cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johannes Teologin luostari
Kirjasto ja museo
pienoiskuva|upright=0.68|Neitsyt Marian kappelin koristeellinen ovi. Kirjasto on merkittävimpiä kristillisiä kirjastoja. Teoksia on koottu aikojen kuluessa Egeanmeren saarilta, muun muassa Ródokselta, Chíokselta ja Kreetalta. Kirjaston teoksista suurin osa käsittelee teologiaa, ja joukossa on muun muassa suuri joukko Raamatun käsikirjoituksia. Joukossa on myös useita antiikin ajan teoksia, kuten Aristoteleen, Diodoros Sisilialaisen, Ksenofonin, Platonin, Demostheneen, Euripideen, Thukydideen ja Plutarkhoksen teoksia. Kirjaston yhteydessä on tilat tutkijoille.
Historialliset dokumentit antavat kuvan luostarin elämästä vuosisatojen ajalta. Harvinaisia bysanttilaisen ajan dokumentteja, joista varhaisin on vuodelta 1073, on yli 500 kappaletta ja ne antavat tarkan kuvan historiallisista tapahtumista laajalta maantieteelliseltä alueelta, kuten Kreetan, Konstantinopolin ja Vähän-Aasian alueelta. Dokumentteihin lukeutuu muun muassa keisarin Khristodulokselle antama saaren luovutuskirja 1000-luvulta.
Luostarin yhteydessä on museo, joka esittelee muun muassa luostarin kirkollisia aarteita, kuten ikoneita ja kirkkotekstiilejä, käsikirjoituksia sekä alueen antiikin aikaisia löydöksiä. Luostarin kokoelmiin kuuluu myös paljon pyhäinjäännöksiä, kuten apostoli Tuomaan kallo.
Lasse Naukkarinen
Lasse (Lauri) Eero Tapani Naukkarinen (s. 3. syyskuuta 1942 Heinävesi ) on suomalainen ohjaaja-käsikirjoittaja-kuvaaja. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1962. Hän opiskeli 1960-luvulla kamerataidetta Taideteollisessa oppilaitoksessa. Hän valmistui oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1967. Ensimmäiset kosketuksensa elokuvaan hän sai Filminor Oy:ssä 1960-luvun lopulla hänen toimiessaan siellä kameramiehenä. Ensimmäinen oma ohjaustyö Solidaarisuus valmistui vuonna 1970. Naukkarinen toimi Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osaston lehtorina vuosina 1972–1975. Hänelle myönnettiin valtion taiteilija-apuraha vuosille 1975–1977. Vuodesta 1980 lähtien Naukkarinen on tehnyt dokumenttielokuvia omistamalleen Ilokuva-tuotantoyhtiölle. Hän on ohjannut yli 30 dokumentti- ja fiktioelokuvaa ja toiminut lukemattomissa muissa elokuvissa kuvaajana, leikkaajana, tuottajana ja käsikirjoittajana.
Nenne Moberg
Helena Reuter, kirjailijanimi Nenne Moberg (1. marraskuuta 1868 Porvoo – 2. syyskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. 5677
Helena Reuter oli naimisissa vuodesta 1896 Helsingin yliopiston eläintieteen professorina 1910–1934 toimineen Enzio Rafael Reuterin (1867–1951) kanssa.
Teoksia
Nimellä Nenne Moberg: Nimimerkillä En mor:
Rannikkopuolustus
Rannikkopuolustus käsittää kaikki ne puolustukselliset toimet, mitä rannikon puolustamiseksi tarvitaan. Suomenlahdella rannikon puolustamiseksi on käytetty muun muassa laivaston aluksien tykkejä, miinoja, kiinteän rannikkotykistön tykkejä, sukellusvenemiinoja ja -torpedoja jne. Perinteinen rannikkotykistö, entisenä maavoimien aselajina, on nykyään liitetty osaksi merivoimia ja kiinteiden rannikkotykkien lisäksi käytetään liikkuvaa tykistöä sekä muun muassa meritorjuntaohjuksia, mitkä voivat hakeutua maaliin jopa 70 kilometrin päähän.
Konstantin Hämäläinen
Konstantin Hämäläinen (16. helmikuuta 1853 Pietari – 29. toukokuuta 1909 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä K. Hämäläinen, K. H. ja Ilmari Rautio.
Rannikkopuolustus
Rannikkotykistö laajenee Tšusiman tappion jälkeen
Suomenlahden rannikkopuolustuksen kaksi merkittävää sysäystä olivat Venäjän tappio Krimin sodassa, koska se osoitti lännestä tulevan laivaston toimintakyvyn Itämerellä Oolannin sodaksi kutsutussa Ison-Britannian ja Ranskan laivastojen hyökkäyksessä Itämerellä. Toinen sysäys rannikkopuolustuksen kehitykselle oli Venäjän tappio Tšusimassa 1905, jolloin Japanin laivasto upotti merkittävän osan Venäjän Tyynenmeren laivastonsa vahvistukseksi lähettämiä Itämeren laivaston aluksia. Kolmiliiton ja lähinnä Saksan laivaston muodostaman uhan lieventämiseksi Venäjä aloitti 1912 rannikkotykistön vahvistamisen Suomenlahden molemmilla rannoilla suluksi lännestä mahdollisesti Pietaria kohti tuleville aluksille. Ajatus oli vanha ja siksi sitä kutsuttiin edelleenkin Pietari Suuren merilinnoitukseksi.
Konstantin Hämäläinen
Hämäläisen vanhemmat olivat suutari Johan Hämäläinen ja Katarina Hustin. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1872 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1886. Hämäläinen toimi Oulun lyseon historian, maantiedon ja suomen kielen lehtorina 1892–1906 sekä Turun suomalaisen reaalilyseon historian ja suomen kielen lehtorina 1906–1909. Tämän lisäksi hän toimi myös Alexander Järnefeltin perheen kotiopettajana.
Hämäläinen julkaisi 1905 runokokoelman Kertomusrunoja johon sisältyivät eeppiset runoelmat Thoore Hundin Bjarman-retki ja Doora.
Rannikkopuolustus
Neuvostoliitto haluaa tukikohtia
Suomen osalta Venäjä ei ehtinyt hyödyntää Suomenlahden pohjoisrannalla olevaa rannikkotykistöä, koska Suomen itsenäistymisessä se jäi suomalaisten haltuun. Pienessä mittakaavassa Suomenlahden hallinta tykein nousi esille 1938–1939 ensin Jartšev -neuvotteluissa ja sitten virallisissa neuvotteluissa syksyllä 1939 kysymyksenä Suomenlahden saarien vaihtamisesta Neuvostoliiton kanssa johonkin strategisesti vähemmän merkitykselliseen asiaan. Samaan kysymykseen liittyivät myös Moskovan rauhassa Neuvostoliiton käyttöön luovutettu Hanko ja jatkosodan jälkeen Porkkala. Ohjusaikakaudella rannikkotykistön kiinteiden laitteiden merkitys väheni 1950-luvun puoliväliin ja loppuun mennessä.
