cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heikki Silvennoinen
Heikki Johannes Silvennoinen (s. 27. huhtikuuta 1954 Kiviapaja, Sääminki ), lempinimeltään Kangasalan Clapton, on suomalainen kitaristi, laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Silvennoinen tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Kummeli, joka alkoi vuonna 1991. Kummeli-sketsiviihdesarjassa hän on mukana sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana.
Heikki Silvennoinen omistaa oman tuotantoyhtiön Pirkka-Hämeen Apina & Gorilla Oy. Timo Kahilaisen kanssa hän omistaa Kummeli-tuotantojen takana olevan Porkkana Ryhmä Oy:n. Porkkana Ryhmä Oy on televisiotuotantojen lisäksi tuottanut mainoselokuvia.
Ura
Varhaisvaiheet
Heikki Silvennoinen sai kolmevuotislahjaksi punaisen lelukitaran. Ensimmäisen akustisen Landola-merkkisen kitaran hän sai isältään 13-vuotiaana. Silvennoinen sahasi Landolan kahtia ja yritti tehdä siitä sähkökitaran. Äiti osti sittemmin pojalle Kent-merkkisen kitaran. Äiti ja isoäiti kannustivat Heikkiä kitaransoittamiseen.
Tabula Rasa
Tabula Rasa pääsi vuonna 1973 lämmittelemään Wigwamia ja teki sen jälkeen kaksi albumia Love Recordsille studiossa Tukholmassa. Näihin aikoihin alkoi yleisestikin Suomirockin ja Manserockin nousu. Tabula Rasa kuitenkin hajosi 1977 elämänkatsomuksellisiin ristiriitoihin.
Tabula Rasan jälkeen hän on toiminut tuottajana useiden eri artistien levyillä vuosien varrella. Äänittäjän ammattitaidon hän hankki 1970-luvun lopulla Tampereen Kyttälänkadun kellarissa sijainneessa studiossa.
1990-luku
1990-luvun alussa Silvennoinen julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa itseironisesti nimettynä Mature And Cool. Se sisälsi hänen omia kappaleitaan ja cover-version Creamin tunnetuksi tekemästä, Blind Willie Reynoldsin kappaleesta ”Outside Woman Blues”. Silvennoisen toinen levy ”Bobcat” ilmestyi vuonna 1997. Sen tunnetuimpia raitoja olivat hänen oma kappaleensa ”Sun Don’t You Shine” sekä Jimi Hendrixin säveltämä kappale ”Fire”.
Vuodesta 1993 Silvennoisen kitarana on ollut Matti Nevalaisen tekemä Flying Finn -merkkinen sähkökitara.
Seuraava levy, “Sweet Surrender”, ilmestyi kahden vuoden päästä 1999.
2000-luku
Vuonna 2000 Silvennoinen julkaisi omalla levymerkillään ”Blues Blue Sky” -levyn, jossa hän versioi tuttuja blues-klassikoita. Vuoden 2003 albumilla “Miehet kaatuu” Silvennoinen laulaa ensimmäistä kertaa suomeksi. Viimeisin Heikki Silvennoisen albumi on vuonna 2010 julkaistu "Peace of Mind", jolla laulukieli on palannut englanniksi. Rumban haastattelussa 2014 Silvennoinen puhuu suhteestaan bluesiin seuraavasti:
Kummeli
Kummeli-televisiosarja syntyi alun perin kokeiluvideon perusteella yhdessä Olli Keskisen kanssa. Silvennoisella oli ryhmässä eniten erilaisia roolihahmoja (esimerkiksi paikallisradiotoimittaja Mauno Ahonen, Martti Mielikäinen, metallimies Matti Näsä, puutyön opettaja Harri ”Höylä” Soikkeli, hevikitaristi Pertti “Speedy” Keinonen, urheiluvalmentaja Raimo Vormisto, Jankon Betonin toimitusjohtaja ja ohjeistamispäällikkö Jaakko Parantainen).
Sketseissä hänet nähtiin erityisesti Timo Kahilaisen aisaparina. Silvennoinen arvioi sarjan suosion johtuneen siitä, että Suomessa oli siihen aikaan tilausta “pöhköhuumorille”. Helsingin Sanomien haastattelussa 2014 hän sanoi rooleistaan seuraavaa:
1990-luvulla Kummelin suosion ollessa suurimmillaan, Silvennoista hämmästytti se, että valtaosalla sen katsojista ei ollut aavistustakaan hänen kitaristinkyvyistään. Kummeli on jatkanut olemassaoloaan elokuvien ja televisio-ohjelmien muodossa ja Silvennoinen on ollut mukana keskeisenä hahmona ryhmän kaikissa vaiheissa. Paras Kummelisketsi on Silvennoisen mukaan ”Ladojen kokoontumisajot”, koska sen innoittamana ruvettiin pitämään oikeita Ladojen kokoontumisajoja.
Silvennoinen on myös sanonut, että hän on saanut parhaat Teosto-tulonsa Kummeli-hahmo Matti Näsän kappaleesta “Jumankauta juu nääs päivää”, joka on hänen mukaansa ”sävelletty, sanoitettu, sovitettu ja varmaan nauhoitettukin 20 minuutissa”.
Huolimatta suosiosta Silvennoinen on kuitenkin vielä 1990-luvun puolivälin jälkeen ansainnut rahaa talonmiehen töitä tekemällä.
2000-luku
2000-luvun alussa perustettiin Suomi-bluesin “superyhtye” SF-Blues. Se alkoi Silvennoisen, Pepe Ahlqvistin ja Dave Lindholmin yhteisprojektina, jossa bassoa soitti Mikko Löytty ja rumpuja Jani Auvinen. He tekivät yhdessä levyn, jossa oli noin kolmasosa kunkin johtohahmon sävellyksiä. SF-Blues kiersi Suomea yli 40 keikan verran vuonna 2002. Seuraavana vuonna Lindholmin paikalle tuli Erja Lyytinen ja SF-Blues alkoi toimia Silvennoisen ja Ahlqvistin yhtyeenä, johon kutsutaan vuorollaan aina uudet vierailijat.
2010-luku
Valkeakoskelaisen poliisikomisario Otso Kontion hahmoa Heikki Silvennoinen esitti 2018 lähtien Heikki Vihisen kanssa käsikirjoittamassaan komediasarjassa Kontio & Parmas. Sarjasta on tekeillä myös elokuva vuodeksi 2022.
Yksityiselämä
Silvennoinen on ollut naimisissa kaksi kertaa ja hänellä on viisi lasta. Avioliitto Tiina Keskisen, Olli Keskisen isosiskon, kanssa solmittiin 1983. Avioliitosta Tiina "Toni" Lähteenmäen kanssa 1998–2008 hänellä on kaksi poikaa.
Helsingin Sanomien 60-vuotishaastattelussa vuonna 2014 Silvennoinen kertoi olleensa raittiina jo 20 vuotta:
Filmografia
¹ myös käsikirjoittajana, ² säveltäjänä
¹ myös käsikirjoittajana, ² tuottajana, ³ säveltäjänä
Nehalennia
pienoiskuva|Nehalennialle pyhitetty alttari. Nehalennia on kelttiläinen ja germaaninen merenkävijöiden ja hedelmällisyyden jumalatar, jota on palvottu nykyisten Alankomaiden ja Belgian alueella. Jumalattarelle omistetut pyhäköt olivat vauraita, ja niistä on säilynyt useita alttareita. Useimmat hänen palvojistaan olivat merenkulkijoita ja kauppiaita, jotka rukoilivat turvallista merimatkaa. Nehalennialle jätettyjen rukousten ja omistuskirjoitusten mukaan rukoilijoissa oli niin kelttejä, germaaneja kuin rooman kansalaisiakin. Nehalennian nimen merkitys on epäselvä, mutta se saattaa tarkoittaa "Johtaja" tai "Ruorinainen". Jumalattareen on liitetty merellistä symboliikkaa: hän voi esimerkiksi seisoa laivan keulassa, airo tai köysi kädessä. Nehalennia yhdistetään joskus myös delfiineihin ja roomalaiseen Neptunus-jumalaan.
