cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen rautatieliikenne
Historia
Rautatieliikenteen kilpailu avattiin VR:n ohella yksityisille toimijoille vaiheittain. Kilpailu vapautui tavaraliikenteen osalta 1. tammikuuta 2007, EU-maiden välisen henkilöliikenteen osalta 1. tammikuuta 2010, Venäjän yhdysliikenteen osalta 22. joulukuuta 2016 ja henkilöliikenteen osalta 1. tammikuuta 2021. HSL-alueen sisäinen lähiliikenne tosin kilpailutettiin erikseen vuonna 2021, jolloin sen liikennöitsijäksi valittiin kymmenen vuoden sopimuksella VR. Nykyään jo muutama VR:n ulkopuolinen liikennöitsijä harjoittaa Suomessa tavaraliikennettä, ja henkilöliikenteen osalta Turun seudun lähijunaliikennettä on suunniteltu aloitettavaksi 2020-luvulla.
Matkustajamäärien kehitys
Rautatieliikenteen ensimmäisenä vuonna 1862 matkustajia Helsingin ja Hämeenlinnan välillä oli kaikkiaan 39 000 ja seuraavana vuonna 64 000. Luvut kasvoivat voimakkaasti Riihimäki–Pietari-radan avaamisen myötä. Koko rataverkolla miljoonan matkustajan raja ylitettiin vuonna 1874. Vuonna 1910 rataverkolla tehtiin noin 14,5 miljoonaa matkaa ja vuonna 1917 33,4 miljoonaa.
Laskien absoluuttisina lukuina junaliikenne kuitenkin kasvoi. Vuonna 1996 henkilökilometrit kasvoivat noin 2,2 % (vuosikymmenen alun laman jälkimainingeissa). Henkilökilometrien kehitys miljardeissa:
Rahtikuljetukset erottuivat edukseen kehittymällä suotuisasti vuosien 1960 ja 1983 välillä (luvut miljardeissa nettotonnikilometreissä):
Richard Edlund
Edlund syntyi Pohjois-Dakotan Fargossa ja varttui Minnesotan Fergus Fallsissa. Hän opiskeli USC School of Cinema-Television -oppilaitoksessa Los Angelesissa. Yhdysvaltain laivastossa Edlund oli elokuvatehtävissä, siviilissä raitiovaununkuljettajana ja valokuvaajana kunnes pääsi George Lucasin palvelukseen vuosiksi 1975–1983. Hän oli mukana perustamassa Industrial Light & Magic -yhtiötä, mutta siirtyi vuonna 1983 Douglas Trumbullin Boss Film Corporationiin.
CSS (suojaus)
CSS-suojaus (Content Scrambling System) on useissa DVD-Video-levyissä käytetty salausmenetelmä, joka käyttää heikkoa 40-bittistä salausta. Järjestelmä otettiin käyttöön DVD-levyjen julkaisun myötä vuonna 1996, ja se pysyi salaisena lokakuuhun 1999 asti, jolloin Jon Lech Johansen julkaisi sen avaavan DeCSS-työkalun. Melkein kaikki nykyiset DVD-levyjen tietokoneen kiintolevylle kopioimiseen tarkoitetut ohjelmat käyttävät DeCSS:n algoritmeja CSS:n kiertämiseen.
Henkilökohtaisesti
Henkilökohtaisesti - säveltänyt (LXCD 652) on Rauli Somerjoen kokoelmalevy (CD + DVD) vuodelta 2006. Säveltämistuotantoon keskittynyt kokoelmalevy sisältää ennen julkaisemattoman bluesdemon En ymmärtää voi (vuodelta 1970). DVD-levylle on koottu näytteitä Somerjoen tv-esiintymisistä, haastatteluista ja tv-konserteista. Videomateriaali on koottu Iltatähti (1974), Suomi-ilta (1977) sekä Nuotit hukassa (1980) -ohjelmien tallenteista. Lisäksi levyllä on Peter von Baghin "Lähikuvassa"-dokumentti, jossa Badding puhuu kotioloissaan underground-menneisyydestään ja urastaan.
CSS (suojaus)
Toiminta
Järjestelmässä on noin 400 avainta, (ns. Player keys) joita DVD Copy Control Association (DVD CCA) lisensoi laite- ja ohjelmistovalmistajille. Soitinavain avaa DVD-levyn levyavaimen (disc keys). Levyavainta puolestaan käytetään avaamaan Title key, jota käytetään levylle tallennetun elokuvan salauksen avaamiseen.
Henkilökohtaisesti
Sisältö
CD (musiikkikappaleet aikajärjestyksessä)
CSS (suojaus)
Toiminta
Salauksen toteutus on erittäin heikko ja perustui algoritmin pitämiseen salaisena. Kun sitä päästiin tarkastelemaan, tunnetun tekstin hyökkäyksen kompleksisuudeksi määritettiin O(1). . Pentium III 450 MHz murtaa levyavaimen 18 sekunnissa tuntematta virallisia avaimia. Toisin sanoen nykymittapuulla vähäiselläkin laskuteholla tämä suojaus murretaan hetkessä.
Henkilökohtaisesti
Sisältö
Peter von Baghin "Lähikuvassa"-dokumentti Baddingista sekä muusikon diskografia
Richard Edlund
Edlund tunnetaan yhdessä Wayne Kimballin kanssa myös Pignose-nimellä tunnetun pienen, kannettavan kitaravahvistimen suunnittelijana.
Suomen rautatieliikenne
Matkustajamäärien kehitys
Matkustusajat ja keskinopeudet nopeimmilla junavuoroilla Helsingistä tai Helsinkiin (2007). Lisäksi junayhteyksien määrät yhteensä Helsingistä paikkakunnalle ja takaisin arkivuorokautena.
Taulukosta voi havaita, että junien aikataulut hidastuivat vuodesta 1991 vuoteen 2006 useilla reiteillä. Vuonna 2006 otettiin käyttöön Kerava–Lahti-oikorata, joka mahdollisti Helsingistä Lahden kautta kulkevien junayhteyksien tuntuvan nopeuttamisen. Vuoden 2006 jälkeen aikatauluja on kuitenkin väljennetty useaan otteeseen. Junia on jouduttu hidastamaan muun muassa lisääntyneen liikenteen ja ratojen huonokuntoisuuden takia.
