cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ydinräjähdyksen säteilyvaikutukset
Glasstonen laskeumaellipsejä
Tuulen nopeuden vaikutus
Tässä
u_mph=15.0 ja f_skale=1.0
if (u_mph>15): f_skale=1.0+(u_mph-15.0)/60.0
if (u_mph<15): f_skale=1.0+(u_mph-15.0)/30.0
dist_skaled_1svh=f_skale*dist_1svh
muita Glasstonen 1977 ellipsejä
width_gs_3svh=0.20*1.609*pow(w,0.48) dist_3svh=4.5*1.609*pow(w,0.45) width_3svh=0.13*1.609*pow(w,0.66) width_gs_300msvh=0.53*1.609*pow(w,0.41) dist_300msvh=16.0*1.609*pow(w,0.45) width_300msvh=1.609*0.76*pow(w,0.56) width_gs_100msvh=0.68*1.609*pow(w,0.41) dist_100msvh=24.0*1.609*pow(w,0.45) width_100msvh=1.4*1.609*pow(w,0.53) dist_30msvh=30.0*1.609*pow(w,0.45) width_30msvh=2.2*1.609*pow(w,0.50) width_gs_30msvh=0.89*1.609*pow(w,0.41)
Serif
thumb|300px|Serifejä Serif eli pääteviiva on kirjasimen rungon päätteessä oleva pieni osa. Kirjasimia, joissa on serifejä sanotaan päätteellisiksi. Päätteettömiä kirjaimia ovat sans-serifit eli groteskit.
Roomalaissyntyisiä
Sana serif tulee joidenkin tulkintojen mukaan hollanninkielen sanasta schreef, joka tarkoittaa "kirjoitti". Toisten lähteiden mukaan sanserif, josta sana sans-serif tulee, on vanhempi sana kuin serif.
Serifejä on useita erilaisia. Esimerkiksi Times-kirjasintyypissä serif on orgaaninen ja se liittyy kirjasimen runkoon kaarevana. Toinen serifin perustyyppi on esimerkiksi Courier-kirjasimissa. Se on kulmikkaampi ja jäykempi. Näistä perusmuodoista on useita eri versioita.
Myös antiikva tarkoittaa päätteellistä kirjasintyyppiä. Se kehitettiin renessanssin jälkeen yhdistelemällä roomalaista meisselikirjoitusta ja karolingista kirjoitusta.
Itämaiset vastineet
Serifillä on vastineensa itämaisessa kalligrafiassa ja typografiassa. Japanin kielessä niistä käytetään sanaa uroko eli kirjaimellisesti "suomu". Kiinan kielessä taas käytetään termiä "jalalliset muodot".
Pampanga (1888)
Pampanga oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Valmistus
Alus tilattiin Cavitesta Filippiineiltä. Alus valmistui vuonna 1888.
Palvelus
Myöhemmin alus kunnostettiin, mikä saatiin päätökseen 18. kesäkuuta 1899. Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseen 9. marraskuuta. Alus poistettiin palveluksesta 6. marraskuuta 1928 Hong Kongissa ja upotettiin maalilaivana Kiinan rannikolla 21. marraskuuta 1928.
Apina (kiinalainen horoskooppi)
Apina on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Apinaa kuvaillaan usein vilkkaaksi, omatunnottomaksi ja uteliaaksi. Häntä pidetään hauskana ja hänellä ajatellaan olevan usein paljon ihmissuhteita.
Kiinalaisessa kuukalenterissa kukin horoskooppimerkki vallitsee yhden vuoden kerrallaan ja toistuu 12 vuoden välein. Apinan vuonna uskotaan tapahtuvan paljon muutoksia.
Apinan onnennumerot ovat 1, 7 ja 8.
Aiheesta muualla
Chinesische Astrologie
Shinichi Mochizuki
Shinichi Mochizuki (s. 29. maaliskuuta 1969 Tokio, Japani) on japanilainen matemaatikko. Hän työskentelee Kioton yliopistossa.
Mochizuki suoritti tohtorin tutkinnon Princetonin yliopistossa kesäkuussa 1992. Hän on työskennellyt Kioton yliopiston RIMS-tutkimuslaitoksen professorina helmikuusta 2002 lähtien. Sitä ennen hän toimi laitoksen apulaisprofessorina, johon virkaan hänet nimitettiin elokuussa 1996. Uransa aikana Mochizuki on selvittänyt erittäin vaikeita matemaattisia ongelmia. Omilla kotisivuillaan hän käyttää itsestään nimitystä ”inter-universaali geometrikko”.
Elokuussa 2012 Mochizuki julkaisi abc-konjektuuria käsittelevän 500-sivuisen työn, joka hänen mukaansa todistaa konjektuurin. Todistuksen hyväksymisen tai hylkäämisen arvioidaan kuitenkin olevan hyvin pitkäkestoinen prosessi, sillä Mochizuki käytti työssään kokonaan uusia matemaattisia käsitteitä ja menetelmiä. Hän lähestyi ongelmaa elliptisiä käyriä koskevan teorian kautta.
Jon Krakauer
pienoiskuva|Jon Krakauer vuonna 2009. Jon Krakauer (s. 12. huhtikuuta 1954 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja vuorikiipeilijä, joka tunnetaan muun muassa vuorikiipeilyä käsittelevästä teoksestaan, Mount Everestillä tapahtunutta kiipeilyonnettomuutta mukana olleen näkökulmasta raportoivasta kirjasta Jäätäviin korkeuksiin.
Live Hits
Live Hits on brittilaulaja Melanie C:n live-DVD, joka taltioitiin Lontoossa elokuussa 2006 ja julkaistiin loppuvuodesta. DVD sisältää sekä akustisia että koko bändin versioita valikoiduista kappaleista Melanien kolmelta studioalbumilta.
Jon Krakauer
Jon Krakauer syntyi kolmantena Lewis Joseph Krakauerin ja Carol Ann Krakauerin (o.s. Jones) viidestä lapsesta. Krakauer pelasi opiskeluvuosinaan tennistä Corvallis High Schoolin joukkueessa. Vuorikiipeilyyn hän tutustui isänsä opastuksella jo kahdeksanvuotiaana.
Kraukauer suoritti tutkinnon ympäristötieteissä Hampshire Collegessa Massachusettsissa valmistuen vuonna 1976. Krakauer tutustui Linda Mariam Mooreen, joka on entinen vuorikiipeilijä. He menivät naimisiin vuonna 1980.
Journalistinen työ
Jon Krakauer tunnetaan journalistina erityisesti hänen artikkeleistaan Outside-, Architectural Digest -, National Geographic -, Rolling Stone - ja Smithsonian-lehdissä. Päätoimisena kirjoittajana hän on työskennellyt vuodesta 1983 toimittuaan sitä ennen kirjoitustöiden ohella kalastajana ja kirvesmiehenä.
Kirjailijan ura
Kirjailijanuransa Krakauer aloitti vuonna 1996 teoksella Into the Wild (suomennettu nimellä Erämaan armoille). Kirja kertoo Christopher McCandlessista, joka opiskelunsa päätettyään ryhtyi Yhdysvaltain länsiosissa vaeltavaksi kulkuriksi.
Nimellä Jäätäviin korkeuksiin suomennettu Into thin Air (1997) kertoo Rob Hallin johtamasta Mount Everest -retkikunnasta, jossa Krakauer itse oli mukana. Teos perustuu Outside-lehdessä edellisvuonna julkaistuun Krakauerin artikkeliin.