Talvisota
Talvisodan edellä Suomi ryhtyi Saksan Puolaan hyökkäämisen johdosta puolueettomuusvartiointiin 5. syyskuuta 1939. 5. lokakuuta Neuvostoliitto ehdotti rajansiirtoa Karjalankannaksella, itäisen Suomenlahden saarien luovuttamista ja Hangon vuokraamista laivastotukikohdaksi Neuvostoliiton Itämeren laivastolle, mistä vastikkeeksi Neuvostoliitto olisi luovuttanut suuremman alueen Repolasta ja Porajärveltä, missä oli ollut 1920-luvun alussa itsenäisyysliikkeitä, mitkä olisivat halunneet liittyä Suomeen. Laivaston tehtäväksi talvisotaan mennessä oli estää Neuvostoliiton maihinnousu Etelä-Suomeen ja estää Neuvostoliittoa saartamasta Suomen ulkomaankauppayhteyksiä meritse. Lokakuussa aloitettiin miinoitukset, mitä jatkettiin 12. tammikuuta 1940 saakka. Miinoihin tuhoutui yksi neuvostoliittolainen sukellusvene. 7. joulukuuta 1939 Neuvostoliitto julisti Suomen rannikot saartoon. Itämeren laivaston sukellusveneet upottivat viisi rahtualusta ja Itämeren laivaston omat ilmavoimat neljä. Aluksista neljä oli suomalaisia. Neuvostoliitto ulotti sukellusvenetoimintansa myös Ahvenanmaan lähistölle, minkä vuoksi Ruotsi alkoi miinoittaa aluevesiään Ahvenanmaan kapeikoissa.
Nykyaika
Nykyään rannikkopuolustus voi perustua ilmavoimien rynnäköimiseen, kaukaa ammuttaviin merimaaliohjuksiin jne., jolloin korostuu nopea liikkuvuus. Kiinteät asemat voidaan tuhota jo ennakkoon ohjuksilla.
Ragnar Numelin
Ragnar Julius Numelin (28. syyskuuta 1890 Turku – 12. lokakuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja tietokirjailija.
Numelin oli Helsingin yliopiston kirjastossa amanuenssina 1914–1918 ja palveli vuodesta 1918 alkaen ulkoministeriössä 35 vuoden ajan ja toimi pääkonsulina Göteborgissa 1945–1947, lähettiläänä Brysselissä 1947–1950 ja lähettiläänä Wienissä sekä Prahassa 1950–1953. Numelin julkaisi tutkimuksia diplomatian, sosiologian, etnologian, maantieteen ja grafologian aloilta.
Teoksia
Nimimerkillä Stig Lindberg:
Cesare Romiti
Cesare Romiti (24. kesäkuuta 1923 – 18. elokuuta 2020) oli italialainen taloustieteilijä ja liikemies.
Henkilökohtainen elämä
Romiti oli naimisissa Luigia Gastaldin kanssa kunnes hänen vaimonsa kuoli vuonna 2001. He saivat kaksi poikaa, Maurizion (s. 1949) ja Piergiorgion (s. 1951).
Simeulue
Simeulue on saari Indonesiassa, 150 kilometriä Sumatran saaren länsirannikolta. Suurin osa saaren asukkaista on muslimeja.
HMAS Sydney (FFG 03)
HMAS Sydney (viirinumero FFG 03) on Australian laivaston vuonna 1983 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Simeulue
Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksessä saari oli lähellä järistyksen keskustaa, mutta ihmishenkiä menetettiin yllättävän vähän johtuen siitä, että saaren asukkaat ovat tottuneet maanjäristyksiin ja tsunameihin ja tiesivät lähteä pois rannikolta järistyksen sattuessa. Myös 28. maaliskuuta 2005 Sumatran maanjäristys sattui Simeuluen ja Niasin saaren välissä. Sadan ihmisen kerrotaan menehtyneen.
HMAS Sydney (FFG 03)
Valmistus
Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1980 ja se valmistui 29. tammikuuta 1983.
Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. marraskuuta 2015, minkä jälkeen se on ollut Sydneyn satamassa koululaivana.
Sátoraljaújhely
Sátoraljaújhely [] on kaupunki Unkarin Borsod-Abaúj-Zemplénin läänissä. Sátoraljaújhely sijaitsee Pohjois-Unkarissa lähellä Slovakian rajaa ja 82 kilometriä läänin pääkaupungista Miskolcista.
Sátoraljaújhelyssa on 16 299 asukasta (2009) ja sen pinta-ala on 73,47 neliökilometriä. Kuningas Tapani V myönsi sille kaupunkioikeudet vuonna 1261. Samoihin aikoihin paikalle rakennettiin linna.
Trianonin rauhassa vuonna 1920 viidesosa kaupungin väestöstä ja neljäsosa maa-alasta siirtyi osaksi Tšekkoslovakiaa.
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Uuno Turhapuro – This Is My Life on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Uuno Turhapuro -elokuva, joka on tehty Spede Pasasen muistoksi. Elokuva on Uuno Turhapuro -elokuvasarjan 20. ja viimeinen osa.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Lentävä hollantilainen (saks. Der fliegende Holländer) on Richard Wagnerin kolminäytöksinen ooppera. Se esitetään kuitenkin tavallisesti ilman taukoja, yksinäytöksisen oopperan tapaan.
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Toisin kuin useimmissa muissa Turhapuro-elokuvissa, This Is My Lifessa Uunolla ei ole yllä perinteistä asuaan verkkopaitaa, pussihousuja ja pitkää vaaleaa berberiä, vaan kotioloissa hänellä on yllään sininen verkkapuku ja muualla tumma miesten puku. Perinteiseen asuunsa Uuno kuitenkin pukeutuu jälleen elokuvan päättävässä loppukohtauksessa, jossa hänen hahmonsa muistuttaa 1980-luvun alun Uunoa.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Oopperan synty
Wagner on todennäköisesti samaistunut voimakkaasti tämän oopperan päähenkilöön. Myös hän koki itsensä kodittomaksi vaeltajaksi, joka etsii epätoivoisesti pelastusta "puhtaan" naisen rakkaudesta.
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Edellisessä Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies -elokuvassa Tapio Hämäläisen esittämän vuorineuvos Tuuran korvasi Heikki Nousiainen. Tähän elokuvaan Hämäläinen oli saatu kuitenkin houkuteltua takaisin, tosin hänen roolinsa oli tällä kertaa tavallista pienempi. This Is My Life jäi Hämäläisen, Ville-Veikko Salmisen, Marjatta Raidan, Marita Nordbergin, Helge Heralan, Simo Salmisen ja ohjaaja Ere Kokkosen viimeiseksi elokuvaksi.
Elli Castrénin esittämän Unelma Säleikön roolin osuus elokuvassa on pieni kohtaus, jossa radiotoimittaja haastattelee häntä ja kyselee muistoja Uunosta. Syynä oli Ere Kokkosen mukaan se, että niin nuorekasta naamaa, kuin Castrénilla oli, ei millään voitu sijoittaa vanhainkotiin.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Oopperan synty
Toinen tärkeä inspiraation lähde Wagnerille oli hänen vuonna 1839 tekemä merimatka, jonka aikana hän koki hurjan myrskyn Skagerrakin salmessa, lähellä Norjan rannikkoa.
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Elokuva oli vuoden 2004 kolmanneksi katsotuin kotimainen elokuva katsojamäärällään 145 000.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Oopperan synty
Saksan verbi "fliegen" viittaa tämän hollantilaisen yhteydessä nopeaan siirtymiseen paikasta toiseen. Oopperan taustalla olevan tarun mukaan hollantilaisen komentama laiva oli jopa niin nopea, että se ilmestyi kuin tyhjästä muiden laivojen rinnalle.
