cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sipoo
Historia
Sipoossa on tehty joitakin kivikautisia esinelöytöjä. Pronssikaudelta on jäänyt hiidenkiukaita. Hämäläisten on arveltu siirtyneen alueelle viimeistään vuoden 1000 tienoilla. Siitepölytutkimusten perusteella maata on viljelty alueella kuitenkin jo 800–1000-luvuilla. Vahvoja vanhoja hämäläiskyliä ovat olleet Paipis, Savijärvi ja erityisesti Linnanpelto eli Borgby. Myös Mårtensbyssä, Savijärven tytärkylässä Nickbyssä ja Borgbyn tytärkylässä Härtsbyssä on ollut alkuperäisiä hämäläistaloja.
Ensimmäisten ruotsalaisten siirtolaisten on arvioitu tulleen alueelle 1300-luvulta lähtien. Ruotsalainen asutus levittäytyi Sipoonjokea pitkin pohjoiseen ja asutti sen rannat voimakkaimmin Sipoon kirkon seudulla, jossa vanhan suomalaisasutuksen jäljet ovat melkein täysin hävinneet. Ruotsalaisasutus on pohjoisessa keskimäärin nuorempaa kuin lännempänä, mihin viittaa se, että pitäjän suurimmilla kylillä on kristillisen etunimen sisältämät nimet.
Sipoo oli aluksi Porvoon kappeliseurakuntana. Sipoon seurakunta perustettiin 1425. 1600-luvulla pitäjään perustettiin lukuisia aateliskartanoita kuten Östersundom, Hitå ja Eriksnäs. 1600-luvulla pitäjässä oli myös salpietarikeittämö ja 1700-luvulla aloitettiin kalkin louhinta ja tiilenvalmistus. 1700–1800-luvun elinkeinoja olivat lisäksi laivanrakennus ja talonpoikaispurjehdus. Aiemmin täysin ruotsinkielisestä Sipoosta tuli kaksikielinen vuonna 1953, enemmistökielenä ruotsi.
Vuodesta 2003 suomi on virallisesti ollut kunnan enemmistökieli.
Elinkeinot
Sipoo on pendelöintikunta, jonne tullaan töihin ja josta mennään töihin naapurikuntiin, etenkin Helsinkiin, Vantaalle ja Porvooseen. Työpaikkaomavaraisuus on ollut noin 60 prosenttia, mutta sitä pyritään parantamaan uusien työpaikka-alueiden avulla. Työllisyystilanne on Sipoossa ollut perinteisesti hyvä. Perinteinen maatalous työllistää enää vajaat 3 % Sipoon työikäisistä. Tunnettuja sipoolaisia tuotteita ovat olleet esimerkiksi Ingmanin meijerituotteet ja Livalin valaisimet, mutta palvelutyöpaikkoja on selkeästi eniten (noin 80 %). Sipoon elinkeinorakenne sisältää tyypillisen yrittäjärakenteen, jossa noin 95 % yrityksistä on mikroyrityksiä.
Keravan Energia ja Sipoon Energia
Keravan Energian omistavat Keravan ja Sipoon kunnat, joiden alueella yhtiö vastaa sähköjakelusta. Toiminta yhtiöitettiin 1992 ja 1995 syntyi Sipoon Energia oy. Yritys ostaa ydinvoimaa Olkiluodon voimalasta. Keravan Energia sijoittaa 17 miljoonaa euroa Fennovoiman ydinvoimalaan. Keravan Energian toimitusjohtaja on Fennovoiman emoyhtiön toimitusjohtaja elokuusta 2015.
Väestönkehitys
Sipoon väkimäärä on 22 269 (30.6.2022). Sipoon väestönkasvu 2000-luvulla on ollut Suomen suurimpia. Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen. Sipoon ja Helsingin välistä osakuntaliitosta ei kuitenkaan ole huomioitu tiedoissa vuosien 1980–2008 osalta, ja se selittää väkiluvun pienen laskun vuoden 2010 kohdalla.
Kylät ja taajamat
Sipoon maarekisterikylät: Borgby, Boxby, Broböle, Eriksnäs, Gesterby, Hangelby, Hindsby, Hitå, Härtsby, Immersby, Kallbäck, Kirkonkylä, Löparö, Martinkylä, Massby, Myras, Nevas, Nikkilä, Norrkulla, Paippinen, Pigby, Savijärvi, Skräddarby, Spjutsund, Svartböle, Träskby ja Östersundom.
Taajamat
Vuoden 2017 lopussa Sipoossa oli 20 310 asukasta, joista 16 832 asui taajamissa, 3 227 haja-asutusalueilla ja 251:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Sipoon taajama-aste on 83,9 %. Sipoon taajamaväestö jakautuu kuuden eri taajaman kesken:
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Sipoon keskuspaikka Nikkilä ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on Martinkylän ja Talman tavoin osa Helsingin keskustaajamaa, joka ulottuu Sipoon lisäksi usean Helsingin lähikunnan alueelle. Yhteensä Helsingin keskustaajamassa on 1 268 296 asukasta ja sen pinta-ala on 680,12 neliökilometriä. Söderkullan taajama ulottuu osittain Helsingin kaupungin ja pieneltä osin myös Vantaan kaupungin alueelle.
Seurakunnat
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Sipoossa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat: Nämä seurakunnat muodostavat Sipoon seurakuntayhtymän.
Suomen helluntaikirkon jäsenseurakunnista Sipoossa toimivat Sipoon Betania-seurakunta sekä Simsalön Sion-seurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Sipoon alueella toimii Helsingin ortodoksinen seurakunta.
Entiset seurakunnat
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Sipoon kunnan nykyisellä alueella.
Sipoonjoki
Sipoonjoki on noin 37 kilometriä pitkä, monihaarainen joki, josta noin 30 km sijaitsee Sipoossa. 1800-luvun lopulla joki oli vielä niin leveä ja syvä, että siinä pystyi liikkumaan laivoillakin Söderkullan kartanolle. Nykyisellään se muistuttaa joiltakin osiltaan enemmänkin ojaa vähäisen virtaaman takia. Joen mukaan on nimetty Sipoon toinen yläaste, Sipoonjoen koulu.
Ruokakulttuuri
Sipoon pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla paistetut maksaviipaleet sipulin ja pekonin kera, erilaiset laatikkoruoat, lihakeitto, riisipuuro, luumukeitto ja piimälimppu.
Jöns Kurck
pienoiskuva|Valtaneuvos ja hovioikeuden presidentti Jöns Kurck
Jöns Kurck (suom. Jöns t. Juho Knuutinpoika Kurki, 1590–1652) oli suomalainen aatelismies, Turun hovioikeuden presidentti ja valtaneuvos.
Kurck suoritti opintoja Saksassa ja Alankomaissa sekä palveli sotaväessä yleten ratsumestariksi. Hänet nimitettiin 1625 Turun linnan ja läänin käskynhaltijaksi ja 1627 samanlaiseen virkaan Viipuriin. 1631 hänestä tuli Turun hovioikeuden presidentti, jossa virassa pysyi kuolemaansa asti, nimitettynä sen ohessa valtaneuvokseksi. Jo Nils Bielke käytti Kurkea maanolojen tuntijana avustajanaan ollessaan kenraalikuvernöörinä vuosina 1623–1631.
Turussa Kurck piti komeata elämää, niin että puhuttiin ”hovissa” käymisestä, kun käytiin mahtavan presidentin luona. Hänellä oli kasvihuone, jossa kasvoi runsaasti viinirypäleitä ja niitä lähetettiin Tukholman kuninkaalliseen hoviin. Kurck korotettiin myös vapaaherraksi ja hän sai Lempäälän vapaaherrakunnan, joka kuitenkin peruutettiin hänen jälkeläisiltään. Kurckin omistuksessa oli myös Turun Hirvensalossa edelleen sijaitseva säterivapautta nauttinut rälssitila Friskalan kartano. Lisäksi Kurckin läänityksiin kuului Koiviston kartano Ulvilassa.
