cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rummakkojärvet
Rummakkojärvet ovat Pirkanmaalla Pälkäneellä Aitoon kylän lähellä sijaitseva kolme järveä. Niiden nimet ovat Iso-Rummakko, Keski-Rummakko ja Pikku-Rummakko.
Kalevala Koru
2000–
Vuonna 2018 yhtiö myi Helsingin Pitäjänmäessä sijaitsevan Kalevala Kartanon, joka oli toiminut yhtiön korutehtaana ja muutti uusiin toimitiloihin Konalaan.
Rummakkojärvet
Maantietoa
Iso-Rummakon pinta-ala on 2,474 hehtaaria. Se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä, ja sen rantaviivan pituus on 0,979 kilometriä. Se sijaitsee pohjoisimpana muista järvistä. Keski-Rummakko on pinta-alataan 1,016 hehtaaria, se on 220 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen rantaviivan pituus on 0,472 kilometriä. Pikku-Rummakko on pienin kolmesta järvestä. Se on vain 110 metriä pitkä ja noin 30 metriä leveä.
Kalevala Koru
2000–
Alkuvuonna 2019 toimitusjohtajana aloitti Kirsi Paakkari. Yhtiö työllisti noin 100 luovan alan ja käsityön ammattilaista. Yhtiön tulos oli maaliskuussa päättyneellä tilikaudella oli tappiollinen. Yhtiö muutti strategiaansa ja alkoi panostaa muun muassa verkkokauppaan.
Rummakkojärvet
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueeseen (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) järvi kuuluu. Iso-Rummakon ja Keski-Rummakon vedenpinnan korkeudet ovat 102,5 metriä mpy. Järviin ei ole johdettu muualta metsäojia, mutta niiden luontainen laskuoja alkaa Iso-Rummakosta, laskee Keski- ja Pikku-Rummakoiden läpi. Laskuoja laskee lopulta Pikku-Rummakosta 400 metrin päässä Koijärveen, joka laskee vuorostaan Iso-Roineen Koivulahteen.
Kalevala Koru
2000–
Syksyllä 2020 Kalevala Koru lanseerasi uuden brändin, Kalevalan, joka syntyi Lapponian ja Kalevala Jewelryn perinnöstä. Brändille avattiin kalevala.fi-verkkokauppa ja brändimyymälä Helsingin Keskuskadulle, samalla Pohjoisesplanadin liike suljettiin. Lanseerauksen yhteydessä julkistettiin myös brändin ensimmäiset uudet korut. Yhtiö karsi jakeluverkostonsa noin puoleen, jäljelle jäi noin 150 jälleenmyyjää. Lokakuussa pääministeri Sanna Marin poseerasi Trendi-lehdessä avonaisessa bleiserissä ja kaulassaan Kalevala Korun vintagekoru. Kuvista nousi mediakohu, jonka myötä myös kansainvälinen media kirjoitti Marinista ja Kalevala Korusta. Marinin koru lainattiin Kalevala Korun uniikkikorujen arkistosta. Marraskuussa Konalan tehtaan yhteyteen avattiin Outlet-myymälä, joka korvasi vuonna 2018 Pitäjänmäellä suljetun tehtaanmyymälän. Tehtaanmyymälästä oli päätetty luopua, mutta koronakeväällä yhtiö päätti, että se haluaa tehdä suomalaisen työn näkyväksi myymälän avulla.
Rummakkojärvet
Luontoarvoja
Karttaan on merkitty 3,6 kilometriä ja 750 metriä leveä metsäpalsta luonnonsuojelualueeksi. Alueella sijaitsevat Kallioisjärvi, Iso-Rummakko ja Keski-Rummakko. Kallioisjärvestä kuuluu suojelualueeseen vain rannat, mutta molemmat Rummakkojärvet kuuluvat siihen kokonaan.
Kalevala Koru
Tuotteet
Vuonna 2020 yritys uudisti brändinsä ja pelkisti tuotemallistoaan. Kalevala-brändin tuotteet jakautuivat kolmeen päämallistoon:
Näiden lisäksi valikoimaan kuuluu myös kihla- ja vihkisormuksia. Korut tehdään kestämään aikaa.
Kalevala Korun tuotteet on aina valmistettu Suomessa. Korujen valmistus on keskitetty omalle tehtaalle Helsingin Konalaan. Korujen valmistustapa on sekoitus käsityötä ja modernia tekniikkaa. Uuden valukorun valmistus alkaa 3D-mallinnuksesta, jossa tulostetaan vaha-aihio. Osa vaha-aihioista tehdään kuitenkin käsin. Vahamallit kootaan valupuuksi, joka upotetaan kipsiin. Kun kipsi on kovettunut, vaha sulatetaan pois ja sen tilalle kaadetaan sulaa metallia. Metallin jäähdyttyä kipsi poistetaan ja koruaihiot leikataan irti valupuusta. Alkutuotannosta koruaihio siirtyy valamisen tai prässäämisen eli metallilevyn muotoonpuristamisen jälkeen kultasepälle. Yhden korun matka alkutuotannosta myyntiin kestää keskimäärin kaksi viikkoa, jonka aikana sitä käsittelee noin kymmenen ammattilaista, jotka hiovat, siistivät, leimaavat ja pintakäsittelevät aihion. Seppien salissa työskentelevät korusepät kokoavat koruaihioista kokonaisia koruja. Lopuksi korut viimeistellään hiomalla, kiillottamalla ja pintakäsittelyllä. Pronssikorut lakataan, hopeakoruihin tulee suojaus nanotekniikan avulla. Kalevala Koru oli maailman ensimmäinen korunvalmistaja, joka alkoi hyödyntää hopeakorujen pinnoitusta ALD-menetelmällä, jossa pinnoite tehdään atomikerros kerrallaan.
Muinaiskorujen mukaelmien lisäksi Kalevala Korun mallistossa on 1940-luvun lopulta alkaen ollut myös moderneja koruja, jotka ovat oman aikansa korumuotoilijoiden tulkintoja luonnon, kulttuurin ja yhteiskunnan ilmiöistä.
Korujen valmistuksessa käytetään kierrätettyä kultaa. Vuonna 2019 Kalevala Korun käyttämästä hopeasta 85 prosenttia oli kierrätettyä.
Koruilla on Avainlippu-tunnus.
Kalevalan kansainvälisesti tunnetuin koru on kaulakoru "Planetaariset laaksot", jota Prinsessa Leia käytti Star Wars -elokuvassa vuonna 1977. Korun suunnitteli Björn Weckström, joka perusti Lapponian Pekka Anttilan kanssa vuonna 1963. George Lucas olisi halunnut tilata Weckströmiltä elokuvaa varten suunnitellun korun, mutta siihen ei ollut aikaa. Siksi Lapponian lontoolainen jälleenmyyjä esitteli Lucasille Wekströmin koruvalikoimaa, josta elokuvaan valikoitui 8 vuotta vanha kaulakoru sekä leveä hopeinen rannekoru. Koru on yhä tuotannossa.
John Lennon osti Yoko Onolle Weckströmin suunnitteleman Kivettynyt järvi -sormuksen.
Organisaatio
Kalevala Korun omistaa Kalevalaisten naisten liitto.
Konalan korutehtaan "Seppien salissa" työskentelee lähes 30 kultaseppää. Syksyllä 2020 tehtaalla oli yhteensä noin 60 työntekijää.
Yhtiöllä on kaksi omaa Kalevala-myymälää, lippulaivamyymälä Keskuskadulla ja tehtaanmyymälä Konalassa. Tehtaanmyymälän valikoimissa on normaalin malliston lisäksi myös kakkoslaatuisia koruja.
