cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gislavedin kunta
Kuntajaon kehitys
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat": Bosebo ja Våthult liitettiin Gislavedin kauppalaan, mutta Villstadin ja Anderstorpin rajoja ei muutettu. Vuonna 1953 Anderstorp muutettiin Anderstorpin kauppalaksi.
Vuonna 1971 kuntablokissa ei tehty liitoksia, mutta kauppalat ja maalaiskunnat muutettiin kunniksi. Nykyinen Gislavedin kunta muodostettiin vuonna 1974, jolloin Gislaved, Anderstorp, Burseryd, Reftele, Södra Mo ja Unnarydin kuntaan kuuluneen Bolmsön seurakunnan mannerosa yhdistettiin.
Vaakuna
Bolmsön maalaiskunnalla oli aikaisemmin oma vaakuna.
Väestönkehitys
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 712 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 2,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 9,5 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 1 107 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 3,9 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 191 190 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 56 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
Elinkeinot
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
Taajamat
Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 81,1 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 501 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Entiset taajamat
Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Tokarp on sittemmin kasvanut yhteen Anderstorpin taajaman kanssa.
Pientaajamat
Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Kunnanvaltuusto
Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Gislavedin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
Piirit
thumb|right|250px|Kartta Gislavedin kunnan piireistä.
Seurakunnat
Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Historialliset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri", joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Zithulele Patrick Mvemve
Zithulele Patrick Mvemve (31. toukokuuta 1941 Evaton – 6. heinäkuuta 2020) oli eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Johannesburgin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1969 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Lupercianan titulaaripispaksi 10. maaliskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Reginald Joseph Orsmond, jota avustivat George Francis Daniel ja Mogale Paul Nkhumishe.
Mvemve sai 26. maaliskuuta 1994 nimityksen Klerksdorpin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. huhtikuuta 2013.
Mark Sisson
Mark Sisson (s. Maine) on yhdysvaltalainen kuntoliikunta-, terveysliikunta- ja ravitsemuskirjailija ja entinen kestävyysurheilija.
Sisson kilpaili 1970- ja 1980-luvuilla maratonilla ja triathlonissa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi vuoden 1982 Ironman World Championship -kilpailussa ja viidenneksi Yhdysvaltain maratonmestaruuskilpailussa vuonna 1980.
Lopetettuaan urheilu-uransa vuonna 1988 Sisson on kirjoittanut terveysaiheisia kirjoja, jotka käsittelevät kivikautista eli paleoliittista ruokavaliota ja fyysistä harjoittelua kunto- ja terveysliikunnan näkökulmasta. Hänen tunnetuin teoksensa on The Primal Blueprint. Sissonin terveysideologia perustuu ravitsevaan ja luonnonmukaiseen ruokavalioon ("syö kasveja ja eläimiä") sekä kohtuulliseen ja monipuoliseen fyysiseen harjoitteluun. Hän katsoo harjoitelleensa itse aktiiviurheilija-aikoinaan liian rankasti ja yksipuolisesti ja syöneensä väärin, mikä johti lihaskunnon tasapainon puutteeseen, sairastelukierteeseen ja toistuviin loukkaantumisiin.
Kiltinänsaamelaiset
Kiltinänsaamelaiset eli kildininsaamelaiset ovat Venäjällä elävä saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä, jonka määräksi arvioitiin noin 1 000 henkilöä vuonna 1995. Kiltinänsaamelaisista, akkalansaamelaisista ja turjansaamelaisista käytetään yhteisnimeä Kuolan saamelaiset. Kiltinänsaamen kieltä puhuu noin 650 henkilöä.
Kiltinänsaamelaista kulttuuria elvytetään erilaisin keinoin; eräs kiltinänsaamelainen kulttuurivaikuttaja on räppäri Yarsem Galkin.
Valter Carrijo
Valter Carrijo (s. 22. tammikuuta 1934 Uberlândia) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli salvatoriaani 2. helmikuuta 1954, ja hän sai pappisvihkimyksensä 8. joulukuuta 1961. Hänet nimitettiin Brejon koadjuuttoripiispaksi 18. tammikuuta 1989, ja piispaksi vihkiminen seurasi 15. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paulo Eduardo Andrade Ponte, jota avustivat Mário Teixeira Gurgel ja Roberto Pinarello de Almeida.
25. syyskuuta 1991 Carrijosta tuli Brejon piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. toukokuuta 2010.
Maakuntasarja
Maakuntasarja voi tarkoittaa seuraavia:
Ask.com
thumb|250px|Ask.comin päämaja [[Oaklandissa Kaliforniassa.]]
Ask.com on vuonna 1996 perustettu internet-hakukone, joka toimii kysymys ja vastaus -menetelmällä. Se tunnettiin nimellä Ask Jeeves vuoteen 2006 saakka, jolloin vastaajaa esittänyt fiktiivinen Jeeves-hahmo poistettiin sivustolta. Hakukoneen käyttöliittymä on englanninkielinen. Alexa.com:in mukaan sivusto on maailman eniten vierailtujen sivujen listalla sijalla 54.
Korvasiippa
Korvasiippa (Myotis bechsteinii) on harvinainen siippoihin kuuluva lepakkolaji, jota esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa ja Kaukaasiassa. Laji tarvitsee asuinalueekseen vanhan luonnollisen metsän. Lajin tieteellisen nimen kirjoitusasussa on vaihtelua, mutta Mammal species of the World 3 suosii asua Myotis bechsteinii kirjoitustavan Myotis bechsteini sijaan.
Laji on suojeltu Euroopan unionin luontodirektiivillä.
Sivan piiri
thumb|175px|Sivan piiri Permin aluepiirin kartalla. thumb|left|125px|Sivan piirin vaakuna. Sivan piiri on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1924 perustetun piirin pinta-ala on 2 517 neliökilometriä. Asukkaita on 16 800 henkeä (vuonna 2009).
Sivan piirin sijaitsee Permin aluepiirin länsiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kudymkarin, idässä Karagain ja etelässä Vereštšaginon piireihin sekä lännessä Udmurtiaan ja Kirovin alueeseen. Pinta-alasta yli puolet on metsää. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve. Huomattavin joki on Obva.
Piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Bub, Jekaterininskoje, Severnyi Kommunar ja Siva. Hallinnollinen keskus on Sivan kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 149.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 96,1 % venäläisiä ja 1 % komipermjakkeja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkee Permin ja Afanasjevon välinen maantie. Pääelinkeino on karjanhoitoon erikoistunut maatalous. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa. Severnyi Kommunarissa on kartonkitehdas.
Piirissä toimii ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kolme musiikkikoulua, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Na rodnoi zemle (”Kotiseudulla”).
Seudulla on arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Kizvan ja Jekaterininskojen ortodoksiset kirkot.
Dawn of Relic
Dawn of Relic on suomalainen black/dark metalia soittava yhtye.
Historia
Yhtyeen viimeisin albumi on Night on Earth, joka julkaistiin vuonna 2005. Levyllä lauloi muun muassa Deathchainista ja The Duskfallista tuttu Kai ”K.J. Khaos” Jaakkola. Yhtye jäi tauolle vuonna 2005, mutta ilmoitti palaavansa keikkalavoille vuonna 2009.