Suomen suurin keskinopeus on Tikkurilan ja Lahden välillä, jossa Pendolinon keskinopeus on 165 km/h. Nopein lähiliikenneväli on Tikkurilan ja Keravan välinen osuus, jossa pääkaupunkiseudun R- ja Z-junavuorojen keskinopeus on 98 km/h.
Tulevaisuus
Suomessa matkat kaupunkien välillä ovat pitkät ja asukkaita on vähän. Tämä matkustajapotentiaalin vähäisyys johtaa siihen, että junia ajetaan yleensä melko harvoin. Poikkeuksena tähän sääntöön ovat Helsingistä Turkuun, Tampereelle ja Kouvolaan johtavat radat, joilla kysyntä on suurempaa ja junaliikenne tiheää. Lisäksi Pohjanmaan radalla Tampereelta Ouluun kysyntää on merkittävästi, mutta radan yksiraiteisuus ja kohtauspaikkojen puute rajoittavat junaliikenteen tiheyttä.
Suomen vilkkaimmillakaan reiteillä matkustajia ei ole niin paljoa, että olisi taloudellisesti järkevää rakentaa erilliset raiteet suurnopeusjunille. Nopeuksien nostamiseen on pyritty olemassa olevilla radoilla. Koska vanhat radat ovat mutkaisia, normaalijunilla suuret nopeudet olisivat matkustajan kannalta epämukavia. Tämän takia VR on hankkinut kallistuvakorisia Pendolino-junia, joilla voidaan ajaa suurinta radan kestämää nopeutta tinkimättä matkustusmukavuudesta. Käytännössä kuitenkin ratojen kunto ja kapasiteetti on monilla rataosuuksilla (kuten Helsinki–Turku) pakottanut VR:n ajamaan Pendolino-junia samalla aikataululla kuin IC2-kalustoa, jolloin kallistuvan korin mahdollistamaa suurempaa nopeutta ei hyödynnetä. Pendolino-yksiköille tehtiin vuosina 2012–2014 laajahkot muutostyöt, joissa muun muassa rajoitettiin korien kallistamisen liikerata pienemmäksi,
Ratayhteyden avaamisesta Tornion ja Haaparannan kautta Ruotsin yleiseurooppalaisen normaaliraideleveyden rataverkolle on keskusteltu, mutta asia ei ole edennyt poliittisessa päätöksenteossa. Vaihtoehtoina olisivat muun muassa Kemi–Tornio-välin (20 km) sähköistäminen, jolloin junanvaihdon järjestäminen Torniossa helpottuisi, ja toisena vaihtoehtona yleiseurooppalaisen raiteen jatkaminen Haaparannalta Kemiin, jossa on pysyväisluonteinen liikennetarjonta Rovaniemen ja Oulun välillä. Yleiseurooppalaiseen raideleveyteen pääsy Haaparannan kautta avaisi myös pääsyn junalla Norjan Narvikin satamaan, josta on erinomainen laivayhteys sekä Jäämerelle että Atlantille.
Rataverkko
Vuoden 2018 lopussa Liikenneviraston hallinnoiman rataverkon pituus oli 5 926 kilometriä, josta 3 330 kilometriä oli sähköistetty. Kaksi- tai useampiraiteisia ratoja oli 692 kilometriä.
Matkustajainformaatio
Järjestelmä on käytössä VR:n lähiliikennealueella vilkkaimmilla asemilla. Lisäksi se on käytössä Turussa, Riihimäellä, Tampereella, Seinäjoella, Jyväskylässä, Kouvolassa ja Lappeenrannassa.
Kaarlo Kangasniemi
Kaarlo Olavi Kangasniemi (s. 4. helmikuuta 1941 Kullaa) on suomalainen entinen painonnostaja, joka voitti olympiakultaa vuoden 1968 kesäolympialaisissa.
Elämä ja ura
Kullaan Leineperissä syntynyt Kangasniemi edusti urallaan Porin Pyrintöä, Mäntyluodon Kiriä ja Porin Herkulesta. Hän teki urallaan yhteensä 17 yleisen sarjan ME-tulosta. Kangasniemi on Suomen kaikkien aikojen ensimmäinen painonnoston olympiamitalisti ja hän on myös Clas Thunbergin, Pertti Ukkolan sekä Thomas Johansonin ohella ainoa suomalainen, joka on urallaan saavuttanut olympia-, MM- ja EM-kultaa.
Kangasniemi saavutti Suomen ainoan kultamitalin Méxicon olympialaisissa vuonna 1968. Hän voitti 90 kg:n sarjan yhteistuloksella 517,5 kg. Kangasniemi osallistui myös vuosien 1964 ja 1972 olympialaisiin. Tokiossa 1964 hän sijoittui seitsemänneksi ja Münchenissä 1972 kuudenneksi. MM-kultaa hän voitti 1969 sekä EM-kultaa 1969 ja 1970.
Kangasniemen ura loppui selkävaivoihin jo 1970-luvun puolivälissä ja vuonna 1978 hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle Porin sataman satamavalvojan työstään. Myöhemmin Kangasniemi on osallistunut veteraanikilpailuihin ja voittanut muun muassa veteraanien MM-kultaa vuonna 1996. Aktiiviuransa jälkeen Kangasniemi on toiminut valmentajana Puntti-Karhuissa. Lisäksi hän on toiminut muun muassa PPT:n ja Ässien edustusjoukkueiden kuntovalmentajana sekä painonnostolajien asiantuntijakommentaattorina Eurosportilla. Vuosina 1984–1988 Kangasniemi oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen SMP:n edustajana. Nykyään hän asuu puolisoineen Porin Pormestarinluodossa.
Kangasniemi on kertonut käyttäneensä anabolisia steroideja parantaakseen suorituskykyään. 1960-luvulla ne eivät olleet vielä kiellettyjä ja käyttö oli melko yleistä. Steroidien käytöllä oli myös vaikutuksensa hänen myöhempiin terveysongelmiinsa. Kangasniemen mielestä dopingaineiden käytön pitäisi olla urheilussa sallittua lääkärien valvonnassa.
