cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sulttaani Qaboosin yliopisto
Hajarvuoriston äärellä Batinan tasankolla sijaitsevan yliopistoalueen rakennusten päämateriaali on valkoinen ja vaaleanpunainen hiekkakivi. Kampuksen ydinosan rakennukset muodostavat linjan, jonka läntinen pääakseli osoittaa Mekkaan. Kampusalueella on oma moskeija ja lähes kaikissa yliopiston rakennuksissa on rukoushuone. Rakennuksissa on sukupuolen mukainen erottelu (segrekaatio): naiset ja miehet käyttävät eri sisäänkäyntejä rakennuksiin ja luokkien istumapaikatkin on ryhmitelty sukupuolen mukaisiin alueisiin.
Yliopistossa opiskelee yli 7 500 opiskelijaa. Heistä valta-osa opiskeli alempaa korkeakoulututkintoa.
Sulttaani Qaboosin yliopiston kirjasto sijaitsee kampusalueen itälaidalla. Yliopistokirjasto hoitaa monia tyypillisesti kansalliskirjastolle kuuluvia tehtäviä. Omanissa ei ole vuonna 2019 vielä ollut varsinaista kansalliskirjastoa.
Rosenthal (posliinitehdas)
Yrityksen perustaja Philipp Rosenthal siirtyi posliininmaalausyrityksensä kanssa Werlistä Nordrhein-Westfalenista Baijeriin koillisosan Selbiin, jossa hän harjoitti posliininmaalausta Erkersreuthin linnassa. Yritys perustettiin 1879, ja se toimi yli sata vuotta perheyrityksenä. Yrityksellä oli vuonna 2009 noin 1 200 työntekijää, joista tuhatkunta Saksassa.
Philipp Rosenthalin poika Philip Rosenthal (1916–2001) oli yrityksen johdossa, mutta lisäksi hän oli sosialidemokraattinen poliitikko. Rosenthal-yhtiö onkin ollut tunnettu työpaikkademokratiastaan ja työntekijöiden hyvästä kohtelusta. .
Vuodesta 1997 pörssinoteeratun Rosenthal AG:n suurin omistaja oli brittiläis-irlantilainen Waterford Wedgwood plc, kunnes se pilkottiin vuonna 2009 talousvaikeuksien vuoksi. Tuolloin jo konkurssiin asetettu Rosenthal siirtyi italialaisen Sambonet Paderno Industrie -yhtiön omistukseen ja muut osat Waterford Wedgwoodista vuonna 2015 suomalaiselle Fiskarsille.
Monet suomalaiset muotoilijat, kuten Timo Sarpaneva, Nanny Still ja Tapio Wirkkala , ovat suunnitelleet Rosenthalille tuotteita.
Rosenthalin tuotemerkkejä:
Maa-asema
pienoiskuva|[[Reistingin maa-asema Saksassa.]] Maa-asema on avaruusalusten lennon ohjaukseen liittyvä laitos. Termi maa-asema on – kuten monet muutkin avaruusalan termit – suora käännös vastaavasta englanninkielisestä termistä. Maa-asema valvoo esimerkiksi satelliitin lentoa (esimerkiksi mittaa sen lentoradan parametrit), vastaanottaa sen lähettämää tietoa ja lähettää sille komentoja. Maa-asemaan liittyy yleensä suhteellisen suuret paraboliantennit. Usein radiohäiriöiden välttämiseksi maa-asemat sijoitetaan harvaanasutuille alueille.
Jos maa-asema pelkästään mittaa satelliitin rataa, kutsutaan asemaa seuranta-asemaksi.
Maa-asemaverkostoja
pienoiskuva|[[Deep Space Network|Deep Space Networkin maa-asema Madridissa Espanjassa.]] Suurin maa-asemaverkosto on NASAn Deep Space Network, jonka maa-asemia on muun muassa Kaliforniassa, Australiassa ja Espanjassa. Nimensä mukaisesti se soveltuu Maan kiertorataa etäämpien lentojen seurantaan. Miehitettyjen lentojen lennonjohto on intensiivisempi operaatio. NASAn miehitettyjen lentojen lennonjohto sijaitsee JSC-keskuksessa Teksasissa.
Euroopan avaruusjärjestön suurimmat maa-asemat sijaitsevat Italiassa, Saksassa ja Espanjassa.
Aikoinaan Neuvostoliitto joutui käyttämään laivoihin sijoitettuja maa-asemia avaruuslentojensa ohjaamiseen.
Luettelo hallitsijasuvuista
Eri maita on hallinnut erinäinen joukko dynastioita, jotka ovat jättäneet jälkensä näiden maiden historiaan. Dynastioiden katsotaan perinteisesti jatkuvan vain miesjohtoisesti ja primogenituuraa (esikoisoikeutta) korostaen.
Tässä luettelossa on ensin ilmoitettu maa ja sen jälkeen sitä hallinneet dynastiat.
Kiina
kts. Kiinan dynastiat
Ystävänpäivän verilöyly
Verilöyly
Verilöyly tapahtui Chicagon North Sidessa osoitteessa 2122 North Clark Street sijainneessa autotallissa, joka oli George ”Bugs” Moranin johtaman North Siden jenginä tunnetun rikollisryhmän kokoontumispaikka. Ystävänpäivänä 14. helmikuuta noin kello 10.30 paikalle saapui poliisiautolla neljä poliiseiksi tekeytynyttä miestä, kaksi heistä poliisiunivormuissa. He teeskentelivät tulleensa suorittamaan ratsiaa, määräsivät paikalla olleet Moranin miehet seisomaan riviin kasvot seinää vasten ja ampuivat heidät siihen paikkaan kahdella Thompson-konepistoolilla ja yhdellä haulikolla. Verilöylyssä sai surmansa seitsemän miestä: jengiläiset Adam Heyer, Frank Gusenberg, Pete Gusenberg, Albert Weinshank ja James Clark sekä heidän seurassaan olleet optikko Reinhardt H. Schwimmer ja automekaanikko John May. Moran itse oli tapahtuma-aikaan vasta matkalla autotallille ja saapui sinne muutamia minuutteja verilöylyn jälkeen, myöhässä sovitusta tapaamisajasta, mikä luultavasti pelasti hänen henkensä. Frank Gusenberg oli vielä elossa poliisin saapuessa paikalle ja kuoli vasta kolme tuntia myöhemmin sairaalassa, mutta hän ei suostunut kertomaan mitään tapahtuneesta ennen kuolemaansa. Tapahtumien kulku pääteltiin ulkopuolisten silminnäkijöiden lausunnoista.
Epäilyt Al Caponen osallisuudesta
thumb|Al Capone vuonna 1930. Chicagossa tapahtui 1920-luvun lopulla runsaasti kieltolakirikollisuuteen liittyneitä murhia; pelkästään vuonna 1929 niissä tapettiin 64 ihmistä. Kuuluisin rikollisjohtajista oli italialaistaustainen Al Capone, joka johti niin sanottua South Siden jengiä ja sai haltuunsa suuren osan kaupungin rikollisesta liiketoiminnasta raivaamalla kilpailijat tieltään. Kilpailevaa North Siden jengiä johtanut Moran puolestaan oli irlantilaistaustainen. Moran syytti julkisesti Caponea ystävänpäivän verilöylyn järjestämisestä, mutta Capone kiisti kaiken. Verilöylyn aikaan Capone oli ollut Miami Beachissä Floridassa. Poliisi epäili Caponen apuria Jack McGurnia, jota vastaan nostettiin syyte, mutta McGurnin naisystävä antoi hänelle alibin koko päivälle. Näytön puuttuessa juttu ei edennyt oikeuteen. McGurn murhattiin chicagolaisessa keilahallissa vuonna 1936, mitä väitettiin kostoksi ystävänpäivän verilöylystä.
