cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Onni Kohonen
Jääkärikausi
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n haupitsijaoksen toinen tykki tuliasemassa miehistöineen Riianlahdella syksyllä 1916. Kohonen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 10. tammikuuta 1916, josta hän kumminkin pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä.
Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin työlomalle Saksaan.
Suomen sisällissodan jälkeinen aika
Kohonen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 10. kesäkuuta 1918 ja astui armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä 12. kesäkuuta 1918 ja hänet sijoitettiin Jääkäritykistöprikaatin III patteriston 5. patteriin. Myöhemmin patteri siirrettiin Suomen tykistökouluun ja Kohonen siirtyi patterin mukana. Tykistökoulusta Kohonen siirrettiin Laatokan puolustukseen ja hänet sijoitettiin Valamon saariasemalle 29. elokuuta 1918. Armeijasta Kohonen erosi 14. lokakuuta 1918.
Judy Tyler
thumb|Judy Tyler Judy Tyler (9. lokakuuta 1933 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat – 4. heinäkuuta 1957) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä soitti Benny Goodmanin ja Paul Whitemanin kanssa, äiti oli tanssija.
Onni Kohonen
Rauhan aika
Sotaretkiltä palattuaan Kohonen työskenteli ensin Oy Suomen urheiluaitan ja myöhemmin Suojeluskuntalaisten urheiluliike oy:n palveluksessa vuoteen 1920 saakka, jolloin hän astui uudelleen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin aluksi majoitusmestariksi Rannikkotykistörykmentti 2:een. Rannikkotykistön aliupseerikouluun hänet komennettiin harjoitusupseeriksi 17. elokuuta 1921. Aliupseerikoulusta hänet siirrettiin 8. heinäkuuta 1922 Rannikkotykistörykmentti 2:n 8. patterin päälliköksi ja edelleen 22. joulukuuta 1926 alkaen 3. patteriston komentajaksi. Rannikkotykistörykmentin aliupseerikurssien johtajana hän toimi 28. helmikuuta – 29. huhtikuuta 1925 välisen ajan sekä suojeluskuntalaisille järjestettyjen rannikkotykistökurssien johtajana joulukuussa 1926 ja 1927.
Judy Tyler
Tyler ehti näytellä vain kolmessa elokuvassa ja neljässä televisio-ohjelmassa ennen ennenaikaista kuolemaansa. Kotimatkalla ollut Tyler menehtyi auto-onnettomuudessa. Mukana kohtalokkaaksi koituneella automatkalla oli hänen lisäkseen aviopuoliso. Tylerin suurimmaksi saavutukseksi jäi elokuvan Jailhouse Rock tähdittäminen yhdessä Elvis Presleyn kanssa.
Onni Kohonen
Rauhan aika
Rannikkotykistörykmentistä hänet siirrettiin 12. syyskuuta 1928 Meripuolustuksen kapitulanttikoulun vanhemmaksi opetusupseeriksi, josta hänet siirrettiin Merisotakouluun 25. syyskuuta 1930, missä hän toimi tuntiopettajana. Kohonen voitti vuonna 1930 Armeijan kenttäammunnan mestaruuden. Merisotakoulusta hänet nimitettiin patteristonkomentajaksi Rannikkotykistörykmentti 3:n II patteristoon 13. toukokuuta 1932. Komentajan tehtävät hän jätti 16. heinäkuuta 1934 ja hän siirtyi Rannikkotykistörykmentti 2:n yleisesikuntaupseeriksi. Kohonen pidätettiin kesällä 1935 ja häntä tutkittiin joidenkin vuoden 1918-1919 aikuisten asioiden vuoksi. Hänen uransa vakinaisessa palveluksessa päättyi 5. syyskuuta 1935, jolloin hän siirtyi valomainoksia tehtailleen Oy Suomi Neonin palvelukseen, missä hän työskenteli vuoteen 1937 saakka, jolloin hän siirtyi Helsingin kaupungin palvelukseen tori- ja hallikaupan valvojaksi. Helsingin kaupungilta hän siirtyi talouspäälliköksi Alkon kansanravintolat Oy:n 1. maaliskuuta 15. maaliskuuta 1938.
Talvi- ja jatkosota
Kohonen otti osaa talvisotaan väestönsuojelutehtävissä Sisäasiainministeriössä ja välirauhan astuttua voimaan hän palasi siviilitoimeensa Oy ALKO Ab:lle. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin linnakkeenpäälliköksi ja ilmasuojelu- ja pioneeriupseeriksi 4. Rannikkoprikaatin Hangon lohkolle. Myöhemmin hänet siirrettiin komentajaksi Järjestelykeskus 2:n 1. pataljoonaan. Tehtävässä hän oli vuoteen 1942, jolloin hänet vapautettiin palveluksesta.
Kohonen oli sota-aikana aktiivinen Kansallissosialistien Järjestössä. Hän oli yksi KSJ:n johtaja Arvi Kalstan lähimmistä yhteistyökumppaneista.
Kohonen haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Luottamustoimet
Kohonen toimi Rannikkotykistörykmentti 3:n kunnianeuvoston puheenjohtajana vuonna 1934 ja Puolustusministeriön määräämän uusien kiväärien tarkastuskomitean jäsenenä vuonna 1930. Upseerien ampumayhdistyksen johtokunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1929–1933 ja Koiviston ampumaseuran puheenjohtajana vuosina 1927–1928 sekä Suomenlinnan ampujien puheenjohtajana vuonna 1930. Kohonen toimi myös Pohjois-Karjalan ampujapiirin hallituksen jäsenenä vuosina 1933–1935.
Cardinal
Fernando Alberto dos Santos Cardinal (eli Cardinal; s. 26. kesäkuuta 1985 Porto) on portugalilainen futsalpelaaja, joka edustaa espanjalaista Inter Movistaria ja Portugalin futsalmaajoukkuetta. Cardinalin pelipaikka on hyökkääjä eli pivot. Maajoukkueen kanssa Cardinal on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin ja kolmiin EM-kilpailuihin, joista hän on saavuttanut yhden EM-hopean vuodelta 2010. Seuratasolla Cardinal on pelannut vuodesta 2014 alkaen Espanjan Primera División de Futsalin Inter Movistarissa, jota ennen hän on edustanut monia seuroja kotimaassaan ja Venäjällä TsSKA Moskovaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa Cardinal on ollut parhaimmillaan puolivälierissä vuoden 2012 kisoissa.
Kościerzynan piirikunta
Kościerzynan piirikunta on yksi Pommerin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 72 688. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Dziemiany, Karsin, Kościerzyna, Liniewo, Lipusz, Nowa Karczma ja Stara Kiszewa. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Kościerzynan piirikunnan asukkaista 50 prosenttia oli naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 22,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,1 prosenttia ja eläkeikäiset 17,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,7 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 933 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 6,5 prosenttia asukkaista puhui kašubin kieltä. Kościerzynan piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 70 272 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Mirel Wagner
Henkilöhistoria
Wagner on etiopialaistaustainen ja hänet adoptoitiin vauvana Suomeen. Hän opiskelee maalausta ja on käynyt viulu- ja kitaratunneilla Töölön musiikkikoulussa.
Ura
Wagner on keikkaillut muun muassa Joose Keskitalon kanssa, jonka tuotantoon hänen musiikkia on usein verrattu. Wagnerin musiikkia on verrattu myös Leonard Cohenin, Nick Caven, Joanna Newsomin ja Billie Holidayn musiikkiin. Wagner itse sijoittaa musiikkinsa folk- ja bluestraditioon.
