cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Toispuoleinen derivaatta
Määritelmä
Funktion derivaatan perusmäärritelmä käyttää yleensä toista erotusosamäärän raja-arvoa Perusmääritelmästä voidaan johtaa oikeanpuoleinen derivaatta erotusosamäärän avulla. Silloin muuttuja lähestyy tarkastelupistettä sen oikeasta suunnasta eli erotusmäärän arvot lasketaan luvuilla, jotka ovat x_0<x. Tämä merkitään Vastaava vasemmanpuoleinen derivaatta merkitään Siinä lasketaan erotusosamäärän arvot luvuilla x<x_0, jotka ovat eli tarkastelupistettä lähestytään vasemmalta puolelta.
Derivaatan määritelmä
Derivaatta voidaan määritellä perusmääritelmänsä lisäksi kahden eri suunnasta otetun toispuoleisen raja-arvon avulla. Silloin erotusmäärän toispuoleiset raja-arvot eli toispuoleiset derivatat tulee olla olemassa ja yhtäsuuret. Tämä arvo on samalla derivaatan arvo. Useamman muuttujan funktiolla tietyssä suunnassa otetut toispuoleiset suunnatut derivaatat tulee olla olemassa ja arvoltaan yhtäsuuret.
Derivaatta välin päätepisteessä
Derivaatan perusmääritelmässä tarkastelupistettä tulisi voida lähestyä molemmista suunnista. Mikäli derivaatta määritellään funktion määrittelyjoukon reunapisteen suhteen, ei raja-arvoa voida määrittää kuin yhdestä suunnasta. Jos derivaatta määritetään välin (siis esimerkiksi, , , tai ) pisteessä , tulee soveltaa vain oikeanpuoleista raja-arvoa ja tulokseksi saadaan oikeanpuoleinen derivaatta, joka hyväksytään derivaatan arvoksi. Jos derivaatta määritetään pisteessä, tulee soveltaa vasemmanpuoleista raja-arvoa ja derivaataksi tulee vasemmanpuoleinen derivaatta.
Montan
Montan on kunta Italiassa Etelä-Tirolin maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella. Montan sijaitsee noin 35 kilometriä Trentosta pohjoiseen ja 20 kilometriä Bolzanosta etelään. Sen pinta-ala on 18,9 neliökilometriä. Vuoden 2021 alussa kunnassa oli 1 720 asukasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaista 92,54 % oli saksankielisiä, 6,94 % italiankielisiä ja 0,52 % ladininkielisiä.
Toispuoleinen derivaatta
Paloittain määritellyt funktiot
Paloittain määriteltyjen funktioiden lauseke voi olla tarkastelupisteen eri puolilla eri, jolloin kummallekin puolelle on tehdään eri derivaatan määritykset. Toispuoleiset derivaatat määritetään eri funktion lausekkeita käyttäen, vaikka lähestytäänkin samaa tarkastelupistettä.
Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet
Mikki Hiiren myöhemmät vaiheet on Kauko Röyhkän & Nartun kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Levystä julkaistiin remasteroitu ja bonuskappaleilla täydennetty CD-versio vuonna 2003. Bonuskappaleet ovat peräisin vuoden 1982 Herra presidentti -EPltä.
Albumin julkaisun jälkeen Oululainen Kauko Röyhkä & Narttu hajosi. Riku Mattila muutti Helsinkiin ja liittyi hetkeksi Tumppi Varosen Problems?-yhtyeeseen. Kauko Röyhkä muutti myöhemmin itse perässä. Mattila ja Röyhkä tutustuivat Helsingissä Wigwam-yhtyeen alkuperäiseen basistiin, Mats Huldéniin, joka Röyhkän sanojen mukaan oli "liian hippi vuoden -82 tiukasti tyylitietoisille uusromanttiikkabändeille, eikä aivan istunut yhteen meidänkään rockabilly-tyyppisen imagomme kanssa, mutta siitä huolimatta minusta tuntui, että meidän pitäisi saada basistiksi juuri Mats." Myös Heikki Tikka houkuteltiin muuttamaan Helsinkiin. Johanna-yhtiön pomo Atte Blom tarjosi helsinkiläistyneelle Kauko Röyhkä & Nartulle levytyssopimuksen ja yhtye teki EP-levyn Herra presidentti.
Kappaleet
Kaikki sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A5-säv. ja B3-säv. Riku Mattila. Sovitukset Mattila ja Heikki Tikka.
Lamba
Lamba on Sambiassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa puhuttu bantukieli. Sitä puhuu vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan äidinkielenä 201,000 ihmistä. Lamba kuuluu sabi-kielten alaryhmään yhdessä muun muassa bemban, tumbukan, lala-bisan ja seban kanssa.
Fidžin rugby union -maajoukkue
right|thumb|260px|Fidžin pelaajat esittävät [[Cibi-tanssin ennen Etelä-Afrikka-ottelua MM-kilpailuissa 2011.]] Fidžin rugby union -maajoukkue edustaa Fidžiä rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1913 perustettu Fiji Rugby Union. Fidži on pelannut kaikissa MM-lopputurnauksissa vuoden 1995 kisoja lukuun ottamatta selviytyen parhaimmillaan kaksi kertaa puolivälieriin.
Fidži voitti MM-kilpailuissa 1987 alkulohkon otteluissa Argentiinan pistein 28–9 sekä hävisi Uudelle-Seelannille ja Italialle. Se selviytyi puolivälieräotteluun, jonka hävisi Ranskalle pistein 16–31. Englannissa 1991 Fidži hävisi ottelunsa Kanadaa, Ranskaa ja Romaniaa vastaan karsiutuen alkulohkon jälkeen.
Walesin MM-kilpailuissa 1999 Fidži voitti Namibian ja Kanadan sekä hävisi Ranskalle ja pudotuspelien karsintakierroksella Englannille. Australiassa 2003 Fidži karsiutui alkulohkon jälkeen voitettuaan Yhdysvallat ja Japanin, mutta hävittyään Skotlannille ja Ranskalle.
Ranskan MM-kilpailuissa 2007 Fidži voitti lohkovaiheessa Japanin, Kanadan ja Walesin sekä hävisi Australialle. Puolivälieräottelussa se hävisi Etelä-Afrikalle pistein 20–37. Uudessa-Seelannissa 2011 Fidži voitti Namibian, mutta hävisi Etelä-Afrikalle, Samoalle ja Walesille, viimeksi mainitulle peräti pistein 0–66, karsiutuen alkulohkon jälkeen.
Englannin MM-kilpailuissa 2015 Fidži karsiutui alkulohkon jälkeen voitettuaan Uruguayn, mutta hävittyään Englannille, Australialle ja Walesille. Japanin MM-kilpailuissa 2019 Fidži voitti Georgian, mutta hävisi Australialle, Uruguaylle ja Walesille karsiutuen alkulohkon jälkeen jatkosta.
Fidži on voittanut World Rugby Pacific Nations Cupin vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2018.
Fidži oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 11:nnellä sijalla.
Radom
Radom on kaupunki Puolan keskiosassa, sata kilometriä Varsovasta etelään. Siellä oli 225 845 asukasta vuonna 2006.
Radom on perustettu keskiajan alussa; sinne tehtiin linna ja vallihauta 900-luvun loppupuolella. Ensimmäinen kirjallinen mainita on vuodelta 1155. Sitä ovat hallinneet Itävalta ja venäläiset. Puola sai sen takaisin ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Uudemman historian merkittävimmät tapahtumat ovat yleislakko 1976 ja paavi Johannes Paavali II:n vierailu vuonna 1991.
