cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Temptation Island Suomi
Kymmenes tuotantokausi
Lokakuussa 2021 paljastui, että kauteen osallistuvalla Marlon Secomandilla on Etelä-Karjalan käräjäoikeudessa vireillä oleva syytteet törkeästä raiskauksesta ja lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Syyttäjä on jättänyt haastehakemuksen käräjäoikeuteen 21. syyskuuta 2021. Teko on tapahtunut Lappeenrannassa aikavälillä 19.6.–30.7.2018. Secomandi on myös syyllistynyt kahteen rattijuopumukseen vuonna 2020. Secomandi kärysi ratista kaksi kertaa saman päivän aikana. Toisella kerralla hän puhalsi 0,74 promillea ja toisella kertaa 0,68 promillea. Julkisuudessa vaadittiin jo, että koko jo kuvatun kauden esittäminen peruuttaisiin, mutta Nelonen ilmoitti, että kausi alkaa normaalisti Nelonen-kanavalla 24. marraskuuta 2021. Kausi poistettiin myöhemmin Nelosen Ruutu-palvelusta.
Myös kaudelle osallistuvalla Jami Majasella on useampiakin rikostuomioita. Hänet on tuomittu muun muassa huumausainerikoksesta, rattijuopumuksesta, pahoinpitelystä ja ryöstön yrityksestä.
Ja vielä kolmannellakin kauteen osallistuvalla Jere Vainiolla on rikostuomioita. Häntä syytetään tällä hetkellä sekä törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, sekä petoksesta. Teot ovat tapahtuneet ennen kauden kuvauksia, elokuussa 2020. Hänet on jo tuomittu myös muista rikoksista, vuonna 2019 rattijuopumuksesta ja vuoden 2021 helmikuussa törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja huumausaineen käyttörikoksesta. Kyseiset teot oli tehty vuonna 2020.
Parit
Boman ja Tähkänen kihkautuivat kauden aikana mutta myöhemmin erosivat.
John Van Druten
John William Van Druten (1. kesäkuuta 1901 Lontoo – 19. joulukuuta 1957 Indio, Kalifornia) oli brittiläinen näytelmäkirjailija ja ohjaaja, joka aloitti uransa Lontoossa mutta muutti Kaliforniaan ja sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden. Hänet tunnetaan älykkäistä nykyaikaan sijoittuvista näytelmistään. Suomessa on esitetty ainakin näytelmiä Kyyhkysen ääni (The Voice of the Turtle), Ystävättäret (Old Acquaintance) ja Olen valokuvauskone (I Am a Camera). Christopher Isherwoodin tarinoista syntynyt I Am a Camera toimi pohjana menestysmusikaalille Cabaret.
Van Druten syntyi Lontoossa hollantilaisen isän ja englantilaisen äidin poikana. Hän kävi University College School -yksityiskoulun ja opiskeli lakia Lontoon yliopistossa. Ennen näytelmäkirjailijaksi ryhtymistään Van Druten toimi asianajajana ja oikeustieteen yliopisto-opettajana Walesissa.
Van Drutenin läpimurtoteos oli nuorukaiskuvaus Young Woodley, joka kantaesitettiin New Yorkissa 1925 sen jälkeen, kun se oli kielletty Lontoossa moraalisesti arveluttavan aiheensa vuoksi. Näytelmässä nuori koulupoika rakastuu koulunsa rehtorin vaimoon.
John Van Druten oli 1930-luvun alussa Lontoon teatterielämän suosituimpia näytelmäkirjailijoita, jonka teksteistä tuotettiin nimekkäiden näyttelijöiden avulla West Endin teattereihin muun muassa Diversion (1928), After All (1929), London Wall (1931), There’s Always Juliet (1931), Somebody Knows (1932), Behold, We Live (1932), The Distaff Side (1933) ja Flowers of the Forest  (1934).
Toisen maailmansodan alla Van Druten muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän kirjoitti muun muassa näytelmät Leave Her to Heaven (1940), Old Acquaintance (1940) ja The Voice of the Turtle (1943), joka oli ohjelmistossa kolme näytäntökautta ja sovitettiin elokuvaksi Kyyhkysen ääni, pääosassa Ronald Reagan. Vuonna 1948 hän teki näytelmän Make Way for Lucia, joka perustuu E. F. Bensonin romaaneihin. Broadwayllä 1951 kantaesitetty I Am a Camera sai The New York Timesin kriitikolta Walter Kerrilta tylyn ytimekkään arvion ”Me no Leica”, mutta myös New York Drama Critics’ Circlen palkinnon.
Van Druten on kirjoittanut käsikirjoitukset elokuviin Uskoton (1931), Irlanti tulessa (1937) ja Kaasuvalo (1944).
Arba Minch
Arba Minch saanut nimensä runsaista paikallisista lähteistä. Lähteiden ansiosta laakson pohjalla on runsas metsä. Sijaitsee Itä-Afrikan hautavajoaman  länsipuolella. Arba Minch koostuu hallinnollisesta keskuksesta nimeltään Shecha ja neljän kilometrin päässä keskustasta olevasta Sikelasta, jotka on yhdistetty päällystetyllä tiellä. Sikelan itäpuolella on portti Nechisar National Park -kansallispuistoon, joka kattaa kannaksen Lake Abaya -järven ja Chamo-järven välillä. Linja-autot ja taksit yhdistävät kaupungin eri osia. Kulfo-joki virtaa kaupungin läpi ja laskee Chamo- järveen.
Väestötiedot
Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli  74 879, joista 39 208 miehiä ja 35 671 naisia. 56,04 % asukkaista kuului Etiopian Ortodoksiseen kirkkoon, 38,47 % oli protestantteja ja 4,16 % oli Muslimeja.
Havukkakallio
Havukkakallio eli Havukkamäki on Pohjois-Karjalassa Ilomantsissa sijaitseva linnavuori. Linnavuoren vallit näkyvät vieläkin selvästi. Paikkaa on tutkittu arkeologisesti, mutta sen ajoitus ei ole vielä onnistunut.
Muinaislinna
Havukkakallio sijaitsee Ilomantsin kylässä Parppeilan mailla Tuupovaaran maantien itäpuolella ja kantatie 74 risteyksestä puoli kilometriä etelään. Mäki on kallioinen ja mäen jyrkänteet ovat paikoin jopa pystysuorat. Ylös mäen laelle pääsee kiipeämään vain kaakosta. Kaakkoisen tien katkaisee mäen rinteeseen rakennetut neljä peräkkäistä mullasta tehtyä vallia. Sisimmät vallit ovat korkeammat ja uloimmat matalimmat. Korkein valli on erässä kohdassa kaksi metriä korkea, harjalta 2 metriä leveä ja juurelta 5–6 metriä leveä. Korkeimmat vallit ovat myös kivettyjä. Vallien pohjoissivut ovat yleensä jyrkemmät kuin eteläsivut. Vallit rajaavat yhdessä jyrkänteiden kanssa linnapihan, joka on 50×30 metriä suuri. Vallien välissä on kuoppia, joista löytyi nokea ja hiiltä sekä kiviä. Vallien kaivauksissa löytyi maan sisästä jopa säilyneitä hirsiä. Korkeimman vallin takana on kivikasoja.
Mäen laella erottuu rakennuksien pohjia, joissa on ollut tulisijoja. Kaivauksilta löytyi myös atrain (KM/hist 62074) ja keihäänkärki. Myös rautakuonaa löydettiin.
Tarinoita
Havukkakallioon liittyy suullisena perinteenä tarinat mestauksista ja rangaistuksien toimeenpanoista paikassa, jossa kallioon on hakattu ristin muotoinen kuvio. Kerrotaan myös tarinoita "elämän lähteestä" ja aarteen etsinnöistä.