Tavaramerkkikiista
Heinäkuussa 2020 Kalevala Koru Oy teki Patentti- ja rekisterihallitukselle väitteen, jossa vaadittiin Kalevala kartalle -tavaramerkin kumoamista. Tavaramerkin oli rekisteröinyt Ikitaival Oy, joka on perustajansa, ylempää amk-tutkintoa opiskelevan Mimosa Sukasen opinnäytetyöhanke. Hankkeen tarkoituksena on auttaa kulttuuri- ja matkailualan toimijoita tuotteistamaan palveluitaan Kalevalan tarinaa apuna käyttäen. Kalevala Koru Oy vaati, että Sukanen ei saisi käyttää hankkeessaan ollenkaan Kalevala-sanaa. Lisäksi Kalevala Koru Oy esitti vaatimuksen, että hankkeelta kielletään yhteistyö kelloja, koruja sekä taide- ja koriste-esineitä valmistavien tahojen kanssa. Toukokuussa 2021 Patentti- ja rekisterihallitus katsoi, että tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa, ja näin ollen hylkäsi Kalevala Koru Oy:n väitteen kokonaisuudessaan.
Työkulttuuri
Vuonna 2019 Kalevala Korun keskimääräinen työsuhteen pituus oli 18 vuotta. Nuorimmat työntekijät olivat 19-vuotiaita, vanhimmat lähellä eläkeikää. Yrityshierarkiaa on pyritty purkamaan, viestintää on tehostettu viestintäsovelluksen avulla, jossa voi keskustella ja tehdä aloitteita. Niistä aloitteista, joiden avulla saadaan kustannussäästöjä tai kasvatetaan liikevaihtoa, maksetaan palkkio.
Yhteiskuntavastuu
Kaikki korujen valmistuksessa syntyvä jäännösmetalli, esimerkiksi hiomapöly, otetaan talteen, mikä on sekä taloudellista että ekologista. Koruprosessissa veteen liukenevat kemikaalit puhdistetaan omalla puhdistamolla, jolloin sitä ei päädy viemäriin. Myös pinnoituksessa käytettävät kemikaalit kierrätetään asianmukaisesti.
Kalevala Koru käyttää osan voitoista yrityksen kehittämiseen, mutta loput se käyttää suomalaisen kulttuurin edistämiseen ja yhteiskunnalliseen toimintaan. Yhtiö lahjoittaa säännöllisesti varoja hyväntekeväisyyteen ja jakaa Kalevala Korun kulttuurisäätiön kautta vuosittain kulttuuristipendejä, joilla ylläpidetään ja kehitetään suomalaista kulttuuriperintöä. Myös Kalevalaisten Naisten Liitto käyttää yhtiöstä saamiaan osinkoja omien kulttuuriprojektiensa edistämiseen.
Kalevala on valmistanut useana vuonna oman korusarjan Syöpäsäätiön Roosa nauha -kampanjalle, jonka tuotoista se lahjoittaa osan naisten rintasyövän torjuntaan.
Huhtikuussa 2020 yhtiö ja suomalainen kansalaisaktivisti Viola Wallenius aloittivat Kenian Makongenissa Kalevala Training Center -koulutusprojektin, jonka tavoitteena oli, että paikalliset opettajat kouluttavat vuosittain 190 naista tietojenkäsittelijöiksi, kampaajiksi ja ompelijoiksi. Hankkeessa priorisoidaan 16–25-vuotiaita naisia.
Salvador Dalí
Salvador Domingo Felipe Jacinto Dalí i Domènech (11. toukokuuta 1904 Figueres, Katalonia, Espanja – 23. tammikuuta 1989 Figueres), tunnetaan nimellä Salvador Dalí, oli espanjalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja elokuvakäsikirjoittaja. Dalí tunnetaan surrealistisista maalauksistaan, erilaisista taiteellisista kokeiluistaan ja julkisuustempuistaan.
Nuoruus
Salvador Dalí syntyi 11. toukokuuta 1904 Figueresissa Kataloniassa. Salvador-isä oli ateisti ja Felipa-äiti harras katolilainen, mutta avioliitto oli onnellinen. Salvadorille syntyi pikkusisko Ana Maria. Salvadorin yksivuotiaana kuollut vanhempi veli oli myös ollut nimeltään Salvador. Dalí on kertonut, että hänelle tuli siitä pysyvästi tunne, että hän oli vain kuolleen veljensä korvike, mistä seurasi epävarmuutta ja huomionkipeyttä.
Taideopinnot
Nuorena Dalí oli rauhaton ja kapinallinen. Hän menestyi koulussa vain kohtalaisesti ja oli kiinnostunut ainoastaan piirtämisestä, missä hän olikin jo taitava. Dalí sai 14-vuotiaana töitään Figuerasissa järjestettyyn yhteisnäyttelyyn. 17-vuotiaana hän kirjoittautui oppilaaksi Madridin taideakatemiaan, missä hän tutustui nuoriin intellektuelleihin, kuten elokuvaohjaaja Luis Buñueliin ja runoilija Federico García Lorcaan. Taiteellisesti hän ei akatemiasta enää hyötynyt, sillä hän piti jo tuolloin itseään paljon opettajiaan etevämpänä. Uppiniskaisuutensa vuoksi hänet erotettiin akatemiasta ensin määräajaksi ja vuonna 1926 lopullisesti hänen väheksyttyään opettajiensa pätevyyttä arvioimaan hänen työtään.
Taiteilijanura
Vuonna 1929 Dalí tutustui moniin surrealismin merkkihenkilöihin, joiden joukossa oli runoilija Paul Éluard vaimonsa Galan kanssa. Erottuaan miehestään vuonna 1932 Galasta tuli Dalín muusa ja manageri; naimisiin he menivät vasta 1958. Dalín menestyksen tärkeänä osana on pidetty Galan liikevainua ja hänen ideoimiaan mainostemppuja.
Dalí etääntyi 1930-luvun alussa surrealistien vasemmistolaisista aatteista yhä selvemmin ja muuttui vuosi vuodelta oikeistolaisemmaksi. Dalín tempaukset herättivät pahaa verta joissakin surrealismin johtohahmoissa, sillä heidän mielestään Dalín käyttäytyminen saattoi vahingoittaa liikettä ja sen radikaalivasemmistolaisuuteen perustuneita tavoitteita. Dalí maalasi vuonna 1933 kiistellyn Leninin muotokuvan Wilhelm Tellin arvoitus sekä toiseen teokseensa hakaristin. Surrealistien johtaja André Breton järkyttyi ja järjesti vuonna 1934 surrealistien piirissä ”oikeudenkäynnin” Dalín erottamiseksi ryhmästä. Dalí puolustautui selittämällä, että hän oli maalannut Leninin ja Hitlerin näkemiensä unien pohjalta ja että hänen kiinnostuksensa Hitleriin oli epäpoliittista ja puhtaasti taiteellista.
