cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tupla-Uuno
Juoni
Vale-Uuno ja Sörsselssön saapuvat Tuuran kesähuvilalle. Hugo hurmaa naiset kohteliaalla käytöksellään ja ahkerasti puita pilkkomalla. Tuura ei usko, että mies on Uuno. Lopulta Tuura on kuitenkin sitä mieltä, ettei kahta Uunon näköistä miestä voi olla olemassa. Hugo ja Sörsselssön lähtevät takaisin firmaan tutkimaan lisää tilien epäselvyyksiä. Tuura lähtee heidän peräänsä. Toimistolle tultaessa Tuura näkee väsyneen ja hikisen johtokunnan jumppaamassa. Kuultuaan tilien epäselvyyksistä Tuura erottaa myyntijohtaja Huttusen.
Viimeisenä keinonaan gangsteripomo päättää kidnapata Uunon. Tämän kätyrit hyökkäävät rannalla Lydian kimppuun, joka voittaa konnat hetkessä. Uuno herää unestaan. Lydia kertoo Uunolle, että hän on FBI:n agentti, ja hänet on lähetetty suojelemaan tätä, koska tämä on kuuluisa tietokonekeksijä. Lydialle paljastuu, ettei Uuno ole Hugo, ja Lydia juoksee pois paikalta. Uuno lähtee takaisin Tuura-yhtymään, jonne ovat palaamassa kesähuvilalta Sörsselssön ja Hugo. Pihalla Lydia tulee Hugon luokse, ja he lähtevät autolla jättäen Sörsselssönin kadulle. Lydia kertoo Hugolle suojelevansa tätä ja vievänsä hänet turvaan ulkomaille.
Koko perhe ja johtoryhmä ovat kokoontuneet Tuuran huvilalle Uunon toimitusjohtajaksi nimittämistilaisuuteen. Tuura nimittää Uunon yhtiönsä toimitusjohtajaksi. Samalla Uuno ilmoittaa, että on hakeutunut varhaiseläkkeelle, eikä näin ollen ole enää käytettävissä.
Arvioita
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu Tupla-Uunoa yllätyksettömän taatuksi uunoiluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Indiana Jones and the Emperor’s Tomb
Pelin tarina perustuu vuoteen 1935, aikaan hieman ennen elokuvan Indiana Jones ja tuomion temppeli tapahtumia. Pelissä Indiana Jones jahtaa mustaa helmeä, jota kutsutaan nimellä ”Lohikäärmeen sydän”. Pelissä helmen omistava voi hallita sillä muiden ihmisten mieliä. Helmen perässä ovat myös Albrecht Von Beckin johtamat natsit sekä Marshall Kain johtama Kiinan alamaailma.
Tasot
Jokaisesta pelin tasosta löytyy kolme salaista piilotettua aarretta. Kun pelaaja löytää kaikki aarteet, avautuu bonukseksi päävalikkoon ekstra, jossa voi katsella muun muassa peliin liittyviä hahmojen taideteosversioita, luonnoksia jne.
Vastaanotto
Pelin Xbox- ja Windows-versioita on kehuttu hyvästä tunnelmasta ja pelattavuudesta. Kritiikkiä versiot ovat saaneet huonoista kamerakulmista, kontrolleista ja graafisista ongelmista. Xbox-versiosta käännettyä PlayStation 2 -versiota on kritisoitu huolimattomuudesta, ja pelissä on sanottu olevan ohjelmointivirheitä.
Kalle Hietanen
Kalle Hietanen (s. 1979) on vantaalainen pesäpallon syöttötuomari. Hietanen on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Hietasen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 19. toukokuuta 2009 pelattu Hyvinkään Tahko – Kouvolan Pallonlyöjät. Ammatiltaan Hietanen on työvuorosuunnittelija.
Saavutukset
Pesäpallotuomarina:
Tiedonantaja
Tiedonantaja on vuodesta 1968 lähtien ilmestynyt suomalainen kommunistinen työväenlehti. Aiemmin Suomen Kommunistisen Puolueen opposition päälehtenä tunnettu Tiedonantaja on nykyään nykyisen SKP:n pää-äänenkannattaja.
Perustaminen
Tiedonantajan alkuna voidaan pitää SKP:n Uudenmaan piirijärjestön vuosina 1967–1968 julkaisemaa Tiedote-jäsenlehteä. Keväällä 1968 piiri alkoi suunnitella uutta säännöllisesti ilmestyvää ja tilauspohjaista lehteä. Syyskuun Tiedotteessa julistettiin lehden nimikilpailu ja ensimmäinen Tiedonantaja ilmestyi lokakuun alussa. Lehti alkoi ilmestyä 1–2 kertaa kuussa. Piirisihteeri Markus Kainulainen ja Urho Jokinen olivat hankkeen keskeisimmät taustahenkilöt. Lehden menot katettiin aluksi pääosin Uudenmaan ja muiden oppositiopiirien varoilla. SKP:n opposition aikeet levittää lehteä Uudenmaan ulkopuolelle herättivät jyrkkää vastustusta puolueen enemmistön riveissä ja marraskuussa puolue kielsi tämän. Ukaasi ei kuitenkaan tehonnut. Alkuvuonna 1969 Turun ja Etelä-Karjalan piirijärjestöt ilmoittivat halukkuudestaan saada Tiedonantaja jäsenlehdekseen ja pian lehdessä alkoi ilmestyä tukilistoja ympäri maata. Tšekkoslovakian tapahtumien jälkeen siitä päätettiin tehdä kaikkien puolueen opposition hallussa olleiden piirijärjestöjen lehti. Lehden toimituskunta työskenteli tuolloin yhdessä huoneessa Koiton talossa.
thumb|Tiedonantajan rintamerkki oli suosittu kannattajien tunnus. Merkissä oli kuvattuna Marx, Lenin ja Engels, mutta 1970-luvulla Engels jätettiin pois. Nykyisen valtakunnallisen Tiedonantajan syntyhetkenä pidetään elokuuta 1969, jolloin se muuttui vähemmistökommunistien (ks. taistolaisuus) maanlaajuiseksi lehdeksi haastaen SKDL:n ja SKP:n virallisen pää-äänenkannattajan, Kansan Uutiset.
Tiedonantajan julkaisusta huolehti pitkään Tiedonantaja-yhdistys, joka perustettiin 15. toukokuuta 1969 Helsinki-paviljongilla pidetyssä kokouksessa. Yhdistyksestä tuli puolueopposition tärkeä julkinen rinnakkaisjärjestö, etenkin SKP:n enemmistön hallitsemissa piireissä. Yhdistystä johti (1970–1979) SKP:n Uudenmaan piirisihteeri Markus Kainulainen, joka olisi halunnut yhdistyksestä kehitettävän tiukemmin puoluemuotoista organisaatiota kuin mihin muu taistolaisjohto oli valmis. Tiedonantajan lisäksi yhdistys julkaisi ruotsinkielistä Arbetartidningen Enhetiä.
SKP:n enemmistö vaati jatkuvasti sekä lehden että sitä julkaisseen yhdistyksen lakkauttamista eli virallisemmin "lehdistökysymyksen ratkaisua". Osapuolet pääsivät asiassa osittaiseen kompromissiin loppuvuodesta 1983, jolloin päätettiin perustaa SKP:lle oma äänenkannattaja (Yhteistyö). Projekti kuitenkin kariutui tiedonantajalaisten kieltäydyttyä luopumasta omasta lehdestään ja enemmistöläisten pidettyä uutta lehteä jo alkujaan "kuolleena syntyneenä".
