cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kultakutri (romaani)
Juoni
Tarinan päähenkilö on Maire, ”Kultakutri”, jonka elämää seurataan lapsuudesta alkaen. Maire on syntynyt syrjähypystä, eikä hän saa koskaan tietää oikean isänsä henkilöllisyyttä. Perheen isä suhtautuu Maireen väheksyvästi ja vihamielisesti. Lopulta Maire pakenee kotoaan. Ensin hän yrittää elää rehellisesti, mutta hänen elämänsä menee koko ajan huonompaan suuntaan. Vuokraisäntä tuo asuntoon humalaisen miehen, joka raiskaa vielä alaikäisen Mairen. Mairesta tulee lopulta prostituoitu.
Maire onnistuu kiristämään rahaa hänet raiskanneelta mieheltä ja perustaa pienen kukkakaupan. Hän on rakastunut intohimoisesti naimisissa olevaan Torstiin, ja saa hänet murhaamaan vaimonsa. Verityö ei paljastu, mutta syyllisyys käy lopulta Torstille ylivoimaiseksi ja hän tappaa itsensä. Maire hankkiutuu rikkaisiin naimisiin ”neuvoksen”, vanhan irstailijan ja alkoholistin kanssa. Kun Maire tapaa miehen nuoren kukkienmyyjätytön kimpusta, hän muistaa oman lapsuutensa, raivostuu ja tukahduttaa humalaisen miehen tyynyllä. Lääkäri pitää kuolemaa luonnollisena, mutta Maire kuitenkin tunnustaa teon.
Romaani päättyy lauseeseen: ”Pian sen jälkeen vyöryi sota jyristen yli maailman hävittämään kaiken menneen.”
Julkaisu
WSOY kieltäytyi aluksi julkaisemasta Kultakutria, kirjailijan oman käsityksen mukaan sen ”täydellisen siveettömyyden takia” ; Panu Rajalan mukaan tarinan ”raakuus” puistatti pääjohtaja Yrjö A. Jänttiä. Waltari julkaisi kirjan ensiksi omalla kustannuksellaan vuonna 1948. WSOY julkaisi sen kokoelmassa Koiranheisipuu ja neljä muuta pienoisromaania vuonna 1961. .
Kultakutri on käännetty ainakin yhdeksälle kielelle, kuten espanjaksi (Cabellos de oro), kiinaksi (Jinfa nülang) ja ranskaksi (Boucle d'Or).
Arvioita
Kultakutri käsittelee prostituutiota ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä tavalla, joka oli uutta suomalaisessa kirjallisuudessa. Panu Rajala toteaa, että naisen kertoma tarina on psykologisesti uskottava, ja päähenkilön kova kohtalo saa lukijan myötätunnon pysymään hänen puolellaan. Hänen mielestään tarina on ”saavutus naisen mielen luotaajana”. Toisaalta Tapani Baggen mukaan päähenkilön elämässä on niin paljon vastoinkäymisiä, ettei se ole enää uskottavaa.
Kultakutria on verrattu Waltarin toiseen pienoisromaaniin Jokin ihmisessä. Kummatkin sijoittuvat alamaailmaan, perustuvat Waltarille kerrottuun elämäntarinaan ja käsittelevät seksuaalisuutta ja intohimorikoksia. Bagge vertaa Kultakutria Cornell Woolrichin rikosromaaneihin, joskin Waltarin tyyli on Woolrichiä ”hillitympää, suorastaan lakonista”. Myös Rajala nimittää Waltarin tyyliä lakoniseksi.
Paras miespääosa draamaelokuvassa (Golden Globe)
Paras miespääosa draamaelokuvassa on yksi Golden Globe -palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain. Alla olevassa listassa voittajat on merkitty elokuvan julkaisuvuoden mukaan: esimerkiksi vuoden 1999 paras miespääosa julkaistiin vuoden 2000 seremoniassa.
Apua, olen muuttunut naiseksi
Apua, olen muuttunut naiseksi on vuoden 1991 komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Blake Edwards. Elokuva kertoo Stevenistä (Perry King), jonka rakastajat murhaavat. Jotta Steven pääsisi taivaaseen, jonkun naisen on pidettävä hänestä sellaisena kuin hän on. Paholainen (Bruce Payne) kuitenkin ehdottaa, että Steven muutetaan naiseksi.
Le Pouliguen
Le Pouliguen on kunta läntisessä Ranskassa Loire-Atlantiquen departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Atlantin rannikolla.
Le Pouliguen on ollut satamakaupunki jo keskiajalla. Satama kunnostettiin vuonna 1861, ja sen laituri nimettiin kaupungissa vuosien 1854 ja 1870 välisenä aikana vierailleen kirjailijan Jules Sandeaun mukaan. Hän sijoitti romaaninsa La Roche aux Mouettes tapahtumat Le Pouligueniin. Ennen satama toimi kalastussatamana ja siellä käytiin suolakauppaa, mutta nykyään se on suosittu huvivenesatama. Myös pitkä hiekkaranta tuo kaupunkiin matkailijoita. Laskuveden aikaan rannikolla tulee esiin useita luolia. Tunnetuin niistä on Korriganien luola. Legendan mukaan luola ulottuu aina Guéranden saakka, ja sitä vartioivat korriganit.
The Kreutzer Sonata
The Kreutzer Sonata (myös ilman artikkelia Kreutzer Sonata; Isossa-Britanniassa nimike Sonata) on Herbert Brenonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva vuodelta 1915. Elokuvan pääosissa ovat Nance O’Neil, Theda Bara ja William E. Shay.
The Kreutzer Sonata perustuu Jacob Gordinin samannimiseen näytelmään, joka taas perustuu Leo Tolstoin pienoisromaaniin Kreutzersonaatti (1890), joka taas on saanut nimensä Ludwig van Beethovenin sävellyksestä Kreutzer-sonaatti. Näytelmän ja pienoisromaanin pohjalta Herbert Brenon laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin sen tuotanto- ja jakeluyhtiön Fox Filmin studioilla New Jerseyn Fort Leessä.
The Kreutzer Sonatan ensi-ilta oli kaksi kuukautta Frank Powellin elokuvan A Fool There Was jälkeen, jossa Theda Bara oli näytellyt ensimmäisen femme fatale -roolinsa. Bara oli myöhemmin sanonut, ettei nautinnut sen kuvauksista ja oli tyytymätön, kun Fox oli kiinnittänyt hänet toiseenkin vamppirooliin. Hän sai kuitenkin kriitikoilta roolisuorituksestaan myönteiset arvostelut. The Kreutzer Sonata oli Yhdysvalloissa yleisömenestys. Elokuvan oletetaan olevan kadonnut.
Juoni
The Kreutzer Sonata kertoo nuoren venäläisen ortodoksijuutalaistytön Miriam Friedlanderin elämästä. Miriamilla on epäonninen rakkaussuhde, jota uhkaa häpeä avioliiton ulkopuolella syntyneestä lapsesta. Miriamin isä taivuttaa nuorta muusikkoa Gregor Randoria avioliittoon Miriamin kanssa. Friedlander saa miehen suostumaan rahalla, ja myöhemmin tuore aviopari muuttaa Yhdysvaltoihin, jonne tulee myös Miriamin perhe, muun muassa myös hänen Celia-pikkusisarensa. Celian ja Gregorin välille kehittyy rakkaussuhde, ja vaikka he yrittävät salata sen kunnolla, se palajastuu Miriamille. Pitkään kärsinyt Miriam lopulta menettää järkensä ja surmaa häijyn sisarensa, petollisen aviomiehensä ja lopuksi itsensä.