Dalí suunnitteli García Lorcan kanssa teatterihanketta vuonna 1934. Idea toteutettiin vuonna 1939 baletissa Bacchanale. Dalí lavasti myös baletit Labyrinth (1941) ja Kolloquium der Gefühle (1944).
thumb|left|upright|Dalí vuonna 1939. Dalí osti vuonna 1939 itselleen huvilan Port Lligatin kylästä ja laajensi sitä. Hän muutti 1940 Yhdysvaltoihin pakoon toista maailmansotaa ja oleskeli lähinnä New Yorkissa aina vuoteen 1948 saakka. Yhdysvalloissa vietetty aika toi Dalílle aiempaakin suurempaa menestystä. Hänen näyttelynsä kiersi maan suurimmissa kaupungeissa, ja hän julkaisi omaelämäkertansa, josta tuli myyntimenestys. Hän teki yhteistyötä Walt Disneyn kanssa: he suunnittelivat surrealistista piirroselokuvaa Destino, mutta tuotanto keskeytettiin ja elokuva valmistui vasta vuonna 2003. Alfred Hitchcockille Dalí suunnitteli lavasteet elokuvan Noiduttu (1945) unijaksoon.
Yhdysvalloissa Dalí maalasi paljon kirjankuvistuksia sekä suunnitteli pukuja, näyteikkunasomistuksia ja koruja ja osallistui mainosten suunnitteluun ja työskenteli aikakauslehdille. Hän maalasi myös paljon yläluokan muotokuvia tilaustyönä. Dalín kaupallisen vaiheen innoittamana André Breton muodosti hänen nimestään anagrammin ”Avida Dollars” ’dollarinhimoinen’.
Palattuaan 1948 Eurooppaan ja Port Lligatiin Dalí jatkoi uraansa. Hän suunnitteli valtavan määrän erilaisia kaupallisia tuotteita kuten tapetteja ja postimerkkejä. Hän esiintyi myös televisiomainoksessa esittäen hullua. Esiintymiset veivät asiantuntijoiden silmissä Dalílta uskottavuutta taiteilijana, mutta hänen näyttelynsä olivat suurmenestyksiä.
Viimeiset vuodet
Dalí maalasi 1970-luvulla enää vähän. Hän teki kokeiluja hologrammeilla, mutta luopui kokeilusta pian tekniikan puutteellisuuden vuoksi. Hän maalasi myös stereoskooppisia töitä erikoiskameralla otettujen valokuvien pohjalta.
Dalí työskenteli ahkerasti aina 70-vuotiaaksi asti, kunnes hänen terveytensä alkoi 1970-luvun puolivälissä horjua. Gala kuoli 1982, ja Dalí vietti viimeiset vuotensa lähes erakkona. Hän sai vuonna 1986 palovammoja tulipalossa. Dalí kuoli 23. tammikuuta 1989. Hänet haudattiin Figueresiin.
Taiteilijana
Dali oli julkisuutta rakastanut valovoimainen taiteilija ja suuren yleisön keskuudessa hyvin suosittu. Hänen huomiota herättävät viiksensä tekivät hänestä tunnetun myös taiteen ulkopuolella. Dalísta sanottiin myös arvostelevasti, että hän oli pelkkä kyvykäs showmies, rahan kerääjä eikä vakava taiteilija. Dalí oli ensimmäisiä taiteilijoita, joka käytti julkisuutta taiteellisena ilmaisumuotona. Hän toi itseään esille koko elämänsä ajan esiintymisillään ja oudoilla mainostempauksillaan. Hän saavutti 1960-luvulta alkaen television kautta yleisön, jota hänen taiteensa ei kiinnostanut, ja hän olikin Picasson ohella aikansa kuuluisin elävä taiteilija.
Dalí tunnetaan ensisijaisesti maalauksistaan, ja hänen maineensa perustuu valtaosin hänen 1930-luvulla maalaamiinsa surrealistisiin teoksiin. Dalí oli taiteilijana kuitenkin hyvin monipuolinen. Hän kokeili ensimmäisten taiteilijoiden joukossa uusia tekniikoita kuten holografiaa. Hän teki maalausten lisäksi piirustuksia, painokuvia, veistoksia ja omintakeisia taide-esineitä. Hän kirjoitti useita omaelämäkertoja, romaanin Arvoituksellisia kasvoja (1944) ja taidearvosteluja. Lisäksi hän suunnitteli sisustuksia ja muotia sekä teki lasi- ja korutaidetta ja elokuvia.
Dalí oli tuottelias kirjailijana. Hän julkaisi kaksi päiväkirjaa, useita näennäisomaelämäkerrallisia teoksia, romaanin, runoja sekä lukuisia taidetta käsitteleviä manifesteja ja esseitä. Kirjoituksissaan Dalí usein selitti omien maalaustensa tulkintoja. Dalí oli myös suosittu esitelmöijä, jonka luennot olivat assosiaatioineen ja liioitteluineen kuin taideteoksia.
Dalí kuvitti omia kirjoituksiaan ja muiden kirjailijoiden teoksia. Hänen kirjakuvituksensa olivat haluttuja etenkin 1950- ja 1960-luvuilla, sillä ne takasivat kirjoille suuret myyntiluvut. Dalí kuvitti esimerkiksi Danten, Cervantesin, Maon ja Goethen teoksia.
Taidemaalarina
Dalí kehitti 1920-luvulla oman merkki- ja symbolikielen, jota hän käytti joskus myöhemmässäkin tuotannossaan. Yksi näistä symboleista oli eläimen raadon ja sitä syövien muurahaisten kautta kuvattu mätäneminen, jolla Dalí pilkkasi vihaamaansa poroporvarillista ja vanhoillista yhteiskuntaa. Toinen Dalín suosima aihe oli lipasto, joka avautuu ihmisen vartalosta tai raajoista. Dalílle laatikot olivat muistin ja piilotajunnan symboleita sekä viittasivat ”lokeroajatteluun”, jonka käsitteen hän omaksui Sigmund Freudin teoksista.
Dalín surrealistinen vaihe kattoi vuodet 1929–1936, jolloin hän maalasi tunnetuimmat teoksensa. Hän myös selosti ajatuksiaan ja niiden toteutusta lukuisissa esseissään, joita ilmestyi surrealistisissa julkaisuissa. Dalí teki lisäksi surrealistisia esineitä ja kirjoitti niistä. Hänen mukaansa merkitykseltään symboliset esineet eivät soveltuneet mekaaniseen käyttöön, vaan perustuivat mielikuviin ja fantasioihin, jotka ilmentävät piilotajuista toimintaa. Hänen mukaansa tällaiset esineet täyttäisivät maailman ja murentaisivat tarpeettomuudellaan yhteiskunnan sovinnaisuussääntöjä.
Surrealistisena maalarina Dalí kertoi pyrkivänsä ”materialisoimaan läpikotaisin irrationaalisia kuvia hyperrealistisella tarkkuudella” ja kutsui taulujaan ”käsin maalatuiksi univalokuviksi”. Luomisprosessiaan Dalí nimitti ”paranoidis-kriittiseksi menetelmäksi”.
Vuosina 1936–1939 Dalín maalauksissa nähdään tyylillistä varmuutta ja kypsyyttä. Hän maalasi myös piilokuvia, kuten Loputon arvoitus (1938), joissa katsoja voi nähdä erilaisia sisältöjä.
Palattuaan Yhdysvalloista sodan jälkeen Eurooppaan Dalí sovelsi paranoidis-kriittistä menetelmäänsä vanhoihin mestariteoksiin, joista hän tuotti uudenlaisia toisintoja. Vuodesta 1958 alkaen hän maalasi suuria historiallisia maalauksia. Hän kiinnostui klassisista kompositiomenetelmistä, varsinkin kultaisesta leikkauksesta.
