cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carlos Torre Repetto
Hänen kansainvälinen uransa shakin huipulla kesti vain vähän yli vuoden. Voitettuaan 1924 vakuuttavasti turnauksen Detroitissa ja jätettyään siellä taakseen muiden muassa Samuel Reshevskyn, pelasi hän 1925 Baden-Badenin, Marienbadin ja Moskovan turnauksissa. Vaikka Torre ei saavuttanutkaan kokonaisvoittoa missään näistä suurista turnauksista, hänen taitonsa saivat ansaitun huomion. Erityisen suuren kohun herätti hänen vaikuttava voittonsa entisestä maailmanmestarista Emanuel Laskerista Moskovan turnauksessa. Johtuen psyykkisestä sairaudesta, jonka syytä ei tarkasti tiedetä, Torre vetäytyi pian kaiken tämän jälkeen pois kilpashakista 1926. Mitä silminnäkijöiden kertomuksiin voidaan luottaa, hän osoitti häiriintyneitä ruokailutottumuksia ja eli etupäässä makeisia syömällä. Sen jälkeen kun Torre oli bussimatkalla New Yorkin halki kaiken kansan nähden hankkiutunut eroon vaatteistaan, passitettiin hänet muutamaksi viikoksi sairaalaan. Sieltä kotiuduttuaan Torre matkusti takaisin Meksikoon ja vietti kotimaassaan koko loppuelämänsä, pelaamatta enää koskaan yhtäkään shakkiottelua tosissaan.
Vähän ennen kuolemaansa Carlos Torre Repetto sai 1977 suurmestarin arvonimen, jonka FIDE myönsi hänelle kunniatittelinä. Hänestä tuli Meksikon ensimmäinen tämän tittelin haltija. Carlos Torren pelien perusteella laskettu "historiallinen" ELO-luku oli parhaimmillaan 2668. Tämän hän saavutti toukokuussa 1926, jolloin hänen voidaan laskea olleen maailman kymmenen parhaan shakinpelaajan joukossa.
Hänen mukaansa on nimetty vielä nytkin suosittu shakkiavaus, Torre-aloitus. Lisäksi hän esitteli Baden-Badenissa pelinalun 1. d2-d4 Rg8-f6 2. c2-c4 Rb8-c6, jota kutsutaan meksikolaiseksi torjunnaksi (saksaksi Mexikanische Verteidigung, englanniksi yleensä Black knight's tango siinä hyödynnettävien mustien ratsujen mukaan).
Voittaessaan sensaatiomaisesti Laskerin hän teki tunnetuksi pelitavan, jota saksaksi kutsutaan nimellä Zwickmühle ("mylly"). Torreen liittyy myös eräs historian kuuluisimmista shakkiotteluista, jossa hänen väitetään olleen toisena osapuolena jo 1920: Adams – Torre, New Orleans 1920. Tätä ottelua ei kuitenkaan välttämättä koskaan edes pelattu.
Vuoden 1925 Moskovan turnauksessa kuvattiin Neuvostoliitossa elokuva Šahmatnaja gorjatška, jossa Torre esiintyy eräiden muiden huippupelaajien tavoin pelaamassa shakkia. Kotimaassaan Meksikossa Carlos Torre Repetto muistetaan edelleen maansa suurimpana shakinpelaajana, ja Gabriel Velasco on kirjoittanut hänen elämästään ja shakkiotteluistaan kirjan Vida Y Partidas De Carlos Torre.
Bodöarna
Bodöarna on saari Hiittisten ulkosaaristossa Kemiönsaaren kunnassa. Saari sijaitsee Hiittisten pääsaaresta Rosalasta etelään Örön itäpuolella.
Bodöarna on muodostunut useiden saarten kasvaessa yhteen. Budö, Lillön, Kalmarsön ja Korsön ovat näistä suurimpia. Monet pienet saaret ympäröivät Bodöarnaa, niistä suurimmat ovat Bötsön ja Busön. Saaren eteläpuolella on kaksi fladalahtea, Västersundet ja Lädan. Bodöarnan nimen uskotaan tulleen saarilla sijainneista talonpoikien aitoista, bodar.
Hannibal Sehested
Hannibal Sehested (1609 – 13. syyskuuta 1666) oli tanskalais-norjalainen poliitikko ja Tanskan kuninkaan Kristian IV:n vävy. Hän toimi Norjan käskynhaltijana vuosina 1642–1651.
Kalasataman metroasema
Kalasataman metroasema on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista. Se sijaitsee Sörnäisten ja Kulosaaren välissä ja otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2007. Asema palvelee uutta Kalasataman asuinaluetta, joka sijaitsee entisen Sörnäisten sataman paikalla. Asemalta on suora yhteys syyskuussa 2018 avattuun kauppakeskus Rediin.
Asemaa käyttää arkisin keskimäärin 17 300 matkustajaa.
Arkkitehtuuri
Kalasataman metroaseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto HMT Arkkitehdit Oy. Kuluja aseman rakentamisesta syntyi noin 16 miljoonaa euroa.
Aseman tunnusmerkkejä ovat lasiseinät ja lähes kaikista muista Helsingin metron asemista poiketen kaksi erillistä laituria. Vastaava laituri on Helsingin metrossa vain Itäkeskuksen itään johtavalla raiteella. Tällaiset sivulaiturit ovat muun muassa Madridin ja Pariisin metroissa normi. Lasikatteinen asemalaituri on 135 metriä pitkä.
Asema oli alun perin tarkoitus rakentaa vasta asuinalueen valmistuessa, mutta alueen kiinteistönomistajat pyysivät kaupungilta sen rakentamista jo aikaisemmin ja lupasivat maksaa kolmanneksen kustannuksista. Kalasatama rakennettiin jo valmiille rataosuudelle jälkikäteen, joten rakentaminen ja suunnittelu oli tavallista vaativampaa. Rakennustyöt tehtiin siten, että metroliikenne ei keskeytynyt missään vaiheessa. Kaikki radan yllä tehtävät nostot hoidettiin yöllä, kun metro ei liikennöinyt. Aseman kohdalla rataan tehtiin hyvin pieniä muutoksia, kuten loivan mäen tasoittaminen. Asemalaitureita on poikkeavasti kaksi. Junan ovet aukeavat siis kulkusuuntaan nähden oikealta.
Aseman itäinen lippuhalli toteutettiin vasta satamatoimintojen poistuttua alueelta vuonna 2008. Siihen asti asemalla oli vain läntinen sisäänkäynti Hermannin rantatielle sekä itäsuunnan laiturilta Kulosaaren sillan bussipysäkille ja kevyen liikenteen väylälle. Aseman päissä on varauloskäynnit.
Ruotsinkielinen nimi
Kaupunginosan korrekti ruotsinkielinen nimi on Fiskehamnen (’Kalastussatama’), mutta vanhoista kartoista metroaseman nimeksi oli otettu Fiskhamnen. Tammikuussa 2015 Kaisaniemen metroaseman nimenvaihdoksen yhteydessä aseman ruotsinkielinen nimi vaihdettiin Fiskehamnens metrostationiksi. Syy tähän muutokseen oli, että Fiskhamnen viittasi enemmän kalaan kuin kalastukseen.
Super Cup
Super Cup voi tarkoittaa:
Seitsemän sisarusta (vuorijono)
thumb|300px|Vuorijono [[Dønna-saaren suunnalta.]] thumb|300px|Vuorijono kuvattuna [[Hurtigruten-laivalta.]] Seitsemän sisarusta (, myös De syv søstre) on vuorijono Alstenin saarella Alstahaugin kunnassa Norjan Nordlandissa. Vuorijono sijaitsee Vefsninvuonon edustalla.