Resin
Resin oli viimeinen Aram-Damaskoksen hallitsija vuoden 740 eaa. paikkeilta vuoteen 732 eaa, jolloin hänen valtakuntansa liitettiin Tiglatpileser III:n Assyriaan. Resin esiintyy muun muassa Vanhassa testamentissa, jossa hän liittoutuu Israelin kuningas Pekahjan kanssa Juudaa vastaan.
Hallitsijana
Resinin nimen oikea aramealainen muoto on Raʿyān. Hepreaksi nimi kirjoitettiin muodossa Rasyān ja nuolenpääkirjoituksessa muodossa Rahianu. Resin esiintyy kaiverruksessa vuodelta 734 ennen ajanlaskun alkua luettelossa, jossa mainitaan Assyrian kuningas Tiglatpileser III:lle tribuuttia maksaneita hallitsijoita. Vanhassa testamentissa Resin esiintyy toisessa kuninkaiden kirjassa ja Jesajan kirjassa. Hän nousi Aram-Damskoksen hallitsijaksi ehkä vuoden 740 liepeillä.
Assyria oli uhannut Aram-Damskosta Resinin edeltäjien valtakausilla, mutta uhka oli kaikonnut joksikin aikaa 800-luvun eaa. lopulla. Uhka nousi uudestaan Assur-Nirari III:n kaudella ja toden teolla vuonna 745 eaa. valtaan nousseen Tiglatpileser III:n kaudella. Arama-Damaskos oli menettänyt alueitaan myös Israelille, mutta uhkaava Assyria sai Resinin pyrkimään muodostamaan liiton Israelin ja Juudan kanssa Assyriaa vastaan. Israelin kuningas Pekahja suostui ajatukseen, mutta Juudan kuningas Ahas suhtautui kielteisesti. Resin ja Pekahja liittoutuivatkin Juudaa vastaan. Resinin ja Pekahjahin uhatessa Jerusalemia Ahas suostutteli Tiglatpileser III:n hyökkäämään vihollisiaan vastaan lähettäen tälle suuren lahjoituksen. Tiglatpileser III tarttui tilaisuuteen ja Assyria hyökkäsi Israelia ja Aram-Damaskosta vastaan vuonna 733 eaa.
Tiglatpileser III valtasi ensin Foinikian rannikkon, mikä eristi Resinin valtakunnan Israelista. Resin turvautui Damaskoksen mutatiilisten muurien suojaan. Assyrialaiset alkoivat piirittää kaupunkia hävittäen samalla sitä ympäröivän Ghutah'n maaseutua. Viimein vuonna 732 assyrialaiset valtasivat kaupungin. Resin surmattiin ja hän jäi viimeiseksi Aram-Damaskoksen hallitsijaksi. Tiglatpileser III seivästytti myös Resinin entiset neuvonantajat. Entinen Aram Damskoksen valtakunta liitettiin Assyriaan.
Georges Jobé
right|thumb|Georges Jobé (numerolla 1) kilpailussa vuonna 1981. Georges Jobé (6. tammikuuta 1961 – 19. joulukuuta 2012) oli belgialainen motocrosskuljettaja. Hän voitti motocrossin maailmanmestaruuden 250-kuutioisten luokassa vuosina 1980 ja 1983 sekä 500-kuutioisten luokassa vuosina 1987, 1991 ja 1992. Hän voitti joukkuemaailmanmestaruuden vuonna 1980.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – naisten turnaus
thumb|right|Kanada–Kazakstan-ottelu Naisten jääkiekkon turnaus oli olympialaisissa mukana toista kertaa vuonna 2000. Tällä kertaa mukana oli kahdeksan joukkuetta, jotka jaettiin kahteen lohkoon. Lohkoista pääsi välieriin kaksi parasta joukkuetta. Turnauksen voitti Kanada, joka voitti hallitsevan mestarin Yhdysvallat loppuottelussa maalein 3–2. Ruotsi otti pronssia voittamalla Suomen pronssiottelussa lukemin 2–1.
Yhteensä otteluissa oli 131 235 katsojaa.
Joukkueet
Lohko A
Tyler Bouck
Tyler Bouck (s. 13. tammikuuta 1980 Camrose, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 91 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua tehopistein 4+8=12 sekä keräten 93 jäähyminuuttia. Bouck pelasi suurimman osan urastaan kuitenkin farmisarjoissa, mutta ison osan myös Euroopassa Suomen ja Saksan sarjoissa. Hänen vahvuuksiinsa kuului kova työntekeminen, puolustaminen, maskipelaaminen, taklaaminen ja johtajuus. Bouck tunnettiin useimmiten "asennepelaajana" alemmissa ketjuissa, mutta hänellä oli myös kohtalaisen hyvät hyökkäyspään taidot.
Angolan presidentti
Angolan tasavallan presidentti on Angolan valtionpäämies, sekä maan hallituksen päämies. Vuoden 2010 perustuslain mukaan pääministeriin virkaa ei ole ja presidentillä on toimeenpanovalta. Presidentti on Angolan asevoimien ylipäällikkö. Agostinho Neto oli Angolan ensimmäinen presidentti.
Tyler Bouck
Junioriura
Bouck pelasi ensimmäiset pelinsä WHL-joukkue Prince George Cougarsissa kaudella 1995–1996, jonka hän pelasi kuitenkin suurimmaksi osaksi AJHL-joukkue Sherwood Park Crusadersissa. Ensimmäisellä kokonaisella WHL-kaudellaan 1997–1998 Bouck teki 65 runkosarjaottelussa tehot 11+26=37 sekä 11 playoff-ottelussa yhden maalin. Dallas Stars varasi hänet toisella kierroksella 57. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1998.
Kaudella 1998–1999 Bouck oli tehoilla 22+25=47 Cougarsin kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Hän voitti myös 178 minuutillaan joukkueen sisäisen jäähypörssin. Viimeisellä WHL-kaudellaan 1999–2000 Bouck teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 30+33=63, joilla hän oli Cougarsin kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä. Bouck valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. Jäähyminuutteja hän keräsi neljän WHL-kauden aikana kaikkiaan 466, joilla Bouck sijoittuu Cougarsin kaikkien aikojen seurakohtaisessa jäähypörssissä viidenneksi.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – naisten turnaus
Joukkueet
Lohko B
Tyler Bouck
Ammattilaisura
Kaudeksi 2000–2001 Bouck siirtyi Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi tulokaskautensa NHL:ssä, jossa Bouck teki 48 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 2+5=7. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös Starsin farmijoukkue Utah Grizzliesissä, IHL:ssä. Kesäkuussa 2001 Bouck kaupattiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Jyrki Lumpeeseen. Hän pelasi kauden 2001–2002 aikana siellä seitsemän NHL-ottelua ja 21 AHL-ottelua sen farmijoukkue Springfield Falconsissa, kunnes Bouck kaupattiin joulukuussa Todd Warrinerin, Trevor Letowskin ja kesän 2003 kolmannen kierroksen NHL-varauksen kanssa Vancouver Canucksiin vaihdossa Drake Berehowskyyn ja Denis Pedersoniin. Hän ei pelannut loppukaudella kuitenkaan ainuttakaan NHL-ottelua Canucksissa, vaan se kului kokonaan sen farmijoukkue Manitoba Moosessa, kuten myös koko seuraava kausi 2002–2003.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – naisten turnaus
A-lohko
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC-7)
B-lohko
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC-7)
Sijoitusottelut
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja
Tyler Bouck
Ammattilaisura
Elokuussa 2005 Bouck teki vuoden mittaisen ja 450 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Vancouver Canucksin kanssa. Hän lähti tavoittelemaan kaudeksi 2005–2006 paikkaa joukkueen nelosketjusta, mutta Bouck kuitenkin loukkasi nivusensa lokakuussa ja oli sivussa 37 ottelua. Hän pelasi loppukaudella Canucksin nelosketjussa 12 NHL-ottelua sekä kahdeksan ottelua farmijoukkue Manitoba Moosessa. Elokuussa 2006 Bouck teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Canucksin kanssa. Myös kausi 2005–2006 meni hänellä pilalle loukkaantumisen takia, sillä Bouck loukkasi olkapäänsä joulukuussa 2006 Moosen AHL-ottelussa Hamilton Bulldogsia vastaan. Hän pelasi kauden aikana kuusi NHL-ottelua ja 24 AHL-ottelua. Bouck toimi Moosen varakapteenina.
