cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Utroja
Joen kulku
Joki alkaa Bēzgalen kylässä lähteistä riippuen Micānusta tai Meirānustasta. Utroija juoksee ensin Rītupen nimisenä ojana, joka etenee aluksi kohti koillista. Siellä siihen yhtyy etelästä tuleva Strauja. Sitten Kārsavan kohdalla se tekee S-kirjaimen muotoiset mutkat ja toimii 10 kilometrin matkalla valtioiden välisenä rajana. Rajalta Utroja erkanee pohjoiseen kulkevaksi mutkittelevaksi joeksi, joka seuraa rajaa kulkien selvästi Venäjän puolella. Joki saapuu Pytalovoon, jonka läpi se virtaa. Kaupungin alla siihen yhtyy etelästä tuleva Ladajoki ja noin 20 kilometrin jälkeen Dubkissa (Дубки) siihen yhtyy suurin sivujoki Lža. Utroja saapuu Velikajan jokilaaksoon, missä se yhtyy Velikajaan 10 kilometriä Ostrovista alajuoksulle päin lähelle Kuhvan laskukohtaa.
Valuma-alue ja sivujoet
Utrojan valuma-alueiden lähteet sijaitsevat Haanjan ylängön ja Latgallian ylängön välisellä vedenjakaja-alueella. Se sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Utrojan valuma-alue sijaitsee Latviassa Rēzeknen-, Kārsavan- ja Ciblan kunnan alueella ja Venäjällä Pihkovan alueella pääosin Pytalovon piirissä ja Ostrovin piirissä. Valuma-alueen pinta-ala on 3 000 neliökilometriä, josta 1 443 neliökilometriä kuuluu Latvialle ja loput noin 1 560 neliökilometriä Venäjälle. Utrojan suurimmat sivujoet on esitelty alla taulukossa. Niistä vain Strauja pysyy koko ajan Latviassa.
Lähteet: 1 =, 2 =
Joen valuma-alueella on joitakin järviä. Järvistä Micānu tai Meirānu sijaitsevat lähdejärvinä joenuomassa
Hallintoalue
Vewnäjän valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin ja joen vesistörekisterin numero on 01030000212102000028662. Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen. Latvian vesistöhallinnosta ei myöskään ole tietoa.
2-metyyli-2-propaanitioli
2-metyyli-2-propaanitioli on orgaaninen yhdiste (tioli), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C4H10S ja rakennekaava on (CH3)3CSH. 2-metyyli-2-propaanitiolista käytetään myös nimeä tert-butyylimerkaptaani.
2-metyyli-2-propaanitiolin moolimassa on 90,2 g/mol, sulamispiste 0 °C, kiehumispiste 64 °C, suhteellinen tiheys 0,80 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste −26 °C c.c. ja CAS-numero 75-66-1.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainen altistus ärsyttää silmiä ja hengitysteitä.
Juhana Kokko
Juhana Kokko (12. maaliskuuta 1856 Liminka – 15. syyskuuta 1926 Oulu) oli suomalainen kirjailija, kansanvalistaja, kansankirjailija ja kansakoulunopettaja, joka kirjoitti nimimerkillä Kyösti.
Henkilöhistoria
Kokon vanhemmat olivat talollinen Heikki Kokko ja Maria Kramsu. Hän kävi Oulun alkeisoppilaitoksen 1873-1874 ja sen jälkeen Jyväskylän seminaarin 1874-1878, josta valmistui kansakoulunopettajaksi. Kokko toimi opettajana Kiteellä, Ylivieskassa ja Iissä 1881-1897 sekä Oulujoella 1897-1923. Hän oli Oulujoen kunnankirjuri 1901-1908 ja hoiti omaa maatilaansa 1884-1916. Kokko toimi Louhi-, Päivälehti-, Kaiku- ja Kaleva-lehtien avustajana. Hän julkaisi kolme kaunokirjallista teosta, esikoisteoksen Kölliskö vuonna 1886. Vuonna 1888 ilmestynyt Räisäs-poika kertoi liminkalaisesta ammattivarkaasta Anders Väisäsestä, kirja Kruunun metsissä sai Kansanvalistusseuran palkinnon ilmestymisvuonnaan 1891. Teoksen arvellaan osaltaan vaikuttaneen Juhani Ahon kirjaan Maailman murjoma.
Kokon puoliso vuodesta 1885 oli Onnia Durchman (k. 1952). Kanslianeuvos Tauno Kokko oli heidän poikansa.
Sammalet
Sammalet (Bryobionta) ovat kasvikuntaan kuuluvan versokasvien joukon toinen alakunta putkilokasvien ohella. Ne eivät kuitenkaan ole monofyleettinen ryhmä. Sammalet ovat rakenteeltaan yksinkertaisia ja pienikokoisia (yleensä 1–10 cm) itiökasveja, joilla on hyvin pienet lehdet tai ei varsinaisia lehtiä lainkaan. Ne eivät ole rakenteeltaan yhtä monimutkaisia kuin siemenkasvit tai sanikkaiset: sammaleilla ei ole juuria eikä useimmilla ole johtojänteitä, vaan ne ottavat tarvitsemansa veden ja ravinteet osittain suoraan ulkopintansa kautta.
Luokittelu
Sammaliksi kutsutaan nykyisin kolmeen eri kehityslinjaan kuuluvia kasveja. Nämä kehityslinjat on kuvattu kolmena kaarena:
Maksasammalet ovat vanhin näistä ryhmistä. Ne ovat samalla ilmeisesti vanhimpia edelleen elossa oleva versokasveja. Lehtisammalet erosivat putkilokasveihin johtaneesta kehityslinjasta myöhemmin.
Rakenne
thumb|right|Erilaisia sammalia. Joillakin maksasammalilla on litteä erilaistumaton sekovarsi, mutta useimmilla lajeilla sekovarsi on erilaistunut varsimaisiksi ja lehtimäisiksi rakenteiksi. Lehtisammalilla puolestaan on varsi ja lehdet. Useimmilla lajeilla lehdet ovat vain yhden solukerroksen paksuiset, mutta esimerkiksi karhunsammalilla on paksut ja monimutkaisemmat lehdet. Rahkasammalilla puolestaan on lehdissään elävien ja yhteyttävien solujen lisäksi vesivarastoina toimivia suuria, kuolleita rahkasoluja. Sammalilla ei ole juuria, mutta monilla on versoissaan haaroittuvia juurtumahapsia, jotka sitovat sammalyksilöt alustaansa ja toisiinsa. Sammalkasvin verso kuolee alapäästään samalla, kun se kasvaa pituutta yläpäästään.
Nötö
Nötö on kylä ja saari Nauvossa Paraisilla. Saaren pinta-ala on 392 hehtaaria ja sen asukasluku on 12. Kesäasukkaita saarella on 204.
Sammalet
Kasvutavat
Lehtisammalet kasvavat yleensä tiheinä yhdyskuntina, pehmeinä sammalmattoina yleensä maassa, puunrungolla, kivellä tai kannolla. Eräät sammalet kasvavat paikoilla, joissa muut kasvit eivät menesty, kuten synkän metsän pohjalla, jossa ei ole riittävästi valoa muille kasveille, tai kiven- tai kallionpinnalla, jossa ei ole juurikaan ravinteita. Jotkin lajit viihtyvät monenlaisissa ympäristöissä, mutta monet ovat hyvin tarkkoja kasvuympäristönsä suhteen (paljas maa, lahopuu, varjoisuus, pH jne). Jotkin sammallajit ovat herkkiä ilmansaasteille ja siksi niitä voidaan käyttää ympäristön tilan bioindikaattoreina. Sammalia kasvaa myös soilla, jossa ne ovat olennainen osa muiden kasvien kasvualustaa ja vetisen maaperän rakennetta. Suon sammalista muodostuu ajan myötä turvetta, kun sammalet kasvavat ylöspäin jättäen vanhemmat osat alleen. Monet sammalet voivat kestää pitkän kuivumisen, ja ne jatkavat kasvua heti saatuaan vettä.
