cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alaselkäkipu
Kuntoutusohjelmat
Moniammatillinen, biopsykososiaalinen, toiminnallista harjoittelua sisältävä kuntoutus lisää toimintakykyä ja elämänlaatua kroonisessa alaselkäkivussa. Moniammatillinen kuntoutus myös luultavasti vähentää sairauspoissaoloja, koettua haittaa ja hoitokustannuksia pitkittyvässä alaselkäkivussa. Lisäksi kuntoutuslaitoshoito saattaa vähentää kroonisesta alaselkäkivusta aiheutuvia sairauspoissaoloja ja kipulääkkeiden käyttöä. Työterveydellisestä ASLAK®-kuntoutuksesta tai TYK-valmennuksesta ei taas ole hyvää tutkimusnäyttöä.
On myös huomioitavaa, että kipuklinikat ovat erikoistuneet hoitamaan vaikeita kipuoireyhtymiä monialaisesti.
Lääkehoito
Lievään alaselkäkipuun ei yleisesti ottaen ole hyvää lääkehoitoa. Kroonisen alaselkäkivun hoidossa pääsääntöisesti jaksoittainen (annostelu tarvittaessa) kipulääkehoito on hyödyllisintä.
Parasetamollla on lähinnä lumevaikutusta. Pitkittyvän epäspesifisen alaselkäkivun lievitykseen voidaan haitat huomioiden käyttää myös tulehduskipulääkkeitä tai tulehduskipulääkkeen ja heikon opioidin (esim. tramadoli) yhdistelmää.
Keskivahva opioidi buprenorfiini, laastarilla ihon lävitse annosteltuna (transdermaalisesti), voi mahdollisesti vähentää kroonista alaselkäkipua. Vahvojenkin opioidien hyödyt kuitenkin vastaavat tulehduskipulääkkeiden tai masennuslääkkeiden hyötyjä kroonisessa alaselkäkivussa.
Neuropaattista kipua hoidetaan yleensä trisyklisillä masennuskipulääkkeillä, gabapentinoideilla ja SNRI-lääkkeillä, mutta iskiaskivun hoidossa näiden hyöty näyttää olemattomalta. Lihasrelaksantteja käytetään haittojen vuoksi harkitusti, mutta ne kyllä vähentävät akuuttia epäspesifistä alaselkäkipua lyhytkestoisesti.
Glukokortikoidi-puuduteyhdistelmää on käytetty joissain tapauksissa välilevytyrän aiheuttaman iskiaskivun hoidossa. Lääke on annettu suoraan ruiskeena hermojuuria ympäröivään (periradikulaariseen) epiduraalitilaan kuvantamisohjatusti. Tämä vähentää ilmeisesti iskiaskipua lyhytkestoisesti, mutta ei vaikuta krooniseen alaselkäkipuun – edes fasettiniveliin pistettynä. Trigger- eli liipaisinpisteiden puuduttamisesta ei ole hyvää tutkimusnäyttöä.
Selkärankareuman hoidossa käytetään tulehduskipulääkkeitä, reumalääkkeitä ja paikallisia ruiskelääkehoitoja. Lievää ja keskivaikeaa spinaalistenoosia on hoidettu tulehduskipulääkkeillä ja epiduraalipuudutuksilla, mutta hyvää näyttöä ei ole.
Leikkaushoito
Välilevytyrän ehdottomiin leikkausaiheisiin kuuluvat Välilevytyrää hoidetaan usein noin 6 viikon ajan konservatiivisesti ennen leikkaustarpeen arviointia. Noin 10 %:ssa tapauksista päädytään leikkaushoitoon. Tyrän poisto vähentää iskiaskipua tarkasti valitussa potilasväestössä nopeammin kuin konservatiivinen hoito.
Välilevypullistuman leikkaushoito on hyödyllistä, kun tyrä ei parane itsestään tai aiheuttaa merkittävän halvausoireen rakenteellisesti loogisella tavalla.
Höltymän aiheuttama nikamasiirtymä voidaan hoitaa luudutusleikkauksella, mikä vähentää kipua ja lisää toimintakykyä paremmin kuin liikuntaharjoittelu ainakin kahden vuoden ajan. Transpedikulaarisesta fiksaatiosta ei näytä olevan lisähyötyä.
Välilevyrappeuman aiheuttaman epävakauden hoito luudutusleikkauksella vastaa vaikutukseltaan intensiivistä kuntoutusta. Luudutusleikkausta (tai joskus harvoin välilevyproteesia) voidaan erityisesti harkita, kun potilas menettää alaselkäkivun vuoksi toimintakykynsä täysin. Kiinnitysmenetelmällä ei näytä olevan kliinistä merkitystä.
Vaikean spinaalistenoosin dekompressioleikkaus vähentää alaselkä- ja alaraajakipua ja parantaa toimintakykyä ainakin 4 vuoden ajan – erityisesti jos konservatiivisesta hoidosta ei ole riittävää apua. Keskivaikeaa spinaalistenoosia voidaan myös hoitaa, mutta hoidon teho kasvaa vaikeuden mukana. Sietämätön, konservatiiviseen hoitoon reagoimaton alaselkäkipu on riittävä aihe kiireelliseen dekompressioon. Tukirakenteita säästävillä leikkaustekniikoilla päästään ilmeisesti laminektomiaa vastaaviin hyötyihin. Okahaarakeväli-implantteja ei suositella.
Selkäydinstimulaattorilla (epiduraalinen tai ihonalainen) voidaan vähentää leikkauksenjälkeistä, vaikeaa, pitkäaikaista hermojuurikipua.
Rajalampi (Ähtäri, Ruokonen)
Rajalampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Ruokosen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Sappionjoen valuma-alueeseen (35.434) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 183,8 metriä mpy.
Ren Zhengfei
Ren Zhengfei (yksink.:任正非, pinyin: Rén Zhèngfēi, synt. 25. lokakuuta 1944) on kiinalainen yrittäjä. Hän on Huawein perustaja ja toimitusjohtaja. Forbesin mukaan hän on Kiinan 106:nneksi rikkain henkilö.
Ennen uraansa liikemiehenä Ren toimi Kiinan armeijassa PLA:ssa insinöörinä. Hän oli kehittämässä armeijan omaa viestintäverkostoa.
Hänen tyttärensä, Huawein talousjohtaja Meng Wanzhou pidätettiin joulukuussa 2018 Kanadassa Yhdysvaltojen pyynnöstä. Taustalla on väite, että Huawein laitteet ovat turvallisuusuhka Yhdysvalloille.
Paavo Raittinen (pankinjohtaja)
Paavo Nikodemus Raittinen (24. huhtikuuta 1886 Tampere – 7. marraskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintamies ja yritys- ja pankinjohtaja.