Tunnustuksia
thumb|Suomen vuoden 1968 urheilijoiksi palkitut, [[Jorma Kinnunen, Kaija Mustonen ja Kaarlo Kangasniemi.]] Kangasniemi on valittu Kansainvälisen painonnostoliiton Hall of Fameen. Vuoden urheilijaksi Kangasniemi valittiin 1968 ja 1969 sekä Porin Vuoden urheilijaksi 1964, 1966–1969 ja 1971. Hän voitti myös Suosituin suomalainen -äänestyksen vuosina 1968 ja 1969.
Vuonna 2002 Kangasniemi sai opetusministeriön jakaman Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon ja 2015 hänelle myönnettiin puolikas urheilijaeläke.
Muuta
Leineperin ruukissa sijaitsevassa Kaarlo Kangasniemen synnyinkodissa toimii kotimuseo, jossa on esillä muun muassa hänen olympiakultamitalinsa.
Massaton hiukkanen
Massaton hiukkanen on hiukkanen, jonka invariantti massa on aina nolla, ja joka tämän vuoksi kulkee aina valon nopeudella tyhjässä avaruudessa. Massattomia hiukkasia on joskus kutsuttu luksoneiksi. Näiden hiukkasten massa on aina nolla, vaikka niillä onkin liikemäärää. Nykyisin ainoat tunnetut massattomat hiukkaset ovat mittabosoneihin kuuluvat fotoni ja gluoni. Gluonit tosin eivät koskaan esiinny vapaina, vaan aina sitoutuneina massallisiin hadroneihin.
Neutriinoa on joskus luultu massattomaksi, mutta nykyisin sillä uskotaan olevan pieni lepomassa.
David Belle
David Belle (s. 29. huhtikuuta 1973, Fécamp, Ranska) on ranskalainen parkour-lajin luoja ja sen kuuluisimpia harrastajia.
Belle aloitti parkourin harrastamisen 15-vuotiaana sotilastaustaisen isänsä Raymond Bellen sekä Georges Hébert'n liikunnanfilosofian ("methode naturelle") inspiroimana. Sébastien Foucanin ja monien muiden kanssa Belle loi parkourin erottamalla sen muista samankaltaisista harrastuksista, kuten free running:sta. Hän on myös perustanut PAWA:n (Parkour Wordwide Association), jonka johdosta hän on sittemmin vetäytynyt.
2004 Belle näytteli ranskalaisessa toimintaelokuvassa Banlieue 13, jossa oli kuvattuna lukuisia parkour-kohtauksia. Elokuvan myötä parkour on noussut monien tietoisuuteen. Banlieue 13 - Ultimatum jatko-osa julkaistiin vuonna 2009. Alkuperäisestä Banlieue 13:sta tehtiin englanniinkielinen versio nimeltä Brick Mansions, jossa Belle myös näytteli.
Holoprosenkefalia
Holoprosenkefalia on synnynnäinen aivovaurio, jonka aiheuttaa raskauden varhaisvaiheessa tapahtuva keskushermoston etuosien esiasteen, prosenkefalonin kehityksen häiriintyminen.
Jos holoprosenkefalia on vaikea, oireita saattavat olla mm. kasvojen vakavat epämuodostumat, haju- ja näköhermojen puuttuminen, yksisilmäisyys, silmien ja nenän puutteellinen kehitys sekä monesti kuolema pian syntymän jälkeen. Lievemmissäkin tapauksissa holoprosenkefalikko saattaa kärsiä vaikeista neurologisista oireista ja monivammaisuudesta sekä esimerkiksi epilepsiasta ja skolioosista.
Työn sankarilaulu
Työn sankarilaulu on vuonna 1929 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Kalle Kaarna. Elokuvan ensi-ilta oli 29. syyskuuta 1929 Arkadia-, Bio-Bio-, Edison- ja Astra-teattereissa Helsingissä.
Elokuvaa kuvattiin Perniössä, Inarissa ja Oulussa keväällä ja kesällä 1929. Koskikohtaus kuvattiin Oulun Merikoskessa. Elokuva tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959.
Holoprosenkefalia
Holoprosenkefalia johtaa usein keskenmenoon. Elävinä syntyneistä lapsista siitä kärsii yksi noin 16 000:sta. Äidin diabetes kasvattaa lapsen holoprosenkefaliariskiä.
Työn sankarilaulu
Elokuvan juoni
Elokuva on tehdasseudulle ja Lapin erämaihin sijoittuva kolmiodraama, jonka päähenkilöitä ovat paroni Stenhjelmin tytär Margit (Kaisa Leppänen), rautatehtaan työmies Juhani Rauta (Urho Somersalmi) ja rautatehtaan insinöörin poika Olli Järvelä (Einar Rinne).
Margit käy rautatehtaalla tervehtimässä siellä harjoittelijana toimivaa Ollia, mutta pian Olli huomaa, että Margit onkin kiinnostunut samalla tehtaalla työskentelevästä Juhanista. Olli onnistuu isänsä kautta järjestämään Juhanille potkut ja tämä lähtee Lappiin. Olli saa Margitin ja hänen myötään pääsee käsiksi paroni Stenhjelmin omaisuuteen. Hän kuitenkin menettää omaisuuden ja joutuu itsekin lähtemään Lappiin uutta työtä etsimään.
Lapissa Margit ja Olli tapaavat uudelleen Juhanin, ja kun Juhani pelastaa Margitin varmalta kuolemalta, tämä tunnustaa rakastavansa häntä. Mustasukkainen Olli työntää nyt Juhanin koskeen, mutta Margit saa hänet pelastettua. Olli lähtee aseen kanssa metsään harhailemaan ja joutuu tapaturman uhriksi.
Amos Rex
Amos Rex on vuonna 2018 avattu taidemuseo. Se sijaitsee Lasipalatsissa Helsingin Mannerheimintiellä. Museon johtaja on Kai Kartio. Museon edeltäjä oli vuosina 1965–2017 toiminut Amos Andersonin taidemuseo. Amos Rexin omistaa Föreningen Konstsamfundet.
Museon ensimmäinen näyttely oli yleisömenestys ja se keräsi 268 000 museokävijää vuonna 2018. Amos Rex on tullut tunnetuksi siitä, että museon näyttelyyn astuessaan astuu toiseen maailmaan.