Vuoret ovat pohjoisesta etelään Botnkrona 1 072 m, Grytfoten 1 019 m, Sjæringen 1 037 m, Tvillingene (”Kaksoset”) 945 m ja 980 m, Kvasstinden 1 010 m ja Breitinden 910 m.
Allyylijodidi
Allyylijodidi eli 3-jodipropeeni (C3H5I) on halogenoituihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa allyylijodidi on kellertävää nestettä. Valon vaikutuksesta yhdiste hajoaa muodostaen jodia, minkä vuoksi väri muuttuu tummemman ruskeaksi. Allyylijodidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin.
Allyylijodidia valmistetaan allyylialkoholin, jodimetaanin ja trifenyylifosfiitin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden esimerkiksi polymeerien valmistukseen.
Termosfääri
Termosfääri on ilmakehän kerros 100–500 kilometrin korkeudessa mesosfäärin ja eksosfäärin välissä. Termosfäärin alinta osaa kutsutaan ionosfääriksi; siellä aines on ionisoituneessa muodossa.
Gil Young-Ah
Gil Young-Ah (s. 11. huhtikuuta 1970 Ansan) on eteläkorealainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja.
Termosfääri
Termosfäärissä esiintyy revontulia. Revontulet syntyvät ionosfäärissä, kun aurinkotuulen protonit ja elektronit törmäävät ilmakehän atomeihin ja molekyyleihin.
Gil Young-Ah
Gil saavutti suurimmat menestyksensä nelinpelissä. Yhdessä Shim Eun-Jungin kanssa hän voitti pronssia MM-kisoissa 1991 ja Barcelonan olympialaisissa 1992. Vuonna 1993 MM-kisoista tuli pronssia Chung So-Youngin kanssa ja kultaa vuonna 1995 Jang Hye-Ockin parina. Atlantan olympialaisissa 1996 Gil oli hopealla nelinpelissä Jang Hye-Ockin kanssa, mutta sekanelinpelissä hän voitti kultaa yhdessä Kim Dong-Moonin parina lyöden finaalissa toisen Etelä-Korean parin Ra Kyung-Min ja Park Joo-Bong.
Ervamaa
Ervamaa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Termosfääri
Termosfääri suojaa Maapalloa gamma- ja röntgensäteilyltä, ja radioaallot heijastuvat termosfääristä.
Nora Zehetner
Vuonna 2005 Zehetner esiintyi pienen budjetin pitkissä elokuvissa Hääyö (Conversations with Other Women) ja Brick sekä lyhytelokuvassa The Adventures of Big Handsome Guy and His Little Friend. Hänellä on rooli myös vuonna 2006 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Fifty Pills. Vuonna 2006 hän esitti myös Eden McCainin roolia NBC:n draamasarjan Heroes ensimmäisen tuotantokauden alkupuoliskolla. Hänen seuraavia elokuvatöitään olivat komedia Remarkable Power ja kauhuelokuva Beneath, jossa hänellä oli naispääosa. Zehetner on myös näytellyt myös muun muassa televisioelokuvassa Prinsessa (Princess), jossa hän näytteli naispääosaa, prinsessa Ithacaa.
Intel i486
right|thumb|250px|Intel i486SX right|thumb|250px|Suoritin sisältä Intel i486 on Intelin valmistama mikroprosessori, joka käyttää x86-käskykantaa. Se julkaistiin huhtikuussa 1989. Intel lopetti tuotesarjan valmistamisen vuoden 2007 syyskuussa.
i486 oli parannettu versio edeltäjästään Intel 80386 -suorittimesta. 32-bittinen i486 valmistettiin aluksi yhden mikrometrin prosessilla. Ensimmäisen esitellyn mallin kellotaajuus oli 25 MHz.
80486 sisälsi 8 kilotavua L1-tason välimuistia, joka myöhemmissä versioissa kasvatettiin 16 kilotavuun. 80486DX:ssä oli sisäänrakennettu matematiikkasuoritin (FPU). 80486SX-mallissa ei ollut matematiikkasuoritinta.
Alun perin SX-malli julkaistiin, koska Intel oli tehnyt virheen liukulukuyksikköä suunnitellessaan. SX-mallin kovan kysynnän vuoksi myöhemmin laserin alle kuitenkin joutui myös täysin toimivia prosessoreita.
Suorittimen muistiväylä on 32-bittinen, joten emolevylle on lisättävä kerralla neljä 30-pinnistä SIMM-muistimoduulia, tai yksi 72-pinninen SIMM.
Prosessorin 3-vaiheinen liukuhihna mahdollisti teoriassa yhden käskyn suorittamisen kellojaksossa ja i486 saavutti noin 20 MIPS:n nopeuden. Tämä tarkoitti sitä, että se oli noin kaksi kertaa nopeampi kuin samalla kellotaajuudella toiminut 80386. 33 MHz:n versio julkaistiin toukokuussa 1990 ja 50 MHz:n versio kesäkuussa 1991.
486:sta valmistettiin seuraavia versioita:
Malleja oli saatavilla 16, 20, 25, 33 MHz:n ulkoisilla kellotaajuuksilla. Jotkin myöhemmät emolevyt mahdollistivat 60 ja 66 MHz:n taajuuksien käytön ylikellotukseen.
Monet yhtiöt, mukaan lukien IBM, Texas Instruments, AMD, Cyrix, ja Chips & Technologies lisensoivat tai kopioivat suorittimen ja tuottivat omia mallejaan.
Vihtori Heikkilä
Henrik Viktor (Vihtori) Heikkilä (26. lokakuuta 1868 Anjala – 26. joulukuuta 1923 Tampere) oli suomalainen rakennusmestari, joka valmistui ammattiin Tampereen teollisuuskoulun huonerakennusosastolta vuonna 1888. Heikkilä oli Suomen Rakennusmestariliiton perustajajäsen, ja hän toimi urakoitsijana useiden tamperelaisten tehtaiden rakennushankkeissa. Heikkilä työskenteli yhteensä seitsemän vuotta piirtäjänä Georg Schreckin, F. L. Caloniuksen, Lambert Pettersonin ja Onni Törnqvistin arkkitehtitoimistoissa ja osasi näin itsekin suunnitella sekä pieniä että isoja rakennuksia. Heikkilä piirsi Tampereelle useita taloja, joista näkyvin oli Hämeenkadulla sijainnut Pulla-Helinin talo. Siinä Heikkilä yhdisti uusrenessanssin ja jugendin tyylipiirteitä.
Ensimmäinen maailmansota lamautti Tampereen rakennustuotannon, minkä seurauksena Heikkilä ajautui konkurssiin. Myöhemmin hän oli jäsenenä arviointilautakunnassa, joka tarkasteli sisällissodan aiheuttamia vahinkoja Tampereella.
Heikkilä oli lähtöisin maanviljelijäperheestä. Vuonna 1895 hän meni naimisiin anjalalaisen Ida Yrjölän (1871–1923) kanssa. Pari sai viisi lasta.
Suunnittelutöitä Tampereella
thumb|Vihtori Heikkilän sunnittelema rakennus Amurin puutalokorttelissa. thumb|Lidmanin talo Tammelassa. thumb|Pulla-Helinin talon julkisivua 1960-luvulla.
Sigurd Boman
Sigurd Alexander Boman (3. marraskuuta 1879 Turku – 15. toukokuuta 1929) oli suomenruotsalainen runoilija.