Ultra HD
Ultra HD eli ultrateräväpiirto on näyttötarkkuus, jonka resoluutio on 3 840 × 2 160 pikseliä eli neljä kertaa niin paljon kuin täysteräväpiirrossa. Vaikka näyttötarkkuus on kehitetty Ultra HD -televisiolähetyksiä varten, sitä käytetään myös tietokone- ja pelikonsolikäytössä. Ultra HD:tä ei pidä sekoittaa 4K-resoluutioon, jonka pikselimäärä on 4 096 × 2 160. Näitä termejä käytetään usein synonyymeina, vaikka niiden tarkkuudet ovatkin erilaiset.
Tekniikka nimettiin virallisesti Ultra HD:ksi lokakuussa 2012, kun nimiä hallinnoiva Consumer Electronics Association -järjestö julisti 4K-tekniikan virallisen käyttönimen.
Heinäkuusta 2010 lähtien YouTube on tukenut Ultra HD -resoluutiota. Vuonna 2014 Netflix alkoi tukea Ultra HD -tasoista kuvaa. Joulukuussa 2018 Elisa Viihde alkoi lähettää muutamia jääkiekon Mestis-otteluita suorana Ultra HD -laatuisina. Keväällä 2019 Telia välitti Telia TV:n kautta jääkiekon SM-liigan pudotuspelejä Ultra HD -laatuisina. Joulukuussa 2019 Kansallinen audiovisuaalinen instituutti avasi uudistetun Elonet-palvelun jossa julkaistiin vanhoja suomalaisia elokuvia Ultra HD -tarkkuudelle digitoituna. Kesällä 2021 Yle Areena välitti Suomen jalkapallomaajoukkueen otteluita jalkapallon EM-kisoista Ultra HD -tasoisena.
Avaruuspingviinit!
Avaruuspingviinit! (engl. 3-2-1 Penguins!) on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja. Sarjan tarkoitus on tuoda pingviinimerkkien kautta esiin Raamatun arvoja.
Zikke
Zikke (engl. Zidgel) on neljän avaruuspingviinin johtaja. Vaikka hän pyrkii toimimaan rohkeasti, hän on itse asiassa hieman tyhmä. Hän on myös pakkomielle ulkonäöltään.
Mikke
Mikke (engl. Midgel) on yksi neljästä avaruuspingviinistä. Hän ottaa aina tehtävänsä vakavasti, jolloin hän saa jonkin verran harmittaa Zikkä. Hän on yleensä ystävällinen kohti Keija huolimatta siitä, että hän on hieman tietämätön. Hän ja Jaakko ovat ystäviä, jotka molemmat ajattelevat samankaltaisia ​​asioita.
Fikke
Fikke (engl. Fidgel) on yksi neljästä avaruuspingviinistä. Hänellä on laajaa tietoa tieteestä, mutta hän ei ymmärrä muita asioita. Toisin kuin Mikke, Fikke on paljon älykkäämpi ja nero. Toisin kuin muualla avaruuspingviinit, hänellä ei ole musiikillista lahjakkuutta, vaikka hän keksi kitaran, jota hänen mielikuvituksensa ohjaa.
Keijo
Keijo (engl. Kevin) on yksi neljästä avaruuspingviinistä. Hänen tarkkaa työtä ei tunneta, vaikka hänellä on ohjauspaneeli, joka toimii kuin lelu. Hänellä on kyky kommunikoida ulkomaalaisten kanssa heidän kielissään. Huolimatta pullistuneesta ulkoasustaan, hän on hyvin pomppiva ja joustava.
Jaakko
Jaakko (engl. Jason Conrad) on seitsemänvuotias poika. Kesällä hänen ja Millan täytyy mennä isoäitinsä taloon, vaikka hän haluaa mennä avaruusklubiin. Vaikka hän on fiksu, hän voi olla itsekäs. Hän ja Mikke ovat ystäviä, jotka molemmat ajattelevat samankaltaisia ​​asioita. Ensimmäisessä jaksossa hän löytää avaruusaluksen lelun isoäitinsä ullakolla. Hetken kuluttua hän huomaa lentävänsä. Sitten Zikke kutsuu hänen yllätyksensä mukaan astumaan avaruusalukseen ja menemään lähetystyöhön.
Milla
Milla (engl. Michelle Conrad) on Jaakkon sisar. Hän on samanikäinen kuin Jaakko, vaikka hän on viisi minuuttia vanhempi kuin hän. Vaikka hän ajattelee olevansa älykäs, hänen on opittava paljon oppitunteja avaruuspingviineistä. Hänen persoonallisuutensa on samanlainen kuin Jaakko. Isoäitinsä talossa hän haluaa pelata neljällä pingviinillä, jotka myöhemmin tulevat elämään menemään tehtäviin.
Suomenkieliset ääninäyttelijät
Listassa näkyy vain osa hahmoista:
Arvid Fredrik Kurck
Arvid Fredrik Kurck (27. toukokuuta 1735 Malmö – 6. huhtikuuta 1810 Jordberga) oli ruotsalainen kreivi, hovioikeuden presidentti ja valtiomies.
Kurckin vanhemmat olivat kapteeni, vapaaherra Axel Gustaf Kurck ja Margaretha Thott. Hän tuli Götan hovioikeuteen auskultantiksi 1751 ja asessoriksi 1762.
Kurck esiintyi vuoden 1769 valtiopäivillä myssyneuvoston puolustajana. Vuonna 1776 hänet nimitettiin Vaasan hovioikeuden ensimmäiseksi presidentiksi ja 1781 siirrettiin samaan virkaan Götan hovioikeuteen. Vuonna 1792 hänet valittiin Korkeimman oikeuden jäseneksi. Kamarikollegion presidenttinä hän toimi 1792–1801. Vuonna 1787 hänestä tuli serafiimiritari, 1793 yksi "valtakunnan herroista" ja 1797 hänet korotettiin kreivilliseen arvoon. Vuonna 1800 hän peri Laukon kartanon Vesilahdella.
Kurckia arvostettiin etenevänä lainoppineena ja virkamiehenä, ja hän oli näkyvästi mukana valtiopäivätyössä Kustaa III:n aikana. Kurckin puoliso vuodesta 1755 oli vapaaherratar Hedvig Ulrika von Nolcken. Liitto päättyi eroon.
Rubiinikukastaja
Rubiinikukastaja (Prionochilus percussus) on pienikokoinen kaakkoisaasialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 8–9 cm. Ruumiinmuodoltaan se on töpäkkä ja lyhytpyrstöinen, käytökseltään kiukkuinen ja äänekäs. Koiras on alapuolelta keltainen, sen rinnassa on punainen viiru, myös päälaella on punaista, ja tummalla poskella on vaalea viiksijuova. Naaras on väritykseltään vihertävä, vain rinnassa on hieman keltaista. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Temminck kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1826.
Esiintyvyys
Rubiinikukastaja elää Kaakkois-Aasiassa Indonesiassa, Malesiassa, Thaimaassa ja Myanmarissa. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä.
Elinympäristö
Trooppiset ja subtrooppiset kosteat alankometsät.
