cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biotiini
Biotiini eli B7-vitamiini on ureido- ja tetrahydrotiofeenirenkaat sekä valeriaanahappohännän sisältävä orgaaninen yhdiste. Se on vitamiini ihmisille ja useille muille eliöille, joiden siis tulisi saada sitä ravinnosta usein ja kylliksi.
Biotiinia on kylliksi monissa ruuissa, joten sen puutos on ihmisillä harvinaista. Alisaantia voi ilmetä biotiinitonta maitokorviketta saavilla vauvoilla tai aliravituilla ihmisillä. Puutokseen voivat johtaa myös ruuansulatuskanavan imeytymishäiriöt tai raakojen kananmunan valkuaisten toistuva syönti niiden biotiinin imeytymistä estävän avidiinin takia. Puutos voi olla geneettinenkin.
Monet bakteerit ja jotkin kasvit, arkit ja sienet voivat valmistaa biotiinia, mutta mitkään eläinsolut eivät.
Suositukset ja saanti
Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunta ei ole esittänyt ravitsemussuosituksia biotiinille.
Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto (EFSA) ei ole esittänyt saantisuosituksia biotiinille tutkimustiedon puutteen takia. EFSA on silti antanut arvot riittävälle saannille eli AI-arvot (engl. adequate intake). Nämä ovat arvioita siitä, mikä määrä biotiinia riittää ylläpitämään jonkin väestöryhmän terveenä. Ryhmät on eritelty alla olevassa taulukossa. Eräs ero todellisen vähimmäistarpeen keskiarvon ja AI-arvon välillä on se, että AI-arvon tulisi olla suurempi.
Liikasaanti
EFSA ei ole asettanut biotiinin päiväsaannille ylärajaa. Biotiini on verrattain turvallinen aine. Niellyt 200 mg annokset tai verenkiertoon pistetyt 20 mg annokset eivät ole aiheuttaneet ihmisillä merkittäviä haittoja. Suuret biotiiniannokset ravintolisänä (esimerkiksi yli 1 mg/vrk) voivat kuitenkin vääristää streptavidiinin ja biotiinin vuorovaikutukseen pohjautuvien laboratoriotestien tuloksia. Tulokset voivat olla liian suuria tai pieniä, ja johtaa siihen, että jokin vakava terveysongelma jää toteamatta. Vääriä tuloksia voi ilmetä esimerkiksi kilpirauhashormonien veripitoisuuksien mittauksissa. Tavallisen ruuan biotiinipitoisuudet taas eivät ole ongelma.
Biotiinin myrkyllisyyttä kuvaava LD50-arvo on rotille suun kautta yli 354 mg/kg.
Syyt
Biotiinipuutos on ihmisillä ja muilla eläimillä harvinainen tila, sillä biotiinia on kylliksi monissa ruuissa. Ihmisillä puutosta on ilmennyt esimerkiksi kehitysmaiden aliravituilla lapsilla, raakoja kananmunan valkuaisia toistuvasti ja pitkään syöneillä (munissa on biotiinin imeytymistä suolistossa estävää avidiinia), biotiinia sisältämätöntä äidinmaidonkorviketta saaneilla vauvoilla ja niillä, joilla suoliston imeytyminen on vakavasti häiriintynyt esimerkiksi lyhytsuolioireyhtymän takia. Tietyt epilepsialääkkeet voivat pitkäaikaiskäytössä altistaa puutokselle – esimerkkejä ovat fenobarbitaali, fenytoiini ja karbamatsepiini, jotka syrjäyttävät biotiinia biotinidaasista.
Puutos voi olla myös geneettinen ja johtua biotinidaasi- (EC-numero 3.5.1.12), holokarboksylaasisyntaasi- (EC 6.3.4.10) ja SMVT-proteiinien toiminnan heikentymisestä johtuen niiden geenimutaatioista. Geenit ovat vastaavasti BTD, HCS ja SMVT. Biotinidaasi vapauttaa suolessa biotiinia ravintoproteiineista, joten sen toiminnan heikentyminen alentaa ravinnon pääosin proteiineihin sitoutuneen biotiinin saatavuutta. Oireet alkavat alle vuoden iässä. Hoitona toimivat yleensä biotiinilisät 5–20 mg päiväannoksin. Annostelua jatketaan loppuelämä. Holokarboksylaasisyntaasi liittää biotiinia sitä tarvitseviin karboksylaaseihin ja sen puutosta hoidetaan samoin. SMVT kuljettaa biotiinia solukalvojen läpi suolistossa ja muualla elimistössä. SMVT-puutoksen hoitona voivat toimia myös suuret biotiiniannokset. Puutosoireita voi ilmetä harvoin myös jonkin biotiinikarboksylaasin mutaation takia (esim. pyruvaattikarboksylaasin). Tällöin oireet poikkeavat yleisestä biotiinipuutoksesta.
Oireet
Biotinidaasipuutos ilmenee vauvana ja pääoireina ovat karvojen lähtö, ihottumat, asidoosi (virtsan ja veren happamoituminen), kuulo- ja näköhäiriöt. Holokarboksylaasisyntaasipuutos ilmenee varhaisemmin ja sen oireet voivat vakavissa muodoissa olla biotinidaasipuutosta pahempia, mutta lievinä lähes samoja. Oireina ovat pääosin syömisvaikeudet, paheneva enkefalopatia ja asidoosi.
Ruokapitoisuudet
Monissa ruoka-aineissa on pieniä määriä biotiinia. Sardiinit, kaura ja kananmuna sisältävät poikkeuksellisen paljon biotiinia. Kaikkein parhaita biotiinilähteitä ovat maksa ja hunajamehiläisten kuningatarhyytelö, jonka biotiinipitoisuus on yli 400 mikrogrammaa sataa grammaa kohden. Ruuissa biotiini on usein sellaisenaan tai biosytiininä, joka on proteiineissa lysiinistään kiinni kovalenttisesti.
Alla olevan taulukon pitoisuudet on mitattu happohydrolysoiduista ruokanäytteistä bakteerien kasvun avulla. Joissakin kokeissa taas mitataan happohydrolysoitujen näytteiden biotiinipitoisuuksia avidiinin ja HPLC:n avulla. Mikrobikokeet voivat yliarvioida biotiinipitoisuuksia suhteessa tarkempiin HPLC/avidiini-kokeisiin.
Kemia
pienoiskuva|D-(+)-Biotiini. Kuvassa näkyy bisyklisen rakenteen taipunut konformaatio. D-(+)-Biotiinilla on tasomainen typpeä sisältävä ureidorengas. Tässä on kiinni taipunut tetrahydrotiofeenirengas, jonka rikin viereisessä hiilessä on valeriaanahapporakenne. Kaksoisrengasrakenne on taipunut venemäiseen konformaatioon. Biotiinissa on 3 kiraliakeskusta eli sillä on 8 stereoisomeeriä (23), mutta vain (3aS,4S,6aR)-isomeeri toimii eliöissä vitamiinina. Se muodostaa valkeita tai värittömiä neulasmaisia kiteitä. Se on liukoinen veteen, erityisesti kuumiin tai heikosti emäksisiin vesiliuoksiin, mutta liukenee hyvin myös etanoliin. Biotiini on vähäliukoinen dietyylieetteriin ja kloroformiin. Kiinteä biotiini ei hajoa huoneenlämmössä, ilmassa tai juurikaan auringonvalossa. Se hajoaa voimakkaassa UV-säteilyssä, hapettimissa ja vahvoissa hapoissa tai emäksisissä. Biotiinin tiheys on 1,41 g/cm3 ja sen kiteet ovat rombisia, joiden irtotiheys on 0,23–0,55 g/cm3.
