cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hurrikaani-Loimaa
SM-liigahistoria
Kaudeksi 2011–2012 Hurrikaani vahvistui merkittävästi: joukkue hankki yleispelaajaksi latvialaisen Aivars Petrusevicsin sekä suomalais-kuubalaisen Jimmy Hernandezin. Muutenkin joukkue vahvistui kesän aikana vahvasti, kun liigapaikkansa menettäneestä Salon Piivolleysta riveihin liittyivät maajoukkuekokemusta omanneet Tuukka Anttila ja Jesse Mäntylä. Hurrikaani voitti lopulta runkosarjan Mestaruusliigassa ennen kauden ennakkosuosikkia VaLePaa. Puolivälieräsarjassa Hurrikaani kaatoi paikallisvastustajansa Raision Loimun otteluvoitoin 3-1 edeten historiansa ensimmäistä kertaa välieriin. Välieräsarjassa joukkue kaatoi Pielaveden Sammon samoin lukemin kuin Loimun ja eteni historiansa ensimmäistä kertaa finaaleihin. Finaaleissa VaLePa oli tiukasti vahvempi otteluvoitoin 4-3. Hurrikaani kärsi tiukan tappion ratkaisufinaalissa erin 3-2. SM-hopea oli seurahistorian ensimmäinen. Joukkueen valmensi hopealle monivuotisen valmennusyhteistyön päätteeksi Ville Kakko, joka päätti kauteensa valmentajauransa toistaiseksi.
Kaudella 2012–2013 Hurrikaania valmensi Ismo Tuominen. Joukkue pysyi lähes samanlaisena kuin hopeaa saavuttanut joukkue. Vahvistuksia Hurrikaani hankki useita: Antti Poikela ja Eerik Jago Italiasta sekä Matti Oivanen Venäjän Superliigasta.
Joukkue kaudella 2019–2020
Passarit:
Keskitorjujat:
Yleispelaajat:
Hakkurit
Sergio Goretti
Sergio Goretti (2. huhtikuuta 1929 Città di Castello – 22. kesäkuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Assisin ja Nocera Umbra-Gualdo Tadinon hiippakuntien johtoon 14. joulukuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Canestri ja Belchior Joaquim da Silva Neto.
Goretti sai 30. syyskuuta 1986 nimityksen yhdistetyn Assisi-Nocera Umbra-Gualdo Tadinon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 19. marraskuuta 2005.
Destined to Violate
Destined to Violate on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Gorgasmin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin heinäkuussa 2014 levymerkillä New Standard Elite.
Kappale ”Corpsified” kirjoitettiin alun perin yhtyeen vuoden 1996 demolle.
Martin Keller
Martin Keller (s. 26. syyskuuta 1986 Rochlitz, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikajuoksija ja EM-mitalisti.
Keller kuului Saksan pikaviestijoukkueeseen sen sijoituttua Pekingin kesäolympialaisissa 2008 viidenneksi ajalla 38,58. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrin juoksussa puolivälierissä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Keller voitti Saksan pikaviestijoukkueessa pronssia Ranskan ja Italian jälkeen ajalla 38,44. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi alkuerissä Saksan pikaviestijoukkueessa. Toisella kokoonpanolla loppukilpailussa juossut joukkue sijoittui toiseksi.
9/11-totuusliike
thumb|Architects & Engineers for 9/11 Truth -ryhmän kyltti: ”Sadat arkkitehdit ja insinöörit vaativat todellista 9/11-tutkimusta.” 9/11-totuusliike on näkyvin Yhdysvalloissa tapahtuneiden Syyskuun 11. päivän iskujen salaliittoteorioita tukeva ryhmä. Useimmat 9/11-totuusliikkeen jäsenistä väittävät, että New Yorkin World Trade Centerin rakennukset WTC1, WTC2 ja WTC7 räjäytettiin ja/tai että United Airlinesin lento 93 ammuttiin alas. Totuusliikkeellä ei ole yhteistä näkemystä syyllisistä, vaan liikettä yhdistää ”viralliseksi selitykseksi” koettujen eri näkökulmien, erityisesti Yhdysvaltain hallinnon näkemysten torjuminen.
Osa liikkeen jäsenistä väittää, että reittiliikennelentokone ei syöksynyt Pentagoniin. Tästä ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä 9/11-totuusliikkeen sisällä. Osa uskoo, että American Airlinesin lento 77 törmäsi Pentagoniin, mutta sen sallittiin tapahtua ajamalla armeijan puolustus alas.
Gennadi Strekalov
Gennadi Strekalov (26. lokakuuta 1940 – 25. joulukuuta 2004 Moskova) oli venäläinen kosmonautti.
Tausta
Gennadi Strekalov syntyi vuonna 1940 Moskovan lähellä. Hän valmistui insinööriksi vuonna 1965 Bauman-instituutista.
Strekalov toimi Energia-yhtiössä valmistumisestaan asti. Hän osallistui myös Neuvostoliiton tiedeakatemian tieteellisten avaruuslentojen suunnitteluun. Vuonna 1974 hän aloitti kouluttautumisen kosmonautiksi. Hän lensi vuonna 1980 Sojuz T-3-lennolla, jolloin kokeiltiin telakoitumista Saljut 6-avaruusasemaan. Vuonna 1983 hän lensi Sojuz T-6-aluksella. Hän lensi vuonna 1984 Saljut 7-asemalle. Vuonna 1990 hän lensi Sojuz TM-10-lennolla Mir-avaruusasemalle. 1994 hän lensi Sojuz TM-21-lennolla. Hän kuoli syöpään Moskovassa vuonna 2004.
Elbows Out
Elbows Out (engl., ”Kyynärpäät ulkona”) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 550–530 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty englanninkielinen nimitys perustuu hänen tunnetuimpien teostensa manieristiseen tyyliin, jossa hahmojen kyynärpäät (elbow) ovat liioitellun ulkonevia.
Simo-Pekka Riikola
Simo-Pekka Riikola (s. 3. helmikuuta 1992 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Kalevan Pallossa, Saimaan Pallossa, Turun Palloseurassa ja Rauman Lukossa yhteensä 419 runkosarjaottelua tehopistein 20+55=75 ja 26 playoff-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2022–2023 Riikola pelasi Tanskan Metal Ligaenin Herning Blue Foxissa, kunnes polvivamma päätti hänen pelaajauransa syyskaudella. Riikola laukoi oikealta.
Seuraura
Riikola syntyi Joensuussa, mutta aloitti jääkiekon Saimaan Pallossa. Hän voitti kaudella 2008–2009 B-nuorten I-divisioonan puolustajien pistepörssin tehoilla 12+20=32 ja voitti keväällä sarjan hopeaa. Kaudeksi 2009–2010 Riikola siirtyi Kalevan Palloon. Huhtikuussa 2010 hän teki kaksivuotisen sopimuksen KalPan SM-liigajoukkueen kanssa.
Kaudella 2010–2011 Riikola debytoi SM-liigassa. Hän teki KalPan liigajoukkueessa 24 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3 ja neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Riikola pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 19. lokakuuta 2010 vieraissa kasvattajaseuraansaa SaiPaa vastaan. Hänet merkittiin Janne Jalasvaaran viereen KalPan ykköspuolustajapariin. Riikola sai ottelussa jääaikaa 20.02 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki 25. marraskuuta 2010 vieraissa Pelicansia vastaan. Riikola pelasi kauden aikana myös yhteensä seitsemän Mestis-ottelun verran alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ja Savonlinnan Pallokerhossa. Huhtikuussa 2011 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen KalPan kanssa. Kaudella 2011–2012 Riikola pelasi KalPassa 23 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 1+5=6 sekä lainalla SaPKossa kuusi ottelua.
