cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anton Rödin
Seuraura
Rödin nimettiin kaudeksi 2015–2016 Brynäsin kapteeniksi. Hän kärsi kauden aikana loukkaantumisista, joiden vuoksi Rödin pelasi joukkueessa vain 33 runkosarjaottelua. Hän joutui pitkäksi aikaa sivuun loukkaannuttuaan marraskuun 2015 Karjala-turnauksen avausottelussa. Rödin oli kuitenkin Brynäsin toiseksi paras pistemies Greg Scottin jälkeen tehoilla 16+21=37 ja jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Lukas Kilströmin kanssa lukemalla +7.
Maaliskuussa 2016 Rödin teki Vancouver Canucksin kanssa uuden, vuoden mittaisen, yksisuuntaisen ja 950 000 dollarin arvoisen sopimuksen. Kauden 2016–2017 kynnyksellä, lokakuussa 2016 hän joutui sivuun polvivamman vuoksi. Joulukuussa Rödin lähetettiin kuntoutumaan AHL-joukkue Utica Cometsin vahvuuteen. Hän teki Canucksissa NHL-debyyttinsä 23. joulukuuta 2016 vieraissa Calgary Flamesia vastaan. Rödin sai ottelussa jääaikaa 7.18 minuuttia. Hän pelasi kolme NHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen ja kolme AHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes Rödinin polvivamma uusitui tammikuussa 2017 ja päätti hänen loppukautensa.
Heinäkuussa 2017 Rödin teki Vancouver Canucksin kanssa vuoden mittaisen, yksisuuntaisen ja 700 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet siirtolistan kautta Utica Cometsin AHL-joukkueeseen. Rödin pelasi siellä alkukaudella 2017–2018 seitsemän ottelua ja hänet kutsuttiin lokakuussa kertaalleen Canucksin NHL-vahvuuteen, mutta Rödin ei saanut kuitenkaan tililleen NHL-otteluita. Marraskuussa seura asetti hänet uudelleen siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Rödiniä vuorokauden kuluessa, Canucks osti hänen sopimuksensa ulos. Seuraavana päivänä Rödinin vahvistettiin siirtyvän Sveitsin National Leaguen HC Davosiin kevääseen 2019 asti kestävällä sopimuksella. Hänen runkosarjansa jäi loukkaantumisen vuoksi vain kahdeksan ottelun mittaiseksi, mutta pudotuspeleissä Rödin oli joukkueen paras pistemies tehoilla 3+4=7.
Rödin teki heinäkuussa 2018 vapaana agenttina vuoden mittaisen ja yksisuuntaisen NHL-sopimuksen Anaheim Ducksin kanssa. Syyskuussa seura asetti hänet siirtolistalle. Koska mikään toinen seura ei napannut Rödiniä vuorokauden kuluessa, Ducks lähetti hänet AHL-joukkue San Diego Gullsiin. Vain pari päivää myöhemmin Ducks asetti Rödinin uudelleen siirtolistalle ja sen läpäistyään purki hänen sopimuksensa. Rödin palasi lokakuussa loppukauden 2018–2019 kattavalla sopimuksella Sveitsiin ja HC Davosin riveihin. Hän oli 11 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Rödin voitti myös koko kevään 2019 karsintasarjan piste- ja maalipörssin tehoilla 6+5=11.
Kaudeksi 2019–2020 Rödin palasi pitkällä, viisivuotisella sopimuksella kotimaahansa ja Brynäs IF:n SHL-joukkueeseen. Hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Maajoukkueura
Rödin pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010 voittaen pronssia. Hän oli Magnus Pääjärvi-Svenssonin kanssa Ruotsin toiseksi paras pistemies André Peterssonin jälkeen molempien tehtyä tehot 3+7=10. Yhteensä hän on pelannut 19 nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Rödin on pelannut 16 ottelua tehopistein 1+2=3. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 7. marraskuuta 2013 Karjala-turnauksen Gävlessä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Rödin merkittiin Ruotsin extrahyökkääjäksi. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki Carlson Hockey Gamesissa 22. huhtikuuta 2018 Pardubicessä Suomea vastaan.
Lehväkalat
Lehväkalat (Nandidae) on labyrinttikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Kaakkois-Aasiasta, Afrikasta ja Etelä-Amerikasta.
Taksonomia
Lehväkalojen heimoon kuuluvien lajien määrä vaihtelee eri lähteissä useimmiten 9–21 lajin välillä. Eräissä lähteissä heimoon katsotaan kuuluvan 4 sukua. Joskus heimoon luetaan kuuluvaksi myös makkarakalalajit (Badidae) alaheimona Badinae. Toisinaan myös Pristolepidinae alaheimon kalojen katsotaan olevan oma heimonsa ja Polycentropsis- ja Afronandus-sukujen katsotaan kuuluvan Polycentridae-heimoon.
Linda Hardy
Linda Hardy (s. 11. lokakuuta 1973) on ranskalainen missi, näyttelijä ja juontaja. Hän voitti Miss France -kilpailun vuonna 1992. Hän on sittemmin esiintynyt televisiossa juontajana ja sarjoissa, mutta on ollut myös useissa elokuvissa, kuten vuoden 2004 tieteiselokuvassa Immortal.
Valikoitu filmografia
Lähde:
Arjin Shan
Arjin Shan (Altun Tagh) on Tiibetin ylängön pohjoisreunan ja Kunlun-Vuorten välinen osa, jossa sijaitsee Aqikkum-suolajärvi. Tästä melko tasaisesta, karusta ja asumattomasta ylängöstä pohjoiseen ovat Altun-vuoret. Seutu sijaitsee Qaidamin altaasta länteen. Arjin Shan on Sinkiangin autonomisella alueella lähellä Tiibetin, Qinghain ja Sinkiangin rajojen risteystä. Vuorten välissä on suolajärviä. Vuoristoinen, aavikkomaisen kuiva ja talvella kylmä alue on erittäin luoksepääsemätön. Kuivuudesta huolimatta vesistöjen lähellä ja vuorten rinteillä on ruohokasvillisuutta. Uiguuripaimentolaiset vierailevat usein alueella. Arjin Shanissa elää monia harvinaisia eläinlajeja, kuten kiangeja. Se on Kiinan toiseksi suurin kansallispuisto. Arjin Shanista etelään on Changtangin kansallispuisto.
Alue
Arjin Shan on Ruoqiangista etelään ja lounaaseen vuoristoalueella. Alue sijaitsee Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella ja rajoittuu lännessä Qaidamin altaaseen. Hallinnollisesti alue kuuluu Sinkiangin uiguurien alueen Bayingolin mongolien autonomisen prefektuurin Ruoqiangin piirikuntaan.
Arjin Shanin kansallispuisto Qarkilikin (Ruoqiang)in alueella on vuonna 1983 määritelty 45 000 km2:n laajuiseksi kansallispuistoksi. Alueen rajaavat koordinaatit suunnilleen neljällä pisteellä ilmaistuna 87°10 E- E91°18' E ja 36°00'N - 37°49' N. Alue on 3100–7723 metrin korkeudessa ja pinnanmuodoiltaan vaihtelevaa ja rosoista. Pääosin idästä länteen kulkevat vuoristot rikkovat ja rajaavatr aluetta. 7723 m on Muztagin korkeus Ruohoiset laaksot, joiden korkea höyhenheinäkasvillisuus muistuttaa Serengetin ruohikoita. , ovat 3000–4600 metrin korkeudessa. Laaksoissa on eroosion luomia rotkoja. Vuoret nousevat keskimäärin 5000–6000 metriin, joskus yli 7000 metriin.
