cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ferenc Klics
Klics sijoittui Lontoon 1948 olympialaisten kiekonheitossa viidenneksi tuloksella 48,21 m. Neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän sijoittui jälleen viidenneksi tuloksella 51,13 m. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 51,43 m. Melbournen 1956 olympialaisissa hän oli seitsemäs tuloksella 51,82 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 53,08 m.
Klics heitti Budapestissa 4. heinäkuuta 1954 tuloksen 55,79 m ja paransi Adolfo Consolinin nelisen vuotta vanhaa Euroopan ennätystä 32 senttimetrillä. Seuraavana vuonna hän menetti ennätyksensä Tšekkoslovakian Karel Mertalle.
József Szécsényi
József Szécsényi (10. tammikuuta 1932 Szegvár – 19. maaliskuuta 2017 ) oli unkarilainen kiekonheittäjä.
Szécsényi saavutti Bernin EM-kilpailuissa 1954 kiekonheitossa pronssia tuloksella 51,58 m. Hänen edelleen sijoittuivat italialaiset Adolfo Consolini ja Giuseppe Tosi. Seuraavissa EM-kilpailuissa Tukholmassa 1958 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 54,66 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 55,79 m. Hän hävisi Yhdysvaltain kolmoisvoiton varmistaneelle Dick Cochranille 1,37 metriä. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 Szécsényi sijoittui kuudenneksi tuloksella 54,66 m. Tokion 1964 olympialaisissa hänen sijoituksensa oli viides ja tuloksensa 57,23 m.
Szécsényi heitti Győrissa 7. kesäkuuta 1959 uuden Euroopan-ennätyksen 58,33 m. Fortune Gordienin maailmanennätys oli 95 senttimetriä parempi. Yhtä viikkoa myöhemmin puolalainen Edmund Piątkowski otti nimiinsä sekä maailman- että Euroopan-ennätyksen.
José Luis Serna Alzate
José Luis Serna Alzate (17. helmikuuta 1936 Aranzazu – 28. syyskuuta 2014) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Consolata-lähetyssaarnaajien papiksi 23. joulukuuta 1961 ja nimitettiin Florencian apostoliseksi vikaariksi sekä Cartennaen titulaaripiispaksi 15. marraskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agnelo Rossi, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Lucas Moreira Neves.
Gerard de Ridefort
thumb|Gérard de Ridefortin vaakuna Gerard de Ridefort (n. 1141 – 1. lokakuuta 1189) oli temppeliherrain ritarikunnan suurmestari vuosina 1184–1189.
Gerard de Ridefort oli luultavasti syntyjään flaami. Hän tuli Lähi-itään 1170-luvulla ja oli aluksi Tripolin kreivin Raimund III:n palveluksessa. Hän riitaantui kuitenkin isäntänsä kanssa ja siirtyi Jerusalemin kuninkaan palvelukseen. Vuonna 1179 Baudouin IV nimitti de Ridefortin kuningaskunnan marsalkan virkaan. Myöhemmin hän liittyi temppeliherroihin ja vuonna 1183 hänestä tuli järjestön senesalkki. Lokakuussa 1184 de Ridefort valittiin ritarikunnan suurmestariksi.
Saman vuoden heinäkuussa Gerard de Ridefort johti temppeliherroja Hattinin taistelussa. Ristiretkeläiset kärsivät tappion, ja Gerard de Ridefort ja joukko temppeliherroja joutui Saladinin vangiksi. Muut temppeliherrat teloitettiin, mutta Saladin säästi suurmestarin hengen. Saladin lupasi päästää de Ridefortin vapaaksi, jos tämä pystyisi suostuttelemaan temppeliherrat luovuttamaan erään linnoituksensa ilman taistelua. Tässä de Ridefort onnistui, ja Saladin piti lupauksensa ja päästi de Ridefortin vapaaksi.
Vapauduttuaan de Ridefort meni Tortosaan, jossa hän johti temppeliherrojen linnan puolustusta. Vuonna 1189 de Ridefort osallistui Akkon piiritykseen. Hän kuoli joko taistelussa tai Saladin teloitti hänet taistelun jälkeen.
Luettelo televisiosarjan Ensisilmäyksellä hahmoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Ensisilmäyksellä päähenkilöistä.
Marshall Eriksen
thumb|80px|Jason Segel Marshall Eriksen (Jason Segel) (s. 1978) Marshall on Lilyn mies ja Tedin paras ystävä. Marshall asuu New Yorkissa ja on kotoisin Minnesotasta. Ammatiltaan hän on juristi ja haaveilee voivansa auttaa maapalloa työnsä kautta. Herkän ja iloisen luonteensa vuoksi hän on turhan kohtelias ja haluaa miellyttää kaikkia tavalla tai toisella, keksien tämän takia jopa uusia sanoja ettei tämän tarvitsisi loukata toista. Marshall on tunnettu myös pitkästä ja erikoisesta parisuhteestaan Lilyyn ja molemmat tuntevatkin toisensa liian hyvin. Marshall on opiskellut Wesleyan Universityssä, jossa hän tapasi myös vaimonsa Lilyn ja ystävänsä Tedin. Marshallilla on kolme veljeä, äiti Judy ja isä Marvin, joka menehtyy sydänkohtaukseen. Hän saa pojan Lilyn kanssa, joka saa nimekseen Marvin Waitforit Eriksen. Marshall harrastaa koripalloa.
Robin Scherbatsky
thumb|80px|Cobie Smulders Robin Charles Scherbatsky Jr. (Cobie Smulders) (s. 23. heinäkuuta 1980) Robin on sarjan ensimmäisessä jaksossa ystäviensä kanssa MacLaren’s baarissa, jossa hän tapaa Tedin. Heidän välilleen kehkeytyy suhde. Hänen parhaita ystäviään ovat Ted, Barney, Lily ja Marshall. Robin on kotoisin Vancouverista, Kanadasta, mistä hänen ystävänsä jaksavat hänelle alituiseen vitsailla. Robin tunnetaan myös kyynisyydestään ja yrityksestään olla maskuliinisempi nainen, mutta oppii pääsemään niistä eroon ystäviensä opastuksella. Robin työskentelee uutisankkurina ja nuoruudessaan hän oli kuuluisa poplaulaja Robin Sparkles. Robin harrastaa ampumista ja on kiinnostunut jääkiekosta. Hänen vanhempansa ovat Genevieve Scherbatsy ja Robin Scherbatsky Sr., jota Robin yrittää miellyttää olemalla miehisempi. Robinilla on yksi sisko, Katie. Robin on seurustellut Tedin lisäksi Barneyn kanssa vakavasti, mutta he erosivat tajutessaan olevansa liian samanlaisia.
