cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jarmo Korhonen (poliitikko)
Poliittinen ura
Keskustan puoluesihteeri Eero Lankia ilmoitti vuoden 2006 presidentinvaalin jälkeen jättävänsä tehtävän kesän puoluekokouksessa. 10. kesäkuuta 2006 Korhonen valittiin puoluesihteeriksi 1 145 äänellä. Toiseksi tullut Mikko Alkio sai 773 ääntä ja Inkeri Räsänen kahdeksan ääntä. Vuonna 2008 Korhonen valittiin uudelle kaksivuotiskaudelle puoluesihteeriksi 1 200 äänellä. Hänen vastaehdokkaanaan ollut Kimmo Tiilikainen sai 488 ääntä.
29. toukokuuta 2010 Korhonen ilmoitti Yle TV1:n Ykkösaamussa tavoittelevansa kolmatta kautta puoluesihteerinä kesän puoluekokouksessa Lahdessa. Hän kuitenkin hävisi vaalin Suomenmaan päätoimittajalle Timo Laaniselle lukemin 1 675–579. Marraskuussa 2010 Korhonen kertoi olleensa koko neljän vuoden puoluesihteerikautensa ajan järjestelmällisesti työpaikkakiusattu, muttei eritellyt kiusaajiaan tarkemmin mainiten ainoastaan puoluehallituksen.
Jarmo Korhonen oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja sai 4 401 ääntä, muttei tullut valituksi.
Vaalirahoituskohu
Korhosen puoluesihteerikaudella keskusta keräsi ennätyssuuria vaalibudjetteja. Häntä toisaalta kiiteltiin puolueen talousasioiden hoidosta, mutta toisaalta myös kritisoitiin liiallisesta raha-asioihin keskittymisestä ohjelmatyön kustannuksella.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa keskustan budjetti oli 1,5 miljoonaa euroa (ottamatta huomioon ehdokkaiden henkilökohtaista kampanjarahoitusta). Vaalien jälkeen puhkesi vuosia jatkunut vaalirahoituskohu, jossa keskusta ja sitä lähellä ollut Kehittyvien maakuntien Suomi -yhteisö olivat keskeisessä asemassa.
Lokakuussa 2014 ilmestyi Korhosen teos Väyrysen valtakunta, jossa hän käsittelee muun muassa vaalirahoitusta 1970- ja 1980-luvuilla pitäen sitä 2000-luvun vaalirahoituskohuja merkittävämpänä.
Taistelu Suomenmaa-lehdestä
Kesällä 2010 Korhosta syytettiin keskustassa Suomenmaan kaappaamisesta, kun hänen katsottiin vaihdattaneen lehteä julkaisevan Joutsen Median hallituksen omaan väkeensä kostoksi lehden päätoimittaja Timo Laaniselle asettumisesta hänen vastaehdokkaakseen puoluesihteerikilvassa. Hallituksen puheenjohtajaksi tuli Korhosen ”oikea käsi”, keskustan hallintopäällikkö Aki Haaro. Keskustan puheenjohtaja, pääministeri Matti Vanhanen erosi hallituksesta protestiksi Korhosen toimille.
Yksityiselämä
Korhonen on avoliitossa, josta hänellä on kolme poikaa.
Arfvedsoniitti
Arfvedsoniitti on natriumamfiboliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen koostumus on Na3(Fe,Mg)4FeSi8O22(OH)2. Sen kidejärjestelmä on monokliininen, ja sen kiteet ovat tavallisesti väriltään vihertävän mustia tai siniharmaita, ja muodoltaan ne ovat säikeittäisistä säteittäisiin ja tähdenmuotoisiin prismoihin. Mineraali voi olla himmeä tai sillä voi olla lasin- tai silkinkiilto. Arfvedsoniitin ominaispaino on 3,44–3,45, ja sen kovuus on 5,5–6. Sen taitekertoimet ovat nα=1,652–1,699, nβ=1,660–1,705 ja nγ=1,666–1,708.
Mineraali on melko harvinainen, ja se esiintyy emäksisissä magmakivimineraaleissa, joita esiintyy nefeliittisyeniitti-intruusioissa ja agpaiittisissa pegmatiiteissa sekä peralkaliinigraniiteissa, kuten Golden Horn -batoliitissa Washingtonin osavaltion Okanoganin piirikunnassa.
Arfvedsoniitti löydettiin vuonna 1923 ja se nimettiin ruotsalaisen kemistin Johan August Arfwedsonin (1792–1841) mukaan.
M. A. Numminen Goes Tech-No – En tahdo olla prinsessa
M. A. Numminen Goes Tech-No – En tahdo olla prinsessa on M. A. Nummisen vuonna 1995 julkaistu musiikkialbumi.
Levyn tunnetuimmaksi kappaleiksi ovat nousseet "Yes sir, olen boogie" sekä "Jos sulla on toinen", joka on parodinen versio Taikapeili-yhtyeen samannimisestä kappaleesta. Albumi tehtiin myös ruotsinkielisenä, ja näistä kahdesta albumista julkaistiin vuonna 2001 kokoelmalevy, joka sisälsi myös muutamia saksankielisiä tulkintoja. Kuten levyn nimi vihjaa, sen tuotannossa on selkeitä vaikutteita koneilla tehdystä tanssimusiikista.
Kappaleet
Julkaisija Ellipsikujan levy-yhtiö/Olarin Musiikki Oy
Kokemäen Kova-Väki
Kokemäen Kova-Väki eli KK-V on Kokemäellä toimiva urheiluseura. Sen lajeihin kuuluvat nykyään jalkapallo, suunnistus, hiihto, yleisurheilu, tennis, voimailu, urheilusukellus, salibandy, pesäpallo, kaukalopallo sekä jääkiekko. KK-V:n jalkapallojaosto yhdistyi 1990-luvulla Teljän Nousun kanssa ja muodosti uuden seuran Kokemäen Pallon. Vuonna 2022 KoPa yhdistyi KK-V:hen ja KK-V sai jälleen jalkapallojaoston.
Toiminta
Seuran pesäpallo- ja jääkiekkojoukkueet pelaavat kotiottelunsa Pitkäjärven vapaa-ajankeskuksessa, jossa sijaitsevat muun muassa pesäpallokenttä sekä jäähalli Teljä Areena. KK-V:n jääkiekkojoukkue fuusioitui porilaisen Karhu HT:n kanssa vuonna 2018 luopuen paikastaan II divisioonassa. KK-V:n edustusjoukkue pelaa nyt III-divisioonassa. Naisten pesäpallojoukkue pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjan lounaislohkossa. KK-V:n jalkapallojaostolla ei ole joukkueita Palloliiton järjestämissä aikuisten sarjoissa. Juniorijoukkueita KK-V jalkapallolla on kuitenkin useita.
Historia
Kokemäen Kova-Väki perustettiin vuonna 1921. Perustajiin kuului muun muassa seuran nimen keksinyt Hanne Potila. Tulkkilaan rakennettiin samoihin aikoihin paikkakunnan ensimmäinen urheilukenttä. 1980-luvulla valmistuivat Pitkäjärven pesäpallo- ja yleisurheilukentät.
KK-V:n naisten pesäpallojoukkue on pelannut korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä kaksi kautta vuosina 1988 ja 1991.
Seuran lajeihin on kuulunut myös jääpallo, jossa KK-V on 1950-luvulla pelannut Maakuntasarjassa.
Asante Samuel Jr.