Linnalampi
Linnalampi on Pohjois-Karjalassa Ilomantsin Putkelassa sijaitseva mahdollinen mäkilinna.
Mäkilinna
Mäkilinna sijaitsee Ilomantsin luterilaisesta kirkosta noin 8 kilometriä pohjoiskoilliseen Koitajoen varrella olevassa särkässä, jossa Linnalampeen työntyy niemi. Noin 100 metriä pitkässä ja 250 metriä leveässä niemessä on sen kärjessä noin 100 metriä pitkä ja jyrkkä mäki. Linnalammen vedenpinnasta 16 korkeammalle kohoavan mäen laelle on tasoitettu noin 5×20 metriä suuri alue, jonka ympäriltä ei ole löydetty suovarustuksen jäänteitä. Lammen pohjassa tiedetään olevan veistettyjä puita.
Tutkimuksia
Kohteessa ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1985 (Anne Vikkula), 1986 (Päivi Kankkunen) ja 1986 (Matti Huurre, Anne Vikkula ja Pentti Zetterberg).
Värialkanna
Värialkanna eli alkanna (Alkanna tinctoria) on värjäykseen käytettävä kasvi. Se kasvaa luonnonvaraisena Välimeren ympäristössä sekä Unkarissa ja Turkissa. Sitä myös viljellään värjäystarkoitukseen.
Alkanna on noin 30 cm korkea pieni pensas tai varpu, jonka lehdet ovat karhean nukan peitossa.
Alkannan juurista tehdään väriainetta alkanniini, jota on käytetty laajasti sekä tekstiilien että muun muassa puun, rasvojen ja elintarvikkeiden värjäämiseen.
American Le Mans Series -kausi 2008
American Le Mans Series -kausi 2008 oli American Le Mans Series -sarjan kymmenes kausi.
Kilpailujen voittajat
Yleiskilpailun voittajat lihavoituna.
Etel (täsmennyssivu)
Etel voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Big Ben
thumb|Elisabetintorni, jossa Big Ben sijaitsee. thumb|Kellotaulu lähikuvassa. Big Ben (virallisesti The Great Bell ) on Lontoon parlamenttitalon kellotorniin asennettu tasatunnit lyövä kello. Se otettiin käyttöön vuonna 1859.
Kellotorni
Kellotorni, johon Big Ben on sijoitettu, on 96,3 metriä korkea, ja se sijaitsee Westminsterissä Thamesjoen varrella. Se on muodostunut Lontoon ja koko Yhdistyneen kuningaskunnan symboliksi. Kellotornin suunnittelivat Charles Barry ja Augustus Pugin. Tornin rakennustyöt kestivät 13 vuotta, ja se valmistui vuonna 1856. Torni oli alun perin viralliselta nimeltään Kellotorni, vaikka nimen on myös usein virheellisesti luultu olevan Pyhän Tapanin torni (engl. St. Stephen’s Tower). Kuningatar Elisabet II:n 60-vuotisen hallituskauden kunniaksi torni nimettiin vuonna 2012 hänen mukaansa Elisabetintorniksi (engl. Elizabeth Tower). Joskus saatetaan virheellisesti nimittää myös koko tornia Big Beniksi. Kellotornia on aiemmin käytetty kansanedustajien vankilana. Viimeinen vankeuteen joutunut oli kansanedustaja Charles Bradlaugh, joka kieltäytyi vuonna 1880 vannomasta valaa käsi Raamatulla. Elisabetintornin huipulle johtaa 334 kiviaskelmaa. Tornissa käy vuosittain 12 000 vierailijaa. Kun parlamentin istunto on käynnissä, tornin huipulla loistaa Ayrtonin valoksi kutsuttu lamppu, joka näkyy yli Lontoon.
Kellot
Big Ben painaa 13,7 tonnia ja sen vasaran paino on 200 kilogrammaa. Mitoiltaan Big Ben on 2,2 metriä korkea ja 2,7 metriä leveä. Ensimmäiseen kelloon tuli särö, kun sitä testattiin. Uudelleen valettu kello löi ensimmäisen tuntinsa 11. heinäkuuta 1859. Tornissa on myös neljä pienempää kelloa, jotka ilmoittavat neljännestunneista. Ne soittavat melodiaa, joka perustuu Georg Friedrich Händelin Messias-oratorioon: All thought this hour / Lord be my guide / that by Thy power / No foot shall slide.
Tarinan mukaan Big Ben on saanut nimensä Lontoon julkisten rakennustöiden päällikkönä ja nimenantoasian puheenjohtajana toimineen kookkaan sir Benjamin Hallin mukaan. Toisen teorian mukaan nimi olisi annettu Ben Cauntin mukaan, joka oli siihen aikaan tunnettu raskaan sarjan nyrkkeilijä.
Kellon lyönnit kuuluvat kautta maailman British Broadcasting Corporationin radiolähetyksissä sekä tunnuksena uutislähetyksissä.
Kellotaulut
Kellotornissa olevat neljä kellotaulua ovat valurautaisia ja seitsemän metriä korkeita. Jokaisessa kellotaulussa on 312 palaa himmeää lasia. Tuntiviisari on asemetallia, ja sen pituus on 2,7 metriä ja paino 300 kilogrammaa. Minuuttiviisari on kuparia, ja sen pituus on 4,2 metriä ja paino 100 kilogrammaa.
Kellon mekanismi
thumb|left|Kellon mekanismi Kellon mekanismi perustuu painovoimaan ja muodostuu kolmesta koneistosta: kellotaulut, varttikellot ja iso kello. Koneistot on liitetty riippupainoihin, jotka riippuvat alapuolella teräsvaijereissa. Kun paino putoaa, sylinterit kääntyvät, mikä johtaa viisareiden ja kellojen liikkumiseen. Valurautaisen mekanismin paino on 10 tonnia ja mitoiltaan se on 4,7 metriä pitkä ja 1,4 metriä leveä. Heilurin pituus on 4,4 metriä ja paino 310 kiloa. Kelloa säädetään lisäämällä vanha pennyn kolikko heilurin yläosassa olevalle reunukselle tai ottamalla sieltä kolikko pois. Tämä muuttaa heilurin painopistettä siten, että yhden kolikon vaikutus on 0,4 sekuntia vuorokaudessa. Kello täytyy vetää käsin kolme kertaa viikossa. Toimenpide vie yli tunnin, koska sitä ei voi tehdä kellon soidessa. Kellon suunnitteli lakimies, parlamentin jäsen ja amatöörikelloseppä Edmund Beckett Denison, joka sai apua kuninkaalliselta tähtitieteilijältä George Biddell Airylta. Kellon rakensi Edward Dent.
Vuoden 2017 kunnostustyöt
thumb|Rakennustelineet kasattuina Elizabeth Towerin ympärille. Big Benin kellot hiljennettiin 21. elokuuta 2017 neljäksi vuodeksi, jotta tornin välttämättömät entisöintityöt voitiin suorittaa. Päätös kellojen hiljentämisestä tehtiin kunnostustyöntekijöiden kuulon suojelemiseksi, vaikkakin päätös sai kritiikkiä kansanedustajilta ja pääministeri Theresa Maylta. Kellojen soittaminen tärkeissä tilaisuuksissa, kuten uudenvuodenaattona ja muistosunnuntaina, hoidettiin tällöin sähkömoottorin avulla; Vähintään yksi neljästä kellotaulusta pysyi aina näkyvissä kunnostustöiden aikana. Tornin ympärille pystytettiin telineet heti kellojen hiljentymisen jälkeen. Kunnostustöiden kustannusten arvioitiin aluksi maksavan noin 29 miljoonaa puntaa, mutta hinta kaksinkertaistui yli 69 miljoonaan puntaan.