Riikola aloitti kauden 2012–2013 kahden viikon mittaisella lainalla SaPKossa. Syyskuun 2012 lopulla hän siirtyi neljän ottelun mittaisella lainasopimuksella kasvattajaseuraansa SaiPaan paikkaamaan loukkaantumisia. Lokakuussa Riikolan sopimusta pidennettiin marraskuiseen Karjala-turnaukseen asti ja maaottelutauolla hän teki kevääseen 2015 saakka ulottuvan jatkosopimuksen SaiPan kanssa. Joulukuussa 2014 Riikola teki SaiPan vuoden mittaisen jatkosopimuksen kevääseen 2016 saakka. Kaudella 2014–2015 hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+9=14, vaikka Riikola pelasi lähinnä loukkaantumisten takia vain 39 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua.
Kaudella 2015–2016 Riikola pelasi SaiPan lisäksi myös kolme ottelua lainalla Turun Palloseurassa tammikuussa 2016. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Riikola kärsi alkukaudella loukkaantumisista. Hän pelasi syyskaudella 19 runkosarja- ja kuusi Mestarien liigan ottelua sekä neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, kunnes joulukuussa 2016 hän taittoi epäonnisesti jalkansa KooKoon Mika Koiviston puhtaan taklauksen seurauksena. Riikolan vamma vaati leikkaushoitoa ja hänen kautensa todettiin päättyneeksi. Helmikuussa 2018 Riikola teki Lukon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Riikola loukkaantui elokuussa 2018 pelatussa Pitsiturnauksessa, joka piti hänet sivussa kaksi kuukautta. Riikola pelasi kauden 2018–2019 aikana lopulta 30 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua jääden ilman tehopisteitä. Huhtikuussa 2019 Lukko purki hänen sopimuksensa yhteisymmärryksessä. Kaudeksi 2019–2020 Riikola palasi kaksivuotisella sopimuksella Saimaan Pallon riveihin. Huhtikuussa 2021 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Riikolan kausi 2021–2022 päättyi kuitenkin joulukuussa 2021, kun hänen jalkansa vääntyi epäonnisesti, kun Riikola taklasi TPS:n Eetu Liukasta.
Kaudeksi 2022–2023 Riikola siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Herning Blue Foxiin. Joukkuetta valmensi hänelle SaiPasta tuttu Pekka Tirkkonen. Tammikuussa 2023 Riikola kuitenkin ilmoitti lopettavansa pelaajauransa, kun hän loukkasi uudelleen edellisenä vuotena operoidun polvensa.
Maajoukkueura
Riikola pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti pronssia. Riikola kuului myös alle 19-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon. Yhteensä hän pelasi 21 nuorten ja 13 poikien maaottelua.
Muuta
Riikolan pikkuveli Juuso pelaa puolustajana Ruotsin SHL-liigan IK Oskarshamnissa. Hän on aiemmin pelannut myös 80 NHL-ottelua Pittsburgh Penguinsissa. Veljekset pelasivat myös joukkuetovereina Kalevan Pallon organisaatiossa.
Syväjärvi (Kihniö)
Syväjärvi on Pirkanmaalla Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Syväjärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Järven pituus on 1,2 kilometriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Se sijaitsee 2,3 kilometriä Kihniön kirkolta länteen. Siihen laskee vain Tarsianjärvi ja Paskolampi. Tarsianjärvestä tulee lähes kaikki Syväjärven läpi virtaava vesi ja Paskolammesta tulee vain lyhyt pelto-oja. Syväjärven pääallas on 850 metriä pitkä ja Aittolammeksi kutsuttu oma vesiallas erottuu pääaltaasta alle 20 metrisen salmen kautta, jota kutsutaan myös Hiittanjoeksi ja Sikosaaren toiselta puolelta virtaavan Sikojoen kautta. Syväjärven ja Aittolammin laskujoki Ristajoki on 250 metriä pitkä ja se laskee Kankarinjärveen. Rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä. Rannat ovat metsämaata, mutta Tarsian kohdalla on peltomaata ja samoin on myös sen vastarannalla. Rannan läheisyydessä sijaitsee neljä maatilaa ja kaksi vapaa-ajan asuntoa sekä ulkomuseoalue. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13347 ja 13341.
Historiaa
Kun Kankarinjärven vedenpintaa alennettiin mahdollisesti jo 1800-luvulla, vaikutti sen myös Syväjärven vedenpintaan. Koska nykyään järvien pinnankorkeuksien ero on vain 30 senttimetriä ja koska Kankarinjärven vedenpinta aleni metrin verran tai enemmän, on sillä ollut suuri vaikutus myös Syväjärven pinnankorkeuteen. Kun vertaa nykykarttoja 1800-luvun pitäjänkarttaan, huomaa selvän eron järven rantaviivassa. Selvin ero näkyy Aittolammessa, jonka salmi on pitäjänkartassa leveä ja lampi pyöreämpi.
Schalkholz-stadiaali
Schalkholtz-jäätiköityminen oli hyvin kylmä kausi noin 74 000 – 59 000 vuotta sitten Veiksel-jääkaudella, joka oli toistaiseksi viimeisin jääkausi. Jään uskotaan ulottuneen Baltiaankin ja luultavasti peittäneen koko Suomen. Tuona aikana jäätiköt kasvoivat melkein yhtä suuriksi kuin myöhemmin Veiksel-jääkauden varsinaisen huippukohdan eli LGM:n aikaan. Alankomaissa heinäkuun keskilämpö laski luultavasti noin neljään asteeseen.
Pohjois-Saksassa oli kylmää aroa ja polaariaavikkoa. .
Kausi on sama kuin Happi-isotooppivaihe 4.
Belchior Joaquim da Silva Neto
Belchior Joaquim da Silva Neto (7. marraskuuta 1918 Araújos – 24. toukokuuta 2000) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 8. joulukuuta 1945 ja nimitettiin Aterradon koadjuuttoripiispaksi sekä Cremnan titulaaripiispaksi 13. helmikuuta 1960. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. huhtikuuta João Resende Costa, jota avustivat João Batista Cavati ja José Lázaro Neves.
Aterradon hiippakunnan nimi vaihdettiin Luziksi 5. joulukuuta 1960, ja da Silva Netosta tuli 9. heinäkuuta 1967 sen piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. toukokuuta 1994. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Karaiimin kieli
Karaiimin kieli (Krimin murteella къарай тили, Trakain murteella karaj til) on karaiimien puhuma uhanalainen turkkilainen kieli. Vuonna 1989 karaiimeja oli Neuvostoliitossa 2 600 henkeä, joista vain 21 % osasi karaiimin kieltä. Nykyään puhujia on enää yhteensä 56, joista 50 asuu Liettuassa ja loput kuusi Ukrainassa.
Karaiimi kuuluu turkkilaisten kielten luoteiseen eli kiptšakkilaiseen ryhmään. Sen lähimmät sukukielet ovat krimintataari, karatšai-balkaari ja kumykki. Historiallisesti sitä pidetään kumaanien ja kasaarien kielten jatkajana.
