cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikkeli
Kemialliset ominaisuudet
Nikkelin yleisin hapetusluku +II. Tätä korkeammat hapetusluvut ovat suhteellisen harvinaisia. Korkein hapetusluku on +IV. Hapetusasteella 0 nikkeli muodostaa muun muassa fosfiinikomplekseja. Nikkeli on suhteellisen elektropositiivinen.
Yhdisteet
Luonnossa nikkeli esiintyy antimonin, arseenin ja rikin kanssa yhdisteenä.
Nikkeli(II)oksidi on vihreää. Se ei liukene veteen, mutta liukenee helposti happoihin. Vihreää nikkelihydroksidia voidaan saostaa nikkelisuolojen vesiliuoksesta. Nikkelihydroksidi liukenee ammoniakkiin muodostaen ammiinikompleksin. Nikkelisulfidi on mustaa. Se liukenee happoihin, joskin se muodostaa hapen kanssa Ni(OH)S. Nikkeli muodostaa yhdisteitä kaikkien halidien kanssa. Ne voidaan fluoria lukuun ottamatta valmistaa antamalla aineiden reagoida alkuainemuodossaan. Nikkeli voi muodostaa myös trifluoridin, joka on voimakas hapetin. Nikkeli(II)halidit ovat veteenliukenevia, ja niiden vesiliuoksista voidaan kiteyttää kidevedellisiä suoloja. Nikkeli muodostaa suolan myös syanidin ja tiosyanaatin kanssa. Nikkeli(IV)-ioni muodostaa yhdisteitä fluoridien kanssa, kun läsnä on alkalimetalli. Kiinteää NiF4 voidaan valmistaa lisäämällä fluoridia NiF62- suolaan vedettömässä vetyfluoridissa.
Nikkeli muodostaa komplekseja koordinaatioluvuilla kolmesta kuuteen. Pehmeät ligandit muodostavat komplekseja koordinaatioluvulla neljä. Nikkelillä on kuitenkin taipumusta muodostaa komplekseja koordinaatioluvulla viisi. Amiinit muodostavat heksakomplekseja.
Nikkeli muodostaa organometalliyhdisteitä pääasiassa hapetusasteilla 0, +I ja +II, mutta myös korkeammille hapetusasteille tunnetaan joitakin yhdisteitä. Nikkeli(0)tetrakarbonyyli oli ensimmäinen alkuainemuodossa olevan metallin karbonyyliyhdiste.
Saanti, suositukset ja terveysvaikutukset
Nikkeli on ihmiselle välttämätön hivenaine, jonka liikasaanti on kuitenkin terveydelle haitallista. Ihmisen pitäisi saada ravinnosta noin viisi mikrogrammaa nikkeliä päivässä, mikä täyttyy jo esimerkiksi 2 maapähkinästä, 3 grammasta kaurahiutaleita, 12 grammasta ruisleipää, 30 grammasta lihapullia, 60 grammasta perunaa tai 100 grammasta broileria.
Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto EFSA:n määrittämä nikkelin turvallisen päiväsaannin enimmäismäärä on 2,8 mikrogrammaa painokiloa kohti, mikä tarkoittaa keskipainoisella suomalaisella aikuisella 224 µg nikkeliä vuorokaudessa.
Eurooppalaiset saavat nikkeliä eniten viljatuotteista, suklaasta, palkokasveista, pähkinöistä, siemenistä ja kasviksista. Suomalaisten nikkelin keskisaanti on noin 150 mikrogrammaa päivässä. Nikkelinsaanti ylitti suositukset noin kolmanneksella Finravinto 2012 -tutkimukseen osallistuneista työikäisisistä. Runsaimmin nikkeliä saava väestönosa sai sitä etenkin palkokasveista, pähkinöistä ja siemenistä. Vuonna 2020 julkaistussa tieteellisten tutkimusten yhteenvedossa havaittiin, että etenkin vauvojen ja muiden lasten nikkelinsaanti on usein huolestuttavan suurta.
Ihminen altistuu munuaisiin, keuhkoihin ja kilpirauhaseen kertyvälle nikkelille ennen kaikkea ravinnon kautta. Krooninen nikkelialtistus saattaa vaurioittaa munuaisia ja maksaa sekä häiritä immuunijärjestelmän toimintaa ja syntyvän lapsen kehitystä. Se lisää myös keskenmenon riskiä.
Nikkelipölyn hengittäminen saattaa aiheuttaa hengitysteiden syöpiä ja nikkelin kaasumainen yhdiste nikkelikarbonyyli on tappavaa pieninäkin annoksina. Nikkelille allergisoituminen on hyvin yleistä, siksi EU:n nikkelidirektiivillä on rajoitettu nikkelin käyttöä esimerkiksi koruissa ja napeissa. Koruissa olevaa nikkelimäärää on rajoitettu EU-lainsäädännöllä siten, että sen alueelle ei saa tuoda tai myydä muita kuin nikkelivapaita koruja.
Isotoopit ja radioaktiivisuus
Nikkeliltä on löydetty kymmeniä isotooppeja. Kevein on 48Ni ja raskain 79Ni. Nikkelillä on viisi stabiilia isotooppia massaluvuilla 58, 60, 61, 62 ja 64. Näistä yleisin on 58Ni, jota on 68,077 % kaikesta luonnosta löydettävästä nikkelistä. Toiseksi yleisin on 60Ni, jota on noin neljännes luonnon nikkelistä. Pitkäikäisin radioaktiivinen isotooppi on 59Ni, jonka puoliintumisaika on 76 000 vuotta. 63Ni puoliintumisaika on noin sata vuotta. Muiden isotooppien puoliintumisaika on alle viikon. 59Ni käytetään määrittämään meteoriittien putoamisaikoja.
Historia
Sana nikkeli on peräisin Saksasta kaivosslangista. Sanalla Kupfernickel tarkoitettiin peikkoa, joka pilasi kuparimalmin vierailla aineksilla, tai myös tällaista malmia. Kupfer tarkoittaa kuparia ja Nickel oli nimestä Nikolaus käytetty pilkkamuoto, jolla usein viitattiin lapsia pelotteleviin haltijahahmoihin. Aikoinaan tätä ”pilattua kuparia” voitiin käyttää vain lasin värjäämiseen vihreäksi. Kun sen myöhemmin todettiin sisältävän aikaisemmin tuntematonta metallia, annettiin tälle metallille sen mukaisesti nimi nikkeli.
Esiintyvyys
thumb|left|Nikkeliä Suuria nikkeliesiintymiä on muun muassa Venäjällä, Uudessa-Kaledoniassa, Australiassa, Kuubassa ja Indonesiassa. Sudburyn alue Kanadan Ontariossa tuottaa 30 prosenttia maailman tuotannosta. Noin 40 prosenttia maailman tunnetuista varoista sijaitsee Norilskin esiintymässä Siperiassa. Kanadan Labradorista Voisey’s Baysta on löydetty viimeksi merkittävä esiintymä. Nikkeliä sisältäviä mineraaleja ovat esimerkiksi nikkoliitti ja pentlandiitti.
Teollisuus
pienoiskuva|Kolosjoen kaivoksen suuaukko 1930-luvulla. Suomessa nikkelimalmia on louhittu vuosina 1937–1944 Petsamossa Kolosjoen kaivoksesta, Leppävirran Kotalahdessa 1957–1987, ja nykyisin vuonna 1970 perustetussa Hituran kaivoksessa Nivalassa. Sotkamon Talvivaaran kaivoksen merkittävän nikkeliesiintymän jalostaminen on aloitettu vuoden 2010 alkupuolella. Nikkelin maailmanmarkkinahinta on viime vuosina noussut Kiinan räjähdysmäisen kysynnän kasvun myötä. Suomessa Geologian tutkimuskeskus etsii nikkeliesiintymiä, joita kauppa- ja teollisuusministeriö myy ulkomaisille kaivosyhtiöille. Inco Limited, jonka 2006 osti brasilialainen CVRD, poikkeuksena etsii nikkeliä Lapista omin tutkimuksin. Lapissa on muun muassa tehty kairaustutkimuksia erämaa-alueella.