Kengururotat
Kengururotat (Dipodomyinae) on yksi taskuhyppyrottien (Heteromyidae) heimon alaheimoista. Siihen kuuluu 21 lajia kahdessa suvussa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kengururottia tavataan alueella Yhdysvaltain ja Kanadan lounaisosista Meksikon keskiosaan. Ne elävät aavikoilla ja puoliaavikoilla.
Ravinto ja elintavat
vasen|thumb|200px|[[Dipodomys nitratoides -lajin pesäkolon sisäänkäynti.]] Kengurottien ravintoa ovat enimmäkseen siemenet, mutta myös pienet selkärangattomat, kuten heinäsirkat. Kun ne löytävät ruokaa, ne kuljettavat sen poskipusseissaan pesäkolon yhteydessä olevaan varastoon.
Kengururotat viettävät päivät onkaloiden suojissa ja poistuvat sieltä vasta yöllä, kun on viileää. Vettä ne saavat ruoastaan ja sadekaudella kasvaneiden kasvien solunesteestä. Vain 70 prosenttia niiden juomasta vedestä poistuu virtsana ulos. Ne estävät sen haihtumisen turkista levittämällä siihen perärauhasensa rasvaeritettä. Kengururotat liikkuvat voimakkailla takaraajoillaan loikkien. Tavallisesti niiden loikat kantavat 10–15 senttimetrin päähän, mutta vaaran uhatessa ne voivat hyppiä hetken aikaa jopa 50-senttisiä loikkia ja pääsevät etenemään niillä 5 metrin sekuntivauhtia. Vaaratilanteessa kengururotta myös varoittaa muita yksilöitä rummuttamalla maata takakäpälillään. Kengururottien pesä sijaitsee maan alla. Yleensä ne kaivavat sen 15–30 senttimetrin syvyyteen ja tekevät onkalosta 2–3 metrin mittaisen. Pesään on yksi tai kaksi sisäänkäyntiaukkoa ja niiden lisäksi kaksi tai kolme varauloskäytävää. Jokainen aikuinen kengururottayksilö tekee itselleen oman tällaisen pesän.
Hà Tĩnh (maakunta)
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla Hà Tĩnh on maakunta Vietnamissa  Bắc Trung Bộn alueella. Sen pääkaupunki on Hà Tĩnh. Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,23 miljoonaa asukasta. Sen pinta-ala on 6 026,5 km².
Maakunnassa on rautamalmia. Sitä halkovat monet joet, ja rannikolla on suurempia ja pienempiä saria ja jokisuiden murtovesialueita.
Royal Greenland
thumb|337x337px|HDMS Akamalik, Royal Greenlandin alus [[Sisimiutissa.]] Royal Greenland A/S on grönlantilainen kalastusyritys. Se irtautui Kalaallit Niuerfiat-yhtiöstä vuonna 1990, mutta on säilynyt Grönlannin hallinnon omistuksessa. Yritys toimii monessa grönlantilaisessa kaupungissa ja kylässä, ja sillä on 20 kalanjalostustehdasta ja tytäryhtiöiden laivoja.
Historia
Royal Greenland A/S:n edeltäjä Den Kongelige Grønlandske Handel perustettiin vuonna 1774 Tanska-Norjan valtionyhtiöksi, jonka vastuulla oli tanskalaisten siirtokuntien ja Grönlannin-kaupan hallinnointi. Yhtiö siirtyi Grönlannin hallituksen omistukseen vuonna 1979. Ensiksi se sai nimen "Kalaallit Niuerfiat", yrityksen kalastustoiminta alkoi nimellä Royal Greenland A/S yhtiön irtautuessa vuonna 1990.
Puolustusvoimien Ruokahuollon Palvelukeskus
Puolustusvoimien Ruokahuollon Palvelukeskus (lyhenne PURU) oli Pääesikunnan alainen sotilaslaitos, joka tuotti valtakunnallisesti ateriapalvelut Suomen puolustusvoimille. Sen vuosittainen budjetti oli noin 59 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä keskuksen esikunta ja varuskuntaruokalat (entiset muonituskeskukset, muke) mukaan lukien yhteensä noin 550 henkeä.
Palvelukeskus toimi Tammisaaressa, Jämsässä, Helsingissä, Kajaanissa, Kauhavalla, Keuruulla, Kontiolahdella (Kontiorannassa), Siilinjärvellä, Lahdessa, Lappeenrannassa, Kankaanpäässä, Hattulassa, Riihimäellä, Rovaniemellä, Sodankylässä, Säkylässä, Tampere, Jyväskylässä, Turussa, Kirkkonummella ja Kouvolassa (Valkealassa).
Laitoksen esikunta sijaitsi Kuopiossa Bioteknia-rakennuksessa. Palvelukeskuksen johtajana perustamisesta asti toimi elintarviketieteiden maisteri Ritva Paavonsalo.
Laitos toimi 1.1.2006 ja 31.12.2011 välisen ajan.
Muunto osakeyhtiöksi
Puolustusvoimien ravitsemuspalvelut päätettiin valtiovallan taholta yhtiöittää ja Eduskunta päätti osakeyhtiön perustamisesta joulukuussa 2011. Uusi yhtiö aloitti toimintansa vuoden 2012 alussa nimellä Leijona Catering Oy ja sen toimitusjohtajaksi nimettiin Paavonsalo.
The Return of the Living Dead
The Return of the Living Dead (televisioesityksissä 2000-luvulla Suomessa käytetty nimi: Elävien kuolleiden paluu) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Dan O’Bannonin ohjaama yhdysvaltalainen zombi-aiheinen kauhukomediaelokuva. Elokuva on saanut neljä jatko-osaa.
Juoni
Freddy on saanut työpaikan varastosta, jota Frank esittelee hänelle. Myöhemmin Frank kertoo Freddylle kauhuklassikko Night of the Living Deadin perustuvan tositapahtumiin, jossa kaikki sai alkunsa eräästä kemikaalista, joka herätti kuolleet eloon. Hän myös kertoo, että ruumiit vietiin varastoon, jossa he ovat töissä. He lähtevät katsomaan niitä, mutta siellä oleva kemikaali alkaa vuotaa ja he menettävät tajuntansa.
Samaan aikaan joukko Freddyn ystäviä ovat hakemassa häntä töistä. He päättävät mennä läheiselle hautausmaalle juhlimaan. Frank ja Freddy heräävät ja tajuavat yhden ruumiin heränneen eloon. He kutsuvat paikalle johtajansa Burtin ja yhdessä he kolme onnistuvat viemään ruumiin tuhkattavaksi Burtin parhaan ystävän, Ernien luo. Tuhkauksessa kuitenkin vapautuu kemikaalia ilmaan, josta se leviää sadepilveen. Alkaa sataa, ja sen seurauksena kaikki hautausmaalla olevat ruumiit heräävät eloon. Ruumiit alkavat jahdata Freddyn ystäviä ja muita.