Asante Samuel Jr. (3. lokakuuta 1999, Tallahassee, Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on kulmapuolustaja. Samuel edustaa Los Angeles Chargersia.
Samuel pelasi yliopistotasolla vuodet 2018–2020. Hän edusti kaikki kolme vuotta Floridan osavaltionyliopistoa. Hän pelasi Floridassa 31 ottelua, joissa teki 97 taklausta ja neljä syötönkatkoa. Chargers varasi Samuelin NFL:n vuoden 2021 varaustilaisuuden toisella kierroksella 47. pelaajana. Toukokuussa 2021 Chargers ja Samuel solmivat nelivuotisen tulokassopimuksen.
Hatton Crossin metroasema
Hatton Crossin metroasema on yksi Lontoon metron Piccadilly-linjan asemista. Se sijaitsee Heathrow'n lentoaseman länsipuolella Hattonissa Hillingdonin ja Hounslowin hallintoalueiden rajalla. Metroasema palvelee pääasiassa läheisiä varasto- ja teollisuusalueita. Metroasema avattiin 19. heinäkuuta 1975 osana linjan jatketta Hounslow Westistä Heathrow'iin. Se toimi pääteasemana 16. joulukuuta 1977 asti, kunnes loppuosuus lentoasemalle valmistui.
Lentoaseman neljännen terminaalin asemaa varten Hatton Crossin länsipuolelle rakennettiin yksiraiteinen silmukka, joka kiertää sieltä Heathrow Centraliin (nykyiselle terminaalien 1, 2 ja 3 asemalle). Viidennen terminaalin aseman ja sen vaatiman infrastruktuurin rakennustöiden vuoksi silmukka suljettiin tammikuussa 2005, jolloin terminaaliin 4 kulkevat matkustajat vaihtoivat Hatton Crossissa bussiin. Silmukka avattiin uudelleen 17. syyskuuta 2006.
Joka toinen keskustasta saapuva juna kulkee Hatton Crossista silmukan terminaalien 4 sekä 1, 2 ja 3 kautta takaisin Hatton Crossiin ja edelleen keskustan suuntaan. Loput kulkevat 27. maaliskuuta 2008 avatulle terminaalin 5 asemalle.
Béla Fleck and the Flecktones
thumb|300px|Victor Wooten (vas.) ja Béla Fleck.
Béla Fleck and the Flecktones on yhdysvaltalainen yhtye, jonka sointimaailma on omalaatuinen yhdistelmä bluegrassia, fuusiota sekä jazzia. Keulakuva Béla Fleck haluaa todistaa, että banjolla voi soittaa muutakin kuin country-musiikkia. Flecktones onkin esittänyt kappaleita melkein joka kategoriasta, sekä Fleck on tehnyt sooloprojektina albumin klassista musiikkia banjosovituksina.
Ryhmä toimi alun perin kvartettina, jossa soitti kosketinsoittaja ja huuliharpisti Howard Levy. Hän kuitenkin lähti ryhmästä, ja Flecktones levytti triona albumin Three Flew Over The Cuckoo's Nest. Levy on sittemmin vieraillut Flecktonesien albumeilla. Saksofonisti Jeff Coffin liittyi yhtyeeseen Left of Cool -albumilla. Yhtyeen muut jäsenet ovat basisti Victor Wooten ja hänen veljensä Roy "Future Man" Wooten, joka soittaa eräänlaista omatekemää kitaranmallista triggeroitua rumpusettiä. Soolotuotannollaan Future Man käyttää myös uudempaa keksintöään, joka on pianoa muistuttava rytmisoitin. Hän sanoo yhä useammin mieltävänsä pianon rumpusettinä ja rumpusetin pianona.
Vuoden 2005 keikkatauon julkaistiin uusi albumi Hidden Land. Se voitti Grammy-palkinnon parhaasta jazz-albumista. Yhtye on lisäksi voittanut useita Grammy-palkintoja aiemmista albumeista, lisäksi Béla Fleck on ollut ehdolla useammassa kategoriassa kuin kukaan muu.
Désiré Tsarahazana
pienoiskuva Désiré Tsarahazana (s. 13. kesäkuuta 1954) on madagaskarilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Antsirabén hiippakuntaan 28. syyskuuta 1986 ja nimitettiin Fenoarivo Atsinananan hiippakunnan piispaksi 30. lokakuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. helmikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Michel Malo, jota avustivat Albert Joseph Tsiahoana ja Bruno Musarò.
Tsarahazana sai 24. marraskuuta 2008 nimityksen Toamasinan piispaksi, ja kun hiippakunta 26. helmikuuta 2010 korotettiin arkkihiippakunnaksi, Tsarahazanasta tuli sen arkkipiispa. Hänet nimitettiin kardinaaliksi 28. kesäkuuta 2018.
Gommin ja Pommin metsäkarnevaali
Helsingin Sanomien Jukka Haurun mielestä ammattitaitoisesti tehtyä albumia vaivaa sisällön puute: ”Tässä mielessä Numminen ei erotu ihmis-, saati jäniskunnasta.”
Kappaleet
Kaikki sävellykset ja sanoitukset M.A. Numminen. Sovitukset Pedro Hietanen, paitsi kappaleet 13 ja 15 sov. Mika Siekkinen.
Hamburger Flugzeugbau
thumb|300px|Blohm & Voss BV 141 kentällä. Hamburger Flugzeugbau GmbH (lyhenne HFB) perustettiin kesäkuussa 1933 telakkayhtiö  Blohm & Vossin tytäryhtiöksi. Nimensä mukaan se toimi Hampurissa. Yhtiö lopetti toimintansa itsenäisenä yhtönä vuonna 1937 sulautuen konserniin nimikkeellä Blohm & Voss, Abteilung Flugzeugbau.
Historia
Versailles’n rauhansopimuksen kieltäessä lentokoneenrakennuksen Saksalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, saksalaiset sotateollisuusyhtiöt etsivät keinoja kiertää kieltoa. Henschel pyrki saamaan telakkayhtiö Blohm & Vossin mukaan lentokonetehtaan perustamiseen. Täten syntyi Hamburger Flugzeugbau GmbH.
Sen ensimmäinen lentokone oli kaksitaso, Ha 135. Sen suunnittelivat Reinhold Mewes ja Viktor Maugsch, joka tuli hetkeksi yhtiöön Heinkelilta ja siirtyi pian Fieselerille. Yksipaikkainen koulukone Ha 136 oli tehtaan uuden pääsuunnittelijan Richard Vogtin käsialaa. Hän siirtyi yhtiöön Dornierilta ja oli työskennellyt myös Japanissa Kawasaki Heavy Industriesin lentokonetehtaalla. Seuraava kone oli Ha 137, joka hävisi tarjouskilvassa Fieselerin Fi 98:lle.
Yritys päätyi vuonna 1969 Messerschmitt-Bölkow-Blohmille.
Lentokoneet
thumb|[[Blohm & Voss BV 238]]
Luettelo Rautavaaran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Rautavaaran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Rautavaaran kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
YK:n humanitaaristen asioiden koordinointitoimisto
YK:n hätäaputoimisto eli humanitaaristen asioiden koordinointitoimisto (, UN OCHA, tai OCHA) on Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristön osa, jonka tehtävänä on tuoda yhteen humanitaarissa asioissa toimivia tahoja johdonmukaisen vasteen varmistamiseksi hätätilanteissa. ONCA myös varmistaa että käytettävissä on viitekehys, jonka puitteissa kukin toimija voi osallistua yhteisen ponnisteluun hätätilaan vastaamiseksi.
