cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niskavuori (elokuva)
Arviot
Eräät arvioijat pitivät teosta melko turhana uudelleenlämmityksenä vailla omaperäistä tulkintaa. Dialogin vanhanaikaisuutta kavahdettiin ja teosta pidettiin turhan perinteisenä. Niskavuoren kuvallista ilmaisua pidettiin tyypillisen 1980-lukulaisena: kellertävää sivuvaloa, pitkää optiikkaa ja zoomauksia. Lavastus sai kiitosta yksityiskohtien tarkkuudesta ja näyttävistä miljöistä.
Heinäkuun 1992 televisioesityksen yhteydessä Katso-lehden kriitikko Antti Lindqvist kutsui elokuvaa pirttidraamaksi, jonka kantaviksi voimiksi osoittautuvat ”Wuolijoen selkeiden vastavoimien varaan rakentama dramaturgia” sekä ”Rauni Luoman yhtä aikaa herkkä ja luja roolisuoritus”. Lindqvist tuo esiin dialogin vanhahtavan mahtipontisuuden ja ulkokuvien niukkuuden. Hyvinä puolina hän mainitsee eräät vahvatunnelmaiset jaksot.
Pääosasuorituksia on kiitetty muidenkin kuin Jussilla palkittujen osalta. Esko Salmisen roolisuoritus on erään kriitikon mukaan ”lämpimän luja”, Satu Silvon ”luonnonraikas”.
Saale
Saale on Elben 413 kilometriä pitkä sivujoki, joka virtaa Saksassa Baijerin, Thüringenin ja Saksi-Anhaltin osavaltioissa. Se virtaa Jenan ja Hallen kaupunkien läpi. Se yhdistyy Elbeen Magdeburgin eteläpuolella. Saalen alajuoksulla on hedelmällistä maata, jossa viljellään vehnää, ohraa ja sokerijuurikasta.
The Supremes
The Supremes oli yhdysvaltalainen lauluyhtye, joka esitti popvaikutteista soulia ja oli suosionsa huipulla vuosina 1964–1967. Tuolloin se sai kymmenen singleään Yhdysvaltain singlelistan ykkössijalle. Supremes oli Motownin menestynein yhtye ja yksi niistä yhtyeistä, jotka toivat mustien lauluyhtyeiden musiikin laajan yleisön suosioon.
Detroitissa vuonna 1959 perustetun naistrion kokoonpanon muodostivat sen suosion huippuvuosina Diana Ross, Florence Ballard ja Mary Wilson. Yhtye jatkoi toimintaansa kokoonpanovaihdoksien jälkeen aina vuoteen 1977 saakka.
Historia
The Supremes sai alkunsa Detroitissa 1950-luvun lopulla. Northeastern High Schoolissa vuonna 1958 opiskelleet Diane (vuodesta 1964 alkaen Diana) Ross, Mary Wilson, Florence Ballard ja Betty Travis perustivat lauluyhtyeen nimeltä The Primettes, joka otti nimensä saman koulun poikien The Primes -lauluyhtyeeltä. Travis jätti yhtyeen pian keskittyäkseen koulunkäyntiin.
Ballard johtajanaan tytöt esiintyivät 16-vuotiaina ahkerasti ympäri Detroitia. Paikallinen pieni levymerkki Lu Pine julkaisi heidän ensimmäisen singlensä ”Tears of Sorrow / Pretty Baby” alkuvuonna 1960. Ross lauloi soolo-osat A-puolella ja Wilson B-puolella. Oman singlensä lisäksi tytöt lauloivat taustoja yhtiön muille artisteille, kuten Wilson Pickettille ja Eddie Floydille.
Smokey Robinson oli maininnut tytöille uudesta levy-yhtiöstä nimeltä Motown, joten he menivät sinne koe-esitykseen. Motownin johtaja Berry Gordy piti Primettesien esityksestä, mutta suositteli että tytöt kävisivät ensin koulunsa loppuun. Ross halusi kuitenkin heti laulajanuralle, joten hän alkoi hengailla Motownin toimistolla auttelemassa sihteereitä ja muita työntekijöitä parhaansa mukaan. Tytöt pääsivätkin laulamaan taustoja Marvin Gayen varhaisilla singleillä.
Kun Motown alkoi saada listamenestystä The Marvelettesin ja Mary Wellsin myötä, myös Primettes kutsuttiin levyttämään. Ballard oli tällä välin vaihtanut yhtyeen nimeksi The Supremes. Motown teki tyttöjen kanssa levytyssopimuksen tammikuussa 1961. Tuolloin neljäntenä jäsenenä mukana ollut Barbara Martin jätti pian yhtyeen mentyään naimisiin, joten Supremes jatkoi triona.
Motownin laulunkirjoittajat alkoivat kirjoittaa Supremesille lauluja nopeassa tahdissa. Yhtyeen ensimmäinen single ”I Want a Guy” julkaistiin maaliskuussa 1961. Se ei vielä menestynyt listoilla, kuten eivät seuraavatkaan singlet. Kun Brian Holland, Lamont Dozier ja Eddie Holland tulivat kirjoittamaan yhtyeelle lauluja, alkoi sen ennennäkemätön hittisarja. Heidän ensimmäinen pop-listaykkösensä oli ”Where Did Our Love Go?” heinäkuussa 1964. Menestyksen seurauksena Motown alkoi keskittyä hittien tehtailuun ensisijaisesti Supremesille. Tytöt pantiin myös tyylikouluun, jossa heistä tehtiin mahdollisimman elegantteja ja kauniita niin lavalla kuin sen ulkopuolellakin sekä salonkikelpoisia esiintymään missä tahansa hienoissa tilaisuuksissa. Gordy suuntasi Supremesin tietoisesti valkoiselle nuorelle naisyleisölle, joten yhtyeen kappaleet olivat tyyliltään popin ja soulin välimaastossa, ja niiden sanoitukset käsittelivät rakkautta.
Supremesin ensimmäistä ykköshittiä seurasi neljä lisää: ”Baby Love”, ”Come See About Me”, ”Stop! In the Name of Love” ja ”Back in My Arms Again”. Joulukuusta 1964 alkaen yhtye esiintyi televisiossa kahden vuoden aikana yhteensä 21 kertaa. Vasta kesällä 1965 heidän ykkösputkensa katkesi, kun ”Nothing But Heartaches” jäi listasijalle 11. Sitä seurasivat kuitenkin vuosina 1966–1967 uudet H-D-H-kolmikon kirjoittamat ykköshitit ”You Can’t Hurry Love”, ”You Keep Me Hangin’ On”, ”Love Is Here and Now You’re Gone” ja ”The Happening”.
Berry Gordy halusi korostaa Diana Rossin asemaa Supremesissa ja valmistella tätä soolouralle, joten hän antoi Rossille erityiskohtelua ja useimmat soololauluosuudet sekä muutti vuonna 1967 yhtyeen nimeksi ”Diana Ross and the Supremes”. Kun Florence Ballard alkoi juoda, lihoa ja myöhästellä harjoituksista ja esiintymisistä, Gordy erotti hänet heinäkuussa 1967, ja tilalle otettiin Cindy Birdsong. Ballardin sooloura ei onnistunut, ja hän kuoli rahattomana sairauskohtaukseen vuonna 1976.
Diana Ross aloitti soolouransa tammikuussa 1970 ja jätti Supremesin. Hänen tilalleen otettiin Jean Terrell. Ross menestyi hyvin soolourallaan, ja hänestä tuli yksi 1970-luvun suosituimmista naislaulajista.
