cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petteri Koponen
FC Barcelona (2016–2018)
Kesäkuussa 2018 FC Barcelona ilmoitti, ettei se käytä optiovuottaan ja jätti sopimuksen uusimatta.
FC Bayern München (2018–)
Heinäkuussa 2018 uutisoitiin Koposen tehneen saksalaisen FC Bayern Münchenin kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Maajoukkue
Suomen koripallomaajoukkueen valmentaja Henrik Dettmann nosti Koposen maajoukkueeseen kesällä 2006. Koponen pelasi maajoukkueessa aluksi Petri Virtasen ja Teemu Rannikon takana. Rannikon loukkaantuessa vuonna 2007 Koponen joutui olemaan Suomen ykköstakamies vuoden 2009 EM-karsinnoissa. Hän suoriutui peleistä hyvin, vaikka Koposen omasta mielestä ottelu Bulgariaa vastaan oli huono. Koponen teki EM-karsinnoissa keskimäärin 13,8 pistettä ja antoi 2,7 syöttöä ottelua kohden. Viimeisessä ottelussa Italiaa vastaan Koponen teki 26 pistettä, mikä sivusi hänen entistä maajoukkueen piste-ennätystään.
Vuoden 2013 EM-kilpailuissa Koponen voitti turnauksen riistokuninkuuden ja sijoittui korisyttötilastossa toiseksi.
Koponen pelasi Suomen joukkueessa merkittävässä roolissa vuoden 2014 MM-kisoissa. Hän oli kisojen paras koriin johtaneiden syöttöjen antaja.
Pelityyli
Suomen maajoukkueen päävalmentaja Henrik Dettmannin mukaan Koponen pelaa yleensä pelinrakentajana, mutta hän pystyy pelaamaan myös heittävänä takamiehenä. Tosin pelatessaan heittävänä takamiehenä Koposelle tulee ongelmia, koska hän on tottunut olemaan enemmän pallon kanssa. Italiassa Koponen tuli tunnetuksi hyvästä puolustustyöskentelystään sekä energisyydestään, jonka hän toi kentälle tullessaan mukanaan. Koposelle tämä tuli yllätyksenä, sillä Suomessa häntä on yritetty saada puolustamaan enemmän. Lisäksi Koposelle on sanottu, että hänen pitäisi heittää enemmän, koska hän on hyvä heittäjä.
Yksityiselämä
Koposen äiti Sonja Koponen on entinen koripallon SM-sarjan pelaaja. Hän pelasi kolme kautta Helsingin Jyryssä 1970–1980-luvuilla. Biologisen isänsä Koponen tietää ainoastaan etunimeltä eikä pidä häneen yhteyttä. Koponen sai lapsen elämänkumppaninsa Linda Hatakan kanssa toukokuussa 2015.
Koponen valmistui Mäkelänrinteen urheilulukiosta 19-vuotiaana. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Urheilukoulussa vuonna 2008.
Koponen loukkaantui Barcelonassa 19. syyskuuta 2016 tapahtuneessa auto-onnettomuudessa.
Joukkuesaavutukset
Virtus Bologna
Espoon Honka
Himki BK
FC Barcelona
'''FC Bayern München
Stanolit
pienoiskuva|Tyypillinen kasvistanoliesteri molekyyli. Esterirakenne näkyy vasemmalla kuvassa "häntänä". Esterisidosta lukuun ottamatta rakenne on saman kaltainen kolesterolin ja muiden steroleiden kanssa, mutta rengasrakenteet stanoleissa eivät sisällä kaksoissidoksia. Stanolit ovat moninainen ryhmä steroidi alkoholeja. Kasveissa luonnollisesti esiintyviä stanoleita kutsutaan kasvistanoleiksi, eli fytostanoleiksi. Stanolit ovat rasvaliukoisia.
Kasvistanoleita
pienoiskuva|Steroidien (ja stanolien) rungon hiilten numerointi. Hiilten 5 ja 6 välinen sidos on stanoleilla yksöissidos kuten kuvassa. Vrt. kolesteroliin, joka ei ole stanoli, vaan steroli. Muun muassa seuraavat kasvistanolit ovat yleisiä luonnossa:
Elintarvikkeiden kasvistanolisisältö
Ihmiskeho ei tuota kasvistanoleita tai -steroleita, eikä niiden estereitä, vaan kaikki tulee ravinnosta. Tyypillisestä länsimaisesta ruokavaliosta stanoleita saadaan noin 50 mg per päivä, joista valtaosa on sitostanolia ja kampestanolia. Päivittäinen sterolien saanti puolestaan on 200–400 mg. Suurin osa stanoleista ja steroleista tulee kasviöljyistä, kuten oliiviöljystä ja pähkinöistä.
Lisättynä kasvistanoliestereitä löytyy muun muassa Raision Benecol-levitteistä, joiden stanoleista on 70 % sitostanolia ja 30 % kampestanolia. Eräässä tällaisessa levitteessä on 100 grammassa 9 g stanoliestereitä, jotka esteröimättöminä vastaavat 5.3 g stanoleita.
Vaikutus kuolleisuuteen
Kiistatonta näyttöä ei ole stanoleiden jatkuvan käytön toimivuudesta ateroskeleroottisten sydän- ja verisuonitautien ehkäisyssä tai käytön vähentävän kuolleisuutta näihin tauteihin. Huolimatta stanolien (ja sterolien) mahdollisesta haitallisuudesta näiden päätyessä verenkiertoon, on joissakin eläinkokeissa havaittu valtimonkovettumataudilta suojaava vaikutus ja siksi muun muassa EAS (European Atherosclerosis Society) suosittelee korkean riskin ryhmiin kuuluvia harkitsemaan stanolien käyttöä tarvittaessa, mutta kehottaa kiinnittämään huomiota pitkäaikaisiin kliinisiin tutkimuksiin pohjautuvan tiedon vähyyteen.
Riskiryhmät
Äärimmäisen harvinaisesta sitosterolemiasta kärsivien ei kannata käyttää stanoleita, sillä tauti johtaa stanolien kertymiseen vereen, jossa kohonneet pitoisuudet aiheuttavat ateroomien muodostumista.
Annostus
2 g stanoliestereitä päivässä on useimmiten suositeltu annos tiettyjen sydän- ja verisuonitautien riskiryhmään kuuluville henkilöille. Näillä määrillä ei ole havaittu pitkäaikaisissa kokeissa ihmisillä haittavaikutuksia. 1.5–2.4 g/päivä 1–2 viikon ajan vähentää enimmillään veren LDL-kolesteroli pitoisuutta 7–10 % erilaisissa ihmisryhmissä tyypillisesti ilman vaikutusta HDL pitoisuuksiin.
Stanolit kannattaa ottaa ruuan kanssa, sillä tämä tehostaa niiden kolesterolia alentavaa vaikutusta. Syynä on se, että misellien, joissa stanolit korvaavat kolesterolia, muodostus suolistossa vaatii muun muassa ruuan mukana tullutta rasvaa.
Jopa puolet lisättyjen stanolien käyttäjistä ei kuitenkaan käytä suositeltua 2 g/päivä määrää. Käyttö voi olla myös epäsäännöllistä. Keskimääräinen saanti käyttäjillä erään tutkimuksen mukaan oli vain 0.35–0.86 g/päivä.