Vierailu museossa
Museoon voi ostaa lipun ovelta tai ennakkoon. Mikäli vierailija ostaa lipun ennakkoon, voi hän ohittaa jonon ja siirtyä museoon museokaupan kautta. Amos Rex kuuluu Museokortti-järjestelmään, eli museovierailun voi tehdä henkilökohtaisella Museokortilla. Kortin voi myös hankkia vierailun yhteydessä Amos Rexistä. Vuonna 2020 museon normaalihintainen pääsymaksu oli 20 euroa. Museo myöntää alennetun hinnan muun muassa opettajille, opiskelijoille, työttömille, eläkeläisille ja alle 30-vuotiaille. Alaikäiset pääsevät museoon ilmaiseksi.
Museo on suljettu aina tiistaisin, mutta on auki poikkeuksellisesti maanantaisin. Muissa taidemuseoissa kansainvälisesti vallitseva käytäntö on, että museot ovat maanantaisin kiinni. Museo tiistaita lukuun ottamatta muina päivinä kello 11 ja sulkeutuu päivästä riippuen iltakuuden ja iltakahdeksan välillä.
Vierailijoiden on jätettävä päällysvaatteensa ja reppunsa säilytykseen, joka on ilmainen. Tällä pyritään suojaamaan teoksia liialliselta kosteudelta tai vahingollisilta osumilta. Myös ruokailu ja juominen on kielletty näyttelyssä teosturvallisuuden takaamiseksi.
Museon omat kokoelmat
Museo on erikoistunut suomalaiseen 1900- ja 2000-luvun taiteeseen. Vanhimmat teokset ovat Amos Andersonin omista kokoelmista. Museo järjestää vaihtuvia näyttelyitä. Hankinnoissaan museo on keskittynyt erityisesti uuteen ja ajankohtaiseen taiteeseen.
Taidemuseon kokoelmat käsittävät nykyään noin 6 000 teosta, maalauksia, veistoksia, piirustuksia, grafiikkaa ja valokuvia, sekä tekstiilitaidetta, huonekaluja ja lasi- ja keramiikkaesineitä. Osa vanhemman taiteen kokoelmasta on esillä museossa Amos Andersonin entisen Helsingin kodin työhuoneessa, salongissa ja kappelissa sekä Söderlångvikin museossa Dragsfjärdissä.
Kokoelmien erikoisuus on eurooppalaisen vanhan sakraalin taiteen kokoelma. Museo on saanut useita lahjoituksia.
Amos Rexin taidemuseon historia
right|150px|thumb|Museon perustaja Amos Anderson noin vuonna 1940.
Museon perustaminen
thumb|Amos Andersonin taidemuseo toimi vuosina 1965–2017 Helsingin Yrjönkadulla. Amos Anderson määräsi testamentissaan, että hänen talonsa Yrjönkatu 27:ssä on muutettava museoksi hänen kuolemansa jälkeen. Anderson kuoli vuonna 1961, ja hänen perustamansa yhdistys Föreningen Konstsamfundet ryhtyi perustamaan museota. Amos Andersonin taidemuseo avasi ovensa vuonna 1965. Anderson oli Hufvudstadsbladetin kustantaja ja antelias taiteen tukija. Museota ylläpiti Konstsamfundet.
Rakennus toimi W. G. Palmqvistin vuonna 1913 suunnittelemassa asuinkerrostalossa, jossa Amos Anderson itse aikoinaan asui. Alun perin museotiloja olivat vanhan asuinkerrostalon alin kerros sekä ylimmässä sijainnut Amos Andersonin entinen asunto. Myöhemmin museo laajentui talon kaikkiin kerroksiin. Rakennus liittyi myös kauppakeskus Forumiin.
Vuosina 1965–2017 Amos Andersonin taidemuseo toimi Helsingin Yrjönkadulla.
Uusi taidemuseo maan alla
Museota ylläpitävä Konstsamfundet ilmoitti syyskuussa 2013 haluavansa rakentaa Helsinkiin uuden kansainvälisesti merkittävän taidemuseon. Uutta museota ehdotettiin rakennettavaksi osaksi Lasipalatsia sekä näyttelytilat pääosin rakennuksen takana olevan Lasipalatsiaukion alle. Alustavien arvioiden mukaan uuden museon rakentaminen ennustettiin maksavan 50 miljoonaa euroa. Konstsamfundet rahoitti rakentamisen kokonaisuudessaan.
Oswiu
Oswiu tai Oswy (612 – 15. helmikuuta 670) oli Northumbrian kuningas 655–670.
Amos Rex
Uusi taidemuseo maan alla
Lasipalatsin ja sen tontin omistusjärjestelyistä neuvoteltiin Helsingin kaupungin kanssa ja joulukuussa kaupunginhallitus myönsi Lasipalatsin aukion tontin taidemuseon käyttöön. Suunnittelu ja rakentaminen kesti noin kolme vuotta. Uuden museon kävijätavoite oli ennen avajaisia 100 000 kävijää vuodessa, mutta museon ensinäyttely teamLab keräsi yli 240 000 kävijää.
Oswiu
Oswiun isä kuningas Aethelfrith oli yhdistänyt Bernician ja Deiran kuningaskunnat Northumbrian kuningaskunnaksi. Oswiun veljen Oswaldin kuoltua vuonna 642 Northumbria jakaantui uudelleen, ja Oswiu otti haltuunsa Bernician. Oswiu hallitsi 13 vuotta Mercian kuninkaan Pendan alaisena. Vuonna 655 Penda miehitti Bernician, mutta sai surmansa Winwaedin taistelussa lähellä Leedsiä. Tämän jälkeen Oswiu yhdisti jälleen Northumbrian ja hänestä tuli Etelä-Englannin valtias. Oswiu liitti Mercian pohjoisosat Northumbriaan, mutta luovutti Mercian eteläosat Pendan pojan Peadan haltuun. Peada murhattiin vuonna 656, ja vuonna 657 Mercian ylimykset nousivat kapinaan, joka päätti Oswiun valtakauden Etelä-Englannissa.
Amos Rex
Uusi taidemuseo maan alla
Suomenruotsalainen, muun muassa Konstsamfundetin rahoittama kulttuurikeskus Luckan muutti museon vanhaan Yrjönkadun rakennukseen alkuvuodesta 2019.