Dalin atomimystiikan kausi kattoi vuodet 1948–1958. Hän paneutui syvällisesti luonnontieteellisiin ilmiöihin ja atomiteoriaan. Hän maalasi myös klassis-uskonnollisia aiheita, kuten ristiinnaulitsemiskuvia ja enkeleitä. Dalín atomimystiikan kauden aikaiset maalaukset yhdistelivät omaperäisesti uskonnollisia ja mystisiä aiheita luonnontieteellisiin aiheisiin. Atomin löytymisen vaikutuksesta Dalí purki maalaustensa aiheita pienempiin osiin. Tällä hän pyrki tuomaan näkyvästi esiin hiukkasten välillä vaikuttavat voimat ja lähentämään omaa luomistyötään uuteen luonnontieteelliseen maailmankuvaan. 1960-luvulla Dalí kiinnostui maailmankaikkeuden alkuperää ja syntyä koskevista kysymyksistä.
Viimeisissä töissään Dalí kokeili myös abstraktia ekspressionismia ja poptaidetta sekä teki joukon uskonnollisia töitä.
Tärkeitä maalauksia
thumb|Muiston pysyvyys, 1931.
Muiston pysyvyys, 1931
Maalauksen pehmeä, sulava taskukello edustaa Dalín teoriaa ”pehmeydestä” ja ”kovuudesta”, joka oli keskeinen hänen ajattelulleen tuona aikana. Dawn Adesin mukaan ”Pehmeät kellot ovat alitajuntainen symboli tilan ja ajan suhteellisuudesta, surrealistinen pohdinta käsittämämme kiinteän kosmisen järjestyksen romahduksesta.”
Pehmeä sommitelma keitettyjen papujen kera: ennakkoaavistus sisällissodasta, 1936
Maalaus ilmaisee Espanjan sisällissodan aikaista tuhoa. Maalauksen hirviö on itsetuhoinen, kuten sisällissotakin. Maalaus ei pyri kuvaamaan jommankumman osapuolen valitsemista, vaikka Dalílla oli useita syitä osapuolen valitsemiseen: Tasavallan puolesta taistelevat kommunistisotilaat kiduttivat ja vangitsivat hänen sisarensa ja fasistinen teloituspartio murhasi hänen hyvän ystävänsä taidekoulun ajoilta.
Narkissoksen metamorfoosi, 1936–1937
Maalauksessa Narkissos istuu altaassa tuijottaen alaspäin. Hänen lähellään on rapistuva kivihahmo, joka muistuttaa Narkissosta, mutta joka on myös erilainen. Hänen kädessään on lamppu tai muna, josta kasvaa Narkissos. Dalín muissa maalauksissa munaa on käytetty seksuaalisuuden symbolina. Taustalla on alastomia hahmoja ja kolmas Narkissoksen kaltainen hahmo ilmestyy horisontissa.
Ilmestys hiekkarannalla: kasvot ja hedelmävati, 1938
Maalausta hallitsevat ruskeakuoriset päärynät eponyymisessa, jalallisessa hopeisessa hedelmävadissa, joka muistuttaa jossain määrin viinilasia. Eponyymin ihmiskasvon tarkoituksella luotu optinen illuusio toistui uudestaan Dalín myöhemmissä teoksissa.
Pyhän Antoniuksen kiusaus, 1946
Dalí valitsi maalaustensa aiheiksi sellaisia, joita hän piti spirituaalisina ja pyrki paljastamaan niissä olevia piileviä voimia. Hän uskoi, että kaikissa esineissä on tällaisia voimia ja halusi vangita ne maalauksiinsa ja itselleen niitä maalaamalla. Tätä edisti hänen kiinnostuksensa atomipommiin, joka oli hänen mielestään erityisen mystinen ja voimakas. Käyttämällä klassismia Dalí pyrki käyttämään hyväkseen sen realismia päästäkseen lähemmäksi kaikissa substansseissa olevaa henkisyyttä, ja siksi lähemmäksi ylhäisyyttä. Maalaus on ensimmäinen, jossa hän käytti klassismia tällä tavalla ja siinä ennakoitiin muita teemoja, joita Dalín kiinnostus henkisyyteen toi myöhemmin mukanaan, kuten levitointi ja painovoiman neutralisointi.
San Juan de la Cruzin Kristus, 1951
Vuonna 2009 The Guardianin taidekriitikko Jonathan Jones luonnehti maalausta ”kitschinä ja sokeeraavana”, mutta huomioi maalauksen olevan ”hyvässä tai huonossa, luultavasti kaikkein kestävin visio ristiinnaulitsemisesta, joka on maalattu 1900-luvulla."
Teatre-Museu Dalí
thumb|Teatre-Museu Dalí Figueresissa. Dalín itselleen Figueresiin rakennuttama museo Teatre-Museu Dalí avattiin yleisölle vuonna 1974. Museossa on monenlaisia tauluja, veistoksia, mobileja, koriste-esineitä ja kuriositeetteja, ja sen jokainen huone ja tila on taideteos. Kuoltuaan Dalí haudattiin museossa sijaitsevaan kryptaan. Museossa vieraili vuonna 2014 noin 1,3 miljoonaa kävijää, ja se on Espanjan suosituin yksityinen museo.
Dalí-väärennökset
Dalísta on tehty enemmän väärennöksiä kuin kenestäkään toisesta taiteilijasta. Dalía itseään jäljittely ei häirinnyt, vaan hän joskus jopa yllytti siihen. Lukemattomien markkinoilla liikkuvien väärennettyjen vedosten vuoksi moni taidegalleria ei ota kokoelmiinsa Dalín töitä.
Poliisi takavarikoi toukokuussa 2004 Helsingissä avatusta Dalí-näyttelystä satoja väärennöksiksi epäiltyjä teoksia. Osa teoksista oli erittäin tökerösti väärennettyjä, mutta osa niin taitavasti tehtyjä, ettei maallikko olisi oikeuden mielestä pystynyt erottamaan niitä aidoista. Teoksia tarjottiin myytäväksi 2 300 – 250 000 euroon. Helsingin käräjäoikeus tuomitsi kaikki väärennetyt teokset valtiolle.
thumb|Dalín pronssiveistos Caballo con jinete tropezando Marbellassa. thumb|Monumentaaliveistos Space Elephant oli esillä Lontoossa 2000–2010.
Dave Bartholomew
thumb|Dave Bartholomew (Amsterdam, 1962) David Louis Bartholomew (24. joulukuuta 1918 Edgard, Louisiana – 23. kesäkuuta 2019 Metairie, Louisiana) oli yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän oli näkyvä hahmo New Orleansin musiikkielämässä 1950-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hän kirjoitti ja tuotti musiikkia useille artisteille, ja parhaiten hänet tunnetaan menestyksekkäästä yhteistyöstä Fats Dominon kanssa.
Elämä ja ura
Bartholomew soitti ensimmäisenä soittimenaan tuubaa, mutta siirtyi sittemmin trumpettiin. Hän liittyi vuonna 1939 Fats Pichonin yhtyeeseen, joka soitti Mississippin höyrylaiva SS Capitolilla. Hän soitti myös Jimmie Luncefordin orkesterissa ennen liittymistään armeijaan vuonna 1942.
Armeijan soittokunnassa Bartholomew alkoi säveltää ja sovittaa musiikkia. Palattuaan New Orleansiin hän perusti rhythm and blues -yhtyeen ja nauhoitti De Luxe -yhtiölle muun muassa kappaleen ”Country Boy”. Yhtyeessä soittivat hänen lisäkseen rumpali Earl Palmer ja saksofonistit Herb Hardesty ja Alvin Tyler.