Raittisen vanhemmat olivat kauppias Nikodemus Raittinen ja Emilia Mäkinen ja puolisot vuodesta 1913 Anna Hildegard Backman (k. 1931) ja vuodesta 1942 Rakel Jotuni. Muusikot Jussi Raittinen ja Eero Raittinen ovat Paavo Raittisen poikia toisesta avioliitosta. Paavo Raittinen tuli ylioppilaaksi Tampereella 1906 ja opiskeli sekä Helsingissä että Berliinissä. Hän oli ensin eduskunnan painatustöiden valvojan apulainen ja sitten painatustöiden valvoja sekä Suomen Osuuskuntien keskusliiton luotto-osaston tarkastaja ja tilastomies 1913–1914 ja hoitaja ja prokuristi 1915–1917. Vuonna 1917 Raittinen työskenteli senaatin kamaritoimituskunnan elintarvikeosastolla. Hän oli Osuustukkukaupan toinen johtaja 1918–1923, Kulutusosuuskuntien Keskusliiton toimitusjohtaja 1925–1926, Henkivakuutusyhtiö Kansan toimitusjohtaja 1923–1942 ja Palo- ja Tapaturmavakuutus Kansan toimitusjohtaja 1928–1942. Suomen Pankin johtokunnan jäsen Raittinen oli 1942–1953. Hänellä oli myös runsaasti luottamustehtäviä.
Käsikirja
thumb|right|200px| Partiopojan käsikirja [[Scouting for Boys.]]
Käsikirja eli manuaali on teos, joka esittää keskeiset käytännön tiedot joltakin alalta.
Etymologia
Käsikirjan nimitys perustuu latinan sanaan manuale, kirjaimellisesti kädessä pidettävä. Ilmaisulla tarkoitettiin alkujaan erityisesti kädessä pidettäväksi riittävän pientä ja siis suppeaa kirkollista ohjekirjaa. Manualet olivat pieniä esimerkiksi ajankohdan Raamattuihin verrattuna. Saksassa vuonna 1522 painettu, Suomea varten tarkoitettu Manuale Aboense (kirjaimellisesti Turun käsikirja) on tällainen jumalanpalveluksia toimittavien pappien avuksi laadittu katolisen kirkon käsikirja.
Girolamo Savonarola
pienois|[[Fra Bartolomeo, Girolamo Savonarola, noin 1498.]] Girolamo (Hieronymus) Savonarola (21. syyskuuta 1452 Ferrara – 23. toukokuuta 1498 Firenze, Firenzen tasavalta) oli italialainen dominikaanimunkki ja parannussaarnaaja. Hän saarnasi aikalaistensa löyhää moraalia vastaan.
Priorina ja parannussaarnaajana
Vuonna 1491 Lorenzo de’ Medici kutsui Savonarolan Firenzeen San Marcon luostarin prioriksi eli johtajaksi, mahdollisesti pitääkseen häntä paremmin silmällä. Kaupungissa Savonarola saavutti piankin laajaa huomiota selkeäsanaisilla parannussaarnoillaan, joissa hän arvosteli kirpeästi myös kirkon ja papiston moraalista rappiota. Savonarolan ympärille syntyi voimakkaasti kasvava herätysliike, joka alkoi pitää häntä profeettana. Savonarolan profetiat kaupunkia uhkaavasta sodasta ja hävityksestä saivat tulta alleen, kun Ranskan kuningas Kaarle VIII lähestyi kaupunkia sotajoukkoineen. Kaupunkilaiset lähettivät kuningasta vastaan lähetystön, jonka johtoon valittiin Savonarola. Tavatessaan kuninkaan Savonarola tervehti häntä Jumalan valittuna aseena Firenzen taivuttamiseksi parannukseen mutta pyysi tätä myös armahtamaan katuvaa kaupunkia. Kuningas suostuikin säästämään kaupungin hävitykseltä. Samaan aikaan kaupungissa kuitenkin puhkesi kapina, joka syöksi kaupunkia hallinneen Lorenzon pojan Piero de’ Medicin ja koko Medici-suvun vallasta.
Firenzen teokratian johdossa
Kun Medicit oli häädetty Firenzen johdosta, Savonarola muodosti kaupungista teokratian, jonka kuninkaaksi julistettiin Kristus. Paavi Aleksanteri VI, joka ensi alkuun oli osoittanut Savonarolaa kohtaan ymmärtämystä, tyrmistyi kun kaupunki ei suostunutkaan tukemaan häntä taistelussa Ranskaa vastaan. Pitkälti poliittisista syistä hän ekskommunikoi Savonarolan 12. toukokuuta 1497 syyttäen tätä ”harhaoppisuudesta, lahkolaisuudesta ja Pyhän istuimen halveksimisesta”. Hän myös kielsi Savonarolaa saarnaamasta. Savonarola tottelikin paavin käskyä jonkin aikaa mutta aloitti saarnaamisen pian uudestaan. Paavin kielto sai hänet kääntymään entistä kiivaammin katolisen kirkon hierarkiaa vastaan.
Turhuuksien rovio ja kuolemantuomio kerettiläisenä
Rangaistusuhan alla Savonarolan kannattajatkin käänsivät hänelle selkänsä, ja Savonarola hirtettiin ja poltettiin roviolla kerettiläisyydestä syytettynä 23. toukokuuta 1498 Piazza della Signorialla – samassa paikassa, jossa oli roihunnut hänen ”turhuuksien rovionsa”.
Uskonpuhdistajana
Historioitsijat uskovat, että Savonarola vaikutti Lutheriin ja mahdollisesti myös Jean Calviniin.
Arthur Foote
thumb|right|Arthur Foote
Arthur William Foote (5. maaliskuuta 1853 Salem, Massachusetts – 8. huhtikuuta 1937 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja musiikkipedagogi.
Palattuaan kotimaahansa Foote opetti pianon- ja urkujensoittoa sekä sävellystä Bostonissa. Hän toimi myös urkurina ensin Bostonin Disciples-kirkossa (1876–8) ja sitten unitaarien First Churchissa (1878–1910). Hän esiintyi usein Kneisel-kvartetin kanssa vuosien 1890–1910 aikana esittäen myös useita omia teoksiaan. Hän oli American Guild of Organistsin perustajajäsen ja vuosina 1909–12 puheenjohtaja. Hän kuului New England Conservatory of Musicin henkilökuntaan ja tuli vuonna 1898 valituksi Kansallisen taide- ja kirjallisuusinstituutin jäseneksi.
Footen musiikki seuraa romanttisia perinteitä. Hän muodosti niin kutsutun Boston Six -ryhmän (myös Second New England School) yhdessä John Knowles Painen, Horatio Parkerin, George Chadwickin, Edward MacDowellin ja Amy Beachin kanssa. Hän tuli tunnetuksi etenkin lauluistaan, kuoroteoksistaan ja kamarimusiikistaan ; suosiota saavuttaneiden teosten joukossa on vuonna 1907 e-mollissa sävelletty sarja jousille. Footen matka Bayreuthin musiikkijuhlille (1876) antoi innoituksen osaan hänen kuoroteoksistaan, kuten sävellyksiin The Farewell of Hiawatha ja The Wreck of the Hesperus. Bostonin sinfoniaorkesteri kantaesitti hänen orkesterituotantoaan. Foote julkaisi pedagogiset kirjat Modern Harmony in Its Theory and Practice (W. R. Spaldingin kanssa, 1905), Some Practical Things in Piano Playing (1909) ja Modulation and Related Harmonic Questions (1919). Hänen omaelämäkertansa painoi yksityisesti hänen tyttärensä Katharine Foote Raffy Massachusettsin Norwoodissa vuonna 1946.