Radomissa järjestetään Puolan tunnetuin lentonäytös Radom Air Show joka toinen vuosi syyskuussa.
Ladysmith (Brittiläinen Kolumbia)
Ladysmith on kaupunki Vancouverinsaaren itärannikolla Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Ladysmithin pinta-ala on 12 neliökilometriä ja vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan siellä asui 8 537 ihmistä (vuonna 2006: 7 538 as.).
Ladysmithin kaupungin perusti tehtailija James Dunsmuir noin vuonna 1898 läheisen kaivoksen työntekijöille ja heidän perheilleen. Ladysmith rekisteröitiin virallisesti 3. kesäkuuta 1904. Kaupunki on nimetty Etelä-Afrikassa sijaitsevan Ladysmithin kaupungin mukaan, jossa käytiin taisteluja buurisodan aikana.
Aiheesta muualla
48.9975°N, -123.82028°W
Autostadt
pienoiskuva|Autostadt Autostadt on autoihin keskittynyt teemapuisto Volkswagenin tehtaiden yhteydessä Wolfsburgissa Saksassa. Vuosittainen kävijämäärä on noin 1,2 miljoonaa. Teemapuisto avattiin vuonna 2000.
Autostadt on jaettu seitsemään eri paviljonkiin yhtymän valmistamien automerkkien mukaan joista kaksi on emomerkin Volkswagenin käytössä. Volkswagenin tuotanto- ja tuotekehityspaviljongeista edellä mainittu on alueen uusin ja pienin eikä ollut osa alkuperäistä Autostadtia. Tuotekehityspaviljonki on alueen suurin, kaksikerroksinen ympyränmuotoinen rakennus jonka näyttely esittelee yhtiön malliston kautta aikojen. Muilla Volkswagen Group -yhtymän automerkeillä Audilla, Bentleyllä, Lamborghinilla, SEATilla ja Škodalla on omat kukin erilaisella tyylillä toteutetut merkkipaviljonkinsa. Autostadtissa on myös luovutuskeskus jossa uuden auton ostaneet asiakkaat noutavat autonsa. Volkswagen tarjoaa joillain markkina-alueillaan asiakkaalle mahdollisuutta noutaa uusi autonsa suoraan tehtaalta, jolloin autolla ei matkamittarin mukaan ole ajettu vielä metriäkään. Erikoisuutena on nähtävillä maailman suurimmat lasiset ovet ja 60 metriä korkeat lasipäällysteiset autojen varastointiin käytettävät tornit, joiden alle johtaa 700 metriä pitkä tunneli autotehtaalta.
Elaksis Kivi
Elaksis Kivi on rap-artisti Elastisen ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 19. huhtikuuta 2004. Albumilta julkaistiin singlet "Syljen" ja "Bäkkiin Stadiin". Ensimmäinen single sai suosiota myös ulkomailla ja nousi ykkössijalle Pohjoismaiden listalla, sekä itse albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8. Kumpikin single julkaistiin vuonna 2004. Levyn nimi on anagrammi kirjailija Aleksis Kivestä. Elastinen käytti Elaksis Kivi -nimeä itsestään ensimmäisen kerran vuonna 2001 Kapasiteettiyksikön Päivästtoiseen -levyn "7 veljestä 2" -kappaleella.
2S5 Giatsint-S
thumb|250px|152 TelaK 91, eli 2s5 "Giatsint-S" 152 TelaK 91 on useiden maiden asevoimien käyttämä ja Suomen Puolustusvoimissa 2010-luvulle käytössä ollut 152 mm telakanuuna, jonka alkuperäinen venäläinen tyyppinimi on 2S5, lempinimeltään Giatsint-S (eli hyasintti). Tykin vedettävä versio on 2A36 Giatsint-B.
Neuvostoliiton asevoimat ottivat 2S5:n käyttöön vuonna 1981. Suomessa tykkien hankintapäätös tehtiin vuonna 1991. Ensimmäisen Suomeen hankitun 152 TelaK 91:n koeammunnat suoritettiin Rovajärven ampuma-alueella kesällä 1994. Suomessa on näytteillä muutama museoitu telakanuuna, muun muassa Museo Militariassa Hämeenlinnassa.
Toisin kuin useimmissa panssarihaupitseissa, telakanuunassa ei ole tornia. Suuntaaja ja johtaja ovat tulitoiminnan aikana aseen ulkopuolella. Lataaja, panostaja ja ajaja ovat tulitoiminnan aikana vaunun sisäpuolella, kuten panssarihaupitseissakin.
Use Your Illusion
Use Your Illusion on Guns N' Roses -albumi, joka on koottu yhtyeen kahdesta aikaisemmasta albumista: Use Your Illusion I(1):stä ja II(2):stä. Albumia myydään ainoastaan Yhdysvalloissa, Wal-mart ja Kmart -kauppaketjuissa sekä verkkokaupoissa, ja siksi sitä ei aina lasketa Guns N' Rosesin diskografiaan. Sitä on myyty Yhdysvalloissa hieman yli 430 000 kappaletta.
P. E. Svinhufvud
Svinhufvud aloitti uransa tuomarina ja poliitikkona autonomian aikana ja nousi kansan tietoisuuteen Suomen laillisten oikeuksien jyrkkänä puolustajana. Kantansa takia hänet karkotettiin kahdeksi vuodeksi Siperiaan, kunnes hän vapautui muiden poliittisten vankien tapaan helmikuun vallankumouksen yhteydessä. Häntä arvostettiin kansallissankarina varsinkin itsenäisyyden alkumetreillä ja kansa kutsui häntä tuttavallisesti ”Ukko-Pekaksi”. Senaatin johtajana hän antoi Suomen itsenäisyysjulistuksen ja presidenttinä hän vaikutti Mäntsälän kapinan kukistamiseen. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosikymmeninä hänen arvostuksensa hiipui, mutta Neuvostoliiton romahduksesta lähtien se on jälleen kasvanut.
Varhainen elämä ja koulutus
Pehr Evind Svinhufvud syntyi Sääksmäen Rapolassa joulukuussa 1861. Hänen lapsuuttaan leimasi läheisten menetys, sillä hänen isänsä, merikapteeni Pehr Gustaf Svinhufvud, hukkui Välimerellä Kreikan saaristossa poikansa ollessa vasta kaksivuotias. Vuonna 1867 isoisä, vanha lääninkamreeri Pehr Gustaf Svinhufvud, ampui itsensä ja Rapola jouduttiin myymään. Sen jälkeen Pehr Evindin äiti Olga Svinhufvud (o.s. von Becker) muutti poikansa ja tämän sisaren Mathildan kanssa Helsinkiin. Olga joutui kasvattamaan lapsiaan yksinhuoltajana Hypoteekkiyhdistyksen konttoristin palkalla.
Svinhufvud aloitti opintiensä Helsingin normaalilyseossa kahdeksanvuotiaana. Kouluopetus tapahtui ruotsin kielellä, mutta kouluun kirjautuessaan Svinhufvud oli ilmoittanut äidinkielekseen suomen.