Barney Stinson
thumb|130px|Neil Patrick Harris Barnabus ”Barney” Stinson (Neil Patrick Harris) Barney viettää vilkasta poikamieselämää New Yorkin yössä ja aiheuttaa päänvaivaa ystävilleen. Barney on joukon sanavalmis koomikko, joka pitää yllä naistenmiehen roolia. Lähes aina jonkin ongelman sattuessa, Barney ratkoo ongelman kohteen selän takana. Sisimmässään Barney pakahduttaa tunteitaan muun muassa rakastumistaan Robiniin, eikä halua kenenkään saavan selville niitä. Barney työskentelee pankissa ja on erittäin rikas. Hän ei koskaan paljasta työnkuvaansa edes lähimmille ystävilleen, jotka alituiseen tätä ihmettelevät. Barney on tunnettu seksielämästään ja hän vikittelee naisia keksimällä itselleen useita erilaisia rooleja ja ”pokauslaineja”. Hänen juttunsa ovat lähes aina yhden yön kestäviä ja tarvittaessa hänellä on useita keinoja naisten karkottamiseen luotaan. Vaikka hän näyttääkin useimmiten vain kovan ulkokuorensa, on hänellä kuitenkin pehmeämpikin puoli. Tämän jatkuva puvunkäyttö on yksi Barneyn tavaramerkeistä, ja Barney omistaakin niitä pilvin pimein. Vain muutamassa jaksossa Barney nähdään ilman pukua. Barney tunnetaan myös muutamista lausahduksistaan, kuten Suit up! (suom. Puku päälle!) ja This is going to be, wait for it, legendary! (suom. Tämä tulee olemaan, odottakaa, legendaarista!). Barney omistaa myös Brocode (suom. Velikoodi) -kirjan, joka kertoo mitä saa ja mitä ei saa tehdä ollessaan jonkun ”veli”. Barney saa tietää saaneensa lapsen nimeltä Ellie 9. kauden päätösjaksossa.
Tracy Mosby (o.s. McConnell)
thumb|80px|Cristin Milioti Tracy Mosby (o.s. McConnell) (Cristin Milioti) Tracystä nähdään vihjeitä pitkin sarjaa ja Ted huomaamattaan on Tracyn lähettyvillä kuten tämän kämppäkaverin luona tai bussipysäkillä muutaman metrin päässä Tracystä. Ted ja Tracy tapaavat toisensa Barneyn ja Robinin häiden jälkeen Farhamptonin rautatieasemalla. He alkavat seurustelemaan ja myöhemmin avioituvat. He saavat kaksi lasta, Pennyn ja Luken. Tracy työskenteli ennen hääbändin basistina. Ennen Tediä, Tracy oli suhteessa Maxin kanssa, joka menehtyi. Myöhemmin Tracy seurusteli Louisin kanssa, mutta ei ollut kuitenkaan suhteessa onnellinen. Louis kosi Tracyä, mutta Tracy kieltäytyi. Tracy menehtyi vuonna 2024 tuntemattomaan sairauteen.
Juuso Karikuusi
Juuso Henri Mikael Karikuusi (s. 18. marraskuuta 1993 ) on suomalainen tubettaja, viihdetaiteilija, sisällöntuottaja ja tiedottaja. Karikuusi on tullut tunnetuksi tuottamalla ja julkaisemalla videosisältöä YouTubessa. Karikuusi on aktiivinen muuallakin sosiaalisessa mediassa, kuten TikTokissa ja Instagramissa. Hän aloitti tubettamisen "KumiankkaFilms"-kanavalla, jonka hän perusti kahden ystävänsä kanssa elokuussa 2011. “Herbailua”-kanavan hän perusti 13. helmikuuta 2013.
Karikuusi itse kehottaa kanavan seuraajien ”odottaa odottamatonta.” Tällä hän tarkoittaa sitä, että tekee kanavalleen videoita laidasta laitaan, esimerkiksi vlogeja ja videopeliaiheisia videoita. Luonteeltaan viihteelliset videot ovat suomenkielisiä.
Vuonna 2019 Karikuusi asui muutaman kuukauden Japanissa. Hän on vieraillut maassa useamman kerran.
Tubettajana
Karikuusi aloitti videoiden tekemisen YouTubeen vuonna 2007. Hän teki erilaisia videoita vuosien aikana useille eri kanaville, kunnes vuonna 2013 perusti nykyisen kanavansa nimeltä "Herbalisti".
Kesäkuussa 2015 Karikuusella oli 100 000 seuraajaa ja vuoden 2016 helmikuussa 150 000 seuraajaa. 2016 lokakuussa tilaajamäärä oli yli 200 000, toukokuussa 2021 yli 400 000 ja helmikuussa 2022 yli 430 000 tilaajaa. Elokuussa 2023 tilaajia oli yli 500 000.
Kesäkuussa 2015 Nost3 & Protro julkaisivat Bailandoo-musiikkivideon, jossa Karikuusi vieraili tubettaja Lakon kanssa.
Muusikkona
Heinäkuussa 2016 Karikuusi ja Lakko julkaisivat yhteiskappaleensa Aamuyö. Kappaleen YouTubessa julkaistu musiikkivideo on kerännyt noin 7 miljoonaa katselukertaa.
Televisiosarjat
Huhtikuussa 2016 Karikuusi aloitti Lakon kanssa yhteisen televisio-ohjelman, Lakon ja Herban boksi. Sarjassa he tapasivat julkisuuden henkilöitä ja pelasivat erilaisia videopelejä. Sarjaa esitettiin keskiviikkoisin Subilta. Jokainen jakso kesti noin puoli tuntia.
Karikuusi esiintyi Selviytyjät Suomen viidennellä kaudella vuonna 2021, josta hän putosi neljäntenä.
Spiritualized
Spiritualized on englantilainen space rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1990 Rugbyssa, Warwickshiressä. Yhtyeen perustaja ja keulahahmo on Jason Pierce (alias J. Spaceman). Muut yhtyeen jäsenet ovat: Thomas Wayne, Tom Edwards, Doggen, John Coxon, Kevin 'Kevlar' Bales.
Glorious Collision
Glorious Collision on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2011 julkaistu kahdeksas albumi.
Toiset meistä
Toiset meistä on Rauno Lehtisen säveltämä ja Mikko Haljoen sanoittama laulu, joka tehtiin alun perin vuonna 1968 Laila Kinnusen laulettavaksi. Kinnunen itse levytti sen kuitenkin vasta vuonna 1980 uransa viimeisenä levytyksenä. Tunnetuimmaksi versioksi laulusta on muodostunut Pepe & Paradise -yhtyeen vuonna 1973 tekemä ensilevytys albumille Pepe & Paradise. Sen sovitti Markku Johansson, joka soittaa myös kappaleen flyygelitorvisoolon.
Bossa nova -rytmiin sävelletty laulu alkaa sanoilla ”Niin ovat toiset meistä / laivoja jotka löytävät väylänsä yksin”.
Evelyn Baring Cromer
Varhaisempi ura
Evelyn Baring kuului saksalaistaustaiseen Baringin sukuun, joka oli asettunut 1700-luvulla Englantiin ja vaurastunut kauppiaina sekä pankkiireina. Evelyn Baring oli pankkiiri Sir Francis Baringin pojanpoika, ja hänet useat setänsä ja serkkunsa olivat 1800-luvulla näkyviä poliitikkoja.
Toiset meistä
Laila Kinnusen ja Pepe & Paradisen ohella laulun ovat levyttäneet ainakin Eino Grön 1983, Matti Salminen 1987 ja Riki Sorsa samannimiselle albumilleen vuonna 1998. Juha Henrikssonin vuonna 2010 julkaistu Rauno Lehtisen musiikkielämäkerta on nimetty laulun mukaan Toiset meistä – Rauno Lehtinen ja musiikki.
Vuonna 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Toiset meistä” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 95.