Sigurd Bomanin isä oli puuseppämestari ja maineikkaan turkulaisen huonekalutehdas Bomanin perustaja Nikolai Boman, ja myös Sigurd työskenteli yrityksessä.
Victoria
Victoria voi tarkoittaa seuraavia:
Jimmy Johnstone
James Connelly ”Jinky” Johnstone (30. syyskuuta 1944 Bothwell, Skotlanti – 13. maaliskuuta 2006) oli skotlantilainen jalkapalloilija.
Johnstone tuli tunnetuksi pelatessaan Celticissä. Hän debytoi joukkueessa vuonna 1963 ja voitti seurassa yhdeksän Skotlannin-mestaruutta, neljä Skotlannin cupia ja viisi Skotlannin liigacupia. Hän oli mukana vuonna 1967 Lissabonissa, kun Celtic voitti ensimmäisenä brittiseurana Euroopan cupin.
Hän menehtyi maaliskuussa 2006 marraskuussa 2001 todettuun lihashermoston sairauteen.
Andreï Makine
thumb|Andrei Makine Tallinnan kirjamessuilla [[HeadReadissä toukokuussa 2010.]] Andreï Makine (, s. 10. syyskuuta 1957 Krasnojarsk, Siperia, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka kirjoittaa ranskaksi.
Elämäkerta
Makine kasvoi Penzan kaupungissa, joka sijaitsee noin 700 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Hän oppi ranskaa jo lapsena ranskalaissyntyiseltä isoäidiltään ja kirjoitteli runoja sekä ranskaksi että äidinkielellään venäjäksi.
Tuula Rosenqvist
Tuula Rosenqvist (ent. Ignatius, o.s. Usva; 13. huhtikuuta 1933 – 7. helmikuuta 2011 Espoo ) oli Yle TV1:n ja Yle TV2:n kuuluttaja. Hän menestyi Telvis-äänestyksissä, ja hänet valittiin vuosina 1967 ja 1973 television parhaaksi naispuoliseksi esiintyjäksi.
Andreï Makine
Elämäkerta
Peruskoulutuksensa jälkeen Andreï Makine opiskeli kirjallisuutta ja sai kirjallisuuden tohtorin arvon Moskovan valtionyliopistossa. Tämän jälkeen hän opetti kirjallisuutta Novgorodissa sekä avusti venäjänkielistä kirjallista aikakauslehteä nimeltä Ulkomainen kirjallisuus (Иностранная литература).
Tuula Rosenqvist
Tuula Usva tuli tunnetuksi jo kymmenvuotiaana koulutyttönä. Tällöin hän esiintyi Orvo Saarikiven elokuvassa Suomisen taiteilijat, joka oli kolmas Suomisen perhe -elokuva. Siinä Usva esitti Pipsa Suomisen luokkatoveria. 15-vuotiaana hän näytteli nimiroolin Edvin Laineen elokuvassa Prinsessa Ruusunen vuodelta 1949.
Ekeri
Ab Ekeri Oy on Pedersören Kolpissa toimiva yritys, joka valmistaa kuorma-autojen perävaunuja ja puoliperävaunuja. Ekerin päätuotteita ovat sivusta avattavat umpiperävaunut. Sen tuotannosta menee vientiin 70 prosenttia, lähinnä Ruotsiin ja Norjaan.
Tuula Rosenqvist
Ennen vuonna 1959 alkanutta televisiouraansa Usva toimi muun muassa matkatoimistovirkailijana, myymäläemäntänä ja mallina. Myöhemmin hän toimi myös juontajana ja muotinäytösten vetäjänä. Erotessaan Yleisradiosta vuonna 1974 hän oli TV2:n pääkuuluttaja.
Yksityiselämä
Rosenqvist oli avioliitossa ekonomi Panu Ignatiuksen kanssa, ja heillä on kaksi poikaa. Heistä toinen on muun muassa TeliaSoneran ja Sanoma-konsernin talousjohtajana toiminut Kim Ignatius.
Toisen aviomiehensä Jan Rosenqvistin kanssa Tuula Rosenqvist asui pitkään Ranskassa. Hän muutti takaisin Suomeen vuonna 2010 jäätyään leskeksi. Hän kuoli 77-vuotiaana Jorvin sairaalassa Espoossa 7. helmikuuta 2011.
Andreï Makine
Elämäkerta
Ranskan-matkallaan 1987 hän sai maasta poliittisen turvapaikan ja omistautui kirjoittamiselle. Hän piti kuitenkin muutaman luennon venäläisestä kirjallisuudesta ranskalaisissa eliittikorkeakouluissa École normale supérieure ja Sciences Po. Tarjottuaan kustantajille käsikirjoituksiaan Makine sai aluksi kieltäviä vastauksia. Ensimmäinen kirja, jonka hän onnistui saamaan kustantajien seulasta lävitse, oli vuonna 1990 julkaistu La fille d'un héros de l'Union soviétique. Makine uskotteli kustantajalle, että kyseessä oli käännös venäjän kielestä. Vuonna 1995 hän sai ensimmäisenä vieraskielisenä kirjailijana arvostetun Goncourt-palkinnon, lukiolaisten Goncourt -palkinnon sekä Prix Médicis -palkinnon, kaikki samasta Le Testament français -teoksesta.
Tuotanto
Teokset on suomentanut Annikki Suni lukuun ottamatta teoksia Vain rakkaus, jonka on suomentanut Erkki Jukarainen, ja Tuntemattoman miehen elämä, jonka on suomentanut Ville Keynäs.
Ulrich Neisser
Ulrich Neisser (8. joulukuuta 1928 Kiel, Saksa – 17. helmikuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän syntyi vuonna 1928 Saksassa ja muutti perheensä kanssa Yhdysvaltoihin 1931. Neisser kirjoitti vuonna 1967 kirjan Cognitive psychology, joka on kognitiivisen psykologian tunnettuja teoksia. Tutkimustensa perusteella Neisser kehitti havaintokehäteorian, joka kuvaa havaitsemisen kolmea vaihetta.
Sodassa ja rakkaudessa
Sodassa ja rakkaudessa voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Löningen
Löningen on kaupunki Hase-joen varrella, Cloppenburgin piirikunnassa, Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita kaupungissa oli vuoden 2006 lopussa 13 221 ja pinta-ala on 143 neliökilometriä. Löningenin pormestari on Thomas Städtler.
Kaupunki sijaitsee noin 25 kilometriä lounaaseen Cloppenburgin kaupungista.
Kaupunginosat
Löningen muodostuu Löningenin kaupungista ja 29 pienemmästä taajamasta 230px|thumb|Löningeniä. St. Vitus -kirkko takavasemmalla. Löningen on jaettu viiteen neljännekseen ja Wiekiin (Ortskern).
Metyyliklooriasetaatti
Metyyliklooriasetaatin kemiallinen kaava on C3H5ClO2 ja rakennekaava ClCH2COOCH3. Metyyliklooriasetaatista käytetään myös nimityksiä metyylimonoklooriasetaatti ja metyyli-alfa-klooriasetaatti. Metyyliklooriasetaatti on kloorietikkahapon (C2H3ClO2) metyyliesteri.
Katso myös etyyliklooriasetaatti.
Ehrenbreitsteinin linnoitus
Ehrenbreitsteinin linnoitus on linnoitus samannimisen vuoren rinteillä Reinin varrella vastapäätä Koblenzin kaupunkia. Vuorelta on löytynyt linnoitusten jäänteitä jo ajalta kolmetuhatta vuotta ennen ajanlaskumme alkua. thumb|300px
Kaksituhatta vuotta myöhemmin, noin vuonna tuhat Ehrenbert-niminen ruhtinas rakennutti linnan, joka antoi vuorelle nimen.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin Ehrenbreitsteinin linnoitus oli yksi harvoista ranskalaisten hallitsemista tukikohdista, joista käsin saattoi hyökätä Reinin yli Saksaan.