Oswiu
Oswiu oli vakaa kristitty, joka oli kasvatettu kelttiläisen perinteen mukaan. Hänen vaimonsa Eanfled puolestaan oli saanut roomalaiskatolisen kasvatuksen. Oswiu pyrki liennyttämään kelttiläisen kirkon ja roomalaiskatolisen kirkon suhteita Whitbyn synodissa. Oswiu myös perusti lukuisia luostareita. Oswiun kuoltua hänen poikansa Ecgfrith nousi Northumbrian kuninkaaksi.
Amos Rex
Museon toiminta pandemian aikana
Amos Rex oli suljettu kahdesti vuonna 2020 koronaviruspandemian aikana, keväällä sekä 30.11.–25.12.2020. Vierailijoita edellytettiin käyttämään kasvomaskia ja museo tarjosi maskin osana lipun hintaa. Museo myös lainasi visiirejä heille, joilla ei ole mahdollisuutta käyttää maskia terveydellisistä syistä.
Yhteistyökumppanit
Museolla on useita pääyhteistyökumppaneita ja muita kumppaneita, jotka tukevat näyttelytoimintaa taloudellisesti, sekä myös osaamisellaan.
Danske Bank oli taidemuseon pääyhteistyökumppani vuosina 2018–2020. Se sponsoroi Studio Rex -taidepajaa, jossa järjestettiin taidepajojen lisäksi myös keskustelutilaisuuksia. Muita pääyhteistyökumppaneita vuonna 2018 olivat Alma Media, Iittala, LähiTapiola, Epson, Veho ja KPMG.
Herodeksen palatsi
Rakennus tuhoutui lähes täysin Jerusalemin piirityksessä vuonna 70, kun Tituksen johtamat roomalaiset ryöstivät ja tuhosivat kaupungin. Piirittäessään kaupunkia roomalaiset linkosivat kiviä kaupunkiin, ja Josephus kertoo sen koituneen palatsikompleksin kohtaloksi. Palatsin raunioita on kaivettu ja tutkittu Daavidin torniksi nimetyn alueen lähettyvillä. Esille on kaivettu esimerkiksi palatsiin kuuluneiden tornien jäänteitä sekä mahdollisesti ruokasalina käytetty yleinen tila.
Kanteenmaa
Kanteenmaa on kylä aivan Punkalaitumen kunnan eteläosassa Loimaan vastaisella rajalla, valtatie 2:n varrella.
Hugo Karma
Hugo Harald Karma (vuoteen 1940 Bärlund; 25. kesäkuuta 1895 Tampere – 14. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen farmakognosian tutkija. Hän oli lääkintöhallituksen apteekkineuvos 1929–1933, toimi apteekkarina Hakaniemen apteekissa Helsingissä 1933–1948, ja vuodesta 1941 hän oli Helsingin yliopiston ylimääräinen professori. Hän julkaisi tutkimuksia kasvirohdoksista.
2006 QH181
2006 QH181 on transneptuninen kohde, jota pidetään todennäköisenä kääpiöplaneettana ja hajanaisen kiekon osana.
Veli-Matti Ropponen
Veli-Matti Ropponen (s. 1949) on Fortumin entinen johtaja, jonka asuinpaikka on Helsinki. Ropponen toimi Suomen Tennisliiton puheenjohtajana vuosina 2006–2011.
Ilona Harima
Ilona Harima (vuoteen 1936 Hohenthal, vuodesta 1939 Rautiala, 4. maaliskuuta 1911 Vaasa – 9. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka aihepiiri liittyi itämaiseen hengellisyyteen ja mystiikkaan. Maalaukset sisälsivät etenkin buddhalaista ja hindulaista symboliikkaa.
Elämä
Harima syntyi Vaasassa pohjalaiseen kauppiasperheeseen toisena kahdesta lapsesta. Hänen isänsä Samuli Harima oli menestyvä liikemies, kauppaneuvos ja talouselämän vaikuttaja, kuten myös Ilona Hariman veli Jorma Harima. Äiti Anna o.s. Björklund oli puolestaan 13-lapsisen pappisperheen lapsista toiseksi vanhin. Perhe muutti Vaasasta Helsinkiin isän työn vuoksi 1918. Keskikoulun jälkeen Ilona Harima aloitti opinnot silloisessa Taideteollisuuskeskuskoulussa graafisen taiteen linjalla, mutta keskeytti turhautuneena parin vuoden jälkeen. Hän työskenteli jonkin aikaa piirtäjänä Suomen Mainostoimisto Ilmossa, mutta jatkoi omaa linjaansa vapaana taiteilijana. Idän mystiset uskonnot ja filosofiat kiinnostivat Harimaa jo nuorena. Erikoisesti Intia ja Tiibet olivat hänelle tärkeitä. Harima tutustui myös teosofiseen liikkeeseen ja liittyi Teosofiseen seuraan 1930-luvulla.
Opintomatkalla Pariisiin 1932 Harima tutustui etenkin museoiden itämaisiin taidekokoelmiin. Pari vuotta myöhemmin hän teki opintomatkan Italiaan. . Sotien jälkeen hän suunnitteli yhdessä puolisonsa Erkki Rautialan kanssa näyttelymatkaa Intian New Delhiin. Silloisen Suomen Intian-lähettilään, buddhalaisen kulttuuriin perehtyneen Hugo Valvanteen avusta huolimatta matka kariutui sodanjälkeisiin valuuttavaikeuksiin.
Tyyli ja vaikutteet
Ilona Harima maalasi etupäässä pienikokoisia akvarellejä ja guasseja, usein pergamentille. Hän teki myös jonkin verran isompia öljyväritöitä sekä muutamia pienoisveistoksia. Tuotanto käsittää etupäässä henkilöaiheita, maisemapiirustuksia ja eläinaiheisia teoksia. Henkilöaiheet kuvaavat yleensä valaistuneita jumalolentoja ja enkeleitä, usein lapsia ja nuoria tyttöjä. Tavallisesti hahmot ovat eläinten, etenkin lintujen, tai mielikuvituksellisten kasvien ympäröimiä. Kuviin sisältyy myös runsaasti muuta symboliikkaa, kuten jumalallisia silmiä, liekkiaiheita, auringonkehriä ja valonsäteitä, lootuskukkia sekä veteen liittyviä vertauskuvia ja taivaankappaleita.