Evelyn Baring Cromer
Pääkonsulina Egyptissä
Vuosina 1880–1883 Baring toimi Intian varakuninkaan neuvoston jäsenenä, mistä hyvästä hänet palkittiin 1883 ritarinarvolla. Samana vuonna hän palasi Egyptiin, jonka Iso-Britannia oli miehittänyt 1882. Hän sai Ison-Britannian pääkonsulina ja edustajana täysivaltaisen lähettilään aseman. Alun perin hänen tehtävänään oli hoitaa vararikon partaalla ja sisäisen sekasorron tilassa olleen Egyptin asiat sellaiselle tolalle, että brittiläiset miehitysjoukot voitaisiin lähitulevaisuudessa vetää pois maasta. Baring kuitenkin oli sitä mieltä, että egyptiläisille tärkeiden yhteiskunnallisten uudistusten toteuttaminen edellyttäisi miehityksen pitkäaikaista jatkumista, sillä hän ei luottanut paikallisiin hallitsijoihin. Hän sijoitti brittiläisiä siirtomaahallinnon virkamiehiä avainasemiin Egyptin hallituksen neuvonantajiksi, ja toimi itse Egyptin kediivien yläpuolella, maan tosiasiallisena hallitsijana. Järjestelyä kutsuttiin verhoilluksi protektoraatiksi. Järjestely toimi juohevasti ensimmäiset 10 vuotta, sillä kediivi Tewfik pašša oli heikko hallitsija, joka jätti asiat brittien hoidettaviksi. Vuoteen 1887 mennessä Egyptin maksukyky saatiin palautettua.
Kissani Jugoslavia
Kissani Jugoslavia on Pajtim Statovcin ensimmäinen romaani. Romaanissa tutkitaan Kosovossa asuvan naisen ja hänen Suomessa pakolaisena asuvan poikansa elämää. Kirja julkaistiin ensimmäisen kerran suomeksi vuonna 2014. Se sai vuoden 2014 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Siitä tehtiin näytelmä, joka esitettiin Suomen Kansallisteatterissa Helsingissä vuonna 2018.
Evelyn Baring Cromer
Pääkonsulina Egyptissä
Ison-Britannian ulkoministeriössä Baringin tehokkuutta arvostettiin ja häntä pidettiin omana aikanaan yhtenä Brittiläisen imperiumin aikaansaavimmista siirtomaajohtajista. Hänet tunnettiin luonteeltaan ankarana ja hän vaiensi usein Egyptin ministerien ja kediivin eriävät mielipiteet. Hänestä tehtiin vuonna 1892 Cromerin paroni, 1899 varakreivi ja 1901 jaarli. Vuonna 1892 kediiviksi tullut Abbas II pyrki nostattamaan Egyptissä kansallismielistä liikehdintää tarkoituksenaan heikentää brittien valtaa, mutta Cromer piti maan ohjakset edelleen käsissään. Egyptin hallitus oli hänen kontrollissaan ja pääministerinä lähes yhtäjaksoisesti vuosien 1891 ja 1908 välillä toiminut Mustafa Fahmi pašša totteli häntä uskollisesti. Vuonna 1894 Cromer pakotti kediivin esittämään julkisen anteeksipyynnön brittiläisten joukkojen komentajalle Herbert Kitchenerille, jota tämä oli aiemmin julkisesti moittinut. Cromer myötävaikutti Ison-Britannian ja Ranskan välillä vuonna 1904 solmittuun entente cordiale -sopimukseen, joka sinetöi brittien miehitysvallan Egyptissä ja vahvisti siten hänen asemaansa. Cromer kuitenkin laiminlöi Egyptin keskiluokan keskuudessa nousseen nationalismin huomioimisen. Hänellä ei ollut kosketusta maan valtaväestöön, sillä hän ei kielitaidostaan huolimatta osannut arabiaa.
Kesäkuussa 1906 egyptiläisessä Dinšawain kylässä sattui välikohtaus, jossa kuoli brittiläinen upseeri. Seurauksena oli ankaria rangaistuksia kyläläisille. Tämä synnytti Egyptissä kuohuntaa, jota nationalistijohtaja Mustafa Kamil onnistui hyödyntämään. Ison-Britannian uusi liberaalihallitus katsoi tarpeelliseksi toteuttaa henkilövaihdoksia Egyptin hallinnossa. Cromer oli ollut välikohtauksen aikana lomalla kotimaassa eikä siten vastuussa dinshawailaisten ankarista rangaistuksista, mutta hän arvasi silti joutuvansa ottamaan vastuun tapahtumista. Niinpä hän erosi terveyssyihin vedoten toukokuussa 1907. Sen jälkeen hän toimi parlamentin ylähuoneessa, jossa hän tuli tunnetuksi vapaakaupan puolustajana. Vuonna 1916 Cromer nimitettiin puheenjohtajaksi niin sanottuun Dardanellien komissioon, joka oli asetettu tutkimaan epäonnistunutta Gallipolin maihinnousua. Hän kuitenkin kuoli työnsä rasittamana jo seuraavan vuoden alussa.
Cromer julkaisi teokset Modern Egypt (1908), Ancient and modern imperialism (1910), Political and literary essays 1908–1913 (1913) ja Abbas II (1915).
Gunnar Palmroth
Veli Gunnar Sigfrid Palmroth (16. syyskuuta 1913 Kotka − 31. tammikuuta 1965 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen suurlähettiläs ja juristi.
Palmrothin vanhemmat olivat apteekkari Lauri Einar Palmroth ja Hilma Elisabet Petterson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1931 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1936. Palmroth sai varatuomarin arvon 1939.
Palmroth oli harjoittelijana Suomen Pariisin ja Brysselin lähetystöissä 1938, avustajana Brysselin lähetystössä 1939−1940, ulkoasiainministeriössä 1940−1941 ja Tukholman lähetystössä 1941−1943. Palmroth oli 2. lähetystösihteerinä Tukholmassa 1943−1944 ja Madridissa 1944−1945, ulkoasiainministeriön jaostosihteerinä 1945−1948 ja Sotevan edustajana Länsi-Saksassa sekä konsulina Frankfurt am Mainissa 1948−1950. Palmroth toimi sitten ulkoasiainministeriössä kauppapoliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1950−1953 ja osastopäällikkönä 1953−1955. Tämän jälkeen hän oli suurlähettiläänä Varsovassa 1955−1958 ja Pariisissa 1958−1965. Vuonna 1965 hän sai nimityksen lähettilääksi Tukholmaan mutta hän kuoli Kööpenhaminassa matkalla uuteen asemapaikkaansa. Palmroth oli valtion lisenssitoimikunnan ja kauppaneuvotteluvaltuuskuntien puheenjohtajana vuodesta 1947. Hän sai pääkonsulin arvon 1951.
Gunnar Palmroth oli naimisissa vuodesta 1939 Sonja Irmelin Lindquistin kanssa.
Herthapointteri
Herthapointteri (Herthapointer) on tanskalainen koirarotu, joka tunnettiin aiemmin nimellä herthahund. Sitä ei tunneta kotimaansa ulkopuolella, mutta se kasvattaa yhä enemmän suosiota maan rajojen sisällä.
Ulkomuoto
Herthapointteri muistuttaa pointteria. Se on keskikokoinen, atleettinen ja vankkarakenteinen. Lyhyt ja sileä karvapeite on punaruskea, jossa on pienet valkoiset merkit. Säkäkorkeus on 58,7–65 cm ja paino 20–27 kg.
Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, eloisa ja erinomainen metsästyskoira. Se on myös helposti koulutettavissa työhönsä.