Levä (Ähtäri)
Levä, tai myös Porkkalampi , on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Sappion kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Eurico Dias Nogueira
Eurico Dias Nogueira (6. maaliskuuta 1923 Dornelas do Zêzere – 19. toukokuuta 2014) oli portugalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1945 ja nimitettiin Vila Cabralin hiippakunnan (Mosambik) piispaksi 10. heinäkuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Sena de Oliveira, jota avustivat Emanuele Trindade Salgueiro ja Manuel Dos Santos Rocha.
Niurka Montalvo
Niurka Montalvo Amaro (s. 4. kesäkuuta 1968 Playa, Havanna) on kuubalaissyntyinen yleisurheilija, joka on ollut Espanjan kansalainen 4. toukokuuta 1999 lähtien. Hän on pituushypyn maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 172 cm ja hän edusti Espanjassa CA Valencia Terra i Mar -seuraa.
Eurico Dias Nogueira
Dias Nogueira osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Niurka Montalvo
Montalvo saavutti Kuuban edustajana hopeaa pituushypyssä Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 tuloksella 686. Kolmiloikassa hän sijoittui Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 neljänneksi tuloksella 14,22 ja karsiutui loppukilpailusta Göteborgissa 1995. Olympialaisissa hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta Atlantassa 1996. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli Sevillassa 1991 pituushypyssä viides ja Barcelonassa 1995 kolmiloikassa kuudes. Pan-Amerikan kisoissa hän saavutti kultaa pituushypyssä ja hopeaa kolmiloikassa Mar del Platassa 1995.
Montalvo voitti Espanjan edustajana pituushypyn maailmanmestaruuden Sevillassa 1999 ennätystuloksellaan 706. Hän saavutti 2001 pronssia sekä sisäratojen MM-kilpailuissa Lissabonissa että ulkoratojen MM-kilpailuissa Edmontonissa, molemmissa tuloksella 688. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Hän oli pituushypyssä seitsemäs Göteborgin EM-kilpailuissa 2006. Hän sijoittui pituushypyssä kolmanneksi GP-finaalissa 2000.
Luís Gonzaga Ferreira da Silva
Luís Gonzaga Ferreira da Silva (2. huhtikuuta 1923 – 7. elokuuta 2013) oli portugalilainen jesuiittoihin kuulunut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. heinäkuuta 1953 ja nimitettiin Vila Cabralin hiippakunnan piispaksi 10. marraskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Maria Sensi, jota avustivat Francisco Nunes Teixeira ja Augusto César Alves Ferreira da Silva.
29. heinäkuuta 1976 Ferreira da Silvan johtama hiippakunta vaihtoi nimeksi Lichingaksi. Piispa jäi eläkkeelle 25. tammikuuta 2003.
Sektzia Nes Tziona FC
Sektzia Nes Tziona (hepreaksi: סקציית כדורגל נס-ציונה) on israelilainen jalkapalloseura, joka pelaa maan toiseksi korkeimmalla tasolla Liga Leumitissa. Joukkueen arvo on noin 3 miljoonaa euroa.
Joukkue perustettiin alun perin vuonna 1955 nimellä F.S. Nes Ziona, kunnes vuonna 2001 joukkue lakkautettiin. Kuitenkin vuonna 2005 se perustettiin uudestaan nykyisellä nimellään Sektzia Nes Tziona.
Antti Mongola
Antti (Anders) Mongola (Mullila) (1766 Hauho – 1810 Toijala, Akaa) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Talollinen, kirkonisäntä Antti Mongolan vaimo oli Maria Juhanantytär. Heidän pojastaan Salomon Hellstedtistä tuli sotarovasti ja Sääksmäen kirkkoherra. Mongola edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Uudenmaan ja Hämeenlinnan läänin Ala-Sääksmäen kihlakuntaa.
Juovapingviinit
Juovapingviinit (Spheniscus) on pingviinisuku, jonka nimitys tulee suvun lajeille ominaisista juovista höyhenpeitteessä.
Nykyisiä juovapingviinilajeja tunnetaan neljä:
Lisäksi samaa sukua olevia sukupuuttoon kuolleita lajeja on löytetty fossiileina:
Suvun lajit eivät pesi Etelämantereen alueella kuten useimmat pingviinilajit vaan lämpimässä ilmanalassa Etelä-Afrikassa, Argentiinan ja Chilen etelärannikoilla. Pohjoisimpana kaikista pingviinilajeista asuu galapagosinpingviini, jota esiintyy Galápagossaarilla.
Gilberto Délio Gonçalves Canavarro dos Reis
pienoiskuva|Gilberto Délio Gonçalves Canavarro dos Reis vuonna 2012. Gilberto Délio Gonçalves Canavarro dos Reis (s. 27. toukokuuta 1940) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Vila Realin hiippakuntaan 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Porton hiippakunnan piispaksi sekä Elephantaris in Mauretanian titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. helmikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi António Cardoso Cunha, jota avustivat Júlio Tavares Rebimbas ja Joaquim Gonçalves.
Gonçalves Canavarro dos Reis sai 23. huhtikuuta 1998 nimityksen Setúbalin hiippakunnan piispaksi.
Samsung Galaxy S4 Active
Samsung Galaxy S4 Active on Samsung Electronicsin kesäkuussa 2013 julkaisema älypuhelin. Siinä on Android 4.2.2 Jelly Bean -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä 5.0.1 Lollipop -versioon. Puhelin on kestävämpi versio Samsung Galaxy S4 -puhelimesta.
Puhelimessa on 5,0 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Keskusmuistia on 2 gigatavua ja tallennustilaa on 16 gigatavua. Laite tukee enintään 64 gigatavun microSD-kortteja. Akkua on 2 600 milliampeerituntia. Puhelimen IP-luokitus on 67, joten se on pölytiivis ja kestää lyhytaikaisen upottamisen veteen.
Lääkeainemetabolia
Lääkeainemetabolia on prosessi, jonka myötä elolliset oliot muokkaavat lääkeaineita. Tyypillisesti lääkeaine muokataan entsyymien toimesta sellaiseen muotoon, että elimistö pystyy poistamaan sen. Yleisemmin vierasainemetabolia on joukko aineenvaihdunnan reaktioketjuja, jotka muokkaavat vierasaineita eli sellaisia aineita, joita ei normaaliolosuhteissa esiinny eliön elimistössä, esimerkiksi myrkkyjä ja lääkeaineita. Ihmiselimistössä tärkein vierasaineita metaboloiva elin on maksa. Farmakokinetiikka on tieteenala, joka tutkii lääkeaineiden muokkautumista elimistössä.
Vierasainemetabolia jaetaan neljään vaiheeseen:
Vierasainemetaboliareaktioissa alun perin ei-aktiivinen lääkeaine voi muuttua aktiiviseksi tai päinvastoin. Myös aktiivisesta lääkeaineesta voi muuttua toinen aktiivinen lääkeaine. Eri lääkkeiden vaikutus perustuu eri metaboliareitteihin.
Kyle Clemons
Kyle Clemons (s. 27. joulukuuta 1990) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hänen päämatkansa on 400 metriä.
Sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Clemons oli 400 metrillä kolmas ajalla 45,74. Samoissa kilpailuissa hän oli myös kultaa voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän juoksi IAAF World Relays -kilpailuissa 2015 pitkän viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Yhdysvallat voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Pan-Amerikan kisoissa 2015 hän saavutti pronssia sekä 400 metrillä että 4 × 400 metrin viestissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Clemons juoksi kultaa voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa alkueräjuoksussa, muttei loppukilpailussa. Hän juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen voittaessa viestikultaa Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän juoksi 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Yhdysvallat voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Hän voitti kultaa World Relays -kilpailujen 4 × 400 metrin viestissä 2017.
Hänen 400 metrin ennätyksensä on 44,79, joka on juostu heinäkuussa 2016.
Kariem Hussein
Kariem Hussein (s. 4. tammikuuta 1989 Münsterlingen, Sveitsi) on egyptiläiset sukujuuret omaava sveitsiläinen aitajuoksija. Hän kilpailee 400 metrin aitajuoksussa, jossa Husseinin ennätys on 48,45. Husseinin valmentaja on Flavio Zberg. Hussein on 191 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kiloa. Hän on edustanut LC Zürichiä vuodesta 2012 lähtien.
Hänen isänsä on egyptiläinen ja äitinsä on sveitsilainen. Nuoruudessa hän harjoitteli jalkapalloa FC Tägerwilenissa.
Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä Hussein voitti kultaa 400 metrin aidoista ajalla 48,96. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai pronssia ajalla 49,10. Hän kilpaili myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa 400 metrin aidoissa, mutta ei tuolloin startannut omaan alkueräänsä, joten hän jäi ilman tulosta. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui välierissä ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 alkuerissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdeksas. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui alkuerissä. Hän sijoittui toiseksi maanosien cupissa 2014.
Hän voitti Sveitsin mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 2011, 2012 , 2013 , 2014 ja 2015. Hän on hopeaamitalisti Sveitsin-mestaruuskilpailuista vuonna 2009 ja pronssimitalisti vuonna 2010.
Hussein jäi kiinni kesäkuussa 2021 maansa mestaruuskilpailuiden dopingtestissä ja sai yhdeksän kuukauden kilpailukiellon. Näytteestä löytyi niketamidia. Näin häneltä jäivät väliin Tokion olympialaiset 2021.
Tölskä
Tölskä on Jyväskylän kaupunginosa keskustaajaman itälaidalla. Aiemmin se oli osa Jyväskylän maalaiskunnan Vaajakosken taajamaa. Tölskää saatetaan yhä pitää varsinkin puhekielessä Vaajakosken osa-alueena. Alueen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 605.
Tölskän asutus koostuu omakotitaloista. Tölskässä sijaitsevat Vaajakosken rautatieasema, Pandan makeistehdas, Vaajakosken teollisuustalo (aiempi Vaajakosken tehtaiden naulatehdas) sekä Janakan päiväkoti-koulu. Janakka on alue, joka sijaitsee osittain Tölskässä ja osittain Kaunisharjun kaupunginosassa. thumb|left|Kauppakeskus Vaajala Tölskän kaupunginosan viralliset rajat muodostavat Vaajavirta, Vaajakoskentie sekä Vaajakoski-Laukaa-tie eli seututie 638. Jyväskylän virallisessa pienaluejaossa Tölskän pienalueen muodostaa Tölskän omakotialue, Janakan koulun ympäristö sekä Vaajavirran ranta rautatiesillan pohjoispuolella. Tämä vastaa ehkä paremmin sitä mitä aluetta puhekielessä pidetään Tölskänä.
Tölskästä on linja-autoyhteys Vaajakosken keskustan kautta Jyväskylän keskustaan. Vuoden 2007 lopussa Tölskässä oli 706 asukasta.
Lähteet
[http://kartta.jkl.fi/ Jyväskylän aluekartta. Kaupunginosat]
Banon (juusto)
thumb|Lehtiin kääritty banon-juusto.
Banon on ranskalainen vuohenmaitojuusto. Provencen alueella valmistettu juusto tunnetaan erityisesti omalaatuisesta lehtikääreestään.
Banon-juustolla on pitkä historia ja ensimmäiset maininnat juustosta nimellä fromage de Banon tehtiin keskiajalla. Juustoa valmistetaan Ranskan Provencen vuoristoalueella. Juustolla on suojattu alkuperänimitys, jonka mukaan banon tulee valmistaa tietyllä määritellyllä alueella Alpes-de-Haute-Provencen, Hautes-Alpesin, Vauclusen ja Drômen departementeissa. Juusto valmistetaan chèvre commune provençale-rodun vuohien maidosta. Rotu on ollut vaarassa hävitä, mikä on vaarantanut myös banon-juuston olemassaolon.
Banon-juuston makua on kuvailtu niin miedoksi kuin kovaksikin. Maun sanotaan muistuttavan sieniä tai sateen jälkeistä metsän pohjaa. Rakenteeltaan juusto on pehmeää ja mureaa.
Clear Blue Water
Clear Blue Water on brittiläisyhtye OceanLabin kappale. Sen julkaisi Anjunabeats koko yhtyeen uran ensimmäisenä singlenä 1. lokakuuta 2001. Kappaleen tuotannosta sekä sanoituksista vastasivat Jono Grant, Justine Suissa, Paavo Siljamäki ja Tony McGuinness. Kappaleeseen liittyvä virallinen musiikkivideo julkaistiin singlen kanssa samoihin aikoihin lukuisilla musiikkivideokanavilla ja videopalvelu YouTubessa 13. marraskuuta 2009. Kappale onnistui pääsemään listoille Alankomaissa.
Kappalelista
Digitaalinen lataus
Alfred Stevens
thumb|Alfred Stevens thumb|Alfred Stevens: Pariisilainen japanitar maalattu vuonna 1872, Musée d’art moderne et d’art contemporain’n kokoelmat, [[Liège.]] Alfred Émile Léopold Stevens (11. toukokuuta 1823 Bryssel, Belgia – 24. elokuuta 1906 Pariisi, Ranska) oli belgialainen taidemaalari. Maalauksissaan Stevens kuvasi etupäässä muodikkaita naisia tyylikkäästi sisustetuissa huoneissa.
Suurimman osan taiteellisesta urastaan Stevens teki Ranskassa, jonne hän oli muuttanut vuonna 1844. Pariisissa taideakatemiassa hänen opettajanaan toimi Ingres. Tosin monet nykytutkijat pitävät kuitenkin hieman epätodennäköisenä, että oliko Ingres lainkaan Stevensin opettajana. Stevens sai hyvin perinteisen koulutuksen, johon kuului kipsimallien jäljentäminen ja elävän mallin piirtäminen.
Ensinäyttelynsä Stevens piti syntymäkaupungissaan Brysselissä vuonna 1851. Stevens palasi Pariisiin, missä vuoden 1853 salongissa hänet palkittiin kolmannella palkinnolla. Tämän jälkeen hän oli salongin vuosittainen näytteilleasettaja.
Stevensin maalaus Ce qu’on appelle le vagabondage (1854) sai aikaan lainsäädännön muuttumisen. Maalauksessa sotilaat määräävät asunnotonta äitiä lapsineen lähtemään pois kadulta. Keisari Napoleon III näki maalauksen näyttelyssä ja antoi määräyksen, etteivät sotilaat enää saa määräillä asunnottomia siirtymään muualle.