Levy-yhtiö Kioski julkaisi Wagnerin debyyttialbumin Mirel Wagner helmikuussa 2011. Ensimmäinen 1 000 kappaleen painos myytiin loppuun parissa kuukaudessa. Ensimmäinen single, "No Death", julkaistiin 12. elokuuta 2011. 22-Pistepirkkojen levymerkki Bone Voyage Recordings julkaisi levyn Britanniassa 23. tammikuuta 2012 ja muualla Euroopassa 21. lokakuuta 2011. Friendly Fire Recordings julkaisi levyn Yhdysvalloissa 26. maaliskuuta 2012. Elokuussa 2012 Wagner oli yhdysvaltalaisen Time-lehden verkkosivuillaan julkaisemalla 11 tutustumisen arvoisen artistin listalla. Toukokuussa 2013 Wagner julkaisi kappaleen "Is This What Love Looks Like" osana Naisten Linjan kampanjaa "Jaa salaisuus", jolla vastustetaan naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Kappale julkaistiin vain suoratoisto-palvelussa.
Helmikuussa 2014 uutisoitiin, että Wagner on solminut levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Sub Popin kanssa. Elokuussa 2014 Mirel Wagnerin albumi When the Cellar Children See the Light of Day nousi Suomen virallisen albumilistan ykköseksi. Brittiläinen Mojo Magazine valitsi Wagnerin sen myöhemmin vuoden 2014 parhaiden albumien listalle. Maaliskuussa 2015 Wagnerille myönnettiin Nordic Music Prize vuoden 2014 parhaasta pohjoismaisesta albumista. Hän esiintyi BBC:n Later... with Jools Holland -musiikkisarjassa huhtikuussa 2015.
Wagner esittää Ramones-yhtyeen kappaleen "I Wanna Be Sedated" Gore Verbinskin ohjaaman A Cure for Wellness -elokuvan trailerilla, joka julkaistiin lokakuussa 2016. Kappale on mukana myös elokuvan soundtrackilla.
Yrjö Kyllönen
thumb|Viipurin naistensairaalan reliefi Äiti ja lapsi näkyy ylhäällä. Yrjö Johannes Kyllönen (22. helmikuuta 1899 – 9. helmikuuta 1967) oli suomalainen muurari ja harrastajakuvanveistäjä, joka tunnetaan julkisivureliefeistään. Lisäksi hän teki muun muassa puuveistoksia.
Viipurista kotoisin ollut Kyllönen toteutti muun muassa kuvanveistäjä Sakari Tohkan suunnittelemat Helsingin Lastenlinnan julkisivun koristeelliset stukkot, sekä Viipurin kauppa- ja merenkulkuoppilaitoksen ja Viipurin naistensairaalan tiilestä muuratut reliefit. Viipuriin tehdyt työt ovat kuitenkin myöhempien julkisivuremonttien yhteydessä hävinneet.
Kyllösen julkisivureliefien alkuperäisestä ideoinnista vastasi yleensä talon piirtänyt arkkitehti, mutta hän signeerasi ne itse. Esimerkiksi Varkaudessa olevat reliefit ovat arkkitehti Kalevi Väyrysen suunnittelemia ja niiden toteutuksessa Kyllöstä avusti myös muurari Vilho Hynninen.
Carcano
pienoiskuva|6.5×52mm Carcano -patruuna Oswaldin kivääristä.
Carcano-kiväärit ovat italialaisia pulttilukkokivääreitä. Italian armeija käytti erimallisia Salvatore Carcanon suunnittelemia kiväärejä vuodesta 1891 toisen maailmansodan loppuun saakka.
Käyttö Suomessa
Talvisodan jälkeen Suomeen saapui Italiasta kymmeniä tuhansia Carcano M91/38 -kiväärejä, joita suomalaiset joukot tiettävästi vihasivat; aseen epästandardi 7,35×51 mm patruuna vaikeutti patruunahuoltoa, ja aseen tähtäinten säätöjen puute (pysyvästi asetettu 300 metriin) saivat aikaan sen, että monet hylkäsivät carcanonsa ja ottivat tilalle sotasaalis-Mosinin, jossa voitiin sentään käyttää kotimaista 7,62×53R -patruunaa.
Wilfrid Johnson
Wilfrid Alexander Johnson (15. lokakuuta 1885 Islington – 21. kesäkuuta 1960 Niton) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison-Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908.
Carcano
Käyttö Suomessa
Jatkosotaan mennessä Päämaja ymmärsi viestin ja "Ternit" jaettiin mm. merivoimille sekä kotirintaman ilmatorjunnalle sekä muille selustan joukoille. Myös tapojen vastaisesti, Helsingin ilmatorjunnan valonheittimiä käyttäneille lotille annettiin asekoulutus ja jaettiin Terni-kiväärit vihollisten maahanlaskujen varalta suurpommitusten aikana.
1950-luvulla Suomesta myytiin noin 74 000 Carcanoa eri puolille maailmaa, ja moni päätyi keräilijöille Yhdysvaltoihin.
John F. Kennedyn murha
Lee Harvey Oswald käytti kiikaritähtäimellä varustettua, 6,5×52mm Mannlicher-Carcano -patruunalle pesitettyä Carcano M91/38 -kivääriä murhatessaan presidentti Kennedyn marraskuussa 1963.
Lyijyvireo
Lyijyvireo (Vireo plumbeus) on amerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Yhdysvaltain länsiosat Montanasta ja Idahosta Meksikoon ja Keski-Amerikkaan Hondurasiin saakka. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Elliott Coues kuvaili lajin holotyypin Arizonan Fort Whipplestä vuonna 1866.
Lähteet
pienoiskuva|left|Lyijyvireon pesä
HMS Cockade
HMS Cockade (viirinumero ?) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Co-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow and Companyltä Scotstounista, missä köli laskettiin 11. maaliskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1944 ja valmistui 29. syyskuuta 1945.
Palvelus
Alus myytiin 23. heinäkuuta 1964 romutettavaksi.
Torgeir Bryn
Torgeir Bryn (s. 8. elokuuta 1964 Oslo) on norjalainen entinen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Sepän paja
thumb|Sepän paja, 1771 - [[Derbyn kaupunginmuseo]] Sepän paja on englantilaisen taidemaalari Joseph Wrightin töissä toistuva aihe. Hän teki aiheesta viisi öljyvärimaalausta vuosina 1771-1773. Töiden sommittelu muistuttaa 1500-luvun seimiasetelmia, jossa ryhmä ihmisiä on kertynyt valonlähteen ympärille raunoituneiden rakennusten keskelle. Tummasävyisessä taustassa on paljn yksityiskohtia. Kaikissa töissä on mukana myös naisia ja lapsia, vaikka todellisuudessa lapsia ei päästettäisi niin vaarallisiin paikkoihin.
Wright eli Derbyssä, keskellä teollistuvaa Englantia. Hän pääsi käymään monissa erilaisissa työpajoissa ja selvästi viehättyi niiden dramaattisesta valosta. Maalaus ei niinkään kuvita metallin työstämisen prosessia vaan enemmän teollistumisen taianomaista ilmapiiriä. Tapahtumapaikka ei ole normaali pienteollisuuspaja vaan muistuttaa enemmän romanttista hämärää rauniota.
Torgeir Bryn
Bryn on pelannut eniten otteluita (111) Norjan maajoukkueessa.