Vuonna 2003 ilmestynyt Under the Banner of Heaven käsittelee mormonismia, erityisesti sen fundamentalistisia suuntauksia.
Syksyllä 2009 julkaistu Where Men Win Glory: The Odyssey of Pat Tillman kertoo NFL-liigassa jalkapalloa pelanneen ja Afganistanissa Yhdysvaltain joukoissa kaatuneen Pat Tillmanin tarinan hänen kirjeidensä ja uutislähteiden kautta.
Haapamäki–Pori-rata
thumb|right|296x296px|[[Noormarkunjoki|Noormarkunjoen rautatiesilta lakkautetulla rataosuudella.]] Haapamäki–Pori-rata, jota joskus myös kutsutaan Mierontieksi, on vuonna 1985 pääosin liikenteeltä lakkautettu rataosa Porista Kankaanpään, Parkanon ja Virtain kautta Haapamäelle. Alun perin radan tarkoitus oli tarjota suorempi kuljetusreitti Jyväskylän suunnalta Porin satamaan. Nykyisin rataosasta ovat käytössä ainoastaan osuudet Parkano–Niinisalo sekä Pori–Aittaluoto.
Haapamäki–Pori-radalla oli keskeinen merkitys Niinisalon varuskunnan synnylle 1930-luvulla. Sotilaskuljetukset radalla lisääntyivät tuntuvasti vuonna 1936 kertausharjoituskeskuksen aloitettua toimintansa varuskunnassa sekä Reserviupseerikoulun siirryttyä talvisodan vuoksi Haminasta Niinisaloon.
Rakentaminen
Ensimmäiset aloitteet radan rakentamiseksi tehtiin jo 1800-luvun lopulla, mutta säätyvaltiopäivät hylkäsi hankkeen vuonna 1900. Asia tuli jälleen ajankohtaiseksi Suomen itsenäistyttyä ja vuodesta 1922 lähtien käytiin sitkeitä kiistoja radan suunnasta, mikä viivästytti rakennustöiden aloittamista; sekä Ruovesi että Virrat halusivat uuden rautatien kulkevan kirkonkyliensä kautta. Vuonna 1927 tehtiin koneelliset tutkimukset Porin ja Lapinnevan välisellä 93 kilometrin pituisella osuudella ja seuraavana vuonna kiistellyllä loppuosalla. Valtioneuvosto vahvisti rakennussuunnitelman vuonna 1929 ja vielä samana vuonna aloitettiin ratapenkereiden teko Porissa. Haapamäen radan rakentamiseen liittyen Porin rautatieasema siirrettiin lähes 1,5 kilometriä alkuperäiseltä paikaltaan kaakkoon ja uusi asema ratapihoineen rakennettiin vuosina 1929–1933. Vuonna 1935 aloitettiin radan pengerrystyöt ja kiskotus myös Haapamäen suunnasta. Haapamäen ja Porin välinen rataosuus valmistui seuraavasti:
Rataosuudelle rakennettiin vesitornit noin 30 kilometrin välein Pomarkun, Niinisalon, Parkanon (nyk. Kairokosken), Kortteen ja Mantilon asemille.
Rautatien käyttöönottotarkastus pidettiin 24. lokakuuta 1938 ja rata vihittiin käyttöön juhlajunan kulkiessa radan päästä päähän 12. marraskuuta 1938. Yleiselle liikenteelle rata avattiin 15. marraskuuta 1938.
Jo rakentamisvaiheessa rataosalle rakennettiin useita eritasoliittymiä, ja kaikkien liikennepaikkojen matkustajalaiturit päällystettiin asfaltilla. Radan koko käytössäolon ajan siinä käytettiin alkuperäisiä 1930-luvun Workington-kiskoja. Rata oli siis valmistuessaan varsin uudenaikainen ja laadukkaasti tehty. Koko rataosuudelle rakennettiin kaikkiaan 46 siltaa, suurimpina muun muassa Noormarkunjoen silta Noormarkussa ja Keiturinsalmen silta Virroilla. Radan rakennuskustannukset olivat yhteensä 227 miljoonaa markkaa, mihin sisältyivät kuntien ja yksityisten myöntämät yhteensä runsaan viiden miljoonan markan avustukset. Kuntien osalta Kihniön avustukset olivat asukasta kohti suurimmat. Moottoriajoneuvojen koon kasvaessa ja maantieliikenteen vilkastuessa suurin osa radan alikäytävistä osoittautui kuitenkin ahtaiksi ja mataliksi, mikä rajoitti vuosikymmenien ajan esimerkiksi Tampereen ja Virtain välisellä tiellä käytettyjen kuorma-autojen tavaratilaa. Tampereen ja Seinäjoen välisen radan ja Parkanon uuden rautatieaseman rakentamisen yhteydessä 1970-luvun alussa Haapamäki–Pori-radan linjausta jouduttiin muuttamaan usean kilometrin matkalta, jotta se saatiin uuden aseman ratapihan suuntaiseksi.
Rata kiskotettiin ajan tapaan varsin kevyesti, ja liikennemäärien jäädessä suhteellisen pieniksi rataan ei vaihdettu raskaampaa kiskotusta. Tämän vuoksi 1930-luvulla hyväksytyt nopeudet (50 km/h tavaraliikenteessä) jäivät myös radan tulevan käytön esteeksi. Matkustajaliikennettä ajatellen radan suunta oli väärä, koska sillä ei ollut käytännössä mitään vaikutusta linja-autojen matkustajamääriin ainakaan Parkanon ja Tampereen välillä.
Lakkautus
Henkilöliikenne Porin ja Haapamäen välillä lakkautettiin kannattamattomana vuonna 1981. Rataosa Aitoneva–Haapamäki lakkautettiin 1. tammikuuta 1985 ja rataosa Ruosniemi–Kankaanpää 2. kesäkuuta 1985. Syynä tähän oli se, että radan liikennemäärät olivat vähäisiä ja ne eivät vastanneet odotuksia. Liikenne ei siten ollut kannattavaa. Raiderakenteet olivat jo ylittäneet käyttöikänsä, ja radalla olisi täytynyt tehdä suuria kunnostustöitä. Liikenteen vähyyden ja paremman rinnakkaisreitin vuoksi suuria kunnossapitotoimia ei tehty, ja rata suljettiin liikenteeltä. Vielä viimeisinä vuosina radalla tehtiin kuitenkin mittavia ratapölkynvaihtotöitä. Rataa ei kuitenkaan lakkauttamisen jälkeen purettu.
Lakkauttamisen jälkeen rataosalla liikennöitiin muutamina vuosina lättähattujunilla Haapamäeltä Virroille. Museoliikenne kuitenkin jouduttiin lopettamaan vuonna 1995, kun rataosuudella olevat sillat nostettiin sivuun maantieliikenteen tieltä.
Viimeinen juna Parkanon suunnasta oli Pikku-Jumbon vetämä museojuna, joka kävi kääntymässä Keiturinsalmen sillalla lokakuussa 1993. Seuraavana kesänä rata oli jo katkaistu Virtain asemalta itään.
