cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pius X
Valinta paaviksi
Paaviksi tullessaan Giuseppe Sarto oli 68 vuotta vanha. Hän ei elämänsä aikana ollut koskaan poistunut Italiasta, eikä taitanut italian lisäksi muuta kieltä kuin latinan. Kuitenkin Sartolla oli paavinvaalissa puolellaan se, ettei hän ollut sekaantunut politiikkaan. Eräskin kardinaali selitti Sarton valintaa sanoen: "Me halusimme paavin, joka ei ollut koskaan sekaantunut politiikkaan, jonka nimi merkitsisi rauhaa ja sopua, joka oli kokenut sielunhoitaja, joka keskittyisi kirkon hallintoon ja olisi ennen kaikkea isä ja paimen."
Xinjiang Korla Pear
Yhtiö harjoittaa päärynöiden kasvinjalostusta, kasvattamista, jalostamista ja myyntiä. Se myy Kuerlen seudulla kasvattamiaan valkeita kiinalaisia päärynöitä (kiinaksi bai li ja latinaksi Pyrus bretschneideri).
Pius X
Tilanne Pius X:n noustessa paaviksi
Pius X peri paaviksi tullessaan edeltäjältään Leo XIII:ltä ulkopoliittiset suhteet Euroopan eri maihin. Suhteet olivat tulehtuneet pahasti Leo XIII:n edeltäjän, Pius IX:n pontifikaatin aikana, mutta lämmenneet jonkin verran Leo XIII:n diplomatian ansiosta.
Leo XIII ei kuitenkaan ollut useista yrityksistä huolimatta onnistunut sovittelemaan paavinistuimen suhteita Ranskaan. Ranskan ja paavinistuimen suhteet toisiinsa olivat paitsi säilyneet viileinä, myös kärjistyneet Leo XIII:n pontifikaatin loppupuolella.
Paavina vuodet 1903–1914
thumb|200px|left|Pius X. Kuva on vuodelta 1914.
Hurskas paavi
Paavina Pius X oli uskonnollinen ja hurskas kirkonmies. Hän itse kertoi paavillisesta politiikastaan seuraavanlaisesti: "En ymmärrä mitään politiikasta enkä myöskään ole diplomaatti, minun politiikkani on tämä", minkä jälkeen hän osoitti seinällä olevaa krusifiksia.
Paavi Pius X:n julkinen esiintyminen poikkesi myös hänen diplomaattisesta ja kuninkaallisesti esiintyneestä edeltäjästään paavi Leo XIII:sta. Toisin kuin Leo XIII, Pius X ei halunnut käyttää paavin kannettavaa valtaistuinta, eikä myöskään toivonut tohveleitaan suudeltavan. Myös paavillisilla vastaanotoilla hän poikkesi edeltäjänsä toimintatavoista pyytämällä tulijat istumaan, eikä jäämään polvilleen paavin eteen. Paavina Pius X lisäksi ei nukkunut edeltäjänsä prameassa sängyssä, eikä aterioinut yleisen tavan mukaan yksin. Myös taustaltaan Pius X oli poikkeuksellinen paavi, sillä yksikään toinen paavi 1800-luvulla ei ollut toiminut ennen paaviksi tuloaan seurakuntapappina.
Pius X:n toimintatavat hermostuttivat paavillista kuuriaa. Pius X ei tuntenut kuurian vakiintuneita työtapoja, mutta tästä huolimatta toimi kuurian esimiehenä. Pius X esimerkiksi lakkautti joitain Kirkkovaltion aikaisia ja silloin jo tarpeettomiksi muodostuneita virastoja, joiden työntekijöillä ei ollut enää tehtäviä.
Uudistuksia
Paavina Pius X toteutti joitakin uudistuksia, joihin kuului esimerkiksi pappiskoulutuksen tehostaminen. Tämä toteutettiin opetusohjelman uudistamisella ja pienten seminaarien yhdistämisellä. Pius X myös neuvoi pappeja katekismuksen opetuksesta ja saarnaamisesta. Paavi myös elvytti gregoriaanisen kirkkolaulun, jolloin hän samalla uudisti jumalanpalvelusta. Lisäksi papistolle annettiin käyttöön uusi messukirja ja käsikirja, ja ensiehtoollisen ikärajaa laskettiin seitsemään vuoteen.
Suomen urheilu 1996
Suomen urheilu 1996 käsittelee vuoden 1996 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Pius X
Uudistuksia
Paavi aloitti myös työn, jossa pyrittiin laajamittaiseen kanonisen lain kodifiointiin. Tässä työssä käytettiin apuna sekä juristeja että yliopistomiehiä, ja työt saatiin päätökseen vuonna 1917. Tällöin ilmestyi kirkon lakikirja, jonka laadinnassa oli noudatettu useita paavin ja kuurian auktoriteettia korostavia linjauksia. Laissa todettiinkin muun muassa se, että paaville kuuluu oikeus nimittää vapaasti piispoja.
Suhteet eri valtioihin
pienoiskuva|Pius X kävelemässä [[Vatikaanin puutarhassa. Taustalla näkyy Pietarinkirkon kupoli.]]
Suomen urheilu 1996
Vuoden urheilija
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Pius X
Suhteet eri valtioihin
Vuonna 1909 pidetyissä Italian parlamenttivaaleissa läpi pääsi kaksikymmentäneljä henkeä käsittävä katolinen ryhmä, joka ei tosin koskaan organisoitunut puolueeksi asti. Tämän ryhmän vaikutus Italian parlamentissa, jossa oli 484 edustajaa, ei kuitenkaan noussut suureksi.
Suomen urheilu 1996
Vuoden urheilija
Naisten listalla kolme parasta olivat:
Pius X
Suhteet eri valtioihin
Paavin päätös kieltää pappismies Romolo Murrin toiminta aiheutti katolisen politiikan lamaantumisen. Murrin mielestä niin paavin kuin myös piispojen asiantuntemus ei riittänyt maallisiin ja valtiollisiin asioihin osallistumiseen, ja hän halusikin perustaa Italiaan katolisen puolueen. Paavi kuitenkin kielsi Murria kirjoittamasta sanomalehdille, minkä seurauksena Murri siirtyi ideologiassaan vasemmalle ja pääsi 1909 parlamenttiin sosialistien ehdokkaana. Tämä johti hänen erottamiseensa kirkosta.
Suomen urheilu 1996
Vuoden urheilija
Vuoden valmentajaksi valittiin yleisurheiluvalmentaja Leo Pusa.
Enso-Gutzeit
Sotavuodet
Vuonna 1941 Enso-Gutzeit osti Kymin kunnassa Korkeakoskella (nyk. Kotkan kaupunki) toimivan haapakuidusta insuliittilevyä valmistaneen Insulite Company of Finland:in jonka amerikkalainen emoyhtiö Minnesota and Ontario Paper Co. halusi vetäytyä pois Suomesta. Insulite Company of Finland oli perustettu 1930 ja Korkeakosken tehdas oli käynnistynyt 1932. Enso-Gutzeit perusti myös 1940 laatikkotehtaan Helsinkiin.
Sodanjälkeiset vuodet
Heti sodan jälkeen yhtiön toimitusjohtaja Väinö A. Kotilainen joutui Liittoutuneiden valvontakomission vaatimuksesta eroamaan koska hän oli palvellut jatkosodan aikana Suomen Itä-Karjalan miehityshallinnon johtajana. Uudeksi toimitusjohtajaksi tuli 1. lokakuuta 1945 William Lehtinen.