1970- ja 1980-luvut
Tiedonantajalla oli avustajia useissa sosialistisissa maissa. Lehden keskeistä sisältöä oli Neuvostoliiton uutistoimistolta (TASS) saatu aineisto. Niinpä lehteä luettiin Suomen poliittisissa piireissä tarkoin 1970- ja 1980-luvuilla, koska sen katsottiin välittävän Moskovan virallisia kannanottoja. Lehti julkaisi usein myös mm. Vladimir Leninin ja Otto Ville Kuusisen lausuntoja. Toisaalta Tiedonantajan artikkeleja ja sen arvioita Suomen sisäpoliittisesta tilanteesta julkaistiin samoilla vuosikymmenillä usein Neuvostoliiton virallisissa sanomalehdissä Pravdassa ja Izvestijassa.
Toistuvasti Tiedonantajan sivuilla esiintynyt teema oli "oikeistovaara". Esimerkiksi vuoden 1982 presidentinvaalin edellä lehti varoitti "uudesta Honka-liitosta", jolla vaalin ennakkosuosikkia, pääministeri Mauno Koivistoa tukemaan asettuneet Perustuslaillinen Oikeistopuolue ja Suomen Maaseudun Puolue "hyökkäävät yhdessä SDP:n kanssa Paasikiven-Kekkosen linjaa vastaan". Tiedonantaja itse ja SKP:n vähemmistösiipi kannattivat uudeksi presidentiksi samaan aikaan Suomen Pankin vt. pääjohtajaa Ahti Karjalaista, jolla oli myös Keskustapuolueessa tuolloin valtaa pitäneen K-linjan vahva tuki.
Vuonna 1980 Tiedonantaja julkaisi "mustan listan" neuvostovihamielisinä pitämistään lehdistä. Listalle joutuivat Helsingin Sanomat, Aamulehti, Satakunnan Kansa, Vaasa, Karjalainen, Uusi Suomi, Suomen Kuvalehti, Kanava, Nootti ja Express.
Professori Timo Vihavaisen mukaan Tiedonantaja oli suomettumisen aikana kansainvälisesti arvioiden ainutlaatuisen merkittävä pienen poliittisen ryhmän julkaisu, koska se julistautui itse ehdottoman luotettavaksi Moskovan palvelijaksi. Vihavainen on kirjoittanut, että kun Itä-Euroopan maissa naureskeltiin omien kommunististen puolueiden pää-äänenkannattajien olevan Pravdan käännöksiä, Suomen vähemmistökommunisteille samasta asiasta ei voinut letkautella, koska he tekivät siitä itse kunnia-asian. Vertauskuvallista oli myös se, että Tiedonantajan varapäätoimittaja, myöhempi päätoimittaja Erkki Susi pakinoi nimimerkillä Aleksandrovitš, mikä viittasi pyrkimykseen jäljitellä Pravdan nimimerkki Aleksandrovia.
Ilmestyminen ja rahoitus
Epäsäännöllisesti aloittanut Tiedonantaja alkoi vuoden 1970 alusta ilmestyä kerran viikossa ja vuoden 1972 alusta kolme kertaa viikossa. Lokakuun alusta 1973 ilmestymiskerrat lisääntyivät neljään viikossa. 1980-luvun lopussa lehden ilmestymiskertoja vähennettiin. Tiedonantaja muuttui viikkolehdeksi marraskuussa 1990. Toukokuusta 2018 alkaen Tiedonantaja ilmestyy kerran kuukaudessa.
1970-luvulla Tiedonantaja saavutti laajan lukijakunnan päätoimittaja Urho Jokisen alaisuudessa. Toimitukseen tulvi avustuksia etenkin uusvasemmistolaiseen liikkeeseen liittyneiltä opiskelijoilta. Lehdessä julkaisi vappu- ja uudenvuodentervehdyksensä parhaimmillaan yli 50 000 ihmistä. Tervehdyksiä ilmestyi lehdessä useita päiviä. Lehden levikki oli tuolloin parhaimmillaan noin 30 000. Kannattajien lisäksi myös vastustajat lukivat lehteä olettaessaan sen heijastavan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) kantoja.
Tiedonantaja julkaisee vappu- ja uudenvuodentervehdyksiä edelleen ja niillä on roolinsa vähävaraisen lehden rahoituksessa. Rahaa lahjoittaneiden nimiä julkaistaan lehdessä säännöllisesti. Lehti on usein kritisoinut saamansa valtion (ja ay-liikkeen) tuen vähäisyyttä. Lehti on luokiteltu sanomalehtitukea jaettaessa mielipidelehdeksi ja mielipidelehdille tukea jaettaessa sanomalehdeksi. Tiedonantajaa tekee päätoimittajan lisäksi kolme osa-aikaista työntekijää. Vielä 1980-luvulla lehden keskustoimituksessa työskenteli yli kymmenen ihmistä. Ennen maanosan "hullua vuotta" 1989 Euroopan sosialistimaihin sijoitetut kirjeenvaihtajat saivat tiettävästi taloudellista tukea myös isäntämailtaan.
Tiedonantaja sai vuodesta 1970 alkaen osansa NKP:n SKP:n osapuolille suuntaamasta taloudellisesta avusta.
Tiedonantajaa painettiin aluksi Nurmijärven Sanomien painossa ja toukokuusta 1969 alkaen TPSL:n omistamassa Kirjapaino Kursiivissa.
Reaktiot
Tiedonantaja on aina herättänyt voimakkaita reaktioita vastustajissaan niin puolueen sisällä kuin ulkona. Vuonna 1977 tunnettu uusnatsi ja satanisti Pekka Siitoin tuomittiin vankeuteen yllytyksestä Tiedonantajaa painaneen Kirjapaino Kursiivin osittain epäonnistuneeseen tuhopolttoon. Tapaus sai laajaa huomiota Suomessa ja kansainvälisesti. SKP:n oppositio vaati valtiolta kovempia toimia äärioikeiston hillitsemiseksi. Taisto Sinisalon mukaan tuhopolttoyritys muutti yleistä suhtautumista Tiedonantajaa kohtaan myönteisempään suuntaan ja lisäsi sen myyntiä.
Tiedonantaja-kappale
Aulikki Oksanen levytti vuonna 1971 levikinedistämiskappaleen Tiedonantaja (Toveri USNL 1), jonka julkaisi Uudenmaan sosialistinen nuorisoliitto. Kappaleen sävelsi Eero Ojanen ja sitä esitti myös muun muassa Agit-prop. Seitsemäntuumaista singleä mainostettiin Tiedonantajassa runsaasti. Levyn b-puolella oli kappale Tunnetko vihollisen.
Rock-muusikko Kari Peitsamo julkaisi vuonna 2004 Tiedonantaja-valssi-kappaleen levyllään Taistelujen tiellä.
Suomen kielen lautakunta
Lautakunta päättää suomen kielen käyttöön liittyvistä yleisistä ja periaatteellisista suosituksista ja esittää kannanottoja kielenkäytöstä ja kielipolitiikasta. Lautakunnan käsittelyyn tulee asioita Kielitoimiston ja Kielitoimiston sanakirjan aihepiireistä. Sen edeltäjiä ovat Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kielivaliokunta (1928–1948), Suomen Akatemian kielilautakunta (1949–1969) ja Nykysuomen laitoksen kielilautakunta (1970–1976).
Lautakunnan sihteerinä toimii erityisasiantuntija Sari Maamies (Kotimaisten kielten keskus).
Kannanottoja
Suomen kielen lautakunta linjasi kokouksessaan 31. tammikuuta 2014, että muoto alkaa tekemään on osa yleiskieltä samalla tavalla kuin alkaa tehdä.
QF 2 naulan Mk VIII
QF 2 naulan Mk VIII oli Britannian kuninkaallisen laivaston 40 millimetrin ilmatorjuntatykki.