Rataosuutta Parkano–Niinisalo käyttää myös Puolustusvoimat, ja rataosalla kuljetetaan lähes vuosittain varusmiehiä ja sotilaskalustoa taisteluharjoituksiin Pohjankankaalle sekä muualle Suomeen. Aitonevan turvesuolta tuotiin turvetta rautateitse vuoteen 2001, minkä jälkeen kuljetukset siirtyivät maanteille ja rataosa Kihniö–Aitoneva lakkautettiin. Myös Niinisalon ja Kankaanpään välinen pätkä lakkautettiin samaan aikaan ja Niinisaloon rakennettiin radan päälle purkulaituri Puolustusvoimien kalustolle. Laituri korvasi varuskuntaan vuonna 1953 rakennetun pistoraiteen. Rataosuus Porin Aittaluodosta Ruosniemeen suljettiin liikenteeltä 13. joulukuuta 2015, kaupallisen tavaraliikenteen loputtua Rosenlewille jo vuonna 2010 sekä Ruosniemen kaasuterminaalille keväällä 2014. Rataa ei kuitenkaan purettu, vaan säilytettiin joksikin aikaa mahdollista uudelleenavaamista varten. Parkano–Kihniö-osuuden vähäinen puutavaraliikenne loppui, kun Parkanoon oli rakennettu raakapuuterminaali, ja rataosuus suljettiin joulukuussa 2015.
Purkamistoimet
Vaikka rataosalla ei ole tehty suuria purkamistoimia siltojen ylösnoston lisäksi, on useissa paikoissa maanteitä rakennettu radan päälle. Myös Virroilla suunnitellaan ratapihan repimistä, ja kesään 2005 mennessä asemanseutua on hävitetty, mm. liikenteenohjauslaitteistoa sekä laiturirakennelmia tuhoamalla. Porin Ruosniemessä rautatie on katkaistu purkamalla Kullaalle menevän maantien ylittänyt rautatiesilta ja osa ratapengertä. Myös Härkösen seisakkeen lähellä rata on katkaistu kantatien 65 uudelleenrakentamisen yhteydessä. Kankaanpään ja Parkanon välillä on nykyisille ajoneuvoille liian mataliksi ja kapeiksi tulleita alikäytäviä muutettu tasoristeyksiksi. Lisäksi on purettu muun muassa Jämijärven, Hapuojan, Kovesjoen ja Aitonevan asema- ja liikennepaikkarakennukset. Ainakin toistaiseksi rata on tarkoitus säilyttää poikkeusoloja varten niin että se on nopeasti käyttöön otettavissa.
Virtain kaupunki ei myöskään hyödynnä eikä aio hyödyntää rataa millään tapaa. Rata toimii talvisin moottorikelkkareitin pohjana. Moottorikelkkailijat kannattavat radan purkamista.
Nykytilanne ja tulevaisuus
Junaliikenteeltä suljetuilla osuuksilla on kokeiltu elämysmatkailua: muun muassa Aitonevalta ja Ruosniemen–Niinisalon välillä voi vuokrata resiinan ja tutustua siten rataan. Resiinamatkailua ja resiinoiden vuokrausta järjestää Satakunnan Elämysrautatie ry.
Niinisalo–Parkano-osuudella liikennöivät nykyisin vain Puolustusvoimien sotilasjunat sekä satunnaiset museojunat, joiden matkat järjestää ainakin Haapamäen Museoveturiyhdistys.
Radan varren kunnat ovat päättäneet lähteä ajamaan radan kunnostamista ja avaamista tavaraliikenteelle. Väylä avaisi metsä- ja kaivannaisteollisuudelle väylän Sisä- ja Itä-Suomeen sekä Venäjälle. Heinäkuussa 2012 Porin satama ilmoitti pyytävänsä tarjouksia selvityksestä, onko radan uudelleen liikenteelle avaamiselle edellytyksiä. Selvitys valmistui vuonna 2013, ja sen mukaan rataosuus tulisi rakentaa käytännössä täysin uudelleen. Kustannusarvio on 250–370 miljoonaa euroa, mihin sisältyvät ratapohjan vahvistaminen, ratapölkkyjen ja kiskojen uusiminen, siltojen korjaaminen ja uusiminen, turvalaitteet ja tasoristeysten järjestelyt.
Loppukesän 2022 aikana NRC Group Oy kunnosti Niinisalo–Parkano-osuutta. Syy tälle oli Niinisalo–Parkano-rataosuuden liikenteen ylläpitäminen sotilas- ja tavarajunille.
How I Won the War
How I Won the War on Kari Peitsamon albumi vuodelta 1994.
Laivanisännistöyhtiö
Laivanisännistöyhtiö on yhtiömuoto, jossa kaksi tai useampi ovat sopineet kauppamerenkulun harjoittamisesta laivanisännistöyhtiön muodossa omistamallaan yhdellä aluksella, joka on merkitty alusrekisteriin. Jokainen osakas omistaa murto-osan aluksesta. Yhtiösopimuksen tulee olla kirjallinen. Laivanisännistöyhtiötä ei lueta varsinaiseksi yhtiömuodoksi, koska siltä puuttuu oikeushenkilöys. Merilaki sääntelee laivanisännistöyhtiöstä.
Laivanisännistöyhtiössä pitää olla pääisäntä, joka voi olla joko luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö. Pääisännän tehtäviin kuuluu yhtiön juoksevan hallinnon hoitaminen laivaisäntien antamien ohjeiden mukaisesti sekä toimia yhtiön edustajana viranomaisten luona. Yhtiön asioista päätetään pääisännän koolle kutsumassa laivanisännistöyhtiön kokouksessa.
Isännistötoiminnan tuottama tilikauden voitto ja tappio jaetaan laivanisäntien kesken heidän laivaosuuksiensa mukaisessa suhteessa.
Seppo Myllylä
Seppo Kaleva Myllylä (s. 9. elokuuta 1958 Orivesi ) on suomalainen judon EM-mitalisti.
Myllylä sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 71 kg:n sarjassa Miskolcissa 1978. Moskovan olympialaisissa 1980 hän sijoittui samassa painoluokassa jaetulle 12. sijalle. Vuonna 1982 hän voitti 78 kg:n sarjan Saksan avoimissa mestaruuskilpailuissa Sindelfingenissä ja sijoittui viidenneksi Rostockin EM-kilpailuissa.
Myllylä voitti 1983 Budapestin kansainvälisen turmauksen 78 kg:n sarjan. Runsaat kaksi kuukautta myöhemmin hän sai samassa painoluokassa hopeaa Pariisin EM-kilpailuissa. Loppuottelussa hän hävisi niukasti kokan arvoisella suorituksella Britannian Neil Adamsille. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui 78-kiloisissa jaetulle 14. tilalle.
Kota Bharu
Kota Bharu (tai Kota Baharu) on kaupunki Länsi-Malesian pohjoisosassa. Se on Kelantanin osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa asuu noin 491 000 asukasta.
Herb Brooks Arena
Herb Brooks Arena (vuoteen 2005 asti Olympic Center) on Lake Placidissa, Yhdysvalloissa sijaitseva monitoimiareena.
Areena rakennettiin Lake Placidin vuoden 1932 talviolympialaisia varten. Kyseisissä olympiakisoissa areenalla järjestettiin taitoluistelu kokonaisuudessaan ja puolet jääkiekko-otteluista. Vuoden 1980 talviolympialaisissa areena isännöi lukuisia olympiatapahtumia, joista kuuluisimpana jääkiekon loppuottelu Yhdysvallat–Neuvostoliitto. Kyseinen ottelu, joka tunnetaan nimellä Miracle on Ice, päättyi Yhdysvaltojen 4–3-voittoon, ja samalla päättyi Neuvostoliiton neljän peräkkäisen jääkiekon olympiavoiton putki.
Miracle on Icen 25-vuotispäivän kunniaksi areena nimettiin uudelleen vuonna 2005 Herb Brooks Arenaksi joukkueen kultaan valmentaneen Herbert Brooksin kunniaksi.