Historia
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi joulukuussa 1991 päätöslauselman 46/182. Tämä pyrki vahvistamaan YK:n kykyä vastata kompleksisiin hätätiloihin ja luonnonkatastrofeihin parantamalla humanitaaristen operaatioiden yleistä tehokkuutta kentällä. Päätöslauselmalla perustettiin myös statukseltaan korkea, YK:n pääsihteerin apuna toimivan hätäapukoordinaattorin (Emergency Relief Coordinator, ERC) tehtävä. Hätäapukoordinaattorista tuli keskitetty vastuutaho YK:ssa suuriin ja monimutkaisiin hätätiloihin samoin kuin YK:n hätäapujärjestön (United Nations Disaster Relief Organization) koordinaattori luonnonkatastrofeihin vastattaessa. Varsin pian luotiin Humanitaaristen asioiden toimisto (Department of Humanitarian Affairs, DHA) ja hätäapukoordinaattori (ERC) nimitettiin YK:n humanitaaristen asioiden apulaispääsihteeriksi. Tehtävän tukemiseksi perustettiin toimistot New Yorkiin ja Geneveen. Päätöslauselmalla 46/182 perustettiin myös keskitetty hätäapurahasto (Central Emergency Revolving Fund), luotiin virastojen välinen pysyväiskomitea (Inter-Agency Standing Committee, IASC) ja määriteltiin apuhaun menettelytapoja.
Vuonna 1998 osana YK:n pääsihteeristön uudelleenorganisointia, DHA:n tilalle muodostettiin OCHA eli humanitaaristen asioiden koordinointitoimisto. Sen vastuulle tuli humanitaarisen vasteen koordinointi, menettelytapojen kehitystyö ja humanitaaristen asioiden edistäminen.
Toiminta
OCHA koordinoi toimintojaan ensisijaisesti hätäapukoordinaattorin johtaman IASC:n kautta. IASC:n toimintaan osallistuvat kaikki keskeiset humanitaarisen avun yhteistyötahot YK:n järjestöistä, rahastoista ja ohjelmista alkaen eri Punaisen Ristin järjestöihin ja erilaisiin kansalaisjärjestöihin (NGO) saakka. IASC varmistaa vastetta koskevan päätöksenteon toimivuuden kompleksisissa hätätilanteissa läpi erilaisten osallistujatahojen. Vasteeseen kuuluu tarvearviointi, kootut avunpyynnöt, kenttätoiminnan koordinoinnin järjestäminen ja humanitaaristen menettelytapojen kehittäminen.
Lähteet
pienoiskuva|YK:n humanitaaristen asioiden apulaispääsihteeri ja hätaapukoordinaattori (ERC) johtaa OCHA:n toimintaa. Kuvassa tehtävässä syyskuusta 2017 lähtien toiminut [[Mark Lowcock.]]
Pyreneittenmastiffi
Pyreneittenmastiffi on Espanjasta kotoisin oleva koirarotu. Rotua tuotiin Suomeen ensimmäisen kerran vuonna 1985. Nykyään pyreneittenmastiffeja on Suomessa rekisteröity noin 1500. Pyreneittenmastiffi kuuluu FCI:n roturyhmään 2.
Ulkonäkö
Pyreneittenmastiffi on valtavan kokoinen: urosten säkäkorkeus on vähintään 77 cm ja narttujen 72 cm. Rotu on voimakas ja lihaksikas. Aikuisen koiran paino on noin 50–70 kg:sta ylöspäin. Rungoltaan se on hieman korkeuttaan pitempi, suorakaiteen muotoinen. Koiran pää on suuri ja voimakasrakenteinen. Pähkinänruskeat silmät ovat pienet ja mantelinmuotoiset. Silmistä pitäisi korostua koiran ylväs ja tarkkaavainen ilme. Tunkeilijoita kohtaan pyreneittenmastiffilla on todella kova ilme. Korvat ovat riippuvat ja kolmion muotoiset. Karvapeite on niin paksu ja tiheä, että koira kestää hyvin pakkasta. Väriltään pyreneittenmastiffi on valkoinen harmain, mustin tai ruskein laikuin. Tummempi maski on rotumääritelmän mukaan pakollinen.
Luonne ja käyttäytyminen
Historiansa vuoksi pyreineittenmastiffilla on voimakas puolustus- ja vartiointivietti. Se on myös hyväntahtoinen, älykäs, säyseä, hyvä lapsiperheen koira ja helposti oppiva. Se on vieraita kohtaan peloton, kova ja perääntymätön. Se on ystävällinen toisille koirille, mutta tuntee omat voimansa. Joutuessaan tappeluun pyreneittenmastiffi on taitava ja osoittaa perineensä vuosisatojen takaiset käyttäymismallit taistelussa susia vastaan. Omistajiaan kohtaan se on uskollinen mutta ei ole miellyttämishaluinen, mikä on huomioitava koulutuksessa. Rotu on vaativa eikä sovellu ensimmäiseksi koiraksi. Vartiointivaisto ei enää ole niin voimakas mutta yksilöllinen. Osa koirista on edelleen todella vartiointiviettisiä.
Mauri Jaara
Mauri Jaara (s. 3. helmikuuta 1958 ) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Oulussa. Jaaralla on A-ajolupa sekä A-lisenssi. Vuoden 2022 loppuun mennessä hän on ohjastanut 25 557 lähtöä, joista hän on voittanut 3 680 lähtöä ja palkintorahoja runsaat 7 428 169 euroa.
Lucien Gaudin
Lucien Gaudin (27. syyskuuta 1886 – 23. syyskuuta 1934) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Rab Ne Bana Di Jodi
Elokuva kertoo tavallisesta toimistotyöntekijästä Surinder Sahnista, joka muuttuu äänekkääksi ja hauskanpitoa rakastavaksi ”Rajiksi” rakastuttuaan kauniiseen Taaniin.
Lucien Gaudin
Gaudin voitti urallaan floretilla ja kalvalla kuusi olympiamitalia, joista neljä oli kultaisia. Antwerpenin 1920 olympialaisissa hän sai floretin joukkuekilpailussa hopeaa. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti kultaa floretin ja kalvan joukkuekilpailussa. Ensin mainitussa hän voitti kaikki 22 otteluaan ja sai 110 osumaa vastustajien osuessa yhteensä vain 21 kertaa. Näkyvimmät seuraukset oli hänen voitollaan Italian Aldo Bonista. Tuomarit tuomitsivat ratkaisevan viidennen osuman Gaudinille, mitä italialaiset eivät hyväksyneet. Protestoinnin seurauksena Italia tuomittiin hävinneeksi kaikki finaalikierroksen ottelunsa ja asiaa selviteltiin vielä verisellä kaksintaistelulla kisojen jälkeen.
Amsterdamin 1928 olympialaisissa Gaudin voitti kultaa sekä floretin että kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa. Lisäksi hän sai hopeaa floretin joukkuekilpailussa.
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin sarjakuviin. Sen ovat ohjanneet Bob Persichetti, Peter Ramsey ja Rodney Rothman, ja käsikirjoittaneet Phil Lord ja Rothman. Elokuvan pääosissa ovat Shameik Moore, Jake Johnson, Hailee Steinfeld, Mahershala Ali, Brian Tyree Henry, Nicolas Cage, Kathryn Hahn ja Liev Schreiber. Elokuva sijoittuu jaettuun multiversumiin nimeltä ”hämähäkkiversumi”, ja sen juoni seuraa uutta Hämähäkkimiestä, Miles Moralesia, joka yrittää muista universuimeista tulleiden uusien tuttavuuksiensa kanssa pelastaa New Yorkin Kingpiniltä.