Kieli jakautuu Krimin, Trakain (Liettua) ja Galitšin (Länsi-Ukraina) murteisiin. Krimin murre on hyvin lähellä krimintataaria, mutta siinä on paljon muinaisheprealaisia lainasanoja. Liettuaan ja Länsi-Ukrainaan karaiimeja muutti Krimiltä 1300-luvun lopulla. Siellä ympäröivän väestön kielet (venäjä, ukraina, puola ja liettua) ovat vaikuttaneet voimakkaasti karaiimin rakenteeseen.
Karaiimeilla on vanha kirjallinen perinne. Arvellaan, että ensimmäinen Vanhan testamentin käännös tehtiin Krimillä 1200–1300-luvulla. 1930-luvulle saakka karaiimit käyttivät etupäässä heprealaista kirjaimistoa. Kirjallisten muistomerkkien joukossa on käsin kirjoitettuja ja painettuja raamatunkäännöksiä, kronikoita ja kansanperinnetekstejä. Uskonnon kielenä käytettiin myös hepreaa. Nykyisin käytössä ovat sekä kyrillinen että latinalainen kirjaimisto.
1990-luvulla Krimillä ja Liettuassa julkaistiin muutamia kielen oppikirjoja, ja sitä opetetaan lapsille kerhoissa.
Konsonantit
Lähde:
Vokaalit
Lähde:
Connor Carrick
Ura
NHL:n vuoden 2012 varaustilaisuudessa Carrick varattiin Washington Capitalsiin viidennellä kierroksella 137. pelaajana. Hän päätti pelata kauden 2012–2013 OHL:ssä, jossa puki Whalersin paidan päälleen 68 pelissä tehden 12 maalia ja 32 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän teki 18 tehopistettä 15 ottelussa. Hän oli Plymouthin sisäisen syöttöpörssin ensimmäinen 16 syöttöpisteellään.
Carrick oli Yhdysvaltojen maajoukkueen mukana voittamassa maailmanmestaruutta vuoden 2012 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
23. syyskuuta 2013 Washington Capitals kiinnitti Carrickin kolmivuotisella tulokassopimuksella.
Seuraavalla kaudella Carrick pääsi Capitalsin kauden avauskokoonpanoon. Hän teki ensimmäisen NHL-maalinsa 3. lokakuuta 2013 ohittaessaan Calgary Flamesin maalivahti Karri Rämön päästyään suoraan rangaistusaitiosta läpiajoon.
Kari Palmén
Kari Olle Palmén (s. 10. maaliskuuta 1946 Hamina) on suomalainen entinen pituushyppääjä. Helsingin Kisa-Veikkoja edustanut Palmén voitti pituuden SM-kultaa vuonna 1970 sekä SM-pronssia vuosina 1967, 1969 ja 1974. Hän voitti myös viestikultaa 4 × 100 metrin viestissä vuosina 1967,1968 ja 1969. Sisähallin SM-kisoissa Palmén voitti 60 metrin juoksun 1968 ja pituuden 1968, 1971 ja 1974. Palménin ennätys pituudessa oli Flagstaffissa, Arizonassa toukokuussa 1969 hypätty 788.
Lilli Autti
Lilli Autti (s. 1958 Helsinki) on valtiotieteen maisteri Helsingin yliopistosta ja sosiaalihuollon erityisasiantuntija Valvirassa sekä Kirkon diakoniarahaston hallituksen jäsen.
Engberg
Engberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lilli Autti
Autti on toiminut jäsenenä Helsingin kaupunginvaltuustossa, Helsingin terveyslautakunnassa ja Uudenmaan maakuntavaltuustossa vuosina 2009–2012 sekä Helsingin sosiaaliasiamiehenä 2001–2012, Sosiaaliasiamiehet ry:n puheenjohtajana 2001–2008. , ammattijärjestö Talentian liittovaltuustoedustajana 2004–2012 sekä ammattieettisen lautakunnan jäsenenä 2004–2009, Talentia Helsinki ry:n hallituksen jäsenenä ja edustajana Akavan Uudenmaan aluetoimikunnassa. Vapaaehtoisena riita- ja rikosasioiden sovittelijana Autti on toiminut vuosina 1997–2008 sekä Helsingin Sovittelijat ry:n puheenjohtajana vuosina 2001–2003.
Autti on kiinnittänyt valtakunnallisessa mediassa huomiota toimeentulotuen jakamista koskeviin kuntien laittomiin toimintaohjeisiin ja toimeentulotukivarojen tahalliseen alibudjetointiin. Hän on luonut perusturvarikos-käsitteen sosiaalipoliittiseen keskusteluun.
The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay
The Chronicles of Riddick: Escape from Butcher Bay on Starbreeze Studiosin kehittämä ja Vivendi Universal Gamesin julkaisema hiiviskely- ja toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna Windows- ja Xbox-alustoille.
Pelissä on nimekkäitä ääninäyttelijöitä kuten Vin Diesel ja Xzibit ja se on voittanut huomioitavia palkintoja kuten Golden Joystick Awards sekä Spike Video Game Awards.
Live in Europe (Creedence Clearwater Revivalin albumi)
Live in Europe on Creedence Clearwater Revivalin vuonna 1973 julkaistu livealbumi. Materiaali on äänitetty syyskuussa 1971, jolloin rytmikitaristi Tom Fogerty ei ollut enää yhtyeessä mukana.
Sädelihas
thumb|200px|Sädelihas kuvassa ylhäällä Sädelihas on silmässä lähellä kovakalvoa oleva lihas, jonka tehtävänä on akkommodaatio eli tarkennus katseltavaan kohteeseen. Se on parasympaattisesti hermotettu, sileä, rengasmainen lihas, jossa on rengasmaisesti, viistosti ja säteittäisesti kulkevia lihassyitä. Sädelihas on heikosti kiinni kovakalvossa, ja irtoaa helposti mikäli väliin joutuu nestettä, varsinaisesti se on etureunastaan kammiokulmassa kovakalvon kannuksessa, sekä takareunastaan suonikalvon elastisissa säikeissä.
Sädelihaksen supistuminen aiheuttaa tarkennuspisteen siirtymisen lähemmäksi, koska mykiö muuttuu kuperammaksi ja sen taittovoima lisääntyy.
Sykloplegia eli akkommodaatiohalvaus tarkoittaa sädelihaksen lamautumista. Esimerkiksi monilla antikolinergeillä eli asetyylikoliinireseptorien estäjillä on sädelihasta lamaava ominaisuus.
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2008–2009
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2008–2009 oli Tunisian jalkapallon pääsarjan 54. kausi. Kausi alkoi 9. elokuuta 2008 ja päättyi 13. toukokuuta 2009. Hallitsevana mestarina kaudelle lähti Club Africain. Edellisellä kaudella pudonneiden Stade Gabèsienin ja ES Zarzisin tilalle nousivat ES Hammam-Sousse ja AS Kasserine. Mestaruuden voitti Espérance sarjan viimeisellä kierroksella voitettuaan kolmantena sarjassa olleen ES Sahelin maalein 4-1. Mestaruus oli joukkueelle historian 22:nen. Toiseksi tullut hallitseva mestari Club Africain pelasi tasapelin sarjan viimeiseksi jääneen Jendouba Sportin kanssa ja sijoittui toiseksi. Maalikuninkuuden voitti nigerialainen Michael Eneramo 18 maalilla.