Sepän paja
Maalauksessa kaksi miestä taivuttaa rautatangosta hevosenkenkää. Jotta kynttilänvalo on perusteltua, Wright on sijoittanut maalaukseen matkamiehen, jonka onnettomuus on vaatinut pikakorjausta.
Maarianhaminan vaakuna
thumb|150px|Maarianhaminan vaakuna Maarianhaminan vaakuna on Maarianhaminan kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa kaupungin tärkeimpään elinkeinoon, merenkulkuun, ja kaupungin puistoihin, joiden tyypillinen puu lehmus on.
Vaakunan historiaa
Maarianhaminan kaupunki perustettiin vuonna 1861 Jomalan pitäjän Overnäsin kylään ja kaupunki sai nimensä Venäjän keisari Aleksanteri II:n puolison keisarinna Maria Aleksandrovnan mukaan. Venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati oman ehdotuksensa Maarianhaminan vaakunaksi samana vuonna. Ehdotuksessa kuvattiin halkoisella kilvellä Venäjän kaksipäinen kotka, sekä keisarinnan syntyperään viitaten Hessenin leijona. Kilven reunoille oli asetettu neljä keisarinnan monogrammia. Von Köhnen ehdotus saapui senaatin käsiteltäväksi yhdessä Suomen kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm Bergin laatiman ehdotuksen kanssa. Bergin ehdotuksessa oli kuvattuna sinisellä kilvellä keisarinnan kruunattu kultainen monogrammi sekä ankkuri. Kumpaakaan ehdotusta ei kuitenkaan vahvistettu kaupungin käyttöön.
Vuonna 1878 senaatti pyysi kenraalikuvernööri Nikolai Adlerbergiltä uuden ehdotuksen Maarianhaminan vaakunaksi. Vaakunassa kuvattiin sinisessä yläkentässä kruunattu kultainen M-kirjain viitaten keisarinna Mariaan, sekä hopeisessa alakentässä luonnonvärinen saksanhirvi viitaten Ahvenanmaan maakuntavaakunaan. Vaakuna vahvistettiin käyttöön 14. toukokuuta 1881.
Kaupungin vanha vaakuna säilyi käytössä Suomen itsenäistyttyä Venäjästä, joskin se sai osakseen kritiikkiä muun muassa keisarinnaan viitanneesta kirjaimestaan. Kaupunki päättikin järjestää suunnittelukilpailun uudesta vaakunasta vuonna 1948. Kilpailun voitti Nils Byman, ja Maarianhaminan kaupunginvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksessaan 15. syyskuuta 1949. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 19. joulukuuta 1951. Vaakunan nykyisen ulkoasun on uudelleenpiirtänyt Nils Bymanin suunnitelman pohjalta heraldikko Gustaf von Numers vuonna 1957.
Mangrovevireo
Mangrovevireo (Vireo pallens) on amerikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue ulottuu Meksikon länsiosista Keski-Amerikkaan Nicaraguaan saakka. Lajista tunnetaan kymmenen alalajia. Osbert Salvin kuvaili lajin holotyypin Nicaraguan Realejosta vuonna 1863.
Ari Laaksonen (professori)
Ari Johannes Laaksonen (s. ) on aerosolifyysikko, joka on vuodesta 2018 lähtien toiminut Ilmatieteen laitoksen tieteellisenä johtajana. Hän on myös Itä-Suomen yliopiston osa-aikainen ympäristöfysiikan professori. Hän kuuluu maailman viitatuimpiin geotieteilijöihin.
Laaksonen työskenteli Helsingin yliopistossa tutkimusavustajana ja assistenttina vuosina 1986–1993. Vuosina 1993–1995 hän oli Chicagon yliopiston vieraileva tutkija Yhdysvalloissa ja vuosina 1995–1997 Suomen Akatemian nuorempi tutkija. Hän toimi vuosina 1998–2007 Kuopion yliopiston ympäristöfysiikan apulaisprofessorina tai professorina. Vuonna 2008 hänet nimitettiin Ilmatieteen laitoksen Ilmastotutkimusyksikön päälliköksi.
Laaksosen tutkimuskohteena ovat ilmakehän pienhiukkaset ja ilmastonmuutos, kaasu-aerosoli-pilvi-vuorovaikutukset sekä ilmakehän aerosoli-ilmiöiden havainnointi ja mallinnus. Hän on julkaissut työtovereittensa kanssa yli 250 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia ja yli 200 kokouspaperia. Julkaisujen joukossa on useita tiedemaailman johtavissa lehdissä (kuten Nature ja Science) ilmestynyttä alkuperäisartikkelia. Hänet listattiin geotieteiden alalla maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon vuosina 2014–2019.
Sofala
Sofala on maakunta Keski-Mosambikissa. Sen pinta-ala on 68 018 neliökilometriä ja asukasluku oli vuonna 2019 noin 2 388 900. Sofalan pääkaupunki on Beira, jossa asuu noin neljäsosa koko maakunnan asukkaista.
thumb|left|Sofalan maakunnan kartta.<mapframe text="Sofalan maakunta OSM-karttana. Voit muuttaa mittakaavaa +/--painikkeilla tai voit avata kartan." latitude="-19.12" longitude="34.80" zoom="6" width="200" height="250" align="left" />Virallisen kielen portugalin ohella maakunnassa puhuttuja paikallia kieliä ovat cisena ja cindau. Lukutaidottumuus oli vielä vuonna 2017 korkea, sillä maakunnan väestöstä 43,6 prosenttia oli lukutaidottomia. Syntyvien lasten elinajanodote oli vain 50,2 vuotta ja lapsikuolleisuus varsin korkea: 83,3 tuhatta lasta kohden (2017). Lasten osuus väestöstä on suuri, sillä alle 15-vuotiaita oli 1 012 500 (koko väestö 2 221 800). Väestöstä kaupunkilaisia oli 40,1 prosenttia ja maaseutuväestöä 59,9 prosenttia. Sofala on ollut maailman köyhimpiin maihin lukeutuvan Mosambikin vauraimpia provinsseja. Se tuottaa puutavaraa, katkarapuja, puuvillaa ja sokeria. Vuonna 2017 tuonnin arvoltaan tärkein tuoteluokka olivat autot.
Sofalan maakunta jakautuu aluehallinnollisesti Beiran kaupunkiin ja 12 piiriin, jotka ovat Buzin, Caian, Chemban, Cheringoman, Chibabavan, Dondon, Gorongosan, Marromeun, Machangan, Maringuén, Muanzan ja Nhamatandan piirit. Piirien perustietoja on kirjatu oheiseen taulukkoon.
Monimuotoisuuskeskus
Monimuotoisuuskeskuksen käsitettä on myös kritisoitu, sillä ne eivät välttämättä riittävästi edusta kaikkia monimuotoisuuden mittareita, kuten muiden kuin kasvilajien runsautta, ekosysteemipalveluita tai fylogeneettistä monimuotoisuutta.
Axel Lennart Stråhle
Axel Lennart Stråhle (22. maaliskuuta 1863 Iitti – 24. elokuuta 1929 Turku) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvon.