Helmikuussa 2020 vahvistettiin, että kunnostustyöt paljastivat, että Elizabeth Tower oli kärsinyt oletettua suuremmat vauriot toukokuun 1941 pommi-iskussa, joka tuhosi viereisen alahuoneen. Muita löytöjä olivat tornin asbesti, lyijymaalin "laaja" käyttö, kellontaulun lasin särkyminen ja tornin monimutkaisten kivikaiverrusten vakava rappeutuminen ilmansaasteiden vuoksi. Uusien paljastuneiden ongelmien ratkaisemiseen arvioitiin lisää rahaa 18,6 miljoonaa puntaa, jolloin Elizabeth Towerin entisöinnin kokonaisbudjetti oli lähes 80 miljoonaa puntaa.
Aiheesta muualla
51.50061°N, -0.12461°W
Dortmund
Dortmund [] on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Ruhrin alueella, Saksassa. Ruhrjoki virtaa kaupungin eteläpuolelta ja Datteln–Hammin kanava kaupungin pohjoispuolelta. Dortmund–Emsin kanava päättyy Dortmundin satamaan lähes kaupungin keskustassa. Vuonna 2008 kaupungissa oli 584 412 asukasta, joten se oli osavaltionsa toiseksi suurin kaupunki Kölnin jälkeen.
Dortmund tunnetaan Westfalenin vihreänä kaupunkina. Lähes puolet sen alueesta on vettä tai viheralueita kuten Westfalenpark ja Rombergpark. Joulumarkkinat (Weihnachtsmarkt) on myös tunnettu tapahtuma. Dortmundin kuuluisia nähtävyyksiä ovat muun muassa Signal Iduna Park eli Westfalenstadion ja 208 metriä korkea televisiotorni Florianturm.
Dortmundissa toimii vuonna 1968 perustettu teknillinen yliopisto.
Historia
Kaupunki menetti vapaakaupungin aseman vuonna 1803. Se liitettiin Napoleonin sotien jälkeen Preussiin. Teollistumisen aikana hiili, teräs ja olut toivat Dortmundille vaurautta. Kaivosmuseo Zeche Zollern kertoo teollistumisen ajan tekniikasta ja työoloista, ja se kuuluu yhtenä kohteena Euroopan teollisen perinteen reittiin.
Dortmund oli yksi pahiten kärsineistä Saksan kaupungeista toisen maailmansodan aikana - liittoutuneiden pommikoneet tuhosivat kaupungin lähes täysin. Aluksi arvioitiin, ettei raunioitunutta keskustaa kannata rakentaa uudelleen, mutta jo vuonna 1950 kaupungissa oli taas puoli miljoonaa asukasta.
Osa-alueet
left|thumb|175px|Dortmundin osa-aluejako Dortmund jakautuu 12 osa-alueeseen, jotka jakautuvat edelleen 62 kaupunginosaan. Osa-alueet ovat:
Urheilu
Dortmundin Bundesligassa pelaava jalkapallojoukkue on nimeltään Borussia Dortmund (virallisesti Ballspiel-Verein Borussia 1909 e.V. Dortmund). Se on voittanut Mestarien liigan vuonna 1997. Kaupungissa järjestettiin vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen otteluita.
Kaupungissa sijaitsee syksyllä 2015 avattu Saksan jalkapallomuseo. Der Spiegel on hehkuttanut museota ”Jättiläismäiseksi leikkikentäksi kaikille jalkapallofaneille”.
Liikenne
Dortmundin lentoasema sijaitsee noin 10 kilometrin päässä kaupungin keskustasta itään. Sieltä lähtee sekä kotimaan- että ulkomaanlentoja. Päärautatieasemaa käyttää päivittään yli 125 000 matkustajaa. Asemalta lähtee noin 195 kaukojunaa ja 495 lähijunaa päivässä. Yliopistoalueella toimiva H-bahn on Saksan ainoa yksiraiteinen rautatie eli monorail. Se kuljettaa päivittäin noin 5 000 matkustajaa.
M/S Viking XPRS
Alus on suunniteltu Helsingin ja Tallinnan väliseen reittiliikenteeseen ja sillä on kaksi päivittäistä edestakaista vuoroa. Matka-aika on kaksi tuntia ja 30 minuuttia. Laivan kummi on iskelmälaulaja Paula Koivuniemi.
Kansikuvaus
thumb|upright=1.6|M/S Viking XPRS:n kansikartta.
Käyttöhistoria
Viking XPRS myöhästyi alkuperäisestä valmistumisaikataulustaan yli kahdella kuukaudella. Aker Yards syytti myöhästymisestä moottorintoimittaja Wärtsilää. 4. maaliskuuta 2008 saadun tiedon mukaan liikenteen oli tarkoitus alkaa Helsingistä 28. huhtikuuta kello 11.30.
Alukseen tehtiin muutoksia pian valmistumisen jälkeen, sillä sen sisätilojen ratkaisut eivät olleet toimivia ja laivasta puuttui yökerho kokonaan.
Condé Nast Traveler -lehti valitsi laivan maailman parhaaksi risteilyalukseksi keskisuurten risteilyalusten sarjassa. Tulosta kritisoi Cruise Business Review, joka huomautti, että kyseessä on matkustaja-autolautta eikä varsinainen risteilyalus.
Tammikuussa 2017 Viking XPRS siirtyi Landskronassa telakalle, jossa yleiset tilat ja hyttiosastot uudistettiin. Alus sai myös uudet potkurit. Telakkakäynnin ajan Helsinki–Tallinna-reitillä liikennöi M/S Rosella.
8.–24. tammikuuta 2020 Rosella tuurasi jälleen Helsinki–Tallinna-reitillä Viking XPRS:iä tämän telakkakäynnin aikana.
Laivan siirtäminen Viron lipun alle
Viking Line ilmoitti lokakuussa 2012, että se tekee Viking XPRS:llä mittavia kululeikkauksia siirtämällä laivan Viron lipun alle. Hyöty tulisi siitä, että Virossa palkat ja sosiaalikustannukset olisivat jopa 40 prosenttia alhaisemmat. Muutosaie kosketti yli kahtasataa työntekijää.
Laivan siirtäminen Suomen lipun alle
7. joulukuuta 2022 Viking Line Ilmoitti siirtävänsä Viking XPRS:n takaisin Suomen lipun alle. Syyksi Viking Line kertoi rekrytoinnin helpottamisen.
Ongelmat
Aluksella tapahtui 25. helmikuuta 2023 vesivahinko seitsemännellä kannella, jolloin vettä pääsi tulvimaan myös alemmille kansille aluksen takaosassa. Vesivahingosta kärsineet alueet, kuten ravintola, tyhjennettiin matkustajista.
Fluvannan piirikunta
Fluvannan piirikunta on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 27 270 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Palmyran kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1777.
Iranin vaakuna
250x250px|Iranin vaakuna|alt=Iranin vaakuna|pienoiskuva
Iranin vaakuna on Iranin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se on ollut käytössä vuoden 1980 vallankumouksesta lähtien. Sen on suunnitellut Hamid Nadimi.
Symboli koostuu neljästä kuunsirpistä ja miekasta. Kuunsirpit muodostavat tyylitellyn version arabiankielisestä sanasta Allah, ﺍﷲ. Kuvan viisi osaa symboloivat islamin viittä peruspilaria.