Stanolien LDL-kolesterolia alentavan vaikutuksen on tutkittu olevan pitkäaikaista jatkuvassa käytössä: yli 10 % LDL:n stanolien aikaansaama lasku säilyy ainakin 1 tai 1.6 vuoden verran 2 tai 2.5 g päivittäisillä annoksilla. Lopetettaessa stanolien käyttö veren LDL-kolesterolitaso palaa entiselleen noin 1–2 viikossa.
Vaikutus LDL-kolesteroli ja kasvisteroli pitoisuuksiin
Kasvistanolit vähentävät kolesterolin päätymistä verenkiertoon ja sitä kautta ne laskevat veren LDL-pitoisuuksia. Stanolit vähentävät lisäksi suolesta vereen imeytyneiden kasvisterolien pitoisuuksia veressä. Stanolien sterolipitoisuuksia alentavia vaikutusmekanismeja ei tunneta kauttaaltaan.
Ravinnon mukana saadusta kolesterolista noin 50 %, 0.4–5 % kasvisteroleista ja 0.02–0.3 % stanoleista imeytyy suolistosta. Sterolien ja stanolien imeytymiseen vaikuttaa NPC1L1 proteiini, joka avustaa näiden molekyylien siirtymistä suolesta soluun.
Kehon oman tai ravinnon mukana tulleen kolesterolin (uudelleen) imeytyminen suolistosta edellyttää sitä, että kolesteroli muodostaa suolessa pieniä pisaroita (misellejä) sappihappojen avustamana. Stanolit syrjäyttävät kolesterolia näissä miselleissä, jolloin vähemmän kolesterolimolekyylejä imeytyy kehoon stanolien siis viedessä niiltä tilaa.
Lisäksi kasvistanolit aktivoivat maksan X reseptori (LXR) alfaa, LXR beetaa ja ABCA1 transportteria. Nämä pumppaavat suolen soluihin siirtynyttä kolesterolia pois soluista takaisin suolistoon.
Stanolien aikaan saamalla kasvisterolien vähentymisellä verenkierrossa voi olla merkitystä, sillä vereen päätyessään niitä pidetään veren kolesterolista riippumattomana sepelvaltimotautia aiheuttavana tekijänä. Kaksi ABC-transportteriproteiinia, ABCG5 ja ABCG8, erittävät suolen sisäpinnan soluihin imeytyneitä kasvisteroleita takaisin suoleen. Toimimattomat ABCG5- ja ABCG8-transportterit aiheuttavat mutaatiot johtavat siksi harvinaiseen sitosterolemiaan, johon liittyvät merkittävästi kohonneet veren kasvisteroliarvot, normaali tai lievästi kohonnut veren kolesterolipitoisuus ja suuri riski sairastua sepelvaltimotautiin verrattain nuorena.
Kasvistanolit tehostavat kerääntyvästi kolesterolin sisäsynteesiä estävien statiinien LDL-kolesterolia alentavaa vaikutusta, eli niiden yhteiskäyttö johtaa siten parempiin kolesteroliarvoihin kuin kumpikaan aine yksinään.
Muut vaikutukset
Stanolit eivät vaikuta veren HDL-kolesteroli, liporoteiini (a) ja PCSK9 pitoisuuksiin. Ne saattavat hieman madaltaa veren triglyseriditasoja erityisesti nillä henkilöillä keillä ne ovat koholla.
Arlan Kokshetau
Joukkue kaudella 2023–2024
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto
Lähde: EliteProspects
Prince Consort -luokka
Prince Consort -luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen vuosina 1860-1865 valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka.
Alukset
Luokan alukset tilattiin 91-tykkisinä toisen luokan linjalaivoina ja niiden muutostyöt panssarifregateiksi hyväksyttiin vuonna 1861. Valmistuessa luokan alukset oli varustettu parkkitakilalla ja ne muutettiin täystakilaisiksi vuonna 1866. Pelkin purjein alukset saavuttivat 10-12 solmun nopeuden.
Meishanin maanjäristys
Meishanin maanjäristys oli 17. maaliskuuta 1906 Taiwanissa tapahtunut maanjäristys, joka oli voimakkuudeltaan 7,1 momenttimagnitudia. Sen arvioidaan tappaneen noin 1 260 ihmistä, mikä tekee siitä Taiwanin historian kolmanneksi tuhoisimman maanjäristyksen.
Zeno Clash II
Zeno Clash II on ACE Teamin kehittämä toimintapeli. Peli on julkaistu huhtikuussa 2013 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Vaniljat
Vaniljat (Vanilla) on kasvisuku, joka kuuluu kämmekkäkasvien (Orchidaceae) heimoon. Siihen sisältyy muun muassa mausteena kasvatettu trooppinen orkidea vanilja (Vanilla planifolia).
Vaniljojen sukuun kuuluu reilut sata lajia. Vaniljat ovat kiipeileviä, ruohovartisia köynnöksiä, jotka voivat kasvaa joitakin metrejä pitkiksi. Vaniljoilla on ilmajuuria ja lehti jokaisessa varren nivelkohdassa. Lehdet ovat suuria, lyhytruotisia sekä möyheitä. Kukinto on terttu, jossa on muutamia tai monia kukkia. Kukat ovat usein isoja ja petalit sekä sepalit keskenään samanlaisia.
Vinjetti (grafiikka)
thumb|250px|Vinjettejä. Vinjetti ( "pieni viiniköynnös") on kirjan luvun alku- tai loppukoriste. Myös lehtien vakiopalstojen koristeena olevia kuvioita tai logoja kutsutaan vinjeteiksi. Vinjettien tarkoituksena on rytmittää tekstiä ja erottaa eri tekstiosuudet toisistaan.
Alun perin vinjetit olivat viiniköynnöstä kuvaavia ornamentteja, mistä sana on peräisin.
Pyhä Gregorius II
Pyhä Gregorius II (669–731) oli paavina 19. toukokuuta 715 – 11. helmikuuta 731. Hän oli syntyjään roomalainen. Hän julisti Leo III Isaurialaisen kirkonkiroukseen ikonoklasmin takia ja aloitti näin levottomuuksien sarjan, joka haittasi suuresti tulevien paavien valtaa.
Tyydyttymätön hiilivety
Tyydyttymättömiksi hiilivedyiksi kutsutaan alkeeneita ja alkyyneitä. Niissä on vähintään yksi kaksois- tai kolmoissidos. Tyydyttymättömät hiilivedyt reagoivat tyypillisesti additioreaktioilla. Fysikaalisilta ominaisuuksiltaan ne muistuttavat vastaavia tyydyttyneitä hiilivetyjä eli alkaaneja.
Marlon James
Marlon James (s. 24. marraskuuta 1970 Kingston) on jamaikalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Booker-palkinto romaanista A Brief History of Seven Killings vuonna 2015. James asuu Yhdysvalloissa. A Brief History of Seven Killings on hänen kolmas romaaninsa. Hänen aiemmat romaaninsa ovat John Crow’s Devil ja The Book of Night Women.
Patricia Hitchcock
Patricia ”Pat” Alma O’Connell (o.s. Hitchcock; 7. heinäkuuta 1928 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 9. elokuuta 2021 Thousand Oaks, Kalifornia, Yhdysvallat) oli Alma Revillen ja Alfred Hitchcockin tytär, heidän ainoa lapsensa. Isänsä lailla hänestä tuli ohjaaja, ja hän oli myös näyttelijä.
Pienenä lapsena Patricia halusi näyttelijäksi ja 1940-luvulla hän näytteli Broadway-produktioissa Solitaire (1942) ja Violet (1944). Hän valmistui Marymount High Schoolista Los Angelesista vuonna 1947.