Rytis Vaišvila
Rytis Vaišvila (s. 23. toukokuuta 1971 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja nykyinen KK Neptūnasin koripallovalmentaja.
Ura
Vaišvila aloitti ammattilaisuransa Atletas Kaunasissa vuonna 1990 ja edusti seuraa vuoteen 1996 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi BC Alytusiin, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Kaudeksi 1999–2000 Vaišvila siirtyi Torpan Poikiin. Vuodet 2000–2002 hän pelasi venäläisessä PBC Ural Greatissa. Myöhemmin urallaan Vaišvila edusti muun muassa latvialaista BK Skontoa sekä saksalaista DJK Würzburgia.
Vaišvila pelasi myös Liettuan maajoukkueessa, jonka mukana hän oli voittamassa olympiapronssia vuonna 1996. Hän pelasi olympialaisissa kuusi ottelua ja teki parhaassa ottelussaan seitsemän pistettä Yhdysvaltoja vastaan.
Pasi Saarela
Pasi Saarela (s. 24. elokuuta 1973 Laitila) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka edusti pääsarjassa pisimpään Rauman Lukkoa.
Saarela on pelannut Lukon lisäksi myös Porin Ässissä sekä Helsingin Jokereissa, jossa hän voitti kaudella 1998–1999 SM-liigan maalikuninkuuden 38 maalillaan ja saavutti pistepörssin toisen sijan 58 pisteellään. Kaudella 2004–2005 Saarela teki Lukon joukkueessa 31 maalia ja oli jälleen SM-liigan maalikuningas ja pistepörssin kakkonen 55 pisteellä. Seuraava kausi oli vähemmän loistava, ja Lukon vajottua SM-liigassa toiseksi viimeiseksi Saarela siirtyi jo helmikuussa Sveitsin SC Berniin ja HC Sierreen. Kauden 2006–2007 Saarela pelasi Ruotsin Leksandissa. Kauden 2007–2008 Saarela aloitti Porin Ässissä, josta siirtyi tammikuun lopulla takaisin Rauman Lukkoon. Saarela on toiminut Lukon liigajoukkueen kapteenina kausilla 2001–2002 ja 2008–2009. Hän on myös edustanut Suomen A-maajoukkuetta 28 maaottelun verran.
Heinäkuussa 2009 Rauman Lukko osti Pasi Saarelan sopimuksen ulos, minkä jälkeen Saarela päätti lopettaa uransa. Tämän jälkeen hän on toiminut Lukon C-juniorien päävalmentajana, ja joukkueeseen kuului hänen poikansa Aleksi Saarela, joka pelasi ensimmäisen ottelunsa SM-liigassa 16-vuotiaana helmikuussa 2013.
Robson da Silva
Robson Caetano da Silva (s. 4. syyskuuta 1964 Rio de Janeiro) on aktiiviuransa päättänyt brasilialainen pikajuoksija ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Da Silva saavutti Soulin olympialaisissa 1988 pronssia 200 metrillä Joe DeLoachin ja Carl Lewisin jälkeen ajalla 20,04. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi 100 metrin kilpailussa. Vuonna 1989 da Silva voitti 200 metriä sekä maailmancupissa Barcelonassa että universiadeissa Duisburgissa ja teki kauden parhaan ajan maailmassa, 19,96. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi samalla ajalla 20,49 pronssimitalisti Atlee Mahornin kanssa. Puolta lyhyemmällä matkalla hän sijoittui seitsemänneksi. Pan-Amerikan kisoissa Havannassa da Silva voitti kultaa sekä 100 että 200 metrillä.
Da Silva sijoittui Barcelonan olympialaisissa 1992 200 metrillä neljänneksi jäätyään mitalista 0,07 sekunnin päähän. Myöhemmin samana vuonna Havannassa hän voitti maailmancupissa kolmannen kerran peräkkäin 200 metrin kilpailun. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 da Silva selviytyi puolen ratakierroksen kilpailussa välieriin. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän sijoittui 200 metrillä jälleen kerran neljänneksi ajalla 20,21 jääden pronssista kolmen sadasosan päähän. Hän selvisi lisäksi 100 metrillä välieriin ja ankkuroi Brasilian pikaviestissä kuudenneksi.
Da Silva juoksi Atlantan olympialaisissa 1996 toisen osuuden Brasilian joukkueessa, joka saavutti pronssia 4 × 100 metrin viestissä ajalla 38,41. Seuraavana vuonna hän juoksi kolmannen osuuden Brasilian sijoittuessa kuudenneksi Ateenan MM-kisojen pikaviestissä.
Da Silva juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,00 Méxicossa heinäkuussa 1988 ja 200 metrin ennätyksensä 19,96 Brysselissä elokuussa 1989.
Dreams of the Black Earth
Dreams of the Black Earth on Throes of Dawnin toinen pitkäsoitto. Albumilla yhtye on ottanut askeleen Pakkasherra-albumin black metal-soundista tunnelmallisempaan ja melankolisempaan soundiin, eikä blast beatia kuulla enää ollenkaan. Levyllä on myös enemmän puhtaita vokaaleja kuin debyytillä.
Kappaleet
Sovitukset Throes of Dawn.
Sanoitukset Koivula.
Dmitri Ustinov
thumb|Dmitri Ustinov Dmitri Fjodorovitš Ustinov (, 30. lokakuuta (J: 17. lokakuuta) 1908 Samara – 20. joulukuuta 1984 Moskova) oli Neuvostoliiton puolustusministeri vuodesta 1976 kuolemaansa asti. Hän toimi Stalinin asettamana asevarustelun kansankomissaarina vuodesta 1941 alkaen.
Hän oli Neuvostoliiton varapääministeri vuodesta 1957 alkaen. Hän oli politbyroon kokelasjäsenenä vuodesta 1965. Varsinainen jäsenyys astui voimaan vasta, kun hänestä tuli puolustusministeri. Tuolloin hänet nimettiin Neuvostoliiton marsalkaksi vaikkei hänellä ollut lainkaan sotilastaustaa. Sen sijaan hänellä oli pitkä kokemus aseteollisuuden johdosta ja sotateollisuusministerinä toimimisesta 1941 alkaen.
Ustinov oli se henkilö, jonka hallinnon kautta Neuvostoliiton avaruusohjelman rahoitus kulki ja hän oli tätä kautta muun muassa Sputnikin menestyksen rahoittaja.
Kun Ustinov kuoli Iževskin kaupunki nimettiin hänen mukaansa, mutta jo Neuvostoliiton aikana kaupungin nimi muutettiin takaisin alkuperäiseksi.
Kaksi hänen pojistaan tunnettiin Neuvostoliiton johtavina lidar- ja mikroaalto- sekä tutka-asiantuntijoina.