Nötö
Nötö on Saaristomeren kansallispuiston suurimpia saaria. Se on keskeisen sijaintinsa vuoksi ollut tärkeä yhteyspaikka Saaristomerellä. Nötö on asutettu luultavasti 1000-luvun alussa. Suurimmillaan Nötön kylä oli toisen maailmansodan aikaan, jolloin kylässä oli noin 200 asukasta.
Sammalet
Lisääntyminen
thumb|right|Sammalten itiöpesäkkeitä. Sammalet lisääntyvät suvullisesti itiöiden avulla. Itse sammalkasvi on haploidinen, ja vain kasvin päähän ohuen varren varassa nouseva itiöpesäke on diploidinen. Sammalet ovat lajista riippuen joko yksi- tai kaksikotisia. Sammalten sukusolut syntyvät erityisissä versoihin muodostuvissa muna- ja siittiöpesäkkeissä. Siittiöt ovat liikuntakykyisiä, mutta päästäkseen hedelmöittämään munapesäkkeessä olevan munasolun ne tarvitsevat märän ympäristön. Munapesäkkeessä olevasta munasolusta kasvaa hedelmöityksen jälkeen diploidinen itiöpesäke. Itiöpesäkkeessä tapahtuu meioosi, jonka tuloksena syntyy haploideja itiöitä. Itiöt leviävät tuulen mukana ympäristöön, ja niiden päästyä sopivalle kasvupaikalle niistä itää niin sanottuja alkeisrihmoja. Alkeisrihmoihin kasvaa silmuja, joista kasvaa uusia sammalkasveja. Sammalet voivat lisääntyä myös kasvullisesti, eli emokasvista irtoaa itujyväsiä, -levyjä tai -versoja, jotka leviävät uusille kasvupaikoille.
Nötö
Nötön kylän keskustassa on pieni puukirkko, vanha tuulimylly ja kesäisin auki oleva kauppa jossa toimii myös Alkon tilauspalvelupiste.
Sammalet
Sammallajisto
Koko maailmasta tunnetaan lehtisammalia noin 10 000 ja maksasammalia noin 8 000 lajia. Suomesta on löydetty 884 sammallajia, joista 651 on lehtisammallajeja, 231 maksasammallajeja ja kaksi sarvisammallajeja.
Tunnetuimpia Suomen sammalsukuja ovat muun muassa karhunsammalet, kynsisammalet ja rahkasammalet.
Uroš Palibrk
Uroš Palibrk (s. 22. maaliskuuta 1992 Kranj) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa ykkösdivisioonassa pelaavaa NK Triglav Kranjia. Oikeajalkaisen Palibrkin pelipaikka on vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi vuodet 2008-2013 Italian suurseuran AC Milanin organisaatiossa, mutta ei saanut yhtään ottelua tilileen. Palibrk vietti suurimman osan ajasta lainalla muissa seuroissa, muun muassa Kroatian liigan 1. HNL:in HNK Rijekassa, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua ilman maaleja. Vuonna 2013 Palibrk siirtyi kasvattajaseuraansa Triglav Kranjiin, joka putosi PrvaLigasta eli Slovenian ykkösliigasta ykkösdivisioonaan vuonna 2014.
Palibrk on pelannut Slovenian alle 17- ja 20-vuotiaiden maajoukkueissa.
Konstantin Graudus
Konstantin Graudus tuli tunnetuksi kotimaassaan hänen esiinnyttyään TV-sarjoissa Adelheid und ihre Mörder ja Doppelter Einsatz. Kansainväliseen tietoisuuteen hän nousi esitettyään pääosan lyhytelokuvassa Staplerfahrer Klaus, josta tuli yksi genrensä, parodisen kauhuelokuvan klassikoista. Euroopan saksankielisissä maissa jo vuosikymmeniä suosittuna pysyneessä rikossarjassa Tatort hän esitti siepatuksi joutunutta tennispelaajaa. Uransa alkuvaiheissa Konstantin Graudus esitti TV-elokuvassa Moffengriet saksalaista rivisotilasta, joka rakastuu hollantilaiseen tyttöön. Graudus on toiminut myös ääninäyttelijänä esiintyen muiden muassa Brad Dourifina elokuvassa Der Wüstenplanet ja Michael Imperiolina TV-sarjassa Sopranos.
Konstantin Graudus tunnetaan myös menestyksekkäänä hevosten kasvattajana. Nyttemmin hän on ryhtynyt kasvattamaan myös irlantilaisperäistä dexter-karjaa. Graudus asuu Hampurissa, Neuenfelden kaupunginosassa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimon ja pojan lisäksi neljä koiraa.
Endoteeli
Endoteeli on yksikerroksinen epiteeli. Se verhoaa sydämessä, veri- ja imusuonissa niiden sisäpintaa. Endoteeli koostuu endoteelisoluista. Tämä solutyyppi voi erittää kasvusäätelijöitä ja verisuonistoon vaikuttavia aineita. Endoteelisolut ovat ohuita ja litteitä ja pystyvät reagoimaan ympäristönsä muutoksiin muun muassa nestevirtauksen muutoksiin ja tulehdustekijöihin.
Lucius Calpurnius Piso Frugi Licinianus
Lucius Calpurnius Piso Frugi Licinianus (38 – 15. tammikuuta 69) oli roomalainen poliitikko ja keisarin Galban caesar eli perijä.
Hänen isänsä oli Marcus Crassus Frugi. Hänen veljensä Gnaeus Pompeius Magnus meni naimisiin Claudiuksen tyttären Antonian kanssa. Nero pakotti toisen veljen Marcus Crassuksen tekemään itsemurhan. Galba adoptoi Luciuksen tammikuussa 69 ja aikoi tehdä tästä seuraajansa, mutta Othon kannattajat murhasivat kummankin foorumilla 15. tammikuuta 69.
Teppo Salmisaari
Teppo Tapani Salmisaari (19. kesäkuuta 1924 Tampere – 9. heinäkuuta 2006 Tampere) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kanadalaiskanootilla.
Salmisaari sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa kanadalaiskaksikoiden 10 000 metrillä parinsa Jorma Kulon kanssa yhdeksänneksi. Hän osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1950 ja saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa kanadalaisyksiköiden 4 × 500 metrin viestissä vuonna 1951.
William James Sidis
thumb|220px|William James Sidis vuonna 1914. William James Sidis (1898–1944) oli yhdysvaltalainen lapsinero ja matemaatikko, jolla väitetään olleen historian korkein älykkyysosamäärä. Hänen vanhempansa olivat venäjänjuutalaisia. Sidisin isä oli venäläisamerikkalainen psykologi Boris Sidis. William James Sidis nimettiin yhdysvaltalaisen filosofin ja psykologin William Jamesin mukaan.
Teppo Salmisaari
Seuratasolla Salmisaari edusti Näsi-Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kanadalaisyksiköiden 1 000 metrillä vuonna 1950 sekä kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrillä vuosina 1951–1953 ja 10 000 metrillä vuonna 1953.
