cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stéphan Buckland
Bucklandin vaimo Joëlle synnytti perheen esikoisen päivänä, jolloin juostiin Ateenan olympialaisten 2004 200 metrin ensimmäiset alkuerät. Buckland sijoittui lopulta loppukilpailussa kuudenneksi ajalla 20,24. Hän voitti samana vuonna Rooman Kultaisen liigan kilpailussa 200 metriä ajalla 20,20 ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa kolmanneksi. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän oli neljän yhdysvaltalaisjuoksijan jälkeen viides 200 metrillä.
Yuanmoun löytöpaikka
Ihminen
Ihmisen kaksi etuhammasta olivat ensimmäisten löydettyjen fossiilien joukossa. Muita ihmiseen viittaavia fossiileja ei ole tämän jälkeen löydetty. Hampaat ovat yläleuan suuria hampaita. Voidaan puhua "lapiohampaista", koska ne ovat leveämmät kuin nykyihmisellä ja samalla hieman pidemmät. Mittojen perusteella ne sopisivat Homo erectukselle, varhaiselle Homo sapiensille tai Homo neanderthalille. Neandertalinihminen ei ilmeisesti elänyt näin idässä, joten kysymykseen tulevat ainoastaan kaksi edellistä ihmistä. Näistä Homo erectusta moni tutkija pitää todennäköisimpänä vaihtoehtona. Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan ole vielä ottaneet kantaa, joten kysymys jää auki, ellei fossiileja löydy lisää.
Stéphan Buckland
Buckland sai 2006 hopeaa Melbournen kansainyhteisön kisojen 200 metrillä samalla ajalla 20,47 kuin kultaa voittanut Jamaikan Omar Brown. Hän oli toinen myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa Bambousissa 2006 ajalla 20,67 ja Addis Abebassa 2008 ajalla 20,62. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 200 metrin välierissä, mutta voitti myöhemmin syksyllä saman matkan IAAF:n yleisurheilufinaalissa ajalla 20,57. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 200 metrin puolivälierissä. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli samalla matkalla neljäs.
Yuanmoun löytöpaikka
Ihminen
1980-luvulla Kiinassa hampaat nousivat lehtien otsikoihin Yuanmoun ihmisenä, jota silloin pidettiin varmana Homo erectuksena. Sen nimeen liitettiin silloin myös alalajin määre Homo erectus yuanmouensis.
Kiviesineet ja hiilenpalaset
Samoista maaperän kerroksista, joista ihmishampaat löytyivät, kerättiin talteen kolme työstettyä kiveä. Kaksi kivistä löytyi puoli metriä hammaskerrosten alta ja yksi metrin verran hampaiden yläpuolella. Kivet sijaitsivat vain noin 5–20 metrin säteellä hampaista. Kivimateriaali oli kvartsia ja työkaluina ne olivat varsin pieniä kaapimia tai kiviytimiä. Samoista löytökerroksista ja niiden lähikerroksista löytyi puuhiilenpalasia, jotka voidaan tulkita metsäpalon jätteiksi tai nuotionpohjista maakerroksen sekaan joutuneeksi jätteeksi. Hiilen joukossa oli myös hiiltyneitä soijapapuja ja seesaminsiemeniä.
Kiviesineiden työstämisessä on käytetty samoja menetelmiä kuin mitä esimerkiksi Tansanian Olduvain rotkossa ja Pohjois-Kiinan Nihewanin altaassa käytettiin. Kaikki kolme kohdetta olivat suhteellisesti ottaen samanaikaisia, mikäli ensimmäisenä tehdyt ajoitukset ovat oikeita.
Eläinfossiilit
Eläinfossiileja sisältänyt kerros oli tutkijoille mieluisa yllätys. Fossiileista on pystytty tunnistamaan 38 lajia tai eläinsukua. Kyseisiä lajeja ovat: Nestoritherium sp., Megantereon nihowanensis, Cervocerus ultimus, Metacervulus capreolinus, Muntiacus lacustris, Paracervulus attenuatus, Eostyloceros longchuanensis, Procapreolus stenosis, H. licenti, Equus yunnanensis, Canis yuanmouensis, Axis shansius, Axis cf. rugosus, Rusa yunnanensis, Gazella sp., Cervus sp., Ochotonoides complicidens, Rhizomys sp., Microtus sp., Arvicola sp., Hystrix subcristata, Vulpes cf. chikushanensis, Viverricula malaccensis fossilis, Hyaena sp., Panthera tigris, Panthera pardus, Cynailurus sp., Stegodon sp., Stegodon elephantoides, Rhinoceros sinensis, Rhinoceros sp., Sus sp., Sus scrofa, Rusa sp., Cervus stehlini, Bos sp. ja Bibos sp.
Näistä lajeista 32 on kuollut sukupuuttoon, mutta seuraavat kuusi lajia tavataan vieläkin elossa: H. licenti, E. yunnanensis, C. yuanmouensis, A. shansius, A. cf. rugosus ja R. yunnanensis. Kahdeksan lajia eli jo tertiäärikaudelta ja selvisivät löytökerrokseen. Nämä ovat: Nestoritherium sp., M. nihowanensis, C. ultimus, M. capreolinus, M. lacustris, P. attenuatus, E. longchuanensis ja P. stenosis.
Antropologinen merkitys
Alkuun Yuanmoun ihminen edusti varhaisinta ihmisen elonmerkkiä Kiinassa. Nykyään asiaan suhtaudutaan varauksellisesti, eikä Yuanmoun ihmistä tai löytöpaikkaa esiinny enää kaikissa varhaisimpien kohteiden luetteloissa. Vanhemmassa kirjallisuudessa se on ollut usein esillä.
Jään sun viereen
”Jään sun viereen” on elokuussa 2014 ilmestynyt Yön single, jolla Olli Lindholmin kanssa duetoi Stina Girs. Se on toinen single lokakuussa 2014 julkaistulta albumilta Hyvässä ja pahassa. Single tuli myyntiin pelkästään digitaalisessa muodossa. Kappale on alun perin nimeltään ”Snedsteg”, jonka suomenruotsalainen Kometfabriken levytti vuonna 2005. Alkuperäisversion toisena laulajana on ruotsalainen Sara Löfgren.
Toyota R -moottori
R-sarjan moottorit ovat nestejäähdytteisiä, bensiinikäyttöisiä, 4-sylinterisiä rivimoottoreita. Toyota valmisti niitä vuosina 1953–1995. Elinkaarensa aikana moottorisarja koki monta muutosta muun muassa iskutilavuuden ja venttiilikoneiston järjestelyjen suhteen. Moottorit on suunniteltu ajoneuvoissa pituussuuntaiseen asennukseen.
DOHC-moottoreissa nokka-akselit olivat ketjukäyttöisiä.
R
thumb|1953 Toyota R-moottori 1,5 l (1453 cc) R-versio oli tuotannossa vuodesta 1953 vuoteen 1964.
Poraus oli 77 mm ja iskunpituus 78 mm. Sylinterilohko ja -kansi olivat valurautaa. Kampiakselilla oli kolme runkolaakeria, sähköjärjestelmän jännite oli 12V. Lohkossa sijaitseva nokka-akseli oli hammaspyöräkäyttöinen. Venttiilikoneisto oli työntötankokäyttöinen OHV, imu- ja pakoventtiilit oli järjestetty sylinterikannen samalle sivulle, ts. moottori ei ollut läpihengittävä. Polttoainejärjestelmänä oli kaksikurkkuinen yläimukaasutin, Puristussuhde oli 8.0:1 ja moottorin kokonaispaino 155 kg. Vuosina 1962 - 64 oli tuotannossa myös nestekaasukäyttöinen R-LPG.
