cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
T-80
Neuvostoliitto
250px|thumb|Neuvostoliiton T-80 -vaunu valokuvassa vuodelta 1987. Neuvostoliiton romahtamiseen saakka vuonna 1991 T-80 oli maan parhaana pidetty taistelupanssarivaunu ja sitä käytti suurin osa taisteluvalmiista joukko-osastoista. TAE-sopimuksen asiakirjojen mukaan marraskuussa 1990 Uralin länsipuolelle oli sijoitettu yhteensä 4 874 vaunua. Suurin osa niistä oli käytössä Itä-Eurooppaan Natoa vastaan sijoitetuissa joukko-osastoissa. Tuotettujen vaunujen kokonaismäärä lienee ollut TAE-sopimuksen tietoja suurempi. Neuvostoliiton romahdettua miltei kaikki T-80 -vaunut jäivät Venäjän käsiin lukuun ottamatta Harkovan tehtaalla Ukrainassa olleita noin 350 vaunua ja alle sataa vaunua Valko-Venäjällä.
Venäjä
T-80 sai kansainvälistä huomiota Venäjän perustuslaillinen kriisin aikana lokakuussa 1993, jolloin vaunua käytettiin Boris Jeltsinin ja tämän poliittisten vastustajien välillä. Kriisin aikana T-80-vaunut tulittivat Moskovan valkoista taloa.
Tšetšenian yrittäessä irrottautua Venäjästä 1990-luvulla T-80 -vaunuja käytettiin sitä vastaan. Vaunuja ei ollut virallisesti sijoitettu alueen sotilaspiirille, vaan ne otettiin käyttöön varastoilta ja niitä käyttivät miehistöt, joita ei ollut erikseen niiden ajamiseen koulutettu. 31. joulukuuta 1994 T-72 ja T-80 -vaunuilla varustetut yksiköt määrättiin etenemään Tšetšenian pääkaupunki Groznyihin. Hyökkäyksen tuloksena noin 70 % siihen osallistuneesta 200 vaunusta tuhottiin. Taistelujen aikana 1994-1995 tuhoutui vähintään 17 T-80B- ja T-80BV-vaunua. Tšetšeenit tähtäsivät usein RPG-7-singoillaan kevyesti suojattuun moottorin päällä olevaan panssarointiin, johon oli mahdollista osua korkeista taloista kaupunkitaistelujen aikana. Ammuksen oli näin mahdollista läpäistä moottorin kautta miehistön tiloihin ja ammuksiin, joihin osuminen käynnisti räjähdysten ketjureaktion joka huipentui usein tykkitornin irtoamiseen. Sodan jälkeen T-80 joutuikin kritiikin kohteeksi. Suojauksen ohella puhuttiin sen suuresta polttoaineen kulutuksesta ja kalliista moottorista. Puolustusministeri Pavel Gratsov väitti myöhemmin panssarivaunujen huonoa suunnittelua Tšetšenian sotien tappioiden yhdeksi pääsyyksi. Kritiikki oli yksi syy, minkä takia Venäjä päätti lopulta ryhtyä valmistamaan T-90-vaunuja T-80:n sijaan.
Hyökkäyssodassa Ukrainaan 2022 ukrainalaisjoukot ovat tuhonneet, vaurioittaneet tai ottaneet haltuunsa suuren määrän erityyppisiä venäläisjoukkojen T-80 -panssarivaunuja. Oryx-sivuston dokumentoimien aineistojen mukaan T-80 -panssarivaunut olivat T-72 -panssarivaunujen jälkeen eniten tuhottu panssarivaunutyyppiluokka lokakuun 20. päivään 2022 mennessä. Tällöin Ukrainan joukot olivat varmistetusti tuhonneet, vaurioittaneet tai ottaneet haltuunsa ainakin 304 T-80 -tyypin panssarivaunua (145 kpl T-80BV, 1 kpl T-80BVK, 86 kpl T-80U, 3 kpl T-80UK, 8 kpl T-80UE-1, 1 kpl T-80UM2, 54 kpl T-80BVM ja 6 tyypiltään epäselvää T-80:sta). Ainakin Ukrainan 93. mekanisoitu prikaati on hyödyntänyt venäläisiltä haltuunotettuja T-80 -panssarovaunuja taistelussaan Venäjän asevoimia vastaan.
Käyttäjämaat
250px|thumb|Venäläisiä T-80 -vaunuja paraatissa [[Punainen tori|Punaisella torilla.]]
Vittuone
Vittuone on kunta Lombardian alueella Milanon metropolikaupungissa Italiassa. Se sijaitsee noin 15 kilometriä länteen Milanon kaupungista. Vuonna 2014 kunnan väkiluku oli 9 038, ja sen pinta-ala oli 5,9 neliökilometriä. Vittuonen naapurinkuntia ovat Arluno, Sedriano, Corbetta ja Cisliano.
Venäjä Eurovision laulukilpailussa
thumb|Venäjän edustaja [[Sergei Lazarev esiintymässä vuoden 2016 kilpailun harjoituksissa.]] Venäjä on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 1994. Maan paras sijoitus on vuodelta 2008 Dima Bilanin voitettua euroviisut. Venäjän menestys euroviisuissa on aina ollut suhteellisen hyvä. Vuonna 2018 Venäjä tippui ensimmäistä kertaa finaalista.
Venäjä on laulanut kolme ensimmäistä kappalettaan venäjäksi. Esityskielen vapautumisen jälkeen laulukieleksi vaihtui englanti. Sen jälkeen kokonaan venäjäksi on laulettu vain vuonna. Vuonna kielenä oli osittain venäjä ja osittain ukraina. Vuonna kielinä ovat udmurtti ja englanti.
Venäjä oli alun perin suunnitellut osallistuvansa vuoden kilpailuun. EBU kuitenkin sulki Venäjän kilpailusta Ukrainaan kohdistuneen hyökkäyksen takia. 26. helmikuuta 2022 venäläiset yleisradioyhtiöt VGTRK ja Pervyi kanal ilmoittivat eroavansa Euroopan yleisradiounionista, mikä estää Venäjän osallistumisen Euroviisuihin, ellei niiden jäsenyyttä palauteta.
Kaksi semifinaalia
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Venäjän antamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Venäjä ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1998, 1999 ja 2017. Vuonna 1996 Venäjä ei läpäissyt esikarsintakierrosta.
Venäjän saamat pisteet
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Venäjä ei osallistunut kilpailuihin vuosina 1998, 1999 ja 2017. Vuonna 1996 Venäjä ei läpäissyt esikarsintakierrosta. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Kapellimestarit
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
Ulkopolitiikka (lehti)
Ulkopolitiikka on vuonna 1961 perustettu sitoutumaton kansainvälisiin suhteisiin erikoistunut lehti, jota julkaisee Ulkopoliittinen instituutti. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvä lehti syventää kansainvälisestä politiikasta, taloudesta ja ilmiöistä käytävää keskustelua Suomessa.
Ulkopolitiikka julkaisee kotimaisten ja ulkomaisten asiantuntijoiden haastatteluja, pitkiä artikkeleita ajankohtaisista ilmiöistä, kolumneja ja kommentteja sekä uutisjuttuja. Lehden kirja-arviot tarjoavat mahdollisuuden seurata kansainvälisen politiikan uusinta ulkomaista kirjallisuutta.