Vuonna 1948 Salmisaari osallistui Turku–Tukholma–Turku-melontaretkelle. Hän on toiminut Näsi-Melojien puheenjohtajana ja hänet on valittu seuran kunniajäseneksi.
Babylonian uskonto
Historia
Babylonialaisten valloittaessa Sumerin, omaksui babylonialainen eliitti sumerin kielen ja sumerien uskonnon, joka kehittyi myöhemmin omaksi sumerilaisia piirteitä sisältäneeksi uskonnoksi. Muun muassa sumeri säilytti asemansa uskonnollisena kielenä ja osaa sumerilaisista jumalista palvottiin edelleen, tosin akkadilaisilla nimillä. 1300-luvulla eaa. akkadin kieli syrjäytti sumerin uskonnollisena kielenä samoihin aikoihin kuin akkadinkielinen babylonialainen kirjallisuus kanonisoitiin.
Babylonialainen uskonto levisi myös Assyriaan, jossa se sai omia erityispiirteitään, kuten joidenkin länsiseemiläisten uskomusten omaksuminen ja Assurin ottaminen pääjumalaksi. Assyriassa uskonto kehittyi polyteismista vähitellen henoteismiksi. Uskontoa harjoitettiin 200-luvulle saakka, jolloin Mesopotamia kristillistyi.
Jumalia
Assurbanipalin kirjastosta on löydetty mainintoja 2 500 jumalasta, ja tutkijat tuntevat yhteensä yli 3 000 babylonialaista jumalaa.
Sahan-Kalle
Henkilöhistoria
Oravalan talossa syntyneen Kalle Sahan vanhemmat olivat talollinen Sakarias Mikonpoika Oravala ja Anna-Liisa Kotila. Köyhissä oloissa elänyt perhe asui useilla eri uudistiloilla. Kalle Saha piti itse elämänsä onnellisimpana aikana neljän vuoden jaksoa, jonka hän vietti renkinä. Hän meni naimisiin vuonna 1873 samassa talossa palvelleen Lohtajalta kotoisin olleen Johanna Aapantytär Luikun (alkuaan Bom; 1851–1905) kanssa.
Vuosisadan vaihteessa perheonni kuitenkin kääntyi, kun neljän vuoden sisällä seitsemän perheenjäsentä kuoli keuhko- ja sydäntauteihin. Vastoinkäymisten takia Saha joutui myymään torppansa halvalla. Hänen vaimonsa kuoli samoihin aikoihin. Kalle Saha asui sittemmin useissa eri torpissa ja meni vielä kahdesti naimisiin: vuonna 1905 Amanda Aleksintytär Lahnalammen (1864–[907) kanssa ja vuonna 1909 Anna Liisa Juhontytär Jokelan kanssa.
Copa Interamericana
Copa Interamericana oli CONMEBOLin vuosina 1968–1998 järjestämä jalkapallokilpailu, jossa kohtasivat Copa Libertadoresin ja CONCACAF Champions' Cupin voittajat. Kilpailua ei pelattu säännöllisesti vuosittain; esimerkiksi vuosina 1981–1984 sitä ei järjestetty lainkaan. Viimeisen kerran cup pelattiin vuonna 1998, jolloin yhdysvaltalainen DC United voitti brasilialaisen Vasco da Gaman kahden ottelun yhteistuloksella 2–1. Sittemmin kilpailu lopetettiin ja CONCACAFin joukkueet alkoivat ottaa osaa CONMEBOLin järjestämiin kilpailuihin.
Tuliasema
Tuliasema on sotilaallinen termi paikalle, jossa sotilaat taistelulaitteidensa kanssa asettavat itsensä asemaan, josta he pystyvät ampumaan vihollista tai vihamielistä kohdetta turvallisesti.
Grossglockner
Grossglockner (saks. Großglockner) on Itävallan korkein vuori: 3 798 metriä. Grossglockner sijaitsee Kärntenin ja Itä-Tirolin rajalla, ja se on Glockner-ryhmän korkein huippu Hohe Tauernin vuorijonossa, joka kuuluu Alppeihin.
Improvisaatioteatteri
Improvisaatioteatteri tarkoittaa teatteria, jossa esitys luodaan sen esittämishetkellä improvisoiden. Improvisaatioteatterissa ei ole käsikirjoitusta tai ennalta määrättyjä repliikkejä, vaan näyttelijät luovat tilanteet esityksessä. Jokainen esitys nähdään yleensä vain kerran ja on siksi ainutlaatuinen.
Improvisaatioteatteri ei spontaanista luonteenlaadustaan huolimatta ole useinkaan sattumanvaraista. Vaikka esimerkiksi esityksen paikka ja hahmot improvisaatioteatterissa saattavat olla yleisön määrittämiä, improvisaatioteatterin luomiseen on kehitetty erilaisia tekniikoita, joita näyttelijät voivat hyödyntää.
Nykyaikaisen improvisaatioteatterin tunnetuin alkumuoto on italialainen Commedia dell’arte. Myöhemmin tekniikkaa lähtivät kehittämään muiden muassa amerikkalainen Viola Spolin ja eurooppalainen Keith Johnstone.
Suomessa erityisesti Johnstonen metodeista kehittynyt impro on teatteri-ilmaisun tapa, jossa esitystä vievät eteenpäin idean tarjoaminen ja tarjotun idean hyväksyminen. Erilaiset impro-ryhmät ovat suosittuja niin ammattilaisten kuin harrastajanäyttelijöiden keskuudessa, ja improvisaatioteatteria esitetään teatterisalien lisäksi erilaisilla klubeilla ja tapahtumapaikoilla. Tunnettuja suomalaisia tekijöitä ovat esimerkiksi Helsingissä toimiva improvisaatioteatteri Stella Polaris, impromestaruuden 2013 voittanut improvisaatioryhmä Kolina ja Tampereen Improvisaatioteatteri Snorkkeli.
Soveltava improvisaatio
Viola Spolinin kehittämä ja Keith Johnstonen 1970-luvulla jatkama ja tunnetuksi tekemä improvisaatiometodi on väline, joka soveltuu myös sosiaalisen vuorovaikutuksen tutkimiseen. Metodi on helposti ymmärrettävissä ja sovellettavissa ja sopii minkä tahansa ryhmän (kuten työyhteisön) vuorovaikutus- ja ilmaisutaitojen kehittämiseen.
Keith Sawyer (2004) ja Carrie Lobman (2005) ovat tutkineet improvisaatiota opetuksellisen vuorovaikutuksen näkökulmasta ja Suomessakin metodia on tutkittu opettajan vuorovaikutustaitojen kehittämisessä (Toivanen, Komulainen & Ruismäki 2011). Näiden tutkimusten mukaan improvisaatio edistää sekä opettajan vuorovaikutustaitoja että opetuksen vuorovaikutteisuutta ja luovuutta.
Lisäksi improvisoidessa huomio ohjataan itsestä muihin, jolloin suorittamisen ja onnistumisen pakko unohtuu. Onnistumisen pakko – tai käänteisesti epäonnistumisen pelko - onkin yleisesti taustalla vuorovaikutuksen ja ilmaisun ongelmissa ja aiheuttaa sosiaalista stressiä. Improvisaatio sisältää paljon siedätysharjoituksia epäonnistumisen pelolle, joten se sopii myös esiintymisjännityksen lieventämiseen.
Työelämään sovellettu improvisaatio kehittää toisen henkilön kokonaisviestinnän kuuntelun lisäksi myös läsnäoloa, omien impulssien tunnistamista ja rohkeutta ilmaista niitä. Sovelletun improvisaation harjoittelussa ymmärrys rakentavan vuorovaikutuksen periaatteista paranee, epäonnistumisen pelko lievenee ja rohkeus itsensä ilmaisemiseen lisääntyy.