Vicky Leandros
Vicky Leandros (, syntyään, virallisesti Vicky Freifrau von Ruffin; s. 23. elokuuta 1949 Palaiokastrítsa, Korfu) on kreikkalainen laulaja, joka on tehnyt uransa pääasiassa Saksassa, jossa hän kuuluu aikakautensa menestyneimpiin säveltaiteilijoihin. Maailmanlaajuisesti hänen äänitteitään on myyty yli 55 miljoonaa kappaletta.
Lapsuus ja nuoruus
Vicky Leandroksen isä on muusikko Léandros Papathanasíou, joka on tehnyt uransa sekä Kreikassa että Saksassa taiteilijanimenään Leo Leandros. Vicky Leandros seurasi isänsä jalanjälkiä ja muutti Saksaan 1958. Hän opiskeli laulua, balettia ja kitaransoittoa. Hänen lapsuudenperheensä asui Hampurissa, kunnes hänen vanhempansa erosivat 1961. Hän kasvoi isänsä hoivissa Hampurissa ja kävi Wartenaun lukion.
Ura
Vicky Leandroksen esikoissingle "Messer, Gabel, Schere, Licht" (1965) menestyi hyvin Saksassa. Vuonna 1967 hän edusti Luxemburgin yleisradioyhtiötä Eurovision laulukilpailussa Wienissä ja ylsi sijalle neljä sävellyksellä "L’amour est bleu". Sävellyksen instrumentaaliversiosta tuli Paul Mauriatin tulkintana ikivihreä. Laulun suomenkielisen version "Rakkaus on sininen" tulkitsi Jukka Kuoppamäki vuonna 1968. Vicky Leandros itse levytti suurmenestyksensä seitsemällä kielellä. Muutamien menestyskappaleiden jälkeen hän osallistui jälleen 1972 Eurovision laulukilpailuun, tälläkin kertaa Luxemburgin edustajana. Edustuskappaleena oli Klaus Munron ja Leo Leandroksen sävelteos "Après toi" (saks. "Dann kamst du"), joka voitti kilpailun ja siitä tuli kansainvälinen suurmenestys. Singleä myytiin useana kieliversiona (engl. "Come What May") yli 5,5 miljoonaa kappaletta. "Après toin" Vicky Leandros levytti myös kreikaksi (”Μόνο εσύ”, "Móno esý", Yksin sinä, 1972).
pienoiskuva|vasen|pysty=0.8|Vicky Leandros Saksassa menestyi erinomaisesti myös korvamadoksi (saks. Gassenhauer, Ohrwurm) luonnehdittu "Theo, wir fahr’n nach Lodz", joka keikkui pitkään listaykkösenä julkaisuvuotenaan 1974. Kyseessä ei ole päivänhitti, vaan sävelteos, jolla on pitkä historia. Tulkinnallaan Vicky Leandros sai ilmentää säveltaiteellista monipuolisuuttaan.
Etenkin 1960-luvun lopulta 1980-luvun puoliväliin Vicky Leandros levytti useimmat singlensä paitsi saksaksi myös kreikaksi, englanniksi, ranskaksi, hollanniksi, japaniksi ja espanjaksi. Kyseisellä konseptilla hän niitti menestystä useissa maissa, kuten Ranska, Belgia, Kanada, Alankomaat, Espanja ja Japani sekä latinalainen Amerikka. Vicky Leandros oli television musiikkiohjelmien vakiokasvo, hän sai useita tunnustuksia ja myi kulta- ja platinalevyjä ympäri maailman.
Vuonna 1998 Vicky Leandros menestyi saksankielisellä tulkinnallaan "Weil mein Herz Dich nie mehr vergisst" Titanic-elokuvan tunnussävelmästä "My Heart Will Go On".
Vuonna 2000 Vicky Leandros tuotti ensimmäisen albuminsa, joka koostui hänen omista sävellyksistään. Albumi on nimeltään Jetzt!. Vuonna 2003 julkaistiin albumi Tragoúdi alliótiko (Τραγούδι αλλιώτικο), joka sisältää Vicky Leandroksen tulkintoja Míkis Theodorákisin lauluista. Theodorákis itse valvoi levyn tuottamista. Samana vuonna Leandros sai huomionosoituksen sekä Kreikan valtiolta Kreikan tunnetuksi tekemisestä että Kreikan ortodoksikirkolta köyhyyden vastaisesta työstä.
Vicky Leandros valittiin 2006 Pireuksen kunnanvaltuustoon sosialistipuolue Pasokin listalta. Hänen fokuksenaan oli alueen kulttuuriperinnön vaaliminen.
Yksityiselämä
Vicky Leandroksella on poika ensimmäisestä avioliitostaan. Toisen aviopuolisonsa Enno Freiherr von Ruffinin kanssa hänellä on kaksi lasta; kyseinen liitto alkoi 1986 ja päättyi 2005. Vuodesta 2012 Vicky Leandros on asunut jälleen Hampurissa. Hänen nuorin tyttärensä, Sandra von Ruffin, on näyttelijä. Leandroksesta tuli lokakuussa 2013 isoäiti, kun hänen vanhempi tyttärensä Milana synnytti pojan.
Cheshire (sarjakuvahahmo)
Cheshire (oikealta nimeltään Jade Nguyen) on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmon loivat Marv Wolfman ja George Pérez ja hän esiintyi ensimmäisen kerran New Teen Titans Annual #2 tarinassa vuonna 1983. Hahmo on tullut tunnetuksi Teinititaanien pitkäaikaisena kilpailijana ja vastustajana sekä Roy Harperin naisystävänä ja rakkaudenkohteena. Cheshire on yksi DC-universumin tappavimmista salamurhaajista. Hän on asiantuntija sekä kamppailulajeissa että myrkkyjen käytössä.
Taustaa
Jade Nguyen syntyi (väitetysti) ranskalaiselle isälle Andrê Chaumontille ja vietnamilaiselle äidille Anna Nguyenille. Jade Nguyenilla oli onneton lapsuus ja hänet myydään orjuuteen. Nuorena aikuisena isäntänsä tappamisen jälkeen kiinalainen vapaustaistelija Weng Chan adoptoi Jaden epävirallisesti, ja hän opettaa hänelle kaiken, mitä hän tietää sissisodankäynnistä. Hän hankkii tietoa myrkyistä Kruen Musendalta, kuuluisalta afrikkalaiselta salamurhaajalta, joka tunnetaan nimellä "sylkevä kobra", jonka kanssa hän on naimisissa kaksi vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Hän on Teinititaanien supersankarijoukkueen pitkäaikainen kilpailija. Kuitenkin, kun Roy Harper, alias jousiampuja Speedy, lähtee hallituksen salaiselle tehtävälle saada hänen luottamuksensa ​​ja luovuttaa hänet, he rakastuvat intohimoisesti. Hän kävelee ulos, koska hän tietää, ettei hän pysty antamaan häntä ilmi; Cheshire saa tietää Royn todellisen henkilöllisyyden vasta myöhemmin. Heidän romanssinsa tuloksena on tytär Lian, jonka Roy kasvattaa.
Palattuaan palkkasoturitapoihinsa jättäessään Lianin Royn luokse, Jade pelastaa Deathstroken hengen, jotta tämä voi auttaa häntä varastamaan ydinaseita Venäjältä yrittääkseen kiristää maailmaa. Todistaakseen, ettei hän bluffaa, hän hävittää kuvitteellisen Lähi-idän valtion Quracin perustelemalla, että koska Qurac on Onslaught-terroristien linnoitus, länsimaat ovat salaa kiitollisia. Cheshiren suunnitelmat epäonnistuvat, kun hänen tukikohtansa joutuu hyökkäyksen kohteeksi ja hänet pakotetaan pakenemaan. Myöhemmin hän perustaa oman tiiminsä, The Ravens.