Stevens ystävystyi Claude Monet’n ja Edgar Degas’n kanssa, jotka edustivat uutta nousevaa tyylisuuntausta, impressionismia. Stevensiä ei pidetä impressionistina, mutta eräissä hänen töissään on selviä piirteitä impressionismista, kuten siveltimen käyttö ja japanilaisvaikutteet. Stevensistä tuli omana aikanaan kuuluisa taiteilija ja Euroopan ja Yhdysvaltojen varakkaiden keräilijöiden suosikki. Häntä kunnioitettiin vuonna 1900 antamalla hänelle oikeus pitää retrospektiivinen näyttely École des Beaux-Artsissa.
Vaikka Stevens oli kuuluisa taiteilija ja onnistui myymään teoksiaan hyvillä hinnoille rikkaille keräilijöille, hän ei elinaikanaan saanut menoja ja tuloja tasapainoon. Osasyynä olivat 1880-luvulla merenrannalla vietetyt kesät, joita hänen lääkärinsä oli kehottanut viettämään terveydellisistä syistä. Taiteilija vietti ne perheineen upeissa puitteissa. Saadakseen lisätuloja Stevens alkoi ottaa yksityisoppilaita, joihin kuuluivat muiden muassa Sarah Bernhardt ja William Merrit Chase.
Samuel Wallis
thumb|400px|right|Samuel Wallis tapaa Tahitin kuningattaren Oberean, John Webberin piirros Samuel Wallis (23. huhtikuuta 1728 Cornwall – 21. tammikuuta 1795 Lontoo) oli englantilainen meriupseeri ja löytöretkeilijä. Häntä pidetään Tahitin löytäjänä.
Tyynen valtameren kartoittaminen
Wallis sai vuonna 1766 tehtäväkseen kartoittaa Tyynen valtameren eteläosia. Hän sai komentoonsa fregatin nimeltä HMS Dolphin, jolla oli jo kerran aiemmin tehty maailmanympäripurjehdus. Mukaan matkalle lähti myös sluuppi HMS Swallow, jota komensi Philip Carteret. Swallow oli kuitenkin niin huonokuntoinen, että se jäi pian jälkeen Dolphinista. Tyynelle valtamerelle tultaessa laivat erosivat toisistaan ja jatkoivat purjehdusta yksinään.
Vital Julian Frey
thumb|right|Vital Julian Frey
Erik Tuomas-Kettunen
Magnus Erik Tuomas-Kettunen (vuoteen 1935 Alopaeus; 19. syyskuuta 1916 Viipuri – 26. syyskuuta 2001 Helsinki) oli näkyvästi 1950–1980-luvulla Suomen elintarviketeollisuudessa vaikuttanut vuorineuvos. Hän oli taustaltaan itäsuomalaista Alopaeus-sukua.
Vital Julian Frey
Vital Julian Frey (s. 26. tammikuuta 1979) on sveitsiläinen cembalisti.
Samuel Wallis
Tahitin löytäminen
Pienten alkuvaikeuksien jälkeen Wallisin miehistö onnistui solmimaan ystävälliset suhteet Tahitin alkuasukkaisiin. Saarella oli pulaa raudasta, joten sitä arvostettiin siellä yhtä paljon kuin kultaa Euroopassa. Dolphinin miehistö huomasikin pian, että muutamalla rautanaulalla saattoi ostaa kauniilta tahitilaisnaisilta seksuaalisia palveluksia. Vähitellen laivasta alkoi kadota niin paljon nauloja, että se uhkasi hajota liitoksistaan. Wallis joutuikin palauttamaan kurin määräämällä suuren osan miehistöstään poistumiskieltoon. Monet miehet kuitenkin rikkoivat poistumiskieltoa, sillä rikkomuksesta seuraava ruoskimisrangaistus oli pieni hinta siitä, että sai nauttia Tahitin kaunottarien seurasta.
Vital Julian Frey
Frey syntyi vanhempiensa kolmanneksi pojaksi ja sai Genevessä kaksikielisen kasvatuksen saksaksi ja ranskaksi. Vuonna 1989 hän muutti perheineen Steffisburgiin. Vuonna 1998 hän sai lukiodiplominsa Thunissa. Frey kiinnostui lapsena cembalosta Johann Sebastian Bachin instrumentille säveltämien konserttojen myötävaikutuksella. Hän opiskeli musiikkiakatemioissa Freiburg im Breisgaussa ja Münchenissä opettajinaan Robert Hill ja Christine Schornsheim. Muuta opetusta hän sai Christophe Rousset'lta, Gustav Leonhardtilta, Kenneth Gilbertiltä, Christiane Jaccottet'lta ja Andreas Staierilta.
Erik Tuomas-Kettunen
Tuomas-Kettunen toimi Vaasan Höyrymylly Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1953–1974 ja sen jälkeen yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1982. Hän kehitti tästä alkuaan maan suurimmasta myllyalan yrityksestä myös näkkileipä- ja rehuteollisuuden markkinajohtajan, johtavan pastantuottajan sekä merkittävän keksinvalmistajan. Vuosina 1966–1970 hän oli Teollisuuden Keskusliiton puheenjohtaja ja vastasi monista muistakin elinkeinoelämän luottamustehtävistä. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1966.
Samuel Wallis
Tahitin löytäminen
Wallis sairasteli paljon Tahitilla oleskelun aikana, ja saaren tarkempi tutkiminen jäi paljolti aliluutnantti Tobias Furneaux'n tehtäväksi. Tahitin jälkeen matka jatkui länteen, josta löydettiin useita aiemmin tuntemattomia saaria. Saaria tuli itse asiassa vastaan niin paljon, että Wallisilla oli lopulta vaikeuksia keksiä niille hyviä nimiä.
Erik Tuomas-Kettunen
Tuomas-Kettunen julkaisi eläkevuosinaan useita teoksia. Romaani Elämänpuu (1983) kuvaa kuvitteellisen yrittäjäsuvun vaiheita. Historiateos Keisarin omapäinen suomalainen: Maximilian Alopeuksen dokumentaarinen elämäntarina (1990) kertoo hänen sukulaisensa paroni Maximilian Alopeuksen toiminnasta autonomian ajan alussa. Viipurista Euroopan huipulle taas kertoo diplomaatti David Alopeuksen tarinan faktapohjaisen romaanin muodossa.
Vital Julian Frey
Frey on esiintynyt muun muassa Bambergin sinfoniaorkesterin solistina. Hän on pitänyt resitaaleja lukuisten konserttisarjojen ja festivaalien, kuten Bachfest Leipzigin ja Luzernin festivaalin yhteydessä. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kamarimusiikin alalla ovat kuuluneet Kristin von der Goltz, José Vázquez, Christine Schornsheim, Fiorenza de Donatis, Sabrina Frei, Sergio Azzolini ja Reinhard Goebel. Frey liittyi vuonna 2015 Camerata Bernin jäseneksi.
Samuel Wallis
Palaaminen kartoitusmatkalta
Dolphin palasi Englantiin 20. toukokuuta 1768. Wallis oli onnistunut monipuolisen ruokavalion avulla pitämään matkan aikana keripukin aisoissa, ja matka oli muutoinkin ollut sen ajan mittapuilla varsin ongelmaton. Wallisin kokemuksista oli paljon apua James Cookille, sillä tämä oli Wallisin paluun aikoihin suunnittelemassa ensimmäistä matkaansa Tyynelle valtamerelle.
