cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Holoseeni
Boreaalikausi
Jääkauden mannerjäätikkö suli pois noin 9 500 vuotta sitten, mutta monesti jääkauden päättymisen hetkeksi määritellään aika, jolloin Skandien mannerjäätikkö katkesi keskeltä kahtia pohjoiseksi ja eteläiseksi osaksi noin 9 800 vuotta sitten. Noin 9 500 vuotta sitten oli ”boreaalinen kylmä kausi” eli Piora I ja II. Boreaalin lopulla Keski-Euroopassa oli yhä kuivaa, vuotuinen sademäärä oli noin 300–5 000 mm ja vuoden keskilämpötila 13 °C. Sahara oli 9 000 vuotta sitten kostea savanni, joka kuivui useassa aallossa niin, että 5 000 vuotta sitten se oli muuttunut nykyisenlaiseksi.
Atlanttinen kausi ja holoseenin lämpöhuippu
Lämmin ja kostea atlanttinen kausi oli noin 9 220–5 660 vuotta sitten. Suomen ilmasto oli silloin nykyistä merellisempi. Holoseenin lämpöhuippu saavutettiin noin 6 900–6 400 vuotta sitten. Silloin oli koko maapallon alueella keskimäärin 0,5–2 astetta nykyistä lämpimämpää. Pohjois-Siperiassa kesät lämpenivät kuitenkin 2–6 astetta. Tätä holoseenin lämpimintä kautta kutsutaan mm. holoseenin ilmasto-optimiksi, hypsitermaaliksi, altitermaaliksi, holoseenin optimiksi ja holoseenin megatermaaliksi.
Amerikan mannerjään sulaminen aiheutti jääjärven tyhjenemisen valtamereen, mistä seurasi 8 200–7 800 vuotta sitten lyhytkestoinen ja vähäinen kylmeneminen, ”8 200 vuoden takainen kylmä piikki”. Lämpötila laski monilla alueilla noin 1–5,5 astetta. Maanviljely taantui Lähi-idässä laajan kuivumisen seurauksena. Noin 7 100 vuotta sitten ilmasto kylmeni jälleen hieman.
Kauden lopulla noin 5 800 vuotta sitten koettiin kuiva jakso. Silloin Sahara kuivui huomattavasti. Noin 3800–2800 eaa. kuivuus luultavasti aiheutti asutuksen keskittymisen sen aikaisiin suuriin kaupunkeihin Mesopotamiassa ja Egyptissä. Kuivuus paheni juuri paikallisten korkeakulttuurien synnyn aikoihin noin 3500–3200 eaa. .
Subboreaalinen kausi
Noin 2200 eaa. alkaen koettiin jälleen kuiva jakso monilla maailman alueilla. Muun muassa Egyptissä veden vähyys Niilissä aiheutti nälänhätää, kun peltojen kasteluvesi loppui.
Subatlanttinen kausi
thumb|right|200px|Eri menetelmillä eri paikoista saatuja viimeisen 2000 vuoden lämpötilakäyriä. thumb|200px|Ruotsin [[Kansjö-järvestä poratun näytteen analyysi, jossa näkyy 12 yleisintä siitepölytyyppiä.]] Noin 2600–2400 kalenterivuotta sitten eli noin 600–400 eaa. alkaneen subatlanttisen kauden alussa ilmasto viileni nopeasti, oli sateista ja kosteaa. Noihin aikoihin Pohjois-Euroopassa asuneet ihmiset omaksuivat käyttötavaroidensa valmistuksessa raudan käytön. Etelämpänä rautaa oli opittu takomaan aiemmin: Lähi-idässä, Persiassa, Kreikassa ja Intiassa 1100-luvulla eaa. ja Länsi-Afrikassa jo noin 1200 eaa. Ihmiskunnan historian jaottelussa elettiin siis rautakautta, jolloin subatlanttisen kauden alun tienoilla noin 900–300 eaa. vallitsi niin sanottu rautakauden kylmä jakso. Noin 800 eaa. Euroopan ilmasto muuttui kosteammaksi ja viileni.
Kylmällä kaudella 1200–300 eaa. lämpimämmän ja viileämmän raja oli Välimeren leveysasteilla, mutta 300 eaa.–300 jaa. kylmän ja lämpimän raja Euroopassa siirtyi Pohjois-Saksan leveysasteille.
Noin vuosina 1–300 (tai 1–100) jaa. oli roomalainen lämmin kausi ja noin 400–1000 tai 100–600 jaa. kylmä kausi. Göschenerin kylmä periodi II oli noin vuosina 450–900 jaa. (kansainvaellusajan kylmä minimi). Tuolloin viileämmän ja lämpimämmän ilmaston raja kulki Pohjois-Afrikassa 36. leveysasteella. Vuosina 172–173 jaa. Euroopassa oli huomattavan kylmää. Muistiinpanojen mukaan Mustameri jäätyi vuonna 401 kuukaudeksi. Euroopassa esiintyi tulvia vuosina 900–1100. . Keskiajalla oli lämmin kausi vuosina 1000–1200 (tai 600–1350). Sitä kutsutaan keskiajan lämpökaudeksi. Tuolloin Grönlannissa saatettiin viljellä viljaa (kuten nykyisinkin pienessä mittakaavassa), ja Kanadan arktisilla saarilla oli 4 °C:tta nykyistä lämpimämpää ja keskileveysasteilla 2,5 °C:tta nykyistä lämpimämpää. Vuodet 1280–1380 olivat hyvin lämpimiä. Mutta vuonna 1429 ilmasto kylmeni, ja jopa Adrianmeri jäätyi. Vuosina 1500–1550 oli jälleen keskiarvoa lämpimämpää.
Ilmasto viileni keskiajan jälkeen (1350–1900). Ajanjaksoa kutsutaan pieneksi jääkaudeksi. Sen aikana lämpötila vaihteli mm. tulivuorenpurkausten ja auringon aktiivisuudessa tapahtuneiden pienten muutosten takia. Ilmasto oli keskimääräistä viileämpää vuosina 1550–1680 ja toisaalta kylmempää vuonna 1739. 1700-luvun lopulla ilmasto jälleen lämpeni, kun taas vuosina 1850–1890 oli jälleen kylmempi jakso. .
Suomessa ilmasto lämpeni huomattavasti 1930-luvulla. Huippuvuorilla lämpötila nousi 3 astetta ja tammikuun keskilämpötila jopa 10 astetta. Pohjois-Grönlannissa oli puolestaan 5 astetta 1900-luvun keskilämpötilaa lämpimämpää. Viime vuosikymmeninä ilmasto on maailmanlaajuisesti lämmennyt selkeästi. Erityisesti nämä muutokset näkyvät pohjoisella napa-alueella jääpeitteen supistumisena ja ohentumisena (mm. havainnot satelliittikuvien perusteella). Tämän yleisen kehityssuunnan lisäksi on maapallolla nähtävissä ilmaston paikallista viilenemistä ja toisaalla lämpenemistä sekä lisääntynyttä kuivuutta ja kasvaneita sademääriä. Holoseenin ilmastoon sisältyy kasvavassa määrin äkillisiä lämpötilamuutoksia, jotka poikkeavat aikaisemmasta keskilämpötilasta. Maan keskilämpötila on noussut noin 0,6 astetta viimeisen sadan vuoden aikana.