Sodan jälkeen Enso-Gutzeit rakennutti 1945 vesivoimalaitoksen Vuoksen Tainionkoskeen korvaamaan Rouhialan ja Enson voimaloiden menetystä. 1946 ostettiin Keski-Suomessa Säynätsalossa toiminut Joh. Parviaisen Tehtaat jolla oli siellä vaneritehdas ja talotehdas. Talotehtaan tuotannosta huomattava osa meni Neuvostoliittoon sotakorvauksina. Sotakorvaustoimitukset toivat myös paljon lisätöitä Enso-Gutzeitin omistamalle Lypsyniemen Konepajalle, jonka johtajana 1950–1958 ja 1965–1968 toimi teollisuusneuvoksen arvon saanut Erkki Manner. 1945 Enson haltuun siirtyivät toisen valtionyhtiön Outokumpu Oy:n Vuoksen varrella sijainneet tuotantolaitokset kun Outokumpu keskitti toimintojaan Länsi-Suomeen. Näihin tuotantolaitoksiin keskitettiin Enso-Gutzeitin kemianteollisuus, joka jalosti selluloosatehtailta syntyviä sivutuotteita ja myös yhtiön keskuslaboratorio muutti sinne.
1950-luvulla valmistui 1955 uusi sanomalehtipaperitehdas Summaan Kotkan ja Haminan välille, Kotkassa alkoi voimapaperin tuotanto, ja Lahdessa sijaitseva entinen Tornatorin lankarullatehdas muutettiin kotelo- ja laatikkotehtaaksi. Kaukopäässä alkoi valkaistun kartongin tuotanto, ja 1959 alkoi Tainionkoskella uuden 150 000 tonnin sulfaattiselluloosatehtaan rakentaminen (Kaukopää II). Tämä 1961 valmistunut tehdas korvasi vanhan Tornatorin selluloosatehtaan joka suljettiin 1963. Toinen 100 000 tonnin sulfaattiselluloosatehdas rakennettiin 1962–1967 Pohjois-Karjalaan Uimaharjulle.
Kansainvälistyminen alkaa
Vuonna 1962 William Lehtisen jälkeen toimitusjohtajaksi tuli Pentti Halle. Samana vuonna yhtiön pääkonttori siirtyi Helsinkiin Katajanokalle valmistuneeseen arkkitehti Alvar Aallon suunnittelemaan Enso-Gutzeitin pääkonttoriin.
1963 Enso-Gutzeit laajensi toimintaansa ulkomaille, kun se hankki vähemmistöosuuden hollantilaisesta Roermondin paperitehtaasta. Tehdas siirtyi kokonaisuudessaan Enso-Gutzeitille 1965. Tämä hankinta ei kuitenkaan osoittautunut onnistuneeksi ja tehdas myytiin takaisin hollantilaisille 1972. 1968 Enso-Gutzeit oli mukana vähemmistöosakkaana yhdessä Tampella Oy:n kanssa Yhdysvalloissa Louisianassa tuotannon aloittaneessa Pineville Kraft Corporationin omistamassa selluloosa- ja päällyskartonkitehtaassa. Tämäkin omistusosuus myytiin myöhemmin pois.
Pius X
Suhteet eri valtioihin
Pius X:n edeltäjä Leo XIII oli oman pontifikaattinsa aikana pyrkinyt parantamaan paavinistuimen suhteita Ranskaan, vaikkakin suhteet olivat alkaneet kärjistyä Leo XIII:n pontifikaatin loppupuolella. Pius X kärjisti riitaa entisestään protestoimalla Ranskan presidentin vuonna 1904 tapahtunutta valtiovierailua Italiaan. Tämä johti Ranskan ja Vatikaanin välirikkoon, jonka seurauksena Ranska katkaisi diplomaattisuhteensa Vatikaaniin. Vuonna 1905 Ranskan parlamentti vuorostaan pahensi valtion ja paavinistuimen riitaa säätämällä lain valtion ja kirkon erosta. Laki kumosi paavi Pius VII:n ja Napoléonin vuonna 1801 sopiman konkordaatin. Lain seurauksena oli, että kirkolta riistettiin sen julkisoikeudellinen asema, ja että valtio lopetti pappien palkkojen maksamisen. Samalla myös kirkon omistamat rakennukset ja muu omaisuus siirrettiin valtion omistukseen, ja erilaiset maallikoiden kulttiyhdistykset saivat luvan käyttää näitä.
Enso-Gutzeit
Kansainvälistyminen alkaa
Enso-Gutzeitilla oli näiden hankkeiden lisäksi myöhemmin tuotantotoimintaa Barbadoksella, Ranskassa, Englannissa, Hollannissa ja Indonesiassa ja tämän ohella myös myyntikonttorien verkosto ympäri maailmaa.
Pius X
Suhteet eri valtioihin
Enemmistö Ranskan piispoista alistui vallitsevaan tilanteeseen, koska he näkivät sen ainoana ratkaisuna säilyttää kirkon mahdollisuus ylipäätään toimia. Paavi ei kuitenkaan ollut samaa mieltä näiden piispojen kanssa, sillä hän tuomitsi valtion ja kirkon erottamisen raskaana jumalanpilkkana ja samalla kielsi kulttiyhdistykset. Paavin toiminnan vuoksi Ranskan piispoilla ei ollut mahdollisuutta sopia kompromissia kiistan ratkaisuksi. Paavi itse kuvasi piispojen tilannetta sanoen: "He tulevat kärsimään, mutta pääsevät taivaaseen." Pius X:n sovittelematon toiminta johti lopulta siihen, että valtio suostui joustamaan antamalla kirkkorakennukset entiseen käyttöönsä ja sallimalla jumalanpalveluksien pitämisen. Ranskan kirkko köyhtyi, mutta vapautui kuitenkin valtion valvonnasta.
Enso-Gutzeit
Kansainvälistyminen alkaa
Kun Pentti Halle jäi eläkkeelle 1972 hänen seuraajakseen oli tarkoitus tulla varatoimitusjohtaja Aarne Hildén. Lopulta kuitenkin poliittiset tekijät tulivat mukaan ja uudeksi pääjohtajaksi tuli Olavi J. Mattila joka oli myös Valmet Oy:n pääjohtaja. Enso-Gutzeitin toimitusjohtajaksi tuli vuonna 1975 Pentti Salmi, josta tuli 1983 pääjohtaja Mattilan jäätyä eläkkeelle. Salmen pitkäaikainen luottomies oli muun muassa kehitysjohtajana ja hallituksen päätoimisena jäsenenä toiminut Jaakko Paronen.
1970-luvulla Enso-Gutzeit hankki omistukseensa Oy Heinolan Faneritehdas-yhtiön 1975 ja Pitkäpuu Oy:n 1979. Yhtiön Kotkan tehtaita uusittiin 1979–1981, ja Kaukopään tehtailla käynnistyi 8. paperikone 1982.
Pius X
Modernistien vaino
Modernisteilla tarkoitetaan 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun paaviuden historiassa henkilöitä, jotka muun muassa kannattivat paavinistuimen uudistumista modernisoituvassa maailmassa. Samoin modernisteina pidettiin erilaisia teologisia professoreita ja muita akateemisia opettajia, jotka esimerkiksi kannattivat kriittistä raamatuntutkimusta tai muuten kyseenalaistivat katolisen kirkon virallisen kannan.
Enso-Gutzeit
Yrityskauppoja 1980- ja 1990-luvulla
1986 Enso-Gutzeit osti A. Ahlström Osakeyhtiön Varkauden tehtaat joihin kuului saha sekä vaneri-, selluloosa- ja paperitehtaat. Samalla Enso-Gutzeitin omistama Savonlinnassa sijainnut Lypsyniemen Konepaja siirtyi Ahlströmin haltuun. Enso-Gutzeit edeltäjä W.Gutzeit & Co oli jo 1909 aikonut ostaa Varkauden tehtaat ne silloin omistaneelta viipurilaiselta Paul Wahl & Co-yhtiöltä mutta A. Ahlström ehti tehdä kaupat sillä välin kun Gutzeitin silloinen toimitusjohtaja Alex Gullichsen vasta harkitsi ostoa. Muita vuonna 1986 ostettuja yrityksiä olivat Tervakoski Oy, Kiteen Saha Oy ja pakkausalalla toiminut Pakkaus-Piste Oy.
