cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shaun of the Dead
Juoni
Puoli vuotta myöhemmin Shaunin ja Lizin suhde kukoistaa heidän yhteisessä asunnossaan. Pari suunnittelee päiväänsä, kunnes Shaun pistäytyy takapihalla varastossaan. Shaun ojentaa Edille, joka muuttui zombiksi, ohjaimen jonka jälkeen he alkavat pelaamaan pelikonsoliaan. Elokuvan lisämateriaaleissa kerrotaan että myöskään Dianne ei kuollut vaan onnistui pakenemaan puuhun, ja zombien vähennettyä hän muutti tätinsä luo.
Hernán Crespo
Hernán Jorge Crespo (s. 5. heinäkuuta 1975 Florida, Buenos Airesin maakunta, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä kotimaansa lisäksi Italiassa ja Englannissa. Crespon lempinimi on Valdanito eli pikku-Valdano hyökkääjä Jorge Valdanon mukaan.
Mörtinkiven kalliomaalaus
Mörtinkiven kalliomaalaus on suureen siirtolohkareeseen maalattu kalliomaalaus, joka sijaitsee Luumäellä Etelä-Karjalassa. Kivi on Luumäen suurin siirtolohkare. Punaväriläiskä sijaitsee noin 80 senttimetrin korkeudella maan pinnasta ja on kooltaan 16×17 senttimetriä. Siitä ei tunnisteta mitään kuvioita eikä sitä ole ajoitettu.
Hernán Crespo
Seurajoukkueura
Crespo debytoi vuonna 1993 River Platessa, missä hän teki 25 ottelussa 13 maalia ja voitti syysmestaruuden (Apertura), kuten myös vuosina 1994 ja 1996. Vuonna 1996 hän voitti River Platen riveissä Copa Libertadoresin. Elokuussa 1996 Crespo voitti Argentiinan joukkueessa hopeaa Atlantan olympialaisissa ja siirtyi Italiaan Parmaan. Parmassa Crespo voitti vuonna 1999 sekä Italian cupin että UEFA Cupin. Vuonna 2000 hän siirtyi 35 miljoonan punnan siirtosummalla Lazioon, missä teki ensimmäisellä kaudellaan 26 maalia. Syyskuussa 2002 hän siirtyi 40 miljoonalla punnalla Internazionaleen.
Chelsean kanssa Crespo teki sopimuksen elokuussa 2003. Hän ei saanut joukkueessa kovinkaan paljon peliaikaa ja 2004 José Mourinhon tultua joukkueen manageriksi hän siirtyi vuodeksi lainalle Milaniin. Eräs Crespon muistettavimmista suorituksista Milanissa olivat kaksi maalia Mestarien liigan loppuottelussa Liverpoolia vastaan, vaikka Milan lopulta hävisikin ottelun.
Kaudeksi 2005–2006 Crespo siirtyi takaisin Chelseaan ja sittemmin vakiinnutti paikkansa Valioliigan mestaruuden voittaneessa joukkueessa. Crespon itsensä mukaan hän ei kuitenkaan sopeutunut kenttien ulkopuoliseen elämään Englannissa niin hyvin kuin Italiassa ja niinpä hän palasi Interin paitaan kahden vuoden lainasopimuksella kesällä 2006. Chelsea vapautti Crespon kesällä 2008 ja hän teki Interin kanssa vuoteen 2010 ulottuvan sopimuksen.
Kaudella 2007–2008 Crespon peliaika Interissä väheni ja miehen jatko sinimustissa on epävarmaa, sillä Interin käskyttäjäksi kesällä 2008 siirtynyt Mourinho ei muun muassa nimennyt Crespoa lainkaan Mestarien liigaan osallistuvaan joukkueeseen.
Tammikuussa 2010 Crespo palasi takaisin vanhaan seuraansa Parmaan edustettuaan kesästä 2009 lähtien Genoaa. Vuonna 2012 hänen pelaajauransa päättyi, ja hän suunnitteli valmentamista.
Kongoussi
Kongoussi on kaupunki Burkina Fasossa. Se on Bamin provinssin pääkaupunki. Asukkaita Kongoussissa oli vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 68 807. Kongoussissa puhutaan ranskan lisäksi mossien kieltä moréa, onhan kaupungilla pitkät juuret mossien historiassa.
Hernán Crespo
Maajoukkueura
Argentiinan maajoukkueessa Crespo pelasi 64 ottelua ja teki niissä 35 maalia vuosina 1995–2007. Hän osallistui vuosien 1998, 2002 ja 2006 MM-kilpailuihin. Vuoden 2002 kisoissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle Argentiinan kaikissa kolmessa ottelussa ja teki tasoitusmaalin viimeisessä ottelussa Ruotsia vastaan, mikä ei kuitenkaan riittänyt viemään Argentiinaa jatkoon. Vuoden 2006 kisoissa hän pelasi avauskokoonpanossa neljässä ottelussa mutta ei pelannut lainkaan viimeisessä alkulohko-ottelussa Argentiinan jo varmistettua jatkopaikkansa, ja maaleja hän teki alkulohkossa kaksi sekä neljännesvälieräottelussa Meksikoa vastaan yhden. Crespo päätti maajoukkueuransa vuoden 2007 Copa Américaan.
Olet aina mukana
__EISISLUETT__ Olet aina mukana on Tero-Petri Suovasen viides soololevy, joka julkaistiin 22.10.2021. Levyn on tuottanut Oskari Ruohonen.
Dida
Dida tarkoittaa seuraavia:
Orosu
Orosu tai Orohu  on  maalaiskunta (nasleg) ja sen keskuskylä Verhneviljuiskin ulusin keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Orohun kylä sijaitsee 25 kilometriä piirikeskuksesta Verhneviljuiskista itään.
Orosun alueella harjoitetaan nautakarjan ja hevosten hoitoa, jotka tuottavat maitotaloustuotteita ja lihaa. Lisäksi harjoitetaan myös vihannestenviljelyä. Kylässä on kulttuuritalo, yhtenäiskoulu, terveyskeskus ja kauppa.
Asukasluvun kehitys:
Bleeding (kappale)
Bleeding on suomalaisen rockyhtye Lovexin singlejulkaisu ja kappale vuodelta 2005. Kappale nousi parhaimmillaan Suomen singlelistalla sijalle kaksi.
Harold Hardwick
Harold Hampton Hardwick (14. joulukuuta 1888 – 22. helmikuuta 1959) oli australialainen uimari. Hän voitti olympiakultaa 4x200 m vapaauintiviestissä Tukholman olympialaisissa v. 1912. Samoissa kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisen mitalin sekä 400 m että 1500 m vapaauinnissa. Hän oli myös ammattilaisnyrkkeilijä ja saavutti everstin arvon Australian ilmavoimissa.
Hardwick syntyi Sydneyssä ja aloitti uintiuransa 11-vuotiaana. Vuonna 1909 hän sijoittui toiseksi Australaasian mestaruuskilpailuiden 100 jaardin (91 m) ja 880 jaardin (805 m) matkalla. Vuonna 1911 hän voitti 220 jaardin (201 m) ja 880 jaardin vapaauintimatkat. Seuraavana vuonna järjestetyissä olympialaisissa hän voitti Australaasian joukkueessa (Australia ja Uusi-Seelanti lähettivät kilpailuihin yhteisen joukkueen) yhteensä kolme mitalia. Hän ei kilpaillut nyrkkeilyssä, koska nyrkkeily ei ollut kilpailuohjelmassa.
Palattuaan olympialaisten jälkeen Australiaan, Hardwick lopetti kansainvälisen uintiuransa ja aloitti lainelautailun ja voitti kansallisen mestaruuden. Vuonna 1915 hän ryhtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi ja voitti Australian mestaruuden.
