cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Unilääkkeet
Unilääkkeiden käyttö
Unettomuutta tulisi hoitaa aina ensisijaisesti lääkkeettömin menetelmin. Unilääkkeitä voidaan käyttää tilapäisesti (pääsääntöisesti alle 2 viikkoa) haluttaessa nopeata hoitovastetta tai jos lääkkeettömien menetelmien aloittaminen viivästyy. Joskus saattaa tulla kyseeseen esimerkiksi korkeintaan 3–4 iltana viikossa käytettävä lääkehoito kunnes unettomuus korjaantuu. Unilääkkeiden jatkuvaan kuukausia kestävään käyttöön tulisi olla selvä syy. Kyseessä voi olla esimerkiksi niin sanotun idiopaattisen unettomuushäiriön hoito. Oikea diagnoosi perustuu huolellisiin unilääketieteellisiin tutkimuksiin.
Haittavaikutukset
Kaikilla unilääkkeillä on haittavaikutuksia, esimerkiksi päiväaikaista väsymystä, muistihäiriöitä, sekavuutta ja aamuyön heräämistä. Naisilla tsolpideemi voi aiheuttaa sekavuutta ja unissakävelyä, jonka takia naisten enimmäisannos ei saisi ylittää 5 mg:aa. Suomen eniten käytetty unilääke tsopikloni voi haitata autolla ajamista vielä yli 10 tuntia lääkkeen ottamisen jälkeen. Yli 60-vuotiailla erityisesti hoitoa aloitettaessa yhden tabletin (7.5 mg) annoksen ottaminen vastaa 10 tuntia lääkkeen ottamisesta yli 0.5 promillen humalatilaa. Lähinnä allergiaan liittyvän unettomuuden hoidossa joskus käytettävät väsyttävät antihistamiinit voivat haitata autolla ajamista vielä huomattavasti pitempään.
Kaikkiin keskushermostoon vaikuttaviin lääkeryhmiin liittyy toleranssin kasvun lisäksi myös vieroitusoireiden riski. Esimerkiksi suurina annoksina käytettynä erityisesti vanhojen masennuslääkkeiden sivuvaikutukset ja vieroitusoireet voivat olla samankaltaisia kuin bentsodiatsepiineilla. Sen sijaan erittäin pieniä annoksia doksepiinia (3-6 mg) tai mirtatsapiinia (3.75-7.5 mg) pidetään nykyisin unettomuushäiriön ensisijaisina lääkkeinä. Pieninä annoksina näiden lääkkeiden vaikutus selittyy histamiini-1 reseptorien salpauksella. Näin pieninä annoksina doksepiinilla ja mirtatsapiinilla ei ole antidepressiivista vaikutusta eikä myöskään haitallisia antikolinergisiä vaikutuksia.
Vanhojen neuroleptien säännölliseen käyttöön tiedetään liittyvän huomattavia terveyshaittoja ja -riskejä. Myöskään uudempia psykoosilääkkeitä (esimerkiksi ketiapiini ja olantsapiini) ei tulisi käyttää, paitsi jos niiden käyttöön on olemassa psykiatriset perusteet. Molemmat lääkkeet voivat pidentää sydämen QT-johtumisaikaa altistaen rytmihäiriöille. Ennen lääkityksen aloittamista tulisikin aina tarkistaa EKG.
Unilääkkeet aiheuttavat pitkäikaiskäytössä myös riippuvuutta, joka ilmenee käytön lopettamisen yhteydessä ilmaantuvina vieroitusoireina, kuten rebound-unettomuutena. Tällöin unihäiriö palaa takaisin aiempaa voimakkaampana.
Jos uni- tai mielialalääkkeitä käytetään säännöllisesti raskauden aikana, on vaarana, että vastasyntyneellä ilmenee voimakkaita vieroitusoireita.
Lääkevalmisteet
Unilääkkeet luokitellaan lääketieteellisen puoliintumisajan mukaan lyhytvaikutteisiin nukahtamislääkkeisiin ja varsinaisiin unilääkkeisiin, joilla on pidempi puoliintumisaika. Usein oletetaan, että "nukahtamislääkkeet" olisivat jotenkin turvallismepia kuin unilääkkeet. Nukahtamislääkkeillä tarkoitetaan kuitenkin vain erittäin lyhytvaikutteisia unilääkkeitä (esimerkiksi midatsolaami ja triatsolaami) ja itse asiassa niiden haitat ovat keskimäärin suurempia kuin keskipitkävaikutteisilla unilääkkeillä. Niiden käyttö onkin rajattu nykyisin vain sairaalakäyttöön.
Äskettäin on hyväksytty uusi unilääke suvoreksantti (Belsomra, MSD), joka on oreksiinin estäjä. Suvoreksantin vaikutusmekanismi on uusi. Se estää aivoissa oreksiinireseptoreja (OX1R ja OX2R), jotka ylläpitävät valvetilaa. Lääke on hyväksytty unettomuushäiriön hoitoon USA:ssa, mutta ei vielä toistaiseksi Euroopassa. tulee käyttöön 5, 10, 15 ja 20 mg:n tabletteina, ja hoitosuosituksena on pienin mahdollinen potilaan tarvitsema lääkeannos. Klonatsepaami on erittäin pitkävaikutteinen bentsodiatsepiini. Myös se voi aiheuttaa muistihäiriöitä ja väsymystä. Klonatsepaami aiheuttaa helposti vaikean riippuvuuden. Klonatsepaamin liian nopea lopettaminen voi aiheuttaa hankalia vieroitusoireita. Sen käyttö tulisi rajata vain poikkeustapauksiin esimerkiksi epilepsiassa tai joissakin muissa neurologisisa sairauksissa.
Muut unettomuuden hoitoon käytettävät valmisteet
Tryptofaanin on eräissä tutkimuksissa osoitettu nopeuttavan nukahtamista ilman, että se heikentäisi unen laatua tai vähentäisi unen määrää, kuten useimpien muiden unilääkkeiden kohdalla tapahtuu. Tryptofaani on ihmiselle välttämätön aminohappo, jota tarvitaan muun muassa serotoniinin ja melatoniinin tuotantoon elimistössä. Tieteellistä näyttöä on kuitenkin vain vähintään 2 gramman (8 kpl 250 mg tabletteja) annoksesta. Näin suuri annos voi aiheuttaa vaikeita vatsakipuja.
Melatoniinia voidaan käyttää unettomuuden tilapäiseen hoitoon. Pitkävaikutteinen melatoniini saattaa tulla kyseeseen yli 55-vuotiaiden unettomuushäiriön hoidossa. Näyttö pitkäaikeisesta tehosta on kuitenkin vähäistä. Melatoniini nopeuttaa erään tutkimuksen mukaan unihäiriöstä kärsivien Asperger-lasten nukahtamista keskimäärin 18 minuutilla. Nukkumisen kokonaistehokkuus ei kuitenkaan parantunut merkitsevästi, koska melatoniini lisäsi myös yöunen katkonaisuutta. Lisäksi tuloksissa oli hyvin paljon yksilöllistä vaihtelua.