Hariman maalaustyö jatkui 1930-luvulta kolmisenkymmentä vuotta, ja taiteilijan hengellinen maailmankatsomus syveni kaiken aikaa. Tämän ilmentäminen suoraan, vieläpä itämaisin aihein, poikkesi senaikaisesta suomalaisen taiteen valtavirrasta. Harima asetti töitään vain harvoin näytteille tai myytäväksi, koska koki maalaavansa lähinnä itselleen. Hän kuitenkin lahjoitti töitään ystävilleen ja sukulaisilleen. Siten hänen omaperäinen tuotantonsa jäi sivujuonteeksi Suomen taidepiireissä. Tosin etenkin ensimmäinen näyttely Strindbergin taidesalongissa Helsingissä 1934 herätti runsaasti huomiota. Strindberg järjesti Hariman näyttelyt vielä vuosina 1946 ja 1960. Ateneumin taidemuseoon koottiin pienimuotoinen näyttely Hariman satavuotissyntymävuonna 2011.
Yksityiselämä
Ilona Hariman eno oli arkkitehti ja graafikko Matti Visanti.
Merten pallonpuolisko
180px|thumb|right|Merten pallonpuolisko
Nissan Primastar
Nissan Primastar on Nissanin vuosina 2001–2014 ja uudelleen vuodesta 2016 lähtien valmistama keskikokoinen pakettiautomalli, joka korvasi Nissan Vanetten. Sen lähes identtiset sisarmallit ovat olleet alusta alkaen Renault Trafic ja Opel Vivaro, toisessa sukupolvessa myös Fiat Talento. Vuosina 2016–2021 mallia myytiin Nissan NV300 -nimisenä, kunnes valmistaja palautti Primastar-nimen takaisin käyttöön.
Merten pallonpuolisko
Merten pallonpuolisko on maapallolla se pallonpuolisko eli isoympyrän rajoittama alue, jossa merten osuus pallonpuoliskon kokonaispinta-alasta on suurin. Merten pallonpuoliskon keskipiste sijaitsee Tyynenmeren lounaisosassa lähellä Uuden-Seelannin Bountysaaria, kohdassa 47° 13′ eteläistä leveyttä ja 178° 28′ itäistä pituutta Greenwichistä. Toinen puoli maapallon pintaa on mannerten pallonpuolisko.
Nissan Primastar
Nissan Primastar I (2001–2014)
Ensimmäisen sukupolven Primastarin sisarmallit olivat Opel Vivaro ja Renault Trafic. Auton suunnitteli Renault Pariisissa, ja sitä valmistettiin Espanjan Barcelonassa. Vivaroa ja Traficia puolestaan valmistettiin Lutonissa Englannissa. Niiden korotetulla katolla varustetut versiot tulivat kuitenkin Nissanin kanssa samalta tuotantolinjalta.
Merten pallonpuolisko
Merten pallonpuoliskolla on vain yksi kahdeksasosa maapallon maapinta-alasta, ja sen pinta-alasta yli 90 % on merta. Siellä sijaitsevat kuitenkin Australia ja Etelämanner kokonaisuudessaan sekä Etelä-Amerikan eteläisin osa ja sekä Aasiasta pääosa Indonesian saaristoa. Valtameristä sijaitsevat merten pallonpuoliskolla Eteläinen jäämeri kokonaisuudessaan, suurin osa Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä sekä Atlantin eteläisin osa.
Nissan Primastar
Nissan Primastar I (2001–2014)
Primastaria valmistettiin kolmena eri versiona: pakettiautona, pikkubussi Avantourina (7 tai 8 istuinta) ja näiden yhdistelmämalli Combina (6 tai 9 istuinta). Saatavana oli kaksi akselipituutta ja korkeutta. Kuormatilaa oli korimallista riippuen 5–8,4 kuutiometriä.
Suomessa Primastarin moottorivalikoima koostui aluksi 1,9- (82/101 hv) ja 2,5-litraisista (148 hv) dieselmoottoreista sekä 2,0-litraisesta (117 hv) bensiinimoottorista. 2,5-litraiseen dieseliin sai halutessaan kuusiportaisen robottivaihteiston. left|thumb|250x250px|Facelift-mallin Nissan Primastar. Vuonna 2006 Primastar koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet puskurit, etusäleikön ja ajovalot. Uusia moottorivaihtoehtoja olivat 2,0-litraiset (90/114 hv) dieselit, jotka korvasivat aiemmat 1,9 litran moottorit. Kesästä 2007 lähtien robottivaihteisto oli saatavilla myös 2,0-litraiseen 114 hevosvoiman moottoriin.
Pakettiauton vakiovarustukseen kuului kuljettajan turvatyyny, ABS-jarrut hätäjarruassistentilla, turvavöiden esikiristimet ja voimanrajoittimet, keskuslukitus, lämmitettävät istuimet sekä sähköikkunat ja -peilit.
Combissa oli lisäksi matkustajan turvatyyny, osittain korinväriset puskurit, ilmastointi ja lisälämmitin takana.
Avantourissa oli sivuturvatyynyt ja turvaverhot (yht. kuusi turvatyynyä), matkustamon ilmastointi, ajotietokone ja sisältä säädettävät peilit.
Comfort-paketin (vain pakettiauto) mukana sai etuistuimen käsinojan, radio/CD-soittimen ja ilmastoinnin.
Safety-paketissa (pakettiauto ja Combi, vain Comfortin yhteydessä) oli lisäksi matkustajan turvatyyny ja ESP (ei robottivaihteiston kanssa).
Nissan Primastar II (2016–)
Toisen sukupolven Trafic- ja Vivaro-mallit esiteltiin vuonna 2014, mutta Nissan esitteli oman NV300-mallinsa vasta vuonna 2016 samaan aikaan Fiat Talenton kanssa. Pakettiauton lisäksi malli on myös saatavana Combi-henkilönkuljetusversiona.
Moottorina oli aluksi 1,6-litrainen dieselmoottori, joka oli valittavissa 95-, 120-, 125- ja 145-hevosvoimaisina versioina. Kahdessa suuritehoisimmassa moottorissa on kaksoisturboahdin. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Keväällä 2021 malli koki kasvojenkohotuksen, ja saman vuoden syksyllä se nimettiin uudelleen Primastariksi.