Littoinen
thumb|[[Littoisten rautatieasema, jossa on Leninin vierailusta asemalla kertova muistomerkki.]] Littoinen on taajama Kaarinan ja Liedon rajalla Varsinais-Suomessa, noin seitsemän kilometriä Turun keskustan itäpuolella. Aikaisemmin Littoinen kuului kolmeen kuntaan: Kaarinaan, Lietoon ja Piikkiöön. Sen keskellä on Littoistenjärvi. Littoisten taajama on rakentunut Littoistenjärven rannalle 1700-luvulla perustetun verkatehtaan ympärille.
Vuonna 1899 rakennettu rautatieyhteys vahvisti Littoisten kehitystä. Nykyään eivät rantaradalla kulkevat junat enää pysähdy Littoisissa. Verkatehtaan hylkäämiin tiloihin on 1990-luvulla saneerattu asuntoja ja toimistotiloja.
Littoisten verkatehdas
thumb|upright|Littoisten verkatehdas vuonna 2006 Jo 1700-luvulta asti on Littoisissa ollut monipuolista teollisuustoimintaa. 28. syyskuuta 1739 saivat kauppiaat Henrik Rungeen ja Esaias Wechter Turun lääninkansliasta luvan perustaa Littoistenjärven rantaan Liedon puolelle vanulaitoksen, jossa Turussa kudotut kankaat vanutettiin. Talousongelmissa ollut verkatehdas vaihtoi omistajaa ja toimialaa erilaisten tekstiilien valmistukseksi. Tehdas jatkoi toimintaansa vuonna 1877 sattuneesta vakavasta tuhopalosta huolimatta. Vuonna 1941 tapahtuneen fuusion jälkeen yritys toimi nimellä Barker-Littoinen. Keväällä 1969 toiminta lopulta siirtyi Turun Raunistulaan heikentyneen kysynnän seurauksena. Tehtaan punatiiliset tuotantorakennukset ovat kuitenkin vielä olemassa, ja Museovirasto on määritellyt Littoisten verkatehtaan ja siihen liittyvän Kotimäen asuinalueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Huonekalujen valmistus
Vuonna 1965 Huonekalutehdas Korhonen siirsi osan tuotteiden valmistuksesta Kaarinan Littoisiin Turun rajalle. Myöhemmin 1982 tehtaan kolmannen rakennusvaiheen jälkeen huonekalutuotteiden valmistus siirtyi kokonaan Littoisiin, jossa nykyään valmistetaan Artekille Alvar Aallon suunnittelemia huonekaluja, pikkutuoleja, nojatuoleja ja pöytiä.
Informaatioteknologia
Vuonna 1954 Turkuun perustettu antennitarvikkeita ja keskusradiolaitteita tarjoava yritys Teleste siirsi pääkonttorinsa ja tehtaansa Kaarinan Littoisiin Turun rajalle.
Littoisten muita rakennuksia
Littoisissa sijaitsee myös Littoisten ala-aste, Kotimäen yhtenäiskoulu, useita päiväkoteja ja Turun Rauhanyhdistys.
Guillaume Michel Jérôme Meiffren Laugier
Guillaume Michel Jérôme Meiffren de Laugier, Chartrousen paroni (1772 Arles, Ranska – 1843 Arles) oli ranskalainen aatelismies sekä kasvi- ja lintutieteilijä.
Laugier työskenteli Coenraad Jacob Temminckin kanssa ja yhdessä he kuvailivat uudet lintulajit, rubiinikukastajan (Prionochilus percussus) vuonna 1826 ja brahmanpöllön (Athene brama) 1821. He kirjoittivat laajan viisiosaisen lintutieteellisen teoksen Nouveau Recueil de Planches Coloriees D'Oiseaux (1820–1839, F.G. Levrault, Pariisi).
Laugier toimi Arlesin pormestarina vuosina 1824–1830.
Bob Barker
thumb|200px|Bob Barker. Robert William ”Bob” Barker (s. 12. joulukuuta 1923) on yhdysvaltalainen televisiovisailujuontaja, joka voitti kaikkiaan yhdeksäntoista Emmy-palkintoa. Hänet tunnetaan parhaiten CBS:llä pyörineestä ohjelmasta The Price Is Right, jonka ensimmäisen jakson hän juonsi 4. syyskuuta 1972; hän teki viimeisen varsinaisen esiintymisensä 15. kesäkuuta 2007. Hän vieraili kuitenkin 1. huhtikuuta 2015 esitetyssä jaksossa juontaen sen osittain.
Barker syntyi Darringtonissa Washingtonissa. Hän muutti 1940-luvulla perheensä kanssa Springfieldiin, Missouriin, jossa hän valmistui Central High Schoolista. Hän oli naimisissa Dorothy Jo Gideonin kanssa vuodesta 1945, kunnes vaimo kuoli keuhkosyöpään 19. lokakuuta 1981. Pari oli lapseton.
Barker on ollut kasvissyöjä vuodesta 1979. Hän juonsi Miss USA:ta vuosina 1967–1987. Hänellä on vanhemmiten ollut toistuvia aivoverenkiertohäiriöitä. Hän on saanut oman tähtensä Hollywood Walk of Famelle.
Wolfgang Ketterle
Wolfgang Ketterle (s. 21. lokakuuta 1957) on saksalainen fyysikko, joka työskentelee MIT:ssä Yhdysvalloissa. Hän keskittyy koejärjestelyihin, jotka hidastavat ja jäähdyttävät atomeita lähelle absoluuttista nollapistettä. Hänen vetämänsä tutkimusryhmä toteutti Bosen–Einsteinin kondensaatin yhtenä maailman ensimmäisistä vuonna 1995. Tästä hyvästä hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä Eric Cornellin ja Carl Wiemanin kanssa 2001.
Ketterle kasvoi ja kävi koulua Heidelbergissä ja sen läheisessä Eppelheimissä. Hänen kiinnostuksensa tekniikkaan suuntautui ensin Legoihin ja sitten kemiaan ja elektroniikkaan. Hän aloitti myös yliopiston Heidelbergissä mutta siirtyi kanditutkinnon jälkeen Müncheniin. Puolijohteisiin liittyvälle väitöskirjalleen hän sai ohjaajat Max Planck -instituutista. 32-vuotiaana hän vaihtoi kylmätutkimuksen pariin ja siirtyi Yhdysvaltoihin MIT:hen.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1927
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Suomen Komediateatteri
thumb|Teatterin alkuperäinen näyttämö sijaitsi Arenan talossa, sisäänkäynti oikealla punaisen valokyltin kohdalla. thumb|Teatterin nykyisen päänäyttämön Peacockin sisäänkäynti. Suomen Komediateatteri on vuonna 1995 perustettu suomenkielinen ammattiteatteri Helsingissä.
Teatteri toimi nimellä Komediateatteri Arena vuosina 1995–2015. Tämä aiempi nimi juontui Hakaniemen Arenan talosta, jossa teatteri toimi vuosina 1995–2009. Sittemmin esityksiä on järjestetty monissa tiloissa, mm. Aleksanterin teatterissa. Monet esityksistä ovat olleet myös kiertäviä. Heinäkuusta 2018 alkaen Suomen Komediateatterin päänäyttämönä on toiminut Linnanmäen Peacock-teatteri.
Teatterin johtajana toimi vuosina 1995–2008 sen perustaja Ere Kokkonen. Hän vastasi tänä aikana myös teatterin perinteisten syysrevyiden käsikirjoittamisesta ja ohjaamisesta. Vuonna 2010 taiteellisena johtajana jatkoi hänen tyttärensä Kiti Kokkonen. Teatterin toimitusjohtajana toimii Sari Heinilä.
Suomenniemi
thumb|300px|Punkan kylä Suomenniemi on entinen Suomen kunta, joka aiemmin oli osa Etelä-Karjalan maakuntaa. Kunnassa asui lakkauttamishetkellä 0 ihmistä ja sen pinta-ala oli 0 km2, josta 0 km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli 0 asukasta/km2. Suomenniemen naapurikunnat olivat Mäntyharju, Puumala, Ristiina ja Savitaipale.
