cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pertunmaa
Matkailu/Nähtävyydet
Pertunmaan kirkko rakennettiin vuonna 1929 osin Hartolan vanhan kirkon ja kellotapulin hirsistä. Pertunmaalla toimii monia matkailuyrityksiä ja Pöylinniemessä on myös leirintäalue. Pertunmaan matkailukohteita ovat muun muassa toriaukio Pertuntori keskellä kirkonkylää, Vanha-Rantalan talomuseo Honkaniementien varressa ja Käsityöpuoti Talvikki, käsityöläisten oma puoti kirkonkylällä. Lisäksi Kuortissa ABC-liikennemyymälän välittömässä läheisyydessä on useita erilaisia liikkeitä. Pertunmaa on myös kesämökkikunta.
Vuoden 2011 tilastoissa Pertunmaalla myytiin toiseksi eniten alkoholia asukasta kohden Suomessa, 27,6 litraa absoluuttiseksi alkoholiksi muutettuna. Ykköstilaa pitää hallussaan Utsjoki, vastaava myynti oli 51,3 litraa. Lapin maakunnan myyntilukujen selityksenä on paitsi matkailijoiden suuri määrä, myös ruotsalaisten ja norjalaisten tekemät alkoholiostokset.
Tunnettuja pertunmaalaisia
Myös vuoden 2018 Miss Suomeksi valittu, alkujaan lahtelaissyntyinen Alina Voronkova asui 15-vuotiaaksi asti Pertunmaalla.
Ruokakulttuuri
Pertunmaan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla kisko eli veripalttu sekä ruisjauhosta, kermaviilistä ja kermasta leivotut ''röpörieskat, jotka paistetaan kaalinlehdellä tai tuohenpalan päällä.
Seppo Kasanen
Seppo Kasanen (22. huhtikuuta 1932 Viipuri – 18. tammikuuta 1998 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Kouvolan lyseosta vuonna 1951 ylioppilaaksi päässyt Kasanen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1959 ja hän perusti oman arkkitehtitoimiston.
Mukkulan asemakaava
Lahden kaupunki osti Mukkulan kartanon ja Mukkulan Tiilitehtaan maat vuonna 1959. Kaupunki toimeenpani asemakaavakilpailun, jonka tulokset julkistettiin keväällä 1961. Kilpailun voittajaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Nurkkakunta”. Kilpailualueen pinta-ala oli noin 200 hehtaaria.
Anjalankosken kaupungintalo
Kasasen tunnettuja suunnittelutöitä on Sippolan kunnan virastotalo Keltakankaalla, nykyisessä Kouvolassa. Silloisen Sippolan kunnan hallintokeskuksen ja Myllykosken ammattikoulun rakentamiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kilpailuun jätettiin 22 ehdotusta, joista voittajaksi ja suunnittelutyön pohjaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Aivosiilo”. Kasasen avustajana kilpailussa oli arkkitehtiylioppilas Timo Sahanen. Kilpailutulokset julkistettiin marraskuussa 1962. Hallintokeskuksen tilat toteutettiin useassa vaiheessa. Rakennuksista toteutettiin ensin ammattikoulun tilat ja seuraavaksi virastotalo, joka vihittiin käyttöön 30. lokakuuta 1966. Virasto- eli kunnantalossa oli kahden kerroksen korkuinen keskushalli, ja sen ympärillä valtuuston istuntosali, kokoushuoneita, lounasruokala ja toimistotiloja. Hallintokeskuksen seuraavissa vaiheissa toteutettiin rakennustoimistolle varasto- ja korjaamotiloja. Viimeisenä rakennusvuorossa oli paloasema.
Kardinaalit
Kardinaalit (Cardinalidae) on luokittelutavasta riippuen yhdestätoista kolmeentoista suvun muodostama Etelä- ja Pohjois-Amerikassa tavattava lintuheimo varpuslintujen lahkossa. Sitä pidettiin aiemmin sirkkujen heimon alaheimona Cardinalinae. BirdLife Suomen luokituksen mukaan heimossa on 11 sukua ja 48 lajia.
Heimon nimilaji punakardinaali (Cardinalis cardinalis) on yleinen, Kanadan Quebecista Guatemalaan ulottuvalla alueella esiintyvä jykevänokkainen lintu.
Keskinenlammi
Keskinenlammi on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Myllykylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 5,2 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Keuruun Kaiturin valuma-alueeseen (35.623) se kuuluu.
Kaj-Erik Relander
Relander tukee aktiivisesti hyväntekeväisyystyötä toimimalla puheenjohtajana Refugees United -säätiössä.
Relander oli partnerina pääomasijoitusyhtiö Accel Partnersissa vuodesta 2001 vuoteen 2009 asti. Sitä ennen hän toimi Telen ja Soneran johdossa ja ennen eroaan noin puoli vuotta Sonera Oyj:n toimitusjohtajana.
Ura Sonerassa
Relander oli siirtynyt vuonna 1994 Sitrasta silloisen Telecom Finlandin talousjohdon tehtäviin. Sonera laajensi toimintaansa aggressiivisesti Kaj-Erik Relanderin johdolla. Yhtiö ratsasti IT-kuplan aallonharjalla ja pyrki nostamaan pörssikurssinsa korkealle, jotta se voitaisiin myydä ulkomaille huikeaan ylihintaan. Silloin Soneran johtajat olisivat optioiden avulla tulleet monimiljonääreiksi. Relanderin johdolla Sonera teki uhkarohkeita riskisijoituksia, joista tunnetuin on Suomen suurimmaksi bisnesmokaksikin kutsuttu Saksan UMTS-lupakauppa. Aluksi kurssi saatiinkin rajuun nousuun. Kaupan osoittauduttua arvottomaksi Relander joutui jättämään tehtävänsä kohun saattelemana.
Sonera-kirja ja teleurkintaskandaali
Kohu sai lisää vauhtia nimettömien kirjoittajien kesäkuussa 2002 julkaiseman, Sonera-kirjana tunnetun paljastuskirjan takia, jossa vihjattiin Relanderin syyllistyneen laittomuuksiin. Kirjassa esitetyistä väitteistä todeksi on osoittautunut teletunnistetietojen urkinta, josta Relander tuomittiin kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen törkeästä viestintäsalaisuuden loukkaamisesta. Relander oli antanut turvayksikön tehtäväksi puhelutietojen selvittämisen. Myös kuusi muuta henkilöä tuomittiin vyyhdessä ehdolliseen vankeuteen tai sakkoihin. Tapaukseen liittyviä vahingonkorvauksia selviteltiin vielä vuonna 2015 Espoon käräjäoikeudessa.