Can Dündar
Elämä ja ura
Dündar vietti lapsuutensa Ankarassa virkamiesperheen ainoana poikana. Hän opiskeli journalismia ja yhteiskuntatieteitä Ankaran yliopistossa, josta valmistui 1982. Toimittajan työt hän aloitti jo vuonna 1979, mutta jatkoi opintojaan Britanniassa ja valmistui vuonna 1986 London School of Journalism -oppilaitoksesta. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Istanbulin ODTÜ-yliopistossa 1996.
Dündar on työskennellyt turkkilaisille sanoma- ja aikakauslehdille ja tehnyt television ajankohtaisohjelmia. 1990-luvun loppupuolella hän toimi itsenäisenä dokumentaristina ja liittyi vuonna 2001 arvostetun Milliyet-sanomalehden toimituskuntaan ja alkoi kirjoittaa siihen kolumnejaan. Vuonna 2013 Dündar sai kuitenkin lähteä kirjoitettuaan työnantajansa mielestä liian kärjekkäästi Turkin mielenosoituksista ja Egyptin tilanteesta. Helmikuussa 2015 hänet nimitettiin kilpailevan Cumhuriyetin päätoimittajaksi.
Toyota R -moottori
2R
1,5 l (1490 cc) 2R-versio oli tuotannossa vuodesta 1964 vuoteen 1969. Poraus oli 78mm ja iskunpituus 78mm. Jälleen oli bensiinikäyttöisen moottorin rinnalla tuotannossa myös nestekaasukäyttöinen versio.
Sovellukset:
3R
1,9 l (1897 cc) 3R-versio oli tuotannossa vuodesta 1959 vuoteen 1968.
Aluksi puristussuhde oli 7,7:1. Vuonna 1960 3R-version puristus nostettiin 8:1, 3R-B jota valmistettiin vuodesta 1960 vuoteen 1968, oli 7,7:1 puristussuhteella. 3R-C-versio esiteltiin täyttämään Kalifornian päästörajoitukset. 3R-LPG-versio oli valmistuksessa viimeisten viiden tuotantovuoden ajan.
Can Dündar
Elämä ja ura
Dündar on kirjoittanut myös yli 20 kirjaa.
Toyota R -moottori
4R
Sovellukset:
5R
Sovellukset:
7R
7R-versio oli iskutilavuudeltaan ja tekniikaltaan samanlainen kuin 4R, mutta isompi 86 mm poraus ja lyhyempi 68,5 mm iskunpituus muuttivat moottorin ominaisuuksia kierrosherkempään suuntaan.
Sovellukset:
8R
Sovellukset:
9R
1,6 l (1587 cc) 9R-versio oli tuotannossa vuodesta 1967 vuoteen 1968.
Moottori oli periaatteessa 4R, Yamahan suunnittelemalla DOHC-sylinterikannella. Nokka-akselin nokat ohjasivat suoraan venttiileitä, painimen ja säätölevyjen avulla. Tätä samanlaista venttiilikoneistoa käytettiin myös Toyotan moottoreissa 2M, 8R-G, 10R, 18R-G, 2T-G, 4A-GE sekä 3T-GTE, kaikissa näissä oli Yamahan suunnittelema sylinterikansi.
Jesse Winchester
Ura
Winchester aloitti jääkiekon South Stormontissa, jonka jälkeen hän pelasi juniorina sittemmin Seaway Valley Rapidsissa ja Cornwall Royalsissa. Kaudeksi 2000–2001 Winchester siirtyi EOJHL-joukkue Winchester Hawksiin. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan parhaaksi tulokkaaksi. Seuraavaksi kaudeksi Winchester palasi kotikaupunkiinsa ja CJHL-joukkue Cornwall Coltsiin. Hän toimi siellä viimeisellä kaudellaan 2003–2004 joukkueen kapteenina ja valittiin kauden päätteeksi Coltsin arvokkaimmaksi pelaajaksi ja koko CJHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Toyota R -moottori
9R
Moottorin teho oli 110 hp (82 kW) / 6200 rpm ja vääntö 136 Nm / 5000 rpm. Venttiileitä oli kaksi per sylinteri, venttiilikoneisto DOHC, kaasuttimina kaksi Solex-kaasutinta, painoa 174 kg. Moottoria valmistettiin 2229 kpl.
Jesse Winchester
Ura
Vuodet 2004–2008 Winchester kävi Colgate Universityä. Hän toimi kaudella 2006–2007 joukkueen varakapteenina ja oli Colgaten toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+21=37. Winchester jakoi kolmen muun pelaajan kanssa sekä ECAC:n maalipörssin kahdeksannen että pistepörssin yhdeksännen sijan. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2007–2008 hän nousi Colgaten kapteeniksi ja oli tehoilla 8+29=37 joukkueen paras syöttäjä sekä toiseksi paras pistemies Tyler Burtonin jälkeen. Winchester voitti koko ECAC:n syöttöpörssin ja jakoi sarjan pistepörssin yhdeksännen sijan Clarksonin Matt Becan ja Quinnipiacin Jamie Batesin kanssa. Winchester valittiin kauden päätteeksi myös ECAC:n kolmanteen tähdistökentälliseen.
Toyota R -moottori
9R
Sovellukset:
Jesse Winchester
Ura
Viimeisen yliopistokautensa 2007–2008 päätteeksi, maaliskuussa 2008 NHL-varaamaton Winchester teki vapaana agenttina sopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa. Hän teki NHL-debyyttinsä 29. maaliskuuta 2008 Boston Bruinsia vastaan ja keräsi ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn. Tämän jälkeen Winchester solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen Senatorsin kanssa. Tulokaskaudellaan 2008–2009 hän murtautui NHL:ään ja teki 76 runkosarjaottelussa tehot 3+15=18, mikä on myös Winchesterin yhden kauden piste-ennätys NHL:ssä. Kaudella 2009–2010 hänen runkosarjansa jäi 52 ottelun mittaiseksi Winchesterin jouduttua helmikuussa 2010 kuukaudeksi sivuun polvivamman vuoksi. Hän pelasi kauden aikana myös neljä AHL-ottelua Binghamton Senatorsissa. Heinäkuussa 2010 Winchester teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ottawa Senatorsin kanssa.
Joulukuussa 2011 Winchester joutui Buffalo Sabresin Paul Gaustadin taklaamaksi ja hän oli aivotärähdyksen takia sivussa aina pudotuspelien kynnykselle, huhtikuuhun 2012 saakka. Winchester pelasi runkosarjassa lopulta vain 32 ottelua. Marraskuussa 2012 hän siirtyi aluksi 30 päivän mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue TuToon. Koska Winchesterillä ei ollut voimassa olevaa NHL-sopimusta, hän ei ollut joukkueelle varsinainen työsulkuvahvistus. Hän pelasi TuTossa 11 ottelua tehopistein 3+7=10. Työsulun päätyttyä Winchester ei kuitenkaan saanut uutta NHL-sopimusta, joten hän palasi tammikuussa 2013 Suomeen ja siirtyi loppukauden 2012–2013 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Jokereihin. Winchester pelasi joukkueessa vain viisi ottelua tehden kolme syöttöpistettä, kunnes hänen kautensa todettiin helmikuussa polven sivusidevamman takia päättyneeksi.
Toyota R -moottori
10R
Moottorin teho oli 140 hv (104 kW) / 6400 rpm ja vääntö 166 Nm / 5200 rpm.
Jesse Winchester
Ura
Kaudeksi 2013–2014 Winchester palasi Pohjois-Amerikkaan tehtyään vuoden mittaisen ja kaksisuuntainen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Hän aloittanee kautensa AHL-joukkue San Antonio Rampagessa.