Vaikka Caponen yhteyttä ystävänpäivän verilöylyyn ei saatu osoitettua, se vaikutti ratkaisevasti hänen asemaansa. Siihen saakka hän oli ollut Chicagossa melko suosittu hahmo, mutta brutaalin verilöylyn herättämä valtava huomio käänsi yleisen mielipiteen jyrkästi häntä vastaan. Se pakotti myös liittovaltion viranomaiset ryhtymään tarmokkaampiin toimiin Caponea vastaan. Hän sai myöhemmin samana vuonna ensimmäisen vankeustuomionsa luvattomien aseiden hallussapidosta, ja vuonna 1931 lopulta 11 vuoden vankeustuomion veronkierrosta.
Jälkimaine
Ystävänpäivän verilöyly on aiheena monissa kieltolakiajan rikollisuutta kuvaavissa elokuvissa. Roger Corman on ohjannut siitä elokuvan Chicagon verilöyly (1967) ja se on kuvattu myös Cormanin tuottamassa elämäkertaelokuvassa Al Capone (1975). Muun muassa elokuvissa Arpinaama (1932) ja Piukat paikat (1959) nähdään ystävänpäivän verilöylyn innoittamat mafiateloituskohtaukset.
Binomikerroin
Binomikerroin on kombinaatioiden laskemiseen käytetty kaksiparametrinen funktio. Jos ja k \leq n, niin binomikerroin on.
Tämä luku osoittaa, kuinka monella eri tavalla n alkiota käsittävästä joukosta voidaan poimia sellainen osajoukko, jossa on k alkiota.
Esimerkiksi neljästä henkilöstä (A, B, C ja D) voidaan valita kaksi henkilöä kuudella tavalla: AB, AC, AD, BC, BD ja CD. Näiden sisäisellä järjestyksellä (permutaatio) ei ole väliä.
Täten:.
Useissa laskimissa sama toiminto on nimeltään nCr (esim. nCr(4,2) ).
Ominaisuuksia
Binomikertoimille pätevät seuraavat yleiset säännöt:
Pascalin sääntö osoittaa, että binomikertoimen arvot voidaan lukea Pascalin kolmiosta niin, että n vastaa kolmion rivinumeroa, ja k binomikertoimen järjestysnumeroa rivin reunasta laskien.
Yleistyksiä
Korvaamalla kertoma gammafunktion avulla, voidaan binomikerroin laajentaa positiivisille reaaliluvuille ja joillekin negatiivisille reaaliluvuille määritellyksi. Negatiivinen binomikerroin on kuitenkin.
Yleisesti on voimassa, että jos, niin.
Binomikertoimien ala- ja ylärajoja
Binomikertoimelle on voimassa seuraavat arviot:
Metallurg Novokuznetsk
pienoiskuva|Seuran kotihalli on Kuznetskin metallurgien urheilupalatsi pienoiskuva|Novokuznetskin pelaajia
Kertoma
Positiivisen kokonaisluvun n kertoma on luvun n ja kaikkien sitä pienempien positiivisten kokonaislukujen tulo, ja se merkitään n!. Esimerkiksi
Metallurg Novokuznetsk
HK Metallurg Novokuznetsk on venäläinen jääkiekkoseura. Sen kotikaupunki on Novokuznetsk Kemerovon alueella Etelä-Siperiassa. Joukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmassa sarjassa VHL:ssä.
Seura on perustettu vuonna 1949. Kotiottelunsa joukkue pelaa Kuznetskin metallurgien urheilupalatsissa, johon mahtuu runsas 7 500 henkeä.
Kertoma
Kertoma kuvaa äärellisen joukon alkioiden permutaatioiden lukumäärää: esimerkiksi 4 ihmistä voivat olla jonossa 24 eri tavalla.
Metallurg Novokuznetsk
Tätä ennen se pelasi vielä kaudella 2007–2008 Venäjän Superliigassa. Seuran paras saavutus Superliigasta oli pronssi kaudelta 1999–2000. KHL:ssä joukkue on pärjännyt keskitasoa heikommin.
Kertoma
Kertoma voidaan yleistää luonnollisilta luvuilta kompleksilukuihin saakka, tavallisin yleistys on gammafunktio.
Metallurg Novokuznetsk
Joukkue kaudella 2023–2024
päivitetty 16.8.2023
Kertoma
Merkinnän n! esitti ranskalainen matemaatikko Christian Kramp vuonna 1808.
Metallurg Novokuznetsk
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Kertoma
Kertomaa käytetään yleensä pitkien kertolaskujen esittämiseen. Esimerkiksi
Määritelmä
Luvun n kertoma määritellään seuraavasti: kaikilla luonnollisilla luvuilla. Esimerkiksi . On lisäksi määritelty, että 0! = 1, koska tyhjä tulo on 1. Luvun n kertomaa ei ole määritelty negatiivisille luvuille tai desimaaliluvuille, ainoastaan luonnollisille luvuille.
Stirlingin approksimaatio
Stirlingin approksimaatiolla voidaan arvioida kokonaisluvun kertomaa. Tämän likimääräismenetelmän tarkkuus suurenee kun käsitellään suuria kokonaislukuja. Arvioinnin menetelmää pidetään yleisesti skottilaisen matematiikon James Stirlingin kehittämänä, joskin samoihin aikoihin myös ranskalainen matematiikko Abraham de Moivre oli tutkinut aihetta. Tilastollisessa termodynamiikassa tarkastellaan hiukkasjoukkoa, jonka suuruus vastaa Avogadron vakiota. Entropiaa laskettaessa tarvitaan näin suuresta hiukkasjoukosta ottaa kertoma, jonka laskeminen ilman likimääräismenetelmää on työlästä.
Stirlingin approksimaation johtamiseksi tarkastellaan kertoman logaritmia kun n otetaan suurena lukuna:
Euler-MacLaurin -yhtälöä käyttäen saadaan tarkempi approksimaatio:
Kertoman logaritmiton Stirlingin approksimaatio on. Tämän lisäksi kaikilla luonnollisilla luvuilla n on voimassa arvio:
Esimerkkejä approksimaation käytöstä:
Lukuteoria
Kertomilla on monia sovellutuksia lukuteoriassa. Erityisesti n! on jaollinen kaikilla lukua n pienemmillä ja yhtäsuurilla alkuluvuilla. Siitä seuraa, että n > 5 on yhdistetty luku, jos . Vahvempi tulos on Wilsonin lause, jonka mukaan , jos p on alkuluku. Ainoa kertoma, joka on myös alkuluku, on 2. On kuitenkin olemassa monia alkulukuja muotoa. Näitä alkulukuja kutsutaan kertoma-alkuluvuiksi.
Kertomafunktion arvo gammafunktion avulla
.
Gammafunktion avulla kertoma voidaan määritellä myös muille kuin luonnollisille luvuille, mutta tällöin kertoman sijasta yleensä viitataan suoraan gammafunktioon.
Kertomafunktion arvo alkulukutekijöiden tulona
Kertomafunktion arvo voidaan laskea kaavasta , missä luvut p ovat alkulukuja.