Näyttelijänä Patricia Hitchcock muistetaan isänsä elokuvasta Muukalaisia junassa (1951), ja myös elokuvassa Psyko (1960) hänellä oli pieni rooli. Hänet nähtiin myös televisiosarjassa Alfred Hitchcock esittää.
Lotus 1-2-3
Lotus 1-2-3 on taulukkolaskentaohjelma, jonka Lotus Software julkaisi ensimmäisen kerran PC-DOS-käyttöjärjestelmälle vuonna 1983. Sittemmin se on toteutettu useisiin eri laitteisto- ja käyttöjärjestelmäympäristöihin.
Lotus 1-2-3:n ilmestyessä markkinoilla oli jo useita henkilökohtaisilla tietokoneilla toimivia taulukkolaskentaohjelmia, kuten VisiCalc ja Multiplan. Lotus 1-2-3:n erityislaatu – josta se sai nimensäkin – liittyi toisaalta taulukkolaskennan, tiedonhallinnan ja grafiikan toteutukseen samassa ohjelmistossa ja toisaalta PC:n ominaisuuksien parempaan hyödyntämiseen. Monet PC:n varhaiset ohjelmistot oli siirretty toisista laitteisto- ja käyttöjärjestelmäympäristöistä, mikä merkitsi PC:n ominaisuuksien vajaata käyttöä. Mitch Kapor ja Jonathan Sachs ohjelmoivat Lotus 1-2-3:n suoraan PC:n assembly-kielellä, jolloin koneen ominaisuudet saatiin tehokkaasti käyttöön.
Ohjelmasta tuli IBM PC:n läpimurtosovellus.
Lotus 1-2-3 -ohjelman kehitys loppui 2000-luvulla. Viimeisin versio, The Millennium Edition (versio 9.8), julkaistiin vuonna 2002. IBM ilmoitti kesällä 2013 ettei ohjelmistoa enää tueta. Vuonna 2022 ilmestyi ohjelmasta harrastelijapohjalta tehty käännetty versio Linux-ympäristöön.
Diego Rico
pienoiskuva|Diego Rico vuonna 2019. Diego Rico Salguero (s. 23. helmikuuta 1993 Burgos) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia.
Rico aloitti liigauransa kotimaassaan Real Zaragozan joukkueessa. Hän pelasi Segunda Divisiónissa kausina 2013–2016 yhteensä 102 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kevään 2015 neljässä nousukarsintaottelussa hän teki yhden maalin. Elokuussa 2016 Rico siirtyi Espanjan pääsarjassa pelaavaan Leganésiin, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 51 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Rico siirtyi heinäkuussa 2018 englantilaisseura Bournemouthiin, jossa hän pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 12 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän kuului suurimman osan kaudesta joukkueen vakiokokoonpanoon ja pelasi 27 valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 Rico jatkoi mestaruussarjaan pudonneessa Bournemouthissa ja pelasi pudotuspelit mukaan lukien 33 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Rico siirtyi kesällä 2021 espanjalaisseura Real Sociedadiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Espanjan liigassa 20 ottelua oltuaan kauden alussa yli kaksi kuukautta sivussa lihasvamman vuoksi. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua.
Murhasta tuli totta (albumi)
Murhasta tuli totta on Larharyhmän albumi.
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko eli Tyrvään vanha kirkko on noin vuosina 1506–1516 rakennettu myöhäiskeskiaikainen harmaakivikirkko Tyrväällä Sastamalassa. Se sijaitsee Rautaveden rannalla Kallialan kylän Vanhankirkonniemellä noin kolmen kilometrin päässä Vammalan keskustaajamasta. Kirkon sijaintipaikka kuuluu Suomen kansallismaisemiin, ja se muodostaa ympäristöineen valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Kirkko ei ole aktiivisessa käytössä, mutta siellä pidetään vihki- ja kastetilaisuuksia sekä kesäisin jumalanpalveluksia.
Isokostukset
Lajeja
Tulikostus on huonekasvina kasvatettu laji.
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko
Pyhän Olavin kirkko rakennettiin alkujaan vanhalle palvontapaikalle, jossa on mahdollisesti aiemmin ollut kaksikin puukirkkoa. Kirkko paloi 1600-luvun alkupuolella, jolloin sisustus jouduttiin rakentamaan käytännössä alusta. Kirkkoa käytettiin 1800-luvun puoliväliin, mutta Tyrvään kirkon valmistuttua vuonna 1855 se jäi autiokirkoksi. Pyhän Olavin kirkkoa korjattiin 1900-luvulla, ja sen paanukatto korjattiin talkoilla 1990-luvulla. Vain kolme viikkoa talkoiden valmistumisen jälkeen syksyllä 1997 murtovaras sytytti kirkon tuleen, ja puuosat ja sisätilat tuhoutuivat täysin. Kirkko korjattiin vuosina 1997–2003, ja korjaustyöt saivat kansallista huomiota. Mauri Kunnaksen Koiramäen joulukirkko keräsi talkoorahastoon yli miljoona markkaa. Taiteilijat Osmo Rauhala ja Kuutti Lavonen maalasivat sisätilat.
Pyhän Olavin kirkko on myöhäisgotiikan ajalta, ja sen suunnittelijana pidetään Huittisten mestaria. Kirkko on suhteellisen pieni, ja sen päädyissä on runsaasti koristelua. Kirkon eteläpuolella on asehuone ja pohjoispuolella sakaristo. Tuhopoltossa tuhoutuneet maalaukset olivat maalarimestari Andreas Löfmarkin käsialaa. Vanhaa esineistöä oli siirretty ennen tulipaloa Kansallismuseoon.
Rakentaminen
Suomen keskiaikaisia kivikirkkoja tutkineen Markus Hiekkasen mukaan Tyrvään Pyhän Olavin kirkko on rakennettu vuosien 1506 ja 1516 välillä. Hiekkasen mukaan kirkko kuuluu Manner-Suomen kolmannen sukupolven kivikirkkoihin, joita rakennettiin 1480–1550-luvuilla erityisesti Hämeeseen, Satakuntaan ja Pohjanmaalle. Ajanjakso sijoittuu myöhäisgotiikkaan. Kivikirkkoja rakennettiin tuolloin Suomessa paljon, vuosina 1500–1520 on ilmeisesti ollut käynnissä ainakin 30 rakennushanketta. Kalmarin unionin aikaiset levottomuudet lisäsivät kirkon merkitystä, ja rakentamista virkisti myös kirkon vauraus katolisena aikana. Uskonpuhdistus romahdutti vuoden 1527 jälkeen kirkon talouden ja kirkkojen rakentamisen.
Tyrvään Pyhän Olavin kirkon rakennusajankohdan vahvistavat kirkkorakennuksen piirteiden lisäksi kirjalliset lähteet. Kirkon tilikirjan mukaan seurakunta sai vielä 1500-luvun alussa hautaamisesta saman taksan kuin muut Turun hiippakunnan puukirkot. Vuosina 1506–1516 tilikirjassa ei ollut merkintöjä hautausmaksuista, mikä saattaa tarkoittaa, ettei tuona aikana kirkkoa käytetty hautaamiseen. Vuonna 1516 hautausmaksu oli noussut kolmesta viiteen hopeamarkkaan, joka on sama summa kuin muualla hiippakunnassa kivikirkkoon hautaamisesta. Lisäksi 1500-luvun alusta 1510-luvun lopulle seurakunta maksoi suuria summia muurareille, mikä myös osaltaan todistaa kivikirkon rakennustöistä.