Toyota R -moottori
10R
Sovellukset:
12R
Sovellukset:
16R
Sovellukset:
18R
18R-version iskutilavuus oli 2,0 L (1968 cc), poraus oli 88,5 mm ja isku 80 mm.
Kaksi venttiiliä per sylinteri, SOHC, versiot olivat seuraavat:
Sovellukset:
18R / 18R-C / 18R-U / 18R-E 18R-C
18R-G
thumb|18R-G moottoripukissa thumb|18R-G konehuoneessa 8-venttiilinen DOHC 18R-G ja sen variantit olivat tuotannossa vuodesta 1972 vuoteen 1982, korvaten 8R-G-version. Sylinterikannet olivat Yamahan suunnittelemat ja valmistamat. Lukuun ottamatta sylinterikansia ja niihin liittyviä jakopään komponentteja, suurin osa moottorin komponenteista oli ristiinvaihdettavissa SOHC 18R-moottorin osien kanssa. Palotilat sylinterikansissa olivat puolipallon muotoiset.
Amalia Wallenius
Amalia Vilhelmina Wallenius (o.s. Forsman; 6. elokuuta 1867 Lohja – 24. maaliskuuta 1975 Helsinki ) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän syntyi Hiiden kartanon mailla Lohjan Kuntsilassa, jossa isänsä Johan Fredrik Forsman oli muonatorpparina, ja kuoli Helsingissä 107 vuoden ja 230 päivän ikäisenä.
Toyota R -moottori
18R-G
Vuonna 1975 Japanin versioon 18R-GR lisättiin lisäilman syöttö, näin moottorin päästöjä saatiin laskettua. Tässä variantissa käytettiin Solex-kaasutinta. Polttoaineen suihkutuksella ja katalysaattorilla varustettu Japanin version, 18R-GEU, oli tuotannossa vuodesta 1978 vuoteen 1982. Moottorista oli lisäksi olemassa kaasuttimella ja katalysaattorilla varustettu versio, 18R-GU.
18R-G ja -GE kilpamoottoriversiot olivat käytössä tuon aikakauden ralli-Celicoissa. Näissä moottoreissa oli neliventtiilikannet ja niille oli annettu koodi 152E. Poraus oli 89 mm ja isku 80 mm, iskutilavuus oli (1991cc).
Amalia Wallenius
Nuoruudessaan Wallenius työskenteli taloudenhoitajana, ja 30-vuotiaana hän avioitui tallimies Johan Walleniuksen kanssa. Perheeseen syntyi neljä lasta. Wallenius jäi leskeksi vuonna 1931.
Toyota R -moottori
18R-G
Ryhmä 4:n kisaversio 152E-moottorissa oli kaksi kaksikurkkuista kaasutinta ja se tuotti tehoa 240 hv (177 kW) / 9,000 rpm. Korkeamman viritysasteen moottorit tuottivat 300 hv (221 kW) / 9200 rpm. Saksalainen kisatalli Schnitzer kehitti Celicasta turboahdetun version kilpailemaan Porsche 935n kanssa. KKK-turboahtimella varustettu, ryhmä 5:n Celica tuotti 560 hv (412 kW).
Sovellukset:
19R
2-venttiili SOHC 2,0 l (1991 cc) 19R-version moottori oli tuotannossa vuodesta 1974 vuoteen 1977. Poraus oli 88,5 mm ja isku 80 mm. Kampiakseli oli sama kuin 18R-versiossa.
Sovellukset:
20R
Suurin teho oli 96 hv (72 kW) / 4800 rpm (90 hv Kalifornian versiossa) ja vääntö 162 Nm / 2800 rpm. Vuosina 1978 - 1979 tehoa oli vähemmän, 95 hv (71 kW) / 4800 rpm ja vääntöä enemmän, 165 Nm / 2400 rpm. Viimeisessä tuotantoversiossa, vuosina 1979 - 1980, tehoa oli edelleen pudotettu. Nyt se oli 90 hv (67 kW) / 4800 rpm (95 HP Kanadan versiossa) vääntö oli edelleen 165 Nm / 2400 rpm.
Sovellukset:
21R
Vuonna 1978 päästörajoitusten kuristama teho oli 105 hv (78 kW) / 5200 rpm ja vääntö 157 Nm / 3600 rpm. Lisäilmansyöttö ja Kalifornian vaatimusten mukainen saastelaitteisto versiossa 21R-C (1982–1985) pudottivat tehon 90 hv (67 kW) / 5000 rpm. Lisäilmansyötöllä varustettu Japanin versio, 21R-U, tuotti 105 hv (78 kW) / 5200 rpm ja vääntöä 162 Nm / 3600 rpm, mutta suoritusarvot putosivat lukemiin 101 hv (75 kW) / 5400 rpm ja 154 Nm / 4000 rpm vuonna 1986.
22R
Vuonna 1985 moottoriin tuli merkittäviä muutoksia, teho nousi 112 hv (84 kW) / 4600 rpm ja vääntö 192 Nm / 3400 rpm. Monet osat uudemman kehitysversion 22R-E-moottorista eivät ole ristiinvaihdettavissa vanhempien, ennen vuotta 1985 valmistettujen osien kanssa. Näitä ovat sylinterikansi, lohko, männät, jakoketju koteloineen sekä vesi- ja öljypumput. Kaksiosainen jakoketju korvattiin yksiosaisella vuonna 1983.
Sovellukset:
Ishi
thumb|Ishi, viimeinen Yana-intiaaniheimon jäsen.
Ishi (n. 1860/1862 – 25. maaliskuuta 1916) oli viimeinen eristyksissä elänyt, kulttuurinsa säilyttänyt yana-intiaaniheimon jäsen.
Elämäkerta
Vuoden 1862 tienoilla syntynyt Ishi kuului Kalifornian yana-heimon yahi-ryhmään, jossa oli alkujaan noin 400 jäsentä. Vuosina 1862–1867 raivosi intiaanisota, jossa yahit ryöstelivät valkoisten asumuksia ja vankkurikaravaaneja. Valkoiset kostivat tämän surmaamalla ainakin 3 000 intiaania, myös naisia ja lapsia ja aloittamalla täällä aiemmin tuntemattoman intiaanien päänahkojen nylkemisen. Vuonna 1865 Ishi selvisi kolmivuotiaana hengissä valkoisten intiaaneihin kohdistamasta Tree Knollsin joukkomurhasta. Tästä pakeni noin 30 intiaania, joista karjamiehet tappoivat pian 15. Loput piilottelivat 40 vuotta valkoisilta. Näiden joukossa oli Ishi ja hänen perheensä. Yaheista ei kuultu mitään vuosina 1872–1884, ja nämä piileksivät naamioiduissa majoissa Mill Creekin yläjuoksulla.
Syksyllä 1908 amerikkalaisten maanmittarien ryhmä ryösti kaiken Ishin perheen leiristä, ja pian tämän jälkeen Ishin vanha äiti ja muut leiriläiset kuolivat. Ishi pakeni ja eli muutamia vuosia eristyksessä. Nälkiintyneenä Ishi päätti antautua valkoisille. Nimeään Ishi ei kertonut, sana ishi tarkoittaa miestä. Ishi tuli eristyksestä vuonna syyskuussa 1911 Orovillen kaupungin lähellä Kaliforniassa. Paikalliset asukkaat huomasivat kun koirat alkoivat haukkua aamulla, niiden huomattua aitausta vasten nojaavan miehen. Mies näytti resuiselta humalaiselta ja puhui käsittämätöntä kieltä. Sheriffi vangitsi pelokkaan Ishin mielisairaille tarkoitettuun koppiin. Pian kävi selväksi, että Ishi oli intiaani, joka ei ymmärtänyt monia intiaanikieliä tai espanjaa.