Alkuperä
Vuonna 1864 Toisesta Saksan-Tanskan sodasta Tanskaan palaavat sotilaat kohtasivat kotireissullaan nälkiintyneen, kauniin oranssin seisojatyyppisen narttukoiran, joka muistutti ulkonäöltään enemmän mannermaisia kanakoiria kuin englantilaista pointteria. Eläin alkoi ruokkimisen toivossa seurata heitä, minkä vuoksi he antoivat sen nimeksi Hertha ja myivät sen paikalliselle harrastelijametsästäjälle. Tämä antoi sen lahjaksi jyllantilaiselle ammattilaismetsästäjälle, ja se päätyi Alsin saarelle.
Hertha astutettiin sittemmin Alsissa pointtereita kasvattaneen Austenborgin herttuan, Frederik Christianin, oranssilla Englannin tuonti -uroksella nimeltä Sport. Herttuan kasvattama linja tunnettiin siitä, että niillä kaikilla oli Herthan tapaan oranssi karvapeite, jossa oli pienet valkoiset merkit. Tämä oltiin saatu aikaan systemaattisella sisäsiitoksella. Kyseinen yhdistelmä periytti edelleen samaista väriä, ja pentueesta tuli täten perusta nykyiselle rodulle. 1800-luvun lopulla perustettiin rotujärjestö ja ensimmäinen rotumääritelmä kirjoitettiin vuonna 1897.
Rodulla on pidempi ja puhtaampi sukutaulu kuin tanskalaisilla pointtereilla, koska jälkimmäisten metsästysominaisuuksia pyrittiin parantamaan useaan otteeseen rotujen jo eriydyttyä toisistaan herthapointteri-risteytyksillä. Vastaavasti taas herthapointteri on pidetty täysin puhtaana aina siitä lähtien kun sitä alettiin jalostaa erillisenä rotuna.
Tästä huolimatta vuonna 1982 Tanskan kennelliitto hylkäsi Hertha-yhdistyksen pyynnön tunnustaa rotu virallisesti, sillä sen mielestä kyse on vain pointterilinjasta. Monet kynologit kuten Desmond Morris pitävät sitä kuitenkin täysin omana rotunaan, koska sitä on jalostettu jo pitkään ja systemaattisesti puhtaasti erillään kantarodustaan ja se on kehittynyt siitä riittävän erilaiseksi.
Ferenc Tégla
Ferenc Tégla (s. 15. heinäkuuta 1947 Szegvár) on unkarilainen kiekonheittäjä.
Tégla sijoittui Méxicon 1968 olympialaisten kiekonheitossa 11:nneksi tuloksella 58,36 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 58,18 m ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 seitsemänneksi tuloksella 59,24 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli seitsemäs tuloksella 60,60 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 60,54 m. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän oli yhdeksäs tuloksella 60,22 m.
Sopimusasetus
Sopimusasetus on Suomen tasavallan presidentin antama Ahvenanmaata koskeva asetus, jonka antamiseen on saatu suostumus Ahvenanmaan maakuntahallitukselta. Sopimusasetuksella siirretään valtakunnan hallinnolle kuuluvia tehtäviä määräajaksi tai toistaiseksi Ahvenanmaan maakunnan viranomaiselle tai maakuntahallintoon kuuluvia tehtäviä valtakunnan viranomaiselle.
Jos maakuntahallituksen ja Suomen valtion välinen sopimus irtisanotaan kumman tahansa aloitteesta on sopimusasetusta muutettava tai se on kumottava mahdollisimman pian viimeistään vuoden kuluessa irtisanomispäivästä. Jos sopimusasetusta ei muuteta tai kumota vuoden kuluessa, se lakkaa olemasta voimassa vuoden kuluttua irtisanomispäivästä. Jos maakuntalaki poikkeaa sopimusasetuksesta, lakia ei poikkeavilta osilta saa soveltaa niin kauan kuin sopimusasetus on voimassa.
Sopimusasetuksen valmistelee yleensä maakuntahallitus, mutta sen voi tehdä myös valtion ja maakunnan asettama yhteinen työryhmä. Sopimusasetusehdotuksesta on aina pyydettävä Ahvenanmaan valtuuskunnan lausunto. Sopimusasetuksen esittelee aina oikeusministeriö. Sopimusasetus julkaistaan Suomen säädöskokoelmassa ja Ahvenanmaan säädöskokoelmassa (Ålands författningssamling). Voimassa olevat sopimusasetukset luetellaan Suomen laki -teoksen toisessa niteessä Ahvenanmaan itsehallintolain 32 pykälän alaviitteessä. Esimerkki sopimusasetuksesta on Suomen säädöskokoelman säädös numero 1540/2011 eli tasavallan presidentin asetus eläinten tunnistamisen ja rekisteröinnin valvontaan liittyvien hallintotehtävien hoitamisesta Ahvenanmaan maakunnassa.
Fumizuki (1926)
Fumizuki oli keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1924. Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1926 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 3. heinäkuuta nimellä No 29.
Palvelus
Vuosina 1935-1936 alus modernisoitiin, jolloin muun muassa runkoa vahvistettiin, savuhormeihin asennettiin katkaistut savunhajoittimet sekä asennettiin torpedoputkiin kilvet.
Tyynenmeren sodan alussa alus kuului 22. hävittäjädivisioonaan Satsukin, Minazukin ja Nagatsukin kanssa. Se osallistui joulukuusta 1941 tammikuuhun 1942 divisioonan mukana Malajan sotaretkeen. Helmikuusta alkaen alus osallistui luokan aluksista muodostettujen kolmen divisioonan kanssa Hollannin Itä-Intian valtaukseen.
Yhdysvaltain laivaston lentotukialus USS Enterpriselta lähteneet lentokoneet upottivat aluksen 18. helmikuuta 1944 Trukilla.
Carl Gustaf Wrangel
thumb|Carl Gustaf Wrangel vuonna 1662 Carl Gustaf Wrangel (23. joulukuuta 1613 – 5. heinäkuuta 1676) oli ruotsalainen marsalkka. Hän oli baltiansaksalaista sukua, hänen isänsä Herman Wrangel oli myös Ruotsin marsalkka ja Liivinmaan kenraalikuvernööri 1643.
Vuonna 1646 sodan edelleen jatkuessa hän palasi Saksaan marsalkkana ja seurasi Lennart Torstenssonia Ruotsin joukkojen ylipäällikkönä. Tämä aseman hän piti kolmikymmenvuotisen sodan viimeiset kolme vuotta, joina Wrangelin ja Henri Turennen johtamat ruotsalaiset ja ranskalaiset joukot taistelivat Baijerissa ja Württembergissä. Sodan päätyttyä 1648 hänestä tuli Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööri. Hän hoiti virkaa vuoteen 1652 saakka sekä vielä vuosina 1656–1676.
Pohjan sodan (1655–1661) puhjetessa Wrangel komensi aluksi laivastoa. Vuonna 1656 hän komensi maajoukkoja Brandenburgin vaaliruhtinaan joukkojen kanssa Varsovan taistelussa. Vuonna 1657 Wrangel, nimitettynä valtakunnanamiraaliksi (Riksamiral), hyökkäsi Jyllantiin ja 1658 ylitti jäätyneen meren ja valloitti Kronborgin Tanskassa. Vuonna 1664 hänestä tuli valtakunnanmarski (Riksmarsk). Asemassaan hän oli valtaneuvoston jäsen. Kaarle XI:n astuttua 1660 alaikäisenä valtaistuimelle, valtaneuvosto hallitsi Ruotsia.
Wrangelin viimeinen sota jäi kuitenkin kesken. Komentaessaan raihnaisena Ruotsin armeijaa Ranskan–Hollannin sodassa Brandenburgia vastaan, hänet kutsuttiin takaisin hänen veljensä paroni Waldemar Wrangelin Fehrbellinissä kärsimän tappion jälkeen. Wrangel kuoli Rügenillä Ruotsin Pommerissa 1676.
Iloinen Linnanmäki
Iloinen Linnanmäki on Jack Witikan ohjaama komediaelokuva vuodelta 1960. Päähenkilöinä ovat Tea Istan esittämä pulaan joutuva mainostoimittaja sekä Niilo Tarvajärvi, joka esittää itseään. Komedian nimi mainostaa Linnanmäen huvipuistoa.
Tuottaja Itkonen halusi panostaa ”varmaan aiheeseen”, mutta yleisön kiinnostus ei täyttänyt odotuksia ja elokuva jäi katsojamääriltään vuoden heikoimpaan päähän.
Arviot
Aikalaisarviossaan Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) piti elokuvaa mieluisana kesäisenä tuulahduksena, kun taas Heikki Eteläpää (Uusi Suomi) valitteli, että ”tekniikka kyllä pelaa tässä elokuvassa, mutta sitä huutavammalta sitten tuntuu kaikkinainen luovan kyvyn puute”.
Myöhemmin elokuva on nähty muun muassa suomalaisen komedian pohjanoteerauksena. Tv-kriitikko Arto Pajukallio näkee elokuvan kehystarinan lempeänä satiirina.
Géza Fejér
Fejér sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kiekonheitossa kymmenenneksi tuloksella 55,64 m. Kaksi vuotta myöhemmin Helsingin EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia tuloksella 61,54 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 62,62 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän oli yhdeksäs tuloksella 59,46 m.
Forum (kauppakeskus Jyväskylässä)
Kauppakeskus sijaitsee Vapaudenkadun, Asemakadun, Kauppakadun ja Kilpisenkadun ympäröimässä korttelissa ja Jyväskylän linja-autoterminaali sijaitsee sen edessä. Jyväskeskus, Torikeskus ja Jyväskylän Sokos sijaitsevat kauppakeskuksen ympärillä, ja nämä neljä keskusta muodostavat ydinkeskustan kompassiaukion ympäristön. Keskus kuuluu Jyväskylän ydinkeskustaan.
Kauppakeskuksen keskusaukion nimi on Keskipiste.
Elokuussa 2017 Citycon myi Forumin yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiö Cerberus Capital Managementille ja Forum siirtyi Cerberukselle marraskuussa 2017.
Maksimilian I (Meksiko)
Maksimilian I (Ferdinand Maximilian Josef Maria von Habsburg-Lothringen; 6. heinäkuuta 1832 Wien – 19. kesäkuuta 1867 Queretaro) oli itävaltalainen arkkiherttuan arvoinen aatelinen, Itävallan laivaston upseeri ja Lombardia-Venetsian kuvernööri. Hän oli Itävallan keisarin Frans Joosefin nuorempi veli. Hänestä tuli vuosina 1864–1867 myös lyhyeksi aikaa Meksikon keisari Ranskan keisarikunnan tuella. Ranskalaisten tuki kuitenkin päättyi, ja hän kuoli tasavaltalaisten teloittamana oltuaan useita kuukausia tukijoidensa kanssa näiden piirittämänä.
Elämäkerta
pienois|vasen|upright|[[Joseph Karl Stielerin muotokuva nuoresta Ferdinand Maximilian Josefista vuodelta 1838.]] Ferdinand Maximilian Josef Maria von Habsburg-Lothringen syntyi Schönbrunnin palatsissa Wienissä 6. heinäkuuta 1832. Hän oli arkkiherttua Frans Kaarlen poika ja tulevan keisari Frans Joosef I:n nuorempi veli.
Nuoruudessaan Ferdinand Maximilian Josef oli kiinnostunut taiteista ja tieteistä, ja jälkimmäisestä häntä kiinnosti erityisesti kasvitiede. Hän sai meriupseerin koulutuksen ja nousi arvoasteikossa nopeasti aina lippueamiraaliksi asti. Vuonna 1854 hänestä tuli laivaston komentaja.
Laivaston komentajana Ferdinand Maximilian Josef perusti Triesten laivastoaseman ja hän oli Wilhelm von Tegetthoffin oppi-isä. Hän osallistui Itävallan laivastovierailuun Brasilian keisarikuntaan.
Komentajuutensa lisäksi Ferdinand Maximilian Josefista tuli helmikuussa 1857 Lombardia-Venetsian kuvernööri. Hän vetäytyi Triesteen Italian toisen itsenäisyyssodan alkaessa 1859 ja rakennutti sinne Miramaren linnan, missä hän harjoitti tieteitä ja taiteita. Häntä lähestyivät samana vuonna meksikolaiset emigrantit, jotka pyysivät häntä Meksikon hallitsijaksi. Hän ei suostunut vaan lähti sen sijaan 10. marraskuuta 1859 Brasiliaan kasvitieteelliselle tutkimusretkelle.
Vuoteen 1863 mennessä Ranskan keisari Napoleon III:n lisääntyvä painostus ja ranskalaisjoukkojen onnistunut Méxicon kaupungin valloitus saivat aikaan sen, että Ferdinand Maximilian Josef suostui lopulta ottamaan Meksikon kruunun vastaan. Hän nousi 14. huhtikuuta 1864 Triestessä vaimonsa Belgian prinsessa Charlotten kanssa SMS Novaran kyytiin. Novara saapui Veracruzin satamaan 28. toukokuuta 1864, ja Ferdinand Maximilian Josef kruunattiin Meksikon keisariksi 10. kesäkuuta.
Keisarina
Vietettyään joitakin päiviä palatsissa Méxicon keskustassa keisaripari päätti siirtyä asumaan Chapultepecin palatsiin kaupungin laidalle.
Keisari Maksimilian pyrki hallitsemaan Meksikoa vapaamielisesti. Hän määräsi hallitsijana uudistuksia muun muassa kulku- ja opetuslaitoksiin. Edeltäjänsä Benito Juárezin tavoin hän suosi hallitsevan luokan sijasta maanviljelijöitä eikä suostunut palauttamaan katoliselle kirkolle sen maaomistuksia, mikä ärsytti kirkkoa huomattavasti. Maahan saavuttuaan Kirkkovaltion nuntius Pietro Meglio vaati ehdottomasti maareformin purkamista.
Eräs Maksimilianin erityisistä kiinnostuksen kohteista oli diplomaattisuhteiden solmiminen ja ylläpitäminen Brasilian kanssa. Brasilian keisari Pedro II oli hänen serkkunsa, ja Brasilia ja Meksiko olivat tasavaltojen keskellä Amerikan mantereen ainoat monarkiat. Maksimilian nimitti 9. elokuuta Ranskassa asuvan meksikolaisen emigrantin Pedro Escandónin Meksikon Brasilian-suurlähettilääksi. Hän yritti myös saada nuoremman veljensä Ludvig Viktorin avioitumaan Pedro II:n tyttären Isabellan kanssa, jolloin kahden keisarikunnan välille olisi muodostunut vahva yhteys, mutta Ludvig Viktor ei suostunut.