Suomenniemi oli asukasluvultaan Manner-Suomen pienin kunta. 1.1.2013 lähtien siitä tuli osa Mikkeliä ja sen myötä osa Etelä-Savon maakuntaa, kun Mikkeli, Ristiina ja Suomenniemi yhdistyivät uudeksi Mikkelin kaupungiksi vuoden 2013 alussa.
Suomenniemellä sijaitsee Shukokai Karate -opisto.
Vuoden 2011 taajamarajauksen mukaan Suomenniemellä ei ollut lainkaan taajamia.
Kyliä
Kakkola, Kauriansalmen kylät, Kiesilä, Laamalansaari, Luotolahti, Lyytikkälä, Pajulahti, Pukkila, Punkka, Suomenniemi.
Karkaus–Sydänmaa valittiin vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi vuonna 2006.
Suomenniemeä ympäröi Kuolimojärvi, ja jossain paikoin myös Saimaa.
Ruokakulttuuri
Suomenniemen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla tirripaisti ja potaattituuvinki, pihkamaito sekä mustikkapiirakka.
Sinulle
Sinulle on laulaja Pepe Willbergin debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1976.
August Lehto
August R. Lehto oli suomalainen ammattiyhdistysmies, joka toimi sisällissodan aikana työväen pääneuvoston 1. varapuheenjohtajana.
Ura
Vuonna 1907 Lehto oli Tampereella perustamassa Suomen Sekatyöntekijäin Liittoa ja hänet valittiin myös sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Lehto toimi puheenjohtajana kesäkuuhun 1908 saakka, jolloin hänet palkattiin liiton sihteeriksi. Vuodesta 1912 lähtien Lehto työskenteli Suomen Ammattijärjestön kiertävänä organisaattorina. Vuonna 1917 Lehto toimi muutaman kuukauden ajan myös Suomen Puutyöntekijäin Liiton väliaikaisena puheenjohtajana.
Sisällissodan käynnistyttyä Lehto valittiin työväen pääneuvoston jäseneksi SAJ:n edustajana. Lehdosta tuli pääneuvoston 1. varapuheenjohtaja ja hän oli myös Vallankumouksellisen Ylioikeuden jäsen. Sodan loppuvaiheessa Lehto pakeni Neuvosto-Venäjälle, jossa hänet lehtitietojen mukaan ammutiin Karjalassa vuonna 1920.
Friuli-Venezia Giulia
Friuli-Venezia Giulia (friuliksi Friûl–Vignesie Julie,, ) on itsehallinnollinen alue Itävallan ja Slovenian rajalla Koillis-Italiassa. Sen pääkaupunki on Trieste. Alueella on noin 1,2 miljoonaa asukasta.
Alue on kauttakulkureiteillä Itä- ja Länsi-Euroopan välillä, ja siellä puhutaan italian lisäksi friulin kieltä tai murretta, saksaa ja sloveniaa. Alueen ruokakulttuuri on omintakeista, ja siellä tuotetaan muun muassa valkoviinejä ja merlot-punaviiniä.
Alueen johtaja, presidente, on Massimiliano Fedriga. thumb|left|upright|Friuli-Venezia Giulian maakunnat
Michelle Burgher
Burgher kilpaili Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004, mutta karsiutui 400 metrin alkuerissä ajalla 54,18. Myöhemmin samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti olympiapronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
MM-kilpailuissa hän sai 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa Edmontonissa 2001 ja pronssia Pariisissa 2003 vaikka juoksi molemmilla kerroilla vain alkuerässä.
Jöns Knuutinpoika Kurki (vanhempi)
Jöns Knuutinpoika Kurki (k. n. 1580) oli suomalainen laamanni.
Hän toimi Sääksmäen tuomarina 1526–1556 sekä Pohjanmaan ja Satakunnan laamannina 1535–1568.
Isoköynnöskrassi
Isoköynnöskrassi eli köynnöskrassi (Tropaeolum majus) on yksivuotinen ruohovartinen kasvi köynnöskrassien suvussa. Etelä-Amerikasta, Bolivian, Kolumbian ja Perun alueilta kotoisin olevaa kasvia viljellään koristekasvina. Kasvin aromaattisia kukkanuppuja ja hedelmiä voidaan käyttää mausteena kapriksen tavoin. Isoköynnöskrassista saadaan vesihöyrytislauksella haihtuvaa öljyä, joka sisältää bentsyyli-isotiosyanaattia (C8H7NS) eli bentsyylisinappiöljyä.
Ulkonäkö ja koko
Isoköynnöskrassi kasvaa 0,3–2 metriä pitkäksi. Sen kasvutapa on tavallisesti köynnöstävä, kasvi kiipeää kiertymällä takertuvien lehtiruotiensa avulla. Pitkäruotiset lehdet ovat korvakkeettomat, kilpimäiset ja niiden lehtilapa on 4–15 senttimetriä leveä. Pitkäperäiset 3–6 cm leveät kukat ovat yksittäin lehtihangoissa. Ne ovat punaisia, keltaisia tai oransseja. Kukat ovat kaksineuvoiset, viisilukuiset. Verhöstä kasvaa 2–4 cm pitkä kannus. Isoköynnöskrassin hedelmänä on kolmilohkoinen lohkohedelmä.
Port Hedland to Marble Bar Railway
Rautatien avautuessa liikenteelle lähin toinen rautatieasema oli Marble Barista etelään sijainnut Meekatharra. Tämän vuoksi kiskot ja rautatiekalusto oli laivattava Port Hedlandiin.
Rautatien lakkauttamiselle annettiin lupa 18. joulukuuta 1950. Viimeinen juna Port Hedlandista lähti 25. lokakuuta 1951 ja rautatie lakkautettiin 31. lokakuuta 1951.
Kääpiökrokotiili
Kääpiökrokotiili (Osteolaemus tetraspis) on yksi Afrikan kolmesta krokotiililajista. Se on krokotiileista pienin ja huonosti tunnettu. Lajin tieteellisen nimen antoi yhdysvaltalainen Edward Drinker Cope.
Koko ja ulkonäkö
Kääpiökrokotiili kasvaa yleensä noin 1,2 metriä pitkäksi, korkeintaankin vain 1,9 metrin pituiseksi. Kuono on lyhyt, tylppä ja leveä ja sen silmien yläluomi on luutunut. Nahka on panssaripeitteinen kuonosta hännänpäähän. Niskan suomujen kuviot kulkevat poikittain kolmena jaksona, joista kahdessa kulkee kaksi isoa suomua, kolmannessa kaksi hyvin pientä suomua. Aikuisten yksilöiden väritys on täysin musta selästä ja sivuilta. Poikaset ovat vaalean ruskeita ja niillä on keltaisia raitoja päässä. Vatsapuoli on paksujen luutumien peitossa ja on väritykseltään kellertävä ja siinä on mukana mustia laikkuja. Hampaita on 60–64. Kääpiökrokotiilista tunnetaan kaksi alalajia, O. t. tetraspis ja t. osborni. O. t. tetraspis elää lännessä ja t. osbornia tavataan vain Kongon demokraattisessa tasavallassa. Huonosti tunnettu osborni on mahdollisesti oma lajinsa.