Antropologit Alfred L. Kroeber ja Thomas Waterman lukivat Ishistä lehdestä ja huomasivat, että heille oli tarjoutunut ainutlaatuinen tilaisuus tutustua hävinneen intiaaniheimon kieleen ja kulttuuriin. Waterman saapui Oronvilleen ja yritti puhutella Ishia yahan-kielellä, joka oli yahin sukulaiskieli. Waterman luetteli sanoja, mutta Ishi ei vaikuttanut ymmärtävän. Waterman ei myöskään osannut ääntää sanoja kunnolla. Lopulta hän pääsi sanaan siwini, joka merkitsee keltaista mäntyä, ja osoitti sellin puuvitsaa. Ishin ilme kirkastui. Hän toisti sanan kerran toisensa jälkeen ja innostui. Se oli hänelle ensimmäinen ymmärrettävä sana kolmeen vuoteen. Ishin ja Watermanin välille syntyi pian luottamus ja sheriffi laski Ishin vapaaksi, ja Ishi asui yliopistossa suuren osan loppuelämästään. Ishi sopeutui melko hyvin elämään valkoisten kanssa ja eräässä vaiheessa ei olisi halunnut lähteä retkelle kotiseudulleen.
Teatterissa Ishiä kiinnosti näyttämöä enemmän yleisö. Samoin valtameren rannalla Ishi katseli yleisöä, koska Ishi oli tuntenut vain noin kymmenen heimolaistaan, eikä tiennyt että valkoisia on suuri määrä. Ishi ei säikähtänyt vankkureita ja autoja, vaikkei tuntenut pyörää. Juna teki sitä vastoin häneen suuren vaikutuksen. Ishi rakasti siisteyttä ja järjestystä, ja hyväksyi valkoisten vaatteet kenkiä lukuun ottamatta. Ishi oppi syömään valkoisten tavoin veitsellä ja haarukalla ja liikkumaan raitiovaunulla, eikä pelännyt korkeita rakennuksia. . Ishi oppi noin 500–600 sanaa englantia, ja opetti kielensä ja kulttuurinsa piirteitä tutkijoille. Ishi valmisti keihäänkärjen obsidiaanista puolessa tunnissa. Samoin Ishi näytti miten tehdään harppuunoita, lassoja, kalastusvälineitä, jousia ja nuolia. Jousen ja nuolen teko vei pitkän aikaa, kun puuta oli kuivattava ja tehtävä erinäisiä salaisia menoja. Eräästä kiinalaisesta Ishi käytti nimeä yana, oman kansan jäsen, mutta kutsui valkoisia nimellä "muut". Ishi ei osannut kiinalaisten tavoin lausua englannin kielen r-äännettä.
Viimeiset vaiheet
Ishi ei halunnut asiaa kysyttäessä siirtyä intiaanireservaattiin, vaan halusi asua elämänsä loppuun kuin valkoinen mies. Ishi sairastui tuberkuloosiin vuonna 1915 ja hänen tilansa huononi kaiken aikaa. Hän pyysi päästä "kotiin" museoon kuolemaan. Ishi kuoli 15. maaliskuuta 1916 noin 54 vuoden iässä.
Uno Lindbäck
Uno Edmund Lindbäck (11. tammikuuta 1891 – 8. tammikuuta 1970) oli suomalainen jalkapalloilija, jonka seura oli HIFK.
Lindbäck pelasi urallaan yhden A-maaottelun. Hän jäi historiaan Suomen jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen ensimmäisen maalin tekijänä vietyään Suomen 1–0-johtoon Ruotsia vastaan vuonna 1911 Helsingissä pelatussa maaottelussa.
Lindbäck kirjoitti ylioppilaaksi Svenska normallyceum i Helsingforsista ja työskenteli myöhemmin kirjanpitäjänä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Harjunpää & pahan pappi
Harjunpää & pahan pappi on Olli Saarelan ohjaama suomalainen rikoselokuva, joka sai ensi-iltansa 29. lokakuuta 2010. Se perustuu Matti Yrjänä Joensuun samannimiseen romaaniin vuodelta 2003.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Helsinkiin. Ihmisiä kuolee metrojunan alle, ja poliisi alkaa epäillä, että tekojen takana on sarjamurhaaja.
Suomen Kuvalehden Kalle Kinnusen mukaan Harjunpää & pahan pappi jäljittelee kliseenomaisesti Punaista lohikäärmettä ja Seitsemää. Sampo Sarkolan roolisuoritusta on Jussi Lahtonen Film-O-Holicissa kiittänyt ”hyytävän onnistuneeksi”.
Sinisiipikolibri
Sinisiipikolibri (Pterophanes cyanopterus) on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Andien rinteillä Kolumbiasta Ecuadoriin, Peruun ja Bolivian pohjoisosiin. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Louis Fraser kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1839.
Ida Sallinen
Ida Maria Sallinen (18. joulukuuta 1870 Espoo – 3. kesäkuuta 1976) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän syntyi Espoossa ja asui myös Helsingissä ja eli 105 vuoden ja 168 päivän ikäiseksi.
Lähteet
http://www.tuomas.salste.net/suku/vanhimmat.html
Santeri Ahlgrén
Vuonna 2007 Ahlgrén sai parhaan esiintyjän Venla-palkinnon. Romano-tv:n lisäksi hän on esiintynyt vuonna 2009 sen jatko-osassa Manne maailmalla sekä 2012 valmistuneessa Hurriganes-yhtyeen 40-vuotisjuhladokumentissa.
Napolin tuomiokirkko
Tuomiokirkko rakennettiin vuosien 1294–1323 välillä.
Juha Laukkanen (jääkiekkoilija)
Juha Laukkanen (s. 22. helmikuuta 1964 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1984–1990 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Napolin tuomiokirkko
Vuonna 2008 kodittomiksi jääneet länsiafrikkalaiset osoittivat kirkossa mieltään kokemansa huonon kohtelun johdosta.
Juha Laukkanen (jääkiekkoilija)
Laukkanen edusti koko SM-liigauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa yhteensä 198 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 33 + 36 = 69 ja jäähymääränsä 40 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kahdeksan ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja istui jäähyllä neljä minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksessä vuonna 1985 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
AF Corse
AF Corse on italialainen kilpatalli, jonka perusti entinen kilpa-ajaja Amato Ferrari vuonna 1995. Ferrari toimii myös AF Corsen tallipäällikkönä. Vaikkakin AF Corse käyttääkin pääosin Ferrari-merkkisiä autoja, ei Amato Ferrari kuitenkaan ole sukua autotehtaan perustajalle Enzo Ferrarille. Nykyään talli kilpailee FIA World Endurance Championship, European Le Mans Series, Asian Le Mans Series ja International GT Open -sarjoissa.
Suomalainen Toni Vilander on voittanut FIA WEC -sarjan mestaruuden GTE Pro -luokassa ajaessaan tallissa kaudella 2014. thumb|right|250px|Tallin Ferrari 458 GTC kaudella 2012.
Talli on osallistunut kilpailuihin myös nimillä Advanced Engineering, AT Racing, Pecom Racing, Spirit of Race ja Formula Racing.
Suurjännitetasavirta
thumb|Kartta HVDC-kaapeleista Euroopassa. Punaisella rakennetut ja sinisellä katkoviivalla suunnitteilla olevat. Suurjännitetasavirta (HVDC) on korkeajännitteistä tasavirtaa, jota käytetään sähkönsiirrossa maiden ja voimalaitoksista etäisten sähkön kulutusalueiden välillä. Suurjännitetasavirta on erilainen teknologia kuin sähkönsiirtokaapeleiden tavanomainen vaihtovirta. Suuri jännite mahdollistaa sähkönsiirron pitkillä etäisyyksillä vähäisimmin häviöin. Normaalisti käytetty vaihtovirta on helpompi muuntaa korkealle jännitteelle ja siirtää sähköverkon sisällä, mutta tasavirran avulla voidaan yhdistää sähköverkot, jotka eivät ole synkronissa. Tämän vuoksi suurjännitetasavirtaa käytetään pitkillä etäisyyksillä eri valtioiden ja sähköverkkojen välillä ja suurjännitetasavirtakaapeleita voidaan vetää merten poikki.