Kaunosiilikäs
Kaunosiilikäs (Utetheisa pulchella) on siilikkäisiin kuuluva eteläeurooppalainen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö
Kaunosiilikäs on keskikokoinen, räikeänvärinen perhonen, jonka pohjaväriltään luonnonvalkoisissa, kapeissa etusiivissä on mustia täpliä ja jossain määrin siiven poikki suuntautuvia, kirkkaanpunaisia alueita. Takasiivet ovat leveät, vaaleat, ja niissä on epäsäännöllinen, tummanruskea reunus. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla. Siipiväli on 29–42 mm.
Levinneisyys ja lentoaika
Kaunosiilikäs on eteläinen perhoslaji, jonka yksilöitä harhautuu kuitenkin satunnaisesti myös Keski-Eurooppaan. Lajin luontainen levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Turkkiin, Keski-Aasiaan ja Kiinaan saakka. Suomea lähimpänä kaunosiilikäs on tavattu Tanskassa neljä kertaa, viimeksi vuonna 2006. Lisäksi 1800-luvulta on havaintoja Baltiasta ja Venäjältä. Norjassa laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2022.
Elinympäristö ja elintavat
Laji lentää avoimilla, harvakasvuisilla niityillä, aromaisilla alueilla ja merenrannoilla. Perhoset lentävät pääasiassa yöllä, mutta voivat lentää avoimesti myös päivällä. Lentoaika on kesäkuusta elokuuhun. Pohjois-Afrikassa kaunosiilikkäällä on kolme sukupolvea vuodessa. Laji talvehtii pienenä toukkana, muttei kestä Keski- tai Pohjois-Euroopan talvia. Toukka koteloituu lähelle maanpintaa.
Ravintokasvi
Toukka elää useilla lemmikkikasveille, kuten lemmikeillä (Myosotis), purasruohoilla (Borago) ja rasteilla (Anchusa).
Hasselo-stadiaali
Hasselo-stadiaali oli kylmä jakso viime jääkaudella noin 41 000 vuotta sitten. kaudella kulki tundran ja aromaisen polaariaavikon raja Pohjois-Saksassa. Alankomaissa heinäkuun keskilämpö putosi jopa 5 C:hen. Ilmeisesti kaudella jää peitti koko Suomen.
Seipi
Seipi (Leuciscus leuciscus) on särkien heimoon kuuluva makeassa vedessä ja murtovedessä elävä kalalaji. Suomessa sitä esiintyy enimmäkseen Itä- ja Pohjois-Suomessa. Seipiä tavataan myös Suomen rannikkovesissä.
Ulkonäkö ja koko
Seipi muistuttaa särkeä, mutta on hoikempi ja vähemmän punasävyinen. Lajin silmät ovat vaaleankeltaiset ja kuono lyhyt. Iiriksessä on pieniä tummia pilkkuja. Sen väritys on hailakka. Seivellä on hopeiset kyljet, tumma selkä ja vaalea vatsa, ja vatsaevissä on kellertävän oranssi vivahde. Tavallisesti tummareunaisella kylkiviivalla on 48–53 suomua. Peräevän reuna on kovera, ja nieluhampaat ovat kahdessa rivissä. Seiven ruumis on matala, joten se muistuttaa muodoltaan eniten salakkaa, mutta seiven erottaa salakasta lyhyen, selkäevän mittaisen peräevän avulla. Seipi kasvaa 20–25 senttimetrin pituiseksi. Seiven pituus voi olla enimmillään 40 senttimetriä, paino 1,0 kg ja suurin tunnettu elinikä 16 vuotta.
Hetero
Hetero tulee kreikan kielen sanasta heteros ja sillä tarkoitetaan arkikielessä yleensä heteroseksuaalia henkilöä eli henkilöä, jonka seksuaaliset ja romanttiset mielihalut kohdistuvat eri sukupuolen edustajaan mitä itse on. Sanan muita merkityksiä ovat:
Seipi
Lisääntyminen
Se liikkuu parvissa ja nousee varhain keväällä jokiin ja puroihin kutemaan hiekka- tai kivikkopohjalle. Koirailla on kutukyhmyjä koko ruumiissa. Parvet pysyttelevät kutupaikalla pari viikkoa ennen kuin palaavat alajuoksulle. Mätimunia on 3 000–27 000. Ne ovat suuria (2 mm) ja lasketaan pohjalle. Poikaset ovat yksivuotiaina 6–7 senttimetrin mittaisia, kaksivuotiaina 10–20 senttimetriä. Seipi on kutukypsä 3–4-vuotiaana.
Vimpa
Vimpa (Vimba vimba) on särkien heimoon kuuluva vaelluskala, joka Suomessa elää murtovedessä ja nousee jokiin kutemaan toukokuun alkupuolella.
Ulkonäkö ja koko
Vimpa kasvaa korkeintaan 40 senttimetrin pituiseksi ja kilon painoiseksi. Kutuasussa koiraan selkäpuoli on tumman siniharmaa ja vatsa kellertävä. Vimman erottaa lahnasta sen turpeasta nokkamaisesta yläleuasta. Muita vimpaa jonkin verran muistuttavia suomalaisia kalalajeja ovat seipi, siika, sorva, särki, säyne, toutain ja turpa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Vimpa on eurooppalainen kala, jonka levinneisyys rajoittuu maanosan itäosaan. Esiintymisalue ulottuu Elbestä ja Tonavasta Kaspianmereen lännestä laskeviin jokiin. Itämeren, Kaspianmeren ja Mustanmeren vimpakannat ovat toisistaan erillään, ja Kaspianmeren vimpa luetaankin omaksi alalajikseen. Suomessa vimpa nousee satunnaisesti Perämereenkin laskeviin jokiin, mutta sen vakiintunut levinneisyys ulottuu Isojokeen saakka. Jokien patoaminen rajoittaa sen nousua useisiin jokiin.
Vimpa on aiemmin ollut Suomessa silmälläpidettävä laji, mutta runsastumisen myötä sen luokitus on muutettu vuonna 2010. Kanta romahti 1900-luvun jälkipuolella vesien saastumisen ja jokien patoamisen takia. Esimerkiksi Vantaanjoessa sen elpymiseen ovat vaikuttaneet joen puhdistuminen ja Vanhankaupunginkoskeen tehdyt muutokset. Siellä kutevia vimpoja on useita tuhansia.
Vimman on kerrottu olevan erityisen hanakka karkaamaan liistekatiskasta, kun se on kyennyt päällään ”purastamaan” aukkoja pyydyksen seinään.
Ruutana
Ruutana (Carassius carassius) on karppikalojen lahkoon ja karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva kalalaji. Ennen ruutana luokiteltiin karpin sukuun Cyprinus, mutta nykyään se on luokiteltu omaan sukuunsa Carassius, johon kuuluu myös muun muassa kultakala.
Koko ja ulkonäkö
Ruutanat ovat nuorina tasaisen harmahtavia, mutta vanhetessaan ne saavat kyljilleen kuparin tai kullan hohdon. Ruutanalla on yksi pyöreäreunainen selkäevä, joka sijaitsee lähellä pyrstöä. Suomessa erotetaan kaksi ruutanamuotoa: ”järvi”- ja ”lampiruutana”. Vähähappisissa lammissa ruutanat kasvavat vain 10–15 cm pitkiksi ja ovat matalaruumiisia ja isopäisiä. Järvissä ruutanat ovat korkearuumiisia ja pienipäisiä ja kokoa kertyy 1–3 kg:n verran.