Unettomuuden hoidossa käytetään myös yleisesti sedatiivisia eli väsyttävän tai rauhoittavan vaikutuksen omaavia masennuslääkkeitä (esimerkiksi doksepiini ja mirtatsapiini) ja pieninä annoksina myös neurolepteja eli antipsykoottisia lääkkeitä (esimerkiksi ketiapiini), vaikka unettomuuden hoito ei olekaan edellä mainittujen lääkeryhmien virallisesti hyväksytty käyttöaihe. Ketiapiinilla saattaa olla tehoa primaarisen unettomuuden lyhytkestoisessa hoidossa. Psykoosilääkkeiden tehosta pitkäaikaisen unettomuuden hoidossa ei ole kuitenkaan olemassa tutkimusnäyttöä
Suomessa ovat jotkut unettomat käyttäneet myös disykloveriinihydrokloridia (disykloveriini, disykloamiini, disyklamiini). Yleensä lääkettä on annettu nestemäisessä muodossa. Kyseessä on voimakkaasti keskushermoston, lihasten ja sydämen kolinergisiä reseptoreja salpaava lääkeaine. Disykloveriinin haittoja ovat muun muassa muistihäiriöt, dementia, sydämen rytmihäiriöt, sekavuus, harhojen näkeminen, väsymys, lihasheikkous, hengityskatkokset, ummetus ja virtsaamishäiriöt. Disykloveriini rentouttaa lihaksia, ja uneton saattaa kokea sen myönteiseksi. Lääkkeen haitat ovat kuitenkin selvästi suuremmat kuin sen edut. Disykloveriinin kehittyy myös riippuvuutta. Lääkeriippuvaiset ihmiset käyttävät usein disykloveriinin kanssa samanaikaisesti klonatsepaamia (kauppanimeltään Rivatril). Runsaista haitoista johtuen disykloveriinia ei tule käyttää unilääkkeenä.
Kalervo Hämäläinen
Kalervo Kauko Uljas Hämäläinen (17. tammikuuta 1917 Vesanto – 22. heinäkuuta 2015 Helsinki ) oli suomalainen kamarineuvos, musiikinopettaja, säveltäjä ja laulunsanoittaja. Hän oli Eino Roihan oppilas.
Savolaissyntyinen Kalervo Hämäläinen tuli tunnetuksi useiden sotaveteraaniaiheisten laulujen säveltäjänä ja sanoittajana. Hämäläinen itse taisteli sekä talvi- että jatkosodassa. Sotien jälkeen hän sävelsi ja sanoitti huomattavan määrän lauluja, joiden isänmaallisuus, melodisuus ja kansanomaisuus ovat tehneet niistä rakastettuja suuren yleisön, erityisesti sodat kokeneen sukupolven keskuudessa. Musiikinharrastajille Hämäläisen nimi tuli tutuksi, kun Mirjam Helin levytti Hämäläisen kirjoittaman ja säveltämän ”Lapin äidin kehtolaulun” vuonna 1949. Elämäntyönsä hän teki helsinkiläisessä Karjalan yhteiskoulussa musiikin lehtorina.
Nykyisin kenties tunnetuimman sävellyksensä ”Veteraanin iltahuudon” Hämäläinen kirjoitti 1980-luvun loppupuolella. Kadettikuoron ensimmäisenä tunnetuksi tekemä teos on nykyisin saavuttanut pysyvän sijan veteraanitilaisuuksien ohjelmistoissa.
Kamarineuvos Hämäläisen nimeä kantaa Kalervo Hämäläisen Suomi-Poikien ja -Tyttöjen säätiö, jonka hän perusti yhdessä professori Holger Fransmanin kanssa vuonna 1977. Perustamissääntönsä mukaan säätiö ylläpitää ensisijaisesti suomalaiskansallisen musiikin ja yleensä taidemusiikin harrastusta tukemalla nuorison musikaalisia pyrkimyksiä ja kiinnittämällä erityistä huomiota vähävaraisten nuorten taiteellisten lahjojen kehittämiseen.
Hämäläiselle myönnettiin director musices -arvonimi vuonna 1965 ja kamarineuvoksen arvo 1972.
Vilukot
Vilukot (Parnassia) on kasvisuku kelasköynnöskasvien heimossa. Aiemmin se on luokiteltu vilukkokasveihin (Parnassiaceae). Vilukoihin kuuluu 56 lajia, joita esiintyy suuressa osassa Euraasiaa ja Pohjois-Amerikkaa. Runsaimmin vilukkoja esiintyy Kiinassa, yhteensä 63 lajia. Euroopassa kasvaa vain yksi laji: suovilukko (Parnassia palustris).
Apollodoros Damaskolainen
pienoiskuva|upright|[[Trajanuksen pylväs.]] Apollodoros Damaskolainen (k. 129) oli syyrialainen arkkitehti ja insinööri, joka työskenteli roomalaisten palveluksessa ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla. Hän suunnitteli Roomaan Trajanuksen forumin ja mahdollisesti Trajanuksen pylvään ja basilikan, sekä sillan Tonavan yli Daakiaan. Oltuaan uransa huipulla Trajanuksen hovissa hän joutui Hadrianuksen epäsuosioon ilmeisesti väheksyttyään tämän suunnitelmia. Hänet karkotettiin Roomasta ja myöhemmin teloitettiin.
Apollodoros kirjoitti useita teoksia rakennustaiteesta ja -tekniikasta, joista Sotakoneet on säilynyt jälkipolville.
Pijin
Pijin on Salomonsaarilla puhuttava englantiin perustuva kreolikieli. Pijiniä puhuu äidinkielenään noin 24 000 ja toisena kielenään noin 300 000 ihmistä. Vaikka pijin on salomonsaarelaisten käyttämä lingua franca, sillä ei ole maassa virallisen kielen asemaa.
Pijinin kielen sanasto perustuu lähinnä englantiin mutta kieliopissa on piirteitä paikallisista austronesialaisista kielistä. Pijin on erittäin läheistä sukua Vanuatulla puhuttavalle bislamalle ja Papua-Uudella-Guinealla puhuttavalle tok-pisinille. Pijinin katsotaan olevan elinvoimainen.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan pijiniksi vuonna 2008.
Konsonantit
Lähde:
Isometsä
Isometsä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Borgholm
Borgholm on kaupunki Kaakkois-Ruotsissa, Öölannin saarella Itämeressä. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1816, mutta oli tärkeä laivastotukikohta jo tätä ennen. Nykyään kaupunki on osa Borgholmin kuntaa.
Borgholm oli myöhäiskeskiajalla Ruotsin merkittävin laivastotukikohta ja siellä on Ruotsin suurin rauniolinna, Borgholmin linna. Ruotsin kuningasperheellä on aivan kaupungin lähellä kesäresidenssi Sollidenin linna.
Media
Paikallislehti Ölandsbladet ilmestyy kolmesti viikossa.
Thjálfi
Thjálfi on skandinaavisessa mytologiassa ukkosenjumala Thorin palvelija. Hän oli ihmiskunnan nopein juoksija.
Eddan tarinassa Thorin matka Utgarduriin kerrotaan, kuinka Thor ja Loki yöpyivät köyhän talonpojan luona ollessaan matkalla Utgarduriin. Thor teurasti pukkinsa, jotta he saisivat illalliseksi lihaa. Thor sanoi, että aterian jälkeen kaikki luut oli heitettävä nahkojen päälle. Näin pukit voisi herättää aamulla eloon. Talonpojan poika Thjálfi kuitenkin himoitsi maukasta luuydintä, ja imi sen salaa toisen pukin reisiluusta. Kun Thor herätti pukit henkiin loitsulla, hän huomasi toisen pukin ontuvan jalkaansa. Hyvityksenä tästä Thjálfi ja hänen sisarensa Röskva joutuivat lähtemään Thorin palvelijoiksi.
Myöhemmin Thjálfi on aseenkantajana, kun Thor taistelee Hrungnir-jättiläisen kanssa. Taistelussa Thjálfi hakkaa kirveellä Hrungnirin savesta muovatulta apurilta Mökkurkálfilta jalat alta ja tuhoaa sen.