Sivuroolit
Norjalaisia merimiehiä, norjalaisia tyttöjä, hollantilaisten merimiesten haamuja (kuoro)
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Juoni
Uuno naamioituu vanhukseksi ja soluttautuu rikkaille tarkoitettuun vanhainkotiin, jossa appiukko ja anoppikin viihtyvät. Talon valmis ruokapöytä houkuttelee aina nälkäistä Uunoa, mutta kuinka ollakaan: ruoka-aika ei koskaan osu Uunon kohdalle.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Tapahtumapaikka ja -aika sekä oopperan kesto
Aika:	1700 luku
Paikka: Norja (I näytös - Kallioinen suojapaikka Norjan rannikolla, II näytös - Huone Dalandin kodissa, III näytös - Kallioiden suojaama lahti, Dalandin koti taustalla)
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Juoni
Samaan aikaan vanhainkodissa talonmiehenä työskentelevä Sörsselssön ilmoittaa Uunon television This is My Life -kilpailuun, jossa kilpailijat kertovat omasta elämästään katsojien äänestäessä heidät ilta illan jälkeen jatkoon tai ulos ohjelmasta. Vanhainkodin asukkaat seuraavat televisiosta, kuinka Uuno kertoo juontajalle elämäkertansa. Uunosta tulee hetkessä koko Suomen kansan rakastama, mutta tuotantoyhtiö manipuloi äänestystuloksen ja Uuno on vaarassa pudota kilpailusta. Uunosta on kuitenkin tullut niin suosittu, että tuotantoyhtiö lopulta taipuu ja hän voittaa kilpailun.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Tapahtumapaikka ja -aika sekä oopperan kesto
Kesto: n. 2h 25 min. (I näytös 55 min., II näytös 60 min., III näytös 30 min.)
Vorspiel
Alkusoitto kokoaa kaikki oopperan johtoaiheet. Se on samalla musiikillinen kertomus oopperan sisällöstä. Musiikki alkaa myrskyävän meren motiivilla ja jatkuu Lentävän hollantilaisen ja vaellusmotiiveilla. Myrskyn jälkeen kuuluu pehmeä Sentan balladi eli lunastusmotiivi. Vuorottelevien hollantilaisen motiivin ja myrskyävän meren motiivin jälkeen seuraa kohtalon ja kuoleman kaipuun motiivit. Alkusoitto päättyy tunteelliseen lunastusmotiiviin.
Uuno Turhapuro – This Is My Life
Tuotanto
Uuno Turhapuro -elokuvien isän Spede Pasasen kuoltua syyskuussa 2001 päättivät Vesa-Matti Loiri ja Ere Kokkonen, että uusia Turhapuroja ei ilman Pasasta tehdä. Mutta kun aikaa oli kulunut, päättivät he tehdä sittenkin vielä yhden, viimeisen Turhapuro-elokuvan Spede Pasasen muistoksi. Elokuvan juoni perustuu Speden ja Ere Kokkosen yhteiseen ideaan Uunosta vanhainkodissa. Elokuvaan on käytetty runsaasti arkistomateriaalia vanhoista Turhapuro-elokuvista. Speden esittämä Härski Hartikainen on mukana elokuvassa vanhan materiaalin muodossa sekä loppukohtauksessa, jossa Uunon, Härskin ja Sörsselssönin nuoret hahmot kävelevät kohti auringonlaskua sijaisnäyttelijöiden esittäminä. Elokuvassa on tekijänoikeudellisista syistä vanhaa materiaalia vain Kokkosen omista ohjauksista. Elokuva kuvattiin 22. huhtikuuta ja 21. toukokuuta 2004 välisenä aikana.
Lentävä hollantilainen (ooppera)
Ensimmäinen näytös
Oopperan päähenkilö on hollantilainen merikapteeni, joka rangaistukseksi jumalanpilkasta on tuomittu ikuisesti harhailemaan maailman merillä. Tuomio ei ole kuitenkaan täysin ehdoton. Hollantilainen saa kerran seitsemässä vuodessa tilaisuuden astua maihin, ja mikäli hän onnistuu tuolloin löytämään vaimon, joka on uskollinen ja uhrautuvainen, päättyy rangaistus ja hollantilaisen piinattu sielu siirtyy tuonpuoleiseen rauhaan.
Oopperan alussa seitsemän vuotta on jälleen kulunut, ja hollantilainen purjehtii vuonoon Norjan rannikolla. Hänen mielialansa on synkkä, sillä hän tietää aiempien kokemustensa perusteella, että uskollisen vaimon löytäminen on lähes mahdotonta. Samaan vuonoon on aiemmin purjehtinut myrskyä pakoon norjalainen laiva, jota komentaa kapteeni Daland. Kun hollantilainen saa kuulla, että Dalandilla on naimaton tytär, hän esittelee Dalandille rikkauksiaan. Daland vakuuttuu siitä, että hollantilainen on hyvä sulhasehdokas hänen tyttärelleen.
Toinen näytös
Toisessa näytöksessä selviää, että Dalandin tytär Senta on jo pitkään haaveillut tutustuvansa hollantilaiseen. Hän on kuullut merimiesten tarinoita hollantilaisen onnettomasta kohtalosta ja tullut vakuuttuneeksi siitä, että juuri hän on tuo hollantilaisen etsimä uskollinen vaimo. Kun Daland sitten esittelee matkalla tapaamansa hollantilaisen Sentalle, on tunnelma dramaattinen. Hollantilainen ja Senta tuntevat välittömästi kuuluvansa toisilleen ikuisesti.
Kolmas näytös
Kolmannessa näytöksessä on aluksi reipasta merimiestunnelmaa, kun Dalandin laivan miehistö juhlii kotiinpaluutaan. Juhliminen ja meluaminen herättävät hollantilaisen laivan miehistön, joka koostuu kammottavista haamuista. Seuraa laulukilpailu Dalandin merimiesten ja hollantilaisen haamujen välillä, jonka haamut voittavat. Sitten siirrytään seuraamaan Erikin ja Sentan välistä riitaa. Erik on mustasukkainen, sillä hän on pitänyt Sentaa morsiamenaan, ja nyt joku hollantilainen on vietellyt tämän. Hollantilainen kuulee Erikin puheet ja tekee niistä sellaisen äkillisen johtopäätöksen, että Senta on pettänyt häntä Erikin kanssa. Hän ryntää epätoivoisena laivalleen ja valmistautuu aloittamaan seuraavan seitsemän vuoden purjehduksen. Sentalle ei jää nyt muuta vaihtoehtoa kuin heittäytyä rantajyrkänteeltä alas, jotta hänen äärimmäinen uskollisuutensa hollantilaiselle tulisi todistetuksi.
Hollantilaisen rangaistus on päättynyt. Lopussa yleisö näkee, kuinka aavelaiva uppoaa ja miten hollantilaisen sekä Sentan toisiaan syleilevät sielut nousevat taivaaseen, kohti ikuista rauhaa ja autuutta.
Esityksiä
Lentävä hollantilainen ooppera esitettiin Turussa merimuseo Forum Marinumin edessä kesällä elokuussa 2005. Näyttämönä toimivat museolaivat fregatti Suomen Joutsen ja kolmimasto puuparkki Sigyn. Pääosassa esiintyi Turussa syntynyt oopperalaulaja, Suomen Wagner-seuran kunniajäsen, Matti Salminen. Esitys myös kuvattiin ja esitettiin myöhemmin televisiossa.
Myllylä
Myllylä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Ludvig Albert Emanuel Laurén
Ludvig Albert Emanuel Laurén (13. joulukuuta 1860 Vaasa – 18. joulukuuta 1909 Kuopio) oli suomalainen lyseon lehtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä L. L. ja -u-.