Jeffrey Williams
Varhainen elämä ja koulutus
Williams kasvoi Winterissä, Wisconsinissa ja osallistui partiopoikatoimintaan. Hän hankki insinöörintutkinnon West Pointissa palvellen Yhdysvaltain maavoimissa. Williams työskenteli maavoimien palveluksessa Johnstonin avaruuskeskuksessa 1987–1992 ennen osallistumistaan koelentäjän koulutukseen.
Williams on naimisissa Anna-Marie Mooren kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Ura NASAssa
Williams toimii parhaillaan lentoinsinöörinä Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) Retkikunta 21:ssä. Retkikunta 22:n alkaessa hän toimii ISS:n komentajana. Williams lensi ISS:lle 30. syyskuuta 2009 Sojuz TMA-16 -lennolla. Hän palasi Maahan 18. maaliskuuta 2010 lennolla Sojuz TMA-16.
Williams lensi myös Sojuz TMA-8:lla korvaten Retkikunta 12:n astronautin William McArthurin. Hän oli aikaisemmin avaruudessa ISS:n Retkikunta 13:n lentoinsinöörinä ja tiedeupseerina. Hän palasi Maahan 29. syyskuuta 2006.
Ensimmäinen tosiaikainen Twitter-istunto avaruudessa
thumb|250px|Williams avaruudessa ISS:n [[Retkikunta 13:n aikana]] 21. lokakuuta 2009 Jeffrey Williamsin ja Retkikunta 21:n astronauttikollegan Nicole Stottin on tarkoitus osallistua ensimmäiseen tosiaikaiseen Twitteriä käyttävään keskusteluun ISS:n ja NASAn päämajaan Washington D.C.:ssä kokoontuneen yleisön kanssa. Aikaisemmat astronauttien Twitter-viestit (twiitit) on lähetetty Johnsonin avaruuskeskuksen lennonvalvontaan, mistä ne on sitten lähetetty edelleen Internetiin.
Syvyys
Syvyys on ulottuvuus jonkin yläpinnasta tai yläosasta alaspäin taikka etupinnasta tai etuosasta taaksepäin. Sanoilla syvyys ja syvä on yleiskielessä myös monia muita merkityksiä. Maapallon suhteen syvyydellä tarkoitetaan yleensä etäisyyttä maanpinnasta tai merenpinnasta alaspäin.
Kolmiulotteisessa karteesisessa koordinaatistossa syvyyttä merkitään z-kirjaimella (z-akseli).
Mercedes-Benz SL-sarja (W113)
Mercedes-Benz W113 on Mercedes-Benz SL-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1963–1971. Se korvasi edeltäneet 300 SL- ja 190 SL-mallit, kunnes vuonna 1971 sen seuraajaksi tuli W107.
W113 sai lempinimen Pagoda koveran, pagodeja muistuttavan kattomuotonsa ansiosta. Auton muotoilu oli osa Mercedes-Benzin koriturvallisuus-suunnittelija Béla Barényin ja muotoilija Paul Bracqin yhteistyötä. W113 oli ensimmäinen urheiluauto, jossa käytettiin Barényin kehittämää jäykistetyn ohjaamon ja kokoonpainuvien törmäysvyöhykkeiden rakennetta. Myös sisustuksen suunnittelussa oli otettu siipi-Mersujen tavoin kolariturvallisuus erityisesti huomioon, poistamalla tai pyöristämällä kulmat ja reunat sekä käyttämällä kolaritilanteessa osumassa periksiantavia materiaaleja.
Kattorakenne oli jäykkä ja turvallinen kevyestä rakenteestaan huolimatta, katon ulkoreunojen korkeampi muoto yhdessä korkeampien ikkunalasien ansiosta helpotti autoon sisään ja ulos kulkemista. Myös näkyvyys parani kasvaneen ikkunapinta-alan ansiosta.
vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz 250 SL vasen|pienoiskuva|Mercedes-Benz 280 SL
Puristinosa
Puristinosa on paperikoneen keskimmäinen osa viiraosan ja kuivatusosan välissä. Puristinosalla viiraosalla muodostuneen, noin 80 % vettä sisältävän paperi-, kartonki- tai selluloosaradan kuiva-ainepitoisuutta lisätään puristamalla vettä pois noin 55 %:iin. Mitä enemmän ratana telojen välissä kulkevaa paperirataa saadaan kuivatetuksi mankelointia muistuttavalla puristamisella, sitä vähemmän tarvitaan energiaa kuivatusosalla paperin halutun kuiva-ainepitoisuuden saavuttamiseksi rullaimella.
Puristinteloja on erilaisia. Niiden pinta voi olla sileä, uurrettu tai rei’itetty. Uurrettua telaa sanotaan ventatelaksi, kun taas rei’itettyä imutelaksi johtuen siitä, että imutelan sisällä olevan alipaineen avulla, paperiradassa oleva vesi siirtyy telan kuoressa oleviin reikiin ja kuoren pyörähdettyä imukammion kohdalta pois vesi poistuu rei’istä keskipakovoiman avulla. Myös telojen pinta voi olla kova terästela, pehmeämpi polyuretaanipintainen tela tai vielä pehmeämpi kumipintainen tela. Päällystettyjen telojen pintojen keskenkin on eri kovuuksia. Telan kovuus vaikuttaa puristuksen muotoon. Pehmeäpinteisen telan puristus on paineprofiililtaan vähemmän terävä kuin kovapintaisen telan.
Myös telojen koko vaihtelee. Erittäin suurta telaa kutsutaan isotelaksi. Sen tarkoituksena on aikaansaada mahdollisimman suuri viivapaine.
Teloja on uusissa koneissa korvattu kenkäpuristimilla, jotka mahdollistavat pitkään jatkuvan ja voimakkaan puristuksen, jolloin paperi puristuu kuivemmaksi kuin perinteisillä puristinosilla.
Ensimmäisissä paperikoneissa kahden telan muodostamat puristimet olivat mankelin tapaan peräkkäin. Myöhemmin keksittiin keskitela, missä yhtä keskitelaa vasten oli kaksi muuta telaa, minkä ansioista saatiin lyhyellä paperiradan matkalla kaksi puristinta aikaiseksi kolmella puristustelalla.
Kenkäpuristimet
Suljettujen kenkäpuristimien ensiesittely tapahtui 1984. Vuoteen 2004 mennessä on myyty 400 kenkäpuristinta, joista Voith on toimittanut 280.
Sähkökitara
Sähkökitara on 1930-luvulla akustisesta kitarasta kehitetty kitara, jossa on sähkömagneettiset mikrofonit, jotka muuttavat kielten värähtelyn sähköisiksi signaaleiksi. Nämä signaalit vahvistetaan ulkoisella, kitaraan kaapelilla kytketyllä kitaravahvistimella kuuluvaksi ääneksi. Tästä nimitys sähkökitara. Sähkökitaraa voi soittaa myös ilman vahvistinta jolloin sen ääni on kaikukopan puuttuessa hyvin hiljainen, eikä sointi vastaa vahvistimen läpi soitettua signaalia.
Sähkökitarassa käytetään teräksestä tai rauta-nikkeli -lejeeringistä, tai muista sitkeistä, vetojännitystä hyvin kestävistä, ferromagneettiset ominaisuudet omaavista metalliseoksista valmistettuja kieliä. Sähkömagneettiset mikrofonit eivät reagoi lainkaan ääneen vaan ainoastaan magneettiseen värähtelyyn, jollaista metallikielet synnyttävät.