Stråhlen vanhemmat olivat tilanomistaja Erik Johan Stråhle ja Johanna Mathilda Olsoni ja puoliso vuodesta 1892 Eva Adolfina Gustrén (k. 1935). Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1892. Mäntyharjun kunnanlääkäri Stråhle oli 1893–1894 ja kirurgisen sairaalan lääkäri 1894–1895. Tämän jälkeen Stråhle toimi Turun lääninsairaalan alilääkärinä 1895–1899 ja ylilääkärinä 1899–1929 eli 30 vuotta. Häntä pidettiin erittäin taitavana kirurgina ja nuorempien lääkäreiden opastajana. Stråhle osallistui aktiivisesti Turun kunnallispolitiikkaan, hän oli kaksi kertaa Turun kaupunginvaltuuston jäsen, samoin kuin taide-elämään, ja oli Turun lääkäriseuran johtohenkilöitä. Ylimääräisen professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1907.
Itä-Karjalan vaakuna
pienoiskuva|Itä-Karjalan vaakuna Itä-Karjalan vaakuna on suomalaistaiteilija Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1920 Karjalan väliaikaishallitukselle suunnittelema vaakuna. Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: "Puna-viherkatkoisella kilvellä musta, kultavaruksinen karhu, joka pitää etukäpälillään luonnonväristä vesuria seisten hopeisilla katkotuilla kahleilla. Karhun yllä on molemmin puolin kaksi hopeista sudenhammasvyökaarta aleikkain. Kilven päällä hopeinen, mustalla vuorattu kukkeli."
Kouvolan keskustaajama
Kouvolan keskustaajama on Suomen kuudenneksitoista suurin taajama sekä Kouvolan kaupungin hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Kymenlaaksossa, Kouvolassa. Taajamassa asuu 46 990 ihmistä. Taajaman pinta-ala on 61,34 km² ja väestötiheys 766,1 as./km². Kouvolan kaupunginosajaossa taajama sijaitsee Kouvolan, Kuusankosken ja Valkealan suuralueilla sekä yhteensä 25 kaupunginosan alueella. Vuoteen 2008 asti taajama oli myös Kouvolaan liitetyn Kuusankosken kaupungin keskustaajama ja ulottui osittain myös Valkealan kunnan alueelle.
Itä-Karjalan vaakuna
Historia
pienoiskuva|Gallen-Kallelan laatima kopio vaakunasta [[Akateeminen Karjala-Seura|Akateemisen Karjala-Seuran arkistoa varten vuodelta 1923.]] Vaakunan aihe syntyi 29.3.1920, kun Vienan Karjalan väliaikaisen hallituksen kokouksessa Uhtualla päätettiin hyväksyä "hiljattain laaditun" vaakunaehdotuksen vesuria pitelevä karhu Karjalan tunnukseksi. Vaakunan lopullisen ulkomuodon laatiminen päätettiin toteuttaa vapaana kilpailuna, jonka johdosta väliaikaishallituksen edustaja Iivo Ranne otti yhteyttä taidemaalari Akseli Gallen-Kallelaan. Alkuperäisessä vaakunaehdotuksessa karhu oli kuvattu ruskeana ja heraldiseen vasempaan päin kääntyneenä. Karhun yläpuolella oli revontulia kuvaavat sudenhammasvyökaaret, joiden sakaroiden lukumäärä kuvasi Itä-Karjalan kuntia. Gallen-Kallela muutti karhun värin heraldiikan värioppejen mukaisesti mustaksi ja käänsi sen katsomaan heraldiseen oikeaan. Taiteilija myös lisäsi karhun alle katkaistut kahleet, jotta vaakuna ei muistuttaisi liian paljon Satakunnan vaakunaa. Kahleet kuvasivat Karjalan vapautumista Venäjän keisarikunnasta. Kilvessä käytetyt värit, punainen ja vihreä, olivat jo väliakaishallituksen kokouksessa valittu myös Karjalan lipun väreiksi, joiden lisäksi Gallen-Kallela lisäsi myöhemmin hyväksyttyyn ristilippuehdotukseensa vaakunakarhun mustan värin. Karhu oli esitettynä myös Gallen-Kallelan laatimassa sotalipussa. Gallen-Kallela lähetti lippu- ja vaakunaluonnoksensa Iivo Ranteelle 25.5.1920, mutta luonnokset eivät koskaan päätyneet neuvostojoukkojen tieltä perääntyneen väliaikaishallituksen hyväksyttäviksi. 10.12.1920 Suomen puolelle perääntyneet karjaishallitukset muodostivat yhdessä Karjalan keskushallituksen, joka jatkoi Gallen-Kallelan laatimien tunnusten käyttöä, tunnusten ollessa kiellettyjä Itä-Karjalan alueelle 7.6.1920 perustetussa Karjalan työkansan kommuunissa.
Kouvolan keskustaajama
Kymijoki virtaa taajama-alueen halki Kuusankoskella pohjoisesta etelään. Taajaman alueella Kouvolassa sijaitsee Kouvolan rautatieasema ja taajaman poikki kulkee lännestä itään valtatie 6, joka on taajaman alueella moottoriliikennetie. Lännestä keskustaajaman suuntaan vie valtatie 12, koillisesta Ristiinasta ja etelästä Kotkasta puolestaan valtatie 15. Pohjoisen suunnasta taajamaa lähestyy kantatie 46 Heinolasta.
Itä-Karjalan vaakuna
Historia
Viher-puna-mustien tunnusten käyttö jatkui Itä-Karjalan alueella uudelleen syksyllä 1921 Itä-Karjalan kansannousun myötä. Muun muassa Jalmari Takkisen johtamat metsäsissijoukot ottivat käyttöönsä vaakunakarhun sisältäneen sotalipun. Vaakuna esiintyi myös kansannousun aikana käytössä olleissa Itä-Karjalan postimerkeissä. Kansannousun kukistuessa metsäsissien peräännyttyä Suomen puolelle 20.2.1922 Itä-Karjalan lippujen ja vaakunan käyttö jatkui lähinnä heimoaatetta ylläpitäneiden tahojen toimesta, esimerkiksi vaakunakarhun sisältäneessä Heimosotaristissä ja Suomen Heimosoturien Liiton joukko-osastolipuissa.
Kouvolan keskustaajama
Ennen vuoden 2009 Kouvolan seudun kuntaliitosta ja nykyisen Kouvolan kaupungin perustamista Kouvolan keskustaajama ulottui kolmen kunnan alueelle eli Kouvolan, Kuusankosken ja Valkealan alueille. Vuoden 2005 taajamarajauksen mukaan Kouvolan keskustaajaman asukkaista Kouvolassa asui 30 675 henkeä, Kuusankoskella 19 646 henkeä ja Valkealassa 346 henkeä. Tuolloin taajamassa oli yhteensä 50 667 asukasta ja sen maapinta-ala oli 59,8 neliökilometriä. Taajaman nimestä huolimatta Kouvolan keskustaajama oli Kouvolan lisäksi myös Kuusankosken kaupungin hallinnollinen keskustaajama, sillä aiemmin erillään ollut Kuusankosken keskustaajama, Voikkaa ja Pilkanmaa ovat aikoinaan kasvaneet kiinni Kouvolan keskustaajamaan. Valkealan kunnan alueelle taajama ulottui Mäkikylässä, Kiehuvassa, Ojamaalla, Riihikalliossa, Harjussa ja Hirvelässä.