Alue on hyvin kuiva, siellä sataa vain 100–200 mm/vuosi ja monesti on kylmää. Vähäinen sademäärä synnyttää silti painumiin kosteikkoja. Alueen länsiosissa on pari pientä asutuskeskusta Qimantag, Dajiuba. Kallioperä on lähinnä kalkkikiveä, mutta seudulla on myös vulkaanista kiveä ja kuumia lähteitäkin.
Vuorilla on jäätiköitä ja jään muokkaamia laaksoja ja moreeneja. Lisäksi 5000 metrin korkeudessa on jään koskematonta karstia. luolia, torneja ja onsiloita. Alueen eteläosissa mm Kartonin seudulla on tulivuoria ja kuumia lähteitä. Laaksoissa on suuria tulvatasankoja, päätemoreeneja ja yleisesti hiekkadyynejä. Suuret dyynit kohoavat Yixiepatin järven lähellä 300 m:n korkeuteen.
Talvet ovat pitkiä ja ankaria. Kesällä saattaa kuuman päivän jälkeen yöllä sataa lunta.
Alueen nimityksiä ovat mm. Arjinshan, Arjin Shan, Aerjin Shan, A'erjin Shan, Arjun Shan, Aljinshan, Aljin Shan, Alking Shan, Altun Tagh, Altyn tagh, Altyn Tag, Astyn-Tagh, Astyn tag, A-ehr-chin Shan.
Kasvillisuus
Alueella on aavikkoa, aroa, kuivia vuoristoniittyjä, kasvittomia vuoristoja, jäätiköitä, jokia jne. Altaissa ja vuorten alarinteillä kasvaa aavikkopensaita. Jokien, lähteiden ja järvien ympärillä on märkiä suoniittyjä ja vaivaispensaikkoja. Kesäisin heinikot ovat reheviä ja korkeita, ja muistuttavat Serengetin heinikkoa.
Esimerkiksi alueen pohjoisosassa olevan Ayak Kum-murtovesijärven itäreunalla on laaja kostea niitty. Ylätasangoilla kasvaa kuivaa ruohostoa, hyvin korkealla vuoristossa vuoristokasvimättäitä ja korkeimmalla paljasta kalliota, kivikkoa ja jäätä. Aavikkoa luonnehtivat mm Ajania tibetican ja Ceratoides compactan tyyppiset patjamaiset kuivakkokasvit ja suolakkoyrtit. Vuoristoniityillä kasvaa mm. Kobresia pygmaea, Kobresia tibetica. Heinäaroilla kasvaa sulkaheinää, saniaisia ja virnamaisia kasveja. 3 000–14 500 m korkeissa laaksoissa kasvaa mm vihreätä höyhenheinää (Stipa).
Korkeimmassa vuoristoissa yli 4400 m:n korkeudella kasvaa alppitähtiä, astereita, hanhikkeja, käenriskoja ja arhoja.
Eläimistö
Eläimiä elää pääosin joko painumien järvien lähellä tai vuorten rinteillä. Muun muassa jakit, aasianvilliaasit, Tiibetin villiaasit (kiangit) ja kamelit (Camelus ferus ja/tai Camelus bactrianus?) elävät alhaalla aroilla ja niityillä. Kiangi ja chiru viihtyy sekä vuorilla että tasangolla.
Mongoliankurmitsa, aavikkotasku, töyhtökiuru, mustaniskakurki ja ruskeapäälokki, joita elää järvien rannoilla. Yiexieppati-järven kosteikoilla elää ohjushanhia, mongoliankurmitsoja ja punajalkavikloja, mutta lampaanhoito lienee hävittänyt seudun kosteilta niityiltä mustaniskakurjen. Pääosin harmaakorppikotkat sekä jotkut himalajankorppikotkat ja harvat partakorppikotkat kuuluvat alueen 31 lintulajiin. Ylhäällä vuorilla viihtyy muun muassa tunturihaukka.
Matelijoita on vain eräs lisko. Aayak Kumin suolajärven niityt ulottuvat itään päin Yixiepatin järvelle, ja niityllä elää muun muassa kiangeja, antilooppeja ja gaselleja. Arjun Shan on yksi tiibetinantilooppien eli chirujen tärkeimmistä elinalueista, ja chirut ovatkin runsaimpia alueen sorkakeläimistä. Yli 3000 m:n korkeudessa elävien chirujen lauma saattaa olla jopa 200 päätä, mutta yleensä chirut liikkuvat 4–5 yksilön ryhmiä. Jakkeja kuolee talven kovissa oloissa. Kiangilaumassa saattaa olla 50–80 yksilöä, ja jakkilaumassa 350. Arjin Shanin kiangipopulaatio on Aasian suurin. Eräiden arvioiden mukaan alueella eläisi jopa 30 000–60 000 kiangia. Pääosin vuoristoniityillä, mutta myös aavikkoarojen ruohoisilla alueilla elävien kiangien määrä lienee paljon vähempi, noin 2 000–3 000. Kiangit kerääntyvät usein järviä ympärille aukeille ruohikoille suuriksi laumoiksi. Erään kerran tutkittiin Arjin Shanin länsiosassa 23 000 km2 ala, jolta löydettiin 5 793 km2 kiangikeskittymä jossa oli noin 460 kiangia. Tällöin kiangitiheys oli siellä 0,08 yksilöä/km2. Muualla 23 000 km2:sta ei ollut juuri kiangeja. Eräässä läntisen Arjin Shanin kiangikeskittymässä oli 770 kiangia 1030 km2 alalla. Silti kiangitiheys koko alueella on varovaisestikin arvioituna noin 0,02–0,03 yksilöä/km2. Kiangeja elää ylätasangoilla ja laaksoaltaissa Tiibetinantiloopit ja villiaasit syövät suurina laumoina ruohoa järvien lähellä. Monet eläimet vaeltavat ruoan perässä. Jakki ja paikallinen gasellilaji elävät yli 3 400 m:n korkeudessa olevilla vuorenrinteillä. Seudulla elää 10 000 jakkia ja 75 000 tiibetinantilooppia, jotka laiduntavat laajalla alueella. Pedot elävät hyvin harvassa. Jakki, tiibetingaselli, argaali ja villilammas elävät yli 4 300 m:n korkeudessa. Hyvin korkeilla kallioisilla vuorenrinteillä sijaitsevilla vuoristoniityillä elää vuohieläimiä, kuten puolilammas ja argaali. Jyrsijöistä alueella elää arosopuleita ja himalajanmurmeleita, jäniseläimistä puolestaan piiskujäniksiä. Seudun yleisimpiä petoeläimiä ovat sudet mutta siellä elää myös kettuja, karhuja, lumileopardeja ja ilveksiä. Isojen järvien rannoilla elää kahlaaja- ja suorsalintuja. Alueella kasvaa ainakin 280 kasvilajia ja elää 49 nisäkäslajia.
Viitteet
37°N, 89°W
Portugalin Grand Prix 1986
Portugalin Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. syyskuuta 1986 Estorilin radalla. Kilpailun voitti toisesta ruudusta lähtenyt Nigel Mansell. Voitto oli hänelle kauden viides. Hän ajoi lisäksi kilpailun nopeimman kierroksen.