Hanne Selkokari
Hanne Selkokari (s. 1964) on suomalainen taidehistorioitsija. Hän toimi Ainolan museonjohtajana ja Ainolasäätiön asiamiehenä maaliskuusta 2016 edeltäjänsä museonjohtaja Hilkka Helmisen jäätyä eläkkeelle. Lokakuussa 2018 Selkokari siirtyi Ateneumiin kokoelma-amanuenssiksi.
Enso-Gutzeit
Yrityskauppoja 1980- ja 1990-luvulla
Enso-Gutzeit myi 1990 kuitulevy- ja vanerituotantonsa Kymmene-yhtiön tytäryhtiölle Schauman Wood Oy:lle ja 1993 ostettiin Tampella Oy:n metsä- ja pakkausteollisuus. 1989 Enso-Gutzeit perusti yhdessä neuvostoliittolaisten kanssa Enocell Oy -nimisen yhteisyrityksen, josta Enso omisti 80 prosenttia. Tämän yhtiön haltuun siirtyi Uimaharjun sulfaattiselluloosatehdas joka käynnistyi uudelleenrakennettuna 1992. Tehdas hankki suurimman osan käyttämästään raakapuusta Venäjän puolelta. Toinen Enson yhteisyritys oli Karjalan tasavaltaan perustettu puunhankintayhtiö Ladenso, jossa Enson osuus oli 20 prosenttia.
Pius X
Modernistien vaino
Pius X:n edeltäjänä toiminut paavi Leo XIII oli perustanut vuonna 1902 paavillisen raamattukomission, jonka oli tarkoitus tehdä katolisten periaatteiden mukaista raamatuntutkimusta. Pius X kuitenkin varoitti ensimmäisessä kiertokirjeessään modernista kriittisestä raamatuntutkimuksesta, jota hän kutsui "valheelliseksi uudeksi tieteeksi". Useiden tutkijoiden mielestä Pius X:n toimien taustalla lienee ollut paavillinen kuuria, joka pyrki kääntämään paavin huomion pois keskushallinnon uudistamisesta.
Enso-Gutzeit
Yrityskauppoja 1980- ja 1990-luvulla
Enso-Gutzeitin muihin ulkomaisiin hankkeisiin näinä vuosina kuului vuonna 1994 Saksassa toimintansa aloittanut, Sachsen Papier Eilenburg GmbH nimisen tytäryhtiön omistama, kierrätyspaperia käyttävä sanomalehtipaperitehdas lähellä Leipzigia. Vuonna 1989 Enso-Gutzeit oli ostanut hollantilaisen Berghuizer Papierfabriek N.V. yhtiön jolla oli paperitehdas Wapenveldissä Hollannissa sekä 1990 ranskalaisen yhtiön Papeteries R. Soustre & Fils S.A.
Pius X
Modernistien vaino
Pius X julkaisi 1907 luettelon 65 eri harhaopista. Samoin oli tehnyt hänen edeltäjänsä edeltäjä Pius IX, joka oli julkaissut modernisminvastaisen luettelonsa nimeltä Syllabus errorum vuonna 1864. Vuonna 1908 julkaisemassaan kiertokirjeessä Pascendi dominici gregis paavi Pius X sanoi modernismin olevan kaikkien harhaoppien koostuma. Kiertokirjeen luonnostelun oli tehnyt paavilliseen kuuriaan kuuluva teologi. Kiertokirjeessä modernisteihin suhtauduttiin aggressiivisesti, ja heitä kutsuttiin muun muassa jumalattomiksi ja petollisiksi kirkon vastustajiksi. Kiertokirjeessä paavi sanoi modernistien muodostavan uhan uskonnolle, ja hän kielsikin ihmisiä lukemasta modernistien kirjoituksia.
Enso-Gutzeit
Yrityskauppoja 1980- ja 1990-luvulla
Vuonna 1996 Enso-Gutzeitin haltuun siirtyi valtionyhtiö Veitsiluoto Oy ja tämän jälkeen Enso-Gutzeit oli jonkin aikaa Suomen suurin metsäteollisuusyhtiö kunnes UPM-Kymmene -konserni muodostettiin. Tässä yhteydessä Enso-Gutzeitin nimeksi muuttui Enso Oyj. Suomen valtiolla oli edelleen 60 prosentin omistusosuus yhtiössä. Viimeksi Enso hankki omistukseensa saksalaisen sanoma- ja aikakauslehtipaperin valmistajan E. Holtzmann & Cie AG:n siten että 1997 Enso osti 50,4 prosenttia sen osakkeista ja 1998 loput osakkeista. Tämän kaupan jälkeen Enso oli UPM-Kymmenen jälkeen Euroopan toiseksi suurin metsäteollisuusyhtiö.
Pius X
Modernistien vaino
Vuonna 1910 Pius X otti käyttöön niin sanotun antimodernistivalan, jossa jokainen ylempään pappisvirkaan pyrkinyt henkilö joutui vannomaan vastustustaan modernismia kohtaan. Vala edellytti vannojaltaan muun muassa sitä, että tämän tuli hyväksyä kaikki, mitä paavi oli säätänyt ja tulisi säätämään. Tämän antimodernistivalan poisti käytöstä vasta 1960-luvulla hallinnut paavi Paavali VI.
Enso-Gutzeit
Logistiikka
Metsäteollisuusyritykset tarvitsevat runsaasti raskaita kuljetuksia. Vesikuljetusten osalla Enso-Guzeitilla oli oma laivasto-osasto. Jo 1900-luvun alkuvuosikymmeninä Enso-Gutzeit Oy oli Saimaan suurin laivanvarustaja, jolla oli hallussaan laajimmillaan lähes 250 aluksen laivasto.
Pius X
Modernistien vaino
Harvat henkilöt kieltäytyivät valasta, mutta tämä ei lopettanut kirkon halua vainota modernisteja. Paavillisen kuurian jäsen Monsignore Umberto Benigni perusti Sodalitium Pianum -nimisen salaseuran, jonka tehtävä oli paljastaa modernisteja. Paavi tiesi salaseuran toiminnasta, mutta vasta hänen seuraajansa Benedictus XV kielsi sen toiminnan.
Enso-Gutzeit
Rutolan tukikohta
Laitaatsillan telakka ja konepaja perustettiin 1911. Ensimmäisen maailmansodan alkuun mennessä Guzeitilla oli 37 höyryvarppaajaa tai höyryhinaajaa ja neljä niputuslaitosta. Yhtiöllä oli lisäksi osuudet Pielisjoen, Heinäveden ja Kymin lauttausyhdistyksen ja Saimaan kanavan hinausyhtiön laivoihin. Uusi alustyyppi oli höyrylotja eli tervahöyry, joka yleistyi Saimaalla ensimmäisen maailmansodan aikana. Kyseessä oli oikeastaan vain suuresta puusta rakennettu lotja, johon oli asennettu höyrykone. Suuren osan tervahöyryistä omistivat Saimaan vesistön varren maanviljelijät ja liikemiehet, yksin tai isännistöyhtiöiden osakkaina. Alun pitäen tervahöyryjen luonnollinen määräsatama oli Pietari, jonne Saimaalta vietiin halkoja. Gutzeitin ensimmäisten tervahöyryjen valmistus aloitettiin 1915, ja seuraavana vuonna yhtiöllä oli niitä jo kuusi. Vuotta myöhemmin määrä oli kymmenen. Vuonna 1921 Gutzeitilla oli Saimaan kaikkien aikojen suurin tervahöyrylaivasto: 36 alusta. Niistä suurin osa oli ostettu käytettyinä, koska rakennuskustannukset olivat nousseet melkoisesti sodan jälkeen. Tervahöyryjen viimeinen kukoistuskausi oli 1920-luvun alkupuolisko, jonka jälkeen niistä alettiin vähitellen luopua. Gutzeitin kuljetuskalustoa olivat lotjat. Niitä oli eniten, 130, Kotkassa, missä niitä käytettiin sahatavaran siirtoon redillä odottaviin aluksiin ja purun ja muun sahausjätteiden kuljetukseen. Saimaalla oli 20 proomua, joista osa oli sahatavaran ja yleensä puun kuljetuksessa ja osaa käytettiin huoltoproomuina ennen muuta erilaisen uittokaluston kuljetukseen.