Vuonna 1949 Imperial Recordsin Lew Chudd otti Bartholomew’n levy-yhtiöön laulunkirjoittajaksi, tuottajaksi ja sovittajaksi. Hän teki Fats Dominolle kappaleen ”The Fat Man”, jota myytiin yli miljoona kappaletta. Bartholomew teki pitkään yhteistyötä Dominon kanssa ja kirjoitti suurimman osan Dominon lauluista yhteistyössä tämän kanssa. Heidän tunnettuihin tuotoksiinsa kuuluvat muun muassa ”Ain’t That a Shame”, ”I’m in Love Again”, ”Blue Monday”, ”I’m Walkin’”, ”Walking to New Orleans” ja ”Let the Four Winds Blow”. Yhteensä Bartholomew’n ja Dominon lauluja on myyty useita satoja miljoonia kappaleita.
Bartholomew kirjoitti musiikkia myös lukuisille muille artisteille, mukaan lukien Jewel King, Lloyd Price ja Smiley Lewis. Lisäksi hän tuotti muun muassa Frankie Fordia, Snooks Eaglinia ja Earl Kingiä. Hänen oma vuoden 1957 levytyksensä ”The Monkey” vaikutti Jamaikalla ska-musiikin kehittymiseen.
Myöhemmin Bartholomew vetäytyi osittain musiikkielämästä, mutta esiintyi silloin tällöin Dave Bartholomew Big Bandin kanssa musiikkifestivaaleilla. Hän on ollut vuodesta 1998 Songwriters Hall of Famen ja vuodesta 1991 Rock and Roll Hall of Famen jäsen. Vuonna 2007 hän sai paikan Blues Hall of Famesta.
Bartholomew kuoli 100-vuotiaana sairaalassa Louisianassa 23. kesäkuuta 2019.
Sorvaus
thumb|Puusorvi. thumb|Puun sorvausta. Sorvaus on lastuava työstömenetelmä, jossa kappaleen pyörimisliike toimii päätyöstöliikkeenä, joka irrottaa lastun ja terän liike syöttöliikkeenä, joka määrää lastun koon. Puun sorvauksessa kappale pyörii sorvissa ja lastuavana teränä käytetään usein talttatukeen tuettua käsissä pidettävää talttaa. Sorvaamalla valmistetaan kappaleita, joissa on pyöreitä muotoja. Kappaleet ovat usein pyörähdyssymmetrisiä, mutta epäkeskosorvauksella voidaan valmistaa muunkin muotoisia kappaleita. Tyypillisiä sorvattavia esineitä ovat erilaiset kulhot ja pylväät, materiaaleja puu ja metalli.
Sorvauksen osa-alueita
Puun sorvauksen osa-alueita ovat lieriö-, taso- ja ontelosorvaus. Lieriösorvauksessa aihio on yleensä kiinnitetty johteiden suuntaisesti kärkien väliin. Lieriösorvaamalla valmistetaan esimerkiksi pöytien ja tuolien jalkoja, kynttilänjalkoja, nuijia ja kaulimia. Tasosorvaamalla ja ontelosorvaamalla valmistetaan kulhoja, lautasia ja tarjottimia. Nämä kaksi sorvauksen osa-aluetta eroavat toisistaan aihion syysuunnan suhteesta johteisiin. Tasosorvauksessa syysuunta on kohtisuorassa johteita vastaan, ontelosorvauksessa se taas on johteiden suuntainen.
Lisäksi sorvaustekniikat voidaan jakaa myös leikkaavaan sorvaukseen ja kaapivaan sorvaukseen, jotka eroavat toisistaan käytettävien talttojen sekä lastun irrottamistavan osalta.
Sorvi
Puusorvissa työkappale kiinnitetään karaan, jota moottori pyörittää vaihteiston välityksellä. Kara on kiinnitetty tukevasti johteisiin, jotka ovat tarkasti karan akselin suuntaiset. Johteisiin on asennettu siirretävä kärkipylkkä ja talttatuki. Lyhyehkö työkappale voidaan kiinnittää ainoastaan karaan, mutta pidemmät työkappaleet on myös tuettava kärkipylkällä.
Leino (Keuruu)
Leino on Keski-Suomessa Keuruulla Mäkikylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Sorvaus
Sorvitaltat
Sorvauksessa käytettävät taltat on suunniteltu erityisesti sorvausta silmällä pitäen. Tyypillisiä talttoja ovat kourutaltat eli onsitaltat, suorataltat ja katkaisutaltat. Kulhojen sorvaukseen soveltuvat hyvin kulhotaltat. Erikoisempia keksintöjä edustavat rengas­taltat ja putkitaltat.
Metalleja sorvattaessa käytetään kiinteitä terävarsia, koska metalleja työstettäessä toleranssit ovat huomattavasti pienempiä. Myös kappaleiden pyörimisnopeudet ovat paljon suurempia.
Leino (Keuruu)
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Maurycy Gottlieb
Gottlieb voitti 20-vuotiaana kultamitalin müncheniläisessä taidekilpailussa. Tunnustus tuli teoksesta Shylock ja Jessica, joka pohjautuu William Shakespearen Venetsian kauppiaaseen.
Vaikka Gottlieb kuoli hyvin nuorena, 23-vuotiaana, häneltä on säilynyt yli kolmesataa teosta. Taiteilijan veli Léopold Gottlieb syntyi vasta isonveljensä jo kuoltua.
Pump It Up (kappale)
Pump It Up on Cristal Snow'n singlejulkaisu ja kappale vuodelta 2007. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Kappale kohosi Suomen singlelistalla parhaimmillaan viidennelle sijalle. Sinkku nousi myös European Hot-100 sinkkulistalla numerolle # 63.
Edward the Great
Edward the Great: The Greatest Hits on Iron Maidenin toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2002. Se sisältää kappaleita kaikilta paitsi kahdelta ensimmäiseltä albumilta. Levyn alkuperäinen tarkoitus oli esitellä yhtyettä uusille faneille.
Levystä tehtiin vuonna 2005 uusi painos, joka sisältää kappaleita myös vuoden 2003 albumilta Dance of Death. Kokoelmaa on kritisoitu siitä, ettei kumpikaan painos sisällä kappaleita vuosilta 1978–1981, jolloin yhtyeen laulajana oli Paul Di’Anno.
Edmund Burke
Edmund Burke oli irlantilais-brittiläinen valtiomies, kirjailija, puhuja ja poliittinen filosofi. Hän kuului vuosina 1765–1794 Britannian parlamentin alahuoneeseen, johon hänet valittiin Whig-puolueesta. Yrjö III:n aikana hän tuki amerikkalaisten siirtokuntien itsenäistymistä, joka tapahtuikin, kun Amerikan vallankumous puhkesi. Sen sijaan hän vastusti Ranskan vallankumousta, minkä ansiosta hänestä tuli Whigien konservatiivisen ryhmän johtavia jäseniä. Häntä pidetään nykyaikaisen konservatismin isänä.
Poliittisen vaikuttamisen lisäksi Burke julkaisi filosofisen teoksen estetiikasta ja perusti vuosittain ilmestyneen Annual Registerin, jossa kerrottiin kunkin vuoden merkittävimmistä maailmanpoliittisista tapahtumista. Burke oli myös taitava puhuja.
Reflections: Konservatismin perustaja ja innoittaja
Edmund Burkea pidetään yleisesti konservatismin perustajana ja innoittajana, vaikka konservatiivisessa ajattelussa vedotaan usein myös Antiikin ajattelijoihin. Kirjoituksessaan Reflections on the Revolution in France, Burke jäsentelee konservatismin ajattelutavan ja perusteet.
