris saman linnun nokassa. Tavallisimmat saaliskalat ovat merituulenkala, pikkutuulenkala, isotuulenkala, kilohaili, silli, villakuore, makrilli, jäämerenseiti, turska ja valkoturska.
pienoiskuva|Fratercula arctica grabae
Permittiivisyys
Permittiivisyys (tunnus ε) on suure, joka kuvaa, miten sähkökenttä vaikuttaa väliaineeseen. Permittiivisyyden yksikkö SI-järjestelmässä on faradi per metri: 1 F/m = 1 A·s/(V·m) = 1 C²/(N·m²).
Magneettikentän voimakkuus
Magneettikentän voimakkuus (tunnus H) on magnetismia kuvaava vektorisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä ampeeri per metri (A/m). Magneettikentän voimakkuus määritellään analogisesti sähkökentän voimakkuuden kanssa eli voimana, jonka magneettikenttä kohdistaa yksikköpohjoisnapaa kohti: Magneettikentän suunta on se suunta, johon yksittäinen vapaa, magneettinen pohjoinen napa kentässä liikkuisi. Monissa fysiikan oppikirjoissa magneettikentän voimakkuutta ei käytetä hyödyksi lainkaan, vaan magneettikenttää kuvataan magneettivuon tiheydellä B, jota myös monesti kutsutaan magneettikentäksi. Magneettivuon tiheyttä ja magneettikentän voimakkuutta yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa aineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti μ :
Permittiivisyys
Sähkövuon tiheyttä D ja sähkökentän voimakkuutta E dielektrisessä väliaineessa yhdistää yhtälö missä ε on väliaineen permittiivisyys. Se on yleensä tensori mutta esim. kaasuissa, nesteissä ja amorfisissa aineissa skalaari.
Magneettikentän voimakkuus
Tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio on. Jos siis tyhjiössä magneettikentän voimakkuus on 1 A/m, on magneettivuon tiheys 4π · 10−7 teslaa.
Virtajohtimen aiheuttama magneettikentän voimakkuus voidaan laskea esimerkiksi Ampèren lailla. Magneettipiirissä (esimerkiksi muuntajan sydämessä) magneettikentän voimakkuus voidaan laskea kierrosmäärän N ja virran I tulon suhteesta magneettipiirin pituuteen l. Seuraavassa kaavassa esiintyvää termiä N·I kutsutaan myös magnetomotoriseksi voimaksi (mmv):
Permittiivisyys
Suhteellinen permittiivisyys (symboli εr, tai κ) jota nimitetään myös dielektriseksi vakioksi, on väliaineen permittiivisyys suhteessa tyhjiön permittiivisyyteen ε0. Siten tyhjiön suhteellinen permittiivisyys on 1.
Magneettikentän voimakkuus
Magneettikentän voimakkuutta on aiemmin mitattu myös cgs-järjestelmän yksiköllä örsted (tunnus Oe): 1 Oe = 1 000/(4π) A/m eli noin 79,577 A/m. Örstediä käytettäessä kenttävoimakkuus oli tyhjiössä lukuarvoltaan yhtä suuri kuin magneettivuon tiheys maxwelleina.
Permittiivisyys
εr on yksikötön suhdeluku, jonka avulla permittiivisyys esitetään muodossa
Magneettikentän voimakkuus
Jonkin magneettisen kentän aiheuttavan pienikokoisen lähteen ympärillä magneettikenttä pienenee etäisyyden kasvaessa suhteessa etäisyyden kuutioon. Kaksinkertaisella etäisyydellä kohteesta kenttä on siis pienentynyt kahdeksasosaan.
Permittiivisyys
Ferriitin permittiivisyys
Tavallisten ferriittien, esimerkiksi ja  ferriittien, suhteellinen permittiivisyys on noin 10. Sama pätee myös ferriitti kappaleen sidosaineena käytettyyn liimaan. Valmiin ferriitti ytimen (eng "Ferrite core") kokonaispermittiivisyys on kuitenkin suurempi korkean taajuudeen alaisuudessa. Tämä johtuu siitä, että ferriittipuriste koostuu pienistä hiukkasista, jotka ovat liimattuna toisiinsa eristävällä sidosaineella. Tällöin koko rakenne toimii mikroskooppisten kondensaattoreiden tapaan, jotka ovat enemmän ja vähemmän eristettyinä toisistaan. Seuraavassa taulukossa näkyy geneerisiä permittiivisyyden arvoja mangaasi-sinkki ja nikkeli-sinkki ferriiteille taajuuden funktiona.
Aiheesta muualla
Dielektrinė skvarba Względna przenikalność elektryczna
Haahla
thumb|right|Piirretty haahla pienoiskuva|Haahla [[Jäppilä|Jäppilän entisen kunnan vaakunassa]] Haahla, josta käytetään myös nimitystä haahlat, on säädettävä kaksiosainen S-koukku, jolla esimerkiksi pata voidaan ripustaa tulen yläpuolelle. Korkeutta säädetään yläkoukun varren hammastuksella, jossa alempi koukku riippuu lenkin varassa.
Regina Resnik
Regina Resnik (30. elokuuta 1922, New York – 8. elokuuta 2013 New York ) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja. Hän aloitti sopraanona, mutta siirtyi äänialaltaan mezzosopraanoksi.
Resnik valmistui Hunter Collegesta 1942 ja piti debyyttikonserttinsa Brooklynissä. Hän esiintyi vuonna 1944 Metropolitan-oopperassa ja aloitti pian kansainvälisen uransa.
Soil
SOiL on vuonna 1997 Yhdysvalloissa perustettu viisihenkinen hard rock -yhtye.
SOiLin perustivat death metal -yhtye Oppressorin (Tim King – laulu ja basso, Adam Zadel – kitara, Tom Schofield – rummut) sekä Broken Hopen (Shaun Glass – basso) entiset jäsenet. Yhtyeen kolme ensimmäistä julkaisua eli EP:t SOiL ja El Chupacabra sekä täyspitkä albumi Throttle Junkies eivät saaneet suurempaa suosiota. Näihin aikoihin SOiLin jäsenet sitoutuivat soittamaan SOiLissa muiden yhtyeiden sijaan.
SOiLin läpimurto tuli, kun orlandolainen radioasema WJRR otti SOiLin demon Halo laajaan soittoon, minkä ansiosta yhtye pääsi J Records -levy-yhtiölle (osa RCA Recordsia). SOiLin seuraava albumi Scars saavuttikin jopa maailmanlaajuista suosiota. J Recordsin ja SOiLin tiet kuitenkin erosivat, kun seuraava albumi Re•de•fine oli paha pettymys. Heti sen jälkeen Ryan McCombs ilmoitti jäävänsä taka-alalle perheensä takia. McCombs korvattiin AJ Cavalierilla
21. syyskuuta 2005 SOiL teki levysopimuksen newyorkilaisen DRT Entertainmentin kanssa. Yhtyeen neljäs levy True Self julkaistiin keväällä 2006.
2008 SOiL on kertonut soittavansa muiden kirjoittamaa materiaalia uuteen julkaisuunsa. Uuden levyn, Picture Perfect, on luvattu ilmestyvän vuoden 2009 syyskuussa.
Kuttula
Kuttula oli vuosina 1988–1999 Mäntyharjulla Etelä-Savossa toiminut yksityinen koulukoti ja perhekoti. Ennen sitä se toimi Anjalankoskella
Kuttula oli lastensuojeluyksikkö, joka erikoistui vaikeissa tilanteissa olevien lasten hoitamiseen. Lasten perhetausta oli vaikea, ja takana oli usein pitkä laitoskierre. Monilla oli rikos- ja huumetaustaa.
Kuttulan "isä" oli entinen poliisi Kari Björkman.
Yhteisön piirteet
Yhteisö väitti tukeutuvansa seuraavanlaisiin periaatteisiin:
Yhteisö kävi muun muassa Nepalissa. Lapset, jotka kokivat itsensä "sosiaaliongelmiksi" ja harminaiheuttajiksi, tekivät oman osansa kehitysavusta. He ottivat myös vastuuta omasta koulunkäynnistään, joka monissa tapauksissa oli kärsinyt pitkistä tauoista.
Kuttula-kohu
Kuttula tuli kuuluisaksi vuonna 1998, kun MTV3:n Rikosraportissa näytettiin paikalla kuvattu kotivideo. Siinä tainnutettiin vuohi lyömällä sitä vasaralla päähän, minkä jälkeen vedettiin kurkku auki ja kaivettiin silmä päästä vuohen sätkiessä. Sen jälkeen videossa ammuttiin sikaa päähän ja tapettiin kukko. Kukko karkasi teurastettaessa ja saksanpaimenkoira otti sen kiinni ja piteli paikoillaan, kunnes kukko oli kuollut.
Lisäksi osa lapsista syytti Kuttulan "isää", Kari Björkmania, muun muassa pahoinpitelystä ja seksuaalisesta ahdistelusta. Syytteet kaatuivat viimeistään Korkeimmassa oikeudessa.
Tapahtumien ilmitulon jälkeisen kohun ja oikeustoimenpiteiden saattelemana Björkmanit lähtivät Kuttulasta ja laitos muutti nimensä Jukolaksi. Myöhemmin Kuttulan isä perusti perhekodin muualle. Kuttulan myönteisiä tuloksia nuoriin ei juuri kyseenalaistettu, mutta menetelmät saivat kovaakin kritiikkiä.
Karibian merirosvous
thumb|HMS Mary Rose taistelussa seitsemää merirosvolaivaa vastaan 8. joulukuuta 1669. Karibian merirosvouden aikakautta olivat noin vuodet 1550–1730. Toiminnan huippukautena pidetään ajanjaksoa 1698–1730, jonka loppuun mennessä kaikki alueen pelätyimmät merirosvot oli saatu kiinni ja otettu hengiltä.
Merirosvouden tausta
Karibian merirosvous liittyi kansainvälisiin suhteisiin. Karibia oli eurooppalaisen kaupan ja kolonialismin keskus 1400-luvun loppupuolelta alkaen. Tordesillasin sopimuksessa kaikki Euroopan ulkopuolinen maailma jaettiin Espanjan ja Portugalin kesken Kap Verden läheisyydessä sijaitsevalta pohjois–etelä-linjalta siten, että Espanja sai linjan länsipuolen, Portugali itäpuolen. Täten Espanja sai haltuunsa Pohjois- ja Etelä-Amerikan, mikä vielä paavin bullalla vahvistettiin. Karibian maita kutsuttiin Espanjan kaivokseksi. Tärkeimmät varhaiset keskukset olivat Kartagena, Panama, Santiago, Porto Bello ja Santo Domingo. Espanjalaisten kaivokset Uudessa-Espanjassa ja Perussa tuottivat valtavat määrät hopeaharkkoja. Emämaahan lähteneet hopeakuljetukset houkuttelivat kimppuunsa merirosvoja ja kaappareita niin Karibianmerellä kuin Atlantilla koko matkan Sevillaan saakka. Suojautuakseen ryöstelyltä espanjalaiset kehittivät 1560-luvulla saattuejärjestelmän, aarrelaivaston (flota), joka purjehti Sevillasta (myöhemmin Cádizista) kerran vuodessa Amerikkaan kuljettaen matkustajia, sotilaita ja tarvikkeita siirtokunnille. Takaisin lähtiessään laivasto lastattiin hopealla ja se oli merirosvoille houkutteleva kohde, joskin he mieluummin iskivät laivastosta erilleen joutuneisiin laivoihin kuin päälaivoihin.
thumb|left|220x220px|Merirosvo Edward Englandin lippu ja tunnettu merirosvojen symboli, pääkallo ja ristikkäiset sääriluut.
Espanjan Karibian imperiumi oli 1600-luvulta alkaen rappeutumassa. Hopean saapuminen Eurooppaan oli antanut Espanjalle vain lyhytaikaisen ja pettävän piristeen. Toisaalta Karibian alkuperäisväestö oli eurooppalaisten saapumisen jälkeen muun muassa sairauksien vuoksi vähentynyt 1500–1600-luvuilla jopa 96 prosenttia. Tämä haittasi Espanjaa, jonka imperiumi perustui suurelta osin paikalliseen orjatyövoimaan. Lisäksi espanjalaisten kauppasäännöksistä ei enää tarvinnut piitata Trinidadin muodostettua kaikkien alueen valtioiden tärkeän sataman. 1620-luvulta alkaen kolmikymmenvuotisen sodan sytyttyä Espanjan asema alkoi heiketä entistä nopeammin, sen sotilaallinen voima väheni ja se tuli riippuvaisemmaksi afrikkalaisesta orjatyövoimasta. Samaan aikaan muiden maiden asemat paranivat: Englanti perusti Barbadoksen siirtokunnan, joka oli ensimmäinen todella menestyksekäs englantilaissiirtokunta. Toinen englantilaissiirtokunta Providence-saarella muodostui merirosvosatamaksi.
thumb|312x312px|Karibian merirosvo Charles Vane 1700-luvulla.
Kolmikymmenvuotinen sota jätti useimmat Euroopan maat surkeaan jamaan, ja etenkin Espanja ajautui vararikkoon. Tämä heijastui Karibiassa Espanjan voiman vähenemisenä ja eurooppalaisten siirtolaisten suurena määränä. Vaikkakin useimmat alueen kaupungit olivat yhä Espanjan hallussa, muut maat valtasivat syrjäseutuja. Englantilaiset perustivat siirtokunnat St. Kitts ja Nevisille, Antigualle, Montserratille, ja Bermudalle. Ranskalaiset Guadeloupeen, Hispaniolaan (nyk. Haiti), Martiniqueen ja pitivät nimellisesti hallussaan Tortugaa, joka oli 1640-luvulta merkittävä merirosvokeskus. Hollantilaiset olivat jääneet miltei siirtokunnattomiksi kauppiaiksi, mutta Espanjan rappion myötä he perustivat siirtokunnat Curaçaoon ja Sint Eustatiukseen. Tänä aikana Espanja ylläpiti intensiivistä kaupallista reittiä amerikkalaisten omaisuuksiensa kanssa, jossa tärkeät yksityismiehinä toimivat kauppiaat ylittivät jatkuvasti Atlantin. Näistä erottuu Amaro Pargo, joka kävi usein kauppaa Karibialla ryöstessään aluksia Espanjan kruunun vihollisvaltoilta. Amaro Pargo asui kymmenen vuotta Karibialla, erityisesti Kuuban saarella, jossa hänellä oli jälkeläisiä.
Karibia heijasti Euroopan poliittista tilannetta jatkossakin. Englannin, Ranskan ja Hollannin voimistuttua ne alkoivat Espanjan lisäksi taistella toisiaan vastaan etenkin taloudellisesti. Englanti aloitti taloudellisten sanktioiden käytön Hollantia vastaan 1650-luvulla ja maat olivat sodassa keskenään kolmesti seuraavien kahden vuosikymmenen aikana. Ludvig XIV ajoi aggressiivista laajenemispolitiikkaa Ranskaan. 1660-luvulla Espanjan imperiumi koki lyhytaikaisen uudelleenheräämisen hopeantuotannon lisääntymisen myötä. Käytännössä kaikki Karibiassa läsnä olleet maat olivat sodassa kaikkia muita vastaan. Siirtokunnat vaihtoivat usein isäntiä (muun muassa St. Eustatius kymmenen kertaa vuosina 1664–1674), ja valtaukset ja takaisinvaltaukset vahingoittivat niitä. Valtiot kykenivät tarjoamaan siirtokunnille vain vähäistä sotilaallista tukea, joten tämä merkitsi kulta-aikaa kaappareille ja merirosvoille. Port Royal Jamaikalla liittyi tärkeiden merirosvosatamien joukkoon saaren jouduttua Englannille vuonna 1655.
Sotien jatkuessa Euroopassa, alkoi Karibia 1600-luvun lopulle tultaessa saada enemmän asutusta. Siirtokunnat olivat entistä tärkeämpiä ja merirosvouden aiheuttamat taloudelliset haitat vakavampia. Tämän johdosta valtiot alkoivat panostaa merirosvouden torjuntaan enemmän, muun muassa Englanti perusti laivueen Port Royalille ja otti sen tiukempaan valvontaan 1680-luvulla. Kaapparitoiminnasta tuli harvinaisempaa ja merirosvojen metsästäminen sotavoimin yleistyi.
thumb|left|312x312px|Merirosvot valtaamassa palavaa laivaa. [[Howard Pylen piirros.]]
Kaapparit
Karibiassa kaappareiden, eli hallitsijan nimissä toisen valtion laivoja ja siirtokuntia ryöstelevien palkkarosvojen, käyttö oli erityisen yleistä. Siirtokuntia puolustavien laivastojen lähettämiseen Karibiaan ei 1500- ja 1600-luvulla ollut varaa. Yksityisten laivoja nimitettiin kaappareiksi laivastoon niin sanotulla kaapparikirjalla, jolla heille myönnettiin osuus vihollisen laivojen ja siirtokuntien ryöstelystä saadusta saaliista, loput menivät valtiolle. Kaapparilaivat toimivat yksin tai laivastoina. Menestyessään heidän palkkionsa saattoi olla suuri, kuten Francis Draken kaapatessa espanjalaisten hopeasaattueen Nombre de Diosissa vuonna 1573, mikä teki hänen miehistöstään rikkaita. Saman teki hollantilainen Piet Hein vuonna 1628 ansaiten 12 miljoonaa guldenia hollantilaisten Länsi-Intian kauppakomppanialle. Tämänkaltaiset voitot tekivät kaappariudesta lähes normaalia liiketoimintaa: rikkaat liikemiehet ja aateliset sijoittivat kaappareihin. Kaapattujen tuotteiden myynti avitti niin ikään siirtokuntien taloutta.
Bukanieerit
Bukanieereiksi kutsutut merirosvot ilmaantuivat noin vuonna 1630 ja toimivat merirosvouden ajan loppuun asti 1730-luvulle. Alkuperäiset bukanieerit olivat siirtokuntien maanpakolaisia. Pakotettuina elämään ilman tukea, piti heidän olla taitavia laivanrakentajia, merimiehiä ja metsästäjiä. Sana bukanieeri tulee alun perin ranskan sanasta boucaner, joka tarkoittaa savustettua lihaa. Nimitys tarkoitti lihaa avotulella paahtaneita villikarjan metsästäjiä, jotka 1700-luvulle asti toimivat Karibiassa osittain laillisesti ulkoespanjalaisten vähäisellä tuella. Lopulta he alkoivat soveltaa taitojaan merirosvouteen.
Bukanieereilla oli jotain omintakeisia piirteitä. Joukko toimi demokratiaperiaatteella: miehistö valitsi kapteenin ja saattoi syrjäyttää tämän. Kapteenin oletettiin olevan sekä johtaja että taistelija: taistelussa hänen täytyi olla miestensä rinnalla eikä johtaa toimintaa kauempaa.
Ryöstösaalis jaettiin osiin; jos joillakuilla oli tavanomaista suurempi osuus, johtui se heidän ottamastaan suuremmasta riskistä tai erityistaidoista. Toisinaan miehistö saattoi purjehtia ilman palkkaa velaksi, saalista saatettiin koota kuukausia ennen sen jakamista. Bukanieerit voittivat kauppalaivat usein miesylivoimansa ja vahvan sotilashenkensä turvin. Rosvoilla oli myös jonkinlainen sosiaaliturva – loukkaantumisten varalle saatettiin taata tietty määrä rahaa tai kultaa.
Merirosvouden ajan loppu
Merirosvouden ajan loppu liittyi laajemmin palkkasotureiden poismenoon ja kansallisten armeijojen perustamiseen Euroopassa. Kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen valtioiden voima lisääntyi. Armeijat yhtenäistettiin ja saatettiin kruunun hallintaan ja kaapparitoimintakin väheni. Laivastoja vahvistettiin ja niiden toimialaan lisättiin merirosvoja vastaan taisteleminen. Merirosvouden hiipuminen Euroopan vesillä sai jatkoa Karibiassa 1720-luvulla, Länsi-Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa 1720-luvun alun jälkeen, ja 1720-luvun lopulla Intian valtamerelläkään ei enää juuri ollut merirosvoja. 1700-luvun alkupuolen lukuisat ja tunnetut merirosvot olivat tavallaan lainsuojattomia jäänteitä merirosvouden kultakaudelta.
Nation
Nation on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001 levy-yhtiö Roadrunner Recordsin kautta. Albumi on yhtyeen toinen albumi, jossa on mukana laulaja/kitaristi Derrick Green.
Albumilla on vierailijoina merkittäviä artisteja kuten Hatebreedin laulaja Jamey Jasta, Dead Kennedysin laulaja Jello Biafra, Ill Ninon laulaja Cristian Machado, Bilen frontman Krztoff sekä Apocalyptica.
Nation on myynyt yli 80 000 kopiota Yhdysvalloissa ja kultaa Brasiliassa.
Albumi sai paremmat arvostelut kuin Against, mutta myi vähemmän kopioita kuin se. Sepultura syytti Roadrunner Recordsia siitä että he eivät edistäneet albumia tarpeeksi, ja vaihtoivat levy-yhtiöksi SPV Recordsin vuonna 2002.
Kappaleet
Digipakin bonuskappaleet
Kokoonpano
+
Alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015
Alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015 järjestettiin Ylläksellä ja Pyhällä 10.–14. huhtikuuta 2015. Ylläksellä kilpailtiin vauhtilajeissa Maailmancup-rinne -rinteellä ja tekniikkalajit laskettiin Piste Palander -rinteellä Pyhällä.
Syöksylasku
Päivämäärä: 11. huhtikuuta klo. 11.50 Maailmancup-rinne, Yllästunturi Lähtö: 710 m Maali: 308 m Korkeusero: 402 m <br style="clear:both" />
Supersuurpujottelu
Päivämäärä: 10. huhtikuuta klo. 9.00 Maailmancup-rinne, Yllästunturi Lähtö: 710 m Maali: 308 m Korkeusero: 402 m <br style="clear:both" />
Pujottelu
Päivämäärä: 18. huhtikuuta klo. 8.30 ja 12.00 Piste Palander, Pyhätunturi Lähtö: 457 m Maali: 259 m Korkeusero: 198 m Pituus: 600 m <br style="clear:both" />
Alppiyhdistetty
Päivämäärä: 12. huhtikuuta klo 9.21 ja 12.30 Maailmancup-rinne, Yllästunturi Super-G Lähtö: 710 m Maali: 308 m Korkeusero: 402 mPujottelu Lähtö: 710 m Maali: 510 m Korkeusero: 200 m <br style="clear:both" />
Syöksylasku
Päivämäärä: 11. huhtikuuta klo 11.15 Maailmancup-rinne, Yllästunturi Lähtö: 710 m Maali: 308 m Korkeusero: 402 m <br style="clear:both" />
Supersuurpujottelu
Päivämäärä: 10. huhtikuuta klo. 8.30 Maailmancup-rinne, Yllästunturi Lähtö: 710 m Maali: 308 m Korkeusero: 402 m <br style="clear:both" />
Pujottelu
Päivämäärä: 18. huhtikuuta klo 9.30 Piste Palander, Pyhätunturi Lähtö: 457 m Maali: 259 m Korkeusero: 198 m Pituus: 600 m <br style="clear:both" />
Alppiyhdistetty
Päivämäärä: 12. huhtikuuta Maailmancup-rinne, Yllästunturi Super-G Lähtö: 710 m Maali: 308 m Korkeusero: 402 mPujottelu Lähtö: 710 m Maali: 510 m Korkeusero: 200 m <br style="clear:both" />
Giorgio Pellini
Giorgio Pellini (20. heinäkuuta 1923 Livorno – 14. kesäkuuta 1986 Livorno) oli italialainen miekkailija. Hän sai vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa hopeaa floretin joukkuekilpailussa. Hän sai siinä toisen hopeamitalin vuoden 1952 kesäolympialaisista Helsingissä, jossa hän sai lisäksi hopeaa säilän joukkuekilpailusta.
Klaus Flouride
pienoiskuva|Klaus Flouride (2019) Geoffrey Lyall, taiteilijanimeltään Klaus Flouride (s. 1949), on yhdysvaltalainen punkmuusikko.
Flouride tuli tunnetuksi Dead Kennedysin basistina, jona hän toimi jo alkuperäisessä kokoonpanossa vuosina 1978–1986. Hän palasi yhtyeeseen, kun se perustettiin uudelleen vuonna 2001.
Flouridella oli myös vähemmän tunnettu sooloura 1980–1990-luvuilla.
Yhdysvaltain 17. maahanlaskudivisioona
17. maahanlaskudivisioona oli Yhdysvaltain maavoimienmaahanlaskudivisioona toisessa maailmansodassa. Se perustettiin huhtikuussa 1943, mutta sitä ei lähetetty Britanniaan ennen Normandian maihinnousua, koska sen koulutus oli kesken. Se liitettiin osaksi Liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeijaa. thumb|left|250px|Yhdysvaltain 17. maahanlaskudivisioonan muistomerkki
Robinson
Robinson voi tarkoittaa seuraavia:
Täyteinen
thumb|Täyteinen haulikonammus. Täyteinen on haulikossa käytettävä luoti, jota käytetään yleensä pienten hirvieläinten, kuten valkohäntäpeuran, metsäpeuran tai metsäkauriin, metsästykseen. Täyteistä käytetään usein lähellä asutusta sen kimmokevaaran vähäisyyden takia.
Täyteisiä patruunoita on erilaisia, esimerkiksi Brenneke ja Sabot. Täyteisiä patruunoita voidaan ampua sekä sileällä että rihlatulla piipulla.
Jalkapallon Maakuntasarjan kausi 1936
Vuonna 1936 jalkapallon Maakuntasarjaa pelattiin ensimmäistä kertaa. Sarja jaettiin itä- ja länsilohkoihin, ja kukin alueellinen piiri sai lohkoihin yhden paikan, joihin selviytyi alueellisten karsintojen voittajat. Idän lohkon voitti Kouvolan Urheilijain Palloilijat ja lännen Porin Palloilijat. Lohkovoittajat nousivat seuraavan kauden Itä-Länsi-sarjan vastaaviin lohkoihin. Liittohallituksen päätöksellä nousi myös Hangö Bollklubb.
Skaala (yritys)
Sen kotipaikka ja päätehdasalue sijaitsee Kauhavalla, Ylihärmässä. Skaalalla on myös tehtaat Alahärmässä sekä Vetelissä. Skaalan asiakkaita ovat rakennusliikkeet, talotehtaat sekä yksityisasiakkaat. Skaala toimii Suomen lisäksi myös Pohjoismaissa. Skaala on vuonna 1956 perustettu suomalainen ikkuna-, ovi- ja lasiratkaisuihin erikoistunut toimija, joka kuuluu alan suurimpiin yrityksiin Pohjoismaissa. Skaala-konsernin liikevaihto vuonna 2023 oli n. 42,5 miljoonaa euroa ja konserni työllisti noin 350 työntekijää. Vuodesta 2017 alkaen Skaala on ollut osa itävaltalaista ikkunajättiä, IFN Holdingia.
Historia
Ylihärmäläinen Otto Hautanen perusti vuonna 1956 paikallisen, puusepäntuotteita valmistavan yrityksen. Tuotevalikoimaan kuului aluksi muun muassa puutarhakalusteita ja silityslautoja.
1980-luvulla otettiin suuria harppauksia muun muassa tuotannon automatisoinnin, myynnin ja tuotemallistojen osalta. Tuolloin yrityksen toiminta laajeni valtakunnalliseksi ja yritys nousi keskisuurten ikkunavalmistajien joukkoon.
1990-luvun alun talouslama ravisteli alaa voimakkaasti. Haasteellisten aikojen jälkeen tuotannon kasvu jatkui ja 1990-luvun aikana yritys vahvisti asemaansa alan suurempien keskikokoisten valmistajien joukossa.Tuotanto ja tuotannonohjaus kokivat useita muutoksia ja modernisointeja. Skaala-tuotemerkki otettiin käyttöön 1994.
Uudella vuosituhannella Skaalan kasvu jatkui ja se nousi alan suurimpien valmistajien joukkoon Pohjoismaissa. 2010-luvulla kansainvälisen toiminnan osuus kasvoi entisestään. Vuonna 2017 Skaala liittyi osaksi yhtä Euroopan suurimmista ikkuna-alan toimijaa, IFN Holding AG:ta.
Vuoden 2016 alussa Skaala muutti yhtiörakennettaan niin, että Skaala Oy (myyntiyhtiö) ja Skaala Production Oy (tuotanto) Suomessa sekä vientiyhtiöt Venäjällä, Ruotsissa ja Brittein saarilla tulevat Skaala Group -emoyhtiön suoraan alaisuuteen.
Vuonna 2017 enemmistöosuus Skaalasta myydään itävaltalaiselle IFN Holding AGlle ja sen seurauksena 1.12.2018 Skaala muutti yhtiörakennettaan ja nimeään. Suomessa Skaala toimii jatkossa Skaala IFN Oy:nä. Vuoden 2023 alussa Skaalan omistajuus siirtyi 100% IFN Holding AGlle.
Liiketoiminta
Skaala valmistaa puu- ja puu-alumiini-ikkunoita kotimaahan sekä vientiin. Tuotevalikoimaan kuuluvat sisään ja ulospäin aukeavat sekä kiinteät ikkunat.
Skaalan ikkunamallistosta löytyy jokaiseen kotiin sopivat, hyvin lämpöä ja ääntä eristävät ikkunat. Ikkunat valmistetaan mittatilaustyönä asiakkaan tarpeiden mukaan. Skaalan ikkunat ovat täydellisiä Pohjoisen kylmiin olosuhteisiin erinomaisen lämmöneristävyytensä vuoksi.
Skaalan tuotevalikoimaan kuuluu ulko-ovet, parvekeovet ja lasiliukuovet sekä julkisten tilojen sisäovet. Erilaiset mallistot varmistavat sen, että erilaisiin arkkitehtuurisiin tyyleihin sopiva ovi löytyy.
Skaala on panostanut tuotekehitykseen ja palkittu useasti energiatehokkaista tuotteistaan mm. vuonna 2007 Suomen Rakennusinsinöörien liitto palkitsi Skaalan matalaenergiaikkunat ja MERA - matalaenergiakerrostalo -projektin vuoden parhaana hankkeena. TM Rakennusmaailma palkitsi Skaala Alfa-ikkunat vuonna 2009 testivoittajana. Innosuomi palkitsti Skaala FrostFree huurtumattomat energiaikkunat vuonna 2011.
David Degen
Degen pelasi koko ammattilaisuransa Sveitsissä lukuun ottamatta kautta 2006–2007, jonka hän edusti Saksan Bundesliigan Borussia Mönchengladbachia. Degen pelasi Bundesliigassa 18 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Sveitsin Superliigassa hän pelasi yhteensä 272 ottelua ja teki 35 maalia edustaen Aarauta, Baselia ja Young Boysia. Degen voitti Baselissa viisi Sveitsin-mestaruutta (2003–2004, 2004–2005, 2007–2008, 2012–2013 ja 2013–2014) ja Sveitsin cupin kertaalleen (2007–2008).
Sveitsin maajoukkueessa Degen pelasi 17 maaottelua vuosina 2006–2011. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006.
Myös Degenin kaksoisveli Philipp Degen on tullut tunnetuksi ammattilaisjalkapalloilijana.
Renzo Nostini
Renzo Nostini (27. toukokuuta 1914 Rooma – 1. lokakuuta 2005 Rooma) oli italialainen miekkailija. Hän sai kesäolympialaisissa 1948 hopeaa sekä floretin että säilän joukkuekilpailussa. Kesäolympialaisissa 1952 hän sai jälleen molemmista hopeaa. Myös hänen veljensä Giuliano Nostini oli olympiaurheilija.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1968
Jääkiekko oli ohjelmassa vuoden 1968 talviolympialaisissa. Ottelut pelattiin 4.–17. helmikuuta. Turnaus oli viimeinen, jotka olivat samanaikaisesti myös maailmanmestaruuskilpailut sekä Euroopan-mestaruuskilpailut.
Turnauksessa joukkueet jaettiin kahteen ryhmään: A-ryhmässä pelattiin sijoista 1.–8. ja B-ryhmässä sijoista 9.–14. Maailmanmestaruuskilpailujen viisi A-sarjan parasta joukkuetta sijoitettiin suoraan turnauksen A-sarjaan. Loput kolme maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjan joukkuetta karsivat paikasta maailmanmestaruuskilpailujen kolmen parhaan B-sarjan joukkueen kanssa. Loput joukkueet laitettiin B-ryhmään. Karsinta oli yksiosainen: voittaja pääsi A-ryhmään ja häviäjä joutui B-ryhmään.
Suomi turnauksessa
Suomen valmentajana toimi Gustav Bubník. Joukkueen paras pistemies Grenoblessa oli Lasse Oksanen. Turnauksessa Suomi onnistui voittamaan Kanadan ensimmäistä kertaa, maalein 2–5. Suomen hyökkääjä Juhani Wahlsten on todennut, että voitto oli taas yksi uusi suomalaisen jääkiekon virstanpylväs. Kanadaa vastaan Suomen maalit tekivät Wahlsten, Matti Keinonen, Lasse Oksanen, Jorma Peltonen sekä puolustaja Ilpo Koskela. Suomen maalivahti Urpo Ylönen pelasi erinomaisesti. Kanadalaiset totesivat pelin jälkeen, että Suomi onnistui taklauspelissä. Tämä on sinällään merkittävää, sillä Suomi oli arkaillut ja suorastaan pelännyt kanadalaispelaajia edellisissä maiden välisissä otteluissa. Nyt Kanadaa vastaan esimerkiksi Lalli Partinen ja Juha Rantasila pelasivat fyysisesti, kun taas Koskela ja Seppo Lindström tekivät töitä vahvan luistelun kautta. Hyökkääjistä maalintekijöiden lisäksi hyvin pelasi Kari Johansson. Samoin Matti Harju toi luistelullaan hyökkäykseen tehokkuutta. Kolmosketjussa Esa Peltonen vastasi liikkuvasta roolista pelaten samalla Pekka Leimulle laukaisupaikkoja.
Ilpo Koskela oli Suomen puolustajista ainoa, joka saavutti turnauksessa itselleen tehopisteitä. Ylösen kakkosmaalivahtina oli Pentti Koskela. Lisäksi joukkueessa pelasi hyökkääjä Matti Reunamäki.
Joukkueen pelaajat kohtasivat turnauksessa myös erikoisen sattumuksen. Puolustaja Juha Rantasila on kertonut, miten Suomen pelaajat olivat Grenoblessa pelailemassa jalkapalloa, kun näyttelijätär Audrey Hepburn pysähtyi katselemaan heitä. Hepburn innostui itsekin osallistumaan peliin hetkeksi, mutta poistui myöhemmin paikalta.
Gaussin laki sähkökentille
missä \mathbf{D} on sähkövuon tiheys (yksikkö C/m2), d\mathbf{A} on pinnan differentiaalisen neliön pinta-ala siten, että ulospäin suuntautuva normaalivektori määrää sen suunnan, Q_{A} on pinnan sisäänsä sulkema varaus ja on pintaintegraali pinnan A yli.
Ville Vickholm
Ville Vickholm (1971 – 27. marraskuuta 2003 Lapinjärvi) oli suomalainen potkulautailija ja potkukelkkailija.
Gaussin laki sähkökentille
Gaussin divergenssilauseen mukaan vektorikentän pintaintegraali suljetun pinnan A yli (eli kentän vuo) saadaan integroimalla divergenssiä pinnan sisäänsä sulkeman tilavuuden V yli, eli Pinnan sisäänsä sulkeman sähkövarauksen suuruus saadaan toisaalta integroimalla sähkövaraustiheyttä ρ (yksikkönä C/m3) saman tilavuuden yli, joten Gaussin laki saadaan muotoon Koska tämä pätee kaikille suljetuille pinnoille, saadaan integrandien välille yhteys jota kutsutaan lain differentiaalimuodoksi.
Ville Vickholm
Hän voitti vuonna 2003 potkulautailun Eurocupin kokonaiskilpailun. Potkukelkkailussa hänellä on mitaleita MM-kilpailuista  ja SM-kilpailuista.
Vickholm toimi myös Suomen Potkukelkkailu- ja Potkulautailuliiton puheenjohtajana. Vickholm kuoli marraskuussa 2003 harjoituslenkillä rattijuopon ajaessa hänen päälleen.
Gaussin laki sähkökentille
Yhteys Coulombin lakiin
Coulombin lain mukaan varatun hiukkasen toiseen hiukkaseen kohdistama sähköstaattinen voima on verrannollinen hiukkasten varausten tuloon ja kääntäen verrannollinen niiden välisen etäisyyden neliöön. Coulombin laki seuraa Gaussin laista melko suoraan. Pistemäisen varauksen, jonka suuruus on q_1, aiheuttama sähkövuo r-säteisen pallopinnan yli on sähkövuon määritelmän mukaisesti Jos hiukkanen on pallon keskipisteessä, voidaan symmetrian perusteella olettaa että \mathbf{D} on yhtäsuuri jokaisessa pinnan pisteessä ja osoittaa säteittäisesti pinnasta ulospäin. Toisaalta Gaussin lain mukaan vuon suuruus on \Phi = q_1, ja koska, missä on tyhjiön permeabiliteetti, on q_1:n synnyttämä sähkökenttä Tässä on yksikkövektori, joka osoittaa varauksesta kohti tarkastelupistettä. Sähkökenttä kohdistaa varaukseen, jonka suuruus on q_2, voiman joten kahden varatun hiukkasen välinen voima on missä on nyt hiukkasesta toiseen osoittava yksikkövektori.
On mahdollista edetä myös toiseen suuntaan ja johtaa Gaussin laki staattisessa tilanteessa Coulombin lain pohjalta. Coulombin laki on voimassa vain staattisille varausjakaumille, kun taas Gaussin laki pätee myös yleisessä dynaamisessa tapauksessa.
Justin Peters
Justin Peters (s. 30. elokuuta 1986 Blyth, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Carolina Hurricanes varasi Petersin NHL:n varaustilaisuudessa 2004. Hän edusti Hurricanesin organisaatio usean kauden ajan. Sen jälkeen hän on pelannut Washington Capitalsissa ja Arizona Coyotesissa, kunnes hän siirtyi Eurooppaan vuonna 2017. Peters voitti olympiapronssia vuoden 2018 olympialaisissa.
Seurajoukkueissa
Peters pelasi vuodet 2002–2006 OHL:ssä. Hän torjui Toronto St. Michael's Majorsin joukkueessa 23 runkosarja- ja seitsemän playoffottelua kaudella 2002–2003, jolloin Peters toimi vielä kakkosmaalivahtina Andy Chiodolle. Kaudella 2003–2004 hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja torjui 53 runkosarjaottelussa. Peters teki maalin OHL:ssä maaliskuussa 2004. Carolina Hurricanes varasi hänet numerolla 38 kesällä 2004. Viimeisellä OHL-kaudellaan 2005–2006 Peters kaupattiin Plymouth Whalersiin.
Kaudeksi 2006–2007 Peters siirtyi Carolina Hurricanesin organisaatioon. Hän torjui farmijoukkue Albany River Ratsissa 34 runkosarjaottelua ja toimi kakkosmiehenä Tyler Weimanille. Kaudella 2007–2008 Petersin peliaika jäi River Ratsissa vain 11 otteluun ja hän pelasi suurimman osan kaudestaan ECHL-joukkue Florida Everbladesissa.
Heinäkuussa 2010 Peters teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Hurricanesin kanssa. Hänen NHL-kausipalkkansa oli 525 000 dollaria.
1. heinäkuuta 2014 Peter jätti Carolinan organisaation ja siirtyi Washington Capitalsiin. Capitalsin organisaatiossa Peters pelasi kahden kauden ajan. Kaudella 2014–2015 Peters pelasi 12 ottelua NHL:ssä ja 2 ottelua AHL-joukkue Hershey Bearsissa. Toinen kausi meni kokonaisuuessa AHL:n Bearsissa.
Peters teki kesällä 2016 vuoden sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Peters kaupattiin kesken sopimuskauden Dallas Starsiin, joka sai vaihtokaupassa myös Justin Hache. Vaihdossa Coyotesiin siirtyivät Brendan Ranford ja Branden Troock.
Peters päätti siirtyi kaudeksi 2017–2018 Eurooppaan ja teki sopimuksen KHL-seura Dinamo Riian kanssa. Kausi KHL:ssä alkoi huonosti, ja Peters voitti vain kaksi ottelua pelaamistaan 14 ottelusta. Päästettyjen maalien keskiarvo ottelua kohden oli 3,48. Peters ja Dinamo purkivat sopimuksen lokakuussa 2017. Myöhemmin saman kuun aikana Peters sopi pelaamisesta Saksan DEL-liigan Kölner Haien kanssa.
Pelattuaan vuoden Euroopassa Peters pyrki takaisin Pohjois-Amerikkaan, mutta hän ei saanut vakituista pelipaikkaa AHL-joukkue Toronto Marliesin leiriltä. Peters palasikin Eurooppaan ja teki sopimuksen Tšekin Extraliigan Piráti Chomutovin kanssa. Piráti Chomutovin kausi päättyi putoamiseen Extraliigasta 1. divisioonaan. Peters vaihtoi kauden jälkeen Extraliigan HC Bílí Tygři Libereciin, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueessa
Peters on edustanut Kanadan maajoukkuetta kahdessa arvoturnauksessa. Hän oli sekä vuoden 2014 MM-kilpailussa että vuoden 2018 olympialaisissa Kanadan kolmosmaalivahti eikä pelannut otteluakaan. Pyeongchangista Kanada voitti olympiapronssia.
Muuta
Petersin pikkuveljet Anthony (s. 1990, maalivahti) ja Alex (s. 1996, puolustaja) pelaavat myös jääkiekkoa. Näistä Alex on varattu Dallas Starsiin vuoden 2014 varaustilaisuudessa.
Giuliano Nostini
Giuliano Nostini (3. lokakuuta 1912 – 16. elokuuta 1983) oli italialainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa floretin yksilö- ja joukkuekilpailuissa saaden jälkimmäisessä hopeaa. Hän oli Renzo Nostinin veli.
Riikka Uosukainen
Riikka Uosukainen (s. 14. marraskuuta 1956) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli Ylen uutistoimituksessa vuosina 1979–2020.
Uosukainen tuli Yleisradioon töihin vuonna 1979. Hän oli ensimmäinen nainen Ylen politiikan toimittajana ja myöhemmin politiikan toimituksen päällikkönä. Uosukainen oli 1980-luvulla yksi TV-uutisten pääankkureista. Hän lopetti uutistenlukijantyön 1990-luvun alussa, mutta palasi takaisin vanhaan toimeensa elokuussa 2007. Uosukainen on juontanut myös Yle TV1:n illan pääuutislähetyksen jälkeisiä ajankohtaisohjelmia A-studiota ja A-talkia sekä nähty johtamassa vaalipaneeleita ja juontamassa vaalivalvojaisohjelmia. Hän on toiminut myös muun muassa Yleisradion ajankohtaistoiminnan päällikkönä, johon hän siirtyi Yle Uutisten politiikan toimituksen päällikön tehtävistä elokuussa 2012.
Esimiestehtävät hän jätti vuonna 2017. Vuosina 2017–2019 Uosukainen työskenteli Ylen Tukholman kirjeenvaihtajana, minkä jälkeen hän palasi takaisin Ylen politiikan toimitukseen. Uosukainen jäi eläkkeelle kesällä 2020.
Uosukainen on Politiikan toimittajat ry:n kunniajäsen.
Dead in the Water (yhtye)
Dead in the Water on hämeenlinnalainen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 2000 hardcore punk -yhtyeen Sharpevillen hajottua. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita myös downtemposta sekä hardcore punkista.
Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto, Echoes... in the Ruins julkaistiin vuonna 2007 Firedoom Musicin kautta.
Platonin teoria sielusta
Platonin teoria sielusta jakoi sielun kolmeen osaan, järkisieluun, intosieluun ja himosieluun. Tämä kolmijako on peräisin dialogista Valtio. Muut Platonin sielua koskevat ajatukset ovat peräisin erityisesti dialogeista Faidon, joka pyrki todistamaan sielun kuolemattomuuden, sekä Timaios, joka käsitteli muun muassa sielun alkuperää. Faidonissa sielua käsitellään yhtenäisenä, kun taas Timaioksessa esiintyy vastaava kolmijako kuin Valtiossa.
Ticinon Alpit
Ticinon Alpit on Lepontisten Alppien osa Sveitsin Ticinon kantonissa. Sen korkein huippu on Monte Basòdino. Tärkeimmät laaksot ovat Levantina, Valle Verzasca, Valle Maggia ja Val di Blenio. Alueen ilmasto on erityinen yhdistelmä vuoristoilmastoa ja välimerenilmastoa – palmujen ja lumihuippuisten vuorten yhdistelmää on kuvailtu hätkähdyttäväksi. Matalammilla huipuilla on vuoristomajoja ja niiden rinteillä ja laaksoissa kulkee monia vaellusreittejä.
Sähkövuon tiheys
Sähkövuon tiheys (tunnus D) on sähkökentän tiheyttä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä C/m2.
Platonin teoria sielusta
Sielun osat
Platon esitti Valtiossa seuraavanlaisen jaottelun:
Sähkövuon tiheys
Sähkövuon tiheys riippuu sekä sähkökentästä että väliaineen laadusta (permittiivisyydestä). Sähkövuon tiheyden suuruus pisteessä määritellään laskemalla differentiaalinen sähkövuo d \Phi_E differentiaalisen pinta-alan dA läpi ja jakamalla alueen pinta-alalla, eli
Platonin teoria sielusta
Sielun osat
Tässä erottelussa ei ole kyse erillisistä sielun kyvyistä, vaan todella erillisistä osista. Platon ei katsonut, että nämä kolme osaa muodostaisivat sopusointuisen kokonaisuuden. Sen sijaan hän katsoi niiden kamppailevan usein keskenään.
Sähkövuon tiheys
Sähkövuo pinnan P läpi saadaan pintaintegraalista