Laurénin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kollega Mathias Albert Laurén ja Maria Lovisa Peldán. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1879 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888. Laurén toimi Kuopion yksityisen ruotsalaisen yhteislyseon ruotsin kielen opettajana vuodesta 1899.
Laurén oli naimisissa vuodesta 1891 Ester Maria Jungellin kanssa.
Vinnytsjan piiri
Vinnytsjan piiri on yksi Ukrainan Vinnytsjan alueen hallinnollisista piireistä. Se sijaitsee linnuntietä noin 190 Kiovasta lounaaseen. Vinnytsjan piiri rajautuu etelässä Haisynin, Tultšynin piireihin sekä lounaassa Žmerynkan piiriin. Lännessä naapurina on Hmelnytskyin alueen Hmelnytskyin piiri, pohjoisessa H’milnykin piiri ja Žytomyrin alueen Berdytšivin piiri. Idässä piirin rajanaapurina on Kiovan alueen Bila Tserkvan piiri. Vinnytsjan piirin hallintokeskus on aluekeskus Vinnytsja (370 601 as., 2021).
Vinnytsjan piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Vinnytsjan alueen piirien lukumäärän kuuteen. Vinnytsjan piiriä laajennettiin huomattavasti; useita muita piirejä lakkautettiin samalla; esimerkiksi kaikki laajemman piirin ulkorajojen sisään jäävät kaupungit liitettiin osaksi piiriä. Aluelaajennusten jälkeen Vinnytsjan piirin uudeksi pinta-alaksi tuli 6 909,5 neliökilometriä (aiempi pinta-ala: 910,36 km²).
Vinnytsjan piirin väkiluvuksi arvioitiin 652 126 (1.1.2021; vertailuksi aiempi piiri: 80 943 as., 1.1.2017). Heistä kaupunkilaisiksi katsottiin kuuden kaupungin (Vinnytsja 370 601 as., Hnivan 12 314 as., Illintsi 11 185 as., Lypovets 8 093 as., Nemyriv 11 563 as., Pohrebyštše 9 382 as.) ja kahdeksan kaupunkityyppisen taajaman väestö.
MUD
MUD (alun perin Multi-User Dungeon, myöhemmin myös Multi-User Dimension tai Domain) on monen käyttäjän tietokoneroolipeli, joka toimii tyypillisesti Internet-palvelimella tai BBS:ssä. Pelissä pelaaja omaksuu pelihahmon roolin ja näkee tekstikuvauksia peliympäristöstä, esineistä sekä toisista pelaajista ja tietokoneen ohjaamista pelihahmoista (NPC). Pelaajat kommunikoivat peliympäristön ja toistensa kanssa kirjoittamalla. Pelikomennot annetaan yleensä englanniksi. Useimmat MUDit ovat ilmaisia, pyörivät harrastuksen pohjalta ja vapaaehtoisten lahjoitusten turvin.
Perinteinen MUD esittää fantasiamaailmaa, jossa elää esimerkiksi ritareita, velhoja, haltioita, kääpiöitä ja menninkäisiä. Pelin tarkoituksena on tappaa hirviöitä, tutkia laajaa pelimaailmaa ja suorittaa tehtäviä, sekä keskustella muiden pelaajien kanssa ja muodostaa ryhmiä vaikeimpien vastusten suorittamiseksi. Lisäksi on MUDeja, joissa liikutaan vaikkapa science fiction -ympäristössä. Osaa MUDeista (erityisesti MOO:ta) käytetään lisäksi etäopiskeluun tai virtuaalikonferensseihin. MUDit ovat keränneet huomiota myös tieteellisissä tutkimuksessa esimerkiksi viestinnän, sosiologian, oikeustieteen ja taloustieteen alueilla.
Suomen käyttäjämäärältään pelatuin MUD on 14. huhtikuuta 1990 Suomessa avattu BatMUD.
Ensimmäinen MUD
MUD, tai MUD1, (Multi-User Dungeon) oli ensimmäinen virallinen MUD. Sen loivat Essexin yliopistossa Roy Trubshaw ja Richard Bartle noin vuosina 1978–1979. Peli toteutettiin DECsystem-10 suurtietokonejärjestelmälle aluksi koneen symbolisella konekielellä (MACRO-10) ja myöhemmin uudelleen käyttäen korkeamman tason BCPL-kieltä. BCPL-versio valmistui pääsiäiseksi 1980, ja useimmat pitävät sitä alkuperäisenä MUDina, vaikka kyseessä oli itse asiassa pelin kolmas versio.
Bartlen mukaan nimi MUD viittaa Zork-tekstiseikkailuun, joka oli yhden hengen peli. Bartle ja Trubshaw halusivat omassa pelissään korostaa moninpelattavuutta (multi-user).
Essexin MUD ei ollut 1970-luvun lopulla ainoa lajiaan. Samoihin aikoihin laadittiin myös toinen samantyyppinen peli, Milieu, myöhemmin Scepter of Goth. Nämä kaksi projektia etenivät käytännössä toisistaan tietämättä.
Neulaparsa
Neulaparsa (Asparagus acutifolius) on ruohovartinen, ainavihanta monivuotinen kasvi.
Neulaparsan varret kasvavat 1–1,5 metriä pitkiksi. Tyypillinen kasvutapa on osittain lamoava ryteikkö. Kiemurtelevasta päävarresta lähtee lyhyempiä oksia, ja niistä puolestaan neulasmaisia pikkuoksia. Nämä kasvavat kimppuina suomumaisten varsinaisten lehtien ympärillä. Kukat ovat pieniä, tähtimäisiä, ja niistä kypsyy mustia marjoja.
Neulaparsan nuoria versoja kerätään villivihannekseksi. Myös kasvin viljelemistä on tutkittu jonkin verran.
Lars Olsen
Pelaajaurallaan Olsen oli yksi Tanskan maajoukkueen avainpelaajista ja kantoi kapteeninnauhaa EM-kisoissa 1992, kun Tanska vei mestaruuden.
Ura pelaajana
Olsen aloitti pelaajauransa juniorina Glostrup IF:ssä debytoiden seuran kolmosdivisioonajoukkueessa vuonna 1980. Hän nousi nopeasti isompiin ympyröihin ja pelasi jo kaudella 1981 pääsarjaseura Køgessä. Hän edusti joukkuetta neljän kauden ajan pelaten 105 liigaottelua. Kauden 1984 jälkeen Olsen siirtyi paikallisvastustaja Brøndbyhyn, jossa juhli viittää Tanskan mestaruutta vuosina 1985–1991. Brøndby-vuodet olivat lopullinen läpimurto Olsenin uralla ja 1988 hänet valittiin Tanskan vuoden pelaajaksi.
Viiden mestaruuden jälkeen Olsen siirtyi 1991 Turkin Superliigassa pelaavaan Trabzonsporiin, jossa juhli seuraavana keväänä Turkin cupin mestaruutta. Menestyksesät huolimatta Olsen jätti seuran yhden kauden jälkeen jatkaen uraansa Belgiassa RFC Seraingin joukkueessa. Hän edusti vielä sveitsiläisseura FC Baselia, kunnes palasi 1996 takaisin Brøndbyhyn, jossa voitti uransa viimeisen Tanskan mestaruuden keväällä 1996.