Lehden internetsivuilla on sähköisessä arkistossa vapaasti käytettävissä osa vanhempien lehtien artikkeleista. UP-lehden voi tilata tai ostaa irtonumeroita myös sähköisenä näköislehtenä Lehtiluukusta.
Lehti sai kunniamaininnan Vuoden laatulehti 2008 -kilpailussa, jonka järjestivät kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry sekä Akateeminen kirjakauppa. Vuonna 2012 lehti jakoi palkinnon musiikkilehti Basson kanssa.
Lehteä julkaisi aluksi Paasikivi-seura. Varojen puutteessa lehti lakkasi ilmestymästä vuonna 1968. Vuonna 1971 sitä alkoi julkaista Ulkopoliittinen instituutti.
Jason Statham
Jason Statham (s. 26. heinäkuuta 1967 Sydenham, Lewisham, Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan ensisijaisesti lukuisista toimintarooleistaan. Hän on näytellyt Guy Ritchien rikoselokuvissa Puuta, heinää ja muutama vesiperä ja Snatch – hävyttömät. Toissijaisissa rooleissa Statham on nähty amerikkalaisissa elokuvissa kuten The One ja The Italian Job samoin kuin pääosissa elokuvissa The Transporter, Crank ja The Expendables.
Varhaisvaiheet
Jason Statham syntyi Barry ja Eileen Stathamin perheeseen. Nuoruusvuosinaan hän hankki rahaa harjoittamalla mustaa pörssiä Lontoon kaduilla isänsä ja veljensä kanssa. Statham oli lapsesta asti urheilullinen ja loi 12 vuoden kestoisen uran uimahyppääjänä. Hän toimi mallina sekä esiintyi vuonna 1993 The Shamen -yhtyeen Comin' On -kappaleen musiikkivideossa, vuonna 1994 Erasure -yhtyeen Run To The Sun -kappaleen musiikkivideossa ja vuonna 1995 The Beautiful South -yhtyeen Dream A Little Dream Of Me -musiikkivideossa.
Elokuvaura
Stathamin esiintyminen menestyselokuvan The Transporter (2002) pääroolissa vakiinnutti hänen paikkansa toimintaelokuvatähtenä. Hän on näytellyt myös elokuvan kahdessa jatko-osassa. Statham on esiintynyt myös muun muassa elokuvassa Crank (2006) ja sen jatko-osassa, elokuvassa The Mechanic (2011) ja sen jatko-osassa, elokuvassa The Expendables ja sen jatko-osissa. Hän on näytellyt myös muutamassa Hurjapäät-elokuvasarjan osassa.
Vuonna 2015 Statham näytteli komediaelokuvassa Spy – vakoojan asussa. Hänen roolihahmonsa elokuvassa oli vaihtelua hänen tyypillisesti vakavammille rooleilleen. Vuonna 2018 hän esiintyi tieteiselokuvassa Megalodon.
Yksityiselämä
Statham tapaili englantilaista mallia ja näyttelijää Kelly Brookia seitsemän vuoden ajan, kunnes he erosivat. Hän on harjoitellut The Transporter -elokuvan myötä eri kamppailulajeja, kuten Wing Chunia, karatea ja potkunyrkkeilyä.
Jason on seurustellut malli/näyttelijä Rosie Huntington-Whiteleyn kanssa vuodesta 2010. Vuonna 2017 he ilmoittivat odottavansa lasta. Lapsi on kummankin ensimmäinen.
RN Colubrina
RN Colubrina oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Palvelus
Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 Porto Margherassa Venetsiassa sen ollessa edelleen telakalla. Työt jatkuivat aluksella, joka otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1944 nimellä Uj205. Alus tuhoutui Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimien (USAAF) ilmahyökkäyksessä 27. maaliskuuta 1944 Sebenicossa.
Diwali
Diwalia vietetään Ashwayua-kuukauden lopussa, joka sattuu yleensä loka-marraskuun vaihteeseen. Juhla kestää viisi päivää. Monille hinduille se on uuden vuoden alkamisjuhla. Se on myös sikheille tärkeä juhla, Kultaisen temppelin perustamisen vuosipäivä. Intiassa diwalia vietetään kansallisena juhlapäivänä uskonnosta riippumatta.
Erityisesti Länsi-Bengalissa diwalia juhlitaan suuren jumalattaren, Devin voittona pahuudesta, erityisesti sotaisan neitojumalatar Durgan hahmossa. Yhdeksän yön (Navaratri) ajan jumalatarta palvotaan hänen monissa muodoissaan. Kolmena ensimmäisenä päivänä palvotaan viisauden ja oppimisen jumalatar Sarasvatia, jolloin kukaan talossa ei saa tehdä työtä eikä opiskella, koska opiskelun ja työn välineet lasketaan Sarasvatin alttarille lepäämään jumalattaren siunattaviksi. Kolmena seuraavana päivänä juhlistetaan Lakshmia, vaurauden, onnen, elinvoiman ja hyvinvoinnin jumalatarta, ja pyydetään tältä hyvää onnea tulevaksi vuodeksi. Viimeisten kolmen päivän ajan kunnioitetaan Kalia, jotta tämä raivaisi esteet tieltään ja poistaisi hengellisen että maallisen pimeyden.
Toisten myyttien mukaan diwalia juhlitaan Raman Sri Lankassa kukistamien demonien voiton kunniaksi. Diwali on virallinen vapaapäivä Fidžillä, Guyanassa, Intiassa, Malesiassa (paitsi Sarawakissa), Mauritiuksella, Myanmarissa, Nepalissa, Singaporessa, Sri Lankassa, Surinamessa, ja Trinidad ja Tobagossa.
Paha Kuningatar (Disney)
Paha Kuningatar tunnetaan myös nimillä Kuningatar Grimhilde ja Lumikin äitipuoli on Grimmin veljesten vuoden 1812 Lumikki -tarinassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Paha Kuningatar on esiintynyt Disneyn ensimmäisessä pitkässä animaatioelokuvassa Lumikki ja seitsemän kääpiötä ja on ensimmäinen Disney-elokuvien virallinen antagonisti. Paha Kuningatar kuvataan kauniinnäköisenä ja kylmäsydämisenä julmana hallitsijana, joka asuu linnassaan ja hänellä on Taikapeili, jolta hän säännöllisesti kysyy, onko hän maailman kaunein ihminen. Kuningatar määräsi metsästäjän hankkiutumaan Lumikista eroon taikapeilin kerrottua hänelle Lumikin olevan häntä kauniimpi. Pahalla Kuningattarella on myös taikavoimia, joita hän käytti muuntautuakseen vanhannäköiseksi naiseksi huijatakseen Lumikkia haukkaamaan myrkkyomenaa. Myöhemmin Paha Kuningatar yritti murskata kääpiöt valtavan kiven alle, mutta hän putosi kuolemaansa salaman hajotettua kallionkielekkeen, jonka päällä hän seisoi, jolloin kivi putosikin hänen päälleen, minkä jälkeen tilannetta seuranneet korppikotkat söivät hänen ruumiinsa.