Laivasto havaitsi nopeasti ampuvan moniputkisen lähitorjunta-aseen tarpeen. Aseen suunnittelu alkoi vuonna 1923 ja se pohjautui edeltäneeseen QF 2 naulan Mk II -tykkiin. Etuna työssä oli se, että ensimmäisen maailmansodan aikaisissa varastoissa oli runsaasti 2 naulan tykin ammuksia. Rahoituksen puutteiden vuoksi suunnitellut aseet saatiin käyttöön vasta 1930-luvulla.
Ensimmäiset asennukset olivat 11,8 - 17,35 tonnia. Kahdeksanputkiset Mark V ja Mark VI asennukset soveltuivat risteilijöihin ja niitä suurempiin aluksiin. Vuodesta 1935 alkaen toimitettiin neliputkista VII asennusta, joka oli puolet kahdeksanputkisesta asennuksesta. Neliputkinen asennus soveltui hävittäjiin ja niitä suurempiin aluksiin. Moniputkiset asennukset vaativat neljä erilaista asetta ja niitä kutsuttiin lempinimellä Chicago Piano.
Yksiputkiset manuaalinen Mark VIII ja sähkötoiminen Mark XVI olivat myös laajalti käytössä. Niitä sijoitettiin pääasiassa keveisiin saattajiin kuten korvetteihin ja rannikkopuolustusaluksiin kuten moottoritykkiveneisiin.
Liu Kang
Liu Kang on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat -videopelisarjassa. Hänen ääninäyttelijänään toimii Tom Choi.
SB Savo
Historia
Seura perustettiin vuonna 2001, kun varpaisjärveläinen SB Raptors ja nilsiäläinen NFL yhdistyivät. Joukkue aloitti pelaamalla III-divisioonaa, mutta nousi sarjaportaita ylöspäin. Edustusjoukkue pelasi vuodet 2004-2009 miesten 1.divisioonaa. Nykyisin joukkue pelaa miesten 2-divisioonaa Savo-Karjalan lohkossa nimellä KSS Savo johtuen SB Savon ja kuopiolaisen KSS seurafuusiosta.
Liu Kang
Taustaa
Liu Kang on kiinalainen Shaolin Kung Fu taistelija. Hän toimii Earthrealmin puolustajana ja on Raidenin ja Kung Laon hyvä ystävä. Liu Kang on myös ihastunut Kitanaan. Liu Kangilla on punaiset housut, mustat kengät ja punainen otsapanta. Liu Kang pystyy tekemään tulihyökkäyksiä.
Peleissä
Mortal Kombat vs. DC Universe -pelissä Liu Kang palasi Wu Shin akatemiaan Shao Kahnin invaasion epäonnistuttua ja huomasi tovereidensa katoavan salaperäisesti. Ollessaan meditoimassa Kitana yritti hiipiä huomaamatta Liu Kangin luo, mutta Liu Kang havaitsi hänet. Kitanan kerrottua sotureidensa katoamisesta Liu Kang oli samaa mieltä Kitanan kanssa Black Dragon tai Lin Kuei-klaanin mahdollisesta syyllisyydestä. Liu Kang lähtee etsimään Sub-Zeroa ja kohtaa uudelleen Kitanan joka kertoo Sonyan jo jäljittävän Kanoa. Myöhemmin Sub-Zero hyökkää Liu Kangin kimppuun mutta Liu Kang kukistaa Sub-Zeron taistelussa. Sub-Zero kertoo klaaninsa jäsenten katoamisesta syyttäen Liu Kangia asiasta mutta Liu Kang vakuuttelee syyttömyyttään ja estää Scorpionia hyökkäämästä Sub-Zeron kimppuun ansaiten Sub-Zeron luottamuksen. Liu Kang taistelee Scorpionia vastaan voitokkaasti ja todistaa Scorpionin äkillisen katoamisen ja Flashin saapumisen. Liu Kang uskoo Flashin olevan Shang Tsung valeasussa ja kukistaa Flashin taistelussa. Liu Kang yrittää viedä Flashin mestariensa luo, mutta kohtaa Shang Tsungin, joka kertoo Liu Kangille tappaneensa hänen mestarinsa, mistä Liu Kang raivostuu ja kukistaa Shang Tsungin taistelussa, mutta jättää tämän eloon. Liu Kang kohtaa Sonyan, joka kertoo tälle mahdollisten katoamisten syyn olevan uusi tuntematon uhka. Myöhemmin yrittäessään tutkia Flashin ympärillä olevaa auraa, Liu Kang siirtyy yllättäen Gothamiin ja kohtaa Batmanin taistellen häntä vastaan häviten taistelun. Liu Kang vangittiin, mutta myöhemmin Raiden pelasti hänet. Raidenin temppelillä Liu Kang kertoi tapahtuneesta muille ja Raiden kertoi syyksi maailmojen yhdistymisen. Liu Kang oli myöhemmin läsnä Quan Chin saavuttua paikalle Kitanan kanssa ja todisti kuinka Quan Chi kertoi Kitanan raivotilasta ja vapautti Kitanan voimillaan vallastaan ja pyysi Raidenin apua tilanteen ratkaisemiseksi. Liu Kang suostui vastahakoisesti yhteistyöhön Shang Tsungin kanssa ja heidän tutkiessa salaperäistä linnoitusta Liu Kang taisteli voitokkaasti Green Lanternia vastaan. Myöhemmin Liu Kang joutuu raivotilaan ja taistelee Shang Tsungia vastaan, mutta häviää taistelun. Myöhemmin Green Lantern kukistaa Liu Kangin uusintaottelussa, mutta Shang Tsung pelastaa Liu Kangin hengen kukistamalla Green Lanternin. Myöhemmin Liu Kang on läsnä muiden kanssa Outworldissa, jossa Liu Kang taistelee jälleen Green Lanternia vastaan voitokkaasti, mutta Raidenin jouduttua raivotilaan, hän kukistaa Liu Kangin taistelussa ja Liu Kang menettää tajuntansa. Myöhemmin Liu Kang todisti, kuinka Raiden ja Teräsmies kukistivat Dark Kahnin ja palauttivat maailmat ennalleen.
Vuoden 2011 Mortal Kombat -pelissä Liu Kang on läsnä Raidenin saadessa näkyjä tulevaisuudesta ja huomaa Raidenin amuletin halkeilun. Liu Kang nuhtelee Johnny Cagea tämän puhuttua Raidenille epäkunnioittavasti. Myöhemmin Liu Kang kukistaa taistelussa Ermacin ja on läsnä Raidenin pohtiessa näkynsä mahdollisesti tarkoittavan Liu Kangia. Liu Kang kukistaa Kitanan joka yritti tappaa hänet, mutta Liu Kang jätti Kitanan eloon sanoen toivovansa heidän vielä tapaavan paremmissa merkeissä. Liu Kang kukisti myöhemmin Scorpionin ja Quan Chin taistelussa. Liu Kang kukistaa myöhemmin Goron ja Shang Tsungin voittaen turnauksen. Liu Kang julistettiin Mortal Kombat-mestariksi Wu Shin akatemiassa. Liu Kang myöhemmin avusti Kung Laoa pelastamaan tämän shaolin-tovereita tarkatanien hyökkäykseltä. Liu Kang myöhemmin taisteli Sheevaa vastaan yrittäessään pelastaa vangittua Kitanaa. Liu Kang myöhemmin tainnutti Goron ja onnistui pelastamaan Kitanan teloitukselta viime hetkellä. Myöhemmin Shao Kahnin tapettua Kung Laon, Liu Kang hyökkää Shao Kahnin kimppuun kukistaen tämän taistelussa, jonka jälkeen Liu Kang tappaa Shao Kahnin iskemällä tulisen nyrkkinsä tämän rinnan läpi. Myöhemmin Liu Kang oli Raidenin mukana pyytämässä apua jumalten vanhimmilta, jotka kieltäytyivät auttamasta heitä. Palattuaan Liu Kang huomaa kauhukseen Sindelin tappaneen lähes kaikki ystävänsä ja ehtii hyvästellä Kitanan ennen tämän kuolemaa. Liu Kang myöhemmin kieltäytyi tulemasta Raidenin mukaan pyytämään apua Quan Chilta pitäen Raidenia hulluna. Myöhemmin Liu Kang yrittää estää Shao Kahnia tulemasta portaalin läpi Earthrealmiin, mutta Raiden estää häntä selittäen tälle syyn. Liu Kang ei usko Raidenia ja taistelee tätä vastaan, mutta häviää. Liu Kang hyökkää Raidenin kimppuun, mutta Raiden torjuu Liu Kangin tuli-iskun sähköllään, mikä saa Liu Kangin oman tulihyökkäyksen ampumaan takaisin polttaen Liu Kangin kuoliaaksi Raidenin kauhuksi. Liu Kang viimeisinä sanoinaan sanoi Raidenin aiheuttaneen kaikkien kuoleman. Myöhemmin kukistettua Shao Kahnin lopullisesti Raiden suree yhdessä selvinneiden Johnny Cagen ja Sonya Bladen kanssa Liu Kangin kuolemaa syyttäen itseään tekemistään virheistä. Raiden myöhemmin vei Liu Kangin ruumiin pois todennäköisesti haudaten hänet Wu Shin akatemiaan nimeten temppelin Liu Kangin mukaan kunnioittaen tämän muistoa.