Esimerkiksi Kiinassa Kolmen rotkon pato yhdistyy Shanghaihin suurjännitetasavirtakaapelilla.
Yleistä
Suurjännitetasavirtakaapeleita on erityisesti Euroopassa ja Kiinassa. Pitkän etäisyyden sähkönsiirrolla uusiutuvan energian osuuden kasvattaminen sähköntuotannossa helpottuu, kun tuulivoiman sekä aurinkoenergian vaihtelevuus vähenevät, kun sähköä tuotetaan ja siirretään laajemmalta alueelta, jolloin paikalliset sääilmiöt eivät vaikuta sähköntuotantoon yhtä paljon. Kiinassa ja Brasiliassa suurjännitetasavirtakaapeleita käytetään vesivoiman siirtämiseen kulutusalueille. Suurjännitetasavirtakaapelit tasaavat sähkön saatavuutta ja suurjännitetasavirtakaapelit ovat sen vuoksi vaihtoehto energian varastoinnille. Lisäksi vesivoimalla tuotetun sähkön laajempi hyödyntäminen ja ylimääräisen energian varastoiminen vesivoimaloiden patoaltaisiin lisäävät energiavarmuutta. Euroopassa on suunnitelmissa yhdistää Islannin ja Irlannin sähköverkot Isoon-Britanniaan. Tällöin uusiutuvan energian kehittäminen Islannissa ja Irlannissa mahdollistuvat ja Isossa-Britanniassa uusiutuvan energian osuus sähkönkulutuksesta kasvaa. Norjan vesivoimaa voidaan hyödyntää Isossa-Britanniassa ja Manner-Euroopassa suurjännitetasavirtakaapeleiden avulla. Saharan aavikolla tuotettua aurinkoenergiaa sekä Länsi-Afrikan tuulivoimaa saatetaan tulevaisuudessa siirtää Eurooppaan suurjännitetasavirtakaapelein. Esimerkiksi 15 prosenttia Euroopan sähkönkulutuksesta voitaisiin kattaa Saharassa tuotetulla aurinkoenergialla.
Toimittajat
ABB ja Siemens kilpailevat suurjännitetasavirran teknologiassa ja toimituksissa. Eräässä Siemensin suurjännitetasavirtakaapelissa häviö per 100 km on 0,9 prosenttia. Sahara Wind -hankkeen laskelmassa 3 500 kilometrin pituisen suurjännitetasavirtakaapelin keskimääräinen häviö olisi vain 7,5 prosenttia. ABB on kehittänyt hybridikatkaisijan suurjännitetasavirtaverkkoihin vuonna 2012.
Kaapeliyhteydet maailmassa
Vuonna 2018 maailmassa oli yli 200 HVDC-linjaa. Suomen ja Ruotsin välinen yhteys on nimeltään Fenno-Skan.
Kustannukset
Erään arvion mukaan 1 000 kilometrin pituisen HVDC-sähkökaapelin vetäminen Islannista Britteinsaarille maksaisi 3,5 miljardia euroa. Saksan ja Norjan välisen Nordlink-kaapelin pituus on 623 kilometriä, josta 516 kilometriä kulkee meren pohjassa. Nordlinkin kustannusarvio on 1,5–2 miljardia euroa.
UHVDC
ABB:n mukaan UHVDC-linja voidaan rakentaa 3000 kilometrin pituiseksi ja linjan sähkönsiirtokapasiteetti on 50 prosenttia korkeampi. Vuonna 2017 Intiassa on päätetty rakentaa yli 1800 kilometrin pituinen UHVDC-linja.
Nurhaci
Nurhaci tai Nurhachi (mantšuksi nurgaci,, 21. helmikuuta 1559 – 30. syyskuuta 1626) oli alkujaan džurtšenien heimo­päällikkö ja myöhemmin kaani, joka 1500-luvun lopulla nousi Mantšuriassa huomattavaan asemaan. Hän kuului Aisin Gioro -klaaniin ja hallitsi džurtšeneja, myöhempien mantšujen edeltäjiä, vuodesta 1616 kuolemaansa saakka syys­kuussa 1626.
Nurchaci järjesteli džurtšenien eri heimot uudestaan ja yhdisti heidät, perusti Kahdeksan lippu­kunnan sotilaallisen järjestelmän ja hyökkäsi lopulta Kiinan Ming-dynastiaa sekä Korean Choseon-dynastiaa vastaan. Valloittamalla Kiinan koillisen Lainingin maa­kunnan hän loi edellytykset mantšujen vuonna 1644 suorittamalle Kiinan valloitukselle, jolloin Kiinassa nousi valtaan mantšulais­peräinen Qing-dynastia. Hänen on yleensä katsottu myös kehittäneen mantšun kielen kirjoitus­järjestelmän.
Nimi ja arvonimet
Koska Nurhacia pidetään Qing-dynastian perustaja­isänä, hänelle on annettu temppelinimi Taizu, joka perinteisesti on kuulunut Kiinan dynastioiden perustajille.
Nurhaci oli Jianzhou-žurtšenien heimo­päällikkö, ja hänen virallinen arvo­nimensä oli Kundulun-kaani. . Hänellä oli myös arvonimi Geren gurun-be ujire genggiyen Han ("Loistava kaani, joka on hyödyksi kaikille kansoille"). Hänen kiinalainen hallitsijanimensä oli Tianming (Wade-Giles: Tien-ming,, mantšuksi Abkai fulingga, mongoliksi Tengri-yin Süldetü), joka tarkoittaa "Taivaan mandaatin keisaria". Vuonna 1736 hänelle annettiin kuoleman­jälkeinen nimi, jonka lyhennetty muoto kuuluu "Keisari Gao".
Varhaisvuodet
Nurhaci syntyi vuonna 1559. Koska hän kuului Sukshu-joen heimon Gioro-klaaniin, hän väitti olevansa myös Möngke Temürin (Mentemun), muutamia vuosi­satoja aikaisemmin eläneen mongolien ja džurtšenien päällikön jälkeläinen. Kiinalaisten lähteiden mukaan hän nuoruudessaan toiminut sotilaana Ming-dynastian kenraali Li Chengliangn alaisuudessa Fushunissa ja oppinut samalla kiinaa.
Vuonna 1584, ollessaan 25-vuotias, Nurhaci hyökkäsi Nikan Wailania vastaa Tulunin kylään kostaakseen isänsä ja iso­isänsä kuoleman. Heidän kerrotaan jättäneen jälkeensä vain kolme­toista ase­pukua. Nikan Wailan pakeni Erhuniin, mutta sinnekin Nurhaci hyökkäsi häntä vastaan vuonna 1587. Tällöin Nikan Wailan pakeni Li Chengliangin alueelle. Päästäkseen Nurhacin kanssa parempiin väleihin Li luovutti hänelle Nikan Wailanin, jonka hän mestasi välittömästi. Lin tuella Nurhaci pystyi seuraavina vuosina vähitellen vahvistamaan asemaansa.
Džurtšen-heimojen yhdistäminen
Vuonna 1593 Nurhacia vastaan hyökkäsi yhdeksän liittoutunutta heimoa: Yehe, Hada, Ula, Hoifa, Kortšin, Sibe, Guwalca, Jušeri ja Neyen, mutta Nurhaci voitti nämä kaikki täydellisesti Guren taistelussa.