Paha Kuningatar esiintyy myös Olipa kerran -sarjassa, jossa hän loi kirouksen, joka lähetti kaikki Lumotun Metsän asukkaat maahan ilman taikuutta muistinsa menettäneinä. Paha kuningatar toimi Storybrooke-nimisen kaupungin pormestarina nimellä Regina Mills ollen tyrannimainen hallitsija. Viidennellä kaudella Regina erotti itsestään pahan puoliskonsa, joka toimi kuudennella kaudella omana Paha Kuningatar-hahmonaan.
Elokuvassa Lumikki ja metsästäjä (2012) Paha Kuningatar kuvattiin Ravenna-nimisenä velhottarena, joka nousi valtaan surmattuaan kuninkaan ja vangitsi Lumikin linnaansa. Ravennalla oli myös Finn-niminen veli. Ravenna piti itsensä nuorekkaana imemällä itseensä nuorten lasten nuoruuden. Taikapeili kertoi Ravennalle, että Lumikin sydämen avulla hänestä tulisi kuolematon. Myöhemmin Lumikki karkasi vankeudestaan ja kohtasi metsästäjän, joka auttoi häntä kukistamaan Ravennan miehet kääpiöiden avulla ja Lumikki iski Ravennaa tikarilla sydämeen surmaten tämän, jonka jälkeen Lumikki kruunattiin kuningattareksi. Ravenna esiintyi myös elokuvan jatko-osassa Metsästäjä ja talvinen taistelu (2016).
Xiph.org
thumb|200px|Xiph.orgin logo
Paha Kuningatar (Disney)
Descendants-elokuvasarjassa paljastuu, että Paha Kuningatar on herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille ja hänellä on Evie-niminen tytär. Paha Kuningatar kilpaili Pahattaren kanssa saaren hallinnasta ja myöhemmin Pahatar vangitsi Pahan Kuningattaren tämän linnaan 10 vuoden ajaksi, koska tämä ei kutsunut Malia Evien kuusivuotissyntymäpäiville. Kun Evie yhdessä Malin, Jayn ja Carlosin kanssa kutsuttiin Auradoniin, Paha Kuningatar antoi Evielle pienen taikapeilin avuksi, jotta nelikko saisi varastettua Hyvän Haltiakummin taikasauvan.
Xiph.org
Xiph.org-säätiö on voittoa tavoittelematon organisaatio, jonka tavoitteena on tarjota yleiseen jakeluun vapaita multimediatiedostoformaatteja ja -työkaluja. Säätiön pääpaino on Ogg-perheen tiedostoformaateissa ja koodekeissa, joista menestynein on ollut Ogg Vorbis, avoin ja patenttivapaa audioformaatti ja koodekki, joka on suunniteltu kilpailemaan patentoitujen MP3- ja AAC-formaattien kanssa. Tämänhetkisen kehitystyön painopisteenä on Ogg Theora, avoin ja patenttivapaa videoformaatti patentoitujen MPEG-4, Real Video ja Windows Media Video-formaattien kilpailijaksi.
Oman kehitystyön lisäksi Xiph.org-säätiö on ottanut hoiviinsa aiemmin olemassa olleita vapaita ohjelmistoprojekteja, joista useimmilla on erillinen, aktiivinen kehittäjäryhmänsä. Näitä ovat esimerkiksi puheäänen tallettamiseen tarkoitettu vapaa audiokoodekki Speex ja häviötön audiokoodekki FLAC.
Xiph.org-säätiön perustaja on Oggin keksijä Chris Montgomery.
Klemetti
Klemetti voi tarkoittaa seuraavia:
Forcalquier
Forcalquier on 4 654 asukkaan kaupunki (2006) Etelä-Ranskassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella. Se on rakennettu jyrkälle kukkulanrinteelle 550 metrin korkeuteen. Kukkulan huipulla on kahdeksankulmainen kappeli paikassa, jossa keskiaikainen vanhakaupunki aikoinaan sijaitsi.
Espanjan Grand Prix 1988
Espanjan Grand Prix 1988 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta 1988 Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti toisesta ruudusta lähtenyt Alain Prost.
Operaatio Cedar Falls
Operaatio Cedar Falls oli Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin asevoimien toteuttama operaatio Vietkongin ja Pohjois-Vietnamin asevoimia vastaan Vietnamin sodan aikana 5.–26. tammikuuta 1967 Etelä-Vietnamin niin sanotun Rautakolmion alueella.
Operaatio onnistui ensisijaisissa tavoitteissaan ja Rautakolmio vallattiin pienin tappion. Vihollisen joukkojen tuhoamisessa ei kuitenkaan onnistuttu, vaan niiden onnistui vetäytyä Kambodžan puolelle. Yhdysvalloissa sodan vastaista mielipidettä vahvisti uutisointi 6 000:n asukkaan Bến Súcin kylän pakkoevakuoinnista ja tuhoamisesta.
Tausta
thumb|vasen|Viidakossa eteneviä panssariajoneuvoja. Rautakolmio oli noin 310 neliökilometrin kokoinen alue Etelä-Vietnamin Bình Dươngin maakunnassa parin tunnin matkan päässä maan pääkaupunki Saigonista. Alue oli tunnettu vietnamilaisten vastarintataistelijoiden tukialueena jo Ranskan siirtomaakaudella. Indokiinan sodan päätyttyä ja maan jakauduttua kahtia Pohjois-Vietnam oli aloittanut joukkojen ja tarvikkeiden lähettämisen sinne tukialueen luomiseksi. Vietkongilla oli laajaa kannatusta paikallisten keskuudessa. Vietnamin sodan sytyttyä rautakolmio oli Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin joukkoja vastaan tehtyjen hyökkäysten tukialue. Sen puolustamiseksi oli rakennettu vahvoja linnoituksia ja tunneliverkko. Yhdysvaltojen pitkän aikavälin suunnitelma oli ajaa vihollisen joukkoja pois asutetuilta alueilta, jolloin ne voitasiin tuhota. Yhdysvallat oli toteuttanut syyskuussa 1966 alueella operaatio Attleboron. Vaikka operaatio oli sinänsä voitto yhdysvaltalaisille, Vietkong ja pohjoisvietnamilaiset olivat palanneet rautakolmioon yhdysvaltalaisjoukkojen vetäydyttyä operaation päätyttyä. Operaatio Cedar Falls seurasi tammikuussa 1967.
Military Assistance Command, Vietnamin (MACV) komentaja kenraali William Westmoreland määräsi sotatoimien valmistelut niin sanotun War Zone C:n alueella kesällä 1966. Sotatoimet oli tarkoitus aloittaa joulun ja uudenvuoden lomien jälkeen. Suunnittelu oli II FFV:n komentajan kenraaliluutnantti Jonathan O. Seamanin vastuulla. Seaman piti operaation toteutusta Rautakolmion alueella myös suunnitellun operaatio Junction Cityn toteuttamisen edellytyksenä. Ennen operaation toteuttamista Vietkongin sissien liikkeitä alueella tarkkailtiin kuukausien ajan. Operaation tavoitteeksi asetettiin Vietkongin sotilasalue IV:n päätukikohta. Operaation toteuttamiseksi päätettiin käyttää niin sanottua vasara ja alasin -taktiikkaa. Alasimen muodostivat operaation ensimmäisessä vaiheessa joukot, jotka valtaisivat ilmateitse 5.–8. tammikuuta Bến Súcin kylän Rautakolmion luoteiskulmassa. Vasaran muodostaisivat 9. tammikuuta operaation toisessa vaiheessa idästä länteen hyökkäävät joukot. Joukot koostuivat kahdesta Yhdysvaltojen ja yhdestä Etelä-Vietnamin divisioonasta sekä niitä tukevista tykistön ja ilmavoimien yksiköistä.