Mortal Kombat X -pelissä langennut Liu Kang nähdään Quan Chin palvelijana. Jax onnistuu kukistamaan Liu Kangin taistelussa vangitessaan Quan Chitä. Liu Kang oli myöhemmin läsnä yhdessä Kung Laon, Kitanan, Sindelin ja Smoken kanssa kumartaen vapautuneelle Shinnokille. Myöhemmin Raiden kohtaa Liu Kangin, joka syyttää Raidenia hänen kuolemansa aiheuttamisesta kysyen ivallisesti onko hän saanut yhä näkyjä tulevasta ja taistelee Raidenia vastaan, mutta Raiden kukistaa Liu Kangin. Liu Kang myöhemmin keskusteli D'Vorahin, Kitanan ja Sindelin kanssa Shinnokin suunnitelmasta vallata Earthrealm ja kukistaa jumalten vanhimmat. Liu Kang yritti Kung Laon ja Smoken avulla päästä Raidenin käyttämän portaalin luo, mutta Takeda ja Jacqui pidättelivät Liu Kangia ja muita tarpeeksi kauan, jotta Cassie ehti kukistaa Shinnokin. Myöhemmin Liu Kangista tuli uusi Netherealmin hallitsija yhdessä Kitanan kanssa Shinnokin kukistuttua.
Mortal Kombat 11 -pelissä langennut Liu Kang aiheutti Sonyan kuoleman romauttamalla katon tämän päälle. Cassie taisteli Liu Kangia vastaan ja voitti tämän. Myöhemmin Liu Kangin ja Kitanan seuratessa Netherealmin linnoituksen tuhoja, Kronika ilmestyy hänen ja Kitanan eteen tarjoten yhteistyötä. Myöhemmin Kronika toi aikamyrskyn avulla menneisyyden Liu Kangin nykyaikaan. Menneisyyden Liu Kang sai kuulla kohtalostaan, mutta päätti silti pysyä Raidenin puolella. Menneisyyden Liu Kang yhdessä menneisyyden Kung Laon kanssa matkasivat Wu Shin Akatemiaan, jossa he taistelivat Gerasia ja langenneita itseään vastaan. Myöhemmin menneisyyden Liu Kang avusti Kitanaa Jaden pelastamisessa. Myöhemmin Raidenin kiduttaessa menneisyyden Scorpionia Shinnokin amuletilla, Liu Kang hyökkää Raidenin kimppuun ja tilanne uhkaa toistaa aiemmat Liu Kangin kuolemaan johtaneet tapahtumat, kunnes Raiden tajuaa Kronikan järjestäneen useita eri aikajanoja, joissa hän tappaa Liu Kangin. Kronika pysäyttää ajan ja vie menneisyyden Liu Kangin mukanaan linnoitukseensa, missä langennut Liu Kang imee menneisyyden itsensä sielun itseensä vahvistuakseen. Raiden taistelee langennutta Liu Kangia vastaan Netherealmissa ja voitettuaan hänet Raiden yhdistää itsensä ja menneisyyden Liu Kangin langenneen Liu Kangin kanssa muuttaen Liu Kangin tulijumalaksi. Liu Kang uusien voimiensa avulla tunkeutuu Kronikan linnoitukseen ja kukistaa taistelussa langenneet Kitanan, Kung Laon ja Jaden sekä Cetrionin, Kronikan tyttären. Kronika taistelee Liu Kangia vastaan luomassaan Uudessa Ajassa ja pitkän taistelun jälkeen Liu Kang kukistaa Kronikan muuttamalla hänet kristallipatsaaksi ja tuhoaa hänet. Raiden erkanee Liu Kangista ja kertoo Liu Kangille tämän olevan nyt Earthrealmin uusi suojelija ja hänen voivan käyttää Kronikan Ajan Tiimalasia muovaamaan kaikille suotuisan Uuden Aikakauden. Liu Kang värvää Kitanan avukseen tähän tehtävään. Pelin vaihtoehtoisessa lopetuksessa Raiden palattuaan tavalliseksi ihmiseksi suostui auttamaan Liu Kangia tämän tehtävässään niin kauan kuin hänen elinaikansa kestää. Pelin pahassa lopetuksessa Kronika kukisti Liu Kangin ja mestasi tämän julistaen Uuden Aikakauden alkaneeksi.
Mortal Kombat 11: Afrermath -pelissä Liu Kangin aloittaessa Uuden Aikakauden luomisen, menneisyyden Shang Tsung, Fujin ja Nightwolf ilmestyvät paikalle keskeyttäen hänet. Shang Tsung selittää Liu Kangille tämän tarvitsevan Kronikan kruunun voidakseen luoda Uuden Ajan hajottamatta tiimalasia. Liu Kang lähettää tiimalasin avulla Shang Tsungin, Fujinin ja Nightwolfin menneisyyteen noutamaan kruunun. Myöhemmin henkiinheränneen Sindelin parannettua Shao Kahnin vammat tämän taisteli menneisyyden Liu Kangia vastaan Netherealmissa voitokkaasti murskaten tämän jalat vasarallaan, mikä vaikutti myös langenneeseen Liu Kangiin. Myöhemmin kun Shang Tsung oli kukistanut Kronikan ja oli voittamaisillaan, tulevaisuuden Jumalaksi muuttunut Liu Kang ilmestyi paikalle paljastaen Shang Tsungille tienneen alusta saakka tämän tulevasta petoksesta ja sallineensa tämän kukistaa ystävänsä ja Kronikan, jotta hän voisi itse kukistaa Shang Tsungin ja saada kruunun itselleen ja luoda ystävilleen paremman Uuden Aikakauden. Liu Kang onnistui pitkän taistelun jälkeen kukistamaan Shang Tsungin ja saamaan kruunun haltuunsa. Myöhemmin Liu Kang ilmestyi menneisyydessä Suurelle Kung Laolle ja alkoi kouluttamaan tätä tämän tulevaa Mortal Kombat turnausta varten. Pelin pahassa lopetuksessa Shang Tsung kukisti Liu Kangin ja imi tämän sielun itseensä tappaen tämän.