Aiheesta muualla
Kouvolan keskustaajaman kartta vuoden 2018 lopussa
Itä-Karjalan vaakuna
Historia
25. kesäkuuta 1941 alkaneen jatkosodan ja suomalaisjoukkojen Itä-Karjalan miehityksen myötä karhuvaakuna päätyi uudelleen Itä-Karjalan alueelle. Itä-Karjalan vaakunan karhu oli kuvattuna esimerkiksi vuonna 1943 julkaisttussa vihreässä hyväntekeväisyysmerkissä, sekä useiden miehitysalueella toimineiden joukko-osastojen lipuissa ja tunnuksissa. Jatkosodan päätyttyä 19. syyskuuta 1944 Itä-Karjalan vaakunan käyttö jatkui Suomen puolella lähinnä itäkarjalaispakolaisten toimesta.
Neuvostoliiton romahdettua vuonna 1991 alettiin Karjalan asnt:stä muodostetulle Karjalan tasavallalle suunnitella uusia tunnuksia. Järjestetyssä kilpailussa parhaimmiksi todettiin Juri Nivinin ja Vitali Dobryninin ehdotukset, jotka kummatkin perustuivat aiemmin käytössä olleeseen Itä-Karjalan karhuvaakunaan. Lopulta tasavallalle vahvistettiin 28.9.1993 Nivinin ehdotukseen perustuva vaakuna, jossa musta karhu oli kuvattuna kultakoristeisella puna-sini-vihreällä kilvellä.
10.10.2013 vahvistettiin Uhtuan kaupunkikunnalle vanhaan Itä-Karjalan vaakunaan perustuva vaakuna. Vaakunassa karhu on kuvattuna kokonaan mustana hopeisen reunuksen ympäröimänä, sekä kilven päällä kaupunkikuntien käytössä oleva kolmisakarainen muurikruunu. Kaupungilla on käytössä myös vaakunaan pohjautuva lippu.
Leivonen (näytelmä)
Leivonen (L’Alouette) on ranskalaisen näytelmäkirjailija Jean Anouilh’n kirjoittama tragedianäytelmä Jeanne d’Arcin elämästä vuodelta 1952. Sen on suomentanut Raimo Hakamies vuonna 1954.
Näytelmä kattaa Jeanne d’Arcin oikeudenkäynnin, tuomion ja teloituksen mutta on loppuratkaisultaan epätavallinen. Nainen muistelee takaumina elämänsä tärkeitä käänteitä kuulustelujensa aikana ja tuomitaan lopulta kuolemaan. Kesken polttorovion piispa Pierre Cauchon muistaa, ettei naisen annettu lainkaan muistella Kaarle VII:n kruunajaisia, ja määrää rovion sammutettavaksi. Tarinan loppu jää avoimeksi.
Kolmekymmentä hopearahaa
pienoiskuva|Kolmekymmentä hopearahaa, [[János Pentelei Molnárin maalaus vuodelta 1909.]] Kolmekymmentä hopearahaa viittaa Raamatun Uuden testamentin Matteuksen evankeliumissa olevaan mainintaan, jonka mukaan Juudas Iskariot petti Jeesuksen saaden palkkioksi 30 hopearahaa. Ennen ehtoollisen asettamista Juudaksen sanotaan menneen ylipappien luo ja suostuneen luovuttamaan Jeesuksen 30 hopearahasta. Hän katui ja yritti palauttaa rahat jälkikäteen.
Ylipapit eivät voineet laittaa rahoja temppelirahastoon, koska ne olivat verirahoja. Rahoilla ostettiin savenvalajan pelto muukalaisten hautapaikaksi.
Raamatun kertomus
Matteuksen evankeliumin mukaan Juudas Iskariot oli Jeesuksen opetuslapsi. Ennen ehtoollisen asettamista Juudas meni ylipappien luo ja suostui luovuttamaan Jeesuksen 30 hopearahan hinnasta. Sitten Jeesus pidätettiin Getsemanessa, jossa Juudas paljasti Jeesuksen henkilöllisyyden sotilaille antamalla tälle suudelman.
Matteuksen evankeliumin luvun 27 mukaan Juudas oli täynnä katumusta ja palautti rahat ylipapeille ennen kuin hirtti itsensä. Ylipapit päättivät, etteivät he voineet laittaa sitä temppelin aarrekammioon, koska sitä pidettiin verirahana, ja niin he ostivat savenvalajan pellon. Eri selitys Juudaksen kuolemasta on annettu Apostolien teoissa; siinä kuvataan, kuinka Juudas käytti juutalaisten johtajien (Matt 27: 6-9, Sak 11:13) antamaa rahaa- 30 hopearahaa - maakappaleen ostoon. Paikka sai jälkeenpäin nimekseen Hakeldama, Veripelto. . Pietari kuvailee yleistä tietämystä siitä, mitä Juudakselle tapahtui, Apostolien tekojen 1: 17–20: ssä kuinka "hän syöksyi päistikkaa alas, niin että hänen vatsansa halkesi ja sisälmykset pursuivat ulos."
Teologinen tulkinta
Sakarjan kirjan jakeessa 11:12–13 kolmekymmentä hopearahaa on hinta, jonka Sakarja saa työstään. Hän ottaa kolikot ja heittää ne metallinsulattajalle. Klaas Schilderin mukaan Sakarjan maksu osoittaa hänen arvonsa arvioimisen sekä irtisanomisen. Mooseksen kirjan jakeessa 21:32 kolmekymmentä hopearahaa on orjan hinta, joten vaikka Sakarja kutsuu määrää ”komeaksi hinnaksi”, se voi olla sarkasmia.
Hot spot (täsmennyssivu)
Hot spot voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kolmekymmentä hopearahaa
Teologinen tulkinta
Blomberg ehdottaa myös, että Matteuksen voidaan myös sanoneen, että "Jeesuksen kuolema on lunnaat, se on maksettu hinta orjan vapaudesta" ja että verirahan käyttö hautausmaan ostoon ulkomaalaisille (Matteus 27: 7) voi vihjaa ajatukseen, että "Jeesuksen kuolema tekee pelastuksen mahdolliseksi kaikille maailman ihmisille, myös pakanoille ".
Kirjallisuusvuosi 2007
Kirjallisuusvuosi 2007 käsittelee vuoden 2007 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kolmekymmentä hopearahaa
Pyhäinjäännökset ja kuvataide taiteessa
pienoiskuva|[[Rembrandtin maalaus Juudas palauttaa 30 hopearahaa, 1629.]] Kristuksen kärsimyskertomukseen pohjautuvissa taideteoksissa Juudas kuvataan usein pitämässä hopeaa pussissa tai kukkarossa, joka toimii hänen attribuuttinaan.
Useita ”Juudas-pennejä” eli muinaisia kolikoita, joiden sanotaan kuuluneen alkuperäiseen kolmeenkymmeneen rahaan, kohdeltiin keskiajalla pyhäinjäännöksinä, ja niiden uskottiin auttavan vaikeissa synnytyksissä. Kiveä, jonka päällä hopearahat väitetysti oli laskettu, säilytettiin Rooman Lateraanipalatsissa.
Hunt Museumissa Irlannin Limerickissä on syrakusalainen kymmenen drakman kolikko, jonka väitetään olevan yksi alkuperäisestä kolmekymmenestä. Siihen on kaiverrettu latinankieliset sanat Quia precium sanguinis est (”Tämä on veren hinta”).
Vertauskuvallinen käyttö nykyään
Lausetta käytetään syyttämään poliitikkoja ja taiteilijoita periaatteidensa tai ihanteidensa myymisestä, ja sitä käytetään myös kirjallisuudessa pettämisen symbolina. Esimerkiksi YK:n vuoden 2009 Kööpenhaminan ilmastokonferenssissa Tuvalun edustaja kritisoi lopullista asiakirjaa sanoen: ”Näyttää siltä, että meille tarjotaan 30 hopearahaa kansamme ja tulevaisuutemme pettämiseksi. – – Tulevaisuutemme ei ole myytävänä”.