Supremes sai vielä useita top-10-hittejä 1970-luvun aikana. Terrell lähti yhtyeestä vuonna 1973, ja hänen tilalleen otettiin Scherrie Payne. Cindy Birdsongin tilalle tuli ensin Lynda Laurence, ja hänen toisen lähtönsä jälkeen Susaye Green. Yhtye lakkautettiin vuonna 1977.
Mary Wilson julkaisi sooloalbumin vuonna 1979 ja kuvaili Supremes-vuosiaan kahdessa elämäkerrassaan, joista ensimmäisestä tehtiin menestynyt musikaali Dreamgirls.
Supremes nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1988.
Ross, Wilson ja Birdsong esiintyivät vielä kerran yhdessä Motown 25 -erikoisohjelmassa vuonna 1983. Vuonna 2000 kolmikko suunnitteli yhteistä kiertuetta, mutta he eivät tulleet enää toimeen keskenään, joten Ross otti kiertueelle Lawrencen ja Paynen. Kiertue ei kuitenkaan kerännyt yleisöä, joten se keskeytettiin muutaman konsertin jälkeen.
Laosin lippu
thumb|300px|Laosin lippu mittasuhteet: 2:3 Värien symbolit:  symboloi maan sisällissodassa   1953-1975 vuodatettua verta  kuvaa hyvinvointia. Valkoinen kehä symboloi vallankumouspuolueen työtä kansan hyväksi Laosin lippu on Laosin demokraattisen kansantasavallan virallinen lippu. Lipun punainen väri kuvaa itsenäisyyden vuoksi vuodatettua verta, sininen rikkautta sekä valkoinen ympyrä kuuta Mekong-joen yllä ja maan ykseyttä. Lippu oli aiemmin kommunistisen Pathet Lao -puolueen lippu. Se otettiin käyttöön 2. joulukuuta 1975, kun puolue kaappasi vallan maassa.
Aiempi lippu
thumb|250px|Laosin kuningaskunnan lippu (1952–1975). Vuosien 1952 ja 1975 välillä maan lippuna oli punainen lippu, jonka keskellä oli valkoinen kolmipäinen norsu. Norsu seisoo siinä kolmikerroksisella jalustalla, ja sen yläpuolella on yhdeksänkerroksinen päivänvarjo. Valkoinen norsu on tavallinen kunkaallisuuden symboli Kaakkois-Aasiassa. Sen kolme päätä viittaavat Vientianen, Luangprabangin ja Xiengkhoungin kuningaskuntiin, joista maa perustettiin. Yhdeksänkerroksinen päivänsarjo taas on kuninkaallinen symboli, joka on peräisin buddhalaisuuden mytologiasta.
Owl City
Owl City on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Adam Youngin perustama eletronic/synthpop -projekti. Hän perusti sen vuonna 2007 Owatonnassa, Minnesotassa. Young loi projektin tehtyään musiikkia vanhempiensa kellarissa. Adam Young levitti musiikkiaan MySpacen kautta ennen kuin solmi levytyssopimuksen Universal Republicin kanssa. Owl City on tehtynyt musiikkia mm. elokuviin Räyhä-Ralf, Croodit ja Smurffit 2.
Owl City tuli tunnetuksi singlensä "Fireflies" ansiosta, joka ylsi top 25 -listojen kärkeen monessa maassa, myös Suomessa.
Tummamyrskyliitäjä
Tummamyrskyliitäjä (Macronectes halli) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva merilintu. Se luokiteltiin aikaisemmin isomyrskyliitäjän alalajiksi, mutta erotettiin omaksi lajikseen vuonna 1966.
Mulde
Mulde on Elben 124 kilometriä pitkä sivujoki joka virtaa Saksin ja Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa.
Tummamyrskyliitäjä
Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 90 cm ja paino 4,5 kg. Erona isomyrskyliitäjään on nokan punertava kärki.
Mulde
Mulden alkulähteet ovat Erzgebirgen vuoristossa lähellä Tšekin rajaa. Joki syntyy itse asiassa kahdesta haarasta Zwickauer Muldesta ja Freiberger Muldesta, jotka yhdistyvät Colditzissa.
Joki virtaa Colditzista luoteeseen ja matkan varrella siihen on padottu Mulden tekojärvi. Mulde yhdistyy Elbeen Roßlaussa.
Tummamyrskyliitäjä
Esiintyminen
Pesii Australian eteläosan saarilla ja mahdollisesti myös Antarktiksella. Pesii pohjoisempana kuin isomyrskyliitäjä.
Ravinto
Iso- ja tummamyrskyliitäjiä kutsutaan Antarktiksen korppikotkiksi niiden ruokailutapojen takia. Ne partioivat rantoja etsien raatoja. Ne tappavat ja syövät myös pingviinien ja muiden merilintujen poikasia ja huonokuntoisia aikuisia.
Fatu Huku
Fatu Huku on saari Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. Se kuuluu Marquesas-saarten saariryhmään. Fatu Huku sijaitsee Hiva Oan ja Nuku Hivan saarten välissä. Saarella ei ole tiettävästi ollut koskaan ihmisasutusta.
Mika Hannula (kriitikko)
Mika Hannula on tutkija, kriitikko ja kuraattori. Hän väitteli tohtoriksi Turun yliopiston valtio-opin laitokselta vuonna 1997. Hän on toiminut Kuvataideakatemian rehtorina (2000–2005), kuvataiteen ja taiteellisen tutkimuksen professuureja hän on hoitanut Kuvataideakatemiassa ja Göteborgin yliopistossa. Hannula konsultoi Helsinki Contemporary taidegalleriaa ja on kirjoittanut kuvataidekritiikkejä muun muassa Taide-lehteen, Neue Bildende Kunst-lehteen, Siksi-lehteen (myöhemmin NU), Paletten-lehteen sekä lukuisiin näyttelyjulkaisuihin. Hän on myös kuratoinut useita näyttelyitä Suomessa ja Euroopassa. Hannulalta on julkaistu tutkimuksia Suomesta ja suomalaisuudesta, taiteellisen tutkimuksen metodologiasta ja teoriasta sekä nykytaiteesta.
The Puppy Channel
The Puppy Channel oli lyhytaikainen yhdysvaltalainen televisiokanava. Sen ohjelma koostui ainoastaan koiranpentuja käsittelevästä kuvamateriaalista. Kanava aloitettiin vuonna 1997.
Irlantilainen kansanmusiikki
thumb|Irlantilaisia muusikkoja soittamassa pubissa [[Doolinissa.]] Irlantilainen kansanmusiikki on enimmäkseen tanssimista varten tehtyä musiikkia, mutta siihen kuuluu myös balladien perinne.
Historia
Irlantilaisen kansanmusiikin juuret ovat kelttiläisessä musiikissa, joka tuli Irlannin saarelle 2000 vuotta sitten. Sitä kautta irlantilaisella musiikilla on yhteyksiä itämaiseen musiikkiin, ja esimerkiksi irlantilaisen harpun on arveltu olevan peräisin Egyptistä.
Irlantilainen kansanmusiikki siirtyi sukupolvelta toiselle vain kuulonvaraisesti vuoteen 1762 asti, jolloin lauluja alettiin kerätä ja kirjoittaa virallisesti muistiin. Dublinissa sijaitsevassa Irlannin kansanmusiikin arkistossa on nykyisin maailman suurin kansanmusiikin kokoelma.