Suomen maisemamaakunnat
right|300px|thumb|Suomen maisemamaakunnat ja maisemaseudut
Suomen maisemamaakunnat on valtakunnallinen aluejako, jonka Suomen ympäristöministeriön asettama maisema-aluetyöryhmä laati vuonna 1993 työvälineeksi arvokkaiden maisema-alueiden etsimiseksi ja arvottamiseksi. Suomi on jaettu kymmeneen maisemamaakuntaan, joista osa jakautuu edelleen seutuihin. Jako maisemamaakuntiin ilmentää maakuntien ja seutujen luonnonpiirteiden ja kulttuurimaiseman välisiä eroja. Maisemamaakunta ja -seutujakoa apuna käyttäen ja niihin nähden edustavuuteen pyrkien valtioneuvosto on nimennyt Suomesta 158 valtakunnallisesti merkittävää maisema-aluetta.
Maisemaseudut
Maisemamaakunnat jakautuvat edelleen maisemaseutuihin seuraavasti:
Pyhän Johanneksen luostari
Pyhän Johanneksen luostari tai Johannes Teologin luostari voi viitata seuraaviin luostareihin:
Baltian maiden miehitys
thumb|[[Molotov–Ribbentrop-sopimus|Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaiset suunnitellut ja käytännössä tapahtuneet rajamuutokset.]] Baltian maiden miehitys oli Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukainen kolmen Baltian maan – Viron, Latvian ja Liettuan – miehitys toisen maailmansodan aikana ja niiden muuttaminen neuvostotasavalloiksi. Valloitus tapahtui 14. kesäkuuta 1940, yhdeksän kuukautta kestäneen niin sanotun tukikohtavaiheen jälkeen. Tukikohtavaiheen aikana maat solmivat syys- ja lokakuussa 1939 maiden välisen avunantosopimuksen, mikä hyväksyi muun muassa neuvostojoukkojen sijoittamisen kaikkiin Baltian maihin. Neuvostoliitto ilmoitti yllättäen kesäkuussa jokaisen Baltian maan syyllistyneen neuvostoviranomaisten kiduttamiseen, minkä takia Baltian maiden hallitukset eivät enää nauttineet Neuvostoliiton luottamusta. Uhkavaatimuksena oli nykyisen hallituksen ero, uudet vaalit sekä neuvostojoukkojen marssiminen maahan. Jokainen Baltian maa hyväksyi vuorollaan Neuvostoliiton uhkavaatimuksen, mikä käytännössä johti maiden miehitykseen.
Noin vuoden mittaisen miehitysjakson jälkeen Saksa valloitti maat 22. kesäkuuta 1941 osana laajamittaista operaatio Barbarossaa. Neuvostoliitto valtasi ja miehitti maat uudelleen Baltian offensiivissa 1944. Maat itsenäistyivät uudelleen vuonna 1991 Neuvostoliiton hajoamisen tuloksena.
Vesirikot
Vesirikot (Elatine) on kasvisuku vesirikkokasvien heimossa ja vesirikkokasvien tyyppisuku. Siihen kuuluu 30 lajia.
Vesirikkolajeja
Pohjoismaissa esiintyy viisi vesirikkolajia, joista neljä kasvaa myös Suomessa: iso-, katkera-, oiko- ja kolmihedevesirikko. Isovesirikko esiintyy kaikista Pohjoismaista vain Suomessa kaukaisena erillisesiintymänä päälevinneisyysalueestaan ja on uhanalainen. Aiemmin se kasvoi myös Tanskassa, mutta on hävinnyt sieltä. Vesirikot ovat pieniä tai hyvin pieniä yksivuotisia vesikasveja, joilla on aivan pienet ja vaatimattomat kukat lehtihangoissa. Isovesirikkoa lukuun ottamatta lajit ovat hankalasti määritettäviä.
Sibolga
Sibolga on satamakaupunki Sumatran saaren länsirannikolla Indonesiassa. Sieltä on lauttayhteys lännessä sijaitseville saarille kuten Simeulueen ja Niasiin. Sibolgassa on historiallisia nähtävyyksiä, rantoja ja koralliriuttoja saarien rikkomalla rannikolla.
Poncan Ketek -saarella Sibolganlahdella sijaitsi aikaisemmin linnoitus, jossa brittiläiset, hollantilaiset, ranskalaiset ja amerikkalaiset kauppiaat pysähtyivät.
Running with Scissors
Running with Scissors tarkoittaa seuraavia asioita:
Maurice Pialat
Maurice Pialat (21. elokuuta 1925 Cunlhat, Ranska – 11. tammikuuta 2003 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän ohjasi urallaan vain kymmenen elokuvaa ja voitti Kultaisen palmun elokuvasta Paholaisen auringon alla. Pialat'n elokuvat käsitteli usein inhimillisiä aiheita. Ohjaajana hänet tunnettiin kuitenkin vaikeana, ja hän oli usein ristiriidoissa näyttelijöidensä kanssa.
Lapsuus ja nuoruus
Maurice Pialat syntyi keskiluokkaisille vanhemmille Cunlhat'n kunnassa, Puy-de-Dômen departementissa. Hän oli vanhempiensa ainoa lapsi. Hänen isänsä joutui myymään villaa ja hiiltä toimittavan yrityksensä kun Maurice oli kaksivuotias, minkä jälkeen perhe muutti Pariisin esikaupunkialueelle Courbevoieen. Perhe oli jatkuvassa rahapulassa, ja Maurice jouduttiin neljävuotiaana lähettämään äidin puolen isovanhemmille Villeneuve-Saint-Georgesiin, jotta myös hänen äitinsä pysty työskentelemään.
Kun Maurice Pialat'n äidinäiti kuoli, perhe pystyi muuttamaan yhteen ja perustamaan uuden yrityksen. Perhe muutti Pariisin esikaupunkiin Montreuil’hin. Kun Saksa valloitti toisessa maailmansodassa Ranskan, perhe pakeni Clermont-Ferrandiin, mistä he palasivat kuitenkin nopeasti Pariisiin. Pialat päätti jättää koulun, kun hän kuuli, että joutuisi käymään yhden kouluasteen uudestaan. Vuonna 1942 hän tapasi Michelinen, josta tuli myöhemmin hänen ensimmäinen vaimonsa. Koulun jälkeen Pialat työskenteli hetken arkkitehtina ja opiskeli myös alaa ennen kuin siirtyi kuvataiteilijaksi.
Kääpiöellipsigalaksi
thumb|[[Messier 110]] Kääpiöellipsigalaksit eli tyypin dE galaksit ovat elliptisiä galakseja, jotka ovat huomattavasti tavallista pienempiä. Kääpiöellipsigalakseja tunnetaan useita, ja ne ovat melko yleinen galaksityyppi. Useat näistä galakseista kiertävät suurempia galakseja. Vuonna 1773 löydetty Messier 110 oli ensimmäinen löydetti kääpiöellipsigalaksi.
Maurice Pialat
Lapsuus ja nuoruus
Pialat'n vanhemmat myivät yrityksensä Montreuil’ssä vuonna 1947 ja lahjoittivat pojalleen rahaa oman elämän aloittamiseen. Pialat muutti takaisin Cunlhat'han ja vuonna 1949 Lyoniin mentyään naimisiin Michelinen kanssa. Lyonissa Pialat työskenteli myyntiedustajana muun muassa Olivettille. Pialat alkoi Lyonin-aikanaan kiinnostua elokuvataiteesta ja tutustui kaupungissa muihin, joilla oli samanlaiset intohimot. Hänen tuttaviinsa kuului muun muassa Jean-Louis Trintignant.