Lev Lagorio
Lev Feliksovitš Lagorio (16. kesäkuuta 1828 Feodosija – 17. marraskuuta 1905 Pietari) oli venäläinen taidemaalari, joka on erityisen tunnettu merimaalauksistaan.
Lev Lagorio syntyi Feodosijassa Krimillä (nykyään Ukrainassa) ja opiskeli myöhemmin Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa. Hänen opettajiaan olivat Maksim Vorobjov ja Bogdan Willewalde. Feodosijassa asuessaan sai vaikutteita Ivan Aivazovskilta. Vuonna 1845 Lagorio lähti merimatkalle sotalaiva Grozjaštšilla oppiakseen laivan rakennetta. Lagorio vietti kahdeksan vuotta Italiassa. Hänen siellä maalaamansa teokset toivat hänelle professorin aseman Venäjälle palattuaan. Myöhempinä vuosinaan hän maalasi rannikkonäkymiä Suomessa ja Norjassa. Hän myös maalasi Venäjän-Turkin sodan aiheita.
Lagorion teoksia on nähtävillä Tretjakovin galleriassa Moskovassa.
Michael Balcon
thumb|250px|Muistotaulu Michael Balconin entisen asuintalon seinässä. Michael Balcon, KBE, oli Alexander Kordan ja J. Arthur Rankin ohella yksi merkittävimpiä brittiläisiä elokuvatuottajia. Hänet tunnetaan Alfred Hitchcockin varhaisten elokuvien tuottajana sekä myöhemmin Ealing Studios -yhtiön menestyksen luojana.
Elämä
Michael Balcon oli naimisissa Aileen Freda Leathermanin kanssa. Heidän tyttärensä Jill Balcon oli myös näyttelijä. Näyttelijä Daniel Day-Lewis on Balconin lapsenlapsi.
1946 Balcon sai Brittiläisen imperiumin ritarikomentajan (KBE) arvon.
Ura
Balcon aloitti uransa elokuva-alalla levittäjänä 1919. Hän perusti yhdessä Victor Savillen kanssa 1921 Victory Motion Pictures -tuotantoyhtiön. 1924 hän perusti Graham Cuttsin kanssa Gainsborough Pictures -yhtiön, jota hän johti 12 vuotta. Gaumont British osti Gainsborough’n 1931 ja Balcon jatkoi siellä tuotannonjohtajana vuoteen 1936 asti. Gainsborough’n aikana Balcon antoi Alfred Hitchcockille tämän ensimmäisen ohjaustyön ja Gaumont Britishin aikana hän tuotti useita Hitchcockin elokuvia.
Vuosina 1936–1937 Balcon työskenteli lyhyesti MGM-British-yhtiölle, mutta lähti sieltä turhautuneena pois ja siirtyi Ealing Studios -yhtiön johtajaksi ja päätuottajaksi. 22 vuotta Ealingillä olivat hänen uransa antoisimpia vuosia. Hänen aikanaan Ealing tuli tunnetuksi etenkin komediaelokuvista, kuten Pojat dekkareina (1947) ja Naisentappajat (1955).
Balcon julkaisi omaelämäkertansa A Lifetime in Films vuonna 1969.
Syyrian sisällissodan tapahtumat 2011
Syyrian sisällissodan tapahtumat 2011 olivat aseellisen kapinan alkutapahtumia sotilaskarkureitten perustettua aseellisia kapinajoukkoja. Tavoitteena oli kaataa Syyrian hallitus. Mielenosoitukset jatkuivat yhä, ja kapinallisten oli tarkoitus suojella mielenosoittajia. Koska kapinallisilla oli lähinnä käsiaseita, heidän toimintansa oli väijytyksiä, pommien räjäyttämistä ja muuta terrorismia ja sissitoimintaa.
Kapinalliset surmasivat ensimmäisen kerran hallituksen turvajoukkoja Jisr al-Shughourissa kesäkuun alussa, ja ensimmäiset hallituksen tankit he tuhosivat Rastanissa syyskuun lopulla. Syyria liukui sisällissotaan elo-marraskuussa 2011, jolloin aseellinen kapina laajeni. YK ja Arabiliitto eivät kyenneet estämään sotaa.
Armeija yritti kukistaa mielenosoitukset ja mellakat
Joidenkin lähteiden mukaan turvajoukot olisivat alkaneet ampua mielenosoittajia kovilla ammuksilla 18. maaliskuuta 2011 Daraassa sen jälkeen kun eräs mielenosoittaja oli heittänyt heitä kivellä. Alun rauhanomaisissa mielenosoituksissa esiintyi mellakointia viimeistään Daraassa 20. huhtikuuta 2011, jolloin mielenosoittajat polttivat paikallisen baath-puoleen päämajan. Jotkut mielenosoittajat käyttivät tuliaseita hajanaisesti jo maalis-huhtikuun mielenosoituksissa. Syyrian hallitus alkoi käyttää mielenosoitusten tukahduttamisessa poliisin, sabihan ja muiden kevyempien asejoukkojen lisäksi armeijaa.
Varhaisin aseellinen vastarinta
Daraassa ainakin 300 sotilasta karkasi ja liittyi mielenosoittajiin. Armeija ampui karkureita 30. huhtikuuta 2011.
Daraan mellakat olivat 8. huhtikuuta 2011 niin rajuja, että 27 mielenosoittajaa ja 19 turvajoukkojen jäsentä kuoli. Rauhallisesti oliivinlehtiä kantavat mielenosoittajat joutuivat pian tuhansien sotilaiden ja turvajoukkojen valvomiksi. Mielenosoittajat eivät totelleet pysähtymiskäskyä. . Ensin hallituksen joukot levittivät kyynelkaasua ja pian ne ampuivat aseettomia mielenosoittajia rynnäkkökiväärein. Sala-ampujat ampuivat katolta. Turvajoukot hakkasivat osumia saaneita mielenosoittajia puisilla pampuilla. Haavoittuneilta evättiin sairaalahoito. Sotilaat ampuivat haavoittuneita auttamaan tulleen ambulanssain kuljettajan, lääkärin ja sairaanhoitajat. Jotkut mielenosoittajat ottivat itselleen aseita sotilaiden hylkäämästä tarkastuspisteestä ja ampuivat yli kymmenen turvajoukkojen jäsentä, ja sytyttivät kaksi sotilaita kuljettanutta ajoneuvoa tuleen.
10. päivänä hallitus katkais Banijastin satamasta sähkön, puhelinlinjat ja internetin. Hallitusta lähellä olevat joukot tappoivat 4 protestoijaa, ja protestoijat väijyttivät ja tappoivat 9 sotilasta.
Touko-kesäkuussa Syyrian hallituksen joukot kohtasivat jonkin verran sotilaskarkureiden vastarintaa Rastanissa ja Homsissa.
Huhtikuun lopulla alkoi armeijasta karata sotilaita, jotka eivät halunneet ampua mielenosoittajia. Homsin kaupungista tuli sotilaskarkureiden tukikohta. Kesällä Syyrian armeijasta karkasi jatkuvasti väkeä.
Jisr al Shugourin joukkomurha
Jisr al-Shughourissa kuoli 120 hallituksen sotilasta. Toisten tietojen mukaan surmaajat olivat kapinoivia mielenosoittajia, toisten mukaan kyse oli mielenosoittajia ampuvien ja tästä kieltäytyvien hallituksen asejoukkojen välisestä välienselvittelystä.
Eräiden paikallisten kertoman mukaan Syyrian sotilasturvallisuusjoukot surmasivat 15 mielenosoittajaa 20. toukokuuta 2011 Jisr al Shughourissa.
Jotkut mielenosoittajat aseistautuivat. Kun sala-ampujat alkoivat ampua väkijoukkoa postin katolta, aseistautuneet kostivat tämän ampumalla postin katolle muutamia. Perjantaina 3. kesäkuuta muun muassa armeijan tappaman Basel al-Masrin sukulaiset aseistautuivat ja hyökkäsivät postiin surmaten siellä joukon ihmisiä ja sytyttäen postin tuleen. Sitten mielenosoittajat hyökkäsivät poliisiasemalle tappen siellä poliist ja kaapaten aseet. Seuraavana aamuna sotilasturvapäämajan edessä oli noin 800 mielenosoittajaa, ja he saartoivat päämajan. Mielenosoittajat alkoivat hyökätä päämajaa vastaan muun muassa räjähtein. Lopulta mielenosoittajat rikkoivat päämajan metalliaidan ajamalla siihen räjähteillä täytetyn kuorma-auton. Tämän seurauksena sotilaat antautuivat ja mielenosoittajat ampuivat heidät. Mielenosoittajat hyökkäsivät tämän jälkeen päämajaan ja surmasivat sinne jääneet ihmiset. Koko saarto ja surmaamiset kesti noin kolme tuntia. Mielenosoittajat ottivat päämajasta aseita.
Toisten tietojen mukaan mielenosoittajien saartamat turvajoukot kutsuivat armeijan apuun. Armeija saapui, mutta moni sotilaista kieltäytyi ampumasta aseetonta väkijoukkoa. Turvajoukot ampuivat päämajasta niskuroivia sotilaita, ja sotilaat turvajoukkoja. Sotilaita kuoli.
5. kesäkuuta Syyrian hallituksen televisiokanava näytti Jisr al-Shugourissa poltetun poliisiaseman ja muita julkisia rakennuksia ja aseistautuneiden joukkojen tappamia poliiseja ja turvajoukkoihin kuuluneita. Kanavan mukaan joukot hyökkäilivät valtion rakennuksiin 4. kesäkuuta lähtien.
Tuntemattomat asemiehet surmasivat Jisr al Shughourissa 6. kesäkuuta Syyrian hallituksen mukaan yli 120 turvajoukkojen jäsentä ja muita katuhyökkäyksessä turvapäämajaan ja pommihyökkäyksessä postiin. Lisäksi monia rakennuksia poltettiin. . Uhreja oli pahoinpidelty ja silvottu. Armeija saapui 10. kesäkuuta tankkien, tykistön ja rynnäkköhelikoptereiden voimin. Syyrian armeijan 4. divisioona ja muut joukot valtasivat kaupungin 12. kesäkuuta mennessä. Väki pakeni lähes kokonaan kaupungista, tuhansia Turkin puolelle. Arabiliitto tuomitsi Syyrian hallituksen toimet ensi kerran 14. kesäkuuta.
Homisista vastarintapesäke
Heinäkuussa 2011 armeija ajoi kapinalliset Hamasta. Taistelujen painopiste siirtyi alkusyksystä Homsiin. Homsin kapinalliset syyllistyivät toisuskoisiin kohdistuneisiin hyökkäyksiin. Suurimmat kaupungit Damaskos ja Aleppo olivat yhä melko rauhallisia.
Hajanaiset kapinalliset, FSA
Kesäkuussa oppositio kokoontui Istanbulissa pyrkien yhdistämään hajanaiset ryhmittymät, ja armeijasta karanneet perustivat 29. heinäkuuta 2011 Vapaan Syyrian armeijan (FSA). FSA oli hajanainen, huonosti johdettu ja aseistettu. Sen prikaatit toimivat itsenäisesti ja enemmistö taistelijoista oli islamisteja. Merkittävin FSA:n ryhmittymistä lienee ollut al Farouqin prikaati. Heinäkuussa jatkuivat myös satojen tuhansien ihmisten mielenosoitukset.
Assad kertoi elokuussa 2011 levottomuuksien muuttuneen rajummiksi, mutta tilanteen olevan yhä hallinnassa. FSA:n toiminta elo-lokakuussa 2011 oli lähinnä turvajoukkoihin ja shahibaan kohdistuneita väijytyksiä ja pommi-iskuja. Pelkin käsiasein varustetu FSA vältti suoria taisteluja raskaasti aseistetun armeijan kanssa. Jos FSA pystyi vetäytymään, se karkasi hallituksen hyökkäystä pakoon, mutta palasi armeijan lähdettyä.
Hallituksella oli edelleen yliote hajanaisesta oppositiosta, eivätkä kapinalliset pystyneet pitämään vielä elokuun lopulla 2011 valtaamiaan kaupunkeja hallinnassaan.
Rastanin taistelu
Ensimmäinen merkittävä taistelu Vapaan Syyrian armeijan ja hallituksen joukkojen välillä käytiin Rastanissa, kun hallitus valtasi Rastanin 27. syyskuuta - 1. lokakuuta 2011. Kapinalliset tuhosivat monia armeijan panssareita. Rastanin kapinalliset pakenivat Homsiin.
Kapina laajenee, terrori-iskuja
1. lokakuuta käytiin Homsissa tulitaisteluja muutaman tunnin välein. Ihmiset eivät aina uskaltaneet mennä toisen uskonryhmän asuttamaan kaupunginosaan. Kapinalliset salamurhasivat hallituksen vakoojiksi epäilemiään lääkäreitä, opettajia ja muita ihmisiä niin kuin kapinallisia tukevia merkkihenkilöitä murhattiin. Miehet kantoivat paikoin avoimesti aseita. Kalashnikovein ja rakettikranaatein aseistetut kapinalliset pyrkivät suojelemaan mielenosoittajia pidätyksiltä. Syyrian suurimmat kaupungin Aleppo ja Damaskos olivat edelleen melko rauhallisia.
Lokakuussa Syyrian armeija etsi läheltä Turkin rajaa armeijasta karenneita kapinallisia. Armeija toimi lokakuussa Jabal al-Zawiyassa, jossa myös karkurit toimivat. Karkurit räjäyttivät 17. lokakuuta 2011 sotilasajoneuvon ja seuraavana päivänä tappoivat tiedustelu-upseerin. Lokakuun lopussa kapinalliset hyökkäsivät vahvasti linnoitetuun tarkastuspisteeseen Ma’arat al-Numanin lähellä. 29. lokakuuta kapinalliset tappoivat 10 turvajoukkojen jäsentä bussiin Kafr Nabudan lähellä. Väkivalta kuitenkin kiihtyi marraskuussa muun muassa Haman ja Dar'an maakunnissa, kun armeijasta karanneet kapinalliset olivat aloittaneet iskut hallitusta vastaan. Kapinallisten hyökkäys Damaskokseen alkoi 16. marraskuuta, kun he hyökkäsivät Harastassa sijaitsevaan ilmavoimien tiedustelupalvelun toimistoon. Samaan aikaan Homsia tulitettiin tykein. 15. joulukuuta 2011 kapinalliset surmasivat sinkoiskussa ja sitä seuranneessa kahakassa 27 armeijan sotilasta.
23. joulukuuta pääkaupunki Damaskoksessa tapahtui kaksi itsemurha-autopommi-iskua, joissa kuoli yli 40 ihmistä. Toinen räjähdys tapahtui salaisen poliisin tukikohdan ja toinen sotilastiedustelupalvelun rakennuksen lähellä. Syyrian hallitus syytti iskuista al-Qaidaa.
YK:n ja Arabiliiton tarkkailijat
Yli kaksi tuhatta mielenosoittajaa oli kuollut 21. elokuuta 2011 mennessä, kun YK:n valtuuskunta saapui Syyriaan tutustumaan tilanteeseen. Tällöin Syyria oli käytännössä jo sisällissodassa, ja päivittäisten kuolonuhrien määrä noussut heinäkuisesta jyrkästi. Etelä-Turkkiin oli tähän mennessä paennut tuhansia ihmisiä. EU vastasi Syyrian hallituksen harjoittamaan terroriin erilaisin talouspakottein. Arabiliitto erotti Syyrian 12. marraskuuta 2011 ja asetti maalle talouspakotteet. , jotka olivat lähinnä Syyrian rahavarojen jäädyttämisiä. Päivittäistavarakauppaan Arabiliitto ei puuttunut.
Marraskuun lopussa 2011 YK tuomitsi Syyrian hallituksen toimet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Arabiliiton tarkkailijaryhmän etujoukko saapui Syyriaan 22. joulukuuta 2011 ja loput 50 tarkkailijan joukosta muutama päivä myöhemmin.
Solution .45
Historia
Vuoden 2007 loppupuolella Jani Stefanovic perusti Christian Älvestamin kanssa  yhtyeen Solution .45. Stefanovic korosti, että huolimatta vuonna 2008 Scar Symmetrysta eronneen Älvestamin jäsenyydestä yhtyeessä, se ei ole Scar Symmetryn kopio ja että yhtyeellä on ollut kappaleita valmiina jo ennen Älvestamin liittymistä. Syksyllä 2008 Tomas Johansson tuotti yhtyeen julkaiseman kahdeksan kappaletta sisältäneen demon.
Syyskuussa 2009 Solution .45 siirtyi Panic Room Studiosiin äänittämään ensimmäistä studioalbumiaan For Aeons Pastia. Useimpiin albumin kappaleisiin sanoitukset kirjoitti Dark Tranquilityn laulaja Mikael Stanne. Levy saatiin viimeisteltyä joulukuussa 2009. Sen julkaisi Euroopassa AFM Records ja Japanissa Marquee/Avalon. Julkaisupäivä oli Euroopassa 9. huhtikuuta 2010 ja Pohjois-Amerikassa 11. toukokuuta 2010.
23. tammikuuta 2010 yhtye ilmoitti kosketinsoittaja Mikko Härkinin lähtevän yhtyeestä, mutta hänen kerrottiin soittavan vielä yhtyeen uudella albumilla. Lisäksi yhtye ilmoitti 29. toukokuuta 2010 Stefanovicin lähtevän siitä ja Patrik Gardbergin liittyvän hänen tilalleen.
Pahtavaaran kaivos
Pahtavaaran kaivos on Sodankylän kunnassa sijaitseva kultakaivos.
Solution .45
Historia
11. elokuuta 2011 ilmoitettiin Stefanovicin paluusta yhtyeeseen, jossa oli nyt kolme kitaristia. Myöhemmin yhtye ilmoitti basisti Anders Edlundin poistumisesta yhtyeestä.
Pahtavaaran kaivos
Pahtavaaran kultaesiintymän löysi Geologian tutkimuskeskus (GTK) vuonna 1985. Vuoteen 2014 mennessä Pahtavaarasta oli kaivettu kultaa 10,86 tonnia eli noin 350 000 unssia. Esiintymän arvellaan sisältävän kultaa kaiken kaikkiaan 16,12 tonnia (noin 520 000 unssia). Geologisesti kaivos sijaitsee Keski-Lapin vihreäkivivyöhykkeen alueella, ja esiintymä on syntynyt komatiittiseen kiveen. Kaivos oli toiminnassa vuosina 1996–2000, 2003–2007 ja 2008–2014. Louhinta tapahtui aluksi avolouhoksesta ja vuodesta 2009 alkaen maanalaisesta kaivoksesta, jonne oli vinotunneliyhteys. Pahtavaaran maanalaisen tunneliverkoston kokonaispituus on 35 kilometriä.
Solution .45
Historia
Vuoden 2014 puolivälissä yhtye siirtyi äänittämään samanaikaisesti toista ja kolmatta studioalbumiaan. Heinäkuun yhdeksäntenä päivänä 2014 ilmoitettiin Tom Gardinerin jättäneen yhtyeen.
Pahtavaaran kaivos
Ruotsalaisomisteinen Terra Mining Oy aloitti vuonna 1996 kaivostoiminnan, jota jatkettiin vuoteen 2000, jolloin kullan maailmanmarkkinahinnan lasku johti yhtiön konkurssiin. Uudelleen kaivostoiminta aloitettiin kullan hinnan taas noustua vuonna 2003, jolloin kaivoksen omistajaksi tuli ruotsalaisomisteinen ScanMining Oy. Tämä yhtiö ajautui konkurssiin vuoden 2007 lopussa johtuen sen tappiollisesta toiminnasta Ruotsissa.
Huhtikuussa 2008 omistajaksi tuli ruotsalainen Lappland Goldminers. Yritys rikasti kultaa kaivoksen sivukivikasasta, jota ei ollut aikaisemmin hyödynnetty alhaisemman kullan hinnan takia. Marraskuussa 2008 yhtiö ilmoitti jatkavansa kaivoksen louhimista. Maaliskuussa 2014 kaivoksen ruotsalainen emoyhtiö Lappland Goldminers AB ilmoittautui hakeutuvansa konkurssiin. Suomen-yhtiö Lappland Goldminers Oy hakeutui konkurssiin kymmenen miljoonan veloissa ja varojen puutteessa 8. toukokuuta 2014, ja Lapin käräjäoikeus asetti konkurssin 12. toukokuuta 2014. Konkurssiin liittyi epäselviä varojen siirtoja Suomen-yhtiön ja emoyhtiön välillä.
Maaliskuussa 2016 kanadalainen malminetsintäyhtiö Rupert Resources solmi konkurssipesän kanssa optiosopimuksen kaivoksen mahdollisesta lunastamisesta itselleen. Syyskuussa yhtiö päätti käyttää optio-oikeutensa ja lunasti kaivoksen, rikastamon sekä malminetsintäoikeudet noin kahden miljoonan euron hinnalla.
Rupert Resourcesin toiminta keskittyy Rupert Lapland -hankkeeseen Keski-Lapin viherkivivyöhykkeellä. Hanke koostuu Ikkari-kultaesiintymästä ja ylläpitotilassa olevasta Pahtavaaran kaivoksesta. Yhtiö harjoittaa vain malminetsintää eikä aktiivista kaivostoimintaa ole käynnissä. Vuonna 2018 yhtiö sai valmiiksi uudelleentulkinnan Pahtavaaran kaivoksen geologiasta ja sen tuloksena löytyi Pahtavaaran kaivosalueen ulkopuolelta uusia etsintäkohteita mahdollisille kultaesiintymille.
Pahtavaaran malmi sisältää 12-20 prosenttia tremoliittiasbestia, jota on kulkeutunut myös kaivoksen jätevesiin. Kaivoksen rikastushiekka-alue koostuu 70 hehtaarin kokoisesta jätealueesta ja 30 hehtaarin jälkiselkeytysaltaasta. Alemmasta selkeytysaltaasta vesi juoksee purkuputkea pitkin Koserusojaan, sieltä edelleen Ala-Postojokeen ja Kitiseen. Kaivoksen jätevesialtaan pato petti vuonna 2012 aiheuttaen jätevesipäästön ympäristöön. Kaivosjäte tappoi silloin puita laajalta alueelta. Kaivos sijaitsee Sattasniemen paliskunnan porolaitumien keskellä ja vuosien aikana ainakin kolme poroa on menehtynyt kaivoksen jätealtaisiin.