Kansanmusiikki on Irlannissa ollut aina tärkeää niin maaseudun kuin kaupunkienkin asukkaille. Kun Irlannin kansallisaate vahvistui 1800-luvun lopulla, kiinnostus maan omaan kansanmusiikkiin lisääntyi entisestään. Uusi suosion kausi alkoi amerikkalaisen folkmusiikin suosion nousun yhteydessä 1960-luvulla ja jatkuu edelleen. Irlantilaisella kansanmusiikilla oli myös oma vaikutuksensa amerikkalaiseen folkiin.
1900-luvun lopun irlantilaiset rock- ja punkmuusikot, kuten The Pogues ja Flogging Molly ovat usein käyttäneet perinteisiä folkelementtejä musiikissaan.
Maailman suurin irlantilaisen kansanmusiikin festivaali on Fleadh Cheoil na hÉireann (‘Irlannin musiikkifestivaali’), jossa vierailee vuosittain yli 400 000 kävijää.
Piirteet
thumb|Irlantilainen [[säkkipilli on perinteinen irlantilainen soitin.]] Perinteisiä irlantilaisia soittimia ovat viulu, bodhrán-rumpu, puinen huilu, tinapilli, irlantilainen säkkipilli ja irlantilainen harppu. Niiden lisäksi 1900-luvun aikana suosituiksi tulivat myös harmonikka, kitara, banjo ja busuki.
Irlantilaisessa kansanmusiikissa yleisesti käytettyjä tahtilajeja ovat 12/8 ja 6/8 (jig), 4/4 (reel) ja 9/8, mutta myös polkan 2/4:ää sekä masurkan ja valssin 3/4:ää kuulee. Jokaiseen tahtilajiin liittyy tietty perinteinen tanssi.
Sean nós on perinteinen irlantilainen yhden laulajan balladi ilman säestystä. Sean nós -laulut lauletaan yleensä iiriksi mutta nykyisin joskus myös englanniksi.
Westminsterin silta
thumb|Westminsterin silta. Taustalla [[Westminsterin palatsi|parlamenttitalo]] Westminsterin silta on Thames-joen ylittävä silta Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Silta yhdistää pohjoisella puolella olevan Westminsterin eteläpuolella olevaan Lambethin kaupunginosaan.
Nykyinen silta on jo toinen samalla paikalla. Ensimmäinen silta valmistui 1746, mutta sitä jouduttiin korjaamaan vakausongelmien vuoksi ja avattiin liikenteelle vasta 1750. Sillan turvallisuus aiheutti kuitenkin jatkuvia huolia ja kustannuksia. Päätös kauniina pidetyn sillan uudellenrakentamisesta tehtiin 1853.
Uuden sillan suunnittelussa pidettiin tärkeänä sen yhteensopivuutta vieressä sijaitsevan goottilaistyylisen Westminsterin palatsin kanssa. Sillan rakentaminen aloitettiin 1854 ja se avattiin liikenteelle 1862. Vuonna 1970 silta maalattiin pääosin vihreäksi, joka on viereisessä palatsissa istuvan parlamentin alahuoneen kokoussalin teemaväri. Sen vastakohta on punainen Lambethin silta, joka ylähuoneen kokoussalin teema väri.
Westminsterin sillalla on Thamesin silloista kaikkein matalin alitus. Se kärsikin tammikuussa 2001 melkoisia vahinkoja laivan törmättyä siihen. Sillan korjaus- ja muutostyöt alkoivat vuonna 2003. Työhön sisältyi valurautaisten tukirakenteiden uusiminen ja sillan maalaus. Silta yhdistää joen länsirannalla sijaitsevan Westminsterin palatsin sen itäpuolella oleviin County Hall -rakennukseen ja London Eye -maailmanpyörään. Silta toimi Lontoon maratonin alkuvuosina juoksijoiden maalina.
Westminsterin silta on luokiteltu poikkeuksellisen tärkeäksi rakennelmaksi. Se sijaitsee Thamesin virtausuunnassa Hungerfordin kävelysillan yläpuolella ja Lambethin sillan alapuolella.
Jakob Fellman
Jaakko (Jacob) Fellman (25. maaliskuuta 1795 Rovaniemi – 8. maaliskuuta 1875 Lappajärvi) oli suomalainen pappi, joka oli myös Lapin ja Venäjän tutkija ja saamelaisten kansanperinteen kerääjä. Hän myös kokosi ensimmäisen (Suomen alueella puhuttujen murteiden) saamenkielisen aapisen.
Fellmanin vanhemmat olivat Rovaniemellä pappina ja kirkkoherrana toiminut Esaias Fellman (1745–1819) ja Katariina Gisselkors (1753–1829). Fellman valmistui papiksi Turun akatemiassa ja hakeutui tämän jälkeen papiksi Utsjoelle saamelaisten keskuuteen. Utsjoella asuessaan hän opiskeli pohjoissaamen kieltä Samuel Laitin johdolla ja käänsi myös joitain tekstejä kuten katkismuksen saamen kielelle. Fellman julkaisi 1825 ensimmäisen saamenkielisen tekstin (kaksi lukua Matteuksen evankeliumista) nimellä Prima duo capita evangelii Matthei in lingvam Lapponicam translata (i finnmarkisk dialekt.). Fellman tutki myös Utsjoen kasvistoa ja eläimistöä ja keräsi alueen kansanperinnettä muun muassa saamelaisten joikuja.
Utsjoelta lähdettyään Fellman oli Lappajärven kirkkoherrana 1832–1875, jonne hänet valittiin hallituksen päätöksellä ilman papinvaalia. Hän oli kuitenkin enemmän tutkija ja talousmies ja niinpä hän hoiti papin tehtäviä paljolti käyttämällä apulaisia. Seurakuntalaiset tekivät useita valituksia Fellmanista, syinä olivat muun muassa papin tehtävien laiminlyönti ja heikko lukutaito seurakuntalaisten joukossa. Fellman joutui myös myöhemmin ristiriitoihin herännäisyyttä edustaneiden apulaistensa kanssa. Lappajärvellä asuessaan Fellman harjoitti maanviljelyä usealla eri maatilalla ojittaen soita ja raivaten uutta peltoa. Hän käynnisti myös kalkkikiven louhinnan ja polton Vimpelissä rakennettuaan sinne kalkkiuunin. Fellman omisti myös rautaruukin, paperitehtaan, myllyjä ja sahan.
Fellman oli naimisissa Helena Augustina Tawaststiernan (1804–1884) kanssa ja heille syntyi kahdeksan lasta joista kaksi kuoli jo nuorina. Fellmanin lapsista tunnetuimpia olivat Lahdessa asunut kartanonomistaja, valtiopäivämies ja tehtailija August Fellman (1839–1912), edellä mainittu Nils Isak Fellman ja senaattori Gustaf Esaias Fellman (1843–1916).
Palais Bourbon
thumb|250px|Palais Bourbonin fasadia Palais Bourbon on Pariisissa, Place de la Concordea vastapäätä Seinen etelärannalla sijaitseva Ranskan parlamentin palatsi. Se rakennettiin alun perin Louis XIV:n tyttärelle, Bourbonin herttuattarelle. Palatsin suunnitteli italialainen arkkitehti Lorenzo Giardini. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1722. Suunnittelua jatkoi Lassurance ja sen viimeistelivät Jean Aubert ja Jacques Gabriel. Rakennus valmistui vuonna 1728. Kolme viimeksi mainittua olivat Jules Hardouin-Mansartin oppilaita, ja Palais Bourbon muistuttaakin tyyliltään Versailles'in Grand Trianonia.
Viereinen Hôtel de Lassay toimii parlamentin puhemiehen virka-asuntona. Sieltä on suora käytäväyhteys Palais Bourboniin.