Pauli Tapani Karjalainen
Pauli Tapani Karjalainen (s. 18. helmikuuta 1953) on suomalainen maantieteilijä.
Karjalainen väitteli vuonna 1986 Joensuun yliopistossa ja toimi 1990-luvulta 2010-luvulle ensin maantieteen apulaisprofessorina ja sitten professorina Oulun yliopistossa.
Karjalainen tunnetaan humanistisen maantieteen tutkijana. Hänen tutkimuskohteinaan ovat olleet muiden muassa maisema, ympäristö ja paikka osana ihmisen elämismaailmaa.
Vuonna 2017 Karjalainen palkittiin elämäntyöstään Suomen maantieteellisen seuran myöntämällä Ragnar Hult -mitalilla.
Pietarin ja kahdentoista apostolin teot
Pietarin ja kahdentoista apostolin teot on Uuden testamentin apokryfiseen kirjallisuuteen kuuluva gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 1). Se on ajoitettu 100-luvun loppuun tai 200-luvun alkuun. Kirjoitusta ei tule sekoittaa Pietarin tekoihin.
Sisältö
Kirjoitus käsittää kaksi osaa. Se alkaa allegorialla, jota seuraa gnostilainen selitys sen merkityksestä. Allegorian uskotaan olleen alun perin itsenäinen kirjoitus. Siinä esitetään tarina, joka on samankaltainen kuin Matteuksen evankeliumissa kerrottu tarina helmikauppiaasta. Allegorian kertomuksessa rikkaat karttavat kauppiasta, mutta köyhät ovat hänen ympärillään laumoina, ja oppivat, että helmeä säilytetään kauppiaan kotikaupungissa nimeltä ”Yhdeksän porttia”, sen sijaan että se olisi kauppiaalla mukana. Näin ne, jotka haluaisivat saada sen, joutuvat matkaamaan vaivalloisen matkan kaupunkiin.
Kertomuksen kauppiaan nimi on Lithargoel, joka käännetään tekstissä ”kevyt, säkenöivä kivi”. Kauppias on siis itse helmi. Lopulta kauppias paljastaa olevansa Jeesus.
Kansojen taulu
thumb|[[Guntherus Zinerin pelkistetty maailmankartta vuodelta 1472 (T-O-kartta, itä ylhäällä), joka esittää tuolloin tunnettua maailmaa ja sitä, miten kristillisessä ikonografiassa oletettiin maailman jaetun Seemin, Haamin ja Jaafetin jälkeläisten kesken. Ylimpänä (idässä) Aasia, Seemin jälkeläiset; alaoikealla (lounaassa) Afrikka, Haamin jälkeläiset; alavasemmalla (luoteessa) Eurooppa, Jaafetin jälkeläiset.]] thumb|Kansojen taulun tulkintaan perustuva maailmankartta vuodelta 1854. Kansojen taulu, myös Kansaintaulu tai kansojen luettelo, on Raamatun ensimmäisen Mooseksen kirjan 10. luvussa oleva luettelo Nooan jälkeläisistä ja siitä, minkä kansojen olettiin polveutuvan kenestäkin Nooan pojista. Luettelo esiintyy hieman lyhennettynä myös Ensimmäisen aika­kirjan alussa.
Historiallisuus ja kattavuus
Raamatun kansojentaulu on sikäli ainoa­laatuinen vanhan ajan kirjalli­suudessa, että missään muualla ei tuohon aikaan ollut yritetty­kään laatia vastaavaa yhteen­vetoa koko maailman kansojen alku­perästä. Taulun katsotaan kuvastavan muinaisten israelilaisten ja juutalaisten maan­tieteellistä tietämystä vuoden 600 eaa. aikoihin, vähän ennen Babylonin vankeutta. Heidän tuntemansa osa maailmasta ulottui tuolloin pohjoisessa Mustaan­mereen ja Kaspian­mereen, etelässä Arabian niemimaan eteläosiin ja Etiopiaan, idässä Elamiin nykyisessä Iranissa ja lännessä ainakin Jooniaan tai Kreikkaan saakka.
Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Nooa oli koko nykyisen ihmiskunnan esi-isänä erityisen merkittävä, koska hänen aikanaan kaikki ihmiset koko maailmassa hukkuivat veden­paisumuksessa lukuun ottamatta niitä kahdeksaa, jotka selvisivät hengissä Nooan arkissa. Nämä olivat Nooa itse, hänen vaimonsa, hänen kolme poikaansa Seem, Haam ja Jaafet ja näiden vaimot, joista Raamatun mukaan polveutuvat kaikki myöhemmin eläneet ihmiset koko maailmassa. Luettelon laatijan käsityksen mukaan ihmiskunnan ykseys on luonteeltaan enemmänkin teologista kuin biologista laatua, sillä kaikki kansat ovat Jumalan pelastaman Nooan jälkeläisiä, joskin valitulla kansalla on näiden joukossa erikois­asema.
Luettelo ei tietenkään vastaa nykyisen tieteellisen etnologian käsityksiä, mutta perustuu silti epäilemättä päätelmiin, joita on sen kirjoittamisen aikaisen tietämyksen valossa pidettävä järkevinä. Yleensä on maan­tieteellisesti lähimpänä toisiaan asuvat kansat katsottu toistensa lähimmiksi sukulaisiksi, mutta tästä on eräitä poikkeuksia, joihin on selvästi tunnis­tetta­vissa olevat historialliset syyt. Niinpä kanaanilaiset ja foinikialaiset on lueteltu haamilaisiin eikä seemiläisiin kuuluviksi ilmeisesti siitä syystä, että nämä kansat ovat vanhoina aikoina olleet vahvasti Egyptin vaikutus­vallan alaisina, ajoittain Egyptin hallinnassakin. Samoin Elam luetaan tässä seemiläisiin, vaikka elamin kieli ei ole seemiläinen, mutta Elamilla oli kiinteät kulttuuriset siteet Mesopotamiaan.