Operaatio
thumb|vasen|[[M60-konekiväärillä puurajaan tulittava yhdysvaltalainen sotilas.]] Operaation ensimmäinen vaihe alkoi 5. tammikuuta 1967. Hieman yli 400 miehen vahvuinen yhdysvaltalainen jalkaväen pataljoona kuljetettiin Vietkongin pataljoonan puolustamaan Bến Súcin kylään 60:llä helikopterilla. Yllätyksen varmistamiseksi hyökkäystä edeltävää tulivalmistelua ei tehty. Yllätyksessä onnistuttiin lähes täydellisesti, ja kylä oli vallattu keskipäivään mennessä. Paikalle tuotiin etelävietnamilainen pataljoona suorittamaan kylän etsintöjä. Vietkongin tunnelit räjäytettiin ja lähistön puut ja pensaikot raivattiin. Kylän noin 6 000 asukasta siirrettiin leirille Phú Cườngin lähistölle.
Aamulla 9. tammikuuta viisi yhdysvaltalaista jalkaväenpataljoonaa, kaksi ratsuväen pataljoonaa ja tykistöpataljoona aloittivat operaation vasaravaiheen rautakolmion pohjoispuolella. Niitä tukivat hyökkäävät joukot idästä. Operaation toteuttamiseen osallistui yhteensä noin 30 000 yhdysvaltalaista ja etelävietnamilaista sotilasta. Pääosan varsinaisesta työstä toteutettiin kuitenkin pienillä yksiköillä, jotka osallistuivat päivin vihollisen etsintään ja väijytyksiin öisin. Joukot eivät kohdanneet kiivasta vastarintaa, sillä pohjoisvietnamilaiset pyrkivät taistelun sijana vetäytymään omien joukkojensa säästämiseksi. Operaatio päättyi 26. tammikuuta.
Seuraukset
Operaation pidempiaikaiset tulokset jäivät kuitenkin huomattavasti pienemmäksi. Vietkong oli vetänyt joukkonsa Kambodžan puolelle, eikä niitä onnistuttu siksi tuhoamaan. Yhdysvaltojen johto ei vielä sodan tässä vaiheessa sallinut esimerkiksi ilmaiskujen tekemistä Kambodžan puolelle. Yhdysvalloissa operaation julkisuuskuva kärsi Bến Súcin kylän tuhoamisesta ja sen aiheuttamasta pakolaistilanteesta. The New Yorker -lehden toimittaja Jonathan Schell julkaisi kesällä 1967 laajan reportaasin kylän tuhoamisesta. Uutisointi johti osaltaan Vietnamin sodan vastaisen liikkeen vahvistumiseen.
Fanny Chmelar
thumb|Fanny Chmelar Fanny Chmelar (s. 31. lokakuuta 1985 Weilheim in Oberbayern ) on saksalainen alppihiihtäjä.
Åren MM-kisoissa 2007 Chmelar oli superalppiyhdistetyssä 21:s, Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 pujottelussa kahdeksas ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 pujottelussa viidestoista.
Tanner Pearson
Tanner Pearson (s. 10. elokuuta 1992 Kitchener, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Vancouver Canucksia. Huhtikuussa 2021 hän teki Canucksin kanssa kolmevuotisen jatkosopimuksen. Vasemmalta laukovan Pearsonin pelipaikka on laitahyökkääjä. Los Angeles Kings varasi hänet numerolla 30. vuoden 2012 varaustilaisuudessa. Pearson debytoi NHL:ssä kaudella 2013–14 pelaten runkosarjassa 25 ottelua tehoin 3+4 ja pudotuspeleissä 24 ottelua tehoin 4+8. Hän oli mukana voittamassa Los Angeles Kingsille Stanley Cupin kaudella 2013–14. Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa Pearson voitti MM-pronssia vuonna 2012.
Toni Dahlman
Toni Dahlman (s. 3. syyskuuta 1979 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisellä kaudellaan 2015-2016 Puolan Polska Liga Hokejowan STS Sanokissa ja EIHL:n Braehead Clanissa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu työteliäisyys, monipuolisuus, kädet, laukaus, luistelu ja joukkuepelaaminen. Dahlmania on luonnehdittu pelityyliltään myös voimahyökkääjäksi. Hän laukoo oikealta. Dahlman pelasi Ottawa Senatorsissa 22 NHL-ottelua tehopistein 1+1=2. Hän on pelannut ulkomailla myös Ruotsissa, Sloveniassa, Saksassa, Itävallassa, Kazakstanissa ja Venäjällä.
Jääkiekkouransa päättänyt Dahlman työskentelee urapalveluja urheilijoille tarjoavassa Eezy Unitedissa.
Junioriura ja murtautuminen SM-liigaan
Dahlman aloitti jääkiekkoilun 8-vuotiaana Jokereissa. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Karhu-Kissoihin, jossa Dahlman pelasi myös ensimmäisen ottelunsa miesten II-divisioonassa kaudella 1996–1997. Hän teki siinä myös maalin. Kaudeksi 1997–1998 Dahlman siirtyi Jokereiden A-nuoriin, joissa hän voitti Suomenmestaruuden vuosina 1999 ja 2000 sekä SM-hopeaa vuonna 1998. Kaudella 1998–1999 Dahlman kuului myös joukkueen kapteenistoon ja debytoi myös Jokereiden SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi viisi runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Kauden 1999–2000 Dahlman vietti suurimmaksi osaksi lainalla I-divisioonajoukkue Kokkolan Hermeksessä ja sai kauden aikana tililleen yhden SM-liigaottelun. Kevätkauden hän vietti lähinnä Jokereiden A-nuorissa.
Kaudeksi 2000–2001 Dahlman siirtyi Tampereen Ilvekseen, jossa varsinainen SM-liigan tulokaskausi toi kaikissa 56 runkosarjaottelussa tehot 10+18=28 sekä seitsemässä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän teki liigauransa avausmaalin 21. syyskuuta 2000 ylivoimalla vieraissa Espoo Bluesia vastaan. Dahlmanin osuma jäi Ilveksen 1–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi ja hän sai myös syöttöpisteen joukkueen ensimmäiseen, Arto Tukion tekemään maaliin. Dahlman palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kahden tähden tähtipelaajana. Hän voitti runkosarjan tulokkaiden piste- ja syöttöpörssin ja palkittiin kauden päätteeksi myös parhaana tulokkaana Jarmo Wasaman muistopalkinnolla. Kautensa lähinnä Raimo Helmisen laidalla pelannut Dahlman voitti myös SM-pronssia. Tammikuussa 2001 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
NHL-varaus ja siirtyminen Pohjois-Amerikkaan
Ottawa Senators varasi Dahlmanin yhdeksännellä kierroksella 286. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2001. Hän on kaikkien aikojen kolmanneksi suurimmalla numerolla NHL:ään varattu suomalainen Lauri Kinoksen (293. varaus vuodelta 2000) ja Juha-Pekka Ketolan (287. varaus vuodelta 2001) jälkeen. Dahlman teki jo saman kesän heinäkuussa kaksivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2001–2002 suurimmaksi osaksi Senatorsin farmijoukkue Grand Rapids Griffinsissa, AHL:ssä. Lokakuussa 2001 Dahlman joutui peleistä noin kahdeksi kuukaudeksi sivuun saatuaan joukkuetoverinsa Jason Doigin lyöntilaukauksen leukaansa. Hän debytoi kauden aikana myös NHL:ssä, jossa Dahlman pelasi kymmenen runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi Senatorsissa ensimmäisen NHL-ottelunsa 3. tammikuuta 2002 Washington Capitalsia vastaan. Dahlmanista tuli kaikkien aikojen suurimmalla numerolla NHL:ään varattu liigassa pelannut suomalainen.