Yliopistossa Svinhufvud suoritti ensin tutkinnon Suomen ja Pohjoismaiden historiasta sivuaineena botaniikka valmistuen filosofian kandidaatiksi 1881. Maisterin arvon Svinhufvud sai vuonna 1882. Silloisen asevelvollisuuden hän suoritti lyhyinä reservinharjoituspätkinä kolmena kesänä. Varsinaisesti hän kunnostautui lakiopinnoissaan, minkä takia hän uransa alussa oli Turun hovioikeudessa. Hän sai varsin nuorena paikan senaatin lainvalmistelukunnasta, ja nuori perhe muutti isän työn perässä milloin Helsinkiin, milloin Turkuun hovioikeuteen tai Heinolaan kihlakunnantuomariksi, kunnes Svinhufvud pääsi Lappeen tuomiokunnan kihlakunnantuomariksi, ja perhe muutti vuonna 1908 Luumäelle Kotkaniemeen.
Säätyvaltiopäiviltä Siperiaan
pienoiskuva|upright=0.5|left|Svinhufvud vuonna 1931 julkaistussa postimerkissä. pienoiskuva|upright=0.5|left|Svinhufvud vuonna 1944 julkaistussa postimerkissä. Svinhufvud osallistui säätyvaltiopäiville aatelissäädyn edustajana ensi kerran vuonna 1894. Hän profiloitui erityisesti suomen kielen aseman puolustajana.
Svinhufvudin poliittinen toiminta sai profiilinsa sen jälkeen, kun ensimmäinen sortokausi alkoi vuonna 1899. Ponnekas tuomari oli kiivas perustuslaillinen, minkä takia hän joutui vaikeuksiin venäläisten viranomaisten kanssa. Hän katsoi, että Suomi puolustautui, ja oli siksi oikeutettu jyrkkiinkin toimenpiteisiin. Viranomaisten silmätikuksi hän joutui myös siksi, että toimi prokuraattori Eliel Soisalon-Soinisen murhanneen ylioppilas Lennart Hohenthalin puolustusasianajajana. Svinhufvud erotettiin Turun hovioikeudesta 23. helmikuuta 1903, kun hän ei suostunut peruuttamaan kuvernööri Kaigorodovia vastaan nostettua syytettä kasakkamellakoista.
Svinhufvud osallistui Kagaalin toimintaan, ja sortokauden päättymisen jälkeen Kagaalin johtohahmosta pääministerin asemaan noussut Leo Mechelin valitsi hänet puhtaasti perustuslaillisista muodostamaansa senaattiin vuonna 1905, mutta keisari ei hyväksynyt Svinhufvudia senaatin jäseneksi.
Mechelinin senaatti lakkautti säätyvaltiopäivät vuonna 1906. Svinhufvud osallistui uuden, yksikamarisen eduskunnan (1907–) toimintaan nuorsuomalaisen puolueen riveissä. Hänet valittiin monien ensimmäisten eduskuntien puhemieheksi SDP:n tuella, vaikka olikin oikeistonuorsuomalainen, koska SDP piti häntä tinkimättömänä tsaarinvallan vastustajana. Hänen jyrkät puheensa johtivat toistuvasti siihen, että suuriruhtinas hajotti eduskunnan, kerran jo sen avajaisissa. Vuonna 1913 Svinhufvud kehotti viimein SDP:tä olemaan valitsematta häntä, koska hänellä olisi taas niin jyrkkää sanottavaa. Puhemiehen tehtävänsä päätyttyä hän palasi siviilityöhönsä Lappeen tuomiokunnan kihlakunnantuomariksi.
Toinen sortokausi merkitsi Svinhufvudin uralle käännettä, joka näytti merkitsevän päätepistettä: Hän toimi jälleen perustuslaillisten ajatustensa puolesta ja kieltäytyi vuonna 1914 tunnustamasta Venäjän kansalaista Konstantin Kasanskia Suomen prokuraattoriksi, jolloin kenraalikuvernööri Franz Seyn erotti hänet 13. marraskuuta tuomarinvirasta. Svinhufvud kieltäytyi eroamasta, jolloin hänet vangittiin 25. marraskuuta ja karkotettiin Siperian Tomskiin. Karkotus ei kuitenkaan merkinnyt yhteyksien katkeamista, sillä kirjeenvaihto oli mahdollista ja rouva Ellen Svinhufvud kävi jopa tapaamassa miestään karkotuspaikassa. Kun kihlakunnantuomari pantiin viralta, tuomiokunnan auskultantti Toivo Tapanainen määrättiin hoitamaan kyseistä virkaa. Hän kieltäytyi ja sai vankeusrangaistuksen.
Svinhufvudin paluu Suomeen tuli mahdolliseksi Venäjän helmikuun vallankumouksen seurauksena maaliskuussa 1917. Palatessaan hän sai sankarin vastaanoton. Hänen yhteiskunnallinen toimintansa alkoi jälleen, kun hänestä tuli ensin prokuraattori ja sitten itsenäisyyssenaatin puheenjohtaja. Siinä asemassa hän myös antoi itsenäisyysjulistuksen eduskunnalle Helsingissä Heimolan talossa 4. joulukuuta 1917. Tuo julistus hyväksyttiinkin kaksi päivää myöhemmin, 6. joulukuuta 1917. Svinhufvud ryhtyi myös heti hakemaan tunnustusta vastahankitulle itsenäisyydelle vierailemalla Pietarissa Vladimir Leninin luona 31. joulukuuta 1917. Vierailu johtikin tunnustuksen saamiseen. Venäjän väliaikaista hallitusta seurannutta bolševikkihallitusta vastaan taistelleet ryhmät eivät olleet halukkaita Venäjän jakamattomuudesta kiinni pitävinä tunnustamaan Suomen itsenäisyyttä niin kuin Saksan kanssa aselevon tehneet, Brest-Litovskin rauhasta neuvottelevat bolševikit.
Itsenäisyyden aika
pienoiskuva|Svinhufvud ja [[Juho Kusti Paasikivi|J. K. Paasikivi olivat monarkiahankkeen keskeisiä puuhamiehiä.]] Sisällissodan puhjettua vuoden 1918 alussa Svinhufvud jäi aluksi Helsinkiin. Hänen onnistui kuitenkin maaliskuussa paeta jäänmurtaja Tarmolla Tallinnaan, mistä hän matkusti edelleen Saksaan ja takaisin Suomeen. Sodan päätyttyä Svinhufvud pyrki valtionhoitajan asemassaan vaikuttamaan siten, että Suomi vahvistaisi itsenäisyyttään Saksan avulla. Hän kannatti Hessenin prinssin Friedrich Karlin valintaa Suomen kuninkaaksi. Kanta oli kuitenkin reaalipoliittinen; Svinhufvud ei varsinaisesti ollut kuningasvallan kannattaja. Saksan tappio maailmansodassa johti Suomen asettumiseen tasavallan tielle ja Svinhufvudin valtionhoitajakauden päättymiseen.
Sisällissodan jälkeen Svinhufvud armahti 30. lokakuuta 1918 kaikki enintään neljän vuoden tuomion saaneet punaiset. Lisäksi yli 30 000 vankileireillä ollutta punavankia pääsi ehdonalaiseen vapauteen. Armahdus ei koskenut punaisten johtajia eikä esimerkiksi murhista epäiltyjä. Hieman myöhemmin 7. joulukuuta hän antoi toisen armahdusasetuksen, jonka nojalla enintään kuuden vuoden tuomion saaneet punaiset päästettiin ehdonalaiseen. Lisäksi tämä asetus vapautti rikosoikeudellisesta vastuusta kaikki sodan tai sen jälkiselvittelyjen aikana laittomiin teloituksiin ja muihin sotarikoksiin osallisina olleet valkoiset. 12. joulukuuta Svinhufvud erosi valtionhoitajan tehtävistä ja viisi päivää myöhemmin myös oikeuskanslerin virastaan.