Suomessa nikkeliä jalostaa venäläiseen konserniin MMC Norilsk Nickeliin kuuluva Norilsk Nickel Harjavalta Oy, jonka laitokset sijaitsevat Harjavallan suurteollisuuspuistossa. Metallisen nikkelin lisäksi laitoksilla valmistetaan erilaisia nikkelin suoloja (nikkelisulfaattia, -hydroksidia ja -hydroksikarbonaattia).
Käyttö
Nikkeli sopii hyvin erilaisiin metalliseoksiin. Nikkeliä käytetään myös akuissa ja katalyyttinä. Ruostumattoman teräksen valmistuksessa käytetään nikkeliä. Nikkeliä on käytetty myös aseteollisuudessa. Jotkin nikkeliä sisältävät seokset ovat muistimetalleja.
Meteoriiteissa on raudan ohella nikkeliä. Siksi meteoriittien raudasta on aikoinaan valmistettu työkaluja ja aseita.
Nikkeli on tärkeä metalli katalyysikemiassa. Raney-nikkeliä, joka sisältää nikkelin lisäksi hieman alumiinia, käytetään hydrausreaktioissa katalyyttinä.
Kaj Munk
Kaj Munk (1898 Maribo, Lolland, Tanska – 1944 Silkeborgin lähellä, Tanska) oli tanskalainen näytelmäkirjailija ja pappi. Hän oli pappina Vedersøssä vuodesta 1924.
Munk ohjasi tanskalaisen näytelmäkirjallisuuden pois naturalismista. Hän ihaili tuotannossaan mahtihahmoja ja historiallisia suurmiehiä ja oli siten lähellä fasismia, mutta toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehittäessä Tanskaa hän oli mukana vastarinnassa. Hän kuoli saksalaisen miehittäjäsotilaan ampumana. Osassa tuotantoa ilmenee kiinnittyminen kristinuskoon ja ihmeisiin.
Suomennettuja novelleja
Kaksi novellia antologiassa Kaukomaiden riistapoluilta, Otava 1961, novellit suomentanut Kyllikki Villa,
Punakoiso
Punakoiso kukkii heinä-elokuussa. Kukat ovat vaaleanvioletit ja muistuttavat perunan kukkia. Syksymmällä kehittyvät soikean tomaatin näköiset, noin sentin kokoiset punaiset marjat. Koko kasvi sisältää keskushermostoon vaikuttavia myrkkyjä. Punakoiso sisältää lukuisia glykoalkaloideja (mm. solaniinia, solamargiinia ja lukoksantiinia), steroidialkaloideja (mm. solanidiinia, tomatidiinia, soladulsidiinia ja solasodiinia) ja lisäksi solanokapsiinia. Jo neljästä viiteen marjaa riittää aiheuttamaan myrkytyksen lapselle, kymmenen marjaa on hengenvaarallinen määrä ja voi tappaa.
Mi
Mi tarkoittaa seuraavia:
Melutaidegalleria
Teoskokonaisuuden budjetti on noin 130 000 euroa. Taiteen kustannuksista vastaa Tampereen kaupunki ja Pirkanmaan ELY-keskus. Taidemeluesteitä on katujen sekä valtatien puolella yhteensä noin 440 metriä. Teokset on toteutettu betonielementteihin elementtivalun yhteydessä.
Titanic (täsmennyssivu)
Titanic voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kirjallisuusvuosi 1862
Kirjallisuusvuosi 1862 käsittelee vuoden 1862 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Betsy Brandt
Betsy Brandt (s. 14. maaliskuuta 1973) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt Marie Schraderin roolissa rikosdraamasarjassa Breaking Bad vuosina 2008–2013.
Mj
Mj tarkoittaa seuraavia:
Wenrot
Wenro-intiaanit kuuluivat irokeesien kieliryhmään. He asuivat Niagaran itäpuolella New Yorkin osavaltiossa ja heitä oli arviolta 1200-2000 henkeä eurooppalaisten tulon aikoihin. Wenrot olivat liitossa vahvojen attiwendaronk- ja erie-intiaanien (cat nation) kanssa. Jostain syystä liitto hajosi vuonna 1639. Hajoamisen ajankohta oli mahdollisimman epäedullinen, sillä irokeesien liittokunnan heimot olivat hankkineet turkiskaupan avulla itselleen paljon tuliaseita.. Päästäkseen laajentamaan metsästysmaitaan heidän oli raivattava tieltään pois heikompia kansakuntia. Eräs sellainen oli wenrot, joita valkoisen miehen mukanaan tuomat kulkutaudit olivat heikentäneet. Irokeesit hyökkäsivät heidän kyliinsä ja ilman liittolaisiaan wenrot eivät kyenneet puolustamaan itseään. Suurin osa heistä menehtyi voimakkaan vihollisen iskuissa. 1640-luvun alussa käydyt taistelut taukosivat lopullisesti vuonna 1643. Henkiinjääneet wenrot vetäytyivät eri suuntiin. Joitakin satoja selvisi hengissä. He kulkeutuivat Ontarioon ja onnistuivat liittymään huroneihin, jotka noihin aikoihin muodostivat 20 000-henkisen intiaaniliittokunnan eri puolilla Ontarion provinssia. Pieni osa liittyi attiwendaronkeihin.
Elintaso
Elintaso on maan, kansan tai jonkin väestöryhmän (yhteisön) henkisten ja aineellisten tarpeiden yleinen ja keskimääräinen tyydytystaso. Elintason osalta otetaan huomioon henkilökohtaiset tulot, koulutustaso, ruoan kulutus, terveyden suojelu, toimeentulo ja odotusten täyttymisen näkymät. Myös nykyaikaisen teknologian saatavuus ja luonnonvarojen käyttö otetaan huomioon.
Elintasoa voidaan myös verrata esimerkiksi vertaamalla kaikkien maiden tuotteiden ja palveluiden hintoja asukkaiden tuloihin, joita kutsutaan ostovoimastandardiksi.
Korkein elintaso on Sveitsissä, Norjassa ja Tanskassa.
Viron ja Suomen elintasovertailu
Vaikka Viron työikäisen väestön palkkataso oli vuonna 2017 40 % Suomen palkasta, Viron elintaso oli verrattavissa 1990-luvun puolivälin Suomen tasoon.
Vuoteen 2018 mennessä Viron elintaso oli saavuttanut 80 prosenttia Euroopan unionin keskiarvosta.
Vuonna 2017 tehdyn ennusteen mukaan Viron elintaso saavuttaisi teoriassa Suomen 30 vuodessa, jos Viron bruttokansantuotteen kasvu olisi vähintään 3 % joka vuosi. Koska talous on suhdannevaihtelua, taloudessa voi tänä aikana tapahtua hidastumista, mikä ei tue tällaista ennustetta.
Euroopan maiden vertailu
Vuodesta 2014 lähtien Sveitsi, Norja ja Tanska ovat Euroopan maiden kärjessä palkkauksen suhteen. Sveitsissä asuva henkilö ansaitsee keskimäärin 6247 euroa kuukaudessa ja Norjassa asuva henkilö keskimäärin 5091 euroa kuukaudessa. Sveitsissä on ehkä korkein keskipalkka, mutta siellä on myös suurin sukupuolten välinen palkkaero: sveitsiläiset naiset ansaitsevat lähes kolmanneksen vähemmän kuin sveitsiläiset miehet. Vain Virossa palkkaerot ovat suuremmat kuin Sveitsissä. Palkkavertailun häntäpäässä ovat Romania ja Bulgaria, joissa keskimääräinen kuukausipalkka on 323 euroa ja 327 euroa. Keskimääräinen kuukausipalkka Virossa on 849 euroa.