Elokuvissa
Vuoden 1995 Mortal Kombat -elokuvassa Liu Kang kukisti Shang Tsungin ja voitti Mortal Kombat -turnauksen. Elokuvassa Mortal Kombat: Annihilation Liu Kang kukisti Shao Kahnin ja onnistui pelastamaan Earthrealmin. Animaatioelokuvassa Mortal Kombat Legends: Scorpion's Revenge Raiden valitsi Liu Kangin osallistumaan Mortal Kombat -turnaukseen Earthrealmin edustajana. Liu Kang kohtasi Kitanan, joka yritti tappaa hänet, mutta Liu Kang kukisti Kitanan ja jätti tämän eloon. Lopputaistelussa Liu Kang melkein hävisi taistelun Gorolle, mutta Scorpion pelasti Liu Kangin hengen tappamalla Goron. Vuoden 2021 Mortal Kombat -elokuvassa Liu Kang nähtiin Earthrealmin puolustajana kouluttaen taistelijoita yhdessä Kung Laon kanssa Raidenin temppelillä. Liu Kang myöhemmin auttoi Jaxia kukistamaan Kabalin ja Reikon taistelussa.
3-kinuklidinoli
3-kinuklidinoli (C7H13NO) on heterosyklisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lääkeaineiden valmistukseen ja katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa 3-kinuklidinoli on väritöntä kiteistä ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Asetoniin ja bentseeniin 3-kinuklidinoli liukenee heikommin. 3-kinuklidinolilla on verenpainetta alentavia ominaisuuksia. 3-kinuklidinoli on kiraalinen yhdiste ja sillä on R- ja S-enantiomeerit.
3-kinuklidinolin valmistus perustuu 3-kinuklidinonin pelkistämiseen. Yleensä pelkistys suoritetaan vedyttämällä, ja tämän jälkeen enantiomeerit erotetaan resoluutiolla. On kehitetty myös stereospesifisiä vedytysmenetelmiä. Tämän lisäksi pelkistykseen on tutkittu bioteknillisiä menetelmiä käyttäen hyödyksi mikrobien ketoreduktaasientsyymejä. 3-kinuklidinolia voidaan käyttää lääkeaineiden kuten revatropaatin, sevimeliinin ja talsaklidiinin valmistamiseen. Lisäksi siitä voidaan valmistaa kemiallisena aseena käytettyä 3-kinuklidinyylibentsilaattia. Orgaanisen kemian synteeseissä yhdistettä voidaan käyttää Baylis–Hillman-reaktion katalyyttinä, estereiden synteesissä ja eräiden aldehydien hapetuksissa.
Nikolaus V
thumb|200px|Nikolaus V:n vaakuna. Nikolaus V (1397 – 1455), alk. Tomaso Parentucelli, oli paavina 6. maaliskuuta 1447 – 24. maaliskuuta 1455. Nikolaus V suosi humanismia ja toi renessanssin vaikutteita Roomaan. Nikolaus V halusi palauttaa Rooman Italian tärkeimmäksi sivistyskeskukseksi. Hän pyrki myös kohentamaan kaupungin rakennuksia ja vedenjakelua.
Nuoruus ja uran alkuaika
Tommaso Parentucelli oli syntyjään kirurgin poika Sarzanan pikkukaupungissa. Hän toimi aluksi opettajana. Kirkolliselle uralle siirryttyään hän kohosi Bolognan arkkipiispaksi ja roomalaisen Santa Susannan titulaarikirkon kardinaaliksi. Hän oli eloisa puhuja ja hänellä oli tarkka muisti. Hän osallistui vuoden 1439 Firenzen kirkolliskokoukseen, jossa hän kiinnostui humanistisista aatteista, kirjallisuudesta ja antiikin filosofioista. Häntä alettiin pitää “kirjallisuuden tukipylväänä”. Hänen kirjalliseksi neuvonantajakseen nousi firenzeläinen kirjakauppias Vespasiano da Bisticci. Parentucelli piti välttämättömänä koota lännen kirkolle suuri kirja-aarteisto, jollainen Bysantin kirkolla oli. Sen perustaksi muodostui Boccaccion yksityiskirjasto Biblioteca Mariana Venetsiassa. Tavoite oli oikea-aikainen, sillä Nikolaus V:n paavikaudella vuonna 1453 Bysantti kukistui.
Paavina
Paaviksi noustuaan Nikolaus V käynnisti mittavan käännösohjelman, jonka tavoitteena oli kääntää antiikin klassisia teoksia latinaksi. Nikolaus V:n aikana käännetyt ja jäljennetyt käsikirjoitukset muodostivat pohjan Vatikaanin kirjastolle.
Paavien harjoittaman tieteen historiassa merkittäväksi virstanpylvääksi voidaan katsoa juuri paavi Nikolaus V:n pontifikaatti vuosina 1447–1455. Nikolaus V oli ensimmäinen humanistisista paaveista, ja hän suosikin suuresti tieteitä ja taiteita. Vatikaanin tieteitä kyseinen paavi tuki erityisesti kirjojen osalta, sillä innokkaana bibliofilian harrastajana tunnettu paavi päätti perustaa Roomaan kirjaston "oppineiden yhteiseksi hyväksi", sekä hankkia sinne "kaikki kreikkalaiset ja latinalaiset kirjat, jotka ovat paavin ja apostolisen istuimen arvoisia". Nikolaus V keräsi kirjoja ympäri Eurooppaa lähettämällä asiamiehiään etsimään niitä, ja hänen kuollessaan paavinistuimelle jäi haltuunsa kyseisen aikakauden laajin kirjakokoelma, joka käsitti yli tuhatkaksisataa käsikirjoitusta. Näiden joukossa oli useita kreikankielisten antiikin filosofien kuten Aristoteleen teoksia, joita Nikolaus V:n Roomaan hankkineet idästä tulleet oppineet olivat kääntäneet. Nikolaus V:n toiminnan seurauksena syntyi Vatikaanin kirjasto Biblioteca Apostolica Vaticana, joka oli vuosisatoja ja on yhä erittäin merkittävä tieteellinen kirjasto.
Roomaa alettiin myös rakentaa. Aluksi kunnostettiin Pantheonin lähelle johtanut Aqua Virgo -akvedukti. Vuonna 1453 avattiin suihkulähde, joka nykyisin tunnetaan nimellä Fontana di Trevi. Nikolaus V:n käynnistämiä rakennustöitä olivat myös Santo Stefano Rotondo -kirkko (1453), Capitoliumin torni ja Castel Sant'Angelon linnoituksen muuri. Nikolaus V:n aikana katakombit nousivat arvostuksen kohteeksi pyhimysten lepopaikkoina.
Nikolaus V kirjoitti vuonna 1452 Portugalin kuningas Alfonso V:lle bullan Dum Diversas, joka valtuutti kuninkaan alistamaan saraseenit ja pakanat orjuuteen. Tätä bullaa käytettiin Portugalin orjakaupan luvallisuuden perustana Länsi-Afrikassa.
John F. Seiberling
thumb|John F. Seiberling John Frederick Seiberling (8. syyskuuta 1918 Akron, Ohio – 2. elokuuta 2008 Akron, Ohio) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui edustajainhuoneen jäsenenä Ohion 14. vaalipiiristä vuosina 1971–1987.
Seiberling syntyi Akronissa, palveli armeijassa vuosina 1942–1946 ja valmistui lakimieheksi. Vielä kongressiuransa jälkeen hän työskenteli Akronin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan henkilökunnassa Ohiossa.
Seiberling oli Goodyearin perustajan, Frank A. Seiberlingin, pojanpoika. Myös hänen serkkunsa Francis toimi kongressin jäsenenä, tosin republikaanisesta puolueesta.
Berghamn (Houtskari)
Berghamn on saari ja kylä Paraisiin kuuluvassa Houtskarissa. Saaren pinta-ala on 2,6 neliökilometriä ja siellä asuu vakinaisesti viisi ihmistä. Kesäisin saaren asukasluku kymmenkertaistuu. Yhteysalus M/S Fiskö kulkee saarelle Korppoosta.