Svinhufvudin perustuslaillinen idealismi muuttui voimakkaaksi maanpuolustushenkisyydeksi kaiketi juuri vuoden 1918 tapahtumien takia.
Suomen itsenäisyyden ensivuosina Svinhufvud toimi Suomen ensimmäisenä oikeuskanslerina muutaman viikon ajan vuonna 1918 sekä siviilitoimissa muun muassa pankkialalla. Hän oli ehdolla vuoden 1925 presidentinvaalissa kokoomuksen listalla saamatta kuitenkaan tarvittavaa kannatusta. Tuolloin valituksi tuli Maalaisliiton Lauri Kristian Relander.
Svinhufvudin presidenttikausi
pienoiskuva|[[Eero Järnefeltin muotokuva Svinhufvudista vuodelta 1933.]] pienoiskuva|Svinhufvud pitämässä radiopuhetta [[Yleisradion kymmenvuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1936.]] Svinhufvud palasi maan tärkeimpiin poliittisiin tehtäviin vuonna 1930 tultuaan kutsutuksi pääministeriksi. Suomalainen yhteiskuntarauha oli tuolloin koetuksella, kun Lapuan liike oli voimakkaimmillaan. Svinhufvud määritteli viranhoitonsa linjaksi toisaalta toiminnan kommunismin muodostamaa uhkaa vastaan ja toisaalta yhteiskuntarauhan säilyttämisen.
Kenraali Mannerheim palasi mukaan politiikkaan, kun vastavalittu presidentti nimitti hänet lähes ensi töikseen puolustusneuvoston puheenjohtajaksi. Toukokuussa 1933 Svinhufvud myönsi Mannerheimille sotamarsalkan arvon. Svinhufvudin arvostusta Mannerheimia kohtaan kuvasi myös se, että hän määräsi julkisuudelta salassa sotaväen päällikön noudattamaan puolustusneuvoston puheenjohtajan ohjeita niin kauan kuin puheenjohtajana oli Mannerheim.
Sosialidemokraatit ja suuri osa maltillisista porvareista pitivät Svinhufvudin voittoa presidentinvaalissa myös Lapuan liikkeen voittona. Lapuan liikkeen loppu koitti kuitenkin jo helmikuun 1932 aikana, kun yhteiskunnan rauhoittamiseen pyrkivä presidentti piti kuuluisan radiopuheensa Mäntsälän kapinan aikana. Maa alkoi rauhoittua. Sosialidemokraattien vahva mies Väinö Tanner antoi Svinhufvudille tunnustuksen tämän radiopuheesta ja epäili, että ilman sitä Mäntsälän kapina olisi todennäköisesti johtanut verenvuodatukseen. Kun radio oli todistanut tehonsa Mäntsälän kapinan taltuttamisessa, Svinhufvud otti tavakseen pitää puheen jokaisena uudenvuodenpäivänä. Poliitikkona Svinhufvud oli suora ja jyrkkä, mutta tavallisille kansalaisille hän näyttäytyi mielellään myhäilevänä ”Ukko-Pekkana” ja sarkatakkisena ikämiesampujana.
Svinhufvudin astuessa tasavallan presidentin virkaan Suomessa elettiin talouslaman keskellä. Wall Streetin pörssiromahduksesta alkunsa saanut lama kanavoitui Suomeen ennen kaikkea maatalouden ja sahateollisuuden kautta, ja sen maksumiehiksi joutuivat maanviljelijät, metsänomistajat, saha- ja metsätyöntekijät sekä metsistä lisäansioita saaneet. Työttömyys oli pahimmillaan alkuvuonna 1932, jolloin kokonaan vailla työtä oli noin 90 000 henkilöä eli runsaat viisi prosenttia työvoimasta. Käänne parempaan tapahtui kuitenkin jo loppuvuoden 1931 aikana Suomen luovuttua kultakannasta, ja Suomessa lama jäi lyhytaikaisemmaksi ja vaikutuksiltaan lievemmäksi kuin useimmissa muissa Euroopan maissa. Vuoden 1929 teollisen tuotannon kokonaisarvo saavutettiin ja ylitettiin jo vuonna 1934. Svinhufvudin presidenttikauden ensimmäisen vuoden merkkitapauksiin kuului myös perin pohjin epäonnistuneeksi todetun kieltolain kumoaminen vuoden 1931 viimeisinä päivinä järjestetyn neuvoa-antavan kansanäänestyksen nojalla.
Svinhufvud toimi ahkerasti sekä sisä- että ulkopolitiikan kysymysten parissa. Hänen ulkopolitiikkansa kulmakivi oli pohjoismaisen yhteistyön vahvistaminen etenkin puolustuspolitiikan alueella. Svinhufvudin presidenttikaudella Suomi solmi hyökkäämättömyyssopimuksen Neuvostoliiton kanssa ja julisti ulkopoliittiseksi linjakseen vuonna 1935 Pohjoismaisen suuntauksen.
Svinhufvudin presidenttikauden aikana istui kolme hallitusta, Sunilan toinen hallitus, Kivimäen hallitus ja Kallion neljäs hallitus. Svinhufvud tuli erityisen hyvin toimeen pääministerinä vuosina 1932–1936 toimineen edistyspuolueen T. M. Kivimäen kanssa. Erään aikalaisarvion mukaan presidentti ohjaili aluksi pääministeriä, mutta jatkossa pääministeri ja ulkoministeri Antti Hackzell vaikuttivat yhä enemmän presidenttiin. Oman puolueensa kokoomuksen johtohahmoista Svinhufvudia lähellä olivat etenkin valtioneuvos J. K. Paasikivi ja Helsingin yliopiston kansleri Hugo Suolahti. Svinhufvud tuki vahvasti myös Suomen Pankin pääjohtajaa Risto Rytiä ja tämän johdolla toteutettua talouspolitiikkaa.
Presidenttikautensa aikana Svinhufvud ei tehnyt virallisia vierailuja ulkomaille, mutta hän kävi Virossa ja Ruotsissa yksityisluonteisilla matkoilla, joita seurasivat Viron valtionpäämiehen Konstantin Pätsin ja Ruotsin kuninkaan Kustaa V:n käynnit Suomessa.
Svinhufvudin täyttäessä 75 vuotta joulukuussa 1936 hänen kunniakseen pidettiin suuri kansalaisjuhla edellisvuonna valmistuneessa Helsingin messuhallissa. Svinhufvudin ja hänen puolisonsa Ellenin kanssa eturivissä istuivat edelliset presidentit K. J. Ståhlberg ja Lauri Kr. Relander, pääministeri Kyösti Kallio sekä rouvat Ester Ståhlberg, Signe Relander ja Kaisa Kallio. Muista tulevista presidenteistä vieraiden joukossa nähtiin Suomen Pankin pääjohtaja Risto Ryti, Suomen Tukholman-suurlähettiläs J. K. Paasikivi ja oikeusministeri Urho Kekkonen. Marsalkka Mannerheim oli juhlan aikana Intiassa suurriistaa metsästämässä.