Isopukinjuuri
Isopukinjuuri (Pimpinella major) on suuressa osassa Eurooppaa kasvava sarjakukkainen kasvi. Suomessa se on uhanalainen ja rauhoitettu.
Levinneisyys
Isopukinjuurta kasvaa lähes koko Euroopassa pohjoisia ja eteläisiä osia lukuun ottamatta. Sitä tavataan myös Kaukasuksella. Suomen ainoa tunnettu vanha ja luontaista muistuttava esiintymisalue lienee Pohjois-Karjalassa Liperissä. Muualla Suomessa sitä on tavattu puutarhakasvina sekä saksalaistulokkaana Lappia myöten. Pohjois-Amerikassa isopukinjuuri lienee viljelykarkulainen.
Elinympäristö
Isopukinjuuri viihtyy lehdoissa, mutta myös ihmisen muokkaamissa ympäristöissä kuten kaskimetsissä, lehtoraivioilla, tuoreilla niityillä ja hakamailla. Kasvi tekee runsaasti siemeniä, ja maanpinnan rikkoonnuttua se saattaa siemenpankista yllättäen ilmaantua esimerkiksi hakkuuaukioille. Isopukinjuuri on suuresti harvinaistunut perinteisen niitto- ja laiduntalouden sekä kaskeamisen loppumisen seurauksena.
Käyttö
Isopukinjuuri on vanha rohdos- ja koristekasvi.
Bledjärvi
Bledjärvi on järvi Sloveniassa Julisilla Alpeilla. Järvi ja Bledin kunta ovat suosittuja matkailukohteita. Järven rannalla sijaitsee myös kuuluisa Bledin linna. Järven saari sekä rannalla oleva linna ovat myös suosittuja vihkimispaikkoja.
Slovenian virallisilla matkailusivuilla Bledjärveä kutsuttiin maan tunnetuimmaksi järveksi.
Syntyminen
Bledjärvi on 14 000 vuotta vanha jäätikköjärvi. Järven kohdalla oli allas, jota Bohinjin jäätikkö muotoili. Jäätikkö kohtasi kuitenkin esteen, valtavan kiven, ja lopulta suli. Valtavasta kivestä on enää jäljellä järven keskellä sijaitseva saari. Järvestä muotoitui 2,12 kilometriä pitkä ja 1,30 kilometriä leveä.
Urheilu
Järven alueella on mahdollisuudet kävelyyn, pyöräilyyn, vaeltamiseen sekä lasketteluun. Järvellä on lisäksi järjestetty soudun maailmanmestaruuskilpailut neljä kertaa: 1966, 1979, 1989 ja 2011.
Tarinat
Arnold Rikli aloitti 1800-luvulla kertomusperinteen, jonka mukaan järvessä kylpeminen oli terveellistä ja paransi taudeista. Tämä aiheutti alueella turistiryntäyksen. Aikoinaan lisäksi uskottiin, että järvessä olevan saaren kirkon loi sloveenien rakkaudenjumala Živa.
Järveen, sen saareen ja Bledin linnaan liittyy myös seuraava tarina: linnassa asunut leskirouva sulatti kaiken omistamansa hopean ja kullan teettääkseen kellon kuolleen miehensä muistoksi. Kello oli määrä kuljettaa saarelle, mutta sekä kello, sitä kuljettanut laiva ja laivan miehistö upposivat myrkyssä. Tämä sai leskirouvan suunniltaan ja hän myi koko omaisuuteensa ja muutti Roomaan nunnaksi. Kuollessaan piispa sai kuulla naisen kohtalosta ja kiitokseksi tämän hyvin eletystä nunnan elämästä, hän kustansi saaren kirkolle uuden kellon. Piispan mukaan jokainen, joka kolmesti soittaa kelloa ja uskoo Jumalaan, saa toiveensa toteutetuksi.
Party
Party on Iggy Popin viides sooloalbumi vuodelta 1981. Se sisältää mm. pieneksi hitiksi nousseen kappaleen Bang Bang sekä coverkappaleet Sea of Love ja Time Won't Let Me.
Gunpo
Gunpo (, hanja 軍浦市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se sijaitsee linnuntietä 23 kilometriä Soulista etelään. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 284 890.
HMS Andromeda (1897)
HMS Andromeda oli Britannian kuninkaallisen laivaston Diadem-luokan ensimmäisen luokan risteilijä (panssarikansiristeilijä).
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1956.
Arthur Sivenius
Arthur (Artturi) Sivenius (20. toukokuuta 1876 Nastola – 18. elokuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvirkailija, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1911. Sivenius oli Lahden johtavia sosialidemokraatteja, mutta hänen nousujohtoinen uransa katkesi taloudellisiin väärinkäytöksiin vuonna 1910. Myöhemmin sisällissodan aikana Sivenius toimi kansanvaltuuskunnan rautatieneuvoston puheenjohtajana.
Varhaiset vuodet
Nastolan kirkonkylässä syntyneen Arthur Siveniuksen vanhemmat olivat suntio Tuomas Sivenius ja Eva Lovisa Stenroos. Kansakoulun käytyään hän oli suutarin opissa ja merimiehenä, kunnes pääsi vuonna 1897 Valtionrautateiden palvelukseen. Sivenius työskenteli aluksi asemamiehenä Helsingissä sekä myöhemmin jarrumiehenä ja konduktöörinä Lahdessa. Vuonna 1901 hän oli perustamassa suomettarelaisen Suomen Rautatieläisyhdistyksen paikallisosastoa, mutta siirtyi pian sosialidemokraattiseen työväenliikkeeseen. Vuosina 1901-1908 Sivenius oli Lahden työväenyhdistyksen puheenjohtaja ja rahastonhoitaja. Suurlakon aikana Sivenius toimi Lahden suurlakkokomitean puheenjohtajana ja hän oli sen jälkeen perustetun Suomen Rautatieläisten Liiton ensimmäisiä toimihenkilöitä. Lokakuussa 1906 Rautatiehallitus erotti Siveniuksen konduktöörin virasta hänen rautatieläisten yleisessä kokouksessa pitämänsä tsarismin vastaisen puheen johdosta. Erottamisensa jälkeen Sivenius työskenteli Heinolassa ilmestyneen Itä-Hämeen Raivaajan toimittajana.
Kansanedustajaksi
Vuonna 1907 Sivenius valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Satama- ja Vesiliikennetyöntekijäin Liiton sihteeriksi. Sivenius palasi eduskuntaan helmikuun 1910 vaaleissa, mutta sai toukokuussa kuuden kuukauden vankeustuomion majesteettirikoksesta. Hänen toimittamassaan Satamatyöläinen-lehdessä oli kesällä 1909 julkaistu hallitsijaa arvostellut kirjoitus ”Eduskuntako narripeliä”. Siveniuksen vapautumisesta tuli laiton mielenosoitus, kun Hämeenlinnan lääninvankilan portille kokoontunut parisataapäinen väkijoukko tervehti häntä eläköön-huudoin ja laulamalla Kansainvälisen. Tilaisuuden organisoinut Hämeen Voiman päätoimittaja Vihtori Huhta tuomittiin sakkoihin.