Suomen ja Neuvostoliiton yhteiset sotaharjoitukset
Suomalaisissa tiedotusvälineissä Ustinovin vierailun todellista sisältöä ei käsitelty, mutta ulkomaisten lehtien Helsingissä olleet kirjeenvaihtajat kiinnittivät siihen suurta huomiota. Kun eräs alankomaalainen sanomalehti oli kirjoittanut, että Ustinov oli painostanut voimakkaasti Suomea neuvotteluihin yhteisistä sotaharjoituksista ja ettei vapaa maailma saanut jäädä asiassa välinpitämättömäksi, Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustaja J. Juhani Kortesalmi teki asiasta eduskuntakyselyn. Puolustusministeri Taisto Tähkämaa vastasi Suomen poliittisen johdon virallisen kannan mukaisesti, ettei Ustinov ollut tehnyt vierailullaan mitään ehdotuksia yhteisistä sotaharjoituksista ja valitti, että länsieurooppalaiset sanomalehdet olivat antaneet vääristellyn kuvan normaalista Suomen ja Neuvostoliiton keskinäiseen kanssakäymiseen liittyneestä vierailusta.
Vennolan I hallitus
Vennolan I hallitus työskenteli 15. elokuuta 1919 – 15. maaliskuuta 1920 213 päivän ajan. Järjestyksessään hallitus oli Suomen 5. hallitus. Vennolan I hallitus oli Juho Vennolan johtama, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen muodostama vähemmistöinen keskustahallitus ja ensimmäinen tasavallan presidentin nimittämä hallitus.
Lens
thumb|Artois’n yliopisto Lensissa Lens [] on 35 583 asukkaan (2006) kaupunkimainen kunta Pohjois-Ranskassa Pas-de-Calais’n departementissa. Se luetaan pikardinkielisiin paikkakuntiin. Se kuuluu 26 kunnan muodostamaan Lens-Lièvinin kaupunkikonglomeraattiin, jonka kokonaisasukasluku on noin 250 000.
Vennolan I hallitus
Juho Vennola, joka oli siviiliviraltaan kansantaloustieteen professori Helsingin yliopistossa, yritti aluksi muodostaa yleisporvarillisen enemmistöhallituksen edeltäjänsä Kaarlo Castrénin tavoin. Valtiomuototaistelun ja presidentinvaalin jättämät arvet eivät kuitenkaan olleet umpeutuneet ja Ruotsalainen kansanpuolue kieltäytyi tulemasta hallitukseen. Myös Kokoomus jäi Vennolan taivutteluista huolimatta oppositioon. Näin K. J. Ståhlbergin presidenttikauden ensimmäisestä hallituksesta tuli edeltäjäänsä nähden muutosten hallitus, vaikka presidentti ei toivonutkaan näin käyvän. Edellisen hallituksen ministereistä jatkoi entisessä tehtävässään ulkoministeri Rudolf Holsti.
Dmitri Ustinov
Suomen ja Neuvostoliiton yhteiset sotaharjoitukset
Tulkinnat yhteisiä sotaharjoituksia koskeneen aloitteen alkuperästä vaihtelevat. Silloinen Elinkeinoelämän valtuuskunnan toimitusjohtaja ja merkittävä ulkopoliittinen taustavaikuttaja Max Jakobson on katsonut, että ajatus oli lähtöisin Neuvostoliiton korkeimmasta sotilasjohdosta, kun taas silloisen ulkoministeriön alivaltiosihteerin Keijo Korhosen mielestä idean isä oli nimenomaan suurlähettiläs Vladimir Stepanov, joka oli käynyt Moskovassa juuri Ustinovin vierailun edellä. Jupakka vaikutti osaltaan siihen, että Neuvostoliitto vapautti Stepanovin tehtävistään kesällä 1979 ja nimitti hänen tilalleen Vladimir Sobolevin. Sekä Jakobson että Korhonen ovat pitäneet "tapaus Ustinovia" syksyn 1961 noottikriisin ohella Neuvostoliiton vakavimpana yrityksenä panna "YYA-mekanismi" käyntiin Suomen puolueettomuuspolitiikan horjuttamiseksi tai jopa romuttamiseksi.
Lens
Lens on kehittynyt hiilikaivoskeskuksena, ja alueella voi nähdä toiminnan tuloksena kaivannaisteollisuuden jätevuoria.
Vennolan I hallitus
Uusi hallitus joutui käsittelemään jo aikaisemmin kiistaa aiheuttanutta kysymystä sotaväen ylipäällikön viran haltijasta. Hallitus asettui kenraalimajuri Karl Fredrik Wilkmanin (Wilkama) kannalle, mikä merkitsi varovaisempaa ja vähemmän sotaisaa suhtautumista Venäjän sisällissotaan. Lokakuun lopussa 1919 hallitus torjui kenraali Nikolai Judenitšin ja Luoteis-Venäjän valkoisen hallituksen pyynnön hyökkäyksestä Petrogradiin. Hallituksen kantaan vaikutti se, että Venäjän valkoisen luoteisen rintaman komentaja amiraali Aleksandr Koltšak ei tunnustanut Suomen itsenäisyyttä.
Lens
Lensissa sijaitsee Artois’n yliopisto.
Lensissa pelaa kotiottelunsa muun muassa menestynyt jalkapallojoukkue RC Lens.
Jean Absil
thumb|Jean Absil Jean Absil (23. toukokuuta 1893 – 2. helmikuuta 1974) oli belgialainen säveltäjä ja urkuri. Hän toimi myös professorina Brysselin konservatoriossa.
Suurin osa Absilin musiikista on sävelletty pianolle. Pianokappaleidensa lisäksi Absil sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa.
Eksogeeniset prosessit
Eksogeeniset prosessit ovat luonnonmaantieteessä ja geomorfologiassa ulkosyntyisiä prosesseja, joissa energia on peräisin suoraan tai välillisesti Auringon säteilystä. Joissain prosesseissa mukana on myös painovoima.
Eksogeenisiin tapahtumiin kuuluvat rapautuminen sekä veden, tuulen ja jään aiheuttama eroosio sekä aineksen kulkeutuminen pois ja kasaantuminen toiseen paikkaan, jolloin muodostuu sedimenttiä. Maaperän sedimentoituessa syntyy sedimenttikiviä. Yleisempi seuraus rapautumisesta on pinnanmuotojen muuttuminen.
Rapautuminen
Rapautuminen voi olla fysikaalista tai kemiallista. Fysikaaliseen rapautumiseen kuuluvat auringon aiheuttama lämpörapautuminen sekä pakkasrapautuminen. Auringon lämmittäessä kallion pintaa kallion sisältämät mineraalit laajenevat. Kun nämä mineraalit laajenevat eri tahtiin, kallioon syntyy halkeamia. Kun sitten pakkasella näihin halkeamiin syntyy jäätä, tapahtuu pakkasrapautumista ja kallio rikkoontuu, jolloin syntyy suuria kivilohkareita.
Kemiallinen rapautuminen on enimmäkseen merieliöden, kuten simpukoiden ja korallien aiheuttamaa. Tarkemmin sanoen niiden kalkkia sisältävän kuoren jäännökset aiheuttavat rapautumista kalkkia sisältävistä kivilajeista muodostuville kallioille ilmaston ollessa lämmin ja kostea. Kun nämä tekijät ovat aiheuttaneet joitakin kemiallisia ilmiöitä, sadeveden vaikutuksesta kalkkikiviseen kallioon muodostuu onkaloita. Kemiallista rapautumista tapahtuu myös fysikaalisen rapautumisen jälkeen esimerkiksi suolaisen veden vaikutuksesta.
Rapautuminen voi olla myös biologista. Biologinen rapautuminen voi olla fysikaalista tai kemiallista. Kasvien juuret aiheuttavat fysikaalista rapautumista ja esimerkiksi jäkälien orgaaniset hapot aiheuttavat kemiallista rapautumista.