Svinhufvud ei kuitenkaan onnistunut uusimaan paikkaansa vuoden 1937 presidentinvaalissa erityisesti siksi, että hallituskysymyksessä mielestään sivuutetuiksi tulleet sosialidemokraatit äänestivät häntä vastaan. Kivimäen hallituksen kaaduttua syksyllä 1936 SDP:n puheenjohtaja Väinö Tanner oli ilmoittanut presidentti Svinhufvudille sosialidemokraattien haluavan hallitukseen, mikä ei kuitenkaan presidentille käynyt. Toisella äänestyskierroksella Svinhufvud hävisi maalaisliiton Kyösti Kalliolle äänin 177–104. Kallio nimitti pian valintansa jälkeen Suomen ensimmäisen punamultahallituksen, jonka muodostivat maalaisliitto ja SDP. Svinhufvud ilmaisi poliittisen näkemyksensä virasta lähtönsä aikana: ”Ensin on rajat turvattava, sitten vasta leipää levitettävä.”
Svinhufvudin uudenvuoden puhe vuodelta 1935 on Yleisradion vanhin säilynyt ohjelma.
Viimeiset vuodet
thumb|Svinhufvud ampumassa Kuopion ampumaradalla 1934. Presidenttikauden päättyminen merkitsi Svinhufvudin aktiivisen yhteiskuntapoliittisen päivätyön päättymistä. Hän siirtyi viettämään vapaapäiviä kotitilalleen Luumäen Kotkaniemeen. Presidentti oli innokas tarkkuusammunnan harrastaja ja suojeluskuntamies. Ampujana hän oli vielä vanhuudenpäivinäänkin Suomen-mestaruustasoa, suojeluskunnissa hän yleni vääpeliksi.
Svinhufvud oli presidenttikautensa aikana saanut lahjaksi yksityiskäyttöä varten kaksi autoa, Chevroletin heti virkaan astuttuaan ja Studebakerin 75-vuotispäivänään vuonna 1936. Tämä herätti hänessä ajatuksen ajokortin hankkimisesta, ja jätettyään presidentin tehtävät hän ilmoittautui autokouluun Lappeenrannassa. Kesällä 1937 hän suoritti ajokortin kurssinsa vanhimpana oppilaana.
Hautajaiset
Svinhufvud kuoli kotonaan Kotkaniemessä 29. helmikuuta 1944, ja hänet siunattiin haudan lepoon Luumäen kirkossa. Svinhufvud on Suomessa kuolleista presidenteistä ainoa, joka kuoli Helsingin ulkopuolella.
Svinhufvudin hautajaisissa ruumissaarnan piti sotilaspastori Martti Nortia, joka kehoitti Raamatun sanojen voimalla Suomea jatkamaan sotaa Saksan rinnalla. Viipurin piispa Ilmari Salomies puhui vainajan suuresta historiallisesta merkityksestä Suomelle sen kohtalon vuosikymmeninä. Pääministeri Edwin Linkomies, joka huolimatta omasta ateistisesta vakaumuksesta, kehoitti kiittämään Korkeinta Svinhufvudin elämäntyöstä ja toivotti Jumalan siunausta synnyinmaalle.
Lempinimi Ukko-Pekka
Svinhufvud tunnettiin myös lempinimellä Ukko-Pekka. Tämä lempinimi kohotti huomattavasti Pekka-nimen suosiota. Ukko-Pekka-nimi on saanut muutakin käyttöä.
Artikkelissaan Svinhufvudista kirjassa Suomen tasavallan presidentit professori Matti Kuusi viittaa useasti Pekka Svinhufvudiin selostaessaan presidentin elämää ennen presidenttikautta.
Suku
Svinhufvud af Qvalstad on vanha suku Taalainmaalta. Sen kantaisä oli Pietari Jönsinpoika Kirjuri (Peder Jönsson Skrifvare), joka oli 1400-luvulla maakunnan tuomari ja tuki valtionhoitaja Nils Sturea. Suvun juuret saattavat olla Norjassa. Isonvihan jälkeen karoliiniluutnantti Pehr Svinhufvud muutti Suomeen Sääksmäelle. Vanhan, keskiaikaisen rälssisuvun aatelisarvo vahvistettiin kuningas Juhana III:n antamalla aatelisarvolla vuonna 1574, jolloin Svinhufvud af Qvalstad -suku merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelissukuna nr. 145. Vaakunakilvessä on tähti ja villisianpää. Autonomian ajan alussa perustetussa Suomen Ritaristossa ja Aatelissa suvun järjestysnumero on 7.
Perhe-elämä
Svinhufvud avioitui turkulaisen Ellen Timgrenin kanssa. Svinhufvudien perheessä oli kuusi lasta: Pehr Yngve (1890–1991), Ilmo Gretel Sommar (1892–1969), Aino Mary Alfthan (1893–1980), Eino Gustaf (1896–1938), Arne Bertel (1904–1942) ja Veikko Eivind (1908–1969).
Uskonto
Svinhufvudilla oli ilmeisen vahva uskonnollinen vakaumus, mutta hän näytti sen presidenttinä ollessan harkiten. Presidenttinä Svinhufvud vetosi hyveellisiin arvoihin ja historian antamiin velvoitteisiin. Vuoden 1935 uudenvuodenpuheeseen Svinhufvud otti mukaan myös Jumalan.
Presidentti P. E. Svinhufvudin muisto
pienoiskuva|Pehr Evind Svinhufvudin patsas [[eduskuntatalon valtiosalissa.]] Presidentti Svinhufvudin muistoa vaalimaan perustettiin vuonna 1951 muistosäätiö. Sen ensimmäinen tunnettu toimi liittyi muistomerkin rahoituksen järjestämiseen Wäinö Aaltosen tekemälle Svinhufvudin näköis­patsaalle, joka paljastettiin eduskuntatalon edessä Svinhufvudin syntymän 100-vuotispäivänä 15. joulukuuta 1961. Svinhufvudin nimeä kantavan muistosäätiön näkyvin toiminta 2000-luvulla on vuosittain jaettava kirjallisuuspalkinto, joka jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1973.
Luumäen asemalle pystytettiin vuonna 1937 Wäinö Aaltosen toteuttama Oikeustaistelun muistomerkki, joka on omistettu sortovuosien oikeustaistelulle ja erityisesti Svinhufvudin vuoden 1914 Siperiaan karkotukselle. Svinhufvud osallistui itse paljastustilaisuuteen.
Presidentti Svinhufvudin mukaan nimettiin jo vuonna 1934 Naantalissa sijaitseva Ukko-Pekan silta. Myöhemmin 1950- ja 1960-luvuilla Helsingissä nimettiin Svinhufvudintie ja Svinhufvudin puisto. Lahdessa on Svinhufvudinkatu, Anjalankoskella, Heinolassa, Tuusulassa ja Ylivieskassa on Ukko-Pekantie sekä Taavetissa Ukko-Pekankaari.
Presidentti Svinhufvudin kotipaikka Luumäen Kotkaniemestä tuli vuonna 1999 valtion omistama ja museoviraston hallinnoima kotimuseo. Paikka oli ollut ennen sitä P. E. Svinhufvudin pojan ja pojanpojan perheen omistuksessa. Valtio, Luumäen kunta ja P. E. Svinhufvudin muistosäätiö ovat etsineet vuodesta 2010 säätiöpohjaista mallia Kotkaniemen museon ylläpidon järjestämiseksi.
Kefiiri
thumb|250px|Kefiirinsiementä
Kefiiri on alun perin Kaukasukselta ja Tiibetistä kotoisin oleva maitojuoma. Se valmistetaan lisäämällä lehmän- tai vuohenmaitoon kefiirinsiementä aikaisemmasta kefiirierästä ja antamalla juoman käydä.