Muita Suomessa toimivia kultakaivoksia ovat Kittilässä sijaitseva Suurikuusikon kaivos (omistaja Agnico Eagle Mines), Oriveden kaivos (Polar Mining), Raahessa sijaitseva Laivakankaan kaivos (Nordic Mines), Ilomantsissa sijaitseva Pampalon kaivos (Endomines Oy) ja Huittisissa sijaitseva Jokisivun kaivos (Dragon Mining Oy).
Aiheesta muualla
67.635°N, 26.41°W
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021
Vuoden 2020 kisojen peruunnuttua korona­virus­pandemian vuoksi vuoden 2021 kisoja tarjottiin Sveitsille. Sveitsi kuitenkin kieltäytyi järjestämästä niitä taloudellisiin riskeihin vedoten. 18. tammikuuta 2021 Kansainvälinen Jääkiekkoliitto IIHF päätti, ettei kisoja järjestetä poliittisista syistä Valko-Venäjällä, ja näin ollen Riika sai yksin kisat järjestettäväkseen. Asiasta päätettiin lopullisesti 2. helmikuuta 2021.
Tavallisesta poiketen A- ja B-lohkojen viimeiseksi sijoittuneet maat eivät pudonneet alemmalle sarjatasolle. Näin ollen samat maat pelasivat myös vuoden 2022 maailman­mestaruus­kisoissa. Syynä tähän oli, että alempien sarjatasojen maajoukkueturnauksia ei pelattu korona­virus­pandemian takia eikä nousijoita seuraavaksi vuodeksi ollut.
Venäjän joukkue ei saanut käyttää turnauksessa omaa lippuansa, vaakunaansa tai kansallishymniänsä. Syynä on alun perin Maailman antidopingtoimisto WADA:n langettama, myöhemmin CAS:n vahvistama rangaistus jatkuvista doping-rikkomuksista.
Turnauksessa koettiin historiallinen yllätys, kun Ruotsi jäi ensimmäisen kerran pudotuspelien ulkopuolelle. Kisat pelattiin kahdessa kahdeksan maan alkulohkossa yhdeksättä kertaa. Vuosina 2012 ja 2013 puolivälierät pelattiin lohkojen sisäisesti, mutta muuten puolivälierät on pelattu lohkojen välillä. Vuosina 2014−2019 molemmista alkulohkoista vähintään yksi joukkue selvitti tiensä välieriin, mutta Riian kisoissa kaikki välieriin selvinneet joukkueet pelasivat turnauksessa samassa alkulohkossa. Kanada voitti jääkiekon maailmanmestaruuden 2021 Suomea vastaan maalein 2–3 jatkoajalla. Kyseessä oli myös historian toinen kerta, kun lohkossaan neljänneksi jäänyt joukkue voitti kultaa. Edellisen kerran lohkonelonen voitti kultaa vuonna 1992.
6. elokuuta
6. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 218. päivä (219. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 147 päivää.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021
Hakijat
Kilpailujen järjestäjästä äänestettiin 19. toukokuuta 2017 Kölnissä maailman­mestaruus­kilpailuiden yhteydessä.
6. elokuuta
Juhlapäiviä
Katso myös: kalenteri ~ 5. elokuuta, 7. elokuuta
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2021
Valko-Venäjän ongelmallinen kisäisännyys
Valko-Venäjän kisaisännyyttä oli alettu kyseenalaistaa monissa jääkiekkomaissa jo aiemmin. Elokuussa 2020 kisojen toinen isäntämaa Latvia ilmoitti, ettei halua jakaa vuoden 2021 kisoja Valko-Venäjän kanssa. Syynä tähän olivat muun muassa Valko-Venäjän ihmisoikeuksien tilanteiden heikkous ja maan mahdollinen vaarallisuus. Maassa oli aiemmin pidetty presidentinvaalit, joita pidettiin vilpillisinä. Sen jälkeen maan presidenttiä vastustavia mielenosoittajia oli alettu pidättää ja mielenosoituksia hajottaa voimakeinoin.
Riiassa oli tarkoitus pelata B-alkulohkon lisäksi kaksi puolivälieräottelua. A-lohko, loput puolivälierät ja mitalipelit oli tarkoitus pelata Minskissä. Kansainvälinen jääkiekkoliitto päätti kuitenkin 2. helmikuuta 2021 evätä Valko-Venäjän kisaisännyyden poliittisen epävarmuuden vuoksi. Näin ollen maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin kokonaan Latviassa.
Televisiointi Suomessa
Suomessa MTV3 esitti suorana lähetyksenä kaikki Suomen ottelut, molemmat välierät, pronssiottelun sekä loppuottelun. MTV:n maksullinen suoratoistopalvelu ja televisiokanava C More näytti suorana lähetyksenä kisojen kaikki 64 ottelua.
MTV3:n pääselostajana oli Mika Saukkonen, C Morella puolestaan Antero Mertaranta. C Morella kisaotteluita selostivat edellä mainittujen lisäksi Jani Alkio, Teppo Laaksonen, Aleksis Ärje ja Julius Sorjonen. MTV3:n ottelulähetyksiä oli mahdollista katsoa myös ruotsinkielisellä selostuksella, josta vastasi Hufvudstadsbladetin Niclas Lönnqvist.
C Moren lähetykset sisälsivät 45 minuutin ennakkostudion. MTV3:lla ennakkolähetyksen pituus oli noin 15 minuuttia. Ottelulähetysten asiantuntijoina toimivat Kari Jalonen, Olli Jokinen, Karri Kivi, Mikko Koivu, Lasse Kukkonen ja Tero Lehterä. Studiolähetyksiä juonsivat Teemu Niikko ja Minna Korkka. MTV3:lla esitettiin turnauksen ajan joka ilta MM-Extra -ohjelmaa, jota juonsi Suvi Puukangas.
Kisojen loppuottelua Suomi–Kanada seurasi MTV3:lla ja C Moressa keskimäärin 2,3 miljoonaa katsojaa Suomessa. Loppuottelu tavoitti kolme miljoonaa televisiokatsojaa.
Antti Järnefelt
Antti Järnefeltin vanhemmat olivat Alexander Järnefelt (1846–1927) ja Hedvig Elisabet Paasonen.
Järnefelt julkaisi 1944 kuvitetun kertomuksen Miten kansoja ja kotiamme hallitaan elämänsä aikana kokemistaan näyistä ja unista. Teoksen oli määrä olla ensimmäinen osa viisiosaisesta sarjasta, mutta loput neljä kirjaa (Väärät opit,Tieteen jumalattomuus kansojen villitys, Oikea perustus ja päämäärä, Kuoleman hetki) jäivät julkaisematta.
Kulkuset (kappale)
”Kulkuset” on James Pierpontin säveltämä ja sanoittama joululaulu. Se julkaistiin 1857 nimellä ”The One Horse Open Sleigh” ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuoden 1859 uudelleenjulkaisussa.
Suomeksi kappaleen sanoitti Kullervo ja sen levyttivät Suomessa ensimmäisinä Henry Theel ja lauluryhmä Silver Stars vuonna 1948. Myöhemmin siitä ovat tehneet omia versioitaan muiden muassa Brita Koivunen, Eila Pellinen, Fredi ja Kai Hyttinen.