Varhaiset sähkökitarat
Sähkökitaran ensimmäiset versiot olivat kaikukopallisia kitaroita. Kitaran yleistyttyä jazzissa ja kansanmusiikissa 1920-luvulle mennessä, sen hiljainen ääni muihin akustisiin soittimiin verrattuna muodostui ongelmaksi. Kitaravalmistaja Gibsonin insinöörit alkoivat ratkaista tätä ongelmaa tekemällä kokeita magneettisilla keloilla. Kehitystyön tuloksena Lloyd Loar valmisti vuonna 1924 ensimmäisen yksinkertaisen mikrofonin, jonka pystyi kiinnittämään tavalliseen akustiseen kitaraan.
Merkittävä läpimurto sähkökitaroiden kehityksessä tapahtui vuonna 1931, kun Adolph Rickenbacker toi markkinoille ensimmäisen sarjan alumiinivalmisteisia steel-kitaroita. Muotonsa vuoksi ”paistinpannuksi” kutsuttu kitara oli ensimmäinen kaupallisesti tuotettu sähköinen instrumentti. Samaan aikaan Gibson kehitti omia soittimia lisäämällä kitaroihin säätöjä. Neljä vuotta Rickenbackerin jälkeen se toi markkinoille ensimmäisen sähkökitaransa Gibson ES-150. Kitaroiden lisäksi Gibson toi 1930-luvulla markkinoille filtteripedaalit.
Umpirunkoiset sähkökitarat
pienoiskuva|Gibson Les Paul on yksi tunnetuimpia sähkökitaramalleja. Akustisiin, f-aukkoisiin kitaroihin asennettu mikrofoni aiheutti suurilla äänenvoimakkuuksilla kitaran rungon värähtelyä, mikä ilmeni ulisevana vastakaikuna. Äänen kierto-ongelma ratkaistiin valmistamalla umpirunkoinen kitara. Ensimmäisen umpirunkoisen kitaran valmistajia oli Les Paul vuonna 1941. Hän yritti saada soitinvalmistaja Gibsonin valmistamaan niitä, mutta he eivät olleet tuolloin vielä kiinnostuneita umpirunkoisista kitaroista. Samojen ongelmien kanssa kamppaillut Leo Fender alkoi valmistaa umpirunkoisia kitaroita hieman myöhemmin.
Ensimmäinen sarjavalmisteinen myyntiin tullut umpirunkoinen sähkökitara oli Fender Broadcaster 1950, jota valmistetaan nykyisin miltei muuttumattomana nimellä Telecaster. Kitara sai aluksi suosiota country and western -piireissä ja levisi sitten ympäri maailman. Gibson toi myyntiin Les Paul -mallinsa vuonna 1952 ja Fender Stratocaster-mallin kaksi vuotta myöhemmin. Countrymuusikkojen suosima puoliakustinen sähkökitara Gibson ES-335 esiteltiin vuonna 1958. Nämä neljä sähkökitaroiden varhaisimpaa mallia ovat säilyttäneet suosionsa ja saaneet vuosikymmenten aikana lukuisia jäljitelmiä ja imitaatioita.
Rakenne
3. Virityskoneisto
4. Otelaudan nauhat
5. Kaularauta
6. Otelaudan nauhamerkit, otelautaupotukset
7. Kaula ja otelauta
8. Kaulaliitos
9. Runko (lankku tai body)
10. Mikrofonit
11. Elektroniikka
12. Talla
13. Plektrasuojus]] Tyypillinen sähkökitara koostuu lavasta, virityskoneistosta, satulasta, otelaudasta, nauhoista, kaulasta, rungosta, tallasta, mikrofoneista ja säätöruuveista. Kitarat valmistetaan tyypillisesti puusta mutta myös muovirunkoisia sekä alumiinikaulaisia malleja on olemassa.
Sähkökitaraan on mahdollista kytkeä myös erilaisia efektipedaaleja, jotka lisäävät kitaran ääneen efektejä. Tällaisia ovat esim. särö-, kaiku- ja tremolopedaalit.
Sähkökitaroita valmistetaan erikseen vasenkätisille, jotka soittavat kitaraa oikea käsi otelaudalla. Nämä kitarat ovat symmetrisiä vastapareja oikeakätisten kitaroista. Jotkut vasenkätiset kitaristit, tunnetuimpana Jimi Hendrix, soittivat välillä myös oikeakätisten kitaraa. Tällöin kitarasta vaihdetaan kielien paikat, jotta kielten järjestys jäisi samanlaiseksi kuin normaalisti soitettaessa. Albert King, Otis Rush ja Dick Dale sen sijaan ovat kehittäneet soittotyylin, jossa kielet jätetään kääntämättä, ja ohuemmat kielet jäävät ylimmiksi.
Lapa ja satula
Lapa sijaitsee kitaran kaulan päässä, kauimpana rungosta. Lapaan on kiinnitetty virityskoneisto, jonka nuppeja kääntämällä voidaan säätää kielten kireyttä ja siten sävelkorkeutta. Virityskoneiston nuppeja voi olla kolme kummallakin puolella lapaa, mutta monissa sähkökitaroissa kaikki nupit ovat samalla puolella (esimerkiksi Fender Stratocaster) ja myös muita sommitelmia löytyy.
Joissakin kitaroissa, kuten Steinberger,ei ole lapaa vaan virityskoneisto on sijoitettu jonnekin muualle, kuten runkoon tai satulaan.
Satula on lavan ja otelaudan liitoskohdassa sijaitseva, yleensä puusta, muovista, grafiitista, luusta tai corianista valmistettu pieni liuska. Siinä olevat urat ohjaavat kielet otelaudalle. Vääränlainen satula voi aiheuttaa viritysongelmia tai kielten särinää.
Kaula ja otelauta
Kaula on pitkä, runkoon kiinnitettävä puinen kappale, johon otelauta, kaularauta ja lapa virityskoneistoineen kiinnitetään. Kaula valmistetaan useimmiten vaahterasta. Kaulan voi kiinnittää kitaran runkoon sijoittamalla kaula rungon lävitse, liimaamalla tai pulttikiinnityksellä.
Otelauta on puukappale, joka muodostaa kitaran kaulan keskiosan. Siihen on upotettu metallisia nauhoja eli otenauhoja. Otelauta on jaettu yleensä mallista riippuen 22:een tai 24:ään nauhaan. Otelaudat valmistetaan yleensä ruusupuusta, eebenpuusta, vaahterasta ja joskus grafiitista.
Kielet
Nykymuotoisessa kitarassa on yleensä kuusi kieltä, mutta myös muun muassa seitsemän-, kahdeksan-, kymmen- ja kaksitoistakielisiä kitaroita valmistetaan.
Kitaran kielet koostuvat kahdesta pääkomponentista: ydinlangasta ja kiedontalangasta. Ohuiden, ylimmäisten kielien ympärille ei punota ympäryslankaa vaan ne ovat yksittäisiä teräslankoja. Kiedontalangat valmistetaan yleensä nikkelipäällysteisestä teräksestä. Se, miten päällimmäinen kiedontalanka on punottu, vaikuttaa suuresti kielen soundiin ja soitettavuuteen. Yleisimpiä kielien punontatyylejä ovat litteästi käämitty (litteäpunottu), puolikäämitty ja ympärikäämitty (pyöreäpunottu).