Lampiruutanan ja järviruutanan eroaville ruumiinmuodoille on pyritty löytämään selityksiä. Ruutanan uskotaan kasvattavan korkeuttaan, kun saalistusriski on suuri. Pienissä lammissa ei ole petokaloja, joten ruumiinmuoto jää matalaksi. Toinen varsin ilmeinen tekijä on ravintotilanne. Pienissä lammissa kalat kääpiöityvät ravinnonpuutteen vuoksi.
Karpin ja ruutanan erottaminen on joskus hankalaa, mutta ruutanalla ei ole viiksiä, kuten karpilla. Toinen tuntomerkki on suun muoto. Karpin suu on torvimainen, ruutanalla suu on eteen- tai jopa hieman ylöspäin suuntautunut. Ruutana muistuttaa myös hopearuutanaa. Hopearuutanasta ruutanan erottaa paitsi värin, myös hieman pienempien suomujen perusteella.
Alkuperä
Ruutanaa elää Länsi-Euroopasta aina Siperian Lenajoen vesistöalueelle saakka. Euroopassa se elää kaikkialla aivan pohjoisinta ja eteläisintä kolkkaa lukuun ottamatta. Suomessa ruutana elää kaikkialla rannikolla ja sisävesissä, joissakin vähähappisissa lammissa ainoana kalalajina. Pohjoisimmat ruutanat löytyvät Suomessa Sodankylän ja Kittilän seudulta.
Vesiolot ja ravinto
Ruutana on kaikkiruokainen kala. Tärkeimmäksi ravinnoksi on kuitenkin osoittautunut surviaissääskien toukat. Ruutanalle kelpaa eläinplankton, hyönteisten toukat, kalojen mäti (jopa ahvenen mäti, jonka muut kalat yleensä jättävät rauhaan) ja jopa kalanpoikaset.
Laji tulee toimeen kaikenlaisissa elinympäristöissä, jopa pohjaan jäätyvissä lammikoissa, jotka ovat hapettomia monien talvikuukausien ajan. Parhaiten ruutana elää kuitenkin lämpimissä ja rehevissä vesissä. Hapettomissa vesissä ruutanan selviytymisen selittää kyky tuottaa energiaa alkoholikäymisellä.
Verestään ruutanat erittävät alkoholin kidusten kautta veteen. Syyskuun lopulla maksan paino koko kalan painosta voi olla jopa 15 prosenttia.
Ruutana suosii syvyydeltään yli viisimetrisiä vesiä.
Paavo Sjöberg
Paavo Oskari Sjöberg (29. kesäkuuta 1930 Kiikala – 10. kesäkuuta 2012 Salo) oli suomalainen säveltäjä ja harmonikansoittaja, jonka kappaleita on osallistunut eri kilpailuihin. Pidättekö tangosta kappale sai voiton Sata-Häme Soi kilpailussa vuonna 1987 ja kappale Salon seudun polkka voitti Hyvinkään harmonikkaviikolla vuonna 1982.
Nuorena Sjöberg harjoitteli lasinpuhallusta ja siirtyi Horsman konepajalle vuonna 1947 jossa kehitteli lumilinkoja ja myllyjä. Sjöbergillä oli myös oma yritys Salon Myllyosat.
Glinde-interstadiaali
Glinde-interstadiaali oli lämmin kausi viime jääkaudella noin 50 000 vuotta sitten. Kausi oli edellistä Oerelin interstadiaalia hieman kylmempi. Pohjois-Saksassa oltiin lämpimimmillään pensastundran eteläosissa.
Kausi on NGRIP-näytteen interstadiaali 14 tai 16–17. Pohjoisen pallonpuoliskon pohjoisosien lämpötila oli enimmillään noin 6,5 astetta nykyistä alempi, kun se oli viime jääkauden kylmimmässä vaiheessa 10 astetta nykyitä alempi. .
Eri lähteiden mukaan merenpinta olisi ollut 25–60 m nykyistä alempi, Koiviston Jääkaudet-kirjan mukaan 30 m.
Keski-Veikselin löydöistä Suomessa
Eteläinen Suomi lienee ollut jäätön 55000–25000 BP, sen jälkeen kun jää oli ensin saapunut sinne ehkä 60000 BP. Toisten lähteiden mukaan Suomi oli jään peitossa 75 000–50 000 vuotta sitten.
Veikselin varhais- ja keskivaiheiden kerrostumien ajoituksesta Suomessa on käyty keskustelua. Perinteisillä radiohiilimittauksella ei voitu ajoittaa yli 40 000 vanhoja esineitä, ja kohti tuota takarajaa ajoitukset käyvät epävarmoiksi. Monien tutkijoiden mielestä radiohiilellä aikaan 42 000–50 000 vuotta sitten ajoitetut Permantokosken ja Tervolan Kauvonkankaan turvekerrokset, joissa on koivumetsistä kertova siitepölystö, sopisivat paremmin Varhais-Veikseliin 80 000–100 000 vuotta sitten. Savukosken Soklista löydetty kolmas Eem-kauden jälkeinen moreenipatjojen välissä ollut arktiseen tundraan viittaava kerrostuma saattaa vastata Keski-Veikselin varhaista jäätöntä kautta. Suunnilleen Glint-vaiheeseen liittyy Keski-Lapista löydetty lehtikuusi, jonka harrastajatutkija Keijo Parkkunen on kirjassaan Sadan vuoden harha-askel väittnyt kasvaneen jäätikön sisällä ja siten kumoavan jääkauden.
Dmitrij Jaškin
Dmitrij Jaškin (, s. 23. maaliskuuta 1993 Omsk, Venäjä) on tšekkiläis-venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-seura SKA Pietaria. Hänen isänsä Aleksei Jaškin on entinen Venäjän superliigan ja Tšekin Extraliigan puolustaja.
Seuraura
Jaškin syntyi Venäjällä, mutta muutti perheineen jo kahdeksan kuukauden ikäisenä Tšekin pääkaupunkiin Prahaan, kun hänen isänsä Aleksei siirtyi Vsetínská Hokejován joukkueeseen. Aleksei viihtyi Tšekissä koko loppu-uransa, joten koko Jaškinin perhe hankki maan kansalaisuuden. Dmitrij Jaškin ja hänen isoveljensä Mikhail aloittivat jääkiekon Vsetínská Hokejován junioreissa. Kaudeksi 2008–2009 he siirtyivät HC Slavia Prahaan. Tällä hetkellä Mikhail pelaa 2. Národní Hokejová Ligaa HC Benešovin riveissä.
Keväällä 2010 Dmitrij Jaškin voitti Tšekin U18-sarjan mestaruuden. Sibir Novosibirsk varasi hänet seuraavana kesänä koko 2010 ensimmäisenä pelaajana. Samana kesänä Jaškinin varasi myös WHL-seura Calgary Hitmen CHL:n varaustilaisuudessa numerolla 60.
Jaškin varattiin uudestaan CHL:n varaustilaisuudessa 2012. Hän siirtyikin kaudeksi 2012–2013 hänet varanneeseen QMJHL-seura Moncton Wildcatsiin, vaikka hänellä oli vielä jäljellä sopimusvuosia Slavia Prahan kanssa. Seura antoi Jaškinille luvan siirtyä ja hakea pelituntumaa Pohjois-Amerikan kaukaloista.