Vastaanotto
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 90 prosentin ”tuore”-arvosana. Elokuva on saanut neljä Saturn-ehdokkuutta, paras kauhuelokuva, paras ohjaaja, paras maskeeraus ja paras päyttelijä (James Karen).
Kohtelu Suomessa
20.8.1994 MTV3:n piti esittää Return of the Living Dead puolen yön jälkeen. Elokuvien ja videoiden ennakkotarkastus ei koskenut televisioesityksiä, mutta kanavat usein oma-aloitteisesti noudattivat elokuvatarkastamon päätöksiä, joskin saattoivat poiketa niistä mikäli aikaa oli kulunut riittävän kauan. Muutamaa päivää ennen esitystä elokuva vedettiin pois ohjelmistosta. MTV3:n mukaan elokuva jätettiin esittämättä "liikenneministeri Ole Norrbackin henkilökohtaisesta toivomuksesta".
Jatko-osat
Elokuvalle on tullut neljä jatko-osaa:
Nghệ An
thumb|Maakunta Vietnamin kartalla Nghệ An on maakunta Vietnamissa Bắc Trung Bộn alueella. Sen pääkaupunki on Vinh. Vuonna 2009 maakunnassa oli 2,9 miljoonaa asukasta. Sen pinta-ala on 16 498,5 km²².
Vietnamin kansallissankari Ho Tši Minh ja runoilija Nguyễn Du olivat kotoisin Nghệ Anin maakunnasta.
Jäidenlähtö
pienoiskuva|[[Aurajoki maaliskuussa 2006]] pienoiskuva|[[Vantaankoski maaliskuun 31. vuonna 2011.]] pienoiskuva|Jäidenlähtö [[Uskelanjoki|Uskelanjoessa Salossa vuonna 2010.]] pienoiskuva|Kevätjäät [[Sankt Moritzerseessä Sveitsin Graubündenissa huhtikuun lopussa.]] pienoiskuva|Jäidenlähtö ilmakuvassa lintujensuojelualueella [[Dakotassa.]] Jäidenlähtö tapahtuu virtavesissä ja järvissä yleensä talvikauden päätteeksi keväällä, kun auringon lämmittämät ja siitä pehmentyneet jäät hajoavat. Jäänkappaleet joutuvat virran vietäviksi ja samalla ne työntävät liikkeelle paljon muutakin jäätä. Seurauksen on jäälohkareiden ja -kappaleiden massiivinen ja jopa lähes yhtäaikainen liikkeellelähtö. Järvissä heikentyneet jäät sulaavat usein paikoilleen, mutta tuulella jäät ajautuvat myötätuulessa rannoille ja saariin kasaten sinne suuriakin jääkasoja.
Jään heikkeneminen
Niin kauan kun on pakkasta pysyvät vesistöt yleensä jäässä. Tuuliset päivät voivat vaikuttaa ohueeseen jääkanteen työntämällä sitä myötätuuleen päin. Suurissa järvissä, kuten esimerkiksi Laatokassa, Peipsijärvellä tai Vänernillä, voi esiintyä ajojäätä ja sitä voi kasautua rannoille jo keskitalvella. Lämpötilan vaihtelut voivat talvellakin heikentää jäätä siten, että lämpölaajeneminen ja -kutistuminen halkaisee ehjään jääkanteen railoja, jolloin jääkannen päällä olevaan lumeen pääsee vettä ja se jäätyy. Kohvajään osuuden kasvaminen heikentää jääkantta merkittävästi, koska siinä on paljon ilmakuplia.
Jää heikkenee merkittävästi silloin, kun ilman lämpötila nousee. Silloin sulan veden ja lämpimän ilman välissä oleva jää lämpenee nollaan asteeseen ja jääkansi alkaa sulaa sen alapuolelta. Alkukeväällä auringonpaiste heijastuu tehokkaasti lumesta pois eikä se vielä lämmitä jäätä merkittävästi. Mutta jos lumi sulaa pois jääkannen päältä, alkaa tumma jää näkyä alta ja se imee auringon säteitä tehokkaasti. Silloin jää sulaa myös sisältä ja haurastuu koko paksuudeltaan niin paljon, ettei se kanna enää edes kevyttä kulkijaa. Lopulta tuuli pystyy hajottamaan jääkannen rippeet ja lopullinen sulaminen alkaa nopeasti.
Jään vahvuutta voi arvioida laskemalla sen kantavuus. Jään kantavuus P on suoraan verrannollinen jään paksuuden neliöön h^2: missä \beta jään laatukerroin. Teräsjään tapauksessa se voi olla. Silloin 5 cm jäätä kantaa ihmisen (125 kg) ja 20 cm kantaa auton (2 000 kg). Kohvajää on teräsjäätä paljon heikompaa ja kun jää koostuu teräs- ja kohvajäästä. Sekajään kantavuutta laskettaessa lisätään teräsjään paksuuteen puolet kohvajään paksuudesta ja käytetään sitten tätä paksuutta teräsjään kertoimen \beta kanssa.
Jokien jäidenlähtö
Virtavesien jäidenlähtö poikkeaa kahdessa tavalla järvien jäidenlähdöstä. Jäät eivät sula joessa paikalleen, ellei joki on padottu tekojärveksi esimerkiksi voimalaitoksen takia. Veden jatkuva virtaus vetää jääkantta alavirtaan päin suuremmalla voimalla kuin mitä tuuli pystyy koskaan tekemään. Siksi irtoavat jääkappaleet lähtevät liikkeelle ja aiheuttavat jääkanteen ja uoman rannoille eroosiota. Toinen eroavaisuus liittyy vedenpinnan korkeuteen. Jääkansi on luonnollisesti jäätynyt uoman rantaan kiinni ja kun vedenpinta sulamisvesien vuoksi kohoaa, taipuu jääkansi ylöspäin. Jääkansi halkeaa yleensä keskeltä pitkin uoman pituutta ja tämä käynnistää yhdessä jään lämpenemisen kanssa jäidenlähdön.
Jääpatojen ehkäisy ja purkaminen
Jäälauttojen liikkeeseen vaikuttaa veden niihin kohdistama kitka ja lauttojen välisiin liikkeisiin vastaavasti niiden väliset kitkat ja vuorovaikutukset. Jään patoutumisen käynnistyminen riippuu uoman geomorfologiasta, jäälauttojen koosta ja rakenteesta sekä veden virtausnopeudesta. Jääpadolla on sisäinen koheesio, ja se murtuu vain, jos patoon kohdistuva kuorma on riittävän suuri. Padon yläpuolelle kerääntyvä vesi alkaa yleensä nousta ja tämä kohdistaa jääpatoon kasvavan kuorman. Auringon säteily ja ilmojen lämpeneminen heikentää myös padon lujuutta. Jääpato murtuu aina lopulta ja jäät jatkavat kulkuaan alajuoksulle, minne voi syntyä uusi jääpato.