Nykyinen linnoitus on vuosina 1817–1832 preussilaisten rakentama, eikä se ole joutunut koskaan hyökkäyksen kohteeksi.
Gávdoksen ja Gavdopoúlan saarten kansainvälisesti tärkeä lintualue
Gávdoksen ja Gavdopoúlan saarten kansainvälisesti tärkeä lintualue (IBA) sijaitsee Välimereen kuuluvalla Libyanmerellä, Kreikalle kuuluvan Kreetan saaren eteläpuolella. Alueen koko on hehtaaria ja siihen kuuluu alueita kreikkalaisista Gávdoksen ja Gavdopoúlan saarista. Gávdoksen saari on frýganan ja katajien peittämä. Gavdopoúlaa peittää frýgana.
Suojelualueesta puolet on pensaikkoa, 30 prosenttia metsää, 10 prosenttia rantaviivaa, 10 prosenttia merta ja loput 10 prosenttia aluetta, jota ihminen on muokannut. Suojelualueella harjoitetaan esimerkiksi kalastusta, maanviljelyä ja matkailua.
Suojelualue on tärkeä alue muuttolinnuille, ja siellä asuu muun muassa karimetsoyhdyskunta ja kyläpöllösiä. Gávdos on ensimmäinen metsäinen saari Afrikasta pohjoiseen suuntaavien muuttolintujen reitillä, minkä ansiosta se on otollinen paikka tutkia kevätmuuttoa.
Suojelualuetta uhkaa muun muassa matkailun hallitsematon lisääntyminen sekä maastopalot.
Surkastuma
Surkastuma eli rudimentti on elin, joka on jäänyt tarpeettomaksi evoluution myötä. Sen alkuperäinen toiminnallinen tarkoitus heikkenee tai vaihtuu toiseksi. Surkastunut elin jää keskeneräiseksi ja toimimattomaksi eliön kasvun myötä.
Surkastumat ihmisessä
Ihmisen umpilisäke, viisaudenhampaat, vilkkuluomi ja häntänikamat ovat esimerkkejä surkastuneista elimistä. Esimerkiksi umpilisäkkeen koko on pienentynyt ja toiminto muuttunut sopeutuen ihmisen ruokavalion evolutiiviseen muutokseen herbivorista omnivoriksi.
Oceans of Fantasy
Oceans of Fantasy on saksalaisen Boney M. -yhtyeen neljäs albumi vuodelta 1979. Levy sisältää muun muassa hittikappaleet ”Gotta Go Home” ja ”El Lute”.
Elektra (albumi)
Elektra on Ilkka Alangon 19. elokuuta 2009 julkaistu studioalbumi. Suomen albumilistalla se sijoittui parhaimmillaan sijalle 7.
Oceans of Fantasy
Britanniassa Oceans of Fantasy meni listan kärkeen heti avausviikollaan. Suomessa albumi oli listaykkösenä kahdeksan viikkoa ja myi platinaa.
Surkastuma
Surkastumat ihmisessä
Ihmisillä on myös joitain tarpeettomiksi katsottuja refleksejä. Esimerkiksi ihon kananlihalle meneminen eli karvankohottajalihasten supistuminen on jäänne ajalta, jolloin ihmisillä oli vielä runsas karvapeite. Sen tarkoituksena on nostaa karvoitus pystyyn, joten uhattu eläin näyttää suuremmalta ja mahdollisesti pelottaa vihamielisen vastustajan pois. Nykyisin tämä ilmiö voidaan selvästi havaita esimerkiksi tarkkailemalla simpansseja tai pelästyneitä kissoja. Kylmissä olosuhteissa iho menee myös kananlihalle, jolloin karvoituksen sisään jäävä ilmakerros laajenee ja eristää turkillisen eläimen ympäröivästä kylmästä ilmasta. Tätä ei kuitenkaan pidetä jäänteenä, toisin kuin ihon kananlihalle menoa stressin alla.
Elektra (albumi)
Kappaleet ”Sattuu”, ”Etsin sua”, ”Kullanhuuhtoja” ja ”Linnunpoika” on julkaistu singleinä. Kappaleisiin ”Etsin sua” ja ”Kullanhuuhtoja” on tehty musiikkivideot.
Oceans of Fantasy
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Surkastuma
Surkastumat ihmisessä
Uutena tietona 2016 mediassa kerrottiin, kuinka jotkin pitkään surkastumiksi kutsutut elimet ovatkin tarpeellisia, esimerkiksi umpilisäke on tärkeä suolistobakteereille ja häntäluu on lantioiden lihasten kiinnityskohta.
Elektra (albumi)
Albumi kulki aluksi työnimellä Etsin sua.
Sodankylän kotiseutumuseo
Sodankylän kotiseutumuseo esittelee Sodankylän ja Sompion 1900-luvun alun talonpoikaiselämää.
Museon päärakennuksena on Rieston kylästä, nykyisen Lokan tekoaltaan alueelta, museoalueelle siirretty Kuukkelin talo (rakennettu v. 1906). Päärakennuksen ympärille on koottu aikakaudelle tyypillinen pihapiiri: makasiini, savusauna ja pirrakota, navetta, kesänavetta, Penjuksen ja Erkkilän aitat, paja, tolla, lapintalo, riihi ja lato. Rakennuksia on yhteensä 13. Makasiini, sepän paja ja tolla on rakennettu paikan päällä perinteisin menetelmin kuvaamaan näitä talonpoikaisajan pihaan kuuluneita rakennuksia. Muut rakennukset on siirretty eri puolilta Sodankylää.
Museon kokoelmien lähtökohtana on Sodankylä-Seura ry:n vuonna 1949 aloittama esineiden keruu ja perinteen tallentaminen. Kuukkelin talo siirrettiin museoalueelle vuonna 1962.
Batman and Harley Quinn
Batman and Harley Quinn on vuonna 2017 julkaistu Warner Bros. Animationin tuottama animaatioelokuva, joka perustuu DC Comicsin supersankari Batmaniin. Elokuvan ohjasi Sam Liu ja käsikirjoittivat Bruce Timm sekä Jim Krieg. Timmin mukaan Batman and Harley Quinn kirjoitettiin sopivaksi DC:n animaatiouniversumin maailmaan, mutta hän pitää elokuvaa silti oma itsenäisenä teoksenaan.
Juoni
Mykkymuratti ja Floronic Man aikovat muuttaa kaikki maapallon elävät olennot kasvihybrideiksi, lopettaakseen ihmisiä kohtelemasta luontoa vääriin. Estääkseen tämän, Batman ja Nightwing joutuvat liittoutumaan Muratin parhaan ystävän, Harley Quinnin kanssa.
Kaurialan kenttä
alt=Kaurialan_kentta|pienoiskuva|Kaurialan kentän pääkatsomo. Kaurialan kenttä on vuonna 1938 valmistunut urheilustadion Hämeenlinnassa. Sillä pelattiin Helsingin olympialaisten maahockeyotteluita vuonna 1952.
Nykyisin Kaurialan kenttä toimii jalkapallon kakkosessa pelaavan HJS:n ja Rugbyn SM-sarjan Linna Rugby Clubin kotikenttänä.