Tylppöhierakka
Tylppöhierakka eli tylppälehtihierakka (Rumex obtusifolius) on hierakoiden sukuun kuuluva monivuotinen, nimensä mukaan tylppälehtinen tatarkasvi.
Ulkonäkö ja koko
thumb|vasen|200px|Tylppöhierakan lehtiä. Tylppöhierakka kasvaa 50–150 senttimetriä korkeaksi. Sen ruusukelehtien lapa on 8–25 cm pitkä, 4–12 cm leveä, melkein sileä, herttatyvinen ja tylppäkärkinen. Pohjoismaissa tavataan kolme eri tylppöhierakan alalajia, jotka eroavat toisistaan hedelmäverhiön muodon ja karvaisuuden mukaan.
Tamminiemen luonnonsuojelualue
Tamminiemen luonnonsuojelualue on Naantalissa Luonnonmaalla sijaitseva, 6,8 hehtaarin kokoinen, valtakunnallisesti arvokas luonnonsuojelualue. Suurin osa Tamminiemestä on jalopuuvaltaista kuivaa lehtometsää. Hyönteis- ja sienilajiston kannalta tärkeitä ovat useat maatuvat lehtipuurungot, joissa Tamminiemessä kasvaa muun muassa taulakääpää, rikkikääpää ja pakurikääpää.
Dan Snaith
Daniel Victor ”Dan” Snaith (s. 1978) on kanadalainen muusikko ja matemaatikko.
Tamminiemen luonnonsuojelualue
Kasvillisuus
thumb|250px|Tamminiemen kenttäkerroksessa kasvaa runsaasti kieloja. Kuva ei Tamminiemestä. Suurin osa Tamminiemestä on jalopuuvaltaista kuivaa lehtometsää, jossa kasvaa paikoin satoja ainoastaan runkomaisia lehmuksia ja tammia sekä kymmeniä vaahteroita. Rantojen valtapuuna on tervaleppä, ja jalopuuston seassa kasvaa koivuja ja haapoja. Alueen pohjoisrinteet ja eteläreuna ovat karumpia ja havupuuvaltaisempia. Pensaskerroksessa kasvaa runsaasti pähkinäpensaita, mutta myös runsaasti taikinamarjaa sekä paikoin katajia ja lehtokuusamaa.
Dan Snaith
Snaith teki musiikkia alun perin nimellä Manitoba, mutta vaihtoi nimen Caribouhun punk-laulaja Richard Manitoban uhattua Snaithia oikeustoimilla taiteilijanimen vuoksi. Snaith on tehnyt myös joitan levytyksiä nimellä Daphni.
Tamminiemen luonnonsuojelualue
Kasvillisuus
Kenttäkerroksessa kasvaa kieloa suurina kasvustoina. Mustikka, metsäkastikka, lehtonurmikka, syylälinnunherne, valkovuokko ja nuokkuhelmikkä ovat yleisiä. Paikoin esiintyy sinivuokkoa, sormisaraa, karhunkiertoa, valkolehdokkia ja mustakonnanmarjaa. Tamminiemen eteläreunalla pellon reunassa kasvaa mäkilehtolustetta ja rantahirvenjuurta. Kalliokedolla kasvaa muun muassa sikoangervo, kalliokielo, mäkitervakko, ketomaruna, keltamatara, hietalemmikki, mäkikuisma, karvakiviyrtti ja valkolehdokki.
Alue, Naantalin opiston kesäpaikalta niemen kärkeen on puistomaisemmin hoidettua aluetta, jossa kasvaa kookkaita vahvaoksaisia tammia, joukossa rauduskoivua ja mäntyä, rannassa tervaleppää. Tämän alueen pensaskerros on niukka, ja osittain ruohoisessa kenttäkerroksessa kasvaa muun muassa tuoksusimaketta, kevätesikkoa, valkovuokkoa, kieloa, metsäapilaa ja niittyleinikkiä. Ranta-alueen maasto on kulttuurivaikutteisempaa, tuomi- ja katajavaltaisista, pensaikoista niittymäisten laikkujen ja tervaleppäsaarekkeiden muodostamaa aluetta, joka rannan luhtareunuksen kautta muuttuu ruovikoksi.
Pellon erottamassa Orkolan lehtomäessä kasvaa lähes 40 runkomaista lehmusta sekä useita vaahteroita ja tammia, mutta valtapuuna on kuitenkin koivu ja rantaa hallitsee tervaleppä. Orkolan lehtomäen pensaskerroksessa kasvaa yli 20 vähintään 2 metristä pähkinäpensasta. Kenttäkerroksessa kasvaa tyyppilajeina sini- ja valkovuokko, sekä kielo.
Kovakuoriaiset
Vuonna 2000 osan alueesta kattaneessa Naantalin kaavoitus- ja ympäristölautakunnan toimeksiannosta tehdyssä kovakuoriaisselvityksessä löydettiin 186 kovakuoriaislajia. Harvinaisin niistä oli Orthocis vestitus kovakuoriainen, joka on tavattu Suomessa viimeksi 1980-luvun alussa. Tamminimestä löytyi myös kaksi uhanalaiseksi luokiteltua kovakuoriaislajia. Äärimmäisen uhanalaisen kaljurunkokartukkaan esiintymiä on löydetty Suomesta vain kaksi, myös lähes yhtä harvinainen, vaarantuneeksi luokiteltu sukalymykkä löytyi alueelta. Lisäksi löytyi neljä muuta harvinaista lajia ja silmälläpidettäviin luokiteltu lännenvaajapimikkä, jolla on Suomessa kymmenkunta esiintymää. Muita harvinaisia kovakuoriaisia olivat muun muassa Ocalea baclia, Denrophilus corticalis ja Meligethes corvinus.
Tamminiemen luonnonsuojelualueella on tehty myös vuoden 2007 aikana kovakuoriais- ja perhoslajiston selvitys. Tilaajana oli Lounais-Suomen ympäristökeskus.
Linnusto
Tamminiemen linnuston tyyppilajeja ovat muun muassa satakieli, punavarpunen ja kultarinta sekä kolopesijät.
Tamminiemen valinta luonnonsuojelualueeksi
Lounais-Suomen ympäristökeskus päätti 8. heinäkuuta 2004 perustaa Tamminiemen luonnonsuojelualueen.
60.44397°N, 22.05272°W
Gunder Hägg
Nils Gunder Hägg (31. joulukuuta 1918 – 27. marraskuuta 2004) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija.
Hägg aloitti juoksuharjoittelun vuonna 1936 tavoitteenaan saada kuuluisuutta päästäkseen hyvään työhön. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Tukholman olympiastadionille 3 000 metrin juoksukilpailuun, jossa hän sijoittui neljänneksi ajalla 8.36,8. Vuonna 1938 hän voitti hopeaa Ruotsin mestaruuskilpailuissa 3 000 metrin estejuoksussa, mutta sairastui myöhemmin keuhkokuumeeseen, ja lääkärin mukaan hänen kilpauransa oli ohi. Hägg kuitenkin jatkoi harjoitteluaan juoksemalla armeija-aikanaan lumessa, ja kun kevät 1940 tuli, hän oli huippukunnossa. Vuonna 1941 hän teki ensimmäisen maailmanennätyksensä voittamalla Ruotsin mestaruuden 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.47,6, joka paransi Jack Lovelockin vanhaa ennätystä kahdella sekunnin kymmenyksellä. Saman vuoden loppukesästä hänet asetettiin kilpailukieltoon amatöörisääntöjen rikkomisesta.