Reflections perustuu Burken ystävälleen kirjoittamaan kirjeeseen, jossa Burke ottaa kantaa Ranskan vallankumouksen tapahtumiin. Kirjeestä muodostui julkaisunsa jälkeen huomattava menestys. Ensimmäisen kuukauden aikana kirjettä myytiin 19 000 kappaletta ja ensimmäisen vuoden aikana siitä otettiin 11 painosta. Teoksesta muodostui lopulta konservatiivisen yhteiskuntafilosofian perusteos.
Ajattelu
Huolimatta epäilystä muutoksia kohtaan, Burkea pidetään silti uudistajana. Ljungbergin mukaan Burke ymmärsi brittiparlamentin alahuoneen jäsenenä tarpeen muutoksille, mutta halusi tehdä ne harkitusti ja koeteltua rikkomatta. Burken mielestä nopeat muutokset keskeneräisinä ja kypsymättöminä pelästyttivät jopa muutosten kannattajia itseään.
Burke kannatti vapaata markkinataloutta ja yksityisomaisuutta. Burke puolusti myös sananvapautta ja uskonnollista suvaitsevaisuutta. Burke varoitti antamasta liikaa valtaa poliittisille päättäjille yhteiskunnan kehitystä koskevissa asioissa. Burke myös vastusti brittihallinnon sortotoimia Pohjois-Amerikan siirtokuntien vapauksia vastaan. Burkea pidetään monella tapaa myös liberaalina ajattelijana ja vaikuttajana. Vaikka konservatismi ja liberalismi poikkeavat toisistaan huomattavasti periaatteellisesti, ei niiden välillä ole jyrkkiä raja-aitoja.
Burke ei koskaan esitellyt näkemyksiään systemaattisesti, vaan sovelsi niitä aina tapauskohtaisesti. Hänen käytännöllisten kantojen takana on kuitenkin yleisiä periaatteita, jotka tulevat ilmi, kun Burken tuotantoa tarkastelee kokonaisuudessaan. Nämä periaatteet keskittyvät ”luonnon” tai ”luonnonlain” käsitteisiin. Burken näkemysten ytimessä on ihmisen ja maailmankaikkeuden harmonia. Yhteiskunta ja valtio mahdollistavat ihmisen potentiaalin täyden ymmärtämisen, antavat muodon yhteiselle hyvälle ja tarjoavat joko sanallisen tai sanattoman sopimuksen normeista ja päämääristä. Burken ihanne on, että poliittinen yhteisö toimisi yhtenä kokonaisuutena.
Burken ajattelun mukaan poliittiset sopimukset perustuvat ennemminkin periaatteisiin ja kirjoittamattomiin lakeihin kuin perusoikeuksiin tai tasa-arvoon. Tasa-arvon ihanne on hänen mielestään vaarallinen. Yhteiskunta on monimutkainen, orgaanista kokonaisuus, joka kehittyy asteittain. Tällaisessa yhteiskunnassa yhteiskunnalliset ja poliittiset suhteet pohjautuvat perinteisiin. Yhteiskunta toimii kuin ihmisruumis. Konservatismin tukipilareina hän piti uskoa perinteeseen, käytännöllisyyteen ja orgaaniseen yhteiskuntaan.
Pauli Rantanen
Pauli Rantanen (13. joulukuuta 1936 Harlu – 26. tammikuuta 2016 Vihti) oli vihtiläinen keksijä, jonka keksintöjen tarkoitus oli luonnonsuojelu ja kehitysmaiden köyhien auttaminen.
Rantasen elämän pääkohdat
1936 syntynyt Pauli Rantanen aloitti kehitysaputyöskentelyn toimimalla kirkon ja helluntaiherätyksen yhteisen kahvikampanjan puuhamiehenä 1970-luvulla. 1979 hän oli mukana perustamassa LKA:n (nykyisin Fida) ensimmäistä kirpputoria Helsingin Vilhovuorenkadulle. LKA:n valtakunnallinen tekstiilikeräys Yhdelle vähimmistä, toteutettiin Vihdin Selkin kylässä 1981. Alueelle kerättiin useita miljoonia kiloja tekstiilijätettä. Samaan aikaan rakennettiin LKA:lle laaja kirpputoriketju sekä synnytettiin teollista tekstiilinkierrätystä harjoittava Rejtex Oy. Pauli Rantasen johtama Rejtex Oy sai Uudenmaan ympäristöpalkinnon 1991, Helsingin kierrätyspalkinnon 1993 ja Ekosäätiön Pekka Kuusi -palkinnon. Rejtex Oy:n toiminta on loppunut 1994. LKA:n ja Pauli Rantasen tiet erosivat 1989, jolloin tekstiilinkierrätyksestä päävastuun otti Uuden kasvun yhdistys ry. Pauli Rantanen on työskennellyt Uuden kasvun yhdistys ry:n puheenjohtajana 9.12.2009 asti. Yhdistys teki 1990-luvulla valtion rahoittamia kehitysapuprojekteja Ugandassa.
Vehmaslampi (Keuruu)
Vehmaslampi on Keski-Suomessa Keuruulla Raiskin kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 7,0 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. .
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Kaijanjoen valuma-alueeseen (35.654) se kuuluu.
Luise Danz
thumb Luise Danz (11. joulukuuta 1917 Walldorf, Thüringen – 21. kesäkuuta 2009) oli SS-nainen ja entinen keskitysleirivartija.
Danzista tuli 24. tammikuuta 1943 26-vuotiaana Aufseherin natsien keskitysleirijärjestelmään. Hän palveli vartijana useilla natsien keskitysleireillä, kuten Krakova-Płaszówissa, Majdanekissä, Auschwitz-Birkenaussa ja Malchowissa. Vuonna 1943 natsit palkitsivat hänet leiripalveluksistaan. Hänestä tuli Malchowin Oberaufseherin tammikuussa 1945. Sodan jälkeen Danz piiloutui, mutta jäi kiinni ja joutui oikeuden eteen Puolassa. Hänet tuomittiin vuoden 1946 niin sanotussa Auschwitz-oikeudenkäynnissä elinkautiseen vankeusrangaistukseen, mutta hän vapautui vuonna 1956.
Vuonna 1996 Danz joutui Saksassa oikeuteen naisvangin murhasta Malchowin leirillä. Oikeudenkäyntiä valvonut lääkäri totesi syytteiden olevan liikaa vanhalle naiselle, joten kaikki syytteet peruttiin.
Hovd
Hovd on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu Bajan-Ölgiin, Uvsin, Zavhanin ja Govi-Altain provinsseihin sekä etelässä Kiinaan. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 76 252 asukasta ja sen pinta-ala on 76 100 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Hovd.
Aluejako
Alue jakautuu 17 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
* Provinssin pääkaupunki Hovd muodostaa oman, Žargalant-nimisen sumin. Sitä ei tule sekoittaa siitä erilliseen Hovdin sumiin.
Saamen jalkapallomaajoukkue
Saamen jalkapallomaajoukkue on jalkapallon maajoukkue, joka edustaa Fennoskandian pohjoisosissa eläviä saamelaisia. Joukkue toimii Saamen jalkapalloliiton (Sámi Spábbáčiekčanlihttu) alaisuudessa. Saamen jalkapalloliitto ei ole kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn tai minkään sen maanosaliiton jäsen, minkä takia joukkue ei voi osallistua maailman- tai maanosanmestaruuskilpailuihin.