Eroosio
Eroosiota aiheuttaa jäätiköt, vesi, tuuli ja massaliikunnot. Jäätikkö aiheuttaa eroosiota liikkuessaan hitaasti ja sulaessaan. Vesi aiheuttaa eroosiota kuluttamalla ja kuljettamansa maa-aineksen välityksellä. Erittäin voimakasta vesieroosio on merten rannikoilla, joilla eroosio muovaa rannikkoa merkittävästi. Myös joet muovaavat jokiuomaa. Yläjuoksulla jokiuoma muodostuu jykkäpiirteisemmäksi kuin alajuoksulla, missä voi syntyä meandereita. Tuuli aiheuttaa eroosiota aavikoilla, missä tulen mukana lentävä hiekka kuluttaa aavikon keskellä olevia kallioita. Massaliikuntoja syntyy maanjäristysten yhteydessä, jolloin irtain maa-aines lähtee liikkeelle ja tätä kautta massaliikunnot voivat aiheuttaa eroosoita.
Palatium
thumb|200px|Rooman seitsemän kukkulaa. Palatium, mons Palatinus eli Palatinus-kukkula on keskeisin Rooman alkuperäisistä seitsemästä kukkulasta. Kukkula sijaitsee Colosseumin, Forum Romanumin ja Circus Maximuksen välissä. Kukkulalla on ollut asutusta jo noin vuodesta 1000 eaa.
Rooman tasavallan aikana (509 – noin 27 eaa.) alueesta kehittyi vaikutusvaltaisten sukujen asuinalue, ja keisariajalla keisarit rakensivat sinne palatsinsa. Sana palatsi on johdettu kukkulan nimestä. Kukkulalla on edelleen nähtävissä jäänteitä Augustuksen, Tiberiuksen ja Flaviusten keisarisuvun (Vespasianus, Titus ja Domitianus) rakennuttamista palatseista.
Uusin tutkimus on osoittanut, että massiivisen keisarillisen palatsin rakentaminen alkoi varsinaisesti keisari Vespasianuksen kaudella ensimmäisen vuosisadan lopulla jaa. Hänen poikansa Domitianus jatkoi ensimmäisen rakennusvaiheen toteuttamisen loppuun. Seuraavan merkittävän rakennusvaiheen toteuttivat keisarit Trajanus ja Hadrianus 100-luvun alussa jaa. Palatsi tuhoutui massiivisessa tulipalossa talvella 191-192 jaa. Palatsin uudelleenrakennuksesta ja laajentamisesta vastasi keisari Septimus Severus 100-200-lukujen taitteessa jaa.
Lähteet
41.88857°N, 12.48694°W
Nuevo Colombino
Nuevo Colombino avattiin 8. marraskuuta 2001, ja ensimmäinen ottelu oli samana päivänä pelattu Recreativo vastaan Newcastle United, joka päättyi kotijoukkueen 3–0-voittoon. Stadionilla pelataan myös vuosittainen Trofeo Colombino -turnaus, joka on perinteisesti järjestetty ennen Espanjan sarjakauden alkua.
Gullfoss
thumb|250px|Gullfoss Gullfoss on vesiputous Islannissa. Putous sijaitsee Hvítájoen mutkassa Etelä-Islannissa lähellä Langjökullin jäätikköä. Sen nimi tarkoittaa kultaista putousta. Sateiden ja jäätiköiltä sulavan veden ansiosta Gullfossin läpi on virrannut vettä enimmillään 2000 m³/s, jolloin se on hetkellisesti ollut Euroopan suurin vesiputous. Normaalisti Islannin pohjoisosassa sijaitseva Dettifoss on kuitenkin vesimäärältään Gullfossia suurempi.
Gullfoss on suosittu matkailukohde, sillä se sijaitsee lähellä Haukadalurin suihkuttavia kuumia lähteitä ja historiallista Þingvelliriä.
Putous muodostuu kahdesta erillisestä putouksesta, joiden korkeus on 11 ja 21 metriä.
Suomalaisten muinaiset jumalat
pienoiskuva|[[Seppo Ilmarinen|Ilmarista kuvaava veistos Helsingin Vanhan ylioppilastalon pääovella.|278x278px]] Suomalaisten muinaiset jumalat ovat suomalaiseen ja karjalaiseen muinaisuskontoon kuuluvia jumaluuksia ja henkiolentoja.
Bogra
Maantiede
thumb|vasen|Katukuvaa. Bogra sijaitsee Bangladeshin luoteisosassa Karatoyajoen varrella. Karatoya on suuremman Brahmaputran eli bangladeshilaisittain Jamunajoen sivujoki. Laajemmin Bogra on osa eteläistä Barindin aluetta.
Suomalaisten muinaiset jumalat
Muinaissuomalaisten ja karjalaisten palvomia olentoja olivat myös haltijat, joskaan kaikkia haltijoita ei palvottu. Haltijoista osa samaistetaan jumaliin, mutta osa haltijoista oli pahoja, heikkoja tai pienikokoisia. Joissain perinteissä myös vainajia palvottiin samaan tapaan kuin jumaluuksia ja haltijoita. Eri ympäristöjä ja elementtejä hallitsivat eri jumalat ja olennot. Esimerkiksi vedellä, metsällä, taivaalla ja maalla oli omat jumaluutensa ja haltijansa, joita palveli tai joiden elinpiirissä kuhisi lukuisien pienempien haltijaolentojen väkeä. Metsän kuningasta monet kutsuivat Tapioksi. Ilman ja ukkosen jumala oli monille Ukko.
Bogra
Historia
thumb|vasen|[[Mahasthangarh.]] Karatoya oli aikanaan assamilaisen Kamarupan kuningaskunnan ja Pundran raja. Myöhemmin aluetta hallitsivat Palan ja Senan valtakunnat. Lähellä sijaitsee Mahasthangarhin arkeologinen kohde.
Suomalaisten muinaiset jumalat
Suomalaisten alkuperäisestä muinaisuskosta tiedetään vähän. Kristinuskon levittäytyessä lännestä (katoliset) ja idästä (ortodoksit) Suomeen, vanhat jumaluudet joutuivat ahtaalle ja vähitellen unohduksiin. Kirjoitettua suomen kieltä ei ollut eivätkä kirkon työntekijät tai harvat muut oppineet juuri vaivautuneet merkitsemään muistiin piirteitä kansan vanhasta uskosta. Joitakin jumalien nimityksiä siirtyi henkilönimiin, kuten esim. Väinö, Ilmari, Jouko, Ahti, Kalevi, Mielikki, Rauni, Tapio, Tellervo ja Ukko. Tutkimuksessa ovat erittäin tärkeitä vertailukohteita muut suomensukuiset kansat, joista jotkin ovat kyenneet säilyttämään suomalaisia paremmin ja pitempään vanhoja uskomuksia ja tapoja. Myös paikannimistöstä voidaan saada jotain tietoja.
Bogra
Historia
Nykyisen Bogran alue päätyi lopulta osaksi Delhin sulttaanikuntaa. Paikalliset asukkaat kääntyivät ilmeisesti joukolla islamiin 1200-luvun aikana. Vuonna 1596 alueen valtasi suurmogulien alainen radža Man Singh. Man Singh perusti tukikohdakseen Shirpurin Bogran eteläpuolella. Itse Bograssa historiallisia kohteita ei ole kovin montaa. Bogran palatsi oli Čawdhari-suvun keskus.