Levinneisyys ja elinympäristö
Kääpiökrokotiilia tavataan Länsi-ja Keski-Afrikassa Angolan, Beninin, Burkina Fason, Kamerunin, Keski-Afrikan tasavallan, Kongon tasavallan, Norsunluurannikon, Kongon demokraattisen tasavallan, Päiväntasaajan Guinean, Gabonin, Gambian, Ghanan, Guinean, Guinea-Bissaun, Liberian, Malin, Nigerian, Senegalin, Sierra Leonen ja Togon alueella. Kääpiökaimaania tavataan etupäässä alankomaan sademetsien suo-alueilla, rämeillä ja hitaasti virtaavissa vesistöissä pysyvissä lammikoissa. Satunnaisesti niitä on myös tavattu savanneilla sijaitsevissa vesialtaissa.
Elintavat
Kääpiökrokotiilit liikkuvat enimmäkseen yöllä ja viettävät päivänsä jossain vesikuopan tai muun vesistön rannalla usein suurina joukkoina paistattelemassa päivää ja lepäämässä. Yön tultua ne hajaantuvat ja viettävät yön yksikseen ja puolustavat aluettaan. Kääpiökrokotiili on Afrikan vastine Etelä-Amerikan kääpiö- eli sileäotsakaimaaneille. thumb|180px|Kääpiökrokotiili [[Bristolin eläintarhassa.]]
Ravinto
Kääpiökrokotiili syö kaloja, äyriäisiä, sammakkoeläimiä, matelijoita ja mahdollisesti muita vesieläimiä. Kääpiökrokotiilien on havaittu Kongossa syövän sadekaudella enimmäkseen kalaa kun tulviva joki tuo niitä kosteikoille. Kuivalla kaudella ne syövät eniten äyriäisiä.
Lisääntyminen
Kääpiökrokotiilien pesintäkausi alkaa sadekaudella touko-kesäkuussa. Naaras rakentaa maapesän kasveista veden lähelle. Se munii sinne yleensä noin 10, korkeintaan 20 munaa. Munien hautumisaika kestää 85–105 päivää. Poikaset ovat kuoriutuessaan noin 28-senttisiä. Emo vartioi sekä pesää että poikasia kun ne ovat kuoriutuneet. Poikaset syövät alkuun selkärangattomia, mutta siirtyvät kasvaessaan sammakoihin ja pieniin kaloihin.
Applied Physics Letters
Applied Physics Letters on vertaisarvioitu sovelletun fysiikan julkaisusarja, jota julkaisee viikoittain American Institute of Physics. Se on yksi viitatuimmista fysiikan alan julkaisuista; vuonna 2008 sen vaikuttavuuskerroin oli 3.726 Thomson Reutersin (nyk. Clarivate Analyticsin) Journal Citation Reportsin mukaan. Ensimmäisen kerran Applied Physics Letters julkaistiin vuonna 1962.
Miss Tahiti
Miss Tahiti on Tahitilla järjestettävä kauneuskilpailu. Se on pidetty vuodesta 1960 lähtien lähes joka vuosi. Kilpailu on jäänyt väliin ainoastaan yhden kerran vuonna 1967. Uusi Miss Tahiti valitaan aina kesäkuussa.
Tanska-Norja
Tanska-Norja on jälkikäteen käytetty nimitys Tanskan ja Norjan muodostamasta historiallisesta valtiosta. Tanska-Norjan valtio oli personaaliunioni vuodesta 1380 vuoteen 1536, jolloin Norja menetti statuksensa kuningaskuntana ja rinnastettiin Tanskalle kuuluvaan maakuntaan. Kalmarin unionin aikana vuosina 1397–1520 samaan valtioliittoon kuului suurimman osan ajasta myös Ruotsi.
Tanskan ja Norjan yhteys päättyi, kun Tanska luovutti Norjan Ruotsille Kielin rauhassa 1814.
Mikko Rasila
thumb|Mikko Rasila huhtikuussa 2012. Mikko Rasila (s. 30. lokakuuta 1962 Oulu) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja koreografi. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisbaletissa vuosina 1980–1982. Hän valmistui Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1992. Vuosina 1992–1993 hän oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatterissa ja on ollut vierailevana näyttelijänä Helsingin ja Turun kaupunginteattereissa.
Rasila toimi Tanssii tähtien kanssa -ohjelman tuomaristossa kahden ensimmäisen kauden ajan.
Etelä-Molukkien tasavalta
Etelä-Molukkien tasavalta (, RMS) oli Indonesiaan kuuluneiden Molukkien saariryhmän eteläisillä saarilla vuodesta 1950 alkaen toiminut separatistinen hallitus ja tunnustamaton valtio, joka vaati saarille itsenäisyyttä. Toiminta keskittyi lähinnä Ambonin saarelle. Indonesian hallitus palautti kaikki saaret takaisin valtaansa 1960-luvun alkuun mennessä, minkä jälkeen Etelä-Molukkien tasavallan hallitus on jatkanut toimintaansa pakolaishallituksena Hollannista käsin.
Indonesian joukot valtasivat Ambonin saaren takaisin jo marraskuussa 1950, mutta Etelä-Molukkien tasavallan hallitus siirtyi jatkamaan toimintaansa läheiselle Seramin saarelle. Indonesia kukisti Etelä-Molukkien tasavallan vuonna 1955 ja sen kiinni saadut johtajat tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Tärkein separatistijohtaja, Etelä-Molukkien tasavallan presidentti Chris Soumokil vangittiin joulukuussa 1963 ja teloitettiin vuonna 1966. Pakolaishallitus aloitti sen jälkeen toimintansa Hollannissa J. A. Manusaman johdolla. Etelä-Molukkien tasavallan kukistumisen jälkeen kymmeniätuhansia ambonilaisia pakeni Hollantiin. Eräät ”molukkilaisista” ryhtyivät 1970-luvulla tekemään Hollannissa terrori-iskuja, jotka herättivät paljon huomiota.
Etelä-Molukkien tasavallan pakolaishallitus toimii edelleen Hollannissa. Se kuuluu Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisöön.
Pav bhaji
Pav bhaji, joskus myös Pao bhaji, on intialainen, alun perin maratilaisesta keittiöstä tuleva pikaruoka. Ruokalaji on suosittu Maharashtran ja Gujaratin osavaltioissa sekä erityisesti isoilla metropolialueilla, kuten Mumbaissa. Pav merkitsee marathin kielellä ruokalajiin kuuluvaa leipäpalaa – sanan alkuperä on peräisin portugalin kielestä, jossa pão tarkoittaa kirjaimellisesti "leipää". Bhajilla tarkoitetaan taas annoksen pannulla paistettavaa kasvisten ja mausteiden kastikemaista, voimaperäisesti soseutettua seosta. Annoksen lisukkeisiin kuuluvat usein esimerkiksi korianterin lehdet, pilkottu raaka sipuli sekä sitruunanviipale. Voin runsas käyttö Pav bhajin valmistuksessa ja voitelussa liittyy myös ruokalajiin olennaisesti.
Historia
Ruokalajin alkuperä sijoittuu 1800-luvun brittikolonialismin myötä teollistuneeseen Mumbaihin, jossa erityisesti tekstiiliteollisuus oli valtavassa kasvussa. Tehtaiden lounastaukojen lyhyyden vuoksi työläisillä ei normaalisti ollut aikaa nauttia täysipainoista lounasta. Kevyttä lounasta suosittiin myös siksi, että sellaisen jälkeen lounastauolta oli helpompi palata fyysisesti raskaan työn ääreen verrattuna täysipainoiseen, raskaaseen lounaaseen. Pav bhajissa perinteinen riisi tai roti korvattiinkin kevyemmällä pav-leivällä, ja curry-tyyppinen ruoka korvattiin niin ikään kevyemmällä bhaji-sekoituksella. Näistä ajoista asti pav bhaji on pysynyt myös siirtomaavallasta vapautuneen Intian yhtenä suosituimmista katu- ja lounasruoka-annoksista.