Suomessa kefiiriä valmistaa ja markkinoi Valio. Jotkut yksityiset henkilöt jakavat myös Suomessa ja muissa maissa omaa kefiirinsiementään uusille kasvattajille.
Kefiirin valmistaminen
Kefiirinsiemen on sienimäistä, kukkakaalia muistuttavaa kasvustoa, joka sisältää bakteereita ja hiivoja. Usein käytettyjä ovat Lactobacillus acidophilus ja Saccharomyces kefir, mutta hiivojen ja bakteerien yhdistelmä vaihtelee viljelmästä toiseen. Siemen pannaan tölkkiin, joka täytetään maidolla – ei kuitenkaan aivan täyteen, mikäli kansi on tiivis, sillä käymisprosessissa vapautuu hiilidioksidia. Kefiirierän annetaan hautua huoneenlämpötilassa vuorokauden verran tai kauemmin, jolloin se joutuu käymistilaan. Näin saatu juoma on hapanta ja hiukan alkoholipitoista (0–2 %). Paksuus on jogurtin luokkaa, mutta sitä voidaan vaihdella valmistusaikaa, lämpötilaa ja siemenen määrää muuttamalla.
Raemaisen kefiirinsiemenen voi helposti erottaa valmiin juoman pinnalta uutta viljelmää varten. Jotkut suosittelevat, että siemen pitäisi pestä vedellä valmistuserien välissä, toiset eivät. Siemen kasvaa käyttökerrasta toiseen, joten lopulta viljelmän voi jakaa kahteen osaan. Sitä voi säilyttää jonkin aikaa jääkaapissa, mikäli haluaa pitää taukoa kefiirin valmistamisesta.
Høstmørke
Høstmørke on Isengardin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1995.
Ampiaishämähäkki
Ampiaishämähäkki (Argiope bruennichi) on ristihämähäkkien heimoon kuuluva suurikokoinen ja värikäs hämähäkkilaji, jota on 2000-luvun alussa tavattu myös Suomessa.
Martin Berg
Martin Rafael Berg (7. kesäkuuta 1894 Kruunupyy – 12. elokuuta 1985 Vaasa) oli suomalainen jääkärieversti. Hän oli ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa sotilaskoulutuksen saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän toimi Suomen sisällissodassa muun muassa komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa. Myöhemmin hän toimi talvi- ja jatkosodassa rykmentin komentajana.
Ampiaishämähäkki
Ulkonäkö ja koko
Nuorina sukupuolet ovat lähes samannäköiset, mutta aikuisilla sukupuolten välinen kokoero on poikkeuksellisen suuri: naaras on yli kolme kertaa niin pitkä kuin koiras. Koiras jää alle kuuden millimetrin mittaiseksi, kun taas täysikasvuisen naaraan ruumis on 14–17 millimetriä pitkä ja sen jalkojen kärkiväli voi olla lähes kymmenen senttimetriä. Varsinkin munia kantavan naaraan takaruumis voi loppukesällä ja syksyllä olla huomattavan kookas.
Martin Berg
Perhe ja opinnot
Hänen vanhempansa olivat rovasti Karl Johan Berg ja Maria Katarina Olander. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Elsa Maria Weckmanin o.s. Baeckman kanssa.
Berg kirjoitti ylioppilaaksi Kokkolan ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1914 ja liittyi Vaasalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa ja filosofisen tiedekunnan maatalous-metsätieteellisellä osastolla vuosina 1914–1915. Hän suoritti hyökkäysvaunukurssin vuonna 1922 ja jalkaväkiupseerien tykistökurssin vuonna 1923 sekä Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuosina 1925–1926. Sotakorkeakoulun yleisen osaston hän suoritti vuosina 1935–1936.
Jääkäriaika
thumb|300px|Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania Berg liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin 27. Jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti vuonna 1917 Libaussa järjestetyn sotakoulun A-kurssin.
Suomen sisällissota
Berg astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 27. huhtikuuta 1918 alkaen 3. jääkäripataljoonan 3. komppanian päälliköksi. Sisällissodassa hän johti joukkonsa taisteluihin Lempäälässä, Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika
Berg määrättiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoisen kaartin 1. komppanian päälliköksi, josta hänet komennettiin 25. tammikuuta 1919 Kadettikouluun, missä hän toimi harjoitusupseerina ja kadettikomppanian sekä aktiiviupseerikurssien komppanianpäällikkönä. Hänet siirrettiin 15. syyskuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmentin I pataljoonan komentajaksi ja edelleen 20. huhtikuuta 1921 alkaen Tampereen rykmentin II pataljoonan komentajaksi ja 29. kesäkuuta 1928 alkaen rykmentinkomentajan apulaiseksi sekä 1. heinäkuuta 1933 alkaen Lahden sotilaspiirin päälliköksi. Berg hoiti myös lyhyitä aikoja Tampereen rykmentin komentajan tehtäviä vuosina 1932–1933.
Talvi- ja jatkosota
Talvisotaan Berg osallistui Osasto Bergin komentajana osallistuen taisteluihin Karjalankannaksella ja myöhemmin Jalkaväkirykmentti 9:n komentajana osallistuen taisteluihin Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin Vaasan suojeluskuntapiirin päälliköksi. Jatkosodan syttyessä hänet komennettiin Jalkaväkirykmentti 61:n komentajaksi, jonka komentajana osallistui Itä-Karjalan taisteluihin. Taisteluiden jälkeen hänet siirrettiin päälliköksi Jalkaväen koulutuskeskus 4:ään ja edelleen Jalkaväen koulutuskeskus 11:een. Vaasan sotilasläänin komentajaksi hänet nimitettiin vuonna 1942 ja jo samana vuonna Kaakkois-Suomen sotilasläänin komentajaksi, missä tehtävässä hän olikin sodan päättymiseen saakka.
Sotien jälkeinen aika
Berg toimi sotien jälkeen Vaasan sotilaspiirin komentajana, josta tehtävästä hän erosi vakinaisesta palveluksesta vuonna 1945 ja siirtyi osastopäälliköksi ja apulaisjohtajaksi Ab Pälsindustrille, josta hän siirtyi Bryggnads Ab:n palvelukseen, josta siirtyi vuonna 1949 toimitusjohtajaksi Oy Ra-Wood Ab:lle, kunnes sai vuonna 1955 Vaasan lyseon ruotsinkielen lehtorin viran, josta hän siirtyi suomen kielen tuntiopettajaksi tekniseen kouluun, ollen tehtävässä vuoteen 1959 saakka. Hänet on haudattu Vaasaan.
Adios amigo
Adios amigo on Lea Lavenin vuonna 1997 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut Fazer Records.
Ampiaishämähäkki
Levinneisyys
Ampiaishämähäkkiä tavataan Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja osissa Aasiaa. Laji on viime vuosikymmeninä levinnyt monille uusille alueille varsinkin Euroopassa: aiemmin sitä tavattiin lähinnä Välimeren maissa, mutta nykyään sen levinneisyys ulottuu Viroon ja Pohjoismaihin asti. Tanskassa laji on jo melko yleinen koko maassa, ja Ruotsissakin se on levinnyt nopeasti vuonna 1989 tehdyn ensihavainnon jälkeen. Norjassa laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2004. Nopea leviäminen selittynee sillä, että pienet poikaset voivat liitää tuulen mukana jopa satoja kilometrejä. Vaikutusta arvellaan olevan myös kasvukauden pitenemisellä ja lämpösummien nousulla.