Lämpötilakehityksen jaksollisuutta holoseenilla
thumb|right|220px|Holoseenin lämpötilassa on tapahtunut noin 1470 vuoden jaksoissa ilmaston vaihteluja, joita sanotaan [[Bondin tapahtuma|Bondin tapahtumiksi. Niitä ei saa sekoittaa viime jääkauden Bondin kiertoon, vaan ne ovat lähempänä viime jääkauden Dansgaard-Oeschgerin tapahtumia.]]
Yleisen, ensin lämpötilaoptimiin nousseen, sitten viilenneen ja nykyisin käynnissä olevan lämpenemisen lisäksi holoseenin lämpötila on vaihdellut aaltoillen.
Joidenkin tutkijoiden mielestä holoseenin lämpötila aaltoilee ehkä 1 470 ± 500 ja 900 vuoden jaksoissa luultavasti Auringon säteilyjaksojen tai termohaliinikierron sisäisten värähtelyjen takia. Varmemmin Auringon säteilyn tiedetään vaihtelevan noin 208 ja 80 vuoden jaksoissa. 1470 vuoden jaksollisuus on viime jääkauden Dansgaard-Oeschgerin tapahtumien tavallisinta toistumisväliä vastaava Bondin tapahtumien väli.
Jäätiköissä näkyy mm. 1 500 ja 2 500 vuoden jaksoja. Meren suolaisuudessa näkyy 2600 vuoden jakso.
Kylmiä Bondin tapahtumia sattui holoseenilla muun muassa 11 100, 10 300, 9 400–9 500, 8 100, 5 800 , 4 200, 2800 , ja 1 400 vuotta sitten.
Suuret "tuhansien vuosien heilahtelut" heikkenivät noin 8 100 vuotta sitten, jolloin oli suuri preboreaalin kylmä heilahdus.
Jaksollisuudesta ei olla yhtä mieltä. Joidenkin mielestä kyse on valejaksoista, kohinatyyppisestä vaihtelusta tai stokastisesta resonanssista, joka on kohinan ja jaksollisuuden välimuoto.
Paphiopedilum vietnamense
Paphiopedilum vietnamense on Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.
Historia
P. vietnamense kuvattiin ensi kerran vuonna 1999 julkaisun Die Orchidee numerossa 50. Laji nimettiin kotimaansa Vietnamin mukaan.
Kuvaus
P. vietnamense on pienehkö venuksenkenkä. 8–20 cm pitkiä ja 2,5–7 cm leveitä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä kiiltävä, harmaanvihreän ja tummanvihreän kirjava, joskus reunoilta valkoinen, alta violetinkirjava, nukaton tai juuresta lyhyen valkoisen nukan peittämä. Kukkavana on 15–25 cm pitkä, lyhyen tiheän valkoisen karvan peittämä, ja väriltään violetinruskea. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, harvoin kaksi. Kukka on 10–12 cm leveä ja 8–9 cm korkea. Laji kukkii maaliskuussa.
Elinympäristö ja hoito
P. vietnamense kasvaa kohtalaisen varjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien ikivihreissä kosteissa metsissä litofyyttinä 350–550 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 14 ja 26 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.
Jonna (vuoden 1984 albumi)
Jonna on Jonna Tervomaan ensimmäinen albumi vuodelta 1984. Levy nauhoitettiin pian sen jälkeen, kun Tervomaa oli voittanut Syksyn sävel -kilpailun kymmenvuotiaana vuonna 1983 kappaleella Minttu sekä Ville. Albumi myi platinalevyyn oikeuttavan määrän, 50 000 kappaletta.
Levyn kappaleet käsittelevät ystävyyttä, poikia sekä rikkoutunutta perhettä - Timo Tervomaa, Jonnan isä, sävelsi levylle kappaleen Leija, jonka isä ja tytär esittävät yhdessä. Levyllä on myös heidän esittämänsä kappale Vielä kerran kaikki muuttuu, joka oli alun perin Riccardo Foglin säveltämä ja esittämä Italian edustuskappale Per Lucia Eurovision laulukilpailussa vuonna 1983.
Jonna Tervomaan kotisivuilla julkaistussa virallisessa diskografiassa tätä ja muita ennen aikuisikää nauhoitettuja levyjä ei mainita. Myös Jonnan kolmas, vuonna 1986 julkaistu levy on nimeltään Jonna.
Suomen maatalousmuseo Sarka
Museon historiaa
Vuonna 1996 maa- ja metsätalousministeriö asetti työryhmän selvittämään maatalousmuseotoiminnan aloittamista Loimaan seudulla. Työryhmän esitysten perusteella museo toteutettiin valtakunnallisena maatalousmuseona ja sen hallinto järjestettiin säätiöpohjaisena.
Valtio (Senaatti-kiinteistöt) rakennutti ja omistaa museokiinteistön ja Suomen maatalousmuseosäätiö vuokraa kiinteistöä Senaatti-kiinteistöltä ja harjoittaa siinä museotoimintaa.
Museon toimintaa rahoitetaan valtionavun turvin ja museolain mukaisesti. Lisäksi Loimaan kaupunki tukee museon toimintaa.
Museon tiloja alettiin rakentaa vuonna 2004, ja yleisölle se avattiin 1. kesäkuuta 2005. Rakentamisen alkaessa museo sijaitsi vielä silloisen Loimaan kunnan alueella ennen sen ja Loimaan kaupungin kuntaliitosta vuoden 2005 alussa.
Maatalousmuseon johtajana toimi vuosina 2004–2009 taloustieteiden kandidaatti Juha Kuisma. Vuonna 2008 hän erosi toimestaan protestiksi museon valtionavun alentamiselle. Kuisman mukaan valtionapujen pienentäminen leikkasi museon toiminnasta merkittävän osan ja pienennetystä valtionavusta 62 % meni kiinteistömenoihin. Uudeksi museonjohtajaksi valittiin elokuussa 2009 filosofian tohtori Teppo Vihola.
Saatuaan erikoismuseoaseman vuoden 2010 alusta Sarka siirtyi maa- ja metsätalousministeriöstä opetusministeriön alaisuuteen, jolloin sen rahoitus ei enää ole harkinnanvarainen vaan se saa säännöllisen valtionrahoituksen.
Museonjohtaja Teppo Vihola jäi eläkkeelle vuoden 2018 lopussa. Vuoden 2019 alusta vuoden 2022 loppuun Saran johtajana toimi filosofian tohtori Sami Louekari.
Sarka-museolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2021. Keväällä 2023 museonjohtajana aloitti filosofian tohtori Lauri Viinikkala. Aiemmin Viinikkala on toiminut Liedon Vanhalinnan johtajana.
Kokoelmat ja näyttelyt
Museon perusnäyttely Maatalouden aika kertoo koko suomalaisen maatalouden 3000-vuotisen tarinan. Tätä täydentävät vaihtuvat näyttelyt eri teemoista sekä taide- ja valokuvanäyttelyt.
Ulkoalueella sijaitsevat konehalli ja hirsilatojen rivistö. Kesäisin ulkoalueella on lasten polkutraktori- ja keppihevosradat sekä mahdollisuus tutustua eläviin eläimiin.
Konehallissa on museon toisessa pysyvässä näyttelyssä esillä muun muassa vanhoja maamoottoreita, traktoreita, puimureita sekä muita maatalouden työkoneita. Eräs erityisteema on salaojituksen historia.
Kolmas pysyvä näyttely "Ennen koneita" avattiin maaliskuussa 2019. Näyttely on koottu aiemman Helsingin yliopiston Viikin maatalousmuseon esineistöstä.