Hardwick kuoli 22. helmikuuta 1959 Ruschutters Bayssä.
Lilibet Mountbatten-Windsor
Lilibet Diana Mountbatten-Windsor (s. 4. kesäkuuta 2021 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) on prinssi Harryn ja herttuatar Meghanin tytär ja toinen lapsi. Hän on Charles III lapsenlapsi ja seitsemäntenä Britannian kruununperimisjärjestyksessä.
Lilibetillä on Archie-niminen isoveli.
Syntymä ja perhe
Lilibet Mountbatten-Windsor on Sussexin herttuan ja herttuattaren toinen lapsi. Hän syntyi Santa Barbara Cottage -sairaalassa 4. kesäkuuta 2021. Hänet on nimetty isoisoäitinsä kuningatar Elisabetin, jonka lempinimi oli lapsuudessa Lilibet, ja isoäitinsä prinsessa Dianan mukaan.
Lilibet Diana Mountbatten-Windsorilla on sekä Yhdysvaltain ja Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuudet.
Arvonimi ja kruununperimisjärjestys
Lilibet on seitsemäntenä Britannian kruununperimisjärjestyksessä. On epätodennäköistä, että hänellä tulisi olemaan minkäänlaista arvonimeä, sillä hänen vanhempansa ovat päättäneet jo Lilibetin veljen kohdalla, että lapsi jätetään tittelittä. Kuningas Yrjö V:n vuonna 1917 myöntämän asiakirjan nojalla Lilibet sai oikeuden prinsessan arvonimeen kun hänen isoisänsä, Charles, nousi valtaistuimelle. Prinsessatitteli otettiin käyttöön maaliskuussa 2023
Fredrik Nordback
Fredrik Nordback (s. 20. maaliskuuta 1979 Hanko) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut jalkapalloilija, joka edusti koko ammattilaisuransa ajan ruotsalaista Örebro SK:ta. Nordback siirtyi Örebron riveihin jo vuonna 1995, ja debyyttinsä seurassa hän teki kaksi vuotta myöhemmin. Hän pelasi Allsvenskanissa yli 200 ottelua ja Superettanissa yli 50 ottelua. Nordback lopetti ammattilaisuransa vuonna 2011 tappiollisen Ruotsin cupin ottelun jälkeen.
Suomen A-maajoukkueessa Nordback esiintyi seitsemän kertaa, ja lisäksi hän pelasi 27 alle 21-vuotiaiden maaottelua ja 11 poikamaaottelua.
Daryll Neita
Daryll Saskia Neita (s. 29. elokuuta 1996 Lontoo) on brittiläinen pikajuoksija. Hän on saavuttanut useita arvokisamitaleja erityisesti viestijuoksussa.
Neita sijoittui neljänneksi 100 metrin juoksussa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Yleisessä sarjassa hän saavutti vuonna 2016 ensimmäiset arvokisamitalinsa 4 × 100 metrin viestijuoksussa, hopeaa EM-kilpailuissa ja pronssia olympialaisissa. Hän saavutti viestissä vuonna 2017 MM-hopeaa ja voitti vuonna 2018 EM-kultaa. MM-kilpailuissa 2019 saaliina oli jälleen viestihopeaa.
Neita saavutti Tokion olympialaisissa 2021 pronssia viestijuoksussa ja ylsi henkilökohtaisessa 100 metrin juoksussakin loppukilpailuun, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2022 britit jäivät MM-kilpailujen viestissä kuudenneksi mutta saavuttivat Kansainyhteisön kisoissa hopeaa. Neita saavutti henkilökohtaisessa 100 metrin juoksussa pronssia sekä Kansainyhteisön kisoissa että EM-kilpailuissa. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pronssia 60 metrin juoksussa.
Teosofia
Teosofia (kreik. theos jumala, sophia viisaus, suomeksi jumalviisaus) tarkoitti alun perin filosofista ajattelua, joka kohdistui Jumalan olemuksen selville saamiseen salaperäisellä, välittömällä näkemyksellä. Tällaista teosofiaa harrastivat muun muassa uusplatonikot, useat keskiajan mystikot, sekä uudella ajalla muun muassa Jakob Böhme, Franz Xaver von Baader ja Friedrich von Schelling. 1870-luvulla syntynyt moderni, useaan suuntaan hajonnut teosofia on saanut paljon vaikutteita ikivanhasta intialaisesta uskonnosta.
Nimen merkitys
Teosofialla on käsitteenä ollut useita hieman erilaisia merkityksiä:
Nykyaikaisen teosofisen liikkeen tunnettuja edustajia olivat Blavatskyn lisäksi muun muassa eversti Henry Steel Olcott sekä Annie Besant. Myös antroposofian perustajana tunnettu Rudolf Steiner toimi teosofisen liikkeen piirissä ennen siitä irtautumistaan. Suomessa teosofinen liike tuli tunnetuksi varsinkin kirjailija Pekka Ervastin työn kautta.
Oppi
right|220px|thumb|Planeettaketjun seitsemän palloa ja niiden nimitykset. Manvantaraa seuraa aina pralaya eli lepokausi. H. P. Blavatskyn päätyö oli teosofinen oppi, johon hän sulautti valtavasti vaikutteita eri tahoilta. Eniten Blavatskyn ajatteluun vaikuttaneista oppisuunnista, teoksista ja auktoriteeteista voidaan mainita ainakin buddhalaisuus, Bhagavad Gita ja hindulainen tantrismi, Kabbala (erityisesti Eliphas Levi), Raamattu, Zohar ja Talmud, hermetismi, ruusuristiläisyys, gnostilaisuus, zarathustralaisuus, kaldealaiset, vapaamuurarius, spiritismi, mystiikka, Jakob Böhme ja Mestari Eckhart, alkemia ja magia, aikansa tieteellinen kirjallisuus, Robert Fludd, Paracelsus, maailman mytologiat esimerkiksi germaaninen mytologia, Popol Vuh ja Gilgameš (myös otteita Kalevalasta), antiikin kirkkoisät Irenaeus, Tertullianus, Origenes ja Eusebius, filosofit, etenkin Platon ja uusplatonilaisuus, Porfyrios, Plotinos ja Ammonios Sakkas sekä historioitsijat ja monet muut antiikin kirjailijat kuten Plinius vanhempi, Ovidius, Homeros ja Josefus. Lisäksi hän väitti opiskelleensa huomattavien inkarnaatiolamojen oppilaana Tiibetissä, Ladakhissa, Nepalissa ja Mongoliassa ja perehtyneensä muun muassa vajrayanan esoterismiin eli Kālacakrayanaan, Nepalin svābhāvikoiden oppiin ja sykretistiseen shamanismiin.
Teosofiasta on löydettävissä paljon piirteitä, jotka ovat yhteisiä useimmille okkulttis-gnostilaisille järjestelmille, ja siksi usein on vaikea todeta täsmällisesti, mistä jokin ajatus on omaksuttu. Jotkut teosofiset ajatukset sen sijaan voidaan löytää lähes sellaisenaan tai hieman muuntuneina buddhalaisista ja hindulaisista opetuksista. Tällaisia ovat esimerkiksi sellaiset ajanjaksot kuin kalpat ja jugat, mandaloissa kuvatut mantereet ja ihmisrodut, ihmisen olemuspuolet eli prinsiipit, siddhit eli yliaistilliset kyvyt sekä joiltakin piirteiltään teosofinen oppi juuriroduista. William Emmette Colemanin mukaan todellisuudessa Blavatsky kopioi tekstinsä – puutteellisesti viitaten – melko pienestä määrästä aikalaiskirjoja ja hänen käsityksensä mm. historiallisista teksteistä olisi perustunut toisen käden lähteisiin, vaikka hän antoi ymmärtää kirjojen olevan edessään. Samoin Dzyanin kirjasta saadut tiedot olisivat olleet tunnetuista englanninkielisistä kirjoista, jotka eivät käsittele Tiibetiä vaan Kiinaa tai Intiaa, mikä selittäisi mm. useat kieli- ja asiavirheet.