Kevääseen 1865 mennessä ranskalaisjoukot olivat miltei ajaneet Benito Juárezin joukot Meksikosta. Tuolloin kuitenkin Yhdysvaltain sisällissota päättyi, ja Yhdysvallat pystyi jälleen ylläpitämään Monroen oppia. Yhdysvallat vaatikin Ranskaa vetämään joukkonsa Meksikosta opin vastaisena toimintana. Keisarinna Charlotte yritti turhaan saada apua Napoleon III:lta ja paavi Pius IX:ltä. Maksimilian itse puolestaan houkutteli Yhdysvaltain sisällissodan konfederaation veteraaneja Meksikoon nimittämällä sen entisen laivaston upseerin Matthew Fontaine Mauryn siirtolaisuusasiamiehekseen. Samaan aikaan myös Brasilia pyrki saamaan veteraanit muuttamaan maahansa.
Vuoteen 1866 mennessä oli selvää, ettei Maksimilian voisi pysyä vallassa. Napoleon III pyysi häntä luopumaan vallasta, minkä hän aluksi aikoikin tehdä, mutta Charlottan vaikutuksesta yritti sittenkin pysyä keisarina. Ranskalaiset sotajoukot vetäytyivät Meksikosta maaliskuussa 1867, ja Benito Juárez valloitti pian uudelleen Méxicon kaupungin. Maksimilian nimitettiin Meksikon keisarillisen armeijan ylipäälliköksi, ja hänen johtama armeija oli useita kuukausia piiritettynä Querétarossa. Pakoyrityksen suunnittelun jälkeen hänet vangittiin 15. toukokuuta 1867 ja tuomittiin kenttäoikeudessa kuolemaan. Hänet ja hänen kaksi kenraaliaan, Miguel Miramón ja Tomás Mejía Camacho, teloitettiin ampumalla 19. kesäkuuta 1867 kukkulalla lähellä Querétaroa. Useat eurooppalaiset merkkihenkilöt, kuten Victor Hugo ja Giuseppe Garibaldi, ja kuninkaalliset olivat turhaan vedonneet Juáreziin, jotta tämä olisi jättänyt Maksimilianin henkiin.
Kuoleman jälkeen
Maksimilianin ruumis tuotiin Meksikosta Wilhelm von Tegetthoffin komentaman SMS Novaran kyydissä Triesteen, jonne se saapui 16. tammikuuta 1868. Triestestä se kuljetettiin Wieniin, missä hänet 20. tammikuuta 1868 haudattiin suvun kryptaan.
Charlotta joutui Maksimilianin kuoleman jälkeen mielenhäiriöön. Hän sai väkivaltaisia kohtauksia, ja hänen vanhempiensa oli ajoittain suljettava hänet pehmustettuun huoneeseen. Ajoittain hän saattoi väittää, ettei Maksimilian ollut itse asiassa kuollut vaan asui Lontoossa.
pienois|Édouard Manet, Keisari Maksimilianin teloitus, 1868. Ranskalainen taidemaalari Édouard Manet teki Maksimilianin viimeisistä hetkistä tunnetun maalauksen Keisari Maksimilianin teloitus.
Vuonna 1865 vesille laskettu Itävallan laivaston alus SMS Erzherzog Ferdinand Max nimettiin Maksimilianin mukaan.
Ulkomaalaiset
Lähde:
Bottega
Bottega on alun perin puoti tai taiteilijan työpaja, ateljee. Se omistettiin erityisesti apulaisille ja opiskelijoille, jotka työstivät mestarilta tilattua ja joskus hänen signeeraamaansa työtä.
Sana liittyy keskeisesti renessanssin taiteeseen, jonka lisäksi bottega tarkoittaa nykyisin kauppaa tai kauppaketjua, jossa myydään nahka- tai muita käsityöesineitä, jotka ovat tavallisesti ylellisyystuotteita. Tällaisia ovat esimerkiksi Bottega Veneta tai Bottega Verde.
Renessanssin taiteilijoiden koulutuspaikka
Bottegassa apulaiset ja oppilaat saattoivat työskennellä mestarin kanssa ja omaksua hänen työtapojaan tullakseen taiteilijoiksi, kuten taidehistoriassa kerrotaan. Kuuluisia ovat olleet esimerkiksi Ghirlandaion bottega, jossa Michelangelo oppi taiteen tekemisen, tai Peruginon bottega, josta Rafael kehittyi ja Verrocchion bottega, josta Leonardo sai alkunsa.
Eirik Bakke
Eirik Bakke (s. 13. syyskuuta 1977 Sogndal) on norjalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen Bakke siirtyi valmentajaksi. Hän toimi vuosina 2015–2021 Sogndal Fotballin päävalmentajana.
Seurajoukkueura
Kauden 2005–2006 Bakke pelasi lainassa Valioliigan Aston Villassa. Tämän jälkeen hän edusti Leeds Unitedia vielä reilun kauden ajan Mestaruussarjassa. Elokuussa 2006 Bakke palasi ilmaisella siirrolla Norjaan, Brannin joukkueeseen. Hän pelasi seurassa viisi liigakautta ja voitti Norjan-mestaruuden kaudella 2007. Uransa kahdeksi viimeiseksi kaudeksi (2011–2012) Bakke palasi Sogndaliin.
Maajoukkueura
Bakke pelasi Norjan poikien ja nuorten maajoukkueissa yhteensä 67 ottelua, joissa hän teki 15 maalia. A-maajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä 20. tammikuuta 1999 Israelia vastaan pelatussa ystävyysottelussa Nils Johan Sembin alaisuudessa. Yhteensä hän pelasi A-maajoukkueessa 26 ottelua vuosina 1999–2005 ja yhden ottelun vuonna 2008. Bakke oli mukana EM-kilpailuissa 2000.
Saavutukset pekaajana
Brann:
Valmennusura
Bakke aloitti vuonna 2015 jo pelaajana edustamansa Sogndalin päävalmentajana. Debyyttikaudellaan päävalmentajana Bakke luotsasi Sogndalin Norjan 1. divisioonan voittoon. Tuloksen myötä seura nousi kaudeksi 2016 takaisin Tippeligaeniin. Sogndal pelasi Bakken alaisuudessa kaksi kautta pääsarjassa, mutta putosi kauden 2017 päätteeksi takaisin Adecco-liigaan. Bakke jatkoi seuran päävalmentajana putoamisesta huolimatta, muttei onnistunut enää nostamaan Sogndalia takaisin liigatasolle. Hän jätti seuran vuoden 2021 lopussa valmennettuaan Sogndalia seitsemän kautta.
Karin Knapp
Karin Knapp (s. 28. kesäkuuta 1987 Bruneck) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 33 elokuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta ja viisi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa hän on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2013. Ranskan avoimissa 2007 hän hävisi kolmannella kierroksella Patty Schnyderille ja vuonna 2008 ykköseksi sijoitetulle Marija Šarapovalle.
Knapp on kotoisin saksankielisestä Etelä-Tirolin maakunnasta.
Kasvimaantiede
Lähteet
Corologia
Mexer
Edson André Sitoe, tunnetaan paremmin nimellä Mexer, (s. 8. syyskuuta 1988 Maputo) on mosambikilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:n Bordeaux'ta.
Mexer siirtyi ranskalaisseura Rennesiin kesällä 2014 noin 2,4 miljoonan euron siirtosummalla portugalilaisesta Nacionalista. Hän pelasi Rennesissä viisi vuotta ja siirtyi kesällä 2019 Bordeaux'hon.