Samoihin aikoihin paljastui, että Sivenius oli Lahden työväenyhdistyksen rahastonhoitajana toimiessaan kavaltanut yhdistyksen varoja. Sivenius erosi sosialidemokraattisesta puolueesta kesällä 1911 ennen kuin hänet ehdittiin erottamaan. Sivenius joutui jättämään myös tehtävänsä satamatyöläisten liitossa. Vankilassa Sivenius oli sairastunut keuhkotautiin, josta toivuttuaan hän lähti syksyllä 1911 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Sivenius työskenteli kaksi vuotta Fordin autotehtaalla Detroitissa, mutta joutui palaamaan kotimaahan puolisonsa vakavan sairauden vuoksi. Suomeen palattuaan Sivenius oli palstatilallisena Hollolassa ja toimi lyhyen aikaa Suomen Sahatyöväen Liiton piiriasiamiehenä Oulussa. Ensimmäisen maailmansodan suljettua sahat Sivenius siirtyi syksyllä 1914 vastaperustetun Riihimäen Sanomien toimittajaksi. Sivenius otettiin takaisin sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi vuonna 1915, jonka jälkeen hän oli jälleen palstaviljelijänä ja työskenteli vuonna 1917 Joensuussa sekatavarakaupan hoitajana.
Sisällissota ja kuolema
Vuodenvaihteessa 1918 Sivenius aloitti Helsingissä Rautatieläisten liiton sihteerinä. Sisällissodan käynnistyttyä tammikuun lopussa hänet nimitettiin kansanvaltuuskunnan liikenneasiainosaston rautatieneuvoston puheenjohtajaksi tehtävänään organisoida punaisen Suomen rautatiehallintoa. Sodan loppuvaiheessa Sivenius pakeni Neuvosto-Venäjälle ja työskenteli eri puolilla maata muun muassa tulkkina, rautatieasiantuntijana ja opettajana.
Toukokuussa 1924 keuhkotaudin vaivaama Sivenius palasi Suomeen ja ilmoittautui lääkärinsä Hannes Ryömän kehotuksesta Etsivälle keskuspoliisille. Lokakuussa Sivenius palkattiin Suomen Nahkatyöntekijäin Liiton luottamusmieheksi, mutta hän sai jo marraskuussa yhdeksän vuoden kuritushuonetuomion sisällissodan aikaisesta toiminnastaan. Armahduslakien mukaisesti siitä vähennettiin kolmasosa ja lopulta Sivenius istui ainoastaan vuoden. Tammisaaren pakkotyölaitoksessa Siveniuksen sairaus puhkesi jälleen ja hän kuoli keuhkotautiin Kivelän sairaalassa elokuussa 1926. Sivenius on haudattu Malmin hautausmaalle. Lehtitietojen mukaan hänen hautajaisiinsa osallistui 500 saattajaa.
Perhe
Siveniuksen ensimmäinen puoliso oli Hilma Karlsson (k. 1913), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1899. Leskeksi jäätyään hän meni uusiin naimisiin Tyyne Elina Raskun kanssa 1917.
Etelä-Pohjanmaan Osuuskauppa
Etelä-Pohjanmaan Osuuskauppa (Eepee) on S-ryhmän osuuskauppa Etelä-Pohjanmaan (paitsi Evijärven, Isonkyrön ja Lappajärven) ja Rannikko-Pohjanmaan kolmen eteläisimmän kunnan eli Kaskisten, Kristiinankaupungin ja Närpiön alueilla.
Karlsborgsbrukin ratapiha
Karlsborgsbrukin ratapiha on rautatieliikennepaikka Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Bredviken–Karlsborgsbruk. Asema sijaitsee 1 265 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta ja noin 47 ratakilometriä etelään Morajärven rautatieasemalta. Virallisesti Karlsborgsbrukin liikennepaikka on miehittämätön linjapaikka.
Karlsborgsbrukin ratapiha sijaitsee Kainuun (Kalixin) kunnan Karlsborgin kylässä lähellä Billerudin paperitehdasta. Ratapihan lähellä sijaitsevat myös Kainuun teollisuusalueen sivuraiteet sekä Karlsborgsbrukin vanha ratapiha.
Etelä-Pohjanmaan Osuuskauppa
Historia
Ensimmäinen koko paikkakunnan kattava osuuskunta perustettiin Seinäjoella. Kauppa ilmoitettiin kaupparekisteriin vuonna 1903 ja se sijaitsi Alapuskan talossa, Vapaudentien ja Työväenkadun risteyksessä. Vuonna 1906 osuuskauppa osti uuden liiketalon nykyisen Itikan risteyksen lähettyviltä. Maakunnan ensimmäinen säästökassa perustettiin talossa vuonna 1915.
Osuuskauppa nousi liikevaihdoltaan nopeasti Etelä-Pohjanmaan suurimpien yritysten joukkoon. Myymälöitä perustettiin eri puolille aluetta. 1960-luvulta lähtien kasvua tuli myös liitoksista: Ylistaron Osuuskauppa liittyi vuonna 1965, Nurmon Osuuskauppa 1970 ja Kuortaneen Osuuskauppa 1974. Vuoden 1984 huhtikuussa perustettiin Etelä-Pohjanmaan Osuuskauppa, lyhyemmin Eepee, johon valtaosa alueen osuuskaupoista: Seinäjoki, Jalasjärvi, Närvijoki, Peräseinäjoki, Suupohja, Ylihärmä sekä Alavuden Kyntäjä, lähti mukaan.
Maria Leszczyńska
Marian ja Ludvigin avioliiton järjesti vuonna 1725 Louis Henri de Bourbon. Tarkoituksena oli turvata Ranskalle kruununperillinen, ja siksi Ludvig hylkäsi aikaisemman kihlattunsa, Espanjan kuusivuotiaan prinsessan. Ludvig menetti vähitellen kiinnostuksensa Mariaan ja keskittyi rakastajattariinsa. Maria puolestaan muuttui yhä uskonnollisemmaksi, harjoitti hyväntekeväisyyttä ja perusti köyhille tytöille oppilaitoksia. Hän nautti hyvästä ruoasta ja ystävien seurasta, ja piti lukemisesta, piirtämisestä ja musiikista.
Etelä-Pohjanmaan Osuuskauppa
Historia
Vuonna 1985 Osuuskauppa toimi 16 silloisen kunnan alueella. Kauhavan Osuuskauppa liittyi Eepeehen 1990. Vuonna 1992 mukaan liittyivät myös Alahärmän, Ilmajoen ja Lapuan Osuuskaupat. Vuonna 1995 Eepee osti Kristiinankaupungin, Kaskisten ja Närpiön alueella toimivan Osuuskauppa Westbotnian. Rannikkoalueen myötä Eepeen on kaksikielinen osuuskauppa. Westbotnian muodostivat vuonna 1984 kristiinakaupunkilaisen Handelslaget La-Sydin (edeltäjät Lappfjärds Andelshandel ja Syd-Österbottens Handelslag), Närpes Handelslagin ja Yttermark Andelshandelin fuusiossa.
Vuonna 2008 Eepeehen liittyi Jurvan Osuuskauppa, joka ei kuulunut bonusjärjestelmään. Lappajärven Osuuskauppa oli viimeinen Etelä-Pohjanmaan alueella itsenäisenä toiminut osuuskauppa kuten myös koko Suomen viimeinen bonusjärjestelmään kuulunut paikallinen osuuskauppa, joka kuitenkin vuoden 2018 alussa liittyi Osuuskauppa KPO:hon.
Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupan alueella toimi aikoinaan Suomen ensimmäinen osuuskauppa, Nopankylän Osuuskauppa Ilmajoella, joka perustettiin maaliskuussa 1898.