Tiibetin kansallislaulu
Tiibetin kansallislaulu (tiibetiksi བོད་རྒྱལ་ཁབ་ཆེན་པོའི་རྒྱལ་གླུ།), tai lyhyemmin vain Gyallu, on Tiibetin pakolaishallituksen käyttämä kansallislaulu. Laulun tarkkaa alkuperää ei tiedetä, mutta ensimmäiset varmat merkinnät siitä ovat vuodelta 1950 ja sen sanoittajaksi mainitaan Trijang Rinpoche.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – naisten turnaus
Pudotuspelit
thumb|right|Yhdysvaltain ja Ruotsin välinen ottelu
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja (UTC-7)
Lopputulokset
Olympiaturnaus
Karsiutuneet
Erotuomarit
Kisoihin valittiin 6 päätuomaria ja 10 linjatuomaria:
Päätuomarit:
Kuninkaansaaren ruutikellarin räjähdys 1906
Kuninkaansaaren ruutikellarin räjähdys tapahtui Helsingin edustalla olevalla Kuninkaansaarella 1. elokuuta 1906 noin kello 17 aikaan Viaporin kapinan ollessa käynnissä. Tsaarille uskolliset upseerit tulittivat kapinallisten hallussa ollutta saarta kahdella kenttätykillä, jotka olivat 600 metrin päässä Santahaminan lounaiskärjessä Kiviarkun niemellä. Tykeillä ammuttiin iltapäivän aikana kuusi laukausta, joista viimeinen osui tilapäisenä mustaruutivarastona toimineen Viaporin merilinnoituksen sähkömiinakentän voimalaitosrakennuksen avoinna olleeseen oviaukkoon räjäyttäen noin 50 000 kiloa ruutia. Voimalaitosrakennuksessa sijaitsivat polttomoottorigeneraattorit, joilla tuotettiin sähkövirtaa sähkömiinakenttien aktivointia varten. Rakennuksen katto ja seinät olivat puolitoista metriä paksua betonia ja rakennukseen pääsi vain pienestä panssariovesta, joka oli kuitenkin jäänyt auki. Räjähdyksessä sai surmansa useita kymmeniä henkilöitä.
Tiibetin kansallislaulu
Laulu on kielletty Kiinan alaisuudessa olevassa Tiibetin autonomisella alueella, mutta se on tuttu tiibetiläiselle diasporalle.
Kuninkaansaaren ruutikellarin räjähdys 1906
Saarella oli noin 150 suomalaista punakaartilaista jotka oli tuotu sinne laivalla Hietalahdesta suojaamaan kapinallisten selustaa hallituksen joukoilta. Räjähdyksen tapahtuessa he olivat ruokailemassa kasarmissa eikä tiedetä kuinka moni heistä sai räjähdyksessä surmansa. Henkiin jääneet pakenivat saarelta viereiseen Vallisaareen tai sitten veneillä ja uimalla mantereelle ja moni heistä hukkui tässä vaiheessa. Räjähdyksen paineaalto aiheutti vahinkoja myös Helsingissä rikkoen muun muassa ikkunoita. Räjähdys saattoi vaikuttaa myös Viaporin kapinan kukistumiseen heikentäessään kapinallisten taistelutahtoa.
Tiibetin kansallislaulu
Tiibetiksi
སྲིད་ཞིའི་ཕན་བདེའི་འདོད་རྒུ་འབྱུང་བའི་གཏེར།
ཐུབ་བསྟན་བསམ་འཕེལ་ནོར་བུའི་འོད་སྣང་འབར།
བསྟན་འགྲོའི་ནོར་འཛིན་རྒྱ་ཆེར་སྐྱོང་བའི་མགོན།
འཕྲིན་ལས་ཀྱི་རོལ་མཚོ་རྒྱས།
རྡོ་རྗེའི་ཁམས་སུ་བརྟན་པས་ཕྱོགས་ཀུན་བྱམས་བརྩེས་སྐྱོང།
Tyler Bouck
Ammattilaisura
Syksyllä 2007 Bouck osallistui Anaheim Ducksin harjoitusleirille, mutta hän ei saanut sen päätteeksi NHL-sopimusta, vaan siirtyi Ducksin farmijoukkue Portland Piratesiin. Bouck nousi joukkueen kapteeniksi. Elokuussa 2008 hän teki sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Bouck jatkoi kaudella 2008–2009 pelejään Piratesissa, sillä se siirtyi Sabresin uudeksi farmijoukkueeksi. Hän sai tammikuussa 2009 aivotärähdyksen, jonka takia Bouck pelasi runkosarjan aikana vain ottelua. Hän ei kuitenkaan pelannut kauden aikana otteluakaan NHL:ssä.
Bouck siirtyi kaudeksi 2009–2010 Saksan DEL-liigassa pelaavan ERC Ingolstadtin riveihin. Hän teki ammattilaisuransa yhden kauden piste-ennätyksensä tehtyään 56 runkosarjaottelussa tehot 18+21=39. Bouck jakoi Ingolstadtin sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Joe Motzkon kanssa. Hän voitti myös kevään 2010 pudotuspelien jäähypörssin 33 minuutillaan. Joulukuussa 2009 Bouck teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kausi 2010–2011 Bouckilla päättyi jo 19 hänen pelaamansa ottelun jälkeen nivelsidevammaan joulukuun 2010 puolessavälissä. Bouck teki maaliskuussa 2011 taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ingolstadtin kanssa. Saman vuoden marraskuussa hän jatkoi sopimustaan kahdella vuodella kevään 2014 saakka. Bouck nousi kaudella 2011–2012 Ingolstadtin kapteeniksi. Kausi 2012–2013 hänellä jäi loukkaantumisten takia taas vain 18 runkosarjaottelun mittaiseksi. Kauden 2013–2014 päätteeksi Bouck johdatti Ingolstadtin Saksan-mestaruuteen, johon hän päätti lopettaa uransa.
Maajoukkueura
Bouck oli voittamassa alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 1999 sekä pronssia vuonna 2000, jolloin hän toimi Kanadan varakapteenina.