Pääkohdat
Teosofian mukaan kaikkien uskontojen taustalla on esoteerinen oppi, joka oli muinoin levinnyt ympäri maailman. Nykyisin se on löydettävissä täydellisenä vain muutamissa maanalaisissa kirjastoissa, jotka ovat henkisen veljeskunnan hallinnassa. Tästä opista osa on esitetty muinaisessa Dzyanin kirjassa, jonka runoista Blavatsky selitti osan teoksissaan Hunnuton Isis ja Salainen oppi.
Puoliso
thumb|Kaksi aviopuolisoa vihkisormuksineen. Puoliso on termi, joka tarkoittaa aviopuolisoa, miestä tai vaimoa. Termi on laajentunut käsittämään myös avopuolisoa ja sanan merkityksen laajeneminen on otettu huomioon myös Suomen kielen perussanakirjassa vuonna 1992. Termiä käytetään myös laajemmassa merkityksessä, joskaan ei säädösterminä, avopuolisoista ja samaa sukupuolta olevien parien parisuhteen osapuolista.
Work
Work on englanninkielinen työtä tarkoittava sana. Se voi viitata myös seuraaviin:
Emil Kymäläinen
Emil Kymäläinen (12. toukokuuta 1890 Mikkeli – 5. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Puoliso
Parisuhteen muoto voi Suomen lainsäädännössä vaikuttaa puolisoiden keskinäisiin velvollisuuksiin toisiaan kohtaan sekä oikeuksiin suhteessa viranomaisiin. Avioliitossa olevilla puolisoilla on Suomessa velvollisuus elättää toisiaan, kun taas avopuolisoilla ei kyseistä velvollisuutta pääsääntöisesti ole. Työmarkkina- ja toimeentulotukea haettaessa puolestaan avopuolisoiden ja aviopuolisoiden tulot vaikuttavat tuen saamiseen samalla tavoin. Rekisteröidyssä parisuhteessa eläviä puolisoita koskee pääsääntöisesti samanlainen lainsäädäntö kuin aviopuolisoita. Avioeroa voi hakea toinen puoliso yksin tai kummatkin puolisot yhdessä. Avoliiton purkautuessa puolisoilla voi olla oikeus viranomaisapuun yhteisen omaisuuden jakamiseksi, mikäli pariskunta on asunut yhdessä vähintään viisi vuotta tai puolisoilla on yhteisiä lapsia.
Teosofia
Pääkohdat
Tämän opin mukaan ilmenneen maailmankaikkeuden alkulähde on absoluutista eli Parabrahmanista ulosvirrannut jumaluusvoima, Logos. Se ilmenee kolminaisuutena siten että ensimmäinen, Isä-Äiti, on kaiken alkujuuri, toinen eli Poika aloittaa elämän ja muodon kaksinaisuuden, ja kolmas on maailmanjärki, jonka osia ovat ihmismonadit. Jokaisella galaksilla ja aurinkokunnalla on omat pienemmät Logoksensa. Kaikkeudenjärki ilmenee ulkokohtaisesti Fohatina, voimana, joka liittää kokoon muodot ja laittaa liikkeelle kosmisen kehityksenlain.
Puoliso
Puoliso-käsite verotuksessa
Suomen verohallinnon mukaan puolisoilla "tarkoitetaan verotuksessa henkilöitä, jotka ennen verovuoden päättymistä ovat solmineet avioliiton". Rekisteröidyssä parisuhteessa elävät samaa sukupuolta olevat henkilöt rinnastetaan puolisoihin Suomen verotuksessa ja säännöksiä sovelletaan myös avioliitonomaisissa olosuhteissa yhteisessä taloudessa eläviin henkilöihin, mikäli he ovat "aikaisemmin olleet keskenään avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa tai jos heillä on tai on ollut yhteinen lapsi." Mikäli aviopuolisot ovat asuneet erillään verovuoden ajan tai muuttaneet sen aikana pysyvästi erilleen ja se johtuu yhteiselämän lopettamisesta, ei verotuksessa sovelleta enää puolisoita koskevia säännöksiä. Puolisoita koskevia säännöksiä voidaan kuitenkin soveltaa, mikäli perheellä on useampi asunto tai puolisot vain työskentelevät eri paikkakunnilla. Mikäli toinen puolisoista ei ole yleisesti verovelvollinen, ei verotuksessa sovelleta myöskään puolisoita koskevia säännöksiä.
Puoliso-käsite maahanmuutossa
Maahanmuuttoviraston mukaan Suomen kansalaisen tai Suomessa oleskeluluvan jo omaavan henkilön puolisoksi oleskelulupaa ulkomailta Suomeen haettaessa luetaan henkilö, joka on Suomen kansalaisen tai oleskeluluvan haltijan aviopuoliso, samaa sukupuolta oleva rekisteröity kumppani tai avopuoliso, joka on elänyt henkilön kanssa avioliitonomaisessa suhteessa yhdessä vähintään kaksi vuotta tai heillä on yhteisessä huollossa oleva lapsi.
Vihviläkasvit
Vihviläkasvit (Juncaceae) on Poales-lahkoon kuuluva yksisirkkaisheimo.
Vihviläkasvit ovat tavallisesti karvattomia ja mättäitä muodostavia ruohoja, joiden varret ovat liereät. Lehdet ovat usein yksipintaisia ja liereitä. Niiden lehtitupet ovat avonaisia ja joskus kielekkeellisiä ja korvakkeellisia. Kukat ovat harvoin kaksilukuisia, yleensä yksisirkkaisille tyypilliseen tapaan kolmilukuisia. Kukkalehdet sijaitsevat viidessä kiehkurassa ja kehälehdet ovat nahkeat. Sikiäimessä on kutakin emilehteä kohden yksi pohjaistukallinen tai monta keski-istukallista siemenaihetta. Vartaloita on tavallisesti yksi, mutta se on haaroittunut.
Vihviläkasveja kasvaa kaikkialla maapallolla, erityisesti kuitenkin Andeilla, joiden alueelta on tavattu kolme endeemistä eli kotoperäistä sukua. Eteläisestä Etelä-Amerikasta ja Uudesta-Seelannista on löytynyt kaksi kotoperäistä sukua. Yhteensä sukuja on kahdeksan ja niissä noin 400 lajia.
Suvut
Vihviläkasveihin luokitellaan kahdeksan sukua:
Fjodor Tjuttšev
Fjodor Ivanovitš Tjuttšev (5. joulukuuta (J: 23. marraskuuta) 1803 Ovstugin maatila, Brjanskin alue, Orjolin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 27. heinäkuuta (J: 15. heinäkuuta) 1873 Tsarskoje Selo, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen runoilija ja diplomaatti.
Vihviläkasvit
Suvut
Suomeksi nimetty laji vaskipiipponen (Luzula elegans, syn. Ebingeria elegans piipposten (Ebingeria) suvussa) kuuluu päivitetyn sukujaon mukaan yhdistää piippoihin.
Käyttö
Vihviläkasveista voidaan valmistaa kynttilöitä eli niin sanottuja "vihvilävaloja" kastamalla vihviläkasvin lehtituppi rasvaan. Kynttilä on poltettava vaakatasossa jottei se palaisi liian nopeaa.
Suomen vihviläkasvit
Vihviläkasvit kuuluvat myös Suomen kasvistoon, jossa niitä edustaa kaksi sukua ja 30 lajia.