Hubert Ramsey
Hubert Walter Ramsey (3. lokakuuta 1874 Tottenham – 8. helmikuuta 1968 Battle) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison-Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908.
Rock’n roll -suosikki
Rock’n roll -suosikki on vuonna 1957 ilmestynyt yhdysvaltalainen musiikkielokuva, jonka pääosassa esiintyi Elvis Presley. Elokuvien Rakasta minua hellästi ja Puoliverinen ohella se on yksi Elviksen arvostetuimmista elokuvista. Elokuvan käsikirjoituksesta vastasi Oscar-palkittu Nedrick Young ja Oscar-ehdokas Guy Trosper.
Elokuva valittiin vuonna 2004 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kuvaukset
Ohjaajaksi valittu Richard Thorpe oli vielä uransa loppuun asti suurien studioiden suosiossa, kun haluttiin tehdä elokuva nopeasti ja pienellä budjetilla. Thorpe ei koskaan puuttunut elokuvan käsikirjoitukseen, vaan teki työnsä ainoastaan ohjaajana.
Presleyn palkka kohosi elokuvahistorian korkeimmaksi jo Rock’n roll -suosikin aikana. Aiemmin vain kahdessa elokuvassa (Rakasta minua hellästi ja Kiihkeitä rytmejä) näytellyt Presley ansaitsi uusimmastaan 250 000 dollaria sekä lukuisia etuja, muun muassa hulppean majoituksen kuvausten ajaksi. Elokuvan budjetista suurin osa meni Presleyn palkan maksamiseen.
Kansainvälinen menestys ja Judy Tylerin kuolema
Rock’n roll -suosikki oli pääosanesittäjänsä ansiosta yksi vuoden katsotuimmista elokuvista Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Se keräsi lipputuloja pelkästään Yhdysvalloissa yli neljä miljoonaa dollaria.
Elokuvan naispääosaa esittänyt Judy Tyler kuoli traagisesti auto-onnettomuudessa[7. heinäkuuta 1957, mistä johtuen Presley ei koskaan katsonut elokuvaa itse. Yhtä lailla hän ei myöskään katsonut Kiihkeitä rytmejä -elokuvaa vuoden 1958 jälkeen, sillä siinä esiintyi hänen äitinsä Gladys, joka menehtyi vain 46-vuotiaana vuonna 1958.
Niiranen
Niiranen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Globe
Globe voi tarkoittaa seuraavia:
Pyuria
Pyuria on suomalainen grind -ja death metalin yhtye, joka perustettiin vuonna 1996 Turussa. Kesäkuussa 2016 yhtye ilmoitti somekanavillaan yhtyeen hajonneen.
Luettelo suomalaisista autoista
Taustatietoa
Kuorma-automerkeistä Sisu on suurin. Sisu on myös tällä hetkellä Suomessa ainoa, jota valmistetaan edelleen. Suomessa ei ole varsinaisesti koskaan perustettu henkilöautomerkkiä. Kuitenkin Suomessa valmistetaan esimerkiksi Mercedes-Benz-autoja. 1970-luvulla on valmistettu Teijo-pakettiautoja.
Frauenkirche (Dresden)
Frauenkirche on luterilainen kirkkorakennus Dresdenin kaupungissa Saksassa. Se on vihitty Neitsyt Marialle. Kirkko rakennettiin alun perin vuosina 1726–1743, ja sen suunnittelusta vastasi arkkitehti George Bähr.
Dresdenin pommituksissa toisessa maailmansodassa kirkko tuhoutui lähes täysin maan tasalle. Kirkko romahti vasta varsinaisten pommitusten jälkeen. Muutama seinämä jäi osittain pystyyn. Dresdenin jäätyä Saksan jaossa kommunistisen Saksan demokraattisen tasavallan puolelle maan ateistiset valtionjohtajat päättivät olla koskematta kirkon raunioihin. Rauniot jätettiin muistuttamaan sotien tuhoisuudesta.
thumb|left|Frauenkirchen rauniot vuoden 1970 tienoilla. Saksan yhdistyttyä jälleen vuonna 1990 dresdeniläiset aloittivat maailmanlaajuisen keräyksen saadakseen palautettua Frauenkirchen sen entiseen loistoon. Yksityisten ihmisten ja yritysten, Saksin osavaltion ja Saksan liittotasavallan sekä Dresdenin kaupungin avustusten turvin kirkon jälleenrakennustöiden suunnittelu saatiin aloitettua tammikuussa 1993. Peruskivi valettiin vuonna 1994, ja 30. lokakuuta 2005 Dresdenin siluettia jälleen koristamaan kohonnut Frauenkirche vihittiin käyttöön. Jälleenrakennustyöt maksoivat 182,6 miljoonaa euroa.
Aiheesta muualla
51.05194°N, 13.74167°W
Aiolis
pienoiskuva|220px|[[Anatolia|Vähän-Aasian länsirannikon kreikkalaiset pääalueet ja kreikkalaisia siirtokuntia. Aioliin ja aiolialaisten alue punaisella, joonialaisten alue vihreällä ja doorilaisten alue sinisellä.]] Aiolis (, myös Aiolia,, ) oli antiikin kreikkalainen alue Vähän-Aasian luoteisrannikolla nykyisen Turkin alueella. Siihen kuului myös muun muassa Lesboksen saari rannikon edustalla. Aluetta asuttivat aiolialaiset.
Maantiede
Aioliin alue käsitti Vähän-Aasian rannikon Adramyttioninlahden ja Kymenlahden ympäristössä, sekä rannikon edustalla olleet saaret, joista suurin ja merkittävin on Lesbos. Kreikkalaisten asuttama alue ulottui rannikolta noin 16–20 kilometriä sisämaahan. Aioliin eteläpuolella rannikolla sijaitsi Joonia. Joonian ja Aioliin rajana toimi Hermos-joki, jonka varrella Fokaia oli jo Joonian aluetta. Pohjoisessa Aiolis ulottui Lektonin niemelle Adramyttioninlahden suun pohjoispuolelle. Aioliin pohjoispuolella sijaitsi Troas ja itäpuolella Myysia ja Lyydia. Strabon luki Aioliin alueen osaksi Myysiaa laajasti käsitettynä.
Herodotos kuvasi Aioliin Jooniaa hedelmällisemmäksi mutta ilmastoltaan huonommaksi.
Polikset
Aioliin polikset eli kaupunkivaltiot olivat:
Muita kaupunkeja
Aioliin muita kaupunkeja tai asutuksia olivat muun muassa:
Historia
pienoiskuva|[[Kyme (Aiolis)|Kymen lyömä tetradrakhkma, n. 165–140 eaa.]]
Aiolis sai nimensä kreikkalaisesta aiolialaisten heimosta, joka asutti alun perin muun muassa Thessaliaa ja Boiotiaa. Aiolialaiset perustivat siirtokuntia Lesbokselle ja tämän jälkeen Aioliin rannikolle 1000-luvulta eaa. lähtien. Aiolialaiset puhuivat aiolialaisia murteita.
Aioliin eteläosan 12 kaupunkia muodostivat Aioliin liiton eli kahdentoista kaupungin liiton (dodekapolis). Liiton tärkein kaupunki oli Kyme ja sen uskonnollisena keskuksena toimi Gryneionissa sijainnut Apollonille omistettu temppeli.