Berghamnin ympäristössä on useita saaria, jotka kuuluvat Berghamnin kylään. Suurimmat niistä ovat Röst, Luk, Roskär ja Hamnholm. Kylän asutus on keskittynyt Berghamnin eteläosaan ja Lukille joiden välissä on Fladan-niminen salmi.
Berghamnin varhaishistoriasta ei ole jäänyt merkkejä, mutta Houstkarin löydöt kertovat että alueella on liikuttu jo tuhansia vuosia. Saarella on ollut luotsi jo 1600-luvun puolessa välissä, ja siitä tuli kruunun rahoittama 1700-luvun alussa. Röstin ja Roskärin välisessä salmessa Berghamnin eteläpuolella on kulkenut laivaväylä vuodesta 1784 lähtien. Berghamin luotsiasema lakkautettiin 1970-luvulla.
Mikko Savola
Mikko Tapio Savola (s. 29. marraskuuta 1981 Ähtäri) on suomalainen keskustalainen poliitikko ja entinen puolustusministeri. Hänet valittiin kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä eduskuntavaaleissa 2011. Savola toimi puolustusministerinä Marinin hallituksessa tammi-helmikuussa 2023.
Berghamn (Houtskari)
Berghamnin lähellä on kaksi hylkyä. Hylyt ovat arviolta 1800-luvulta, ja museovirasto on määritellyt paremmin säilyneen hylyn kiinteäksi muinaisjäännökseksi.
Mikko Savola
Poliittinen toiminta
Savola valittiin 19-vuotiaana vuonna 2001 Ähtärin kaupunginvaltuustoon, missä hän on toiminut sen jälkeen yhtämittaisesti. Vuosina 2005−2008 Savola oli kaupunginhallituksen jäsen. Vuoden 2009 vaalien jälkeen hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Savola ilmoitti luopuvansa kaupunginhallituksen puheenjohtajan tehtävästä tultuaan valituksi kansanedustajaksi.
Savola on toiminut Keskustan Etelä-Pohjanmaan piirin varapuheenjohtajana vuodesta 2010 ja vuodesta 2020 lähtien hän on toiminut piirin puheenjohtajana. Lisäksi hän on edustajana Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin kuntayhtymän valtuustossa vuodesta 2009 alkaen vuosina 2011–2017 hän toimi Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin yhtymävaltuuston puheenjohtajana.
Etelä-Pohjanmaan liiton maakuntavaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 2005–2012. Vuodesta 2021 lähtien hän on toiminut jälleen maakuntavaltuutettuna toimien maakuntavaltuuston puheenjohtajana.
Savola toimi vuosina 2005–2008 Etelä-Pohjanmaan Keskustanuorten puheenjohtajana.
Kansanedustajana
Savola pyrki eduskuntaan jo 24-vuotiaana vuonna 2007, sai 5 281 ääntä eikä tullut valituksi. Kevään 2011 eduskuntavaaleissa Savola sai 5 987 ääntä ja tuli valituksi kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Savola sai kaikkiaan 8 476 ääntä ja tuli valituksi jatkokaudelle. Savolan äänimäärä oli vaalipiirin kuudenneksi suurin.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Savola valittiin kansanedustajaksi 5 710 äänellä.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Savola valittiin kansanedustajaksi 6770 äänellä.
Yksityiselämä
Savola on naimisissa. Sotilasarvoltaan hän on reservin vääpeli.
Puna-apila
Puna-apila (Trifolium pratense) on punakukkainen 15–60 cm korkea, hyvin yleinen apilalaji. Puna-apilaa tavataan alkuperäisenä lähes koko Euroopassa ja lisäksi Pohjois-Afrikassa sekä Keski- ja Pohjois-Aasiassa. Laji on merkittävä rehukasvi ja kauppayrtti.
Ulkonäkö ja koko
thumb|left|250px|Puna-apilan vaalealaikkuisia lehtiä. thumb|left|250px|Puna-apiloita. Tavallisesti monivuotinen puna-apila kasvaa 15–60 cm korkeaksi. Kasvi on pysty tai koheneva, karvainen ja usein monivartinen. Lehdet ovat kolmisormisia eli niissä on kolme 1–5 cm:n pituista, vastapuikeaa tai soikeaa, vaalealaikkuista lehdykkää. Lehtiruodin kanssa pitkälti yhdiskasvuiset korvakkeet ovat puikeita ja otakärkisiä. Kukinnot ovat pallomaisia, perättömiä tai lyhytperäisiä ja sijaitsevat yksittäin tai kaksi lähekkäin. Kukinnon halkaisija on 2–4 cm ja se muodostuu punaisista huulimaisista kukista, jotka ovat tyveltä vaaleampia. Toisiaan kukat voivat olla kokonaan vaaleanpunaisia tai jopa valkoisia. Puna-apilan kukkien tuoksu on peräisin aromaattisista yhdisteistä mm. metyylisalisylaatista, bentsyylialkoholista ja bentsyyliformiaatista. Teriö on tyveltä yhdislehtinen. Kukinnon tyvi on tukilehtien suojusmaisesti ympäröimiä. Puna-apila kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävissä paloissa.
Varsinkin karvaisuuden ja lehdyköiden muodon suhteen puna-apila on varsin monimuotoinen kasvi. Lajista tunnetaan monta muunnosta, jotka ovat lisäksi risteytyneet keskenään. Suomessa lajista tavataan ainakin kahta erilaista muunnosta: var. pratense ja var. sativum. Näistä jälkimmäinen on suurikokoisempi ja runsaskukkaisempi, ja sitä käytetään tämän vuoksi yleisesti rehukasvina. Muita Fennoskandiassa tavattuja muunnoksia ovat muun muassa var. americanum ja var. maritimum.
Suomessa kasvavista muista apilalajeista puna-apila muistuttaa eniten metsäapilaa (T. medium), joka kuitenkin on kauttaaltaan tummempi ja sen lehdykät ovat yksiväriset ja kapeammat.
Levinneisyys
pienoiskuva|Puna-apila. pienoiskuva|[[Hevoskimalainen (Bombus veteranus) puna-apilan kukassa.]] pienoiskuva|f. albiflorum Puna-apilaa kasvaa koko Euroopassa lukuun ottamatta aivan arktisimpia alueita. Lisäksi sitä kasvaa Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan, Turkissa sekä monin paikoin muualla Keski- ja Pohjois-Aasiassa. Se on levinnyt ihmisen mukana myös suurimpaan osaan Pohjois-Amerikkaa. Suomessa puna-apila on hyvin yleinen Keski-Lappia myöten. Pohjois-Lapissa laji harvinaistuu ja puuttuu arktisimmilta alueilta kokonaan.
Elinympäristö
Puna-apila kasvaa avoimilla paikoilla, kuten niityillä, tienvarsilla, joutomailla, kedoilla ja hakamailla.
Käyttö
Puna-apila on timotein (Phleum pratense) ohella Suomen tärkein rehukasvi. Puna-apilaa viljellään yleisesti rehuksi, sillä sen juuristossa elävät bakteerit sitovat typpeä ja siksi apilarehu on proteiinipitoista. Puna-apila on tärkeä kasvi myös hunajan tuotannolle, sekä muutoinkin merkittävä ravintokasvi monille hyönteisille kukkateriöiden torvessa olevan ravitsevan meden vuoksi.
Puna-apila on myös kauppayrtti. Kasvin kukkia ja lehtiä on kuivattu teeksi. Tuoreita kukkia voi käyttää muun muassa salaateissa. Carl von Linnén mukaan kuivattuja, jauhoiksi jauhettuja puna-apilan kukkia käytettiin hätäravintona Irlannissa. Puna-apilasta tehty leipä tunnetaan Irlannissa chambrock-nimellä. Lehtien maku ei ole erityisen miellyttävä, mutta kasvi sopii ravintokasviksi. Rohtona puna-apilaa on käytetty kansanlääkinnässä limaa irrottavana yskänlääkkeenä ja edistämään virtsaneritystä. Kasvista tehtyä puurohaudetta on myös käytetty pehmentämään ihon kovettumia.