Tim Burton
Timothy ”Tim” Walter Burton (s. 25. elokuuta 1958 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan mielikuvituksekkaista ja omintakeisista elokuvistaan, joissa on makaabereja ja goottilaisia elementtejä sekä erikoisia hahmoja. Burton on tehnyt näytelmäelokuvien lisäksi stop motion -animaatioita. Burtonin luottonäyttelijä on Johnny Depp ja luottosäveltäjä Danny Elfman.
Varhainen elämä
Tim Burton syntyi 25. elokuuta 1958 Burbankissa Los Angelesin esikaupungissa keskiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä työskenteli huvipuistossa ja äiti piti kauppaa, joka myi kissoihin liittyviä tavaroita. Timillä oli pikkuveli Daniel. Tim ei ollut läheinen vanhempiensa kanssa, ja hän muutti melko nuorena asumaan isoäitinsä luokse. Tim piti nuorena fantasiaelokuvista, erityisesti niitä, joissa oli hirvioitä. Hänen suosikkinäyttelijänsä teini-iässä oli Vincent Price. Burton on kertonut, että kauhuelokuvat antoivat hänelle mahdollisuuden vapautua lapsuutensa kauhuista ja teini-iän ahdistuksesta.
Uran alku
Burtonista kehittyi taitava piirtäjä, ja hän sai stipendin Kalifornian taideinstituuttiin (CalArts) vuonna 1976. Hän teki samoihin aikoihin myös omia lyhytelokuviaan, joista Stalk of the Celery Monster (1979) teki vaikutuksen Disneyn kykyjenetsijöihin. Burton otettiin Disneylle tekemään elokuvaa The Fox and the Hound, mutta Burton pettyi Disneyn pyrkimykseen latistaa taiteilijansa.
Kuusumun Profeetta
Kuusumun Profeetta on porilainen yhtye, joka perustettiin vuonna 1994 englanninkielisellä nimellä Moon Fog Project (myöhemmin Moon Fog Prophet). Yhtyeen musiikkia on yleensä kutsuttu progressiiviseksi rockiksi, mutta vaikutteita on paljon myös folk rockista sekä 1960-luvun lopun psykedeelisestä musiikista ja joillakin levyillä jopa metallimusiikista. Erityisen persoonalliseksi yhtyeen musiikin tekevät sen keulahahmon Mika Rätön mystiset sanoitukset ja omalaatuinen laulutyyli. Kuusumun Profeetta on julkaissut yhteensä kymmenen studioalbumia, joista kuusi on suomen- ja neljä englanninkielisiä. Lisäksi yhtyeeltä on ilmestynyt yksi DVD.
Tim Burton
Uran alku
Burton ylennettiin Disneyllä konseptiartistiksi, mutta hänen kuvallisia ideoitaan ei käytetty. Hän sai kuitenkin 60 000 dollarin budjetin kuusiminuuttista piirros- ja stop motion -animaatioelokuvaansa Vincent (1982) varten. Elokuva kertoo tarinan seitsenvuotiaasta pojasta, joka haluaa olla Vincent Price ja kuvittelee itsensä makaabereihin tilanteisiin Edgar Allan Poen tyyliin. Burtonin suuresti ihailema Vincent Price antoi elokuvalle kertojanäänen. Vincent voitti useita palkintoja. Seuraavaksi Burton teki Disney Channelille elokuvan Hansel and Gretel (1982), jossa hän pääsi opettelemaan oikeiden näyttelijöiden ohjaamista. Frankenweenie (1984) oli Frankenstein-pastissi, johon mennessä Burtonin omalaatuinen tyyli oli jo alkanut muodostua. Disney ei kuitenkaan esittänyt Burtonin synkkää lyhytelokuvaa, joka oli saanut PG-luokituksen, mutta elokuva nosti Burtonin Hollywoodin kohutuimpien nuorten ohjaajalahjakkuuksien joukkoon.
Kuusumun Profeetta
Kuusumun Profeetta saavutti kriitikoiden suosion jo ensimmäisillä suomenkielisillä albumeillaan Kukin kaappiaan selässään kantaa (2001) ja Jatkuvasti maailmaa pelastamaan kyllästynyt supersankari (2002), kunnes vuoden 2004 Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu saavutti jo kaupallistakin menestystä nousemalla Suomen virallisella listalla sijalle 27. Neljäs suomenkielinen albumi Hymyilevien laivojen satama julkaistiin vuonna 2006.
Kuusumun Profeetan levy-yhtiö on Ektro Records, ja yhtyeen muusikoita soittaa myös muissa levy-yhtiön porilaisyhtyeissä kuten Circle, Lowlife Rock'n'Roll Philosophers, Magyar Posse, Stalwart sekä Rättö ja Lehtisalo.
Tim Burton
Uran alku
Kauhukirjailija Stephen King suositteli Burtonia Warnerille, joka kiinnitti Burtonin ohjaamaan 25-vuotiaana ensimmäisen pitkän elokuvansa Pee-wee’s Big Adventure (1985). Elokuvassa on jo Burtonille tyypillisiä elementtejä kuten eriskummallinen maailma unen ja todellisuuden välimaastossa sekä hahmojensa outouteen perustuva juoni. Elokuva menestyi kohtalaisesti, mutta elokuvakriitikot eivät pitäneet siitä ja kutsuivat sitä pelkäksi visuaaliseksi orgiaksi.
Burtonin seuraava ohjaus oli Beetlejuice (1988), joka oli käsikirjoittaja Michael McDowellin mukaan ”optimistinen elokuva kuolemasta”, mikä sopikin Burtonin tyyliin. Elokuvassa perinteiset tilanteet ja arvot käännetään päälaelleen, ja siinä yhdistyvät crazyhuumori ja tumma melankolia. Elokuva sai paljon katsojia, ja sen on sanottu kestäneen myös hyvin aikaa.
Tunnettuna ohjaajana
Burtonin läpimurto suuren yleisön silmissä oli vuonna 1989 ilmestynyt Batman. Se oli synkkä, väkivaltainen ja realistinen sovitus sarjakuvasankarista, ja se noudatti sarjakuvataiteilija Frank Millerin 1986 esittelemää puolta Batmanista. Batman-fanit olivat protestoineet Burtonin päärooliin valitsemaa komedianäyttelijä Michael Keatonia, mutta elokuvasta tuli yksi vuoden suurimmista menestyksistä. Burton ohjasi myös elokuvan jatko-osan Batman – paluu (1992).
Batman-elokuvien välissä Burton teki pienemmän budjetin elokuvan Saksikäsi Edward (1990), joka aloitti hänen ja näyttelijä Johnny Deppin pitkän yhteistyön. Saksikäsi Edward on tarunomainen satiiri, josta on tehty useita tulkintoja. Elokuvan päähahmo on esimerkiksi nähty nuoren Burtonin omakuvana, mutta Burton ei itse ole koskaan suosinut yhtä tulkintaa muiden kustannuksella. Edward on yksi esimerkki Burtonin elokuvissa usein tavattavista nuorista goottihahmoista.
Stop motion -animaatio ja musikaali Painajainen ennen joulua (1993) on Burtonin tunnusomaisimpia luomuksia. Burton teki elokuvaan käsikirjoituksen, ja sen ohjasi animaattori Henry Selick. Elokuva menestyi hyvin, vaikka Disney ei aluksi markkinoinutkaan epätavallista elokuvaa kovin voimakkaasti. Kaksitoista vuotta myöhemmin Burton palasi samaan aiheeseen Corpse Bride -animaatioelokuvalla, joka julkaistiin 2005. Siinä kuolleiden maailma on värikäs siinä kun elävien maailma on yksivärinen. Corpse Bride on räväkkää edeltäjäänsä selvästi hiotumpi ja kypsempi. Vuonna 2012 valmistui Burtonin kolmas animaatio, joka perustuu hänen lyhytelokuvaansa Frankenweenie.