Tilatietojen digitointi
Suomen maatalousmuseo Sarka koordinoi Suomen Maatilat -kirjoissa mainittujen sukutilojen tietojen digitoimista jakamalla halukkaille tallentajille yksityis- ja ryhmäkäyttötunnuksia.
Institute for Advanced Study
thumb|Institute for Advanced Studyn kampusalue ilmakuvassa vuodelta 2012. Institute for Advanced Study on yksityinen, vuonna 1930 perustettu tieteellinen instituutti Princetonissa, New Jerseyn osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vaikka laitos sijaitsee lähellä Princetonin yliopistoa, se ei ole osa sitä. Instituutti tunnetaan Albert Einsteinin ja John von Neumannin ”akateemisena kotina”.
Djimi Traoré
Djimi Traoré (s. 1. maaliskuuta 1980 Laval, Ranska) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Ranskan Ligue 1:n Olympique de Marseillessa.
Institute for Advanced Study
Kuuluisat henkilöt
Institute for Advanced Studyssa ovat toimineet muun muassa seuraavat tieteilijät:
Djimi Traoré
Ura
Traoré aloitti uransa kotikaupunkinsa Lavalin seurassa, mistä hän vuonna 1999 siirtyi 500 000 punnan siirtosummalla Liverpooliin ja oli välissä kauden 2001–2002 lainassa RC Lensissä. Kaudella 2002–2003 hän sai paljon peliaikaa korvatessaan loukkaantunutta Stéphane Henchoz'ta. Kausi 2003–2004 kului pääasiassa reservijoukkueessa ja oli vähällä siirtyä paikallisvastustaja Evertonin riveihin. Rafael Benitezin tultua Liverpoolin manageriksi lähti Traorén ura uuteen nousuun ja hän vakiinnutti pelipaikkansa vasempana laitapuolustajana. Liverpoolissa hän voitti 2001–2002 Charity Shieldin, 2002–2003 Liigacupin ja 2004–2005 Mestarien liigan. Peliaika väheni kuitenkin selvästi kaudella 2005–2006 ja John Arne Riise sekä Stephen Warnock ajoivat peliajassa Traorén ohi.
Kesällä 2006 Traoré siirtyi kahdella miljoonalla punnalla Charltoniin, josta 11 pelatun ottelun jälkeen tammikuussa 2007 Portsmouthin riveihin. Peliaikaa ei Etelä-Englannissakaan tullut juurikaan ja hän jatkoi uraansa kevätkaudella 2008 Stade Rennes'ssä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi lainalle Birmingham Cityyn, jossa pelasi kevätkaudella vain kolme ottelua.
Kesäkuussa 2009 Traoré allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen AS Monacon kanssa.
Päin nousevan Suomen rantaa
Päin nousevan Suomen rantaa on Artturi Leinosen tositapahtumiin perustuva romaani. Kirja kertoo jääkäriliikkeestä ja siitä miten pienen pohjalaisen kirkonkylän pojat lähtevät hakemaan jääkärioppia Saksasta Lockstedtin koulutusleiriltä. Poikien seikkailu jatkuu ensimmäisen maailmansodan Saksan itärintaman taisteluihin muun muassa Misse-joelle ja viimein Suomeen, missä poikia odotti sisällissota.
Kaiser Wilhelm -instituutti
August von Trott zu Solz perusti instituutin 11. tammikuuta vuonna 1911.
Vianna da Motta
Opiskelu ja ura
Da Motta aloitti siellä nuorena konservatorion ja sai myös Joaquim de Azevedo Madeiralta pianotunteja. Lahjakkuutensa ansiosta hänelle myönnettiin stipendi jonka turvin hän lähti vuonna 1882 opiskelemaan Berliiniin Scharwenkan konservatorioon. Hän jatkoi myöhemmin opiskelua professori Karl Schäfferin johdolla, ja sai maineen hyvänä pianistina Berliinissä, jossa hän esiintyi usein Berliinin filharmonikoiden kanssa ja oli suosittu opettaja ja kapellimestari. Vuoden 1885 kesällä hän osallistui Franz Lisztin pitämälle kurssille joka vaikutti häneen suuresti. Kaksi vuotta sen jälkeen hän opiskeli Hans von Bülowin johdolla millä oli häneen musiikillisen vaikutuksen lisäksi filosofinen vaikutus ja kehitti häntä Beethoven tulkkina ja tutkijana. Hän piti Saksassa asuessaan useita konsertteja Euroopassa ja Amerikassa. Kun ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914 hän lähti sieltä professorin tehtäviin Geneven konservatorioon. Ennen häntä tehtävää oli hoitanut Lisztin toinen oppilas Bernhard Stavenhagen kuolemaansa asti. Hän asui Genevessä vuoteen 1917 jolloin palasi Lissaboniin, ja aloitti Lissabonin sinfoniaorkesterin kapellimestarina. Vuonna 1919 hänet nimitettiin Lissabonin konservatorion rehtoriksi.
Novyje Tšerjomuškin metroasema
Novyje Tšerjomuški on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962.
Paavo Nuotio (urheilija)
Paavo Ferdinand Nuotio (13. maaliskuuta 1901 Heinola – 14. marraskuuta 1968 Lahti) oli suomalainen mäkihyppääjä, yhdistetyn urheilija ja pesäpalloilija.
Paavo Nuotio voitti mäkihypyn SM-kultaa 1925–1927 ja 1932, Salpausselällä vuosina 1925, 1927 ja 1932, Ounasvaaralla 1928 ja 1930, olympiakatsastukset 1928 ja ikämiesten Suomen mestaruuden vuosina 1938 ja 1939. St. Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän oli parhaana suomalaisena 12:s, ja vuotta myöhemmin hän sai voiton St. Moritzin kansainvälisissä kilpailuissa ja toisen sijan Davosissa.
Paavo Nuotion urheilumenestystä täydensi pesäpallo, jossa hän voitti Lahden Mailaveikkojen joukkueessa SM-kultaa 1925 (suojeluskunnan nimissä) ja 1929–1932. Hän julkaisi vuonna 1933 yhdessä Lauri Valosen kanssa kirjan Mäenlaskun opas.
Jean-Claude Trichet
Jean-Claude Trichet (s. 20. joulukuuta 1942 Lyon) on ranskalainen pankkiiri ja entinen Euroopan keskuspankin pääjohtaja.
Trichet valittiin Ranskan keskuspankin johtajaksi vuonna 1993 ja 1. marraskuuta 2003 hän aloitti Wim Duisenbergin seuraajana EKP:n pääjohtajana. Eurooppa-neuvoston pysyvä puheenjohtaja Herman Van Rompuy vahvisti kesäkuussa 2011 italialaisen Mario Draghi valinnan Trichet'n seuraajaksi. Draghi aloitti tehtävässä Trichet'n kahdeksanvuotisen kauden päätyttyä 1. marraskuuta 2011.
Koulutus
Trichet'n isä Jean, latinalaisen ja kreikkalaisen kirjallisuuden professori, kannusti poikaansa matemaattisten opintojen pariin. Trichet opiskelikin kaivostekniikkaa École nationale supérieure des mines de Nancy -korkeakoulussa ja työskenteli kesälomalla hiilikaivoksella. Hän valmistui vuonna 1964. Myöhemmin Trichet opiskeli Kansallisessa hallintokoulussa vuosina 1969–1971 valmistuen 100-henkisen luokkansa viidenneksi parhaimpana.