Tiibetin kansallislaulu
Tiibetiksi
ཕུན་ཚོགས་སྡེ་བཞིའི་མངའ་ཐང་རྒྱས།
བོད་ལྗོངས་ཆོལ་ཁ་གསུམ་གྱི་ཁྱོན་<ལ་བདེ་སྐྱིད་རྫོགས་ལྡན་གསར་པས་ཁྱབ།
ཆོས་སྲིད་ཀྱི་དཔལ་ཡོན་དར།
ཐུབ་བསྟན་ཕྱོགས་བཅུར་རྒྱས་པས་འཛམ་གླིང་ཡངས་པའི་ སྐྱེ་རྒུ་ཞི་བདེའི་དཔལ་ལ་སྦྱོར།
བོད་ལྗོངས་བསྟན་འགྲོའི་དགེ་མཚན་ཉི་འོད་ཀྱིས།
བཀྲ་ཤིས་འོད་སྣང་འབུམ་དུ་འཕྲོ་བའི་གཟིས།
ནག་ཕྱོགས་མུན་པའི་གཡུལ་ལས་རྒྱལ་གྱུར་ཅིག།
Transkriptio
Si Zhi Phen De Dö Gu Jungwae Ter
Thubten Samphel Norbue Onang Bar
Tendroe Nordzin Gyache Kyongwae Gön,
Jay Karnes
Jay Karnes (s. 27. kesäkuuta 1963 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten TV-sarjasta Shield – lain varjolla, jossa hän näytteli etsivä Holland Wagenbachia. Hän on näytellyt merkittävää roolia myös TV-sarjoissa The Crossing ja Sons of Anarchy. Näiden lisäksi hänellä on ollut vierailevan tähden rooli muiden muassa TV-sarjoissa C.S.I. ja Chicago P.D. Hänen ensiesiintymisensä oli TV-sarjassa Generations vuonna 1990.
Tiibetin kansallislaulu
Transkriptio
Trinley Kyi Rol Tsö Gye,
Dorje Khamsu Ten Pey,
Jay Karnes
Karnes on ollut avioliitossa näyttelijä Julia Campbellin kanssa vuodesta 1994. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Tiibetin kansallislaulu
Transkriptio
Chogkün Jham Tse Kyong,
Namkö Gawa Gyaden,
ü-Phang Gung la Regh
Phutsok Deshii Nga-Thang Gye
Bhod Jong Chol Kha,
Sum Gyi Khyön La
Dekyi Dzogden Sarpe Khyap.
Chösi Kyi Pel Yon Dhar
Thubten Chog Chur Gyepe
Dzamling Yangpae Kyegu
Shidae Pel La Jör.
Bhöd Jong Tendrö Gyaltsen Nyi-ö-Kyi
Trashi O-Nang Bumdutrowae Si,
Nag Chog Munpae Yul Ley,
Gyal Gyur Chig.
Lähde:
Kanamysiini
Kanamysiini (KM, Kantrex, Kanamycin A) on aminoglykosidi ja antibiootti. Lääke oli yleisesti käytössä vuoteen 1960 tultaessa, joskin Ilmari Vartiainen esittelee sen teoksessaan uutena lääkeaineena.
Lääkeainetta on käytetty tuberkuloosin hoidossa sekä stafylokokkien, kolibakteerien aiheuttamien ja lavantauti-infektioiden hoitoon.
Lääkettä annettiin im. -ruiskeina lihaksensisäisesti. Annostus oli 1 gramma/vrk joko kerran taikka kahdesti. Tuberkulooseissa lääkettä annettiin 2–3 x/viikko.
Eric Geboers
Eric Geboers (5. elokuuta 1962 – 6. toukokuuta 2018) oli belgialainen motocrosskuljettaja. Hän voitti ensimmäisenä kuljettajana motocrossin maailmanmestaruuden kaikissa kolmessa luokassa. Hän oli mestari 125-kuutioisissa vuosina 1982 ja 1983, 250-kuutioisissa vuonna 1987 sekä 500-kuutioisten luokassa vuosina 1988 ja 1990.
Kanamysiini
Kanamysiinillä oli ototoksista eli kuulohermotusta ja munuaisia vahingoittavaa haittavaikutusta.
Eric Geboers
Geboers hukkui toukokuussa 2018 yrittäessään pelastaa koiraansa vedestä.
Kanamysiini
Kanamysiinin kemiallinen kaava on C18H36N4O11, moolimassa 484,499 g/mol ja CAS-numero 8063-07-8.
Braniff International Airways
Lentoyhtiön alku oli Paul R. Braniffin vuonna 1928 perustama Braniff Airways. Vuonna 1948 nimeksi tuli Braniff International Airways.
Vielä 1970-luvun lopulla Braniff oli monien yhdysvaltalaisten lentoyhtiöiden tavoin vakavarainen, mutta alkoi toimia tappiolla lentoliikenteen vapauttamisen 1979 jälkeen yrittäessään kasvattaa markkinaosuuttaan. Vuoden 1982 konkurssi jätti työttömiksi Braniffin 8 500 työntekijää. Braniffin konkurssi oli ensimmäinen isoa amerikkalaista lentoyhtiötä kohdannut sitten 1930-luvun. Yhtiö käytti tuolloin Chapter 11 -yrityssaneerausmenettelyä ja kykeni Hyatt-hotelliyhtiön rahoituksella jatkamaan toimintaansa pienimuotoisemmin 60 koneella ja 40 lentokohteella, kunnes ajautui uudelleen selvitystilaan vuonna 1989. Sitä ennen vuonna 1987 Braniffin ja Hyattin omistaja Jay Pritzker yritti liittää vaikeuksiin ajautuneen Pan Amin osaksi Braniffiä, ja kauppa oli lähellä toteutumista.
Kolmannen kerran lentotoimintaa harjoitettiin Braniff-nimellä lyhyesti vuosina 1991–1992, omistajana sijoittaja Jeffrey Chodorow.
Braniff oli yhteistyökumppanina Finnairin aloittaessa 1970-luvun taitteessa lennot New Yorkiin.
Tyrisevänjärvi
Tyrisevänjärvi on Keski-Suomessa Keuruulla 3,7 kilometriä Haapamäen kirkolta kaakkoon sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 163 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä. Se on 2,6 kilometriä pitkä ja 1,7 kilometriä leveä. Järven eteläpää muodostaa suurimman järvialtaan, jonka pohjoisrannan muodostaa Mustaniemi. Sen takaa työntyy luoteeseen päin Ohra-ahonlahti. Lahti on katkaistu Haapamäki–Jyväskylä-rautatien ratapenkereellä, jonka itäpäässä sijaitsee pieni virtausaukko. Mustaniemen itäpuolella sijaitsee alle metrin syvä kapeikko, jossa Leponiemen takaa aukeaa koilliseen Keitaanlahti. Keitaanlahdella sijaitsee myös laskupuron luusua. Järven etelärannassa ovat Etelälahti ja Kaakkolahti. Järven lähiympäristössä sijaitsevien mäkien rinteet laskevat loivasti järveen. Tällaisia rinteitä muodostavat Eteläniemen mäki, Kaakkovuori ja Kiimavuoren luoteispään jatke järven itäpuolella.
Järvessä on laskettu olevan neljä saarta. Niiden yhteispinta-ala on kaksi hehtaaria, mikä on yli prosentti järven kokonaispinta-alasta. Suurimmat saaret ovat Mustasaari ja Riitasaari, ja muut ovat Kalliosaari ja Kulosaari. Pyöreän Mustasaaren halkaisija on yli 100 metriä ja sen pinta-ala on yli 70 aaria. Pitkulainen Riitasaari on 150 metriä pitkä, ja senkin pinta-ala on yli 70 aaria. Mustasaaren kautta kulkee sähkölinja.
Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on neljä miljoonaa kuutiometriä eli 0,004 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,5 metriä ja suurin syvyys on 12,7 metriä. Syvin kohta sijaitsee Riitasaaren ja Kalliosaaren välissä. Syvin kohta kuuluu Riitasaaresta Leponiemen edustalle jatkuvaan yli kuusi metriä syvään syvänköön.
Järven rantaviivan pituus on 12 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on noin kilometrin. Järven lähiympäristössä on yksi toimiva ja kaksi entistä maatilaa, joiden peltoja sijaitsee järven rannoilla. Järven ranta-asutus on haja-asutusta, joka muodostuu kuudesta kiinteästä asunnosta ja lähes 50 vapaa-ajan asunnosta. Niille on tieyhteys kantatieltä 23 tai yhdystieltä 3482. Ohra-ahonlahti näkyy valtatielle.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Hepolammen valuma-alueeseen (35.625) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,9 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestä omalta Hepolammen valuma-alueeltaan. Siihen on johdettu myös toistakymmentä metsä- ja suo-ojaa. Tyrisevänjärven lähialueella on kaksi yli hehtaarin kokoista lampea, jotka laskevat suoraan järveen. Niinilammen (2 hehtaaria) laskuoja laskee Niiniojaa myöten Mustasaaren viereen. Järven luoteispuolella sijaitsee Särkilampi (2 hehtaaria), joka laskee Ohra-ahonlahteen valtatien vierestä.
Järven laskupuro on pieni Jonkapuro, joka virtaa koilliseen Honkalmmen kautta ja yhtyy vajaa kolmen kilometrin päässä Hepolammen valuma-alueen pääuomaan Puolivälinjokeen Yrttivuoren länsipuolella. Puolivälinjoki on yläjuoksulla nimeltään Perijoki ja alajuoksulla sitä kutsutaan Kalliolammen jälkeen Tuomistonjoeksi, joka laskee Ylimmäisenjärveen. Tämä laskee kahta reittiä myöten Hepolampeen, joka laskee Keurusselän Sikoselkään.
Honganpalon vesitorni
Honganpalon vesitorni on Raahen Vesi Oy:n omistama vesitorni, joka sijaitsee kantatien 88 varrella Raahen Honganpalossa entisen Saloisten kunnan alueella. Vesitorni valmistui 2019.
Vesitorni korvasi 1970-luvulla valmistuneet vesitornit ja samalla Raahen tornitalon vesisäiliö poistui käytöstä.
SBS Wirmo
SBS Wirmo on mynämäkeläinen salibandyn erikoisseura. Kaudella 2015-2016 seuran edustusjoukkue pelasi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Divarissa. Wirmon kotiottelut pelataan HaNi-hallissa. Lisenssipelaajia seurassa on noin 300.
Wirmon miesten edustusjoukkueesta käytetään yleisesti lempinimeä Puimurit, joka korostaa joukkueen maalaisidentiteettiä.
Kaudella 2014-2015 Wirmo sijoittui Divarin runkosarjassa sijalle kahdeksan. Pudotuspeleissä se hävisi runkosarjan voittaneelle Steelersille voitoin 1-2.
Wirmon C-tytöt voittivat Suomen mestaruuden kaudella 2017-18.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1958
pienoiskuva|right|Vuosina 1953–1959 käytössä ollut maailmanmestaruuspokaali Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1958 olivat järjestyksessään 24. jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut. Kisat pidettiin Norjassa, Oslossa Jordan Amfi -areenalla, johon mahtui 5 500 henkeä. Kultaa voitti Kanada. Sen joukkue oli nimeltään Whitby Dunlops. Neuvostoliitto saavutti hopeaa ja Ruotsi pronssia. Suomen sijoitus oli kuudes. Isäntämaa Norja oli seitsemäs, eli toiseksi viimeinen. Maailmanmestaruuskilpailut olivat ensimmäiset, jotka pelattiin jäähallissa.
Liv Kjersti Eikeland
Liv Kjersti Eikeland (s. 20. maaliskuuta 1979 Bergen) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005 Eikeland oli normaalimatkan kuudestoista. Samojen kisojen viestissä Eikeland ja Norjan joukkue oli viides. Maailmancupissa Eikeland sijoittui toiseksi normaalimatkan kisassa Östersundissa helmikuussa 2008. Hän on Norjan mestari vuodelta 2004 sprinttimatkalta ja junioreiden viestimaailmanmestari vuodelta 1998.
Perpetuum
Perpetuum on robottiaiheinen sci-fi MMORPG-peli. Se sijoittuu kaukaiselle planeetalle, jota asuttavat robotit. Perpetuum on ottanut paljon mallia EVE Online pelistä ja myös sillä on vain yksi yhtenäinen pelattava maailma kaikille maailman pelaajille sekä aikapohjainen hahmojen tasonkehitys.
Pelissä ei ole kuukausimaksuja, mutta siitä tulee maksaa kertamaksu. Peli on saatavilla pelin kotisivuilta tai digijakelualusta Steamistä.
Tarina
Ei niin kaukaisessa tulevaisuudessa outo poikkeama avaa universumin portit ihmisille. Tämän myötä uusi teknologia, energia, informaatio ja atomin kokoiset esineet voidaan kuljettaa minne tahansa avaruudessa. Kaikista löydöistä mielenkiintoisin on maankaltainen planeetta, jossa ihmiskunta löytää uusia energianlähteitä, jotka ovat elintärkeitä sen kehitykselle. Tiellä on kuitenkin yksi este - planeettaa asuttavat synteettiset robotinkaltaiset elämänmuodot. Niiden teknologia ja resurssit ovat ihmiskunnan uuden valloituksen määränpäänä. Pelaajat voivat ottaa osaa monilla projektin osa-alueilla taistellen etulinjassa alueista, kehittäen jo rakennettua infrastruktuuria, vaihtaen hyödykkeitä ja palveluita ja jopa päättäen omat päämääränsä ja perustaen omia muita pelaajia yhdistäviä yhtiöitään.
Dharmapummi
Dharmapummi on Pelle Miljoona Unabomber -yhtyeen toinen ja Pelle Miljoonan 28. albumi. Se julkaistiin 25.3.2009.
Puistolan terveysasema
Puistolan terveysasema on Helsingin Suutarilan kaupunginosan Tapulikaupungin osa-alueella sijaitseva kaupungin sosiaali-, terveys- ja pelastustoimialaan kuuluva terveysasema.
Sisäänkäynti terveysasemalle löytyy aivan Puistolan rautatieaseman länsipuolella sijaitsevan punatiilisen rakennuksen alakerrasta. Vuonna 1982 valmistuneen kaksikerroksisen terveysasemarakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Laitinen & Mänttäri. Samassa rakennuksessa on liiketiloja (esimerkiksi K-Market).
Henrik VII (Englanti)
Henrik VII (28. tammikuuta 1457 – 21. huhtikuuta 1509) oli Englannin kuningas vuosina 1485–1509. Hän oli ensimmäinen Tudor-sukuinen hallitsija.