Erikoislaatuisen elokuvaohjaajan elämästä kertova mustavalkoisena kuvattu Ed Wood (1994) oli Burtonin ensimmäinen floppi. Kepeä ja värikäs Mars hyökkää! (1996) oli tyylillisesti Burtonin edellisen elokuvan vastakohta, vaikka palauttikin sen tavoin mieleen 1950-luvun science fiction -elokuvat. Myöskään se ei noussut suosiossa Burtonin menestyselokuvien tasolle. Burtonin seuraava projekti Superman Lives kariutui vuonna 1998. Burton julkaisi samana vuonna runo- ja piirroskokoelmansa The Melancholy Death of Oyster Boy.
Päätön ratsumies (1999) elvytti Burtonin uran, ja elokuvaa pidetään yhtenä hänen parhaistaan. Elokuvassa Burton palasi 1960-luvun goottilaisten kauhuelokuvien tunnelmaan. Elokuvassa Apinoiden planeetta (2001) Burton ei saanut paljonkaan ohjaajan vapauksia, kustannusten kasvu johti käsikirjoituksen lyhentelyyn, ja Burton sairasteli kuvausten aikana. Elokuva oli Burtonille epätyypillinen eikä menestynytkään odotetulla tavalla. Kuvausten aikana Burton tapasi Helena Bonham Carterin, josta tuli hänen elämänkumppaninsa.
Big Fish (2003) keskittyi kuvaamaan ihmisten tunne-elämää ja oli joidenkin kriitikoiden mukaan Burtonin ensimmäinen ”aikuinen” elokuva. Burton muutti sen jälkeen Lontooseen ja alkoi kuvata siellä seuraavaa elokuvaansa, Roald Dahlin lastenkirjaan perustuvaa Jali ja suklaatehdasta (2005). Burton teki elokuvasta oudomman ja synkemmän kuin tarinan edellinen elokuvaversio vuodelta 1971. Jali ja suklaatehdas oli suurmenestys. Sen menestyksen ansiosta Burton pystyi tekemään synkimmän elokuvansa, musikaalin Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (2007).
Liisa Ihmemaassa (2010) yhdistelee tietokonegrafiikkaa oikeaan kuvaan ja näyttää paikoin animaatioelokuvalta. Dark Shadows (2012) on Burtonin komediallinen tulkinta 1960-luvun kulttisaippuaoopperasta. Vuonna 2012 Burton julkaisi kokopitkän version 1980-luvun animaatiostaan Frankenweenie. Big Eyes (2014) on tositarina taidemaalari Margaret Keanesta. Seikkailufantasia Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille (2016) pohjautuu nuortenkirjailija Ransom Riggsin kirjaan.
Luottosäveltäjä ja luottonäyttelijät
Musiikin Burtonin elokuviin on Pee-Wee's Big Adventuresta lähtien säveltänyt muusikko ja elokuvasäveltäjä Danny Elfman (Ed Woodia sekä Sweeney Toddia lukuun ottamatta). Burton käyttää usein luottonäyttelijöitään, ja esimerkiksi Johnny Depp on esittänyt pääroolia useassa Burtonin elokuvassa.
Yksityiselämä
Burtonin elämänkumppani vuosina 2001–2014 oli näyttelijä Helena Bonham Carter, mutta he eivät koskaan menneet naimisiin. Heillä on kaksi lasta.
Tunnustukset
Burton sai Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 2008 parhaasta ohjauksesta elokuvassa Sweeney Todd – Fleet Streetin paholaisparturi (2007).
Burtonin ohjaamat animaatioelokuvat Corpse Bride (2005) ja Frankenweenie (2012) olivat parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkintoehdokkaina.
Carry Me in Your Dreams
Carry Me in Your Dreams oli Albanian edustuskappale vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen esitti Kejsi Tola ja se sijoittui viisufinaalissa 17:nneksi 48 pisteellä. "Carry Me in Your Dreams" valittiin Albanian edustuskappaleeksi 21. joulukuuta 2008.
Hän voitti Albanian euroviisukarsinnan kappaleella "Më merr në ëndërr", mutta Moskovassa järjestetyssä kilpailussa hän esitti kappaleen englanninkielisellä nimellä.
Paavo Kotkanen
Paavo Antero Kotkanen (1. tammikuuta 1926 Sortavala – 3. toukokuuta 2016 Helsinki ) oli suomalainen metsäalan toimija, metsänhoitaja. Hän sai metsäneuvoksen arvonimen 1980. Vuodet 1977–1989 hän toimi Keskusmetsälautakunta Tapion toimitusjohtajana.
Simmias
Simmias (, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli Kebeen ystävä ja tämän lailla kotoisin Thebasta. Häntä opetti pythagoralainen Filolaos. Simmiaasta ei tiedetä paljoakaan. Hän esiintyy Platonin dialogissa Faidon. Diogenes Laertios kertoo, että hän kirjoitti useita dialogeja.
Argentiinan Grand Prix 1973
Argentiinan Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. tammikuuta 1973 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen ja sen voitti Emerson Fittipaldi.
Säästöpuu
Säästöpuu tai jättöpuu on puu, joka jätetään hakkuussa pystyyn turvaaman metsän biodiversiteettiä eli monimuotoisuutta. Säästöpuut ovat tavallisesti eri ikäisiä ja eri lajeihin kuuluvia, ja näin ne antavat ravintoa useille uhanalaisille hyönteisille ja sienille. Avohakkuussa säästöpuita jätetään keskimäärin 12 kpl hehtaarille, niiden tilavuus on 4,7 m³ ja rahallinen arvo 86 €. Koko Suomessa niitä jätetetään 1,9 miljoonaa, joiden rahallinen arvo on 13 000 000 €. (2006)
Hanka-antiloopit
Hanka-antiloopit (Antilocapridae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva heimo, jonka ainoa nykyisin elossa oleva laji on hanka-antilooppi (Antilocapra americana). Fossiililöytöjen perusteella hanka-antilooppilajeja on elänyt mioseenikaudella, ja lajien runsaus oli suuri erityisesti plioseeni- ja pleistoseenikausilla.
Soutu kesäolympialaisissa 1988
right|100px|Soutu
Unto Lammi
Unto Ilmari Lammi (s. 19. lokakuuta 1936 Ilmajoki) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Soutu kesäolympialaisissa 1988
Vuoden 1988 kesäolympialaisten soutu järjestettiin 19. – 25. syyskuuta 1988 Misari Regattalla, Hanamissa, Etelä-Koreassa. Tämä oli 20. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 592 osanottajaa 38 eri maasta. Tapahtumia oli 14.
Unto Lammi
"Unski" Lammi pelasi SM-sarjassa kahdeksan vuotta ja saavutti SM-kultaa 1961 Ilmajoen Kisailijoiden joukkueessa, Maakunta-cupin voiton 1957 sekä armeijan mestaruuden 1958 ja 1959. Lyöjäkuninkuuden Lammi voitti 1956. Hänen urheiluharrastuksiinsa kuuluivat myös jää- ja lentopallo, joissa hän saavutti SAUL:n mestaruuden.