Erik Tuomas-Kettunen
Tuomas-Kettusen puolisoita olivat Marja Lovisa Heikura (1939–1965), Rita-Maj Harola (1965–1976) ja Julia Ahlström (1976–), joiden kanssa hänellä oli neljä tytärtä.
Samuel Wallis
Palaaminen kartoitusmatkalta
Carteret palasi Englantiin kymmenen kuukautta myöhemmin kuin Wallis. Hän oli onnistunut pitämään Swallowin jotenkuten koossa, mutta matka oli ollut tuskallisen vaikea. Carteret'n matkallaan tekemistä löydöistä tärkein oli pieni Pitcairnin saari.
Wallis- ja Futunasaarten Wallis on nimetty Samuel Wallisin mukaan.
Sydänsimpukkakeramiikka
thumb|200px|Välimeren seudun keskineoliittiselle kaudelle tyypilliselle sydänsimpukka- eli leimakeramiikalle tyypillinen painanne.
thumb|200px|Cardial-keramiikan oletettu leviäminen. thumb|200px|Esimerkki Cardium- eli impressotyylisestä saviastiasta.
Sydänsimpukkakeramiikka on sama kuin leimakeramiikka Cardium-keramiikka eli impresso-keramiikka. Välimeren rannoilla kukoistanut saviastioiden valmistustyyli ja kulttuuri noin 6000–4000 eaa., johon liittyi maanviljelyä sekä vuohien ja lampaiden hoitoa, levitti maanviljelyä Välimeren seuduilla Etelä-Euroopassa. Tähän kulttuuriin liittyi merenkulkua. Samoihin aikoihin noin 6000–5000 eaa. levisi Keski-Euroopassa nauhakeraaminen kulttuuri. Sydänsimpukkakeramiikka oli alkujaan peräisin Kreikan, Albanian ja Dalmatian seuduilta, tai Anatoliasta ja Syyrian seuduilta Lähi-idästä. Esimerkiksi Bybloksen varhaisneoliittinen keramiikka on osin patamaista, painelukuvioin koristeltua. Sydänsimpukkakeramiikka levisi Kreikasta mm. Balkanin niemimaan länsi-, Italian, Espanjan ja Ranskan rannikoille. Ei tiedetä varmasti missä sydänsimpukkakeramiikkaa tehtiin ensi kertaa. Se tunnistetaan Cardium edulis -kuorella tehdyistä painanteista. Kulttuurin edustajat olivat taitavia merenkulkijoita.
Tämä alkujaan varhaisneoliittinen keramiikka ilmestyi Kreikkaan ensi kertaa Sesklon kulttuurin edeltäjän hävitessä. Kulttuurin alku oli ehkä Sesklon kulttuuria edeltävässä kulttuurissa tai Starcevon kulttuurissa tai Vähässä-Aasiassa tai jopa Lähi-idässä. Itäisellä Välimerellä sitä tavataan mm. Kyproksella, Kreetalla, Sisiliassa, Dalmatiassa ja itäisessä Etelä-Italiassa.
Sydänsimpukkakeramiikka levisi keskiseen ja eteläiseen Itä-Italiaan ehkä noin 6000 eaa. Ehkä samoihin aikoihin tämä keramiikka saapui Sisiliaan, luultavasti Etelä-Kreikan Peloponnesoksen itäosista. Noin 5800 eaa. sydänsimpukkakeramiikka tavattiin Korsikalla. Sieltä keramiikka levisi Etelä-Ranskaan ja Kaakkois-Espanjaan. Noin 5600 eaa. sydänsimpukkakeramiikkaa oli Portugalissa. Etelä-Ranskasta lienee tullut vaikutteita itäiseen Pohjois-Ranskaan nauhakeraamisen kulttuurin alueelle. Sydänsimpukkakeramiikan alkuperää on etsitty Kreikan neoliittikauden esi-Sesklon kulttuurista, josta sitä ja myös neoliittisesta Libanonista on löydetty. Kulttuuri nousi noin 6000–5500 eaa. Italiaan Adrianmeren itärannikolle, josta se alkoi levitä Etelä-Italian rannikolle, Sisiliaa ja Etelä-Ranskaa sekä Itä-Espanjaan 5000 eaa. mennessä. Kulttuuri levisi Ranskassa ja Espanjassa pitkälle sisämaahan. Ranskassa se levisi Rhonea pitkin pohjoiseen, ja Espanjassa Ebro-jokea pitkin länteen. Läntisimpään Ranskaan se ei levinnyt, mutta sen uskotaan vaikuttaneen siellä varhaisten neoliittisten kulttuurien kehitykseen. Sydänsimpukkakeramiikka eli cardium-keramiikka kehittyi pian paikallisiksi "epicardiaalisiksi" keramiikkatyyleiksi mm. Italiassa ja Balkanin rannikolla. Italiassa syntyivät Boccan ja Quadrattan kulttuurit, Balkanilla Hvarin, Lisicicin ja Butmirin kulttuurit.
Sydänsimpukkakeramiikan vaiheita ja alueita
Sydänsimpukkakeramiikka ehkä levisi Syyrian-Palestiinan-Kilikian rannikkoalueelta. Sitä on löydetty Ras Shamrasta noin ajalta 6500 eaa. Noin 6000 eaa. keramiikka levisi muun muassa Itä-Italiaan. .
Starcevon kulttuurin tyyppinen keramiikka levisi ennen 6000 eaa. Italiaan ja Albaniaan. Tavolieren tasangolla Kaakkois-Italiassa oli noin 6200 eaa. suuri 50x70 km:n alue, jolla oli 500 vallihaudoitettua asuinpaikkaa, joista kukin saattoi olla jopa 30 hehtaarin laajuinen. Joissakin oli ulkoisia, mutkikkaita vallihautoja sekä sisärakenteita. Talot tehtiin puusta. Mesoliittinen kulttuuri ei jatkunut täällä, mutta uutta kulttuuria ei voi kytkeä Kreikkaan eikä Levanttiinkaan.
Italiasta sydänsimpukkakeramiikka levisi noin 5800–5400 eaa. laivojen avulla Etelä-Ranskaan, Iberiaan, Maltalle ja Pohjois-Afrikan rannikolle. Luultavasti asutus keskittyi seuduille, joilla oli vain vähän mesoliittista asutusta. Portugalissa mesoliittinen väestö ja sydänsimpukkakeramiikkaa käyttänyt neoliittinen maanviljelijäväestö elivät rinnan jopa 1000 vuotta.