Toisen sopimuskautensa 2002–2003 Dahlman pelasi lähinnä Senatorsin uudessa farmijoukkue Binghamton Senatorsissa. Hän pelasi kauden aikana 12 NHL-ottelua tehden yhden maalin, joka syntyi 12. helmikuuta 2003 vieraissa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Dahlmanin osuma jäi Senatorsin 0–3-voittoon päättyneen ottelun avausmaaliksi ja näin ollen myös voittomaaliksi.
Paluu Suomeen
Kaudeksi 2006–2007 Dahlman siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän pelasi kautensa pääasiassa joukkueen ykkösketjussa Josef Strakan rinnalla ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 15+25=40. Tästä huolimatta Dahlmanin otteet jäällä jäivät kuitenkin pettymykseksi varsinkin kevätkaudella, eikä hänen sopimuksessaan ollutta optiota käytetty. Dahlman jatkoi kaudella 2007–2008 uraansa kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserienin Mora IK:ssa. Joukkue putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin, jossa hän ehti pelata kaudella 2008–2009 vain kuusi ottelua, kunnes Dahlman siirtyi lokakuussa 2008 loppukauden kattaneella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hänen odotettiin tuovan joukkueeseen lisää maalintekovoimaa, mutta polvivammoistakin kärsinyt Dahlman teki lopulta vain kaksi maalia ja 13 tehopistettä pelaamassaan 26 runkosarja- ja kahdeksassa playoff-ottelussa. Hän jäi pudotuspeleissä lopulta kokoonpanon ulkopuolelle. Dahlman voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hän edusti Kärppiä kauden aikana myös Mestarien Liigassa.
Syyskuussa 2009 Dahlman liittyi try-out -sopimuksella Helsingin IFK:hon, jossa hän pelasi seitsemän ottelua tehopistein 1+2=3, kunnes Dahlman jäi lokakuun lopulla ilman sopimusta. Hän oli ilman sopimusta tammikuuhun 2010 saakka, jolloin Dahlman teki loppukauden 2009–2010 kattaneen sopimuksen Kalevan Pallon kanssa.
Kiertolaiseksi ulkomaille
Lokakuussa 2010 Dahlman siirtyi Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan slovenialaisseura HK Acroni Jeseniceen oltuaan vapaana agenttina alkukauden 2010–2011. Hän teki 20 pelaamassaan ottelussa 21 tehopistettä, kunnes Dahlman siirtyi tammikuussa 2011 loppukaudeksi Saksan DEL-liigaan Grizzly Adams Wolfsburgin riveihin. Kaudeksi 2011–2012 hän palasi EBEL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella EC Graz 99ersiin. Dahlman toimi joukkueen varakapteenina.
Marraskuussa 2012 Dahlman teki sopimuksen Kazakstanin mestaruussarjajoukkue Aristan Temirtaun kanssa. Hän jatkoi joukkueessa myös kaudella 2013–2014, jolloin Dahlman jakoi Temirtaun sisäisen syöttöpörssin voiton Róbert Krajčin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä toiseksi Anton Dubininin jälkeen tehoilla 16+29=45. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle VHL-joukkue Sputnik Nižni Tagilin joukkueeseen. Syyskuussa 2015 Dahlman teki loppukauden 2015–2016 kattavan sopimuksen Puolan Polska Liga Hokejowan STS Sanokin kanssa.
Maajoukkueura
Dahlman pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1998, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Dahlman on pelannut myös Suomen A-maajoukkueessa yhteensä 15 ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 17. joulukuuta 2000 Baltika-turnauksen avausottelussa Venäjää vastaan.
Muuta
Toni Dahlmanin isosisko on entinen tennispelaaja Nanne Dahlman. Dahlman meni naimisiin jalkapalloilija Pia Silanderin kanssa kesäkuussa 2007.
Riley Sheahan
Riley Michael Sheahan (s. 7. joulukuuta 1991 St. Catharines, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NLA-seura EHC Bieliä. Vasemmalta laukovan Sheahanin pelipaikka on keskushyökkääjä. Sheanan on pelannut yli 600 ottelua NHL-liigassa edustaen useaa eri seuraa.
Sean Marquette
Sean Marquette (oik. Sean Anthony Edward Rodriguez, s. 30. kesäkuuta 1988 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Marquette esiintyi ensi kerran televisiosarjassa All My Children muutaman jakson verran, jonka aikana hän sai YoungStar-ehdokkuuden vuonna 1998. Sarjan jälkeen Marquette teki useita muutaman jakson vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten Tohtori Becker, Amyn lailla, Enkelin kosketus, Veljemme on nero ja Titus. 2000-luvulla hän ryhtyi tekemään näytelmäroolien lisäksi äänirooleja, joista ensimmäinen oli animaatiosarjassa Batman of the Future. Myöhemmin vuonna 2004 Marquette sai ensimmäisen pääroolinsa animaatiosarjasta Foster’s Home for Imaginary Friends. Vuotta myöhemmin häntä kuultiin Hämähäkkimiehenä videopelissä Ultimate Spider-Man. Hän on myös näytellyt nuorta Matt Flamhaffia elokuvassa 13 ja risat.
Lauri Lehtinen (yleisurheilija)
Lauri Aleksanteri Lehtinen (10. elokuuta 1908 Porvoon maalaiskunta – 4. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja 5 000 metrin juoksussa.
Vuonna 1931 Lehtinen herätti huomiota juoksemalla Eläintarhan radalla heinäkuun alussa 5 000 metriä aikaan 14.31,7, joka jäi vain kolme sekuntia Paavo Nurmen maailmanennätyksestä. 24. heinäkuuta Eläintarhassa kahden mailin kilpailussa hän sijoittui toiseksi ajalla 9.00,1, kun Paavo Nurmi teki uransa viimeisen maailmanennätyksen (8.59,5).