Lähteet
48.86207°N, 2.31868°W
XIII (videopeli)
XIII on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin usealle alustalle vuonna. Pelin alkuperä on belgialaisessa sarjakuvassa. Peli käyttää tehostekeinona sarjakuvamaista toteutustyyliä ja cel-shading-grafiikkaa.
Educode
thumb|250px|Educoden rakennus Heinolassa
XIII (videopeli)
Peli seuraa sarjakuvaversion viittätoista ensimmäistä osaa, mutta tekijät ovat lisänneet useita itse keksimiään ominaisuuksia juoneen. He tekivät alkuperäiseen juoneen myös pieniä muutoksia, jotta saisivat tarinan muutettua paremmin pelin muotoon. Peli päättyy tismalleen samaan kohtaan kuin sarjakuvien viidestoista osa, ja siten jatko-osalle on mahdollisuus.
Educode
Educode Oy on Nordic Morningin tytäryhtiö. Toimipiste sijaitsee Helsingissä.
XIII (videopeli)
Moninpeli
XIII:tä voi pelata internetissä muita pelaajia vastaan. Tämä onnistuu tietokoneella Ubi.com-palvelussa, konsoleilla käytetään Xbox Live, PS2 Online tai System Link -palvelua konsolista riippuen. Tarjolla on myös mahdollisuus pelata LAN-verkossa tai tietokoneen ohjaamia botteja vastaan. Pelimuotoja on neljä: Team Deathmatch, Deathmatch, Lipunryöstö ja Sabotage. Kukin tiimi koostuu vähintään kahdesta pelaajasta, ja kullakin pelaajalla on jokin erikoistaito. Hyökkäävän tiimin täytyy räjäyttää puolustavan tiimin kolme pommilla varustettua pistettä. Peli päättyy, kun joko kymmenen minuutin aika on kulunut loppuun tai kun kaikki kolme pistettä on räjäytetty.
Kutakin pelimuotoa pelataan tietyssä kentässä, ja kullakin mapilla on maksimipelaajamäärä. Määrät vaihtelevat 4:stä 8:aan. Tosin aktiiviset pelaajat ovat luoneet itse modeja, jotka mahdollistavat suuremmat pelaajamäärät.
Hahmot
XIII on pelin päähenkilö ja pelattava hahmo. Hän herää rannalla olkapäässään tatuoituna roomalainen vastine luvulle 13, XIII. Hän saa tietää, että hänellä on perässän palkkatappaja The Mongoose ja tämän palkkasoturit. Myös FBI on halukas nappaamaan XIII:n, syyttäen tätä Yhdysvaltain presidentin, William Sheridanin, murhasta. Pelin aikana XIII taistelee tuodakseen esiin todellisen identiteettinsä sekä salaliittojuonen, johon kuuluu The XX -niminen ryhmä ihmisiä. XIII:lle paljastuu aikanaan, että hänen oikea nimensä on Jason Fly.
Jones on sotilas, joka työskentelee kenraali Carringtonille. Jones tietää, ettei XIII oikeasti murhannut presidentti Sheridania ja päättää auttaa tätä puhdistamaan nimensä. Jones on kova, rohkea ja erittäin hyvä hoitelemaan The Mongoosen alamaisia. Carrington, sotaveteraani, on toinen XIII:n liittolaisista. Hänellä on erittäin arvokasta tietoa presidentin kuolemasta ja hän on halukas auttamaan omaa agenttiaan. Carrington on kuitenkin pidätetty ja viety eristettyyn armeijan tutkikohtaan Appalakeille. XIII:n täytyy tunkeutua tukikohtaan ja vapauttaa Carrington saadakseen tietoa menneisyydestään.
The Mongoose on The XX:n palkkaama palkkamurhaaja. Hän on julma ja kylmäverinen tappaja, joka suorittaa tehtävänsä innostuneesti ja ilomielin. Hänen komennossaan on palkkamurhaajien armeija, joka suorittaa osan hänen tehtävistään. XIII kohtaa The Mongoosen useasti pelin aikana, ja pelin lopussa he kohtaavat kasvokkain ratkaisevan lopputaistelun merkeissä. Number I on johtaja salaliitossa, joka tunnetaan nimellä The XX. Number I on salaperäinen hahmo, joka suunnitteli keinon ottaa haltuunsa koko Yhdysvallat. Ainoastaan Number II tietää I:n henkilöllisyyden. Pelin lopussa paljastuu, että Walter Sheridan – murhatun presidentin veli – on Number I.
Juoni
Pelin juoni keskittyy XIII-nimiseen mieheen, joka herää rannalla muistinsa menettäneenä. Hänen rintaansa on tatuoitu merkki XIII, ja hänellä on avain yhteen New Yorkin maineikkaimmista pankeista. Näiden kahden asian turvin hän päättää lähteä selvittämään menneisyyttään.
Pankin tallelokerosta olevasta passista XIII:lle selviää, että hänen nimensä on Steve Rowland ja että hän on kapteeni Yhdysvaltain armeijassa. Pian tämän löydön jälkeen eversti Amos, FBI:n terrorismin vastaisen yksikön johtaja, pidättää hänet syytettynä Yhdysvaltain 43. presidentin William Sheridanin murhasta. Todistusaineistona murhasta on suurennettu valokuva, jossa XIII:llä on tarkkuuskivääri, ja aseen tähtäin on presidentin juhlakulkueessa. Huolimatta todistusaineista XIII tietää, ettei ole murhannut presidenttiä. Kun joutuu taistelemaan tappajia vastaan, hän huomaa omaavansa kaiken lisäksi kommandon taidot.
Koska koko New Yorkin kaupungin poliisivoimat sekä The Mongoose -niminen ammattitappaja ovat hänen perässään, tuomittuna oleva XIII huomaa olevansa kahden vaihtoehdon välissä: joko vankila tai kuolema. Hänen apunaan on majuri Jones, naispuolinen, nuori sotilas, joka kertoo, että XIII on salainen agentti. Hän työskentelee kenraali Carringtonille, joka parhaillaan on vangittuna eristetyssä armeijan tukikohdassa Appalakkien vuoristossa.
XIII tajuaa, että kenraali Carrington on ainoa, joka voi valaista hänen menneisyyttään. Niinpä hän päättää lähteä Jonesin kanssa etsimään kenraalia.
Vastaanotto
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6.4/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.0/10.
Rahanpesu
pienoiskuva|300x300px|Rahanpesuun puuttuminen estää merkittävästi järjestäytynyttä rikollisuutta ja terrorismia. Kuvituskuva: rahanpesussa ei pestä rahaa kirjaimellisesti, pelkästään vertauskuvallisesti. Rahanpesu on toimintaa, jossa rikollisesti hankitun omaisuuden alkuperä pyritään piilottamaan, jotta omaisuus näyttäisi laillisesti hankitulta. Rahanpesun tavoitteena on välttää laittoman omaisuuden takavarikointi. Yhdistyneiden kansakuntien huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaavan viraston mukaan maailmassa pestään rahaa vuosittain 800–2 000 miljardin euron edestä, joka on 2–5 prosenttia maailman bruttokansantuotteesta. Rahanpesu on järjestäytyneen rikollisuuden keskeisimpiä toimintatapoja.
Rahanpesu edellyttää aina alkurikosta eli rikosta, jolla laiton omaisuus on saatu. Mikäli rahanpesun tekijä on myös rikoksen tekijä, häntä syytetään rahanpesun sijasta alkurikoksesta. Alkurikos eli rikos voi rahanpesussa olla mikä tahansa rikos.