Ruokalaji on vaihtelevassa mittakaavassa levinnyt myös Intian ulkopuolelle ympäröivään itäiseen Aasiaan, mutta myös länsimaihin kuten Yhdysvaltoihin, Australiaan sekä Iso-Britanniaan.
Valmistus
pienoiskuva|oikea|Pav bhajin valmistusta [[New Delhi|delhiläisessä katukeittiössä.]]
Koska pav bhaji on yleensä nopeasti valmistettava ruoka ja annoksen valmistajat joutuvat sopeutumaan raaka-aineiden nopeaan vaihtuvuuteen, annoksen resepti saattaa vaihdella hyvinkin selkeästi kausittain ja alueittain. Ruokalajin yleisimpinä ja todennäköisinä raaka-aineina voidaan kuitenkin mainita ainakin muussattu peruna, pilkottu tomaatti, hienonnettu sipuli, herneet sekä pilkottu paprika. Muut vihannekset, kuten kukkakaali, porkkana tai munakoiso, ovat myös usein hyödynnettyjä ainesosia. Mausteina valmistajat käyttävät yleensä omaa yksilöllistä pav bhaji masala -mausteseosta. Tämän lisäksi olennaisiin mausteisiin kuuluvat muun muassa valkosipuli, inkivääri, chili ja kurkuma. Sitruunamehun puristaminen annokseen on myös tavallista jo sitä valmistettaessa. Runsas mausteiden määrä antaa annokseen paljon makua mutta myös paksuntaa sen vedellä jatkettua koostumusta. Kun koko sekoitus on paistunut muutaman minuutin ajan, pav bhaji tarjoillaan lisukkeiden kera kuumalta astialta, usein voisilmän kera.
Floresinpöllönen
Floresinpöllönen  (Otus alfredi) on pöllöihin kuuluva lintu, joka on kotoperäinen Indonesian Floresin saarella. Sen uhkana on elinalueiden häviäminen.
Lajia on tavattu saarella vain kahdessa paikassa läntisillä vuorilla. Alkuperäisen löytymisensä jälkeen floresinpöllönen tavattiin seuraavan kerran vasta 1994. Arvio lajin yksilömäärästä on 1 633. Floresinpöllösten löytymistä on vaikeuttanut se, että niitä on etsitty kuivana kautena, jolloin ne eivät ääntele.
Laji elää vuoristometsissä 1 000 metristä ainakin 1 400 metrin korkeuteen asti.
Reed Whittemore
Edward Reed Whittemore Jr. (11. syyskuuta 1919 New Haven, Connecticut – 6. huhtikuuta 2012 ) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän valmistui Yalen yliopistosta ja toimi Yhdysvaltain poet laureatena vuosina 1964–1965.
Whittemore toimi professorina Carleton Collegessa ja Marylandin yliopistossa.
Luettelo tunnetuista yli satavuotiaaksi eläneistä
Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä, jotka ovat saavuttaneet sadan vuoden iän.
Maitoteeallianssi
pienoiskuva|Nettikäyttäjien luoma "Maitoteeallianssi"-lippu. Värit edustavat (vasemmalta) thaimaalaista maitoteetä, Hongkongin maitoteetä ja taiwanilaista maitoteetä. Maitoteeallianssi on epävirallinen ja järjestäytymätön lähinnä internetissä toimiva liike, joka pyrkii edistämään demokratiaa ja kansalaisyhteiskuntaa Kaakkois- ja Itä-Aasian maissa. Allianssiin katsotaan perinteisesti kuuluvan Taiwan, Hongkong, Thaimaa, Myanmar ja toisinaan myös Intia.
Nimi
Nimi ”maitoteeallianssi” juontaa siitä, että kaikissa allianssiin kuuluvissa maissa maitotee on suosittu juoma jossain muodossa. Taiwania edustaa bobatee, Hongkongia silkkitee, Thaimaata thaitee, Myanmaria lahpet ja Intiaa masala chai.
Liikkeen syntyminen
Maitoteeallianssin katsotaan saaneen alkunsa vuonna 2019, kun Thaimaassa osoitettiin mieltä monarkian uudistamisen puolesta ja Hongkongissa kansallisen turvallisuuden lakia vastaan. Molemmat mielenosoittajat ottivat myös voimakkaasti kantaa demokratian puolesta. Samaan aikaan netinkäyttäjät alkoivat vastustaa Kiinan harjoittamaa aggressiivista diplomaattista kieltä kohtaan (ns. susisoturi-diplomatia).
Toiminta ja reaktioita
Kiina, ja sen vastustaminen, littyy maitoteeallianssiin siten, että Kiina katsoo Taiwanin kuuluvan itselleen ja Hongkong on Kiinan erityishallintoalue. Lisäksi Thaimaan nykyisen hallinnon katsotaan olevan hyvissä väleissä Kiinan kommunistisen puolueen kanssa. Liikkeeseen kuuluvat netin käyttäjät ovat myös kritisoineet Disneyn Mulanin uusinta versiosta, koska osa siitä kuvattiin Xinjiangissa, jossa asuvat uiguurit ovat joutuneet Kiinan vainojen kohteeksi. Maitoteeallianssi pyrkii myös yhdessä estämään sen, että Kiinan palkkaamat internet-trollit eivät hallitsisi keskustelua netissä. Allianssi käyttää sosiaalisessa mediassa aihetunnistetta #MilkTeaAlliance ja koostuu lähinnä nuorista internetin käyttäjistä.
Maitoteeallianssiin kuuluvat mielenosoittajat pyrkivät osoittamaan ennen kaikkea solidaarisuutta toistensa välillä: esimerkiksi hongkongilaiset mielenosoittajat ovat jakaneet neuvoja poliisilta suojautumiseen thaimaalaisille kohtalotovereilleen.
Hongkongilainen demokratia-aktivistin Nathan Law’n mukaan maitoteeallianssissa on kyse yhteisten arvojen, demokratian ja vapauden, kannattamisesta ympäri Aasiaa.
Tuanku Syed Sirajuddin
Duli Yang Maha Mulia Tuanku Syed Sirajuddin ibni Almarhum Tuanku Syed Putra Jamalullail (s. 17. toukokuuta 1943) on Malesian Perlisin osavaltion hallitsija, raja ja maan entinen kuningas, eli Yang di-Pertuan Agong.
Tuanku Syed Sirajuddinista tuli Perlisin raja 17. huhtikuuta 2000, päivä sen jälkeen kun hänen isänsä Tuanku Syed Putra oli kuollut.
Sirajuddinin vuoro hallita Malesiaa tuli aiemmin kuin oli odotettu, kun kuninkaana ollut Selangorin Salahuddin Abdul Aziz kuoli kesken virkakautensa, 26. marraskuuta 2001. Hänen virkakautensa oli määrä loppua vuonna 2004. Sirajuddin astui Malesian kuninkaan virkaan 13. joulukuuta 2001 ja hänen virkakautensa päättyi 12. joulukuuta 2006.
Sirajuddinin vaimo on Tengku Fauziah binti Almarhum Tengku Abdul Rashid, arvonimeltään Raja Permaisuri Agong. Virkakautensa aikana kuningaspari teki valtiovierailun muun muassa Suomeen.
Konvektiivinen inhibitio
Konvektiivinen inhibitio (, CIN tai CINH, joskus negative buoyant energy NBE) on ilman nousun estävää voimaa kuvaava luku. Konvektiota estävä kerros on inversio, joka on ylä- ja alapuolista ilmaa lämpimämpi. Konvektiivinen inhibitio eli konvektion esto CIN ilmaistaan energiana J/kg tai nopeuden neliönä m²/s². Negatiivinen ilmakehän noste CIN on CAPE:lle vastakkainen. Sbcinh on cin maan pinnalle, ja mlcinh niin sanotulle sekoittumiskerrokselle.