HMS Captain (1787)
HMS Captain oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1787 vesillelaskettu Canada-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus
Alus tilattiin 14. marraskuuta 1782 Robert Batsonilta Limehousesta, missä köli laskettiin toukokuussa 1784. Se laskettiin vesille 26. marraskuuta 1787 ja varustettiin 26. marraskuuta 1787 - 22. toukokuuta 1788 Deptfordin ja Woolwichin telakoilla. Varustamiskulut Deptfordissa olivat 4 183 puntaa ja Woolwichissa 7 386 puntaa.
Automaattinen roskienkeräys
Automaattinen roskienkeräys tai roskankeruu tarkoittaa tietotekniikassa automaattista muistinhallintamekanismia. Siinä roskienkerääjä pyrkii poistamaan automaattisesti muistista tiedot, joihin sovellus ei tule enää viittaamaan, ja vapauttamaan niiden käyttämän muistitilan uudelleen käytettäväksi. Roskienkeruun keksi John McCarthy vuoden 1959 aikoihin kehittäessään Lisp-ohjelmointikieltään. Lisp-murteiden lisäksi roskienkeruuta käyttävät esimerkiksi Java, OCaml, Python, Perl ja Ruby.
Vastakohtana roskienkeruulle on manuaalinen muistinhallinta, jossa ohjelmoijan tulee itse määritellä milloin aiemmin varattu muisti vapautetaan. Tällaisia kieliä ovat esimerkiksi C ja C++. Molemmissa on mahdollista käyttää viitelaskentaa seuraamaan milloin varattu muisti voidaan vapauttaa.
Useissa olio-ohjelmointikielissä muistin varaus tehdään olion konstruktorissa ja muistin vapauttaminen sen destruktorissa (RAII, ). Tällöin roskienkeruumenetelmälle ei ole tarvetta.
Vastakohtana ajonaikaiselle roskienkeruulle on kehitetty käännösaikainen roskienkeruu staattisen analyysin avulla kuten Mercury-kielelle.
Edut ja haitat
Ilmeinen ja merkittävä etu automaattisessa muistinhallinnassa on ohjelmien helpompi toteuttaminen.
Haittana on taas roskienkeruusta johtuva jätekuorma, joka voi joskus olla ongelma. Roskienkeräys on usein aikaa vievä operaatio, jossa kaikki ohjelman muistiviittaukset käydään läpi, ja tämä saattaa viedä jopa sekunteja. Käyttämällä manuaalista muistinhallintaa ohjelmoija voi suunnitella koodin optimaaliseksi muistinhallinnan osalta, koska hän saattaa tietää tarkoin missä vaiheessa muistia tarvitaan milläkin hetkellä.
Mekanismit
Roskienkeruuseen on erilaisia algoritmeja, jotka eroavat toisistaan tehokkuudeltaan ja monimutkaisuudeltaan. Useiden muiden algoritmien tapaan yksinkertaiset roskienkeruun toteutukset ovat keskimäärin tehokkuudeltaan heikompia kuin monimutkaiset.
Käyttökohteet
Roskienkeruuta käytetään pääasiassa ohjelman varaaman muistin vapauttamiseen. Roskienkeruu ei koske asioita kuten verkko- ja tiedostokahvoja, graafisen käyttöliittymän komponentteja ja niin edelleen.
Jäljittäminen
Jäljittelevä roskienkeruu on käytetyin roskienkeruu tapa, jonka takia roskienkeruulla, usein viitataan juuri siihen, eikä muihin tapoihin, kuten viitelaskentaan. Jäljittelevän roskienkeruun yleinen strategia koostuu siitä, että selvitetään mitkä objektit on keräämisen arvoista jäljittämällä, mitkä objektit ovat saavutettavissa juurikohteiden referenssiketjun kautta, ja loput objektit merkitään roskaksi ja kerätään pois. Kuitenkin käytännössä on kyse suureasta määrästä algoritmeja, joilla on laaja vaihtelu monimutkaisuudessa ja suorituskykyominaisuuksissa.
Viitelaskenta
Koska viitelaskennan perusteella tapahtuvassa roskienkeruussa on monta haittapuolta, niin niitä ratkaistaan erilaisten algoritmien kautt.
Sykli
Jos kaksi tai enemmän objektia viittaavat toisiansa, ne voivat muodostaa syklin, jolloin niiden viite määrä ei tule laskemaan 0, ja siitä johtuen niitä ei nimitetä roskiksi ja tuhota. Jotkut roskienkeruu systeemit käyttävät syklien havaitsemisalgoritmeja korjaamaan tilanteen. Mutta toinen tapa on käyttää heikkoa viitettä. Tämä viite toimii viitelaskennassa samalla tavalla, kuin heikko viite toimisi jäljittelevässä roskienkeruussa. Olemalla erityinen viite, niin se ei nosta objektin viitelaskuria.
Mesopotamia
thumb|Eufratin laaksoa Syyriassa Mesopotamia eli Kaksoisvirtainmaa tai Kaksoisvirranmaa on historiallinen alue Välimeren itäpuolella. Alue käsittää lähinnä nykyisen Irakin alueen sekä Syyrian itäosan ja Turkin kaakkoisosan. Alueen läpi virtaa kaksi suurta jokea, Eufrat ja Tigris, joista alue on saanut nimensä: nimi Mesopotamia tulee kreikan sanoista meso ’välissä’ ja potamoi ’virrat’.
Mesopotamia on osa niin sanottua hedelmällistä puolikuuta. Mesopotamiaa kutsutaan "sivistyksen kehdoksi", sillä siellä kehitettiin esimerkiksi maatalous, kaupungit ja kirjoitustaito.
Mesopotamiaan kehittyi aikaa myöten maanviljelyyn pohjautuva kaupunkimainen kulttuuri, jossa monijumalaisella uskonnolla oli suuri merkitys. Talot rakennettiin savitiilistä. Varsinkin alkuaikoina temppeli hoiti merkittävän osan taloudesta ja vuokrasi maata viljelijöille. Mesopotamiassa rakennetut porraspyramidit, zikkuratit ovat yhä tunnettuja, vaikka ovat suurelta osin sortuneet. Hallitsijat rakensivat suuria palatseja. Hammurabin laki osoitti yhteiskunnan järjestäytyneen jo varsin pitkälle ja teki eroa maallisen sekä uskonnollisen vallan välille. Mesopotamiassa sijaitsivat antiikin aikana muun muassa Sumerin sivilisaatio ja Akkadin, Babylonian ja Assyrian valtakunnat. Sittemmin alue päätyi heettiläisten, Persian, seldžukien, Parthian, Rooman, jälleen Persian (sassanidisen) ja lopulta arabien vallan alle, jolloin Mesopotamian kulttuurin voidaan katsoa päättyneen.
Maantiede ja ilmasto
Kooltaan Eufratin ja Tigrisin välinen alue oli kymmenen kertaa suurempi kuin Niilin laakso. Se ei ollut samalla tavoin sulkeutunut kuin Niilin laakso, vaan avaraa aluetta, jota ympäröi asuttu aro- ja vuoristoseutu. Alueen metsästäjä- ja paimentolaisasujaimisto oli jatkuvasti alttiina ympäristön barbaarikansojen hyökkäyksille, joita sivistyneen seudun rikkaudet houkuttelivat.