Kirkko valmistui Kallialan kylän läheisyyteen Rautaveden saarelle, johon oli siltayhteys mantereelta. Paikka on arkeologisten löytöjen perusteella ollut palvontapaikkana jo tuhat vuotta ennen kristillistä aikaa, ja kivikirkon rakentamista edeltäneenä vuosisatana paikalla oli ollut mahdollisesti kaksikin puukirkkoa. Tyrväältä on löytynyt runsaasti rautakautisia jäännöksiä, ja asutus on vähitellen siirtynyt kirkon rakentamisseuduille rautakauden ja keskiajan vaihteessa, jolloin kirkon rakennuspaikalla olisi ollut kalmisto. Tyrväästä lienee muodostunut kappeli 1300-luvun lopulla, jolloin on ilmeisesti rakennettu ensimmäinen puukirkko, ja itsenäinen seurakunta siitä tuli 1504 tai 1520.
Tyrvään Pyhän Olavin kivikirkko valmistui aikanaan talkoovoimin, sillä keskiajalla laki määräsi jokaisen maata omistavan talollisen tuomaan työmaalle sekä tarvikkeita että työvoimaa. Talkoot eivät olleet siten täysin vapaaehtoisia. Kirkko rakennettiin lähiseudulta tuoduista kivistä, jotka muurattiin kalkkilaastin avulla paikoilleen. Ikkunoita kirkkoon tehtiin vain muutama.
Piispa Arvid Kurki tarkasti Tyrvään seurakunnan vuonna 1518, ja kirkko saatettiin vihkiä samalla matkalla. Kirkko omistettiin Pyhälle Olaville, jonka kultti oli voimakas Satakunnassa, jonne sen olivat tuoneet ruotsalaiset kauppiaat ja siirtolaiset. Tyrväälle pyhän Olavin palvonta oli levinnyt 1200-luvun lopulla.
Asehuone rakennettiin runkohuoneen valmistumisen jälkeen, mutta sen tarkkaa muurausajankohtaa ei tiedetä. Perimätiedon mukaan asehuoneen rakensi Nuutilan suku. Sen alla on suvun hautapaikka, minkä vuoksi jopa 1600-luku on mahdollinen.
Katolisesta kirkosta luterilaiseksi
Ruotsi irtaantui katolisesta uskosta vuoden 1527 Västeråsin valtiopäivien jälkeen. Muutos ei Pyhän Olavin kirkossa juurikaan näkynyt. Veistokset siirrettiin syrjemmälle, Maria-patsas poistettiin alttarikaapista, ja sivualttarit jäivät käytöstä. Esineistöä enemmän Suomessa puututtiin seremonioihin, pyhimysten palvontaan, anekauppaan, kasteeseen ja ehtoollistapaan.
Pyhän Olavin kirkko paloi 1600-luvun alkupuolella. Tulipalosta ei ole jäänyt kirjallisia lähteitä, mutta 1990-luvulla tehdyissä tutkimuksissa havaittiin merkkejä puuosien palamisesta. Kirkko vaurioitui palossa niin pahoin, että 1600-luvun puolivälissä sisustus jouduttiin rakentamaan käytännössä alusta. Sisätiloihin tehtiin rakennustöissä monia luterilaisia uudistuksia.
Autioituminen ja uudelleenkäyttö
thumb|Pyhän Olavin kirkon vanhoja sisätiloja lehteriltä alttarille. Kirkkoherra Antero Warelius löysi vuonna 1851 kirkon koillisnurkkauksessa olleesta syvennyksestä Kallialan seurakunnan tilikirjat vuosilta 1469–1524. Kyseessä ovat ilmeisesti ainoat keskiaikaa koskevat Suomesta löydetyt tilikirjat, ja ne on talletettu Valtionarkistoon. Warelius sai tilikirjoista paljon arvokasta tietoa vuonna 1853 julkaisemaansa Tyrvään pitäjänkertomukseen.
Muinaismuistoyhdistyksen viides taidehistoriallinen retkikunta vieraili Pyhän Olavin kirkossa kesällä 1892. Retkikunnan kertomus antaa täsmällisen kuvan senaikaisesta sisustuksesta, ja esimerkiksi Lars Sonck teki akvarellimaalaukset alttaripeilien paratiisin puutarhan kasviaiheista. Tyrvään seurakunta ehdotti vuonna 1896 kirkon muuttamista museoksi ja lahjoittamista Muinaismuistoyhdistykselle. Kirkko pysyi kuitenkin seurakunnan omistuksessa.
Kirkkoa alettiin korjata vasta 1960-luvulla, kun Museovirasto teki joitakin korjauksia ja suoritti alueella kaivauksia. Kirkon perustuksia vahvistettiin ja ikkunat uusittiin. Perustusten vahvistamisen yhteydessä löydettiin kirkon lattian alta useita vanhoja solkia ja soljen palasia, erilaisia koriste-esineitä sekä yli 700 tunnistettua rahaa vuosilta 1363–1921. Pääosa rahoista oli Ruotsin vallan aikaisia, parikymmentä Venäjän vallan ajalta sekä muutama tanskalainen ja anglosaksinen raha. Kansallismuseo tutki ja luetteloi kaikki korjauksen aikana löydetyt esineet.
Peruskorjaus ja paanukattojen uusiminen
thumb|Paanukattojen kunnostusta vuodelta 1997. Museovirasto alkoi suunnitella 1990-luvulla Pyhän Olavin kirkon katon, muurien ja osin sisätilojen kunnostamista. Samoihin aikoihin aloitettiin myös kirkon dokumentointi: ensimmäisenä kuvattiin paanukatto. Lisäksi dokumentoitiin kattotuolit ja ullakon puurakenteet. Museovirastossa oltiin jo 1990-luvulla huolissaan kirkon 1700-luvun sisustuksesta ja sen kunnosta. Sisustuksesta ehdittiin tehdä vain yleisiä kuvauksia, mutta tarkoituksena oli ollut piirtää ja kuvata huolellisesti puussa olevat yksityiskohdat.
Kirkkoneuvosto asetti maaliskuussa 1995 Pyhän Olavin kirkolle rakennustoimikunnan, jonka ajatus talkoista vahvistui sen vierailtua Elimäen kirkolla, jonka katto oli uusittu talkoilla. Vammalan seurakunnassa alettiin jo vuonna 1993 säästää kunnostusta varten, mutta hankkeen toteuttaminen talkoilla vaikutti silti taloudellisesti välttämättömältä. Seurakunnan, Museoviraston ja Kirkkohallituksen lisäksi varoja saatiin lopulta EU:n arkkitehtuurirahastolta. Pyhän Olavin kirkko ja neljä muuta suomalaista kohdetta saivat marraskuussa 1995 palkinnon EU:n arkkitehtuuriperinnön säilyttämisestä.
Paanukattotalkoista muodostui suururakka, ja sen käytännön järjestelyt olivat mittavat. Niiden aikana veistettiin 18 000 paanua, joissa päädyttiin käyttämään pääosin alkuperäistenkin paanujen materiaalina ollutta haapaa. Haapaa tarvittiin 330 kuutiota, ja Museovirasto edellytti, että paanut veistetään käsin, sillä se pidentää uuden katon elinikää.