Analyysi
Luonnosta saatujen näytteiden biotiinipitoisuudet ovat pieniä, eikä biotiinissa ole voimakkaita kromoforeja, joten sen pitoisuuksia ei voida mitata suoraan spektrofotometrisesti. Luonnollisia pitoisuuksia suurempia pitoisuuksia voidaan mitata 4'-hydroksiatsobentseeni-2-karboksyylihapolla (HABA, CAS-numero 1634-82-8), joka muodostaa vain biotiinia sitomattoman avidiinin kanssa ei-kovalenttisia komplekseja, joiden absorptiomaksimi on 500 nm – intensiteetti on siis likimain kääntäen verrannollinen suhteessa biotiinipitoisuuksiin.
Luonnon pieniä pitoisuuksia taas mitataan esimerkiksi mikrobien avulla tarkkailemalla niiden kasvua. Joidenkin mikrobien kohdalla näytteen proteiinisitoutunut biotiini tulee hydrolysoida vapaaksi ennen kasvukoetta. Pitoisuuksia mitataan myös avidiinin, streptavidiinin tai muiden samanlaisten proteiinien avulla: näytteen tuntemattoman määrän biotiinia annetaan sitoutua avidiiniin tai sen jodannaiseen kilpailevasti isotooppileimatun biotiinin kanssa, jota on lisätty näytteeseen tunnettu määrä. Testi voi kuitenkin aliarvioida pitoisuuksia, sillä biotiinijohdannaisten sitoutuminen avidiiniin tai sen johdannaisiin on heikompaa kuin itse biotiinin.
Johdannaiset
Biotiinilla on monia johdannaisia, joista keskeisimpiä on alla taulukossa.
Valmistus
Biotiinia tuotetaan kaupallisesti kemiallisin synteesein, mutta ei käymisellä mikrobien avulla. Synteesireittinä käytetään nykyään esimerkiksi ns. Goldberg-Sternbach-synteesimenetelmän muunnelmia. Reitissä voi olla noin 10 reaktiovaihetta ja yhtenä lähtöaineista käytetään usein fumaarihappoa.
Toiminta eliöissä
Biotiini on tiettyjen karboksylaasi-entsyymien prosteettinen ryhmä (katso kohta Liitos karboksylaaseihin). Näissä vetykarbonaatti siirtyy biotiinin ureidorenkaan valeriaanahappohännästä kauimmaiseen typpeen väliaikaisesti sitoutuneena CO2:na karboksylaasin käsittelemään molekyyliin karboksyylihapporyhmäksi. Biotiini on kiinni valeriaanahapponsa karboksyylihaposta karboksylaasien tiettyihin lysiineihin amidisidoksella. Nisäkkäillä biotiinikarboksylaaseja on 5, ja niitä ovat
Edeltävien lisäksi mikrobeissa on tunnistettu muita karboksylaaseja.
Imeytyminen
SMVT:t osallistuvat biotiinin kuljetukseen myös muiden solutyyppien kalvojen läpi muualla kehossa kuten aivoissa, munuaisissa ja maksassa.
Kuljetus
Ihmisillä veriplasman biotiinista noin 12 % on sitoutunut kovalenttisesti proteiineihin, 7 % on sitoutunut proteiineihin väliaikaisesti (reversibeelisti, ei-kovalenttisesti) ja loput kulkeutuvat plasmaan liuenneena. Reversibeeli sitoutuminen on tiettyihin proteiineihin kohdentumatonta eli epäspesifistä ja se tapahtuu esimerkiksi α- ja β-globuleeneihin. Veressä on myös biotiinia spesifisesti sitovia biotinidaaseja.
Varastoituminen
Eläimillä biotiini varastoituu pääosin maksaan, jonka pitoisuudet ovat eliöstä riippuen usein 0,8–3 µg/g. Lisäksi on tunnistettu biotiinia spesifisesti ja väliaikaisesti sitovia proteiineja lintujen ja matelijoiden munista – nämä proteiinit ovat erilaisia kuin avidiini tai vastaavat proteiinit. Ihmiskehon biotiini riittää noin kuukaudeksi ja selkeitä puutosoireita ilmenee terveillä noin 5 viikon kuluttua biotiinin saannin loppumisesta.
Hajotus ja erittyminen
Nisäkkäillä vain pieni osa biotiinista hapettuu biotiinin D- tai L-sulfoksideiksi. Ureidorengas ei muunnu, mutta 5-hiilinen häntärakenne voi hapettua mitokondrioiden β-oksidaatiossa, jolloin jäljelle jää 3-hiilisen hännän omaava bisnorbiotiini. Ihmisillä biotiiniylimäärä erittyy pian ulos kehosta lähinnä virtsassa. Tästä noin puolet on biotiinia. Loput ovat moninainen seos esimerkiksi bisnorbiotiinia, bisnorbiotiinin metyyliketonia, biotiinisulfonia ja tetranorbiotiini-L-sulfoksidia. Biotiinia on eliöillä myös ulosteessa, mutta tämä on pääosin suolimikrobien tuottamaa.
Liitos karboksylaaseihin
Biotiini liittyy eläimissä ja monissa mikrobeissa amidisidoksilla inaktiivisten karboksylaasien eli ns. apokarboksylaasien tiettyjen lysiinien aminoryhmiin. Tätä entsyymejä aktivoivaa kondensaatioreaktiota katalysoi holokarboksylaasisyntaasi (EC 6.3.4.10):
Kierrätys
Eläimissä biotiinia sitovat entsyymit hajoavat proteolyyttisesti biosytiiniksi, joka sitoo valeriaanahapponsa karboksyylihaposta lysiinin amidisidoksella. Biosytiini hydrolysoituu biotinidaasilla (EC 3.5.1.12) biotiiniksi, joka voidaan taas käyttää muissa karboksylaaseissa. Biotinidaasin reaktio on:
Avidiini ja sen johdannaiset
Muun muassa raaoissa kananmunissa oleva avidiini-glykoproteiini muodostaa vahvan sidoksen biotiinin ureidorenkaaseen. Sidoksia muodostuu suhteessa 4:1 (biotiini:avidiini) mooleina. Tämä on vahvimpia tunnettuja ei-kovalenttisia sidoksia. Sidos ei katkea entsymaattisesti tai hapoilla, vaan denaturoimalla avidiini säteilyttämällä tai kuumentamalla sitä yli lämpötilan 100 °C. Vastaavia sidoksia muodostuu myös streptavidiinin (CAS-numero 9013-20-1) ja stravidiinin (CAS 97276-57-8) välille.
Karl Neukirch
Karl Neukirch (3. marraskuuta 1864 – 26. kesäkuuta 1941) oli saksalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Ateenan olympialaisissa 1896 sekä nojapuiden että rekin joukkuekilpailuissa. Neukirch osallistui myös nojapuiden, rekin, hypyn ja hevosen henkilökohtaisiin kilpailuihin, mutta jäi niissä mitaleitta.
Biotiini
Historia ja nimet
pienoiskuva|upright|[[Dean Burk]] Eugene Wildiers (1878–1908) esitti työskennellessään Antwerpenissä vuonna 1901 olevan tuntematon orgaaninen aine, jota hiivat vaativat normaaliin kasvuun muiden perusaineiden, kuten suolojen, sokerin ja sopivan typpilähteen lisäksi. Tuntematonta ainetta hän kutsui nimellä bios, joka on kreikkaa: βίος eli elämä.