Toiminnan päämäärä
Rahanpesussa on tavoitteena saada rikollisesti hankitut varat osaksi laillista rahoitusjärjestelmää, esimerkiksi pankkitilille, jolloin niitä voidaan hyödyntää kuten laillisesti hankittua omaisuutta.
Järjestäytynyt rikollisuus
Esimerkiksi huumekauppiaille ja järjestäytyneelle rikollisuudelle saattaa kerääntyä laittomasta toiminnasta suuria määriä rahaa, jota he eivät voi käyttää ilman kiinnijäämisen riskiä, ellei ensin tehdä rahanpesua omaisuudelle. Kun rikollinen tausta on häivytetty, voi rahaa käyttää missä tahansa kuten sen olisi saanut laillisesti.
Julkisten varojen kavaltaminen eli korruptio
Myös korruptiossa poliitikko tai julkinen vallankäyttäjä (kuten virkailija) on saattanut kavaltaa itselleen verovaroja, jotka hän pyrkii siirtämään pois jotta voisi käyttää kavaltamiaan rahoja. Varsinkin korkean profiilin tapauksiin saattaa liittyä monimutkaisia kuvioita ja valtion organisaatioiden hyväksikäyttöä rahanpesussa.
Tiedustelupalvelut
Myös valtioiden vakoilu- ja tiedustelupalvelut, kuten Venäjän FSB, käyttävät rahanpesua siirtääkseen laillisia valtion verorahoja ulkomaille.
Menetelmät
Rahaa voidaan pestä monella tavoin. Rahanpesua voidaan harjoittaa esimerkiksi käteisellä maksamalla, monimutkaisilla yrityskaupoilla tai siirtämällä rahoja tilien välillä monimutkaisilla tilisiirtokuvioilla. Rahaa voidaan myös pestä kuljettamalla fyysisiä seteleitä valtioiden rajojen yli. Järjestelmällinen rahanpesu käyttää hyväkseen myös postilaatikkoyrityksiä, valelainoja, lahjottuja tuomareita ja bulvaaneja. Rahanpesua voidaan myös tehdä ostamalla ja myymällä osakkeita.
Mirror trading –osakekauppa
Mirror trading -osakekauppa (suom. peilikaupankäynti) ei ole aina laitonta. Mirror trading tarkoittaa, että kauppaa käyvä antaa osakemarkkinoilla samanaikaisesti sekä osto- että myyntikäskyn tietyille osakkeille. Kaupankäyjä ostaa osakkeita ensimmäisellä tilillään tai yrityksellään ja luovuttaa ne samanaikaisesti toiselle omistamalleen tilille tai yritykselleen. Tämä osakkeet vastaanottanut taho myy saamansa osakkeet heti rahaksi toiseen valuuttaan.
Menetelmää on käytetty erityisesti rahan saamiseksi ulos Venäjältä. Monet tällä tavoin rahaa pesseet ovat saamillaan rahoilla sen jälkeen ostaneet kalliita kiinteistöjä ja näin häivyttäneet rahan alkuperää yhä enemmän. Peilikaupankäyntiä voidaan myös tehdä valuutoilla.
Muulit eli rahanvälittäjät
Alun perin huumerikollisuudessa huumeiden salakuljettajasta käytettyä muuli-nimitystä on alettu käyttää myös rahanpesun auttajista. Muulin tehtävänä on vastaanottaa rikoksella hankittua rahaa ja lähettää se eteenpäin. Teko on rikosoikeudellisesti rangaistava, vaikka tekijä ei tietäisi olevansa osallinen rahanpesusta.
Muuleja värvätään muun muassa roskapostiviesteillä ja internetin keskustelusivustoilla. Viesteissä tarjotaan hyvä palkkio helposti kotona työskentelemisestä. Muuliksi ryhtyville saatetaan jopa toimittaa aidon oloinen työsopimus. Monesti työtä markkinoidaan talousalan yrityksen, vaikka taustalla on järjestäytynyt rikollisuus. Väärennetty työnimike saattaa olla esimerkiksi palkanmaksaja, vaikka kyseessä ei ole oikeasti palkkamaksut.
Muulien tehtävänä on vastaanottaa raha tililleen ja sitten nostaa se tililtä pois käteisenä mahdollisimman pian. Tämän jälkeen muuli saa viestin, minne maahan ja kenelle käteinen raha lähetetään. Joskus muulien tehtävänä on lähettää rahoja tililtä toiselle. Mikäli huijaus paljastuu, joutuu muuli oikeudelliseen vastuuseen rahanpesusta, kun kuvitteellinen työnantaja katoaa.
Toinen huijaus, johon ihmisiä värvätään on nettikaupan petos. Tällöin henkilö saa tilillensä rahaa nettikaupassa tehdystä huijauksesta, ja hänen tehtävänään on välittää rahat eteenpäin toiselle tilille. Henkilöä voidaan myös pyytää vastaanottamaan rikollisilla varoilla hankittuja tuotteita ja toimittamaan ne eteenpäin.
Pöytälaatikkoyhtiö tai niiden monimutkainen verkosto
Pöytälaatikkoyhtiö on yhtiö, joka on olemassa vain paperilla, eikä sillä ole mitään oikeaa liiketoimintaa. Pöytälaatikkoyhtiöitä tai niiden monimutkaisia verkostoja käytetään rahanpesuun siirtämällä rahaa yhtiöiden välillä, jotta rahan alkuperä hämärtyy.
Nesita Manceau
Nesita Manceau on filippiiniläinen kotirouva, jonka nimiin on perustettu yrityksiä, jonka oikea omistaja halutaan salata. Virallisissa papereissa hän omistaa tai johtaa yritystä. On todennäköistä, että Manceau ei itse tiedä yrityksistä yhtään mitään. Nimi on talousrikostutkijoille hyvin tunnettu ja paperilla hän johtaa satoja yrityksiä Uudessa-Seelannissa, Yhdysvalloissa ja useissa veroparatiiseissa. Manceau asuu todennäköisesti Vanuatulla, sillä rekisteröinneissä käytetty passi on Vanuatun passi.
Manceaun nimissä on myös tehty asekauppaa Pohjois-Koreasta Iraniin hänen "omistamien" pöytälaatikkoyhtiöiden kautta. Samanlaisia varastettuja- tai valeidentiteettejä on useita muitakin.
Historia
Sanan rahanpesu (engl. money laundering) arvellaan syntyneen Yhdysvalloissa kieltolain aikaan, kun alkoholin laittomasta myynnistä koituvat tulot oli naamioitava; yksi menetelmä olisi ollut pesuloiden käyttäminen rahan alkuperän häivyttämisessä.
Rahanpesu Suomessa
Suomessa tuomitaan lähinnä rahanpesun pikkurikollisia, sillä Suomen poliisi ei onnistu keräämään merkittävistä rahanpesun rikoksista kunnollista todistusaineistoa oikeutta varten. Yleisin rahanpesusta tuomion saaneen rahamäärä on noin tuhat euroa. Tuomittu henkilö on usein rikoksen tekijän sukulainen tai ystävä.
Valtionsyyttäjän mukaan Suomessa isommat rahanpesutapaukset jäävät syyttämättä ja tuomitsematta. Suurin rahanpesutapaus oli 135 miljoonaa euroa. Siinä rakennusyhtiö sai rahan "teiden suunnittelusta" Venäjällä.