Tuhopoltto
thumb|Kirkon päätyä tuhopolton jälkeen 1997. Haapapaanuista tehdyn eteläisen lappeen, asehuoneen ja sakariston katon valmistumista juhlittiin 31. elokuuta 1997, mutta jo kolme viikkoa myöhemmin 21. syyskuuta 1997 tuhopolttaja raunioitti kirkon. Tuli tuhosi käytännössä kaikki puuosat, sekä vanhan sisustuksen että uudet paanut. Palon tapahtuessa silloinen arkkipiispa John Vikström oli sattumoisin suorittamassa piispantarkastusta naapuriseurakunnassa Karkussa ja hän osallistui tapauksen henkiseen jälkihoitoon. Palon jälkeen keskusrikospoliisi (KRP) ja Vammalan poliisi perustivat tutkintaryhmän, jonka johto oli KRP:lla.
Tuhopolttaja, paikkakunnalla asunut 30-vuotias mies, otettiin kiinni lokakuussa 2002. Hän kertoi murtautuneensa kirkkoon etsimään ehtoollisviiniä, jota museokirkossa ei kuitenkaan ollut. Hän oli ehtinyt jo lähteä kirkosta, kun hän päätti mennä takaisin, ja hän sytytti kirkkoon penkkien alle kynttilöitä hävittääkseen sormenjälkensä. Polttaja kertoi olleensa tuohon aikaan sekavassa mielentilassa käytettyään pitkään alkoholia, lääkkeitä ja huumeita. Mies oli ollut pidätettynä jo palon jälkeen syyskuussa 1997, mutta hänet oli tuolloin vapautettu näytön puutteessa. Hän oli aiemmin syyllistynyt väkivalta-, omaisuus- ja huumausainerikoksiin, joiden vuoksi hän oli ollut vankilassa myös tuhopolttoa seuranneina vuosina. Poliisikuulusteluissa tekijä ei kertonut tuhotyölle uskonnollisia motiiveja. Tuhopolttaja sai tammikuussa 2003 viiden vuoden vankeustuomion törkeästä tuhotyöstä, ja hänet määrättiin maksamaan vakuutusyhtiölle ja seurakunnalle noin 1,3 miljoonan euron korvaukset. Korkein oikeus lievensi rikosnimikkeen tuhotyöksi ja polttajan vankeustuomio lyheni kolmeen vuoteen ja kolmeen kuukauteen.
Kirkon ainutlaatuinen 1700-luvun sisustus tuhoutui täysin. Palossa tuhoutuivat kirkossa olleet harvinainen barokkisaarnastuoli, alttariseinän triumfikrusifiksi, puiset penkkikorttelit ja lehterien peileissä olleet Andreas Löfmarkin 1780 maalaamat Kristuksen kärsimystä esittävät kuvat ja kuoritilassa olleet luomiskertomukseen ja paratiisiin liittyvät maalaukset sekä muutkin palavat osat. Vain kivi- ja tiilirakenteet säilyivät käyttökelpoisina.
Talvi- ja jatkosodan jälkeen, ennen Pyhän Olavin kirkkoa, Suomessa oli tulipalossa tuhoutunut tai vaurioitunut 27 kirkkorakennusta. Edellisen kerran oli tuhopolton kohteeksi joutunut Lentiiran kirkko Kuhmossa vuonna 1989.
Jälleenrakennus ja uudet maalaukset
thumb|Lähikuva kirkon talkootyönä tehdyistä paanuista. Suunnitelmat kirkon jälleenrakentamiseksi alkoivat heti palon jälkeen. Museoviraston pääjohtaja Henrik Lilius lupasi viraston tuen, ja noin kuukausi palon jälkeen arkkipiispa John Vikström toivoi, että kirkko rakennettaisiin tunnelmaltaan entisen kaltaiseksi. Kirkon ulkopuolen arkkitehtuurista ei juurikaan käyty keskusteluja, sillä kansallismaisemaan kuuluvan rakennuksen ulkoasu tultaisiin palauttamaan entiselleen. Sisätilojen uudelleenrakentamisen työryhmä asetettiin joulukuussa 1997.
6. syyskuuta
6. syyskuuta on ollut valtakunnallinen suomenhevosen päivä vuodesta 2007 lähtien. Suomen Hippos suosittaa liputtamaan päivänä suomenhevosen ja suomalaisen hevososaamisen kunniaksi.
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko
Jälleenrakennus ja uudet maalaukset
Sisätilojen jälleenrakentamiseen liittyneitä ongelmakohtia pohdittiin kansainvälisen asiantuntijajärjestön Icomosin Suomen osaston järjestämissä keskustelutilaisuuksissa. Sisätilojen uusimisessa jouduttiin pohtimaan muun muassa historiallisia, taidehistoriallisia, kirkkohistoriallisia, museaalisia ja teologisia tekijöitä. Kirkko haluttiin säilyttää paikkana, jossa voitaisiin järjestää seurakuntatilaisuuksia, ja samalla säilyttää kirkon historiallinen luonne. Työryhmä käytti suunnitteluvaiheessa yksityisten henkilöiden asiakirjoja, Museoviraston arkistoja ja konservaattori Viktor Lahden tekemiä piirustuksia.
6. syyskuuta
Aiheesta muualla
Katso myös: kalenteri ~ 5. syyskuuta, 7. syyskuuta
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko
Jälleenrakennus ja uudet maalaukset
Arkkitehti Ulla Rahola sai kesällä 1999 toimeksiannon uusien sisätilojen suunnittelusta. Häntä avustivat erityisesti arkkitehti Maija Kairamo, akateemikko Juha Leiviskä ja monet Museoviraston työntekijät. Taiteilijaprofessori Silja Rantanen puolestaan auttoi uuden saarnastuolin suunnittelussa.
Jälleenrakennusvaiheesta 1997–2003 tuli suorastaan kansallinen projekti. Seurakunnan hyväksymiä, Museoviraston ja arkkitehti Raholan suunnitelmia piirustuksia ryhtyi toteuttamaan joukko vapaaehtoisia ammatti-ihmisiä. Kuusi vuotta kestänyt jälleenrakentaminen onnistui keräysten ja lahjoitusten sekä kaikkiaan noin 1 200 hengen suuruisen talkooväen avulla.
Pyhän Olavin kirkon jälleenrakentamista kannattaneessa kansalaisliikkeessä oli mukana monia tunnettuja kulttuuri- ja talouselämän vaikuttajia. Tukijoista erityisesti kirjailija Mauri Kunnaksen panos oli huomattava. Koiramäki-sarjaan kuuluneen teoksen Koiramäen joulukirkko tuotto lahjoitettiin avustustilille. Otava-kustantamon antama lahjoitus ja teoksen tuotto toivat jälleenrakennusprojektiin yli miljoona markkaa. Kansalaisliike keräsi kaikkiaan 1,8 miljoonaa markkaa.
Heti palon jälkeen kirkko suojattiin väliaikaisella katolla ja pressulla. Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksen kiviosasto korjasi seinämuurit vuosina 1998–1999, ja sen jälkeen uudet paanut veistettiin talven 1999–2000 aikana. Paanukatto oli valmis syksyllä ja sisätilojen tynnyriholvikatto, valkoiseksi kalkitut seinät, ovet ja lattia joulukuussa 2000.
Ulla Raholan suunnittelemat sisätilat hyväksyttiin elokuussa 2000, ja sisätiloja alettiin rakentaa seuraavana vuonna. Rahola sai suunnittelutyöstään Pyhän Henrikin Säätiön vuoden 2010 kulttuuripalkinnon 5 000 euroa.