Showcase '95 #8:ssa Jadella paljastetaan olevan veli nimeltä Luke Chaumont. Myöhemmin Cheshire liittyy vapaaehtoisesti Tartarukseen, Vandal Savagen luomaan ryhmään, jonka tavoitteena on tuhota Titaanit. Titaanien ja H.I.V.E:n vastakkainasettelun aikana Savage ampuu Cheshirea häiritäkseen Arsenalia. Hän toipuu, mutta hänet pidätetään rikoksistaan, mukaan lukien Quracin tuhoamisesta. Hänet tuomitaan elinkautiseen vankeuteen, ja Ravens tiimin jäsenet auttavat häntä pakenemaan. Arsenal kuitenkin pakottaa hänet takaisin vankilaan.
Lopulta Cheshire saa selville, että hänen biologinen isänsä on senaattori Robert Pullman, ja hän yrittää kiduttaa häntä ja tappaa hänet. Tätä tarkoitusta varten hän voittaa Lady Shivan ja suunnittelee suunnitelman käyttääkseen häntä lavastamaan oman kuolemaansa ja pakenemaan maasta tyttärensä kanssa. Jade sitoo Shivan, laittaa hänelle suukapulan ja lukitsee tämän autonsa tavaratilaan (joka on täynnä räjähteitä) toivoen, että viranomaiset löytävät aasialaisen naisen hiiltyneen ruumiin liekeissä olevasta hylystä ja uskovat, että Jade kuoli paetessaan senaattorin murhaa. Cheshiren epäonneksi Kissanainen ja Gypsy ilmestyvät ja vapauttavat Shivan, kun taas Metsästäjätär ja Musta Kanarialintu estävät Jadea murhaamasta senaattoria ja ottavat hänet kiinni. Kun Jade pakenee salamurhayrityksen paikalta, hän saa nyrkiniskun kasvoihin ja hänet heitetään ulos helikopterista, jolla Black Canary ja naiset pakenivat ​​välttääkseen joutumasta raivostuneen Shivan uhreiksi, jotta tämä ei hakkaa heitä kuoliaaksi.
Secret Six tarinassa Cheshiren poika tämän suhteesta Thomas Blaken kanssa siepataan. Catman lähtee murhaavalle kostoretkelle uskoen lapsen jo kuolleen vain löytääkseen sieppauksen järjestäneen miehen, joka on antanut pojan rakastavalle lapsettomalle pariskunnalle ja että kidnappaus itsessään oli kosto Cheshirelle hänen perheensä murhasta. Catman, tajuttuaan, että lapsi on parempi jättää sinne, missä hän on, ilmoittaa Cheshirelle, että heidän poikansa on kuollut. Tämä saa hänet surulliseen raivoon, kun taas Catman käskee poikaansa lepäämään rauhassa tapettuaan kaikki kidnappaajat.
Myöhemmin Cheshirestä tulee Deathstroken johtaman Titans-ryhmän jäsen. Heidän ensimmäinen tehtävänsä on murhata Ryan Choi. Yksi Deathstroken tavoitteista on pilkata häntä voittamaan hänen menetetty etunsa Lianin kuoleman jälkeen. Hän ottaa myöhemmin yhteyttä Royyn ja pakottaa hänet liittymään Deathstroken tiimiin, jotta he kaksi voivat tappaa Deathstroken. Cheshire rationalisoi, että Roy "on velkaa" hänelle Lianin kuolemasta, mutta vaikka näyttää siltä, ​​että Roy on ristiriidassa hänen kanssaan, se on osa Cheshiren suunnitelmaa. Myöhemmin Deathstroke ja hänen tiiminsä saapuvat Etelä-Tyynenmeren saarelle tappamaan kulttijohtajan Dragon sokeiden sotureiden areenalla; kuitenkin hänen tiiminsä Cheshire ja Roy pettävät hänet paljastaen, että he olivat työskennelleet Dragon kanssa. Cheshiren ja Royn suunnitelma epäonnistuu, koska Drago ei koskaan aikonut antaa Cheshirelle vapautta takaisin. Heidän yrityksensä voittaa Drago ja paeta epäonnistuvat surkeasti. Myöhemmin Drago selittää Cheshirelle, että hän tarvitsee perillisen, ja tämä aikoo tarjota hänelle sellaisen. Drago yrittää saada Cheshiren antamaan periksi, lukee hänen ajatuksiaan ja käyttää ajatuksiaan häntä vastaan. Deathstroke ja Titaanit pelastavat Cheshiren. Kun Drago on voitettu, Deathstroke antaa hänen elää ja Titaanit lähtevät saarelta. Cheshire ja Roy päättävät liittyä uudelleen Titaaneihin. Palattuaan labyrinttiin Deathstroke paljastaa heille, että hänen aikaisempia tekojaan käytetään luomaan "Methuselah Device" -niminen parantamiskone hänen kuolevalle pojalleen Jericholle. Parantaessaan Jerichon Deathstroke väittää, että kone voi myös herättää kuolleet henkiin, tarjoten Cheshirelle ja Roylle mahdollisuuden elvyttää Lian. Cheshire hyväksyy ehdotuksen, mutta Roy kieltäytyy sanoen, että hän on rankaissut itseään tyttärensä kuolemasta ja että Lian on paremmassa paikassa. Cheshire liittyy Tattooed Manin ja Cinderin kanssa taistelemaan muita Titaaneja vastaan ​​tuhotakseen Methuselah-laitteen. Cinderin uhrattua itsensä tuhotakseen Metusalahin, Cheshire lähtee ja kertoo Roylle, ettei hän koskaan anna hänelle anteeksi.
The New 52 -sarjassa Cheshire esiintyy ensimmäisen kerran Grifterissä liittoutuen Deathblow'n tiimin kanssa auttamaan Cole Cashia. Tällä aikajanalla hahmoa kutsutaan alun perin vain Nikoksi, ei Cheshireksi. Myöhemmin hän pettää Grifterin ja Deathblow'n paljastaen, että hän oli Helspontin salainen agentti, mutta myöhemmin he voittivat hänet, kun he yrittivät pysäyttää Helspontin suunnitelmat. Cheshire nähdään myöhemmin League of Assassins -järjestön jäsenenä, kun he aikovat värvätä Punahupun riveihinsä.
Cheshire esiintyy tarinassa Aquaman and the Others ja tekee yhteistyötä KGBeastin ja Mayhem-nimellä tunnetun terroristiryhmän kanssa varastaakseen laukaisukoodit Neuvostoliiton aikaiselle satelliitille, joka on täynnä ydinaseita pitääkseen maapalloa panttivankina lunnaita vastaan.
DC Rebirthissä Cheshire esiintyy yhtenä palkkionmetsästäjistä, jotka yrittävät tappaa Ihmenaisen. Cheshire on myös yksi Ninth Circlen palkkaamista salamurhaajista eliminoimaan Vihreän Nuolen. Myöhemmin hän yrittää tappaa Batmanin. Hänen sanotaan olevan yksi planeetan myrkyllisimmistä yksilöistä Mokkasiinikäärmeen ohella. He hyökkäävät Batmanin kimppuun junassa, ja tämä vastaa puhaltamalla itsensä alla olevaan järveen. Cheshire ja Mokkasiinikäärme kommentoivat hänen joustavuuttaan.
Arsenal jäljittää Chesiren Nightwingissä #43. Sanotaan, että he seurustelivat, mutta erosivat Jaden ilkeiden taipumusten vuoksi. Chesiren nähdään johtavan tehtävää League of Assassinsille tarkoituksenaan toteuttaa kaupungin laajuinen katastrofi, mutta Nightwing, Damian Wayne ja Roy tekevät tyhjäksi hänen suunnitelmansa.