Väljäpillikääpä
Ulkonäkö
Itiöemä on yhden tai muutaman vuoden elävä ja tyypiltään joko pileaattinen tai puoliresupinaattinen. Pienet lakit ovat muodoltaan typäköitä tai hyllymäisiä ja kasvavat ryhminä. Lakin yläpinta on väriltään harmaa tai valkoinen, pinnaltaan epätasainen. Lohko- ja pillipinnat ovat valkoiset. Kulmikkaat tai sokkeloiset pillit ovat suuria, 9–14 pilliä senttimetrillä, ja voivat muistuttaa helttoja. Väljäpillikäävän aiheuttama ruskolaho on melko kovaa. Vertaa lajeihin: tanakkakääpä, vinopillikääpä, pähkinänkääpä, mesipillikääpä, pettukääpä, kelokääpä.
Lars Olsen
Ura pelaajana
Tanskan maajoukkueessa Olsen pelasi urallaan 84 A-maaottelua. Hän debytoi huhtikuussa 1986 Bulgariaa vastaan ja nousi pian vakiomaajoukkuepelaajien joukkoon. Hän edusti Tanskaa EM-kisoissa 1988, mutta jäi kapteeniksi valitun veteraanipuolustaja Morten Olsenin varjoon.
Väljäpillikääpä
Levinneisyys
Väljäpillikääpää kasvaa Suomen lisäksi ainakin Isossa-Britanniassa, Slovakiassa ja Ruotsissa.
Lars Olsen
Ura pelaajana
Neljä vuotta myöhemmin EM-kisoissa 1992 Lars Olsen sai kunnian kantaa maajoukkueen kapteeninnauhaa. Kisat olivat menestys Tanskalle ja Olsenille päättyen mestaruusjuhliin. Seurajoukkueuran jatkuttua Belgiassa ja Sveitsissä 1992–1994 Olsen joutui maajoukkueessakin sivuraiteelle. Hän palasi vielä mukaan joukkueeseen EM-kisoihin 1996 muttei pelannut yhtään ottelua.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Olsen jatkoi työtä jalkapallon parissa toimien Brøndby IF:n organisaatiossa erilaisissa valmennustehtävissä niin reservi- kuin juniorijoukkueidenkin parissa. Hän toimi myös edustusjoukkueen apulaisvalmentajana.
Päävalmentajadebyyttinsä Olsen teki tammikuussa 2003, kun hänestä tuli Randers FC:n päävalmentajana. Hän nosti seuran Tanskan superliigaan kaudeksi 2003/04, mutta visiitti jäi yhteen kauteen. Olsen kuitenkin sai jatkaa seurassa ja juhli Tanskan cupin voittoa 2006. Samalla kaudella seura myös palasi takaisin pääsarjaan ja Olsen valittiin vuoden valmentajaksi.
Tammikuussa 2007 Olsen siirtyi Randersista Odense BK:n päävalmentajaksi. Hänen johdollaan OB taisteli Tanskan mestaruudesta kaudella 2008/09, mutta joutui taipumaan FC Kööpenhaminalle viidellä pisteellä. Olsen sai potkut OB:n päävalmentajan tehtävistä syyskuussa 2010 kehnojen tulosten vuoksi.
Marraskuussa 2011 Olsenista tuli Färsaarten maajoukkueen uusi päävalmentaja. Olsen valmensi piskuista Färsaarten maajoukkuetta kahdeksan vuoden ajan. Lokakuussa 2019 hän palasi liigavalmentajaksi, kun Tanskan Superliigan Esbjerg fB palkkasi hänet päävalmentajakseen. Olsen ilmoitti samalla jättävänsä Färsaaret marraskuussa 2019 EM-karsintojen päätyttyä. Hän sai potkut Esbjergistä kesäkuussa 2020 joukkueen ollessa viimeisenä alemmassa loppusarjassa.
Ma Thanegi
Ma Thanegi (s. 1946 Shwebo ) on myanmarilainen kirjailija, toimittaja, kielenkääntäjä ja taidemaalari. Hän kirjoittaa englanniksi. Hänet tunnetaan lukuisista Myanmariin liittyvistä kirjoista, joiden joukossa on muistelmia, matkakertomuksia, kulttuurihistoriallisia teoksia ja keittokirja. Teoksiin kuuluvat Myanmar Architecture: Cities of Gold (2005) ja Defiled on the Ayeyarwaddy: One Woman's Mid-Life Travel Adventures on Myanmar's Great River (2010).
Thanegi toimi 1980-luvulla Aung San Suu Kyin avustajana ja oli vuosina 1989–1992 Inseinin vankilassa. Vapautumisensa jälkeen hän jatkoi yhteistyötä Suu Kyin kanssa, mutta poliittiset erimielisyydet tekivät hänestä 1990-luvun aikana tämän kriitikon. Vankeuskokemuksistaan Thanegi on kirjoittanut teoksen Nor Iron Bars A Cage (2010).
Taidemaalarina Thanegi aloitti uransa vuonna 1967 ryhmänäyttelyllä Myanmarissa, ja vuonna 1998 hän piti toistaiseksi viimeiseksi jääneen seitsemännen oman näyttelynsä.
Michael Mancienne
thumb|Michael Mancienne Michael Mancienne (s. 8. tammikuuta 1988 Isleworth, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa.
Maajoukkuetasolla Mancienne kuuluu Englannin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen, ja aikaisemmin hän on toiminut alle 18-vuotiaiden joukkueen kapteenina.
Hanna Lindberg
pienoiskuva|pysty|Hanna Lindberg ylioppilaana. Hanna Maria Eugenie Lindberg (sukunimi vuodesta 1902 Hecht; 17. joulukuuta 1869 Loppi – 5. toukokuuta 1909 Basel, Sveitsi) oli suomalainen filosofian lisensiaatti ja suomalaisen kirjallisuuden ruotsintaja. Hän käytti nimimerkkejä H. L. ja H. Lbg.
Lindbergin vanhemmat olivat tehtaanomistaja, kauppias Johan August Lindberg ja Amanda Amalia Sohlman. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1895 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi 1902.
Lindberg käänsi 1890-luvulla ruotsin kielelle useiden suomalaisten kirjailijoiden novelleja.
Hanna Lindberg oli naimisissa vuodesta 1902 professori Hans Hechtin kanssa.
Jari Isometsä
Urheilu-ura
Jari Isometsä nousi hiihdon kansainväliselle huipulle Albertvillen talviolympialaisissa 1992 voittamalla viestipronssia. Hän tuli tutuksi erityisesti kovasta irtiottokyvystään ja siksi hiihtikin ankkuriosuuden arvokisaviesteissä. Henkilökohtaisilla matkoilla Isometsän paras sijoitus oli Thunder Bayn MM-hiihdoissa 1995 saavuttama takaa-ajon pronssimitali. Isometsä edusti seuratasolla Alatornion Pirkkoja. Hänen valmentajanaan toimi Harri Kirvesniemi. Kirvesniemen lailla myös Isometsä oli hyvä juoksija. Juniorivuosinaan Isometsä juoksi 800 metriä aikaan 1.56.