Teosofia
Pääkohdat
Elämä ilmenee fyysisellä tasolla eri luonnonvaltakuntien kautta, joita ovat mineraali-, kasvi-, eläin- ja ihmiskunta. Jälleensyntyvät monadit kehittyvät näiden muotojen kautta karman lain ohjaamina jatkuvasti korkeammille asteille. Maapallo käy läpi seitsemän eri ilmentymää eli manvantaraa niin, että se ensimmäisen kolmen kauden aikana tiivistyy eteerisestä kiinteäksi, kunnes neljännen (eli nykyisen) kauden aikana kehitys muuttuu taas päinvastaiseksi. Maailmassa vaikuttaa mestareiden eli esoteeriseen viisauteen vihittyjen veljeskunta eli niin kutsuttu Valkoinen Veljeskunta, jonka johtajana on aurinkokuntamme Logos, ja tämän alapuolella olentohierarkia, johon kuuluvat dhyan chohanit, kumaarat, buddhat, mahachohanit, chohanit ja mestarit. Blavatsky mainitsi useita mestareita, joita ovat olleet esimerkiksi Buddha, Zarathustra, Jeesus, Pythagoras ja Christian Rosenkreutz.
Fjodor Tjuttšev
Suku ja koulutus, diplomaattinen ura
Tjuttšev oli syntyisin ylimyssuvusta. Hänen isänsä luutnantti, maanomistaja Ivan Nikolajevitš Tjuttšev (1768-1846) palveli Kremlin rakentamisen retkikunnassa. Äiti Jekaterina Lvovna Tolstaja (1776–1866) oli komentaja A. M. Rimski-Korsakovin veljentytär. Heille syntyi kuusi lasta, joista kolme eli aikuisiksi: Nikolai (s. 1801), Fjodor (s. 1803) ja Daria (s. 1806).
Teosofia
Pääkohdat
Ihmiskunnan kehitys jakautuu seitsemään juurirotuun, jotka puolestaan jakautuvat useisiin alarotuihin. Nykyinen ihmiskunta edustaa viidettä, arjalaista, juurirotua ja on jo siirtynyt kehityksen ylöspäin vievälle, henkistävälle kaarelle. Juurirotujen vaihtuminen tapahtuu luonnonmullistusten kautta, jotka käsittävät mantereiden vajoamisia ja kohoamisia, ja voivat kestää satojatuhansia vuosia. Jokainen juurirotu käy läpi neljä ajanjaksoa eli yugaa, jotka ovat satya yuga, treta yuga, dvapara yuga ja kali yuga. Nykyinen ihmiskunta elää parhaillaan kali yugaa, joka alkoi vuonna 3102 eaa.
Ihminen on mikrokosmos, ja eri planeettakausien kehityksellä on ihmisessä omat vastaavuutensa esimerkiksi aisteina sekä tajunnan eri tasoina ja ominaisuuksina. Ihmisessä voidaan siten erottaa seitsemän prinsiippiä, jotka ovat ātma eli kaikkiallinen henki, buddhi eli henkinen sielu, manas eli inhimillinen sielu, kāma rūpa eli himo- tai tunnekeho, linga sharīra eli fyysisen kehon kaksoispuoli ts. astraalikeho, prāna eli elonhenkäys elävässä olennossa ja sthūla sharīra eli fyysinen keho. Neljännen juurirodun aikana ihmiskunnassa oli vielä toimivana "kolmas silmä" eli henkinen näkökyky, jonka fyysinen elin on nyt surkastunut ja tunnetaan käpyrauhasena.
Fjodor Tjuttšev
Suku ja koulutus, diplomaattinen ura
Hän sai kattavan koulutuksen, johon kuului myös kirjallisuuden opintoja Moskovan yliopistossa vuosina 1818-1821. Hän puhui ranskaa paremmin kuin venäjää ja toimi maansa diplomaattina 1822-1844 Münchenissä ja Torinossa, ja hänen ystäviään olivat Heine ja Schelling. Hän palveli sananvapauden vaikeina aikoina vuodesta 1857 lähtien sensuurivirastossa. pienoiskuva|Kreivitär Eleonora von Bothmer, 1827.
Teosofia
Pääkohdat
Monadien henkinen kehitys tapahtuu karman lain kautta, mutta ihmisyksilö voi nopeuttaa omaa kehitystään elämällä moraalisesti oikein. Rukoilu sen tavallisessa merkityksessä on epäjumalanpalvelusta, koska eksoteeristen uskontojen jumalat (kuten Jehova) ovat rajallisia, luotuja olentoja. Ihmisen sen sijaan tulisi pyrkiä toimimaan sopusoinnussa oman jumalallisen itsensä eli ātma-buddhi-manaksen kanssa. Ihmisen kuollessa kolme alinta prinsiippiä tuhoutuvat ja neljä ylintä jatkavat kāma lokaan, joka vastaa katolilaisuuden kiirastulta tai antiikin mytologian Haadesta. Tämän jälkeen ātma-buddhi-manas irtaantuu kāma rūpasta ja jatkaa devakhāniin eli taivaaseen, jossa se pysyy 1 000–1 500 vuotta. Tämän jälkeen se jälleensyntyy maailmaan.
Blavatsky ei pitänyt esittämiään oppeja täydellisinä tai ehdottomina, paitsi siltä osin kuin opit ovat Viisauden Mestarien hänelle sanelemia, vaan piti teosofian yhtenä päämääränä luonnon selvittämättömien lakien tutkimista. Hän myös varoitti tekemästä teosofiasta uskomusjärjestelmää, koska hänen mukaansa sokea usko on haitallista. Teosofinen seura hyväksyi vuonna 1924 päätöslauselman ajatuksenvapaudesta. Sen mukaan ei ole mitään dogmia tai mielipidettä, joka millään tavalla sitoisi ketään Teosofisen Seuran jäsentä. Jäsenyyden ainoa ehto on seuran kolmen ohjelmakohdan hyväksyminen. Yhdelläkään opettajalla - mukaan lukien H. P. Blavatsky - ei ole mitään auktoriteettia pakottaa opetuksiaan tai mielipiteitään muille. Jokaisella jäsenellä on oikeus seurata mitä tahansa uskontoa tai ajatussuuntaa, mutta ei oikeutta pakottaa muita seuraamaan sitä. Päätöslauselman takana oli kiista siitä, voitiinko liikkeestä erottaa looseja niiden opillisten näkemysten vuoksi, mikä koski etenkin steinerilaisia, ja toisaalta, voitiinko jäseniä edellyttää hyväksymään totena sellaiset keskeiset dogmit kuten Viisauden Mestarien olemassaolo, jälleensyntymäoppi ja karma.
Emil Kymäläinen
Kymäläisen vanhemmat olivat junailija Antti Kymäläinen ja Hilma Hänninen.
Fjodor Tjuttšev
Perhe-elämä
Tjuttševin ensimmäinen vaimo oli monessa maassa asunut ja kielitaitoinen diplomaatin tytär, kreivitär Emilia Eleonore Sophie Louise Christine von Bothmer (1800-1838), jolla oli neljä poikaa ensimmäisestä avioliitostaan 1818-1825 venäläisen diplomaatin kanssa. Hän tapasi vuonna 1826 Münchenissä 22-vuotiaan Tjuttševin, johon nuori leski rakastui heti. He menivät naimisiin salassa jo vuonna 1826, mutta avioliitto tuli tietoon ja virallistettiin vasta vuonna 1829. Kolme vanhinta poikaa edellisestä avioliitosta koulutettiin laivaston joukoissa Pietarissa, nuorin poika sai koulutuksensa Münchenissä. Tjuttševin ylimääräisen lähetystöavustajan vaatimaton palkka merkitsi että vaimon oli oltava yksin vastuussa perheen taloudesta. Heillä oli yhdessä kolme tytärtä: Anna Fjodorovna Tjuttševa Sergejevitš (1829-1889), keisarillisen hovin kunnianeito (ven. фрейлина), kirjoitti teoksen: "Muistelmat. Kahden keisarin hovissa."; Daria Fjodorovna Tjuttševa (1834-1903), hovin kamarikunnianeito (ven. камер-фрейлина) ja Jekaterina Fjodorovna Tjuttševa (1835-1882), hovin kunnianeito (ven. фрейлина). Rahahuolet, uuden asuinpaikan löytämisen rasitukset ilman puolison apua, matkalla Lyypekistä Torinoon sattuneen höyrylaivan haaksirikosta ja tulipalosta pelastuminen sekä sairastuminen mursivat jo ennestään heikon vaimon terveyden Torinossa, jossa hän kuoli elokuun 1838 lopussa.