Pius X
Yritykset estää ensimmäinen maailmansota
Paavi Pius X yritti omalta osaltaan estää ensimmäisen maailmansodan syttymisen. Hän puuttui alkavaan kriisiin jo Itävalta-Unkarin vaatiessa Serbiaa rankaisemaan Frans Ferdinandin salamurhan osallisia sekä muuttamaan sisäpolitiikkaansa. Pius X yritti vielä 23. heinäkuuta 1914 neuvotella sopua Itävalta-Unkarin ja Serbian välille, mutta tuloksetta. Viisi päivää myöhemmin Itävalta-Unkari julisti sodan, joka tuli vaatineeksi noin kymmenen miljoonaa ihmishenkeä.
Enso-Gutzeit
Rutolan tukikohta
Hinaajien tultua varppaajia myytiin.
Pius X
Yritykset estää ensimmäinen maailmansota
Paavi oli kuitenkin sympatioineen Itävalta-Unkarin puolella, koska Ranskan politiikan muutosten takia se oli viimeinen jäljellä oleva katolinen eurooppalainen suurvalta. Joidenkin väitösten mukaan Itävalta-Unkarin keisari olisi jopa pyytänyt paavia siunaamaan maan aseet, mihin paavi ei kuitenkaan suostunut.
Enso-Gutzeit
Metsäosaston laivasto-osasto
Vuonna 1920 perustettiin Saimaan vesistöä varten erityinen metsäosaston alainen laivasto-osasto, jonka tehtävänä oli kaikki puunkuljetus Saimaalla. Osaston pääpaikaksi tuli Laitaatsilta. Toiminnan johtajana oli liikennepäällikkö, jonka konttorissa oli kymmenkunta henkeä. Laivasto-osaston ensimmäisenä päällikkönä toimi vuosina 1920–1947 diplomi-insinööri Hugo Lakomaa. Suoraan metsäosaston alaisuuteen jäivät Pielisellä, Nuorajärvellä ja Koitereella sekä Puulavedellä ja Iisvedellä toimivat laivat. Tavallisimmin näillä järvillä oli yhdestä kolmeen hinaajaa tai varppauslaivaa ja joukko lotjia. Päijänteellä yhtiöllä oli kaksi hinaajaa ja kymmenkunta lotjaa ja sen ohella vuokrattuja hinaajia käytettiin tilapäisesti lauttojen kuljettamiseen. Kymijoessa uitto oli edelleen Kymin uittoyhdistyksen hoidossa. Epäsuorasti yhtiö oli vielä omaa aluskantaansa suurempi laivanvarustaja Pohjois-Karjalan ja Savon uittoyhdistysten osuuksien johdosta.
Pius X
Yritykset estää ensimmäinen maailmansota
Pius X sai vuonna 1913 sydänkohtauksen, minkä jälkeen hänen terveytensä romahti. Paavi kuoli 20. elokuuta seuraavana vuonna.
Enso-Gutzeit
Metsäosaston laivasto-osasto
Laivasto-osaston perustamisen yhteydessä eräiden Saimaan alusten nimiä muutettiin yhtenäisyyden aikaansaamiseksi. Hinaajien nimissä ei tehty suurempaa muutosta, vaan vanhojen hinaajien nimet pysyivät suurelta osin samoina. Laivasto-osaston aikana yhtiön uusille ja uusituille hinaajille oli tapana antaa edelleen yhtiön johtohenkilöiden, metsä- ja laivasto-osaston toiminnassa mukana olleiden henkilöiden nimiä tai tuotantolaitosten tai paikkojen nimiä. Tervahöyryjen ja lotjien nimet muutettiin vuonna 1921. Tervahöyryille annettiin o-kirjaimeen päättyvät viisikirjaimiset miesten nimet, kuten Teuvo, Romeo ja Mikko. Lotjille annettiin naisten nimiä: rahtilotjille viisikirjaimiset a-päätteiset, esim. Elina, Lahja, Tekla, kettinkilotjille viisikirjaimiset i-päätteiset, esim. Helmi, Helvi, Katri. Asuntolotjien nimet muutettiin seitsenkirjaimisiksi a-päätteisiksi, esim. Rosalia, Natalia ja Eulalia. Yhtiön alusten nimet vastasivat, muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta, yleistä käytäntöä, jonka mukaan voima‑alukset saivat miesten nimet. Perässä kulkijoille, lotjille, annettiin naisten nimiä.
Pius X
Pius X:n perintö paavinistuimelle
pienoiskuva|vasen|Pius X:n ruumis haudassaan.
Enso-Gutzeit
Metsäosaston laivasto-osasto
1922 yhtiö osti vaikeuksiin ajautuneen savonlinnalaisen Konetehdas Oy:n osakekannan; myöhemmin nimi muutettiin Lypsyniemen Konepajaksi. Konepajaa voitiin käyttää suurempiin laivojen korjaustöihin sekä uusien alusten rakentamiseen. Yhtiöllä oli konepajalle käyttöä erityisesti hinaajien korjauksissa ja alusten perusteellisissa uusimistöissä, ns. amiraaliremonteissa. Laitaatsiltaa korjattiin ja laajennettiin 1920-luvulla rakentamalla sinne ajanmukainen lotjaveistämö tarpeellisine rakennuksineen. Laivastoaseman nostotelakka oli tekniikaltaan korkeatasoinen. Laitaatsilta oli nimenomaan lotjaveistämö, ja 1920- ja 1930-luvulla siellä rakennettiin noin 130 erityyppistä puulotjaa. Vuonna 1920 yhtiön laivastoon laskettiin 30 hinaajaa, mutta vuosikymmenen puolivälissä niitä oli 10 enemmän. Toisaalta varppausalukset vähenivät kuudesta kahteen. Valtaosa aluksista toimi Saimaan vesistössä, missä hinaajia oli 20. Kaikki muutkin varsinaiset kuljetusalukset olivat Saimaan vesistössä paitsi Kotkan ja myöhemmin Uuraan satamaa, jossa sahatavaran siirtoon käytettäviä soimia ei kuitenkaan laskettu varsinaiseen aluskantaan. Kotkassa oli rekisteröitynä tavallisimmin viisi hinaajaa, ja lisäksi puolen tusinaa varppaajaa toimi väliväylillä ja muutamia hinaajia metsäosaston alaisuudessa eri järvillä.
Pius X
Pius X:n perintö paavinistuimelle
Pius X oli merkittävä paavi ja hänen päätöksensä vaikuttivat useisiin asioihin. Esimerkiksi modernismin vainoaminen ja vastustaminen jatkui Pius X:n jälkeen aina Johannes XXIII:n aloittamaan Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen asti. Antimodernistivala aiheutti katolisessa kirkossa kritiikin tukahduttamista sekä vahvisti voimassa olevaa kuvaa kirkosta tieteenharjoituksen vastustajana. Vaikka jo Pius X:n seuraaja Benedictus XV lopetti modernistien vainonnan, antimodernistivala säilyi voimassa aina 1960-luvulle.
Enso-Gutzeit
Metsäosaston laivasto-osasto
Vuonna 1927 W. Gutzeit & Co:iin fuusioitiin sen suurimmat tytäryhtiöt, Pankakoski ja Enso, jolloin syntyi Enso-Gutzeit Osakeyhtiö. Seuraava suuri muutos tapahtui vuonna 1931, jolloin yhtiö sai määräysvallan Tornator Oy:ssä. Tornatorin sahat, lankarullatehdas, massa- ja paperiteollisuus Vuoksenlaaksossa olivat huomattavia puun kuluttajia. Yhtiöiden puunhankinta ja kuljetustoiminnot yhdistettiin, jolloin myös Tornatorin laivat liitettiin Enso-Gutzeitin laivasto-osastoon. Tällöin saatiin seitsemän hinaajaa ja neljä tervahöyryä sekä joukko lotjia.