Vuoden 2015 kansallisessa rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen riskiarviossa nähtiin, että suurimmat riskit rahanpesuun Suomessa liittyvät kiinteistöalaan, käteisrahan kuljettamiseen, peiteyhtiöihin, verkkoasiointiin, asiakkaiden varatileihin ja verkossa tapahtuvaan varjomarkkinointiin.
Historia
Rahanpesua ei ollut kriminalisoitu Suomessa vielä 1990-luvulla. Silloin julkisuudessa keskusteltiin, kuinka Suomen pankkeihin tarjottiin määräaikaistalletuksina rikollisin keinoin hankittua rahaa.
Danske Bank (Sampo-pankki)
Suomalaisen Sampo-pankin (nyk. Danske Bank) Viron toiminnoissa oli kyseenalaisia toimintatapoja jo ennen sen yhdistymistä Danske Bankiin. Neljännes Danske Bankin rahanpesuskandaalin tileistä oli perustettu Sampo-pankkiin, eli noin puolitoista tuhatta tiliä. Danske Bankin kautta 2010-luvun alussa suomalaisiin yrityksiin ja pankkeihin päätyi ainakin 19 miljoonaa euroa Venäjän tiedustelupalvelun ja Putinin lähipiirin rahoja.
Nordea
2000-luvulla Nordean tileillä on harjoitettu rahanpesua jopa 150 miljoonan euron edestä. Epämääräistä rahaa päätyi noin sadan suomalaisyrityksen ja muutaman yksityishenkilön tilille.
Nordean asiakkaana on ollut ainakin 300 pöytälaatikkoyhtiöitä, joiden toimintaan on liittynyt hämäryyksiä. Nordea ei ole kuitenkaan selvittänyt asiaa tai lopettanut yhteistyötä. Kyseisiin yrityksiin liittyi suoranaisia talousrikoksia, asekauppaa sekä osa niistä oli tunnettuja bulvaaneja eli valenimiä. Aineistosta paljastui, että Nordea ei ole noudattanut rahanpesusäädöksiä ja lain vaatimuksia asianmukaisesti.
Nordea Suomen ja Viron pankeissa on ollut myös rahanpesua harjoittavan Somitekno Ltd yrityksen tili. Yhtiöllä oli yli miljardin euron edestä tilisiirtoja, mutta Nordea ei tiennyt, kuka heidän pankissaan olevan tilin omistaa. Asia paljastui, kun Deutsche Bank on tehnyt asiasta tiedustelun, johon Nordea oli vastannut ettei tiedä, kenen tili on. Myöhemmin pankki kieltäytyi paljastamasta omistussuhteita rahanpaljastusepäilyistä huolimatta. Nordean kieltäytyminen tietojen paljastamisesta vaikeutti viranomaisten toimintaa asian selvittämisessä. Somiteknon omistajaksi paljastui kazakstanilainen liikemies Igor Bidilo, jolla on kytköksiä Venäjään. Bidilo on muun muassa tehnyt sopimuksia venäläisten öljy-yhtiöiden kanssa.
Muita tapauksia
Nokia teki useita kymmenien miljoonien eurojen matkapuhelinkauppoja Nasita Manceaun nimiin rekisteröityjen pöytälaatikkoyhtiöiden kanssa. Puhelimet tilasi vuonna 2007 uusiseelantilainen Impala Trans Limited -yhtiö, puhelimet toimitettiin Ukrainaan ja rahat maksettiin liettualaisesta pankista, joka on nykyään suljettu rahanpesun vuoksi. Ei ole julkisesti selvillä, kuka puhelimet osti tai maksoi.
Valtion kaivosyhtiöstä Terrafamesta kolmanneksen omistava Trafigura on epäiltynä kymmenien miljardien epämääräisistä rahansiirroista. Trafiguralla on satoja pöytälaatikkoyhtiöitä. Yhtiö on siirtänyt satoja miljoonia euroja veroparatiiseihin pöytälaatikkoyhtiöille, joilla ei ole todellista liiketoimintaa. Yhtiö on sotkeutunut rikos- ja korruptiotapauksiin eri puolilla maailmaa.
Vuonna 2016 vuodetuista Panaman papereista löytyi satoja suomalaisnimiä, joilla oli kytköksiä veroparatiiseihin. SwissLeaks-tietovuodossa paljastui suomen kansalaisuuden omaavan venäläisen oligarkki Gennadi Timtšenko
Al-Shabaabin 2010-luvulla Nairobissa tekemää terrorismi-iskua rahoitettiin osittain myös Suomesta pienillä summilla tehdyillä rahanpesulla.
Rahanpesu maailmalla
Rahanpesua tapahtuu kaikkialla maailmassa. Tähän on koottu joitain tapauksia.
Viro
Vuonna 2018 Danske Bankin pääjohtaja Thomas Borgen erosi Dansken Viron pankissa olleen jopa 200 miljardin euron rahanpesuskandaalin vuoksi. Selvityksessä tutkittiin epäilyttävää rahaliikennettä vuosien 2007 ja 2015 välillä. Vilkkaimpana vuonna 2013 pankissa oli rahanpesua 26 miljardin euron arvosta. Pankki ei esimerkiksi puuttunut erään pienyrityksen tiliin, jonka kautta siirrettiin päivittäin jopa kymmeniä miljoonia euroja rahaa. Selvitys tehtiin tilintarkastajan ilmiannosta, joka kuoli epäilyttävissä olosuhteissa tämän jälkeen.
Dansken virolainen tytäryhtiö oli pessyt muun muassa Vladimir Putinin lähipiirin ja Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n rahoja. Rahaa oli siirretty myös Suomesta. Danske Bank vetosi, ettei sen johto ole tehnyt mitään juridisesti väärin. Osa pankin työntekijöistä oli auttanut rahanpesussa ja tilisiirtoja oli tekemässä 42 pankin työntekijää.
Viron Finantsinspektsioon alkoi tutkia tapausta 2018. Varoja oli siirretty muun muassa Lantana Trade LLP -yhtiön kautta, jonka yhteyksistä Putiniin Danske Bank ei ollut ilmoittanut viranomaisille. Kun pankki teki sisäisiä selvityksiä siirrosta, alkoivat työntekijät saada uhkailuja. Myös Dansken Liettuan ja Latvian konttoreita on epäilty venäläisten rahanpesusta. Rahoja käytettiin muun muassa yritysmaailman korruptioon ja poliitikkojen lahjontaan.
Liettua
Ūkio Bankas ja Snoras–pankkeja käytettiin venäläiseen rahanpesuun. Viranomaiset ovat sittemmin sulkeneet kummankin pankin.
Saksa
Saksalainen Deutsche Bank oli mukana Venäjältä lähtöisin olleessa 20 miljardin dollarin arvoisessa rahanpesussa. Venäjän johto ja FSB siirsivät eurooppaan operaatiossa kaikkiaan 80 miljardia euroa vuosien 2010 ja 2014 välillä. Iso-Britanniassa toimivat peiteyhtiöt lainasivat toisillensa rahaa. Yhtiöt sitten menivät konkurssiin kuvitteellisen velan kanssa. Lahjotut tuomarit Moldovassa hyväksyivät kuvitteellisen velan ja varojen siirron. Laittomat varat siirrettiin Deutsche Bankin pankkiverkoston kautta Euroopan tileille. Pankki laati sisäisen tarkistuksen rahanpesun paljastuttua ja salasi tulokset.