Doping-skandaali
Vuonna 2001 Isometsä oli osallisena Lahden vuoden 2001 hiihdon MM-kisojen dopingskandaalissa. Hän oli ensimmäinen kaikkiaan kuudesta kärähtäneestä hiihtäjästä. Isometsä yritti aluksi suojella muita ottamalla syyn kokonaan omille niskoilleen. Isometsä sai kahden vuoden kilpailukiellon ja menetti Lahdessa voittamansa takaa-ajon hopeamitalin. Hän oli kilpailukiellossa 22. helmikuuta 2001 – 21. helmikuuta 2003. Jari Isometsä on kirjoittanut yhdessä Jari Porttilan kanssa kirjan Karpaasin käry taustoista, jotka johtivat Lahden dopingskandaaliin. Jari Isometsä on toistuvasti kieltänyt dopingin käytön ja on ollut yhtenä asianosaisena doping-oikeudenkäynnissä. Kesäkuun 8. päivä 2011 lääkäri Pekka Koponen (k. 2011) ilmoitti tosin toimittaneensa Jari Isometsälle EPO-hormonia, joka kuuluu kiellettyihin doping-aineisiin. Koponen väitti 8. kesäkuuta 2011 Nelosen uutisissa, että Jari Isometsä valehteli edellisenä päivänä oikeudessa dopingin käytöstään. Vuonna 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Jari Isometsän yhdessä Harri Kirvesniemen ja Janne Immosen kanssa perättömästä lausumasta puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen. Tuomion mukaan Isometsä oli käyttänyt hiihtourallaan dopingia (mm. EPOa) ja valehdellut siitä aiemmassa oikeudenkäynnissä. Isometsä ja Kirvesniemi kiistivät syytökset, mutta Immonen myönsi käyttäneensä niin EPOa kuin kasvuhormoniakin. Todistajina kuultiin mm. lääkäri Koposta ja entistä valmentajaa Kari-Pekka Kyröä.
Kilpailu-uran loppu
Isometsä jatkoi uraansa Suomen maajoukkueessa vuodesta 2003 alkaen. Kun Suomen olympiakomitea ei hyväksynyt Isometsää vuoden 2006 talviolympialaisiin Torinoon, hän ilmoitti lopettavansa kilpahiihtouransa. Isometsä osallistui Kontiolahden SM-hiihtojen viestiin maaliskuussa 2009, jolloin hän hiihti SM-viestissä Alatornion Pirkkojen viestijoukkueessa toisen osuuden nostaen joukkueensa osuudellaan sijalta 13 sijalle 4.
Yksityiselämä
Isometsä on naimisissa Johanna Isometsän (o.s. Björn) kanssa. Heillä on kaksi lasta: Eetu Isometsä ja Aada Isometsä. Isometsä pyrki vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Keskustan ehdokkaana eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä. FC Honka palkkasi Isometsän myyntipäälliköksi kesäkuussa 2009. Hän toimi Meri-Teijo Golf oy:n toimitusjohtajana vuosina 2011–2013. Työsuhteen päättymiseen johtaneita syitä ei kerrottu julkisuudessa. Tammikuusta 2014 toukokuuhun 2015 Isometsä toimi Forssan Pilvenmäen raviradan toiminnanjohtajana. . Isometsä aloitti syyskuussa 2015 Ekovilla Oy:n Etelä-Suomen aluepäällikkönä.
Isometsästä ilmestyi Soili Pohjolaisen kirjoittama, WSOY:n kustantama elämäkertakirja Isomettän poika lokakuussa 2021.
Gloucesterin tuomiokirkko
Gloucesterin tuomiokirkko eli Pyhän Pietarin sekä Pyhän ja Jakamattoman Kolminaisuuden tuomiokirkko (the Cathedral Church of St Peter and the Holy and Indivisible Trinity), on pääosin vuosina 1089–1499 rakennettu kirkkorakennus Gloucesterissa Lounais-Englannissa. Alkuaan luostarikirkkona toiminut rakennus on 130 metriä pitkä ja 44 metriä leveä ja sen neljällä fiaalilla (pienoistornilla) varustettu keskitorni kohoaa maamerkiksi 69 metrin korkeuteen. Satojen vuosien ajan täydennetyssä ja muokatussa rakennuksessa voi nähdä kaikki Englannin keskiaikaiset rakennustyylit ja se on ainutlaatuisen huomattava nähtävyys maan romaanisesta ja goottilaisesta arkkitehtuurista.
Kirkon keski- ja sivulaivat, kuorin alapuolinen krypta ja kapitulisali edustavat anglo-normanniseksi (Norman) kutsuttua romaanista tyyliä, keskilaivan holvit ovat varhaisgotiikkaa (Early English style), eteläinen poikkilaiva ja Edvard II:n muistomerkki ovat täysgotiikkaa (Decorated style) kun taas kuorin ikkunaruususto, luostarin ristikäytävät ja etelänpuoleinen sisäänkäynti ovat hienoja ja varhaisimpia esimerkkejä englantilaisesta myöhäisgotiikasta, ns. perpendikulaarityylistä.
Historia
Henrik III kruunattiin kirkossa vuonna 1216. Edvard II haudattiin sinne vuonna 1327. Gloucesterin hiippakunta perustettiin vuonna 1541, jolloin kirkko sai katedraalin aseman. Sir George Gilbert Scott suunnitteli katedraaliin monia korjauksia, joista osa toteutettiin hänen 1878 tapahtuneen kuolemansa jälkeen.
Uskontoa jo 1300 vuotta
Anglosaksinen prinssi Osric perusti paikalla uskonnollisen keskuksen jo 678-9 jkr. Normannivalloituksen aikaan vuonna 1066 luostari ei ollut vielä loistossaan. Vasta vuonna 1072 kuningas Vilhelm Valloittaja (William I) nimitti munkki Abbottin, joka rakensi luostarin siihen pisteeseen, että voitiin puhua luostarikirkosta. Luostari oli varhaisessa vaiheessa 1000-luvulla benediktiiniluostari.
Arkkitehtuuri
Kaikki keskiaikaisen kirkon arkkitehtuurin ajanjaksot ovat näkyvissä Gloucesterin katedraalissa, sen kaksi päärakennusvaihetta eli romaaninen ja kohtisuora arkkutehtuuri.
Lasimaalaukset
pienoiskuva|Gloucester Cathedral Gloucesterin katedraalin ikkunat sisältävät lasimaalauksia aina 1400-luvulta 1900-luvulle saakka. Neitsyt Marian elämää kuvaavat lasimaalaukset on tehty voimakkailla värieillä, ja korkealaatuiset lasimaalaukset ovat tunnustettu yhdeksi hienoimmiksi Englannissa. Myös Tudor -aikaisia heraldisia lasiteoksia löytyy luostarista.
Gloucesterin katedraalin suuressa itäikkunassa, korkean alttarin takana on hallitseva ja sitä kutsutaan katedraalin sydämeksi. Alttarin lasimaalaus on tenniskentän kokoinen ja asenennettu 1350-luvun alussa. Se on englantilaisen keskiaikaisen lasiteosten suurimpia maamerkkejä.
Hitman
Hitman tai Hit Man voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kinyras
pienoiskuva|Myrrha ja Kinyras. Virgil Solisin kaiverrrus Ovidiuksen Metamorfooseihin. Kinyras oli kreikkalaisessa mytologiassa Kyproksen pappiskuningas.
Kinyras oli Apollon poika ja Metharmen aviomies. Heidän lapsiaan olivat Adonis ja Myrrha. Kinyras ja Apollon järjestivät kilpailun nähdäkseen kumpi on parempi soittaja. Kinyras hävisi ja surmasi itsensä. Ovidiuksen mukaan Kinyras oli Arabian takana sijaitsevan Panchaian kuningas ja Myrrhan isä. Kun hän huomasi saattaneensa tyttärensä raskaaksi, hän yritti tappaa tämän, mutta jumalat muuttivat Myrrhan puuksi, josta kasvoi Adonis.