Tabatinga
Tabatinga on brasilialainen kaupunki Perun ja Kolumbian rajan läheisyydessä, Amazonasin osavaltiossa. Siellä asuu yli 40 000 asukasta ja sen pinta-ala on noin 3 225 km². Tabatinga kuuluu kolumbialaisen naapurikaupungin, Letician ja perulaisen Santa Rosan muodostamaan alueeseen, jolla asuu yli 100 000 asukasta Amazon-joen rannalla.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet Suomessa
pienoiskuva|Suomen ilmavoimien F-18D Hornet McDonnell Douglas F/A-18 Hornet -koneita ostettiin Suomen ilmavoimille alun perin 64, joista seitsemän kaksipaikkaista koulutuskonetta. Konetyyppi valittiin vuonna 1992 ja ensimmäiset seitsemästä kaksipaikkaisesta F-18D-koneesta lennettiin Yhdysvalloista Suomeen 7. marraskuuta 1995. Ensimmäinen yksipaikkainen F-18C luovutettiin 28. kesäkuuta 1996 ja viimeinen 8. elokuuta 2000. F-18C-koneet koottiin Kuoreveden Hallissa 1996–2000.
Hornet tilattiin Suomeen kesken 1990-luvun taantumaa. Markan arvon heikkenemisen, indeksimaksujen ja Euroopan unionin tullimaksujen ja niiden viivästyskorkojen vuoksi koneiden hinta nousi kaavaillusta 2,17 miljardia euroa vastaavasta summasta 3,16 miljardiin euroon eli noin 46 prosenttia.
Tilauksessa luovuttiin kolmen koneen hankinnasta jotta se saatiin mahtumaan 9,5 miljardin markan tilausvaltuuteen. Lopputuloksena tilattiin 57 yksipaikkaista C-mallia ja seitsemän kaksipaikkaista D-mallia.
Suomen ilmavoimilla oli alkuvuodesta 2012 seitsemän käyttökelpoista F-18D- ja 55 kpl F-18C-torjuntahävittäjää.
Tarjouskilpailu
Hornetin kilpailijoita olivat Saab JAS 39 Gripen, Dassault Mirage 2000-5, Mikojan MiG-29 sekä General Dynamics F-16 Fighting Falcon.
Helmikuussa 1990 kolmelle läntiselle lentokonevalmistajalle lähetettiin tarjouspyyntö kevyestä, yksimoottorisesta torjuntahävittäjästä. Hornetin valmistaja McDonnell Douglas ei kuulunut ehdokkaiden joukkoon, sillä sitä pidettiin liian kalliina. Tarjouspyynnön lähettämisen jälkeen Hornetin edustajat tarjosivat silti omaa konettaan mukaan kisaan, mutta turhaan. Joulukuussa 1990 hankintatyöryhmän puheenjohtaja, kenraali Aimo Pajunen totesi, ettei Hornet ollut mukana. Kuitenkin, seuraavan vuoden huhtikuussa Hornet oli ilmestynyt ehdokkaiden joukkoon. Kevyestä, yksimoottorisesta torjuntahävittäjästä järjestettyyn kilpailuun otti osaa raskas, kaksimoottorinen monitoimihävittäjä Hornet. Loppujen lopuksi Hornet myös voitti kisan. Sitä, miksi näin tapahtui, ei ole koskaan selitetty. Hankintaa koskeva aineisto on julistettu salaiseksi.
Pettänyt hinta-arvio
Hävittäjävalinnan taloudelliset laskelmat on julistettu salaisiksi siihen asti, kunnes Hornetin käyttö lopetetaan noin vuonna 2030.
Hornetien ostaminen ja 30 vuoden käyttö tulevat maksamaan arviolta 8 miljardia euroa. Se on yli kaksinkertaisesti rahaa verrattuna siihen arvioon, jolla Hornetit aikoinaan myytiin päättäjille. Hornetien hankinnan ja käytön piti maksaa nykyrahassa laskettuna noin 3,9 miljardia euroa. Eliniän käyttökustannusarvio jäi pahasti alakanttiin verrattuna toteutuneisiin kustannuksiin.
Ostohintaa nostivat mm. valuuttakurssimuutokset (262 miljoonaa euroa) ja indeksimaksut (453 miljoonaa) sekä EU:lle maksetut tullimaksut ja niiden viivästyskorot (yli sata miljoonaa euroa).
Koneiden ostolle neuvoteltiin sadan prosentin vastaostovelvoite. Jälkihankintoihin vastaostoja tuli alle kymmenen prosenttia kauppojen arvosta.
Käyttökulut
Suomen Kuvalehden mukaan Hornetien käyttökulut olivat vuonna 2020 noin 170–180 miljoonaa euroa vuodessa riippuen laskutavasta, ja samaa luokkaa ne ovat myös HX-hankkeen tarjouspyyntöjen mukaan. Hornetin lentotunnin hinta vuosina 2016–2019 oli 8 079–8 566 euroa, jos esimerkiksi palkkoja tai tilakustannuksia ei lasketa mukaan. Lentotunnin kokonaiskustannus on yli 27 000 euroa.
Lehden mukaan Suomella ei ole varaa käyttää Hornetejaan, vaan niistä vuosittain aiheutuvat kulut pidetään noin 250 miljoonassa eurossa lentämällä koneilla vain hyvin vähän.
Käyttöikä
Ennen Hornetien tuloa väitettiin, että niiden käyttöikä olisi kiitoteiltä lennettäessä jopa 12 000 tuntia. Hornetien virallinen käyttöikä on 6 000 tuntia. Käytännössä Horneteilla on lennetty pitempään, ja ylärajan sanotaan tulevan vastaan 8 000:ssa tunnissa.
Puolustusvoimien logistiikkalaitos ja Patria seuraavat Hornetien rakenteiden kulumista mm. FLE-arvolla (Fatigue Life Expended). Se perustuu koneen rakenteeseen sijoitettujen antureiden taltioimiin tietoihin. FLE-indeksi kertoo, kuinka suuri osa rakenteelle sallitusta vauriosummasta on kulutettu. Logistiikkalaitoksen mukaan indeksi antaa koneen kulumisesta todenmukaisemman kuvan kuin lentotuntien laskeminen. FLE-indeksin kertymisnopeuteen vaikuttaa mm. kaluston käyttötapa. Suomen oloissa väsymistä kertyy lentotuntia kohden enemmän kuin muissa maissa. Käyttötavan ja tutkimusten perusteella Suomen Horneteille on hyväksytty alkuperäistä ylärajaa pienempi FLE-arvo.
Käyttöiän pidentäminen
Yhdysvalloissa käytössä olleiden Hornetien käyttöikää on pidennetty hankkeilla, joissa on tavoiteltu jopa 10 000 tunnin käyttöikää. Käytännössä yksikään laivaston koneista ei ole vielä yltänyt 9 000:een tuntiin asti. Käyttöiän pidennys edellyttäisi myös uutta elinkaaripäivitystä. Lauri Purasen esittämän, vuodelta 2015 peräisin olevan tiedon mukaan jatkoaika maksaisi 1,2 miljardia euroa. Ilmavoimien vuoden 2020 laskelmien mukaan se maksaisi 1 809–2 409 miljoonaa euroa. Väsyvien rakenteiden korjaamiseen menisi tästä summasta vain 50 miljoonaa euroa ja suurimmat kuluerät muodostaisivat ohjelmisto ja järjestelmät (882–1 181 miljoonaa euroa) sekä ilmataisteluaseet (700–1 000 miljoonaa euroa).