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia sai maailmanensi-iltansa Los Angelesissa 1. joulukuuta 2018. Sen teatteriensi-ilta oli Yhdysvalloissa kaksi viikkoa myöhemmin 14. joulukuuta 2018. Elokuva tuotti yli 375 miljoonaa dollaria 90 miljoonan budjettia vasten. Se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja voitti lukuisia palkintoja, mukaan lukien parhaan animaatioelokuvan Oscarin vuoden 2019 gaalassa.
Infernal Affairs
Infernal Affairs (, Mou gaan dou) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut hongkongilainen toimintatrilleri, jonka ovat ohjanneet Andrew Lau ja Alan Mak. Sen pääosia esittävät Andy Lau, Tony Leung, Anthony Wong, Eric Tsang, Sammi Cheng ja Kelly Chen. Elokuva seuraa poliisia, joka soluttautuu triadeihin sekä toista poliisia, joka työskentelee triadeille. Elokuva on saanut myös kaksi jatko-osaa, jotka molemmat saivat ensi-iltansa vuonna 2003.
Vuoden 2006 Martin Scorsesen ohjaama elokuva The Departed on uudelleenfilmatisointi Infernal Affairsista.
Eero Koivistoinen
Eero Uolevi Koivistoinen (s. 13. tammikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen jazzmuusikko ja säveltäjä. Hänen instrumenttinsa on saksofoni. Häntä pidetään yhtenä suomalaisen jazzin suurimmista nimistä.
Henkilöhistoria ja musiikki
Koivistoisen ensimmäinen soitin noin 11-vuotiaana oli viulu, jolla hän soitti barokki- ja kamarimusiikkia. 16-vuotiaana hän vaihtoi alttosaksofoniin, koska hän oli tykästynyt jazzmusiikkiin, jota hänen veljensä oli tuonut meriltä, ja viululla sitä oli hankala soittaa. Myöhemmin hän vaihtoi alttosaksofonista tenori- ja sopraanosaksofoneihin. 1960-luvun puolivälissä Koivistoinen aloitti opiskelut Sibelius-Akatemiassa: Siellä hänelle saksofonin soittoa opetti Eero Linnala ja säveltämistä Aulis Sallinen.
Koivistoisen ensimmäinen yhtye oli kokeilevaa avantgarde- ja fuusiojazzia soittava trio, jossa rumpalina toimi Edward Vesala ja basistina Pekka Sarmanto. Trio julkaisi ep-levyn Jappa alkuvuodesta 1967 ja rumpaliksi vaihtui Reino Laine pian tämän jälkeen. Samana vuonna Koivistoinen liittyi Blues Sectioniin, jota on pidetty Suomen ensimmäisenä proge-yhtyeenä. Yhtyeen levy Blues Section oli Koivistoisen ensimmäinen. Yhtye kuitenkin hajosi jo kesällä 1968, kun Koivistoinen jätti sen. Hän siirtyi The Boysiin, jossa soitti noin vuoden.
thumb|right|Eero Koivistoinen ja ensimmäinen [[Yrjö-palkinto vuonna 1967. Vasemmalla Pekka Sarmanto ja oikealla Reino Laine.]] Vuonna 1967 vastaperustettu Suomen Jazzliitto myönsi ensimmäisen Yrjö-palkinnon Koivistoiselle. Vuonna 1968 ilmestyi hänen ensimmäinen sooloalbuminsa Valtakunta. Levyn kappaleiden sanat ovat suomalaisten runoilijoiden runoja, ja laulajina toimivat Eero Raittinen, Seija Simola, Vesa-Matti Loiri sekä Koivistoinen itse. LP:n julkaisi Otava. Levystä on julkaistu vuonna 1995 myös CD-versio, jolle oli lisätty kappaleita Maarit Hurmerinnalta, Sakari Kuosmaselta ja Pepe Ahlqvistilta. Seuraavana vuonna Koivistoisen kvartetti voitti yhtyekilpailun Montreux’n jazzfestivaaleilla Sveitsissä. Voittoa on pidetty ensimmäisenä suomalaiselle jazzille osoitettuna kansainvälisenä tunnustuksena, ja sen ansiosta yhtye pääsi esiintymään Newportin jazz-festivaaleille Yhdysvaltoihin.
1970-luvun alussa Koivistoinen muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan Berklee College of Musiciin, Bostoniin. Siellä hän opiskeli kolme lukukautta opettajinaan muun muassa Joe Viola ja Herb Pomeroy. 1970-luvulta lähtien Koivistoinen on myös opettanut Sibelius-Akatemiassa ja Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa. Vuonna 1975 Koivistoinen oli mukana perustamassa Uuden Musiikin Orkesteria ja soitti yhtyeen riveissä aina vuoteen 1990. Myöhemmin vuosina 1996–1998 hän toimi yhtyeen taiteellisena johtajana. Kaudellaan hän muun muassa tuotti UMOn ensimmäisen albumin ulkomaiselle levy-yhtiölle sekä toimi kapellimestarina ja sovittajana kriitikoiden kiittämällä levyllä Electrifying Miles.
Vuonna 1973 Eero Koivistoinen Music Society julkaisi fuusiojazz-albumin Wahoo! On väitetty, että LP:itä olisi alun perin painettu vain 600 kappaletta, ja että niistä saisi nykyään maksaa yli 500 dollaria. Tämä kulttilevyksi mainittu albumi, kuten monet muutkin Koivistoisen levyt, on kuitenkin julkaistu vuosituhannen vaihteessa uudelleen CD-muodossa.
Vuonna 1981 Koivistoinen voitti Euroopan yleisradiounionin sovituspalkinnon Nording-kilpailussa Jerseyssä teoksellaan "Ultima Thule", ja vuonna 1983 hänen 1980-luvun alussa perustamansa levy-yhtiö Pro Records julkaisi samannimisen albumin. Vuonna 1987 hän voitti Luovan Säveltaiteen Edistämissäätiön sävellyskilpailun big bandille teoksellaan "Kukonpesä".
Koivistoisen 1990-luvun projekteihin kuuluvat muun muassa Trio X, jossa Koivistoisen lisäksi soittivat pianisti Seppo Kantonen ja vibrafonisti Severi Pyysalo, sekä kvintetti Zone.
Vuosituhannen vaihteessa Koivistoinen kiinnostui etnisestä musiikista: toisaalta vuonna 1998 hän julkaisi senegalilaisten muusikoiden kanssa albumin Eero Koivistoinen and Senegalese Drums, ja toisaalta vuonna 2002 albumin Utu, joka koostui hänen jazzkvartetille sovittamistaan suomalaisista kansanlauluista sekä vuonna 2003 Johanna Iivanaisen kanssa albumin Suomalainen, jolla Iivanainen lauloi Koivistoisen sovittamaa suomalaista populaarimusiikkia sekä tämän omia sävellyksiä. Vuonna 2007 Iivanainen ja Koivistoisen yhtye ilmoittivat julkaisevansa toisen yhteisen albumin Lennosta kii! Myös tällä albumilla yhdistellään suomalaista populaarimusiikkiin Koivistoisen jazzsävellyksiin.