Historia
Kaurialan kenttä on peruskorjattu vuonna 1988 ennen siellä järjestettyjä Kalevan Kisoja. Stadionia uudistettiin 2002 sekä valaisinpylväillä että 500 hengen kattamattomalla lisäkatsomolla. Pääkatsomoa ehostettiin vuonna 2003 ja 2004 kaksi vuotta aikaisemmin rakennettu aurinkokatsomo katettiin.
Hämeenlinnalainen jalkapallovaikuttaja Reijo Riihimäki yritti vuonna 2003 saada Hämeenlinnan kaupungin satsaamaan enemmän Kaurialan Veikkausliigan olosuhdeohjelman vaatimuksia vastaavaksi saattamiseksi. Tämä oli tarkoitus toteuttaa takasuoralle rakennettavalla n. 2 000 hengen katetulla katsomolla. Kaupungin päätös hankkeeseen oli kuitenkin kieltävä, mikä johti Riihimäen siirtymiseen taka-alalle FC Hämeenlinnan toiminnasta.
Kentän yleisöennätys 3 283 katsojaa on ottelusta FC Hämeenlinna - Rovaniemen Palloseura, joka pelattiin 7. toukokuuta 2004.
Simon van Salingen
Simon van Salingen oli antwerpenilainen kauppias, joka tutki Kuolan niemimaata ja sen lähialueita 1500-luvun lopulla.
Simon van Salingen järjesti vuosina 1566–1568 tutkimusmatkan, jonka tarkoituksena oli luoda kauppasuhteita Venäjän pohjoisosiin. Hän kävi useasti Kuolassa ja Kantalahdessa sekä tutustui Trifon Petsamolaiseen ja alueen muihin uskonnollisiin vaikuttajiin. Myöhemmin Salingen toimi Tanskan palveluksessa.
Benguelanvirta
Benguelanvirta on Etelä-Atlantin subtrooppisen virtauksen itäinen reuna. Se alkaa pohjoiseen suuntautuneena Hyväntoivonniemeltä, josta se virtaa Afrikan länsirannikon suuntaisesti noin 24–30 eteläiselle leveysasteelle.
Antti Henttonen
Antti Henttonen (3. maaliskuuta 1922 Antrea – 7. elokuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen opetusneuvos. Hän toimi Opettaja-lehden ja sen edeltäjän Opettajain Lehden päätoimittajana vuosina 1953–1983. Hän kätteli ensimmäisenä vieraana silloisen tasavallan presidentti Tarja Halosta itsenäisyyspäivän vastaanotolla vuonna 2011, koska presidenttiä perinteisesti ensimmäisenä kätellyt Mannerheim-ristin ritari Tuomas Gerdt joutui perumaan saapumisensa viime hetkillä vaimonsa sairastuttua.
Antti Henttonen teki parinkymmenen vuoden ajan paljon laulujen sanoituksia muun muassa sekakuoro Peipposille. Tunnetuin Henttosen sanoitus on venäläinen valssi ”Lokki”, jonka ovat levyttäneet Mauno Kuusisto ja Arja Havakka.
Antti Henttonen julkaisi vuonna 1987 muistelmateoksen Pilkkeitä – koulu- ja lehtimiehen polulta.
Henttonen ja Suomen Kansakoulunopettajain Liiton puheenjohtaja Lauri Järvi alkoivat pohtia yhtenäisen peruskoulun toteuttamisen edellytyksiä vuonna 1953, kun kouluhallituksen koulutoimenjohtaja Alfred Salmela oli maininnut heille, että opettajajärjestöllä ei ollut koulutuspoliittista ohjelmaa. Uudistusta koskeva periaatepäätös hyväksyttiin eduskunnassa vuonna 1963, ja sen mukainen laki säädettiin vuonna 1968.
Aikuinen nainen (albumi)
Aikuinen nainen on Paula Koivuniemen vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää 20 kappaletta hänen vuosina 1978–1982 levyttämistään kappaleista. Albumi on toinen Koivuniemen albumi 20 suosikkia -sarjassa. Ensimmäinen on Perhonen. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Fazer Records.
Tanssitaide Suomessa
Tanssitaide käsittää tanssin taidemuotona, jolloin pois lukeutuvat muun muassa seuratanssi ja viihdetanssi. Esimerkkejä tanssitaiteesta ovat muun muassa baletti ja nykytanssi. Myös kansantanssin piirissä tehdään nykyisin tanssitaiteeksi luettavia teoksia.
Suomessa tanssitaide on ollut osa tuettua kulttuurielämää. Vuonna 2005 13 tanssiryhmää sai valtiontukea, suurimpina Suomen Kansallisbaletti ja Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmä, Helsinki Dance Company.
Suomen Kansallisbaletti
Suomalainen baletti on vahvasti venäläisen balettiperinteen vaikuttama, sillä 1900-luvun alussa Helsinki oli helppo vierailukohde venäläisille balettiryhmille. Toivo Niskanen oli ensimmäisiä suomalaisia tanssijoita. Hän opiskeli Pietarissa noin vuonna 1908 ja toi karakteritanssin Suomeen. Hän tanssi myös yhden kauden Ballet Suedois’ssa. Vuonna 1919 siirtyi venäläinen Aleksanterin teatteri Suomen Oopperan käyttöön ja Edvard Fazer alkoi suunnitella sille myös balettiryhmää. Vuonna 1921 Suomen Kansallisoopperaan sellainen perustettiinkin. Nykyään se käyttää nimeä Suomen Kansallisbaletti. Tanssimestariksi valittiin Pietarissa opiskellut George Gé. Vuonna 1922 aloitettiin Joutsenlammen esityksillä ja ensimmäinen täysimittainen suomalainen balettikoreografia oli Gén Sininen helmi (1931). Tanssijoiden vierailut ja kulttuurivaihto jatkuivat toisen maailmansodan jälkeen ja baletin suosio kasvoi suhteessa saksalaisvaikutteiseen vapaaseen tanssiin, jonka piirissä ei vielä ollut mahdollisuuksia ammattimaiseen toimintaan opetustyötä lukuun ottamatta.
1970-luvulla Kansallisbaletti laajensi modernimpaan ilmaisuun erityisesti esityksillä Kaiku (1976, Carolyn Carlson) ja Seitsemän veljestä (1980, Marjo Kuusela). Vuosina 1992–2001 erityisesti nykytanssikoreografina ansioitunut Jorma Uotinen toimi Kansallisbaletin johtajana ja ohjelmisto modernisoitui ja kansainvälistyi edelleen.
Suomalainen moderni ja nykytanssi
1900-luvun alkupuolella syntyi uutta muotoa tanssille etsinyt liike Keski-Euroopassa ja Yhdysvalloissa – osin toisistaan riippumatta. Yhdysvalloissa 1900-luvun alussa muiden muassa Isadora Duncan etsi uutta tanssi-ilmaisua ja otti nykytanssiin johtaneen kehityksen ensiaskeleita. Euroopassa uusi tanssi, vapaa tanssi tai moderni tanssi nousi erityisesti Saksassa 1910–1940 ja sen kehitys liittyi kiinteästi uuden voimistelun piirissä syntyneeseen ajatteluun. Saksalainen vapaan tanssin liike kuihtui toisen maailmansodan jälkeen.