Elokuvauran alku
Olivetilla Pialat teki työpaikkansa uudenvuodenjuhliin lyhyen komediaelokuvan yrityksestä. Elokuvan näki myös tuottaja Pierre Braunberger, joka kannusti Pialat'ta tekemään lyhyen dokumenttielokuvan L’amour existe. Elokuva keräsi mainetta, mutta ei nostanut Pialat'n elokuvauraa vielä lentoon. Hän jatkoi tämän jälkeen vielä useilla pienillä projekteilla.
Lopulta vuonna 1969 Pialat sai rahoituksen ensimmäiseen pitkään elokuvaansa. Samana vuonna hän näytteli Claude Chabrolin elokuvassa Tämän miehen on kuoltava!. Pialat'n ensimmäinen elokuva oli L’enfance nue, jossa esiintyi vain amatöörinäyttelijöitä ja jonka ansiosta hänet palkattiin ohjaamaan ensimmäisen maailmansodan sotalapsista kertova televisiosarja Metsänvartijan talo. Pialat'n seuraavat elokuvat olivat Minä en rakasta sinua (1972), Itke rakastettu sydän (1973) ja Koulua vai elämää (1979).
Yhteistyö Gérard Depardieun kanssa
Koulua vai elämää ei menestynyt kovinkaan hyvin, mutta seuraavana vuonna ilmestynyt Loulou – rakastettuni oli yleisömenestys. Elokuvan pääosissa olivat Gérard Depardieu ja Isabelle Huppert. Vuoden 1983 elokuva Suzanne ja miehet palkittiin parhaan elokuvan César-palkinnolla. Sen pääosassa oli teini-ikäinen Sandrine Bonnaire ensimmäisessä elokuvaroolissaan.
Pialat sai mahdollisuuden ohjata ensimmäisen suuren tuotannon elokuvansa, kun Suzanne ja miehet menestyi. Vuonna 1985 ilmestyneessä Policessa Depardieu esitti rasistista etsivää, joka julisti sodan Marseillen arabihuumekauppiaille. Pialat'n ja Depardieun yhteistyö oli huipussaan vuoden 1987 elokuvassa Paholaisen auringon alla, joka perustui Georges Bernanosin romaaniin. Elokuva ei saanut erityisen hyviä arvosteluja kriitikoilta, mutta se voitti silti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla. Vuonna 1987 Pialat meni toistamiseen naimisiin. Hän ehti olla ensimmäisen vaimonsa Michelinen kanssa naimisissa yli 20 vuotta. Pialat'n toinen vaimo oli Sylvie Danton.
Viimeiset elokuvat
Vuonna 1991 valmistui Pialat'n elokuva Van Gogh, joka käsitteli taidemaalari Vincent van Goghin elämää toukokuusta heinäkuulle 1890. Pääosassa taiteilijana oli laulaja Jacques Dutronc. Pialat'n viimeiseksi elokuvaksi jäi Le Garçu, jossa pääosassa oli jälleen Depardieu. Le Garçu käsitteli isän ja lapsen suhdetta. Pialat'n ainoa lapsi, Antoine syntyi vuonna 1991, kun Pialat itse oli jo 66-vuotias. Antoine näytteli neljävuotiaana Le Garçun lapsiroolin.
King Lear (vuoden 1987 elokuva)
King Lear on Jean-Luc Godardin ohjaama elokuva vuodelta 1987.
Maurice Pialat
Viimeiset elokuvat
Pialat kuoli vuonna 2003 kotonaan Pariisissa. Hän kärsi viimeisinä aikoinaan vakavasta munuaissairaudesta.
Tyyli
Pialat tunnettiin vaikeana ohjaajana, ja hän oli usein konflikteissa näyttelijöidensä, käsikirjoittajien ja elokuvateknikoiden kanssa. Hän vaati paljon sekä näyttelijöiltä mutta myös yhteistyökumppaneiltaan ja yleisöltä. Pialat'n taipumattomuus aiheutti hänelle usein rahoitusvaikeuksia, eikä hän pystynyt ohjaamaan urallaan kuin kymmenen elokuvaa. Pialat pystyi kuitenkin saamaan usein näyttelijänsä loistaviin roolisuorituksiin. Lisäksi hän oli hyvä tunnistamaan uusia kykyjä, ja hänen löytönsä oli esimerkiksi Sandrine Bonnaire.
Kaarlensilta
thumb|250px|Malostranská vež, toinen Kaarlensillan kahdesta tornista 250px|thumb|Kaarlensilta pienen puolen puoleisesta tornista katsottuna
Kaarlensilta on Vltavajoen ylittävä kuuluisa kivinen goottilaistyylinen silta Prahassa, Tšekin tasavallassa. Kaarlensilta on 516 metriä pitkä ja lähes kymmenen metriä leveä. Se koostuu kuudestatoista kaaresta. Silta yhdistää toisiinsa Prahan Pienen puolen (Malá Strana) ja Vanhankaupungin (Staré Město).
Nykyään sillalla saa liikkua vain jalan, mutta aiemmin sen yli liikennöivät ensin hevos- ja sitten sähköraitiovaunut sekä autot.
Sillan molemmissa päissä on torni. Sekä Vanhankaupungin puoleiseen Staroměstská vežiin että Pienen kaupungin puoleiseen Malostranská vežiin pääsee kiipeämään ja ihailemaan Prahan ja Kaarlensillan maisemia. Nykyään sillan ovat vallanneet turistimassat, rihkamakauppiaat ja katutaiteilijat. Jos haluaa nauttia sillalla kävelystä rauhassa ilman tungosta, on parasta mennä sinne erittäin myöhään illalla tai erittäin aikaisin aamulla.
Kaarlensillan vaiheet
Kaarlensillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1357 kuningas Kaarle IV:n aikana. Rakentamista johti arkkitehti Peter Parler, jonka muihin töihin kuuluu esimerkiksi Pyhän Vituksen katedraali Prahan linnassa. On sanottu, että muurauslaastiin sekoitettiin kananmunankeltuaisia vahvistamaan sillan rakennetta.
Alun perin sillan nimi oli Kivisilta (Kamenný most) ja myöhemmin Prahan silta (Pražský most). Kaarlensillaksi sitä on kutsuttu vuodesta 1870 lähtien. Ennen nykyistä siltaa joen ylitti samalla kohden vuonna 1172 rakennettu Judithin silta, joka oli ensimmäinen kivisilta Vltavan yli. Se romahti tulvassa vuonna 1342. Toisin kuin edeltäjänsä, Kaarlensilta on selviytynyt monista tulvista: viimeksi vuonna 2002, kun maa koki pahimman tulvan viimeiseen 500 vuoteen.
Patsaat Kaarlensillalla
Siltaa koristavat kolmenkymmenen pyhimyksen patsaat, joista useimmat ovat parhaiden böömiläisten kuvanveistäjien tekemiä vuosien 1683 ja 1714 välisenä aikana. Sillalle ovat päässeet muun muassa Pyhä Johannes Nepomukilainen, Pyhä Vitus, Pyhä Luitgard, Johannes Kastaja, Pyhä Venceslaus, Pyhä Sigismund, Juudas Taddaeus ja Franciscus Assisilainen. Patsaista suosituin on varmaankin Pyhän Johannes Nepomukilaisen patsas. Hän oli tšekkiläinen marttyyripyhimys, joka teloitettiin heittämällä hänet sillalta alas kuningas Vaclav IV:n hallintokaudella. Patsaan muistolaatta kiiltää, sillä tuhannet ihmiset ovat kosketelleet sitä vuosisatojen aikana. Patsaan koskettamisen sanotaan tuovan hyvää onnea ja varmistavan, että kyseinen henkilö vielä palaa takaisin Prahaan.