Havainnot Suomessa
Ampiaishämähäkistä on tehty Suomessa vain muutama havainto. Ensimmäinen varmistettu havainto tehtiin vuonna 2005 Vantaalla, mutta se saatiin määritetyksi vasta vuonna 2007. Kesällä 2009 Hirvensalmelta löydettiin samasta paikasta kaksi ampiaishämähäkkiä. Elokuussa 2010 yksi yksilö löydettiin Seinäjoen Huhtalasta, kaupungin keskustan tuntumasta. Tämä oli pohjoisin havainto lajista koko Euroopassa. Kesällä 2011 yksittäisiä ampiaishämähäkkejä havaittiin useilla paikkakunnilla, kuten Hankoniemellä ja Kangasalla. Ampiaishämähäkit ovat kulkeutuneet Suomeen todennäköisesti eteläisemmästä Europpasta, liitämällä seittirihman varassa ja ilmavirtausten mukana Suomenlahden yli. Kaikki Ruotsissa ja Suomessa havaitut ampiaishämähäkit ovat olleet naaraita. Lajin ei tiedetä vielä lisääntyneen Suomessa luonnonvaraisena.
Elinympäristö
Ampiaishämähäkki pystyy elämään monenlaisissa ympäristöissä. Ruotsissa lajin tyypillisimpiä elinpaikkoja ovat aurinkoiset hiekkarannat ja muut hiekkaiset maat, avoimet ja epätasaiset laidunmaat, niityt, heinikot, suot, tienlaidat ja metsänreunat yleensä veden lähellä. Suomessa lajia on tavattu pelloilla, niityillä, hakkuuaukeilla ja puutarhoissa. Se elää yleensä kosteassa heinävaltaisessa aluskasvillisuudessa ja matalissa pensaikoissa. Hämähäkki vaatii epätasaista kasvillisuutta, jotta se voi kutoa ison ja pystysuoran verkkonsa.
Käyttäytyminen ja ravinto
Häirittäessä ampiaishämähäkki ensin värisyttää verkkoaan ja pudottautuu sitten maahan. Verkon heiluttamisen tarkoituksena saattaa olla saalistajan pelottelu: huojuva seitti valkoisine vahvikkeineen voi muistuttaa jotakin suurta eläintä.
Kefiiri
Terveysvaikutukset
Kefiiriä on käytetty muun muassa tuberkuloosin hoitoon, ja sen väitetään hoitavan lukuisia sairauksia, pidentävän elinikää ja olevan hyväksi ruoansulatukselle. Euroopan elintarviketurvallisuusviraston mukaan ei ole kuitenkaan olemassa niin vahvaa tieteellistä näyttöä, että kefiiriä tai muita hapanmaitovalmisteita voisi pitää terveyttä edistävinä elintarvikkeina.
Eräästä 2000-luvun puolivälissä julkaistusta hiiritutkimuksesta on saatu viitteitä siitä, että maidosta tai soijajuomasta valmistettu kefiiri olisi terveellisempää kuin maito tai soijajuoma, sillä kefiirillä ruokittujen hiirten verestä löytyi vähemmän allergisia reaktioita välittävää immunoglobuliini G1:tä kuin maidolla tai soijajoumalla ruokittujen hiirten verestä. Kefiirillä ruokittujen hiirten veressä oli jopa kolme kertaa vähemmän pikkulasten muna-allergiaan liitettyä ovalbumiiniproteiiniin reagoivaa IgE:tä. Kefiirillä ruokittujen hiirten ulosteista löytyi lisäksi jonkin verran vähemmän haitallista Clostridium perfringens -bakteeria. Tulos saattaa viitata siihen, että kefiiri vähentää muna-allergiaa ja suoliston Clostridium perfringens -bakteereja taikka siihen, että maito lisää muna-allergiaa ja suoliston Clostridium perfringens -bakteereja.
Historia
Kefiiriä on valmistettu tuhansia vuosia Kaukasuksella lehmän- ja vuohennahkaisissa säkeissä. Uutta maitoa lisättiin viljelmään sitä mukaa, kun valmista kefiiriä juotiin. Legendan mukaan kefiirinsiemen oli profeetta Muhammadin lahja seudun asukkaille. Paikalliset vartioivat juomaa mustasukkaisesti, jotta se ei menettäisi parantavaa voimaansa. Marco Polo tutustui vastaavanlaiseen maitojuomaan matkoillaan.
Yleisvenäläinen näyttelykeskus
thumb|275px|right|Keskuspaviljonki thumb|275px|Näkymä alueelle Kosmos-hotellista Yleisvenäläinen näyttelykeskus (ВВЦ, VVTs, tunnetaan myös vanhalla nimellä VDNH) on näyttelykeskus Moskovan pohjoisosassa Venäjällä. Alue sisältää 400 rakennusta ja paviljonkia.
Historia
Yleisvenäläinen näyttelykeskus perustettiin vuonna 1935 nimellä Yleisliittolainen maatalousnäyttely. Ensimmäinen vuosittainen näyttely pidettiin vuonna 1939, minkä jälkeen keskus piti sulkea sodan takia. Keskus aukesi uudelleen vuonna 1954 nimellä Kansantalouden saavutusten näyttely (, ВДНХ/VDNH). Tarkoitus oli esitellä maan parhaimmat aikaansaannokset teollisuudessa, tieteessä ja maataloudessa.
Yksi näyttelyn tunnetuimpia kohteita on Vera Muhinan patsas Työläinen ja kolhoosinainen, jota restauroitiin vuosina 2003–2009 ja joka palautettiin paikalleen marraskuussa 2009.
Vuonna 1989 keskuksessa oli 82 paviljonkia eri aihealueille, kuten Avaruuspaviljonki (1966), jossa voi muun muassa nähdä Sputnik-satelliitin, Atomienergiapaviljonki (1954) ja Neuvostoliittolainen kulttuuripaviljonki (1964).
Nykyään
Vuonna 1992 keskus sai nykyisen nimensä, vaikka nimi VDNH esiintyy yhä metroaseman nimessä. Nykyisin keskuksessa pidetään joitakin satoja näyttelyitä vuodessa, joista kolmasosa on kansainvälisiä. Alueella myydään myös kaikkea käsitöistä kodinkoneisiin ja huonekaluihin. Näyttelytoiminnan lisäksi alue houkuttelee myös muita kävijöitä ja turisteja, siellä sijaitsee myös ravintoloita ja Euroopan kolmanneksi suurin maailmanpyörä.
Aiheesta muualla
55.82972°N, 37.63222°W
Sukeltajaliitto
Sukeltajaliitto ry on vuonna 1956 perustettu suomalaisten sukellusseurojen kattojärjestö. Sukelluseuroja on Suomessa 143 ja niissä on noin 8 000 jäsentä (2021). Sukeltajaliitto toimii sukellusharrastuksen edunvalvojana Suomessa, kouluttaa sukelluskouluttajia ja -ohjaajia sekä julkaisee Sukeltaja-lehteä.
Historia
Sukeltajaliiton perustava kokous pidettiin Helsingissä 5.8.1956. Liitto perustettiin ennen kuin yhtäkään rekisteröityä sukellusseuraa oli olemassa. Sukeltajaliiton alkuperäinen nimi oli Urheilusukeltajain Liitto ry. Nimi muutettiin vuonna 1965 Suomen Urheilusukeltajain Liitoksi ja vuonna 2004 nykyiseen muotoonsa.