Poliisi teki vuonna 2018 yllätysiskun Deutsche Bankin päämajaan Panaman papereiden vuodon takia tutkiakseen yhtiön kautta tapahtuvaa rahanpesua veroparatiiseissa. Samassa paljastui että kaksi Deutsche Bankin työntekijää oli ollut auttamassa rahanpesua veroparatiiseihin. Yhtiö maksoi 2011 ja 2018 välillä 14,5 miljardia euroa sakkoja venäläiseen rahanpesuun liittyen. Pankki oli sotkeutunut rahanpesuun sen Moskovan konttorin kautta: Pankin työntekijät auttoivat rahanpesussa ostamalla osakkeita Venäjällä jumissa olevilla ruplilla ja myivät niitä toiselle saman omistajan yritykselle. Nämä osakkeet sitten välittömästi myytiin vieraassa valuutassa, mm. euroissa tai dollareissa ja saadut tulot talletettiin veroparatiisiin ulkomaisessa valuutassa. Tällä ns. mirror trading -operaatiolla siirrettiin kymmenen miljardia dollaria Venäjältä ulos.
Deutsche Bankin epäillään harjoittaneen rahanpesua myös Malesiassa.
Venäjä
Venäjältä on siirretty rahanpesun avulla satoja miljardeja dollareita ulos 2000-luvulla. Rahan siirto on ollut hyvin kansainvälistä ja siinä on ollut mukana merkittäviä pankkeja Euroopasta.
Venäjän suurin rakennusyhtiö S.G.M. sai Venäjällä miljardien dollarien arvoisia rakennusurakoita ilman kilpailutusta, ja yhtiön omistajat pesivät saamansa varat veroparatiisiin Deutsche Bankin avustuksella. Monet rikkaat venäläiset siirtävät omaisuutensa veroparatiiseihin rahanpesun avulla. Pestyllä rahalla monesti hankitaan hyvin kalliita kiinteistöjä esimerkiksi New Yorkista. Varojen siirto osakekaupoilla eli mirror tradingilla on yleinen tapa pestä rahat ulkomaille.
Sveitsi
Englantilaisen pankin HSBC Sveitsin konttori on pessyt rahaa ja kiertänyt veroja 180 miljardin dollarin edestä. Pankki on myös avustanut Al-Qaidaa ja Hizbollahia terroristijärjestöjen varainsiirrossa.
Iso-Britannia
Englantilainen pankki HSBC on ollut mukana aktiivisesti veronkierrossa ja rahanpesussa, ja se on auttanut huumekartelleja rahanpesussa. Vuonna 2012 paljastui kuinka pankin valvontajärjestelmät ovat olleet puutteellisia. Yhtiö on hoitanut epämääräisiä liiketoimiaan muun muassa sekkien ja kätkettyjen yritysten kautta. Yhtiö oli lunastanut 290 miljoonan dollarin edestä venäläisten rahanpesussa käyttämiä sekkejä.
Standard Chartered -pankki sai 1,1 miljardin dollarin sakot 2019, kun se kieltäytyi luomasta rahanpesua estäviä järjestelmiä ja syyllistyi itse rahanpesuun. Yhdysvaltain valtiovarainministeriö uhkasi peruuttaa pankilta sen dollarikauppaluvan.
Amerikat
Argentiinan veroviranomaiset epäilevät Euroopan suurinta pankkia HSBC:tä 60 miljoonan dollarin rahanpesusta.
Costa Ricassa toimivaa digitaalista valuutanvaihtajaa Liberty Reserveä epäillään Yhdysvalloissa 5 miljardin euron rahanpesusta.
Panama
Vuodetut Panaman paperit sisältävät yksityiskohtaisia tietoja yli 214 000 offshore-yrityksestä ja niiden veroparatiiseihin sijoittamista varoista.
Meksiko
Englantilainen pankki HSBC avusti huumekartelleja rahanpesussa siirtämällä panssaroiduissa ajoneuvoissa huumerahoja meksikosta yhdysvaltoihin. Pankki siirsi Yhdysvaltoihin 7 miljardia dollaria huumemyynnillä saatua rahaa. Pankki maksoi Yhdysvalloille 1,9 miljardia dollaria sakkoja rahanpesun paljastuttua. Rahanpesussa siirrettyä rahaa käytettiin Yhdysvalloissa huumekaupan pyörittämiseen.
HSBC myös siirsi Sinaloan huumekartellin rahoja satojen miljoonien edestä Yhdysvaltoihin.
Venezuela
Maan entisen presidentin Hugo Chávezin ja nykyisen presidentin Nicolás Maduron lähipiiriin kuuluvat liikemiehet ovat hyödyntäneet eurooppalaisia ja yhdysvaltalaisia pankkeja rahan siirtämisessä ulos maasta. Johtoa on syytetty korruptoituneeksi.
Eräässä tapauksessa kohtuuhintaisten julkisten asuntojen rakentamisesta vastuussa ollut liikemies oli siirtänyt rahat veroparatiisiin. Rahanpesussa oli siirretty yli sata miljoonaa dollaria.
Yhdysvallat
HSBC auttoi Sinaloan huumekartellin rahanpesua harjoittavaa yritystä ja pyramidihuijauksesta Yhdysvalloissa. Vaikka pankki sai mittavat sakot laiminlyönneistään, se ei tarttunut toimeen tai puuttunut rahansiirtoihin.
Talousjärjestelmän tasapaino ja luotettavuus
Toiminnalla on monenlaisia yhteiskunnallisia seurauksia. Rahanpesu häiritsee pääoman kansainvälistä liikkuvuutta, joka vääristyy laittomien rahavirtojen takia. Toiminta vaikuttaa talousjärjestelmän yleiseen vakauteen ja integriteettiin, sekä yhteiskunnan talouteen laajemmin.
Rahanpesu voi heikentää valtion tasapainoa.
Laillisen taloudellisen toiminnan heikkeneminen
Toiminta voi karsia tai hidastaa oikeiden laillisten investointien tekemistä toiminnasta kärsiville alueille. Laiton toiminta vie resursseja laillisesta yritystoiminnasta.
Terrorismi
Rahanpesulla rahoitetaan terroristijärjestöjä.
Torjunta
Rahanpesun torjunnan kolme keskeistä tavoitetta on varantojen löytäminen, tilin jäädyttäminen ja takavarikointi.
Rahanpesun estäminen on tehokas tapa estää terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta, sillä se estää käyttämästä rikollisesti hankittuja varoja. Rahanpesu on kansainvälistä toimintaa, jonka vuoksi sitä yritetään torjua myös kansainvälisillä sopimuksilla sekä poliisin ja tullin yhteistyöllä. Isoin osa torjunnasta on finanssialan yritysten omalla vastuulla.
Rahanpesusta aiheutuvat ankarat taloudelliset sanktiot voivat vähentää rahanpesua niiden kohdalla, joille toiminta on taloudellista, eikä ideologista. Rahanpesun selvittämistä haittaa viranomaisten yhteistyön puute ja sääntelyn hajanaisuus eri maissa. Pienissä pankeissa työntekijöillä voi olla korkea kynnys ilmoittaa epäilys paikallisen poliitikon tai merkkihenkilön toiminnasta. Suuret pankit eivät myöskään hoida velvollisuuksiaan valvoa kovin tehokkaasti.
Rahanpesun tunnistaminen
Rahanpesu paljastuu usein seuraavilla tavoin:
Pankkien ja sijoituslaitosten velvollisuudet
Suomessa finanssialan rahanpesuun liittyviä velvollisuuksia ovat muun muassa:
Ilmoitusvelvollisuus rahanpesusta Suomessa on muun muassa yrityksillä jotka tarjoavat vakuutuksia, luottoa, sijoitusneuvontaa- ja sijoituspalveluita, veroneuvontaa ja palveluita yrityksille, tai harjoittavat perintää. Ammateista ilmoitusvelvollisuus on kirjanpitäjillä, tilintarkastajilla, asianajajilla ja oikeuspalveluita tarjoavilla. Ilmoitusvelvollisuus on myös rahapelien järjestäjillä, joukkorahoituksen välittäjillä ja panttilainaamoilla. Myös yli 10 000 euron käteismaksut tulee ilmoittaa tavarakaupassa.