Suomalaisten muinaiset jumalat
Lähteet muinaisista jumalista
pienoiskuva|[[Väinämöisen laulu -patsas kuvattuna Monreposin puistossa Viipurissa.]] Kristinuskon leviäminen Suomeen pyyhki jäljet sitä edeltäneistä uskomuksista. Nykypäiviin säilyneet tiedot suomalaisten muinaisista jumalista perustuvat 1800-luvulla aktiivisesti kerättyyn kansanrunouteen ja kansanperinteeseen sekä muutamiin vanhempiin kirjallisiin mainintoihin. Tietoja muinaisuskosta on saatu myös käräjäpöytäkirjoista, joissa kuvattiin noituudesta syytettyjen rituaaleja. Näin on saatu tietoa esimerkiksi Ukko ylijumalan palvonnasta Ukon vakat-nimisessä juhlassa.
Bogra
Historia
Bogran kunta perustettiin vuonna 1876. Sitä ovat hävittäneet useampaan otteeseen eri luonnonkatastrofit. Vuonna 1864 iski tuhoisa sykloni ja vuonna 1886 tuhoja aiheuttivat valtavat rankkasateet. Maanjäristyksiä oli vuosina 1885, 1888 ja 1897. Intian jaon yhteydessä vuonna 1947 Bograsta tuli osa Pakistaniin kuulunutta Itä-Bengalia. Nykyisin se on osa itsenäistä Bangladeshia. Syyskuussa 1977 paikalliset armeijan joukot yrittivät vallankaappausta tuolloista presidentti Ziaur Rahmania vastaan.
Suomalaisten muinaiset jumalat
Lähteet muinaisista jumalista
Tunnetuin lähde suomalaisten muinaisista jumalista on Mikael Agricolan käännöstyö Dauidin Psalttarin esipuheeseen liittämä "epäjumalien" luettelo vuodelta 1551. Luettelo koostuu 12 hämäläisestä eli länsisuomalaisesta ja 12 karjalaisesta eli itäsuomalaisesta jumalhahmosta. Akateemikko M. Haavio pyrki osoittamaan Karjalan jumalat -kirjassaan (1959), että jumalat joita uskonpuhdistaja nostaa esiin, eivät ole listassa sattumalta, vaan niitä yhdistää kansanomainen ajanlaskujärjestelmä eli toimeentulolle tärkeiden elinkeinojen maanviljelyn, karjanhoidon ja metsästyksen rytmi.
Bogra
Talous
Bogra on oman alueensa taloudellinen keskus, jonne kulkevat alueen maantie- ja rautatieyhteydet.
Suomalaisten muinaiset jumalat
Lähteet muinaisista jumalista
Agricola kuvaa Ukko ylijumalan kunniaksi pidettyjä Ukon vakka -riittejä eli rituaalista oluen juontia satoisuuden lisäämiseksi sekä tapaa viedä ruokauhreja haudoille, joissa "valitettiin, paruttiin ja itkettiin". Karjalaisten jumalten luetteloon sisältyvän Raunin "härskyminen" on tuottanut mytologian tutkijoille päänvaivaa 2000-luvulle asti. He ovat hakeneet selitystä esimerkiksi hieros gamos -perinteestä, jossa ihminen rituaalisesti yhtyy jumalalliseen. Tämän hypoteesin mukaan hieros gamos -traditio olisi sammunut uskonpuhdistuksen toteutuessa Pohjolassa. Samalla hävisi tietymättömiin suomalaisen talonpoikaiston tuntema käsitys pyhästä naiseudesta. Johonkin tällaiseen voi hyvinkin viitata Agricolan lause "...niin juopui piika että akka. Sitten paljon häpeää siellä tehtiin..." Vertailukohtia voi hakea myös antiikin kreikkalaisten Dionysos-juhlista ja roomalaisten bakkanaaleista.
Bogra
Väestö
Bogran asukasluku oli Bangladeshin vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 400 983. Vuonna 2001 vastaava lukema oli 210 038, vuonna 1981 68 749, vuonna 1974 47 154 ja vuonna 1951 25 303. Suurin osa kaupungin asukkaista on muslimeja. .
Suomalaisten muinaiset jumalat
Lähteet muinaisista jumalista
Agricolan luettelo ei ole ainoa laatuaan. Sigfridus Aronus Forsius kirjoitti 1500-luvun lopulla suomalaisista jumalista latinankielisen runon, joka kuitenkin katosi. Vuonna 1778 eräässä sanomalehdessä julkistettiin latinalainen runo, jonka uskotaan olevan aiemmin kadonnut Forsiuksen runo. Siinä esiintyvät pääosin samat jumalat kuin Agricolallakin. Forsiuksen arvellaan jäljitelleen Agricolaa, mutta Forsiuksen runossa on kuitenkin myös joitakin uskottavia tietoja, joita ei löydy Agricolan luettelosta.
Mikael Agricolan epäjumalien luettelo vuodelta 1551
"Epejumalat monet tesse / muinen palveltin cauan ja lesse. Neite cumarsit Hemelaiset / seke Miehet ette Naiset. Tapio Metzest Pydhyxet soi / ja Achti wedhest Caloja toi. Äinemöinen wirdhet tacoi / Rachkoi Cuun mustaxi jacoi. Lieckiö Rohot jwret ja puudh / hallitzi ja sencaltaiset mwdh. Ilmarinen Rauhan ja ilman tei / ja Matkamiehet edheswei. Turisas annoi Woiton Sodhast / Cratti murhen piti Tavarast. Tontu Honen menon hallitzi / quin Piru monda willitzi. ''Capeet mös heilde Cuun söit / Calevanpojat Nijttut ja mwdh löit.
''Waan Carjalaisten Nämet olit / Epejumalat cuin he rucolit. ''Rongoteus Ruista annoi / Pellonpecko Ohran casvon soi. ''Wirancannos Cauran caitzi / mutoin oltin Caurast paitzi. ''Egres hernet Pawudh Naurit loi / Caalit Linat ja Hamput edestoi. ''Köndös Huchtat ja Pellot teki / quin heiden Epeuskons näki. ''Ja quin Kevekylvö kylvettin / silloin ukon Malja jootijn. ''Sihen haetin ukon wacka / nin joopui Pica ette Acka. ''Sijtte paljo Häpie sielle techtin / quin seke cwltin ette nechtin. ''Quin Rauni Ukon Naini härsky / jalosti Ukoi pohjasti pärsky. ''Se sis annoi Ilman ja Wdhen Tulon / käkri se liseis Carjan casvon. ''Hiisi Metzeleist soi Woiton / Wedhen Eme wei calat vercon. ''Nyrckes Oravat annoi Metzast / Hittavanin toi Jenexet Pensast.
''Eikö se Cansa wimmattu ole / joca neite wsko ja rucole. ''Sihen Piru ja Syndi weti heite / Ette he cumarsit ja wskoit neite. ''Coolludhen hautijn Rooca wietin / joissa walitin parghutin ja idketin. ''Menningeiset mös heiden Wffrins sait / coska Lesket hoolit ja nait. Palveltin mös paljo muuta / Kivet Cannot Tädhet ja Cwuta."
Epäjumalien luettelo käännettynä nykysuomelle
"Epäjumalia monia tässä, / muinoin palveltiin kaukana ja läsnä. Näitä kumarsivat hämäläiset / sekä miehet että naiset. TAPIO metsästä pyydykset soi / ja AHTI vedestä kaloja toi. VÄINÄMÖINEN virret takoi, / RAHKO kuun mustaksi jakoi. LIEKKIÖ ruohot, juuret ja puut / hallitsi ja senkaltaiset muut. ILMARINEN rauhan ja ilman teki / ja matkamiehet edesvei. TURSAS antoi voiton sodasta, / KRATTI murheen piti tavarasta. TONTTU huoneen menon hallitsi, / kuin PIRU monta villitsi. ''KAPEET myös heiltä kuun söivät. / KALEVANPOJAT niityt ja muut löivät.