Athene Pronaian temppeli (arkaainen)
Historia
Temppeli oli Delfoin vanhempi Athene Pronaialle omistettu temppeli. Siinä oli kaksi rakennusvaihetta, joista käytetään tutkimuksessa kirjaimia A ja B. Temppeli A rakennettiin varhaisella arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Se oli Athene Pronaian pyhäkköalueen vanhin ja myös koko Delfoin vanhimpia rakennuksia. Temppeli tuhoutui 500-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla.
pienoiskuva|vasen|upright=0.68|Athene Pronaian temppelin doorilaisia pylväitä. Temppeli B rakennettiin myöhemmällä arkaaisella kaudella noin vuonna 510–500 eaa. Sen rakennutti mahdollisesti alkmeonidien suku. Temppeli vaurioitui persialaissotien aikana vuonna 480 eaa., kun sen päälle putosi kiviä, jotka pysäyttivät myös persialaisten etenemisen pyhäkköalueelle. Se kärsi vaurioita myös maanjäristyksessä myöhemmällä klassisella kaudella vuonna 373 eaa. Tämän jälkeen se korvattiin uudella Athene Pronaian temppelillä, joka rakennettiin pyhäkköalueen länsipäähän. Uusi temppeli edustaa näin tavallaan saman temppelin kolmatta rakennusvaihetta (”Temppeli C”). Kuitenkin myös vanhan temppelin uskotaan säilyneen käytössä tämänkin jälkeen, sillä siinä on joitakin merkkejä kunnostamisesta.
Vuosina 1898–1902 suoritettujen temppelin arkeologisten kaivausten jälkeen sen pylväistä viidentoista alaosaa oli vielä pystyssä. Ne kuitenkin romahtivat maanvyörymän seurauksena vuonna 1905.
Rakennukset ja löydökset
Temppeli sijaitsi Athene Pronaian pyhäkköalueen itäosassa Massalialaisten aarrekammion ja Doorilaisen aarrekammion itäpuolella. Se oli pyhäkköalueen suurin rakennus ja antiikin aikana ensimmäinen vastaantullut Delfoin rakennuksista idästä päin saavuttaessa ennen Apollonin temppelin aluetta. Tähän viittaa myös paikan Athenen epiteetti Pronaia, ”Temppelin edessä”.
pienoiskuva|Athene Pronaian temppelin terrakottaisia akroterion-koristeita. [[Delfoin arkeologinen museo.]] Sekä temppeli A että B oli tehty huokoisesta poros-kivestä. Varhaisemmasta temppelivaiheesta A tiedetään vähemmän. Se edusti doorilaista tyyliä, ja joitakin sen pylväiden osia on säilynyt. Temppelin krepidoma oli kaksiportainen.
Myöhemmän vaiheen temppeli B oli peripteraalitemppeli ja edusti myös doorilaista tyyliä. Temppelin perustusten koko oli noin 28,5 × 14,3 metriä. Siinä oli lyhyillä sivuilla 6 (heksastyyli) ja pitkillä sivuilla 12 pylvästä, ja pylväiden korkeus oli noin 4,6 metriä. Sisällä temppelissä oli cella ja pronaos, jonka etuosassa oli kaksi pylvästä (distylos in antis), mutta ei opisthodomosta. Cella avautui etelään päin. Temppeli oli koristeltu terrakotasta tehdyillä veistoksilla, joita oli metoopeissa, päätykolmioissa ja akroterion-koristeina. Päätykolmioveistoksista on säilynyt Athenen pää. Akroterionit olivat Nike-jumalattaria. Sisällä temppelin cellassa oli marmorista tehty Athenen kulttikuva, josta on myös säilynyt sen pää. Veistosten säilyneet osat ovat Delfoin arkeologisessa museossa.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella, mutta koska temppeli oli poikkeuksellisesti rakennettu pohjois-eteläsuunnassa, se ei ollut temppelin sisäänkäynnin edustalla.
Victor Zvunka
Victor Zvunka (s. 15. marraskuuta 1951) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana
Peliuransa suurimmat voitot Zvunka saavutti Olympique de Marseillen paidassa. Hän edusti joukkuetta kahdeksan kautta 1973–1981 kaikkiaan 254 ottelussa ja oli voittamassa Coupe de Francea 1976 ja mestaruushopeaa 1975. Zvunka lopetti peliuransa Racing Club de Paris'n pelaajavalmentajana 1985.
Ura valmentajana
Zvunka aloitti valmennusuransa Racing Club de Paris'n pelaajavalmentajana 1984. Hän onnistui luotsaamaan seuran pääsarjatasolle kakkosdivisioonan voiton 1985–86 myötä. Zvunkan tilalle tuli pääsarjakauden alkuun jugoslavialainen Sylvester Takač, joka sai kuitenkin lähteä jo ennen vuoden vaihdetta ja Zvunka palasi seuran ruoriin. RC Paris sijoittui kaudella 1986–87 liigassa sijalle 13.
Jätettyään RC Paris'n 1987 Zvunka on valmentanut useissa ranskalaisseuroissa sekä sveitsiläisessä Lausanne Sportsissa. Parhaiten Zvunka on menestynyt La Berrichonne de Châteauroux'ssa, jonka hän nosti Nationalista pääsarjaan 1993–1997 ja 2004 seura eteni Zvunkan johdolla Coupe de Francen finaaliin.
Lokakuussa 2007 Zvunka siirtyi Ligue 2:dessa pelaavan En Avant Guingampin päävalmentajaksi erotetun Patrick Remyn tilalle. Zvunkan johdolla Guingampin otteet Ligue 2:ssa eivät ole olleet mitenkään sensaatiomaisia. Kaudella 2008/09 seura teki kuitenkin jymypaukun etenemällä Coupe de Francen finaaliin ja voittamalla lopulta koko kilpailun. Finaalissa kaatui Stade Rennes 2–1. Mestaruus oli Zvunkalle ja EAG:lle ensimmäinen. EAG:sta tuli samalla 50 vuoteen ensimmäinen pääsarjatason ulkopuolella pelaava seura, joka on voittanut cupin.
Cup-voiton jälkeisestä kaudesta tuli kuitenkin Zvunkan suojateille totaalinen pannukakku. Seura vajosi Ligue 2:n häntäpäähän ja putosi lopulta sarjatasoa alemmaksi Nationaliin. Kauden jälkeen Zvunka sai jättää tehtävänsä seuran päävalmentajana.
Kesällä 2010 Zvunka siirtyi portugalilaisen Naval de Maion päävalmentajaksi. Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen, kun Zvunka sai potkut jo syyskuun lopulla.
Helmikuun alussa 2011 Zvunka palasi valmennustehtäviin Nationalissa pelanneen AS Cannesin päävalmentajana. Hän jätti Cannesin kuitenkin jo heinäkuussa 2011 ja siirtyi réunionilaisen JS Saint-Pierroisen päävalmentajaksi. Zvunka sai potkut seurasta tammikuussa 2012.
Kesäkuun alussa 2012 Zvunka allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ligue 2:een nousseen Nîmes Olympiquen kanssa. Kausi 2012/13 sujui Ligue 2:ssa sarjanousijan odotuksiin nähden hyvin ja Zvunka piiskasi joukkueensa lopulta kahdeksanneksi. Kausi 2013/14 alkoi huomattavasti heikommin ja seura vajosi putoamisviivan alapuolelle syksyn aikana. Zvunka sai lopulta ennen joulua potkut Nîmes'n voitettua vain kolme pelaamistaan 18 ottelusta.