Sogne (täsmennyssivu)
Sogne voi tarkoittaa:
Libera
Libera tarkoittaa muun muassa seuraavia:
C3-yhteyttäminen
C3-yhteyttäminen on yleisin yhteyttämistapa, jolla kasvit sitovat ilmassa olevan hiilidioksidin hiiltä itseensä. C3-kasvien kasvuympäristössä on yleensä kohtalaisesti auringonvaloa, kohtalainen lämpötila, runsaasti pohjavettä ja hiilidioksidia ilmassa suhteellisen runsaasti, yli 200 ppm. Ainakin ilman hiilidioksidipitoisuuden laskiessa alle 100 ppm kasvu pysähtyy, koska tämä raja on tasauspiste, jossa C3-yhteyttämisen tuotto on sama kuin kasvin hengityksen kulutus. Hiilidioksidipitoisuuden laskiessa alle 30-70 ppm C3-kasvit tuskin pystyvät ottamaan hiilidioksidia lainkaan. Hiilidioksidipitoisuuden lisääntyminen tehostaa yhteyttämistä välillä 100-2000 ppm. 95 % kaikesta kasvibiomassasta on C3-kasveissa. C3-kasvi haihduttaa 97 % maasta saamastaan vedestä, mikä on runsaasti. C3-kasvi hylkii raskasta hiiltä (13C) enemmän kuin C4-kasvi. C3-yhteyttäminen lienee kehittynyt satoja miljoonia vuosia sitten paleotsooisella tai mesotsooisella maailmankaudella. Kuitenkin Tertiäärikaudella joitakin kymmeniä miljoonia vuosia sitten C3-kasvit alkoivat vähetä trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla C4-kasvien vallatessa alueita näillä leveysasteilla.
Ropsu
thumb|Ropsun kirkko 1900-luvun alussa. thumb|Kirkko toisen maailmansodan aikana. Ropsu on entinen luterilainen seurakunta Inkerissä noin 35 kilometriä Pietarista lounaaseen. Se on myös seurakuntaan kuulunut kylä, venäläiseltä nimeltään Mihailovskaja, nykyisessä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Ropsunhovin kunnassa Venäjällä. Pietari III murhattiin Ropsussa.
Luterilaisen seurakunnan historiaa
Nykyisessä Ropsunhovin taajamassa sijaitsee 1600-luvun puolivälissä rakennettu entinen luterilainen kirkko, joka on myöhemmin muutettu ortodoksiseksi Jumalansynnyttäjän ilmestyksen kirkoksi. 1700-luvun lopulle saakka Ropsun kylät kuuluivat Skuoritsan seurakuntaan. Vuonna 1798 kreivi Ivan Lazarev rakennutti Pienen-Kurkun kylään Pietarille ja Paavalille omistetun kivikirkon, joka 1800-luvulla korjattiin kahteen otteeseen Venäjän keisarihuoneen varoilla. Ropsun kappeliseurakunta erosi Skuoritsasta lopullisesti vasta Venäjän vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1928 seurakunnan väkiluku oli 2 680 henkeä. Viranomaiset sulkivat Ropsun kirkon vuonna 1938.
Ropsun seurakuntaan kuuluneet kylät
1900-luvun alussa Ropsun seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät: Hapuni, Hyvösi , Iljankylä eli Uusikylä , Kelosi , Kivisenmäki eli Pieni-Kuippina , Korovina, Kuippina (Большая Кипень), Luuhkova , Läätinä eli Klätinä , Metsola , Nikkasenmäki , Pieni-Kurku , Raaju eli Korovina , Ropsu, Ropsun paperitehdas, Ropsunhovi, Rumpali eli Trumbari , Suuri-Kurku , Viitinä , Volossola.
Inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla asui ortodoksisia inkerikkoja ja venäläisiä. Suomalaisasutus tuhoutui toisen maailmansodan aikaisten väestönsiirtojen seurauksena.
Ropsu-niminen kylä on myös Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa.
Step Up 2 the Streets
Step Up 2 the Streets on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tanssielokuva, joka on jatko-osa elokuvalle Step Up. Elokuvan on ohjannut Jon M. Chu. Pääosia näyttelevät Robert Hoffman ja Briana Evigan.
Juoni
Andie West on nuorukainen, joka asuu kuolleen äitinsä parhaan ystävän Sarahin luona ja haluaa tulla tanssijaksi. Hän harjoittelee säännöllisesti ryhmänsä 410:n kanssa The Streets -kilpailua varten. Sarah haluaa huolehtia Andiesta ja on väsynyt tämän rikollisuuteen. Hän uhkaa vievänsä Andien asumaan tätinsä luo Texasiin, ellei tämän käytös muutu.
Andien ystävä ja vanha velihahmo Tyler Gage suostuttelee Andien koe-esiintymiseen Maryland School of the Artsiin, josta hän saa paikan. Hän tapaa myös Chase Collinsin. Andien ryhmän jäsenet eivät ole iloisia asiasta, ja lopulta päättävät erottaa hänet ryhmästä. Andie ja Chase perustavat oman ryhmän. Chase kopioi koulun avaimen, jolla he pääsevät iltaisin koululle harjoittelemaan The Streetsiä varten. Missy, Andien ystävä, eroaa 410:sta ja liittyy Andien ja Chasen ryhmään. Missy kertoo, että ryhmän pitäisi ensin tehdä ”temppuiluvideo” ja laittaa se internetiin. Videossa ryhmä on kuvannut 410:n johtajaa Tuckia, ja vieneet hänen asuntonsa lattian alle kuolleen kalan.
410 ei pidä siitä, että kisassa olisi uusi ryhmä ja he varoittavat, että Andien uuden ryhmän tulisi pysyä poissa The Streetsistä. Kun Tuck löytää Chasen, hän hyökkää tämän kimppuun videon takia. Chase tulee seuraavana päivänä kouluun pahasti ruhjeilla ja loukkaantuneena. 410 on myös hajottanut tanssistudion. Johtaja Collins, Chasen isoveli, erottaa Andien koulusta. Hän kysyy Andieltä, onko kukaan muu koulun oppilas osallistunut harjoituksiin, eikä Andie kerro ryhmästänsä ja sanoo, että hän harjoitteli yksin.
Kun johtaja Collins etsii hänen oppilaitaan, hän saa ääripisteen The Streetsistä. Moose vie hänet paikan päälle, ja hän näkee heidän tanssinsa. Andie pääsee takaisin kouluun. Andien ryhmä voittaa The Streetsin, ja Andie ja Chase jakavat suudelman.
Rääpyvä
Rääpyvä on entinen luterilainen seurakunta Pohjois-Inkerissä Kelton ja Toksovan välissä, Pietarin itäpuolella. Rääpyvän kirkko sijaitsi Rumpalin kylässä. Entisen Rääpyvän alueella suurin taajama on Seuloskoin (ven. Vsevoložsk) kaupunki.
Tokugawa Yoshinobu
Tokugawa Yoshinobu (, 28. lokakuuta 1837 Edo, Tokugawa-shōgunaatti – 22. tammikuuta 1913 Tokio, Japanin keisarikunta), myös Tokugawa Keiki sekä Hitotsubashi Keiki, oli Japanin viidestoista ja viimeinen Tokugawa-shōgun. Hänestä tuli shōgun vuonna 1866, mutta hän joutui luopumaan vallasta keisarin hyväksi Meiji-restauraatiossa 1867−1868.
Rääpyvä
Historiaa
Suomalaisia Rääpyvällä oli vuonna 1928 kaikkiaan 2 460 henkeä. Rääpyvällä toimi 1920–1930-luvuilla suomenkielinen maatalousteknikumi eli -opisto. Toisen maailmansodan aikana alue jäi Leningradin saarron sisäpuolelle ja hengissä selvinneet suomalaiset evakuoitiin Itä-Siperian pohjoisrannikolle kevättalvella 1942. Evakuointi muuttui sodan jälkeen karkotukseksi, sillä paluuoikeutta ei ollut.