Vapaana soiva kieli värähtelee koko matkan tallasta satulaan. Jos kieltä painetaan kiinni otelautaan, se värähtelee vain tallan ja painetun nauhan välisellä etäisyydellä. Värähtelevän kielen osan pituus lyhenee, mikä korottaa syntyvän sävelen sävelkorkeutta.
Runko ja sen osat
Kitaran runko on sen suurin osa, johon kaula upotetaan kiinni. Rungot valmistetaan yleensä lepästä, saarnista, lehmuksesta tai mahongista. Rungossa on paikat tallalle, kammelle, mikrofoneille ja säätöruuveille sekä kiinnitysruuvit kantohihnalle. Talla metallinen levy, johon kielet kiinnittyvät. Tallaan voi olla kiinnitetty metallinen kampi, jota edestakaisin kallistamalla voidaan säätää kielten kireyttä. Säätöruuveista voidaan säätää äänenvoimakkuutta sekä bassoa ja diskanttia.
Mikrofonit ja kitarakaapelit
Kitara kytketään kitarakaapelin avulla vahvistimeen ja kovaääniskaappiin. Magneettinen mikrofoni poimii kitaran kielten värähtelyn ja muuttavaa kitaran kielen värähtelyt vaihtovirraksi. Sähkökitaroissa voi olla yksi, kaksi tai kolme mikrofonia. Mikrofonit sijoitetaan suoraan kielten alle ja eri puolelle asetetut mikrofonit muodostavat erilaisen soundin. Kaulamikrofoni antaa pehmeämmän soundin kuin tallaa lähellä oleva tallamikrofoni, joka antaa diskanttipitoisemman äänen.
Yksinkertaisessa magneettisessa mikrofonissa kestomagneetin ympärille on käämitty tuhansia kierroksia ohutta, eristettyä kuparilankaa. Mikrofonin magneetit tuottavat magneettikentän, jonka läpi kielet kulkevat. Kaksikelaisessa mikrofonissa on kaksi kelaa, jotka on sarjaankytketty toisiinsa nähden vastavaiheeseen. Yleisimmin kitaran kaapelit ovat joko koaksiaalista ja paralleelista johtotyyppiä.
Sähkökitaran häiriösuojaus
Perinteisten, yksikelaisia mikrofoneja käyttävien, sähkökitaroiden elektroniikka on altis ulkoisille häiriöille. Kitaran mikrofoneissa on useita tuhansia kierroksia antennina toimivaa käämilankaa, sekä kitaran muu elektroniikka on usein suojaamatonta tai huonosti suojattua. Ulkoiset sähkömagneettiset häiriöt indusoituvat kitaran elektroniikkaan ilmeten häiriöääninä äänisignaalin seassa. Usein pahimmiksi häiriölähteiksi mainitaan mm. loisteputket ja neonvalot. Häiriöiden ongelmallisuutta lisää kitaran huono signaali-kohinasuhde; passiivisten mikrofonien tuottama jännite on tyypillisesti joitakin satoja millivoltteja, jolloin suhteellisen pienetkin häiriöt erottuvat äänisignaalin seasta.
Yksikelaisten mikrofonien hurinaongelma ratkesti 1955, jolloin Seth Lover ja Ray Butts kehittivät (toisistaan riippumatta) kaksikelaisen mikrofonin, joka kumoaa ulkoiset häiriöt. Lisäksi usein kitaran elektroniikka- ja mikrofonisyvennykset (sekä mahdollisesti elektroniikkasyvennyksen päällä oleva pleksi) suojataan esimerkiksi alumiini- tai kupariteipillä, tai johtavalla maalilla. Vaihtoehto elektroniikkasyvennysten suojaamiseen on suojatun koaksiaalikaapelin käyttäminen kitaran johdotuksissa.
Kitaran elektroniikan maa on tyypillisesti kytketty kitaran tallaan tai muuhun metalliosaan, jolla on galvaaninen yhteys kieliin. Kitaran soittaja siis maadoittaa kitaran koskiessaan kieliin. Eräs keino häiriöiden vähentämiseen on kitaran sisäisten maalenkkien minimointi kytkemällä eri komponenttien maadoitukset tähteen ketjuttamisen sijaan.
Myös kitaran häiriösuojaukseen käytetty johtava teippi tai maali kytketään yleensä kitaran maadoitukseen. Häiriösuojauksen kytkeminen kitaran signaalimaahan tosin mahdollistaa samalla myös maadoituksen kautta johtuvat häiriöt. Suljettu, johtava kuori kitaran elektroniikan ympärillä toimii kuitenkin Faradayn häkkinä, joka tulisi kytkeä erilliseen häiriösuojamaahan, jotta vältytään signaalitielle maadoituksen kautta kytkeytyviltä häiriöiltä. Kitarassa ei erillistä häiriösuojamaata ole tarjolla, joten Faraday häkki voidaan myös jättää maadoittamatta.
Sähkökitaran merkitys musiikissa
Sähkökitara on hyvin merkittävä ja monikäyttöinen soitin populaarimusiikissa, ja soitinta käytetään hyvin monissa erilaisissa musiikin tyylilajeissa, kuten kantrissa, metallissa, jazzissa ja bluesissa. Suomessa sähkökitarat tulivat tunnetuksi rautalankamusiikin myötä.
Vaikka sähkökitara yhdistyykin ihmisten mielissä nykyään ennen kaikkea rockiin ja metallimusiikkiin jotka perustuvat suurimmalta osalta juuri sähkökitaran särösoundiin, sähkökitaran ottivat alun perin käyttöön nimenomaan jazzkitaristit.
Tunnettuja sähkökitaroiden valmistajia
pienoiskuva|[[Cort Guitars|Cort KX500MS -viuhkanauhainen seitsemänkielinen sähkökitara EMG-mikrofoneilla.]]
Tunnettuja sähkökitaramalleja
pienoiskuva|Fender-sähkökitaroita.
Nokia Arena
Nokia Arena tarkoittaa seuraavia:
Selim Tapola
Selim Angervo Tapola (19. syyskuuta 1912 Helsinki – 1974) oli suomalainen maisteri ja kirjailija joka käytti myös nimimerkkejä Jori Tervanto ja Tero Uskali. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli rautatievirkamies.
Tapola toimitti vuosina 1949-1951 ilmestynyttä Sormenjälki-jännityslukemistoa. Hän kirjoitti omalla nimellään ja Jori Tervannon nimimerkillä rikos- ja seikkailukertomuksia eri lehtiin, muun muassa Seikkailujen maailmaan, aina 1970-luvulle saakka. Tapola teki myös käsikirjoituksen Valentin Vaalan 1947 ohjaamaan elokuvaan Maaret - tunturien tyttö sekä 1950-luvun alussa valmistuneisiin lyhytelokuviin Puuta - Trä (1950) ja Päivä seudulla Päijänteen (1953).
Nousiainen
Nousiaisten asukkaasta käytetään sanaa nousiaislainen tai noustelainen.
Maantiede
Nousiainen sijaitsee Turun ja Porin välisen valtatie 8:n varrella, 20 km Turusta.
Nousiaisissa on kaksi Natura-kohdetta: Kurjenrahkan kansallispuisto ja Rehtisuon keidassuo.