Toimipaikkoja
Lähde
Prisma ABC
S-market
Sale
Sokos Hotels Autokaupat Kosmetiikkaliikkeet
Frans Engelbert Lindström
Frans Engelbert Lindström (alkujaan Lujala, 29. marraskuuta 1874 Mynämäki – 21. helmikuuta 1918 Laitila) oli tehtailija ja ensimmäisen Suomessa valmistetun auton ”Korvensuu 1913” kehittäjä.
Lujalan yksinäistalon poika, Frans Lujala, sai vuonna 1893 oikeuden ostaa Mynämäen Korvensuun kylään Laajoen varrelle rakennetun kruununmyllyn ja hän ryhtyi sinne yrittäjäksi 20-vuotiaana. Frans muutti nimensä paremmin ”tehtailijalle” sopivaksi ja hänestä tuli Frans Lindström. Toimittuaan seitsemän vuotta myllärinä hän oli suunnitellut toimintansa laajentamista ja kehittämistä Korvensuussa. Niinpä vuonna 1901 hän rakensi alueelle höyrysahan ja höyläämön ja myöhemmin viilaverstaan ja valimon sekä puuverstaan.
Konepajassa ja valimossa valmistettiin maatalouskoneita kuten esimerkiksi Sato-, Warma- ja Pienviljelijä-merkkisiä puimakoneita sekä viskuri- ja oljenpuhdistuskoneita, lapioäkeitä, erilaisia sirkkeleitä ja klapikoneita sekä potkukelkkoja. Tuotteet olivat oman tuotekehittelyn tuloksia. Tehtaalla koottiin myös Reipas-merkkisiä polkupyöriä.
Frans Lindström rakennutti alueelle myös oman voimalaitoksen, jossa tuotettiin sähköä kahdella vesiturbiinilla, 160 hv:n imukaasumoottorilla ja 300 hv:n höyrykoneella. Voimalaitos tuotti sähköä yli oman tarpeensa ja vuonna 1912 perustettiin Vakka-Suomen Sähkö Osakeyhtiö, joka osti ja jakeli Lindstömiltä voimalaitoksen tuottamaa ylimääräistä sähköenergiaa.
Lindström oli myös keksijä. Hän keksi putkimankelin, jolla voitiin valmistaa putkia ja myöhemmin hän sai muun muassa patentin kaasumoottorin pyörivän venttiilin sovitukselle. Hänen valmistamansa koneet ja laitteet tunnettiin omaperäisinä, mutta toimivina. Kuitenkin hänen ehkä merkittävin tuotekehitystyön tulos oli ensimmäinen Suomessa valmistettu auto Korvensuu 1913. ”Nyt me pojat rakennetaan auto”, oli Frans Lindström tokaissut miehilleen tehtaalla vuonna 1910 ja auton kehitystyö aloitettiin. Prototyyppi valmistui 1913 eikä sen sarjavalmistusta koskaan aloitettu – sarjavalmistusta ei ollut ilmeisesti alun perinkään tarkoitus aloittaa. Kyse oli taidonnäytteestä.
Punakaarti otti tehtaan haltuunsa 1918 ja Frans Lindström pakeni punakaartilaisia Vehmaan Pehtsaloon. Punakaartilaiset surmasivat hänet 21. helmikuuta 1918 torppari Juho Varjon torpan pihalla, Appuljärven rannalla. Punaiset veivät Lindströmin ruumiin mukanaan ja kätkivät sen Lampolan talon metsään, Vehmaan Vihtjärven kylässä, josta hänet myöhemmin siirrettiin ja haudattiin Mynämäen hautausmaalle 2. maaliskuuta 1918.
III (Brädin albumi)
III on suomalaisen rap-artisti Brädin kolmas studioalbumi, joka julkaistaan Rähinä Recordsin kautta 16. toukokuuta 2014. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan neljännelle sijalle.
Veil of Ignorance
Veil of Ignorance on Raised Fistin viides studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2009.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Kokoonpano
+
Birdman (artisti)
Bryan ”Baby” Williams, taiteilijanimeltään Birdman, (s. 15. helmikuuta 1969 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-artisti, -tuottaja ja yrittäjä. Hän aloitti räppäämisen koulusta erottamisen jälkeen oltuaan 15-vuotias. Williamsin ura ei lähtenyt nousuun vasta kuin ollessaan 28-vuotias, kun hän nauhoitti ensimmäisen menestysalbuminsa Juvenilen kanssa.
Williams perusti levy-yhtiö Truthin yhdessä Juvenilen kanssa ja saivat heti asiakkaita, mutta aivan muusta musiikkimaailmasta kuin räpistä. He levyttivät Jim Jonesin ensimmäisen levyn, joka myi platinaa. Juvenile ja Williams laittoivat ansiorahat puoliksi ja erosivat omille teilleen, minkä jälkeen he löysivät toisensa 10 vuotta jälkeenpäin. Williams kuuluu Mannie Freshin kanssa Big Tymers -nimiseen hip hop -duo'on. Williams omistaa levy-yhtiö Cash Money recordsin yhdessä veljensä Ronald (Slim) Williamsin kanssa.
HMS Spartiate (1898)
HMS Spartiate oli Britannian kuninkaallisen laivaston Diadem-luokan ensimmäisen luokan risteilijä (panssarikansiristeilijä).
Valmistus
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 10. toukokuuta 1897. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1898 ja valmistui 17. maaliskuuta 1903.
Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1932.
Before They Make Me Run
Before They Make Me Run on Kari Peitsamon albumi vuodelta 1995. Yhdeksästä albumin raidasta nauhoitetut demot julkaistiin vuonna 2011 kokoelmalla Se on vain rokkia.
Epsilon Carinae
Epsilon Carinae on kaksoistähti Kölin tähdistössä. Se sijaitsee niin etelässä, ettei se näy Suomessa. Tähti tunnetaan myös nimellä Avior.
Paragua (1888)
Paragua oli Espanjan laivaston vuonna 1888 valmistettu teräsrunkoinen Samar-luokan tykkivene, joka oli suunniteltu palvelemaan Filippiineillä.
Palvelus
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Luzonilla. Yhdysvaltain maavoimat valtasi ja tuhosi aluksen 29. toukokuuta 1899.
Myöhemmin Yhdysvaltain laivasto otti alusken palvelukseen. Alus poistettiin palveluksesta 19. huhtikuuta 1911 Hong Kongissa ja se poistettiin alusluettelosta 17. kesäkuuta 1911, minkä jälkeen alus myytiin.
Tuberkuloosi
pienoiskuva|Mycobacterium tuberculosis -viljelmä. Tuberkuloosi (tbc, lyhenne tb. ) on Mycobacterium tuberculosis -bakteerin aiheuttama, yleensä keuhkoissa esiintyvä pitkäaikainen sairaus. Tauti luokitellaan Suomessa yleisvaarallisiin tartuntatauteihin, ja hoitamattomana se leviää laajalle elimistöön ja saattaa tuhota keuhkoja ja keskushermostoa. Hoitamaton tauti johtaa usein kuolemaan. Taudinaiheuttajan eristi vuonna 1882 saksalainen lääkäri Robert Koch. Joskus ihmisen tartuttavat myös Mycobacterium bovis (nautatuberkuloosi) tai Mycobacterium africanum.
Oireet ja leviäminen
Keuhkotuberkuloosin tärkeimpiä oireita ovat yli kolme viikkoa kestävä jatkuva yskä ja limaiset yskökset. Lisäksi voi esiintyä väsymystä, ruokahaluttomuutta, yleistilan laskua, laihtumista, yöhikoilua, rintakipua, hengenahdistusta, kuumeilua ja mahdollisesti veriyskää.