Margaret Averil Boas havaitsi Lontoon Lister-instituutissa vuonna 1927 raakojen kananmunan valkuaisten syöttämisen rotille aiheuttavan niillä poikkeavia oireita, kuten karvanlähtöä, ihottumaa, kyyristyneen ryhdin, nopean painon alenemisen ja kuoleman viikoissa. Hän havaitsi muun muassa leivinhiivauutteen tai kalanmaksaöljyn estävän oireita. Boas päätteli näissä ravinnelähteissä olevan tuntematon oireita estävä aine. Hän totesi sen vesiliukoiseksi ja esitti sen olevan tuolloin tunnettujen B-vitamiinien kaltainen. Yhdysvaltain maatalousministeriölle (USDA) työskennelleet Franklin Allison, Sam Hoover ja Dean Burk esittivät vuonna 1933 olevan olemassa tuntematon vesiliukoinen "koentsyymi R". R tulee englannin sanasta respiration eli hengittäminen, sillä he totesivat aineen olevan tärkeä osa soluhengitystä.
Fritz Kögl (1897–1959) ja Benno Tönnis eristivät biotiinikiteitä 250 kilogrammasta keitettyjä ankanmunia Utrechtin yliopistossa vuonna 1936. He nimesivät aineen biotiiniksi, arvellen sen olevan osa E. Wildiersin ehdottamaa bios-tekijää. Paul György ja kollegat pyrkivät vuonna 1939 eristämään aineen, joka esti rotilla munanvalkuaisten syötön aiheuttamia oireita. He kutsuivat ainetta H-vitamiiniksi. H tulee saksan sanasta haut eli iho, sillä aine esti valkuaisruokinnan aiheuttamia iho-oireita. Viimeistään 1940 mennessä koentsyymin R, H-vitamiinin ja biotiinin tiedettiin olevan sama aine niiden samanlaisten ominaisuuksien vuoksi. pienoiskuva|upright|[[Karl August Folkers]] Paul György ja kollegat esittivät vuonna 1941 valkuaisissa biotiinipuutosta aiheuttavan aineen olevan albumiinin kaltainen. He nimesivät sen avidalbumiiniksi, jossa avid tulee latinan sanasta nälkäisyys. Sanayhdistelmä tarkoittaa nälkäistä albumiinia johtuen sen kohdentuneesta sitoutumisesta biotiiniin eli biotiinin "nälästä". Nimi typistettiin vielä samana vuonna avidiiniksi. Tämä on englanniksi avidin ollen avid ja biotin sanayhdistelmä.
Vincent du Vigneaud ja kollegat selvittivät Cornell-yliopistossa biotiinin empiirisen kaavan vuonna 1941 ja rakennekaavan seuraavana vuonna sen hajoamistuotteiden perusteella. Karl August Folkers (1906–1997) ja kollegat syntetisoivat biotiinin rasemaatin vuotta myöhemmin Merckin laboratorioissa New Jerseyn Rahwayssa.
Max Planck -instituutissa toimineet Feodor Lynen ja kollegat saivat selville vuonna 1959, että biotiini toimii karboksylaasi-entsyymeissä prosteettisena ryhmänä. He totesivat tämän biotiinin toiminnon ensi kerran 3-metyylikrotonyyli-CoA-karboksylaasissa. James Trotter ja Jean A. Hamilton julkaisivat biotiinin vitamiinina toimivan isomeerin stereoisomerian vuonna 1966.
The Last Dance
The Last Dance voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Gerardo Bönnhoff
Gerardo Bönnhoff (24. kesäkuuta 1926 Berliini, Saksa – 26. joulukuuta 2013 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän oli mukana Argentiinan pronssia saavuttaneessa joukkueessa Pan-Amerikan kisoissa 4 × 100 metrin viestissä vuonna 1951. Joukkueen muut jäsenet olivat Fernando Lapuente, Mariano Acosta ja Adelio Márquez. 200 metrin juoksussa samoissa kisoissa Bönnhoff sijoittui neljänneksi.
Olympiakisoihin Bönnhoff osallistui ensimmäisen kerran Lontoossa 1948, jolloin karsiutui sekä 100 että 200 metrillä toisissa alkuerissä. Argentiinan viestijoukkueen taival katkesi jo 1. kierroksella.
100 metriä Bönnhoff juoksi parhaimmillaan aikaan 10,3 (1945) ja 200 metriä 21,3 (1947).
Teatteri Kvartetti
Teatteri Kvartetti ry on Nurmijärvellä toimiva teatteri, joka on perustettu 7. tammikuuta 2017. Perustajajäseniä ovat Tytti Hannila, Juha Lehtonen, Kirsi Mäkelä ja Kari Storckovius.
Perustajajäsenet ovat toimineet teatterin alalla pitkään eri teatteriyhteisöjen puitteissa. Teatteri Kvartetilla on yhteistyösopimus Lepsämän kyläyhdistyksen kanssa ja se toimii Lepsämän Kylätalo Toukolassa.
Historiaa
Ensimmäiset Kvartetin perustajista ovat aloittaneet teatteriuransa jo -90 luvun alussa. Taustaa löytyy niin draamasta ja farsseista kuin musikaaleista ja oopperasta. Perustajajäsenet ovat olleet niin suurissa tuotannoissa kuin monologeissa ja kaikkea siltä väliltä. Teatteri Hyökyvuori on ollut yhteinen nimittäjä, jonka lavoilla kvartettilaiset ovat tutustuneet. Ensimmäinen yhteinen näytelmä oli Leena Airaksisen kirjoittama ja ohjaama Pelkkää petkutusta (2016). Se tehtiin vielä Hyökyvuoren nimissä ja esitettiin Espoossa Kivenlahden Kahvi-kaisassa. Toinen näytelmä oli jo omaa tuotantoa. Jouko Myllyoja ohjasi Ilkka Malmin ja Rami Saarijärven kirjoittaman Katsotaan kalenterista (2017). Se esitettiin vielä Kivenlahdessa.
Nurmijärvelle
2018 Teatteri Kvartetti alkoi etsiä uutta tilaa ja sellainen löytyi sen kotikunnasta Nurmijärven Lepsämästä. Ensimmäinen Toukolassa tehty näytelmä oli maaliskuussa 2019 ensi-iltaan tullut Vaimoni on toista maata -farssi (Gilles Dyrek, ohjaus Jouko Myllyoja).
Keväälle 2020 valmistui myös Jouko Myllyojan ohjaamana Florian Zellerin draama Isä (Meidän Isä). Pandemiarajoitukset siirsivät ensi-illan lokakuulle.
Kurssitoimintaa
2020 käynnistyivät Teatteri Kvartetin kurssit. Elokuussa oli ensimmäinen, teatteritoiminnan budjetti- ja apurahatyöpaja, jossa vetäjänä ja luennoitsijana toimi Hinriikka Lindqvist Ruska Ensemblesta. Syyskuussa 2020 käynnistyi käsikirjoittamisen kurssi. Kirjailija Helen Partti toimii kurssin fasilitaattorina. Kurssin tuotoksena syntyy käsikirjoitus, jonka pohjalta toteutetaan näytelmä vuonna 2021. Käsikirjoituskurssi on osa Nurmijärven Seitsemän veljestä 150 -juhlavuoden ohjelmaa. Juhlavuoden teemana on lukutaidon ja lukuinnon kehittäminen, mihin kurssi istuu hienosti.