Tokugawa Yoshinobu
Varhainen elämä
Yoshinobu syntyi 28. lokakuuta 1837 Miton daimion Tokugawa Nariakin seitsemänneksi pojaksi. Mito oli yksi Tokugawa-suvun haaroista, ja kaukaisessa yhteydessä shōgunin perimykseen. Keiki adoptoitiin Hitotsubashin sukuun. Hitotsubashi oli yksi Tokugawa kadettisuvuista ja yksi shōgunin perimykseen kuuluvista sukuhaaroista. Adoption kautta Keiki nousi asemaan, josta hän voisi kohota shōguniksi.
Rääpyvä
Kylät
Rääpyvässä oli 13 kylää: Huva, Kornova, Kähy, Kässylä, Miinala, Myllyoja, Paassikka, Papusi, Pieni Pukero, Suuri Pukero, Romanaisi, Rumpali ja Seeklova.
Tokugawa Yoshinobu
Varhainen elämä
Vuonna 1853 Matthew Perry saapui Japaniin mustien laivojensa kanssa ja vaati maata avaamaan rajansa. Shōgun Tokugawa Iesada kuoli 1858, ja Keiki asetettiin ehdolle hänen seuraajakseen. Miton vastustajat onnistuivat estämään Keikin pyrkimykset ja shōguniksi valittiin alaikäinen Tokugawa Iemochi. Keiki sekä hänen perheensä ja tukijansa asetettiin vuoteen 1862 kestäneeseen kotiarestiin. Hänet nimitettiin samana vuonna nuoren shōgunin holhoojaksi.
Viimeinen shōgun
Keiki nujersi vuonna 1864 kapinoivan Chōshūn joukot. Kesällä 1866 Keiki johti bakufun joukot rangaistusretkelle Chōshūhun, mutta retki epäonnistui. Keiki käytti Iemochin kuolemaa taistelusta vetäytymisen tekosyynä. Keikistä tuli shōgun vuonna 1866. Shōguniksi nousun yhteydessä hän vaihtoi nimekseen Yoshinobu. Hän luopui vallasta 1867, mutta oletti saavansa johtavan asemansa takaisin, kun hallintoa uudistettaisiin. Vastustajat kuitenkin toimivat ennen uudistusten toteuttamista. Uudistuksia vaativat Chōshūn ja Satsuman samurait valtasivat Kioton palatsin 3. tammikuuta 1868 ja julistivat keisarillisen vallan palaututetuksi. Tätä seurasi Boshin-sotana tunnettu lyhyt sisällissota. Keisarilliset joukot valtasivat Edon, ja Keiki antautui. Vallan siirtymistä shōgunaatilta keisarille kutsutaan Meiji-restauraatioksi. Antautumisensa jälkeen Yoshinobu määrättiin kotiarestiin Mitoon. Vuonna 1902 Yoshinobulle myönnettiin prinssin (kōshaku) arvo. Tokugawa Yoshinobu menehtyi Tokiossa 22. marraskuuta 1913.
Peräisenlampi
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 30 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Peräisenlammen valuma-alueeseen (35.624) se kuuluu.
Curia
Curia (lat.) voi viitata seuraaviin:
Santander
Maantiede ja ilmasto
Santanderin sijainti Espanjan pohjoisrannikolla, Atlantin valtameren ja Biskajanlahden rannikolla, tekee sen ilmastosta miellyttävän ja tasaisen. Kaupungin eteläpuolella Cantabrianvuoret erottavat rannikon kuumasta ja kuivasta Espanjan sisämaasta ja ylätasangosta. Rannikon ilmanala on lauhkea, tuulinen ja runsassateinen. Sijainnistaan johtuen Santander on jo vanhastaan ollut merkittävä satama ja merenkulun keskus. Nykyäänkin sieltä kulkee laivaliikennettä Ranskan ja Britteinsaarten satamiin. Cantabrian rannikkoa reunustava Biskajanlahden eteläosa tunnetaan Espanjassa nimellä Cantabrianmeri.
Historia
Rooman valtakunnan aikaan heidän 26 eaa. perustamansa asutus tunnettiin nimellä Portus Victoriae Iuliobrigensium. Sen nykyinen nimi tulee pyhimykseltä San Emeterio, marttyyriltä jonka pää tuotiin tarinan mukaan paikkakunnalle joskus kolmannella vuosisadalla. Kastilian kuningas Alfonso VIII teki San Emeterion apotista Santanderin johtajan 1187.
Myöhäiskeskiajalla Santander oli Kastilialle tärkeä satama, ja siitä tuli sittemmin myös merkittävä Amerikkaan suuntautuvan kaupan keskus. Ferdinand VI antoi sille kaupunkioikeudet 1755, joka on siis kaupungin virallinen perustamisvuosi.
Matkailun ja turismin kasvaessa 1800-luvulta alkaen Santander kehittyi tärkeäksi kylpyläkaupungiksi, jonne Espanjan kuumasta sisämaasta tullaan mielellään rentoutumaan. Siitä tuli kuningas Alfonso XIII:n suosikkilomakohde, ja kaupunki on edelleen tunnettu matkailustaan.
Espanjan sisällissodassa Santander oli muun pohjoisrannikon tavoin laillisen tasavaltalaisen hallituksen tukialueita, mutta joutui syksyllä 1937 Francon fasistisen kansallisen rintaman valloittamaksi. Synkin hetki kaupungin historiassa oli vuoden 1941 suuri tulipalo, joka tuhosi lähes koko historiallisen keskustan. Jopa keskustan katedraali kärsi pahoja vaurioita. Tämän katastrofin jälkeen kaupunkia on jälleenrakennettu ja nykyaikaistettu.
Vuonna 2005 Santanderin kaupunki vietti 250-vuotispäiviään.
Väestö
Santanderin väkiluku ei viimeisten vuosikymmenien aikana ole juurikaan kasvanut, vaan se on yleensä pysynyt tasaisena.
Yleistä
Santanderissa on kaksi yliopistoa, joista 1972 perustettu noin 12 000 opiskelijan Universidad de Cantabria on Cantabrian koulutuksen ehdoton keskus. Toinen, Universidad Internacional Menéndez Pelayo eli UIMP, on kesäyliopisto joka on erikoistunut Espanjan kielen ja kulttuurin opetukseen ulkomaisille opiskelijoille.
Koko Cantabrian merkittävimpiä nähtävyyksiä on Altamiran luola noin 30 km länteen Santanderista. Altamira on kuuluisa kalliomaalauksistaan, jotka ovat viimeisimmän jääkauden ajalta yli 15 000 vuoden takaa.
Santanderin matkailu keskittyy Sardineron pitkille hiekkarannoille ja kasinolle. Kylpylät ovat samaten merkittäviä ja lauhkeaa meri-ilmastoa pidetään terveellisenä. Suosituin urheilulaji on jalkapallo, jonka Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa kaupungin seura Racing Santander pelaa.
Kaupunginjohtajana on 2015 alkaen toiminut Gema Igual, joka edustaa oikeistolaista Kansanpuoluetta (PP).
Tunnustuskirjat
thumb|Liber concordiaen saksankielinen laitos (1580).
Tunnustuskirjat määrittelevät luterilaisen kirkon opin. Tunnustuskirjat on kokoelma oppia selittäviä teoksia, jotka ovat syntyneet erilaisista lähtökohdista eri aikoina. Tunnustuskirjat on koottu yhteen Yksimielisyyden kirjassa (Liber concordiae). Kaikki luterilaiset eivät tunnusta Yksimielisyyden kirjaa tunnustuksenaan. Esimerkiksi Tanskan ja Norjan luterilaiset kirkot ovat hyväksyneet tunnustuksikseen vain Augsburgin tunnustuksen ja katekismukset. Suomen ja Ruotsin kirkot tunnustavat koko Yksimielisyyden kirjan. Luterilainen maailmanliitto vaatii jäsenkirkoiltaan yhtymistä erityisesti Augsburgin tunnustukseen ja katekismuksiin.