Alueen maaperä on hedelmällistä, ja maataloustuotteita tuotettiin helposti omiin tarpeisiin ja vientituotteiksi asti. Sen sijaan muita luonnonvaroja on niukasti: taatelipalmu ei sovi rakennuspuuksi kuin karkeisiin rakennelmiin, muutamaa kalkkikivi- tai marmorilouhosta lukuun ottamatta muuta helposti louhittavaa kiveä ei ole juuri lainkaan, ja metalleja ja jalokiviä löytyy vain vuorilta. Alueella on hyvälaatuista savea, ja sitä käytettiin niin savitiilien kuin astioidenkin valmistukseen. Savitauluja käytettiin myös kirjoittamiseen.
Maantieteellisesti ja ilmastollisesti Mesopotamia voidaan jakaa kolmeen vyöhykkeeseen. Pohjoisimpaan vyöhykkeeseen kuuluvat Taurus- ja Zagros-vuorten reunakukkulat ja niiden väliset laaksot. Seudulla on vettä, ja se on kasvillisuudeltaan ja riistavarannoiltaan rikasta. Siellä on myös runsaasti puuta ja kiveä sekä hiukan kuparia ja bitumia. Seutu soveltuu melko hyvin maanviljelyyn, joskin talvet ovat kylmiä ja laaksot eristyksissä toisistaan.
Kolmas vyöhyke Mesopotamian eteläosassa on hedelmällistä jokien tulvatasankoa, jossa voi elää kasteluviljelyllä suuria väestömääriä. Joet tulvivat usein ja muuttavat toisinaan reittiään. Maa on erittäin viljavaa ja joki sekä joensuisto kalaisaa. Kiveä tai kunnollista rakennuspuuta ei ole. Sadetta saadaan alle 150 millimetriä vuodessa, lähinnä talvisin. Kesät ovat hyvin kuumia. Joet yhtyvät ennen Persianlahtea Shatt al-Arabiksi.
Syntyhistoria
Viimeisen jääkauden jälkeen vesi oli noussut niin, että virtaus rannikon lähellä hidastui ja liettyneet virrat hakeutuivat uusiin uomiin. Vähitellen syntyi Eufrat- ja Tigrisjoen välinen yhteinen hedelmällinen mesopotamia. Historiallinen Mesopotamian alue kattaa kuitenkin laajalti myös ympäröivää aluetta, Syyrian itäosaa ja Turkin eteläosaa myöden.
Kivikausi
Mesopotamian varhaisimman väestön rotua tai kansallisuutta ei tunneta. Paikannimistö ja jotkin lainasanat sumerin kielessä viittaavat siihen, että kantaväestö saattoi olla samaa neoliittista kansaa kuin Anatolian ja Kreikan varhaisin väestö.
Varhaisimmat ihmisasutukset Mesopotamiassa on arkeologisten kaivausten perusteella ajoitettu noin vuodelle 10 000 eaa. Kivikaudelta ennen keramiikan käyttöönottoa tunnetaan jäänteitä alkeellisista asumuksista ja heimojen välisistä sodista. Kotieläintalous yleistyi kun metsästäjä-keräilijät siirtyivät maanviljelijöiksi. Kahden joen välisten alueiden viljavat maat tekivät metsästäjä-keräilijöille mahdolliseksi asettua paikoilleen, kesyttää eläimiä ja alkaa viljellä maata, mutta siirtymäkausi oli pitkä ja vähittäinen. Rakennustaito alkoi edistyä, kun ihmiset asettuivat aloilleen.
Neoliittinen kausi
Keraaminen neoliittinen kausi alkoi noin 7000 eaa. Työkaluja ja saviastioita käytettiin jo runsaasti ja niistä tuli hienostuneempia. Neoliittinen talous perustui kokonaan ruoantuotantoon, ja asumukset olivat pysyvämpiä kuin kivikaudella.
Kuparikausi
Kuninkaat syrjäyttivät pappisvallan, ja varhaisin tunnettu sota käytiin Sumerin ja Elamin kuningaskuntien välillä 3200 eaa. Kaupunkeihin rakennettiin temppeleitä ja patsaita, ja keramiikka kehittyi hienostuneeksi. Sinettejä käytettiin omistuksen osoituksena ja allekirjoituksena.
Pronssikausi
Varhaisella pronssikaudella 3000–2119 eaa. pronssi syrjäytti kuparin työkalujen ja aseiden materiaalina. Tässä vaiheessa alkuperäiseen väestöön sulautui seemiläisiä puolipaimentolaisia, jotka tulivat Arabian niemimaalta kuivilta aroilta viljavammille seuduille. Noin puolella ensimmäisen varhaisdynastisen kauden (2900–2700 eaa.) kuninkaista on seemiläinen nimi. Toinen varhaisdynastinen kausi (2700–2500 eaa.) oli sotaretkien ja urotöiden aikaa, ja kaupunkeja alettiin suojella muureilla. Kuningas Gilgameš nosti Urukin suurvallaksi, mutta hänen jälkeensä Sumerin yhtenäisyyttä repivät kaupunkivaltioiden keskinäiset yhteenotot, ja Sumer joutui välillä elamilaisten valtaan. Valtakunnan yhtenäisyyden palautti Adabin kuningas Lugalannemundu.
Kaupunkivaltiot nousivat ja toivat taloudellista ja poliittista vakautta. Akkadin valtakunta syntyi 2350 eaa. ja Akkadin ja Marin kaupungit kasvoivat nopeasti. Arkkitehtuurista ja kuvanveistosta kehittyi koristeellista, ja useita tärkeitä keksintöjä tehtiin, kuten sotavaunu, purjevene ja sylinterileimasin. Sargon Suuren tytär Enheduanna on varhaisin nimeltä tunnettu kirjailija. Marin kirjastossa oli yli 20 000 nuolenpääkirjoitustaulua.
thumb|350px|Mesopotamian valtiot 1700-luvulla eaa. ennen kuin Babylonian kuningas Hammurabi valloitti Marin ja muita alueita Keskimmäisellä pronssikaudella 2119–1700 eaa. laajenivat assyrialaiset Assurin, Nimrudin, Šarrukinin, Durin ja Ninivein kuningaskunnat. Vaiheen alussa oli kuiva jakso. Babylonian dynastia nousi ja toi kaupankäyntiä ja sotia. Gutilaiset kukistivat Akkadin valtakunnan ja hallitsivat Mesopotamian politiikkaa kunnes Sumer löi heidät. Amorilaiset tunkeutuivat Mesopotamiaan osittain rauhanomaisesti, osittain aseiden voimalla toisen vuosituhannen eaa. vaihteen tienoilla. He valtasivat vanhoja valtioita ja perustivat uusia, ja antoivat näin kuoliniskun sumerilaisten poliittiselle vallalle. Hammurabi hallitsi aluetta 43 vuoden ajan 1700-luvulla eaa. Hänet muistetaan Hammurabin laista. Babylonin kaupungista tuli alueen johtava älyn ja taiteiden keskus. Babylonin valtasivat heettiläiset, joita seurasivat kassiitit. Muinaisheettiläisen valtakunnan heikennyttyä nousi Mitanni suurvallaksi.
Myöhäisellä pronssikaudella 1700–1100 eaa. babylonialainen kulttuuri hiipui kassiittien vallan kasvaessa, kunnes elamilaiset ajoivat kassiitit pois. Elamiitteja seurasivat aramealaiset. Assyrian pieni kuningaskunta kasvatti valtaansa sotaretkillään, ja Assyrian imperiumi syntyi. Pronssiajan lopulla noin 1200 eaa. useimmat Mesopotamian valtiot tuhottiin tai heikkenivät, mitä seurasi lyhyt ”pimeä aika”.