Janne Immonen
Janne Immonen (s. 29. toukokuuta 1968 Sotkamo) on entinen suomalainen maastohiihtäjä. Hän on yksi Lahden vuoden 2001 hiihdon MM-kisoissa dopingista kärähtäneistä hiihtäjistä. Hän kärähti toisena Jari Isometsän jälkeen, ja tässä vaiheessa loput neljä dopinghiihtäjää Mika Myllylä, Harri Kirvesniemi, Virpi Kuitunen ja Milla Jauho olivat vielä paljastumatta. Immonen yritti välttyä dopingtestiltä katkaisemalla takaa-ajokisassa tahallaan sauvansa ja keskeyttämällä hiihdon.
Ennen Lahden tapahtumia Immonen voitti tammikuussa 2001 10+10 kilometrin (p+v) takaa-ajon Suomen-mestaruuden. Kyseessä oli hänen ensimmäinen ja ainoa henkilökohtainen kultamitalinsa yleisten sarjojen SM-hiihdoista. Hän voitti samana vuonna myös 15 ja 30 kilometrin matkojen SM-pronssia. Rajavartijaksi kouluttautunut Immonen on menestynyt myös sotilaiden hiihtokilpailuissa. Puolustusvoimat palkitsi hänet vuoden 2001 alussa vuoden 2000 parhaana sotilasurheilijana Suomessa.
Marraskuussa 2013 Rajavartiolaitos irtisanoi Immosen rajavartijan tehtävästä hänen saatuaan tuomion perättömästä lausumasta oikeudessa. Immonen valitti irtisanomisesta hallinto-oikeuteen, joka palautti päätöksen Kainuun rajavartioston uudelleen harkittavaksi. Lokakuussa 2016 Immonen kertoi, että asian käsittely on edelleen kesken korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Cléo viidestä seitsemään
Cléo viidestä seitsemään on ranskalainen elokuva vuodelta 1962. Se kertoo ranskalaisesta laulajataresta, joka harhailee epätoivoisena kahden tunnin ajan odottaessaan testituloksia lääkäriltään. Elokuva kuuluu ranskalaisen elokuvan uuden aallon klassikoihin.
Janne Immonen
EPO:n käyttö
Immonen oli syytettynä Helsingin käräjäoikeudessa kesäkuussa 2013 liittyen Lahden niin kutsuttuun doping-oikeudenkäyntiin perättömästä lausumasta. Immonen myönsi käyttäneensä EPO- ja kasvuhormonia hiihtourallaan. Immonen myönsi menetelleensä osittain totuuden vastaisesti todistaessaan vuonna 2011 oikeudessa liittyen dopinghankintoihin. Lisäksi Immonen myönsi salanneensa dopingiin liittyviä seikkoja ja saaneensa EPO-hormonia Kari-Pekka Kyröltä. Immonen sai käräjäoikeudessa puolen vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen perättömästä lausumasta.
Cléo viidestä seitsemään
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Cléon kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
KrAZ-6322
KrAZ-6322 on ukrainalaisen KrAZ:in suunnittelema maastokuorma-auto. Se on alun perin suunniteltu sotilaskäyttöön, mutta sitä on saatavilla myös siviiliversiona. Mallin 6322 edeltäjää, KrAZ-260:tta on ollut myös Suomen puolustusvoimien käytössä mm. ponttonikalustojen alustoina.
Rommel (D187)
Rommel (runkonumero D187) oli kolmas ja viimeinen Saksan liittotasavallan laivaston ja myöhemmin yhdistyneen Saksan laivaston Lütjens-luokan ohjushävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Yhdysvalloista, missä köli laskettiin 22. elokuuta 1967. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1969 kumminaan sotamarsalkka Erwin Rommelin leski Lucie Maria Rommel ja otettiin palvelukseen 2. toukokuuta 1970.
Palvelus
Rommel liitettiin palvelukseen otettaessa Kieliin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen. Alus määrättiin 30. syyskuuta 1998 palveluksesta poistettavaksi. Se siirrettiin Wilhelmshaveniin, jossa sitä käytettiin sisaralusten Lütjensin ja Möldersin varaosina. Alus romutettiin 2004 Turkissa.
HMAS Darwin
HMAS Darwin (viirinumero FFG 04) on Australian laivaston vuonna 1984 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.
Roberto Gagliardini
pienoiskuva|Roberto Gagliardini toukokuussa 2016. Roberto Gagliardini (s. 7. huhtikuuta 1994 Bergamo) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Interiä.
Gagliardini pelasi Atalantan junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2013 Italian cupin ottelussa. Seuraavina kausina hän pelasi myös lainalla Serie B:ssä Cesenassa, Speziassa ja Vicenzassa. Tammikuussa 2017 Gagliardini siirtyi lainalle Interiin, joka osti hänet omakseen kesällä 2017. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Interissä 91 Serie A -ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Kaudella 2019–2020 hän on pelannut Mestarien liigassa neljä ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua.
Gagliardini pelasi Italian alle 20- ja alle 21--vuotiaiden maajoukkueissa. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kuusi ottelua vuosina 2017–2018.
HMAS Darwin
Palvelus
Alus osallistui Persianlahden sotaan 1990-1991 ja se oli Persianlahdella myös 1992, 2002 ja 2004. Alus osallistui Itä-Timorin alueen valvontaan 1999 ja Solomonsaarten pelastustoimiin 2001.
Pensaskanervat
Pensaskanervat (Myricaria) on kasvisuku, joka kuuluu tamariskikasvien heimoon. Siinä on 13 lajia.
Levinneisyys
Suurin osa pensaskanervalajeista esiintyy Kiinassa ja muualla Keski-Aasiassa vuoristoissa. Euroopassa esiintyy kolme lajia, joista pensaskanerva (Myricaria germanica) esiintyy laajasti mutta epäyhtenäisesti etelästä Välimeren rannikolta pohjoiseen Jäämeren rannikolle. Muut kaksi lajia, Myricaria bracteata ja Myricaria squamosa, kasvavat Krimin niemimaalla. Pohjoismaissa pensaskanerva kasvaa harvinaisena Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa. Suomessa se löytyy vain Utsjoelta Pulmankijärveltä.
Nurmisepät
Nurmisepät (Ctenicera) on seppien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Suomessa suvun lajeista on tavattu kaksi.
Alessandro Bastoni
pienoiskuva|Alessandro Bastoni vuonna 2021. Alessandro Bastoni (s. 13. huhtikuuta 1999 Casalmaggiore) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Interiä.
Bastoni pelasi Atalantan junioreissa ja nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017, jolloin hän pelasi yhden ottelun Italian cupissa ja kolme ottelua Serie A:ssa. Elokuussa 2017 Inter osti Bastonin mutta hän pelasi vielä seuraavalla kaudella lainasopimuksella Atalantassa yhden cup-ottelun ja neljä liigaottelua. Kauden 2018–2019 Bastoni oli lainalla Parmassa ja pelasi 24 Serie A -ottelua sekä teki maalin toukokuussa Sampdoriaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Interissä 25 Serie A -ottelua, joista 21 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin tammikuussa Lecceä ja kesäkuussa Parmaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi viisi ottelua. Kaudella 2020–2021 Inter voitti Italian-mestaruuden ja Bastoni pelasi 33 Serie A -ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Mestarien liigassa hän pelasi joukkueensa kaikki kuusi ottelua, joista viisi avauskokoonpanossa. Toukokuussa 2021 hän solmi Interin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen.