Vekkula
pienoiskuva|Vekkula ulkoa pienoiskuva|Vekkulan vino huone Vekkula oli hupitalo Linnanmäen huvipuistossa Helsingissä. Talo avattiin vuonna 1961, ja se sisälsi useita erilaisia hupielementtejä, kuten peilisalin, liikkuvia lattioita, riippusillan, liikkuvat portaat sekä mattoliukumäen. Vekkula suljettiin ja purettiin kauden 2017 lopuksi.
Vuosien varrella Vekkulaa uudistettiin muutamaan kertaan poistamalla joitakin kohteita ja lisäämällä uusia.
Vekkulassa soi musiikkia kahdessa kohdassa. Jonotustilassa ja peilihuoneessa kuului pätkä Jean-Michel Jarren Équinoxe Part 3:sta, ja sukellusveneen kohdalla soi The Beatlesin Yellow Submarine.
Purkaminen ja uusi Vekkula
Vekkula suljettiin ja purettiin kauden 2017 lopuksi. Se oli huvipuiston toiseksi suosituin laite Vuoristoradan jälkeen. Linnanmäelle aiotaan rakentaa uusi Vekkulan tyylinen laite, ja siihen on kerätty ideoita Linnanmäen kävijöiltä. Uuden Vekkulan avajaisvuodeksi suunniteltiin vuotta 2021, mutta se kuitenkin viivästyy koronapandemian vuoksi. Keväällä 2023 kerrottiin, että uuden Vekkulan suunnittelua jatketaan sen jälkeen, kun Linnanmäen uusi Swingi-laite on saatu valmiiksi. Swingi on tarkoitus avata vuonna 2024.
Linnanmäki huutokauppasi 12 vanhan Vekkulan osaa, ja ne osti Vihdin PuuhaPark yhteensä 25 000 eurolla.
Ennen uuden Vekkulan rakentamista Linnanmäellä Vekkulan korvikkeena toimii Pellen talo. Se on kolmikerroksinen siirrettävä hupitalo, jossa on monia Vekkulan tyylisiä elementtejä. Se sisältää esimerkiksi pyörivän tynnyrin, liikkuvat portaat ja liukuhihnoja. Uuden Vekkulan avautumisen jälkeen Pellen talo siirtyy Tivoli Seiterälle.
Mary Jo Sanders
Mary Jo Sanders (13. tammikuuta 1974 Auburn Hills, Michigan) on välisarjan nyrkkeilijä. Välisarjassa Sanders on voittanut WBC- IBA- ja WIBA-liittojen mestaruudet.
Ammattiura
Sanders debytoi vuonna 2003. Vuonna 2004 Sanders voitti IBA-liiton ylemmän kevytsarjan mestaruuden yhdeksäneräisessä kamppailussa Lisa Holewyneltä.
Vuonna 2006 Sanders kukisti Iva Westonin kolmieräisessä kamppailussa teknisellä tyrmäyksellä ja voitti WBC-liiton välisarjan mestaruuden. Samassa ottelussa Sanders myös voitti Ann Wolfen jäljiltä avoimeksi jääneen WIBA-liiton mestaruuden.
Vuonna 2008 Sanders otteli kahdesti Holly Holmia vastaan. Molemmissa otteluissa oli panoksena Holmin IFBA-liiton mestaruus. Ensimmäisen kohtaamisen Sanders hävisi kahden tuomarin nähtyä ottelun päättyvän tasan ja yhden saatua Holm voittajaksi. Uusintaottelussa tuomarit näkivät ottelun päättyneen tasan.
Johnstoningenetti
Johnstoningenetti (Genetta johnstoni) on afrikkalainen sivettieläin. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut johnstoningenetin uudeksi nimeksi liberiangenetti. Johnstoningenetti on uhanalainen, sillä sen elinympäristöä, sademetsää, on raivattu maatalouden, metsätalouden ja kaivostoiminnan vuoksi.
Ulkonäkö ja koko
Johnstoningenetti painaa noin kolme kilogrammaa. Sen ruumiin pituus on 40–52 senttimetriä ja hännän pituus 40–54 senttiä. Väri on kullertava mustilla pisteillä. Hännässä on mustia renkaita.
Levinneisyys
Johnstoningenetti esiintyy sademetsissä. Tavallisesti sitä tavataan Guineassa, mutta myös Liberiassa, Norsunluurannikolla ja Ghanassa.
Al Jourgensen
thumb|Al Jourgensen [[Lontoossa 2007]] Alain David "Al" Jourgensen, syntyjään Alejandro Ramírez Casas (s. 9. lokakuuta 1958 Havanna, Kuuba) on yhdysvaltalainen muusikko ja musiikkituottaja. Hän on industrial metal -yhtye Ministryn johtohahmo ja perustaja. Ministryn lisäksi muita Jourgensenin musiikillisia projekteja ovat tai ovat olleet Lard yhdessä Jello Biafran kanssa, Pailhead yhdessä Ian MacKayen kanssa ja Revolting Cocks (RevCo) belgialaisen Luc van Ackerin kera.
IP Datacast
IP Datacast (Internet Protocol Datacast, IPDC) eli IP-tiedonlähetystekniikalla on mahdollista toteuttaa digi-tv:n palvelut mobiililaitteisiin. Suurimpia rajoituksia ovat päätelaitteen ominaisuudet, kuten näytön koko, virransyöttö, laskentateho ja syöttölaitteet. Mobiilipäätteet tuovat myös uusia mahdollisuuksia; palvelu voidaan suunnata käyttäjälle käyttäjän sijainnin ja senhetkisen tarpeen mukaan. Lisäksi mobiililaitteisiin voidaan toimittaa myös dataa laajemmin kuin normaalissa digi-tv -verkossa. Esimerkiksi virustorjuntaohjelmistot ja pelit voidaan päivittää kämmentietokoneeseen langattomasti IP datacastin avulla.
IP datacast -tekniikkaa voidaan hyödyntää myös Internetin käytössä. Nykyisellä tekniikalla nopeus on riittävä normaaliin Internet-käyttöön, mutta tehokäyttöön se ei välttämättä riitä. Tukholmassa olevassa SABINA-testiverkossa nopeus asiakkaalle päin on ollut 10-15 Mbps, joka on kuitenkin nopeampi kuin muut mobiilit ratkaisut. Kohdealueina Internet-palveluissa ovat sellaiset maantieteelliset alueet, joille ei ole mahdollista toimittaa kiinteää ADSL-liittymää, mutta jotka ovat digi-tv -lähettimien peittoalueella.
IP datacast
right|thumb|400px|IP Datacastin prosessikaavio IP datacast on vastaavanlainen tekniikka kuin digi-tv -tekniikka. Erona digi-tv:hen nähden on, että julkisten julkaisukanavien sijasta IP datacast -tekniikassa tiedot siirretään radiotietä pitkin käyttäen DVB-H-standardia. Siirrettävät tiedot voivat sisältää liikkuvaa kuvaa, ääniä, web-sivuja sekä tietokoneohjelmia.
IP datacast –tekniikkaa käyttöön otettaessa ensimmäinen palvelu tulee olemaan perinteisten tv-lähetysten tarjoaminen matkapuhelimiin ja muihin mobiililaitteisiin. Tulevaisuudessa tekniikkaa voidaan käyttää myös muunlaisen datan lähettämiseen. Tulevia palveluja ovat mm. verkkopelit, verkkokaupat, pankkipalvelut, viranomaispalvelut, ohjelmat ja sovellukset.