Suomalainen vapaa tanssi sai vaikutteita Saksasta ja kytkeytyi osittain naisvoimistelun kehitykseen. Maggie Gripenberg (1881–1976) lienee tunnetuin suomalainen uuden tanssin edustaja. Hän opiskeli Dalcrozen koulussa 1910 ja harjoitti myös kuvataideopintoja. Hän esiintyi 1930-luvulle asti, sai monia voittoja ulkomaisissa koreografiakilpailuissa ja jatkoi opettamista aina 1960-luvulle saakka (muun muassa Sibelius-akatemiassa). Suomalainen baletti ammattilaistui Kansallisoopperan baletin perustamisen myötä, mutta vapaan tanssin puolella oli tarjolla lähinnä opetustyötä. Irja Hagfors loi kansainvälistä uraa, Ester Naparstok piti tanssikoulua Tampereella ja Elsa Puolanne ja Mirri Karpio omaansa Helsingissä. Gripenbergin oppilas Ilta Leiviskä seurasi tätä opettajana Sibelius-akatemiassa.
Vapaan tanssin saama amatöörileima pysyi sillä aina 1960-luvulle asti. Silloin uudet vaikutteet amerikkalaisesta modernista tanssista ja jazztanssista tulivat Suomeen. Eräs merkittävimmistä suomalaisen modernin tanssin vaikuttajista oli Riitta Vainio, joka aloitti 1960-luvulla perinteisellä konserttitanssilla, mutta vuosikymmenen kuluessa alkoi tehdä kokeiluja visuaalisen tanssiteatterin ja improvisaatiotapahtumien kanssa. Hän opetti Irja Hagforsin perustamassa Praesens-ryhmässä ja myös tuotti Suomeen ulkomaisia opettajia. Ensimmäisiä kosketuksia jazztanssiin saatiin West Side Storyn vieraillessa Suomessa, ja siitä Heikki Värtsi teki myös suomalaisen version. Jazztanssin ensimmäisiä opettajia Suomessa oli Tamara Rasmussen. Suomalainen baletti kallistui itään, mutta moderni tanssi länteen ja otti oppia Yhdysvaltojen tanssimaailman virtauksista.
Ensimmäiset ammattimaiset tanssiryhmät (Kansallisbaletin jälkeen) perustettiin 1970-luvulla. Niistä tärkein oli Raatikko-tanssiteatteri joka yhä kiertää laajalti Suomea. Raatikon ryhmän merkittävin koreografi oli Marjo Kuusela, jonka monet työt perustuivat suomalaisen kirjallisuuden klassikoihin. Muita merkittäviä koreografeja olivat Ruth Matso, Heikki Värtsi, Liisa Priha, Ulla Koivisto, Ervi Sirén, Jorma Uotinen, Reijo Kela, Tommi Kitti ja Marja Korhola. Marja Korhola johtaa nykyään Tanssiteatteri Raatikon toimintaa. Raatikon nykyohjelmisto koostuu paljolti lapsille suunnatusta tanssiteatterista, jonka saralla teatterista on tullut merkittävä tekijä Suomessa.
Jorma Uotinen nousi kaiken kansan tietoisuuteen työllään Unohdettu horisontti (1980). Uotinen oli työskennellyt Pariisissa (yhteistyössä yhdysvaltalaisen koreografin Carolyn Carlsonin kanssa) ja hänen sirpaleinen ja visuaalinen tyylinsä oli 1980-luvun nykytanssin suunnannäyttäjiä. Erityisen hedelmällinen oli hänen kautensa Helsingin kaupunginteatterin tanssiryhmän, Helsinki Dance Companyn kanssa 1982–1991. Hänen Kalevala-teoksensa lienee ensimmäinen nykytanssiteos, joka pystyi täyttämään kaupunginteatterin suuren näyttämön katsomon ilta toisensa jälkeen. 1980-luvulla kansainvälisten vaikutusten merkitys kasvoi entisestään ja monet suomalaiset opiskelivat Japanissa butoh-tanssin parissa. Uusia vaikutteita saatiin myös Hollannin suunnasta ja siellä kouluttautuneet toivat mukanaan tietoa muun muassa kontakti-improvisaatiosta ja release-tekniikasta.
1990-luvulla koko tanssitaiteen ala koki valtavan nousukauden. Yhtenä merkittävänä tekijänä voidaan pitää tanssin korkeakoulutuksen alkamista Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella 1983. Aiemmin ainoa ammattiin johtava tanssikouluttaja oli ollut balettitanssijoiden kouluttamiseen erikoistunut Kansallisoopperan balettioppilaitos. Eritasoisiin tutkintoihin johtavia opinahjoja on sittemmin perustettu useita. Toisiinsa sekoittuvien taidesuuntien määrä kasvoi 80-luvulla ja koreografit alkoivat yhdistää visuaalisen taiteen, videon ja uuden median keinoja tanssitaiteeseen. Nykyisin tanssitaide-esitysten valo- ja äänisuunnitteluun panostetaan huomattavasti ja ne ovat parhaimmillaan yhtä tärkeitä draaman ja merkityksen välittäjiä kuin itse tanssikin. Suomalainen nykytanssi myös kansainvälistyi yhä enemmän ja sai tunnettuutta Suomen ulkopuolellakin – tanssi sanattomana taiteena ei kärsi suomalaisen kielialueen pienuudestakaan.
Tutkimus ja opetus
Tärkein tanssitaiteen opetuslaitos on Tanssitaiteen laitos Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa, josta voi valmistua esimerkiksi tanssijaksi, koreografiksi tai tanssinopettajaksi. Kansallisoopperan balettikoulussa voi valmistua ammattitanssijaksi. Ammattikorkeakouluissa on tarjolla tanssiin suuntautuvia koulutusohjelmia, joissa voi opiskella ainakin tanssinopettajaksi. Myös yksityisissä tanssikouluissa opetetaan tanssitaidetta sekä harrastelijoille että alalle suuntautuville. Joissakin niistä annetaan Opetusministeriön hyväksymää tanssin perusopetusta, joka täyttää taiteen perusopetukselta vaaditut kriteerit. Tanssitutkimus sisältyy myös Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitoksella harjoitettavaan teatteritieteeseen. Tanssin tutkimusta ja esimerkiksi tohtorinväitöksiä tehdään myös Teatterikorkeakoulussa joko taiteellis- tai tieteellispainotteisina.
Tanssitaide 2000-luvulla
Valtaosa suomalaisesta tanssitaiteesta syntyy niin sanotulla vapaalla kentällä eli lakisääteistä valtionosuutta saavien teattereiden ja tanssiryhmien ulkopuolella. Suomessa on noin 1 000 tanssitaiteilijaa, joista suurin osa työskentelee itsellisinä taiteilijoina.
Keskeinen nykytanssiteosten tuotanto- ja esityskeskus on Zodiak – Uuden tanssin keskus Helsingin Kaapelitehtaalla. Zodiak tuottaa vuosittain 15–20 uutta nykytanssin kantaesitysteosta yhteistyössä vapaan kentän toimijoiden kanssa. Sateenvarjomaisella tuotantotavallaan Zodiak on antanut kasvot monimuotoiselle ja monipuoliselle nykytanssille. Sen taiteilijakeskeinen tuotantomalli ja taiteelliset tulokset ovat herättäneet kansainvälistä kiinnostusta ja olleet luomassa esimerkkiä uusille, vastaaville tanssin tuotantorakenteille sekä kotimaassa että ulkomailla. Oulussa on samankaltaista tuotantomallia noudattava JoJo – Oulun Tanssin keskus.