Bastoni on pelannut Italian eri nuorisomaajoukkueissa noin 60 ottelua. Hän edusti Italiaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Italian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Viroa vastaan ja jatkoi viikon sisällä Kansojen liigan otteluissa Puolaa sekä Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Lokakuun 2021 loppuun mennessä hän on pelannut yhdeksän A-maaottelua, joista kahdeksan avauskokoonpanossa. Hän kuului Euroopan-mestaruuden kesällä 2021 voittaneeseen joukkueeseen. EM-lopputurnauksessa hän pelasi vain viimeisen alkulohko-ottelun Walesia vastaan ja oli tuolloin kentällä täydet minuutit.
Harri Lidsle
Harri Christer Lidsle (s. 25. tammikuuta 1969 Kaarlela) on suomalainen tuubisti. Hän aloitti musiikkiharrastuksensa pasunistina, mutta vaihtoi pian tuubaan. Hän opiskeli Helsingissä Eino Takalo-Eskolan johdolla. Useat säveltäjät ovat kirjoittaneet teoksia Lidslelle. Muun muassa Kalevi Ahon tuubakonsertto on sävelletty hänen aloitteestaan. Lidsle oli saanut jo vuonna 1995 kansainvälistä huomiota Aleksandr Arutjunjanin tuubakonserton kantaesityksen johdosta.
Lidsle valittiin Lieksan vaskiviikoilla 1997 vuoden vaskisoittajaksi. Hän on työskennellyt myös orkesterimuusikkona Sinfonia Lahdessa sekä Lieksan vaskiviikon taiteellisena johtajana.
Lidsle järjestää myös Tuubakimalainen -lastenmusiikkiyhtyeen kanssa lastenkonsertteja. Yhtye sai alkunsa vuonna 2003 Sallan musiikkipäivillä järjestetystä ”Kimalaisen lento” -lastenkonsertista. Yhtyeessä on Harri Lidsle, vieraileva pianisti ja toisinaan myös Sinfonia Lahden muita muusikoita.
Hitman (vuoden 1997 elokuva)
Hitman on R. Danin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1997.
Blomgren
Blomgren on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Grey Gardens
Grey Gardens (myös Grey Gardens – harmaan kartanon naiset; ) on HBO:n tuottama ja Michael Sucsyn ohjaama tositapahtumiin perustuva palkittu yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 2009. Elämäkerrallisen draaman pääosissa ovat Drew Barrymore pikku-Edienä (1917–2002) ja Jessica Lange iso-Edienä (1895–1977). Sivuosissa ovat muun muassa Jeanne Tripplehorn Jacqueline "Jackie" Kennedy Onassisna (pikku-Edien serkku) ja Ken Howard Phelan Bealena (pikku-Edien isä). Grey Gardens kertoo äidin (Lange) ja tyttären (Barrymore) elämistä neljän vuosikymmenen ajalta. Todellisista pikku- ja iso-Ediestä tehtiin vuonna 1975 ensiesitetty dokumentti, Grey Gardens, jonka ohjasivat ja tuottivat Albert ja David Maysles.
Grey Gardens voitti ja oli ehdolla lukuisiin palkintoihin. Grey Gardens voitti kolmesta Golden Globe -ehdokkuudesta kaksi ja seitsemästätoista Primetime Emmy -ehdokkuudesta kuusi. Grey Gardens on eniten Emmy-ehdokkuuksia kerännyt televisioelokuva. Jessica Lange ja Drew Barrymore olivat molemmat ehdolla samoissa Golden Globe -, Primetime Emmy - ja Screen Actors Guild -kategorioissa. Roolisuorituksistaan Lange voitti Emmyn ja Barrymore Golden Globen sekä Screen Actors Guildin. Grey Gardensin ensiesitys tapahtui HBO-kanavalla 18. huhtikuuta vuonna 2009 Yhdysvalloissa.
Juoni
Grey Gardens perustuu Jacqueline Kennedy Onassisin omalaatuisten tädin ja serkun elämiin. Täti ja serkku ovat äiti ja tytär, joiden molempien nimi on Edith Bouvier Beale. Äitiä kutsutaan iso-Edieksi, joka on Jackie Kennedyn isän sisar. Iso-Edien tytärtä kutsutaan pikku-Edieksi. Bealet olivat New Yorkin seurapiirin suosikkeja, jotka työskentelivät malleina, laulajina ja tanssijoina. Myöhempinä vuosinaan he vetäytyivät seurapiiristä muuttaen New Yorkin osavaltion Long Islandilla sijaitsevaan Grey Gardens -nimiseen suureen taloon.
Phelan Beale (iso-Edien aviomies ja pikku-Edien isä) ja iso-Edie lopulta erosivat. Elokuvassa pikku-Edie päättää muuttaa New Yorkiin aloittaakseen näyttelijänuran, ja samalla päätyy kovaonniseen romanssiin yläluokkaan kuuluvan naimisissa olevan miehen kanssa. Valitettavasti pikku-Edie alkaa hitaasti tajuta, että hänen kohtalonaan on jäädä äitinsä luokse Grey Gardensiin. Molemmat naiset erakoituvat, ja heidät tunnetaan ympäri kaupunkia hyvin omalaatuisina Grey Gardensin omistajina. Rahasta heillä ei ole pulaa, mutta Grey Gardensista on tullut ränsistynyt rakennus, joka on täynnä Bealejen huostaanottamia karanneita lemmikkieläimiä. Kartano on rapistunut niin paljon, että joutuu purku-uhan alle naapureiden valitusten vuoksi. Vaikka kartano oli kuin kaatopaikka, harmaassa kartanossa laulu raikui naisista, jotka elävät menneisyydessä. Elokuvan juoneen sisältyy myös muun muassa Grey Gardens -dokumenttielokuvan (1975) kuvaus, Bealejen menneisyyden tapahtumat, kuten heidän saapumisensa Grey Gardensin kartanoon, iso-Edien avioliiton hajoaminen ja pikku-Edien epäonnistuminen elää omaa elämäänsä.
Grey Gardens loppuu, kun pikku-Edie laulaa "Tea for Two" -kappaleen Reno Sweeney -kabaretissa Greenwich Villagessa, ja sanoo: "Äitini antoi minulle todella kallisarvoisen elämän."
Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä
Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä (vas.) on vasemmistoliiton kansanedustajien yhteistyöelin Suomen eduskunnassa. Ryhmään kuuluu 11 kansanedustajaa. Eduskuntaryhmän puheenjohtajana toimii Jussi Saramo sekä varapuheenjohtajina Merja Kyllönen ja Laura Meriluoto. Ryhmässä on ollut enimmillään 22 kansanedustajaa vuonna 1995.
Vasemmistoliiton eduskuntaryhmän tavoitteena on Suomi, joka kohtelee kaikkia kansalaisiaan oikeudenmukaisesti. Ryhmä haluaa Suomen, joka edistää sosiaalista oikeudenmukaisuutta myös kansainvälisesti, ja torjuu ilmastonmuutosta tehokkaasti.
Grey Gardens
Tuotanto
Michael Sucsy käytti muun muassa pikku-Edien kirjeitä ja päiväkirjoja lähteinä elokuvaan. Sucsy haastatteli myös perheenjäseniä ja ystäviä. Haastateltavina olivat muun muassa Albert Maysles ja Lois Wright, joka asui talossa ja kirjoitti oman kirjansa tapahtumista. Alkuperäisen Grey Gardens -talon julkisivusta ja sisustuksesta tehtiin tarkat jäljitelmät pohjapiirustusten pohjalta.