Vuosina 1599–1618 Nurhaci kävi taisteluja neljää Hulun-heimoa vastaan. Vuonna 1599 hän hyökkäsi Hadaan, jonka hän valloitti lopullisesti vuonna 1603. Vuonna 1607 hän valloitti Hoifan sen jälkeen, kun sen beile, Baindari oli kuollut. Vuonna 1613 hän kukisti Ulan beilen Bujantain ja lopulta vuonna 1519 Sarhun taistelussa Yehen ja sen beilen Gintaisin.
Vuonna 1519 hän antoi kahdelle kielen­kääntäjälle, Erdeni Bagshille ja Dahai Jarquchille tehtäväksi laatia mantšun kielelle kirjoitus­järjestelmä. Sen pohjana oli mongolin kirjaimisto.
thumb|[[Sarhun taistelussa Nurhaci torjui kiinalaisten yrityksen valloittaa pääkaupunkinsa Hetu Ala. Tällöin hän keskitti joukkonsa yhteen kolonnaan kerrallaan.]] thumb|Nurhaci valloitti Liaoyangin ja teki siitä valtakuntansa pää­kaupungin vuoteen 1625 saakka.
Vuonna 1616 Nurhaci julistautui kaaniksi eli kuninkaaksi ja perusti ns. Myöhemmän Jin-dynastian. Nimi viittasi varhaisempaan, vuosina 1115–1234 hallinneeseen Jin-dynastiaan, joka sekin oli ollut džurtšenien perustama. Samalla hän antoi klaanilleen nimen Aisin Goro. Myöhemmin, vuonna 1626, hänen poikansa Hong Taiji antoi dynastialle nimen Qing-dynastia, mutta Nurhacia pidetään usein Qing-dynastian perustajana.
Vuonna 1625 hän teki Mukdenista (nykyisestä Shenyangista, Liaoningin maa­kunnassa) valta­kuntansa pää­kaupungin, ja rakennutti sinne palatsin.
Järjestäessään valta­kuntansa hallinnon uudestaan Nurhaci nimitti viisi johtavaa neuvos­miestä, jotka olivat Anfiyanggū, Eidu, Hūrhan, Fiongdon ja Hohori.
Vasta kaaniksi tultuaan Nurhaci sai liitetyksi valtakuntaansa myös Ulan ja Yehen klaanit.
Suhteet Ming-dynastiaan
Vuonna 1618 Nurhaci laati asia­kirjan, joka tunnetaan nimellä "Seitsemän epä­kohtaa" ja jossa hän luetteli seitsemän syytöstä Kiinaa vielä tuolloin hallinnutta Ming-dynastiaa vastaan, ja samana vuonna hän ryhtyi myös kapinoimaan Mingin yli­valtaa vastaan. Suurin osa syytöksistä liittyi hänen riitaisuuksiinsa Yehe-heimoa vastaan ja siihen, että Ming suosi Yeheä.
thumb|Vuonna 1621 Nurhaci alkoi rakentaa [[Mukdenin palatsia.]] Nurhaci johti monia menestyksellisiä sotaretkiä Ming-dynastiaa, Koreaa, mongoleja ja muita džurtšen-heimoja vastaan ja laajensi suuresti hallinnassaan ollutta aluetta. Vuonna 1626 Nurhaci lopulta koki ensimmäisen vakavan sotilaallisen tappionsa, jonka sai aikaan Ming-kenraali Yuan Chonghuan. Yuanilla oli käytössään portugalilaisvalmisteisia tykkejä, ja Nurhaci haavoittui Ningyanin taistelussa. Hän ei voinut enää parantua fyysisesti eikä henkisesti, ja hän kuoli kaksi päivää myöhemmin, 30. syyskuuta 1626, De-A Manin kaupungissa, 68-vuotiaana. Hänet haudattiin mausoleumiin, Fuling-hautaan, Shenyangin itäpuolella.
Perintö
Yksi Nurhacin kestävimmistä aikaan­saannoksista, oli Kahdeksan lippukuntaa, sotilaallinen järjestelmä, josta myöhemmin tuli Kiinan Qing-dynastian aikaisen armeijan perusta. Lippu­kuntien asema ei suuresti muuttunut Nurhacin eikä hänen seuraajiensa aikana, vaan ne pysyivät pääasiassa kuningas­perheen valvonnassa. Kaksi valio­joukkoa, Keltaiset lippu­kunnat, olivat suoraan Nurhacin valvonnsassa. Kahta Sinistä lippu­kuntaa johti kuolemaansa saakka Nurhacin veli Šurhaci, minkä jälkeen niitä johtivat Šurhacin pojat Chiurhala ja Amin. Nurhacin vanhin poika Cuyen johti Valkoista lippu­kuntaa suurimman osan isänsä valta­kaudesta, kunnes hän nousi kapinaan. Tällöin Reunustettu Valkoinen lippu­kunta annettiin Nurhacin pojan­pojalle ja Täys­valkoinen lippu­kunta Nurhacin kahdeksannelle pojalle ja perilliselle Hong Taijille. Nurhacin valtakauden lopulla Hong Taiji kuitenkin johti molempia Valkoisia lippu­kuntia. Punaista lippu­kuntaa johti Nurhacin toinen poika Daishan ja Reunustettua Punaista lippukuntaa myöhemmin hänen poikansa. Daishan ja hänen poikansa johtivat molempia Punaisia lippu­kuntia aina Hong Taijin valtakauden loppuun saakka. thumb|Nurhaci tarkastaa armeijansa [[Xingchengin (Ningyuanin) muureilla vuonna 1626.]]
Ei ole aivan selvää, miten Hong Taiji tuli Nurhacin seuraajaksi džurtšenien kaanina. Eläessään Nurhaci ei ollut nimittänyt ketään seuraajakseen vaan rohkaisi poikiaan hallitsemaan yhdessä. Kolme hänen pojistaan, Daišan ja Manggūltai ja Hong Taiji, sekä hänen veljen­poikansa Amin olivat "neljä vanhempaa beileä". Nurhacin kuolemaa seuraavana päivänä nämä pakottivat hänen ensimmäisen puolisonsa, Rouva Abahain (1590–1629) tekemään itsemurhan. Tämä on saanut jotkut histori­oitsijat epäilmeään, että Nurhaci olisi todelli­suudessa nimittänyt Abahain 15-vuotiaan pojan Dorgonin seuraajakseen ja tuolloin 43-vuotiaan Daišanin sijais­hallitsijaksi. Pakottamalla Dorgonin äidin tappamaan itsensä prinssit olisivat riistäneet Dorgonilta vahvan tukijan. Syy siihen, miksi he olisivat katsoneet tämän välttä­mättö­mäksi, oli se, että Nurhaci oli jättänyt valio­joukkonsa, Keltaiset lippu­kunnat, Dorgonin ja Dodonin, Abahain poikien johtoon. Näitä kuitenkin alkoi nyt johtaa Hong Taiji, joka siihen saakka oli johtanut Valkoisia lippu­kuntia, ja täten hän sai niihin liittyvän valta-aseman siirretyksi nuoremmilta veljiltään itselleen.
Hung Taiji muisteli myöhemmin, että Amin ja toinen beile suostuivat hyväksymään Hung Taijin kaaniksi, mutta Amin olisi tällöin halunnut pitää hallinnassaan Sinisen lippu­kuntansa, mikä olisi vaarantanut Nurhacin aikaan­saaman džurtšenien yhtenäisyyden. Myöhemmin vanhempi veli Daišan sai aikaan sovittelu­ratkaisun, jonka mukaan Hung Taiji oli kaani, mutta kolme muuta vanhempaa beileä olivat hänen kanssaan lähes saman arvoisia. Vähitellen Hung Taiji kuitenkin onnistui pääsemään kiistattomaksi johtajaksi.