Neljäs jakso
Tyrrhenian kulttuureissa (alalajit Basi, Filiestru, Pieza) oli geometrinen koristelu. Sitä ennen keramiikassa Ranskan ja Italian rajalla sijaitsevalla Pandimounin kallionjyrkänteellä oli Adrianmeren ja Balkanin vaikutteita noin 6220/6000–5660 eaa. Varhainen cardial oli Pandimounissa 5960–5000 eaa. Geometrinen cardial 6000–5600 tuli Pandimoumin Impressan jälkeen oli Toscanassa, Korsikassa ja Sardiniassa, ja levitti joitain vaikutteitaan Sisiliaan, Latiumiin ja Elban lähelle. VyöhykeCardial, vaakasuora koristelu 5750–5500 eaa. Sydänsimpukkakeramiikan reuna-alueille levisi tämän vaikutteita. Koristelematon Peri-Cardial-keramiikka ilmaantui Dourgneen 5560–5250 eaa. Sydänsimpukkakeramiikan jälkeinen post-Cardial 5490–5350 eaa. Peri-Cardial-paikkoja olivat myös Montclus 5–7 ja Jean-Cros Auden laaksossa.
Läntisen Välimeren sydänsimpukkakeramiikka
Sydänsimpukkakeramiikka levisi Italian Liguriaan noin 6000 eaa. Kulttuurissa oli sen aikaisia Adrianmeren ja Balkanin vaikutteita. Tätä keramiikkaa tehtiin pian laajalla alueella Tyrrhenanmerellä 6000–5600 eaa. Tästä syntyi niin sanottu klassinen sydänsimpukkakeramiikka, joka levisi 5750–5500 eaa. Provenceen, Languedociin ja Rhône-joen laaksoon, joilla seuduilla vallitsi mesoliittinen Castelnovan kulttuuri.
Keskinen-Sappio
Keskinen-Sappio on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Ruokosen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 13,7 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Ida Korander
thumb|Oopperalaulaja Ida Korander Ida Josefina Korander (8. helmikuuta 1870 Hausjärvi – 21. helmikuuta 1921) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Keskinen-Sappio
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Sappionjoen valuma-alueeseen (35.434) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151,1 metriä mpy.
Ida Korander
Ida Korander kävi ruotsinkielistä tyttökoulua Hämeenlinnassa ja sen jälkeen hän oli työssä Henkivakuutusyhtiö Suomessa ja vuodesta 1895 alkaen Vakuutusyhtiö Kalevassa. Korander toimi viimeksi Kalevan vakuutuskirjojen uudelleenkirjoitus- ja muutososaston esimiehenä. Hän sai vuonna 1919 Kalevan kultamitalin pitkäaikaisen palvelun ansiosta. Korander oli kiinnostunut musiikista ja vuonna 1907 hän jätti väliaikaisesti vakuutusalan omistautuakseen musiikille. Hän opiskeli sitten ulkomailla ja antoi ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1908.
Korander konsertoi vuonna 1908 muun muassa Oskar Merikannon kanssa ja 1910-luvulla hän liittyi Suomalaisen teatterin näyttelijäkuntaan. Korander kärsi kuitenkin esiintymiskammosta eikä voinut sen vuoksi täysin hyödyntää lahjojaan. Lopulta hän joutui tämä vuoksi luopumaan laulajan urastaan.
Paulo Mandlate
Paulo Mandlate SSS (4. helmikuuta 1934 – 21. elokuuta 2019) oli mosambikilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. tammikuuta 1968 ja nimitettiin Teten hiippakunnan piispaksi 31. toukokuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jaime Pedro Gonçalves, jota avustivat Luís Gonzaga Ferreira da Silva ja Alberto Setele.
Mandlate jäi eläkkeelle 18. huhtikuuta 2009.
Gustaf Lemström
Gustaf Adolf Lemström (28. lokakuuta 1771 Siuntio – 12. tammikuuta 1836 Siuntio) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Lemströmin vanhemmat olivat maanmittari Karl Gustaf Lemström ja Anna Rebecka Hartman ja puoliso Charlotta Helena Holmström (k. 1847). Lemström edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Uudenmaan ja Hämeenlinnan läänin Raaseporin itäistä kihlakuntaa. Hän oli valtiopäivillä sekä talous- että toimitusvaliokunnan jäsen.
Vernon Norwood
Vernon Larnard Norwood (s. 10. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hänen päämatkansa on 400 metriä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän pääsi 400 metrillä välieriin. Hän oli mukana samoissa kisoissa kultaa voittaneessa 4 x 400 metrin viestijoukkueessa alkueräjuoksussa, muttei loppukilpailussa. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen viestijoukkueessa. 400 metrillä hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltojen saadessa viestihopeaa.
Norwood saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa kultaa 4 x 200 metrillä 2019. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän juoksi 4 x 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Yhdysvallat voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Samojen kisojen 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Hän juoksi samoissa kisoissa ankkuriosuuden Yhdysvaltojen pronssijoukkueessa 4 x 400 metrin sekaviestissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä. sekä kolmannen kerran maailmanmestaruuden miesten 4 x 400 metrin viestissä juostuaan jälleen vain alkuerissä.
Norwoodin ennätys 400 metrillä on 44,35, joka on juostu kesäkuussa 2022
Kolmas ristiretki
Kolmas ristiretki oli ristiretki, joka aloitettiin vuonna 1189 tarkoituksena vapauttaa Pyhä maa Saladinilta, joka oli valloittanut Jerusalemin 1187.
Saladin nousi Egyptin hallitsijaksi 1169 ja otti päämääräkseen ajaa kristityt Palestiinasta. Saavutettuaan Egyptin ja Syyrian hallinnan hän oli ympäröinyt ristiretkeläisten valloitukset. 4. heinäkuuta 1187 hän voitti taistelun Hattinissa ja 2. lokakuuta Jerusalem antautui. Kristityt hallitsivat edelleen Antiokiaa, Tripolia, Tyrosta ja Marqabia (Margat).
Paavi Gregorius VIII toivoi Englannin ja Ranskan kuninkailta apua. Henrik II ja Filip II August lopettivatkin keskinäisen sotansa. Sota puhkesi kuitenkin pian uudelleen, ja Henrik II:n pojat aloittivat kapinan Henrikiä vastaan äitinsä ja Henrikin vihollisten yllytyksestä 1173. Vuodeksi 1188 kerättiin Englannissa ja osassa Ranskaa ”Saladinin vero”, joka oli suurin Englannissa koskaan kerätty vero, retken rahoitusta varten. Henrik kuitenkin ehti käyttää siitä osan sotiinsa. Henrik kuoli katkerana miehenä 1189 ja hänen poikansa Rikhard I ”Leijonamieli” seurasi häntä. Rikhard oli innokas ristiretkeläinen ja vietti vain viisi kuukautta kymmenvuotisesta valtakaudestaan Englannissa.
Keisari Fredrik Barbarossa vastasi myös paavin kutsuun, ja oli ensimmäisenä lähtövalmis 1189. Bysantin keisari Isaak II Angelos oli tehnyt salaisen sopimuksen Saladinin kanssa ja vastusti retkeä. Fredrik ylitti nopeasti Bysantin maat, ja valtasi seldžukkien pääkaupungin Iconiumin 18. toukokuuta 1189. Keisari kuitenkin hukkui retkellä Salefjokeen 10. kesäkuuta 1190. Hänen Saladinia suurempi armeijansa alkoi pian hajota ja mukaan jääneet lyötiin pian taistelussa heidän ehdittyään Syyriaan.
Rikhard ja Filip matkustivat meritse ja saapuivat Pyhälle maalle 1191. Rikhard pysähtyi matkalla Kyprokselle, missä hän loukkaantui siitä, kuinka hallitsija Isaak Komnenos kohteli häntä. Hän valloitti koko saaren toukokuuhun mennessä ja myi sen nimelliselle Jerusalemin kuninkaalle, Guy de Lusignanille.