Nuoruus
Henrik syntyi Walesissa Pembroken linnassa Edmund Tudorin ja Margaret Beaufortin ainoaksi pojaksi. Edmund kuoli kaksi kuukautta ennen poikansa syntymää, ja Henrik viettikin lapsuudessaan paljon aikaa setänsä Jasper Tudorin kanssa.
Henrikin isänisä Owen Tudor oli nainut Henrik V:n lesken Valois’n Katariinan, joten Henrikin isä Edmund Tudor oli kuningas Henrik VI:n velipuoli. Henrik VI oli Lancaster-suvun viimeinen hallitsija, jonka hallituskaudella käytiin ruusujen sotaa, veristä kamppailua kruunusta York-suvun ja Lancasterien välillä. Kun Henrik VI syrjäytettiin valtaistuimelta vuonna 1461 ja hallitsijaksi nousi Yorkien Edvard IV, nuoren Henrik VII:n oli paettava Bretagneen, jossa hän vietti seuraavat 14 vuotta.
Henrikin äidin Margaret Beaufortin isoisoisä oli Edvard III:n poika, Lancasterin herttua Juhana Gent, joka nai pitkäaikaisen rakastajattarensa Katherine Swynfordin ja lapset laillistettiin jälkikäteen. Henrikin vaade Englannin kruunuun perustui siis sekä naislinjaan että aviottomuuteen.
Henrikin pikkuserkun, Buckinghamin herttuan Henry Staffordin, epäonnistuttua vallananastuspyrkimyksissään vuonna 1483 Henrikistä tuli kuitenkin Lancaster-suvun johtava kruununtavoittelija. Ensimmäinen yritys kuitenkin epäonnistui, ja hän joutui pakenemaan Ranskaan, missä hänet varustettiin toiseen yritykseen.
Nousu valtaistuimelle
Henrik sai koottua 5 000 sotilaan armeijan, ja vaikka määrä hävisi Rikhard III:n joukoille, hän tiesi, että käsillä oli ainoa tilaisuus nousta Englannin kuninkaaksi. Joukot voittivat Rikhardin sotilaat Bosworthin taistelussa 22. elokuuta 1485, eivätkä vähiten siksi, että useat Rikhardin liittolaiset (muun muassa Northumberlandin jaarli Henry Percy sekä William ja Thomas Stanley) vaihtoivat puolta tai vetäytyivät taistelusta. Suurilta osin tämä yhteenotto päätti ruusujen sodan, vaikkei ollutkaan sen viimeinen taistelu.
Henrik VII:n perinnöllinen oikeus kruunuun oli heikko. Hän oli äitinsä kautta Juhana Gentin ja tämän kolmannen vaimon Catherine Swynfordin jälkeläinen ja näin sukua Edvard III:lle, muttei legitiimiä vallanperimyslinjaa. Tästä ei kuitenkaan muodostunut ongelmaa, sillä taistelun jäljiltä muut kuningasehdokkaat olivat joko kuolleet tai liian heikkoja haastaakseen Henrikin.
Henrikin valtaa uhkasivat itsensä petetyiksi tuntevat aateliset sekä kruununtavoittelijat, jotka väittivät olevansa Rikhard III:n Toweriin sulkemia Edvard IV:n perillisiä (muun muassa Perkin Warbeck, katso Towerin prinssit). Lujittaakseen valtaansa Henrik VII meni vuonna 1486 naimisiin Edvard IV:n tyttären Elisabetin kanssa. Näin hän yhdisti kilpailevat York- ja Lancaster-suvut Tudor-suvun alle ja varmisti jälkeläistensä olevan kuninkaallista verta.
Henrikin ensimmäinen teko voitetun taistelun jälkeen oli julistautuminen kuninkaaksi, mikä varmisti sen, että jos joku nousisi häntä vastaan, tämä voitaisiin tuomita maanpetturuudesta. Merkittävää on, että Henrik säästi Rikhardin nimeämän kruununperillisen, Lincolnin jaarlin John de la Polen. La Polesta aiheutui harmia muutama vuosi myöhemmin, kun hän aloitti kapinan ja yritti nostaa Lambert Simnel -nimisen puusepän kymmenvuotiaan pojan kuninkaaksi. Jaarli kuoli Stoken taistelussa 16. kesäkuuta 1487, mutta Simnel säästyi ja hänestä tuli myöhemmin kuninkaallinen haukankasvattaja.
Simnel esitti olevansa Warwickin jaarli Edvard Plantagenet (Yrjö Plantagenetin poika), joka todellisuudessa oli yhä vangittuna Towerissa. Edvard säilyi hengissä aina vuoteen 1499, jolloin hänet mestattiin. Sen sijaan Edvardin vanhin sisko, Margaret Pole, joka oli seuraavaksi paras ehdokas valtaistuimelle, peri isänsä jaarlikunnan Salisburyssa ja eli pitkälle 1500-luvulle.
Talous ja diplomatia
Henrik VII oli talousasioissa järkevä mutta ahne monarkki, joka palautti kruunun varallisuuden ottamalla käyttöön uusia tehokkaita ja armottomia verotusmuotoja. Edvard IV:n kassan varat oli hänen vaimonsa Woodville-suku tyhjentänyt kuninkaan kuoleman jälkeen ennen Rikhard III:n valtaannousua. Arkkipiispa John Mortonin kehittämä järjestelmä huolehti siitä, että aatelisto maksoi korotettuja veroja. Veronkannon tehokkuutta parannettiin huomattavasti ja veronkantajat asettivat kuninkaan tuella maksuja erilaista rikkomuksista.
Henrik VII:n tavoitteena oli sekä ylläpitää rauhaa että luoda taloudellista vaurautta. Hän myös onnistui molemmissa. Henrik VII ei ollut sotapäällikkö eikä hänellä ollut mielenkiintoa pyrkiä voittamaan edeltäjiensä Ranskassa häviämiä alueita takaisin. Henrik solmi Ranskan kanssa Etaplesissa rauhan, joka toi rahaa Englannin kassaan sekä suoraan että epäsuorasti. Henrik pyysi parlamentilta rahoitusta sodankäyntiä Ranskaa vastaan, ja se myönsikin kaksi määrärahaa kuninkaalle. Samaan aikaan Ranskalla oli muita intressejä Euroopassa, joten se maksoi Henrikille, jottei maan tarvinnut sotia. Henrik myös tuki laivanrakennusta, mikä vahvisti laivastoa ja paransi kauppamahdollisuuksia. Vuonna 1495 hän perusti Euroopan ensimmäisen ja maailman vanhimman yhä olemassa olevan kuivatelakan Portsmouthiin. Henrikin hallintokaudella John Cabot löysi Newfoundlandin, joka oli Englannin ensimmäinen siirtomaa Uudessa maailmassa.
Oikeuslaitoksen uudistukset
Ruusujen sodan aikana maan hallinnon painopiste oli vaihdellut etelän ja pohjoisen välillä. Henrikin kaudella hallintoa keskitettiin ja muodostettiin kaksi oikeudenkäytön haaraa. Kuningas elvytti Tähtikamarina tunnetun oikeuden, joka sai nimensä Westminsterin kokouspaikan kattoon maalatuista tähdistä. Se on 20–30 jäsenen muodostama istuin, jonka päätehtävä oli rangaista ja kurittaa aatelisia sekä ratkaista ongelmia, joihin paikalliset oikeusistuimet eivät pystyneet. Paikallisella tasolla kuria ja järjestystä ylläpitivät rauhantuomarit.