Cheshire osallistuu salaa Roy Harperin hautajaisiin seisoen kaukana kaikista muista, takana. Hän näyttää sanoinkuvaamattomalta, mutta vuodattaa yhden kyyneleen, mahdollisesti katumuksena heidän viimeisestä vuorovaikutuksestaan. Hän esiintyy uudelleen Green Arrow -sarjakuvissa "Ninth Circlen" jäsenenä.
Cheshire esiintyi uudelleen Infinite Frontier -tapahtumassa, ja hänellä on nyt sama naamio kuin hänen Young Justice -vastineellaan. Takaumassa Jade esitetään pakenemassa ninjoja tyttärensä Lianin kanssa. Suojellakseen häntä Jade vei Lianin paikalliseen kirkkoon Gothamissa ja kutsui tuolloin nukkuvaa tyttöä Lotukseksi ennen kuin hän lähti takaisin yöhön. Tarinakaaren Catwoman #33-38 aikana Cheshiren on näytetty yrittäneen uudistua yhdessä Savinaaman ja Tulikärpäsen ja Knockoutin ohella. Yhdessä he auttoivat Kissanaista pelastamaan Alleytownin magistraatilta. Catwoman #38 -tarinassa Jade tapasi nyt teini-ikäisen tyttärensä Lianin. Tarinassa Harley Quinn Vol. 4 Annual Jade auttoi Solomon Grundya löytämään Harleyn, jonka Keepsake oli siepannut.
Cheshire on taitava käsitaistelija, ja hän on yksi DC-universumin taitavimmista kamppailulajimestareista. Hänet on koulutettu useisiin kamppailulajeihin, joita pidetään ikuisesti kadonneina. Lisäksi Cheshire on myös asiantuntija kolminivelakrobatiassa, joka käyttää tätä taitoa liikkuakseen nopeasti ja odottamatta sekä vahvistaakseen taistelukykyään. Hän käyttää tekokynsiä, jotka sisältävät useita eri myrkkyjä. Hän kohtelee aseita ja muita tarvikkeita samalla tavalla. Birds of Prey #63:ssa Musta Kanarialintu kutsuu häntä "maailman toiseksi tappavimmaksi salamurhaajaksi", jonka kärjessä on vain Lady Shiva. Aquaman and the Outsiders #11:ssä Cheshireä kutsutaan "vaarallisimmaksi elossa olevaksi naiseksi".
Maailmanpankki
Maailmanpankki on kansainvälinen finanssilaitos, johon kuuluvat Kansainvälinen jälleenrakennus- ja kehittämispankki (IBRD) ja Kansainvälinen kehitysjärjestö (IDA). Se perustettiin 1. heinäkuuta 1944.
Maailmanpankin tavoitteena on köyhyyden vähentäminen ja maailmanlaajuisen kestävän kehityksen edistäminen. Se lainoittaa jäsenmaiden sosiaalisia ja rakenteellisia uudistuksia, neuvoo hallituksia, antaa teknistä apua erilaisissa projekteissa sekä toimii yhteistyökumppanina yksityisen sektorin ja muiden kansainvälisten yhteisöjen ja rahoituslaitosten kanssa. Lisäksi Maailmanpankki pyrkii edistämään jäsenmaissaan hyvää hallintoa ja korruption vastaista toimintaa.
Historia
Maailmanpankki ja Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) luotiin toisen maailmansodan jälkeen Bretton Woodsissa pidetyissä neuvotteluissa 1. heinäkuuta 1944, joita johtivat Ison-Britannian puolelta John Maynard Keynes ja Yhdysvaltojen puolelta Harry Dexter White. Neuvotteluissa Yhdysvallat oli voima-asetelmissa niskan päällä ja Keynes joutui luopumaan monista ideoistaan kuten kansainvälisestä rahayksiköstä. Alun perin oli tarkoitus luoda myös Kansainvälinen kauppajärjestö, joka perustettiin vasta 1994 nimellä Maailman kauppajärjestö (WTO). Neuvottelujen tuloksena syntyneiden Bretton Woods -instituutioiden (Maailmanpankki ja IMF) toimenkuva on myöhemmin käynyt läpi lukuisia muutoksia.
Maailmanpankki perustettiin vuonna 1944 rahoittamaan Euroopan ja Japanin jälleenrakentamista. Alussa pankki keskittyi infrastruktuurin, kuten maanteiden, lentokenttien ja voimaloiden, korjaamiseen ja jälleenrakentamiseen. Japanin ja Euroopan maiden kehittyessä pankin huomio keskittyi kehitysmaihin. 1990-luvun alkupuolella pankki alkoi myöntää lainoja myös entisille itäblokin maille.
Suomen jäsenyys
Suomi liittyi Maailmanpankin jäseneksi 14. tammikuuta 1948. Maailmanpankilla ei ole toimipistettä Suomessa, vaan Suomella on edustaja Maailmanpankin Pariisin-toimistolla. Suomen suhteista Maailmanpankkiin vastaa ensisijaisesti valtiovarainministeriö, ja Suomen korkeinta äänestysvaltaa käyttää istuva valtiovarainministeri. Hänen varaedustajansa on istuva kehitysministeri. Suomi kuuluu Maailmanpankin päivittäisessä korkeimmassa päätöksenteossa Pohjoismaiden ja Baltian maiden yhteiseen äänestysryhmään, jolla on Maailmanpankin johtokunnassa yksi yhteinen, vuorotellen eri maista valittava edustaja.
Suomi sai 27. huhtikuuta 1966 Maailmanpankilta 20 miljoonan markan lainan tieverkoston kehittämiseksi.
Hallinto
Maailmanpankissa on 189 jäsenmaata, joista jokaisella on edustajansa pankin hallintoneuvostossa. Se kokoontuu kerran vuodessa varsinaiseen vuosikokoukseensa, joka pidetään yhdessä Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa. Hallintoneuvosto on delegoinut suurimman osan tehtävistään pankin johtokunnalle, johon kuuluu 25 jäsentä.
Maailmanpankin päämaja sijaitsee Washington DC:ssä Yhdysvalloissa. Nykyinen pääjohtaja on huhtikuussa 2019 valittu yhdysvaltalainen David Malpass.
Kritiikki
pienoiskuva|Maailmanpankin vastainen mielenosoitus [[Jakartassa vuonna 2004.]] Monet vasemmistolaiset pitävät Maailmanpankkia (ja Kansainvälistä valuuttarahastoa) liberaalin talouspolitiikan levittäjänä, kun taas monien liberaalien ja konservatiivien mielestä tällaiset maailmantalouden sääntelyelimet ovat liberaalin talouspolitiikan vastaisia ja lisäksi usein hyväksyvät kohdemaiden sääntelyn.
Taloustieteilijä Arnold Klingin mukaan IMF ja Maailmanpankki, kuten yleensä muutkin julkisen sektorin elimet, ovat oikeutettavissa teoriassa, mutta ne heikommin onnistuvat käytännössä ja myös aiheuttavat tahattomia sivuvaikutuksia. Esimerkiksi kehityksen pääesteet ovat protektionismi ja lahjonta, joten Maailmanpankki on Klingin mukaan turha. Myös The Wall Street Journalin Mary O’Grady on arvostellut Maailmanpankin ja IMF:n vääristävän markkinoita haitallisesti.