Pius X
Pius X:n perintö paavinistuimelle
Pius X jätti myös seuraajilleen tulehtuneet suhteet eri valtioihin, joita hänen edeltäjänsä Leo XIII oli yrittänyt parantaa. Pius X:n pontifikaatin aikana Vatikaanin vankeus jatkui, eikä sopua syntynyt ennen Pius XI:n aikaa. Samoin suhteet Ranskaan heikkenivät.
Enso-Gutzeit
Metsäosaston laivasto-osasto
Yhtiöllä oli 1970-luvun lopussa 15 hinaajaa, joista 6 oli linjahinaajaa ja 9 muita hinaajia. Kuljetukset siirtyivät maanteille ja rautateille, ja laivasto-osastosta luovuttiin vuonna 1985.
Stora Enso syntyy
Kesäkuussa 1998 Enso Oyj:n ja ruotsalaisen metsäteollisuusyhtiö Stora AB:n johtokunnat sopivat yhtiöiden sulauttamisesta. Sulautuminen toteutui saman vuoden joulukuussa siten että Enso Oyj muutti nimensä Stora Enso Oyj:ksi ja Stora AB:stä tuli sen tytäryhtiö. Uuden yhtiön pääkonttori sijaitsi Helsingissä ja sen johtoon nousi Ensoa johtanut Jukka Härmälä. Uudesta yhtiöstä omistivat Suomen valtio ja Wallenbergin suvun hallitsema Investor AB kumpikin 24,1 prosenttia. Stora Enso oli syntyessään Euroopan suurin metsäteollisuusyhtiö ja se keskittyi sanoma-, aikakauslehti- ja hienopaperin sekä pakkauskartonkien tuotantoon.
Pius X
Pius X:n perintö paavinistuimelle
Vaikka Pius X oli mukana tulehduttamassa Ranskan ja Vatikaanin suhteita, ei tästä aiheutunut valtion ja kirkon erottaminen tuonut pelkkää harmia katoliselle kirkolle. Ranskan katolinen kirkko sai itselleen valtiosta riippumattoman aseman sekä muodostui tilanne, jossa vaadittiin tehokasta toimintaa. Tämän seurauksena kirkko sai itselleen tilaisuuden perusteellisiin sisäisiin uudistuksiin.
Pius X:n julistaminen pyhimykseksi
Paavi Pius X oli vuoteen 2014 asti ainoa 1800- ja 1900-luvun paaveista, joka oli julistettu pyhimykseksi. Julistamisen teki vuonna 1954 silloinen paavi Pius XII. Jo Pius X:n elinaikana häneltä pyydettiin esirukouksia, joiden kerrottiin tehneen ihmeitä. Hänen autuaaksijulistamisprosessinsa aloitettiinkin jo kymmenen vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Jo kaksi vuotta Pius X:n kuoleman jälkeen, 24. syyskuuta 1916, piispa Monsignore Leo kuvasi Pius X:tä "suurena pyhimyksenä ja suurena paavina". Osittain ensimmäisen maailmansodan vuoksi Pius X:n kanonisointi aloitettiin kuitenkin vuonna 1923.
Autuaaksijulistamiseen vaaditut kaksi kuolemanjälkeistä ihmettä Pius X:n väitetään tehneen 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin hänen pyhäinjäännöstensä väitettiin parantaneen kaksi sairasta. Ihmeiden tunnistamisesta vastasi Congregatio de Causis Sanctorum -niminen Vatikaanin kongregaatio, jonka tehtävänä on tutkia pyhimykseksi- ja autuaaksijulistamiseen vaadittavia ihmetekoja. Molemmat väitetyt ihmetapaukset liittyivät syövän paranemiseen Pius X:n pyhäinjäännöksen avulla.
Pius X:n autuaaksijulistamisen yhteydessä, 17. helmikuuta 1952, hänen ruumiinsa siirrettiin haudastaan Vatikaanin kirjastoon ja asetettiin lasista ja pronssista valmistettuun sarkofagiin alttarin alle. Näin ruumis oli vapaasti katseltavissa.
Pyhimykseksijulistaminen vaati vielä kaksi muuta kuolemanjälkeistä ihmettä. Congregatio de Causis Sanctorum -kongregaation tutkimusten mukaan Pius X oli autuaaksijulistamisprosessinsa aikana todettujen ihmeiden lisäksi ollut osallisena kahteen muuhunkin ihmeparannukseen, joista toisessa hänen kuvansa väitettiin parantaneen keuhkoissa olevan paiseen.
Pius X julistettiin pyhimykseksi 1954. Edellinen pyhimykseksi julistettu paavi oli 1500-luvulla elänyt Pius V. Jo pelkkä Pius X:n autuaaksijulistaminen oli 1950-luvulla sangen poikkeuksellista, koska siihen aikaan Pius X:stä tuli ainoa 1800-luvun jälkeen autuaaksi julistettu paavi. Myöhemmin muitakin 1800- ja 1900-luvun paaveja julistettiin autuaiksi ja pyhiksi.
Kritiikkiä
Vaikka Pius X:tä pidettiinkin vaatimattomana ja hurskaana, esitettiin häntä kohtaan myös kritiikkiä. Varsinkin Pascendi dominici gregis -kiertokirje, jossa paavi tuomitsi modernismin, sai osakseen paitsi laajaa huomiota myös suuren joukon vastalauseita.
Pius X:n pontifikaatin aikaan paavin yksinvaltaista asemaa katolisessa kirkossa vastaan protestoitiin Britanniassa. Siellä modernismiin liittyvä riita ei saanut osakseen paljon julkisuutta, vaikka teologinen keskustelu oli muuten kiivasta. Teologisen keskustelun kiivauteen Britanniassa vaikutti suuresti George Tyrrell, joka kuului ajan näyttävimpiin modernisteihin ja kritisoi kiivaasti niin paavin vaatimuksia absoluuttisesta vallasta kuin myös katolisen kirkon traditioita.
Katolista oppia kiirastulesta sovellettiin vielä Pius X:n aikana vanhoillisesti. Vuonna 1903 kiirastulesta vapautumisen päivien määrät pystyi tarkastamaan taulukosta: kardinaalit kaksisataa päivää, arkkipiispat sata päivää ja piispat viisikymmentä päivää. Pius X:n aikana ei kuitenkaan myyty enää aneita.
Meibomin rauhanen
thumb|Piirros [[Grayn anatomiasta englanninkielisin tekstein. Meibomin rauhanen on kohdassa jossa lukee openings of tarsal glands.]] Meibomin rauhanen eli luomitukirauhanen on kummankin silmän silmäluomen takareunuksen eteen avautuva rauhanen, josta erittyy silmäluomen reunoja voitelevaa eritettä. Se on nimetty saksalaisen anatomin Heinrich Meibomin mukaan. Meibomin rauhasen, kuten myös muiden silmäluomirauhasten, tulehdusta sanotaan näärännäpyksi.
The 4th Coming
The 4th Coming (T4C) on Vircomin kehittämä fantasia-aiheinen massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli.
Hanhijärvi (Hämeenkyrö)
Hanhijärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän lähialueeseen.
Maantietoa
Järvelle pääsee Tampereen suunnalta poikkeamalla ennen Hämeenkyröä valtatieltä 3 yhdystielle 2623 ja seuraamalla sitä etelään. Yhdystien 2621 jälkeen kääntyy oikealle 1,7 kilometriä pitkä tie, jonka päässä järvi sijaitsee. Valtatie 3 kulkee aivan järven pohjoispään ohi. Järven ympäri kiertää tie tai kärrypolku.
Muuta
Järven lasku-uoma on monin paikoin luonnonmukainen ja puron rinteet ovat tiheää metrsää. Osa näistä kohteista muodostavat luonnonsuojelualueita.