Viimeiset vuodet
Vuonna 1502 Henrik VII koki kaksi raskasta menetystä. Hänen poikansa, kruununperillinen Arthur, joka oli juuri mennyt naimisiin espanjalaisen prinsessa Katariina Aragonilaisen kanssa kuoli sairauteen Ludlowin linnassa. Vain muutamaa kuukautta myöhemmin Henrikin puoliso menehtyi lapsivuoteeseen. Kuningas pelkäsi Arthurin kuoleman myötä menettävänsä liittoon kuuluneet myötäjäiset ja sen vuoksi pyysi ja sai paavi Julius II:lta luvan, jotta nuorempi poika Henrik voisi naida Arthurin lesken. Henrik VII tuli liiton suhteen kuitenkin toisiin ajatuksiin ja avioliitto tapahtui vasta kuninkaan kuoleman jälkeen vuonna 1509. Vaikka Henrikillä oli ajatuksia mennä uudelleen naimisiin ja hankkia lisää perillisiä, näin ei kuitenkaan tapahtunut. Kuolemansa jälkeen kuninkaaksi nousi Henrik VII:n toiseksi vanhin poika Henrik VIII.
Jälkeläiset
Henrik VII:n vanhin tytär Margareeta oli aluksi naimisissa Skotlannin kuninkaan Jaakko IV:n kanssa. Heidän pojastaan tuli kuningas Jaakko V, jonka tytär oli Maria Stuart. Margareetan avioliitolla Henrik VII toivoi rikkovansa Skotlannin ja Ranskan välisen "Vanhan liiton", Auld Alliancen. Margareetan toinen aviomies oli Archibald Douglas; heidän pojanpoikansa Lordi Darnley nai Maria Stuartin. Heidän poikansa Skotlannin kuningas Jaakko VI peri Englannin kruunun ja nousi kuninkaaksi nimellä Jaakko I Elisabet I:n kuoltua. Henrik VII:n toinen aikuiseksi varttunut tytär Maria avioitui ensin Ranskan Ludvig XII:n kanssa ja kuninkaan kuoltua Charles Brandonin, Suffolkin herttuan kanssa. Heidän tyttärensä Frances nai Henry Greyn ja näiden yksi lapsista oli Lady Jane Grey, jonka nimissä vanhemmat ja muut sukulaiset yrittivät päästä valtaan Edvard VI:n kuoltua.
Kuningas Henrik VII on haudattu Westminster Abbeyhin.
Uber (täsmennyssivu)
Uber voi viitata seuraaviin asioihin:
Veli Käsmä
Veli Käsmä (s. 1948 Taivalkoski) on suomalainen teknoraatti-kirjailija-kustantaja, joka aloitti kirjallisen tuotannon jäätyään selkävaivojen vuoksi eläkkeelle 58-vuotiaana. Hänellä on kirjoittamiseen intohimo, jonka tuloksena on syntynyt mm. Kostonjoki-sarjan kaksi kirjaa, Kostonjoen kohina ja Koillisesta tuulee. Edellä mainittujen ja muiden romaanien lisäksi Käsmä on kirjoittanut satoja lehtiartikkeleita ja laatinut sanaristikoita.
Tausta
Käsmä syntyi yksitoistalapsisen perheen ensimmäisenä poikana. Häntä ennen oli syntynyt kuusi tyttöä. Niukka kotielämä kariutui entistä niukemmaksi perheen isän poismenon myötä. Kaksikymmenvuotiaana Käsmä irtaantui kotoaan ja pääsi itsenäistymään. Vuoden Ruotsissa työskentelyn ja opiskelun jälkeen Käsmä palasi Suomeen asettuen Ouluun asumaan. Vuoden konepajatyöskentelyn jälkeen Käsmä aloitti opiskelun. Koneteknikoksi hän valmistui Oulun teknillisestä oppilaitoksesta 1973, työskenteli kaukolämmön eri tehtävissä (mm. Oulussa, Kuusamossa, Posiolla) vuoteen 1991 suorittaen työn ohessa Hämeenlinnan teknillisessä oppilaitoksessa tuotantotalousinsinöörin tutkinnon. Opiskelu kutsui jälleen ja Käsmä valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta (nykyinen Tampereen teknillinen yliopisto), josta ura jatkui kolme vuotta opettajana (Valkeakosken ammatillinen oppilaitos) ja viimeiset työvuodet tutkijana Tampereen teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 2006 Käsmä jäi työkyvyttömyyseläkkeelle selkävaivojen vuoksi.
Kirjoittaminen
Veli Käsmä aloitti kirjoittamisen jo 70-luvun loppupuolella laatimalla lehtiartikkeleita, joita syntyi työn ohessa eri lehdille. Romaanin kirjoittaminen oli kytenyt Käsmän mielessä jopa vuosikymme-niä, mutta työmaailma ja kirjoittamisen epävarmuus olivat olleet pitemmän tekstin luomisen esteenä. Vuonna 1996 hän lähetti synnyin kuntansa Taivalkosken suurmiehelle Kalle Päätalolle tekstinäytteitään ja kysyi ”lupaa” saada jatkaa omalla elämän-/Koillismaa tarinoillaan siitä ajasta – 1950-luvun puolivälistä, johon Päätalo kirjoittamisensa ajallisesti päätti. Palaute oli myönteinen, mutta mestari muistutti, ettei kirjailijan ammatti ole ”ruusuilla rimppomista”.
Kostonjoki-sarja
Koillismaalla, Taivalkosken Koitilassa asuva Anttilan perhe taistelee jälleenrakennuskauden jälkeisen ajan kurimuksessa ja lisähaasteena on tilaa koskeva vaikea perintöriita. Ensimmäinen osan lopussa Anttilan nuori-isäntä Vilho palaa Oulun matkaltaan ennalta arvaamattomin seurauksin.
Kirja alkaa synkissä ja perhettä entisestään ahdistavissa tunnelmissa. Matti, kansakoulun juuri lopettamassa oleva kolmetoista-vuotias poika joutuu asettumaan kahdeksanhenkisen perheen elannon hankkijaksi. Matti-pojan ja Anna-äidin vankkumaton päätös oli, ettei kunnan elantoon alennuta. Koillisesta tuulee on myös Matin (kirjoittajan) kasvutarina pojasta aikaiseksi mieheksi raskaiden elämänhaasteiden mukana.
Muut teokset
Hirven salakaatoa lukuun ottamatta muuten kuuliainen virkamies Ville Kaartamo ja hänen veijarimainen, viinaan menevä hirvenmetsästyskave-rinsa Mauri Jämsä saivat ostettua Metsäyhteisön hirvihuutokaupasta kalliin, vasan kaatamiseen oikeuttavan metsästyspalstan. veijariromaani, jonka tapahtumat sijoittuvat Kuusamoon ja Taivalkoskelle. Kaksi varsin erilaista miestä, joita yhdistää vain hirven metsästäminen, saavat hirvenjälkien etsintämatkan päätteeksi uskomattoman seikkailun, jonka puitteissa miehet joutuvat välttelemään virkavaltaa mitä erilaisin keinoin. Tarinaan liittyy myös kaunis Maiju. Yhtä miehistä odottaa raastupa, mutta miksi?