Teosofia
Pääkohdat
Näiden opetusten lisäksi teosofisessa liikkeessä on aikojen kuluessa esiintynyt myös koko joukko toisistaan eroavia muita opetuksia. Vähitellen näiden käsityserojen myötä teosofinen liike on jakautunut useaan haaraan.
Emil Kymäläinen
Emil Kymäläinen oli naimisissa Alli Aino Aallon kanssa. Emil Kymäläinen kuoli 29-vuotiaana Marian sairaalassa Helsingissä espanjantaudin seurauksiin. Hänen oli tarkoitus matkustaa keväällä 1920 Pariisiin jatkamaan taideopintojaan.
Teosofia
Näkökulmia
right|thumb|190px|Teosofisen Seuran sinetti Uskontotieteen näkökulmasta on esitetty teosofian synnyn ja leviämisen syistä useita teorioita. Blavatskyn motiiveiksi on mainittu itämaisen filosofian tuominen länteen, kristinuskon vastustaminen, hindulaisten käännyttäminen buddhalaisuuteen synkretistisen opin avulla, Intian ja muiden Aasian kansojen vapauttaminen kolonialismista, uusien spiritistisiä ilmiöitä koskevien selitysmallien luominen sekä viimeiseksi Blavatskyn henkilökohtaiset syyt, jotka ehkä liittyivät hänen joissakin kirjeissä mainitsemiinsa ”nuoruuden synteihin”, joita hänellä oli tarve hyvittää. Antikolonialistisia epäilyjä herätti etenkin hindulainen reformiliike Arya Samaj, jonka kanssa Teosofinen Seura oli liitossa vuosina 1878–1882. On myös pohdittu, oliko teosofian taustalla jokin poliittinen aate. Tiedetään, että nuoruudessaan Blavatsky oli liikkunut radikaaleissa liberaalis-nationalistisissa piireissä, mutta hänellä ei ilmeisesti ollut koskaan mitään selkeää yhteiskunnallis-poliittista linjaa. Sosialismiin ja anarkismiin hän suhtautui pitkään hyvin kielteisesti, mutta muutti mieltään 1880-luvulla ja kutsui Besantin vasemmistolaista toimintaa ”käytännön teosofiaksi”.
Fjodor Tjuttšev
Perhe-elämä
pienoiskuva|Runoilijan toinen vaimo, paronitar Ernestine von Pfeffel (1810-1894), Karl Joseph Stieler 1834. Tjuttšev oli alkanut tapailla uutta nuorta diplomaatin leskeä, paronitar Ernestine von Pfeffeliä - jolle hän omisti useita runojaan - Münchenissä jo vuonna 1833 edellisen vaimonsa eläessä. Ernestine kuului kaupungin johtaviin kaunottariin ja oli koulutettu, henkevä sekä älykäs. Toukokuussa 1836 runoilijan aviovaimo Eleonore von Bothmer yritti tehdä itsemurhan tikarilla. Jotta suurlähetystön mainetta ei vaarannettaisi, Tjuttšev lähetettiin Torinoon, mihin Ernestine seurasi häntä. Kreivitär Bothmerin kuoleman jälkeen runoilija kosi Ernestinea ja he menivät naimisiin heinäkuussa 1839 Bernissä.
Toinen vaimo oli paronitar Ernestine von Pfeffel, paronitar Dernberg (1810-1894). Heillä oli kolme aikuiseksi elänyttä lasta: Maria Fjodorovna Tjuttševa Birileva (1840-1873); Dmitri Fjodorovitš Tjuttšev (1841-1870), naim. Olga Aleksandrovna Melnikova (1830-1913); Ivan Fjodorovits Tjuttšev (1846-1909), naim. Olga Petrovna Putiata (1840-1920), joka oli kirjallisuuskriitikko N. V. Putiatan tyttären Jevgeni Baratynskin vaimon sisarentytär. Ernestina oli rikas nainen, eikä Tjuttšev salannut sitä tosiasiaa, että elää vaimonsa rahoilla. Ernestineä pidettiin kauniina ja hänen muotokuvansa maalasi hovimaalari Karl Joseph Stieler. Siitä huolimatta 1850-luvulla Tjuttšev kiinnostui Jelena Denisjevasta ja perusti uuden perheen hänen kanssaan. Denisjevan kuoleman jälkeen aviomies teki sovinnon vaimonsa kanssa ja kuoli tämän syliin.
Jelena Aleksandrovna Denisjeva (1826-1864) oli syntyisin köyhtyneestä aatelissuvusta, jossa kuusi veljentytärtä koulutettiin tarmokkaan tädin Anna Dmitrievnan myötävaikutuksella, joka työskenteli tarkastajana Smolnan instituutissa. Toisin kuin muut oppilaat Jelena asui tätinsä asunnossa ja opiskeli lähes ilmaiseksi. Jelenasta tuli Tjuttševin rakastajatar neljäntoista vuoden ajaksi. Runoilija tapasi hänet vieraillessan vanhimpien tyttäriensä Annan ja Darian luona, jotka myös opiskelivat Smolnan instituutissa 1840-luvun lopulla. Isän vuonna 1850 alkaneesta suhteesta hänen opiskelutoveriinsa koitui Annalle vaikeuksia, hänet pakotettiin eroamaan oppilaitoksesta ja muuttamaan pois koulun asuntolasta. Jelena Denisjevalle ja Tjuttševille syntyi kolme lasta, joista kaksi kuoli alle vuosi äitinsä tuberkuloosiin kuoleman jälkeen: Jelena (1851-1865), kirjailija ja toimittaja Fjodor Fjodorovitš Tjuttšev (1860-1916) ja Nikolai (1864-1865). Tjuttšev omisti rakastajattarelleen useita runojaan.
Kirjallinen ura
Tjuttševin kirjallisessa salongissa Münchenissä kävi vieraana muun muassa Heinrich Heine, jonka runoja Friedrich Schillerin ohella Tjuttšev käänsi venäjäksi. Hänen ensimmäiset runonsa julkaistiin jo vuonna 1836 Aleksandr Puškinin Sovremennik-aikakauslehdessä. Runoilijan maine alkoi kasvaa vasta vuonna 1854, jolloin ilmestyi hänen ensimmäinen runokokoelmasa.
Tjuttševilta tunnetaan noin 400 runoa, joiden säkeitä siteerataan Venäjällä hyvin usein. Nuoruusajan runot hän kirjoitti 1700-luvun tyyliä jäljitellen. 1830-luvun runoissa alkaa tuntua vahva eurooppalaisen, varsinkin saksalaisen, romantiikan vaikutus. Tämä lyriikka oli filosofis-meditatiivista, ja sen päällimmäisiksi aiheiksi nousivat mietiskely maailmankaikkeudesta, ihmisen kohtalosta ja luonnosta. 1840-luvulla Tjuttšev kirjoitti useita politiikka-aiheisia artikkeleita, joissa hän pohti venäläisen ja länsimaisen sivilisaation vuorovaikutusta.
pienoiskuva|241x241px|Jelena Denisjevna, Ivanovin vesivärimaalaus 1851. 1850-luvulla Tjuttševilta ilmestyi tunteikkaita rakkausrunoja: "Ennalta määrätty" (ven. Предопределение), "Oh, kuinka tappavaa kun rakastamme ..." (ven. О, как убийственно мы любим …), "Viimeinen rakkaus" (ven. Последняя любовь) yms., joissa hän käsittelee rakkautta tragediana. Nämä runoilijan rakastetulle Jelena Denisjevnalle omistetut runot koottiin myöhemmin "denisjeviläiseksi sikermäksi".