Koivistoinen on kuitenkin jatkanut myös fuusion parissa vuonna 2001 julkaistulla albumillaan Helium sekä uudistuneen Eero Koivistoinen Music Societyn albumilla X-Ray vuodelta 2006. Vuonna 2005 hän myös sävelsi kappaleita The Five Corners Quintetille ja soitti yhtyeen esikoislevyllä Chasin' the Jazz Gone By, joka ylsi parhaimmillaan Suomen albumilistan sijalle 21.
Koivistoinen on jazzin lisäksi säveltänyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterille baletin "Äiti Maa" vuonna 1979, tehnyt Yleisradiolle radiokoosteen "Suomi – maailman majakka" vuonna 1996, Charles Baudelairen runoelman innoittamana sarjan "Pahan kukkia", sekä Radion sinfoniaorkesterille sarjan "Round about Monk".
Israelin avaruusjärjestö
Israelin avaruusjärjestö ISA on vuonna 1983 perustettu virasto, joka koordinoi Israelin valtion avaruusohjelmaa kaupallisiin ja tieteellisiin tarkoituksiin. ISA:n johtaja on Jitzhak Ben Israel. Järjestön budjetti on vain 1 000 000 USD, koska kaupalliset sateelliitit rahoitetaan erillisistä budjeteista.
Israel laukaisi ensimmäisen tiedustelusatelliittinsa, Ofeqin maata kiertävälle radalle 1988. Lisäksi on laukaistu useita tutkimuskäyttöön suunnattuja sateelliitteja.
Ilan Ramon, Israelin ensimmäinen astronautti, sai surmansa avaruussukkula Columbian viimeisellä lennolla vuonna 2003.
Erja Tikka
Erja Tikka (s. 2. elokuuta 1953 Koski Tl) on suomalainen filosofian kandidaatti, lähetystöneuvos ja Ulkoasiainministeriön viestintä- ja kulttuuriosaston apulaisosastopäällikkö. Hän siirtyi vuoden 2013 loppupuolella Suomen Itämeri-suurlähettilääksi. Suurlähettiläs toimii EU:n Itämeri-strategian kansallisena yhteyshenkilönä ja sitä toteuttavien hallinnonalojen Itämeri-koordinaatioryhmän puheenjohtajana.
Tikka toimi Suomen Keskustan puoluesihteerinä 1990–1994 Seppo Kääriäisen jälkeen Paavo Väyrysen luovuttua puheenjohtajuudesta ja Esko Ahon tultua puheenjohtajaksi.
Aretas IV
Aretas IV Filopatris oli nabatealaisten kuningas halliten vuodet 9 eaa. – 40. Aretas seurasi Oboda III:ta. Hänen aikanaan nabatealaiset olivat taloudellisesti ja kulttuurisesti historiansa kukoistuskaudella. Tuolloin rakennettiin useita uusia kaupunkeja ja monia vanhoja laajennettiin sekä mm. monet Petran monumentit ovat Aretaksen IV:n ajalta.
Nabatealaisten vahvistuminen Aretas IV:n aikana aiheutti monia kahakoita Juudean rajalla. Yrittääkseen välttää sotatilanteen Aretas naitti tyttärensä Galilean ja Perean tetrarkille Herodes Antipaalle. Herodes Antipaksen rakastuttua velipuolensa Herodeksen vaimoon Herodiakseen, hän erosi nabatealaisesta vaimostaan. Tämän palattua isänsä luo, niin Aretas hyökkäsi vuoden 37 alussa Galileaan tuhoten Herodes Antipaan armeijan. Antipas pyysi apua keisari Tiberiukselta, joka määräsi Syyrian maaherran Vitelliuksen tuomaan Aretaan Roomaan, joko vangittuna tai sitten surmattuna lähettämällä hänen katkaistu päänsä keisarille. Kuultuaan Tiberiuksen määräyksestä Aretas halusi välttää taistelua roomalaisten kanssa ja poistui omalle alueelleen. Vitelliukselta jäi keisarin käsky noudattamatta, sillä keisari Tiberius kuoli 16.3.37.
Raamatussa
Raamatussa Aretas IV mainitaan Toisessa kirjeessä korinttilaisille, jossa kerrotaan apostoli Paavalin karanneen korissa Damaskoksesta Aretaksen käskynhaltijan vartioidessa kaupunkia vangitakseen Paavalin. Ensimmäinen vaihtoehto on, että kertomus on virheellinen, koska Damaskos kuului Rooman hallitsemaan alueeseen; näin ollen Apostolien tekojen kertomus samasta tilanteesta olisi uskottavampi, koska siinä juutalaiset vainosivat Paavalia. Toinen vaihtoehto kuitenkin on, että Aretaksen de facto -valta ulottui myös Damaskokseen, koska siellä oli paljon nabatealaisia. Aretaksella saattoi olla siis merkittävästi valtaa alueella; samoin oli esimerkiksi Aleksandrian juutalaisen etnarkin kohdalla. Apostolien tekojen maininta juutalaisista ja Toisen Korinttilaiskirjeen maininta Aretaksesta saattaa viitata siihen, että Aretas teki yhteistyötä alueen juutalaisten valtahahmojen kanssa, koska hän nabatealaisten kuninkaana saattoi vaikuttaa suoraan lähinnä nabatealaisten asioihin; tämä olisi myös mahdollinen selitys sille, miten hän saattoi puuttua juutalaisen väestöryhmän asioihin.
On the Night
On the Night on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin toinen live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1993. On the Night nousi Britannian albumilistan neljänneksi.
Kappalelistat
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mark Knopfler, ellei toisin mainittu.
Adjunkti
Kielitieteessä adjunkti on lauseen vapaa adverbiaali. Adjunktin poisto lauseesta on mahdollista ilman, että lauseesta tulee kieliopillisesti virheellinen tai elliptinen. Alla oleva esimerkilause on kieliopillinen, vaikka adjunktit "eilen" tai "puutarhassa" poistettaisiinkin. Semanttisten roolien aika ja paikka ilmaiseminen ei siis kuulu verbin "nähdä" argumenttirakenteeseen. Adjunktin vastinpari eli verbin pakollinen määrite on komplementti eli täydennys. Myös komplementti voi olla lauseenjäsenenä adverbiaali. Käytännössä on kuitenkin tulkinnanvaraista, mitkä lausekkeet ovat "pakollisia". Pakollisuus myös usein riippuu konstruktiosta eikä vain verbistä.
Eilen Teemu näki koiran puutarhassa.
Adverbiaali on lauseen osa, joka mahdollistaa erilaiset olosuhteet, jossa verbin ilmoittama tekeminen tai ilmaus tapahtuu. Edeltävä lause käyttää ajan ja paikan adjunkteja.
Ahiramin sarkofagi
thumb|Ahiramin sarkofagi Beirutin kansallismuseolla. Ahiramin sarkofagi on Bybloksesta Libanonista löydettu muinaisen Bybloksen hallitsija Ahiramin sarkofagi, joka on ajoitettu 1050–1000-luvulle eaa. Ahiram oli ensimmäisiä nimeltä tunnettuja foinikialaisia hallitsijoita. Sarkofagi sisältää myös piirtokirjoituksen, joka on yksi varhaimmista tunnetuista foinikialaisista piirtokirjoituksista. Sarkofagia säilytetään nykyisin Beirutin kansallismuseolla Libanonissa.