Puna-apila sisältää kasviestrogeeneista isoflavoneja biokaniini A:ta, genisteiiniä, daidtseiiniä ja formononetiinia. Puna-apilan sisältämät isoflavonit vaikuttavat elimistössä miltei samaan tapaan kuin naishormoni estrogeeni (molekyylirakenteet ovat hyvin lähellä toisiaan), joten kasvia voidaan käyttää vaihdevuosioireiden helpottamiseen. Kliinisten tutkimusten mukaan puna-apilasta eristetyt isoflavonit voivat vähentää kuumia aaltoja ja muita vaihdevuosioireita. Jos suunnittelee raskautta, on raskaana tai imettää, kannattaa välttää puna-apilan käyttöä. Estrogeenivaikutteisen syövän sairastamisen jälkeen puna-apilaa ei pidä käyttää, eikä myöskään samanaikaisesti verenohennus -tai hyytymisenestolääkkeiden kanssa.
Viljely
Apilat ovat typensitojakasveina edullisia nurmikasveja, sillä ne sitovat juurinystyröidensä avulla ilmakehän typpeä maaperään. Apilat ovatkin siksi erityisesti luonnonmukaisessa tuotannossa merkittäviä viljelykasveja. Apilat parantavat maan kasvukuntoa tuottamalla typpilannoitusta. Juuristomassaa apiloista eniten tuottaa puna-apila ja vähiten yksivuotiset apilat. Puna-apila on yleinen apilalaji, jota tavataan koko Euroopan alueella. Suomessa puna-apilaa viljellään viljelyvyöhykkeillä 1–5.
Puna-apila viihtyy parhaiten mailla, joiden pH on 6–7, koska silloin suurin osa puna-apilan tarvitsemista ravinteista on helpoimmin saatavilla. Maan pH ei saa olla alle 5,5, sillä silloin juurinystyräbakteereiden toiminta heikkenee. Apilalle tärkeä hivenravinne rauta on parhaiten saatavilla kuitenkin maan pH:n ollessa alle 6:ssa. Siksi paras pH apilan viljelyssä on 5,7–5,9. .
Puna-apilaa käytetään yleensä säilörehunurmissa, noin 40–50 % seoksina nurmiheinäkasvien kanssa. Puna-apila soveltuu säilörehunurmiin paremman talvenkestävyytensä vuoksi. Seosnurmena viljely kannattaa, koska se takaa varmemman sadon saamisen vaihtelevissa viljelyoloissa. Heinät myös hidastavat apilan kasvitautien etenemistä. Apilan yleisin kasvitauti on apilanpahkasienen (Sclerotinia trifoliorum) aiheuttama apilamätä, joka aiheuttaa pahimman tuhon kosteissa ja viileissä olosuhteissa. .
Rehukäyttö
Lypsykarjan ruokinnassa apila toimii parhaiten seoksissa. Puhtaalla apilakasvustolla ruokittaessa on kokeissa päästy korkeampaan litramääräiseen tuotokseen kuin puhtaalla heinänurmella, mutta maidon pitoisuuksissa rasva ja valkuainen ovat laskeneet. Nousevan tuotoksen selittää apilarehun sulavan orgaanisen aineksen suurempi osuus. Rehun syönti puolestaan voi vaihdella heinänurmirehun ja apilanurmirehun välillä riippuen rehunkorjuun ajankohdasta, mutta parhaaseen syöntiin kuiva-ainekilojen määrässä on kokeissa päästy syöttämällä 80 % apilaa sisältävää säilörehua. .
Majuri Tuho
Majuri Tuho, oikealta nimeltään Paul Booker on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, joka on ajoittain toiminut myös moraalittomana sankarina. Gardner Foxin ja Gil Kanen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1966 Green Lantern -sarjakuvalehden toisen osan numerossa 43.
Sarjakuva
Nuorena Paul Booker ei seurannut isänsä jalanjälkiä ja ryhtynyt hammaslääkäriksi vaan sortui rikollisuuden teille. Hän joutui pakenemaan Coast Cityn poliiseja ja piiloutui auki olleeseen asuntoon, joka kuului Bookerin tietämättä Vihreän Lyhdyn entiselle ystävälle Thomas Kalmakulle. Booker tutki taloa ja käynnisti vahingossa Kalmakun salaisen ohjauspaneelin, jossa oli miehen oikeuskirja Vihreästä Lyhdystä. Lukiessaan päiväkirjaa läpi hän sai selville Vihreän Lyhdyn ja Salaman salaiset henkilöllisyydet. Booker ajatteli saavansa mainetta rikollisten keskuudessa mikäli hän kykenisi tuhoamaan molemmat sankarit. Booker päätti palkata useita tiedemiehiä luomaan hänelle laitteita, joilla voisi tehdä luonnontuhoja. Hän nimesi samalla itsensä Majuri Tuhoksi. Hänen palkkaamansa tiedemiehet eivät löytäneet keinoa poistaa sankareiden supervoimat, mutta he keksivät säteen, jolla kykenisi vaihtamaan sankareiden supervoimia keskenään mikä voisi aiheuttaa hämmennystä.
Majuri Tuho hyökkäsi Vihreän Lyhdyn ja Salaman kimppuun uusine voimineen ja onnistui tiedemiesten luomalla aseella vaihtamaan sankareiden voimat. Se ei kuitenkaan estänyt heitä vaan kaksikko päihitti yhdessä Majuri Tuhon. He olettivat Tuhon kuolleen räjähdyksen seurauksena. Heidän tietämättä Majuri Tuho oli pitänyt yllään laitetta, joka suojeli häntä miltä tahansa tuholta, jonka hän itse oli luonut. Muutaman viikon aikana Majuri Tuho oli kerännyt takaisin ihmismuotonsa räjähdyksen jäljiltä ja palasi takaisin rikollisuuden teille. Hän tapasi sattumalta Hal Jordanin alias Vihreän Lyhdyn High Cityssä, jossa Jordanista oli tullut vakuutusten myyjä. Majuri Tuho otti selville Jordanin työnantajan yhtiön nimen ja suuntasi rakennuksen toimistoon ottamaan selville missä asunnoissa Jordan oli käynyt tarjoamassa vakuutuksia. Sittemmin Majuri Tuho suuntasi asuntoja kohti luomaan luonnonkatastrofeja henkilöille jotka olivat ostaneet vakuutuksen. Myöhemmin hän kävi manipuloimassa Vihreän Lyhdyn asua ja sormusta yrittäen myöhemmin pakottaa Jordania pukeutumaan niihin. Ilmestyttyään vakuutusyhtiön eteen rikollisasu päällään, Jordan vaihtoi asunsa Vihreäksi Lyhdyksi, mutta ei kyennyt estämään Majuri Tuhoa. Tämän myötä Majuri Tuho pakeni paikalta jättäen Jordanin kärsimään paikalleen. Jordan sai selville Majuri Tuhon energian tehneen mahdottomaksi ladata voimasormusta. Hän kuitenkin loi suunnitelman, jolla saisi Majuri Tuhon energian murretuksi.