Jakovlev Jak-7
thumb|Jakovlev Jak-7 Jakovlev Jak-7 oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen yksimoottorinen, joko yksi- tai kaksipaikkainen hävittäjälentokone.
Tausta
Jak-7 suunniteltiin kaksipaikkaiseksi jatkokoulutuskoneeksi. Uuden koneen perustana oli Jakovlev Jak-1:n prototyyppi I-26. Tämän UTI-26-koneen prototyyppi lensi ensilentonsa 4. heinäkuuta 1940. UTI-26-koneessa oli kaksi ohjaamoa peräkkäin ja näiden välinen kommunikointijärjestelmä sekä yksi 7,62 mm ŠKAS-konekivääri. Siipiä oli siirretty taaksepäin tasapainon vuoksi.
Ensimmäisissä Jak-7UTI-malleissa oli sisäänvedettävä laskuteline. Osa alkuperäisistä sarjatuotantokoneista oli kaksipaikkaisia Jak-7V-koneita (V - "Vyvozoni", tutustuminen). Tässä oli kiinteä laskuteline. Kaksipaikkaisesta harjoituskoneesta kehitettiin nopea versio matkustajan kuljettamiseen, Se sai tunnuksen Jak-7K ("Kurjerski" eli kuriiri).
Jak-7:ta kehitti eteenpäin K. A. Sinelštšikovin ryhmä, joka oli määrätty suunnitteluryhmästä valvomaan koneiden valmistusta. Sinelštšikov kehitti koneesta aseistetun mallin 20 mm ŠVAK-tykillä ja kahdella 7,62 mm ŠKAS-konekiväärillä. Takaohjaamo säilytettiin mahdollisia kuriiritehtäviä tai lisäpolttoainetta varten. Kone sai tyyppimerkinnän Yak-7/M-105P käyttämänsä Klimov M-105PA-moottorin mukaan. Jakovlev suhtautui epäillen uuteen koneeseen, mutta tehdastesteissä kone osoittautui paremmaksi kuin Jak-1. Osasyynä olivat koulutusmalliin tehdyt muutokset, kuten suuremmilla pyörillä ja paremmilla jarruilla varustettu laskuteline ja parempi korkeusperäsin.
Puolustuskomitea määräsi elokuussa 1941 koneen sarjavalmistukseen tehtaissa N°301 ja N°153, mutta tehdas 301 oli evakuoitava Novosibirskiin. Näin vuonna 1941 saatiin valmistettua vain 60 konetta.
Alkuvuodesta 1942 valmistettu kone sai tyyppimerkinnäkseen Jak-7A. Aseistuksena oli kaksi 7,62 mm ŠKAS-konekivääriä ja yksi 20 mm ŠVAK-tykki. Kone pystyi kuljettamaan kuusi RS-82 -rakettia tai kaksi FAB 100 kg -pommia. Lentäjät pitivät koneen raskaasta aseistuksesta ja ohjattavuudesta. Myös raskasta 37 mm konetykkiä, tyypiltään MPŠ kokeiltiin A-sarjan mallimuunnoksessa. Edelleen 45 mm tykkiä, mallia NS-45 koetettiin evaluoida, joskin enemmän Jak-9:ään.
Eniten valmistettu oli Jak-7B, jonka valmistus alkoi toukokuussa 1942 ja jatkui joulukuuhun 1943. Tässä mallissa ŠKAS:t korvattiin raskailla 12,7 Berezin UB -konekivääreillä. Kesään 1942 mennessä sen voimanlähteeksi saatiin parannettu Klimov M-105PF -moottori (1 180 hv).
Heinäkuussa 1942 koelennettiin Jak-7D-versio (D - Dalnyi eli pitkänmatkan versio). Kehitystyön tuloksena valmistui Jak-7DI ("Dalnyi Istrebitel") joka sai nimen Jak-9.
Jak-7 koneita valmistettiin 6 399 kappaletta vuoden 1943 alkuun mennessä. Näistä yli 5 000 oli tyyppiä Jak-7B.
Comptiq
Comptiq on japanilainen Kadokawa Shotenin julkaisema aikakauslehti. Lehden sisältönä ovat tietokonepelit, visual novelit ja manga-sarjat. Lehteä on julkaistu vuodesta 1983 lähtien kuukausittain ja sisältö on siirtynyt tietokonelaitteista peleihin ja muuhun mediaan. Useista muista vastaavista poiketen lehti ei julkaise peliarvosteluja.
Lehti oli yksi varhaisista videopeleihin keskittyneistä lehdistä Japanissa.
Luettelo Islannin vesiputouksista
thumb|300px|Etelä-Islannin [[Gullfoss on suosittu matkailukohde.]] thumb|300px|[[Svartifossin putousta ympäröivät mustat basalttipylväät.]] thumb|300px|[[Háifoss on Islannin toiseksi korkein putous.]] Islannin saarella on paljon vesiputouksia, jotka saavat vetensä jäätiköiden sulamisvesistä ja Pohjois-Atlantin merellisen ilmaston tuomista runsaista sateista. Esimerkiksi Etelä-Islannin Gullfoss on suosittu matkailukohde. Pohjois-Islannin kuuluisin vesiputous on Dettifoss, jota pidetään Euroopan vuolaimpana putouksena. Suurimmillaan putouksesta virtaa 500 kuutiometriä vettä sekunnissa.
La Paz
La Paz on Bolivian hallinnollinen pääkaupunki (Sucre on nimellinen). Sen asukasluku vuoden 2001 väestönlaskennassa oli noin 789 525; vuonna 2010 sen arvioitiin olleen itse kaupungissa noin 835 000 ja koko metropolialueella noin 1,8 miljoonaa. . Historiallinen kaupunki sijaitsee noin 3250–4100 metriä merenpinnan yläpuolella La Paz -joen varrella; minkään muun maan pääkaupunki ei ole näin korkealla. La Paz on niin korkealla, että suuren tulipalon vaara on pieni – happea on niin niukalti (vain 16% normaalista 21%:sta), että liekki hädin tuskin palaa.
Historia
Kaupunki oli huomattava vastarintaliikkeen keskus Bolivian itsenäisyyssodan aikana vuosina 1809–1825. Voittoisan sodan jälkeen kaupunki sai uuden nimen, La Paz de Ayacucho Perun puolella käydyn ratkaisevan taistelun mukaan. Vuonna 1898 siitä tuli maan hallituksen istuntopaikkakunta. Sucre kuitenkin säilytti nimellisesti pääkaupungin asemansa.
Liikenne
El Alton kansainvälinen lentoasema on kymmenen kilometrin päässä kaupungista Altiplanolla. Se on maailman korkeimmalla sijaitseva kansainvälinen lentoasema; ohuen ilman takia tarvitaan tavallista pidempi kiitotie sekä lentoonlähdössä että laskussa.
Tärkein linja-autoasema on 15 minuutin kävelymatkan päässä keskustasta. Sieltä on hyvät yhteydet maan eri osiin. Keskusrautatieasema on poissa käytöstä; junat Chilen ja Argentiinan rajalle lähtevät Orurosta.
Vaalankurkun rautatiesilta
Vaalankurkun rautatiesilta sijaitsee rataosalla Oulu–Kontiomäki Vaalan keskustaajaman länsipuolella Oulujoen luusuassa Vaalankurkussa, paikassa jossa Oulujärvi muuttuu Oulujoeksi. Silta on otettu käyttöön 1929, kun rautatie Utajärveltä Vaalaan valmistui. Vaalan rautatieasema sijaitsee sillan itäpuolella, ja itse silta sijaitsee kokonaan Vaalan liikennepaikalla. Silta on ainoastaan rautatieliikenteen käytössä, ja sen omistaa Liikennevirasto.
Silta on neliaukkoinen terässilta. Kaksi keskimmäistä jännettä ovat teräsristikkoja, jotka lepäävät graniitista muurattujen siltapilareiden päällä. Sillan molemmissa päissä on teräspalkkisiltakannet. Sillan vapaa alituskorkeus on 5,0 metriä keskiveden aikaan. Teräsristikkojen kulkuaukkoja on suurennettu sähköistysvaatimusten laajuisiksi ylimpiä tukipalkkeja kohottamalla.