Maajoukkueura
Jaškin edustaa kansainvälisellä tasolla Tšekkiä. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, mutta vuoden 2011 turnaus jäi häneltä väliin polvivamman takia. Jaškin pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011.
Aleksandr Serebrov
Aleksandr Aleksandrovitš Serebrov (, s. 15. helmikuuta 1944 Moskova, Neuvostoliitto – 12. marraskuuta 2013 Moskova, Venäjä ) oli kosmonautti.
Aleksandr Serebrov valmistui insinööriksi Moskovan fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1967. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1978. Hän lensi Sojuz T-7-, Sojuz T-8-, Sojuz TM-8- ja Sojuz TM-17 -lennoilla. Hän siirtyi eläkkeelle 10. toukokuuta 1995.
Jarmo Koivunen
Jarmo Koivunen (s. 21. toukokuuta 1950 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä Turun Palloseurassa ja HIFK:ssa. Hän sai SM-liigakaudella 1976–1977 rehdeimmän pelaajan palkinnon.
Koivunen pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1966–1979 yhteensä 286 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 87 + 94 = 181 ja jäähymääränsä 68 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 20 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 4 + 4 = 8 ja jäähyminuutteja 8. Hän voitti Suomen-mestaruuden HIFK:n joukkueessa vuonna 1974 ja TPS:n joukkueessa vuonna 1976 sekä saavutti lisäksi kolme SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Koivunen pelasi Suomen maajoukkueessa kolme maaottelua, joissa hän teki yhteensä kaksi maalia ja sai kolme syöttöpistettä.
Hotelli- ja ravintolamuseo
Hotelli- ja ravintolamuseo on vuonna 1971 perustettu suomalaisen ruoka- ja juomakulttuurin erikoismuseo. Museo sijaitsee Kaapelitehtaalla, Helsingin Ruoholahdessa. Museo kuuluu Kaapelimuseoihin.
Vuonna 1971 perustettu museo on viiden vuosikymmenen aikana kasvanut hotelli- ja ravintola-alan opiskelijoille suunnatusta pienestä erikoismuseosta ruoka- ja juomakulttuurin yleismuseoksi, joka palvelee laajasti monipuolisia yleisöjä ja erilaisia tarpeita. Hotelli- ja ravintolamuseon tavoitteena on tehdä näkyväksi ruoka- ja juomakulttuurin ja siihen liittyvän palvelukulttuurin yhteistä kulttuuriperintöä ja yhteiskunnallista merkitystä. Hotelli- ja ravintolamuseosäätiön säännöissä määritellään, että yksi museon tehtävistä on ylläpitää ja hoitaa majoitus-, matkailu- ja ravitsemisalasta ja suomalaisen ruokakulttuurin kehityksestä kertovaa museokokoelmaa ja jatkuvasti kartuttaa sitä tallentamalla esineistöä sekä kuva- että muuta aineistoa.
Vuonna 2022 museossa vieraili 15 978 kävijää, joista maksettuja käyntejä oli 10 100 kpl ja loput ilmaiskäyntejä (mm. oppilaitosvierailuita). Kävijäennätys on vuodelta 2016, jolloin museossa kirjattiin 16 106 museokäyntiä, joista kolmannes (5 354 kpl) oli ilmaiskäyntejä ja kaksi kolmannesta (10 750 kpl) maksettuja käyntejä.
Museon johtajana toimii Anni Pelkonen, jonka lisäksi museossa työskentelee kaksi amanuenssia, museolehtori sekä freelancer-oppaita. Museoon on ilmainen sisäänpääsy joka kuun viimeinen keskiviikko.
Pysyvä näyttely
Lokakuussa 2021 avautunut moniaistinen Makuasioita-näyttely tarjoaa erilaisia näkökulmia ruoka- ja juomakulttuuriin: mitä se on, mistä ja miten se rakentuu ja muokkautuu ja ketkä siihen vaikuttavat.
Makuasioita-näyttely vie paikkoihin, joissa ruoka- ja juomakulttuuria rakennetaan ja muokataan. Näyttelyssä voi istahtaa retkipaikalle luontoon ja kokea olevansa metsästäjä-keräilijän jälkeläinen. Ravintolassa tuoksuvat ruokauutuudet, kouluruokailussa maistuu tasa-arvo ja kahvilassa hitunen arjen luksusta. Ruoka- ja juomakulttuuri ei koskaan ole pysyvää, vaan se muuttuu koko ajan. Siihen vaikuttavat niin yksilöt, yhteisöt, yhteiskunta kuin valtiokin. Ruokaan liittyvällä maulla myös osoitetaan yhteiskunnallista asemaa ja identiteettiä. Näyttelyssä herätellään pohtimaan, mitä ruoka- ja juomakulttuuri merkitsee meistä jokaiselle, ja miten me itse vaikutamme sen muotoutumiseen.
Aiemmat näyttelyt
Elokuussa 2012 avattu Palveluksessanne!-näyttely oli moniaistinen ja toiminnallinen näyttely. Siellä pystyi tutustumaan suomalaiseen ruoka- ja juomakulttuuriin ja sen kehitykseen, tehdä matkan majoittumisen ja matkailun historiaan, tutustua alan työntekijöiden arkeen, asettua asiakkaan rooliin ja viihtyä musiikin, laulun ja tanssin parissa. Näyttely nosti esille hotelli- ja ravintola-alan ammattilaisia ja heidän työtään.
Muut näyttelyt
Pysyvän näyttelyn lisäksi Hotelli- ja ravintolamuseossa on vaihtuvia pienempiä teemanäyttelyjä ja verkkonäyttelyjä. Tammikuussa 2023 avautui FOOD TATTOO - Lentävä karjalanpiirakka ja muita ruokatatuointeja -näyttely, joka nostaa esiin erilaisia ruoka- ja juoma-aiheisia tatuointeja ja tarinoita niiden taustalla. Tatuoinnit näyttelyyn on kuvannut palkittu valokuvaaja Meeri Koutaniemi. Haastatteluista ja tarinateksteistä vastasivat Helsingin yliopiston etnografian opiskelijat.
Tietopalvelu
Museon amanuenssit vastaavat veloituksetta nopeasti selvitettäviin faktakysymyksiin ja kokoelmatiedusteluihin. Vastausaika on 3-5 arkipäivää. Laajat kokoelmatiedonhaut (yli 30 min) sekä selvitystyöt ruoka- ja juomakulttuurin historiasta ja hotelli- ja ravintola-alan vaiheista sopimuksen mukaan. Lisäksi voit tilata digitaalisia kuvatiedostoja museon kokoelmiin kuuluvista esineistä, valokuvista ja arkistodokumenteista, kuten etiketeistä ja ruokalistoista esim. tutkimuskäyttöön, kuvitukseksi, rekvisiitaksi tai sisustukseen.