''Vaan karjalaisten nämä olivat / epäjumalat, joita he rukoilivat. ''RONGOTEUS ruista antoi, / PELLONPEKKO ohran kasvun soi. ''VIRANKANNOS kauran kaitsi, / muutoin oltiin kaurasta paitsi. ''ÄKRÄS herneet, pavut, nauriit loi, / kaalit, liinat ja hamput edestoi. ''KÖNTYS huhdat ja pellot teki, / kuin heidän epäuskonsa näki. ''Ja kun kevätkylvö kylvettiin, / silloin UKON malja juotiin. ''Siihen haettiin UKON vakka, / niin juopui piika ja akka. ''Sitten paljon häpeää siellä tehtiin, / kuin sekä kuultiin että nähtiin. ''Kun RAUNI UKON nainen härskyi, / jalosti UKKO pohjasta pärskyi. ''Se siis antoi ilman ja vedentulon. / KEKRI se lisäsi karjan kasvun. ''HIISI metsäläisistä soi voiton, / VEDENEMÄ vei kalat verkkoon. ''NYYRIKKI oravat antoi metsästä, / HITTAVAINEN toi jänikset pensaasta.
''Eikö se kansa vimmattu ole, / joka näitä uskoo ja rukoilee? ''Siihen PIRU ja synti veti heitä, / että he kumarsivat ja uskoivat näitä. ''Kuolleiden hautoihin ruokaa vietiin, / joissa valitettiin, paruttiin ja itkettiin. ''MENNINKÄISET myös heidän uhrinsa saivat, / koska lesket huolivat ja naivat. Palveltiin myös paljon muuta, / kiviä, kantoja, tähtiä ja kuuta."
Tarusankarit jumalina
Kalevalaisen runouden sankarit Ilmarinen ja Väinämöinen ovat olleet ainakin joissain yhteyksissä jumalan asemassa. Väinämöistä tiedetään palvotun ja hänen opetuksiaan pidetyn pyhinä. Ilmarinen muistuttaa taivaanjumalaa muun muassa siten, että hän on takonut taivaankannen, ja ollut iskemässä ensimmäistä tulta. Ilmarisen nimi voi myös olla sukua etäsukukielisten Inmar-taivaanjumalalle.
Väinämöinen, Ilmarinen ja Joukahainen ovat syntyneet jo ennen maailmaa, ja osallistuivat sen luomiseen. Näitä on myös pidetty toistensa veljeksinä.
Vainajien palvonta
Esivanhempia on pidetty arvossa, ja ainakin toisinaan palvottu. Esivanhemmasta on saattanut tulla paikallinen haltija tai suojelushenki.
Esivanhempien palvottuja henkiä olivat esimerkiksi syntyiset ja luonnot.
Helsingin seutukunta
Helsingin seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Siihen kuuluu seitsemäntoista kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus­järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 011. Se on kuitenkin eri asia kuin Helsingin seutu, johon Karkkila, Lohja ja Siuntio eivät kuulu.
Helsingin seutukunnan asukasluku on noin 1 597 000. Sen pinta-ala ilman merialueita on 5 456,5 neliökilometriä, josta maata on 5 121 km² ja sisävesiä 335,5 km². Seutukunnan asukastiheys (2017) on 298,7 asukasta neliökilometriä kohden.
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2022 tilanteen mukainen.
Honkolan koulu
Honkolan koulu on yksi Äänekosken kaupungin perusopetusta tarjoavista alakouluista. Honkolan koulu sijaitsee Äänekosken viheralueella, Honkolassa. Koulussa toimii luokat 1–6. Koulussa työskentelee kuusi opettajaa, kouluavustaja sekä erityisopettaja. Englannin kielen opettaja on yhteinen muiden viheralueiden koulujen kanssa. Koulussa on 87 oppilasta (2018).
Useimmista kyläkoulusta poiketen Honkolan koulun tulevaisuus näyttää valoisalta, sillä asukasmäärän Honkolan kylässä arvellaan kasvavan.
Historia
Koulu on perustettu jo 1920-luvulla ja koulurakennusta on sittemmin laajennettu ja korjattu useaan kertaan. Honkolan koulun vanha osa on rakennettu vuonna 1937. Vanha osa rakennettiin tulipalossa tuhoutuneen Honkolan vanhan puukoulun tilalle. Honkolan koulun vanha osa on luetteloitu museoviraston listassa osana Honkolan historiallista kylämaisemaa. Koulua laajennettiin vuonna 1987, jolloin rakennettiin mm. liikuntasali. Koulun oppilasmäärän kasvun ansiosta koulua laajennettiin myös 1997.
Koulu on kaksiosainen, toisella puolella työskentelee 1-2 luokat ja toisella 3-6 luokat.
Peter Sarsgaard
John Peter Sarsgaard (s. 7. maaliskuuta 1971 Scott Air Force Base, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura
Sarsgaard aloitti uransa vuonna 1995 näyttelemällä pienessä roolissa elokuvassa nimeltä Dead Man Walking. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Boys Don't Cry (1999), Shattered Glass (2003), Garden State (2004), Flightplan (2005) Merijalkaväen mies (2005), Ottolapsi (2009), Blue Jasmine (2013) ja Jackie (2016).
Yksityiselämä
Sarsgaard on seurustellut vuodesta 2002 lähtien näyttelijä Maggie Gyllenhaalin kanssa. He menivät kihloihin huhtikuussa 2006 ja avioituivat toukokuussa 2009. Pariskunnalle syntyi tytär lokakuussa 2006 ja huhtikuussa 2012.
Kansalaisuus
Historia
Kansalaisuus on historiallisesti lähtenyt kaupunkiyhteisön täysivaltaisesta jäsenyydestä, jota kansalaisuudella tarkoitettiin sekä antiikin aikana että keskiajalla ja sen jälkeenkin, oikeastaan vielä 1700-luvun loppuun saakka. Kansalaisuus ei pääsääntöisesti kuulunut suinkaan kaikille asukkaille, tai alamaisille, vaan kaupunkiyhteisön johtavalle luokalle. Tästä seuraavat indoeurooppalaisten kielten kansalaisuutta tarkoittavat sanat, jotka viittaavat kaupunkilaiseen.
Maiden, kuningaskuntien, jne, osalta ei asiaa kutsuttu kansalaisuudeksi, ennen kuin käytäntö vähitellen alkoi levitä Ranskan vallankumouksen tuloksena. Keski- ja uuden ajan kuningas- ja ruhtinaskunnissa poliittiseen vallankäyttöön osallistumaan oikeutettuja yhteiskuntaluokkia kutsuttiin säädyiksi, ja kaikkia asukkaita ja riippuvaisia yhteisnimityksellä alamaiset.
Ranskan vallankumous toi käyttöön idean kaikille (ei vain johtaville luokille) kuuluvista poliittisista oikeuksista ja tasa-arvosta. Sen symboliksi muodostui kansalaisuus-nimitys, otettuna (merkitystä muuttaen) antiikin kreikkalaisilta (kreikkalaisillakaan eivät kaupunkivaltion kaikki asukkaat olleet kansalaisia, pelkästään johtava tai "vapaiden miesten" luokka).
Kaksoiskansalaisuus on tullut nykyaikana aiempaa hyväksytymmäksi ja yleisemmäksi. Jotkin maat ovat ryhtyneet myymään kansalaisuuksia rikkaille niin sanotuilla ”investoinnin kautta kansalaisuuteen” -ohjelmilla.