Virtaveden pituusleikkaus
pienoiskuva|[[Wiese-joen pituusleikkaus muistuttaa laskevaa eksponenttikäyrää.]] pienoiskuva|[[Narvajoki|Narvajoen pituusleikkaus. Pituusleikkauksen lopussa Narvanjoen vesivoimalaitos aiheuttaa suuren kynnyskohdan. Joki alkaa Peipsijärvestä ja päättyy Suomenlahteen.]] pienoiskuva|[[Jostedalsbreen jäätikkö Norjassa aloittaa virtaveden ensin lähteen läheisellä osuudella ja sitten puro-osuudella.]] pienoiskuva|Laramien joki Wyomingissa Yhdysvalloissa virtaa [[tulvatasanko|tulvatasangolla tehden meandereita.]] Virtaveden pituusleikkaus tai pituusprofiili on potamologiassa joen, yleisemmin erilaisten virtavesien, kuvaaja uoman korkeusarvoista paikan funktiona. Se voidaan muodostaa niin, että mitataan joko vedenpinnan tai joen pohjan korkeusarvoja, ja yhdistetään korkeusarvot etäisyyksiin, jotka on mitattu uoman syvänneuraa pitkin alkupäästä.
Yleistä
Virtaveden pituusleikkaus on monissa suurissa joissa yleispiirteeltään konkaavin (eli koveran ) muotoinen käyrä. Sillä tarkoitetaan tässä muotoa, joka alkaa jyrkkänä, loivenee keskivaiheella ja oikenee lopussa lähes tasaiseksi. Sitä voidaan kuvata yleisesti ylöspäin aukeavaksi, mutta matemaattisesti se voidaan kuvata laskevaksi eksponenttikäyräksi. Luonnollisten jokien pituusleikkauksessa esiintyy usein kynnyskohtia, joiden jälkeen profiilin muoto jyrkkenee hetkellisesti. Näitä kohtia ovat esimerkiksi padot, vesiputoukset, kosket ja virtapaikat. Kynnyskohdat voivat johtua esimerkiksi tektonisista siirroksista tai kallioperän sisäisestä rakenteesta. Pitkillä aikaväleillä uomaeroosio voi kuluttaa kynnyskohdat pois ja pituusleikkaus muuttuu kohti edellä mainittua konkaavia muotoa.
Pituusleikkauksen muodosta luettava virtaveden toiminnallinen rakenne liittyy ennemmin käyrän jyrkkyyteen kuin sen paikalliseen korkeuteen. Jyrkkyyttä kutsutaan virtavesissä kaltevuudeksi. Suuri kaltevuus antaa vedelle suuren virtausnopeuden ja liike-energian. Virtaavan veden aiheuttama uomaeroosio irrottaa maa- ja kallioperästä maa-ainesta, joka kulkeutuu veden mukana kohti virtaveden suuta. Pieni kaltevuus antaa veden virrata rauhallisen hitaasti ja nopeammissa kohdissa mukaan tempautuneet hiukkaset pääsevät laskeutumaan uoman pohjalle. Näiden tapahtumien, eli kulutuksen ja kasautumisen, yhtäaikainen vaikutus on vallitseva keskisuurilla kaltevuuksilla.
Suomen virtavedet eivät yleensä ala vuoristosta, joten pituussuunnassa puuttuu profiileista alun jyrkin osuus. Virtavedet voivat myös pudota kallioalueilta suoraan mereen.
Uoman jaottelu
Virtavesien uoma voidaan jaotella pituusleikkauksen suhteen kolmeen osuuteen: yläjuoksuun, keskijuoksuun ja alajuoksuun. Tämä on usein vain käytännöllinen jaottelu, joka perustuu silmämääräiseen kolmijakoon ja se palvelee sellaisenaan uoman geometrista hahmottamista. Tieteellisempi kolmijako perustuu virtaveden esimerkiksi geologisiin, morfologisiin ja biodiversiteettisiin ominaisuuksiin. Siinäkin voidaan käyttää karkeaa kolmijakoa, joka aloitetaan rajaamalla uomasta lähteiden läheisin osuus, puro-osuus ja jokiosuus. Ylintä osuutta luonnehtii voimakas uoman pohjan kulutus ja maa-aineksen olematon kasautuminen. Keskistä puro-osuutta luonnehtii heikko kulutus ja voimakas kasautuminen. Kasautuminen madaltaa uomaa ja kulutus kohdistuu pääasiassa uoman rantoihin. Vain hieno aines kuten liete, savi ja hiekka jatkavat virran mukana eteenpäin. Viimeistä jokiosuutta luonnehtii sekä heikko kulutus että heikko kasautuminen. Vesi kasaa ja samalla myös irrottaa maa-ainesta uoman pohjasta, joten pohjalle laskeutuvan aineksen määrä säilyy lähes samana. Silloin maa-aines näyttää vain kulkeutuvan uomassa eteenpäin ja poistuu uomaverkostosta järveen tai mereen. Joensuuhun muodostuu suistoalue, joka kasvaa pinta-alaltaan suuremmaksi sinne tulevan uuden maa-aineksen vuoksi.
Heikki Järvenpää
Heikki Mikael Järvenpää (s. 11. joulukuuta 1948 Lappeenranta) on suomalainen yritysjohtaja ja kokoomuslainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä vuosina 1979–1991 ja 1998–1999.
Järvenpää valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 ja valtiotieteiden maisteriksi 1975. Hän työskenteli Oy Kaukas Ab:n hallinnollisen johtajan assistenttina Lappeenrannassa 1977–1978 ja tiedotuspäällikkönä 1978–1986, minkä jälkeen hän oli apulaisjohtaja Kymmene Oy:ssä 1986–1991. Järvenpää toimi vuodesta 1992 johtajana UPM-Kymmene Oyj:ssä.
Eduskuntaan Järvenpää valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1979 vaaleissa, ja hän jatkoi kansanedustajana kunnes putosi vuoden 1991 vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana uudelleen vuosina 1998–1999 Kari Häkämiehen siirryttyä Kuopion kaupunginjohtajaksi. Järvenpää on toiminut Lappeenrannan kaupunginvaltuustossa vuosina 1976–1992 sekä vuodesta 2005 eteenpäin, ja ollut kaupunginvaltuuston puheenjohtaja vuosina 1985 ja 1987–1992 sekä vuodesta 2005 eteenpäin. Hän on Kokoomuksen Kaakkois-Suomen piirin puheenjohtaja.
Vuonna 2000 Järvenpää perusti International Youth Foundation -verkostoon kuuluvan Suomen Lasten ja Nuorten Säätiön, jonka toiminnanjohtajana hän toimi vuosina 2000–2004.
Sam Bennett
Samuel Bennett-McDowell (s. 20. kesäkuuta 1996 East Gwillimbury, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Florida Panthersin organisaatiossa. Calgary Flames varasi Bennettin koko varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä 2014. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Bennett osaa pelata myös laidassa.
Sarah Rafferty
Sarah Gray Rafferty (s. 6. joulukuuta 1972 New Canaan, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Donna Paulsenina USA Networkin lakidraamasarjassa Pukumiehet.
Jalkapallon Suomen Cup 2016
Jalkapallon Suomen Cup järjestettiin 62. kerran vuonna 2016. Suomen Cupiin saivat osallistua Palloliiton jäsenseurojen aikuisten joukkueet, jotka osallistuvat liiton tai piirien viralliseen kilpailutoimintaan, ei kuitenkaan JKKI-joukkueet.
Sarah Rafferty
Yksityiselämä
Rafferty valmistui newyorkilaisesta Hamilton Collegesta arvosanalla magna cum laude, minkä jälkeen hän valmistui taiteen maisteriksi Yalen yliopistosta.