DJ Splash
Nicholas Fisker Nielsen (s. 1991), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään DJ Splash, on tanskalainen DJ ja remixaaja. DJ Splash on useimmiten julkaissut remix-kappaleita kokonaan omissa nimissään. Hänen remixeistään ja kappaleistaan suosittuja ovat muun muassa ”Flying High”, ”Bass Is Kicking”, “Always and Forever” ja “Crying Soul”.
Ura
DJ Splash aloitti FL Studion käytön vuoden 2002 alussa, kun ystävä suositteli sitä hänelle. Hän aloitti kappaleiden lähettämisen myöhemmin poistamalleen verkkosivustolleen, jolta kappaleet nousivat suosioon. DJ Splashin alkuaikojen kappaleita ovat ”Once Again”, ”No Limit” ja ”Enjoy the Sound”. Toukokuussa 2005 DJ Splash liittyi suosittuun Hands up -foorumiin Euroadrenaline, jossa taiteilijat, kuten Dan-J, Boosterz Inc ja Stian K, remixasivat hänen teoksensa. Foorumilla DJ Splash tuotti kappaleita, kuten ”Bass is Kicking” ja ”This is My Life”, joista hän tunnetaan. Sittemmin Nick on tuottanut yli 140 kappaletta, jotka ovat saaneet paljon katsojia YouTubessa.
Vastoin yleistä käsitystä DJ Splash ei ole joidenkin mielestä kirjaimellisesti DJ, koska hän on tuottaja; hän säveltää tietokoneohjelmalla (jonka jotkut luokittelevat edelleen DJ:ksi). Kun Splash oli tuottanut yli 90 kappaletta Euroadrenalinen jäsenenä, hän ja toinen käyttäjä Patrick Zola (DJ Zola) yhdistivät voimansa luodakseen ja remixatakseen kappaleita. Heidät tunnetaan nimellä “Splash & Zola”. Henrik Veigl allekirjoitti projektin vuoden 2008 alkupuolella Sun-X-Musicille. Heidän lavanimekseen tuli “Candy Crew”, ja vaikka projekti ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, se oli silti menestyvä.
Noin 2009–2010 DJ Splash lopetti musiikin tuottamisen ja aloitti normaalin työn, koska hän ei halunnut jatkaa. Vuonna 2014 julkaistiin kappale nimeltään ”Hold Holding On”, mutta sitä ei ole vahvistettu alkuperäisen JD Splashin tekemäksi.
Vuoden 2014 jälkeen DJ Splash ei ole julkaissut musiikkia. DJ Splashin on esitetty lopettaneen musiikinteon, koska hän halusi tehdä tavallista työtä, mikä kyseenalaistaa vuonna 2014 ilmestyneen kappaleen ”Keep Holding On” aitouden.
Joe Arenas
Arenasin yliopisto oli Nebraska–Omaha. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja takamies.
Johan Larsson
Johan Larsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Yūzuki (1927)
Yūzuki oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 27. marraskuuta 1926. Alus laskettiin vesille 4. maaliskuuta 1927 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna 25. heinäkuuta.
Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista
Tämä artikkeli kertoo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista. Rajanylityspaikoista tärkeimpiin kuuluvat Valko-Venäjän ja Schengen-alueen väliset kansainväliset rajanylityspaikat on esitetty myös oheisessa kartassa.
Matkailija voi ylittää Valko-Venäjän 3 617,5 kilometriä pitkän valtiorajan laillisesti maanteiden rajanylityspaikoilla, rautateitse ja maan kansainvälisillä lentoasemilla. Lisäksi ainakin joissain tapauksissa raja on luvallista ylittää myös vesitse jokia pitkin liikuttaessa.
Valko-Venäjällä on kansainvälisiä rajanylityspaikkoja kaikkien rajanaapuriensa kanssa: Latvian, Liettuan, Puolan, Ukrainan ja Venäjän. Näiden paikkojen ohella ainakin rajaseudun asukkaat voivat ylittää rajan paikallisissa rajanylityspisteissä, joista ainakin osa on avoinna ainoastaan kausiluonteisesti tai tilapäisesti. Vuoden 2011 alussa oli käytössä kaikkiaan 68 rajanylitysasemaa tai -paikkaa.
Rajanylitystilastoja
Vuonna 2010 Valko-Venäjän rajan ylitettiin noin 26,4 miljoonaa kertaa. Ulkomaalaiset ylittivät rajan yli 11 miljoonaa kertaa; ylityksistä 1,4 miljoonaa aiheutui kauttakulkuliikenneteestä (transito). Transitosäännösten rikkomisesta langetettiin noin 10 500 rangaistusta ulkomaiden kansalaisille. Lentokentillä valtionraja ylittettiin 1,13 miljoonaa kertaa. Euroopan unionin rajoista Valko-Venäjän ja Liettuan välinen raja (samalla pisin raja EU:n suuntaan) oli matkustajaliikenteen määrällä mitattuna lähes kaksi kertaa niin suosittu kuin Puolan vastainen raja; kolmantena oli Latvian raja.
Mira-Bhayandar
Mira-Bhayandar on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 520 388 ihmistä vuonna 2001 väestönlaskennan mukaan. Mira-Bhayandar sijaitsee Mumbain läheisyydessä.
Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista
Venäjän rajan käytännöt muuttuvat tulliliiton johdosta
Osana Valko-Venäjän, Venäjän ja Kazakstanin välisen tulliliittoa (vahvistettiin heinäkuussa 2010) ja pyrkimystä kohti yhteistalousalueen muodostamista mahdollisesti vuoteen 2012 mennessä, muun muassa rutiinimaisia ajoneuvojen tarkastuksia ollaan helpottamassa tai niistä luopumassa lähivuosina Valko-Venäjän ja Venäjän välillä. Valko-Venäjä on ilmoittanut, että sen ja Venäjän välisen rajan ajoneuvotarkastukset loppuvat 1.4.2011. Tullauspisteet pyritään poistamaan Venäjän ja Valko-Venäjän väliltä viimeistään 1. heinäkuuta 2011; tullaus tapahtuu sen jälkeen tulliunionin ulkorajoilla. Näille kolmelle valtiolle pyritään myös luomaan Schengen-alueen tyylinen yhteisviisumi vuoden 2011 aikana.
Keskeisimmät Valko-Venäjän rajanylityspaikat
Valko-Venäjän tärkeimpien kansainvälisten rajanylityspaikkojen nimet ja sijainnit ovat (Huomaa, ettei taulukossa ole kaikkia rajanylityspaikkoja, raja-asemien vastinparit naapurimaassa on suomennettu kansallisesta kielestä) :
Juurakon Hulda
Juurakon Hulda on Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen kirjoittama näytelmä. Se sai ensiesityksensä Helsingin Kansanteatterissa 10. maaliskuuta 1937 pääparina Emmi Jurkka ja Kaarlo Angerkoski. Näytelmä tapahtuu yksinomaan tuomari Soratien asunnossa. Toisin kuin näytelmästä tehdyssä elokuvassa, tohtori Alisen osuus jää vaatimattomaksi. Juurakon Huldan aineksia on havaittavissa myös Wuolijoen 1933 ilmestyneessä vironkielisessä romaanissa Udutaguste Leeni Tartus (Usvantakaisten Leeni Tartossa).