Vuoteen 2005 asti Maailmanpankkia johtaneen James Wolfensohnin on kehuttu lähentäneen Maailmanpankkia kansalaisjärjestöihin. Useiden oikeistolaisten kriitikoiden mukaan hän on liiaksi toteuttanut rikkaiden maiden äänekkäiden kansalaisjärjestöjen tahtoa sen sijaan, että olisi sijoittanut rahat sinne, missä niistä olisi eniten hyötyä kehitysmaille. Vasemmistolaiset taas näkevät Maailmanpankin usein yhä talouspolitiikalta liian liberalistisena.
Slade
Slade on brittiläinen rockyhtye, jonka alkuperäinen ja tunnetuin kokoonpano vaikutti vuodesta 1966 vuoteen 1991. Yhtye on alun perin kotoisin Englannin Wolverhamptonista. Sladen tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuvat muun muassa "Mama Weer All Crazee Now", "Gudbuy T’Jane", "Cum On Feel the Noize", "Merry Xmas Everybody", "Far Far Away", "My Oh My" ja "Run Runaway".
Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1966 nimellä The ’N Betweens, joka vuonna 1969 muutettiin muotoon Ambrose Slade. Vuotta myöhemmin nimi vaihtui kuitenkin lopulliseen muotoonsa Slade. Slade nousi suureen suosioon 1970-luvun ensimmäisellä puoliskolla, jolloin se julkaisi useita hittejä ja kaupallisesti menestyneitä albumeja. Slade oli huippuaikanaan maailman kaupallisesti menestyneimpiä yhtyeitä. Menestys alkoi hiipua 1970-luvun puolivälissä, vaikka yhtye nousi listoille vielä myöhemminkin. Alkuperäinen Slade hajosi vuonna 1991.
Vuonna 1993 alkuperäisjäsenet Dave Hill ja Don Powell perustivat Slade II -yhtyeen. Vuonna 2002 se jätti järjestysluvun nimestään pois, ja nykyisin yhtye tunnetaan jälleen nimellä Slade.
Alkuajat (1966–1968)
Yhtye aloitti The ’N Betweens -nimellä vuonna 1966. Kitaristi Dave Hill ja rumpali Don Powell olivat soittaneet samassa yhtyeessä jo parin vuoden ajan. Yhtyeeseen liittyivät myös laulaja-kitaristi Noddy Holder ja basisti Jim Lea. Samalla muodostui kokoonpano seuraavaksi lähes 30 vuodeksi.
Myöhemmin samana vuonna 1966 Van Morrisonin johtama Them-yhtye oli hajonnut kesken Yhdysvaltain-kiertueensa, ja ’N Betweensiä pyydettiin sen tilalle, mistä yhtye kuitenkin kieltäytyi. Yhtye julkaisi saman vuoden joulukuussa myös singlen, mutta "You Better Run" ei ollut suuri menestys, vaikkakin se oli Wolverhamptonin oman singlelistan ykkösenä yli kuukauden ajan. Yhtye saavutti suosiota keikoillaan kotiseutunsa lisäksi myös Lounais-Englannissa, Walesissa ja etenkin Skotlannissa. Myös silloisessa Länsi-Saksassa yhtye esiintyi monien brittiyhtyeiden tapaan.
1960-luvun lopulla The ’N Betweensille tarjottiin kahden kuukauden pestiä Bahamalta. Yhtye suostui, koska kukaan yhtyeen jäsenistä ei ollut aikaisemmin vieraillut yhtä eksoottisessa paikassa. The ’N Betweensillä oli normaalisti kaksi pitkää settiä illassa paikallisissa pubeissa, minkä lisäksi yhtye säesti monia muita esiintyjiä. Vierailu Bahamalla venyi erilaisten rahallisten epäselvyyksien vuoksi lopulta neljän kuukauden pituiseksi.
Levytysuran ensiaskeleet (1969–1970)
Englantiin palattuaan yhtye hankki levytyssopimuksen Fontana-yhtiöltä ja ryhtyi työstämään esikoisalbumiaan. Fontanan johtaja Jack Baverstock antoi yhtyeelle viikon aikaa kappaleiden äänittämiseen. Baverstock piti yhtyeen musiikista mutta vihasi sen nimeä ja ehtona levyn julkaisemiselle käski vaihtamaan sen uuteen. Baverstock ehdotti uudeksi nimeksi Ambrose Slade, ja vaikka se kuulosti yhtyeen mielestä naurettavalta, se otettiin käyttöön. Kerrotaan, että Baverstock olisi keksinyt nimen sihteeriltään, jolla oli tapana antaa nimiä tavaroilleen. Erään esineen nimi olisi ollut Ambrose ja erään toisen nimi Slade. Toisen teorian mukaan nimi olisi tullut eräästä elokuvasta, jossa oli ollut Ambrose Slade -niminen henkilö. Debyyttialbumi Beginnings julkaistiin lopulta vuonna 1969. Se sisälsi useita lainakappaleita, kuten Beatlesin ”Martha My Dear” ja Steppenwolfin ”Born to Be Wild”.
Suurimman menestyksen aika (1971–1975)
Single "Get Down and Get With It" muodostui yhtyeen ensimmäiseksi hitiksi, kun se nousi Britannian listalla kuudenneksitoista. Myöhemmin samana vuonna julkaistu single "Coz I Luv You" nousi brittilistan kärkeen kolmen viikon ajaksi. Tässä vaiheessa yhtye halusi kasvattaa faniryhmäänsä, ja luopui skinhead-imagostaan.
Seuraava single, vuoden 1972 tammikuussa julkaistu "Look Wot You Dun" oli jälleen suuri hitti nousten Britanniassa neljänneksi. Manageri Chas Chandlerin idea oli, kuten aikoinaan Beatlesilla, myös Sladella olisi aina hitti singlelistalla – kun aikaisempi putoaa sieltä pois, nousee seuraava tilalle. Yhtyeen mielestä kaksi edellistä hittiä olivat olleet kuitenkin liian kaupallisia, eivätkä sopineet konsertteihin. Näin ollen kesäkuussa julkaistu single "Take Me Bak ’Ome" oli tyyliltään rockimpi ja single nousi jälleen brittilistan kärkeen. Vuonna 1972 ilmestyi myös seitsemän kappaleen livelevy Slade Alive!, joka oli Sladen ensimmäinen menestysalbumi. Se nousi Britanniassa listan sijalle 2 ja menestyi hyvin ympäri Eurooppaa. "Mama Weer All Crazee Now" -singlen noustessa jälleen Britannian ykköseksi, alettiin yhtyettä kutsua jo uudeksi Beatlesiksi. Kyseisen singlejulkaisun aikoihin Slade aloitti ensimmäisen Amerikan-kiertueensa. Seuraava single "Gudbuy T’Jane" nousi brittilistan kakkoseksi marraskuussa 1972. Samassa kuussa aloitti yhtye vuorostaan Britannian-kiertueen lämmittelijöinään Thin Lizzy ja Suzi Quatro. Menestyksekkään vuoden kruunasi usein yhtyeen parhaaksi albumiksi kehuttu Slayed?, joka ylsi Britannian albumilistan kärkeen. Levy sisälsi Sladen viimeisimmät hitit "Mama Weer All Crazee Now" ja "Gudbuy T’Jane", sekä muun muassa Janis Joplin -coverin "Move Over". Tyyliltään albumi oli raskasta perusrockia, jolla solisti Noddy Holderin raspikurkkuääni oli vahvasti esillä. Slayed? pysyi Britannian albumilistalla pitkälle seuraavaan vuoteen.