Tanssitaiteen nykyinen moninaisuus ja teosmuotojen rikkaus pakenee yksinkertaisia määritelmiä; taiteelliset ideat, teosten esiin tuoma ruumiillisuus ja esitysten muodot liikkuvat ja muuntuvat. 2010-luvulla esiin nousseita termejä ovat olleet muun muassa sosiaalinen koreografia, jossa sosiaalisiin todellisuuksiin luodaan uusia yhteyksiä liikkeen ja tanssin keinoin. Tanssitaiteilijat hakeutuvat enenevässä määrin erilaisille taiteen, tieteen ja aktivismin rajapinnoille sekä tekevät teoksia, jotka liikkuvat tanssitaiteen, esitystaiteen ja nykyteatterin rajamaastossa.
Tanssitaidetta esitteleviä festivaaleja Suomessa ovat muun muassa Liikkeellä marraskuussa -nykytanssifestivaali, Kuopio tanssii ja soi sekä Täydenkuun Tanssit -festivaali. Tanssiteoksia nähdään usein myös yleisfestivaalien, kuten Helsingin Juhlaviikkojen, ohjelmassa.
Scott Sumner
Scott B. Sumner on julkisen Bentley Universityn taloustieteen professori. Hän on tutkinut etenkin rahapolitiikkaa ja ennustusmarkkinoita.
Sumner on tunnettu markkinamonetarismi-kannan isänä. Hän siis vaatii keskuspankkia pitämään talouden pysyvästi nimellisen BKT:n esimerkiksi 5 %:n kasvu-uralla, jotta rahapolitiikka olisi uskottavaa ja sääntöpohjaista eikä harkinnanvaraista mutta silti tasaisi suhdanteita. Huonoina aikoina joustaisivat reaalipalkat nimellispalkkojen ja työllisyyden sijaan.
Keskuspankin tulisi luoda nimellisen BKT:n futuurimarkkinat ja säätää rahapolitiikkaa näiden tuottaman informaation perusteella.
Sumnerin mukaan inflaatio on epätarkka ja viivästynyt mittari eikä erottele kysyntäsokkeja tarjontasokeista. Nimellinen BKT reagoi paljon nopeammin ja antaa siten merkin elvytystarpeesta aiemmin.
Pennywise
Pennywise on yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1988 Hermosa Beachissa, Kaliforniassa. Perustajajäseniä olivat laulaja Jim Lindberg, kitaristi Fletcher Dragge, rumpali Byron McMackin ja basisti Jason Thirsk. Vuonna 1996 basisti Thirsk erosi yhtyeestä taistellakseen alkoholismiaan vastaan. Vieroitus sujui odotetusti, mutta retkahdettuaan Thirsk teki itsemurhan ampumalla itseään rintaan. Pennywise on nimetty Stephen Kingin romaanissa Se esiintyvän tappajaklovnin mukaan. Yhtye on julkaissut 11 studioalbumia.
Shakin maailmanmestaruusottelu 2006
'''Shakin 48. maailmanmestaruusottelu''' järjestettiin 23. syyskuuta – 13. lokakuuta vuonna 2006 Kalmukian pääkaupungissa Elistassa. Ottelussa vastakkain pelasivat FIDE:n hallitseva maailmanmestari, bulgarialainen Veselin Topalov ja vuonna 1993 FIDE:stä eronneiden Garri Kasparovin ja Nigel Shortin perustaman mestaruusjärjestelmän hallitseva mestari, venäläinen Vladimir Kramnik. Ottelu koostui 12 pelistä, ja koska tilanne oli niiden jälkeen tasan 6–6, ratkaistiin mestaruus lyhyemmillä siirtoajoilla pelatuilla neljällä jatkopelillä, joissa Vladimir Kramnik varmisti mestaruuden itselleen tuloksella 8½–7½.
Peli 1, Kramnik-Topalov, 1-0
Kramnik voitti ottelun ensimmäisen pelin 75 siirron sekä kuuden ja puolen tunnin pelin jälkeen. Topalov, jonka tyyli on enemmän taktinen kuin asemallinen, painosti voimakkaasti, mutta teki pahan virheen pelin loppupuolella. Topalovilla oli tasa-asema läpi pelin ennen virhelaskelmaansa.
Kylpyhuonekiista
28. syyskuuta Topalovin manageri Silvio Danailov valitti ottelun järjestäjille ja lehdistölle Kramnikin toistuvista kylpyhuonekäynneistä ensimmäisen neljän pelin aikana. Danailov huomautti, että toisin kuin muualla kylpyhuoneissa ei ollut videovalvontaa, ja piti Kramnikin käyntien tiheyttä ”outona, ellei jopa epäilyttävänä”. Hän uhkasi Topalovin luopuvan ottelusta, ellei asiaan puututtaisi.
FIDEn vetoomuslautakunta totesi, että Kramnikin kylpyhuoneessa käyntejä oli liioiteltu, mutta määräsi, että pelaajien omat kylpyhuoneet suljetaan ja avataan yhteinen käymälä, joka on vain pelaajien käytössä. Kramnikin manageri Carsten Hensel antoi julkisen lausunnon, jossa hän vaati pysyttävän ottelun alussa sovituissa säännöissä. Hän puolusti Kramnikin tiheitä kylpyhuonekäyntejä: ”Lepohuone on pieni ja Kramnik pitää käveleskelystä ottelun aikana. Siksi hän käyttää myös kylpyhuonetiloja. [– –] Lisäksi on todettava, että Kramnikin on juotava paljon vettä pelien aikana.” Hensel sanoi Kramnikin kieltäytyvän ottelun pelaamisesta niin kauan kuin FIDE ei kunnioita Kramnikin oikeuksia käyttää omaa kylpyhuonettansa silloin kun hän haluaa. Hän ilmaisi myös epäluottamuksensa vetoomuslautakuntaa kohtaan ja vaati sen jäsenten vaihtamista.
Ottelun järjestäjät pysyivät vetoomuslautakunnan päätöksessä, Kramnik kieltäytyi tulemasta pelaamaan viidettä peliä, ja niin ottelu merkittiin Topalovin voitoksi. Myöhemmin samana päivänä FIDEn presidentti Kirsan Iljumžinov vastasi Kramnikille luottavansa täysin vetoomuslautakunnan jäseniin ja heidän tekemäänsä päätökseen ja pyysi Kramnikia jatkamaan ottelua. 30. syyskuuta ilmoitettiin, että kuudetta peliä ei pelata suunnitelman mukaan, vaan seuraava peli olisi päivää myöhemmin. Saman päivän iltana osapuolien kanssa neuvotellut Kirsan Iljumžinov totesi heidän haluavan jatkaa peliä, mutta kylpyhuoneista ei ollut vielä päästy sopuun eikä myöskään siitä, jatketaanko tilanteesta 3-1 vai 3-2.
Vetoomuslautakunnan päätös todettiin virheelliseksi ja sen jäsenet vaihdettiin. Koska Kramnik ei kuitenkaan ollut tehnyt protestia kahden tunnin sisällä viidennen pelin päättymisestä, pelin tulos jäi voimaan ja ottelua jatkettiin tilanteesta 3-2.
Iljumžinov kertoi Juri Vasiljevin haastattelussa 3. lokakuuta 2006:
Englantilaisen suurmestari John Nunnin mukaan kylpyhuonekiistassa kyse oli siitä, että Topalovin joukkue päätti tehdä psykologisen hyökkäyksen vaikeassa pistetilanteessa.
Dai Tamesue
Dai Tamesue (, s. 3. toukokuuta 1978, Hiroshima) on japanilainen 400 metrin aitajuoksija.