Sakariston puoleisessa lappeessa on teksti "Talkoilla rakennettu". Rahaa kului noin 1,14 miljoonaa euroa, ja ammatti-ihmisten apu ja talkootyö arvioitiin melkein yhtä suureksi eli miljoonaksi euroksi. Sui generis, vertaansa vailla, kuvasi arkkipiispa Jukka Paarma ihmisten talkoopanosta. Turun piispa Ilkka Kantola vihki kirkon uudelleen käyttöön 3. elokuuta 2003. Kirkosta on tullut myös matkailunähtävyys, jo jälleenrakennusvaiheessa siellä vieraili 100 000 matkailijaa. Kirkkoon saatiin entisöinnin yhteydessä myös uusi vaivaisukko, joka on lähellä pääovea.
Kirkkomaalausten maalaustyöt aloitettiin kesällä 2005, jolloin kirkko suljettiin yleisöltä. Vammalan seurakunnan päätös oli, että uusien maalausten piti välittää Raamatun sanaa ja niiden tuli pohjautua aikaisempiin maalauksiin. Maalausten tuli myös olla esittävää taidetta. Sisätilojen uudet maalaukset tekivät Kuutti Lavonen ja Osmo Rauhala. Kirkkomaalausprojekti oli sataan vuoteen suurin Suomessa. Edellinen jättihanke oli vuonna 1908 valmistunut Hugo Simbergin ja Magnus Enckellin tekemä työ Tampereen tuomiokirkossa.
Maalaustyöt alkoivat hitaasti, sillä teknisten ongelmien ratkaisemiseen meni noin vuosi. Luterilaisessa puulle maalaamiseen perinteessä oli pitkä katkos, ja taiteilijat joutuivat tutkimaan, mitkä värit kestäisivät puulla ja miten pinnat olisi pohjustettava. Rauhala tutustui Valamon luostariin ja Lavonen Arkangelin ikonimuseoon. Taiteilijat jakoivat työskentelyvaiheen niin, että Rauhala maalasi aamulla ja päivällä ja Lavonen illalla. Taiteilijat saivat urakan valmiiksi 28. heinäkuuta 2009, ja kirkko avattiin uudestaan käyttöön 15. elokuuta.
Arkkitehtuuri
thumb|Kirkon päädyn koristelua: porrasfriisi ja ruusukeristi. Kirkon suunnittelijana pidetään Huittisten mestaria, joka oli Ulvilan kirkon rakentaneen taalainmaalaisen mestarin opissa ollut muurari. Kirkon ulkomitat ovat 27,1 × 14,5 m, eli se on suhteellisen pieni. Muurauksessa käytetyt kivet ovat suuria ja eri kokoisia. Koillis- ja luoteiskulmissa on kulmakivet, jotka ovat tyypillisiä myöhäiskeskiajan Hämeessä. Seinässä on siellä täällä ulostyöntyviä kivilaakoja, joiden merkitystä ei tiedetä. Samanlaisia rakennelmia on Karkun vanhassa kirkossa ja Laukon kartanon kivirakennuksessa. Se vaikuttaa liittyvän tiettyyn rakennusmestariin.
Ikkunat ovat säilyneet poikkeuksellisesti alkuperäisen muotoisina ja kokoisina. Jopa niiden tiilipuitteet ovat säilyneet. Kuori-ikkunan lunetista löytyi 1960-luvulla pyöreä koristeaukko, jollaiset ovat harvinaisia Suomen kirkoissa. Pääsisäänkäynti on eteläseinällä ja sivusisäänkäynti länsiseinällä. Kumpikin sisäänkäynti on lähes alkuperäisessä asussaan.
Kirkon päädyissä on poikkeuksellisen runsas koristelu. Satakuntalaisille kivikirkoille tyypillisen koristekomeron porrasfriisi ja valkoiset ruusukkeet on muurattu 1510-luvulla. Niiden malli on otettu suoraan Ulvilan kirkosta, jossa päätykoristelu esiintyy ensimmäisenä Suomessa.
Kirkon eteläpuolella on asehuone ja pohjoispuolella sakaristo, jonka alla on pieni viinikellari. Alttarin alla on ollut kolme hautahuonetta. Sakaristo muurattiin samaan aikaan kuin runkohuone, mutta asehuone muurattiin myöhemmin, eikä sen tarkempaa ajankohtaa tiedetä. Sakariston koilliskulmassa on kulmakivi. Perustus nousee hieman maanpinnan yläpuolelle. Sakariston päädyssä on omaleimainen tiilikoristelu, ja sen sisätiloissa on suuret muurikomerot ja kaunismuotoinen itäikkuna. Runkohuoneen oviaukko on epäsymmetrisesti sijoitettu. Asehuoneessa on kulmakivet, ja siinä on kaksi oviaukkoa. Päätyseinässä on nauhakomerosta kohoava suurikokoinen ristikomero. Sekä asehuonetta että sakaristoa kattaa samanlainen levylakinen ristiholvi.
Kirkolle on alkujaan ollut tarkoitus muurata kaksi tiiliholvausta. Niitä ei kuitenkaan toteutettu, mutta jäljellä on muuripolvekkeet, joiden varaan ne piti tehdä. Korkea puuholvaus on Hiekkasen arvion mukaan tuhoutunut 1600-luvun alun palossa. Vuonna 1748 valmistui puinen tasalakinen tynnyriholvi. Samoihin aikoihin kirkkoon tehtiin Antti Piimäsen johdolla renessanssihenkinen koristeellinen paanukatto.
Vanhat maalaukset ja sisätilat
thumb|Kuori-ikkunan maalauksia. Sisätiloja laajennettiin ja maalattiin vuonna 1780, jolloin rakennettiin penkkikorttelit ja maalarimestari Andreas Löfmark maalasi lehterin kaiteisiin kahdeksan apostolien kuvaa, 19 kuvaa Kristuksen kärsimisestä ja Viimeisen tuomion. Kirkon perällä oli säilynyt myös aikoinaan käytetty vaimojen penkki.
Maalaukset oli toteutettu akvarellimaisen keveästi. Pohja oli vaaleaa liimamaalia, itse kuvat tehty ohuella temperasivelyllä. 1700-luvun tapaan sisätiloille oli tunnusomaista maalatun ja paljaan puupinnan dialogi, jota hallitsi sininen väri. Maaväripigmenttien lisäksi niissä käytettiin 1704 keksityllä menetelmällä valmistettua preussinsinistä, joka tuli noihin aikoihin muotiin.
Ennen viimeistä tulipaloa kirkon sisätilat olivat säilyneet 1700-luvun asussa. Kaunis saarnastuoli oli vuodelta 1646, ja penkit oli valmistettu 1664–1666. Sisustus uudistettiin muuten vuonna 1653 ilmeisesti luterilaisen teologian periaatteiden mukaan. Keskiajan kiinteistä rakenteista ei puolestaan ole juurikaan jäänyt tietoja. Luultavasti monien muiden myöhäiskeskiaikaisten kirkkojen tavoin kirkossa oli puinen pääalttari.