IP datacastin perusidea on samankaltainen kuin Internetissä, joskin yhdellä merkittävällä erolla. IP datacast on suunniteltu massavastaanottoon ja signaalilla voi olla tuhansia vastaanottajia samaan aikaan. Tämä eroaa Internetistä, jossa pyydetty WWW-sivu palautuu koneeseen, joka sitä pyysi.
Päätelaitteet
IP datacast –tekniikka on mobiililaitteissa toimivaa digi-tv -tekniikkaa. Tämä vaatii päätelaitteelta muutamia ominaisuuksia, jotka eroavat varsinaisesta digi-tv:stä. Eroavaisuudet on lueteltu alla olevassa taulukossa.
Mobiilitelevisiossa on pieni näyttö, jolle riittää pieni kuva. Luonnollisesti pienen kuvan lähettäminen ei vaadi yhtä paljon tiedonsiirtokapasiteettia kuin suuren kuvan lähetys. Korkealaatuisen kuvan lähetys vaatii 128 – 384 kbs yhtä kanavaa tai toisin sanoen tv-ohjelmaa varten. Tämän ansiosta on mahdollista lähettää 50 – 80 tv-ohjelmaa samaan aikaan yhden verkon kautta. Vertailun vuoksi tavallisessa digi-tv:ssä voidaan lähettää 3-5 tv-kanavaa yhden verkon kautta.
Yksi suuri ongelma mobiilitelevisiotekniikassa on virransyöttö. Ongelma on ratkaistu käyttämällä vastaanottimissa time-slicing-tekniikkaa, jota DVB-H tukee. Tekniikassa vastaanotin ottaa vastaan huippunopeudella yhden lähetysjakson, purskeen, joka puskuroidaan ja näytetään katsojalle oikeaan aikaan. Purskeiden välillä vastaanotin sammutetaan. Näin säästetään kallisarvoista virtaa.
Sovellukset ja palvelut
IP datacast -tekniikka antaa mahdollisuuden tarjota kaikkia samoja sovelluksia, kuin ”tavallinen” digi-tv. Sovelluksia ja palveluja on suuria määriä, joten niiden hallintaan tarvitaan elektroninen palveluopas eli ESG (Electronic Service Guide).
Elektroninen ohjelmaopas ESG
ESG toimii samaan tapaan kuin elektroninen ohjelmaopas digi-tv:ssä. Se näyttää käytettävissä olevat palvelut käyttäjälle ja voi myös näyttää mikä latauksen (download) tila on; milloin aikataulutetut palvelut on lähetetty ja milloin ne lähetetään uudelleen.
Palvelut
DVB-palvelut voidaan jakaa kahteen ryhmään:
Viimeksi mainitut voidaan jakaa vielä streaming-palveluihin, interaktiivisiin palveluihin ja ei-vuorovaikutteisiin palveluihin. Nämä TV:stä riippumattomat palvelut voidaan lähettää multiplex-tyyppisenä data-palveluna. Toisaalta palvelut voidaan jakaa myös vastaanottotavan mukaan kiinteisiin palveluihin tai mobiilipalveluihin. Molemmilla voi olla hyvin erityyppisiä palveluja. Yhteysnopeus on kiinteillä palveluilla huomattavasti nopeampi kuin mobiilipalveluilla.
Streaming-palvelut
Streaming-palvelut eroavat video- ja audiotiedostojen lataamisesta. Bittivirran sisältöä ei streaming-palveluissa voi normaalisti tallentaa päätelaitteeseen, vaan sisältö on katsottava samaan tahtiin kuin sitä lähetetään. Sisällön katsominen on mahdollista aloittaa myös kesken lähetyksen. Näin ollen streaming-palvelut toimivat samaan tapaan kuin normaali televisiolähetys. Tosin on mahdollista siirtää katseluajankohtaa rajoitetusti (esim. yksi tunti) tallentamalla lähetystä päätelaitteen muistiin.
Leszek Rakowski
Leszek Rakowski (s. 18. heinäkuuta 1972) on puolalainen basisti. Hän on tunnettu Vaderin ex-basistina.
IP Datacast
Interaktiiviset palvelut
Todellinen interaktiivinen palvelu vaatii pääsyn verkkoon, joka voi olla yksisuuntainen paluukanava tai varsinainen kahdensuuntainen vuorovaikutteinen kanava. Interaktiivinen palvelu voi esimerkiksi olla:
Leszek Rakowski
Diskografia
Vader
Vierailevana artistina
IP Datacast
Ei-interaktiiviset palvelut
Ei-interaktiiviset palvelut eivät vaadi toimiakseen paluukanavaa. Tämänkaltainen palvelu on samantyyppinen kuin Internetin käyttö offline-tilassa, jossa yön aikana tarvittava data ladataan käyttäjän kiintolevylle.
Esimerkkejä ei-interaktiivisista palveluista ovat:
Sovellukset ja ohjelmat
IP datacastia voidaan käyttää suurien tiedostojen, ohjelmien ja pelien jakeluun käyttäjille. Esimerkiksi:
Digi-tv ja Internet
Digi-tv mahdollistaa myös Internet-palvelujen toimittamisen. Erityisesti alueilla, joille ei ole mahdollista toimittaa xDSL-yhteyttä, digi-tv on hyvä yhteystyyppi. Digi-tv-yhteydellä nopeus asiakkaalle päin on oletettavasti 256 kbps, joka on riittävä yleisimmin käytettyihin Internet-palveluihin. Palveluntarjoajalle päin tuleva liikenne voidaan hoitaa joko GPRS-tekniikalla tai 3G-tekniikalla.
Palvelu käyttäjän kannalta
Päätelaitteena käyttäjällä on tietokone tai vastaava mobiililaite, jonka tulee sisältää tarvittavat myötä- ja paluusuunnan laitteet sekä ohjelmiston palvelun tarvitseman verkkoyhteyden muodostamiseksi. Fyysinen siirtoyhteys asiakkaalle päin on toteutettu samanaikaisten käyttäjien ja siirtotarpeen mukaan jaetussa digi-tv-kanavassa. Digi-tv-kanava voi olla toteutettu joko maanpäällisessä verkossa tai langattomasti. Yhteys palveluntarjoajalle päin toteutetaan kiinteän tai mobiiliverkon modeemin avulla. Perussovelluksina on WWW, sähköposti ja tiedostojen lataus. Palvelun käyttäjälle näkyvät käyttökustannukset aiheutuvat palveluoperaattorin veloittamasta DVB-siirtoyhteyden käytöstä ja paluukanavan kustannuksista.
Palvelu liittymäoperaattorin kannalta
Liittymäoperaattorin kannalta palvelu tähtää käyttäjiin, joilla ei ole kiinteää liittymää ja jotka normaalisti tukeutuvat GPRS-modeemiin. Näille käyttäjille palvelu tarjoaa GPRS-palvelua nopeamman siirtoyhteyden, jolloin mm. suurien tiedostojen avaaminen on mielekästä. Palvelu voi olla joko langaton tai mobiili. Palvelu tarjoaa käyttäjälle ominaisuudet, jotka vastaavat kaapelimodeemitasoista Internet-käyttöä. Paluukanavan nopeus ei riitä suurten tiedostojen siirrolle käyttäjältä verkkoon; samoin erittäin nopeaa vasteaikaa vaativat palvelut, kuten verkkopelit, eivät tule kysymykseen. Sen sijaan palvelu täyttää hyvin tyypillisen Internet-käytön vaateet (www, email). Ensisijaiset asiakkaat tulevat löytymään alueilta, joille ei ole mahdollista toimittaa kiinteää xDSL-yhteyttä.