1860- ja 1870-luvuilla Tjuttševin runoissa oli poliittisia sävyjä.
Perintö
Tjuttševin tunnetuin runo "Silentium!" on katkera kutsu vaikenemiseen, valitus siitä etteivät ihmiset koskaan pysty ymmärtämään toisiaan täydellisesti.
Säe: "Mik' ilmaistaan, on valhe jo" on Tjuttševin aforismeista useimmin lainattu, samoin "Venäjää ei voi järjellä ymmärtää" (Umom Rossiju ne ponjat ... 1866) sekä "Me emme pysty arvaamaan, kuinka sanamme kaikuu".
Hän oli ajatusrunoilija, jonka romanttista luonnonfilosofiaa siteerataan joskus länsimaissakin. Hänen hillitysti metafyysinen lyriikkaansa ennakoi jo 1890-luvun symbolismia. Hänet nostettiin runouden klassikoksi vasta modernismin kaudella.
Hänen syvämietteisen, muodoltaan valmiin lyriikkansa tärkeänä motiivina ovat luonnonfilosofiset aiheet ja olemassaolon peruskysymykset. Pohjasävyltään runoilija oli pessimisti. Kootut teokset ilmestyivät vuonna 1868 ja vuonna 1900. Niissä on 246 omaa runoa ja 37 käännöstä.
Teosofia
Näkökulmia
M. Niinimäen mukaan toisaalta oli tietty ydinteosofia, johon Blavatsky uskoi vakavasti, ja toisaalta julkisuudessa esitetty ”propagandistinen” opetus, joka vaihteli eri aikoina tarpeiden ja roolien mukaan. Vaikka teosofisen opin syntyyn vaikuttaneista tekijöistä onkin erilaisia käsityksiä, yleensä pidetään selvänä, että sen suosio liittyi 1800-luvun lopun materialismin ja konservatiivisen kristinuskon väliseen kilpailuun ja niiden välillä vallinneeseen pohjattomaan kuiluun. Asioita syvemmin pohtiville ei riittänyt kristillisyys, joka tuntui olevan ristiriidassa tieteen kanssa. Toisaalta mekanistis-materialistinen maailmankatsomus herätti ihmisissä turvattomuuden tunteen.
Vaikutukset
Teosofisen liikkeen voimakkaimpana aikana 1920-luvulla teosofisella liikkeellä oli Yhdysvalloissa 7 000 jäsentä, ja sen laajimmalla osalla – Intian osastolla – oli enimmillään noin 20 000 jäsentä. Nykyisin jäsenmäärä on noin puolet tästä. Teosofia on kytkeytynyt voimakkaasti Intian itsenäisyysliikkeeseen. Indian National Congress perustettiin teosofisen konferenssin aikana, ja useat sen johtajat, muiden muassa Mahatma Gandhi saivat vaikutteita teosofiasta.
Teosofeja tai siitä vaikutteita saaneita taiteilijoita ovat olleet muun muassa Wassily Kandinsky, Piet Mondrian, Franz Kafka, Aleksandr Skrjabin, W. B. Yeats, T. S. Eliot, James Jones, Nikolai Roerich, L. Frank Baum, Paul Gauguin, Arthur Dove, Marsden Hartley, Wallace Stevens ja Hilma af Klint
Teosofiset kirjoitukset
Teosofisissa julkaisuissa suositeltua kirjallisuutta:
Aiheesta muualla
האגודה התאוסופית
Arafat-vuori
Arafat-vuori on noin 70 metrin korkuinen kukkula Saudi-Arabiassa, parikymmentä  kilometriä Mekasta itään. Islamilaisen perimätiedon mukaan Arafat on paikka, jossa Muhammad piti viimeisen saarnansa. Arafatilla käynti kuuluu muslimien suureen pyhiinvaellukseen, Hadžiin, ja se suoritetaan islamilaisen kalenterin mukaisen Dhu-l-Hijjah -kuukauden 9. päivänä, joka sen vuoksi tunnetaan "Arafatin päivänä". Pyhiinvaeltajat viettävät kukkulalla yleensä koko iltapäivän keskipäivästä auringon laskuun saakka.
Arafatilla sijaitsee vuonna 2010 avatun Mekan ainoan metrolinjan itäinen pääasema, Arafat 1. Sen läheisyydessä ovat myös Arafat 2 - ja Arafat 3 -nimiset asemat.
Nimen alkuperä
Nimi Arafat johtuu arabian kielen sanoista, jotka tarkoittavat ”yleistä tietoa” tai ”luonnollisesti ymmärrettävää.” Nimeä Arafat käytetään myös laajemmasta alueesta, joka kukkulan lisäksi käsittää sitä ympäröivän tasangon. Itse vuori tunnetaan myös nimellä Armon vuori.
Ossi Aura
Ossi Juhani Aura (s. 6. elokuuta 1958 Kauhajoki) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Kauhajoen Karhua. Pituudeltaan hän on 181-senttinen.
Aura voitti Kalevan kisoissa SM-kultaa vuonna 1980 ulkoratojen ennätystuloksellaan 213 cm. Seuraavana talvena hän voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden halliennätyksellään 214 cm. Kesällä 1981 hän ylitti vielä 210 cm mutta jäi Kalevan kisoissa seitsemänneksi tuloksella 207 cm.
Max Bruch
thumb|right|Max Bruch Max Christian Friedrich Bruch (6. tammikuuta 1838 Köln – 20. lokakuuta 1920 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänen tuotantonsa käsittää yli kaksisataa teosta.
Bruch syntyi Kölnissä vuonna 1838. Hänen vanhempansa olivat lakimies August Bruch ja sopraano Wilhelmine Bruch. Max Bruch opiskeli vuosina 1853–1857 Frankfurt am Mainissa ja Leipzigissä. Häntä opetti muun muassa säveltäjä Ferdinand Hiller. Vuosina 1864–1867 Bruch sävelsi ensimmäisen viulukonserttonsa, joka nykyään kuuluu hänen soitetuimpiin teoksiinsa. Konsertto oli omistettu viulisti Joseph Joachimille. Muita Bruchin sävellyksiä ovat muiden muassa Skottilainen fantasia viululle ja orkesterille sekä Kol Nidrei sellolle ja orkesterille.
Bruch kuoli Berliinissä vuonna 1920.
Work (Rihannan kappale)
Work on barbadoslaislaulaja Rihannan kappale ja ensimmäinen single tämän kahdeksannelta studioalbumilta Anti. Kappaleella vierailee kanadalainen muusikko Drake. Single julkaistiin 27. tammikuuta 2016.
Atlantic City (vuoden 1980 elokuva)
Elokuva kertoo kanadalaisesta Sally Matthewsissa (Susan Sarandon), joka haaveilee paremmasta elämästä pelikasinoalalla. Haaveet keskeytyvät, kun kuvioihin tulevat huumekauppaa harjoittava aviomies ja Atlantic Cityn vanha asukki Lou Pascal (Burt Lancaster). Elokuva kertoo, miten heidän elämänsä kytkeytyvät toisiinsa ja muuttuvat parempaan suuntaan.