Sarkofagi
thumb|Mahdollisesti kuningasta esittävä valtaistuimella istuva mieshahmo sarkofagissa ottamassa vastaan uhrilahjoja. Ahiramin sarkofagi-piirtokirjoitus löydettiin vuonna 1923 Bybloksen kuninkaalliselta nekropolilta. Ahiram on ensimmäisiä nimeltä tunnettuja foinikialaisia kuninkaita, vaikka vasta hänen poikaansa Ittobaalia kutsuttiin nimellä Bybloksen kuningas. Kielellisesti piirtokirjoitus on muinaisbyblosta, eli varhaista Bybloksen kaupungissa puhuttua foinikiaa. Se on yksi varhaisimmista foinikialaisista piirtokirjoituksista, mutta teksti on säilynyt hyvin. Se on ajoitettu 1050–1000-luvulle ennen ajanlaskun alkua. Nykyisin sitä säilytetään Beirutin kansallismuseolla Libanonissa.
Ahiramin sarkofagissa on piirtokirjoituksen lisäksi myös kuva-aiheita, joista yhteen on kuvattu valtaistuimella istuva mieshahmo kahden siivekkään sfinksin välissä, kädessään nuutunut lootus. Seisovien hahmojen jono ojentaa mieshahmolle uhrilahjoja. Istuvan mieshahmon on tulkittu edustavan kuollutta kuningasta. Arkun kannen kuva-aiheessa seisovat kaksi miestä saattaisivat olla Ahiram ja hänen poikansa Ittobaal, mutta on myös mahdollista, että sarkofagi on piirtokirjoitusta vanhempi ja Ahiramilla uusiokäytössä.
Teksti
800px
Nimen Ittobaal alku on lohjennut, mutta nimi on silti melko varmasti Ittobaal. Sana ”hallit<si>joiden” ei ole lohjennut, vaan sen kirjoittaja on ilmeisesti erehdyksessä unohtanut yhden kirjaimen. ”Löytääkseen” on sana gly, joka myös tarkoittaa ”paljastaa”. ”Jälkeläisensä” on kirjaimellisesti hedelmänsä (prh). Jos sanat ymhs prh jaetaan eri tavalla, eli ymh sprh, myös tulkinta ”pyyhittäköön hänen kirjoituksensa” on mahdollinen. Piirtokirjoituksen viimeinen lause on erittäin vaikeatulkintainen. Sanat lpn gbl on käännetty ”Bybloksen edessä”, mutta myös lukutapa lpp sbl on mahdollinen, joskaan sille ei ole löydetty sopivaa käännösehdotusta. Paras ehdotus on jonkinlainen kaksiteräinen kirjoitusväline.
Sam Lowes
Samuel Deane "Sam" Lowes (s. 14. syyskuuta 1990 Lincoln, Englanti) on brittiläinen ratamoottoripyöräilijä. Hän ajaa kaudella 2017 MotoGP-sarjassa Aprilia Racing Team Gresini tehdastallissa. Lowes on vuoden 2013 Supersportin MM-sarjan mestari ja voittanut myös Britannian Supersportin mestaruuden 2010.
Brothers in Arms (albumi)
Brothers in Arms on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin toukokuussa 1985 julkaisema viides studioalbumi. Albumista tuli todellinen maailmanmenestys: sitä myytiin 29 miljoonaa kappaletta. Levy oli 1980-luvun kolmanneksi parhaiten myyty albumi, ja kaikkien aikojen 20. parhaiten myynyt (tilanne 2007). Esimerkiksi Britanniassa albumi oli listaykkösenä 14 viikkoa, ja sillä on vuoteen 2010 mennessä kertynyt listaviikkoja yhteensä 228. Levyn merkittävimpiä kappaleita ovat ”Money for Nothing”, ”Walk of Life” ja ”Brothers in Arms”.
Levy oli yksi ensimmäisistä CD-markkinoille suunnatuista, ja erityisesti Britanniassa Brothers in Arms yhdistetään vahvasti CD-formaatin läpimurtoon. Albumin nimikappale ”Brothers in Arms” oli siellä myös ensimmäinen CD-single. Levyn neljä viimeistä kappaletta keskittyivät El Salvadorin ja Nicaraguan 1980-luvun sissisotiin. ”Money for Nothing”, jossa vierailee Sting, oli yksi MTV-aikakauden edelläkävijäkappaleita.
Yhtye voitti albumilla kolme Grammya.
Helsingin Sanomien Markku Fagerlund kirjoitti levyarvostelussaan albumin sisältävän aiempaa enemmän hitaita balladeja ja puhallinsoitinten käyttöä, mutta musiikin olevan tuttua. Hän piti levyä erittäin hyvänä, joskaan ei ehkä Dire Straitsin siihen mennessä parhaana.
Listasijoitukset
Albumi
Jyrki Huusko
Jyrki Huusko (s. 1967 Kuopio ) on joensuulainen Itä-Suomen yliopiston koulunkehittämistutkimuksen dosentti ja Itä-Suomen yliopiston harjoittelukoulun johtava rehtori.
Live at the BBC (Dire Straits)
Live at the BBC on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995. Albumi nousi Britannian albumilistan sijalle 71.
Albumin seitsemän ensimmäistä kappaletta äänitettiin BBC:n "Live In Concert" -sarjaa varten 22. heinäkuuta 1978. 8. kappale, "Tunnel of Love" äänitettiin BBC:n TV-ohjelmaa "Old Grey Whistle Test" varten 31. tammikuuta 1981.
Kappalelista
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mark Knopfler, ellei toisin mainittu.
Roland Thöni
Roland Thöni (, 17. tammikuuta 1951 Trafoi, Stilfs – 4. huhtikuuta 2021 Bolzano) oli italialainen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.
Putinin palatsi
Putinin palatsi on Gelendžikin lähellä Mustanmeren rannikolla Venäjällä sijaitseva palatsimainen rakennus, jonka rakennuttamiseen ja omistukseen liittyy korruptioepäilyjä. Rakennuksen tosiasialliseksi omistajaksi on väitetty Venäjän presidentti Vladimir Putinia, minkä Putin itse on tosin kiistänyt. Oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin korruptionvastaisen säätiön FBK:n vuonna 2021 julkaiseman tutkimuksen mukaan rakennustöihin on käytetty noin sata miljardia ruplaa, eli noin 1,2 miljardia euroa. Sen mukaan hanke on toteutettu monimutkaisella järjestelmällä varojen ja omistussuhteiden siirtoja sekä käyttäen useita eri yrityksiä.
Roland Thöni
Thöni voitti pujottelussa olympiapronssia Sapporossa 1972. Hän kilpaili myös suurpujottelussa sijoittuen 27:nneksi. Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 Thöni sijoittui syöksylaskussa 14:nneksi. Thönin serkku Gustav Thöni oli alppihiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari. Thöni kuoli Bolzanossa 70-vuotiaana 4. huhtikuuta 2021.
Putinin palatsi
FBK:n julkaisemassa videossa Navalnyi väittää, että palatsin on rakentanut Putinin lähipiiri hänen käyttöönsä. Venäjänkielisellä, englanniksi tekstitetyllä videolla, joka julkaistiin 19.1.2021 oli katsojia 1.2.2021 yli 106 miljoonaa.
Sijainti ja piirteet
pienoiskuva|vasen|Palatsin piha-aluetta. pienoiskuva|vasen|Sänky sisätiloissa. Niin sanottu Putinin palatsi sijaitsee Idokopasin niemellä Mustanmeren rannikolla lähellä Gelendžikin kaupunkia alle 200 kilometrin päässä Sotšin kaupungista. Paikalla on 7 800 hehtaarin maa-alue, ja mereltä päin liikkuminen sen edustalla on kielletty merimailin eli noin 1,8 kilometrin matkalta. Alueen yllä on myös lentokieltoalue.
Oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin korruptionvastaisen säätiön FBK:n vuonna 2021 julkaiseman tutkimuksen mukaan palatsin päärakennus on kooltaan 17 691 m². 68 hehtaarin piha-alueella on lisäksi useita muita rakennuksia, joihin lukeutuvat esimerkiksi maanalainen jääkiekkohalli, kylpylä, elokuvateatteri, viinikellari, teatteri, kasino, tankotanssilava, oma kirkko, 80-metrinen silta ja merenrantaan johtava tunneli. FBK:n mukaan rakennustöihin on käytetty noin sata miljardia ruplaa, eli noin 1,2 miljardia euroa. Putin on kiistänyt yhteytensä palatsin rakentamiseen tai omistukseen. Putinilla on myös paljon pienempi virallinen asunto Mustallamerellä Sotšissa.
Rakennushanke ja korruptioepäilyt
pienoiskuva|Sisätilojen koristeluja. pienoiskuva|Sergei Kolesnikovin tietoihin perustuva kaavio palatsin rakennustöiden rahoituksesta. Ensimmäisen kerran palatsin rakennushankkeesta kerrottiin julkisuuteen vuonna 2010, jolloin venäläinen liikemies ja Petromedin osaomistaja Sergei Kolesnikov julkaisi tuolloiselle Venäjän presidentti Dmitri Medvedeville osoitetun avoimen kirjeen. Kolesnikovin mukaan hän ja Nikolai Šamalov ohjasivat varoja omistamiensa yritysten kautta liiketoiminnoissa salanimellä "Mihail Ivanovitš" tunnetun Vladimir Putinin puolesta. Kolesnikov, Šamalov ja Dmitri Gorelov hankkivat Putinin ehdotuksen mukaan tarvikkeita Venäjän sairaaloille. Hanke sai miljoonalahjoituksia useilta venäläisiltä miljonääreiltä, kuten esimerkiksi Roman Abramovitšilta. Kolesnikovin yritys toi tarvikkeita maahan ja sai hänen mukaansa suuria alennuksia. Näin säästettiin miljoonia, jotka Kolesnikovin mukaan ohjattiin Putinin ehdotuksesta ulkomaalaisiin yhtiöihin lahjoittajien tietämättä. Osa rahoista käytettiin talousvaikeuksissa olevien yritysten, kuten telakoiden, tukemiseen. Kolesnikovin mukaan satoja miljoonia ohjattiin edelleen palatsin rakennustöihin Gelendžikissä. Kolesnikovin mukaan palatsin omisti virallisesti Kyprokselle rekisteröity yritys, jonka omistaa edelleen yritys Brittiläisillä Neitsytsaarilla. Kolesnikovin mukaan kukaan ei tietänyt palatsin lopullista omistajaa. Palatsin virallisesti omistanut yritys oli osittain Šamalovin omistuksessa.
Videotutkimus
Oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin korruptionvastainen säätiö FBK julkaisi tammikuussa 2021 YouTubessa lähes kahden tunnin videon, jossa palatsi ja sen rakentaminen selvitetään. FBK:n mukaan palatsin rakennustyöt alkoivat vuonna 2005 ja hanketta toteuttamassa ovat olleet monet Putinin lähipiiriläiset. Video perustuu paitsi Kolesnikovin paljastuksiin, myös FBK:n omiin tutkimuksiin. Selvitystä kuvailtiin siihenastisista kattavimmaksi. Se sisälsi esimerkiksi pohjapiirustuksia, kuvia palatsin sisältä ja yksityiskohtia finansseista.
Navalnyi oli myrkytetty vuoden 2020 elokuussa ja häntä hoidettiin Saksassa. Hän palasi Venäjälle tammikuussa 2021 ja päätyi heti poliisin pidättämäksi. Videotutkimus julkaistiin pidätyksen jälkeen. Tutkimus oli alkanut jo kesällä 2020.
Venäläismiljardööri Arkadi Rotenberg ilmoitti FBK:n videon julkaisun jälkeen venäläisissä medioissa olevansa palatsin omistaja. Rotenbergin mukaan hän oli hankkinut kiinteistön joitakin vuosia aikaisemmin ja kaavaili hotellin perustamista.
Balance of Power (yhtye)
Balance of Power on brittiläinen melodista, progressiivista metallia soittava yhtye, joka perustettiin 1995.
Historia
Vuonna 1995 kosketinsoittaja Ivan Gunn kokosi yhteen kourallisen mainetta niittäneitä lontoolaisia muusikoita. Paikalla olivat rumpali Lionel Hicks, basisti Chris Dale, laulaja Tony Ritchie sekä kitaristit Bill Yates ja Paul Curtis. Vuonna 1996 kyseinen kokoonpano aloitti työskentelyn debyyttialbuminsa parissa työskentelyn, ja se julkaistiin 1997 nimellä When the world Falls Down. Albumi niitti suosiota ja asetti osaltaan yhtyeelle tulevaisuudenpaineita.
Tällä välin Paul Curtis kyllästyi elämäänsä Lontoossa ja päätti lopettaa. Lionel ja Tony päättivät kutsua häntä paikkaamaan lapsuudenajan ystävänsä Pete Southernin. Kuitenkin nauhoitussessioissa yhtye tajusi tarvitsevansa monipuolisemman laulajan. Lopulta he päättivät ryhtyä tosissaan etsimään sellaista. He koelaulattivat yli viittäkymmentä laulajaa, mutta yksikään ei sopinut heidän tarkoituuksiinsa.
Samaan aikaan Ivan oli kysynyt yhdysvaltalaiselta ystävältään Lance Kingiltä, josko hän tuntisi laulajan joka olisi sopiva täyttämään laulajan paikan. King kertoi hänelle muutamasta laulajakandinaatista ja lopulta tarjoutui itsekin. Ivan oli jo aiemmin ollut kiinnostunut Kingistä ja lopulta he ottivat hänet yhtyeeseen. King miehistössään yhtye kykeni julkaisemaan toisen albuminsa nimeltään Book of a Secrets vuonna 1998. Albumi sai entistä suuremman suosion kaikkialla Euroopassa ja Japanissa.
Toisen albumin suosion jälkeen yhtye palasi studion valmistelemaan seuraavaa levyään, jonka nimeksi tulisi Ten More Tales of Grand Illusion. Tämän aikana perustajajäsen ja kosketinsoittaja Ivan Gunn oli niin kiireinen työskennellessään oman levy-yhtiönsä Anthemin kanssa, että muut jäsenet päättivät, että hänen olisi parempi jättää yhtye ja keskittyä työskentelemään.
Yhtye onnistui sopimaan onnistuneita sopimuksia levy-yhtiöiden kanssa ja markkinoimaan levyään Euroopaan ja jopa Pohjois-Amerikkaan. Kun he kiersivät promoamassa kolmatta albumiaan, Chris Dale jätti yhtyeen ja häntä saapui paikaamaan entinen laulaja ja säveltäjä Tony Ritchie. Kiertue sai suurta suosiota etenkin Saksassa.
Yhtye työsti ripeästi neljännen albuminsa ja julkaisi Perfect Balancen vuonna 2001. Tämän albumin myötä Balance of Power pääsi kiertämään USA:ta lämmitellen Kamelotia ja Symphony X:ää. Kiertueen aikana yhtyeen muut jäsenet riitaantuivat Lance Kingin kanssa, joten vuonna 2003 nähtiin parhaaksi, että King jättäisi yhtyeen. Yhtye oli jo ehtinyt työskennellä Perfect Balance-levyn seuraajan parissa, joten he ryhtyivät jälleen kerran etsiä uutta laulajaa.