Jääpatoja voidaan ehkäistä ohjaamalla jäälauttamassoja puomeilla. Esimerkiksi Etelä-Lapissa on jäänkantta heikennetty sahaamalla siihen railoja ennen jäänlähdön alkua. Sahaus on aloitettu alajuoksulta ja sitten on siirrytty yläjuoksulle päin, kun uoma on alajuoksulla auki. Sahauksilla aikaistetaan jäänlähtöä ja sitä pyritään siten hallitsemaan. Muodostuneita jääpatoja voidaan purkaa kaivamalla patoa rikki kaivinkoneella. Laajojen jääpatojen hajottamiseksi niitä voidaan räjäyttää, mutta jääpadon päällä liikkuminen ja sen panostaminen on vaarallista. Räjäytyksiä voidaan suorittaa myös lentokoneesta käsin.
Jäänlähdöt olivat kansantapahtumia
Aikoinaan vapaana virtaavien jokien jäidenlähtö oli keväinen tapahtuma, jota keräännyttiin Etelä-Suomessa joenrannoille seuraamaan. Katsojat ihailivat jäiden ryskettä ja voimaa, mutta he myös jännittivät tilanteiden äkillistä muuttumista ja tulvan vaaraa.
Mittauksia Suomessa
Suomessa on kerätty maailman pisin havaintosarja Tornionjoen jäidenlähdöistä. Sen on kerännyt eri lähteitä yhdistellen Juha Kajander 1990-luvun alussa ja se sisältää havaintoja keväästä 1693 lähtien. Muualla Suomessa virtavesien havaintoja on merkitty muistiin systemaattisesti 1900-luvun alusta alkaen. Suurin Suomen ympäristökeskuksen valtakunnallisella havaintopaikalla todettu jään paksuus on ollut Tornionjoella, jossa vuonna 1985 saatiin tulokseksi 125 senttimetriä.
Myös Kokemäenjoesta on kerätty jäidenlähtöpäiviä, joista erikoisin on Johan Eklöfin mittaussarja vuosilta 1801–1847. Eklöf oli kokemäkiläinen tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka teki aikasarjasta huomion, että talvet pitenevät systemaattisesti. Nykyään 2000-luvulla on asia päinvastoin.
Järvien säilyneet mittaussarjat ovat moninaisempia. Esimerkiksi Näsijärven, Kallaveden ja Oulujärven jäidenlähtöjä on kirjattu 1800-luvun alusta alkaen. Pisimmissä havaintosarjoissa on aikaisimmin tapahtunut jäidenlähtö vuosilta 1921 ja 2009. Jäät ovat lähteneet aikaisimmillaan Etelä-Suomessa huhtikuun alussa ja myöhäisimmillään Pohjois-Lapissa Kilpisjärvellä heinäkuun ensipäivinä.
Järvien jäidenlähtöä seurataan merkitsemällä muistiin neljä tapahtumaa: rantojen sulaminen, uloimman osan sulaminen, jäiden liikkeellelähtö ja jäiden katomaminen näköpiiristä. Aikaisemmin jäidenlähtöä merkittiin tällä tavalla yli 200 järvellä, mutta vedenkorkeuden seuraamisen automatisointi on vähentänyt seurantaa noin 70 järveen.
Daniel Tomasella
Daniel Tomasella (18. heinäkuuta 1923 – 20. syyskuuta 2003) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 22. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Marílian hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Martiranon titulaaripiispaksi 6. syyskuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Umberto Mozzoni, jota avustivat Hugo Bressane de Araújo ja Jorge Scarso.
Tomasella sai 14. tammikuuta 1975 nimityksen Marílian koadjuuttoripiispaksi, ja 23. huhtikuuta 1975 hänestä tuli sen piispa. Hän erosi tehtävistään hiippakunnan johdossa 9. joulukuuta 1992.
Gary Yaremchuk
Gary Yaremchuk (s. 15. elokuuta 1961 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan Toronto Maple Leafsissa yhteensä 34 NHL-ottelua tehopistein 1+4=5 ja keräten 28 jäähyminuuttia. Suurin osa Yaremchukin Pohjois-Amerikan vuosista eteni kuitenkin farmiliigoissa. Valtaosa hänen urastaan kului kuitenkin Euroopassa, jossa Yaremchuk pelasi Suomen, Sveitsin, Saksan, Ranskan, Italian ja Iso-Britannian sarjoissa.
Pohjois-Amerikka
Yaremchuk pelasi vuodet 1978–1980 AJHL-joukkue Fort Saskatchewan Tradersissa. Kaudesta 1979–1980 hän pelasi reilut puolet WHL-joukkue Portland Winterhawksissa, jossa 41 runkosarjaottelua toi 55 tehopistettä. Kaudella 1980–1981 Yaremchuk oli tehoilla 56+79=135 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jim Benningin jälkeen. Hän sijoittui koko WHL:n pistepörssissä kuudenneksi ja maalipörssissä seitsemänneksi. Yaremchuk oli Winterhawksin paras pistemies myös kevään 1981 pudotuspeleissä tehoilla 5+6=11. Häntä pidettiin juniorina varsin lupaavana pelaajana; Toronto Maple Leafs varasi Yaremchukin toisella kierroksella 24. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1981.
Yaremchuk siirtyi jo NHL-varauksensa jälkeen Toronto Maple Leafsin organisaatioon kaudeksi 1981–1982. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan CHL-joukkue Cincinnati Tigersissa, mutta Yaremchuk sai tililleen myös 18 NHL-ottelua tehden niissä kolme syöttöpistettä. Kolme seuraavaa kautta hän pelasi suurimmaksi osaksi AHL-joukkue St. Catharines Saintsissa. Tuona aikana Yaremchukille kertyi eniten NHL-otteluita kaudella 1984–1985, jolloin hän teki 12 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Yaremchuk teki myös Saintsissa AHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 17+47=64, joilla hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Elokuussa 1985 Yaremchuk teki vapaana agenttina sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän pelasi kauden 1985–1986 kuitenkin kokonaan farmijoukkue Adirondack Red Wingsissa, jossa Yaremchuk voitti kauden päätteeksi Calder Cupin.
Eurooppa
Kaudeksi 1986–1987 Yaremchuk siirtyi Eurooppaan ja SM-liigajoukkue Jokereihin. Hän teki 20 runkosarjaotteluun 28 tehopistettä, mutta keräsi ohessa myös 116 jäähyminuuttia, joilla Yaremchuk sijoittui koko liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain KalPan Brent Sapergia. Kaudeksi 1987–1988 hän siirtyi Oulun Kärppiin, jossa Yaremchuk teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 16+27=43, joilla hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Jari Lindroosin jälkeen. Yaremchuk voitti myös SM-liigan jäähypörssin 92 minuutillaan. Kaksi seuraavaa kautta hän vietti KooKoossa. Kaudella 1988–1989 Yaremchuk oli joukkueen toiseksi paras pistemies Harri Niukkasen jälkeen tehoilla 12+27=39. Hän siirtyi SM-liigakauden päätteeksi vahvistamaan Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä pelannutta EHC Uzwiliä NLB:n karsintasarjaan. Yaremchuk palasi taas KooKoon vahvuuteen kaudeksi 1989–1990. Hän teki runkosarjassa 35 tehopistettä, mutta Yaremchuk kuitenkin hieman väsyi kevättä kohden ja hän tekikin liigakarsinnoissa vain yhden syöttöpisteen. KooKoon kausi päättyi putoamiseen.