You Haven’t Done Nothin’
You Haven't Done Nothin' on Stevie Wonderin hitti vuodelta 1974. Se oli ensimmäinen singelohkaisu hänen Fulfillingness' First Finale -albumiltaan ja nousi ykköseksi Amerikan singlelistalla. Kappaleella laulaa taustoja The Jackson 5.
You Haven't Done Nothing on yksi Wonderin kantaanottavimmista kappaleista. Hän kirjoitti sen viestinä Yhdysvaltojen tuolloiselle presidentille, Richard Nixonille. Laulun tunnelma on vihainen, jopa aggressiivinen. Sanoituksessa Wonder kummastelee korkeassa virassa olevan presidentin toimettomuutta. Singlen B-puoli, Big Brother on sekin varsin yhteiskuntakriittinen. Se julkaistiin alun perin vuoden 1972 Talking Book -albumilla.
Pyhän Andreaan episkopaalinen kirkko (Albany)
Pyhän Andreaan episkopaalinen kirkko on National Register of Historic Places -rekisteriin merkitty kirkkorakennus Albanyssa, New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Sen mallina on toiminut St Albansin tuomiokirkko Englannissa. Kirkko lisättiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 2005.
Pierre-Jean DeSmet
Isä Pierre-Jean DeSmet (30. tammikuuta 1801 Dendermonde, Belgia – 23. toukokuuta 1873 St. Louis, Missouri, USA) oli belgialaissyntyinen katolinen pappi, joka pakeni eurooppalaista vainoa Uuteen maailmaan, ja josta tuli yksi luotetuimmista valkoisista miehistä Yhdysvaltain länsiosien alkuperäisasukkaiden keskuudessa 1800-luvun puolivälissä. Hänet tunnettiin myös nimillä Pierre DeSmet ja Peter deSmet. DeSmet saapui Belgiasta Astoriaan Oregoniin vuonna 1844.
Etelä-Dakotassa sijaitseva kaupunki De Smet on nimetty hänen mukaansa.
Roomalaisten kuningas
Roomalaisten kuningas oli Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa käytössä ollut kuninkaallinen arvonimi.
Vuonna 1508 keisari Maksimilian I alkoi käyttää nimikettä ”valittu roomalaisten keisari”, vaikka paavi ei ollut kruunannut häntä Roomassa. Tästä alkaen aina vuonna 1806 tapahtuneeseen valtakunnan hajoamiseen saakka keisarit alkoivat käyttää keisarin arvonimeä heti keisarinvaalin jälkeen, jolloin roomalaisten kuninkaan arvo sulautui yhteen sen kanssa. Maksimilian I:n seuraajista ainoastaan Kaarle V kruunattiin Roomassa vuonna 1530. Roomalaisten kuninkaaksi alettiin tämän jälkeen kutsua henkilöä, joka oli valittu istuvan keisarin seuraajaksi, siis eräänlaista keisarikunnan kruununprinssiä.
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lakkauttamisen jälkeen Ranskan keisari Napoleon I antoi vuonna 1811 vastasyntyneelle pojalleen Napoleon II:lle arvonimen Rooman kuningas.
Vaahteraliiga
Vaahteraliiga on Suomessa pelattavan amerikkalaisen jalkapallon ylin sarjataso, jota hallinnoi SLU:n jäsenliitto Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liitto (SAJL). Vaahteraliigaa on pelattu vuodesta 1980. Kuitenkin jo vuonna 1979 ratkaistiin epävirallinen Suomen mestari Syys-Cupissa.
Vaahteraliigan pelikausi alkaa kesäkuun alussa ja päättyy syyskuun alussa pelattavaan Vaahteramalja-nimiseen liigan loppuotteluun. Kaudella 2023 Vaahteramalja pelataan Seinäjoella OmaSp Stadionilla. Aikaisemmin Vaahteramalja on järjestetty Helsingissä Velodromilla, Olympiastadionilla, Töölön Pallokentällä ja Telia 5G Areenalla, sekä Vantaalla Myyrmäen jalkapallostadionilla, Lahden stadionilla, Tampereella Ratinan stadionilla ja Kuopion keskuskentällä.
Vaahteramaljan voittajajoukkue on amerikkalaisen jalkapallon Suomen mestari.
Liigaan nousua tavoittelevan joukkueen on täytettävä liigalisenssin ehdot. Lisenssiin sisältyy määräykset muun muassa taloudesta sekä junioritoiminnan tarpeellisesta laajuudesta.
SM-mitalistit
† Kaudella 1979 pelattiin epävirallinen Syys-Cup.
Vaahteraliigassa pelanneet joukkueet aikajanalla
3
Jorge Gustavo Mejía
thumb|right|Jorge Gustavo Mejía
Jorge Gustavo Mejía (s. 22. helmikuuta 1961 La Ceiba) on hondurasilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli kotimaassaan ja lisäksi Saksassa (Trossingenissä ja Berliinissä), jossa hän asui yli 15 vuoden ajan. Palattuaan Hondurasiin hän perusti Tegucigalpan yliopistollisen kuoron ja yksityisen musiikkikoulun. Vuonna 2005 hän aloitti tällöin perustetun Hondurasin filharmonisen orkesterin johtamisen. Mejían sävellysten joukossa on kamarimusiikkia, oratorio, sinfonisia teoksia ja elokuvamusiikkia hondurasilaisiin elokuviin.
Mejían saamiin palkintoihin lukeutuu Karl-Hofer-Gesellschaftin Boris Blacher -palkinto (1987). Hänen teoksiaan on esitetty Euroopassa, Amerikoissa ja Japanissa.
Ultra Panavision 70
pienoiskuva|485x485px|Elokuvan [[Ben-Hur|Ben-Hur (1959) valjakkoajokohtaus Ultra Panavisionin leveässä kuvassa]] Ultra Panavision 70 (myös MGM Camera 65) oli elokuvafilmiformaatti, jonka kehitti elokuvastudio Metro-Goldwyn-Mayer (MGM). Se oli yksi suurten Hollywood-elokuvastudioiden 1950-luvulla kehittämistä filmiformaateista, jotka käyttivät suurta filmikokoa.
MGM kehitti omaa suuren filmikoon formaattia jo kauan ennen kuin sellainen tuli ajankohtaiseksi Yhdysvaltojen elokuvateollisuudessa 1950-luvulla: vuonna 1930 julkaistu, King Vidorin ohjaama lännenelokuva Billy the Kid kuvattiin MGM:n niin sanotulla Realife-formaatilla, joka hyödynsi 70 millimetrin filmiä. Realifea ei kuitenkaan käytetty kuin muutamassa elokuvassa, ja seuraavan kerran MGM hyödynsi vastaavia järjestelmiä kuvattuaan useita elokuvia 20th Century Foxin CinemaScopella 1950-luvulla. MGM kuitenkin kehitti samaan aikaan omaa elokuvafilmiformaattia, joka tunnettiin nimillä 10-Holer ja Arnoldscope (nimetty sen kehittäjän John Arnoldin mukaan). Järjestelmä käytti VistaVisionin tavoin 35 millimetrin filmiä vaakasuunnassa, joskin Arnoldscope käytti 10 perforaatiota kuvaruutua kohden, jolloin sen tuottama kuva oli laajempi kuin Vistavisionin. Arnoldscope-kameralla voitiin kuvata myös 4-, 6- ja 8-perforoitua filmiä. Järjestelmää ei kuitenkaan käytetty koskaan kaupallisissa projekteissa.