Work (Rihannan kappale)
Single nousi yhdysvaltalaisen Billboard Hot 100 -listan kärkeen ja pysyi ensimmäisellä sijalla yhdeksän perättäistä viikkoa. Single on myynyt platinaa useissa maissa. Yhdysvalloissa se oli ylittänyt platinalevyrajan kahdeksankertaisesti vuoden 2021 helmikuuhun mennessä, mikä vastaa yli kahdeksaa miljoonaa myytyä kappaletta.
Atlantic City (vuoden 1980 elokuva)
Elokuva oli vähällä jäädä tekemättä, mutta loppujen lopuksi siitä tuli monin palkinnoin palkittu elokuva ja kriitikkojen suosikki, joka on valittu myös Yhdysvaltojen Kongressin kirjaston National Film Registryyn. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Labrador City
Labrador City on kaupunki Kanadan Newfoundlandin ja Labradorin provinssissa Labradorin alueen länsiosassa lähellä Québecin rajaa. Kaupungissa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 7 367 asukasta, ja sen pinta-ala on 38,83 neliökilometriä. Yhdessä noin 2 000 asukkaan Wabushin kaupungin kanssa se muodostaa alueen suurimman asutuskeskittymän nimeltä Labrador West.
Talous ja liikenne
Kaupunki perustettiin 1960-luvulla Iron Ore Company of Canadan kaivosmiesten asutuskeskukseksi. Rautamalmin louhinta on edelleen kaupungin tärkein elinkeino.
Kaupunkiin on maantieyhteys, sekä rautatieyhteys Quebec North Shore and Labrador Railwayn malmirataa pitkin. Alueen ainoa lentokenttä on Wabushin lentoasema, ja sinne liikennöivät säännöllisesti Air Canada Jazz, Air Labrador ja Provincial Airlines.
Tunnukset
Labrador Cityn kaupunginvaakunassa on kuvattuna paperikääröä pitelevä tunturipöllö, musta lapio sekä punainen vuori. Symbolit kuvastavat kaivoskaupungin elinehtoa. Vaakunassa on myös kaksi karibua, jotka kuvastavat alueen villiä luontoa.
Turun Soutajat
Turun Soutajat – Åbo Roddare on turkulainen soudun erikoisseura. Sen urheilijat ovat voittaneet useita Suomen-mestaruuksia 1960-luvulta alkaen. Kolminkertainen olympiavoittaja Pertti Karppinen edusti seuraa vuosina 1985–1987. Myös muun muassa Matti Maisala, Mauno Maisala, Jorma Hurme, Erkka Mattila, Pekka Pietilä, Matti Salminen, Reima Karppinen ja Jorma Lehtelä ovat edustaneet seuraa.
Ossi Skurnik
Oscar Oscher "Ossi" Skurnik (8. joulukuuta 1927 Helsinki – 24. tammikuuta 2002 Vantaa ) oli suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän myös ohjasi yhden pitkän elokuvan. Ossi Skurnikin vanhemmat olivat liikemies Moses Skurnik ja Ester Rosenthal.
Skurnikin ainoa ohjaus Tie pimeään (1963) oli varhainen uuden aallon airut kotimaisessa elokuvassa. Se kuitenkin jäi vaille katsojia eikä saanut tekijöiden toivomaa valtion palkintoakaan. Skurnikin kunnianhimoinen teos on 1960-luvun vaikuttavimpia suomifilmejä, johon kuvaaja Esko Nevalainen ja säveltäjä Kari Rydman antoivat tärkeän panoksen. Elokuvan keskeisissä rooleissa näyttelivät Jarno Hiilloskorpi, Eila Ilenius, Elina Salo ja Ismo Kallio. Elokuva katosi näkyviltä ohjaajan kuoleman jälkeen vuonna 2002, eikä sitä nähty televisiossakaan vuoden 1976 jälkeen yli 30 vuoteen, ennen kuin vuonna 2014. Elokuva nostettiin ansaitsemaansa arvoon Filmihullun Suomi-numerossa 3/2012.
Elokuvaoppinsa alun Skurnik sai insinööri Heikki Aholta ja opiskeli sitten elokuvan tekoa neorealismin pyhäkössä, Rooman Centro sperimentale di cinematografian ohjaajalinjalla 1951–1952, mutta oli kuitenkin ehtinyt tehdä sitä ennen vuosina 1946–1949 seitsemän lyhytelokuvaa. Yksi niistä oli Kiikan lapset, jonka pohjalta syntyi Ralf Rubinin ohjaama ja Skurnikin kuvaama ja leikkaama pitkä näytelmäelokuva Kesäyön lapset (1955).
Skurnikin leikkaajanura alkoi kahdessa itsenäisen tuottajan Ralf Rubinin ohjaamassa elokuvassa Kasvot kuvastimessa (1953) ja Kesäyön lapset (1955). Niiden jälkeen hän oli muun muassa Matti Kassilan (Punainen viiva 1959, Kaasua, komisario Palmu! 1961, Haluan rakastaa, Peter 1972), Aarne Tarkaksen (Paksunahka 1958, Sotapojan heilat 1958) ja Ritva Arvelon (Kultainen vasikka 1961) elokuvien leikkaajana.
Kasvot kuvastimessa -elokuvaan toi neorealistisia sävyjä paitsi kuvaukseen, myös sisältöön. Se tehtiin kevyellä mykkäkameralla, ja repliikit jälkiäänitettiin.
Skurnik toimi muun muassa leikkaaja Juho Gartzin ja ohjaaja-näyttelijä-käsikirjoittaja Jukka Virtasen oppi-isänä elokuvamaailmassa. Skurnik on haudattu Maunulan uurnalehtoon.
Adelardo
pienoiskuva|Adelardo vuonna 2019. Adelardo Rodríguez Sánchez (s. 26. syyskuuta 1939 Badajozissa) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Armas Vallasvuo
Armas Eskil Vallasvuo (alk. Walén, 12. kesäkuuta 1907 Helsinki – 27. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen elokuvaleikkaaja. Hänen vaimonsa oli Kerttu Vallasvuo (o.s. Kilpinen).
Adelardo
Juniorivuosinaan Adelardo pelasi kaikkiaan neljässä kotimaakuntansa Badajozin joukkueessa. Legendan mittoihin oikealta ampuva keskikenttäpelaaja kasvoi kuitenkin Atlético Madridissa, johon hänet hankittiin 20-vuotiaana vuonna 1959 ja jossa hän myös lopetti ammattilaisuransa vuonna 1976. Kaikkiaan 17 Atlético-kauden aikana Adelardosta tuli palkinnoilla mitattuna seuran kaikkien aikojen menestynein pelaaja. Hän voitti Espanjan-mestaruuden kolme kertaa (1966, 1970 ja 1973), Espanjan cupin viisi kertaa (1960, 1961, 1965, 1972 ja 1976), Cup-voittajien cupin (1962) sekä Intercontinental Cupin (1974). Adelardo on myös pukenut punavalkoraitaisen edustusjoukkueen pelipaidan ylleen useammin kuin kukaan muu: yhteensä 580 kertaa, joista 401 kertaa Espanjan pääsarjapeleihin. Adelardo viimeisteli Atléticolle kaikkiaan 115 maalia, joista 73 hän teki kansallisessa pääsarjassa. Vuonna 1976 Meksikoa vastaan pelatun jäähyväisottelunsa jälkeen Adelardo siirtyi pelaamaan sisäjalkapalloa, jossa hän on voittanut myös Espanjan mestaruuden.
Armas Vallasvuo
Vallasvuon ura kattaa yli 150 elokuvaa. Hän oli Elmer Lahden ohella toinen T.J. Särkän johtaman Suomen Filmiteollisuuden vakioleikkaajista. Osmo Harkimon kanssa Vallasvuo leikkasi Edvin Laineen ohjaaman Tuntemattoman sotilaan (1955). He yhdistelivät aitoa TK-miesten ottamaa kuvaa jatkosodasta fiktiiviseen filmimateriaaliin niin taidokkaasti, että elokuvan katsojan on vieläkin vaikea erottaa nämä kaksi toisistaan. Kaksikko sai elokuvasta Jussi-palkinnon.