Lähteet
50.08639°N, 14.41194°W
The Long and Winding Road
The Long and Winding Road on The Beatlesin kappale levyltä Let It Be. Sen on säveltänyt Paul McCartney, mutta tekijöiksi merkittiin Lennon-McCartney. Kappaleen oli alun perin tarkoitus olla vähäeläinen pianoballadi, mutta Phil Spectorin uudelleentuottamisen jälkeen siihen tuli mahtipontinen orkesterisäestys, joka taas ei ollut McCartneyn mieleen. Versio jäi kuitenkin sellaisena Beatlesin viimeiselle levylle Let It Be.
Kappaleesta on myöhemmin julkaistu kaksikin versiota ilman Spectorin lisäämää orkesteritaustaa: 1995 albumilla Anthology 3 ja 2003 albumilla Let It Be... Naked.
The Long and Winding Road julkaistiin myös singlenä vuonna 1970. Singlen B-puolella on George Harrisonin kappale "For You Blue". Se oli Beatlesin viimeinen listaykkönen Amerikassa.
Coverversiot
Seuraavat artistit ovat tehneet kappaleesta coverversion: Diana Ross, Kenny Rogers, Olivia Newton-John, Peter Frampton, Cher, Leo Sayer, Aretha Franklin, Billy Ocean, The Four Tops, sekä Tom Jones. David Archuleta lauloi kappaleen American Idolin seitsemännellä kaudella. Myös Will Young on levyttänyt kappaleen, ja saanut siitä hitin. Ray Charles levytti kappaleen albumille Ray Swings, Bazie Swings.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1991
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1991 20. kertaa. Kilpailut pidettiin Kreikan Ateenassa 18.–25. elokuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo.
Unkarin Krisztina Egerszegi teki kaksi maailmanennätystä, selkäuinnin 100 metrillä ja 200 metrillä, sekä voitti myös sekauinnin 400 metriä.
Mitalitaulukko
Isäntämaa
Gulbarga
Gulbarga on kaupunki Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 532 031 asukasta Gulbarga sijaitsee osavaltion pääkaupungista Bangaloresta noin 600 kilometriä pohjoiseen. Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa, Gulbargan yliopisto ja Central University of Karnataka.
Aiheesta muualla
Гулбарга (округ)
Jaako Niskavaara
Jaako Niskavaara (s. 3. huhtikuuta 1977 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisurallaan seitsemän kautta jääkiekon SM-liigassa ja kuusi kautta ulkomailla, lähinnä Itävallassa.
Niskavaaran on Oulun Kärppien kasvatti. Hän edusti seuraa I-divisioonassa ensimmäisen kerran kaudella 1995–1996. Niskavaara edusti urallaan Suomessa seuroja Kiekko-67, TPS, Lukko, Tappara, Pelicans ja JYP. Itävallassa hän pelasi Klagenfurtissa, Lustenaussa ja Salzburgissa. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Rouenissa Ranskan liigaa usean muun suomalaisen kanssa. Kaudella 2009–2010 hän edusti norjalaista seuraa Stavanger Oilers ja ruotsalaista divarijoukkuetta Mörrums GoIS.
Luettelo pikkuplaneetoista: 353001–354000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 353001:stä ja päättyen 354000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Tommy Lee Jones
Tommy Lee Jones (s. 15. syyskuuta 1946 San Saba, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Takaa-ajettu, josta hän voitti parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon, Takaa-ajajat, Menetetty maa, JFK – Avoin tapaus, Men in Black – miehet mustissa ja Lincoln.
Jason Queally
Jason Paul Queally (s. 11. toukokuuta 1970 Great Haywood, Staffordshire, Englanti ) on englantilainen ratapyöräilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan Lancaster Cycling Clubia ja on pituudeltaan 183 cm.
Tommy Lee Jones
Vuonna 2014 ensi-iltansa sai elokuva The Homesman, jonka Jones on ohjannut, käsikirjoittanut, tuottanut ja jossa hän myös näyttelee pääosaa. Elokuva kilpaili Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnosta Kultaisesta palmusta.
Jason Queally
Queally voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 kultaa kilometrin aika-ajossa olympiaennätysajalla 1.01,609. Joukkuesprintissä hän sai hopeaa. Ateenan olympialaisissa 2004 hän oli joukkuesprintissä viides.
Tommy Lee Jones
Jones on opiskellut arvostetussa Harvardin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1969 pääaineenaan englantilainen kirjallisuus; hän ei koskaan opiskellut näyttelemistä. Valmistuttuaan yliopistosta Jones aloitti näyttelemisen Broadwaylla vuonna 1969. Vuonna 1976 Jones siirtyi television puolelle ja sen jälkeen elokuviin.
Jason Queally
Queally voitti maailmanmestaruuden joukkuesprintissä 2005. Hän sai samassa lajissa MM-hopeaa 1999, 2000 ja 2006 sekä pronssia 2001. Kilometrin aika-ajossa hän saavutti MM-hopeaa 2005 ja pronssia 2000. Hän voitti joukkuetakaa-ajon Euroopan-mestaruuden 2010.
Tommy Lee Jones
Jones on ollut naimisissa Dawn Jonesin kanssa vuodesta 2001. Aikaisemmin Jones oli naimisissa Kimberlea Clougheyin kanssa vuosina 1981–1996, jonka kanssa hänellä on kaksi yhteistä lasta: Victoria Kafka (s. 1991) ja Austin Leonard (s. 1982). Jonesin ensimmäinen avioliitto oli Kate Lardnerin kanssa vuosina 1971–1978.
Keith Woodall
Keith Eugene Woodall (4. elokuuta 1926 Elmira, Ontario – 17. toukokuuta 1981 Halifax, Nova Scotia) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Woodall kuului Kanadan pronssia voittaneeseen joukkueeseen Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956, joissa hän pelasi neljä ottelua päästäen neljä maalia.
Puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeet
Puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeet kertovat lähinnä puiden ja pensaiden kestävyydestä eri alueilla. Vyöhykejako ei kerro esimerkiksi perennojen ja yksivuotisten kasvien kestävyydestä. Tietoa tarvitaan, jotta voitaisiin valita juuri kyseisellä alueella kestävät kasvit. Kasvit saattavat kuitenkin menestyä pohjoisemmillakin alueilla, jos kasvupaikka on suojaisa.
Vyöhykkeet ovat joka maassa erilaiset, mutta ne määritellään samantyyppisten ilmastollisten asioiden perusteella. Menestymisvyöhykkeeseen vaikuttavat muun muassa kasvukauden pituus, talven kylmyys ja lämpösumma.
Vyöhykkeet Suomessa
Suomessa vyöhykkeitä on kahdeksan, joista ensimmäinen jakautuu a- ja b-alueisiin. Niitä merkitään roomalaisin numeroin.
Vyöhykkeet Ruotsissa
Ruotsissa menestymisvyöhykkeitä on myös kahdeksan. Vyöhyke I on ilmastoltaan leudoin ja vyöhyke VIII ankarin. Ruotsin tunturialueet eivät sisälly mihinkään vyöhykkeeseen, joten ne muodostavat tavallaan yhdeksännen kasvuvyöhykkeen. Ensimmäisen menestymisvyöhykekartan laati Sveriges Pomologiska Förening (SPF, nykyisin Riksförbundet för Svenska Trädgård) vuonna 1910. Tästä kartasta on tullut klassikko, ja sen tietoja on tarkennettu vuosien mittaan. Kartan ovat hyväksyneet yleisesti niin harrastelijat kuin ammattilaisetkin.