Tällä välin Filip oli saapunut Tyyrokseen ja liittoutui Monferraton Konradin kanssa, joka myös vaati Jerusalemin kuninkaan asemaa. He piirittivät Akkon (Saint Jean d'Acre) huhtikuussa 1191 Fredrikin armeijan jäänteiden kanssa. Rikhard liittyi kesäkuussa heihin ja otti komennon. Saladinin armeija yritti murtaa saarron, mutta hänet torjuttiin ja kaupunki vallattiin 12. kesäkuuta. Komentajat ajautuivat valtataisteluun saksalaisten komentajan, Itävallan herttua Leopold V:n, vaadittua samaa tunnustusta kuin kuninkaat Rikhard ja Filip, mutta Rikhard repi Leopoldin lipun vallatun kaupungin yltä. Myös Filip luopui ristiretkestä elokuussa. thumb|360px|Rikhard ja Saladin kaksintaistelussa. Englantilainen näkemys n. vuodelta 1340. 22. elokuuta Rikhard teloitutti 3 000 Akkon muslimivankia, oltuaan sitä mieltä, ettei Saladin kunnioittanut Akkon antautumisehtoja. Seuraavaksi Rikhard päätti vallata Jaffan, joka tarvittiin hyökkäykseen Jerusalemiin. Marssilla Saladin hyökkäsi, mutta Rikhard voitti selvästi.
Tammikuussa 1192 Rikhard oli valmis hyökkäykseen Jerusalemiin, mutta Saladin vahvisti armeijaansa ja linnoitti kaupungin. Rikhard saavutti kahdesti näköetäisyyden kaupunkiin, mutta Saladinin joukot löivät hänet takaisin. Seuraavaksi Saladin yritti valloittaa takaisin Jaffan, mutta Rikhardin pienempi armeija voitti hänet 31. heinäkuuta.
2. syyskuuta 1192 Rikhard ja Saladin sopivat kolmen vuoden aselevosta, jossa Jerusalem jäisi muslimivaltaan, mutta aseettomat pyhiinvaeltajat saisivat vierailla kaupungissa. Rikhard palasi Englantiin syyskuun lopussa, Leopold V sai hänet kuitenkin vangiksi matkalla ja vaati korkeat, 150 000 markan lunnaat ja alistumista keisarin vasalliksi.
Pyhällä maalle jääneet saksalaiset muodostivat Saksalaisen ritarikunnan perustan. Ristiretken epäonnistuminen johti seuraavaan retkeen kuusi vuotta myöhemmin. Kolmannen ristiretken merkitsivät muistiin Ambrose teoksessaan L'Estoire de la guerre sainte ja Giraldus Cambrensis teoksissaan Itinerarium Cambriae ja Descriptio Cambriae.
Johan Lundström
Johan Lundström (5. tammikuuta 1759 Karjaa – 17. tammikuuta 1840 Karjaa) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Lundströmin vanhemmat olivat Johan Henriksson ja Beata Johansdotter ja puoliso Eva Sofia Hansdotter (k. 1830). Lundström edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Uudenmaan ja Hämeenlinnan läänin Raaseporin läntistä kihlakuntaa.
Lambert II
Lambert II (n. 880 – 15. lokakuuta 898) oli Italian kuningas, Spoleton herttua ja Pyhä saksalais-roomalainen keisari vuosina 894–898. Hän oli isänsä Guy III:n kanssahallitsijana vuodesta 892. Lambert II oli Guideschi-dynastian toinen ja viimeinen hallitsija. Hän kuoli joko salamurhan uhrina tai pudottuaan hevosen selästä.
GP2 Belgian Grand Prix 2011
GP2 Belgian Grand Prix 2011 oli GP2-kauden 2011 kahdeksas osakilpailu, joka ajettiin 27.–28. elokuuta Circuit de Spa-Francorchampsn moottoriradalla Belgiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Belgian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Racing Engineering -tallin kuljettaja Christian Vietoris. Kolmanneksi sijoittunut Romain Grosjean varmisti sarjan mestaruuden. Sunnuntain kilpailun voitti Scuderia Coloni -tallin Luca Filippi.
Aman Resorts
Amanresorts International on kansainvälinen luksushotelliketju. Ketjulla on hotelleja 15 maassa. Sana "aman" tarkoittaa arabiaksi, urduksi ja sanskriitiksi rauhaa, tuvallisuutta ja suojaa.
Historia
Adrian Zecha perusti Amanresortsin vuonna 1988. Zecha etsi itselleen loma-asuntoa Phuketista ja löysi ainutlaatuisen paikan - kookosplantaasin, jonka lähettyvillä ei ollut muita rakennuksia - kävellessään Pansea Beachillä saaren länsirannalla. Suunnitelma asunnon rakentamisesta laajeni nopeasti ajatukseksi rakentaa paikalle pieni boutique-tyylinen resort-hotelli yhteistyössä Anil Thadanin ja kahden muun ystävän kanssa. Yhdessä he sijoittivat hankkeeseen omaa pääomaa, koska pankit eivät olleet halukkaita sijoittamaan hotelliin, jota ne pitivät liian pienenä. Tuohon aikaan useimmat resort-hotellit olivat kooltaan vähintään 500 huonetta ja boutique-hotellit olivat vielä hyvin uusia.
Amanpuri (Rauhanpaikka) avattiin tammikuussa 1988. Hotellissa oli 40 huonetta ja 30 yksityistä villaa. Hotelli sai innostuneen vastaanoton, ja se on nykyään ketjun lippulaiva. Zecha rohkaistui ja ryhtyi suunnittelemaan vastaavanlaisia hotelleja muuallekin. Aluksi hotelleja oli pääasiassa Aasiassa (nykyään Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Ranskan Polynesiassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Filippiineillä, Sri Lankassa ja Thaimaassa), mutta viimeisen kahden vuosikymmenen aikana ketju on laajentunut Ranskaan, Marokkoon, Montenegroon, Turks- ja Caicossaarille, Yhdysvaltoihin, Turkkiin, Kreikkaan ja Italiaan.
Liiketoiminta
Amanresortsin omistaa holding-yhtiö Silverlink Holdings Limited. Vuoteen 1992 mennessä ketju oli kasvanut niin, että sillä oli useita hotelleja Indonesiassa, yksi hotelli Bora Boralla ja yksi hotelli Courcevelin alppikylässä. Vuonna 1993 ketjun perustajan, Adrian Zachen, läheinen ystävä Clement Vaturi, jonka perhe omisti Hôtelière Immobilière (Pariisin pörssissä listattu yritys), hankki 54% omistuksen yhtiöstä ja sijoitti siihen uutta pääomaa.
Vuonna 1998 Vaturin osuuden hankki kiinteistösijoitusyhtiö Colony Capital. Vaturin ja Colony Capitalin välinen oikeusjuttu tuntui jatkuvan, ja Colony Capital ryhtyi suojaamaan omistustaan ottamalla aiempaa aktiivisemman roolin yhtiössä. Tähän aikaan Zecha erosi tehtävästään Amanresortsista.