Sisältö
Tunnustuskirjojen Yksimielisyyden kirjaan sisältyy:
Yksimielisyyden kirja: Se on koko tunnustuskirjat, eli kokoelma erilaisia luterilaisia tunnustuksia, joissa määritellään sen oppia. Se on koottu ja allekirjoitettu vuonna 1580. Kaikki luterilaiset kirkot eivät ole ottaneet tunnustuksekseen Yksimielisyyden kirjaa, vaan osia siitä.
Kolme vanhan kirkon tunnustusta: Ne ovat apostolinen uskontunnustus, Nikaian-Konstantinopolin uskontunnustus ja Athanasioksen uskontunnustus. Tunnustukset otettiin mukaan erityisesti sen takia, että luterilaisuus ei halunnut olla uusi kirkko. Apostolinen uskontunnustus on saanut tunnustuksista erityisaseman luterilaisuudessa ja se on selitetty Vähässä katekismuksessa. Luther myös vetosi Athanasioksen uskontunnustukseen Schmalkaldenin opinkohdissa.
Augsburgin tunnustus (Melanchthon): Se on luterilaisen kirkon perustava asiakirja. Keisari Kaarle V:n koolle kutsumilla valtiopäivillä oli tarkoitus käsitellä sitä, voidaanko evankeliset (eli luterilaiset) hyväksyä valtakunnan jäseniksi. Saksin vaaliruhtinas antoi Wittenbergin teologien tehtäväksi kirjoittaa esitys olennaisimmista eroavaisuuksista opissa ja kirkollisissa käytännöissä heidän ja katolisten välillä. Ennen varsinaisen tunnustuksen muodostumista valmistuivat ns. Torgaun artikkelit, joitten kohteena olivat katolisen kirkon epäkohdat ja jotka muodostivat perustan tunnustuksen toiselle osalle, kun taas ns. Schwabach-Marburgin artikkelit muodostivat pohjan tunnustuksen ensimmäiselle osalle. Melanchthon laati tunnustuksen lopullisessa muodossaan. Aluksi oli tarkoitus antaa keisarille Torgaun artikkelit, mutta ne todettiin yhtä aikaa liian laajoiksi ja samalla riittämättömiksi, sillä niissä ei selitetty riittävästi varsinaisia oppikysymyksiä. Melanchton piti tärkeänä uskon sisällön selvittämistä, ja hän laati tunnustuksen sanamuodon Lutherin ollessa Koburgissa. Tämän tunnustuksen hän lähetti Lutherin hyväksyttäväksi. Melanchton pyrki välttämään vastapuolen ärsyttämistä ja laati esimerkiksi tunnustukseen erittäin kohteliaan esipuheen Kaarle V:lle. Tunnustus jakautuu kahteen pääosaan. Ensimmäisessä käsitellään luterilaisen opin pääkohdat (articuli fidei praecipui 1-21), jälkimmäisessä katolisen kirkon erehdyksiä (articuli, in quipus recensentur abusus mutati). Ensimmäinen osa pyrkii osoittamaan, etteivät evankeliset ole kerettiläisiä, vaan että he seisovat alkuperäisen oikean katolisen opin pohjalla. Jälkimmäinen osa pyrkii osoittamaan, että kirkkojen välinen ristiriita on syntynyt evankelisten poistettua eräitä katolisten väärinkäytöksiä ja siksi keisarin tulisi nähdä heidän asiansa oikeutus. Tunnustus luettiin valtiopäivillä 25. kesäkuuta 1530. Vuonna 1540 Melanchton teki tekstiin eräitä muutoksia pyrkien lähentymään reformoituja, erityisesti ehtoollista koskevassa kappaleessa X. Tätä versiota kutsutaan nimellä confessio variata.
Augsburgin tunnustuksen puolustus (Melanchthon): Se laadittiin vastineeksi katolilaisten "Confutatio pontificialle", joka oli katolisten teologien Augsburgin tunnustuksen johdosta laatima vastakirjoitus ja jonka väitettiin kyenneen kumoamaan sen. Se esitettiin valtiopäiville 3. elokuuta 1530. Melanchton sai Augsburgin tunnustuksen puolustuksen valmiiksi jo saman vuoden syyskuussa, mutta keisarin kieltäydyttyä ottamasta sitä vastaan hän vielä paranteli sitä ja valmisti siitä latinalaisen version. Justus Jonas käänsi tämän saksaksi ja nämä molemmat kappaleet painatettiin yhdessä vuonna 1531. Puolustus etenee samassa järjestyksessä kuin Augsburgin tunnustus mainiten lyhyesti ne myönnytykset, joita katolisten Confutatiossa oli ollut ja käsittelee perusteellisesti niitä kohtia, joita se oli arvostellut. Puolustus on jyrkempi, perusteellisempi ja teologisempi kuin Augsburgin tunnustus. Se hyväksyttiin jo vuonna 1532 viralliseksi opinesitykseksi.
Schmalkaldenin opinkohdat (tai Schmalkaldenin artiklat) (Luther): Ne on laadittu paavi Paavali III:n koollekutsumaa kirkolliskokousta varten (1537), jossa oli tarkoitus keskustella opillisista asioista. Luterilaiset kuitenkin torjuivat paavin kutsun. Siksi näitä opinkohtia ei koskaan tarvittu alkuperäiseen tarkoitukseensa, mutta ne on hyväksytty tunnustuskirjaksi.
Paavin valta ja johtoasema (Melanchthon): Koska Augsburgin tunnustuksessa ei ole käsitelty paavin asemaa kirkossa, tehtiin se jälkikäteen. Tämä asiakirja on Melanchtonin laatima ja se on hyväksytty Augsburgin tunnustuksen täydennökseksi. Melanchtonin vielä Schmalkaldenin opinkohdissa esittämä myötämielinen suhtautuminen paavin asemaan on muuttunut tähän teokseen mennessä päinvastaiseksi.
Katekismukset (Luther): Tunnustuskirjat sisältää kaksi katekismusta, Vähän katekismuksen ja Ison katekismuksen. Ne on laadittu ennen tunnustuskirjojen osia. Ne kirjoitettiin alun perin saksaksi, mutta käännettiin myöhemmin myös latinaksi. Vähä katekismus on tarkoitettu kansanopetukseen ja iso katekismus papeille ja opettajille, mutta myös kaikille kristityille. Katekismuksiin on tehty paljon erilaisia muutoksia. Katekismukset eivät ensisijaisesti ole opin tunnustuksia, vaan lähinnä opetuskäyttöön tarkoitettuja oppikirjoja.
Yksimielisyyden ohje (tai Sovinnonkaava) (mm. Andreae, Chemnitz, Selnecker, Chytraeus): Se laadittiin, koska Lutherin ja Melanchtonin kuoltua luterilainen kirkko alkoi hajaantua opillisesti. Tässä asiakirjassa pyrittiin tarkentamaan opinkohtia ja lopettamaan luterilaisen kirkon alkava hajaannus. Yksimielisyyden ohje oli alun perin tarkoitus hyväksyä laajassa luterilaisten kokouksessa, mutta sen sijaan päädyttiin vain keräämään allekirjoituksia opukseen. Yksimielisyyden ohje tuo paremmin esiin aitoluterilaisten (gnesioluterilaisten) kuin filippistien näkemyksiä. Tämä tunnustuskirja on muiden joukossa siinä mielessä erikoinen, ettei se ole suunnattu katolilaisuutta vastaan, vaan se on luterilaisten sisäinen tunnustuskirja. Tämä tunnustuskirja voidaan nähdä myös luterilaisen ortodoksian aluksi.