Kyliä
Aatoila, Alakylä, Haatila, Hakola, Heininen, Hyrkkö, Kaisela, Kaitarinen, Kallunen, Keskusoja, Killainen, Koljola, Kulola, Kytöinen, Kärmälä, Kärrynen, Köönikkälä, Laaleinen, Laihonen, Leinainen, Mahala, Moijonen, Nummi, Nutturla, Ojankulma, Paijula, Paistanoja, Pakainen, Palo, Papumäki, Puotunen, Rekoinen, Repola, Riitalho, Ristimäki, Riukula, Saksala, Santamala (aik. Sontamala), Sukkinen, Tappuri, Topoinen, Vadanvainio, Vainionpohja, Vainoinen, Valpperi, Vastlahti, Vuorenpää, Kukkola, Mutola, Rästäsmäki
Historia
Nousiainen oli Suomen ensimmäinen piispanistuimen paikka, joka tiedetään varmuudella. Myyttisen legendan mukaan Uppsalan Piispa Henrik, jota väitetään myös Suomen ensimmäiseksi piispaksi, haudattiin paikkakunnalle vuonna 1156. Paikkana pidetään Hirvijoen rannalla sijaitsevan Nousiaisten kirkon liepeitä. Mahdollista kuitenkin on, että piispanistuin siirrettiin Nousiaisiin vasta vuoden 1229 aikoihin, jolloin Suomen piispalle myönnettiin lupa istuimen siirtoon. Vuodelta 1234 säilynyt piispan Nousiaisissa päivätty kirje osoittaa, että kirkko oli vasta tuolloin ottamassa haltuunsa Nousiaisissa sijaitsevia muinaisuskon palvontapaikkoja. Piispanistuin siirrettiin kuitenkin viimeistään vuoden 1249 jälkeen Koroisiin lähelle Turkua.
Vuonna 1753 Nousiaisten kirkkoherraksi nimitettiin pappisviran takaisin saanut pietisti Abraham Achrenius. Achreniuksen toiminnan myötä Nousiaisissa syntyi Kansanherätyksen liikehdintää.
Nousiaisissa on useita linnavuoria. Esimerkiksi Nousiaisten Linnamäellä on merkkejä sekä kivikautisesta, pronssikautisesta että rautakautisesta ihmisten toiminnasta. Paikallisen kansanperinteen mukaan mäenrinteessä on metallikoukku, johon laivojen köydet kiinnitettiin mäen ollessa vielä saari.
Hallinto
Nousiaisten kunnanjohtajana toimi vuodesta 2011 vuoteen 2017 Juhani Kylämäkilä. Vuonna 2017 hänen seuraajakseen valittiin Jaana Karrimaa. Tammikuussa 2019 kunnanjohtajana aloitti Teemu Heinonen, joka oli aloittaessaan Suomen nuorin kunnanjohtaja.
Talouselämä
Maanviljely on Nousiaisten merkittävin elinkeino. Merkittäviin työllistäjiin kuului myös Teleste Oy:n elektroniikkatehdas, joka on kuitenkin jo lopettanut toimintansa kunnassa.
Vuonna 2015 kunnassa oli 1 009 työpaikkaa. Niistä 11 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 72 % palveluissa ja 15 % jalostuksessa.
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat laivanrakennusalalla toimiva FCR Finland, Mynämäen-Nousiaisten Osuuspankki ja Maalausliike Helin.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Nousiaisissa oli 4 813 asukasta, joista 3 273 asui taajamissa, 1 497 haja-asutusalueilla ja 43:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Nousiaisten taajama-aste on 68,6 %. Nousiaisten taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken :
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Lemun kirkonkylä ulottuu pääosin Maskun kunnan alueelle.
Uskonnolliset yhteisöt
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Nousiaisissa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat :
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Nousiaisten alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus.
Liikenne
Nousiaisten läpi kulkee valtatie 8 ja Uudenkaupungin rata.
Valtatietä 8 koskeva moottoritiehanke valmistui vuonna 2016, jolloin Turun puoleista moottoritietä jatkettiin Nousiaisiin asti. Nousiaisissa sijaitsee myös eritasoliittymä Lemuntien (yhdystie 2010) kohdalla. Nousiaisten ohi kulkee valtatien 8 kautta yhteensä yli 11000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Nousiaisilla kulkee myös useita yhdysteitä, jotka yhdistävät Nummen taajaman Nousiaisten muihin kyliin, sekä esimerkiksi Mynämäen Mietoisiin.
Uudenkaupungin rata on ollut sähköistettynä vuodesta 2022 lähtien, mutta sillä kulkee nykyään pelkästään tavaraliikennettä. Uudenkaupungin radalle on myös suunniteltu lähijunayhteyden toteuttamista lähivuosina.
Ruokakulttuuri
Nousiaisten pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla imelletty perunalaatikko eli paikallismurteella imelet perunloora.
Turkin naisten jalkapallomaajoukkue
Turkin naisten jalkapallomaajoukkue on Turkin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Turkin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 sen sijoitus maailmanrankingissa oli 61. Sen historian paras rankingsijoitus on 56.
Jakob Arrhenius
Jacob (Jakob) Arrhenius (31. lokakuuta 1642 Linköping – 13. huhtikuuta 1725, Hembringen kartano) oli ruotsalainen historian professori, Uppsalan yliopiston rehtori ja virsirunoilija.
Arrhenius oli linköpingiläisen kauppiaan poika, ja hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Hänestä tuli yliopiston sihteeri ja rahastonhoitaja 1679 sekä historian professori 1687. Hän erosi virastaan 1716. Työssään hän oli tunnollinen ja hoiti yliopiston taloutta hyvin. Hän hoiti kuntoon yliopiston arkiston ja talouden.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kuusi Arrheniuksen kirjoittamaa virttä, tosin yhdessä hänen kääntämässään virressä kaksi säkeistöä, sekä viisi virttä, jotka hän on kääntänyt ruotsiksi. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa ja kolme hänen kääntämäänsä virttä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa on kaksi hänen kirjoittamaansa ja neljä hänen kääntämäänsä virttä.
Arrheniuksen kirjoittamat virret Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa:
Kermān (provinssi)
Väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 1 622 958 (1986), 2 004 328 (1996), 2 652 413 (2006) ja 2 938 988 (2011). Väestöosuus 3,91 prosenttia Iranin väestöstä (2011). Asukkaista 1 689 842 kirjattiin kaupunkilaisiksi.
Jakob Arrhenius
Arrheniuksen kirjoittamat virret Ruotsin kirkon virsikirjassa
Kermān (provinssi)
Pääkaupunki Kermanin lisäksi provinssista löytyy muitakin historiallisia kohteita. Bamin vanha kaupunki kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Provinssi on maanjäristysaltista seutua. Vuonna 2003 järistys turmeli pahoin Bamin kaupunkia. Joulukuussa 2010 alueella havaittiin taas suurehko maanjäristys.
Mustamulta
thumb|Mustaamultaa kynnetyllä pellolla [[New York (osavaltio)|New Yorkin alueella Pohjois-Amerikassa.]] Mustamulta eli tšernoseemi on muun muassa Venäjän, Ukrainan ja Kazakstanin pitkää ruohoa kasvavilla suhteellisen kosteilla lauhkeilla aroilla esiintyvä, hyvin ravinteikas ja viljelyyn erittäin soveltuva maannos. Niinpä monet mustanmullan alueet on otettu viljelykseen.