Kauden 1990–1991 Yaremchuk aloitti Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligan EC Ratingenissa, jossa hän onnistui tekemään kahdessa pelaamassaan ottelussa hurjat tehot 1+8=9. Yaremchuk pelasi loppukauden Sveitsin National League A:n EV Zugissa. Kaudeksi 1991–1992 hän siirtyi Ranskan Ligue Magnusin HC Amiensiin, jonka paras pistemies ja syöttäjä Yaremchuk oli tehoilla 25+39=64. Hän jakoi koko sarjan syöttöpörssin voiton HC Briançonin André Côtén kanssa ja pistepörssin kolmannen sijan Rouen HE:n Guy Fournierin kanssa. Kauden 1992–1993 Yaremchuk pelasi italialaisseura HC Gherdëinan paidassa pelaten sekä Italian pääsarja Serie A:ta että kansainvälistä Alpenligaa.
Pelaajauransa viimeisen kauden 1993–1994 Yaremchuk pelasi Iso-Britanniassa BHL-joukkue Durham Waspsin riveissä. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 53+93=146, joilla Yaremchuk sijoittui liigan pistepörssissä seitsemänneksi.
Muuta
Yaremchuk on sukutaustaltaan ukrainalainen. Hänen pikkuveljensä Ken pelasi omalla urallaan yli 200 NHL-ottelua ja edusti Kanadaa Calgaryn olympiakisoissa 1988.
Japanin taide
pienoiskuva|350px|[[Hokusai, Suuri aalto Kanagawan edustalla, noin 1830.]] Japanin taide sisältää Japanissa vuosisatojen ajan harjoitetun maalaustaiteen, kalligrafian, arkkitehtuurin, keramiikan, kuvanveiston, pronssiteokset, jadeveistokset ja muun kuva- tai koristetaiteen.
Piirteitä
Perinteinen japanilainen taide on hyvin monimuotoista, mutta siitä voidaan löytää myös yhdistäviä piirteitä. Suurin osa japanilaisesta taiteesta on liittynyt ulkopuolisten voimien kanssa toimimiseen tai niihin reagoimiseen; tässä tärkein vaikuttaja oli buddhalaisuus. Japanilainen taide on aina sulauttanut ulkopuoliset vaikutteet voimakkaasti itseensä: kiinalaiset vaikutteet olivat perustavia etenkin ensimmäisen vuosituhannen loppuvuosisatoina. Japanilaisessa taiteessa kuvattiin usein luontoa hengellisen oivalluksen lähteenä ja inhimillisten tunteiden opettavaisena kuvajaisena. Taidemateriaalien luonnollisia ominaisuuksia korostettiin teoksen kokonaismerkitykselle. Japanilaisessa ihmiskuvauksessa on tarkkaa arkisen elämän kuvausta, huumoria ja erotiikkaa mutta myös peittelemätöntä väkivaltaa.
pienoiskuva|Kakemono-kuvakäärö perinteisen japanilaisen huoneen seinällä Perinteinen japanilainen maalaustaide käyttää mustetta sekä ruskeaa, keltaista, punaista, vihreää ja sinistä väriä, joita saadaan kasvi- ja mineraalipigmenteistä. Lisäksi voidaan käyttää kultausta. Värin valinta riippuu maalauksen aihepiiristä: värejä käytetään luontevimmin eläin-, hyönteis-, lintu- ja kukkamaalauksissa, kun taas maisema-aiheessa suositaan monokromaattista eli yhteen musteen antamaa väriasteikkoa. Tyypillisin maalauksen muoto on kapea ja korkea kuvakäärö kakemono, joka on yleensä 50–300 senttimetriä korkea. Maalausta ympäröivän silkkikehyksen väri ja kuviointi on oleellinen osa maalauksen kokonaisuutta. Kuvakääröä pidetään varastoituna tai esillä tilanteen tai vuodenajan mukaan tokonoma-syvennyksessä, ja joskus kääröt sovitellaan suuremmaksi kokonaisuudeksi. Toinen kuvamuoto on horisontaalinen kuvakäärö eli makimono, jonka pituus on yhdestä metristä yhdeksään metriin ja korkeus yleensä 25–40 senttimetriä. Makimono on kertova ja sisältää kalligrafiaa, ja sitä avataan pöydällä oikealta vasemmalle. Puupiirrostaide on Japanin kuvataiteen tunnetuin osa-alue.
Perinteisessä japanilaisessa maalaustaiteessa ei esiinny länsimaalaistyyppistä matemaattis-geometristä keskeisperspektiiviä. Tila on "syvyydetön", sillä hahmot ja maisemat esitetään kaksiulotteisina ja muodot asetellaan lomittain ja päällekkäin. Kuva koostuu näin yhdestä tai useasta tasosta, joiden suhde toisiinsa määrittyy välimatkalla.
Japanilainen arkkitehtuuri on maalaustaiteen tapaan luonnonläheistä. Rakennukset yhdistetään ympäröivään luontoon ja vuodenaikoihin. Katse johdetaan läheltä kauemmas tilaan ja syvyyteen, aina ulkotilaan asti. Maisemaa käytetään arkkitehtuurin taustana ja aktiivisena miljöönä. Pääasiallinen rakennusmateriaali on mahdollisimman käsittelemätön puu. Japanilainen puurakennus nojaa puupylväisiin, jotka kantavat katon ja vapauttavat keveät seinät. Joustava perusrakenne sallii sisätilojen vapaan jäsentelyn ja suojaa maanjäristyksiltä. Rakenteet uusitaan säännöllisin väliajoin, ja arvostetut rakennuskohteet ovat näin säilyneet alkuperäisen näköisinä vuosisatojen ajan. Sisätilat ovat usein hillittyjä ja koristelemattomia, jopa karuja. Seininä toimivat läpikuultavat paperit, ja väreinä käytetään esimerkiksi murrettuja valkoista, kalpeaa vihreää ja hopeanharmaata.
Japanilainen puutarha on samanaikaisesti niukka ja täyteläinen. Vesielementti on monimerkityksinen, ja kivet ovat keskeisiä elementtejä. Luontoon liittyvää koristetaidetta edustavat pienet koristepuut eli bonsait sekä kukka-asetelma eli ikebana. Japanin keramiikan historia on ennen kaikkea kivitavaran historiaa, sillä posliinikeramiikaa alettiin valmistaa vasta Edo-kaudella. Vaikutteita otettiin etenkin Kiinasta. 1400-luvulta alkaen japanilainen keramiikka on ollut osa maan teekulttuuria, sillä tee-estetiikka löi siihen leimansa.