Suomen ja Ruotsin vyöhykkeet poikkeavat toisistaan numeroinniltaan. Ruotsin vyöhyke V vastaa Suomen vyöhykettä III.
Vornan taistelu
Vornan taistelu käytiin Suomen sodan aikana 8.–9. lokakuuta 1808 Vornan sillan luona Lieksan Kelvässä. Taistelussa Pielisjärven nimismiehen Isak Steniuksen ja talonpoika Olli Tiaisen johtamat 100 miehen vahvuiset talonpoikaisjoukot voittivat viisi kertaa suuremman venäläisjoukon. Talonpojat polttivat ennen taistelua Vornan salmen yli johtaneen puusillan ja olivat sitten asemissa salmen rannalla pyrkien estämään Vornantietä pitkin etenevien venäläisten pääsyn Pielisjärvelle.
Taistelupaikalle pystytettiin Vornan taistelun muistomerkki 1928.
Orzełin tapaus
thumb|ORP Orzel thumb|Orzelin tapauksen muistomerkki Tallinnassa. Orzełin tapaus oli toisen maailmansodan alkuvaiheissa Itämerellä sattunut selkkaus, jossa Puolan laivaston sukellusvene ORP Orzeł joutui Puolan miehityksen takia menemään satamaan Tallinnassa. Neuvostoliitto käytti tätä tekosyynä Viron valloittamiseen.
Tapahtumat
Orzeł oli Itämerellä, kun Saksa hyökkäsi Puolaan aloittaen toisen maailmansodan. Tällöin alus ei päässyt palaamaan kotisatamaansa. Aluksen kapteeni Henryk Kłoczkowski oli sairastunut ja tarvitsi välitöntä hoitoa, joten alus joutui menemään lähimpään satamaan Tallinnaan 14. syyskuuta 1939. Alus otettiin vastaan Haagin sopimuksen mukaisesti ja kapteeni pääsi hoitoon. Aluksen uudeksi kapteeniksi valittiin Jan Grudzinski.
Orzełin moottorit käynnistettiin yöllä 17.-18. syyskuuta ja vartiossa olleet kaksi virolaista merisotilasta vangittiin. Alus suuntasi kulkunsa merelle. Aegnan merilinnoituksesta avattiin tuli, minkä seurauksena alus sukelsi.
Pravda julkaisi 19. syyskuuta Tassin tiedonannon, jossa arveltiin Viron johdon päästäneen sukellusveneen pakenemaan ja ilmoitettiin Itämeren laivaston ryhtyvän tarvittaviin toimenpiteisiin Itämerellä olevien sukellusveneiden mahdollista toimintaa vastaan. Neuvostoliitto katsoi sukellusveneen saapumisen "kyseenalaistavan Viron neutraaliuden", mikä oli yksi Viron valloituksen tekosyistä.
Orzeł nousi pintaan yöllä 20.–21. syyskuuta Gotlannin edustalla, missä virolaiset merisotilaat lähetettiin veneellä maihin. Sukellusvene jatkoi Britanniaan, missä se liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon. Tapauksen johdosta Viron merivoimien komentaja V. Meri ja esikuntapäällikkö R. Linnuste vapautettiin tehtävistään. Suoritetuissa tutkimuksissa ei voitu osoittaa Orzełia suorastaan autetun pakenemaan.
SLC1A1
SLC1A1 on 9p24 kromosomissa sijaitseva geeni. Geeni assosoituu pakko-oireiseen häiriöön. Geeni on jakautunut 12 eksoniin koodaten EAAT3 proteiinia.
KV44
KV44 on tunnistamattoman henkilön hauta Kuninkaiden laaksossa Uuden valtakunnan 18. dynastian ajalta. Hautaa on uudelleen käytetty kolmannella välikaudella 22. dynastian Osorkon I:n aikana.
Howard Carter löysi haudan vuonna 1901 ja suoritti siellä ensimmäiset kaivaukset. Donald Ryan tutki hautaa vuosina 1990–1991. Hauta on tyhjennetty kiviromusta. Sieltä on löydetty muun muassa muumioita, koruja, hautakalusteita, kasvien jäännöksiä ja astioita.
Albano Laziale
Albano Laziale on runsaan 40 000 asukkaan kunta Italiassa, Latiumissa, Albanovuorilla, Rooman eteläpuolella. Samalla alueella on useita historiallisia pikkukaupunkeja ja järviä, ja se on ollut roomalaisten suosimaa huvila-aluetta jo kahdentuhannen vuoden ajan.
Rooman olympialaisten soutukilpailut käytiin Albanossa.
Meta4
Meta4 on vuonna 2001 perustettu jousikvartetti. Alun perin Mäntän musiikkijuhlien festivaaliyhtyeeksi perustetun kvartetin toiminta vakiintui vuonna 2003. Kvartetin alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Antti Tikkanen ja Minna Pensola, viulu, Eriikka Nylund, alttoviulu sekä Tomas Djupsjöbacka, sello. Vuodesta 2006 kvartetin alttoviulistina on soittanut Atte Kilpeläinen.
Kvartetin kansainvälinen ura käynnistyi Moskovassa vuonna 2004 järjestetyn Dmitri Šostakovitš -kilpailun voitolla sekä erikoispalkinnolla kilpailun parhaasta Šostakovitš-tulkinnasta. Vuonna 2007 Meta4 voitti Wienissä Joseph Haydn -kilpailun ja sai myöhemmin samana vuonna opetus- ja kulttuuriministeriöltä Suomi-palkinnon  tunnustuksena kansainvälisestä menestyksestään. Meta4 toimi myös BBC:n New Generation Artistina vuosina 2008–2010 ja vuonna 2013 se sai Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon. Meta4 konsertoi aktiivisesti Suomessa sekä eri puolilla maailmaa. Kotimaassa kvartetti on toiminut Oulunsalo Soi -musiikkijuhlien taiteellisena johtajana 2008–2011 ja vuodesta 2008 se on ollut Kuhmon Kamarimusiikki -festivaalin residenssikvartetti.
Meta4 on opiskellut Eurooppalaisessa Kamarimusiikkiakatemiassa (ECMA) ja sen merkittävimpiä opettajia ovat olleet Hatto Beyerle ja Johannes Meissl. Kvartetilta on ilmestynyt kolme albumia Hänssler Classicille: niistä ensimmäinen, vuonna 2009 julkaistu Haydnin Jousikvartetot op. 55, 1-3, palkittiin Echo Klassik -palkinnolla vuonna 2010 ja toinen, keväällä 2012 julkaistu Šostakovitšin Jousikvartetot 3, 4 ja 7 voitti YLE:n Vuoden levy 2012 -palkinnon  sekä Vuoden klassinen Emma -palkinnon. Lisäksi kvartetilta on ilmestynyt levyllinen Kaija Saariahon kamarimusiikkia (Ondine, 2013) sekä LP-levyllä Sibeliuksen jousikvartetto ‘Voces Intimae’ (Berliner Meister Schallplatten, 2013). Kvartetin uusin albumi, Bartókin Jousikvartetot 1 & 5 (Hänssler Classic), julkaistiin lokakuussa 2014.