19. kesäkuuta 1932 olympiakarsintakilpailussa Eläintarhan kentällä Lehtinen juoksi 5 000 metrin uuden maailmanennätyksen 14.16,9, joka nosti hänet olympiakisojen ennakkosuosikiksi. Tämä ennätys kesti kolmea päivää vajaa seitsemän vuotta. Tällöin sen rikkoi Taisto Mäki. thumb|left|200 px|Kuva Berliinin vuoden 1936 olympialaisten 5 000 metrin juoksun matkalta. Kärjessä Suomen [[Ilmari Salminen (164), takanaan Iso-Britannian Peter Ward (261), Suomen hopealle tullut Lauri Lehtinen (165), matkan voittaja Suomen Gunnar Höckert (163), Puolan Józef Noji ja hänen takanaan pronssille tullut Ruotsin Henry Jonsson (578).]] Los Angelesin olympialaisten 5 000 metrin loppukilpailussa 7. elokuuta 1932 suomalaiset Lehtinen ja Lauri Virtanen nousivat johtoon jo aikaisessa vaiheessa. He onnistuivat karistamaan kannoiltaan kaikki muut kilpailijat paitsi Yhdysvaltojen Ralph Hillin. Pian juoksusta muodostui Lehtisen ja Hillin kaksinkamppailu. Viimeisellä kierroksella Hill yritti ohittaa Lehtisen. Tämän huomattuaan Lehtinen alkoi juosta siksakkia radalta toiselle estäen Hillin ohitusyritykset ja voitti lopulta puolella metrillä. Vaikka taktiikkaa siihen aikaan käytettiin yleisesti Euroopassa, amerikkalaisyleisö ei ollut tottunut siihen ja buuasi voittajalle. Molempien ajaksi tuli 14.30,0.
Vuonna 1933 Lehtinen juoksi 19. kesäkuuta 3 000 metrillä ennätyksensä 8.19,5 jääden Janusz Kusocinskin ME-ajasta vajaan sekunnin. Vuonna 1935 Lehtinen oli maailmantilaston ykkönen 5000 metrillä, perässään kuusi muuta suomalaista.
Berliinin olympialaisissa 1936 Lehtinen sijoittui toiseksi häviten Gunnar Höckertille 3,6 sekuntia ja tehden uransa toiseksi parhaan ajan (14.25,8).
Vuonna 1937 Ilmari Salmisen rikkoessa 13 vuotta vanhan Paavo Nurmen ME-tuloksen 10 000 metrillä, Lehtinen juoksi hänen perässään uransa parhaan ajan 30.15,0.
Vuonna 1940 Lehtinen lahjoitti kultamitalinsa Matti Mäkiselle, joka oli palvellut ansiokkaasti ja haavoittunut talvisodassa Karjalankannaksella. Tällä hän halusi kunnioittaa sodassa kaatuneen Höckertin muistoa.
Lehtisellä oli kolme lasta, joista yksi oli evankelista Kalevi Lehtinen (1936–2011). Lauri Lehtinen kuoli 65-vuotiaana syöpään.
Muuratjärvi
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3 154 hehtaaria eli 31,5 neliökilometriä, se on 12,4 kilometriä pitkä ja 7,1 kilometriä leveä. Se sijaitsee Muuramenharjun länsipuolella, jonne harju on padonnut järven. Järven laskujoki Muuramenjoki ylittää harjun kirkonkylässä. Järvi kaareutuu leveänä ensin luoteeseen ja lopuksi pohjoiseen, missä se haarautuu 2,5 kilometriä pitkän niemen molemmille puolille. Länsipuolen lahden pohjukka on Saukkolanlahti ja itäisen puolen Isolahti. Järven keskiosa on saaristoinen ja kaakkoisosassa on järvenselkä melko avoin. Järven ympäristö on melko mäkinen ja järvelle näkyy useita korkeita mäkiä. Muuramenharju piirtää tasaisen silhuetin järven kaakkoislaitaan ja korkeana näkyy etelärannasta 120 metriä kohoava Hirvivuori. Länsirannassa kohoaa 80 metrin korkeuteen Majalanmäki, jonka takana sijaitsee laajempi Ylipuolenmäki. Isolahdella sijaitsee Lapinmäki, jolla on 80 metriä. Järvelle pistäviä niemiä voidaan mainita Lietniemi pohjoisrannasta, Suurusniemi Muuramenharjulla ja Perminiemi etelärannassa. Erityisiä lahtia ovat 1,5 kilometriä pitkä Vihtalahti etelärannassa Majasaaren suojassa, kaksi kilometriä pitkä Muuramenlampi Alhonsaaren niemen suojassa järven koillisrannassa, Tohteenpohja Lietniemen vieressä ja Mellerinlahti Isolahden rinnalla.
Järvellä on kartan mukaan 73 saarta. Järven keskellä sijaitsee melko suuriakin saaria, joita ovat esimerkiksi Jahko, Halkosaari, Tupakkisaaret, Palosaari, Iso-Kauppi, Kaita, Myhkyrä ja Honkaluoto. Pohjoisessa Saukkolahden suojana on Ohensaari, Mellerinlahdella Mellerinsaari ja järven kaakkoisrannassa Vuohensalo, Iso-Kemppi ja Majasaari. Järven itäosan järvenselkää rikkovat pieni Honkasaari, Iso selkäsaari, Vähä Selkäsaari ja Suurusniemen pohjoispuolella Paskosaari. Vuohensalo on kartan mukaan suurin saari. Sillä on pituutta 1,8 kilometriä, leveyttä 600 metriä ja pinta-alaa yli 63 hehtaaria. Vuohensaloon tulee tie.
Järven rantaviivan pituus on 112,2 kilometriä ja suurin osa sen rannoista on metsämaata. Järven ympäristössä on viljelyalueita Saukkolassa, Tikkalassa, Viljaspohjalla, Vihtaladella, Lietniemellä ja Isolahdella. Rantaan ulottuvia peltomaita esiintyy näillä alueilla eniten. Valtatie 9 ohittaa Muuratjärven Muuramenharjulla ja siihen yhtyy järven länsipuolella seututie 607. Järven lounaisrannoille pääree oikasutietä yhdystie 6071 pitkin. Seututie kulkee Tikkalaan asti, mistä järveä kiertämään kannattaa käyttää yhdystietä 16607 Isolahteen asti ja käyttää sieltä yhdystietä 16615 takaisin kirkonkylälle. Järven asutus on haja-asutusta kirkonkylän ulkopuolella. Asutus on hieman keskittynyttä Vihtalahden kulmakunnalla, Tikkalan kylässä sekä Saukkolan, Isolahden ja Rannankylän kulmakunnilla. Muuramenharjun asuinalueet sijaitsevat enimmäkseen Päijänteen puolella, mutta Velkapohjan, Verkkoniemen ja Rajalan asuinalueet näkyvät järvelle. Suurin osa järvestä sijaitsee Muuramen kunnassa, mutta Jyväskylän kuntaraja entisenä Korpilahtena ylittää järven länsiosan.
Luontoarvoja
Järven kaakkoisosassa sijaitsevalla Muuramenharjulla on Natura 2000 -alue Muuramenharju–Innanlahden lehto (228 hehtaaria, FI0900023) ja siihen kuuluu myös tervaleppäkorven luonnonsuojelualue. Muuramenharju on yksi merkittävimmistä Keski-Suomen maakunnan harjuista.
Järven kalakantaan kuuluvat ahven, hauki, härkäsimppu, järvilohi, kuore, muikku, nieriä ja säyne. Lisäksi järvessä on jokirapua. Vesistöön on istutettu kuhaa, järvilohta, järvitaimenta, harjusta, siikaa, planktonsiikaa, järvisiikaa, haukea sekä muikkua. Järvelle myydään viehekalastuslupia.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Muuratjärven valuma-alueella (14.28), jonka Muuratjärven lähialueeseen (14.281) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,1 metriä mpy.