Montecuccoli-luokka
Montecuccoli-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden vuosina 1931-1935 valmistetun kevyen risteilijän muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Ne tilattiin noin vuosi edeltäneen Cadorna-luokan jälkeen ja niiden suunnitelmat olivat pääosin samat kuin edeltäjillään.
Aiolis
Historia
Aioliin kaupunkeihin kuului alun perin myös Smyrna, joka päätyi myöhemmin joonialaisten valtaan.
Amfilokhia
Amfilokhia oli antiikin aikainen alue Akarnanian maakunnassa sen ja Epeiroksen rajalla läntisessä Kreikassa.
Maantiede
Amfilokhia sijaitsi Ambrakianlahden itäpäässä sen rannikolla. Sen alue ei ulottunut kauas sisämaahan. Alue oli vuoristoista. Amfilokhian pohjoispuolella sijaitsi Ambrakian alue, koillispuolella Athamania, itäpuolella Dolopia, eteläpuolella Agrais ja Aitolia ja lounaispuolella varsinainen Akarnania. Amfilokhian polikset eli kaupunkivaltiot olivat Argos Amfilokhikon eli Amfilokhian Argos sekä Limnaia.
Historia
Amfilokhiaa asutti alun perin amfilokhien heimo, josta se oli saanut nimensä. Heimo oli ei-kreikkalainen, vaikkakin sen sanottiin saaneen nimensä argoslaisesta Amfilokhoksesta, joka oli Amfiaraoksen poika. Strabon kuvaa heimon epeiroslaiseksi, mutta yleensä alue luettiin osaksi Akarnaniaa. Heimon on myös arveltu olleen osaksi epeiroslaisia ja osaksi akarnanialaisia.
Peloponnesolaissodan aikaan 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla amfilokhit olivat liitossa akarnanialaisten kanssa. Aitolialaiset valtasivat alueen Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen 300-luvun eaa. loppupuolella. Roomalaisella kaudella alue kuului roomalaiseen Epirus Vetuksen provinssiin.
Nykyinen, samalla seudulla sijaitseva Amfilochían kunta on ottanut nimensä antiikin aikaisesta alueesta.
HMS Comet (R26)
HMS Comet (viirinumero R26) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Co-luokan hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow and Companyltä Scotstounista, missä köli laskettiin 14. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1944 ja valmistui 6. kesäkuuta 1945.
Palvelus
Alus siirrettiin 1953 maalilaivaksi ja myytiin romutettavaksi 23. lokakuuta 1962.
Diest
Diest on kaupunki Belgiassa Flanderin Brabantin provinssissa. Maan pääkaupunkiin Brysseliin on matkaa noin 60 kilometriä. Asukkaita kaupungissa oli vuoden 2011 alussa 23 150.
Diestin tunnetuin nähtävyys on vuosina 1417–1534 hiekkakivestä rakennettu Pyhän Sulpiciuksen kirkko. Kirkkoon on haudattu Vilhelm I Oranialaisen poika Philip Oranialainen, joka kuului kaupunkia vuosina 1499–1795 hallinneeseen Nassaun ruhtinassukuun. Nassaun sukuun liittyvää esineistöä on nähtävillä Diestin kaupunginmuseossa.
Idänvarpushaukka
Idänvarpushaukka (Accipiter gularis) on haukkojen heimoon kuuluva lintulaji.
Esiintyminen
Lajia tavataan seuraavissa Itä-Aasian maissa: Bruneissa, Kambodžassa, Kiinassa, Hongkongissa, Intiassa, Indonesiassa, Japanissa, Pohjois-Koreassa, Etelä-Koreassa, Laosissa, Macaossa, Malesiassa, Mongoliassa, Myanmarissa, Filippiineillä, Venäjällä, Singaporessa, Taiwanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lisäksi se esiintyy muuttolintuna Pohjois-Mariaaneilla ja sitä on tavattu myös Guamissa, mutta alkuperä on tuntematon.
Koko ja ulkonäkö
Se painaa keskimäärin 122 grammaa ja sen pituus on 23–30 cm. Naaras on koirasta suurempi. Koiraalla siipien alapuoli on tummaraitainen, muuten alapuolelta se on vaalearaitainen, päältä tummanharmaa, ja sen silmät ovat punaiset. Naaraan silmät ovat keltaiset, sen alapuoli on tummaraitainen. Nuoret linnut ovat päältä ruskeita ja rinnassa niillä on raitoja.
Elinympäristö
Sen elinpiiriä ovat boreaalinen ja lauhkea vyöhyke sekä subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat seudut ja mangrovemetsät nousuveden yläpuolella, subtrooppiset ja trooppiset kuivat pensastot, sisämaan kosteikot ja joet sekä erilaiset puutarhat, viljelmät ja kaupunkialueet.
Ravinto
Se syö lennossa pienempiä lintuja.
Alalajit
Laji jakautuu kolmeen alalajiin:
Ari Halla-aho
Ari Halla-aho (s. 30. kesäkuuta 1971) on suomalainen uransa jo päättänyt pesäpalloilija. Halla-aho edusti vuodet 1990-1999 Superpesiksessä Alajärven Ankkureita. Hän pelasi Superpesiksessä yhteensä 260 ottelua tehden viisi kunnaria, 147 lyötyä juoksua ja 101 tuotua juoksua. Halla-ahon kasvattajaseura on myös Alajärven Ankkurit. Kymmenvuotisella urallaan Superpesiksessä Halla-aho voitti yhden SM-pronssin vuonna 1992. Hän lopetti uransa vuonna 2000 Ykköspesiksen Kempeleen Kirissä.
Joe Sugg
thumb|Joe Sugg vuonna 2014. Joe Sugg, oikealta nimeltään Joseph Sugg (s. 1991) on brittiläinen YouTube-vloggaaja. Hänet tunnetaan kanavastaan ThatcherJoe, jolla on yli 7 miljoonaa tilaajaa youtubessa.
Sugg julkaisi ensimmäisen kirjansa Username Evie syyskuussa 2015. Myöhemmin samana vuonna Sugg ja Caspar Lee julkaisivat ensimmäisen elokuvansa Joe And Caspar Hit The Road. Ystävykset matkustavat elokuvassa ympäri Eurooppaa minibussilla.
Håkansson
Håkansson tai Håkanson on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Royal Academy of Arts
250px|thumb|The Royal Academy of Arts
The Royal Academy of Arts (tunnetaan myös nimellä RA) on Englannissa Lontoon Piccadillyllä sijaitseva kuninkaallinen taideakatemia.
Akatemia tukee ja kannustaa brittiläistä taidetta ja järjestää sekä pysyviä että vaihtuvia taidenäyttelyjä. Akatemian yhteydessä toimii myös taidekoulu.
Akatemian varsinaisina jäseninä on tasan 80 brittiläistä taiteilijaa; sääntöjen mukaan joukossa pitää olla ainakin 14 kuvanveistäjää, 12 arkkitehtia ja kahdeksan taidegraafikkoa. Jäsenen kuoltua tai vetäydyttyä sivuun jäljelle jääneet äänestävät uuden jäsenen hänen tilalleen.
Akatemia ei saa valtion tukea, vaan se hankkii tulonsa järjestämällä näyttelyitä, museokaupoista ja ravintolasta. Se järjestää vuosittain kesänäyttelyn, jonka perinne ulottuu vuoteen 1769. Näyttelyssä on esillä vuosittain noin 10 000 taideteosta, jotka valitsee akatemian jäsenten muodostama jury.