Talvisodan aikana siltaa suojeli Neuvostoliiton ilmapommituksilta Ulrik 2 -työlentokentältä käsin operoinut Flygflottilj 19.
Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861
thumb|B. Kustodievin maalaus vuodelta 1907 kuvaa, kuinka maaorjat kuuntelevat vapautusmanifestin julistamista vuonna 1861. Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861 oli ensimmäinen ja tärkein uudistus, joka toteutettiin Aleksanteri II:n valtakauden aikana Venäjällä. Siihen saakka talon­pojat olivat olleet maa­orjan asemassa, eikä heillä ei ollut omistusoikeutta maahan, jota he viljelivät. Venäjällä maaorjuus oli yleistä. Joissakin Venäjän osissa maaorjuus oli lakkautettu jo aikaisemmin.
Vuoden 1861 vapautus­manifesti julisti vapautuksen yksityisten kartanoiden maaorjille. Tällä käskyllä yli 23 miljoonaa ihmistä sai vapautensa. Maaorjille myönnettiin täydet vapaiden kansalaisten oikeudet: he saivat mennä naimisiin ilman maanomistajan suostumusta, omistaa omaisuutta ja omistaa yrityksen. Manifesti määräsi, että talonpojat voisivat ostaa maata vuokranantajilta. Kotitalouksien maaorjat olivat huonoimmassa asemassa, koska he saivat vapautensa, mutta eivät maata. Heidän oli maksettava viljelemisestä, ja maa kuului edelleen maanomistajalle. Uudistus tehtiin itsevaltiuden jatkuvuuden varmistamiseksi, eikä itsenäistä talonpoikaisluokkaa syntynyt, koska harvalla talonpojalla oli mahdollisuus ostaa maata.
Georgiassa maa­orjien vapautus lykättiin vuoteen 1864. Valtion omistamat maaorjat vapautuivat vuonna 1866 ja saivat parempia ja suurempia tontteja.
Salaperäinen X
Salaperäinen X on vuonna 1914 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Benjamin Christensenin ohjaaman jännityselokuvan pääosia esittävät Christensen itse, Karen Sandberg ja Hermann Spiro.
Juoni
Luutnantti van Hauenin vaimoa tavoitteleva kreivi Spinelli on vieraan vallan vakooja. Sodan syttyessä Spinelli saa haltuunsa van Hauenille uskotun salaisen määräyksen ja välittää sen viholliselle. Van Haenia luullaan petturiksi ja hänet tuomitaan kuolemaan. Sillä aikaa hänen vaimonsa on keksinyt yhteyden salaperäisen X:n ja vanhan tuulimyllyn välillä. Hän löytää sieltä lukkojen taakse jääneen Spinellin, joka tunnustaa rikoksensa. Tieto van Hauenin syyttömyydestä saapuu viime hetkellä ja vaimoaan uskottomuudesta epäillyt mies vakuuttuu tämän viattomuudesta.
Tuotanto ja vastaanotto
Dansk Biograf Compagnin tuottama Salaperäinen X on Benjamin Christensenin esikoisohjaus. Paitsi ohjaajana ja pääosan esittäjänä, hän toimii myös käsikirjoittajana, tuottajana ja leikkaajana. Elokuvan ansioita ovat sen taidokas lavastus ja valaistus sekä sujuvasti etenevä tarinankerronta. Juoni on nykynäkökulmasta nähtynä auttamattoman vanhanaikainen.
Salaperäinen X oli menestys Tanskassa, mutta sen ulkomaanlevitystä haittasi samaan aikaan syttynyt ensimmäinen maailmansota. Elokuvaa on pidetty yhtenä tanskalaisen mykkäeläkuvan kultakauden mestariteoksista ja sen on nähty vaikuttaneen saksalaisten ekspressionistien teoksiin.
DVD-julkaisu
Salaperäinen X on julkaistu DVD:llä Christensenin seuraavan ohjaustyön Koston yön (Hævnens nat, 1916) kanssa. Elokuvat on varustettu Neil Brandin pianomusiikilla ja englanninkielisellä tekstityksellä.
Södra Ängby
Södra Ängby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (Västerort), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Blackebergin, Norra Ängbyn ja Nockebyhovin kaupunginosat. Södra Ängbytä pidetään yhtenä maailman suurimmista funktionalismia edustavista omakotitaloalueista. Alueelle luotiin asemakaava vuonna 1933 525 tontille, ja alue rakennettiin pääosin vuosina 1933–1940. Arkkitehti Edvin Engström vastasi lähes kaikkien alueen omakotitalojen piirustuksista. Asukkaita siellä on noin 1700, ja maa-alaltaan kaupunginosa on 1,12 neliökilometrin suuruinen.
Kilpajuoksu Atlantille
thumb|right|300px| Kilpajuoksu Atlantille, karttaan merkitty sen suurimmat taistelut. Linjan pää, länsirintama saavutti meren [[Nieuwpoort|Nieuwpoortissa Yserjoen suiston lähellä, Belgiassa.]] Kilpajuoksu Atlantille (kilpajuoksu merelle) oli ensimmäisessä maailmansodassa vaihe, jossa rakennettiin pohjoista länsirintamaa monissa taisteluissa. Tällöin syntyi lähes jatkuva rintamalinja Sveitsin rajoilta Belgian rannikolle Nieuwpoortiin Yserjoen suun lähistölle. Kumpikaan puoli ei menestynyt merkittävästi Picardyn, Artoisin ja Flanderin taisteluissa. Tilanne muistutti japanilaisen go-pelin rintaman luomista. Kilpajuoksu alkoi Aisnen ensimmäisen taistelun jälkeen ja päättyi Yserin taisteluun 16.–31. lokakuuta 1914. Kilpajuoksuun liittyivät La Basséen taistelu ja Ypresin ensimmäinen taistelu. Antwerpenin piiritys päättyi 10. lokakuuta kaukana länsirintaman takana.
Marika Salmi (ampumaurheilija)
Salmi saavutti joukkuehopeaa vuoden 2015 haulikkoammunnan MM-kilpailuista Lonatosta ja vuoden 2017 MM-kilpailuista Moskovasta. Vuoden 2012 haulikkoammunnan EM-kilpailuista Larnakasta hän saavutti pronssia niin ikään joukkuekilpailusta. Haulikkoammunnan MM-kilpailuihin hän on osallistunut kolmesti. Maailmancupissa Salmi on voittanut yhden osakilpailun.
Allu Arjun
Allu Arjun (s. 8. huhtikuuta 1982 Madras, Tamil Nadu, Intia) on intialainen, telugunkielinen näyttelijä ja elokuvatuottaja Allu Aravindin poika. Hänet tunnetaan mediassa ja elokuvien alkuteksteissä myös nimellä ”Stylish Star”.
Yksityiselämä
Allu Arjun syntyi nykyisessä Chennaissa, mutta on myöhemmin muuttanut Hyderabadiin. Vuonna 2011 hän meni naimisiin Sneha Reddyn kanssa Hyderabadissa. Heillä on huhtikuussa 2014 syntynyt poika ja marraskuussa 2016 syntynyt tytär.
Ura
Allu Arjun aloitti elokuvauransa esiintymällä enonsa Chiranjeevin tähdittämissä elokuvissa Vijetha (1985) ja Daddy (2001). Hänen ensimmäinen pääosaroolinsa oli Kovelamudi Raghavendra Raon elokuvassa Gangotri vuonna 2003. Seuraavana vuonna ensi-iltansa saaneesta Aryasta, jossa Allu Arjun myös näytteli pääosassa, tuli taloudellinen menestys.