Rautakausi
thumb|Ištarin portin rekonstruktio Berliinin museossa Rautakaudella 1000–500 eaa. Mesopotamiassa nousi uusassyrialainen imperiumi, joka valloitti Babylonian, Syyrian, Israelin ja Egyptin. Imperiumi romahti yhtä nopeasti kuin oli noussutkin. Valtaansa kasvattivat uusheettiläinen ja uusbabylonialainen valtakunta. Kuningas Nebukadressar II tuhosi Jerusalemin vuonna 588 eaa. ja pakotti israelilaiset karkotukseen Babyloniaan. Hän myös rakennutti paljon, kuten Ištarin portin ja Suuren zikkuratin. Babylonian kulttuuri lakkasi kun Persian Kyyros II Suuri valtasi Babylonin vuonna 539 eaa.
Helleeninen kausi
Klassisen antiikin kauden alussa 500 eaa. Mesopotamiasta oli tullut Persian imperiumin osa. Alueen kulttuuri taantui ja nuolenpääkirjoitus unohtui. Aleksanteri Suuren valloitus vuonna 331 eaa. toi Mesopotamiaan helleenisen kulttuurin ja uskonnon. Hänen kuolemansa jälkeen kenraali Seleukos perusti seleukkien dynastian, joka hallitsi vuoteen 126 eaa. saakka, kunnes Parthia valloitti alueen. Heitä seurasivat Persian sassanidit, joiden aikana Mesopotamia oli raunioina ja sen pellot kuivuneina.
Roomalaisvalta
Rooman valtakunta valloitti Mesopotamian vuonna 116 jaa. Siitä tehtiin oma Mesopotamian provinssinsa. Alue oli silloin hyvin epäyhtenäinen, eikä vanhoja jumalia tai vanhoja tapoja enää muistettu. Roomalaiset paransivat alueen infrastruktuuria rakentamalla teitä ja salaojaverkkoja, ja he toivat roomalaisen lain alueelle. Roomalaisvalta ei kestänyt pitkään, vaan päättyi jo vuonna 118. Vuonna 197 Rooma sai haltuunsa pienemmän alueen Mesopotamiasta, joka oli jälleen Rooman provinssina.
Sassanidit
Mesopotamia kuului sassanidien Persiaan noin 400 vuotta 200-luvulta 600-luvulle. Sassanidien pääkaupunki Ktesifon sijaitsi Mesopotamiassa Tigrisin varrella kohdassa, jossa Eufrat ja Tigris olivat lähimpänä toisiaan.
Arabikalifaatti
Arabit valloittivat alueen 600-luvulla ja toivat sinne omat lakinsa, kielensä, uskontonsa ja kulttuurinsa. Abbasidit siirsivät hallintokaupunkinsa Mesopotamiaan lähelle Ktesifonia vuoden 750 jälkeen. Abbasidien perustaman pyöreän "Rauhan kaupungiksi" nimetyn palatsialueen ympärille kasvoi nopeasti suurkaupunki Bagdad.
Irak
Nykyisin Mesopotamian suurista kaupungeista on jäljellä vain kumpuja ja rikkinäisiä tiiliä. Hedelmälliset alueet ovat tuhoutuneet maan liikakäytön, kaupungistumisen ja ilmaston huononemisen johdosta. Kasteluviljely oli aiheuttanut kuumassa ja kuivassa maan suolaantumista, koska viljelykasvit haihduttivat vettä mikä imi suolamineraalit maan pintaan. Maan suolaantuminen pilasi lopulta Etelä-Mesopotamian viljavat maat.
Kulttuuri
Mesopotamiassa oli aikanaan hyvin erilaisia kulttuureja. Niitä yhdistäviä tekijöitä olivat kirjoitusjärjestelmä, lukutaidon merkitys, jumalat ja naisen asema. Kulttuurien yhteiskunnalliset tavat, lait ja kielet sen sijaan erosivat toisistaan, minkä johdosta Mesopotamiaa ei voi pitää yksittäisenä korkeakulttuurina vaan alueena, jossa syntyi useita valtakuntia ja korkeakulttuureja. Mesopotamiaa kutsutaan ”sivistyksen kehdoksi”, koska siellä keksittiin kaupungit ja kirjoitus, luultavasti myös pyörä. Mesopotamiassa kehitettiin myös maatalous, kotieläinten domestikaatio, yleisiä työkaluja, tuulivoima, keinokastelu, edistyneet aseet ja sodankäynti, sotavaunut, purjelaivat, viini, olut, vuorokauden jako tunteihin, minuutteihin ja sekunteihin sekä uskonnolliset riitit. Siellä syntyivät myös kertomukset, joihin Vanha testamentti perustuu.
Elinkeinot
Muinainen Mesopotamia oli maatalousaluetta, jossa maanviljely ja karjankasvatus olivat tärkeimmät elinkeinot. Maatalouden merkitystä kuvastaa se, että kirjoitustaito kehitettiin maatalouden tarpeisiin. Vuotuisen ylijäämään hallinnoimiseen tarvittiin pysyvää kirjanpitoa. Muita ammatteja olivat kirjuri, parantaja, käsityöläinen, kutoja, ruukuntekijä, suutari, kalastaja, opettaja sekä pappi tai papitar. Yhteiskunnan huipulla olivat palatsien kuninkaat ja temppelien papit. Kun armeijoiden valta kasvoi ja valtakunnat laajenivat imperiumeiksi, upseerit ja ammattisotilaat ottivat heidän paikkansa. Naiset olivat lähes tasa-arvoisia ja saattoivat omistaa maata, perustaa yrityksiä, tehdä kauppasopimuksia ja hakea avioeroa. Naisten töitä olivat kulttuurien alkuvaiheissa esimerkiksi oluen paneminen ja viinin teko sekä parantaminen, joskin miehet ottivat nämä työt myöhemmin itselleen.
Ruokakulttuuri
Mesopotamian rikas ruokakulttuuri syntyi alueen etnisten kansojen ja korkeakulttuurien myötä ja eli huippukauttaan Abbasidien kalifaatin aikoina, saaden vaikutteita myöhemminkin myös ympäröiviltä alueilta, Iranista, Keski-Aasiasta, Kaukasukselta, Levantista ja Turkista. Mespotamian antiikin korkeakulttuurien ajoilta on löydetty maailman vanhimmat säilyneet keittokirjat, joissa on satoja ruoanvalmistusohjeita. Osaa muinaisista ruoista valmistetaan paljolti samanlaisina yhä nykyäänkin. Irakilainen ruokakulttuuri on yksi Lähi-idän keskeisimmistä.
Taide
thumb|upright|left|Sumerilainen palvoja, 2750–2600 eaa.
Mesopotamian taiteen keskeiset pyrkimykset liittyivät koristeellisiin funktioihin, uskonnollisiin menoihin sekä hallitsijoiden voiman ja mahdin korostamiseen. Yleisiä taiteen aiheita olivat ihmisaiheet, eläinaiheet ja kasviaiheet. Sumerilaisessa veistotaiteessa kuvattiin usein rukoilevia hahmoja. Babylonialaisissa teoksissa ihmishahmoilla oli ominaista tyylitelty lihaksisto. Assyriassa keskityttiin hallitsijoiden ja heidän elämänsä kuvaamiseen, ja suosittu aihe oli myös viisijalkaisena ihmispäisenä härkänä kuvattu lamassu. Alueen käsityötaito oli korkealaatuista. Reliefitaide oli suosittua ja Sumerissa myös upotustyöt. Persialaiskaudella Mesopotamian taiteeseen otettiin vaikutteita esimerkiksi Egyptistä ja Kreikasta.