Myöhemmin Majuri Tuho yllytti Vihreää Lyhtyä kohtaaman hänet High Cityn pankissa, jossa hän antoi ylimielisesti Vihreän Lyhdyn lyödä vapaasti, tietäen ettei sankari kykenisi vahingoittamaan häntä ilman voimasormusta. Majuri Tuhon yllätykseksi Vihreä Lyhty oli ottanut mukaansa näkymättömän voima-akun, jolla Vihreät Lyhdyt lataavat voimasormuksensa ja löi Majuri Tuhon tajuttomaksi. Ennen kuin Jordan vei roiston poliisien huostaan hän tutki sormuksellaan Majuri Tuhon mielen ja yritti löytää taajuuden Majuri Tuhon tuhon energioille, joilla hän oli aiheuttanut ihmisille harmia. Lisäksi Jordan pyyhki Majuri Tuhon muistista Salaman henkilöllisyyden, mutta ironisella kostolla jätti oman salaisen henkilöllisyytensä Majuri Tuhon muistiin. Herättyään Majuri Tuho oli raivoissaan Jordanille ja yritti paljastaa sankarin henkilöllisyyden mutta ei kyennyt sanomaan Hal Jordanin nimeä, koska Jordan oli luonut hänen mieleensä kiellon, joka esti nimen lausumisen.
Vuosia myöhemmin Majuri Tuho liittyi kenraali Scarrin Army of Crime ryhmään, jossa hän sieppasi rikkaita Gotham Cityn asukkaita ja vaati heistä lunnaita ostaakseen ryhmälle uusia superaseita. Heidän ryhmänsä kuitenkin hajosi Teräsmiehen ja Batmanin vuoksi.
Toimittuaan väliaikaisesti Injustice Leaguen, Justice League Antarctican ja Suicide Squadin jäsenenä, Teräsmies antoi hänelle mahdollisuuden todistaa sankarillisen arvonsa kukistamalla useita Teräsmiehen vihollisia. Myöhemmin Batman valitsi hänet varajäseneksi Justice League of Americaan. Lopulta sankarina toiminut ja ensimmäistä kertaa urallaan kunnioitusta saanut Majuri Tuho käytti tilaisuutta hyväkseen ja pysyi tiimissä heidän paluunsa ja sitä seuranneen taistelun jälkeen voimakkaan atlantislaisen noidan Gamemnaen kanssa. Liityttyään hänestä tuli erittäin läheinen Faithille ja hän on ainoa henkilö liigassa, joka on nähnyt hänen todellisen muodonsa.
Majuri Tuho liittyi myöhemmin Justice League Elite -järjestöön, Justice Leaguen salaiseen johtoryhmään, jota johti Sister Superior. JLElite-sarjan aikana paljastettiin, että hän oli alkoholisti. Myöhemmin taistellessaan Justice Society of America:n kanssa Booker käytti voimiaan humalassa, minkä seurauksena Haukkatyttö loukkaantui vakavasti ja myöhemmin johti joukkuetoverinsa Manitou Ravenin kuolemaan. Justice League Elite -sarjan lopussa hän erosi liigasta ja pyysi heitä "odottamaan muutaman kuukauden ennen kuin lähettävät viitallisia vieraita".
Infinite Crisis tarinassa Majuri Tuho oli läsnä Metropolisin taistelussa. Superboy-Prime tappoi hänet nopeasti kaaoksen keskellä.
The New 52 sarjakuvissa Majuri Tuho palasi Superman/Wonder Woman #15 -tarinassa kohtaamaan sankarit Atomikallon rinnalla. Hänen tyttärensä Penny eli Minor Disaster debytoi Harley Quinn Vol 3 #52 -sarjakuvassa käyttämällä H-Dial-versiota nimeltä "Disaster Dial" ja liittoutuen laiminlyövän isänsä kanssa.
Justice League Unlimited
Majuri Tuho teki ensimmäisen esiintymisensä animaatiosarjassa Justice League Unlimitedin jaksossa "Dead Reckoning", jossa hänellä oli mykkä cameo-rooli. Hän kuului Lex Luthorin ja Gorilla Groddin järjestämään rikollisjärjestöön.
Batman – pelottomat
thumb|Majuri Tuho [[Batman – pelottomat|Batman – pelottomissa.]] Majuri Tuho esiintyi toista kertaa animaationa vuonna 2009 Batman – pelottomat -sarjan jaksossa "Hail the Tornado Tyrant!", jossa hahmon äänenä toimi James Arnold Taylor.
Jaksossa Majuri Tuho hyökkäsi rannikolla olevalle karnevaalialueelle vaatimaan 500 000 000 dollarin lunnaita ja mikäli hän ei saisi rahoja uhkaisi kaupunkia todella suuri hurrikaanin aiheuttama tuho. Majuri Tuhon aikeet kuitenkin estettiin Batmanin ja Red Tornadon saapuessa paikalle. Samaisessa tappelussa tietämättään hän loi Red Tornadon luomalle ns. pojalle Tornado Championille tunteet ampumalla tätä salamalla. Jakson myöhemmällä vaiheella Majuri Tuho karkaa vankilasta, jossa hän saa jälleen vastaansa Red Tornadon ja Batmanin, mutta on joutua Tornado Championin uhriksi, kun hän vahingoittaa Red Tornadoa.
John Kocinski
thumb|right|John Kocinski John M. Kocinski (s. 20. maaliskuuta 1968 Little Rock, Arkansas) on entinen yhdysvaltalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 250cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1990 ja Superbiken maailmanmestaruussarjan mestaruuden vuonna 1997.
John Kocinski alkoi kilpailla amatöörisarjoissa vuonna 1981 13-vuotiaana. Hän voitti neljä amatöörimestaruutta vuosina 1982 ja 1983. Kocinski oli tehdaskuljettaja jo 17-vuotiaana, vaikka hän oli liian nuori kilpailemaan joissain kilpailuissa. Yhdysvaltain mestaruussarjassa hän kilpaili sarjan nuorimpana kuljettajana. Vuosina 1987-89 Kocinski voitti kolme peräkkäistä Yhdysvaltain mestaruutta 250-kuutioissa. Samalla hän osallistui muutamiin Japanin mestaruussarjan osakilpailuihin sekä Japanin ja USA:n MM-osakilpailuihin. Ensimmäisen täyden MM-sarjan Kocinski kiersi vuonna 1990 ja heti tulokaskaudellaan hän voitti maailmanmestaruuden. Mestaruuskauden jälkeen Kocinski siirtyi luokkaa ylemmäs 500-kuutioisiin, missä hän oli kahdesti kolmas kokonaispisteissä.
Kocinski piti vuonna 1995 välivuoden moottoripyöräilystä ja harrasti vesihiihtoa. Hän osallistui joihinkin vesihiihtokilpailuihin. Välivuoden jälkeen John Kocinski kilpaili Superbike-sarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 1997. Mestaruuskauden jälkeen Kocinski palasi MotoGP-sarjaan ystävänsä Erv Kanemoton yksityistalliin. Sanotaan, että Kanemoto oli ainoa mekaanikko ja virittäjä, jonka kanssa Kocinski tuli toimeen. Yksityiskalusto ei ollut kilpailukykyinen tehdastalleja vastaan, mutta Kocinski ajoi kerran palkintopallille ja oli MM-sarjan kokonaispisteissä kahdeksas vuonna 1999. Talli joutui lopettamaan rahoituksen puutteessa ja Kocinski ajoi vuonna 2000 Yhdysvaltain Superbike-sarjassa, jonka jälkeen hän lopetti kilpauransa.
Kocinski ei ollut kilpakumppaniensa keskuudessa kaikkein pidetyin kuljettaja temperamenttinsa ja voitontahtonsa vuoksi. Hän muun muassa kolaroi Superbike-sarjassa Simon Crafarin kanssa, vaikka oli jo varmistanut sarjan mestaruuden ja Crafar olisi ajanut uransa ensimmäiseen osakilpailuvoittoon.
Kilpauran jälkeen John Kocinski toimi vuosina 2001 ja 2002 Yamahan testikuljettajana. Moottoriurheilun ulkopuolella hän on työskennellyt kiinteistöalalla kiinteistökehittäjänä.