Mustanmullan syntymisen edellytys on lämmin mannerilmasto, puuton arokasvillisuus ja kuohkea, kalkkipitoinen maalaji. Humuspitoisuus on yleensä 3–5 prosenttia, ei juuri yli 10 prosenttia. Mustamulta on fysikaalisilta ja kemiallisilta ominaisuuksiltaan ihanteellista viljelykselle.
Joukahaisenkatu
Joukahaisenkatu (ruots. Joukahainengatan) on noin 650 metriä pitkä katu Turussa. Katu alkaa I kaupunginosassa Kiinamyllynkadulta ja kulkee sieltä Kupittaan kaupunginosaan.
Katu on nimetty Kalevalassa ja kalevalaisissa kansanrunoissa esiintyvän Joukahaisen mukaan. Julkisen liikenteen bussilinjoja kulkee vain Sirkkalankadun ja Tykistökadun välisellä lyhyellä osuudella. Joukahaisenkadun varrella sijaitsee muun muassa Kupittaan vanha rautatieasema sekä Turun Tiedepuiston rakennuksia.
M'saken
M'saken (, myös Masakin ja Msaken) on kaupunki pohjoisessa Tunisiassa lähellä Soussen kaupunkia. Kaupungin asukasluku on noin 60 000 (2014).
Bytom
Bytom on kaupunki Sleesian voivodikunnassa eteläisessä Puolassa. Se sijaitsee 320 kilometriä Varsovasta lounaaseen ja 85 kilometriä Krakovasta luoteeseen. Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa asui 165 263 asukasta.
Kaupunginjohtaja on vuodesta 2018 ollut Mariusz Wołosz.
Historia
Bytomin historia alkaa 1000-luvulta, jolloin se toimi paikallisena kauppapaikkana ja sinne rakennettiin linnoitus.
Opolen kreivi Władysław myönsi Bytomille kaupunginoikeudet vuonna 1254. Kaupunki oli vuodesta 1526 lähtien Habsburg-suvun hallinnassa, mikä vahvisti saksan kielen asemaa alueella. Kaupungista tuli vuonna 1742 osa Preussin kuningaskuntaa ja vuonna 1871 Saksan keisarikuntaa. Potsdamin konferenssin yhteydessä 1945 kaupunki siirtyi Puolalle. Samalla suurin osa saksalaisista karkotettiin Saksan uuden itärajan länsipuolelle.
Urheilu
Kaupungin jalkapalloseura Polonia Bytom on voittanut Puolan mestaruuden kaksi kertaa, vuosina 1954 ja 1962. Se voitti UEFA Intertoto Cupin vuonna 1965.
Green Book
Green Book on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Peter Farrelly. Löyhästi tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo Frank ”Tony Lip” Vallelongasta (Viggo Mortensen), joka toimi kahden kuukauden ajan pianisti Don Shirleyn (Mahershala Ali) autonkuljettajana Yhdysvaltojen Etelävaltioissa 1960-luvun alkupuolella. Elokuva kertoo miesten välille syntyvästä ystävyydestä, joka ylittää rotueron ja yhteiskuntaluokan asettamat rajat.
Tony Vallelongan poika Nick Vallelonga osallistui elokuvan käsikirjoittamiseen.
Elokuva palkittiin kolmella Oscarilla vuoden 2019 gaalassa. Se voitti parhaan elokuvan, parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen ja parhaan miessivuosan (Ali) palkinnot.
Route du Rhum
Route du Rhum on yksinpurjehduskilpailu, joka käydään Atlantin yli marraskuussa neljän vuoden välein. Reitti alkaa Saint Malosta, Bretagnesta, Ranskasta, ja päättyy Pointe-à-Pitreen, Guadeloupelle.
Ensimmäisen kilpailun 1978 voitti kanadalainen Michael Birch veneenään Olympus Photo vain 98 sekunnin erolla toiseksi tulleeseen Michel Malinovskyyn veneenä Krifter V. Kilpailua varjosti Alain Colasin katoaminen kesken purjehduksen.
Tämän hetkinen ennätys on 7 päivää, 14 tuntia, 21 minuuttia ja 47 sekuntia, jonka purjehti vuonna 2018 Francis Joyon.
Vuoden 2006 kilpailu alkoi 29. lokakuuta 2006 täydellä 60 veneen lähtölistalla neljässä eri luokassa.
Kilpailussa on kuusi luokkaa eri kokoisille veneille. Kunkin luokan kilpailijoiden lukumäärä on rajoitettu.
Noormarkku
Noormarkku on Suomen entinen kunta, joka sijaitsi Satakunnan maakunnassa. Noormarkusta tuli osa Poria vuonna 2010. Kunnassa asui 0 ihmistä ja sen pinta-ala oli 0 km², josta 0 km² vesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km². Noormarkun naapurikunnat ennen kuntaliitosta olivat Lavia, Pomarkku, Pori ja Ulvila. Aikaisempia naapurikuntia olivat Porin kaupunkiin vuonna 1967 liitetty Porin maalaiskunta ja samoin Poriin vuonna 1972 liitetty Ahlainen sekä Ulvilaan vuonna 2005 liitetty Kullaa.
Noormarkun vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar ja se vahvistettiin vuonna 1956.
Maantiede
Noormarkun entisen kunnan alueen länsi-itä-suuntainen pituus Kokemäenjoen suistosta Kairilan kylän koillispuolelle on lähes 40 kilometriä.
Pääosa Noormarkusta kuuluu Karvianjoen vesistöalueeseen.
Karvianjoki laskee Pomarkun puolelta Kynäsjokena Lassilan länsipuolella Pomarkun rajalla sijaitsevaan Inhottujärveen, johon laskee myös idästä Lavian puolelta Karhijärvestä tuleva Myöntäjän- eli Lassilanjoki.
Inhottujärvi laskee lännen suuntaan kahta reittiä, pohjoisempaa Pomarkunjokea ja eteläisempää Noormarkunjokea myöten.
Pomarkunjoki lakee Isojärveen Pomarkussa. Myös se on Inhottujärven tapaan bifurkaatiojärvi, jonka toisena lasku-uomana on Merikarvianjoki Siikaisissa ja Merikarvialla, toisena Noormarkun Poosjärveen laskeva Salmusoja, jonka lasku-uomana on Noormarkusta Ahlaisten suuntaan laskeva Pohjajoki, joka Laskee Keikveden merenlahteen Ahlaisissa Porissa.
Noormarkunjoki virtaa Noormarkun kirkonkylän kautta niin Ikään Ahlaisten suuntaan ja laskee mereen Ahlaisten kirkonkylän luona Ahlaisissa Porissa. Noormarkunjoen leventymänä Noormarkun kirkonkylän yläpuolella oli aiemmin Torajärvi, joka kuivatettiin 1900-luvun vesistöjärjestelyissä. Myös se oli bifurkaatiojärvi ja laski Keskisjoen kautta myös Poosjärveen. Vesistöjärjestelyissä tämä järvibifurkaatio kuitenkin hävisi.
Kairilan ja Lassilan itäpuolella olevat pikkujärvet laskevat Lavian puolelle Karhijärveen ja sieltä takaisin Noormarkun puolelle.
Noormarkun keskiosissa on myös Harjunpäänjoen latvajärviä.
Normarkun eteläosa Söörmarkussa kuuluu Söörmarkunjoen eli Kellahdenjoen valuma-alueeseen.