Kaupungit ja arkkitehtuuri
thumb|[[Urin zikkuratin ennallistus]] Mesopotamiassa sijaitsivat maailman ensimmäiset kaupungit. Ne rakennettiin yleensä auringossa kuivatusta tiilestä, sillä kiveä ei ollut rakennusmateriaaliksi tarpeeksi etenkään alueen eteläosissa, kuten ei myöskään puuta. Suurimpia rakennuksia olivat porraspyramidit eli zikkuratit. Jokaisen kaupungin keskellä oli temppeli, usein korotettu. Se kuvasi kaupungin suojelijajumaluuden merkitystä. Kaupungin suojelijajumalaa palvottiin myös kaupungin hallitsemissa yhteisöissä.
Koulutus ja uskonto
Älylliset ja tiedolliset harrastukset olivat Mesopotamiassa arvossaan. Kouluja oli yhtä paljon kuin temppeleitä, ja niissä opetettiin lukemista, kirjoitusta, uskontoa, lakia, lääketiedettä ja astrologiaa.
Mesopotamian kulttuurien pantheonissa oli yli 1 000 jumaluutta, ja moni alueen jumaltaruista kuten luomiskertomus, syntiinlankeemus ja vedenpaisumus omaksuttiin myöhemmin Raamattuun. Mesopotamian mytologiasta kertovat esimerkiksi Adapan myytti ja Gilgameš, joka on maailman vanhin kirjoitettu tarina. Mesopotamialaiset uskoivat olevansa jumalten työkumppaneita ja että maailma oli täynnä henkiä ja demoneita. Mesopotamialaiset uskoivat, että maailma merkitsi jumalten voittoa kaaoksen voimista mutta pelkäsivät silti kaaoksen paluuta. He uskoivat voivansa pitää yllä maailman tasapainoa ja torjua kaaoksen ja tuhon noudattamalla päivittäisiä rituaaleja ja kansalaisvelvollisuuksia, palvelemalla jumalia ja harjoittamalla oikeita hautajaismenoja. Heille oli tärkeää kunnioittaa vanhempiaan ja arvostaa muita ihmisiä sekä kunnioittaa jumalia päivittäisellä työnteolla.
Hallitsija
Kuninkaan asema vakiintui Mesopotamiassa joskus vuoden 3600 eaa. jälkeen. Toisin kuin kuninkaita edeltäneet pappihallitsijat, kuningas oli suorassa kosketuksissa kansaan ja sääti lait omavaltaisesti, ei uskonnollisten periaatteiden mukaisesti kuten papit aiemmin. Selkeä esimerkki lainlaatijakuninkaasta oli Babylonian Hammurabi. Kansalleen vaurautta tuonut kuningas sai mainetta, mutta tehokkaatkin hallitsijat kuten Akkadin Sargon joutuivat jatkuvasti tukahduttamaan kapinoita, sillä keskushallinnon lait herättivät laajoissa valtakunnissa usein vastustusta.
Heinrich Clam-Martinic
thumb|Heinrich Clam-Martinic vuonna 1910. Heinrich Carolus Boromeus Maria Clam-Martinic (1. tammikuuta 1863 Wien – 7. maaliskuuta 1932 Klam) oli itävaltalainen sotilas, poliitikko ja kreivi, joka toimi Itävallan pääministerinä joulukuusta 1916 kesäkuuhun 1917.
Clam-Martinic kuului Böömin saksankieliseen ylhäisaateliin. Hänen setänsä oli huomattava böömiläinen poliittinen vaikuttaja Heinrich Jaroslav Clam-Martinic. Clam-Martinic suoritti lakimiehen tutkinnon Prahan yliopistossa ja palveli yhdeksän vuotta Itävallan armeijassa, jossa hän yleni yliluutnantiksi. Hänet valittiin 1894 edustajaksi Böömin maapäiville ja vuonna 1902 hänet nimitettiin elinikäiseksi jäseneksi valtakunnanneuvoston ylähuoneeseen Herrenhausiin. Ensimmäistä maailmansotaa edeltäneinä vuosina Clam-Martinic oli lähellä arkkiherttua Frans Ferdinandia ja kuului tämän niin sanottuun ”varjohallitukseen” eli poliitikkojen piiriin, joka neuvoi maan varsinaisen hallituksen ministereitä. Hänellä tiedettiin olevan yhteyksiä myös poliittisesti vaikutusvaltaisiin tšekkinationalisteihin.
Kahden ensimmäisen sotavuoden aikana Clam-Martinic ehti palvella upseerina sekä itärintamalla, Balkanin rintamalla että Italian-vastaisella rintamalla, mutta joutui jättämään palveluksen terveyssyistä vuonna 1916. Lokakuussa 1916 hänet nimitettiin Itävallan maatalousministeriksi. Jo parin kuukauden kuluttua hän ponnahti pääministeriksi, kun keisariksi tullut Kaarle I pyysi häntä kokoaman valtakunnan eri kansallisuuksia edustavan hallituksen. Pääministeriksi 20. joulukuuta nimitetty Clam-Martinic päätti kutsua vuodesta 1914 hajotettuna olleen parlamentin uudelleen koolle. Hän halusi säilyttää monikansaisen keisarikunnan, mutta sekä tšekit, puolalaiset että valtakunnan saksankielinen väestö asettuivat vastustamaan hänen politiikkaansa, koska hän ei voinut samanaikaisesti tyydyttää näiden ryhmien vastakkaisia toiveita. Erityisen huonosti hän tuli toimeen Unkarin hallituksen kanssa. Clam-Martinic erosi 22. kesäkuuta 1917 ottaen samalla vastuun elintarvikepulaan liittyneestä kansallisesta kriisistä. Pian sen jälkeen hänet ylennettiin armeijan everstiksi ja nimitettiin heinäkuun alussa miehitetyn Montenegron sotilaskuvernööriksi, missä tehtävässä hän toimi sodan loppuun asti. Hänet ylennettiin keväällä 1918 kenraalimajuriksi.
Clam-Martinic menetti suuret perintömaansa Böömissä Tšekkoslovakian vuoden 1919 maalain seurauksena. Loppuelämänsä hän asusteli linnassaan Ylä-Itävallassa.
20 to 20
20 to 20 on Winkin (yksi Josh Winkin taiteilijanimistä) kolmas albumi. Sen julkaisi yhdysvaltalainen Ovum Records vuonna 2003.
Levy yhdistelee minimalistista acid housea ja teknoa.
Albumista on kaksi versiota, joista jälkimmäisessä on kaksitoista kappaletta kahdeksan sijaan.
Winha
Winha tarkoittaa seuraavia asioita:
Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta
Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta oli vuosien 1943 ja 1991 välillä Etelä-Euroopassa sijainnut sosialistinen valtio. Vuonna 1992 syntyi Jugoslavian liittotasavalta.
Maata kutsuttiin aluksi nimellä Demokraattinen federatiivinen Jugoslavia ja sen jälkeen vuosina 1945–1963 nimellä Jugoslavian federatiivinen kansantasavalta, kunnes se sai lopullisen nimensä.