Saamelaisten joukkue on kuitenkin pelannut epävirallisia ystävyysotteluita vuodesta 1985 lähtien. Vuodesta 2003 se on ollut NF-Boardin jäsen. Marraskuussa 2006 joukkue teki 42 maalia kolmessa pelissä ja voitti ylivoimaisesti VIVA World Cup -turnauksen. Vuonna 2008 7.–13. heinäkuuta Saame isännöi Jällivaarassa järjestetyn VIVA-turnauksen ja sijoittui turnauksessa kolmanneksi. Myös seuraavan vuoden VIVA-turnauksessa Saamen jalkapallomaajoukkue oli kolmas. Saame ei ollut mukana vuosien 2010 ja 2013 VIVA-turnauksissa.
Kokofata
Kokofata on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin lounaisosassa noin 60 kilometriä Kitasta länteen. Kunnassa on 22 100 ja keskuskylässä 4 700 asukasta (vuonna 2009).
Kokofatan kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kobrin ja Tambagan, idässä Bougaribayan ja Gadougou I:n, etelässä Kouloun sekä lännessä Kéniéban piirin Kouroukoton ja Bafoulabén piirin Bamafélén kuntiin. Seutu on pinnanmuodostukseltaan tasankoa, jonka yllä kohoaa Konlokonron eli Kékérékouroun vuori. Länsirajalla virtaa Bafing, johon laskee sen sivujoki Balé. Sademäärä on melko korkea ja kasvillisuus runsasta.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja ja fulbeja. Bozot harjoittavat vesistöjen varrella kalastusta.
Kokofatan kautta kulkee Kitan ja Senegalin rajan välinen maantie RN24. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa.
Gitanas Nausėda
Gitanas Nausėda (s. 19. toukokuuta 1964 Klaipėda ) on Liettuan presidentti 12. heinäkuuta 2019 alkaen.
Tausta ja yksityiselämä
Nausėda syntyi vuonna 1964 Klaipėdassa. Hänellä on yksi yksi sisko. Lapsuudessaan Nausėda oli kiinnostunut säästä ja sen ennustamisesta. . Kouluaikoinaan hän myös lauloi paikallisessa poikakuorossa.
Koulutukseltaan Nausėda on ekonomisti. Hän valmistui Vilnan yliopistosta vuonna 1987. Tämän jälkeen hän jäi yliopistoon taloustieteen lehtoriksi ja toimi virassa aina vuoteen 2004. Vuosina 1990–1992 hän opiskeli DAAD-stipendillä Mannheimin yliopistossa, ja väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi seuraavana vuonna. . Nausėdan väitöskirja käsitteli tulopolitiikkaa inflaation ja stagflaation aikana. Vuodesta 2009 lähtien hän toimi apulaisprofessorina Vilnan yliopiston kauppakorkeakoulussa. Hän on työskennellyt ruotsalaispankki SEB:n neuvonantajana. .
Nausėda on ollut naimisissa Diana Nausėdienėn kanssa vuodesta 1990 lähtien. Parilla on kaksi tytärtä. .
Poliittinen ura
Riippumaton ehdokas Nausėda voitti vuoden 2019 presidentinvaalit toisella kierroksella, jossa hänen vastaehdokkaansa oli Ingrida Simonyte. Virkaanastujaiset pidettiin 12. heinäkuuta 2019.
Kiki Djan
Kiki Djan (7. kesäkuuta 1957 – 10. kesäkuuta 2004) oli ghanalainen muusikko. Hän aloitti pianon soittamisen viisivuotiaana. 1970-luvulla hän toimi kosketinsoittajana maailmanmusiikkiyhtye Osibisassa. Myöhemmin Djan aloitti soolouran. Vuonna 1979 hän teki yhdessä Kofi Aryivorin kanssa kappaleen ”24 Hours in a Disco”, joka pääsi listoille Yhdysvalloissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Djan tuli myöhempinä vuosinaan riippuvaiseksi huumausaineista. Hän kuoli AIDSiin Ghanassa kesäkuussa 2004.
GDDR6
GDDR6 (Graphics Double Data Rate, version 6) SGRAM (Synchronous Graphics Random Access Memory) on muistityyppi, jonka standardin JEDEC julkaisi vuonna 2018.
Muistityyppi mahdollistaa suuremman tiedonsiirtonopeuden ja alhaisemman käyttöjännitteen. Piirien hinnan on sanottu olevan 70% korkeampi kuin edeltävissä muistityypeissä.
Edeltävät muistityypit ovat GDDR5 ja GDDR5X.
Erik H. Erikson
thumb|Erik Erikson Erik Homburger Erikson (15. kesäkuuta 1902 – 12. toukokuuta 1994) oli tanskalais-saksalais-yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki kehityspsykologiaa.
Elämä ja ura
Erikson syntyi avioliiton ulkopuoliseen suhteeseen Saksassa. Eriksonin biologinen isä on nimettömäksi jäänyt tanskalaismies, joka hylkäsi Eriksonin äidin Karla Abrahamsenin ennen pojan syntymää. Äiti muutti jäätyään leskeksi Karlsruheen, missä hän avioitui Theodor Homburgerin kanssa, joka myöhemmin adoptoi Erikin omaksi pojakseen. Erikson ei tuntenut syntymäänsä koskevia seikkoja. Identiteetin kehittyminen on ollut Eriksonille keskeistä niin omassa elämässä kuin ammatillisestikin.
Erikson kävi niin sanotun klassisen oppikoulun, jossa opiskeltiin latinaa, kreikkaa, kirjallisuutta ja historiaa. Hänen koulumenestyksensä ei kuitenkaan ollut kehuttava. Ylioppilaaksi tulonsa jälkeen Erikson matkusteli seitsemän vuotta pitkin Eurooppaa harrastaen muun muassa puupiirrosten ja etsausten tekoa sekä suoritti jonkin verran taideopintoja.
Valmistuttuaan psykoanalyytikoksi Erikson muutti Yhdysvaltoihin, ja rupesi pitämään Bostonin ensimmäistä lapsia hoitavaa vastaanottoa. Erikson ei ollut suorittanut lääketieteellisiä eikä muitakaan yliopisto-opintoja, mutta sai silti paikan Harvardin lääketieteelliseen tiedekunnan tutkimusapulaisena, ja myöhemmin hänet nimettiin professoriksi.
Eriksonin teoriassa ihminen kohtaa elämänkaaressaan kahdeksan kehityskriisiä, joissa hän joutuu ratkaisemaan kehitystehtäviä.
Tokugawa Iemochi
thumb|220px|Tokugawa Iemochi
Tokugawa Iemochi (, 1846–1866) oli Japanin Tokugawa-shōgunaatin neljästoista shōgun. Hän toimi asemassaan vuodesta 1858 vuoteen 1866. Shōgun Tokugawa Iesada kuoli ilman jälkeläisiä, joten hänen seuraajansa valittiin Tokugawan kadettisuvuista. Vasta kaksitoistavuotias Iemochi nousi Kiin kadettisuvun jäsenenä toisen ehdokkaan Hitotsubashi Keikin ohi ja Iemochista tuli shōgun.
Kōbu-gattaina tunnetun, hovin ja bakufun lähentämistä tavoittelevan, liikkeen aikana Iemochi meni naimisiin keisari Kōmein nuoremman sisaren, prinsessa Kazun kanssa. Vuonna 1862 Hitotsubashi Keiki nimitettiin nuoren shōgunin holhoojaksi (kōken). Iemochin kauden aikana bakufu lievensi sankin kōtai-järjestelmän määräyksiä niin, että daimioiden ei tarvinnut viettää Edossa kuin yhden vuoden kolmesta. Toisin kuin aikaisemmin, heillä oli myös lupa viedä perheensä pois Edosta. Muutoksen tarkoitus oli antaa daimoille mahdollisuus valmistautua mahdollisena pidettyyn sotaan ulkomaalaisia vastaan.