Muuratjärven valuma-alue on jaettu yhdeksään valuma-alueeseen, mutta sillä on kokoavia laskuojia enemmänkin. Niissä on yli hehtaarin kokoisia järviä yli 100, jonka vuoksi tässä esitellään niistä vain tärkeimmät. Ryssänojan valuma-alue (14.282) pieni eikä siellä ole kuin yksi järvi. Pieni on myös Kalaojan valuma-alue (14.288), jossa sijaitsee yksinäinen Kalajärvi (8 hehtaaria, ha). Vuojoen valuma-alueen (14.283) laskujoki Vuojoki laskee länsirannassa Pöykynlahteen Vuohensalon suojaan. Sen alajuoksulla sijaitsevat Viljasjärvi (16 ha) ja Moksinmyllylampi (3 ha) ja sen yläjuoksulta voidaan mainita Moksinjärvi (46 ha), Joutee (21 ha) ja Surkee (67 ha). Viereisen Patajärven valuma-alueen (14.284) pääjärvi on alajuoksulla oleva Patajärvi (128 ha), joka kerää eri ojista vetensä. Niistä kannattaa tässä yhteydessä mainita vain Hangasjärvi (30 ha), Vihtajärvi (11 ha) ja Pyssyjärvi (19 ha). Patajärven laskujoki on lyhyt Mattilanjoki. Saukonlahteen laskeva Myllyjoki Kuusjärven alueen (14.285) laskujoki. Sen pääjärvi Kuusjärvi (106 ha) sijaitsee alueen alajuoksulla. Yläjuoksulta tulevat myös Vesankajärven valuma-alueen (14.286) vesiä. Siellä sijaitsee Vesankajärvi (203 ha), jonka laskujoki laskee Mustajärvestä (17 ha) Neulajokena Neulajärveen (16 ha) ja Iso-Lampsi (42 ha), ja sitten Vispilänjokea myöten Kuusjärveen. Sallaanojan valuma-alueen (14.287) laskuoja Sallanoja laskee Ala-Sallaajärvestä (36 ha) Muuratjärven Isolahteen. Valuma-alueella sijaitsevat myös Ylä-Sallaajärvi (37 ha) ja Ruokepuolinen (18 ha). Järven lähialueeseen kuuluvat Ala-Vihtajärvi (2 ha), Ylä-Vihtajärvi (2 ha), Kivijärvi (12 ha) ja Hokkasenlampi (3 ha).
Muuramenjoki lähtee järven itäpäästä Muuramenlammen lahdesta ja se laskee 1,5 kilometrin matkan harjun poikki Päijänteen Lehtiselän Kylänlahteen. Joella on pudotusta tällä matkalla 11,8 metriä.
Länsi-Midlands
Länsi-Midlands tarkoittaa aluetta Englannissa; pohjois-eteläsuunnassa keskivaiheilla ja itä-länsisuunnassa suunnilleen Penniinien länsipuolella.
Alueena siihen luetaan kuusi kreivikuntaa:
Alueen väkiluku oli vuoden 2011  väestönlaskennassa 5 602 000.
Meksiletiini
Valmiste imeytyy suun kautta, mutta sitä on annettu myös injektioina. Maksa osallistuu lääkkeen metaboliaan, mutta varsinaisesti lääke poistuu elimistöstä munuaisten kautta virtsaan.
Sivuvaikutukset
Meksiletiinin sivuvaikutuksina on kuvattu pahoinvointia ja neurologisia oireita kuten silmänvärvettä ja kaksoiskuvia. Meksiletiini voi pahentaa parkinsonismin oireita.
Ferzan Özpetek
thumb|Italian presidentti [[Giorgio Napolitano ja Ferzan Özpetek.]] Ferzan Özpetek (s. 3. helmikuuta 1959 Istanbul) on turkkilainen, sittemmin italialaistunut elokuvaohjaaja.
Özpetek muutti Italiaan vuonna 1978 opiskellakseen Roomassa draamaa sekä taiteen ja elokuvien historiaa. Ensimmäisen pitkän elokuvansa, Hamam - turkkilainen kylpylä, hän ohjasi vuonna 1997. Tämän jälkeen Özpetek on ohjannut neljä muutakin elokuvaa ja hänen kuudes elokuvansa, italiankieliseltä nimeltään Saturno contro, valmistuu vuonna 2007.
William Wordsworth
William Wordsworth (7. huhtikuuta 1770 Cockermouth – 13. huhtikuuta 1850 Ambleside) oli englantilainen runoilija ja kuningaskunnan hovirunoilija eli Poet Laureate.
Elämä
Wordsworth eli lapsuutensa Pohjois-Englannissa Cumbrian järviseudulla, joka on tunnettu maalauksellisen kauniista maisemistaan. Vaikka hän menetti vanhempansa jo varhain, oli hänellä hyvien kasvattajien ansiosta onnellinen lapsuus.
Vuosina 1791–1792 Wordsworth oleskeli Ranskassa ja koki paikan päällä suuren vallankumouksen tapahtumat. Hän innostui vallankumouksesta jopa niin paljon, että yritti saada Ranskan kansalaisuuden. Vallankumous oli hänen mielestään tienraivaaja uudelle aikakaudelle, jolloin ihmiset olisivat vapaita ja täydellisiä. Haaveet uudesta aikakaudesta sortuivat kuitenkin pian: valta päätyi Ranskassa Robespierren ja Napoleonin kaltaisille diktaattoreille, ja vallankumouksen ylevät periaatteet hylättiin. Wordsworth ajoi kuitenkin vielä Englannissa köyhien asiaa.
Vuonna 1795 Wordsworth tutustui runoilija Samuel Coleridgeen. Tämä tuttavuus johti hedelmälliseen yhteistyöhön, jonka tuloksena oli vuonna 1798 julkaistu runokokoelma Lyrical Ballads. Wordsworthin ja Coleridgen katsotaan aloittaneen tällä runokokoelmalla englantilaisen runouden romanttisen tyylisuuntauksen.
Vuosia 1798–1807 pidetään Wordsworthin parhaana luomiskautena. Hän kirjoitti tuolloin muun muassa omaelämäkerrallisen runoteoksen The Prelude (Alkusoitto), joka tosin julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Suuri runoelma ihmisestä ja luonnosta, The Recluse (Erakko), jäi keskeneräiseksi.
Wordsworth avioitui vuonna 1802 Mary Hutchinsonin kanssa. Hän oli jo vuonna 1799 muuttanut takaisin lapsuutensa maisemiin Cumbriaan, ja siellä hän myös asui koko loppuelämänsä. Hän sai viran postilaitoksesta, mutta jatkoi runoilemista kuolemaansa asti. Yleisesti ollaan kuitenkin sitä mieltä, että Wordsworthin runous menetti 1810-luvulta alkaen alkuperäistä ilmaisuvoimaansa. Nuoruuden vallankumouksellisuus vaihtui jäyhään konservatismiin. Wordsworth vastusti tyttöjen koulutusta, orjuuden lakkauttamista, katolilaisten oikeuksia sekä rautateiden rakentamista järviseudulle, koska pelkäsi että sinne tulisi liikaa ”vääränlaisia ihmisiä”.
Wordsworthin sisar Dorothy (1771–1855) asui vuodesta 1795 yhdessä veljensä kanssa. Sisarukset olivat erittäin läheisiä toisilleen, ja William sai moniin runoihinsa aiheet Dorothyn tekemistä havainnoista luonnossa. Dorothyn päiväkirjat kertovat elämästä runoilijan lähipiirissä.