Historia
pienoiskuva|upright|Nara-kautinen saviveistos. Japanin taiteen varsinaisena alkuna voidaan pitää Nara-kautta vuosina 710–794. Alkuun Japanissa jäljiteltiin Kiinan Tang-dynastian taidetta, mutta vähitellen mannermaan veistotaiteen abstrahoiva tyyli vaihtui realistisemmaksi. Savesta tuli kulttiveistosten yleisin materiaali, mutta myös puuta käytettiin. Veistoksissa kuvattiin Buddhaa sekä tuimailmeisiä ”maailmanvartijoita”. Tang-taiteeseen perustuivat suoraan Hōryū-jin temppelihallin eli kondon buddhalaiset seinämaalaukset 700-luvun jälkipuoliskolta.
Heian-kaudella (794 – noin 1190) Japanissa voimistui kotimainen tyyli, yhteydet Kiinaan katkesivat, ja taiteen mesenaateiksi kohosivat hallitsijan ohella ylimykset. Taide oli hienostunutta ja koristeellista: esimerkiksi puuveistoksissa alettiin käyttää värejä ja lehtikultaupotuksia. Palatsien paperisten irtoväliseinien maalauskoristelussa oli aiheiltaan maallista maisemataidetta. Myös kirjojen tapahtumia ja muita kertomuksia kuvitettiin hyvin yleisesti. Kuvat olivat väritettyjä tussipiirroksia tai -maalauksia, ja ne edustivat niin sanottua yamato-e-maalausta. Ne olivat yleensä vaakatasoisia kuvakääröjä eli makemonoja, joissa näkökulma on viistosti ylhäältä. Kuvitukset olivat selkeän kertovia ja pelkistetyn koristeellisia. Myös muotokuvat ja eläinkuvat olivat yleisiä, ja niissä viljeltiin Japanin taiteelle tyypillistä satiirista huumoria. Parhaat yamato-e-maalarit kuuluivat Tosan koulukuntaan.
Kamakura-kaudella (noin 1190–1333) Japanin taide muuttui kansanomaisemmaksi. Kiinan-suhteiden elpymisestä huolimatta Japanin taide jatkoi kehittymistä omaan suuntaansa. Veistokset tehtiin yleisimmin puusta, ja ne olivat usein pappien ja munkkien realistisia muotokuvia. Yamato-e-maalauksen suosio säilyi.
pienoiskuva|vasen|upright|[[Bunsei, Järvimaisema, 1400-luku. ]] Muromachi-kaudella (noin 1333–1573) teeseremonioissa käytetyt astiastot ja kukka-asetelmat kehittyivät taiteellisesti korkeatasoisiksi. Kiinalainen vaikutus lisääntyi jälleen, mutta tyyli suodattui aitojapanilaiseksi. Posliinin valmistus opittiin. Maalaustaiteessa vetäydyttiin etsimään romanttissävyistä ihannemaisemaa ja luonnonkokemusta, käyttäen Kiinasta omaksuttua yksiväristä tussimaalaustekniikkaa. Esityksissä oli tavoitteena koruttomuus. Kauden lopulla Kano-koulukunnan piirissä syntyi yamato-e-perinteen pohjalta vastakkainen tyyli, johon yhdistettiin myös zen-maalauksen sävykäs tussitekniikka. Näin saatiin koristeellinen tyyli, jossa käytettiin myös runsaasti kulta- ja hopeaväriä. Tavallisin kuvatyyppi oli kakemono. Hovissa väliseiniä maalattiin entiseen tapaan.
Länsimaiset vaikutteet alkoivat muuttaa japanilaista kulttuuria vuodesta 1868 lähtien. Kansallisia perinteitä vaalittiin Tokion taideakatemiassa. Toisen maailmansodan jälkeen Japanissa on omaksuttu modernistinen ja abstrakti taidekäsitys.
Louferi
Louferi on miesten kenkämalli. Louferi on nauhaton ja soljeton puolikenkä, joka on helppo pukea jalkaan ja ilmavana sopiva etenkin kesäkäyttöön. Juhlavampiin ja muodollisempiin tilaisuuksiin louferi on liian rento. Louferin kanssa ei ole tarpeen pitää sukkia. Louferissa voi joskus olla tupsut.
Arthur Frackenpohl
Arthur Frackenpohl (23. huhtikuuta 1924 Irvington, New Jersey – 8. kesäkuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pedagogi. Häntä opettivat muiden muassa Darius Milhaud ja Nadia Boulanger. Hän sai tohtorinarvon Montrealin McGill-yliopistosta vuonna 1957, ja hän toimi Crane School of Musicin professorina, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1985. Hän julkaisi kirjan Harmonization at the Piano (1962).
Remady
Remady, oikealta nimeltään Marc Würgler, (s. 12. joulukuuta 1977) on sveitsiläinen musiikkituottaja ja DJ.
Rasti-Vihti
Rasti-Vihti on vuonna 1976 perustettu Vihdin alueella toimiva suunnistusseura.
Seuran riveistä on tullut viisi suunnistuksen maailmanmestaria. Kari Sallinen voitti seuraa edustaessaan kolme aikuisten SM-kultaa vuosina 1982 ja 1983. Rasti-Vihti oli myös Jani Lakasen ensimmäinen seura. Rasti-Vihdillä, Hiidenkiertäjillä ja Karkki-Rastilla oli yhteinen edustusseura Delta 21 vuoden ajan vuoteen 2012. Nykyään seura keskittyy alkeis- ja kuntosuunnistukseen, karttojen tekemiseen ja kilpailujen järjestämiseen. Seura on järjestänyt suunnistuksen veteraanien SM-pitkän matkan vuonna 2014 ja pyöräsuunnistuksen SM-kilpailut vuonna 2019.
Aiheesta muualla
Seuran virallinen sivu
Kissanäyttely
thumb|Kissanäyttely [[Koblenzissa.]] Kissanäyttely on kissoille tarkoitettu kauneuskilpailu, jossa kissat arvioidaan rakenteen ja ulkonäön perusteella. Suomessa kissa voi osallistua kissanäyttelyyn, kun se on vähintään neljä kuukautta vanha ja asianmukaisesti rokotettu sekä tunnistusmerkitty. Rotuluokkiin osallistuvilla kissoilla on oltava mukana rodun ja polveutumisen todistava rekisterikirja. Näyttelyssä kissat arvostellaan ensin yksitellen ja sen jälkeen niitä verrataan toisiinsa. Kissanäyttelyt kestävät usein koko päivän. Näyttelyluokkia järjestetään sekä rotukissoille että kotikissoille eli maatiaiskissoille. Kissanäyttelyitä järjestävät rotukissoja rekisteröivien kattojärjestöjen alaiset yhdistykset. Suomessa on kolmen kattojärjestön alaista toimintaa ja näyttelyitä: FIFe, CFA ja TICA. Jokaisella kattojärjestöllä on omat näyttelysääntönsä ja standardinsa, joiden mukaan kissat arvostellaan. Myös näyttelypäivän kulku poikkeaa hieman kattojärjestöjen välillä.
FIFe-näyttelyt
Suomen Kissaliitto kuuluu kansainväliseen FIFe-kattojärjestöön (Fédération Internationale Féline). Näyttelyitä järjestetään Suomessa 1-2 kuukaudessa. Näyttelyyn osallistuvan kissan on oltava terve ja rokotettu. Eläinlääkäri tarkastaa kaikki kissat ennen näyttelyhalliin astumista. Kissat on jaettu neljään kategoriaan: I pitkäkarvaiset, II puolipitkäkarvaiset, III lyhytkarvaiset ja IV itämaisrotuiset. Tuomarikoulutus on pitkä ja monivaiheinen ja yleensä tuomari opiskelee yhden kategorian kerrallaan, johon arvosteluoikeuden. Kukin tuomari arvioi päivän aikana noin 40 kissaa yhdestä tai kahdesta kategoriasta. Omistajat esittelevät yleensä itse kissansa tuomarille, mutta tarvittaessa myös assistentti eli tuomarin avustaja voi esitellä kissan. Kissat arvostellaan luokissa rodun, värin, iän, sukupuolen ja aiemman näyttelytulosten mukaan jaettuna. Leikatut ja leikkaamattomat kissat kilpailevat erikseen. Aikuiset, yli 10 kk ikäiset kissat kilpailevat serteistä ja valmistuvat tietyn sertimäärän saatuaan titteliin. Tittelin saavutettuaan kissa siirtyy korkeampaan luokkaan. Pennut ja nuoret kilpailevat vain keskinäisestä paremmuudesta eivätkä saa sertejä. Jos tuomarilla on vähintään kolme saman väristä tai samaan väriryhmään kuuluvaa leikkaamatonta tai leikattua kissaa hän valitsee näistä värin parhaan. Arvosteltuaan kaikki kissat tuomari valitsee tuomarin parhaat, jotka jatkavat kilpailun loppukilpailuun eli paneeliin. Jokainen tuomari valitsee paneeliin enintään kuusi kissaa: aikuisen uroksen, aikuisen naaraan, leikatun uroksen, leikatun naaraan, nuoren (7-10 kk) ja pennun (4-7 kk). Paneelissa tuomarin parhaat kissat kohtaavat toisensa ja siellä valitaan kategorioittain näyttelyn parhaat kissat, jotka saavat Best In Show (BIS) -palkinnon. Paneelissa assistentit esittelevät kissat. Silloin tällöin kissanäyttelyiden yhteydessä järjestetään varsinaisen arvostelun lisäksi kissa-agilitykilpailuja.
CFA-näyttelyt
thumb|left|Abessinialainen CFA-näyttelyssä tuomarin arvioitavana.
The Cat Fanciers' Associationin (CFA) alaisissa näyttelyissä kissoja arvostellaan yhtäaikaisesti useammassa kehässä. Jokaisessa kehässä kissoja arvostelee koulutettu tuomari, joka itsenäisesti arvostelee kissat ja sijoittaa ne rotustandardin pohjalta arvioituna makunsa mukaiseen paremmuusjärjestykseen roduittain. Näyttelyn aikana jokainen tuomari arvioi jokaisen osallistuvan kissan ja sijoitukset saattavat vaihdella tuomareiden välillä. Kissat on jaettu arvostelua varten ryhmiin: aikuiset kissat, leikatut kissat ja pennut arvostellaan erikseen, kuten myös kotikissat. Arvosteltuaan kaikki kissat tuomari järjestää finaalin, jossa hän järjestää paremmuusjärjestykseen 10 parasta aikuista, kastraattia, pentua sekä kotikissaa. Aikuiset CFA-rekisteröidyt kissat tavoittelevat ensin Champion-titteliä, jota varten tarvitaan 6 titteliin oikeuttavaa eri tuomareiden myöntämää nauhaa. Leikatuilla kissoillaa vastaava titteli on Premier. Grand Champion tai Premier -tittelin saavuttamiseksi yritetään kerätä riittävä määrä pisteitä rodun sisäisestä kilpailussa ja Champion/Premier - tasoisten voittamisesta finaalissa. Grand Champion tittelin saavuttaakseen aikuisen kissan täytyy voittaa 200 muuta Champion-kissaa. Vastaavasti Grand Premier tittelin saavuttaakseen pitää leikatun kissan voittaa 75 Premier-luokan kissaa. Koska jokaisen arvostelevan tuomarin kehä on kokonainen näyttely pienoiskoossa, ylempään titteliin vaadittavat pisteet voidaan usein saavuttaa jo yhdestä näyttelystä. Lisäksi näyttelyissä saattaa olla mahdollista osallistua kissojen agilitykilpailuihin ja nuorille tarkoitettuihin "junior showmanship" -luokkiin. Suomessa Cat Fanciers of Finland on järjestänyt CFA-näyttelyitä vuodesta 2008 lähtien. Näyttelyitä järjestetään Suomessa muutaman kerran vuodessa.
TICA-näyttelyt
Suomessa on järjestetty TICA-näyttelyitä vuodesta 2008. Myös TICA-näyttelyssä kissoja arvostellaan yhtäaikaisesti useammassa ringissä. Jokaisessa ringissä kissoja arvostelee koulutettu tuomari, joka itsenäisesti arvostelee kissat ja sijoittaa ne rotustandardin pohjalta arvioituna makunsa mukaiseen paremmuusjärjestykseen.
Historia
thumb|Kissanäyttely Lontoon [[Crystal Palace (rakennus)|Crystal Palacessa vuonna 1903.]]
Ensimmäinen kissanäyttely järjestettiin Isossa-Britanniassa 16. joulukuuta 1871. 27.1.1872 Harper's Weekly julkaisi artikkelin "Iltapäivä kissojen kanssa", joka oli raportti Lontoossa järjestetystä Kristallipalatsin kissanäyttelystä. Kristallipalatsin näyttelyn innoittaman Yhdysvaltain itäisissä osissa järjestettiin pieniä näyttelyitä. Lopulta ensimmäinen vuosittain suuri kissanäyttely järjestettiin Madison Square Gardenissa, New Yorkissa toukokuussa 1895. Näyttely kesti neljä päivää ja lämpötila nousi lopulta niin korkeaksi, että muutama kissa kuoli kuumuuden seurauksena. Seuraavana vuonna näyttely järjestettiin maaliskuussa viiden päivän aikana samassa tilassa. Orkesteri soitti yötä päivää ja katalogin mukaan Madame Elvira Sansoni, maailman ainoa kissojen kouluttaja esiintyi koulutettujen kissojensa kanssa iltapäivisin ja iltaisin.
Suomen ensimmäinen kissanäyttely järjestettiin vuonna 1961.
Päivien kimallus (romaani)
Päivien kimallus on Han Suyinin kirjoittama romaani, joka ilmestyi englanniksi 1952. Se julkaistiin suomeksi 1954 Marja Niiniluodon suomentamana. Romaani on tarina englantilaisesta, naimisissa olevasta toimittajasta, joka rakastuu Hongkongissa euraasialaiseen, Kiinaan kaipaavaan lääkäriin. Teos on vahvasti omaelämäkerrallinen romaanimuodosta huolimatta. Kirjan pohjalta on tehty 1955 samanniminen elokuva.
Turjansaamelaiset
Turjansaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä Venäjällä. Turjansaamelaisista, kiltinänsaamelaisista ja akkalansaamelaisista käytetään yhteisnimeä Kuolan saamelaiset. Turjansaamelaisten määräksi vuonna 2010 arvioitiin sata henkilöä. Turjansaamen kieli on lähes hävinnyt. Sitä puhui vuonna 2010 vain kaksi henkilöä.
Turjansaamelaisten perinteinen asuinalue on Terinranta eli Turjanranta, jolla tarkoitetaan lähinnä Kuolan niemimaan Vienanmeren puoleista rannikkoa suunnilleen Ponoin ja Umban välissä Svjatoi Nos -niemestä Varzugajokeen. Tällä alueella on pitkään asunut myös venäjänkielisiä pomoreja sekä karjalaisia. Alue ei ole pääosin tundraa vaan metsää. Alueelle on idästä tullut myös komeja. Turjansaamelaisten pääelinkeinoja olivat vuotuisen poronhoitoon liittyvän kierron lisäksi kalastus ja metsästys.
BC Jyväskylä
BC Jyväskylä on jyväskyläläinen koripalloseura. Sen hallitsemalla lisenssillä pelaava joukkue on tunnettu kaudella 2015–2016 HoNsU Basketina ja vuodesta 2016 eteenpäin Jyväskylä Basketball Academynä. right|thumb|250px|Jyväskylän monitoimitalo
Pääsarjataso
Seura perustettiin vuonna 2001 kun Säynätsalon Riento ja HoNsU yhdistivät edustusjoukkueensa. Koska Säynätsalo pelasi vielä kaudella 2000–2001 korkeimmalla tasolla, pääsi BC Jyväskylä aloittamaan pelaamisen korkeimmalta tasolta.
Seuraavalla kaudella kaupungissa koettiin seurahistorian paras sijoitus, kun joukkue sijoittui viidenneksi ja pääsi ensi kertaa pudotuspeleihin. Vastaan asettui neljänneksi sijoittunut KTP-Basket, joka voitti otteluparin 3–2. Kauden jälkeen joukkueen luottotakamies Virtanen lähti ulkomaille, ja joukkue jäi ilman suomalaista takamiestä.
Kaudella 2003–2004 joukkueen tarina oli alavireinen, kun joukkue onnistui voittamaan ainoastaan kahdeksan peliä. Kauden loppusijoitus oli viimeinen, mikä tarkoitti suoraa putoamista.
Divisioonataso
Kaudella 2009–2010 joukkue sijoittui I-divisioonan runkosarjan kuudenneksi ja pääsi pudotuspeleissä välieriin saakka mutta hävisi välierissä sarjan voittaneelle ja suoraan Korisliigaan nousseelle Porvoon Tarmolle otteluin 3–1. Kaudeksi 2014–2015 I-divisioona A:han noussut BC Jyväskylän edustusjoukkue otti käyttöön HoNsU-nimen jolloin nimi BC Jyväskylä jäi pois käytöstä.
Jyväskylä Basketball Academy
Kesällä 2016 joukkue vaihtoi jälleen nimensä, tällä kertaa Jyväskylä Basketball Academyksi, keskittyi nuorten koripalloilijoiden kehittämiseen ja alkoi yhteistyöhön useiden muiden keskisuomalaisten seurojen kanssa. Joukkueen päävalmentajaksi saapui Mikko Tupamäki. Ensimmäisellä JBA-kaudellaan joukkue voitti noin puolet otteluistaan ja sijoittui viidenneksi karsiutuen pudotuspeleistä.
Nykyinen kokoonpano
Lähde:
Henkilökohtaiset palkinnot
Vuoden I-divisioonapelaaja
Dell Adamo
thumb|Dell Adamo XPS Dell Adamo on Dellin valmistama kannettava tietokone. Prototyyppi esiteltiin Consumer Electronics Show -messuilla 9. tammikuuta 2009. Virallisesti kannettava tietokone julkaistiin Yhdysvalloissa 17. maaliskuuta 2009.
Melodifestivalen 2009
Melodifestivalen 2009 oli Ruotsissa 7. helmikuuta – 14. maaliskuuta 2009 käyty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja Eurovision laulukilpailuun 2009. Kyseessä oli järjestyksessään 48. Melodifestivalen. Neljä semifinaalia pidettiin Göteborgissa, Skellefteåssa ja Leksandissa sekä toinen mahdollisuus Malmössä.
Semifinaalien ja toisen mahdollisuuden kautta 11 laulua pääsi finaaliin, joka kisattiin Tukholmassa. Tuomarien ja katsojien äänestyksen tuloksena voittaja oli oopperalaulaja Malena Ernman pop-oopperalaulullaan "La voix".
Säännöt
Kilpailu koostuu neljästä semifinaalista, joista jokaisessa kisasi kahdeksan laulua, joista kaksi parasta pääsevät suoraan finaaliin ja kolmas ja neljäs toiseen mahdollisuuteen, jossa kahdeksan laulua kilpailevat pudotusperiaatteella siihen asti, kun jäljellä on enää kaksi laulua, jotka pääsevät finaaliin. Finaaliin päässeet laulut valittiin julkisen puhelinäänestyksen perusteella. Finaalissa oli 11 laulua, joista 11 alueraatia, yksi kansainvälinen raati ja puhelinäänestäjät äänestivät voittajan. Sekä tuomaristolla että puhelinäänestäjillä oli 50% ääniosuus kaikista äänistä.
Vuoden 2009 kilpailussa otettiin käyttöön muutamia muutoksia: neljään ensimmäiseen semifinaaliin lisättiin kaksintaistelu-osuus, jossa ensimmäiseksi ja neljänneksi tullut laulu kilpailevat keskenään ja toiseksi ja kolmanneksi tulleet kilpailevat toisiaan vastaan. Myös lavalla sallitun ihmismäärän koko kasvoi aiemmin olleesta kuudesta kahdeksaan ja taustalaulu sai olla etukäteen nauhoitettu, mutta pääesityksen tuli olla laulettu lavalla.
Osallistujat
Kilpailuun haki peräti 3 440 laulua, mikä oli uusi ennätys. Niistä 28 valittiin semifinaaleihin. Valitut laulut paljastettiin 14. lokakuuta, mutta niiden esittäjiä ei vielä kerrottu.
18. marraskuuta paljastettiin kahdeksan ensimmäistä osallistujaa: Alcazar, BWO, Måns Zelmerlöw, Lasse Lindh, Caroline af Ugglas ja Sarah Dawn Finer, kuten myös Emilia and Jennifer Brown.
23. marraskuuta kerrottiin, että The Scotts kilpailisi kappaleella "Jag tror på oss", minkä jälkeen kerrottiin myös seuraavat kilpailijat, joista kukaan ei ollut kilpaillut Melodifestivalen-kilpailussa ennen: H.E.A.T, Jonathan Fagerlund, Maja Gullstrand, Mikael Rickfors, Molly Sandén, Next 3, ja Rigo & The Topaz Sound feat. Red Fox.
Kuusi muuta kilpailijaa paljastettiin 2. joulukuuta: Idol-voittaja Agnes Carlsson, Shirley Clamp, Lili & Susie, Amy Diamond, Sofia Berntson ja Velvet.