thumb|left|Slade esiintymässä alankomaalaisessa TopPop-ohjelmassa 2. marraskuuta 1973. Tammikuussa 1973 julkaistiin singlenä kappale "Cum On Feel the Noize", joka saavutti jälleen kärkisijan Britanniassa. Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista ja siitä on tullut eräänlainen Sladen "tunnuslaulu". Myöhemmin 1980-luvulla yhdysvaltalainen Quiet Riot -yhtye levytti siitä menestyksekkäästi oman versionsa. "Cum On Feel the Noizen" julkaisun aikoihin aloitettiin uusi Amerikan-kiertue, jonka jälkeen järjestettiin ensimmäinen Australian-kiertue. Australiassa yhtye esiintyi suurilla ulkoilmalavoilla, joissa oli yleisöä useita kymmeniä tuhansia. Lämmittelijöinä yhtyeelle toimivat yhtyeet Status Quo, Lindisfarne, sekä Caravan. Yhtyeen imago oli hieman muuttunut, ja yhtye parodioi silloin suosittua glam rock -muotia kiiltävillä vaatteillaan. Myös Noddy Holderin tavaramerkki oli vaihtunut lippalakista silinterihattuun, johon hän kiinnitti peilejä, jotka synnyttivät valokiilan valonheittimen osuessa niihin. Slade osti vaatteensa liikkeestä, jonka omisti Freddie Bulsara -niminen henkilö. Hän löi itsensä hieman myöhemmin läpi Queen-yhtyeen laulajana, nimellä Freddie Mercury. Kesäkuussa 1973 julkaistu single "Skweeze Me, Pleeze Me" nousi Britannian listaykköseksi. Tyyliltään se oli hyvin samankaltainen kuin aikaisempi single "Cum on Feel the Noize".
4. heinäkuuta 1973 rumpali Don Powell joutui vakavaan auto-onnettomuuteen törmättyään tyttöystävänsä kanssa talon seinään, jolloin molemmat lensivät auton tuulilasin läpi. Tyttöystävä Angela Morris kuoli matkalla sairaalaan ja Powell itse vaipui koomaan usean päivän ajaksi. Powellin herättyä kolme viikkoa onnettomuuden jälkeen, hän ei muistanut onnettomuudesta mitään, ei edes kuollutta tyttöystäväänsä ja Powell kärsii muistihäiriöistä edelleen. Tragediasta huolimatta yhtye ei joutunut perumaan konserttejaan, sillä Powellin kuntoutuessa rumpuja soitti parilla heinäkuun 1973 keikalla yhtyeen basisti Jim Lean veli Frank Lea. Don toipui onnettomuudesta odotettua nopeammin ja uutta albumia ryhdyttiin äänittämään.
Syyskuussa 1973 julkaistu pianovoittoinen "My Friend Stan" -single, joka oli totuttua kevyempää musiikkia Sladelta, sijoittui Britannian singlelistalla toiseksi. Samoihin aikoihin "My Friend Stan" -singlejulkaisun kanssa julkaistiin yhtyeen ensimmäinen kokoelma-albumi Sladest, joka nousi jo totutusti listaykköseksi. Albumi sisälsi yhtyeen kaikki siihenastiset hittisinglet. Sillä on myös muutama kappale yhtyeen kahdelta ensimmäiseltä albumilta. Vuoden lopulla Slade esiintyi ensimmäisen kerran Suomessa, 5. marraskuuta Helsingin Messuhallissa. Konsertti oli vähällä peruuntua yhtyeen tiukan aikataulun vuoksi.
Vuoden lopulla joululaulu "Merry Xmas Everybody" nousi listaykköseksi ja kappaleesta muodostui suuri Slade-klassiko. Kappaleen iloinen ja optimistinen sävy loi uskoa noihin aikoihin syvässä lamassa painiskeleviin britteihin. Solisti Noddy Holder oli kirjoittanut kappaleen alun perin jo vuonna 1967, tuolloin tosin eri sanoilla. Slade julkaisi "Merry Xmas Everybodyn" useana jouluna vuoden 1973 jälkeenkin, kuten muun muassa peräkkäisinä vuosina 1980–1984.
Kesällä 1974 yhtye ryhtyi kuvaamaan elokuvaansa Flame, joka tuli elokuvateattereihin myöhemmin samana vuonna. Elokuva kertoi Flame-nimisestä yhtyeestä 1960-luvulla. Alun perin elokuvan piti olla parodia 1950-luvun brittiläisestä elokuvasta "The Quatermass Experiment", ja Noddy Holder olisi ollut pääosassa näytellen hullua tiedemiestä. Dave Hill asettui kuitenkin tätä vastaan, koska hirviö olisi syönyt hänet heti elokuvan alussa ja näin ajatuksesta luovuttiin. Sladen jäsenet huomasivat näyttelemisen olevan kovaa työtä. Erityisen vaikeaa näytteleminen oli muistiongelmista kärsineelle Don Powellille. Flamen ensi-ilta järjestettiin vuoden lopulla 1974 Lontoossa. Elokuva oli pienoinen pettymys Slade-faneille, jotka odottivat siitä The Beatles -tyylistä huumorielokuvaa. Flame sisälsi muun muassa väkivaltaa, minkä vuoksi se aluksi kiellettiin Britanniassa alle 18-vuotiailta. Flame on sittemmin saavuttanut kulttimainetta ja sitä pidetään jopa yhtenä kaikkien aikojen parhaista rock-elokuvista.
Flame-elokuvan soundtrack Slade in Flame julkaistiin samoihin aikoihin elokuvan ensi-illan kanssa, ja albumi oli parhaimmillaan -Britannian albumilistan sijalla kuusi. Tällä levyllä Sladen uusi aluevaltaus oli puhaltimien ja jousien käyttö, mikä aiheutti mielipiteiden vaihtelua fanien keskuudessa. Singlenä julkaistu, monien mielestä yhtyeen parhaisiin lauluihin kuuluva "Far Far Away" nousi singlelistan toiseksi.
Vuonna 1975 tuli markkinoille uusi single "Thanks for the Memory". Samana vuonna yhtye muutti Yhdysvaltoihin Amerikan-valloituksen toivossa. Loppuvuodesta julkaistu single "In for a Penny" antoi maistiaisia tulevasta levystä.
Menestys haihtuu (1976–1979)
thumb|right|Slade esiintymässä Oslossa 1977. Maaliskuussa 1976 julkaistiin Sladen uusi albumi Nobody’s Fools, joka sisälsi selvästi kokeilevampaa materiaalia, sillä albumi oli tehty enemmän amerikkalaisten musiikkimaulle. Levy sisältää reggae-, gospel- ja soul-vaikutteita, Sladelle tyypillisen rockin ollessa enemmän taka-alalla. Levyllä Slade käytti myös naispuolista taustalaulajaa. Ironisesti Nobody's Fools menestyi Yhdysvalloissa huonommin kuin aiemmat Slade-albumit. Britanniassa levy oli korkeimmillaan sijalla 14 ja yhtyeen suosio alkoi laskea. Nobody's Fools oli samalla viimeinen albumi, jonka julkaisi Polydor Records.
Slade palasi Englantiin vuonna 1977. Samana vuonna julkaistu heavy rock -vaikutteinen Whatever Happened to Slade? -albumi ei noussut Britanniassa listoille lainkaan. Punk ja disko olivat vallanneet musiikkimaailman, ja kuten monen muunkin vanhemman rockyhtyeen kohdalla, myös Sladen suosio romahti. Vuoden lopulla Elvis Presleyn muistolle omistettu sikermä "My Baby Left Me/That’s All Right" -single ylsi Britannian listan häntäpäähän. Albumin ja singlen julkaisi manageri Chas Chandlerin oma Barn-levymerkki. Samana vuonna kitaristi Dave Hill kohautti ajamalla päänsä kaljuksi.