Talousmaailman omavalvonta
Finanssialan yrityksillä, kuten pankeilla, on lain mukaan velvollisuus tuntea asiakkaansa, ja niiden on ilmoitettava epäilyttävistä tilanteista Rahanpesun selvittelykeskukselle. Finanssivalvonnan tehtävänä on valvoa Suomessa, että finanssialan yritykset täyttävät lain asettamat vaatimukset sekä, että niiden riskienhallinta ja menetelmät vastaavat kansainvälisiä vaatimuksia.
Finanssialan toimijat tekevät ilmoitukset epäilyistä oman kirjallisen riskiarvionsa perusteella. Riskiarvio sisältää muun muassa asiakasyrityksen palvelut ja tuoteet, sen asiakkaat, jakelukanavat sekä toiminnan maantieteelliset alueet. Valvonnan laiminlyöminen on rangaistavaa. Huolimattomuudesta seuraavan rikemaksun suuruus työntekijöille on 500–10 000 euroa ja yhteisöille 5 000–100 000 euroa. Pankkien tekemien rahanpesun epäilystä tehtyjen ilmoitusten määrä suomessa on kasvanut merkittävästi 2020-luvun taitteessa.
Finanssialan yritys tai sen työntekijä voidaan tuomita rahanpesusta silloin, kun yritys epäilyistä huolimatta esimerkiksi neuvoo sijoittamisessa tai varojen siirtämisessä, tai auttaa perustamaan peiteyhtiön. Useat toimijat ovat perustaneet ilmiantokanavia (engl. whistleblowing), joissa työntekijä voi ilmiantaa finanssialan yrityksen sisällä tapahtuvia epäilyttäviä toimia tai sääntöjen rikkomista.
Valvontajärjestelmä toimii Finanssivalvonnan mielessä joissain tapauksissa liian hitaasti. Rahat on jo saatettu nostaa ulkomailla automaatista silloin, kun järjestelmä vasta hälyttää epäilyttävästä maksusuorituksesta. Monesti kuitenkin rahanpesua katsotaan finanssimaailmassa sormien läpi. Asiakas täyttää lomakkeen, eikä tietoja tarkisteta tai epäilyksistä ilmoiteta. Myös pankin ilmapiiri voi olla välinpitämätön: esimerkiksi Deutsche Bankin rahanpesutapauksessa kukaan ei tehnyt mitään vaikka järjestelmä varoitti miljoonien dollarien menetyksestä. Varoituksiin reagoimiseen voi mennä useita vuosia, jolloin rahat ovat jo poissa. Pankit ovat myös suoranaisesti peitelleet rahanpesuun liittyviä ongelmia.
Suuret kansainväliset pankit ovat toistuvasti laiminlyöneet rahanpesun valvonnan 2000-luvulla. Monet pankit, kuten Deutsche Bank ja HSBC ovat itse sotkeutuneet rahanpesuun ja auttaneet jopa siinä rikollisia. Valvovat viranomaiset eivät puuttuneet HSBC:n puutteelliseen omavalvontaan, vaikka se oli tiedossa. Suomessa toimivista pankeista Danske Bankilla oli laajoja puutteita ja laiminlyöntejä rahanpesun valvonnassa, mikä johti jopa 200 miljardin euron rahanpesuun Virossa. Pankkia kritisoitiin muun muassa siitä, että sillä meni vuosia puuttua tilanteeseen. Pankki aloitti selvittämään asiaa vasta kun se nousi kansainväliseen julkisuuteen.
Poliisin toiminta Suomessa
Suomessa rahanpesusta tehdyt ilmoitukset ja epäilyt tutkii Vantaalla sijaitseva Keskusrikospoliisin rahanpesun selvittelykeskus. Ilmoitusten vastaanottamisen ja esitutkinnan lisäksi keskus hoitaa tilien jäädytämisen ja tapausten tilastoinnin. Vuonna 2018 pankit tekivät selvittelykeskukselle 9 000 epäilyilmoitusta, kun vielä edellisenä vuonna niitä tehtiin vain 5 000 kappaletta. Yhteensä epäilyjä keskukselle tuli noin 40 000 kappaletta Suomessa ilmoitusten määrä on muuhun EU:hun verrattuna korkea.
Rikosilmoituksia tehdään vuosittain noin 50–100 kappaletta ja tietojen luovutuksia muille viranomaisille, kuten verottajalle, toista tuhatta kappaletta. Selvittelykeskuksen tutkinnan seurauksena kotimaassa takavarikoitiin 2,3 miljoonaa euroa rikollista omaisuutta vuonna 2018, sekä selvitysten johdosta myös miljoona euroa ulkomailla.
Keskusrikospoliisin yhteydessä toimivan rahanpesun selvittelykeskuksen arvion mukaan rahanpesun kohteena olevan omaisuuden arvo oli jo keskuksen ensimmäisinä toimintavuosina yli miljardi markkaa, kun lähtökohdaksi otetaan talous- ja huumausainerikosten sekä muiden taloudellista hyötyä tuottavien rikoslajien kautta saadun rikoshyödyn määrä. Rahanpesun selvittelykeskukselle tehtyjen epäilyttävää liiketointa koskevien ilmoitusten vuotuinen määrä on ollut voimakkaasti kasvussa 1990-luvun loppupuolelta ja oli vuoden 2001 aikana noin 2 200 (vuoden alkupuoliskolla 1 281). Ilmoituksissa mainittujen varojen määrä oli vuoden 2001 ensimmäisen puolikkaan aikana 625 miljoonaa markkaa.
Kansainvälinen rikoksentorjunta
Rahanpesun estäminen perustuu kansainvälisiin käytäntöihin, jotka pyritään saamaan yhdenmukaiseksi eri laitosten ja valtioiden välillä.
Euroopan unioni aloitti järjestelmällisen rahanpesuun puuttumisen vasta 1990-luvun lopulla. Aluksi EU puuttui vain huumekauppaan liittyvään rahanpesuun vaatimalla pankkeja keräämään tilien käyttäjien henkilöllisyystiedot. Tämän jälkeen rahanpesuun puuttuminen laajeni koskettamaan muuta vakavampaa rikollisuutta, mukaan lukien terrorismi.
Italia keskeytti 2010-luvulla Vatikaanin maksuliikenteen, koska valtio ei ollut ottanut käyttöön rahanpesun estävää lainsäädäntöä.
Yhdysvalloissa rahanpesua valvova viranomainen on FinCEN, joka toimii Yhdysvaltain valtiovarainministeriön alaisuudessa.
Suomessa
Rahanpesu määritellään Suomen rikoslain 32 luvun 6 §:ssä toiminnaksi, jossa joku ottaa vastaan, käyttää, muuntaa, luovuttaa, siirtää tai välittää rikoksella hankittua omaisuutta peittääkseen tai häivyttääkseen hyödyn tai omaisuuden laittoman alkuperän. Rikoslain 32 luku kätkemis- ja rahanpesurikoksista määrittelee myös useita muita rahanpesuun liittyviä rikoksia, kuten törkeän rahanpesun. Rahanpesun torjunnasta säädetään rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen estämiseen liittyvässä laissa.