Samasta tarinasta on Valentin Vaala ohjannut elokuvan Juurakon Hulda, ja H. C. Potter on ohjannut siitä Hollywood-elokuvan Farmarin tytär, jonka pääosaa näytellyt Loretta Young sai suorituksestaan Oscarin. Hannu Lemisen ohjaama ja käsikirjoittama Vain sinulle on Juurakon Huldan teemoista rakennettu muunnelma.
Hopeatungpuu
Hopeatungpuu (Aleurites moluccana) on tyräkkikasveihin kuuluva puulaji. Se kasvaa alkuperäisena trooppisessa Aasiassa: Intiasta ja Kiinasta Indokiinaan, Malesiaan, Indonesiaan, Filippiineille, Papua-Uuteen-Guineaan ja Australian Queenslandiin. Lajia hyödynnetään monin tavoin, muun muassa koristepuuna. Hopeatungpuu tuottaa syötäviä siemeniä.
Neuschwanstein
Neuschwansteinin linna (, ’uusi joutsenkivilinna’) on 1868–1892 keskiaikaiseen ritarilinnatyyliin rakennettu linna Etelä-Saksassa Baijerissa Füssenin ja Schwangaun kaupungin lähellä.
Baijerin kuningas Ludvig II rakennutti linnan yksityiseksi residenssikseen. Hän kuitenkin kuoli 1886, ennen kuin linna ehti valmistua. Linnan suunnitteli teatterilavastaja Christian Jank, ja sen toteuttajina olivat aluksi arkkitehti Eduard Riedel, 1874 alkaen arkkitehti Georg Dollman ja 1886 lähtien arkkitehti Julius Hoffman. Sisustuksen suunnittelivat Peter Herwegen ja taidemaalari Michael Welter.
Neuschwansteinin linna avautui yleisölle vuonna 1886 seitsemän viikkoa kuninkaan kuoleman jälkeen. Rakennus on nykyisin Saksan suosituimpia nähtävyyksiä. Siellä vierailee vuosittain noin 1,4 miljoonaa ihmistä. Se on myös ollut Walt Disneyn elokuvan Prinsessa Ruusunen satulinnan esikuva. Inspiraation Disneylandin Prinsessa Ruususen linnan rakentamiseen Disney sai vieraillessaan linnassa vaimonsa Lillianin kanssa.
Rakentaminen
Palatsi ei ehtinyt koskaan valmistua täysin. Monet kerrokset ovat täysin keskeneräisiä, 200 huoneesta ehti valmistua vain 15, ja valtaistuinsalista puuttuu valtaistuin.
Sisustus
pienoiskuva|left|Salonki. Kuninkaan tarkoituksena oli elää linnassa sitä sadunhohtoista taruelämää, jota hän ihaili Richard Wagnerin oopperaesityksissä. Huoneiden sisustus suunniteltiin Wagnerin oopperoiden ja vanhojen saksalaisten tarinoiden mukaan. Linnan sisustuksessa on esillä myös kuninkaan vaakunalintu joutsen.
Huonetiloissa on runsaasti August Spiessin, Wilhelm Hauschildin, August von Heckelin ja Josef Aignerin seinämaalauksia, joiden aiheina ovat muun muassa Nibelungin sormus, Tristan ja Isolde, Parsifal, Tannhäuser ja Lohengrin.
Ludvigin lempiväriä kuninkaansinistä on käytetty runsaasti. Huoneet on kuorrutettu jalopuulla, kullalla, silkillä, sametilla ja kristallilla. Bysanttilaistyylisessä valtaistuinsalissa marmoriportaat johtavat tasanteelle, jolla norsunluusta ja kullasta valmistetun valtaistuimen piti olla. Kaksikerroksinen valtaistuinsali on 15 metriä korkea.
Makuuhuoneen runsaan uusgotiikan tyylisen sisustuksen suunnitteli Peter Herwegen, puuosien kaiverruksesta vastasi Anton Pössenbacher. Pukeutumis- ja peilipöydän pesuteline on joutsenen muotoinen Lohengrin-oopperan innoittamana. Erityinen luomus on tippukiviluola eli grotto, jossa on keinotekoiset pienet vesiputoukset ja värivalot. Luolan ja näköalaparvekkeen välissä on liukuva lasiovi.
Ludvigin linnoissa käytettiin huipputekniikkaa. Kuningas saattoi istua vesiklosetissa ja peseytyä simpukan mallisessa pesualtaassa, johon tuli lämmin vesi joutsenen mallisesta hanasta. Myös siihen aikaan huippumoderneihin keittiöihin tuli lämmin ja kylmä vesi. Linnassa on ilmakanavalämmitys, sähkövalot, hissi, puhelin ja sähköinen valosignaaleilla toimiva soittokellojärjestelmä.
Mira Zimińska-Sygietyńska
Varhaiset vaiheet ja teatterityö
Zimińska-Sygietyńskan alkuperäinen nimi oli Maria Burzyńska, mutta hän omaksui varhaisella urallaan taiteilijanimen "Mira". Hänen tarkasta syntymäpäivästän ei ole täyttä varmuutta, sillä hän kertoi epävirallisesti syntyneensäkin jo vuonna 1895. Zimińska-Sygietyńskan molemmat vanhemmat työskentelivät Płockin teatterissa, jossa hän itsekin aloitti esiintymisen lapsena. Debyytti toteutui pienessä roolissa Gabriela Zapolskan näytelmässä Ich czworossa. Tämän jälkeen Zimińska-Sygietyńska esiintyi Tadeusz Rittnerin ja Stanisław Wyspiańskin näytelmissä.
Zimińska-Sygietyńskan ensimmäinen mies oli Jan Zimiński, mutta pariskunnan tiet erosivat vuonna 1920. Ensiesiintymisensä Varsovassa Zimińska-Sygietyńska teki 18-vuotiaana Miraż-teatterissa. Suurimman suosionsa teatteriurallaan hän saavutti Qui Pro Quo -teatterissa, jossa hän esiintyi perustajajäsen Tadeusz Sobockin aloitteesta kiinnitettynä ensimmäisen kerran vuonna 1920. Kyseisessä teatterissa Zimińska-Sygietyńska työskenteli (joistain tauoista huolimatta), kunnes se lakkautettiin vuonna 1931. Monista hänen Qui Pro Quossa esittämistään lauluista tuli hittejä, ja Zimińska-Sygietyńskasta tuli yksi parhaiten ansainneista puolalaisnäyttelijöistä. Hän mainosti erinäisiä ylellisyystuotteita. Hän saavutti Varsovassa monien kirjailijoiden ja intellektuellien kuten Tadeusz Boy-Żeleńskin ja Jerzy Stempowskin suosion.
1930-luvun mittaan Zimińska-Sygietyńska jatkoi esiintymistään teattereissa ja eteni suuremmille näyttämöille. Hän esiintyi muiden muassa Stefan Jaraczin ja Maria Modzelewskan kanssa. Merkittäviin rooleihin kuului Madame Sans-Gêne -näytelmän nimirooli.
Elokuvaura
Zimińska-Sygietyńska esiintyi sekä mykkäelokuvissa että varhaisimmissa puolalaisissa äänielokuvissa. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1922 Danny Kadenin elokuvassa Wszystko się kręci. Hän esiintyi myös Michał Waszyńskin, Henryk Szaron, Konrad Tomin ja Mieczysław Krawiczin musiikkikomedioissa.