MGM kiinnostui sittemmin Todd-AO-järjestelmästä, joka oli ensimmäinen 65 ja 70 millimetrin filmejä hyödyntänyt menestynyt elokuvafilmiformaatti, mutta ei kuitenkaan halunnut täysin samanlaista järjestelmää. MGM aloitti uuden järjestelmän kehittämisen lopullisesti vuonna 1954, kun elokuvan Ben-Hur esituotanto käynnistyi, ja korkealaatuiselle elokuvaformaatille löytyi lopulta kysyntää. MGM antoi Panavisionin kehittää uuden järjestelmän, jolle asetettiin kolme ehdotonta vaatimusta: uuden formaatin täytyi käyttää 65 mm:n filmiä, sen optiikan täytyi välttää CinemaScopen kuvanlaatuongelmat, ja sillä kuvatut elokuvat täytyi pystyä siirtämään mille tahansa esitysfilmiformaatille.
Siirrettävyyden takia MGM:n järjestelmän ensimmäinen eroavaisuus Todd-AO:sta oli kuvanopeus: koska MGM halusi siirtää filminsä eri formaateille, järjestelmän standardinopeus piti olla 24 kuvaruutua sekunnissa. Valotettu kuva-ala oli Todd-AO:ta vastaava (kuvasuhde 2,21:1), mutta Panavisionin anamorfisilla APO Panatar -objektiiveilla lopullinen kuvasuhde oli jopa 2,76:1. Kameroina käytettiin Mitchellin 65 millimetrin kameroiksi kustomoituja 70 millimetrin Realife-kameroita.
Ensimmäinen järjestelmällä kuvattu elokuva oli Raintree Country (1957). Elokuvan julkaisun aikaan kaikki 70 millimetrin filmiä kuljettavat projektorit olivat varattu Todd-AO-elokuvien näytöksille, minkä takia elokuvaa jouduttiin esittämään vain anamorfisina 35-millimetrisinä esityskopioina. Vielä toisen elokuvan Ben-Hur (1959) ajan MGM:n järjestelmä kulki nimellä MGM Camera 65, mutta jo kolmannen elokuvan Mutiny on the Bounty (1962) markkinoinnissa käytettiin nykyään tunnettua tuotenimeä Ultra Panavision 70. Elokuvaa varten järjestelmän tekniikkaa myös parannettiin huomattavasti: optiikka koki muodonmuutoksen, kun vanha prisma-adapteri vaihdettiin huomattavasti pienempään ja kevyempään sylinteriseen linssiin, ja uusi 65 millimetrin filmiä käyttävä kamera kehitettiin ja rakennettiin Ultra Panavisionia varten, joskin 65 millimetrin filmiä käyttäviksi kameroiksi muunnetut MGM- ja Mitchell-kamerat pysyivät vielä Super Panavision 70 -elokuvien käytössä vuosien ajan. Elokuvan Mutiny on the Bounty aiheuttamien tappioiden takia MGM tosin myi kameransa Panavisionille.
Sikava
Sikava on Eläinten terveys ETT ry:n ylläpitämä kansallinen sikatilojen terveysluokitusrekisteri. Sikavan avulla teurastamot pystyy suunnittelemaan välitysporsaiden sekä teurassikojen kuljetukset siten, että tarttuvien tautien leviäminen estyy. Sikava luokitus vaikuttaa tuottajan saamaan tilityshintaan sekä sikatautien varalta otettuun ryhmävakuutukseen. Rekisterissä on lähes kaikkien Suomen sikatilojen tiedot. Sikavan toimintaa rahoittavat Suomen suurimmat teurastamot.
Sikavan tekninen toteuttaja on Mtech Digital Solutions Oy.
Klymene
Klymene ( 'maine, kuuluisuus') viittaa useisiin eri asioihin.
Kreikkalainen mytologia
Kreikkalaisessa mytologiassa Klymene oli usean naishenkilön nimi:
Klymene, Iapetoksen puoliso
Klymene oli titaanijumalatar ja yksi vanhimmista okeanideista. Usein hänet sekoitetaan Asiaan. Myös tämä Klymene mainitaan Iapetoksen puolisoksi ja Atlaksen, Prometheuksen, Epimetheuksen ja Menoitioksen äidiksi.
Klymene, nymfi
Klymene oli okeanidi, Okeanoksen ja Tethyksen tytär, eikä hän ilmeisestikään ole sama kuin Iapetoksen puoliso. Auringonjumala Helios rakastui häneen, ja Klymene synnytti hänelle seitsemän tytärtä, heliadit, ja pojan, Faethonin. Hänet tunnettiin myös nimellä Merope, mutta tämän toisinnon mukaan aurinko oli hänen isoisänsä ja Merope tämän pojan puoliso.
Kun Faethonin isän alkuperää epäiltiin ei-jumalaiseksi, Faethon meni Klymenen luokse ja pyysi äitiään vahvistamaan, että hänen isänsä todellakin oli jumala. Tämän kuultuaan Klymene joko liikuttui poikansa anelusta tai suuttui, koska piti väitettä loukkauksena. Niin hän ojensi kätensä aurinkoa kohden ja pyysi Heliosta todistamaan kaikille, että jumala on pojan isä. Tämä myöntyi rakkaansa aneluun ja antoi Faethonin ajaa tulisia vaunujaan päivän ajan tuhoisin seurauksin.
Klymene, Minyaksen tytär
Klymene oli kuningas Minyaan tytär. Hän meni naimisiin Iasoksen kanssa ja synnytti tyttären, Atalanten, mutta tarun toisen version mukaan hän nai Kefaloksen ja sai pojan, Ifikloksen.
Nikolai Romanov
Nikolai Romanov -nimisiä henkilöitä ovat tai ovat olleet:
Theobald von Bethmann Hollweg
Theobald Theodor Friedrich Alfred von Bethmann Hollweg (29. marraskuuta 1856 Hohenfinow, Brandenburg – 1. tammikuuta 1921 Hohenfinow, Brandenburg ) oli saksalainen poliitikko ja valtiomies. Hän toimi Saksan valtakunnankanslerina vuosina 1909–1917.
Lapsuus ja nuoruus
Theobald von Bethmann Hollweg syntyi 1856 Hohenfinowissa preussilaisessa Brandenburgin provinssissa, jonne hänen perheensä oli muuttanut edellisenä vuonna. Hänen isänsä oli juutalaisen von Bethmannin pankkiirisuvun jälkeläinen Felix von Bethmann Hollweg ja äiti sveitsinranskalainen Isabella de Rougemont. Opintonsa Bethmann Hollweg suoritti Straßburgin, Leipzigin ja Berliinin yliopistoissa. Vuonna 1889 Bethmann avioitui Martha von Pfuelin kanssa. Martha oli Preussin pääministerin Ernst von Pfuelin veljentytär.