Tokugawa Iemochi menehtyi sairauteen Osakan linnassa 29. elokuuta 1866. Hänen kuolemansa pidettiin kuitenkin salaisuutena 28. syyskuuta asti. Iemochi oli kuollessaan kaksikymmentävuotias. Iemochin monarkki oli Japanin keisari Komei. Hänen seuraajakseen valittiin Hitotsubashi Keiki, joka otti shōguniksi nousunsa yhteydessä nimekseen Tokugawa Yoshinobu.
Valkosiipikiuru
Valkosiipikiuru (Alauda leucoptera) on aasialainen kiurujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Esiintyminen
Keski-aasialainen laji, joka pesii Kaukasukselta itään Kazakstaniin. Euroopassa pesii 20 000–65 000 paria Venäjän kaakkoisosissa. Se on muuttolintu pesimäalueensa pohjoisosissa ja talvehtii Mustanmeren ja Kaspianmeren ympäristöissä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Valkosiipikiuru on tavattu Suomessa toistaiseksi kolmasti: 9.6.1971 Mustasaaressa, 21.–23.6.1999 Kalajoella ja 11.-13.4.2004 Luumäellä.
Elinympäristö
Viljelysmaat, arot ja muut kuivat seudut. Suosii elinympäristönään korkea- mutta harvakasvuista kasvillisuutta, kutea pujoa. Talvella voi muodostaa suuria parvia, joissa on noin 200 lintua, joskus jopa noin 4 000 yksilöä.
Lisääntyminen
Pesä on hyvin piilotettuna maassa kasvien tai mättään suojassa. Munia on 3–8, tavallisimmin 5 tai 6. Muna painaa 3,23 g. Haudonta-aika on 12–13 päivää ja pääasiassa naaras huolehtii haudonnasta. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä.
Ravinto
Valkosiipikiuru syö kesällä siemeniä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, talvella siemeniä.
Temppeliprostituutio
pienoiskuva|Sumerilainen Ishtar-maljakko toiselta vuosituhannelta eaa. Temppeliprostituutio kuului itämaiseen uskonnolliseen perinteeseen, joka levisi myös kreikkalaiseen maailmaan.
Antiikin lähteissä (Herodotos ja Thukydides) on mainintoja temppeliprostituutiosta. Babylonissa jokaisen naisen täytyi kerran elämänsä aikana mennä Ištarin temppeliin ja harrastaa siellä seksiä vieraan miehen kanssa. Tätä pidettiin vieraanvaraisuuteen verrattavana palveluksena ja siitä oli määrätty symbolinen maksu.
Ištar
Ištar (sumeriksi 30px Inanna) oli Mesopotamian tärkein jumalatar läpi Mesopotamian historian. Ištarin symboleina olivat kahdeksansakarainen tähti ja leijona. Hänen tärkein temppelinsä, E-ana (taivaan talo), sijaitsi Urukin kaupungissa, missä hänet liitettiin Anun (taivaan jumala) tyttäreksi. Muissa traditioissa hänet mainitaan Nannan (kuun jumala) ja Enlilin tyttäreksi. Hänen veljensä oli auringon jumala Šamaš ja hänen siskonsa manalan jumalatar Ereškigal. thumb|Kuvassa on Burney Relief, joka todennäköisesti kuvaa Ištaria.
Koulou
Koulou on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Balia (Baléa) sijaitsee lähellä Guinean rajaa noin 170 kilometriä Kitasta lounaaseen. Kunnassa on 10 500 ja keskuskylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede ja ilmasto
Kouloun kunnan pinta-ala on 1 694 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kokofatan ja Gadougou I:n, idässä Gadougou II:n ja lännessä Kéniéban piirin Kouroukoton kuntiin sekä etelässä Guineaan. Maisemaa leimaavat Fouta Djallonin reuna-alueen harjanteet. Kunta rajoittuu lännessä Bafingiin ja etelässä sen sivujokeen Baléen.
Ištar
Ištarin nimen alkuperäinen muoto on ollut Eštar, ja hän oli rakkauden seksuaalisuuden jumalatar, jolla oli kuitenkin myös sotaisia tehtäviä. Eräs myytti kertoo, kuinka Ištar laskeutui alas manalaan, jota hänen sisarensa Ereškigal hallitsi. Kun Ištar oli poissa maan päältä, lakkasi kaikki kasvu ja uudelleensyntyminen. Vaikka Ištaria juhlittiin "neitsyenä", hänellä oli lukuisia rakastajia, muun muassa Tammuz eli Dumuzi. Ištar oli myös aamutähden eli Venuksen jumalatar.
Koulou
Maantiede ja ilmasto
Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 600–1 000 millimetriä. Kasvillisuus on varsin runsasta.
Ištar
Missään vaiheessa Ištaria ei liitetty pysyvästi kenenkään jumalan puolisoksi tai äidiksi. Hänellä oli paljon rakastajia, joista tunnetuimpana voidaan mainita paimenjumala Dumuzi. Dumuzin ja Inannan ympärille kirjoitettiin paljon sumerinkielisiä kertomuksia, joissa kuvataan heidän välistä suhdettaan.
Ištarin persoona
Ištarin luonnetta on nykyään luonnehdittu myös paradoksaalisuuden ja vastakkainasettelun ilmentymäksi. Ištar on rikkonut Mesopotamian yhteiskunnan tabuja olemalla samaan aikaan hyvä–paha, aseksuaalinen-seksuaalinen, sodan ja rakkauden jumalatar. thumb|220px|Yksityiskohta [[Babylon|Babylonin kaupungissa sijainneesta Ištarin portista (rekonstruktio Pergamon-museossa). Leijona oli yksi Ištarin symboleista.]]
Koulou
Asutus
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja ja fulbeja. Noin 80 % on muslimeja, 15 % animisteja ja 5 % kristittyjä.
Liikenne, talous ja palvelut
Baléasta on huonokuntoinen tieyhteys Sagabariin. Kylien välillä on vain polkuja ja reittejä. Liikennevälineitä ovat autot, moottoripyörät ja polkupyörät.
Seudun pääelinkeinot ovat kaskeamiseen perustuva maanviljely ja kiinteään laiduntamiseen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, lehmänpapu, riisi, maapähkinä ja puuvilla. Puutarhaviljely tuottaa bataattia, banaaneja, meloneja, munakoisoa, tupakkaa, sipulia, okraa, chiliä ja maniokkia. Hedelmätarhoissa kasvatetaan mangoja, appelsiineja ja cashewpähkinöitä. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Alueella laiduntavat myös pohjoisesta Niorosta, Sahelin alueelta, Mauritaniasta ja Senegalista paimennetut karjalaumat. Keräilyn kohteena ovat voipuun, nerepuun, apinanleipäpuun, senegalinkumiliaanin ja tambopuun hedelmät. Metsiä hyödynnetään myös polttopuuna ja puutavarana. Kalastuksen merkitys on vähäinen.
Jokaisessa kylässä on useita kauppoja ja neljässä kylässä pidetään viikoittaiset markkinat. Käsityöläiset valmistavat erilaisia käyttöesineitä. Kunnasta lähdetään ansiotöihin lähiseudun kultakaivoksille.