Novasolkka
thumb|right|225px|Inkerin luterilaiset seurakunnat. thumb|225px|Novasolkan kirkko 1930-luvulla. thumb|right|225px|Kirkko vuonna 1943. Novasolkka on kylä Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä kaksi kilometriä Opoljasta luoteeseen. Kylässä on kahdeksan asukasta (vuonna 2010).
Kylä
Jaaman ujestin Ratsinan pogostaan kuulunut kylä mainitaan nimellä Novoje Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 63 venäläistä ja 53 savakkoa. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat kyläkuntana Opoljan volostiin. Vuonna 1899 Novosolkassa oli 90 asukasta, joista 41 oli suomalaisia, 22 virolaisia, 21 venäläisiä ja 6 ”sekoittuneita”. Luterilaisia 62 henkeä.
Seurakunta
Jaaman läänin Opoljan ja Jastrebinon pogostat käsittänyt Novasolkan seurakunta perustettiin lakkautetun Jaaman seurakunnan tilalle 1670-luvun lopulla. Ruotsalaisajan lopulla sillä oli kappeli Poretšjen kylässä Laukaanjoen varrella.
Venäläisten valloitettua Inkerin Novasolkka yhdistettiin Moloskovitsaan. Vuonna 1759 se sai jälleen oman kirkkoherran. Vuodesta 1825 lähtien papinvirkaa hoitivat Moloskovitsan ja Kattilan–Soikkolan kirkkoherrat, kunnes vuonna 1834 Novasolkka liitettiin jälkimmäiseen seurakuntaan, joka sen jälkeen kantoi nimeä Kattila, Soikkola ja Novasolkka.
Vuoden 1860 tienoilla Kattilassa, Soikkolassa ja Novasolkassa oli yhteensä noin 1 800 luterilaista, joista 29 oli saksalaisia ja loput suomalaisia. Vuonna 1904 seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 300 virolaista ja 30 saksalaista. Novasolkan alueella luterilaisia oli noin 600 henkeä. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.
Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan, ja Novasolkan virolaiset liittyivät Moloskovitsan virolaiseen seurakuntaan. Novasolkassa kirkollinen toiminta jatkui vuoteen 1937 saakka.
Novasolkan 150-paikkainen puukirkko oli rakennettu ilmeisesti 1700-luvulla. Kirkon sisustus tuhottiin talvisodan aikana suomalaisvastaisessa mielenosoituksessa.
Novasolkan kylät
Novasolkkalaisia pidettiin savakkoina. Seurakunnan alueella oli myös keskiajalta periytyvää venäläistä asutusta. Suomalaiset elivät enimmäkseen sekakylissä ja olivat kaksikielisiä. Myös venäläiset sukunimet olivat virallisessa käytössä yleisiä.
E – virolaisia, s – suomalaisia, v – venäläisiä.
Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan ja Pustoperän kuntiin. Inkeriläistä asutusta on säilynyt jonkun verran. Lähetyssaarnaaja Martti Rautanen oli kotoisin Novasolkan Tikanpesän kylästä.
Filipe Nyusi
Filipe Nyusi (s. 9. helmikuuta 1959) on mosambikilainen poliitikko ja maan presidentti vuodesta 2015.
Hän voitti lokakuussa 2014 presidentinvaalit, joissa oli valtapuolue Frelimon ehdokkaana. Nyusi sai 57 prosenttia äänistä.
Nyusi on kotoisin Cabo Delgadon maakunnasta läheltä Tansanian rajaa. Ennen presidentiksi valintaansa hän oli pitkään puolustusministeri.
Lokakuussa 2019 Filipe Nyusi valittiin suurella ääntenenemmistöllä uudelle viisivuotiskaudelle Mosambikin presidenttinä vaaleissa, joita oppositio syytti vilpillisiksi.
Hélène Prévost
Hélène Prévost, myös: Yvonne Prévost, oli ranskalainen tennispelaaja ja olympiamitalisti. Pariisin olympialaisissa 1900 hän voitti hopeaa kaksinpelistä sekä sekanelinpelistä parinaan Harold Mahony.
Myös Prévost'n puoliso André Prévost oli tenniksen olympiamitalisti.
Eclipse
Eclipse voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Viitekorko
Viitekorko on rahalaitoksen otto- ja antolainauksen, joukkovelkakirjalainojen ja muiden velkainstrumenttien hinnoittelussa käytetty julkisesti noteerattu korko, jonka perusteella lainasopimuksen hinta eli korko määritellään.
Esimerkiksi ottolainauksessa talletustilille maksettava korko saatetaan sitoa markkinakorkoon, kuten Euriboriin siten, että tilille maksettava korko on Euribor-korko vähennettynä tietyllä marginaalilla. Vastaavasti antolainauksessa esimerkiksi asuntolainan korko voidaan määritellä siten, että se on viitekorko lisättynä tietyllä marginaalilla.
Suomessa yleisesti käytettyjä viitekorkoja ovat suurten eurooppalaisten pankkien yhdessä noteeraamat Euribor-korot ja yksittäisten pankkien noteeraamat Prime-korot. Viivästyskorot saatetaan sitoa myös Eonia-korkoon. Kansainvälisillä raha- ja pääomamarkkinoilla käytetään ensisijaisesti Euribor- ja LIBOR-korkoja.
John Corabi
Mötley Crüen jälkeen Corabi on soittanut muun muassa yhtyeessä Eric Singer Project. Lisäksi hän on kiertänyt Ratt-yhtyeen kanssa ja soittanut Union-yhtyeessä. Vuonna 2015 Corabi liittyi David Lowryn perustamaan The Dead Daisies -yhtyeeseen laulajaksi.
Peräjärvi (Keuruu, Riiho)
Peräjärvi on Keski-Suomessa Keuruulla Riihon kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 17,0 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Sen rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Peräisenlammen valuma-alueeseen (35.624) se kuuluu.
Poselli
Poselli on valmistunut Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen rukoushuoneeksi vuonna 1885, ja sitä on laajennettu vuonna 1925. Rauman kaupunki osti rappeutuneen rakennuksen vuonna 1985 ja kunnosti siitä konsertti- ja kokouspaikan.
Poselli on yksi Rauma Festivo -kamarimusiikkifestivaalin konserttipaikoista Toinen konserttisali Raumalla on Satamakadun Rauma-sali.
Vladimir Žirinovski
Vladimir Volfovitš Žirinovski (, 25. huhtikuuta 1946 – 6. huhtikuuta 2022) oli venäläinen äärikansallinen poliitikko, duuman jäsen ja Venäjän liberaalidemokraattisen puolueen (LDPR) perustaja ja johtaja. Žirinovski oli liberaalidemokraattisen puolueen ehdokkaana presidentinvaaleissa vuonna 2018.
Perhetausta
Vladimir Volfovitš Žirinovski syntyi Almatyssa perheensä kuudentena lapsena. Hänen isänsä oli Volf Eidelstein, huonekalutehtailija ja paikallisen juutalaisyhteisön johtaja. Hänen äitinsä oli Aleksandra Makarova. Muutama kuukausi Vladimirin syntymän jälkeen Volf Eidelstein muutti Varsovan kautta Israeliin, jossa hän kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1983.