Kuvaa 1955 alkanutta Kuusamon Kitka- ja Kuusinkijokien koskiosuuksien ostoruljanssia. Pohjolan Voima Oy ja Imatran voima Oy maksoivat manttaali-isännille lähes puoli miljardia markkaa koskisosuuksista. Koskikaupoista tuli farssi. Voimayhtiöt riitelivät lehtien palstoilla avoimesti. Koskiosuuskauppoja purettiin ja osuuksia myytiin useampaan kertaan. Kun kosket oli pääosin myyty, alkoivat kuusamolaiset vastustaa voimalaitosten ja vesiensäännöstelyn rakentamista. Koskia ei ole rakennettu eikä koskirahoja pyydetty manttaali-isänniltä takaisin.
Romaani rahan ja vallan mahdista sekä vakaumuksellisuudesta – niiden kääntöpuolistakin.
Eriaiheisia opinnäytenovelleja Oulu-opiston iltakursseilta (178 s. v. 2007).
Minidekkari (52 s. v. 2009), jossa selvitetään luonnollisesti huumeisiin liittyvä rikos, mutta tarinassa on merkittävä osuus poliisilaitoksen nais- ja miesrikostutkijan keskinäisillä henkilösuhteilla.
Kustannustoiminta
Toimituskustantamo Kustannus Ves-Line. Kustantamon yksi tärkeistä tehtävistä on ollut alusta alkaen toimia Pohjois-Pohjanmaan harrastajakirjoittajien hengentuotteiden saattamiseksi lukijoiden iloksi. Ves-Linen ensimmäinen työ oli Käsmän on kirja (v. 2011), alkuaan vuonna 2008 ilmestynyt veijariromaani Salakaato. Kustantamon asiakkaina on vuosina 2011 – 2015 ollut 25 kirjailijaa ja lähes 40 nidettä.
HMS Ajax (1798)
HMS Ajax oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu Ajax-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. Se osallistui Välimeren laivaston mukana Egyptin rannikon operaatioihin 1801, Cape Finisterren taisteluun 1805 sekä Trafalgarin taisteluun. Alus tuhoutui tulipalossa 1807 ollessaan mukana Dardanellien operaatioissa.
Valmistus
Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 John Randall and Companyltä Rotherhithestä, missä köli laskettiin syyskuussa 1795. Se laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1798 ja valmistui 7. huhtikuuta Deptfordissa, mistä se siirrettiin edelleen Woolwichiin. Työt saatiin päätökseen 13. heinäkuuta. Valmistuskustannukset olivat 57 556 puntaa, mihin sisältyi varustaminen.
Palvelus
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1798 Kanaalin laivueessa päällikkönään John Holloway, joka luovutti päällikkyydeen kuukautta myöhemmin John Pakenhamille. Huhtikuussa 1799 alus oli lyhyen aikaa John Osbornin alaisuudessa, kunnes hän luovutti päällikkyyden toukokuussa Alexander Cochranelle. Alus valtasi 9. tammikuuta 1800 Kanaalissa ranskalaisen kaapparin Avantageux'n.
Vuonna 1801 alus osallistui Egyptin rannikon operaatioihin. Se ankkuroitui 31. tammikuuta Marmoriceen Karamanian rannikolla. Alus palasi Plymouthiin 8. kesäkuuta 1802 Amiensin rauhan jälkeen.
Amiraali lordi Gardner lähetti huhtikuussa 1805 Ajaxin, HMS Maltan ja HMS Terriblen täydentämään vara-amiraali Sir Robert Calderin Ferrolin edustalla olevaa laivastoa, koska myrsky oli supistanut sen vahvuuden viiteen palveluskelpoiseen linjalaivaan. William Brown vastaanotti 31. toukokuuta aluksen päällikkyyden. Calderin 15 linjalaivan, kahden fregatin, kutterin ja loggertin muodostama laivasto oli 22. heinäkuuta Cape Finisterren edustalla kohdatessaan amiraali Pierre-Charles Villeneuven johtaman ranskalais-espanjalaisen laivaston, johon kuului 20 linjalaivaa, kolme suurta flöittiä, viisi fregattia ja kaksi prikiä. Calder purjehti Villeneuven laivastoa vastaan. Nelituntisen taistelun jälkeen osapuolet alkoivat kärsiä hämärtyvästä illasta ja tihenevästä sumusta. Irtautuneet osasto väittivät kumpikin saaneensa merkittävän voiton. Calderin onnistui vallata Espanjan laivaston San Rafael ja Firme. Ajaxilla sai taistelussa surmansa kaksi ja haavoittui kuusitoista miehistönjäsentä.
Oltuaan korjattavana Plymouthissa alus liittyi 18. syyskuuta vara-amiraali Horatio Nelsonin osastoon purjehtien Cadiziin.
Gilbert Kalish
Kalish sai taiteiden kandidaatin arvon Columbian yliopistosta vuonna 1956 ja täydensi opintojaan Berkshire Music Centerissä (nyk. Tanglewood Music Center) sekä Marlboro Music School and Festivalilla. Hänen opettajiensa joukossa oli Isabelle Vengerova. Kalish oli Contemporary Chamber Ensemblen perustajajäsen 1960-luvun alussa. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Dawn Upshaw'n, Joel Krosnickin ja Jan DeGaetanin kanssa sekä soittanut johtavien jousikvartettien kanssa. Kalish on pitänyt myös resitaaleja eri kaupungeissa ja esiintynyt usein esimerkiksi New Yorkin Mostly Mozart Festivalilla. Hän liittyi vuonna 1969 Bostonin sinfoniaorkesterin kamarisoittajiin (Boston Symphony Chamber Players).
Kalish on omistautunut aikansa musiikille. Hän on tulkinnut muiden muassa Elliott Carterin, Aaron Coplandin, George Crumbin sekä David Diamondin teoksia ja tullut tunnetuksi myös Charles Ivesin sekä Joseph Haydnin musiikin esittäjänä. Kalish sai vuonna 1970 nimityksen Stony Brook Universityn professoriksi. Hän toimi myös Tanglewood Music Centerin henkilökunnan jäsenenä vuosina 1968–1997. Hän on pitänyt usein mestarikursseja Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 1987 Kalish sai kunniatohtorin arvon Swarthmore Collegesta. Hän on tehnyt levytyksiä esimerkiksi Nonesuch Recordsille. Levytettyjen teosten joukossa on perinteisiä klassikoita, moderneja teoksia ja ensilevytyksiä. Nonesuchille tehdyistä levytyksistä yksi koostuu Stephen Fosterin lauluista, jotka Kalish on esittänyt Jan DeGaetanin kanssa.
Kalish on ollut neljästi Grammy-ehdokkaana.
Tobias Winberg
Tobias Winberg (s. 2. lokakuuta 1998 Helsinki ) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä.
Ura
Winberg on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän siirtyi 13-vuotiaana Jokereiden kaudeksi 2012–2013, joka päättyi C2-nuorten Suomenmestaruuteen. Kauden 2014-2015 päätteeksi Winberg voitti B-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2015–2016 hän toimi Jokereiden B-nuorten varakapteenina. Winberg oli viidellä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Roope Laavaisen ja Eero Teräväisen kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Winberg siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa, Helsingin IFK:n A-nuoriin. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti A-nuorten SM-pronssia. Winberg debytoi kauden aikana myös HIFK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hän esiintyi kahdessa runkosarjaottelussa. Winberg sai tililleen ensimmäisen liigaottelunsa 15. joulukuuta 2017 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänet merkittiin HIFK:n seitsemänneksi puolustajaksi, mutta Winberg jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa, kuten myös kauden toisessa ottelussaan.