Sam Bennett
Seuraura
Bennett aloitti jääkiekkoilun York—Simcoen alueella Ontariossa. Hän pelasi juniorina sittemmin mm. Toronto Marlborosissa, jossa Bennett voitti kaudella 2011–2012 OHL Cupin hopeaa. Kingston Frontenacs varasi hänet yhdeksäntenä pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2012. Bennett teki saman vuoden toukokuussa sopimuksen joukkueen kanssa. Hän teki tulokaskaudellaan 2012–2013 siellä 60 runkosarjaottelussa tehot 18+22=40 sekä neljässä playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Bennett valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen.
Jalkapallon Suomen Cup 2016
Cupin voitti SJK, joka voitti loppuottelussa HJK:n rangaistuspotkuilla 7-6 (1-1).
Sam Bennett
Seuraura
Kaudella 2013–2014 Bennett voitti Frontenacsin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 36+55=91. Hän voitti myös joukkueen sisäisen jäähypörssin 118 minuutillaan. Bennett jakoi OHL:n pistepörssin yhdeksännen sijan Sault Ste. Marie Greyhoundsin Sergei Toltšinskin kanssa. Hän oli Frontenacsin paras pistemies ja maalintekijä myös kevään 2014 pudotuspeleissä tehoilla 5+4=9. Bennett valittiin kauden päätteeksi OHL:n kolmanteen tähdistökentälliseen. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa ja edusti OHL All-Stars -joukkuetta Subway Super Seriesissa.
Calgary Flames varasi Bennettiin koko NHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä 2014. Hän keräsi tästä huolimatta ennen varaustilaisuutta pidetyllä testileirillä myös kyseenalaista mainetta saatuaan leuanvetotestistä tulokseksi nollan. Bennett teki saman kesän heinäkuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen Flamesin kanssa. Leikkaushoitoa vaatinut olkapäävamma pilasi kuitenkin suurimman osan hänen kaudestaan 2014–2015, jonka Bennett pääsi aloittamaan vasta helmikuussa 2015 Frontenacsin vahvuudessa. Hän teki joukkueeseen tehokkaan paluun, kun Bennett teki runkosarjassa 11 otteluun 24 tehopistettä.
OHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2015 Bennett nostettiin Calgary Flamesin NHL-joukkueen vahvuuteen. Hän teki NHL-debyyttinsä runkosarjan 2014–2015 päätöskierroksella, 12. huhtikuuta 2015 vieraissa Winnipeg Jetsia vastaan. Bennett sai ottelussa jääaikaa 16 minuuttia ja hän syötti myös Flamesin 5–1-tappioon päättyneessä ottelussa Michael Ferlandin tekemän joukkueen ainoan maalin heti ensimmäisessä NHL-vaihdossaan, kun ottelua oli pelattu vain 33 sekuntia. Bennett otti loppukevääksi paikan joukkueen vakiokokoonpanosta ja teki 11 playoff-ottelussa tehot 3+1=4. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi kolmannessa neljännesvälieräottelussa 19. huhtikuuta 2015 Vancouver Canucksin Eddie Läckin taakse. Bennettin osuma jäi Flamesin 4–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi ja hänet valittiin ottelun kolmostähdeksi.
Kaudella 2015–2016, 13. tammikuuta 2016 Florida Panthersia vastaan hän teki NHL-uransa ensimmäisen kypärätempun tehtyään neljä maalia. Bennettin kolme ensimmäistä osumaa syntyi ottelun 17 ensimmäisellä peliminuutilla. Hänen ensimmäinen osumansa jäi Flamesin 6–0-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Bennett valittiin ottelun ykköstähdeksi. Hänestä tuli NHL:n kaikkien aikojen kolmanneksi nuorin neljä maalia yhdessä ottelussa tehnyt pelaaja sekä Flamesin seurahistorian nuorin hattutempun tehnyt pelaaja.
Huhtikuussa 2021 Flames kauppasi Bennettin Florida Panthersiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuooroon ja Emil Heinemaniin.
Heinäkuussa 2021 Bennett teki Panthersin kanssa neljän vuoden mittaisen jatkosopimuksen, jonka cap hit on 4,4 miljoonaa dollaria.
Maajoukkueura
Bennett pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Bennett pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin Bennett toimi Kanadan varakapteenina ja voitti kultaa. Hän edusti samana vuonna myös Canada Ontarion joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa.
Sarah Rafferty
Yksityiselämä
Rafferty avioitui suomalaissyntyisen Aleksanteri Olli-Pekka ”Santtu” Seppälän kanssa vuonna 2001. Heillä on kaksi tytärtä (s. 2007 ja 2012).
Diplomi
Diplomi (, tarkoittaa "taitettua paperiarkkia" ) on asiakirja, jolla myönnetään esimerkiksi arvo. Sillä voidaan tarkoittaa myös kunniakirjaa. Diplomin voi myöntää oppilaitos osoitukseksi tutkinnon suorittamisesta. Latinan kielessä se on tarkoittanut matkustavalle annettua suojeluskirjettä.
Sana diplomi- on aikaisemmin tarkoittanut tutkintonimikkeessä korkeakoulutasoista oppiarvoa mutta sen käyttö on laajentunut. Esimerkkejä korkeakoulututkinnoista ovat diplomi-insinööri ja diplomiekonomi.
Samasta kreikan kielen kantasanasta ovat lähtöisin myös sanat diplomaatti ja diplomatia.
British Motor Holdings
Historia
Britanniassa pääministeri Harold Wilsonin Työväenpuolueen hallituskausi 1964–1970 oli teollisen tuotannon laskun aikaa, mitä pyrittiin korjaamaan yritysfuusioilla, etenkin ajoneuvoteollisuudessa. Chrysler oli ostanut osan Rootes Groupista, Leyland Motors Company (LMC) oli hankkinut omistukseensa Standard-Triumph Companyn ja Roverin, ja siitä oli tullut autoteollisuuden tärkeä vaikuttaja. British Motor Corporationin (BMC) kotimaan myynnissä oli tapahtunut huomattava puodotus. Vuonna 1965 BMC hankki omistukseensa yhteistyökumppaninsa, autojen koripeltejä valmistavan Pressed Steel Companyn, ja vuoden 1966 syksyllä Jaguarin. Jotta yhtiön liiketoiminnan muuttunut luonne kävisi paremmin ilmi, sen nimi muutettiin muotoon British Motor Holdings 14. joulukuuta 1966.
Jaguar myytiin, koska sen perustaja ja pääjohtaja William Lyons oli eläköitymässä, eikä hänellä ollut jatkajaa. Hänen ainoa poikansa John Lyons oli saanut surmansa auto-onnettomuudessa vuonna 1955, ja muut johtokunnan jäsenet olivat samaa ikäluokkaa hänen kanssaan. Toinen myyntiin vaikuttanut seikka oli, että myös Jaguarille koripeltejä tuottanut Pressed Steel Company, oli nyt BMC:n omistuksessa.
BMC:lle Jaguar Cars oli mielenkiintoinen hankinta, koska sen kaupallinen menestys etenkin Yhdysvaltain markkinoilla oli hyvä ja yhtiö voitollinen. Samaan aikaan BMC kärsi huonon myynnin aiheuttamasta kassavajeesta, joka vaikeutti uusien laiteinvestointien tekemistä ja uusien automallien suunnittelua.