Žirinovski käytti vuoteen 1964 asti isänsä sukunimeä. Aiemmin hän kiisti juutalaisen taustansa, joskus taas syntyperästään kysyttäessä sanoi olevansa äitinsä puolelta venäläinen ja isänsä puolelta juristi – mikä voi myös tarkoittaa juutalaista, koska juristi on ollut melko yleinen ammatti juutalaisten keskuudessa. Myöhemmin hän myönsi asian ja kävi Israelissa isänsä haudalla ja tapasi sukulaisiaan.
Opinnot ja ura KGB:ssä
Žirinovski opiskeli kieliä, erityisesti turkkia, Moskovan yliopistossa. Hän työskenteli pitkään KGB:ssä ja aloitti 1980-luvulla oikeustieteen opinnot.
Tintti Neuvostojen maassa
Tintti Neuvostojen maassa on belgialaisen Hergén luoman Tintti-sarjakuvasarjan ensimmäinen albumi. Ensi kerran se nähtiin Le Vingtième Siècle -lehden nuorten liitteessä jatkokertomuksena, jonka ilmestyminen alkoi 10. tammikuuta 1929. Albumi on poliittinen satiiri Neuvostoliiton oloista, bolševismista ja neuvostopropagandan väittämästä tehokkaasta maatalous- ja teollisuustuotannosta.
Vladimir Žirinovski
Poliittinen ura
Vuonna 1990 Žirinovski oli mukana perustamassa Venäjän liberaalidemokraattista puoluetta. Hän sai 7,8 prosenttia äänistä kesäkuun 1991 presidentinvaalissa ja jäi kolmanneksi. Joulukuun 1993 duuman vaaleissa Žirinovskin puolue sai lähes neljänneksen äänistä. Joulukuussa 1995 se sai enää 11,18 prosenttia äänistä.
Tintti Neuvostojen maassa
Tintti Neuvostojen maassa julkaistiin vuonna 1930 Belgiassa albumina. Vuonna 1936 Belgiassa julkaistiin siihen mennessä ilmestyneet Tintti-tarinat uudelleen albumeina, mutta tästä kirjasta Hergé ei halunnut uusintapainosta, koska piti piirrostyötä liian kehnona. Hän torjui myös toisen maailmansodan aikaan saksalaisen kustantamon pyynnön julkaista albumi Saksassa osana bolševismin vastaista propagandaa.
Vladimir Žirinovski
Poliittinen ura
Vuoden 1996 presidentinvaalissa Žirinovski sai 8 prosenttia äänistä. Boris Jeltsin patosi Žirinovskin patrioottista kannatusta liittoutumalla kenraali Aleksandr Lebedin kanssa.
Tintti Neuvostojen maassa
Hergé ei myöskään sodan jälkeen tehnyt siitä väritettyä ja uudelleenpiirrettyä laitosta toisin kuin muista varhaisista Tintti-albumeista, mukaan lukien rasistiseksi väitetty Tintti Afrikassa, jonka ylilyöntejä pehmennettiin uudisversioissa. Tarina julkaistiin uudelleen 1973 osana Archives Hergé -kirjasarjaa ja albumina vasta 1981, alkuperäisen version näköispainoksena – mustavalkoisena ja yli 120 sivua pitkänä.
Vladimir Žirinovski
Poliittinen ura
Žirinovski pääsi presidenttiehdokkaaksi kolmatta kertaa vuoden 2000 presidentinvaalissa. Keskusvaalilautakunta oli aluksi hylännyt hänen ehdokkuutensa epäselvyyksien vuoksi. Vaalissa hän sai 2,72 prosenttia äänistä.
Tintti Neuvostojen maassa
Suomeksi tämä albumi julkaistiin vasta vuonna 1986.
Vladimir Žirinovski
Poliittinen ura
Joulukuun 2003 duuman vaaleissa Žirinovskin puolue sai 11,45 prosenttia listavaalin äänistä, mutta koska sillä ei ollut yhtään paikkaa alueiden enemmistövaaleista, se sai vain kahdeksan prosenttia paikoista. Näin sen ryhmä kutistui 18 edustajan kokoiseksi. Žirinovski julisti haastavansa Vladimir Putinin vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin taipui Putinin kansansuosion edessä, perui haasteen ja tuki puolueensa ehdokasta Oleg Malyškinia.
Poliittiset näkemykset
Žirinovskia pidettiin värikkäänä kansallismielisenä oikeistopoliitikkona. Hän piti Neuvostoliiton perustamista laittomana ja vaati Venäjän rajojen palauttamista vuoden 1900 tilaan. Tämä herätti hämmennystä muun muassa Suomessa. Hän sanoi myös uneksivansa päivästä, jolloin Venäjän sotilaat voivat pestä saappaansa Intian valtameren lämpimissä vesissä.
Vuonna 2007 Žirinovski sanoi haastattelussa, ettei sotaa olisi syttynyt eikä rajaa sen jälkeen siirretty, jos Suomi olisi itsenäistynyt laillisesti Venäjästä eikä olisi tukenut Leniniä ja lokakuun vallankumousta. Žirinovski lupasi myös palauttaa Viipurin Suomelle, jos tulee valituksi presidentiksi. Tosin vuonna 2015 hän sanoi, että Suomen pitäisi palata osaksi Venäjää. Tätä hän perusteli sillä, että Suomen itsenäistyminen tapahtui hänen mielestään laittomasti. Suomen tiedotusvälineet ovat nimittäneet Žirinovskia ”Suomen-syöjäksi”. Hän kannatti myös kansanäänestyksen järjestämistä entisissä neuvostomaissa Venäjään liittymisen puolesta.
Žirinovski oli hyvissä väleissä Irakin entisen johtajan Saddam Husseinin kanssa, ja Yhdysvaltain senaatin tutkimusten mukaan hän hyötyi 8,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuosina 1997–2002 Yhdistyneiden kansakuntien Ruokaa öljystä -ohjelmasta.
Muuta
Žirinovski syytti toukokuussa 1994 Hufvudstadsbladetia herjauksesta ja Ruotsalaista teatteria sen siteeraamisesta. Jutun kirjoittajaa suomenvirolaista Jutta Zilliacusta hän vaati rangaistavaksi kunnianloukkauksesta. Vantaan käräjäoikeus kuitenkin totesi, että Žirinovskista sai käyttää nimitystä ”huimapää”.
Žirinovski herätti huomiota myös poikkeuksellisella käyttäytymisellään. Hän esiintyi usein julkisesti humalatilassa, ja esimerkiksi vuoden 1995 presidentinvaaliväittelyssä hän paiskasi vedet Boris Nemtsovin kasvoille suorassa televisiolähteyksessä. Žirinovski juhli sittemmin tapauksen vuosipäivää appelsiinimehunheittokilpailulla. Vuonna 2012 Žirinovski aiheutti skandaalin televisio-ohjelmassa kutsumalla kaikkia artisteja prostuoiduksi pop-laulaja Alla Pugatšovan ollessa paikalla, millä hän ilmeisesti viittasi Pugatšovan tukeen Mihail Prohoroville presidentinvaaleissa.