Edvin Laineen elokuvien lisäksi Vallasvuo toimi leikkaajana myös monille muille ohjaajille, kuten Matti Kassila, Ville Salminen, Aarne Tarkas ja maisteri Särkän itsensä ohjaamille elokuville.
Adelardo
Pelaajana Adelardossa yhdistyi oikea määrä voimaa ja taitoa, mutta parhaiten hänet tunnettiin väsymättömästä työnteosta pelikentällä. Tätä kuvastavat hänen saamansa lemipinimet Engine (veturi) ja Paleto (maamies). Suurten saavutustensa lisäksi Adelardosta on tullut myös seurauskollisuuden symboli. Adelardo ei koskaan jättänyt Atléticoa vaikka hänen tiedettiin olevan jatkuvasti rikkaan katalonialaisseuran Barcelonan tavoittelema.
Armas Vallasvuo
Vallasvuo menehtyi pitkän sairauden uuvuttamana 87-vuotiaana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Hansaterminaali
Hansaterminaali on yksi Helsingin Sataman matkustajaterminaaleista, joka sijaitsee Helsingin Vuosaaren sataman alueella. Hansaterminaalista kulkee matkustajaliikenne Travemündeen. Terminaali sijaitsee B-portin yhteydessä. Aikaisemmin Hansaterminaali sijaitsi Sörnäisten satamassa.
Bussit 90 ja 90A kulkevat satamaan Vuosaaren metroasemalta.
Michael Gruber
Michael Gruber (s. 5. joulukuuta 1979 Schwarzach im Pongau) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn kilpailija.
Gruber oli voittamassa yhdistetyn joukkuekilpailun kultamitalia Itävallan joukkueessa Torinon olympialaisissa 2006. Hän kuului joukkueeseen myös Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002, jossa Itävalta sijoittui pronssille. Gruberin paras sijoitus olympialaisten henkilökohtaisessa kilpailussa on Torinon olympialaisten normaalikilpailun kahdestoista tila.
Gruberilla on kaksi mitalia maailmanmestaruuskilpailuista. Kultamitalin hän voitti Val di Fiemmen joukkuekilpailussa vuonna 2003 ja samassa lajissa pronssia Oberstdorfissa 2005. Oberstdorfin MM-kilpailuissa Gruber ylsi uransa parhaisiin arvokilpailusijoituksiinsa sijoittuen viidenneksi sprinttikilpailussa ja kuudenneksi normaalikilpailussa.
Urallaan Gruber on sijoittunut kaksi kertaa palkintokorokkeelle maailmancupin osakilpailuissa. Hän oli kolmas Val di Fiemmen yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2003 ja vuotta myöhemmin Trondheimin sprinttikilpailussa toinen.
Björn Lindberg
Lindberg oli Suomen hedelmänviljelyn uranuurtajia ja toimi senaatin rahoittamana valtion pomologina 1893–1895. Hän perusti 1891 Lohjalle Suomen ensimmäisen hedelmäpuutaimiston. Nämä Solhemin koekentät ja taimitarhat olivat aikanaan Suomen suurimmat. Lindberg toimi myös hedelmänviljelyn konsulenttina. Vuodesta 1917 lähtien Lindberg suoritti keittiökasvien siementen ja perunoiden koeviljelyä. Lisäksi hän johti Suomen ruotsalaisen maanviljelysseuran Tenholan koelaitosta. Sisällissotaan Lindberg otti osaa suojeluskuntalaisena niin sanotun Sigurdsin kaartin jäsenenä.
Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapallomaajoukkue
Yhdistyneen kuningaskunnan osien Englannin, Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin jalkapalloliitoilla on itsenäinen asema Euroopan jalkapalloliitossa ja Kansainvälisessä jalkapalloliitossa, minkä vuoksi ne osallistuvat kukin omilla maajoukkueillaan näiden liittojen järjestämiin kilpailuihin kuten maailman- ja Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Kansainvälisessä olympiakomiteassa näin ei kuitenkaan ole, vaan koko valtiota edustaa Yhdistyneen kuningaskunnan olympiakomitea.
Historia
Jalkapallo oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa vuonna 1900, jolloin pelattiin vain kaksi näytösluontoista ottelua kolmen joukkueen kesken. Yhdistyneestä kuningaskunnasta mukana oli lontoolaisen amatööriseuran Upton Parkin joukkue, joka voitti ainoassa ottelussaan pariisilaisen Club Français’n maalein 4–0. Mitaleita ei jaettu, mutta Kansainvälinen olympiakomitea on myöhemmin määrittänyt Yhdistyneen kuningaskunnan turnauksen kultamitalistiksi.
Ensimmäisessä virallisessa olympialaisten jalkapalloturnauksessa vuonna 1908 Yhdistynyt kuningaskunta voitti kultaa kukistamalla Ruotsin maalein 12–1, Alankomaat 4–0 ja Tanskan 2–0. Toinen kultamitali seurasi vuonna 1912, jolloin maa voitti Unkarin maalein 7–0, Suomen 4–0 ja Tanskan 4–2. Molemmilla kerroilla Yhdistynyttä kuningaskuntaa edusti Englannin amatöörimaajoukkue.
Yhdistynyt kuningaskunta ei ole osallistunut olympiajalkapalloon sitten vuoden 1972, jolloin Bulgaria pudotti joukkueen jo karsinnoissa. Lopputurnauksessa maa oli edellisen kerran vuonna 1960. Englannin jalkapalloliiton poistettua rajan amatöörien ja ammattilaisten väliltä vuonna 1974 ei Yhdistynyt kuningaskunta ole enää osallistunut, vaikka olympiajalkapallon ammattilaispelaajia koskevia rajoituksia on sittemmin lievennetty. Nykyään olympiajoukkueet koostuvat pääsääntöisesti alle 23-vuotiaista pelaajista.
Lähihistoria
Yhdistyneen kuningaskunnan olympiakomitea ilmoitti muodostavansa sekä miesten että naisten jalkapallojoukkueen vuonna 2012 järjestettyihin Lontoon olympialaisiin, johon ne pääsivät isäntämaan edustajina suoraan ohi karsintojen. Normaalisti karsintoina toimivat miehissä alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut ja naisissa maailmanmestaruuskilpailut.
Englannin jalkapalloliitto kannatti ajatusta yhdistetystä joukkueesta, mutta Skotlannin, Walesin ja Pohjois-Irlannin jalkapalloliitot kukin vuorollaan vastustivat sitä, eivätkä sallineet pelaajiensa osallistumista turnaukseen. Liittojen huolena oli niiden oman itsenäisen aseman heikkeneminen ja menettäminen lajin kansainvälisissä järjestöissä. Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan hallitus vakuutti kokouksessaan joulukuussa 2008, että olympialaisiin osallistuminen ei tule vaikuttamaan liittojen asemaan tulevaisuudessakaan huolimatta puheenjohtaja Sepp Blatterin aikaisemmasta suosituksesta, että joukkueet koostuisivat vain englantilaispelaajista. Fifa odotti osapuolten pääsevän sopuun maaliskuuhun 2009 mennessä. Konservatiivipuolueen johtaja David Cameron ehdotti erillisen karsintaturnauksen järjestämistä, jossa ratkaistaisiin, mikä joukkueista edustaisi koko valtiota.
Järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Sebastian Coe ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Gordon Brown ovat ehdottaneet miesten joukkueen valmentajaksi Manchester Unitedin monivuotista skottiluotsia Alex Fergusonia. Englannin maajoukkuetta vuodesta 2008 valmentanut italialainen Fabio Capello on ilmaissut kiinnostuksensa tehtävään.