Aikalaislähteet
Tiedot Nurhacista perustuvat osittain myöhempiin propa­gandis­tisiin teoksiin, jollainen on esimerkiksi "Mantšujen todelliset asia­kirjat" (, mantšuksi Yargiyan kooli). On kuitenkin olemassa myös hyviä aikalais­lähteitä. Paljon Nurhacia käsittelevää aineostoa on säilynyt esimerkiksi korealaisissa lähteissä kuten "Joseon-dynastian aika­kirjat", varsinkin osuuksissa Seonjo Sillok ja Gwanghaegun Ilgi. Seonjo Sillok sisältää muun muassa tiedot Sin Cung-ilin matkasta Jianzhouhun.
Nurhacin valta­kaudelta on säilynyt myös alkuperäisiä mantšun­kielisiä lähteitä. Kielellisesti tarkistettu laitos hänen asia­kirjoistaan toimitettiin myöhemmin keisari Qianlongin toimeksi­annosta, ja se on käännetty japaniksi ja kiinaksi. Harvardin yliopistossa on meneillään projekti niiden kääntämiseksi myös englannin kielelle.
Puolisot
Nurhacilla oli kaikkiaan 16 puolisoa:
Nurhaci populaarikulttuurissa
Vuoden 1984 elokuvassa Indiana Jones ja tuomion temppeli Indiana Jones vaihtaa Nurhacin pieneen koristeltuun jade­uurnaan haudatut jäännökset kiinalaisen gansteri Lao Chen omistamaan timanttiin.
Nimikkokohde
Nurhacin mukaan on nimetty lento­lisko­suku Nurhachius.
Global Salcai Utinsa
Global Salcai Utinsa on Kanariansaarten suurin linja-autoliikennöitsijä. Se liikennöi suurimman osan Gran Canaria-saaren liikenteestä.
Kalusto
Globalilla on omistuksessaan tällä hetkellä 303 linja-autoa.
Yksi Volvo-merkkinen linja-auto paloi korjauskelvottomaksi tammikuussa 2016 Teldessä.
pienoiskuva|Globalin [[Irizar InterCentury II]] pienoiskuva|Globalin [[Castrosua CS.40 Magnus]]
Semidevilish
Semidevilish on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtye Darzamatin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.
Onnenonkijat
Onnenonkijat on Billy Wilderin ohjaama satiirinen komedia vuodelta 1966. Wilder käsikirjoitti sen yhdessä pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa I. A. L. Diamondin kanssa.
Tarinassa lakimies (Walter Matthau) huomaa tilaisuuden rahanansaintaan, kun hänen lankonsa, kuvaaja (Jack Lemmon) loukkaantuu jalkapallokentän laidalla, mutta vakuutusyhtiö epäilee asiassa vilunkia. Elokuvanteon aikana Matthau sai sydänkohtauksen ja laihtui sairautensa aikana huomattavasti, ja siksi hän joutuu pitämään takkia sen jälkeen kuvatuissa kohtauksissa. Hänet palkittiin roolista Oscarilla. Elokuva kertoo huippuunsa nousevasta ahneudesta. Sitä on luonnehdittu Hitchcockin Takaikkunan käänteisversioksi, jossa etsivät tarkkailevat epäiltyjä mikrofonein ja kameroin.
Vastaanotto
The New York Timesin kriitikot valitsivat Onnenonkijat vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Osmo Vartiainen
Osmo Olavi Veli Vihtori Vartiainen (23. maaliskuuta 1913 Helsinki – 17. tammikuuta 2002 ) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvonimen (1966).
Vartiaisen vanhemmat olivat työmestari Vihtori Vartiainen ja Edla Maria Hellstén ja puoliso vuodesdta 1940 sairaanhoitaja Mirjam Marjatta Kuortti. Vartiaisen veljiä olivat professorit Armas Vartiainen ja Ilmari Vartiainen. Vartiainen tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1932 ja valmistui lääletieteen lisensiaatiksi 1943. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1950 ja sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1948. Hänen väitöskirjansa aihe oli ''The Anthelmintic Effects of Thymol and p-Cymene. A Pharmacological and Clinical Study with Special Consideration of the Fish Tape Worm''. Farmakologin uransa Vartiainen aloitti Helsingin yliopiston farmakologian laitoksen ylimääräisenä amanuenssina 1938–1942. Hän toimi saman laitoksen vt. assistenttina 1943–1945 sekä assistenttina 1945–1951. Vartiainen oli lääkintöhallituksen sairaalaosaston lääkintöneuvos 1956–1976. Hän tutki farmakologiaa ja sisätautioppia.
Anton Leonard von Knorring
Von Knorringin vanhemmat olivat senaattori Eugen Theodor von Knorring ja Helena Katarina Schwenzon. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1870 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1874 ja yleisen oikeustutkinnon 1875. Hän sai varatuomarin arvon 1877. Von Knorring toimi senaatin ylimääräisenä kopistina 1877–1878, lääkintöhallituksen kanslistina 1878–1884, senaatin siviilitoimituskunnan kanslistina 1884–1886, Viipurin läänin lääninsihteerinä 1886–1902, Mikkelin läänin kuvernöörinä 1905–1910 ja oli sittemmin liikemiehenä Helsingissä. Hän sai laamannin arvon 1897.
Jääpallon SM-sarja 1934
Jääpallon Suomen mestaruus 1934 ratkaistiin kuuden joukkueen yksinkertaisessa sarjassa. Sarja oli tasainen ja mestaruus ratkesi Helsingissä pelatussa uusintaottelussa. HIFK:n ja ViPS:n välinen ottelu päättyi HIFK:n 3-2 voittoon.
Jääpallon SM-sarja oli selvästi Suomen suosituin talvinen palloilusarja, otteluita seurasi keskimäärin yli 800 katsojaa. Kuitenkin perinteinen kaupunkiottelu Helsinki-Viipuri oli talven kiinnostavin tapahtuma, se keräsi 11.556 katsojaa.
Mestarijoukkue
HIFK:n joukkue:Pehr Lindholm (mv), Albin Lönnberg, Ragnar Nyström, Frans Karjagin, Torsten Svanström, Leo Karjagin, Harald Sundqvist, Ernst Grönlund, Olof Strömsten, Odert Forsstedt, Jarl Malmgren. Paul Vasiljeff, Bertil Ståhlström
B-sarja
Jukolan Pojat voitti B-sarjan mestaruuden ja nousi mestaruussarjaan, josta Kiffen putosi. Ratkaisuottelussa Varkaudessa JP voitti Warkauden Urheilijat maalein 4-1. Cup- muotoiseen B-kilpailuun osallistui 20 joukkuetta.
Mestarijoukkue
Töölön Vesan joukkue: Arvo Ståhlberg (mv), Otto Vuorinen, Reini Hurme, Väinö Lehtinen, Väinö Katajisto, Kauko Kirsi, Tauno Raunio, Reino Lilja, Niilo Holmsten, Gösta Wickström, Armas Karhunen.
Sankhuwasabhan piirikunta
Sankhuwasabhan piirikunta on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Itäisen kehitysalueen Kosin vyöhykkeen pohjoisosassa. Piirikuntaa rajaa pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonominen alue. Idässä naapurina on Taplejungin, etelässä Terhathumin, Dhankutan ja Bhojpurin sekä lännessä Solukhumbun piirikunta.