Kokoelmat
Hotelli- ja ravintolamuseo tallentaa ja ylläpitää Suomen ruoka- ja juomakulttuurin sekä majoitus- ja ravitsemusalan kulttuuriperinnön kokoelmia. Kokoelmat muodostuvat esineistä, valokuvista, arkistosta sekä käsikirjastosta. Museon kokoelmia on kartutettu jo ennen museon perustamista, 1930-luvulta lähtien, Ajallisesti kokoelmat ulottuvat 1700-luvulta tähän päivään. Elinkeinon painottuminen pääkaupunkiseudulle selittää Helsingin suurta osuutta kokoelmissa, mutta kokonaisuutena kokoelmat kattavat koko Suomen. Museon kokoelmissa on kymmeniätuhansia ruoka- ja juomalistoja eli menyykortteja, cocktail- ja viinilistoja sekä à la carte -listoja. Vanhimmat menyykortit ovat 1860-luvulta. Osa museon aineistosta on selattavissa Finna-palvelussa.
Hotelli- ja ravintolamuseo myös vastaanottaa kokoelmalahjoituksia. Museo tallentaa kokoelmiinsa uutta sekä vanhaa ruoka- ja juomakulttuuriin liittyvää aineistoa: esineitä, valokuvia, arkistoaineistoa, kuten ruoka- ja juomalistoja. Amanuenssit päättävät tapauskohtaisesti kokoelmiin otettavista lahjoituksista.
Alkon myymälämuseo
Alko n myymälämuseo yhdistettiin Hotelli- ja ravintolamuseoon vuonna 1999.
Alkon myymälämuseo avattiin Alkon 50-vuotisjuhlavuonna 1982 Salmisaaressa, Alkon pääkonttori-, tehdas- ja varastorakennusten yhteydessä. Museon perustamisesta päätettiin vuonna 1978, mutta esineistöä oli kerätty talteen jonkin verran jo 1960-luvulla.
Myymälämuseo palveli yhtiön edustus- ja vierastilaisuuksien sekä henkilökunnan valistus- ja koulutustyön tarpeita. Alkolla oli myös muita kokoelmia: Rajamäen tehtaiden yhteyteen vuonna 1963 perustettu tehdasmuseo, jota nykyään hallinnoi Altia; talonpoikaisesineistöä sisältänyt Rajamäen talo; sekä Alkon pääkonttorissa esillä ollut, 1960-alussa alkunsa saanut juomaesinekokoelma.
Eretria-maalari
Eretria-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisella kaudella noin vuosina 440–415 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että eräs hänen maalaamansa epinetron on löydetty Eretriasta.
Hotelli- ja ravintolamuseo
Alkon myymälämuseo
Hotelli- ja ravintolamuseo ja Alkon myymälämuseo sijaitsivat lähekkäin, ja kahdella museolla oli runsaasti yhteistyötä. Yhdistämisen tarkoituksena oli sopimuksen mukaan keskittää museo-, tutkimus-, näyttely- ja opetustoimintaa, poistaa kahden samankaltaisen esine- ja arkistokokoelmien päällekkäisyyksiä, yhdenmukaistaa dokumentointia, parantaa tiedonsaantia sekä ylläpitää yhteisiä näyttely- ja varastotiloja.
Eretria-maalari
Eretria-maalarin nimiin on laitettu noin 150 eri vaasia. Hän maalasi erityisesti erilaisia juoma-astioita, kuten kyliksejä ja kantharoksia. Näitä on tunnetusta tuotannosta noin puolet. Maalausten aiheissa on paitsi mytologiaa myös erityisesti urheilijoita ja nuorukaisia. Maalarin nimivaasi on nykyisin Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Hotelli- ja ravintolamuseo
Alkon myymälämuseo
Myymälämuseon kokoelmat talletettiin Hotelli- ja ravintolamuseoon deponointisopimuksella. Deponointi tarkoittaa, että Myymälämuseon kokoelman omistaa edelleen Alko Oy, mutta Hotelli- ja ravintolamuseolla on kokoelmaan täysi käyttöoikeus. Hotelli- ja ravintolamuseo ylläpitää ja hoitaa yhdistettyä kokoelmaa samojen periaatteiden mukaan kuin omia kokoelmiaan. Alko Oy maksaa museolle kokoelman hoidosta vuosittaista toiminta-avustusta.
Ergoteles
Ergoteles voi viitata seuraaviin:
Ulkomaiset Jussi-palkitut
Ulkomaiset Jussi-palkitut ovat suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnon saajia. Elokuvajournalistit ja myöhemmin Filmiaura jakoivat vuosina 1948–1992 yhteensä 21 Jussi-patsasta, 21 kunniakirjaa ja 585 elokuvien kunniakirjaa ulkomaalaisille.
Jussi-patsaat oli patinoitu hieman eri väriseksi kuin kotimaiset. Historian varrella Jussi-patsaiden lähettämisestä Suomesta ja niiden päätymisestä vastaanottajalleen asti ei ole varmaa tietoa. Viimeinen Jussi-patsas lähetettiin ulkomaille elokuvasta Amadeus vuonna 1985.
Ergoteles (savenvalaja)
Ergoteles oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa.
Derealisaatio
thumb|Derealisaatiosta kärsiville ympäristö voi olla vaikeaa kokea täysin.
Krooninen derealisaatio saattaa johtua takaraivo- ja ohimolohkojen toimintahäiriöstä.
Kuvaus
Derealisaatiossa henkilö voi kokea havaitsemansa asiat elottomina, vailla niihin yleensä liittyvää tunnelatausta. Läheisten ihmisten tunnistamisen herättämät tunnereaktiot saattavat olla merkittävän latistuneita. Déjà vun ja jamais vun kokemukset ovat tavallisia. Tutut paikat saattavat vaikuttaa vierailta, kummallisilta, epätodellisilta. Henkilö voi kokea maailman ikään kuin dolly zoomin lävitse. Havainnon poikkeavuus saattaa kattaa myös kuulo-, maku- ja hajuaistin.
Derealisaatiosta kärsivät kuvaavat kokevansa ulkomaailman ikään kuin se olisi televisio-ohjelmaa tai elokuvaa. Tämän ja muiden vastaavien tunteiden seurauksena kroonisesti derealisoitunut ihminen saattaa vieraantua läheisistään.
Derealisaation syitä
Derealisaatio voi kytkeytyä epilepsiaan, erityisesti ohimolohkoepilepsiaan, migreeniin sekä lieviin pään vammoihin. Alentunut tunnereagointi havaintoon saattaa johtaa havaitun kokemiseen epätodellisena.
Kannabis, psykedeelit, dissosiatiivit, masennuslääkkeet, kofeiini, ilokaasu, ja nikotiini saattavat varsinkin suurina määrinä aiheuttaa derealisaation kaltaisia kokemuksia. Derealisaatio voi myös olla alkoholin tai bentsodiatsepiinin vieroitusoire.
Derealisaatiota ilmenee myös vaikeiden unihäiriöiden ja mielenterveyden häiriöiden, kuten depersonalisaatiohäiriön, epävakaan persoonallisuuden, dissosiaatiohäiriöiden sekä kaksisuuntaisen mielialahäiriön yhteydessä.
Derealisaatiota ja depersonalisaatiota voidaan aiheuttaa fysiologisille oireille altistamisen menetelmällä, jota käytetään hoidettaessa paniikkihäiriötä kognitiivisella psykoterapialla tai trauman jälkeisissä tiloissa, jollain integratiivisella lähestymistavalla.