Liikenne
Noormarkun kautta kulkevat valtatie 8 Porista Vaasaan ja valtatie 23 Porista Jyväskylään sekä 1980-luvulla käytöstä poistettu Porin ja Haapamäen välinen rautatie. Muita tärkeitä väyliä ovat seututiet Noormarkun kirkonkylästä Kullaalle (nykyisin Ulvilaa) ja Laviaan (nykyisin Poria). Koilliskulman halki Kairilan kylän kautta kulkee Pomarkun ja Lavian välinen maantie, ja koillisrajaa sivuaa maantie Laviasta Pomarkun Honkakoskelle.
Historia
thumb|left|250px|Noormarkunjoki oli merkittävä asutuksen leviämisreitti. Alueella on kuljettu runsaiden riista- ja kalavarojen vuoksi jo kivikaudella. Ensimmäinen maininta Noormarkku-nimellä on vuodelta 1400. Tällöin alue oli tunnettu epätavallisen runsaasta oravakannastaan, minkä vuoksi orava päätyi myös Noormarkun vaakunan kuva-aiheeksi.
Noormarkun ensimmäinen kirkko oli isonvihan jälkeen vuonna 1726 valmistunut pienei saarnahuone. Sen tilalle vuonna 1835 rakennettu C. L. Engelin suunnittelema vanha kirkko paloi vuonna 1918 sisällissodan aikana Noormarkun taistelun yhteydessä. Vuonna 1757 valmistunut sipulikattoinen kellotapuli on yhä paikallaan. Nykyisen kivikirkon on suunnitellut Armas Lindgren ja sen peruskivi laskettiin vuonna 1931. Kirkko vihittiin käyttöön seurakunnan 200-vuotisjuhlassa vuonna 1933. Lassilassa on oma puinen kyläkirkko vuodelta 1852.
Vuonna 1868 Noormarkusta tuli virallisesti kunta.
1700-luvulla Noormarkussa toimi kaksi sahaa ja 1800-luvun alussa rautaruukki.
1870 Antti Ahlström osti sahan, rautaruukin ja kartanon. Liiketoiminta lähti nopeaan kasvuun ja sitä jatkoi vuonna 1907 perustettu A. Ahlström Osakeyhtiö, joka jakautui vuonna 2001 kolmeksi yhtiöksi: Ahlstrom Oyj:ksi, Ahlström Capital Oy:ksi ja uudeksi A. Ahlström Osakeyhtiöksi. Viimeksi mainittu yhtiö omistaa Noormarkun ruukkialueen ja metsäalueita Noormarkussa ja sen ympäristössä.
1900 Noormarkkuun liitettiin siihen saakka Karkun kuntaan kuulunut runsaan 10 neliökilometrin alue Kairilan koillispuolella Lavian ja Pomarkun rajalla. Kyseessä oli erään karkkulaisen talon vanha erämaaomistus, jonka Antti Ahlström oli ostanut jo vuonna 1873.
Noormarkussa käytiin kansalaissodan aikana Harjakankaan taistelu, joka oli sodan verisin taistelu Satakunnan rintamalla.
Lassilassa toimi vaneritehdas vuoteen 1928 saakka.
Junaliikenne Noormarkkuun alkoi vuonna 1933, jolloin valmistui arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus. Rautatieasemalla sijaitsi myös postitoimisto. Kokonaisuudessaan Pori–Haapamäki-rautatie valmistui vuonna 1938. Henkilöliikenne radalla lopetettiin vuonna 1981 ja rata poistettiin kokonaan käytöstä vuonna 1985. Noormarkun rautatieasema on nykyisin yksityisomistuksessa. Rautatieasema purettiin vuoden 2020 syksyllä.
Noormarkkuun asutettiin toisen maailmansodan jälkeen Hiitolan siirtoväkeä.
Noormarkun kunnanvaltuusto päätti 24. marraskuuta 2008 kuntaliitoksesta Porin kanssa äänin 17–10. Vuoden 2010 alusta Noormarkusta tuli osa Poria.
Nähtävyydet
Aiemmin mainitun kellotapulin lisäksi Noormarkussa on monia kulttuurihistoriallisesti arvokkaita nähtävyyksiä, suosituimpana Ahlströmin ruukkialue. Alueen puistoissa sijaitsee monia arkkitehtonisesti arvokkaita rakennuksia, kuten A. Ahlström Osakeyhtiön pääkonttori (Walter Jung ja Emil Fabritius 1916), Havulinna (G. A. Lindberg 1901), Isotalo (Evert Lagerspetz 1882) sekä Villa Mairea, jonka akateemikko Alvar Aalto suunnitteli Harry ja Maire Gullichsenin kodiksi vuonna 1938.
Potomacin armeija
Potomacin armeija oli Unionin armeija Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Se osallistui useimpiin itäisen sotanäyttämön tärkeimmistä taisteluista.
Noormarkku
Kulttuuri
Noormarkku tunnetaan paitsi Ahlströmin ruukkialueesta, myös Noormarkkujoen upeissa maisemissa polveilevasta, noin 60 kilometrin pituisesta retkeilyreitistään. Reitti kytkeytyy maakunnalliseen patikointireittiverkostoon sekä Karvianjoen vesistön melontareittiin.
Potomacin armeija
Potomacin armeija on nimetty Potomacjoen mukaan, joka kulkee Marylandin ja Washington D.C:n läntisen rajan halki. Potomacin Armeijan vahvuus 1862 oli noin 120000 sotilasta, 200 tykkiä ja armeija koostui alun perin neljästä armeijakunnasta, mutta myöhemmin se laajennettiin kuuteen ja lopulta kahdeksaan armeijakuntaan, joista viisi oli jalkaväkiarmeijakuntia, yksi oli tykistöarmeijakunta, yksi ratsuväen ja yksi reservissä.
Noormarkku
Kulttuuri
Noormarkun pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla silakasta, lantusta ja perunasta tehty keitto nimeltä silakkalohkot, sekä kuivista leipäpaloista keitetty leipäressu.
Potomacin armeija
Potomacin Armeijan taustaa
Potomacin Armeija muodostettiin entisestä Koillis-Virginian armeijasta, joka kärsi raskaita tappioita kesän 1861 taisteluissa. Kesän 1861 tappioiden seurauksena, Koillis-Virginian armeijan komentaja Irvin McDowell erotettiin ja kenttäarmeija uudelleen organisoitiin Potomacin Armeijaksi ja armeijan johtajaksi nimitettiin tunnettu kenraalimajuri George B. McClellan.
Noormarkku
Koulutus
Finpyyn kylässä sijaitsee suurin koulu, Noormarkun yhtenäiskoulu. Koulun hyvän tukioppilastoiminnan johdosta se valittiin Suomen vuoden tukioppilaskouluksi vuonna 2009. Noormarkun alueella toimivat myös Kankaan ja Söörmarkun koulut.
Potomacin armeija
Potomacin Armeijan taistelut
1862 Potomacin armeija osallistui epäonnistuneeseen Virginian niemimaan sotaretkeen, jossa Unionin armeijan joukot pyrki valloittamaan Virginian Richmondin, joka toimi Amerikan konfederaation pääkaupunkina. Heinäkuussa 1863, Potomacin Armeija osallistui merkittävään Gettysburgin taisteluun, jota pidetään yhtenä Yhdysvaltain sisällissodan käännekohtana. Epäonnistuneen sotaretken seurauksena presidentti Abraham Lincoln erotti George McClellanin ja nimitti Ambrose Burnsiden komentamaan armeijaa.