Sankhuwasabhan piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 158 742 henkeä (159 203 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 3 480 neliökilometriä ja väestötiheys 46 as./km2 (2011). Hallinnollinen keskus on Khandbari (26 301 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä runsas 190 kilometriä Kathmandusta itään. Vuonna 2014 piirikuntaan perustettuja kaupunkeja ovat Chainpur ja Madi.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä Nepalin Itäiseen vuoristovyöhykkeeseen. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 0,3 % sisällytetään alempaan trooppiseen, 10,0 % ylempään trooppiseen, 24,8 % subtrooppiseen, 23,3 % lauhkeaan, 12,8 % subalpiiniseen ja 8,4 % alpiiniseen kasvillisuusvyöhykkeeseen sekä 20,4 % ylempään vuoristovyöhykkeeseen (nival zone). Piirikunnan pohjoisrajalla on Makalu, yksi maailman korkeimmista vuorista.
Wings Over Europe Tour
Wings Over Europe Tour oli Wings-yhtyeen euroopan kiertue vuodelta 1972.
Orkan
Orkan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Prinssinkuusi
Ulkonäkö
Prinssinkuusi muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran marjakuusia. Sen kuori halkeilee isoina levyinä kuten plataaneilla.
Titus Vinius
Titus Vinius (k. 69) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän oli vuoden 69 konsuli keisari Galban kanssa.
Vuonna 39 Vinius toimi sotilastribuunina, mutta hän joutui vankeuteen koska hänellä väitettiin olleen suhde ylempiarvoisen upseerin vaimon kanssa. Hänet vapautettiin Claudiuksen määräyksestä. Keisari nimitti hänet erään legioonan legaatiksi, mutta häntä syytettiin pian kultaisen maljan varastamisesta keisarin juhlissa. Hänet nimitettiin kuitenkin Gallia Narbonensiksen provinssin maaherraksi. Kun Galba julistautui keisariksi liittyi Vinius heti häneen. Vinius kannusti Galbaa adoptoimaan Othon, mutta Othon joukot tappoivat hänet Galban kanssa vuonna 69.
Charles Sweeney
thumb|Charles Sweeney Charles ”Chuck” William Sweeney (27. joulukuuta 1919 – 16. heinäkuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kenraalimajuri ja lentäjä, joka johti Nagasakiin atomipommin pudottanutta kolmen koneen hyökkäysosastoa sekä itse pommituksen suorittanutta Bockscar-nimistä Boeing B-29 -pommituskonetta 9. elokuuta 1945. Hyökkäys toteutettiin Mariaanien saariryhmään kuuluvalta Tinianin saarelta. Big Stink sekä Sweeneyn oma nimikkokone The Great Artiste olivat tarkkailukoneita, joihin oli sijoitettu atomipommin vaikutuksia rekisteröiviä laitteita. ”Fat Man” -plutoniumpommin pudotti Kermit K. Beahan.
509. pommitus- ja kuljetuslentorykmentti pysytteli vielä jonkin aikaa atomipommitusten jälkeen määräpaikassaan, kunnes Yhdysvaltain strategiset ilmavoimat (SAC) keskittivät toimintansa syksystä 1945 alkaen Kaliforniaan (nyk. Edwardsin lentotukikohta). Sweeney osallistui myös Operaatio Crossroadsiin, jonka aikana suoritettiin kaksi ydinkoeräjäytystä Bikinin atollilla vuonna 1946. Tähän otti osaa myös Fat Manin ”aseistaja”, komentaja Frederick L. Ashworth. Koeräjäytyksistä kummatkin toteutettiin 21 kilotonnin vahvuisella imploosiopommilla eli plutoniumpommilla.
Syntytaustaltaan Irlannin bostonilaista Sweeneytä kuvailtiin varsin sulavasti käyttäytyväksi, jopa charmantiksi, ”säkenöiväksi” – ”räiskyvän tulisieluisten teksasilaisten” joukossa. Hänen sanottiin ”lentävän B-29:llä vaikka Grand Canyonin halki, jos häntä vain siihen käskettäisiin”. Silloinen majuri Sweeney oli osallistunut myös B-29 ”Superfortress” -koneiden koelento-ohjelmaan.
Zimbabwe
Zimbabwen tasavalta eli Zimbabwe on 390 000 neliökilometrin suuruinen noin 15 miljoonan asukkaan sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa Sambian, Mosambikin, Etelä-Afrikan ja Botswanan välissä. Zimbabwen pääkaupunki on noin 2,0 miljoonan asukkaan Harare.
Maa julistautui alun perin itsenäiseksi jo vuonna 1965 Ian Smithin johdolla nimellä Rhodesia. Vuonna 1980 maassa siirryttiin enemmistövaltaan ja sen nimeksi muutettiin Zimbabwe, minkä jälkeen Robert Mugabe hallitsi sitä vuoteen 2017 asti. Tämän jälkeen Emmerson Mnangagwasta tuli maan presidentti.
Länsimaissa Mugaben hallinnon jäsenet ovat boikotissa.
Maantiede
thumbnail|vasen|Zimbabwen kartta thumb|vasen|[[Victorian putoukset Zimbabwen ja Sambian rajalla.]]
Sijainti, pinnanmuodot ja vesistöt
Zimbabwe on sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa Limpopo- ja Sambesijokien välissä. Valtio on pinta-alaltaan 390 757 neliökilometrin laajuinen, ja sen rajanaapurit ovat Mosambik idässä, Sambia pohjoisessa ja luoteessa, Etelä-Afrikka etelässä ja Botswana lounaassa.
Zimbabwe sijaitsee pääosin ylätasangolla 600–1300 metrin korkeudessa. Highveldina tunnettu lounaasta koilliseen kulkeva noin 650 kilometriä pitkä ja 80 kilometriä leveä selänne halkaisee valtion. Selänne on 1 200 – 1 500 metrin korkuinen, mutta se kohoaa maan itäosassa Eastern Highlands -vuoristoksi, jossa on myös maan korkein kohta, 2 592 metrin korkuinen Mount Nyangani. Highveldin molemmilla puolilla on niin sanottu Middleveld, joka käsittää 40 prosenttia maan pinta-alasta. Eteläisessä osassa maata Limpopon sivujokien tasangolla on Lowveld, joka on alimmillaan noin 200 metrissä.
Zimbabwen pinta on pääosin kevyesti kumpuilevaa, mutta paikoin maastosta erottaa jäännösvuoria. Bulawayon kaupungin eteläpuolella on esimerkiksi eroosion paljastama graniittinen batoliitti Matobo Hills. Geologisesti merkittävä muodostuma on 530 kilometriä pitkä Gret Dyke, joka on maailman pisin suora mafisten ja ultramafisten kivien ketju.
Pientä lounaista sisäistä valuma-aluetta lukuun ottamatta Zimbabwessa vedet virtaavat kolmea vesistöä pitkin. Keskusselänne toimii vedenjakajana. Selänteen pohjoispuolella joet virtaavat Sambesiin ja eteläpuolella Limpopoon ja Saveen.
Ilmasto
Zimbabwe on kokonaisuudessa Kauriin kääntöpiirin pohjoispuolella, joten se kuuluu trooppiseen vyöhykkeeseen. Korkean ilmanalan takia ilmasto on kuitenkin pääosin subtrooppinen. Ilmastoon vaikeuttaa korkeuden lisäksi Mosambikin kanaalin merellinen vaikutus, mantereinen korkeapaine sekä lämmin ja kostea pasaatituulten kohtaamisvyöhyke. Ilmasto voidaan jakaa kolmeen vuoden aikaan. Kuuma ja kuiva kausi kestää syyskuun puoliväliltä tammikuulle, lämmin kostea kausi tammikuulta huhtikuulle ja lauhkea kuiva kausi huhtikuulta syyskuulle.