Kirjallisuusvuosi 2006
Kirjallisuusvuosi 2006 käsittelee vuoden 2006 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Jodis
Jodis on vihermittareihin kuuluva perhossuku. Siihen kuuluu ainakin 11 lajia, joista kaksi, koivulehtomittari ja mustikkalehtomittari ovat levinneet myös Suomeen.
Merisinappi
Merisinappi eli euroopanmerisinappi (Cakile maritima) on ristikukkaiskasvi, joka kuuluu merisinappien (Cakile) sukuun. Yksivuotinen merisinappi kasvaa hiekkaisilla merenrannoilla. Merisinappi on Hangon nimikkokasvi.
Varsi ja lehdet
Merisinappi kasvaa noin 15–40 senttimetriä korkeaksi. Sen varret ovat kohenevia, paljaita ja yleensä tyvestä haarovia. Lehdet ovat kierteisesti, pariliuskaiset. Tasasoukkien liuskojen leveys on noin 1–2 millimetriä.
Kukat
Kukkien teriöt sinertävänpunaisia tai miltei valkoisia. Noin 6–10 millimetriä pitkiä terälehtiä neljä niin kuin myös verholehtiä. Heteitä kuusi, kaksi lyhyttä ja neljä pitkää. Emiö yhdyslehtinen missä yksi vartalo ja yksi luotti. Kukinto on terttu.
Hedelmä
Hedelmät ovat lituja, jossa on kaksi siementä. Litu on puikean suikea, särmikäs ja tylpähkö. Pituus noin 1,5–2 senttimetriä. Lituperä on noin 7 millimetriä pitkä. Hedelmän ylempi osa irtoaa aallokossa ja kulkeutuu uusille kasvupaikoille, alempi lituosa jää vanhalle kasvupaikalle varmistamaan lajin säilymisen.
Kasvupaikat ja levinneisyys
Merisinappi kasvaa merenrantahietikoilla tai sorarannoilla, etenkin kasvijätekasoilla esimerkiksi rakkoleväkasoissa. Merisinappi on vaihteleva laji, jolla on useita alalajeja. Suomen rannoilla kasvaa myös sen alalaji liuskamerisinappi (Cakile maritima subsp. baltica), joka on Itämeren rannoilla endeeminen kasvi. Merisinappi on pioneerilaji, jonka juuristo sitoo irtonaista hiekkaa.
Suomessa Selkämeren rannikolla merenkurkkuun asti, Perämerellä se on harvinaisempi, Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa. Muualla sitä tavataan rannikoilla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Pohjois-Afrikassa, Aasiassa ja Australiassa.
Reginald Martin
Reginald George Warren Martin (25. kesäkuuta 1887 Greenwich – 29. tammikuuta 1981 Worthing) oli brittiläinen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kuului Ison-Britannian hopeaa saaneeseen joukkueeseen Lontoon kesäolympialaisissa 1908.
Ramon Llull
thumb|220px|Ramon Llull thumb|220px|Yksi Llullin luokittelukiekoista. Ramon Llull (tunnettu myös nimillä Raymond Lully, Raimundus ja Raymundus Lullus, 1232–1236 – 29. kesäkuuta 1315) oli keskiaikainen kirjailija ja filosofi. Hän on kirjoittanut tiettävästi maailman ensimmäisen katalaaninkielisen kaunokirjallisen teoksen. Hänen on katsottu vaikuttaneen muun muassa Gottfried Leibnizin laskentateorioihin.
Llull oli mystikko ja runoilija, jonka teokset vaikuttivat katalaanin kielen kehittymiseen.
Elämä
Llull vietti hovielämää 30-vuotiaaksi asti. Silloin hän koki uskonnollisen herätyksen ja kutsumuksen käännyttää muslimit kristinuskoon ja perustaa oppilaitoksia lähetyssaarnaajien kouluttamista varten. Hän arveli onnistuvansa käännytystyössään parhaiten, jos opiskelisi muslimien kieliä ja kykenisi kumoamaan arabifilofien, kuten Averroësin väitteet.
Llull teki pyhiinvaelluksen Santiago de Compostelaan Pyhän Jaakobin haudalle ja vetäytyi sen jälkeen lähes kymmenen vuoden ajaksi La Realin sistersiläisluostariin Mallorcalla. Siellä hän opiskeli latinaa ja arabiaa sekä perehtyi Raamattuun ja teologien kirjoituksiin sekä Aristoteleen teoksiin, Koraaniin ja islamin oppineiden kirjoihin.
Vuonna 1276 Llull perusti koulun tuleville lähetyssaarnaajille Miramarin luostarin yhteyteen Mallorcan luoteisrannikolle. Siellä fransiskaaniveljille opetettiin arabian kieltä ja "lullilaista" filosfiaa ja mystiikkaa.
Llull käytti kirjoituksissaan latinaa, katalaania ja arabiaa. Hänen ensimmäinen varsinainen teoksensa Art Abreujada d 'Atrobar Veritat (”Totuuden löytämisen taito”) oli alun perin kirjoitettu katalaaniksi ja sittemmin käännettiin latinaksi. Hän kirjoitti artikkeleita alkemian ja kasvitieteen aloilta. Lisäksi hän kirjoitti romaanin Blanquerna, joka on ensimmäinen katalaaniksi julkaistu kaunokirjallinen teos ja mahdollisesti jopa ensimmäinen Euroopassa kirjoitettu romaani.
Fincke (suku)
Fincke-suku on suomalainen suku, josta ensimmäiset kirjalliset maininnat Suomessa ovat vuosilta 1370–1385. Nimi on kulkenut kolmessa suvussa naislinjaa pitkin 1700-luvulle.
Ramon Llull
Elämä
Llullin teoksia tunnetaan nimeltä 285 kappaletta, ja kolmenkymmenen käsikirjoitukset ovat säilyneet nykypäiviin asti.
Fincke (suku)
Historia
Drotsina toimineen Bo Joninpoika Gripin palvelija sai isännältään vuonna 1381 rälssin tiloilleen Turun hiippakunnassa. Hän on luultavasti ”vanha Gödeke Fincke”, jolle kuningatar Margareeta I ja kuningas Eerik antoivat lainasta pantiksi Pyhäjoen kuninkaankartanon Perniön pitäjässä Varsinais-Suomessa.
Ramon Llull
Elämä
Koko elämänsä ajan Llull matkusti paljon. Hän pyrki vakuuttamaan maailman valtaapitäjät, niin kuninkaat kuin paavitkin, siitä, että vääräuskoisten kanssa kannattaa väitellä eikä sotia, jotta heidät voisi käännyttää kristinuskoon.
Fincke (suku)
Historia
”Vanhalla” Gödeke Finckellä oli vain tyttäriä. Yksi heistä sai pojan nimeltä Per Nilsson till Laukko. Toinen tytär Metta meni naimisiin erään Henrikin kanssa. Gödeke Fincke oli heidän poikansa, joka mainitaan 1439–1447 ja joka kuoli ennen vuotta 1467. Hänen puolisonsa oli Katarina Nilsdotter (Tavast) ja heillä oli poikansa Jeppe Fincken (mainittu 1440–1459) lisäksi neljä tytärtä. Yksi tyttäristä, Anna, oli naimisissa Sten Henrikssonin kanssa.
Kujur
Kujur on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi: