cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reliance of the Traveller
Käsikirjan suhde šariaan
Kirjan esipuheessa Nuh Ha Mim Keller kirjoittaa, että teoksen laajin kokonaisuus Umdat as-Salik edustaa yhtä hienoimmista ja luotettavimmista shafi'i - oikeudenkäytön lyhyistä teoksista. Shafi'i - lakikoulukunnan perusti Abū ʿAbdullāh Muhammad ibn Idrīs al-Shāfiʿī (767–820), joka vaikutti merkittävästi islamilaisen lain kehitykseen. Hänen vaatimuksestaan tuli säännöksi johtaa Muhammedin sunnaa koskevat kertojaketjut Muhammediin itseensä saakka. Hän myös otti käyttöön analogian (qiyás) ja yksimielisyyden (ijmá) periaatteet, joiden esikuvina on pidetty roomalaista oikeutta. Shafi'i -koulukunnalla on ehkä vähiten sisäisiä ristiriitoja, koska sen pääteoreetikko on imaami Nawawi, suuri 1200-luvun oppinut, joka päivitti aikaisempien vuosisatojen kirjat hadithien luotettavuuden osalta. Umdat as-Salikin kirjoittaja al-Misri seuraa tarkasti Nawawin ensyklopedistista teosta Al-Majmu. Umdat as-Salik onkin todellisuudessa eräänlainen tämän teoksen sisällysluettelo.
Islaminuskon mukaan Jumalan laki, šaria, löytyy Koraanista ja Muhammedia koskevasta perimätiedosta, joka on koottu hadith-kokoelmiin. Jumalan laki on muuttumaton, mutta siitä tehdyt tulkinnat, fiqh, vaihtelevat. Reliance of the Traveller edustaa islamilaista laintulkintaa, ei Jumalan lakia suoraan. Nuh Ha Mim Keller kirjoittaa, että sunnimuslimien tavoitteena on nykyään yhdistää neljä suurta koulukuntaa, jotta päästäisiin yhteen ainoaan. Miksi siis julkaista yhtä koulukuntaa edustava kirja? Vastaus on, että jokainen koulukunnista edustaa suurta joukkoa oppineita ja oppineisuutta. Merkittäviä shafi'i - oppineita olivat muun muassa Bukhari, Muslim, Tirmidhi, Nasa'i, Ibn Majah, Abu Dawud, Dhababi ja Nawawi (eli kaikki kutub al-sittah -kirjojen tekijät). Reliance of the Traveller -kirjan liiteosat sisältävät muidenkin sunnilaisten lakikoulukuntien (Hanafi, Maliki ja Hanbali) näkemyksiä. Noin 75 % niiden johtopäätöksistä on kaikille neljälle koulukunnalle yhteisiä. Myös shiialainen lakikäsitys on hyvin lähellä sunnilaisia käsityksiä.
Elävä soveltaminen
Kellerin käsikirja on niin lähellä sunni-islamin mukaista sharia-lain esittelyä kuin mahdollista ilman suoraa oppilassuhdetta sheikkiin tai imaamiin. Lakiasioissa tuomarina ei kuitenkaan ole šariakäsikirja vaan islamilainen tuomari eli qadi. Uskonasioissa lopullisen näkemyksen esittää muftin antama fatwa.
Kirjan sisältö
Teoksessa käännös ja arabiankielinen alkuteksti kulkevat rinnakkain. Käännöksessä on 26 lukua, jotka on nimetty aakkosten mukaan alkaen kirjaimesta A. Yksittäiset kappaleet on sen jälkeen esitetty numerotunnuksilla. Kirjan rakenne ja sisältö on seuraava.
Kirjoittajan johdanto ja sertifikaatit
Kirja alkaa tekijän kirjoittamalla johdannolla, jonka jälkeen on liitetty neljä sertifikaattia. Kaikissa neljässä vahvistetaan, että kirja on oikein ja asiantuntevasti käännetty englanniksi. Jeddan islamilaisen fiqh -akatemian presidentti toteaa kirjan hyödylliseksi oppaaksi shafi'i -koulunkunnan seuraajille ja koko muslimiyhteisölle. Merkittävin sertifikaatti on islamilaisen tutkimusakatemia al-Azharin antama. Se toteaa, että "käännös vastaa arabialaista alkuperäistekstiä sekä ortodoksisen sunniyhteisön käytäntöjä ja oppia".
Al-Misri: Umdat al-Salik
Kirjan pääosan muodostaa suufilaisen uskonoppineen Ahmad ibn an-Naqib al-Misrin (1302–1367) kuuluisin teos Reliance of the Traveller and Tools of the Worshipper. Al-Misrin isä oli Turkissa orjaksi otettu kristitty, joka kääntyi islamiin ja palveli vapauttamisensa jälkeen kapteenina. Al-Misri syntyi Kairossa ja sai oppia useilta islamilaisen lain tuntijoilta. Al-Misri vältti hämärää teologisointia ja kirjoitti mieluummin käytännöllisistä asioista. Kirjan järjestys seuraa imaami Shirazin teosta al-Muhadhdhab ja noudattaa imaami Nawawin teoksen Minhaj johtopäätöksiä. Al-Misri ei koskaan opettanut julkisesti vaan pienessä piirissä ja isänsä tavoin omistautui suufilaisuudelle. Hän teki useita pyhiinvaelluksia Kaabaan ja kuoli ruttoon vuonna 1367 Kairossa 67-vuotiaana.
Al-Misrin tekstiin ei ole tehty yhtään poistoa, vaikka kaikkea ei ole käännetty englanniksi. Teksti sisältää myös myöhempien oppineiden kommentaareja, jotka on merkitty kirjaimilla. Šarian lakimääräysten välttämättömät osat on merkitty käyttäen kirjaimia (a), (b), (c) ja niin edelleen, kun taas sovellutusesimerkit on merkitty numeroilla (1), (2), (3) ja niin edelleen. Yli 600 sivua sisältävä teos kattaa kirjassa luvut D–O. Teos jakautuu seuraaviin osiin:
Muut klassiset kirjoitukset
Teos sisältää lisäksi muitakin kirjoituksia, joiden tekijät ovat tunnettuja Shafi'i -koulukunnan ja Ashari -koulukunnan oppineita. Monet heistä ovat myös suufeja. Kirjoittajat edustavat ortodoksisen sunniteologian puhdasta perintöä.
Kirjan arvostelut
Farhat J. Ziadeh arvioi 1995 kirjaa seuraavasti: "Tämä on todella upea teos, joka on välttämätön englantia osaavalle muslimille sekä kaikille länsimaisille islamin opiskelijoille, jotka nyt on vapautettu kahlaamasta valtavia arabialaisia teknisiä kirjamassoja löytääkseen tiettyjä kohtia laista, uskomuksista, islamin ja muslimien opeista, rituaaleista, etiikasta ja tavallisista käytännöistä". Ziadeh toteaa joidenkin kohtien jääneen kääntämättä, mutta toteaa, että kirjoitusvirheitä on tuskin lainkaan ja käännös on sujuvaa.
Joseph S. Spoerl kirjoitti 2012: ”Tämä on erinomainen opas al-Bannan ja muslimiveljeskunnan maailmankatsomukseen, joka on yksinkertaisesti klassisen sunni-islamin maailmankuva. Kirjan hyväksyy Kansainvälinen Islamilaisen Ajattelun Instituutti, tunnettu globaalin Muslimiveljeskunnan organisaatio Herndonissa Virginiassa.”
Mohammad Akram Nadwi totesi 1996, että kirja on yhteenveto Shafi’i -koulukunnan tärkeimmistä opeista sen johtavien oikeusoppineiden, imaami Rafiin ja imaami Nawawin esittämänä. Jos nämä ovat olleet eri mieltä esitetään ensin Nawawin ja sitten Rafiin käsitys. Kääntäjän selittävät lisäykset ovat arvokkaita, sillä islamilaisen laintulkinnan tekstit ovat tiiviitä, ja niitä vaikea ymmärtää ilman opettajan apua tai kommentaareja.
A. Kevin Reinhart totesi 1993, että englanniksi ei ole ollut saatavana yhtään luotettavaa käännöstä islamilaisesta laista, vaikka kyse on islamilaisen sivilisaation keskeisestä oppiaineesta. Hän toteaa, että islamilaiset lakikirjat ovat todellisuudessa muistin tukia, sillä teksti elää vain, kun sitä tulkitaan. Näin ollen suoraviivainen käännös fiqh –oppaasta olisi väärennös. Keller esittää tekstejä al-Barakatin (k. 1307) ja kahden nykyoppineen kommentaarien tukemana. Käännöksen selkeys ja laatu ovat huippuluokkaa.
Käännöstyön kritiikkiä
Käännöstä on arvosteltu siitä, että jotkut al-Misrin teoksen osat on jätetty kääntämättä, vaikka teksti on kirjassa arabiaksi. Keller perustelee asiaa sillä, että hän ei ole pitänyt niitä enää ajankohtaisina. Laajin tällainen osuus koskee orjien kohtelua (K.32). Se löytyy kuitenkin käännettynä muualta internetistä. Kellerin käännöstä on arvosteltu myös siitä, että hän on jättänyt joitakin osia kääntämättä ilman, että olisi aina kertonut siitä lukijalle. Pois jätetyt kohdat näkyvät usein vain sulkumerkkien käyttönä arabiankielisessä tekstissä.
Käännöksessä on havaittu ainakin yksi virhe. Shafi'lainen koulukunta pitää tyttöjen ympärileikkausta pakollisena, mikä tarkoittaa, että sen laiminlyömisestä seuraa rangaistus. Kyse on leikkauksesta, johon kuuluu klitoriksen poistaminen (arab. bazr). Keller kääntää, että shafi'i -koulukunta vaatii vain klitoriksen hupun (arab. bizr) poistamista. Arabiaa puhuvan muslimin Anne-Sofie Roaldin mukaan kyseessä on käännösvirhe.
Simon Rex
pienoiskuva|Simon Rex
Simon Rex Cutright (s. 20. heinäkuuta 1974 San Francisco) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tv-persoona ja rap-artisti.
Simon Rex on Paul ja Zoe Cutrightin ainoa lapsi. 17-vuotiaana hän joutui nuorisovankilaan.
Ensimmäinen roolisuoritus näyttelijänä hänellä oli vuonna 1993 pornoelokuvassa Brad Posey's Young, Hard & Solo, jossa hän näytteli Sebastiania. Vuonna 1999 hän sai osan tv-sarjasta Jack & Jill, jota tehtiin kaksi tuotantokautta. Rex on myös newyorkilaisen yökerhon, The Plumm, osaomistajana yhdessä Chris Nothin, Samantha Ronsonin ja Noel Ashmanin kanssa.
Musiikin puolella häntä kutsutaan Dirt Nastyksi. Dirt Nasty on tehnyt kolme sooloalbumia. Hän myös kuuluu rap-ryhmään jonka nimi on Three Loco ja siihen kuuluu RiFF RaFF ja Andy Milonakis Dirt Nastyn lisäksi.
Vyötärö–lantio-suhde
Vyötärö–lantio-suhde tarkoittaa vyötärön ja lantion ympärysmittojen suhdetta. Vyötärö–lantio-suhdetta käytetään mittarina, jonka avulla voidaan arvioida ihmisen sairastumisriskiä. Tutkimukset ovat osoittaneet, että omenan muotoisilla vartaloilla on suurempi riski sairastua kuin niillä, joiden vartalo on päärynän muotoinen. Suhdetta käytetään myös ylipainon mittarina.
Mittaaminen
280px|right Tarkasti ottaen vyötärön ympärysmitta mitataan alimman kylkiluun ja lantion yläosan välisen alueen keskeltä. Lantion ympärysmitta mitataan reisiluun pallomaisen pään kohdalta silloin kun jalat ovat yhdessä.
Käytännössä helpompaa on mitata vyötärön ympärysmitta siitä kohtaa missä vyötärö on kapeimmillaan. Yleensä tämä on juuri navan yläpuolella. Lantio taas on helpointa mitata pakaroiden tai lantion leveimmästä kohdasta.
Tuulisii
Tuulisii on suomalaisen rap-duo JVG:n kappale 247365-albumilta. Se julkaistiin singlenä 13. huhtikuuta 2015. Kappaleen ovat tuottaneet ja säveltäneet DJPP ja Eppu Kosonen, ja sanoituksen ovat tehneet Eppu Kosonen, Jare Brand sekä VilleGalle. Kappaleella on mukana Pete Parkkonen.
Kauko Salmenkallio
Kauko Alvar Salmenkallio, vuoteen 1946 Teräväinen (1. syyskuuta 1925 Jaakkima – 31. joulukuuta 2012 Espoo ) oli suomalainen tietokirjailija ja kouluneuvos.
Henkilöhistoria
Kauko Salmenkallion vanhemmat olivat merikapteeni Antti Teräväinen ja Helena Veijalainen. Hänen äitinsä kuoli 1920-luvun lopussa ja isä juuri ennen talvisotaa. Salmenkallion evakkomatkan aikaisen sijoitusperheen vanhemmat, vuorineuvos Ensio Salmenkallio ja Naemi Irene Uuskoski, adoptoivat hänet sodan jälkeen, jolloin hän otti heidän sukunimensä. Salmenkallion puoliso vuodesta 1953 oli opettaja Aino Sorja Inkeri Waris, professori Harry Wariksen tytär. Salmenkallio tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1951. Valmistuttuaan hän toimi ylioppilaspastorina 1951–1956. Helsingin suomalaisen yksityislyseon ja sen iltalinjan rehtori Salmenkallio oli 1957–1974, jatkaen sittemmin Espoonlahden yhteiskoulun rehtorina 1974–1977 ja Espoonlahden lukion rehtorina vuodesta 1977. Helsingin normaalilyseon uskonnonopettajana hän toimi 1956–1957. Rovastin arvonimen Salmenkallio sai 1978 ja kouluneuvoksen 1990. Salmenkallio toimi kouluhallituksen tilapäisenä tarkastajana vuonna 1964 ja oli Teiniviestin päätoimittaja 1958–1965.
Salmenkallion Suomen kulttuurirahastolle vuonna 2001 tekemään lahjoitukseen perustuvasta nimikkorahastosta tuetaan luterilaisen teologian, ekumeniikan ja uskonnon pedagogiikan tutkimusta. Vuodesta 2041  alkaen  rahasto tukee kaikkea  kristillisen teologian tieteellistä tutkimusta.
Pirunlinna
pienoiskuva|[[Isak Inbergin havainnepiirros Pirunlinnasta vuodelta 1872. Havaitut kivivallien jäänteet on merkitty paksulla mustalla viivalla. Portteja linnassa on ollut kolme, joista itä- ja länsipäässä on käytetty myös porttikäytäviä. Hieman vastaavanlainen porttikäytäväratkaisu on havaittu myös Mantereenlinnassa. ]] Pirunlinna on Pirkanmaalla Lempäälän Kuljun Paistinkulmalla sijaitseva linnavuori.
Muinaislinna
Pirunlinna sijaitsee Lempäälän kirkosta 8,5 kilometriä koilliseen. Se sijaitsee noin 600 metriä lounaaseen Linnajärvestä alavalla suomaalla ja mäen soikea kallioinen alue on 100×70 metrin suuruinen. Mäen pohjois- ja koillisrinteet ovat muita rinteitä jyrkempiä ja niissä on jyrkänteet. Alue on kivikkoista ja louhikkoista seutua. Laen kaakkois- ja koillisreunoille on rakennettu ympäristön kivistä vallimainen rakennelma. Isak Inbergin piirroksesta vuodelta 1872 näkyy myös noin sata metriä pitkät vallit mäen etelärinteen suuntaa vastaan. Vallissa on etelän, idän ja lännen suunnalla portit. Eteläportti on vain yksinkertainen aukko vallissa, itäportilla vallien päät kääntyvät ulospäin, ja länsiportilla vallin kummallakin puolella on alun perin ollut käytävä.
Paikkaa ja luolaa on käytetty asemapaikkana vielä nykyaikana, koska vuoren laelta löydettiin nuotiopaikka ja merkkejä tulenpidosta.
Pirunpesä
Mäen pohjoispuolella sijaitsee siirtolohkareiden muodostama 5×5 metriä suuri luolamainen syvennys, jota kutsutaan Pirunpesäksi tai Pirunkirkoksi. Sen itäpuolelle aukeaa noin 5×8 metrin kokoinen tasanne, jota suojaa sen ylle kaartuva kallionseinä. Nils Cleve tutki luolaa kaivauksissa vuonna 1929, kun oli saanut ilmoituksen siellä tehdystä kivikautisesta nuolenkärkilöydöstä, ja löysi sieltä seitsemän piinuolenkärkeä lisää. Hän ei kuitenkaan pitänyt paikkaa asuinpaikkana vaan ilmeisesti matkalaisten suojana. Yleisesti kuitenkin oletetaan luolan olleen pitempiaikainen suoja.
Historiaa
Muinaislinnaa on ilmeisesti käytetty viikinkiajalla (noin 700–1300 jaa.). Vielä noin sata vuotta sitten kivivalli oli miehen korkuinen, mutta nykyisin se on matalampi, koska siitä on aikojen kuluessa vieritetty pois kiviä. Vuoren itäpäässä oli vielä 1750-luvulla julkaistun kirkkoherra Ednerin kuvauksen mukaan kaivo, ja myös linnavuoren pohjoispuolella sijaitseva Linnajärvi ulottui aikoinaan ennen järven pinnan laskua vuoren juurelle saakka.
Kun Pirunlinnan alkuperäinen käyttötarkoitus unohtui, alettiin sitä kansan keskuudessa pitää pirujen rakentamana ja heidän asuinpaikkanaan. Tämän perusteella myös linnavuori ja vuorella oleva luola saivat nimensä.
Joidenkin tulkintojen mukaan Pirunlinna on ollut osa muinaista linnaketjua, jonka keskuspaikkana oli Sääksmäen Rapolan linna. Muita oletetun ketjun muinaislinnoja olivat Siuron Linnavuori, Vesilahden Valkkisten, Hattulan Tenholan, Aulangon, Vanajan Linnanpään ja Mantereenlinnan sekä Janakkalan Hakoisten ja Unikkolinnan vuoret.
Hoitaminen ja opastus
Kohdetta on vuonna 1994 (Olli Soininen) raivattu näkyvyyden parantamiseksi. Vuorelle johtaa Kuljusta polku, jonka alkupää on viitoitettu. Polku on välillä kasvanut umpeen ja maaston kivikkoisuuden vuoksi se ei sovellu kaikille. Vuori on yksityisellä maalla.
Godsmack
Godsmack on yhdysvaltalainen metallimusiikkia soittava yhtye, jonka laulaja ja lauluntekijä Sully Erna perusti vuonna 1996 Lawrencessa, Massachusettsissa. Alkuun yhtye soitti death metalia, mutta tyylisuunta muuttui sittemmin hard rock -vaikutteisemmaksi metalliksi. Godsmack on ottanut vaikutteita muun muassa Alice in Chainsilta, jonka kappaleen ”God Smack” mukaan yhtye valitsi nimensäkin.
Godsmack nousi suosioon debyyttialbuminsa aikoihin hittisinglejen ”Voodoo” ja ”Whatever” sekä tiiviin keikkailun ansiosta. Seuraava albumi Awake nosti yhtyettä suurempaan suosioon kappaleiden ”Awake” ja ”Greed” ansiosta. Vuonna 2002 yhtye oli ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi parhaasta instrumentaalisesta rock-kappaleesta (”Vampires”). Seuraavana vuonna Godsmack julkaisi kolmannen albuminsa Faceless, joka nousi Yhdysvaltojen levylistan ykköseksi ja singlet ”I Stand Alone” ja ”Straight Out of Line” nousivat hiteiksi. Faceless-albumin tapaan myös vuoden 2006 albumi Godsmack IV nousi kotimaansa ykköseksi.
Varhaiset vaiheet (1995–1996)
Helmikuussa 1995 Sully Erna päätti perustaa uuden yhtyeen, jonka laulajaksi hän alkaisi itse yli 23 vuotta kestäneen rumpalin uransa jälkeen. Tämän yhtyeen nimeksi keksittiin The Scam ja sen kokoonpanon muodosti Erna laulajana, Robbie Merrill bassossa, Lee Richards kitarassa ja Tommy Stewart rummuissa. Nauhoitettuaan ensimmäisen demonsa The Scam kuitenkin vaihtoi nimensä Godsmackiksi. He alkoivat soittaa pienissä baareissa kotikaupungeissaan Lawrencessa ja Salemissa. Yhtye aloitti tekemällä covereita esimerkiksi Alice in Chainsin musiikista, mutta pian he alkoivat luoda myös omaa musiikkiaan. Paikallisesti suositut kappaleet kuten ”Keep Away” ja ”Whatever” nostivat heidät pian Bostonin alueen listojen kärkeen.
Vuonna 1996 Tony Rombola ja Joe D'arco liittyivät Godsmackiin uutena kitaristina ja rumpalina, kun Richards oli poistunut saatuaan tietää kuusivuotiaasta lapsestaan ja Stewart jätti yhtyeen erimielisyyksien johdosta. Samana vuonna yhtye astui ensimmäisen kerran studiion nauhoittamaan ensimmäistä levyään, All Wound Up. Se nauhoitettiin kolmessa päivässä 2 600 dollarilla.
Seuraavan kahden vuoden aikana yhtye soitti Bostonin alueella. Lopulta Godsmackin levy päätyi ”Susanin”, radioasema WAAF:n DJ:n, käsiin. Radioasema alkoi soittaa kappaletta ”Keep Away” useaan otteeseen ja se nousi pian aseman eniten soitetuksi kappaleeksi. Tämän jälkeen musiikkikauppaketju Newbury Comics suostui myymään levyä kaupoissaan. Kappaleen saaman suosion siivittämänä Godsmack palasi studioon ja nauhoitti singlen nimellä ”Whatever”, josta nousi WAAF:n uusi suosikki. Haastattelussa Sully Erna on todennut, että he olivat myyneet noin 50 levyä kuussa ennen kuin WAAF otti albumin listoilleen. Sen jälkeen myynti nousi yli tuhanteen viikossa.
Lymylaulumesikko
Lymylaulumesikko (Caligavis obscura) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Lymylaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin paikallisesti runsaslukuinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dronninga
Dronninga on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Norjassa Rauman kunnassa, Isterdalen-laakson länsipuolella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 544 metriä. Sen eteläpuolella sijaitsee 1 614-metrinen Kongenin huippu. Lähellä huippua sijaitsee myös tunnettu Riksvei 63:een kuuluva Trollstigenin tieosuus.
Hannu Ahonen (luontokuvaaja)
Hannu Ahonen on suomalainen luontovalokuvaaja ja konservaattori. Jyväskylän yliopiston museon perusnäyttelyyn Ahonen on toteuttanut luontokuvaelmat ja täyttänyt eläimet. Hän on kiinnostunut myös Kalevalasta. Ahonen on ollut tekemässä kiertävää Satu metsässä -näyttelyä. Hannu Ahonen on vuosikaudet kuvannut vanhoja metsiä, koskematonta luontoa.
Haploryhmä N (Y-DNA)
Määrittely
Isälinjan Y-kromosomin haplotyypin N määrittää Y-kromosomin SNP M231. Myös b2/b3 deleetio Y-kromosomin AZFc-alueella on tyypillistä N-haploryhmälle. Tämä deleetio on kuitenkin syntynyt itsenäisesti neljä eri kertaa, eikä sitä siksi tule pitää uniikkina haploryhmän polveutumista kuvaavana tuntomerkkinä.
Levinneisyys
Haploryhmä N:llä on laaja maantieteellinen levinneisyys kautta koko Pohjois-Euraasian, ja sitä on tavattu satunnaisesti eteläisemmiltäkin alueilta kuten Kaakkois-Aasiasta, Nepalista, Lähi-idästä ja Etelä-Euroopasta. Suurimmat esiintymistaajuudet on löydetty Pohjois-Euroopan suomensukuisilta ja balttilaisilta kansoilta, Länsi-Siperian obinugrilaisilta ja pohjoisen samojedeilta sekä Siperian turkinsukuisia kieliä puhuvilta jakuuteilta. Korkeimmillaan taajuus voi olla 75 %:n luokkaa. Venäläisillä haploryhmän taajuus on 10–20 %:n luokkaa.
Alaryhmät
thumb|right|320px|Isälinjan haploryhmän N alaryhmät. N* esiintyy kaakkois-Aasiassa, joten N:n oletetaan saaneen alkunsa siellä. thumb|right|320px|Isälinjan haploryhmien C, D, N ja O esiintyminen Etelä- ja Itä-Aasiassa.
N1c1 haploryhmä (SNP M178+) on laajalti levinnyt Itämeren, Volgan, Uralin ja Siperian alueille.
Alaryhmä N1c1-L550 on levinnyt Etelä-Baltian alueelle, Skandinaviaan, Pyreneiden niemimaalle ja Britteinsaarille.
Alhaisina tiheyksinä (<1%) haploryhmää N1c1 tavataan alkuperäisenä Espanjassa, Portugalissa, Saksassa ja Britteinsaarilla.
Suomessa yleisintä haploryhmää N1c1:tä on Euroopassa 5 pääalaryhmää:
1) Pohjoiseurooppalainen (Z1936+,Z1935+)
2) Pohjoisbaltilainen (VL29+,L1022+)
3) Eteläbaltilainen (L550+,L1025+)
4) Skandinaavinen II (L550+,L1025-)
5) Ugrilainen (Z1936+,L1034+)
Sukupuu
Vuosien 2015–2016 tietämykseen pohjautuva isälinjan haploryhmän N sukupuu.
Massby
Massby on kylä Sipoossa, Itä-Uudenmaan maakunnassa. Massbyn kylän sivuitse kulkevat Sipoonjoki ja valtatie 7 (E18), jonka liittymästä nro 55 on yhteys Massbyn läpi kulkevalle seututielle 170.
60.29611°N, 25.3°W
Massby
Patiala
Patiala on kaupunki Intiassa Punjabin osavaltiossa. Vuonna 2001 siellä laskettiin olevan 303 151 asukasta. Tämä teki siitä Punjabin neljänneksi suurimman kaupungin.
Patialan historia liittyy paikalliseen ruhtinassukuun, jotka perustivat Pattialan valtakunnan 1600-luvulla. Itse kaupunki kehittyi vuonna 1763 perustetun Qila Mubarakin linnoituksen ympärille. Patiala liittyi Punjabiin vasta vuonna 1956.
Patialan ilmasto on Punjabille tyypillinen: kesällä on kuumaa, talvella viileää ja monsuunikaudella sataa. Kuumin kuukausi on toukokuu, jolloin lämpötila nousee yli neljänkymmenen, viileimpiä tammi- ja helmikuu, jolloin lämpötila käy lähellä nollaa. Eniten sataa kesä-, heinä-, ja elokuussa.
Klovnimesikko
Klovnimesikko (Bolemoreus frenatus) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys
Klovnimesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe alkoi 30. kesäkuuta 2018 ja se päättyi 15. heinäkuuta 2018 loppuotteluun Lužniki-stadionilla, Moskovassa.
Pudotuspeleihin edenneet joukkueet
Jokaisen lohkon kaksi parhaiten sijoittunutta joukkuetta eteni pudotuspelivaiheeseen.
Ranska vs. Argentiina
<section begin="nelj-1"/><section end="nelj-1"/>
Uruguay vs. Portugali
<section begin="nelj-2"/><section end="nelj-2"/>
Espanja vs. Venäjä
<section begin="nelj-3"/><section end="nelj-3"/>
Kroatia vs. Tanska
<section begin="nelj-4"/><section end="nelj-4"/>
Brasilia vs. Meksiko
<section begin="nelj-5"/><section end="nelj-5"/>
Siirtokulma
Siirtokulma on perinteinen käsityökalu, jolla otetaan kulmamalli halutusta kohteesta ja siirretään se esimerkiksi kynällä piirtämällä haluttuun kappaleeseen tai suoraan sahauslaitteen asteikkoon. Siirtokulma on periaatteessa kuin suorakulma, jonka kahvaan on porattu reikä ja terään jyrsitty pitkänomainen kolo. Kappaleet on pultilla ja lukitusmutterilla saranoitu toisiinsa mahdollistaen erilaisten kulmien mittaamisen.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe
Ruotsi vs. Sveitsi
<section begin="nelj-7"/><section end="nelj-7"/>
Kolumbia vs. Englanti
<section begin="nelj-8"/><section end="nelj-8"/>
Uruguay vs. Ranska
<section begin="puol-1"/><section end="puol-1"/>
Brasilia vs. Belgia
<section begin="puol-2"/><section end="puol-2"/>
Ruotsi vs. Englanti
<section begin="puol-3"/><section end="puol-3"/>
Kroatia vs. Englanti
<section begin="väli-2"/><section end="väli-2"/>
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2014 kokoonpanot
Tämä sivu esittelee vuoden 2014 MM-kilpailuiden osallistujajoukkueiden kokoonpanot. Kaikki turnauksessa mukana olevat joukkueet nimeävät 23 pelaajaa kokoonpanoonsa, joista kolme (3) ovat maalivahteja. Joukkueiden lopullinen kokoonpano pitää olla vahvistettuna viimeistään 2. kesäkuuta 2014. Loukkaantumisten sattuessa joukkueilla on mahdollisuus korvata pelaaja 24 tuntia ennen ensimmäistä peliään.
Joukkueiden kapteenit on merkitty 14px-merkillä.
Brasilia
7. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Kamerun
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Kroatia
31. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Meksiko
9. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Alankomaat
31. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Australia
3. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Chile
1. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Espanja
31. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Japani
12. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Kolumbia
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Kreikka
19. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Norsunluurannikko
1. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Costa Rica
31. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Englanti
12. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Italia
1. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Uruguay
31. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Ecuador
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Honduras
5. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Ranska
13. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Sveitsi
13. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Argentiina
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Bosnia ja Hertsegovina
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Iran
1. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Nigeria
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Ghana
1. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Portugali
19. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Saksa
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Yhdysvallat
22. toukokuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Algeria
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Belgia
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Venäjä
2. kesäkuuta 2014 nimetty 23 pelaajan lopullinen kokoonpano.
Ystävänpäivä
pienoiskuva|Ystävänpäiväkortti 1900-luvun alusta pienoiskuva| pienoiskuva|
Ystävänpäivä on useissa maissa 14. helmikuuta vietettävä juhla. Kansainvälisestä tavasta poiketen suomalainen ystävänpäivä on yleisemmin ystävien muistamisen, ei vain rakastavaisten juhlapäivä. Ystävänpäivänä ystäviä muistetaan ystävänpäiväkorteilla tai muilla tervehdyksillä.
Historia
Ystävänpäivä on mahdollisesti saanut alkunsa antiikin Rooman Lupercalia-juhlasta, jota vietettiin 15. helmikuuta. Juhlalla kunnioitettiin Junoa, roomalaista naisten ja avioliiton jumalatarta, sekä Pania, luonnon jumalaa. Nuoret miehet kokoontuivat Palatinus-kukkulalla olevaan luolaan ja uhrasivat vuohia ja koiran. Juhlan jälkeen nuoret miehet kulkivat ympäriinsä vuohennahkoihin pukeutuneina ja läiskivät vastaantulijoita vuohennahkaisilla remmeillä. Sen uskottiin lisäävän hedelmällisyyttä.
Kristityt yrittivät lopettaa tämän juhlan 400-luvun lopussa. Siihen kuuluneita perinnäistapoja siirtyi kuitenkin edellisenä päivänä vietettyyn pyhän Valentinuksen päivään. Kristityillä juhla on ollut kahden Valentinus-nimisen kristityn pyhimyksen päivä, mutta ei tiedetä tarkkaan kumpaa Valentinusta on tarkoitettu. Toinen näistä henkilöistä oli roomalainen pappi ja toinen Ternin piispa. Päivä omistettiin Valentinukselle vuonna 350, ja nykyäänkin se on myös Valentinin nimipäivä. Valentinuksen muistopäivää ei kuitenkaan vietetä katolisessa kirkossa ja hänen nimeään ei ole enää katolisen kirkon pyhimyskalenteissa.
Valentinuksen päivän romanttiseen rakkauteen liittyvillä tavoilla ja uskomuksilla on pitkä historia etenkin Englannissa ja Ranskassa, jossa vietettiin 1300-luvulla ystävänpäivän juhlia ja rusettiluistelun kaltaisia lemmenarpajaisia. Viralliseksi juhlapäiväksi Valentinuksen päivä julistettiin Englannissa vuonna 1537. Etelä-Euroopassa arvellaan, että linnut valitsevat itselleen parin juuri Valentinuksen päivänä.
1800-luvun alussa Valentinuksen perinne siirtyi Atlantin yli Yhdysvaltoihin. Siitä kasvoi nopeasti suuri kansanjuhla kortteineen ja lahjoineen. Samaan aikaan päivän vietto oli jo unohtunut monissa Euroopan maissa. Yhdysvalloissa on muun muassa tytöillä sellaisia uskomuksia, että ensimmäinen mies, joka kävelee heitä vastaan ystävänpäivänä, on Valentine, eli se heidän oikeansa. Lisäksi uskotaan, että ystävänpäivänä omenan halkaiseminen ja siementen lukumäärän laskeminen todistaa sen, kuinka monta lasta kyseinen tyttö saa. Yhdysvalloissa rusettiluistelu kuuluu ystävänpäivän perinteisiin.
Nykyisin yleinen tapa ystävänpäiväisin on antaa lahjana makeisia. Makeisista yleisiä ovat etenkin suklaat. Tapa antaa suklaata lahjana yleistyi 1800-luvun lopulla. Usein suklaata annettiin suklaarasioissa. Ystävänpäivään erityisesti liitetyn sydämenmuotoisen suklaarasian keksi tiettävästi englantilainen Richard Cadbury vuonna 1868. Monissa maissa makeisia antavat lahjana miehet naisille. Kuitenkin esimerkiksi Japanissa ystävänpäivänä 14. helmikuuta naisilla on tapana antaa makeisia lahjana miehille, kun taas miehet antavat vastaavia lahjoja maaliskuussa.
Ystävänpäivä Suomessa
Kansainvälisestä Valentinuksen päivästä poiketen suomalainen ystävänpäivä on yleisemmin ystävien muistamisen, ei vain rakastavaisten juhlapäivä. Ystävänpäivä ei ole yleinen vapaapäivä missään maassa, vaikka se on virallinen juhlapäivä anglikaanisessa kirkkokunnassa ja luterilaisessa kirkossa.
Zikkurat
thumb|1200-luvulla eaa. rakennettu [[Tšogha Zanbil on suurin ja yksi parhaiten säilynyt zikkurat. Se sijaitsee Iranissa lähellä Susaa.]] thumb|Säilyneet zikkuratit kartalla
Zikkurat tai zikkurrat on porraspyramidia muistuttava mesopotamialainen temppelitorni, joka muodostuu useista terassimaisista, ylöspäin pienenevistä kerroksista ja jonka huipulla oli varsinainen temppeli. Zikkurateja rakennettiin muinaiseen Mesopotamiaan vuosien 2200 eaa. ja 500 eaa. välillä. Zikkurateja on säilynyt 25 kappaletta. Niistä osa on sumerilaisia, osa babylonialaisia ja osa assyrialaisia.
Zikkuratit kuuluvat maailman vanhimpiin uskonnollisiin rakennuksiin. Ne toimivat mesopotamialaisten uskontojen temppelikompleksien osana, mutta niiden tarkkaa uskonnollista tarkoitusta ei tunneta.
Zikkuratin sisus on savitiiltä, ja sen ulkopuoli päällystettiin poltetulla tiilellä. Pohjapiirustukseltaan zikkurat oli yleensä neliömäinen tai suorakulmainen, mitoiltaan keskimäärin 50 × 50 tai 50 × 40 metriä. Säilyneet zikkuratit ovat rapistuneet huipulta, eikä yksikään niistä ole enää alkuperäisen korkuinen.
Zikkuratissa on useita porrasmaisia ylöspäin kapenevia tasanteita, joiden seinät kallistuvat sisäänpäin. Sisäkammioita ei ollut. Kattotasanteella on luultavasti ollut jonkinlainen pyhäkkö. Zikkuratin huipulle johtivat usein kolminkertaiset ulkoportaat tai kiertävä ramppi. Lähes puolessa säilyneistä zikkurateista ei kuitenkaan ole portaita tai muitakaan nousuun tarkoitettuja rakenneosia. Zikkuratin ulkoseinille istutettiin usein puita ja pensaita, mihin viittaa myös Babylonin riippuvien puutarhojen nimitys.
Parhaiten säilynyt zikkurat on Urin zikkurat, joka sijaitsee nykyisessä Irakissa. Suurin on Tšogha Zanbil nykyisen Lounais-Iranin alueella, pinta-alaltaan 102 × 102 metriä ja korkeudeltaan 24 metriä, puolet alkuperäisestä. Myyttisen Baabelin tornin uskotaan olleen Marduk-jumalalle pyhitetty zikkurat.
Oikeusjuttu (elokuva)
Oikeusjuttu on vuonna 1962 ensi-iltansa saanut Orson Wellesin ohjaama elokuva, joka perustuu Franz Kafkan kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. Kirjan tarina kertoo paikallisessa pankissa työskentelevästä 30-vuotiaasta Josef K:sta, joka eräänä aamuna herättyään vangitaan ja asetetaan syytteeseen rikoksesta, jota ei koskaan paljasteta.
José Manuel Esnal
José Manuel Esnal (s. 25. maaliskuuta 1950) on espanjalainen baskijalkapallovalmentaja. Viimeksi hän on valmentanut Espanjan pääsarjajoukkue RCD Espanyolia.
Ura valmentajana
Manéna tunnettu José Manuel Esnal on tehnyt pitkän uran espanjalaisessa jalkapallossa. Hän aloitti 1979 piskuisen Balmasedan peräsimessä. Hän valmensi piskuisia seuroja läpi 1980-luvun toimien myös kahteen otteeseen Baskimaan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. 1988 hän siirtyi UE Lleidan päävalmentajaksi. Katalonialaisseurassa Mané teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana nostaen seuran Primera Divisióniin kauden 1992/93 päätteeksi. Ensimmäinen pääsarjakausi ei ollut Lleidalle helppo, vaikka kauteen mahtuikin loisteliaat voitot FC Barcelonasta Camp Noulla sekä Real Madridista kotikentällä. Nämäkään voitot eivät kuitenkaan riittäneet, vaan UE Lleida putosi kauden jälkeen takaisin Segunda Divisióniin. Mané jatkoi vielä kauden 1994/95 Lleidan valmentajana ja kausi toi Segundan kolmossijan, mutta nousukarsinnoissa Sporting Gijón vei pidemmän korren.
Hän jätti Lleidan seitsemän kauden jälkeen ja luotsasi kaudella 1995/96 RCD Mallorcaa ja 1996/97 Levantea ilman suurempaa menestystä. 1997 hän siirtyi Deportivo Alavésin peräsimeen. Kausi 1997/98 oli menestyksekäs ja päättyi Segundan voittoon ja nousuun pääsarjaan. Kaudella 1997/98 Alavés eteni myös Copa del Reyssä aina välieriin saakka pudottaen matkalla mm. Real Madridin ja Deportivo de La Coruñan. Välierissä tappio tuli Manén ex-seura Mallorcalle. Ensimmäinen kausi Primerassa toi kuudennentoista sijan, mikä oli pettymys. Mané kuitenkin sai jatkaa ja kaudella 1999/00 hän johdatti seuran sensaatiomaisesti kuudenneksi ja UEFA Cupiin.
Kaudella 2000/01 Alavés eteni UEFA Cupissa aina finaaliin saakka. Matkalla finaaliin seura pudotti jatkosta muun muassa FC Internazionale Milanon ja 1. FC Kaiserslauternin. Loppuottelussa vastaan asettunut Liverpool FC oli kuitenkin lopulta liikaa sensaatiomaiselle Alavésille. Tosin helpolla joukkue ei nahkaansa myynyt, vaan nousi 2–0 tappioasemasta aina 4–4 tasatilanteeseen sakka. Lopulta jatkoajalla tullut oma maali upotti Alavésin ja Manén sensaatiomaisen kauden. Myös Primerassa kausi oli hieno ja joukkue oli seitsemäs. Kausi 2002/03 ei kuitenkaan sujunut enää yhtä ruusuisesti ja lopulta Alavés putosi Segundaan ja Mané jätti seuran.
2005 Mané palasi valmennustehtäviin ja luotsasi Levanten Segundan kolmoseksi ja sitä kautta Primeraan kauden 2005/06 päätteeksi. Hän ei kuitenkaan jatkanut seurassa kauden jälkeen.
Joulukuun alussa 2008 Mané palasi kentän laidalle, kun Primerassa häntäpäähän vajonnut RCD Espanyol palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen. Mané ei kuitenkaan onnistunut nostamaan Espanyolia sarjan häntäpäästä ja täten joukkueenjohto ilmoitti 20. tammikuuta 2009, että Mané ei jatka joukkueen päävalmentajana ja hänet korvaa Mauricio Pochettino.
Gidejoki
Gidejoki on Ruotsissa Västernorrlandin läänissä virtaava 112 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Gidejoen vesistön 207-kilometrisen pääuoman alajuoksun Skinnmuddseletistä alkaen. Joen valuma-alueen pinta-ala on 3 442 neliökilometriä ja se alkaa Arasjö-tuntureilta ja laskee Pohjanlahden Selkämereen Husumissa Örnsköldsvikin kunnassa.
Vesivoimaa
Gideälvenin pääuomassa on 7 vesivoimalaitosta: Gideåbacka, Gidböle, Gideå, Björna, Hemlings, Gammelby ja Stennäs. Voimaloiden yhteisteho on 69,3 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 355,1 gigawattituntia.
Francisco Serrão
pienoiskuva|Francisco Serrão.
Francisco Serrão (, k. 1521) oli portugalilainen tutkimusmatkailija ja Fernão de Magalhãesin serkku tai hyvä ystävä. Hänen matkansa vuonna 1512 oli ensimmäinen tiedossa oleva eurooppalaisen tekemä purjehdus itään ohi Malakan ja Indonesian halki sen tuottoisille 'Maustesaarille' Molukeille. Hän liittoutui Ternaten hallitsijan sulttaani Bayan Sirrullahin kanssa, ja hänestä tuli tämän neuvonantaja. Hän jäi Ternatelle, jossa hän kuoli salaperäisesti samoihin aikoihin kuin Magalhães.
Robert von Kraemer
Carl Robert von Kraemer (8. kesäkuuta 1868 Helsinki – 26. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti. Hänen isänsä oli kenraalimajuri Vilhelm Theodor von Kraemer, joka toimi muun muassa Turun ja Porin läänin kuvernöörinä.
Von Kraemer opiskeli marsalkka Mannerheimin kurssitoverina Haminan kadettikoulussa vuodesta 1882 lähtien. Valmistuttuaan sieltä aliluutnantiksi hän palveli vuodesta 1889 1. Uudenmaan tarkk’ampujapataljoonassa, kunnes siirtyi vuonna 1902 lakkautuspalkalle. Hän erosi sotapalveluksesta kapteenina vuonna 1904. Hän asettui vuokraamaansa Keihäslahden sotilasvirkataloon Kuruun ja toimi paikkakunnalla myöhemmin metsäkasöörinä. Kurun sotilasvirkatalo on vänrikki Stoolin esikuvana pidetyn vänrikki Carl Gustaf Polvianderin entinen asunto, jonka von Kraemer vuonna 1906 siirsi yhdessä isänsä kanssa Turun linnan ulkomuseoon sen kansallishistoriallisen arvon takia. Nykyään talo on näytteillä Kurun ulkomuseossa ja tunnetaan Vänrikki Stoolin tupana.
Sisällissota
Vuonna 1917 von Kraemer valittiin Kurun suojeluskunnan johtajaksi. Sisällissodan sytyttyä tammikuussa 1918 hän liittyi valkoisten armeijaan ja ylennettiin majuriksi. Punaiset yrittivät sodan alussa pidättää von Kraemerin, mutta hän pääsi pakenemaan. Sen sijaan vangeiksi jäi von Kraemerin perhe, joka kuljetettiin Tampereelle. Sisällissodan aikana hän toimi aluksi Uudenkaarlepyyn ja myöhemmin toukokuun alusta lähtien Riihimäen vankileirin johtajana.
Robert von Kraemeria pidettiin julmimpana ja raaimpana kaikista sisällissodan aikaisista vankileirien johtajista. Uudenkaarlepyyn vankileirissä kuoli helmi–toukokuun 1918 aikana toista sataa Venäjän armeijan sotilasta joko teloitettuna tai muulla tapaa ammuttuna. Kaupunkilaisten mielestä vankien kohtelu oli huonoa ja he pitivät sitä von Kraemerin syynä, häntä luonnehdittiin myös "sotahulluksi". Von Kraemerin ohjeena sanottiin pienimmissäkin välikohtauksissa olleen vangin ampumisen. Myös vankien piekseminen oli yleistä. Huhtikuun alussa von Kraemer anoi lomaa voidakseen tavata Tampereella punaisten vankeudesta vapautuneen perheensä. Väärinkäsityksen vuoksi valkoisten päämaja vapautti hänet 3. toukokuuta Uudenkaarlepyyn vankileirin päällikön tehtävistä, sillä senaatin ilmoituksen mukaan hänet oli nimitetty Tampereen poliisimestariksi, vaikka todellisuudessa kyseiseen virkaan oli nimitetty eräs toinen von Kraemer. Ennen sekaannuksen selvittämistä vankileirin johtajan paikka ehdittiin täyttää toisella henkilöllä. Heti toukokuun alussa von Kraemer kuitenkin aloitti uudessa tehtävässä Riihimäen vankileirin johtajana. Siellä hänen kerrottiin muun muassa kulkeneen käsiaseen kanssa ja ajoittain ampuneen vankeja kohti summittaisesti. Von Kraemer ei myöhemmin itse maininnut ansioluettelossaan lainkaan toimintaansa Uudenkaarlepyyn ja Riihimäen leireillä.
Sodan jälkeen hän jatkoi vielä armeijan palveluksessa muun muassa Suomenlinnassa toimineessa Helsingin vartiopataljoonassa sekä Helsingin komendanttina vuosina 1922–1928, jonka jälkeen von Kraemer siirtyi eläkkeelle.
Paholaisen kirjeopisto
Paholaisen kirjeopisto (The Screwtape Letters) on brittiläisen kirjailijan C. S. Lewisin kaunokirjallinen läpimurtoteos, joka ilmestyi 1942. Se on ilmestynyt kahtena suomennoksena. Tyyni Tuulion suomennos ilmestyi 1950, Taneli Junttilan 2007.
Teos on kirjekokoelma, jossa demonien hallinto-osaston kansliapäällikkö Pora (engl. Screwtape) luennoi harhaanjohtamisen taidosta nuorelle veljenpojalleen Koiruoholle (Tuulion käännöksessä Mali). Suomennoksen loppuun on liitetty Lewisin The Saturday Evening Post -lehdessä julkaisema Poran poliittisesti värittynyt tervehdyspuhe Nuorten pirujen korkeakoulussa Screwtape Proposes a Toast.
Ateistista kristityksi kääntyneen Lewisin toi laajemman yleisön tuntemaksi toisen maailmansodan aikana juuri Paholaisen kirjeopisto, jossa paholaisen kiusaama romaanihenkilö menee Englannin kodinturvajoukkoihin ja pommitusten raivaajaksi. Tuonaikaisten lukijoiden oli helppo samastua häneen ja pelkuruuteen, joka on yksi teoksen avaimia moraalisen maailman löytämiseen.
Teoksessa käydään sotaa kahdella tasolla, toisaalta konkreettista sotaa Saksaa vastaan, toisaalta sotaa käyvät keskenään jumalalliset ja demoniset henkivallat.
Lewis kirjoittaa teoksen myöhempien painosten alkusanoissa, kuinka hän ahdistui äärimmilleen kirjoitusvaiheessa Poran ja Koiruohon maailmasta ja ajatuksista eikä siksi voinut silloin ajatella jatko-osan kirjoittamista. Teoksen lyhyt jatko, Screwtape Proposes a Toast, ilmestyi kuitenkin Saturday Evening Postissa vuonna 1959.
2B1 Oka
2B1 OKA on neuvostoliittolaisvalmisteinen telahaupitsi, kaliiperiltaan 420 mm. Tämän tykistöaseen omamassa oli 55.3 tonnia ja miehistön määrä 7 henkeä. Tykin pituus oli mittavat 20 metriä ja ase pystyi ampumaan 750 kg:n painoisia ammuksia 45 km:iin asti. Telatykki kehiteltiin vuosina 1957-1960, mutta jäi suurelti taktisten rakettiaseitten varjoon. Kenttäkäyttöön olisi ase ollut varsin kankeasti liikuteltava, johtuen huomattavasta tykinputken pituudesta.
Furiiri
thumb|82px|Ruotsalaisen furiirin arvomerkki. Furiiri on aiemmin useiden maiden maavoimissa käytössä ollut sotilasarvo, jota kantoivat majoituksesta ja muonituksesta vastanneet aliupseerit.
Ruotsin puolustusvoimissa on käytössä kaksikin arvoastetta, furiiri ja ylifuriiri, jotka kuuluvat alipäällystöön. Kustaa Vaasan hallintokaudella furiiri toimi komppanian majoitus- ja muonitusvastaavana, mutta myöhemmin arvosta tuli tavallinen sotilasarvo, joka 1875 korvattiin faanjunkkarilla. Furiirin arvo otettiin uudelleen käyttöön 1914, jolloin siitä tuli ylin alipäällystön arvo Ruotsin armeijassa. Vuonna 1926 arvo otettiin käyttöön Ruotsin ilmavoimissa ja 1940 laivastossa. Ylifuriirin arvo otettiin käyttöön 1942. Nykyisin furiiri ja ylifuriiri sijoittuvat arvoasteikossa korpraalin ja kersantin väliin.
Hovifuriiri
Hovifuriiri on hovipalvelija, joka hovin palvelusväen eli hovikunnan esimiehenä toimivan hovimarsalkan alaisuudessa hoitaa talousasioita ja valvoo palveluskunnan toimia.
Auf Wiedersehen Finnland
Arvioita
Turun Sanomien Tapani Maskula harmitteli, miten Auf Wiedersehen Finnland jää kovin vajavaiseksi, koska haastateltavat vaikenevat suuresta osasta asioita. Kun materiaali ei riitä, Suutari joutuu Maskulan mielestä turvautumaan moneen kertaan nähtyyn arkistoaineistoon. ”Auf Wiedersehen Finnland raottaa kiinnostavaa lukua Suomen kielletystä historiasta, mutta paljon siitä pysyy yhä hämärän peitossa.”
Gujranwala
Gujranwala on kaupunki Pakistanissa Punjabin provinssissa Indusin sivujoen Chenabin varrella. Kaupunki on saanut alkunsa 1800-luvulla ja se tunnetaan esimerkiksi sikhihallitsija Randžit Singhin kotikaupunkina. Nykyisin se on kaupan ja teollisuuden keskus, jonka kaupunkialueen asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 2 028 421.
Historia
thumb|vasen|[[Randžit Singhin syntymäkoti.]] thumb|vasen|[[Mahan Singhin rakennuttaman Sheranwala Baghin sisätiloja.]] Nykyinen Gujranwalan kaupunki oli pitkään melko vähämerkityksellinen kylä. Nimensä se sai gudjarien heimolta, jotka Sansi-heimon jatit olivat ajaneet nykyisen Amritsarin seudulta.
Esimerkiksi Intian suurmogulien kaudella sitä ei juurikaan mainittu historiallisissa lähteissä. 1700-luvun alkupuolella sen valtasi Charat Singh, myöhemmän sikhihallitsija Randžit Singhin isoisä. Randžit syntyi Gujranwalassa ja teki siitä laajentuvan Sikhivaltakunnan pääkaupungin, kunnes pääkaupunki siirrettiin vuonna 1799 Lahoreen. Gujranwalassa syntyi myös sikhikenraali Harl Singh Nalwa, joka tunnettiin etenkin sotaretkestään afgaaneja vastaan. Randžit Singin isän ja isoisän samadh sijaitsevat Gujranwalassa. Gujranwalassa säilytetään myös osaa Lahoreen haudatun Randžit Singhin tuhkasta.
Gujranwala säästyi suurimmaksi osaksi vuonna 1857 syttyneen sepoy-kapinan hävitykseltä. Vuonna 1867 siitä tehtiin oma kuntansa. Vuosina 1921–1922 kaupunki kärsi Khilafat-liikkeen ja kansalaistottelemattomuuskampanjoiden aiheuttamista levottomuuksista. Mellakoitsijat polttivat esimerkiksi kaupungin rautatieaseman. Britit rankaisivat paikallisia rakennuttamalla uuden rautatieaseman kauaksi kaupungista. Sittemmin kaupunki on jäänyt poliittisesti muiden paikkakuntien varjoon, mutta samalla siitä on muodostunut merkittävä teollinen keskus.
Talous ja liikenne
thumb|Gujranwalan rautatieasema. Gujranwala on kaupan ja teollisuuden keskus. Kaupungin teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi keramiikka, tekstiilit, elektroniikka ja nahka. Kaupunki on myös ympäröivän maatalousalueen kauppapaikka. Kaupungissa myydään esimerkiksi viljaa, meloneja ja sokeriruokoa. Viereisellä Chenabjoella on vesivoimala.
Kaupungista kulkee maantie ja rautatie Lahoreen ja Peshawariin.
Trans-Aasian rautatie
Trans-Aasian rautatie (TAR) on hanke, jonka tavoitteena on luoda Euroopan ja Aasian välinen rautatie tavaraliikennettä varten. YK:n Tyynenmeren alueen taloudellinen ja sosiaalinen komissio (UNESCAP) rahoittaa hanketta.
Vasili Tihonov
Vasili Viktorovitš Tihonov (13. toukokuuta 1958 Moskova, Neuvostoliitto − 7. elokuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkovalmentaja.
Trans-Aasian rautatie
Hanke aloitettiin jo 1950-luvulla. Sen tavoitteena oli rakentaa 14 000 km pitkä rautatie Singaporen ja Istanbulin välille, mahdollisesti myös pidemmälle Eurooppaan ja Afrikkaan. Tuohon aikaan meri- ja ilmakuljetukset eivät olleet yhtä kehittyneitä kuin nykyään, ja hanke lupasi alentaa kuljetuskustannuksia Euroopan ja Aasian välillä merkittävästi. Hankkeen edistymistä haittasivat kuitenkin poliittiset ja taloudelliset esteet aina 1980-luvun alkuun saakka. 1990-luvulla kylmän sodan päättymisen myötä rautatien rakentamiselle avautui uusia mahdollisuuksia.