Merkit
BMH:n alaisuuteen kuului valtava määrä brittiläisiä automerkkejä
Jaguar Cars Ltd:n puolelta siirtyi: thumb|Jaguar XJ BMC:n puolelta siirtyi: thumb|Austin 1100 Mk 2 1969
Fuusio Leyland Motor Corporationin kanssa
Jo tammikuussa 1968 BMH:n elinkaari tuli päätökseen. Vaikka yhtiö edelleen kamppaili pitääkseen tuloksensa voitollisena, se yhdistyi vakavaraisen Leyland Motor Corporationin kanssa. Tuloksena yhtiöstä tuli British Leyland Motor Corporation (BLMC).
Aatu Kivimäki
Aatu Kivimäki (s. 8. kesäkuuta 1997) on suomalainen koripalloilija. Karkkilan Urheilijoiden kasvatti Kivimäki on saavuttanut Salon Vilppaassa kahdesti SM-hopeaa ja kerran SM-kultaa. Vuonna 2017 hänet valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi.
Pelaajaura
Karkkilan Urheilijoiden kasvatti Kivimäki pelasi KaU:n nuorisojoukkueissa. Kauden 2015–2016 KaU pelasi pronssimitalien arvoisesti A-poikien SM-sarjaa, jossa Kivimäki oli korisyötöissä, pisteissä ja pallonriistoissa sarjan kärkipelaajia. Aikuisten valtakunnallisissa sarjoissa Kivimäki debytoi I-divisioonassa kaudella 2012–2013. Seuraavat kolme kautta KaU ja Kivimäki pelasivat M1DB:ssä.
Huhtikuussa 2016 Kivimäki siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Korisliigassa pelanneeseen Salon Vilppaaseen. Kivimäki suoritti ensimmäisen Vilppaan-kautensa aikana varusmiespalveluksensa ja pelasi myös M1DB:tä Perniön Urheilijoissa. Vaikka Kivimäki pelasi kauden aikana vain keskimäärin 10,5 minuuttia ottelua kohden, hänet valittiin kauden päätteeksi Korisliigan vuoden tulokkaaksi. Vilpas saavutti historiansa ensimmäisen miesten SM-mitalin, hopean, hävittyään loppuotteluissa Joensuun Katajalle.
Lokakuussa 2017 Kivimäki teki Vilppaan kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen. Vilpas eteni jälleen loppuotteluihin, joissa se hävisi Kauhajoen Karhulle.
Kesäkuussa 2021 Kivimäki käytti ulkomaanoptionsa ja siirtyi kaudelle 2021-2022 Saksan Pro A-sarjaan Tigers Tubingeniin.
Keskeneräinen sinfonia
Keskeneräinen sinfonia voi viitata useisiin taidemusiikin säveltäjien eri syistä keskeneräisiksi jättämiin teoksiin. Nimityksen esikuvana on Schubertin keskeneräinen sinfonia.
Muita merkityksiä:
Shinobu Ōno
Shinobu Ōno (, s. 23. tammikuuta 1984) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaassaan INAC Kobe Leonessaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ōno on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 137 maaottelua tammikuusta 2003 alkaen ja tehnyt niissä 39 maalia. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011, saavutti olympiahopeaa vuonna 2012 ja MM-hopeaa vuonna 2015 ja on pelannut lisäksi vuoden 2008 olympialaisissa sekä vuoden 2007 MM-kilpailuissa. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän pelasi Japanin kaikissa kuudessa ottelussa ja teki alkulohko-ottelussa Meksikoa vastaan yhden maalin. Lontoon 2012 olympialaisissa Ōno pelasi viidessä Japanin kuudesta ottelusta ja teki yhden maalin puolivälieräottelussa Brasiliaa vastaan. Vuoden 2015 MM-kisoissa hän pelasi jokaisessa Japanin ottelussa mutta ei kertaakaan koko ottelua.
Nastassja Mirontšyk-Ivanova
Nastassja Mirontšyk-Ivanova (, s. 13. huhtikuuta 1989) on valkovenäläinen pituushyppääjä.
Mirontšyk-Ivanova oli kahdeksas alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 2005 tuloksella 608 cm ja toinen alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2008 tuloksella 646 cm. Seuraavana vuonna hän karsiutui Torinon sisäratojen EM-kisoissa lajinaan kolmiloikka, voitti hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa tuloksella 676 cm ja oli yhdestoista Berliinin MM-kisoissa tuloksella 629 cm. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli kuudes tuloksella 675 cm ja Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 2011 samalla sijalla tuloksella 655 cm. Saman vuoden alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli kuudes ja Daegun MM-kilpailuissa neljäs tuloksella 674 cm. Istanbulin sisäratojen MM-kisoissa 2012 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 664 cm. Lontoon olympialaisissa hän oli seitsemäs tuloksella 672. Hän karsiutui loppukilpailusta Prahan EM-hallikisoissa 2015. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 hän oli yhdeksäs.
Vuonna 2016 Mirontšyk-Ivanovan Lontoon olympialaisissa 2012 antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja hän jäi kiinni Turinabol-nimisen steroidin käytöstä. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 10.6.2016–9.6.2018 ja hänen tuloksensa aikavälillä 7.8.2012–6.8.2014 hylättiin takautuvasti.
Kilpailukieltonsa jälkeen Mirontšyk-Ivanova sijoittui viidenneksi Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Hän saavutti hopeaa Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 sisäratojen ennätyksellään 693 cm. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi. Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 häån oli neljäs. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Mirontšyk-Ivanovan ennätys on 708 cm, jonka hän hyppäsi Minskissä 12. kesäkuuta 2012. Sisäradoilla hän on hypännyt 693 cm Glasgow'ssa 3. maaliskuuta 2019. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä ovat sisäradoilla 14,00 m (Mahiljoussa 12. helmikuuta 2011) ja ulkoradoilla 14,29 m (Minskissä 4. kesäkuuta 2011).
Kesäparalympialaiset 1992
Saman vuoden olympialaisten järjestelykomitea pelkäsi, että paralympialajien suuri määrä vähentäisi olympialaisten uskottavuutta, ja määräsi erittäin tiukat säännöt paralympiaurheilijoille. Tämä aiheutti pienoisen skandaalin, mutta samalla se yksinkertaisti ja auttoi nostamaan kisojen tasoa. 83 maasta kisoihin osallistui 2 999 kilpailijaa, heistä 2 301 oli miehiä ja 700 naisia. He kilpailivat 15 eri lajissa.
Kisojen avajaistilaisuuteen 3. syyskuuta osallistui KOK:n silloinen puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch sekä Espanjan kuningas Juan Carlos ja kuningatar Sofía sekä Barcelonan pormestari Pasquel Maragall. Päätösseremonia järjestettiin 14. syyskuuta.
Barcelonan olympiakisojen järjestäjät pienensivät mitalitapahtumien määrää huomattavasti edellisiin kisoihin verrattuna, koska he pelkäsivät niiden vähentävän olympialaisten uskottavuutta.
Heti kisojen jälkeen järjestettiin Madridissa omat kisat älyllisesti vammaisille. Näihin kisoihin osallistui 1 400 urheilijaa 74 maasta.
Rutto ja romu
Rutto ja romu on kotimaisen Ernos-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1968. Levyllä on ainoastaan yksi käännöskappale muitten ollessa yhtyeen laulusolistin Erno Lindahlin sävellyksiä.