Vuonna 1995 Venäjällä alettiin myydä Žirinovskaja-vodkaa. Sen valmisti rjazanilainen tislaamo. Tuotteella oli tarkoitus rahoittaa presidentinvaalikampanjaa. Pullon hinta oli 18 000 silloista inflaatioajan ruplaa, mikä vastasi noin neljää Yhdysvaltain dollaria. Rjazanin tislaamo sai tuotteesta 3 000 ruplaa, ja tuotteen vähittäishinta oli kolminkertainen muihin vastaaviin kioskeissa myytäviin vodkiin. Žirinovskajan etiketissä Vladimir Žirinovski esiintyy korkea talvilippalakki päässään.
Helmikuussa 2022 Žirinovski pääsi uutisotsikoihin ennustaessaan 27. joulukuuta 2021 pitämässään puheessa tarkan päivämäärän, jolloin Venäjän armeija hyökkäisi Itä-Ukrainaan: ”Kello neljällä aamulla 22. helmikuuta tulette tuntemaan [uuden politiikkamme]. Haluaisin vuoden 2022 olevan rauhallinen vuosi. Mutta rakastan totuutta, 70 vuoden ajan olen puhunut totta. Se ei tule olemaan rauhallinen. Se on vuosi, jolloin Venäjästä tulee jälleen suuri.”
Žirinovski kiisti myös Neuvostoliiton hyökänneen Suomeen vuonna 1939. Toisaalta hän sanoi myös, että Suomi olisi pitänyt miehittää talvisodassa kokonaan. Hän myös uhkasi useita maita ydinaseiskuilla ja vaati Alaskan palauttamista Yhdysvalloilta Venäjälle. Žirinovski piti Ukrainaa Venäjälle kuuluvana.
Sairaus ja kuolema
Helmikuussa 2022 Žirinovski vietiin Moskovassa Venäjän presidentinhallinnon alaisuuteen kuuluvaan sairaalaan sairaalahoitoon vaikean koronataudin vuoksi. Kuukautta myöhemmin maaliskuussa kerrottiin, että hänet vaivutettiin keinotekoiseen koomaan COVID-19-komplikaatioiden, kuten sepsiksen ja hengitysvajauksen, vuoksi. Venäläismedioiden mukaan 75-vuotiaan Žirinovskin keuhkot olivat vaurioituneet ja hänet oli pantu hengityskoneeseen. Žirinovski oli aiemmin kertonut ottaneensa puolentoista vuoden aikana yhteensä kahdeksan kertaa eri rokotteita koronaa vastaan.
25. maaliskuuta 2022 tiedotusvälineet kertoivat Žirinovskin kuolleen sairaalassa. Useat lähteet, mukaan lukien hänen oma poliittinen puolueensa, väittivät näin tapahtuneen. Kuitenkin hänen perheenjäsenensä, Venäjän terveysministeriö ja Venäjän valtioduuman puhemies Vjatšeslav Volodin kumosivat uutisen nopeasti.
Žirinovski kuoli 6. huhtikuuta 2022. Duuman puhemies Volodin ilmoitti hänen kuolemastaan samana päivänä. Volodinin mukaan Žirinovski kuoli pitkäaikaiseen sairauteen.
Kuoleman jälkeen
Liberaalidemokraattisen puolueen uusi johtaja Leonid Slutski on ilmoittanut että kaikki Žirinovskin tieteelliset julkaisut, puheet, kirjeet ja lausunnot digitoidaan ja syötetään tekoälylle. Žirinovskilta jäi 30 vuoden ajalta yli 18 000 tuntia haastatteluja ja puheita. Näin luodaan maailman ensimmäinen poliittinen algoritmi, jolle annetaan tieto nykyhetken tapahtumista ja Žirinovski-algoritmin arviot ja ennustukset johtavat Venäjän suotuisaan tulevaisuudenkehitykseen. Puolueen lehdistösihteerin mukaan projekti on täysin koulutuksellinen ja tarkoituksena on tutustuttaa ihmisiä Žirinovskin perintöön ja houkutella mukaan nuoria ihmisiä.
Uleå
S/S Uleå oli suomalaisen varustaja Ernst Sohnin vuosina 1937-1947 omistama höyryrahtilaiva.
Laivan rakensi John Priestman and Co:n telakka Englannin Sunderlandissa.
LAL
LAL tarkoittaa seuraavia:
Uleå
Alkuaan laivan kotisatamana oli vuosina 1925-1933 Norjan Bergen, jonka jälkeen laiva palasi Englantiin ja oli Newcastlelaisessa omistuksessa 5 vuotta. Vuonna 1937 laivan osti Suomeen laivanvarustaja Ernst Sohnin ja sen kotisatamaksi tuli Helsinki. Sohn osti samana vuonna toisenkin suurin piirtein saman kokoisen höyryrahtialuksen nimeltään S/S Onto. Vuoden 1947 jälkeen laiva jatkoi yhä jonkin aikaa Suomeen rekisteröidyn, mutta ulkomaalaisomistuksessa olevan varustamon Rederi AB Inger:in omistuksessa nimellä S/S Inger, kunnes se myytiin Neuvostoliittoon, jossa se lopulta romutettiin täysin palvelleena vuonna 1970.
Rakennusurakka
Rakennusurakka on sopimus, jossa toinen sopijapuoli (urakoitsija) sitoutuu vastiketta (urakkahinta) vastaan rakentamaan rakennuksen tai rakennelman toiselle osapuolelle (rakennuttajalle, tilaajalle). Tällainen sopimus kuuluu yksityisoikeudelliseen sopimustyyppiin, jota kutsutaan työurakaksi. Sopimukseen ei sisällytetä asioita, jotka kuuluvat pakottavan työoikeudellisen lainsäädännön piiriin. Rakennustyön kohteen perusteella käytetään nimityksiä talonrakennusurakka, maarakennusurakka tai vesirakennusurakka.
Uleå
Laivan ollessa liikenteessä S/S Inger -nimisenä kuljetti se vuonna 1951 muun muassa pitkää puutavaraa Arkangelista ja Murmanskista Rotterdamiin. Lastaus kesti yleensä noin 2 viikkoa ja jokainen lauta laskettiin tarkasti. Laivan henkilökunta oli varmaan ensimmäisiä länsimaalaisia Arkangelissa sodan jälkeen. Lastauksia tehtiin myös Leningradista Tukholmaan ja joskus kansilastina tuli kaviaariakin kymmenen kilon purkeissa. Joskus jouduttiin jopa väistämään miinoja matkalla Leningradiin.
Rakennusurakka
Suomen lainsäädännössä on säädöksiä vain valtion rakennusurakoista (436/1994) Sen sijaan rakennuslainsäädäntö sääntelee rakentamista teknisenä työsuorituksena. Työn suoritustapaa ja laatua arvioitaessa käytetään vertailukohtana hyvää rakennustapaa, joka ilmenee esimerkiksi Rakennustietosäätiön RT-kortistosta. Keskeinen sopimusoikeudellinen normisto on rakennusurakan yleiset sopimusehdot, joka on vakiintuneet käytännöt sisältävä vakiosopimus. Rakennusurakan yleiset sopimusehdot on julkaistu RT-kortissa numero 16-10660. Rakennusurakkaan liittyy myös kuluttajansuojalain (38/1978) 9 luku, josta tilaajan vahingoksi poikkeavat sopimusehdot ovat mitättömiä. Laki koskee yrityksen ja kuluttajan välisiä sopimuksia.