Ali Boumnijel
Ali Boumnijel (, s. 13. huhtikuuta 1966 Menzel Jemil, Tunisia) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapallomaalivahti. Hänellä on Ranskan kansalaisuus.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet Suomessa
Varustus
pienoiskuva|Ilmavoimen F-18C Hornet Saksassa Koneen maksimi ilmataisteluasekuorma on kymmenen AIM-120 AMRAAM-ohjusta ja kaksi AIM-9 Sidewinder-ohjusta. Horneteissa on lisäksi M61 Vulcan 20 mm -konetykki lähitaisteluun.
Ali Boumnijel
Ura
Boumnijel muutti nuorena Ranskaan, jossa hän aloitti ammattilaisuransa jalkapallon parissa. Boumnijel allekirjoitti silloisen Ligue 2 sarjassa pelanneen FC Gueugnonin kanssa sopimuksen, jonka riveissä hän toimi lähinnä varamaalivahdin roolissa. Vuonna 1991 Boumnijel siirtyi Ranskan pääsarjassa pelanneeseen AS Nancyyn, jonka riveissä hän pelasi ensimmäisen ottelunsa AJ Auxerrea vastaan 20. lokakuuta 1991. Loppujen lopuksi Boumnijel pelasi yhteensä seitsemän ottelua kauden aikana ja palasi takaisin vanhaan seuraansa Gueugnoniin vuonna 1992. Joukkue pelasi edelleen Ligue 2:ssa, jossa Boumnijel nousi ykkösmaalivahdiksi pelattuaan avauskaudellaan 30 ottelua. Seuraavat kaksi kautta hän sai yhä enemmän vastuuta ja pelasi yhteensä 81 ottelua. Gueugnon nousi kaudeksi 1995-1996 Ranskan pääsarjaan, mutta kausi jäi vuoden mittaiseksi, joukkueen sijoituttua kolmanneksi viimeiseksi. Seuraavalla kaudella Boumnijelin peliaika väheni huomattavasti edellisiin kausiin verratuna, pelattuaan 18 ottelua. Boumnijel päätti siirtyä SC Bastiaan 7. marraskuuta 1997, jäätyään ilman peliaikaa Gueugnonissa kaudella 1997-1998.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet Suomessa
Päivitykset
Vuonna 2007 ilmavoimissa otettiin käyttöön kypärätähtäimet ja Sidewinder-infrapunaohjusten uusin kehitysversio (AIM-9X) osana koneiden elinkaaren keskivaiheen päivitystä (MLU1). Syksyllä 2008 saatiin myyntivahvistus tilauksesta, joka arvioitiin optioineen 400 miljoonan dollarin arvoiseksi. Tilaukseen kuului muun muassa 70 kappaletta radioita, kypärätähtäimiä ja näyttöpaneeleita sekä 15 JSOW-liitopommia. Marraskuussa 2011 Yhdysvaltain kongressi antoi myyntiluvan kehittyneemmälle AGM-158 JASSM -risteilyohjukselle. 1. maaliskuuta 2012 vahvistettiin kaupat 70 JASSM-ohjukselle. Kauppaan sisältyy taisteluohjukset, harjoitusohjuksia, koulutusta ja tarvittavat muutokset koneiden järjestelmiin. Maataistelukyvyn ja ilmasta-maahan-ohjusten sekä pommien käyttöönotto muutti Hornetien tyyppiluokituksen F-mallista F/A-malliin. Vastaava elinkaaren keskivaiheen päivityksen myötä tapahtunut maataistelukyvyn lisäys tehtiin Sveitsissä. Kolmatta MLU-ohjelmaa ei tule, vaan Hornetien suorituskyky korvataan HX-hävittäjähankkeella. Horneteja valittaessa painotettiin sitä, että Yhdysvaltain laivasto tulisi kehittämään konetyyppiään koko sen 30 vuoden käyttöiän ajan. Todellisuudessa viimeinen päivitys koneisiin tehtiin vuonna 2016, niiden elinkaaren puolivälissä.
Ensimmäinen elinkaaripäivitys maksoi 315 miljoonaa ja jälkimmäinen 700 miljoonaa euroa.
Ali Boumnijel
Ura
Ura uudessa seurassa alkoi kuitenkin varamaalivahdin roolissa ja peliaikaa tuli niukasti vuosien ajan. Parhaimmillaan Boumnijel pelasi viisi ottelua kausina 1998-1999 ja 2002-2003. Hän siirtyi viiden vuoden päätteeksi Ligue 2:ssa pelanneeseen FC Roueniin, jossa Boumnijel sai kohtuudella peliaikaa pelatessaan 23 liigaottelua. Yhden kauden päätteeksi hän päätti siirtyä kotimaahansa Tunisiaan ja allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen Club Africainin kanssa. Hän nousi samalla joukkueensa ykkösmaalivahdiksi ja auttoi joukkuettaan sijoittumaan sarjassa kolmanneksi. Kauden päätteeksi Boumnijel allekirjoitti heinäkuussa vuoden mittaisen jatkosopimuksen Club Africainin kanssa. Toisella kaudella joukkue sijoittui toiseksi Tunisian pääsarjassa ja pääsi näin mukaan kaudeksi 2007-2008 Afrikan Mestarien liigan. Boumnijel kuitenkin lopetti uransa kauteen 2006-2007.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet Suomessa
MLU2 2012–2016
Yli puolet koneista oli päivitetty 1. kesäkuuta 2015 mennessä. Kyseisellä viikolla ilmavoimat pudotti ensimmäiset kovat pomminsa (JDAM), jonka jälkeen Horneteille julistettiin alustava ilmasta maahan -toimintakyky. Patria luovutti viimeisen päivitetyn koneen ilmavoimille 9. joulukuuta 2016. Neljä päivää aikaisemmin Yhdysvaltain ulkoministeriö oli hyväksynyt 90 MIDS-radiojärjestelmän myynnin Suomelle. Kaupan, johon kuului lisäksi tukea, varusteita ja koulutusta, arvo oli 156 miljoonaa dollaria. Täysi ilmasta maahan -toimintakyky odotettiin saatavan käyttöön vuonna 2018.
Ali Boumnijel
Maajoukkueura
Boumnijel pelasi ensimmäisen maaottelunsa jo 27. marraskuuta 1991 Norsunluurannikkoa vastaan, mutta sai odottaa seuraavaa maaottelua viisi vuotta. Hän oli maajoukkueessa pitkään Chokri El Ouaerin varjossa, mutta oli 40-vuotiaana maansa ykkösmaalivahti vuoden 2006 MM-kisoissa. Boumnijel pelasi urallaan 51 maaottelua.
Valmennusura
Pelaajauransa päätyttyä Boumnijel on valmentanut Tunisian alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Vuonna 2010 hän valmensi Tunisian alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuoden 2011 Afrikan kisojen karsinnoissa. Joukkueen matka kuitenkin katkesi jo ensimmäiseen karsintakierrokseen. Sittemmin Boumnijel nimitettiin Tunisian maajoukkueen väliaikaiseksi apuvalmentajaksi.
10. tammikuuta 2011 Boumnijel nimitettiin jälleen Tunisian maajoukkueen valmennukseen, mutta tällä kertaa maalivahtivalmentajaksi.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet Suomessa
Hornet-onnettomuudet Suomessa
pienoiskuva|Suomen Ilmavoimien F-18C Hornet Suomessa on palveluskäytössä menetetty 15 vuodessa kaksi konetta (vuosina 2001 ja 2010) ja yksi vaurioitui pahoin yhteentörmäyksessä vuonna 2001 sekä vuonna 2006 kaksi konetta törmäsi toisiinsa saaden pieniä vaurioita. Onnettomuuksissa ei ole kuollut ketään.