Poliittinen ura
Suhteissa Britanniaan Bethmann kannatti liennytystä toivoen jonkinlaista sopimusta, joka olisi lopettanut maiden laivastojen välisen kilpavarustelun. Tässä hän kuitenkin epäonnistui, mikä johtui pääosin Saksan laivastoministeri Alfred von Tirpitzin voimakkaasta vastustuksesta. Huolimatta toisen Marokon kriisin vuonna 1911 aiheuttamista jännitteistä Bethmann onnistui parantamaan suhteita Britanniaan jossain määrin. Hän työskenteli Britannian ulkoministerin Edward Greyn kanssa maidensa suhteiden liennyttämiseksi Balkanin sotien aikana sekä neuvotteluissa, jotka koskivat Portugalin siirtomaiden osittamista ja Berliini–Bagdad-radan rakentamista. Kotimaan politiikassa Bethmannin saavutukset olivat ristiriitaisia. Hänen ”diagonaalipolitiikkansa”, jossa hän yritti taiteilla vasemmiston sosialistien ja liberaalien ja oikeiston nationalistien välillä, ainoastaan vieraannutti hänet suurimmasta osasta Saksan poliittista eliittiä.
thumb|250px|Bethmann-Hollweg sotilasasussa. Hän ei koskaan palvellut armeijassa, mutta sodan sytyttyä hänelle myönnettiin kunnia-arvo, jonka ansiosta hän saattoi pukeutua kenraalin univormuun. Kun Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinand salamurhattiin Sarajevossa 28. kesäkuuta 1914, Bethmann ja ulkoministeri Gottlieb von Jagow olivat tärkeimmässä roolissa, kun Saksa vakuutti antavansa Itävalta-Unkarille kaiken tukensa riippumatta maan toimista Serbiaa vastaan. Kun Edward Grey ehdotti neuvotteluja Itävallan ja Serbian välille, Bethmann-Hollwegin tiedetään käsitelleen brittien viestiä ehkäistäkseen kaikki seikat, jotka saattaisivat estää Itävallan hyökkäyksen Serbiaan. Bethmann poisti viestin viimeisen rivin joka kuului:
(Myös, koko maailma on vakuuttunut, ja kuulen kollegoiltani, että ratkaisun avain on Berliinissä, ja että mikäli Berliini tosissaan haluaa rauhaa, se estää Wieniä noudattamasta hullunrohkeaa politiikkaa.)
Kun Itävalta-Unkari esitti uhkavaatimuksensa Serbialle, keisari Vilhelm II lopetti risteilynsä Pohjanmerellä ja kiirehti takaisin Berliiniin. Bethmann pyysi keisarilta eroa tehtävästään, mutta Vilhelm kieltäytyi hyväksymästä sitä. Viimeisinä päivinä ennen sodan puhkeamista, kun kävi selväksi, että myös Britannia tulisi siihen sekaantumaan, Bethmann yritti tehdä puolittaisia toimenpiteitä sodan estämiseksi. 31. heinäkuuta 1914 Venäjän liikekannallepano lopetti Bethmannin mahdollisuudet vaikuttaa enää tilanteeseen.
Bethmann, jonka ulkopolitiikkaa ennen sotaa oli pitkälti ohjannut hänen halunsa luoda hyvät suhteet Britanniaan, oli erityisesti harmissaan Britannian sodanjulistuksesta. Tämä oli seurausta Ranskan valloituksesta johtuneesta puuttumisesta Belgian puolueettomaan asemaan, joka oli vahvistettu Lontoon vuoden 1839 rauhassa. Hän oli väitetysti kysynyt Britannian suurlähettiläs Edward Goschenilta miten britit voivat lähteä sotaan ”pelkän paperinpalan vuoksi”. On kuitenkin yleisesti hyväksytty väitteet, että Bethmann oli sekaantunut läheisesti hankkeisiin, jotka tähtäsivät Britannian siirtomaiden aseman horjuttamiseen. Näistä tunnetuin oli Hindu-saksalainen salaliitto.
Sodan aikana Bethmann yritti noudattaa suhteellisen sovittelevaa politiikkaa, mutta hyvin usein sotilasjohtajat ohittivat hänet ja ottivat kasvavassa määrin merkittävämmän roolin Saksan politiikan suunnassa. Tämä näkemys on kuitenkin osittain syrjäytetty, sillä historioitsija Fritz Fischerin tutkimukset 1960-luvulla osoittivat, että Bethmann teki kansallismieliselle oikeistolle paljon enemmän myönnytyksiä kuin aiemmin oli luultu. Hän kannatti Puolan rajavyöhykkeen etnisiä puhdistuksia ja puolalaisten alueiden saksalaistamista asuttamalla niitä saksalaisilla siirtokunnilla. Hän esitteli Syyskuu-suunnitelman, joka hahmotteli sodan aggressiiviseen laajenemiseen tähtäävät tavoitteet. Kun Paul von Hindenburg ja Erich Ludendorff korvasivat saamattoman Erich von Falkenhaynin kenraalikunnan johdossa kesällä 1916, valtakunnankanslerin toiveet Yhdysvaltain presidentin Woodrow Wilsonin sovintoesityksestä haihtuivat vuoden 1916 loppuun mennessä. Bethmannin vastustuksesta huolimatta Hindenburg ja Ludendorff aloittivat rajoittamattoman sukellusvenesodankäynnin maaliskuussa 1917, joka johti Yhdysvaltojen liittymisestä sotaan seuraavassa kuussa. Bethmann-Hollweg pysyi virassaan kaiken merkityksensä ja vaikutusvaltansa menettäneenä heinäkuuhun 1917 saakka, jolloin valtiopäivät pakottivat hänet eroamaan. Hänen tilalleen nimitettiin Georg Michaelis.
Osuuskassa
Osuuskassa oli osuustoiminnallinen pankki, nykyisen osuuspankin edeltäjä. Ensimmäiset osuuskassat perustettiin Suomessa maaseutukyliin 1900-luvun alussa. Osuuskassojen avulla pyrittiin alun perin poistamaan maanviljelyn esteenä ollutta pääomapulaa, joka oli suuri kehityksen este pienviljelijävaltaisessa maataloudessa.
Osuuskassamuoto peräisin Saksasta
Osuuskassamuoto on alkujaan peräisin Saksasta. Muotoja oli kaksi: maanviljelijöiden ja käsityöläisten tarpeita palveleva osuuskassa.
Maanviljelijöiden raiffeisenilaiset osuuskassat
Maanviljelijöiden tarpeita palvelevat raiffeisenilaiset osuuskassat perustuivat saksalaisen nimismiehen Friedrich Wilhelm Raiffaisenin (1818–1888) ajatuksiin. Saksan maaseudulla väestö oli 1800-luvulla köyhää eikä pankkeja ollut. Pienviljelijät kääntyivät lainatarpeissaan yksityisten rahanlainaajien puoleen, mikä johti koronkiskontaan ja velkakierteeseen, jossa viljelijät saattoivat menettää koko omaisuutensa. Ratkaisuksi Raiffeisen näki viljelijöiden oma-apuun ja keskinäiseen riskien tasaamiseen perustuvan osuuskassamallin. Ensimmäinen osuuskassa perustettiin Saksan Anhauseniin 1864. Raiffeisenin osuuskassajärjestelmälle tyypillisiä piirteitä olivat: Raiffeisenin perustaman osuuskassan tarkoitus ei ollut ”saavuttaa huomattavia liiketaloudellisia voittoja, vaan tukea taloudellisesti heikkoja ja edistää jäsentensä henkistä ja siveellistä hyvinvointia”.
Mustamamba
Mustamamba (Dendroaspis polylepis) on Afrikan pisin myrkkykäärme. Sen keskipituus on 2,5 metriä, mutta eläin voi kasvaa jopa 4,3 metriä pitkäksi. Mustamamba on myös maailman nopealiikkeisin käärme: se pystyy liikkumaan 5,4 metriä sekunnissa (20 km/h ).
Osuuskassa
Käsityöläisten schulze-delitzschiläiset osuuskassat
Käsityöläisten tarpeita palveleva schulze-delitzschiläinen osuuskassa (ensimmäinen perustettiin 1850) lähenteli muodoltaan yksityispankkeja. Tämä osuuskassamalli perustui saksalaisen Hermann Schulze-Delitzschin (1808–1883) ajatuksiin. Hän loi kaupunkeihin käsityöläisille, pienyrittäjille ja työväestölle suunnattuja osuuskassoja.
Kaukomaiden riistapoluilta
Kaukomaiden riistapoluilta on Yrjö Ylänteen toimittama metsästysaiheinen novellikokoelma. Teoksen on julkaissut Otava vuonna 1961. Johdannon on kirjoittanut Ylänne
Osuuskassa
Osuuskassa maaseudun tukijana
Osuustoimintaa pidettiin keinona vauhdittaa maaseudun taloudellista kehitystä. Lokakuussa 1899 perustettiin Pellervo-seura edistämään ”vapaata osuustoimintaa maatalouden eri aloilla”. Seuran perustajat kuuluivat yhteiskunnan johtaviin piireihin. Seuran johtokunnan puheenjohtajaksi valittiin maaseudun sosiaalisiin ongelmiin perehtynyt tohtori Hannes Gebhard, osuuskassojen perustamisen keskeinen vaikuttaja.
Mustamamba
Luokittelu ja nimi
Vihermambaa ja mustamambaa pidettiin aluksi samana lajina. Vuonna 1946 tutkija Vivian FitzSimons vahvisti lajit kuitenkin erillisiksi. Mustamamban tieteellinen nimi on Dendroaspis polylepis. Sana ”dendroaspis” merkitsee puukyytä ja ”polylepis” monisuomuista. Nimi mustamamba juontaa juurensa käärmeen suun mustasta sisäpuolesta, jota se näyttää joutuessaan uhatuksi.
Osuuskassa
Osuuskassa maaseudun tukijana
1800-luvun lopulla toimi Suomessa jo lukuisia pankkeja. Pientilallisten oli kuitenkin vaikea saada niistä lainaa. Esimerkiksi Suomen Hypoteekkiyhdistys lainoitti vain suurempien tilojen omistajia. Luotonsaantivaikeuksien nähtiin synnyttävän sosiaalista ja taloudellista eriarvoisuutta suurten ja pienten maanviljelijöiden välillä.
Osuuskassan lainojen oli alkujaan tarkoitus olla maatalouden liikeluottoa. Lainalla ei saanut esimerkiksi ostaa kiinteistöä; se tosin tuli myöhemmin mahdolliseksi. Osuuskassan lainan hakijan tuli olla kassan jäsen. Lainan ehtona oli, että hakija tekisi tarkan suunnitelman lainan käytöstä, esimerkiksi uudesta navetasta ja laskelmat tuotannon tulevasta kasvusta, jonka avulla lainan korot ja lyhennykset hoidettaisiin. Tämä totutti hakijat taloudelliseen ajatteluun.
Karijoki
oikea|250px|pienoiskuva|Karijoen kirkonkylää vuonna 1990. oikea|250px|pienoiskuva|[[Karijoen kirkko.]] oikea|250px|pienoiskuva|Ylikylää vuonna 1990.
Osuuskassa
Osuuskassa maaseudun tukijana
Hannes Gebhard pyrki tarkkaan selvittämään, minkälaiset kylät sopisivat osuuskassatoimintaan. Näissä ”luottokuntoisuustutkimuksissa” kerättiin tiedot maatalouden rakenteesta (talojen, torppien ja mäkitupien määrät), maataloustuotteiden markkinoinnista, osuustoiminnasta, yrityksistä ja väestön koulutustasosta. Mukaan hyväksyttyjen kylien joukossa oli vankkoja talonpoikaiskyliä, mutta myös torppari- ja mäkitupalaiskyliä. Poikkeuksellinen oli Jyväskylän pitäjän Nisulan-Syrjälän alueelle perustettu Keski-Suomen ensimmäinen osuuskassa Nisulan osuuskassa. Kysymyksessä oli muutaman suuren maatilan, käsityöläisten ja työläisten muodostama yhteisö Jyväskylän kaupungin tuntumassa. Koska osuuskassojen tarkoitus oli nimenomaan maatalouden luototus, eräässä toisessa kaupungissa toiminut käsityöläisten osuuskassa ei sopinut aatteeseen.
Karijoki
Karijoki on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Kunnassa asuu 0 ihmistä, ja sen pinta-ala on 0 km2, josta 0 km2 on vesistöjä. Väestötiheys on 0 asukasta/km2. Karijoki on sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan Etelä-Pohjanmaan maakunnan pienin kunta.
Mustamamba
Ulkonäkö
Useimmat mambat ovat tumman oliivin, oliivinvihreän, harmaanruskean tai metallinharmaan värisiä. Joillakin yksilöillä on vaalea raidoitus vartalossaan ja myös täplikkäitä yksilöitä on olemassa. Nuoret yksilöt ovat vaaleanharmaita tai oliivin värisiä, mutta väri tummenee iän myötä. Luonnossa käärmeen keski-ikä on 11 vuotta.
Osuuskassa
Ensimmäiset osuuskassat
Järjestelmän ytimenä oli vuonna 1902 perustettu Osuuskassojen Keskuslainarahasto, jolta paikalliset osuuskassat saivat halpakorkoista lainaa jaettavaksi maaseudun taloudellisen toiminnan edistämiseen. Keskuslainarahasto sai puolestaan tarvittavat varat lainaksi valtiolta. Osuuskassojen ensimmäisessä perustamisvaiheessa vuosina 1903–1914 aloitti eri puolilla Suomea toimintansa runsaat 500 osuuskassaa. Innokkaimmin uusia rahalaitoksia perustettiin Itä-Suomessa, jossa maaseudun säästöpankkien merkitys oli vähäisempi kuin Länsi-Suomessa. Valtaosa osuuskassoista oli rakenteeltaan Raiffeisenin järjestelmän mukaisia.
Osuuskassojen eli luotto-osuuskuntien perustaminen tuli mahdolliseksi 1901, kun osuustoimintalaki oli säädetty. Ensimmäiset osuuskassat aloittivat toimintansa 1903. Toiminnan aloittaminen oli monivaiheinen prosessi, johon kuului mm. perustamiskokous, sääntöjen vahvistaminen ja kaupparekisteriin merkintä. Mikä osuuskassoista lasketaan ensimmäiseksi riippuu siitä, miten aloittamispäivä määritetään. Ensimmäisenä piti perustamiskokouksen 6.7.1902 Andelskassan i Malax, joka kuitenkin ehti kaupparekisteriin vasta 1904. Piippolan Osuuskassan säännöt vahvistettiin ensimmäisinä (15.1.1903).
Karijoki
Karijoki on yksi Suupohjan seutukunnan neljästä kunnasta. Karijoki on saanut julkisuutta vuonna 1996 löydetyn Susiluola-nimisen muinaisjäännöksen ansiosta. Luola-alueen maanomistaja on Karijoen kunta, mutta itse luola sijaitsee Kristiinankaupungissa.
Emil Lindh
Emil Alexander "Nisse" Lindh (15. huhtikuuta 1867 Helsinki – 3. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Purjehduksesa Lindh edusti seuratasolla Nyländska Jaktklubbenia.
Karijoki
Nimen alkuperä
Karijoki-nimi vakiintui 1600-luvulla ja sitä ennen asiakirjoissa käytettiin nimiä Norrmark, Kackarijockij ja Böthe.
Mustamamba
Elinympäristö
Mustamamban elinalue kutistuu nopeasti. Jo pelkässä Swazimaassa 75 % väestöstä elättää itsensä viljelemällä, joten maatalousalueita on maassa paljon. Käärmettä tavataankin nykyään usein sokeriruokopelloilta. Eläin kiipeää sokeriruo'on päälle aurinkoon ja mahdollisesti myös väijymään. Valtaosa käärmeiden hyökkäyksistä sattuukin sokeriruokopelloilla itäisessä ja eteläisessä Afrikassa, missä ala työllistää tuhansia ihmisiä vähäisen mekaniikan vuoksi. Tunkeutuminen mustamamban elinalueelle johtaa hyvin vaarallisiin kontakteihin työntekijän ja myrkyllisen käärmeen välillä.
Emil Lindh
Lindh kuului suomalaisen "Lucky Girl" -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912. Hänen pojistaan Tor-Kristian Lindh kilpaili purjehduksessa Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja myös Nils Lindh ja Per Lindh kilpailivat purjehduksessa. Nils oli lisäksi nyrkkeilyn Suomen-mestari.