Allu Arjun on voittanut kolmesti parhaan telugunkielisen miesnäyttelijän Filmfare Awards South -palkinnon: vuoden 2008 elokuvasta Parugu, vuoden 2010 elokuvasta Vedam sekä vuoden 2014 elokuvasta Race Gurram. Lisäksi hän oli ehdolla vuonna 2009 roolistaan elokuvassa Arya 2. Myös Nandi Special Jury Award -palkinnon hän on voittanut kahdesti, elokuvillaan Arya ja Parugu.
Elokuvauransa ohessa Allu Arjun on työskennellyt 7 Upin ja Colgaten mainosmiehenä Andhra Pradeshissa.
Noora Antikainen
Noora Antikainen (s. 14. syyskuuta 1981 Orimattila) on suomalainen haulikkoampuja, joka kilpailee trap-ammunnassa. 169 senttimetriä pitkä ja 54 kilogrammaa painava Antikainen edustaa Orimattilan Seudun Urheiluampujia ja hänen valmentajanaan toimii Matti Nummela.
Antikainen työskentelee ortopedisenä hoitajana Päijät-Hämeen keskussairaalan leikkausosastolla. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Gagarin Park
Gagarin Park on huvipuisto Pietarissa, Venäjällä.
Puistossa on sekä isoja että lapsille suunnattuja laitteita. Gagarin Parkin suosituimpiin laitteisiin kuuluu ainakin vuoristorata Amerikanskie Gorki, jossa on muutamia hauskoja yllätyksiä matkan varrella. Gagarin Parkissa on myös yksi Euroopan hurjimmista laitteista HipHop.
Puistosta voi löytää myös vanhoja harvinaisuuksia yhdysvaltalaisilta valmistajilta ja myös yksinkertainen venäläinen pienoisfrisbee.
Historiaa
Gagarin Park rakennettiin Moskovan Voitonpuiston sisälle, joka sijaitsee kaupungin keskustasta hieman etelään. Puistoa varten rakennettiin oma metroasema, Park Popedy, jolta on vain pieni kävelymatka huvipuistoon. Puiston ensimmäisiin laitteisiin kuuluva Maailmanpyörä rakennettiin puiston ulkopuolelle, joten se on hieman eristyksissä muusta laitealueesta. Maailmanpyörä ei itse asiassa edes kuulu Gagarin Parkiin. Lähes kaikki puiston laitteet ovat jo vanhoja, sillä uusia laitteita ei ole rakennettu 2000-luvulla.
7404
7404 on digitaalielektroniikassa TTL-logiikkaperheen integroitu piiri, johon on pakattu 6 kappaletta loogista NOT-porttia eli invertteriä. Piiriä kutsutaan tämän johdosta usein hex-invertteriksi. Sitä valmistetaan myös CMOS-tekniikalla mm. 74HC04 ja 74HCT04-piireinä. Näistä ensimmäinen on CMOS-tasoinen versio ja sen käyttöjännitesuositus on 2,0-6,0 V, kun taas jälkimmäiselle eli TTL-tasoiselle versiolle suositeltu käyttöjännitealue on 4,5-5,5 V. Molemmat on pakattu TTL-piireille tyypilliseen pinnikonfiguraatioon.
CMOS-logiikkaperheessä 4049 on myös samanlainen NOT-piiri. Sen pinnit ovat käänteisessä järjestyksessä, eli jokainen 4049-piirin sisääntulo on 74*04-piirin ulostulo. 4049-piirin pakkaus on tavallisesti 16-nastainen. Positiivinen jännite kytketään PDIP-versiossa nastaan 1 ja negatiivinen (maa) nastaan 8. 4049-piirin käyttöjännitealue on myös paljon laajempi, 3-15 V DC.
7414 on EI-tuloinen Schmitt-liipaisupiiri. Siihen on samoin integroitu 6 invertteriä, mutta niiden tuloilla on hystereesi.
Pakkaustyypit
74*04-piiriä valmistetaan useaan eri pakkaustyyppiin 14-nastaisena, mm.
Pyhäloukas
Pyhäloukas on historiallinen alue ilman tarkemmin määriteltyjä rajoja Halikon länsilaidalla nykyisessä Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa.
Pyhäloukas on saanut nimensä varhaiskristillisellä ajalla. Perimätiedon mukaan kulmakunnan asukkaan kulkivat kirkkopyhinä Paimion kirkkoon. Kulmakunnassa on sijainnut maakirjojen mukaan tila nimeltään Pyhä. Joissain vanhoissa lähteissä kulmakunnan läpi virtaava Vainionjoki on nimetty Pyhävainionojaksi. Nykyaikaisessa peruskartassa on merkitty Pyhäloukas Seppälän kylän paikkeille.
Angelniemen kunnan länsiosaan muodostettiin vuonna 1901 Pyhäloukkaan koulupiiri, jonka nimi muutettiin myöhemmin Torkkilan koulupiiriksi kansakoulun sijainnin mukaan.
Vapahtaja
Vapahtajalla voidaan viitata seuraaviin hahmoihin:
Mil Mi-8
Mil Mi-8 on neuvostoliittolainen keskikokoinen kuljetushelikopteri. Mi-8-helikopterit rakensi Kazanin helikopteritehdas.
Helikopteri suunniteltiin ensin Aeroflotin käyttöön. Lentoyhtiö ei kuitenkaan luottanut yksimoottoriseen helikopterista tehtyyn V-8-prototyyppiin. Tämän vuoksi yksi voimalaite vaihdettiin kahteen pienempään. Uusi prototyyppi lensi 17. syyskuuta 1962. Siinä oli sama päävaihteisto ja nelilapainen pääroottori kuin Mi-4-helikopterissa. Vuonna 1964 Mi-8:n roottori korvattiin 5-lapaisella.
Mi-8 oli käytössä erittäin laajasti Neuvostoliitossa ja on edelleen erittäin laajasti Venäjällä ja muissa IVY-maissa käytetty kuljetushelikopteri. Suomessa sitä pidetään verrattain luotettavana. Suurta osaa Mi-8:n onnettomuuksista Venäjällä uskotaan johtuvan sääntöjen noudattamatta jättämisistä.
Käyttö Suomessa
Suomen puolustusvoimilla oli käytössä Mi-8-kuljetushelikoptereita 1970-luvulta vuoteen 2010 saakka. Alun perin ne hankittiin Ilmavoimien ja Rajavartiolaitoksen käyttöön. Myöhemmin Rajavartiolaitoksen kopterit siirrettiin Ilmavoimille Kuljetuslentolaivueeseen ja vuonna 1997 helikopterit siirrettiin maavoimien alaisuuteen.
Maavoimilla oli 2000-luvulla käytössä kaksi Mi-8T-helikopteria, joiden käytön piti päättyä vuoden 2006 lopussa. Kaksi Mi-8T-kopteria kuitenkin palveli vuoteen 2010 saakka, kunnes riittävä määrä NH-90-helikoptereita saatiin operatiiviseen käyttöön. Tähän liittyen Ilmavoimat peruskorjautti kaksi kopteriaan Venäjällä.
Suomessa käytetyt Mi-8-helikopterit
Kaksi Utissa varastoituna ollutta kopteria lahjoitettiin Unkarin ilmavoimille (Magyar Légierő) tammikuussa 2011. Kopterit siirrettiin Unkariin Antonov -kuljetuskoneella 25.8.2011. Kumpikaan koptereista ei ollut lentokunnossa. Unkari ottaa koneet operatiiviseen käyttöön. Koptereiden lahjoitus liittyy kansainvälisen helikopterirahaston (Multinational Helicopter Initiative) kartuttamiseen.
Onnettomuuksia
Suomen ilmavoimien rekisterissä ollut Rajavartiolaitoksen pelastushelikopteri Mi-8T HS-12 tuhoutui syöksyssä mereen Kustavissa Turun lähellä 13.4.1982. Tämä onnettomuus vaati yhden ihmishengen.
Eurovision laulukilpailu 1987
Eurovision laulukilpailu 1987 järjestettiin 9. toukokuuta 1987 Palais du Centenaireissa Brysselissä Belgiassa. Kilpailun juonsi Viktor Lazlo.