Kun tuli aika kuulla laulajaehdokkaita, yhtye oli jo valmiiksi kuullut, että John K (aiemmin tunnettu Biomechanical-yhtyeen laulajana) olisi vapaana. Kun John esitti visionsa ja yhtye kuunteli häntä, oltiin yksimielisiä siitä, että hän olisi täydellinen laulajaksi. Heathen Machine julkaistiin 2003, ja siitä tulikin Balance of Powerin parhaiten myyty levy ikinä. Yhtye kiersi ympäri Britanniaa. Yllättäen kiertueen jälkeen John K päätti jättää yhtyeen ja keskittyä koko energiallaan Biomechanicaliin. Muu yhtye jatkoi kuitenkin työskentelyään omien projektiensa kanssa.
2005 Balance of Power julkaisi ensimmäisen kokoelmansa, joka nimettiin Heathenologyksi. Tämä pakkaus sisälsi DVD:n live-esitysten kera sekä kokoelman hittejä aiemmilta albumeilta.
Hiljattain yhtye ilmoitti että uusi laulaja tulisi olemaan Corey Brown. Hän oli jo aiemmin esiintynyt muutaman kerran Balance of Powerin kanssa ja tällä hetkellä he työstävät yhtyeen kuudetta albumia, joka on määrä julkaista 2007.
Mandelstam
Mandelstam tai Mandelštam on sukunimi. Se voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Jussi Vuori
Jussi Vuori on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Niirala (Kuopio)
Niirala on kaupunginosa Kuopiossa aivan kaupungin keskustan tuntumassa. Asukkaita on noin 3 500. Niirala on nykyisin suosittu asuinalue johtuen hyvästä sijainnista yliopiston ja keskustan välissä. Niiralan pääkatu on Niiralankatu. Niiralan naapurikaupunginosia ovat Hatsala koillisessa, Haapaniemi kaakossa, ja Savilahti lännessä.
Alueella sijaitsee muun muassa Kuopion kaupunginteatteri, Minna Canthin koulu sekä suosittu Valkeisenlammen puistokeidas. Niirala tunnetaan myös valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin ympäristöihin kuuluvasta jälleenrakennuskauden omakotialueestaan. Niiralaan sijoittuu yhteensä noin 1 300 työpaikkaa (1.1.2008).
Asuminen
Niiralan pohjoisosa on kerrostalovaltainen, kun taas eteläosa on pääasiassa sodan jälkeen rakennettua omakotitaloaluetta. Myös Valkeisenlammen ympäristö on suurimmaksi osaksi kerrostaloaluetta. Niiralankadulle ja Pyöräkadulle on myös viime vuosina rakennettu uusia kerrostaloja.
Palvelut
Muun muassa Minna Canthin koulu, Kuopion kaupunginteatteri ja Alavan kirkko sijaitsevat Niiralassa.
Niiralan kaupalliset palvelut painottuvat alueen pohjoisosiin. Siellä sijaitsevan Niiralankadun varsi on rakennettu tiiviimmin ja alueella on monia pieniä liikkeitä ja pitseria. Valkeisenlammen keskustan puoleisella rannalla sijaitsee R-kioski. Niiralankadun varrella palvelee entisen huoltoaseman tiloihin rakennettu Sale.
Nähtävyydet
pienoiskuva|Valkeisenlammen puistoa pienoiskuva|Kuopion Saturnuksen ylläpitämä Huuhanmäen tähtitorni.
Historia
Niiralan pientaloalue on rakennettu Huuhanmäen ympäristöön entisille Harjulan tilan maille, jotka liitettiin kaupunkiin vuonna 1885. Niiralan pientaloalueen asemakaavan laati arkkitehti Otto-Iivari Meurman vuonna 1940.
Niiralan kaupunginosaa rakennettiin jo 1920-luvulla tyyppipientaloilla Rajakadun itäpuolelle, mutta niiden paikalle tulivat 1960-luvun paikkeilla rakennetut 3-4 kerroksiset kerrostalot. Ruotsinkadulla ja sen ympäristössä sijaitsee talvisodan jälkeen Ruotsista saadun avun turvin rakennettuja taloja. Niiralan lisäksi vastaavan kaltaisten ruotsalaistalojen suosittuja alueita sijaitsee esimerkiksi Helsingin Pirkkolassa, Tampereen Nekalan Ruotsalaiskylässä  sekä Turun Kupittaalla.
Varsinainen Niiralan pientaloalue on rakennettu 1940- ja 1950-luvuilla tyypillisinä jälleenrakennuskauden puolitoistakerroksisina omakotitaloina. Niiralan alueen eteläreunalle, Lehtikuusikontielle, sijoittuu myös 1950-luvulla rakennettujen kaksikerroksisten Selvaag-talojen alue.
Niiralan vanhimpia säilyneitä rakennuksia ovat Ukkokoti (Väinämö Killinen, 1917), Niiralan koulu (Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist, 1926) ja sen lähistöllä sijaitseva entinen vanhainkoti (Oiva Kallio, 1926), Jukolan sauna (K. Korhonen, 1928) sekä Niiralan rukoushuone (Erkki Pakkala, 1934).
Muuta toimintaa
Yleisradion (YLE) Kuopion toimintakeskus sijaitsee Niiralan Kotkankalliolla. Niiralankadun varrella sijaitsee runsaasti Kuopaksen opiskelija-asuntoja, joissa toimii myös YTHS:n Kuopion yksikkö. Samassa korttelissa sijaitsee niin kutsuttu Turontalo, jossa toimii Kuopion Muotoiluakatemia (päätoimipiste Keskustassa Piispankadulla). Tähtitieteen harrastajien ylläpitämä Kuopion tähtitorni sijaitsee Huuhanmäellä. Pientaloalueella toimii Niiralan Omakotiyhdistys ry, joka muun muassa pyrkii Niiralan tyyppitaloalueen säilyttämiseen nykyisenlaisena, yhtenäisenä, kulttuurihistoriallisesti arvokkaana alueena.
Pekka Perttula
Pekka Juhani Perttula (s. 18. marraskuuta 1960 Noormarkku) on entinen puoluesihteeri, valtiotieteen tohtori ja politiikan tutkija. Hän on toiminut Suomenmaan päätoimittajana v. 2010-2011. Ennen Suomenmaan päätoimittajuutta hän oli Suomen Keskustan puoluesihteeri vuosina 1994–1997 ja keskustan eduskuntaryhmän pääsihteeri vuosina 1997–2007. Hän on toiminut poliittisella urallaan myös Kirkkonummen kunnanvaltuutettuna kolmen vaalikauden ajan. Hänen puolisonsa on peruskoulun yläasteen kielten lehtori FM Anna-Maija Penttilä.
Perttula edusti puoluesihteerinä perinteistä käsitystä, missä puolueorganisaation hallinnollisen johtamisen lisäksi tehtävään kuului myös aatteellisen puolen esillä pitäminen. Vapaaehtoisesti ennen puoluesihteerikautensa loppua eronnutta Perttulaa seurasi puoluesihteerinä puoluejohdon esityksestä puolueen järjestöpäällikkönä toiminut Eero Lankia.
Perttula siirtyi keväällä 2007 kirjoittamaan väitöskirjaa V. J. Sukselaisesta. Kirja valmistui keväällä 2010, ja se tarkastettiin Turun yliopistossa 2010.