Elokuussa 1956 perustettiin Helsinkiin Suomen ensimmäinen sukellusseura, Sammakkokerho, josta tuli Sukeltajaliiton ensimmäinen jäsen. Seura muutti nimensä samana vuonna muotoon Vedenalainen Kerho Barracuda ja vuonna 1957 Urheilusukeltajat ry:ksi.
Sal (joki)
Sal on Donin sivujoki Etelä-Venäjällä Kalmukian tasavallassa ja Rostovin alueella. Sal saa alkunsa Kalmukian länsiosasta ja laskee Doniin lähellä Semikarakorskin kaupunkia Rostovin alueella.
Sukeltajaliitto
Historia
Urheilusukeltajat ry oli pitkään Liiton ainoa rekisteröity jäsen. Ensimmäisten vuosien toiminnassa ei tehty suurta eroa Liiton ja sen ainoan jäsenseuran välillä. Aktiivit toimihenkilöt olivat samoja.
Hallinto
Sukeltajaliiton ylintä päätäntävaltaa käyttää vuosikokous, joita järjestetään vuosittain kaksi, toinen huhtikuussa ja toinen lokakuussa. Toimeenpanovaltaa käyttää hallitus, jonka alaisuudessa toimii Sukeltajaliiton toimisto Pitäjänmäellä Helsingissä. Liitolla on useita valiokuntia, jotka vastaavat eri sukelluslajien toiminnan järjestämisestä.
Talous
Sukeltajaliiton toimintaa rahoitetaan jäsenmaksuilla, koulutustoiminnasta saaduilla tuloilla, toiminnan osallistumismaksuilla sekä Opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämällä avustuksella.
Toiminta
Sukeltajaliitto järjestää toimintaa seuraavissa lajeissa:
Kansainvälinen toiminta
Sukeltajaliitto on täysivaltaisena jäsenenä kansallisten sukellusliittojen kattojärjestössä CMAS:ssa, CMAS Europessa, AIDA Internationalissa ja Euroopassa toimivien harrastussukellusorganisaatioiden järjestössä EUF:ssa.
Sukeltajaliitto tekee yhteistyötä pohjoismaisten liittojen kanssa ja seuraa alan kansainvälistä kehitystä osallistumalla kansainvälisiin tapahtumiin.
Nakhon Ratchasima (provinssi)
Nakhon Ratchasiman provinssi on yksi Thaimaan provinsseista (changwat). Se sijaitsee maan koillisosassa Isanin alueella ja sen naapuriprovinssit ovat Chaiyaphum, Khon Kaen, Buriram, Sa Kaeo, Prachinburi, Nakhon Nayok, Saraburi ja Lopburi. Provinssin pinta-ala on 20 494 neliökilometriä ja siellä on arviolta 2 492 300 asukasta (vuonna 2017).
Nakhon Ratchasima sijaitsee maantieteellisesti Koratin laakiolla, jonka erottaa keskisestä Thaimaasta Phetchabunin vuorijono. Provinssin pääkaupunki on Muang Nakhon Ratchasima, joka tunnetaan myös nimellä Korat.
Nähtävyydet
Noin 14 kilometriä koilliseen Nakhon Ratchasimasta sijaitsee Wat Prasat Phanom Wanin pyhikkö 1200-luvulta. Paikalla oli alun perin hindujumala Shivalle omistettu temppeli; sinne rakennettiin buddhalaistemppeli ensimmäisen kerran Ayutthaya-aikakaudella. Nykyään paikalla on uudemmalta ajalta peräisin olevia kullattuja Buddhapatsaita.
Noin 37 kilometriä länteen Nakhon Ratchasimasta sijaitsee khmerien aikakauden temppeli Wat Prasat Hin Noen Ku, jossa on veistoksin koristeltu neliömäinen terassi 1100-luvulta.
Rivien välistä
Rivien välistä on rap-yhtye Urbaanilegendan 15. syyskuuta 2004 julkaistu debyyttialbumi. Sen julkaisivat 2Fly Entertainment ja Playground Music Scandinavia. Levyltä julkaistiin singlet "Päästä irti" sekä "Polttaa polttaa".
Kunai
thumb|210px|Kunai Kunai on 1500-luvun japanilainen heittopiikkiä muistuttava teräase. Se kehittyi kaivamiseen tarkoitetusta työkalusta (hori-hori, japanilainen puutarhaveitsen ja istutuslapion yhdistelmä) ja muotonsa vuoksi soveltuu myös käytettäväksi tikarin lailla. Kunain pituus oli tyypillisesti noin 40 cm, mutta saattoi kuitenkin vaihdella 18 senttimetristä 48 senttimetriin.
Japanilaisessa populaarikulttuurissa kunaista on tullut stereotyyppisesti erityisesti ninjojen käyttämä ase. Sen reunat ovat molemmilta puolilta terävät.
Avainviulu
pienoiskuva|Avainviulu pienoiskuva|Italialainen Marco Ambrosini soittaa avainviulua (Annette Osann).
Avainviulu on vanha ruotsalainen jousisoitin. Siinä on yleensä 16 kieltä. Niistä neljää soitetaan ja muut ovat resonanssikieliä. Soittimessa on tyypillisesti kolmessa rivissä kaikkiaan 37 puista avainta, mutta sitä tehdään myös nelirivisenä. Avainviulua voi luonnehtia perinteisen viulun ja kampiliiran välimuodoksi. Se on Ruotsin kansallissoitin.
Historiaa
Tunnetuin nykyajan avainviulisti oli Eric Sahlström (1912–1986). Hänen nimeään kantavassa Eric Sahlström -instituutissa opetetaan avainviulun soittoa. 1900-luvun alkupuoliskolla soittimen harrastus tyrehtyi, mutta 1960- ja 1970-luvuilla se virisi uudelleen.
Mark Hughes (jalkapalloilija)
Mark Hughes (s. 1. marraskuuta 1963) on walesilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana
Kesällä 1986 Hughes myytiin yllättäen kahdella miljoonalla punnalla FC Barcelonaan. Barcan silloinen päävalmentaja Terry Venables toivoi Hughesista kärkiparia Gary Linekerille, mutta walesilainen epäonnistui täysin Espanjassa ja teki kauden aikana vain neljä maalia. Se maksoi työpaikan päävalmentaja Venablesille ja Hughes lainattiin FC Bayern Müncheniin kaudeksi 1987–1988.
Hughes nousi myös Chelseassa avainpelaajien joukkoon. Hän muodosti tehokkaan kärkiparin yhdessä Gianfranco Zolan kanssa ja syrjäytti Gianluca Viallin vaihtopenkille. Hughes oli omalla panoksellaan johdattamassa Ruud Gullitin luotsaaman Chelsean FA Cupin ja Cup-voittajien Cupin mestariksi 1998. Edustettuaan lontoolaisseuraa kolme kautta, pelattuaan 123 ottelua ja tehtyään 39 maalia 35-vuotias walesilainen siirtyi Southamptoniin heinäkuussa 1998.
Southamptonissa Hughesin maalivainu ei ollut entisellään ja hän putosi keskikentälle. Kokemuksellaan hän kuitenkin rauhoitti Sotonin peliä ja seura onnistui pysymään Valioliigassa. Kahden kauden aikana veteraani onnistui maalinteossa vain kahdesti – tulevaa seuraansa Blackburn Roversia vastaan sekä Ruud Gullitin kohtaloksi koituneessa ottelussa Newcastle Unitedia vastaan.