Yhtye oli julkaissut ennen albumin levytystä muutaman single-menestyksen kuten "Yksin" ja "Harha" vuodelta 1966 sekä "Kaikki hyvin" ja "Olet liian kaukana" vuodelta 1967. Nämä kaikki äänitykset löytyvät myös yhtyeen ensimmäiseltä albumilta ja loput LP:n kappaleista on äänitetty vuonna 1968. Kaikki sävellykset ovat Erno Lindahlin käsialaa, sanoituksissa Ilari Hannula on ollut mukana kappaleissa "Lumi" ja "Taas kerran". Beach Boys käännöskappaleen "Kaikki hyvin'" "(Good Vibrations)" on sanoittanut ja sovittanut yhtyeen kitaristi Matti Vattulainen. "Ei" on saanut selviä vaikutteita psykedeliasta tunnelmiin jotka vaihtelevat pehmeistä harmonioista särökitaraan ja hysteeriseen, pakokauhuiseen lauluun. "Rutto ja romu" -kappaleessa on hieman humoristisesti yhdistetty kansanmusiikin elementtejä 60- luvun alun instrumentaalimusiikkiin missä erityisesti The Tornados -yhtyeen Telstar -hitin vaikutus kuuluu selvästi. Levy antaa varsin hyvän leikkauksen yhtyeen tuon ajan omasta materiaalista.
Levy on julkaistu vuonna 2008 yhdessä yhtyeen seuraavan albumin Lekaa otsaan kanssa uudelleen masteroituna, tupla-cd-versiona lisänä bonus-raidat "Maria Louiza" ja "Ei paljon puutu onnestain".
Kappalelista
Levystä otettiin myös kakkospainos noin vuotta myöhemmin alkuperäisen ilmestymisen jälkeen.
Karnobat
Karnobat on kaupunki Bulgariassa, Burgasin alueella. Kaupungin asukasluku on 18 456 (2011). Sen 806 km²:n maa-alasta 87,37 prosenttia on maanviljelyssä, 9,81 prosenttia metsää ja 2,82 prosenttia asuinaluetta.
Historia
Seutu on ollut asuttua jo kivikaudella. Antiikin aikana ja keskiajalla asutus on ollut runsasta. Ensimmäinen kirjallinen tieto Karnobatista on vuodelta 1153. Maantieteilijä Abu Abdillah Muhammad al-Idrisi mainitsee sen teoksessaan Geografia. Kaupungin nimi on aikojen kuluessa vaihdellut kirjoitettu vaihtelevasti Karinovassa, Karinabad, Karnovo jne. 1800-luvulta alkaen se ollut seudun hallinnollinen, taloudellinen ja kaupallinen keskus, ja siellä on järjestetty vuosittain markkinat. Katu Karnobatissa|thumb|250px|left
Kuurmanpohja-suunnitelma
Kahden miljoonan asukkaan Pietarissa ensimmäinen sähkölaitos oli perustettu jo 1886. Kaupungissa oli 1900-luvun alussa yli puoli tusinaa sähkölaitosta, joista suurimmat kolme olivat saksalaisten, sveitsiläisten ja belgialaisten omistuksessa. Näillä kolmella yhtiöllä oli Pietarissa kolme voimalaa, jotka käyttivät polttoaineena Englannista tuotua kivihiiltä. Polttoaineen kalleuden vuoksi yhtiöt halusivat hankkia halvempaa vesivoimalla tuotettua sähköä ja alkoivat sen vuoksi ostaa koskiosuuksia Ylä-Vuoksen varrelta ja suunnitella voimalinjojen vetämistä Karjalan kannaksen halki Pietariin. Vuonna 1914 Ylä-Vuoksen koskista 68 prosenttia oli ulkomaisessa omistuksessa ja 31 prosenttia Suomen valtion omistuksessa. Ylä-Vuoksen voimaloiden rakentamista viivyttivät kuitenkin rahoitusvaikeudet, yhtiöiden keskinäinen kilpailu ja Suomen senaatin kielteinen asenne rakentamiseen.
Kuurmanpohja-suunnitelman esitti alun perin taiteilija Sigurd Wettenhovi-Aspa, joka oli tehnyt 1909 alueella topografisia tutkimuksia avustajinaan näyttelijä Eino Salmela ja englantilainen insinööri Pingham. Wettenhovi-Aspan Suomen senaatille esittämään suunnitelmaan olisi kuulunut Saimaan kanavan leventäminen ja Vuoksen vesien johtaminen Kuurmanpohjaan rakennettavan voimalan kautta. Tie- ja vesirakennusylihallitus totesi kuitenkin että Aspan suunnitelma olisi johtanut Vuoksen kuivumiseen lähes kokonaan ja vaikuttanut myös Laatokan veden korkeuteen ja Nevan virtaamaan. Senaatti hylkäsikin Aspan hakemukset mutta Aspan liiketuttava englantilainen insinööri Charles Henry Steward ryhtyi kehittelemään ajatusta. Keväällä 1911 hän esitti lontoolaisen firman Hiliet & Stewardin nimissä uuden suunnitelman, jossa Kuurmanpohjaan kanavan kautta ohjatut vedet olisi laskettu takaisin Vuokseen niin että voimala ei olisi vaikuttanut Laatokan eikä Nevan vedenkorkeuksiin. Lisäksi Ylä-Vuoksen kautta olisi edelleen virrannut osa Saimaan laskuvedestä. Senaatti ei kuitenkaan edelleenkään puoltanut hanketta ja seuraavan kerran siihen palattiin vuonna 1913.
Vuonna 1913 esitetyn suunnitelman mukaan Joutsenon Karsturannasta oli tarkoitus rakentaa 18 kilometriä pitkä kanava Jääsken Kuurmanpohjaan. Kanavaa pitkin olisi johdettu 84 prosenttia Saimaan laskuvesistä. Kanava olisi ylittänyt matkalla olleet laaksot kahta 300 metrin pituista akveduktia pitkin ja voimala olisi tullut sen päätepisteessä olevalle yli 60 metrin korkuiselle jyrkänteelle. Voimalaitoksen jälkeen vesi olisi johdettu laskukanavaa pitkin Jääsken kirkonkylän ohi takaisin Vuokseen. Kuurmanpohjan voimalan tuotantoteho olisi ollut 260 megawattia ja vuotuinen energiantuotanto 1 600 miljoonaa kilowattituntia. Voimala olisi ollut yli kaksi kertaa suurempi kuin maailman sillä hetkellä suurin vesivoimalaitos, vuonna 1911 valmistunut 105 megawatin Vemorkin voimala Norjan Rjukanissa.
Suomen senaatin asettama komitea vastusti kuitenkin suunnitelmaa ja esitti että Vuoksen varrelle rakennettaisiin sarja voimalaitoksia sitä mukaa kun sähkön kysyntä kasvaisi. Valtaosa sähköstä olisi käytetty Suomessa ja vain ylijäämäsähkö olisi myyty Pietariin. Senaatti hyväksyikin toukokuussa 1914 komitean ehdotuksen. Elokuussa 1914 alkunut ensimmäinen maailmansota hautasi hankkeen ja Venäjän valtio otti samaan aikaan haltuunsa saksalaisten pankkien omistukseen joutuneen SPTE-konsernin.
SPTE esitti vuonna 1915 voimalan rakentamista Vuoksen Rouhialankoskeen, josta olisi saatu sähköä kivihiilen puutteen vuoksi energiapulasta kärsineeseen Pietariin. Vuonna 1916 Venäjän sotaministeriö ilmoitti takavarikoivansa Ylä-Vuoksen koskiosuudet ja rakentavansa sinne voimalan. Suomen senaatti protestoi tätä ja tarjoutui itse takavarikoimaan Vallinkosken ja rakentamaan siihen kolmessa vuodessa vesivoimalan Pietarin sähköntarpeita varten. Nämä hankkeet keskeytyivät kuitenkin kun Venäjällä alkoi 1917 maaliskuun vallankumous. Näillä hankkeilla oli kuitenkin se jälkiseuraamus, että Suomessa päätettiin maan itsenäistyttyä estää ulkomaalaisia saamasta koskiosuuksia haltuunsa ja hyödyntämään niitä vieraiden valtioiden hyväksi. Eduskunta hyväksyi keväällä 1919 lain, jolla kiellettiin sähkövoiman vienti maasta.