Keskiaikaisia maalauksia ei sisätiloista ole löytynyt, ja niiden oletetaan tuhoutuneen 1600-luvun alun tulipalossa. Ulkoseinistä sen sijaan on löytynyt muutamia kalkkimaalauksia, jotka lienevät peräisin rakentamisajalta. Runkohuoneen eteläikkunan luneteissa on kuvioaiheita ja ehkä vihkiristi ja sakariston päädyssä sahalaitakuviota. Kuori-ikkunan kaaressa on kuusisakarainen tähti ja sen yläpuolella risti. Vaikka niiden ympärillä ei ole näkyvissä kilpeä, merkit viittaavat Maunu III Särkilahden vaakunaan. Kuvion pohjoispuolella on ihmisen pää, jonka päähineen alta vaikuttaisi pursuavan kampaamattomat, kiharat hiukset. Se voi olla eräänlainen piispan muotokuva. Hiekkasen mukaan maalaus voidaan tulkita niin, että rakennushanke olisi saanut alkunsa piispa Maunun virka-aikana (1489–1500). Toisen tulkinnan mukaan muotokuvan päällä olisikin hiipan sijaan pyhimyskehä ja koko kuva viittaisi tuntemattomaan pyhimykseen.
Esineistö
thumb|left|upright|Kirkon [[Bernardino Sienalainen|Bernardino Sienalaisen veistos.]] Kirkkoa korjattiin jonkin verran vuonna 1965, jolloin tehtiin paljon arvokkaita esinelöytöjä. Kirkossa ollutta vanhaa esineistöä oli siirretty muualle ennen tulipaloa. Suomen kansallismuseon kokoelmissa on keskiaikainen alttarikaappi. Tyrvään uuteen kirkkoon siirrettiin krusifiksi, joka voi olla 1500-luvulta. Vuoden 1997 palossa tuhoutui puolestaan vuosien 1500 ja 1520 välillä tehty triumfikrusifiksi.
Kirkon veistoksista on säilynyt muun muassa useita veistoksia Preussista peräisin olevasta 1400-luvun alun alttarikaapista. Ne liitettiin 1600-luvun lopulla uuteen alttarilaitteeseen. Lisäksi erillisistä kaapeista on säilynyt seitsemän puuveistosta. Kansallismuseossa on muun muassa Suomessa ainutlaatuinen Bernandino Sienalaisen veistos. Kirkosta on säilynyt myös muun muassa Nürnbergissä vuonna 1485 painettu breviario ja Lyypekissä samoihin aikoihin painettu psalterium sekä saksalaistyylinen messukasukka.
Jälleenrakennuksen maalaukset
thumb|Kirkon talkootyönä tehtyjen lehtereiden maalaukset ovat [[Kuutti Lavonen|Kuutti Lavosen käsialaa. Pohjoinen lehteri.]] Pyhän Olavin kirkon sisätilojen maalaukset tekivät taiteilijat Kuutti Lavonen ja Osmo Rauhala. Rauhala maalasi alttarialueen luomiskertomuksen ja paratiisin sekä saarnastuolin. Lavosen osuus puolestaan käsitti lehtereiden kaidepeileihin toteutetut apostolit, viimeisen tuomion ja Kristuksen kärsimystien. Taiteilijoiden yhdessä maalaama pilari toimii alueiden yhdistäjänä. Kaikkiaan sisätiloihin tuli 101 työtä. Vaikka maalausten pohjana olivat 1700-luvun kuva-aiheet, kumpikin taiteilija toteutti omannäköistänsä taidetta.
Rauhalan tyyli perustuu ääriviivaan ja on pelkistettyä. Luomiskertomus on harvinainen teema suomalaisissa kirkoissa, ja Rauhala päätti kuvata sitä päivä päivältä yhden koko kertomuksen kattavan kuvan sijaan. Jumalan työkaluksi Rauhala valitsi sekstantin, joka on esillä neljännessä päivässä. Ihmisen hän sijoitti vasta lepopäivään, seitsemänteen päivään, ja kuvasi siihen jalanjäljet. Syntiinlankeemusta varten Rauhala sai inspiraation Mikael Toppeliukselta, joka oli maalannut Haukiputaan kirkkoon syntiinlankeemuskuvan yhteyteen suuren norsun. Rauhalan kuvassa urosnorsun syödessä omenaa maasta kasvaa pahuus, kasvi, jolla on silmät.
Lavosen tyyli puolestaan on ekspressiivistä ja rosoista. Hän on ottanut vaikutteita barokkitaiteesta, ja hän maalasi lehtereille 29 peiliin. Klassisessa via crucis -kuvasarjassa on 14 kuvaa eli asemaa, mutta Lavonen muutti hieman perinteistä dramaturgiaa. Hän esitti kaikki kolme Jeesuksen kaatumista matkalla Golgatalle, mikä taidehistorioitsija Helena Edgrenin mukaan muodostaa hienon sarjan ja tunnetilan.
Ristiinnaulitsemisessa Lavonen alkoi käyttää vahvaa kadmiuminpunaista, jota hän käytti myöhemmissäkin maalauksissaan. Se oli hiukan ristiriidassa taiteilijoiden yhteisen väripaletin kanssa. Sen jälkeen Rauhala lisäsi omiin keskeneräisiin töihinsä hieman okraa ja voimakkaampaa oranssia. Punaista väriä Lavonen käytti myös alttariseinän puoleisessa päätöskuvassa Noli me tangere, jossa Jeesus kohtaa Magdalan Marian. Ylösnousemus on kuvalaina Tizianilta, ja Pietàssa on myös kirkkotaiteen perinteistä näkemystä.
Päätylehterin peileissä on neljä evankelistaa, ja Markuksen ja Luukkaan välissä on viimeinen tuomio. Teos Viimeinen tuomio on suoraan keskikäytävän yllä, ja sen kirkosta lähtijä näkee viimeisenä. Kuvassa on vaaka, lilja ja lintu. Lilja kuvaa uudelleen syntymistä, ja se muodostaa ristin vaa’an selän kanssa. Pyhää henkeä kuvaava kyyhkynen laskeutuu puolestaan vaa’an toiseen reunaan.
Kirkon ympäristö ja kulttuurihistoriallinen merkitys
Kirkkoa ympäröi kiviaidalla rajattu kirkkotarha. Tarhan koillis- ja itäpuolella on hevoshaka, lännessä ja etelässä kulkee Kallialan kirkkotie. Vainajat haudattiin 1700-luvun loppuun saakka kirkkoon, ja itse kirkkotarha oli varsin pieni. Kun tarhan hautatila alkoi loppua, 1700-luvulla syntyi niin sanottu huonehautajärjestelmä. Talot rakensivat hautausmaan kiviaidan viereen omat huonehautansa. Ne olivat kivestä rakennettuja lautakatollisia huoneita. Tyrvään uuden kirkon valmistuttua huonehaudat alkoivat rappeutua, ja lopulta ne purettiin.
Kirkkotarhaan on kaksi sisäänkäyntiä. Länsipäädyn portti oli alun perin tarkoitettu maitse kirkkoon tulevia varten ja eteläpuolinen vesiteitse saapuvia varten. Monet tulivatkin kirkkoon kirkkoveneillä. Tyrvään seudun Museo- ja kotiseutuyhdistys on tallettanut kaksi kirkkovenettä rantaan hankkimaansa vajaan. Vaja on Sastamalan kaupungin omistuksessa, ja syksyllä 2019 ilmoitettiin, että se saa uuden katon huhtikuussa 2020.