Kvartetti työskentelee vuodet 2022–2024 Jyväskylä Sinfonian päävierailijana huolehtien vuosittain vähintään neljän konserttikokonaisuuden suunnittelusta, orkesterin johtamisesta itse mukana soittaen sekä vastaten orkesterin taiteellisesta kehittämisestä. Kvartetin toimiminen tavallisesti kapellimestarien hoitamassa päävierailijan tehtävässä on kansainvälisestikin uutta.
Rūdolfs Bangerskis
Elämäkerta
Rūdolfs Bangerskis syntyi Taurepessa tuolloisella Liivinmaalla 21. heinäkuuta 1878. Hän liittyi Venäjän armeijaan vuonna 1895 ja valmistui jalkaväen kadettikoulusta Pietarissa vuonna 1901. Valmistuttuaan Bangerskis toimi upseerina ottaen osaa Venäjän–Japanin sotaan vuosina 1904–1905. Sodan jälkeen vuonna 1912 hän aloitti opinnot Pietarin yleisesikunta-akatemiassa, mutta jätti opintonsa kesken ensimmäisen maailmansodan syttyessä vuonna 1914.
Ensimmäisen maailmansodan aikana vuodesta 1916 Bangerskis toimi everstinä 14. ja sittemmin 31. armeijakunnan esikunnissa. Tammikuussa 1917 hänet asetettiin siperialaisen kiväärirykmentin komentoon. Bangerskis päätti palveluksensa maaliskuussa 1918, minkä jälkeen hän liittyi kenraali Aleksandr Koltšakin johtamiin valkokaarteihin Jekaterinburgissa. Valkokaarteissa Bangerskis yleni kenraaliluutnantiksi, komensi divisioonaa ja lokakuusta 1919 lähtien ensin armeijakuntaa ja sitten armeijaa. Joulukuussa 1920 Bangerskis palasi lopulta tällä välin itsenäistyneeseen Latviaan. Latviassa Bangerskis komensi vuodesta 1924 divisioonaa Latvian armeijassa. Joulukuusta 1924 ja joulukuuhun 1925, sekä joulukuusta 1926 tammikuuhun 1928 hän toimi maansa puolustusministerinä. Bangerskis oli saanut vuonna 1925 myös Latvian armeijan kenraalin arvon. Vuonna 1936 hän jäi lopulta eläkkeelle.
Neuvostoliitto miehitti Latvian vuonna 1940. Neuvostoviranomaiset olivat määränneet Bangerskisin karkotettavaksi, mutta hänen onnistui pakoilla pidättäjiään. Natsi-Saksa miehitti Latvian toisessa maailmansodassa hieman myöhemmin. Vuosien 1942 ja 1943 välillä Bangerskis toimi saksalaismyönteisessä Latvian hallinnossa ja huhtikuussa 1943 latvialaisen SS-legioonan Gruppenführer. Saksalaiset alkoivat lopulta vetäytyä etenevien neuvostojoukkojen tieltä ja Bangerskis vetäytyi heidän mukanaan kohti länttä. Hän jäi brittijoukkojen sotavangiksi kesäkuussa 1945. Päästyään vapaaksi joulukuussa 1946 Bangerskis asettui Saksan Oldenburgiin ja kirjoitti muistelmansa Mana mūža atmiņas. Bangerskis kuoli autokolarissa Oldenburgissa 25. huhtikuuta 1958.
Leslie Easterbrook
Leslie Easterbrook (s. 29. heinäkuuta 1949 Los Angeles, California) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Varhainen elämä
Leslie Easterbrook syntyi Los Angelesissa, mutta hänet adoptoitiin nebraskalaiseen maalaisperheeseen. Hänen isänsä oli Kearneyn yliopiston professori, joka valmensi Leslietä toimintarooleja varten ja opetti trumpetin soittoa.
Ura
Easterbrook teki läpimurron sarjassa Laverne & Shirley, jossa hän näytteli naapuria Rhonda Leetä. Hänen tunnetuin roolinsa on suositun Poliisiopisto-elokuvasarjan ylikomisario Debbie Callahan. Leslie on esiintynyt televisiosarjoissa Murhasta tuli totta, Hangin’ with Mr. Cooper, Baywatch, Matlock, Hunter, The Dukes of Hazzard ja Ryan’s Hope. Vuonna 2005 hän näytteli äiti Fireflytä Rob Zombien kauhuelokuvassa The Devil’s Rejects ja vuonna 2007 turvavartija Patty Frostia Rob Zombien Halloweenissa.
Easterbrook on laulanut Yhdysvaltain kansallislaulun amerikkalaisen jalkapallon loppuottelussa (Super Bowl XVII) ja esiintynyt musikaaleissa Broadwaylla.
Hän on tehnyt haulikkoampumisen opetusvideon Real Beginner’s Guide to the Shotgun Sports, jolla rohkaistaan ihmisiä ampumaharrastukseen. Easterbrook kuuluu The National Law Enforcement Officers Memorial Fund -järjestöön ja tukee lasten hyväntekeväisyysjärjestöjä, kuten The Sunshine Kids ja Variety Children’s Charities.
Gorlicen piirikunta
Gorlicen piirikunta on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 108 886. Kunnat Gorlicen piirikunnassa ovat Biecz, Bobowa, Gorlice, Lipinki, Łużna, Moszczenica, Ropa, Sękowa ja Uście Gorlickie. vasen|pienoiskuva|220px|Gorlicen väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,5 prosenttia oli naispuolisia ja 49,5 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,8 prosenttia ja eläkeläiset 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,7 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 114 lasta. Gorlicen piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 95 403 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
EAAT3
thumb|Simulaatio EAAT3:n rakenteesta EAAT3 on eräs ihmisen proteiineista. Proteiinin koodaajana toimii SLC1A1-geeni. Proteiini kuljettaa L-glutamaattia solujen sisälle. Proteiinin arvellaan kuljettavan myös S- ja L-aspartaattia. Liiallinen määrä A-vitamiinia heikentää proteiinin toimintaa.
U Can’t Touch This
U Can’t Touch This on yhdysvaltalaisen hiphop-artistin MC Hammerin kappale. Kappaleesta on tullut myös Crazy Frog -versio, joka on julkaistu levyllä Crazy Christmas Edition. U Can't Touch This on MC Hammerin tunnetuin kappale.
Soissonsin taistelu (486)
Soissonsin taistelu käytiin vuonna 486 Klodvigin johtamien frankkien ja Syagriuksen johtaman Soissonsin gallialais-roomalaisen kuningaskunnan välillä. Frankit voittivat taistelun ja päättivät samalla Rooman herruuden Galliassa.
Länsi-Rooman romahdettua Syagrius perusti Sommen ja Loiren välimaastoon valtakunnan, ja kutsui itseään arvonimellä dux. Klodvig nostatti frankit Syagriusta vastaan ja löi tämän Soissonsin lähellä. Syagrius pakeni visigoottien luo, mutta nämä luovuttivat hänet, kun Klodvig oli uhannut heitä sodalla. Klodvig mestautti sen jälkeen Syagriuksen ja liitti tämän alueet valtakuntaansa. Tällä voitolla frankkien hallitsema alue kasvoi kaksinkertaiseksi.
Elin Munsterhjelm
Elin Vega Munsterhjelm (3. elokuuta 1880 Varkaus – 20. kesäkuuta 1964 Turku) oli suomalainen opettaja ja lastenkirjailija, joka julkaisi kirjoja myös nimillä Elin Munsterhjelm-Harva ja Elin Munsterhjelm-Holmberg.