Clacton-on-Sea
Clacton-on-Sea on noin asukkaan kaupunki Tendringin niemimaalla Essexin kaakkoisrannikolla. Arkeologiset löydöt osoittavat, että seudun ensimmäiset asukkaat olivat paleoliittisia metsästäjiä. Paikalla olleesta pienestä kylästä kehittyi 1800-luvun lopussa terveydenhoitoon keskittynyt rantalomakohde. Vuonna 1871 sinne rakennettiin suuri laiturialue ja rautatie saapui kymmenen vuotta myöhemmin. Kaupunki on edelleen suosittu kesälomakohde ja viihdekeskus Englannissa.
Olympiahalle
Olympiahalle on Münchenissä, Saksassa sijaitseva monitoimiareena olympiastadionin läheisyydessä.
Areenalla on järjestetty konsertteja, urheilutapahtumia, näyttelyitä ja messuja. Olympiahalle rakennettiin vuoden 1972 kesäolympialaisia varten. Halliin mahtuu parhaimmillaan 15 500 henkilöä.
Jääkiekon MM-kisoissa hallissa on kilpailtu vuosina 1975, 1983 ja 1993. Olympiahallessa järjestettiin vuonna 2007 MTV Europe Music Awards -tapahtuma.
Kaarina Kangasmaa
Kaarina Kangasmaa (o.s. Koivuniemi, s. 13. huhtikuuta 1932 Suodenniemi) on suomalainen yleisurheilija, joka menestyi useissa heittolajeissa.
Kaarina Kangasmaa, silloiselta nimeltään Koivuniemi, sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten kiekonheitossa 11:nneksi tuloksella 40,33 metriä. Hän edusti Suomea kymmenessä maaottelussa vuosina 1951–1960 ja saavutti niissä kaksi lajivoittoa.
Seuratasolla Kangasmaa edusti Suodenniemen Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden kiekonheitossa vuosina 1951, 1952, 1953, 1954 ja 1957 sekä keihäänheitossa vuonna 1956. Hän saavutti kiekonheitossa, keihäänheitossa ja kuulantyönnössä yhteensä viisi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia vuosina 1950–1957. Hän paransi Suomen ennätystä kiekonheitossa viisi kertaa vuosina 1951–1954 ja keihäänheitossa kolme kertaa vuonna 1957.
Kangasmaan uransa parhaat tulokset olivat kiekonheitossa 42,05 metriä vuodelta 1954, keihäänheitossa 48,17 metriä vuodelta 1957 sekä kuulantyönnössä 12,13 metriä vuodelta 1951. Hän oli Suomen naisyleisurheilun ensimmäinen suurmestari vuonna 1957.
Kangasmaan urheilukokoelma on ollut esillä urheilunäyttelyissä. Kangasmaa asuu Suodenniemellä.
Lilo & Stitch (televisiosarja)
Lilo & Stitch (Lilo & Stitch: The Series) on Lilo & Stitch -elokuviin perustuva animaatiosarja, jota esitetään Disney Channelilla. Sarja on jälkiäänitetty suomeksi. Siinä esiintyy useassa jaksossa henkilöitä muista Disneyn animaatiosarjoista (kuten Proudin perhe, Disneyn Välitunti, Amerikan lohikäärme ja Kim Possible).
Päähenkilöt
Lilo on havaijilainen tyttö, joka harrastaa hulaa. Hänen siskonsa on nimeltään Nani ja hänen koiransa nimi on Stitch. Lilo ei pidä Mertle-tytöstä, ja he kinastelevat koko ajan. Ikä on noin 7–8 vuotta. Lilo on joutunut jossakin jaksossa arestiin, useimmiten riiteltyään Mertlen kanssa (Lilon arkkivihollinen). Lilo esiintyy jokaisessa jaksossa.
Nani on Lilon sisko. Hän työskentelee surffilautojen vuokraajana. Hän on iältään noin 20-vuotias.
Jumba on ilkeä nero, joka loi Stitchin ja kaikki muut 625 koetta, ja Lilon ja Stitchin tehtävänä on napata ne. Jumban rooli tarinoissa on lähes aina sama: hän esittelee koekappaleen toimintoja lyhyesti, antaa apuvälineitä Lilolle ja Stitchille ja muutamissa poikkeuksissa myös itse osallistuu kokeiden nappaamiseen/hyväksi muuttamiseen. Jumba ei tee enää ilkeitä kokeita (paitsi 627 samannimisessä jaksossa Stitchin tultua itsekkääksi). Jumballa on neljä silmää ja hän esittää usein Nanin ja Lilon setää.
Pleakley on naamioitunut maan naiseksi, mutta hän on oikeasti miespuolinen avaruusolento. Hän esittää Nanin ja Lilon tätiä. Pleakleylla on vain yksi silmä ja kolme jalkaa. Hän pitää eniten siivoamisesta, kokkailusta ja käsitöistä.
Seireeni (eng. Angel) on pinkki tyttöpuolinen avaruuskoemutantti, jolla on samat erikoiskyvyt kuin Stitchillä ja Reubenilla. Hänellä on myös laulutaito muuttaa pahoiksi ja takaperin hyviksi. Hän on koe 624 ja ilmeisesti tuhoutumaton, joskaan hänen toimintojaan ei juuri sarjassa esitetä. Stitch on luultavasti rakastunut häneen, ja vähän myöhemmin Seireeni rakastui Stitchiin ja Sotkun kanssa pelastamisen jälkeen hän asuu Stitchin kanssa tyttöystävänä Lilon luona. Sen eng. ääninäytteli Tara Strong ja suom. Katja Aakkula.
Gantu on Lilon ja Stitchin vihollinen, joka yrittää aina ottaa kokeita, mutta Lilo ja Stitch aina estävät sen. Gantu on suurikokoinen. Lilo ja Stitch sanovat häntä hainaamaksi, koska hänen päänsä muistuttaa hieman hain naamaa. Gantu on kömpelö ja onnistuu erittäin harvoin aikeissaan (jotka nekin epäonnistuvat sarjan kulussa). Vaikka Gantu on Tohtori Hamsterin palkollinen, hän ei ilmeisesti ole kovin uskollinen päätellen siitä, että muutamassa jaksossa hän käyttää Hamsterin noloja tilanteita hyväkseen tai kapinoi häntä vastaan.
Pekka Grönberg
Pekka Grönberg on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Lilo & Stitch (televisiosarja)
Päähenkilöt
Tohtori Johannes von Hamsteri Lilon ja Stitchin vihollinen, joka on lähes koko sarjan ajan vankilassa. Gantu on hänen palkollisensa. Useassa jaksossa Hamsteri haukkuu Gantua tämän epäonnistuttua nappaamaan koekappaleita, joilla Hamsteri aikoo paeta vankilasta ja valloittaa Galaksin. Muutamassa jaksossa Hamsteri nähdään myös Maassa, vaikka hän ei varsinaisesti koskaan taistele Stitchin kanssa (eräässä jaksossa hän tosin käyttää Mertle-tyttöä hyväkseen). Vaikka Gantu on Tohtori Hamsterin palkollinen, hän ei ilmeisesti ole kovin uskollinen päätellen siitä, että muutamassa jaksossa hän käyttää Hamsterin noloja tilanteita hyväkseen tai kapinoi häntä vastaan.