Kansalaisen oikeudet ja velvollisuudet
Kansalaisilla on tiettyjä etuoikeuksia ei-kansalaisiin nähden. Yksi tärkeimmistä on se, että kaikkien valtioiden lakien ja kansainvälistenkin lakien mukaan kansalaista ei voi karkottaa omasta maastaan. Euroopan unionin kansalaisilla ja Yhdysvaltain kansalaisilla on myös kansalaisuuteensa perustuva oikeus liikkua ja asua vapaasti monissa muissakin maissa kuin omassaan. Valtiot usein auttavat ulkomailla pulaan joutuneita kansalaisiaan.
Kansalaisilla on oikeus äänestää kansallisissa vaaleissa. Ei-kansalaiset saavat kuitenkin monessa maassa nykyisin äänestää paikallisvaaleissa. He eivät kuitenkaan saa asettua ehdolle kansallisissa vaaleissa valittaviin virkoihin, ja heillä on yleensä muitakin rajoituksia poliittisen vaikuttamisen suhteen.
Kansalaisuus syntymässä
Kaikki maailman valtiot myöntävät kansalaisuuksia henkilön syntyessä, ja tämä on tavallisin tapa saada kansalaisuus. Jotkin valtiot myöntävät kansalaisuuden kaikille maassa syntyneille (ius soli -periaate) maasta riippuen joko automaattisesti tai tiettyjen ehtojen täyttyessä. Automaattinen kansalaisuus myönnetään aina silloin, kun myös vanhemmat ovat syntymämaan kansalaisia. Jotkin maat, kuten Yhdysvallat, myöntävät kansalaisuuden kaikille maassa syntyneille ilman ehtoja. Joissain maissa kansalaisuuden ehtona voi olla esimerkiksi se, että vanhemmat ovat asuneet maassa riittävän kauan, tai että lapsi itse jää asumaan maahan syntymänsä jälkeen riittävän pitkään. Syntymäoikeuden todistaminen kansalaisuutta varten on helppoa länsimaalaisille, mutta vaikeampaa sellaisille henkilöille, joiden syntymämaassa ei pidetä luotettavia syntymärekistereitä.
Monet valtiot myöntävät ulkomailla syntyneelle lapselle automaattisesti kansalaisuuden syntymässä hänen vanhempiensa tai esivanhempiensa kansalaisuuden mukaan (ius sanguinis -periaate). Joissakin maissa ulkomailla syntynyt lapsi täytyy erikseen rekisteröidä kansalaiseksi, tai hänen täytyy itse aikuisena tehdä kansalaisuushakemus esivanhempiensa maahan.
Lentokoneessa tai laivalla syntynyt henkilö saa sen maan kansalaisuuden, jonka lipun alla alus kulkee, jos hän muussa tapauksessa jäisi kansalaisuudettomaksi. Normaalisti henkilö kuitenkin saa tällaisissa tapauksissa vanhempiensa kansalaisuuden.
Kansalaisuuden saaminen syntymän jälkeen
Henkilö voi usein saada halutessaan kansalaisuuden maahan, jossa hän on asunut vakituisesti tietyn aikaa. Määräajan pituus vaihtelee valtioittain. Jotkin valtiot eivät edellytä edellytä maahan muuttamista tai siellä asumista kansalaisuuden saamiseksi. Esimerkiksi Israel antaa kansalaisuuden kaikille juutalaisille. Syntyperän perusteella eurooppalaisen kansalaisuuden on saanut myös moni eurooppalaistaustainen yhdysvaltalainen. Vuonna 2011 Unkari antoi miljoonille lähimaiden unkarilaistaustaisille kansalaisille oikeuden Unkarin kansalaisuuteen. Saksa on antanut maasta natsivallan aikana karkotettujen juutalaisten jälkeläisille oikeuden kansalaisuuteen ja Espanja vuonna 1492 karkotettujen juutalaisten jälkeläisille.
Jotkin maat, kuten Yhdysvallat, Iso-Britannia, Alankomaat, Tanska ja Saksa, vaativat hakijalta kansalaisuuskokeen läpäisemistä ja riittävää kielitaitoa. Joskus kansalaisuushakemus evätään hakijan rikostaustan vuoksi, tai koska hakija ei pysty todistamaan että kykenee elättämään itsensä. Monet maat nopeuttavat kansalaisuuden saamista silloin, kun hakijalla on maassa kaivattua osaamista esimerkiksi tieteen, koulutuksen, kulttuurin tai urheilun suhteen.
Joissakin maissa uuden kansalaisen on lausuttava kansalaisuusvala.
Minkään maan kansalaisuutta ei voi määrätä aikuiselle henkilölle, joka ei sitä halua. Joskus kieltäytyminen tosin vaatii henkilöltä aktiivisia toimenpiteitä, kuten vuonna 2014, kun Venäjä antoi kaikille krimiläisille Venäjän kansalaisuuden.
Kansalaisuushakemus maksaa aina jonkin verran. Yhdysvalloissa se maksaa 725 dollaria, Isossa-Britanniassa yli 1300 puntaa, manner-Euroopassa usein alle 100 euroa. Jotkin maat, kuten Karibian maat, Kypros ja Malta, myyvät kansalaisuuksiaan jopa miljoonilla euroilla, sillä rikkaat ovat valmiita maksamaan paljonkin saadakseen Euroopan unionin kansalaisuuden hyödyt.
Joskus henkilön on luovuttava vanhasta kansalaisuudestaan saadakseen uuden kansalaisuuden. Joskus vanha kansalaisuus mitätöidään, kun henkilö ottaa uuden kansalaisuuden. Silloin kun sekä vanha että uusi kotimaa hyväksyvät kaksoiskansalaisuuden, henkilö voi säilyttää vanhan kansalaisuuden uuden kansalaisuuden rinnalla.
Kunniakansalaisuus
Jotkin valtiot myöntävät kunniakansalaisuuksia tietyille ansioituneille ulkomaalaisille henkilöille. Kunniakansalaisuus on täysin symbolinen asema, eikä siihen kuulu mitään todellisia kansalaisuusoikeuksia.
Kansalaisuuden raukeaminen
Valtio voi peruuttaa henkilön kansalaisuuden hänen tahtonsa vastaisesti. Tämä voi tapahtua esimerkiksi silloin, kun henkilö on ottanut toisen maan kansalaisuuden, eikä vanha kotimaa hyväksy kaksoiskansalaisuutta. Kansalaisuus voidaan myös peruuttaa sillä perusteella, että se on myönnetty valheellisin tai virheellisin perustein. Tavallisten rikosten johdosta kansalaisuutta ei enää nykyisin peruuteta missään maassaa, mutta terroristisiin rikoksiin syyllistyneille sellaista tehdään edelleen.
Useimmat valtiot sallivat ulkomaille muuttaneen kansalaisensa luopua kansalaisuudesta vapaaehtoisesti. Jotkin valtiot kuitenkin kieltävät kansalaisuudesta luopumisen. Myöskään asevelvollisuuden tai verojen välttelemiseksi tehdyt kansalaisuuden perumiset eivät yleensä onnistu.
Kansalaisuus raukeaa automaattisesti, jos valtio hajoaa uusiksi valtioiksi.