Karijoki
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
Ensimmäiset merkit asutuksesta ovat kivikaudelta, johon kuuluvia esineitä on löydetty Alakylästä, Myrkystä ja erityisesti Ohriluomasta. Seudulta on löytynyt myös pronssi- ja rautakautisia esineitä.
Osuuskassa
Ensimmäiset osuuskassat
Voidakseen myöntää lainoja tuli osuuskassan vielä saada itselleen luottoa. Keskuslainarahasto myönsi ensimmäiset luotot vuoden 1903 jälkipuoliskolla. Ensimmäiset 10 osuuskassaa, jotka luottoa saivat, olivat: Punnuksen ja Sokialan Osuuskassa (Muolaa), Niinijoen Osuuskassa (Loimaa), Nurmijärven Osuuskassa (Valkjärvi), Huhtervun Osuuskassa (Jaakkima), Linnantaustan ja Paltaniemen Osuuskassa (Paltamo), Jaakkiman Osuuskassa, Raudun Osuuskassa, Vehmaan Isäntäyhdistyksen Osuuskassa, Ilmajoen Yläpään Osuuskassa ja Ilmajoen Alapään Osuuskassa.
Mustamamba
Käytös
Mustamamba hyödyntää nopeuttaan puolustautuakseen – ei yleensä saalistaakseen. Se kykenee nostamaan kolmasosan ruumiistaan maasta, jolloin se yltää 1,2 metrin korkeuteen. Pitkiä matkoja se liikkuu vauhdilla 11–19 km/t, mutta hetkellisesti se voi saavuttaa jopa nopeuden 23 km/t. Tämä tekee siitä nopeimman maalla elävän käärmeen. Luonteeltaan eläin on hyvin arka ja karttaa aina ihmistä, mutta jos sitä tavataan pesästään tai saalistamasta, se puolustautuu aggressiivisesti. Nurkkaan ajettuna mustamamba levittää niskaansa, avaa suutaan ja sihisee. Jos pelotteluyritys epäonnistuu, käärme iskee ja puree useaan kertaan.
Karijoki
Esihistoria ja asutuksen syntyminen
Pysyvästi Karijoen seutu asutettiin 1500-luvun lopulla. Karijoen seutu kuului Närpiön suureen rannikkopitäjään. Myrkyn kylä on alueen kylistä vanhin. Sen asuttaminen alkoi jo 1500-luvun alkupuolella. Myrkky on ollut alueen kylistä ainoa kaksikielinen.
Osa Lapväärttiä (1595–1817)
Kun Närpiöstä erotettiin Lapväärtin kappeli 1595, Karijoki siirtyi sen yhteyteen. Lapväärtin seurakunta itsenäistyi vuonna 1607.
Mustamamba
Käytös
Mustamamba on päiväkäärme. Tieteellisestä nimestään huolimatta se elää harvoin puissa.
Lisääntyminen
Kun mambat ovat paritelleet, naaras munii muutaman viikon kuluttua 6–17 munaa. Munittuaan naaras lähtee ja jättää munat yksin. Poikaset kuoriutuvat noin kolmen kuukauden kuluttua ja ovat tällöin 40–60 cm:n pituisia.
Saalistus ja myrkky
pienoiskuva|300px|Mustamamba [[Lontoon eläintarhassa]] pienoiskuva|300px|Mustamambaa tavataan nykyään usein sokeriruokopelloilta. Eläin kiipeää sokeriruo’on päälle aurinkoon ja mahdollisesti myös väijymään. Valtaosa käärmeiden hyökkäyksistä sattuukin sokeriruokopelloilla itäisessä ja eteläisessä Afrikassa, missä ala työllistää tuhansia ihmisiä vähäisen mekaniikan vuoksi. Tunkeutuminen mustamamban elinalueelle johtaa hyvin vaarallisiin kontakteihin työntekijän ja myrkyllisen käärmeen välillä. Tämä kuva on Zimbabwesta. Mustamamba metsästää päivisin. Se on väijyvä saalistaja, joka odottaa uhrin tuloa lähemmäksi. Jos saalis yrittää paeta, mustamamba seuraa tätä ja iskee sitten sarjamaisesti. Suuremman saaliin se vapauttaa iskun jälkeen, mutta pienen (kuten linnun tai rotan) se pitää otteessaan kunnes uhrin lihakset lopettavat liikkumisen. Saaliiksi voivat joutua esimerkiksi galagot, lepakot ja pienet jyrsijät.
Mustamamban myrkky kuuluu neurotoksiineihin ja on viralliselta nimeltään dendrotoksiini. Aineessa esiintyy 0,25–0,32 grammaa neurotoksiineja. Myrkky vaikuttaa natrium-kaliumpumppuun ja häiritsee tätä kautta lihassupistusten eksogeenistä työskentelyä. Yksi purema sisältää 100–120 mg myrkkyä, mutta suurin tunnettu määrä on 400 mg. Ennen vastamyrkyn laajaa saatavuutta myrkky tappoi lähes 100 % uhreista. Kokeessa piston saanut hiiri kuoli 4,5 minuutissa. Ihmisen mustamamban myrkky voi tappaa 20 minuutissa, mutta useimmiten kuolema tapahtuu 30–60 minuutin päässä puremasta, joskus jopa kolmen tunnin kuluttua. Ajankohta riippuu useista eri tekijöistä, kuten ihmisen kunnosta, pureman paikasta, käärmeen terveydestä ja myrkyn määrästä.
Karijoki
Itsenäistyminen ja kehittyminen kuntana (1817–)
Suomen sodassa 1808 Karijoki kärsi koko Etelä-Pohjanmaan pahimmat vahingot. 1830-luvulla ja uudelleen 1860-luvulla katovuodet ja kulkutaudit pysäyttivät väestönkasvun. 1900-luvun vaihteessa Karijoen asukasluvun kasvua hillitsi amerikansiirtolaisuus.
Karijoen sankarihautausmaalle on siunattu 134 vainajaa, joista moni sai surmansa Jalkaväkikomppania 58:ssa jatkosodassa.
Mustamamba
Saalistus ja myrkky
Näkyviä oireita myrkyn vaikutuksista ovat huimaus, yskä, hengitysvaikeudet ja epäsäännölliset sydämenlyönnit. Pahimmissa tapauksissa, joissa uhri on saanut todella suuren määrän myrkkyä, kuolema koittaa tunnin sisällä hengitysteiden tukkeutumisen tai sydämenpysähdyksen jälkeen. Mustamamban purema voi aiheuttaa myös halvaantumista. Tällöin kuolinsyy on tukehtuminen, joka on seurausta hengitysteiden lihasten halvaantumisesta.
Osuuskassa
Ensimmäiset osuuskassat
Alussa osuuskassoista pyrittiin saamaan pieniä vain yhden kylän tai kyläkunnan kassoja. Kuntakohtaisia osuuskassoja ei suosittu. Osuuskassoja olikin tarkoitus perustaa "vähän paremmin kuin yksi joka kuntaa kohti". Ajatuksena oli, että suppeassa piirissä jäsenet tuntevat toisensa ja valvovat toisiaan. Ensimmäisissä luottoa saaneissa kymmenessä kassassa oli 12–52 jäsentä kussakin. Eräs 7-jäseninen osuuskassa kuitenkin katsottiin vielä liian pieneksi. Kassojen vastuullisten hoitomiesten oli tunnettava sekä jäsenehdokkaat että jäsenet. Osuuskassan jäsenyys edellytti huolellisuutta ja siveellistä elämää. Osuuskassan luottokelpoisuutta lisäsi, jos jäsenet olivat raittiusmiehiä.