Tamesue osallistui vuoden 2000 Sydneyn olympialaisiin, mutta karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Edmontonin MM-kisoissa ajalla 47,89. Vuonna 2002 hän sijoittui kolmanneksi Aasian kisoissa. Vuoden 2003 Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui välierissä, samoin seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa. Kauden 2004 lopussa hän juoksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa kuudenneksi. Vuonna 2005 Tamesue voitti Helsingin MM-kisoissa pronssia ajalla 48,10. Hän karsiutui alkuerissä Osakan MM-kisoissa 2007 sekä Pekingin olympialaisissa.
FS Colbert (1928)
Colbert oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut Suffren-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan sisällytettiin raskas risteilijä, jonka hankinta vahvistettiin lailla 4. elokuuta 1926. Alus määrättiin 1. maaliskuuta 1927 tehtäväksi Brestin laivastontelakalle, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1927. Alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 4. maaliskuuta 1931.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 1. kevyeen viirikköön, jossa se osallistui normaaliin rauhanajan palvelukseen. Alus siirrettiin 16. helmikuuta 1935 modernisoitavaksi Arsenal de Lorientiin, mistä se palasi tammikuussa 1936. Alus liitettiin kansainväliseen laivasto-osastoon, joka valvoi sisällissotaan ajautuneen Espanjan saartoa. Alus oli toisen maailmansodan alkaessa syyskuussa 1939 Oranissa, mistä se palasi tammikuussa 1940 Touloniin alistettuna Afrikan laivaston komentajalle 24. tammikuuta alkaen.
Alus osallistui Saksan laivaston risteilijän Admiral Hipperin etsintöihin ja palasi Ranskaan huhtikuussa. Italia julisti sodan liittoutuneille 10. kesäkuuta.Colbert osallistui 13. kesäkuuta iskuun Genovanlahdelle, tulitti sen aikana maakohteita ja joutui Regia Marinan moottoritorpedoveneiden hyökkäyksen kohteeksi. Aselevon astuttua voimaan alus siirrettiin Toulonissa telakalle huollettavaksi 1. elokuuta. Se siirrettiin ylläpidon vastuulle aina vuoden vaihteeseen.
Tammikuussa 1941 palvelukseen palattuaan alus sijoitettiin 1. risteilijäviirikköön. Saksalaisten tunkeuduttua 27. marraskuuta 1942 Vichyn Ranskan hallinnassa olleelle alueelle aluksen miehistö teki aluksestaan käyttökelvottoman. Alus paloi kuusi vuorokautta, kärsi lisää vaurioita 7. joulukuuta ja tuli korjauskelvottomaksi. Palanut hylky nostettiin ja romutettiin 1946–1947.
Kammion sairaala
Kammion sairaala eli Doktorinna Lybecks privata sjukhem för sinnessjuka myöhemmin Kammion sairaskoti, oli Helsingin Taka-Töölössä Töölönkadulla ja Ruusulankadulla, silloisen Läntisen Viertotien varrella toiminut yksityinen mielisairaala. Sairaalan toiminta alkoi 1891, kun kirurgi F. E. Lybeckin leski Sofie Louise Lybeck siirsi perustamansa yksityisen sairaskodin Kammio-nimiseen huvilaan, jossa oli aiemmin toiminut olutpanimo. Kammio oli yksi Taka-Töölöön 1800-luvun alkupuolella perustetuista huvila-alueista.
Sairaalan omisti vuodesta 1896 Lybeckien poika lääketieteen lisensiaatti Edvard Wilhelm Lybeck. Vuosina 1904–1915 sairaalan ylilääkärinä ja omistajana toimi myös aktivistijohtajana tunnettu Valter Osvald Sivén. Sairaalaa käytettiin tällöin myös aktivistien toiminnan tukipisteenä, ja siellä piiloteltiin venäläisen virkavallan etsimiä aktivisteja. Sairaalan ylilääkäri Fritz Geitlin osti sairaalan ja osti kaupungilta tonttialueen valtuuston 1919 tekemällä päätöksellä. Geitlinin kuoleman jälkeen 1941 hänen seuraajansa oli C. A. Borgström.
Sairaalassa oli hoidettavana eri aikoina monia tunnettuja henkilöitä, kuten Larin-Kyösti, Uuno Kailas, Maria Åkerblom, Mika Waltari ja F. E. Sillanpää. 1920-luvulta alkaen sairaalassa hoidettiin narkomaanipotilaita. Näistä potilaista kaksi kolmasosaa oli ylemmän keskiluokan miehiä ammatiltaan yleensä apteekkareita, lääkäreitä tai muuta sairaalahenkilökuntaa ja lääkäreiden puolisoita. Narkomaanipotilaiden määrä väheni 1930-luvulla, kun kieltolaki kumottiin.
Sairaalan alue käsitti nykyisen korttelin 478 pohjoisosan Sibeliuksenkadun, Töölönkadun, Runeberginkadun ja Ruusulankadun rajaamalla alueella. Sairaalaan kuului 1950-luvun lopulla seitsemän rakennusta, joista vanhin oli vuodelta 1870. Sairaalan päärakennus oli osoitteessa Ruusulankatu 6–8. Sibeliuksenkatu oli vuoteen 1966 saakka nimeltään Kammionkatu.
Toisen maailmansodan jälkeen osa Kammion sairaalasta muutettiin neurologista hoitoa tarjonneeksi Verna-sairaalaksi. Kammion sairaala jatkoi yksityisomistuksessa vuoteen 1952. Tuolloin se liitettiin Helsingin kaupungin omistamaan läheiseen Kivelän sairaalaan, jossa siitä käytettiin nimeä Kammio-osasto. . Kammion sairaskoti Oy lopetti toimintansa virallisesti 1. kesäkuuta 1952. Kiinteistöt siirtyivät Holvi oy:n omistukseen, mutta kaupunki jäi edelleen tiloihin vuokralle, koska potilaita oli niin paljon, etteivät he mahtuneet muualle. Kammio-osasto lakkautettiin vanhojen puurakennusten palovaaran vuoksi 1960-luvun alussa, ja rakennukset purettiin kesällä 1962. Alueella on nykyään asuinkerrostaloja ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön terveysasema. Kammion päärakennuksen paikalla Ruusulankatu 6:ssa on vuonna 1978 valmistunut Töölön palvelukeskus.
Walt Brown
Walt Brown (30. joulukuuta 1911 Springfield, New York – 29. heinäkuuta 1951 Williams Grove, Pennsylvania ) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Formula 1 -luokkaan kuuluneeseen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla ja  Kurtis Kraft -tallissa. Brown sijoittui vuoden 1950 kilpailussa 19:ksi ja vuonna 1951 26:ksi. Hän menehtyi kilpa-autoiluonnettomuudessa samana vuonna Williams Grove Speedwaylla.
The Songs of Bob Dylan
The Songs of Bob Dylan on vuonna 1989 julkaistu tupla-albumi, jolla eri artistit esittävät Bob Dylanin kappaleita.
Kaikki kappaleet ovat Bob Dylanin paitsi erikseen mainitut.
Kappaleet
Side 1
Side 2
Side 3
Side 4
Lähteet
LP-levy STDL 20 (Start Records, 1989)
Ilmaan heitetty kivi
Juoni
Ilmaan heitetty kivi kuvaa Unkarin siirtymistä sosialismiin 1940-luvun lopulla. Nuori mies Balazs (Lajos Balázsovits) haaveilee elokuvakorkeakouluun pääsystä, mutta päätyy maanmittaajan apulaiseksi. Hän tapaa kreikkalaisen kommunistin ja partisaanin Iliasin (Todor Todorov), jonka kanssa hän siirtyy seuraavaan työpaikkaan erääseen maalaiskylään, jossa he näkevät pakkososialisoinnin mielettömyyden ja ihmisten epätoivon.