Digi-tv ja Internet -käytön kehittyminen
Kehitystrendinä laajakaistaliittymissä on tällä hetkellä Internet-käytön muuttuminen hyvin asymmetrisesta surffailusta symmetrisempään suuntaan. Yksi syy tähän ovat ns. peer-to-peer- eli vertaisverkkopalvelut, jotka vievät tällä hetkellä Internet-operaattorien liikenteestä jo yli 60 %. Kaistantarve jakaantuu epätasaisesti tavallisiin käyttäjiin ja tehokäyttäjiin: 10 prosenttia käyttäjistä vie 50 prosenttia kokonaiskapasiteetista. Internetkäytön monipuolistuminen luo painetta lisätä liittymäkohtaista kapasiteettia.
Yhteenveto
Tietoyhteiskunta etenee edelleen langattomuuden ja mobiilien sovellusten suuntaan. IP datacastin käyttäminen tässä langattomuudessa on yksi varteenotettava vaihtoehto. Palvelut ovat hyvin erilaisia, kuin tavallisessa digi-tv-verkossa ja tämä tekee osaltaan IP datacastista erittäin mielenkiintoisen.
H’melnytskyin kansannousu
Kansannousu alkoi kasakoitten kapinana mutta, kun muut ortodoksiset ryhmät (talonpojat, porvaristo, vähä-aateliset) Ukrainan palatinaatista liittyivät mukaan, muuttui perimmäinen tavoite Ukrainan autonomisen valtion luomiseksi. Kansannousu päätti puolalaisen vaikutuksen niillä alueilla, jotka myöhemmin päätyisivät liitetyiksi Venäjän keisarikuntaan. Nämä tapahtumat sekä sisäiset konfliktit ja kahakat Ruotsin ja Venäjän kanssa johtivat pahoin pienentyneeseen puolalaiseen valtaan tänä aikana. Aikaa kutsutaan Puolan historiassa Vedenpaisumukseksi.
Kansannousun yhteydessä kasakat suorittivat puolalaisten aatelisten ja juutalaisten joukkomurhia. Arvioiden mukaan juutalaisia murhattiin lähes 20 000 eli noin puolet kaikista Ukrainan juutalaisista. Vainoa perusteltiin sillä, että juutalaisia maanvuokraajia pidettiin ukrainalaisten talonpoikien pahimpina riistäjinä.
HMS Actaeon
HMS Actaeon tai HMS Acteon on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Vestby
Vestby on kunta Vikenin läänissä Norjassa. Vestbyn kunta perustettiin 1. tammikuuta 1838. Hølenin kunta yhdistettiin siihen vuonna 1943 ja Sonin kunta vuonna 1964. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vestbyn kunnassa oli 15 605 asukasta.
Media
Paikallislehti Vestby Avis ilmestyy torstaisin.
Eino Pernu
Eino Pernu oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli Saksassa sotilasoppinsa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän soti Suomen sisällissodassa joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa.
Perhe ja koulutus
Pernun vanhemmat olivat kauppias Jooseppi Pernu ja Ida Maria Ollila. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aili Elina Kurthin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1915 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuonna 1915. Hän kävi aseseppäkurssin Vaasassa vuonna 1918 ja sotilaspedagogisen kurssin Hämeenlinnassa vuonna 1925 sekä taktiikan soveltamiskurssin Viipurissa vuonna 1926.
Jääkärikausi
Pernu liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. tammikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 1. marraskuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota
Pernu astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa sekä Kämärällä.
Sisällissodan jälkeinen aika
Pernu määrättiin sisällissodan jälkeen suoritetun armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä komppanianpäälliköksi Valkoisen kaartin rykmentin II pataljoonaan, josta hänet siirrettiin 10. joulukuuta 1918 Vuoristoprikaatiin ja määrättiin Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppanian päälliköksi. Pernu erosi armeijasta 6. toukokuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin aluksi opettajaksi Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin alipäällystökursseille ja myöhemmin Kalvolan suojeluskunnan paikallispäälliköksi. Hän oli taktiikan opettajana Suojeluskuntain päällystökoulussa Hämeenlinnassa 26. lokakuuta 1919 – 6. syyskuuta 1920 välisen ajan ja Keski-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin päällikkönä 5. lokakuuta 1920 – 1. helmikuuta 1923 välisen ajan. Pernu erosi suojeluskunnasta ja astui rajavartiolaitoksen palvelukseen 1. helmikuuta 1923 ja hänet sijoitettiin Joensuun rajavartiostoon komppanianpäälliköksi. Pernu kuoli helmikuun lopulla 1928 Lieksassa sydänkohtaukseen. Pernu on haudattu Kalajoelle.
Sileeni
thumb|Juopunut Silenos Sileenit (kreikaksi silenoi) ovat kreikkalaisessa mytologiassa luonnonhenkiä – puoliksi ihmisiä ja puoliksi hevosia poiketen siten satyyreista, jotka ovat puoliksi vuohia. Sileenit ovat yleensä ihmishahmoisia, mutta heillä on hevosen jalat, takapää, häntä ja korvat. Kentaureista sileenit eroavat kuitenkin siten, että heillä oli ainoastaan hevosen takajalat – vieläpä hyvin ihmismäiset sellaiset – hevosen koko kaulan alapuolisen ruumiin sijaan.
Sileenit viihtyivät viininjumala Dionysoksen seurassa, ja heidät kuvattiinkin usein kaljupäisiksi ja pyöreämahaisiksi juopottelijoiksi.
Joissain yhteyksissä sileeneiksi nimitetään yleensäkin vanhempia satyyreja. Molempien heimojen kantaisä on Silenos.
Montenegron vesipallomaajoukkue
Montenegron vesipallomaajoukkue edustaa Montenegroa vesipallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Montenegron vesipallo- ja uintiliitto. Montenegron maajoukkue aloitti toimintansa maan itsenäistyttyä 2006. Sitä ennen montenegrolaispelaajat edustivat Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron maajoukkueita.
Montenegron maajoukkue voitti historiansa ensimmäisessä ottelussa Triestessä joulukuussa 2006 Italian maalein 11–10. Seuraavana vuonna joukkue osallistui B-tason EM-kilpailuihin voittaen kaikki ottelunsa selvällä maalierolla. Maailmanliigassa Montenegro voitti kuusi ja hävisi kaksi ottelua. Bratislavassa pelatussa olympiakarsintaturnauksessa se voitti kaikki kuusi otteluaan selviytyen Pekingin olympialaisten vesipalloturnaukseen.
Montenegro osallistui ensimmäisiin varsinaisiin arvokilpailuihinsa Malagan EM-kilpailuissa 2008. Joukkue voitti alkulohkon otteluissa Espanjan maalein 8–7, Kreikan 11–10, Unkarin 10–9 ja Slovakian 13–4. Montenegro hävisi alkulohkossa Kroatialle 6–7, mutta kohtasi maan uudelleen välieräottelussa voittaen tällä kertaa 9–7. Loppuottelussa Montenegro kukisti entisen valtiokumppaninsa Serbian jatkoajalla maalein 6–5 voittaen Euroopan mestaruuden.