Uleå
Rederi-ab Inger (per. 1937, nimi vuoteen 1947 Oy Finska Insjö Ab) oli ostanut tämän aluksen 1937 ja se sai silloin nimen S/S Uleå. Varustamoyhtiön osakkeiden omistaja oli panamalainen Compañía Dabaibe de Navegación SA ja A. H. Vang, mutta todellinen omistaja linee ollut Fred. Nichols & Son. Laivan bareboat-varustaja John Carlbom & Co (London) Ltd (Edward Carlbom, Lontoo), hoiti myynnin Suomen valtiolle. Laivan hoitaja oli lontoolainen Jakobson Shipping Co Ltd, joka ennen sotaa oli toiminut Pärnussa. [Erik Hag, Torsten Hagnéus.] (Suomi oli 1930-luvulla mukavuuslippumaa.)
Historia
http://www.narc.fi:8080/VakkaWWW/Selaus.action?kuvailuTaso=SARJA&avain=171069.KA (Lontoo, Karkaamiset ja rikokset)
Rakennusurakka
Urakkatyypit
Urakan laajuuden perusteella puhutaan kokonaisurakasta ja osaurakoista. Kokonaisurakassa työn tilaaja tekee sopimuksen yhden urakoitsijan kanssa. Tämä pääurakoitsija voi tehdä aliurakkasopimuksia, mutta näiden töiden tekijät eivät ole sopimussuhteessa työn alkuperäisen tilaajan kanssa. Työn tilaaja voi jakaa urakan osaurakoihin, jolloin työn eri osista tehdään erilliset sopimukset rakennuttajan kanssa. Tällöinkin rakennusurakan keskeisintä osaa eli rakennusteknisiä töitä kutsutaan pääurakaksi ja muita osaurakoita sivu-urakoiksi. Asuntotuotannossa käytetään paljon perustajaurakointia ja muussa rakennustuotannossa kokonaisvastuurakentamista (KVR), jossa urakoitsija hoitaa sekä suunnittelun että rakentamisen.
Sopijapuolten velvollisuudet
Rakennuttajan velvollisuus on toimittaa urakoitsijalle suunnitelma-asiakirjat sekä hankkia rakennus- ja muut tarvittavat luvat. Urakoitsijoiden töiden yhteensovittaminen kuuluu kokonaisurakassa pääurakoitsijalle ja jaetussa urakassa rakennuttajalle. Voidaan kuitenkin sopia sivu-urakoiden alistamisesta pääurakkaan, jolloin koko työmaan johto ja vastuu siirtyy pääurakoitsijalle.
Rakentamisen aikaisessa häiriötilanteessa voi tulla kyseeseen pidättämisoikeus, jolloin tilaaja pidättää maksuerän tai urakoitsija keskeyttää työn. Sopimuksen purku voi seurata vain erityisen olennaisesta suoritushäiriöstä. Viivästyksen varalta urakoitsijalle on tavallisesti sovittu sopimussakko, joskin ylivoimaisen esteen perusteella voi saada pidennystä suoritusaikaan. Urakoitsija vastaa tekemistään virheistä kahden vuoden mittaisena takuuaikana, jonka jälkeen hänen vastuunsa rajoittuu törkeästä huolimattomuudesta johtuviin virheisiin. Työ luovutetaan tilaajalle vastaanottotarkastuksessa, josta aloitetaan takuuajan laskeminen. Tämä on viimeinen tilaisuus, jossa osapuolet voivat esittää toisilleen sopimukseen perustuvat vaatimuksensa. Takuuaika päättyy takuutarkastukseen, jossa on viimeinen tilaisuus vedota takuuaikana ilmenneisiin virheisiin.
Gaboninmarakatti
Gaboninmarakatti eli kääpiömarakatti eli talapoin (Miopithecus talapoin) on pienin marakattilaji. Sen ruumis on 32–45 cm pitkä, häntä 36–52 cm ja painoa on noin 1,5 kg.
Tuntomerkit
Kasvot vaikuttavat edestä leijonamaisilta voimakkaasti sisäänpainuneine poskineen ja nenästä ohimoille kulkevineen mustine raitoineen; nenässä on musta täplä.
Levinneisyys
Talapoinia tavataan Kongon demokraattisen tasavallan lounaisosissa ja Angolan pohjoisosissa.
Boeing E-4
Boeing E-4 Nightwatch,, on Boeingin valmistama Yhdysvaltain ilmavoimien lentokone, joka on suunniteltu lentäväksi komentokeskukseksi maan korkeimmalle johdolle. Kansallisen hätätilan aikana tai muiden komentokeskuksien tuhouduttua koneen tehokkaan tiedonvälitystekniikan avulla voidaan lennon aikana välittää tietoja ja käskyjä maan sotilas- ja siviiliviranomaisille. Koneeseen on suunniteltu paikat presidentille, puolustusministerille ja eri aselajien komentajille. Koneita on valmistettu neljä kappaletta, joista yksi on aina valmiustilassa.
Erilaisia tiedonvälitysjärjestelmiä koneessa on 13 kappaletta. Korkealaatuisen ja monipuolisen tiedonvälitystekniikan lisäksi kone on muun muassa suojattu sähkömagneettiselta pulssilta. Lisäksi koneessa on suojat ydin- ja lämpösäteilyä vastaan.
Kone on kehitetty Boeing 747-200 -liikennelentokoneesta. Korkealla lentävä laajarunkoinen konemalli, jolla on pitkä toimintasäde, soveltui hyvin komentokeskuksen rungoksi, varsinkin kun malli soveltui myös ilmassa tapahtuvaan tankkaukseen. Miehistöön kuuluu vaihteleva määrä jäseniä, enimmillään 112 henkilöä.
Blind Guardian
Blind Guardian on melodista power metallia soittava yhtye, joka aloitti toimintansa 1980-luvun puolivälissä Krefeldissä, Saksassa. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Hansi Kürsch, kitaristit Marcus Siepen ja André Olbrich sekä rumpali Frederik Ehmke. Bassoa soittaa Oliver Holzwarth ja koskettimia Michael Schüren, mutta he eivät ole yhtyeen virallisia jäseniä.
Perustaminen ja Lucifer’s Heritage
Hansi Kürsch ja Andre Olbrich perustivat Blind Guardianin esiasteen, Lucifer’s Heritage -kelttimetallibändin, vuonna 1984 Krefeldissä, Saksassa. Se julkaisi kaksi demoa vuosina 1985 ja 1986. Vuonna 1987 yhtye teki levytyssopimuksen No Remorse Records -levy-yhtiön kanssa saatuaan haalittua kokoonpanon, joka tulisi pysymään seuraavat 18 vuotta. Nimi Lucifer’s Heritage päätettiin vaihtaa, koska yhtye halusi karsia sen tuomat satanismiepäilyt ja ottaa etäisyyttä kuvitelmiin black metal -yhtyeestä. Blind Guardian oli valmis julkaisemaan debyyttialbuminsa.
Ensimmäiset albumit
Battalions of Fear julkaistiin vuonna 1988. Albumi oli tyyliltään speed metalia ja thrash metalia, jossa oli paljon vaikutteita Helloweenilta. Albumilta puuttuu vielä paljon elementtejä, jotka ovat sittemmin muodostuneet Blind Guardianin musiikin tärkeiksi määrittäjiksi. Yhtyeellä oli läheiset välit Helloweeniin, ja seuraavana vuonna julkaistulla kakkosalbumilla, Follow the Blindilla (1989), vierailee Helloweenin perustaja Kai Hansen. Toisella pitkäsoitolla on selvästi edeltäjäänsä enemmän thrash metal -vaikutteita.