Elin Munsterhjelmin vanhemmat olivat Tampereen pellavatehtaan konepajan johtaja, insinööri Carl Richard Munsterhjelm ja Hilda Cecilia Heerman. Elin Munsterhjelm toimi Hangon suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1906–1915 ja myöhemmin Helsingissä Suomalaisen tyttökoulun luonnonhistorian ja maantieteen opettajana. Hän oli naimisissa vuodesta 1914 sosiologian professori Uno Harvan (sukunimi vuoteen 1927 Holmberg) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana 1970–1987 toiminut vuorineuvos Martti Harva (1920–2010).
Apollonios Pergalainen
Apollonioksen tärkeimmät tutkimukset kohdistuivat kartioleikkauksiin eli käyriin, jotka nykyään tunnetaan paremmin toisen asteen käyrinä. Hänen Konika-teoksensa on yleisesitys kartioleikkauksista. Siinä hän käy läpi kartioleikkausten halkaisijat, tangentit, normaalit, leikkaamisen ja asymptootit. Suurin osa Apollonioksen teoksista on hävinnyt ja muutamia tunnetaan nimeltä ja sisältö pääpiirteisesti myöhempien aikojen historioitsijoiden avulla, etenkin Pappos Aleksandrialaisen kirjoitukset ovat olleet ensiarvoisen tärkeitä. Myös Konika oli keskiajalle saakka kateissa, mutta teoksen löydyttyä se oli tärkeässä asemassa luomassa tieteellisen vallankumouksen matemaattisia perusteita.
Apollonios keksi sanat ellipsi, paraabeli ja hyperbeli. Hän esitti myös hypoteesin taivaankappaleiden epäkeskisistä radoista, millä hän selitti esimerkiksi Kuun kiertonopeuden vaihtelun.
Ulkosaaret
Ulkosaaret on sisäsaariston ja Helsinginniemen eteläpuolella sijaitseva, saarista ja avomerestä koostuva Helsingin 53. kaupunginosa. Helsingin ulkosaariin luetaan hallinnollisen osa-aluejaon mukaisesti Länsisaaret ja Itäsaaret. Ulkosaaret on Helsingin ainoa useampaan kuin yhteen suurpiiriin kuuluva kaupunginosa. Länsisaaret kuuluu Eteläiseen suurpiiriin sekä Itäsaaret Kaakkoiseen suurpiiriin.
Harmajan majakka sijaitsee Helsingin ulkosaarten alueella.
Helsingin ulkosaarten alue laajeni vuoden 1998 alusta, kun kaupunginraja ulotettiin Suomen aluemeren ulkorajalle saakka. Nykyään Aluemeri on oma kaupunginosansa.
HMS Arrow (F173)
HMS Arrow (viirinumero F173) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 21 fregatti Falklandin sodassa.
Valmistus
Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1972. Se laskettiin vesille 5. helmikuuta 1974 kumminaan vara-amiraali Sir George Raperin puoliso ja luovutettiin laivastolle toukokuussa 1976 jo ennen palvelukseenottoa. Alukselle asennettiin etukannelle tykkitornin taakse Exocet-merimaaliohjusten laukaisualusta.
Palvelus
Alus luovutettiin laivastolle Devonportissa toukokuussa 1976 ennen kuin se otettiin palvelukseen 29. heinäkuuta Sunderlandissa liitettynä 3. fregattilaivueeseen. Alus oli vuoden 19477 koeajoissa Britteinsaarten vesillä sekä Euroopan rannikolla ennen kuin se vieraili esittelymatkalla Välimerellä sekä osallistui kruunajaisten muistotilaisuudessa järjestettyyn katselmukseen Spitheadissä. Alus saattoi 1978 kuninkaallista jahtia ja toukokuusta joulukuuhun 1979 se oli laivasto-osaston mukana Kaukoidässä ja Australiassa. Kotimaahan palattuaan alus siirrettiin telakalle huollettavaksi, jolloin sen runkoa vahvistettiin ja sille asennettiin STWS-torpedoputket.
Vuonna 1981 alus liitettiin Naton pysyvään Atlantille sijoitettuun laivasto-osastoon, jonka mukana se osallistui erilaisiin harjoituksiin kuten elokuusta lokakuuhun Ocean Venture 81:een. Keväällä 1982 alus oli laivaston mukana harjoituksissa Gibraltarilla, kun Argentiinan joukot nousivat maihin Falklandin saarilla. Alus liitettiin Falklandeille lähetettyyn laivasto-osastoon. Se oli ensimmäinen alus, joka avasi tulen kohden argentiinalaisia sekä ensimmäinen alus, joka joutui ilmahyökkäykseen. Alus evakuoi miehistöä 4. toukokuuta ilmahyökkäyksessä vaurioituneelta HMS Sheffieldiltä ja avusti alusta lisäksi palontorjunnassa.
Vaikka se selvisi sodasta, aluksen runkoon tuli kovissa olosuhteissa murtumia. Seuranneen huollon aikana aluksen kyljet korjattiin hitsaamalla ja niiden kestävyyttä lisättiin. Samassa yhteydessä aluksen rungon aiheuttamaa melua vähennettiin.
Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin 1. maaliskuuta 1994 Pakistanille, mutta ilman Exocet- ja Sea Cat -ohjuksia. Pakistanin laivasto nimesi aluksen Khaibariksi. Alukselle asennettiin Exocet-ohjusten tilalle kiinalaisvalmisteiset LY 60N -ohjukset. Elektroniikkavarustusta muutettiin korvaamalla tyypin 992 ilmavalvontatutka Signaalin DA08 -tutkalla. Omasuojaa lisättiin asentamalla Mk36 SRBOC -omasuojaheittimet.
Jauhiaisen salmen taistelu
Jauhiaisen salmen taistelu käytiin Suomen sodan aikana 10. lokakuuta 1808 Jauhiaisen salmen luona Lieksan Vuonislahdessa. Taistelussa olivat vastakkain Pielisjärven nimismiehen Isak Steniuksen ja talonpoika Olli Tiaisen johtamat noin 400 miehen vahvuiset talonpoikaisjoukot ja majuri Bobarinin johtama venäläisten kärkijoukko, joka oli lähtenyt muutama päivä aiemmin käydyn Vornan taistelun jälkeen etenemään kohti pohjoista venäläisten pääjoukon jäädessä Kelvälle.
Jauhiaisen salmen pohjoisrannalla olleet talonpojat onnistuivat hämäämään venäläisiä luulemaan heitä vakinaisen väen sotilaiksi. Talonpojat liikkuivat suljetuissa osastoissa ja ampuivat yhteislaukauksia. He olivat kiinnittäneet myös tuohinauhoja korkeisiin kirkkohattuihinsa ja käyttivät tuohisia rintahihnoja, jolloin kaukaa salmen takaa tähystävät venäläiset luulivat heitä oikeiksi sotilaiksi. Talonpojilla oli myös puusta tehtyjä valetykkejä salmen rannalla.
Bobarin piti vastassa olevaa joukkoa liian suurena ja vetäytyi takaisin Kelvälle. Tiainen ja Stenius yrittivät partioiden avulla sulkea Kelvällä olleiden eversti Gerngrossin johtaman venäläisten pääjoukon paluutien, mutta tämä ei onnistunut, kun nämä lähtivät nopeasti vetäytymään kohti Joensuuta.
Vuonislahden Kukkumäelle pystytettiin taistelun muistomerkki vuonna 1930. Lieksan Harrastajateatteri esitti kesällä 2008 Vuonislahdessa kirjailija Heikki Turusen käsikirjoittamaa näytelmää Olli Tiainen – Suomen sodan sankari, jossa kuvattiin taistelun tapahtumia.