Valtio käsitti nykyisten Slovenian, Kroatian, Bosnia-Hertsegovinan, Montenegron, Serbian ja Pohjois-Makedonian alueet. Kaikki näistä valtioista olivat Jugoslavian osavaltioita.
Historia
vasen|pienoiskuva|Jugoslavian kuusi tasavaltaa. Jugoslavian sosialistinen liittovaltio syntyi toisen maailmansodan jälkeen Josip Broz Titon johtamien kommunistipartisaanien ajettua pois Jugoslavian kuningaskuntaa miehittäneet saksalaisia ja italialaisia sekä voitettua kroaattinationalistiset Ustaša-joukot ja serbinationalistiset četnikit.
Jugoslavian kansallinen antifasistinen vapautusneuvosto (AVNOJ) julisti Jajcessa perustetuksi Demokraattisen federatiivisen Jugoslavian (Demokrativna Federativna Jugoslavija, DFJ) 29. marraskuuta 1943.
Ensimmäisen vaalein valitun parlamentin kokoontuessa Belgradissa marraskuussa 1945 se julisti Jugoslavian federatiivisen kansantasavallan (Federativna Narodna Republika Jugoslavija, FNRJ) Liittovaltion ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Ivan Ribal ja pääministeriksi Tito.
Välirikko Neuvostoliiton kanssa
Sodan jälkeen maahan liitettiin myös aiemmin Italialle kuulunut Istrian niemimaa, joka jaettiin Slovenian ja Kroatian osavaltioiden kesken. Jugoslavia kieltäytyi aluksi hyväksymästä Pariisin rauhaa Italian osalta Triesten kysymyksen vuoksi, joka ratkesi käytännössä vuonna 1954 ja muodollisesti 1975 solmitulla, 1977 voimaan tulleella Osimon sopimuksella.
Sosialistisen Jugoslavian talousjärjestelmä erosi merkittävästi sekä Neuvostoliiton että länsimaiden talousjärjestelmistä. Se oli ”markkinasosialistinen”, Tehtaat olivat työntekijöiden muodostamien yhteisöjen valvonnassa ja käyttivät voittonsa omiin tarpeisiinsa ja maksoivat veroja valtiolle. Yritykset myös kilpailivat markkinoilla.
Kansainvälisesti Titon Jugoslavia harjoitti aluksi lännen vastaista politiikkaa ja tuki muun muassa Kreikan sisällissodan kommunistiosapuolta.
Neuvostoliiton ja Jugoslavian välillä ilmeni erimielisyyksiä jo ennen sosialistisen liittotasavallan perustamista, Neuvostoliiton sitouduttua sodassa alun perin četnikien tueksi. Vuonna 1947 Kominterniä korvaamaan perustetun kommunistipuolueiden yhteistyöelimen Kominformin päämaja sijoitettiin Belgradiin, mahdollisesti Jugoslavian pitämiseksi silmällä. Kesäkuussa 1948 maa kuitenkin erotettiin Kominformista ja Kominform syytti Titoa sosialismin pettämisestä. Kominform tulkitsi maan maauudistuksen marxismi-leninismin vastaiseksi virheeksi. Tärkeimpänä syynä välien rikkoutumiseen lienevät kuitenkin olleet Titon ja Stalinin keskinäiset erimielisyydet.
Tito pyrki sovittelemaan välejä ja väitti Kominformin syytöksiä vääriksi ja korosti Jugoslavian kuuliaisuutta Neuvostoliitolle. Sovitteluyritykset jatkuivat noin vuoden ajan ja Jugoslavia esiintyi kiinteässä yhteistyössä muiden itäblokin maiden kanssa. Neuvostoliitossa toivottiin talouspakotteiden johtavan Titon kannatuksen heikkenemiseen, mitä ei tapahtunut. Sen sijaan Tito korosti Neuvostoliiton kanssa käydyn kaupan epäoikeudenmukaisuuksia ja onnistui nostattamaan isänmaallista mielialaa.
Jugoslavian taloudellinen tilanne heikkeni, kun kauppa itäblokin kanssa katkesi ja sen oli nopeasti haettava muita kumppaneita. Vuonna 1949 Jugoslavia solmi Italian kanssa 47 miljoonan Yhdysvaltain dollarin kauppasopimuksen ja sai lainoja muun muassa Amerikan vienti- ja tuontipankilta, Kansainväliseltä valuuttarahastolta sekä Kansainväliseltä jälleenrakennus- ja kehittämispankilta.
Jugoslavian oli myös varustettava armeijaansa kansainvälisen tilanteen kiristyttyä Korean sodan myötä. Marraskuussa 1951 se allekirjoitti sopimuksen Yhdysvaltain kanssa sotilaallisesta avusta ja 1954 mennessä se vastaanotti 200 miljoonan dollarin arvosta apua. Natoon Jugoslavia ei kuitenkaan liittynyt. Helmikuussa 1953 se sen sijaan solmi Kreikan ja Turkin kanssa Ankaran sopimuksen, jota täydennettiin seuraavana vuonna Balkanin sopimuksella.
Tito valittiin presidentiksi 1953 ja vuonna 1974 hänet nimettiin ”elinikäiseksi” presidentiksi. 7. huhtikuuta 1963 maasta tuli Jugoslavian sosialistinen federatiivinen tasavalta. Jugoslavia, päinvastoin kuin useimmat muut Euroopan sosialistiset maat, pysyi erossa Neuvostoliiton vaikutusvallasta eikä kuulunut Varsovan liittoon.
Titon ajan keskushallitus onnistui pidättämään kansallisuuskiistoja roihahtamasta, mitä autettiin osavaltioiden pitkälle menevällä autonomisuudella – mutta pinnan alla kansallisuusongelmat kytivät. Titon kuoleman 1980 jälkeen ja sosialistiblokin sorruttua 1990-luvun alussa enää mikään ei pitänyt niitä kurissa. Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta hajosi Slovenian, Kroatian, Makedonian ja Bosnia-Hertsegovinan itsenäistyessä eron ja Jugoslavian hajoamissotien kautta.
Beagle (täsmennyssivu)
Beagle tarkoittaa seuraavia:
Kairisten seisake
Kairisten seisake oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Maskuun vuonna 1933. Se sijaitsi Kairisten kylässä, Kairistentieltä erkanevan nykyisen Tammistontien ja radan risteyksessä. Seisake lakkautettiin jo noin kahdentoista vuoden kuluttua, helmikuussa 1945.
Seisakkeen lähistöllä sijaitsevista Kairisten sorakuopista otettiin 1920-luvulla runsaasti soraa myös radan rakennustyömaalle.
Oulun NMKY
Oulun Nuorten Miesten Kristillinen Yhdistys ry (Oulun NMKY, Ynni) on oululainen yleisseura, jonka toimintamuodot ovat urheilu (koripallo, lentopallo, yleisurheilu, suunnistus), musiikki ja partio. ONMKY on perustettu vuonna 1896. Seuran jäsenmäärä on noin 1 200. Kuuluisin Oulun NMKY:n jäsenistä lienee Martti Ahtisaari, joka pelasi Ynnissä koripalloa vuosina 1952–1960.
Menestyneimmät Oulun NMKY:n yleisurheilijat ovat Esko Inkala, Juha Väätäinen ja Pentti Kuukasjärvi.
Oulun NMKY:n alaisuudessa toimii kolme kuoroa, tyttökuoro Oulun Fröökynät, poikakuoro Ynnin Pojat sekä Oulun NMKY:n Mieslaulajat.