Al Murrah
Al Murrah on arabiheimo, joka on aiemmin kuulunut Banu Yam -heimoon. Heimon jäsenet ovat pääosin kameleita käyttäviä paimentolaisia. He elävät monissa paikoissa ympäri Arabian niemimaata, mutta pääosin niemimaan etelä- ja itäosissa. Heimoon kuuluu 15 000 jäsentä seitsemästä eri klaanista, ja he saattavat vaeltaa vuoden aikana noin 3 000 kilometriä.
Turpa
Turpa (Squalius cephalus, ent. Leuciscus cephalus) on eurooppalainen sisävesien särkikala. Suomessa se esiintyy vain etelä- ja lounaisrannikon murtovesissä sekä niihin laskevissa joissa.
Monsterit Oy: Säikkysaari
Monsterit Oy: Säikkysaari on Monsterit Oy -animaatioelokuvaan liittyvä videopeli, joka on julkaistu vuosina 2001 ja 2002. Se sijoittuu Monsterit Oy:n ja Monsterit-yliopisto:n välille, jossa Masin ja Taren pitää suorittaa tehtäviä, jotta he voivat päästä ykkös-kammotuksiksi ja pääsevät Monsterit Oy:hyn.
Turpa
Ulkonäkö
Turpa on leveäotsainen, suurisuinen ja lihavan oloinen särkikala. Lähinnä se muistuttaa säynettä (Leuciscus idus) ja seipiä (Leuciscus leuciscus), mutta myös sorva (Scardinius erythrophthalmus), särki (Rutilus rutilus), toutain (Aspius aspius) ja vimpa (Vimba vimba) ovat melko samannäköisiä lajeja. Leveänlitteän pään ohella sen erottavat kuitenkin suuremmat ja tummareunaisemmat suomut, joita kylkiviivalle mahtuu vain 44–46 (säyneellä 55–61, seipillä tästä väliltä). Turvan vatsa- ja peräevät ovat punertavat tai kellertävät, rintaevät keltaiset, selkä- ja pyrstöevät tumman harmaat. Vatsaevien etureuna on selkäevän etureunan etupuolella. pienoiskuva|vasen|300px|Turpia akvaariossa.
Levinneisyys
Turvan levinneisyys Euroopan sisävesissä ulottuu Britteinsaarilta ja Välimereltä Uralille ja pohjoisessa Ruotsin ja Suomen eteläosiin. Suomessa turpaa ei kuitenkaan tavata järvissä, vaan ainoastaan Itämeren rannikkovesissä ja siihen laskevissa joissa, joihin kala nousee kutemaan. Levinneisyys ulottuu Kaakkois-Suomesta Kokemäenjoelle. Se suosii sameita ja reheviä jokia.
Elintavat
Turvan ravintoa ovat ensisijaisesti hyönteistoukat, kotilot, pienet simpukat ja madot, mutta se syö myös vesikasveja.
Kalastus ja käyttö
Turpaa ei pidetä hyvänä ruokakalana, mutta se on suosittu onkikala varsinkin Keski-Euroopassa, riittävän suuri ja vahva vastus urheilukalastajalle.
Pepe Deluxé
Pepe Deluxé on vuonna 1996 perustettu suomalainen elektronista musiikkia tekevä yhtye. Yhtyeen perustivat Helsingissä DJ Slow (Vellu Maurola), JA-Jazz (Tomi Paajanen) ja James Spectrum (Jari Salo). Yhtye alkoi tehdä konemusiikkia, jossa vaikuttavat breakbeat, big beat, downtempo ja hip hop. DJ Slow jätti yhtyeen 2001 keskittyäkseen sooloprojekteihinsa, JA-Jazz ei ole ollut aktiivisena jäsenenä vuodesta 2008. Multi-instrumentalisti Paul Malmströmistä tuli yhtyeen virallinen jäsen vuonna 2008.
Yhtyeen kokoonpano keikoilla on: Tommi Lindell (modulaarisyntetisaattori, vocoder), Miikka Paatelainen (kitara, basso, Theremin), Markku Reinikainen (rummut), James Spectrum (miksaus, perkussiot) ja Edward Greendanger (VJ).
Pepe Deluxén tekemä musiikki on soinut muun muassa Lee Jeansin ja Leviksen maailmanlaajuisissa farkkumainoksissa. Kappale ”Before You Leave” nousi Levi’s-mainonnan myötä kansainväliseksi hitiksi ja sai vuoden parhaan mainosmusiikin palkinnon Cannesin mainosfestivaaleilla.
Kauppalehden Pressossa kesäkuussa 2007 James Spectrum kertoi yhtyeen mahdollisesti olevan Suomen kaupallisin, ainakin mainoslisensseillä mitattuna.
Duo teki ensimmäisen live-esiintymisensä Suomessa joulukuussa 2006.
Spare Time Machine -albumia on ollut tekemässä James Spectrumin ja JA-Jazzin lisäksi myös suuri joukko muita henkilöitä.
Albumit
Queen of the Wave (Catskills Records 2012)
Spare Time Machine (Catskills Records 2007)
Beatitude (Catskills Records 2003)
Super Sound (Catskills Records 1999)
Muuta
Brittiläinen elektronisenmusiikin yhtye The Prodigy on käyttänyt Pepe Deluxén Salami Fever -kappaleen samplea omalla kappaleellaan Take Me to the Hospital.
Brasilia kesäolympialaisissa 1936
Brasilia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 94 urheilijan joukkueella. Brasilialaiset osallistuivat kymmeneen eri urheilumuotoon, mutta mitaleille asti he eivät yltäneet. Brasilialaisten parhaimpia saavutuksia olivat viidennet sijat ammunnassa, yleisurheilussa ja uinnissa.
40px Yleisurheilu
Sílvio Magalhães Padilha — 400 m aitajuoksu. Loppukilpailun viides.
Alexander Kosenkow
Alexander Kosenkow (, s. 14. maaliskuuta 1977 Tokmok, Kirgiisien SNT, Neuvostoliitto) on saksalainen pikajuoksija ja EM-mitalisti.
Kosenkow kilpaili 100 metrin juoksussa ja Saksan pikaviestijoukkueessa Ateenan kesäolympialaisissa 2004. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän juoksi jälleen Saksan pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi ajalla 38,58. Münchenin EM-kilpailuissa 2002 Kosenkow sijoittui Saksan pikaviestijoukkueen mukana neljänneksi, mutta Dwain Chambersin dopingrikkomuksen myötä mestaruuden voittanut Ison-Britannian joukkue hylättiin ja Saksa nousi pronssille. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Kosenkow voitti Saksan pikaviestijoukkueessa toisen EM-pronssinsa Ranskan ja Italian jälkeen ajalla 38,44. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Kosenkow juoksi Saksan 4 x 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui hopealle ajalla 38,44.
Kosenkowin henkilökohtainen ulkorataennätys 100 metrin juoksussa on Leverkusenissa 3. elokuuta 2003 juostu 10,14 sekuntia, 200 metrin juoksussa Ulmissa 5. heinäkuuta 2009 juostu 20,43 sekuntia ja sisäradoilla 60 metrin juoksussa Sindelfingenissa 13. helmikuuta 2000 juostu 6,62 sekuntia.
Bulgaria kesäolympialaisissa 1936
Bulgaria osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 24 urheilijan joukkueella. Mitaleille asti maan edustajat eivät kuitenkaan yltäneet. Bulgaria oli jättänyt edelliset, Los Angelesin 1932 kesäolympialaiset väliin korkeiden matkakustannuksien vuoksi.