Tartunta saadaan hengitysteitse aerosolivälitteisesti eli pienten pisaroiden välityksellä. Tartunnan jälkeen hidaskasvuinen tbc-bakteeri voi elää vuosikausia elimistössä aiheuttamatta oireita. Oireettomalla kantajalla tuberkuloosibakteerit ovat lepotilassa, eikä kantaja levitä tautia. Hänellä on kuitenkin elinikäinen riski sairastua. Vanhenemisen tai lääkityksen aiheuttama immuniteetin heikkeneminen antaa bakteerille tilaa lisääntyä, ja tästä syystä tuberkuloosi on Suomessa vanhojen ihmisten tauti. Tuberkuloosi tarttuu kuitenkin melko huonosti: vain arviolta 30 % lähipiirissä altistuneista saa tartunnan. Tartunnan saaneista sairastuu koko elinaikanaan vain noin 10 %.
Miliaarituberkuloosi eli lentävä keuhkotauti on laajalle elimistöön levinnyt tartunta, joka etenee nopeasti vastustuskyvyn heikennyttyä.
Vaikka tuberkuloosi on parhaiten tunnettu keuhkotautina, tunnetaan myös nivel-, luu-, selkäranka-, iho-, imusolmuke- (risatauti) ja munuaistuberkuloosi. Selkärankaan tuberkuloosi saattaa taudin edetessä aiheuttaa kyttyrän nikamien luhistuttua; aivokalvon tulehduksen aiheuttaessa tauti on hengenvaarallinen. Tuberkuloosi on krooninen sairaus, mutta esimerkiksi sen komplikaationa ilmenevä aivokalvontulehdus saattaa olla nopeasti tappava.
Erityinen riskiryhmä maailmanlaajuisesti ovat HIV-tartunnan saaneet.
Diagnoosi ja hoito
Diagnoosi tehdään usein röntgenkuvasta ja varmistetaan bakteeriviljelyllä. Hoitona käytetään monen antibiootin yhdistelmää, koska tbc on hidaskasvuisena erittäin vastustuskykyinen tavallisimmille antibiooteille.
Ensisijaiset tuberkuloosin hoidossa käytettävät lääkkeet ovat isoniatsidi (INH), rifampisiini (RIF) ja pyratsiiniamidi (PZA). Näiden lisäksi, erityisesti, jos on syytä epäillä lääkkeille vastustuskykyistä kantaa, ovat käytössä etambutoli (EMB) ja streptomysiini (SM) sekä joukko toissijaisia lääkkeitä. Lääkehoito kestää aina vähintään kuusi kuukautta. Aiemmin käytettiin paremman puutteessa yhdistelmähoitona INH:n kanssa para-aminosalyylia (PAS). Tuberkuloosia hoidettiin 1800-luvulla myös kultalääkkeellä.
Sairauden edetessä tartuntavaaralliseen vaiheeseen, jossa kantajan keuhkoissa olevat bakteerit vapautuvat, on oleellista tunnistaa nämä tapaukset nopeasti yskösvärjäyksillä sekä tehokkaan hoidon ohella suorittaa potilaan kontaktien jäljitys. Tuberkuloosin torjunnan perusasioita ovat pienille lapsille annettava BCG-rokote, valistus ja riskiryhmien seuranta sekä latentin taudin tunnistaminen ja tehokkaan lääkehoidon aloittaminen.
Nykyinen hoito on varsin tehokasta ja menestyksekästä: noin 85 % tapauksista paranee.
Antibiooteille vastustuskykyisen tuberkuloosin hoitoon on kehitetty tehokas, seitsemän lääkkeen yhdistelmähoito.
Aiemmin tuberkuloosin hoitomuotona käytettiin valohoitoa, sillä valo edisti D-vitamiinin tuotantoa iholla ja D-vitamiinin uskottiin parantavan tuberkuloosin. Valohoitoa kutsuttiin helioterapiaksi.
Tuberkuloosi maailmalla
pienoiskuva|Yhdysvaltalainen tuberkuloosinvastainen juliste. Maailman terveysjärjestön WHO:n arvion mukaan 1/3 maailman väestöstä on tuberkuloosibakteerin kantajia. Sairaustapauksia oli vuonna 2007 hieman yli yhdeksän miljoonaa, näistä 86 % Aasiassa ja Afrikassa, ja kahden miljoonan arvioitiin vuosittain kuolevan tautiin. Uusien tautitapausten absoluuttinen ja suhteellinen määrä on viime vuosina pysynyt miltei ennallaan, ja taudin suhteellinen esiintyvyys on ollut juuri ja juuri havaittavassa laskussa. WHO:n tavoite oli määrän saaminen selvään laskuun vuoteen 2015 mennessä. Siinä missä tilanne muualla oli 2000-luvun puolivälissä vakaa tai myönteinen, HIV:n pahiten rasittamissa Afrikan maissa tautitapaukset lisääntyivät 5 %:n vuosivauhtia. Useille lääkkeille, ennen kaikkea isoniatsidille ja rifampisiinille, vastustuskykyiset MDR-tuberkuloosikannat (multi-drug resistant) olivat kasvava ongelma. Vuonna 2007 uusia MDR-tapauksia oli yhteensä arviolta puoli miljoonaa ja määrällisesti eniten Intiassa, Kiinassa, Venäjällä, Etelä-Afrikassa ja Bangladeshissa.
Vaikka Suomen läntisissä naapurimaissa tautitilanne oli vielä 2000-luvun alkupuolella Suomea parempi, Ruotsissa tuberkuloositapaukset ovat olleet viime vuosina kasvussa pohjoismaiden ulkopuolelta tulevien maahanmuuttajaryhmien, erityisesti somalien keskuudessa. Venäjällä taas tuberkuloosi alkoi 1990-luvulla äkisti lisääntyä. Siinä missä vuonna 2006 koko EU:n ja Länsi-Euroopan alueella tautitapauksia oli alle 100 000, oli niitä Venäjällä 150 000.
Historia
Vielä 1930-luvulla tuberkuloosiin kuoli vuosittain lähes 10 000 suomalaista. Vuonna 1929 perustettiin Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys yhdistämällä vuonna 1907 toimintansa aloittaneet Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys ja Vähävaraisten keuhkotautisten avustamisyhdistys. Yhdistys ylläpiti eri puolilla maata useita parantoloita, jotka sittemmin tuberkuloositapausten vähentyessä lakkautettiin tai siirrettiin valtion tai kuntien omistukseen. Lisäksi yhdistys omisti Tampereella, Kuopiossa ja Oulussa toimineet joulumerkkikodit, joissa hoidettiin tuberkuloosia sairastavien äitien lapsia syntymästä keskimäärin puolitoistavuotiaiksi. Joulumerkkikotien toiminnan rahoittamiseksi myytiin joulumerkkejä, joita julkaistiin vielä hoitokotien toiminnan päätyttyäkin 1980-luvulle asti. Tuberkuloosin Vastustamisyhdistys vaikutti vuoden 1948 tuberkuloosilain säätämiseen.
Tuberkuloosin vastustamiseen liittyi myös valistaminen. Terveysvalistuksessa korostettiin, että jokainen voi itse hankkia itselleen vastustuskyvyn tuberkuloosia vastaan. Tätä varten piti jokaisen karaista itseään ja hillitä käyttäytymistään. Lääkäri Max Oker-Blom kuvasi 1900-luvun alussa, että itsehillintä oli ehkäisevän ja valvovan hermojärjestelmän kehittämistä. Hyvätapaista ja kunnollista elämää nimitettiin myös siveellisyydeksi, joka myöhemmin alkoi tarkoittaa pelkästään sukupuolisiveellisyyttä. Siveellisyys oli erityisesti naisten ominaisuus, johon sisältyi yleinen siisteys, perhekeskeisyys ja eri tautien (tuberkuloosin ja kupan) leviämisen estäminen.