Tien ja kirkkotarhan välissä on mahdollinen rautakautinen muinaisjäännös, josta löytyi vuonna 1995 tehdyn inventoinnin yhteydessä asuinpaikkaan viittaavaa kulttuurikerrosta. Kirkon eteläsivulla on edelleen Tyrvään seudun Kotiseutuyhdistyksen vuonna 1934 pystyttämä menneiden sukupolvien muistomerkki. Muistomerkki vaurioitui kirkon palossa syksyllä 1997, ja se entisöitiin kirkon korjauksen yhteydessä.
Kirkon ympäristöön kuuluu myös tiivis Kallialan ryhmäkylä ja sitä ympäröivät peltomaisemat. Ryhmäkylä on edelleen keskiaikaisella sijainnillaan, ja sen rakennuskanta muodostaa tiiviitä ryhmiä. Kylää reunustavat pellot, laidunmaat ja hakamaat.
Käyttö
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko on yksi Sastamalan seurakunnan kirkkorakennuksista, ja siellä järjestetään kesäisin jumalanpalveluksia. Se on jäänyt kuitenkin vakituisesta käytöstä, ja siksi se luokitellaan autiokirkoksi. Jumalanpalvelusten lisäksi Pyhän Olavin kirkossa järjestetään vihki- ja kastetilaisuuksia.
Kirkko on kesäisin auki kuutena päivänä viikossa, ja siellä on paikalla opas. Vierailijoita kirkolla käy myös vanhaan musiikkiin keskittyvän Sastamala Gregoriana -festivaalin aikana, sillä se on yksi tapahtuman konserttipaikoista.
Kulttuuriviitteet
Vammalasta kotoisin oleva kirjailija Mauri Kunnas on monissa lastenkirjoissaan osoittanut kotiseuturakkauttaan. Tuhopolton jälkeen julkaistun Koiramäen joulukirkko -kuvakirjan tuotto suunnattiin kirkon jälleenrakennustöihin. Teos kertoo Koiramäen Elsan ja Killen joulukirkkomatkasta. Kunnas on piirtänyt kirjan kuviin Pyhän Olavin kirkon vanhassa ulkoasussaan. Maisemat sekä sisäkuvat ovat tarkasti toistettu kirkon aidosta miljööstä, ja Kunnaksen piirtämät kirkkomenot ovat puolestaan historiallisesti uskollinen maaseutuvaltaisen Suomen tapakulttuurille.
Toimittaja ja kirjailija Pirjo Silveri kutsuttiin seuraamaan kirkon jälleenrakennusurakkaa, ja hän kirjoitti siitä teoksen Tyrvään Pyhän Olavin kirkko – Sata ja yksi kuvaa, jonka Kirjapaja julkaisi vuonna 2010. Teos keskittyy erityisesti maalauksiin ja maalausurakan taustoittamiseen. Kirja oli ehdolla vuoden kristilliseksi kirjaksi.
Timotheos (kenraali)
Timotheos (k. 354 eaa.) oli ateenalainen valtiomies ja kenraali, joka pyrki palauttamaan Ateenan suurvallaksi tekemällä siitä niin kutsutun toisen Ateenan imperiumin vahvimman valtion. Hän oli ateenalaisen kenraali Kononin poika.
Timotheos opiskeli Platonin Akatemiassa. Vuosien 378 ja 356 eaa. välillä hän toimi usein strategoksen virassa Ateenan ja Spartan välisissä sodissa ja johti Ateenan laivastoa. Tuohon aikaan Ateenan tavoitteena oli Deloksen meriliiton uudelleenherättäminen ja Ateenan merimahdin palauttaminen.
Timotheos kuoli Khalkiksella ja hänet haudattiin Kerameikokselle.
Karkausvuosi
Karkausvuosi on kalenterivuosi, johon on lisätty yksi tai useampi karkauspäivä, jotta kalenteri saadaan synkronoitua aurinkovuoden ja vuodenaikojen kanssa. Tämä on tarpeellista 365 päivän pituista kalenterivuotta käyttävissä järjestelmissä, koska aurinkovuosi on noin neljännespäivän pidempi kuin kalenterivuosi.
Eri kalentereissa
Kiinalaisessa kalenterissa karkausvuosi on joka kolmas vuosi, jolloin vuoteen lisätään ylimääräinen kuukausi.
Juutalaisessa kalenterissa karkausvuosi on joka 19. vuosi, jolloin vuoteen lisätään ylimääräinen kuukausi.
Hindukalenterissa karkauspäivien ja karkauskuukausien lisääminen ja vähentäminen tapahtuu epäsäännöllisesti.
Islamilaisessa kalenterissa karkausvuosi esiintyy 11 kertaa 30 vuoden jakson aikana. Tällöin vuoden viimeiseen kuukauteen lisätään yksi päivä.
Bahai-kalenterissa karkausvuosi esiintyy yleensä joka neljäs vuosi, jolloin vuoden kahden viimeisen kuukauden väliin lisätään viisi päivää.
Corpse paint
thumb|[[Behemoth-yhtyeen basisti Orion esiintymässä kasvoillaan corpse paint -maalaus.]] Corpse paint (suora käännös ) on varsinkin black metal -yhtyeiden käyttämä, yleensä mustavalkoinen kasvomaalaus. Yksinkertaisimmassa kasvomaalauksessa huulet ja silmänympärykset ovat mustat ja loppuosa kasvoista on valkoinen, joskus pingviinimaskin piirteitä. Vain muutamat yhtyeet, muun muassa Gorgoroth ja Ragnarok käyttävät muita värejä tehokeinona, yleisimmin punaista väriä antaakseen vaikutelman kasvoilla olevasta verestä.
Corpse paintin historia alkaa jo 1960- ja 1970-luvuilta. Joidenkin artistien kasvomaalaukset, kuten Kissin kabukimainen meikki ja Alice Cooperin musta silmämeikki muistuttavat jonkin verran nykyaikaista corpse paintiä. Psykedeelistä rokkia soittanut Arthur Brown käytti myös corpse paintia muistuttavia kasvomaalauksia 1960-luvulla. 1980-luvulla punk-yhtye The Misfits ja vampyyrikulttuuriin mieltynyt The Damned -laulaja Dave Vanian lanseerasivat omat versionsa corpse paintistä, mutta ensimmäiset varsinaiset black metal -aiheiset kasvomaalaukset nähtiin sveitsiläisen Hellhammer-yhtyeen jäsenillä ja tanskalaisen Mercyful Faten King Diamondilla. Myös brasilialainen Sarcofago käytti maalausta jo 1980-luvulla.
Muita tunnettuja corpse paintissa näyttäytyviä yhtyeitä ovat muun muassa Immortal, Dimmu Borgir, Mayhem, Celtic Frost, Powerwolf ja Darkthrone.
Psybient
Eräitä genren suosituimpia ja merkittävimpiä artisteja ovat muun muassa Shpongle, Entheogenic, Shulman, Ott, Third Ear Audio, Doof, Warp Technique, Yestegan chaY, Younger Brother, The Infinity Project, Pitch Black, The Mystery Of The Yeti, Celtic Cross, Hallucinogen.
George Adamski
George Adamski (17. huhtikuuta 1891 – 23. huhtikuuta 1965) oli puolalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi matkakuvauksistaan lentävien lautasten kyydissä, tarinoista matkoistaan Marsiin ja Venukseen sekä esittelemistään lentävien lautasten kuvista. 1930-luvulla Adamski muun muassa perusti Kaliforniaan esoteeris-kristillisen luostarin.
Adamski syntyi Puolassa, mutta muutti New Yorkiin alle kaksivuotiaana.