Pekingin olympialaisissa 2008 Montenegro saavutti alkulohkon otteluissaan kaksi voittoa, kaksi tasapeliä ja yhden tappion sijoittuen lohkossaan kolmanneksi. Puolivälieräottelussa joukkue voitti Kroatian 7–6, mutta hävisi välierissä Unkarille 9–11. Hävittyään pronssiottelussa Serbialle 4–6 Montenegro sijoittui lopulta neljänneksi.
Montenegro voitti maailmanliigan mestaruuden 2009 kukistettuaan loppuottelussa Kroatian 8–7. Saman vuoden MM-kilpailuissa se karsiutui ensimmäisellä pudotuspelikierroksella. Vuonna 2010 Montenegro hävisi maailmanliigan loppuottelussa Serbialle. Se karsiutui puolivälierissä EM-kilpailuissa 2010 ja MM-kilpailuissa 2011. Eindhovenin EM-kilpailuissa 2012 Montenegro saavutti hopeaa: voitettuaan välieräottelussa Unkarin jatkoajalla se hävisi loppuottelussa Serbialle 8–9.
Lontoon olympialaisissa 2012 Montenegro sijoittui neljänneksi. Sijoituttuaan alkulohkossaan toiseksi se kukisti puolivälierissä Espanjan. Välieräottelussa Montenegro hävisi Kroatialle 5–7 ja pronssiottelussa Serbialle 11–12. MM-kilpailuissa 2013 Montenegro sai hopeaa. Se kukisti puolivälierissä Serbian ja välierissä Italian. Loppuottelussa se hävisi Unkarille 7–8. Maailmanliigassa Montenero oli kolmas 2013 ja 2014. EM-kilpailuissa 2014 se sijoittui neljänneksi hävittyään välierässä Serbialle ja pronssiottelussa Italialle. MM-kilpailuissa 2015 Montenegro karsiutui puolivälierissä.
Montenegro saavutti EM-hopeaa Belgradissa 2016. Voitettuaan välierässä Unkarin maalein 8–5 se hävisi loppuottelussa Serbialle 8–10. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Montenegro sijoittui alkulohkossaan neljänneksi. Se kukisti toisen alkulohkon voittaneen Unkarin puolivälierissä maalein 13–11. Hävittyään välierässä Kroatialle 8–12 ja pronssiottelussa Italialle 10–12 se sijoittui kolmannen kerran peräkkäin olympialaisissa neljänneksi.
HMS Actaeon (U07)
HMS Actaeon (viirinumerot U07 ja F07) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen toisen maailmansodan päätyttyä.
Montenegron vesipallomaajoukkue
Montenegro sijoittui viidenneksi MM-kilpailuissa 2017. Se voitti maailmanliigan 2018 kukistettuaan loppuottelussa Unkarin jatkoajalla maalein 13–11. Saman vuoden Välimeren kilpailuissa Montenegro saavutti pronssia ja EM-kilpailuissa se sijoittui kuudenneksi. MM-kilpailuissa 2019 joukkue oli kymmenes. Montenegro saavutti pronssia Budapestin EM-kilpailuissa 2020. Hävittyään välierässä Unkarille se kukisti pronssiottelussa Kroatian 10–9.
HMS Actaeon (U07)
Alus palveli Saksan laivastossa koululaivana fregatiksi luokiteltuna nimellä Hipper.
Valmistus
Alus tilattiin 3. joulukuuta 1941 Woolstonista John I. Thornycroft and Companylta, missä köli laskettiin 15. toukokuuta 1944. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 24. heinäkuuta 1946.
Palvelus
Actaeon valmistui vasta toisen maailmansodan päätyttyä, joten se osallistui sodan jälkeisen ajan laivastopalvelukseen. Alus sijoitettiin kaukaisiin tukikohtiin sen saattajaominaisuuksien vuoksi. Alus palveli muun muassa Etelä-Atlantilla, jossa se oli Länsi-Intian asemalla sekä Etelä-Amerikan rannikon valvonnassa.
pienoiskuva|Alus Saksan laivaston Hipperinä. Alus poistettiin palveluksesta vuoden 1953 puolessa välissä, jolloin se sijoitettiin Portsmouthin reserviin. Alus siirrettiin toukokuussa 1956 Lisahallyyn ankkuroitavaksi. Se määrättiin siirrettäväksi uudelleen perustettavaan Saksan laivastoon. Alus myytiin 11. marraskuuta 1957 Länsi-Saksalle, minkä jälkeen se huollettiin Britanniassa. Alus otettiin uuden Saksan laivaston palvelukseen 9. joulukuuta 1958 nimettynä Hipperiksi.
Merisätkin
Ulkonäkö ja koko
Monivuotinen merisätkin kasvaa 10–250 senttimetriä pitkäksi. Varsi on paksu ja väriltään tavallisesti vaaleankellertävä. Kelluslehdet ovat pitkäruotisia ja korvakkeellisia, mutta niitä esiintyy lajilla harvoin. Kelluslehtien lapa on tavallisesti kolmiosainen, liuskainen ja muodoltaan munuaismainen tai pyöreähkö. Lehtilavan tyvilovi on vähintään 120°. Lavan liuskat ovat keskenään lähes samankokoisia ja niukkahampaisia. Uposlehdet ovat jäykähköjä ja sinertäviä. Uposlehtien lehtilapa on 1,5–7,5 cm pitkä ja melko harvaliuskainen. Vedestä nostettaessa uposlehdet eivät mene täysin suppuun. Veden pinnan yläpuolelle kokoavat kukkaperät ovat 5–8 cm pitkiä, ollen saman nivelen lehden ruotia pitempiä. Verho- ja terälehtiä on viisi kappaletta. Verholehdet ovat sinikärkisiä. Valkoiset ja tavallisesti tyvestä keltaiset terälehdet ovat 6–10 millimetriä pitkiä ja niiden mesikuoppa on sirppimäinen. Terälehdet eivät juurikaan kosketa toisiaan. Heteitä on 10–30 kappaletta, emejä 30–40 kappaletta. Suomessa merisätkin kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmä koostuu 1,1–2,2 mm pitkistä siipipalteisista pähkylöistä, jotka ovat nuorenakin kaljuja tai vähäsukaisia. Merisätkin on myrkyllinen kasvi.
Merisätkin muistuttaa paljon isosätkimen toista alalajia, lähinnä makeassa vedessä esiintyvää järvisätkintä (R. peltatus ssp. peltatus). Toisinaan näitä kahta alalajia pidetään omina lajeinaan.
Levinneisyys
Merisätkintä tavataan Itämeren rannikolla erityisesti Suomen ja Ruotsin rannikoilla. Itämereltä levinneisyysalue jatkuu Pohjanmeren rannikolla lähes yhtenäisenä Tanskasta Alankomaihin. Lajia tavataan myös suurimmassa osassa Britteinsaarten rannikkoa. Satunnaisia havaintoja merisätkimestä on lisäksi sieltä täältä Atlantin ja Välimeren rannikkoa Ranskasta Marokkoon ja Kreikkaan saakka. Lajia tavataan lisäksi muutamin paikoin Keski-Euroopassa sisämaassa, jossa laji kasvaa makeassa vedessä. Suomessa merisätkintä kasvaa koko Itämeren rannikkoalueella sekä Ahvenanmaalla myös sisämaassa järvissä. Laji on yleinen Suomenlahdella ja Pohjanlahden eteläosissa, mutta harvinaistuu pohjoiseen päin mentäessä.
Morten Olsen
Morten Per Olsen (s. 14. elokuuta 1949) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimi Tanskan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2000-2015.