Nykytilanne
Toisinaan ulkomailta tulee tärkeimmille tuberkuloosilääkkeille vastustuskykyistä MDR-tuberkuloosia. Vuonna 2022 näitä varmistui Suomessa yhdeksän tapausta, joista kolme oli laajasti vastustuskykyisiä tapauksia (pre-XDR-TB). Vain kaksi MDR-tapauksista havaittiin suomalaissyntyisillä potilailla.
Tuberkuloosin BCG-rokote (Bacillus Calmette-Guérin) aiheutti vuosina 2002–2005 poikkeuksellisen paljon eriasteisia haittavaikutuksia, joista lievimmät ovat pieniä paikallisia tulehduksia ja vakavimpia luu- ja niveltulehdukset ja harvoin jopa yleistynyt BCG-infektio. Vuodesta 1978 käytössä ollut vanha rokote jouduttiin korvaamaan uudella, vahvempaan kantaan perustuvalla valmisteella elokuussa 2002, ja raportoitujen tapausten määrä kymmenkertaistui. Kaikkiaan pitempiaikaiseen tai pysyvään haittaan johtaneita BCG-rokotteen haittavaikutuksia todettiin vuosina 2002–2004 noin kahdeksalla lapsella vuosittain (14/100 000 rokotettua), ja kesään 2006 mennessä kahdella lapsella oli todettu yleistynyt BCG-infektio tai sellaisen epäily. Vuoden 2006 syyskuusta alkaen BCG-rokotetta alettiin tarjota vain lapsille, joilla oli lisääntynyt tuberkuloositartunnan vaara, ja Suomessa rokotettiin vuosittain vain noin 3 500 lasta. Uuden rokoteohjelman myötä tapaukset vähenivät vuoden kuluessa 111 tapauksesta 28 tapaukseen, eikä vakavia haittoja enää raportoitu vuonna 2007.
Tuberkuloosi eläimissä
Tuberkuloosia eläimille aiheuttavista bakteereista merkittävin on Mycobacterium bovis, joka aiheuttaa nautatuberkuloosia. Se on aiheuttanut runsaasti ihmistartuntoja saastuneiden maitotuotteiden välityksellä. Suomessakin on tehty naudoille tuberkuloosikokeita ja karsittu tartunnansaaneita eläimiä ja karjoja pois. Nyt Suomi ja monet Euroopan maat ovat virallisesti vapaita nautatuberkuloosista. Testejä tehdään eläintuontien yhteydessä, keinosiemennyssonnien valinnoissa ja satunnaisesti. Mycobacterium avium on lintutuberkuloosin aiheuttaja, ja sen testaamista käytetään muiden eläinten testauksessa kontrollina. Tuberkuloosikoe tehdään ihotestinä pistämällä bakteerin seinämästä eristetty osaa tuberkuliinia tutkittavaan eläimeen ihon sisäisesti. Jos pistoskohta turpoaa ja ärtyy tietyn ajan kuluessa, koe katsotaan positiiviseksi. Eläimellä on mykobakteeri-vasta-aineita. Mikäli boviini- ja aviääritesti reagoivat, kyse saattaa olla virheestä. Pistokohta voi ärtyä auringonvalon, hankaamisen tai paikallisen muun tulehduksen seurauksena. Jos boviinitesti on positiivinen mutta aviääri ei, kyse on ilmeisesti nautatuberkuloosista. Tuberkuloosikoe tehdään samalla tavalla joillekin muille eläinlajeille, mutta sen toimivuus on todistettu vain naudoille.
Eläinten tuberkuloosia tutkitaan tietysti myös teurastamoilla lihantarkastuksissa, ja jos jossain karjassa tai jollain alueella alkaisi esiintyä tautia, se todennäköisesti huomattaisiin nopeasti.
Mycobacterium avium subspecies paratuberculosis aiheuttaa märehtijöille paratuberkuloosia eli kroonista suolistotulehdusta ja ripulia. Tautia ei ole tiettävästi Suomessa. Eläinten maahantuonnille alueilta, joissa sitä esiintyy, on rajoituksia. Paratuberkuloosin testaaminen on hankalaa, koska tuloksen saaminen voi kestää jopa puoli vuotta.
On olemassa useita muitakin mykobakteereita, jotka saattavat haitata testaamista, mutta ne eivät ole yhtä vaarallisia.
Pseudotuberkuloosi ei ole mykobakteereiden aiheuttama, vaan sen aiheuttaja on Corynebacterium pseudotuberculosis. Pseudo tarkoittaa samannäköistä, ja tälle taudille on tyypillistä tuberkkelejä muistuttavien paiseiden muodostuminen. Tauti on hankala hoidettava, mutta sillä ei ole samaa kansanterveydellistä merkitystä kuin mykobakteereilla.
Rhadamanthys
Rhadamanthys oli kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä viisas kuningas. Hän oli Hefaistoksen tai Zeuksen sekä Europen poika, Minoksen ja Sarpedonin veli.
Kreetan kuningas Asterion kasvatti Rhadamanthyksen. Hän oli kuuluisa oikeamielisyydestään ja viisaudestaan ja antoi kreetalaisille lakikokoelman. Hänestä tuli lopulta yksi Manalan tuomareista. Myös Minos oli yksi Manalan tuomareista. Rhadamanthyksella oli kaksi poikaa Gortys ja Erythros.
Itävalta talviolympialaisissa 1932
Itävalta saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1932 kaksi mitalia, molemmat taitoluistelusta. Karl Schäfer voitti kultaa miesten yksinluistelusta, ja Fritzi Burger hävisi vain norjalaiselle Sonja Henielle naisten yksinluistelussa. Kisojen mitalitilastossa Itävalta sijoittui kuudenneksi. Itävallan joukkue koostui seitsemästä urheilijasta, joista yksi oli nainen.
Yamaha FJR 1300
pienoiskuva|300x300px|Yamaha FJR 1300
Tekniikka
Pyörä on kardaanivetoinen ja nelisylinterisellä rivimoottorilla varustettu. Runko on alumiiniprofiilia. Etuhaarukka on täysin säädettävä, ja takajousitukselle on kaksiasentoinen pikasäätö, jolla sen saa jäykemmäksi esimerkiksi matkustajan kanssa ajettaessa. Tuulilasin korkeutta voi säätää sähköllä myös ajon aikana. Edessä on kaksi jarrulevyä ja takana yksi, nykyisissä versioissa (FJR 1300A) on ABS-jarrut, vanhemmissa versioissa ne olivat valinnaisvarusteina. Vuodesta 2006 eteenpäin FJR:n on saanut myös sähkötoimisella, puoliautomaattisella vaihteistolla, jossa kytkinvipu on korvattu automaatilla (malli FJR 1300AE), ja vaihteita voi vaihtaa joko vasemman käden nappuloilla tai jalkakäyttöisellä vivulla. Pyörään kuuluvat myös vakiovarusteena sivulaukut, jotka kiinnittyvät suoraan pyörän rakenteisiin, eivätkä vaadi erillistä laukkutelinettä (vanhimmissa versioissa laukut olivat lisävaruste).