Soi maininki hiljainen
20 suosikkia – Soi maininki hiljainen on vuonna 1998 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
NHL-kausi 1998–1999
Kausi 1998–99 oli National Hockey Leaguen historian 82. kausi. Sen aikana 27 joukkuetta pelasi kukin 82 runkosarjaottelua. Dallas Stars voitti lopulta Stanley Cupin kukistettuaan loppuottelussa Buffalo Sabresin. Ensimmäisen kerran jaettiin myös Maurice 'Rocket' Richard Trophy palkinnoksi kauden parhaalle maalintekijälle. Sen sai Teemu Selänne. Saman palkinnon olisi aikanaan saanut myös Suomen Jari Kurri voitettuaan maalipörssin kaudella 1985–86.
Lisäksi kausi muistetaan legendaarisen Wayne Gretzkyn uran päätöskautena. Hän pelasi tuolloin New York Rangersin joukkueessa.
Pistepörssi
Lyhenteiden selitys: O = Ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet
Stanley Cup -finaali
Vuoden 1999 Stanley Cup -loppuottelusarjassa Dallas Stars kukisti Buffalo Sabresin otteluvoitoin 4–2. Näin Dallas voitti ensimmäisen mestaruutensa.
Big Brother 2012
Ennen tuotantokauden alkua castingkiertuetta ei järjestetty lainkaan, vaan asukkaaksi taloon saattoi pyrkiä vain internetin haun kautta. Haku alkoi 12. maaliskuuta 2012 ja päättyi 30. huhtikuuta 2012. Hakijoita oli yhteensä 3 000, joista haastatteluvaiheeseen pääsi muutama sata. Osa haastatelluista kutsuttiin myöhemmin suorittamaan ryhmätehtäviä ja monia erilaisia testejä.
Tuotantokauden aloituslähetys sai keskimäärin 562 000 katsojaa, mikä on yli 10 % enemmän kuin edellisvuoden aloituslähetyksen katsojamäärä. . Finaalia seurasi keskimäärin 560 000 katsojaa.
Viikkotehtävät
Tällä kaudella asukkaat eivät lyö vetoa viikkotehtävän onnistumisesta. Sen sijaan asukkaat palkitaan viikkotehtävän päätyttyä kultaisella, hopeisella tai pronssisella palkinnolla sen mukaan, miten he ovat tehtävästä onnistuneet.
Nimeämisoikeuskilpailut
Tällä kaudella järjestettiin nimeämisoikeuskilpailuja, jolloin ainoastaan voittajat saivat antaa pisteitä nimeämisäänestyksissä.
Häädetyn herja
Tällä kaudella talosta häädetty asukas sai vielä vaikuttaa talon tapahtumiin antamalla häädetyn herjan.
Nimeämistaulukko
Keltainen taustaväri tarkoittaa, että asukasta ei voinut nimetä kyseisellä viikolla.
RN Spingarda
RN Spingarda oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Gabbiano-luokan korvetti.
Valmistus
Alus tilattiin Porto Margherasta Bredalta,missä köli laskettiin 14. maaliskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1943.
Palvelus
Saksalaiset valtasivat aluksen 1943 Porto Margherassa Venetsiassa sen ollessa edelleen telakalla. Työt jatkuivat aluksella, joka otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta 1944 nimellä Uj208. HMS Avon Vale ja HMS Wheatland upottivat aluksen 1. marraskuuta 1944 tykistötaistelussa Adrianmerellä Pagsaaren edustalla.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 2018 – miesten 500 m
Pikaluistelun miesten 500 metrin kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 19. helmikuuta 2018 Gangneung Ovalissa, Gangneungissa, Etelä-Koreassa.
Matias Juvonen
Matias Juvonen (s. 2. tammikuuta 1983) on suomalais-itävaltalainen futsal-pelaaja, joka edusti Futsal-liigan Someron Voima (SoVo) eli SoFoa kaudella 2013-14. Hän on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa seitsemän ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Matias Juvonen edusti kausilla 2009-2013 Kampuksen Dynamoa.
Juvonen pelaa myös jalkapalloa, jossa hänen pelipaikkansa on keskikentällä. Hän on edustanut PK-35:ttä, FinnPaa, Jokereita, Atlantista, Bonner SC:tä ja PK Keski-Uusimaata.
Saksalaisen pelaajasiirtosivuston mukaan Juvonen päätti jalkapalloilijan uransa 1.1.2014.
Juvonen sai jalkapallo-oppinsa Itävallassa ja puhuu sujuvaa saksaa. Vuonna 2013 Juvonen toimi Palloliitossa kilpailuassistenttina.
Juvonen pelasi myös Suomen beachfutismaajoukkueen ensimmäisessä epävirallisessa maaottelussa Viroa vastaan vuonna 2009.
Kirjoitti kandidaatintutkielmansa "Futsalin rantautuminen Suomeen" kuten myös Pro gradu -tutkielmansa futsalista.
Annelie Ehrhardt
Annelie Ehrhardt (s. 18. kesäkuuta 1950) on entinen itäsaksalainen pika-aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Ehrhardt saavutti lyhyellä aitajuoksumatkalla ensimmäiset aikuisten arvokisamitalinsa vuonna 1971, ensin hopeaa sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrillä ja kesällä samoin hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa 100 metrillä. Vuonna 1972 hän voitti sisäratojen EM-kilpailuissa kultaa 50 metrin aitajuoksussa ja Münchenin olympialaisissa kultaa 100 metrin aitajuoksussa maailmanennätysajalla 12,59 s.
Tango d’amore
20 suosikkia – Tango d'amore on vuonna 1997 julkaistu Eino Grönin kokoelmalevy.
Micachu
Micachu (oik. Mica Levi) (s. 1987 Surrey) on englantilainen indieartisti ja laulunkirjoittaja. Micachu and The Shapes on rock-trio, jonka muodostavat Mica Levi (laulu/kitara) sekä Raisa Kahn (syntetisaattorit/perkussiot) & Marc Pell (perkussiot). Micachu & The Shapesin musiikki on hankalasti kategorisoitavissa ja sisältää muun muassa Indie rock-, noise- ja elektrovaikutteita.
Perdita Weeks
Perdita Rose Annunziata Weeks (s. 25. joulukuuta 1985) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi South Glamorganissa, Walesissa. Weeks suoritti opintonsa Roedean Schoolissa ja opiskeli taidehistoriaa Courtauld Institute of Artissa. Hän on Honeysuckle Weeksin nuorempi sisar ja Rollo Weeksin vanhempi sisar.
Sonic the Hedgehog (videopeli)
Sonic the Hedgehog on Sonic Teamin kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Sega Mega Drivelle. Se on ensimmäinen peli samannimisessä pelisarjassa. Peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuoden 1991 kesäkuussa ja Japanissa saman vuoden heinäkuussa. Peli sai loistavan vastaanoton ja syrjäytti nopeasti aikaisemmin Mega Driven pakettipelinä olleen Altered Beastin tullen nopeasti yhdeksi Mega Driven ja Segan myydyimmistä peleistä. Pelin suosio edesauttoi myös suuresti 8-bittisten pelikonsolien lopullisessa syrjäyttämisessä markkinoilta.