Kansalaisuudettomuus
Jotkut ihmiset eivät saa syntyessään minkään valtion kansalaisuutta. Näin voi tapahtua maassa, joka ei hyväksy syntymäoikeutta kansalaisuuteen, kun lapsi ei samalla saa myöskään vanhempiensa kansalaisuutta jostain syystä. Myös valtion hajoaminen voi johtaa kansalaisuudettomuuteen, jos henkilö ei saa hajonneen valtion tilalle syntyneiden valtioiden kansalaisuutta. Näin on käynyt joillekin esimerkiksi Neuvostoliiton, Tšekkoslovakian ja Jugoslavian hajottua. Jotkin valtiot ovat joskus peruuttaneet kansalaisuuden joltain kokonaiselta kansanryhmältä, kuten Kuwait 100 000 bidunilta ja Myanmar 400 000 rohingyalta.
Suomen kansalaisuus
Suomen kansalaisuuden voi saada syntymässä, ilmoitusmenettelyllä tai hakemuksesta. Yksilön kansalaisuusasemasta päättää Maahanmuuttovirasto. Syntymällä kansalaisuuden saa pääasiallisesti suomalaisen äidin lapsi. Suomalaisen isän lapsi saa kansalaisuuden, mikäli isyys on vahvistettu. Alle 12-vuotiaat ottolapset saavat kansalaisuuden automaattisesti samoin perustein kuin syntyneet. Ilmoitusmenettelyllä kansalaisuuden saavat yli 12-vuotiaat ottolapset ja eräät erityisryhmät. Hakemuksella kansalaisuuden voi saada Suomessa vähintään kuusi vuotta asunut nuhteeton ulkomaalainen, jolla on turvattu toimeentulo.
Suomen kansalaisuudesta seuraavat täydet poliittiset oikeudet, joista tärkein on oikeus äänestää ja asettua ehdolle valtiollisissa vaaleissa. Sosiaaliturvan osalta kansalaisuuden seuraukset eivät ole yksiselitteisiä. Useimmat sosiaaliturvaa koskevat lait rinnastavat maassa pysyvästi asuvan ulkomaalaisen kansalaiseen. Toisaalta ne sulkevat usein piiristään pois maan ulkopuolella asuvat kansalaiset. Euroopan unionin yhdentymiskehityksen johdosta useimpiin virkoihin ei tarvita enää Suomen kansalaisuutta, mutta poliisin, rajavartiolaitoksen, tullin, oikeuslaitoksen ja korkeimpien valtioelinten virkoihin kansalaisuutta edellytetään.
Suomen kansalaisuudesta seuraa aina automaattisesti Euroopan unionin kansalaisuus, joka oikeuttaa tietyin edellytyksin vapaasti liikkumaan, tekemään työtä ja nauttimaan asuinmaan sosiaaliturvaa Euroopan unionissa. Pohjoismaiden alueella nämä etuoikeudet ovat usein vielä unionisäädöksiäkin laajempia. Suomen passi, joka myönnetään ainoastaan maan kansalaiselle, oikeuttaa useissa maissa viisumivapauteen. Suomen kansalaisella on aina oikeus saapua Suomeen eikä häntä voida pääsääntöisesti luovuttaa vastoin tahtoaan toiseen valtioon.
Suomen kansalaisuudesta seuraa velvoitus noudattaa Suomen lakeja myös maan ulkopuolella. Suomalaisten toisiaan vastaan tekemät rikokset ovat tekopaikasta riippumatta Suomen rikoslain alaisia. Suomalaisella on myös velvollisuus noudattaa Suomen lainsäädäntöä toimiessaan kansainvälisillä merialueilla ja Etelämantereella. Verotuksessa ja kielitaitovaatimuksissa Suomen kansalaisia saatetaan kohdella ulkomaalaisista poikkeavasti. Asevelvollisuus koskee vain Suomen kansalaisia ja kansalaisuudettomia Suomessa asuvia, jotka on täällä julistettu asevelvollisiksi.
EU-kansalaisuus
Euroopan unionin jäsenmaiden kansalaiset ovat myös EU-kansalaisia.
Vennolan II hallitus
Vennolan II hallitus työskenteli 9. huhtikuuta 1921 – 2. kesäkuuta 1922 419 päivää. Se oli järjestyksessä Suomen 7. hallitus. Vennolan II hallitus oli Juho Vennolan johtama, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen muodostama vähemmistöinen keskustahallitus. Vennolan hallitus keskittyi toimikaudellaan ulkopolitiikkaan. Viimeisten Itä-Karjalaan siirtyneiden sissien palattua Suomeen ja Sallan ja Savukosken kuntien alueilla sattuneen niin sanotun läskikapinan rauettua tyhjiin Suomi ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat sopimuksen rajarauhan turvaamisesta. Kysymys Ahvenanmaan asemasta ratkesi Kansainliitossa Suomelle myönteiseen päätökseen ja eduskunta hyväksyi sitä vastaavat lait. Lisäksi armahdettiin separatistien vangitut johtomiehet Julius Sundblom ja Carl Björkman.
Sotaministeri Onni Hämäläinen joutui eroamaan virastaan suojeluskuntaselkkauksen vuoksi ja hänen tilalleen tuli kenraali Bruno Jalander. Vuosien 1921–1922 sisäpoliittinen kriisi johti lopulta siihen, että hallituksen sisäministeri Heikki Ritavuori ammuttiin kotiovelleen Helsingissä 14. helmikuuta 1922. Ampuja Ernst Tandefelt toimi ilmeisesti yksin, vaikka liikkeellä oli kulkupuheita myös laajemmasta salaliitosta.
Hallitus joutui eroamaan siksi, että sen ulkoasiainministeri, Rudolf Holsti, oli allekirjoittanut reunavaltiopolitiikkaa tarkoittavan Varsovan sopimuksen, jota eduskunta kieltäytyi ratifioimasta. Näin hallitus joutui eroamaan eduskunnan luottamuksen puutteesta ja Suomeen nimitettiin Suomen tasavallan itsenäisyyden ajan ensimmäinen virkamieshallitus.
Amerikanhorsma
Amerikanhorsma eli rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon, myös E. watsonii) on alkuperältään pohjoisamerikkalainen horsmakasvi. Euroopassa se on haitallinen vieraslaji ja on levinnyt nopeasti Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Suomessa amerikanhorsma on luokiteltu haitalliseksi, sillä se kilpailee kasvupaikoista alkuperäiskasvillisuuden, muun muassa uhanalaisen tummahorsman, kanssa.
Ulkonäkö ja koko
pienoiskuva|oikea|250px|Rusoamerikanhorsma (Epilobium adenocaulon) Monivuotinen amerikanhorsma kasvattaa 30–120 senttimetriä pitkän haarovan tai haarattoman varren. Varren alaosa on kalju ja yläosa nysty- ja kaarikarvainen. Varren tyvellä on paksulehtisiä ruusukkeita ja edellisen kesän kuivia ruusukelehtiä. Vastakkain olevat lehdet ovat kaljuja ja hyvin lyhytruotisia. Kukinto on vanhemmiten hyvin pitkä. Terälehtiä on neljä, teriö 3–7 mm leveä ja väriltään vaalean purppuranpunainen. Kukan verhiö ja sikiäin ovat kaari- ja nystykarvaisia, luotti on nuijamainen. Amerikanhorsma kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on yläviisto, 5–8 cm pitkä kota. Laji tuottaa runsaasti siemeniä, ja pienet siemenet kulkeutuvat tuulten mukana pitkiä matkoja, joten niiden leviäminen on varsin tehokasta.
Amerikanhorsma voi risteytyä useiden muiden horsmalajien kanssa. Vaikeasti tunnistettavia risteymiä on Suomesta on tavattu vaalea-amerikanhorsman (E. ciliatum) ja lännenhorsman (E. glandulosum) kanssa. Vaalea-amerikanhorsmaa ja lännenhorsmaa pidetään joskus amerikanhorsman alalajeina.