Itä-Karjalan sotasaalisarkisto
Itä-Karjalan sotasaalisarkisto (SSlArk) oli jatkosodan aikana Suomen miehittämässä Äänislinnassa eli Petroskoissa toiminut valtion arkistolaitos, jonka tehtävänä oli tallettaa Itä-Karjalassa eli Karjalan autonomisessa neuvostotasavallassa ja Karjalais-suomalaisessa neuvostotasavallassa, mutta myös muualla Neuvostoliitossa painettu suomenkielinen materiaali. Sotasaalisarkisto perustettiin heinäkuussa 1942, kun Äänislinnassa ollut ItäKarSE:n TiedOS:n keskuskirjasto ja arkisto muutti nimensä. Arkiston päällikkönä toimi Pentti Renvall. Muuta henkilökuntaa arkistolla oli noin 50 henkilöä. Sotasaalisarkisto leimasi materiaalinsa omalla leimallaan ja sittemmin myyntiin ilmestyneistä kirjoista löytyy myös luovutettu leima.
Kansojen taulu
Historiallisuus ja kattavuus
Nykyisen tieteellisen käsityksen mukaan Raamatussa kerrotun kaltaista maailman­laajuista vedenpaisumusta ei ole tapahtunut. Vielä uuden ajan alussa sitä kuitenkin yleisesti pidettiin totena, ja kansojen taulun pohjalta esitettiin monia teorioita sellaisten­kin kansojen alku­perästä, joita siinä ei suora­naisesti mainita. Jossakin määrin se vastaa nykyistäkin käsitystä kielten suku­lai­suudesta, ja siitä ovat saaneet alkunsa nykyisinkin käytössä olevat termit seemiläiset ja haamilaiset kielet.
Itä-Karjalan sotasaalisarkisto
Petroskoin yliopiston päärakennuksessa sijainnut sotasaalisarkisto paloi materiaaleineen vuoden 1942 lopulla. Palossa tuhoutui 700 000 nidettä arkistomateriaalia. Palon jälkeen jäljelle jäänyttä materiaalia siirrettiin pois Itä-Karjalasta. Jatkosodan päätyttyä arkisto lakkautettiin ja materiaali oli palautettava junalla Neuvostoliittoon.
Kansojen taulu
Kansojen taulu
thumb|upright|Nooa jakaa maailman poikiensa kesken. Tuntemattoman taiteilijan venäläinen maalaus 1700-luvulta. Ensimmäisen Mooseksen kirjan 10. luvun mukaan Nooalla oli kolme poikaa:
Näiden poikien nimien on ajateltu perustuvan seemiläisiin kieliin. Shen (Seem) merkitsee "nimeä" tai "tunnettua", "menestystä, Haam "lämmintä" ja Jaafet "avointa".
Jaafetin jälkeläiset
Suluissa olevat, kursivoidut nimien kirjoitusasut ovat vuoden 1938 raamatun­suomennoksen mukaiset.
Raamatun mukaan Jaafetin pojat ja pojan­pojat olivat:
Huomautus: kreikkalaisessa Septuaginta-käännöksessä (LXX) mainitaan Javanin ja Tubalin välissä myös Elisa-niminen Jaafetin poika, jota kuitenkaan ei mainita missään muussa antiikin aikaisessa lähteessä, ei myöskään Ensimmäisessä aika­kirjassa. Nimen esiintymistä tässä kohdassa on lähes yksi­mielisesti pidetty Javanin pojan Elisan nimen virheellisenä toistona väärässä kohdassa. Kuitenkin Elisan, samoin kuin jäljempänä mainitun Arpaksadinkin, esiintyminen kreikkalaisessa Raamatussa sopii yhteen sen varhais­kristillisten kirjoittajien käsityksen kanssa, että olisi 72 sukua ja kieltä, jotka mainittaisiin nimeltä tässä luettelossa, kun taas juutalaisen käsityksen mukaan nimiä, sukuja ja kieliä oli 70.
Jaafetia on perinteisesti pidetty eurooppalaisten, mutta myös muutamien itä­maisten kansojen esi-isänä. Tämän vuoksi "jaafetilaisia" on toisinaan käytetty kaukasia­laisen rodun synonyyminä. Termi kaukasia­lainen johtuu sekin käsityksestä, että Jaafetin heimon rotu­ominaisuudet kehittyivät Kaukasuksen alueella, jossa Araratkin sijaitsee. Termiä jaafetilaiset kielet ovat myös entis­ajan kieli­tieteilijät kuten Grimmin veljekset, William Jones ja Rasmus Rask käyttäneet niistä, mitä myöhemmin alettiin nimittää indo­eurooppalaisiksi kieliksi, sillä he olettivat, että jos eurooppalaiset ja Kaukasian asukkaat ovat Jaafetin jälkeläisiä, täytyy Euroopan kielilläkin olla yhteinen alkuperä, kuten niistä useimpien laita todella onkin, uralilaisia, kartve­lilaisia, luoteis­kaukasia­laisia ja koillis­kaukasia­laisia kieliä sekä baskia lukuun ottamatta. Toisaalta termiä käytti toisessa merkityksessä myös Nikolai Marr jaafetilaisessa teoriassa, jonka mukaan Kaukasuksen kielet ovat jäänne muinaisesta kieli­kunnasta, johon kuuluneita kieliä olisi puhuttu paljon laajemmalla alueella ennen indo­eurooppa­laisten kielten levittäytymistä.
Seemin jälkeläiset
Suluissa olevat, kursivoidut nimien kirjoitusasut ovat vuoden 1938 raamatun­suomennoksen mukaiset.
Raamatun mukaan Seem oli Aramin, Assurin ja Arpaksadin isä, josta polveutuivat muun muassa arabit, aramealaiset, assyrialaiset, babylonialaiset, kaldealaiset, sabalaiset ja heprealaiset. Kaikki nämä kansat puhuivat toisilleen lähi­sukuisia kieliä, joita nykyäänkin nimitetään seemiläisiksi kieliksi.
Seemiläisiä kieliä puhuivat kuitenkin myös kanaanilaiset, vaikka heidät Raamatussa onkin luettu Haamin jälkeläisten joukkoon. Toisaalta Raamatussa on lueteltu Seemin jälkeläisiin myös lyydialaiset ja elamilaiset, jotka eivät puhuneet seemiläisiä kieliä. Raamatussa ei tosin väitetäkään, että kaikki Seemin jälkeläiset olisivat puhuneet toisilleen lähi­sukuisia kieliä; sen sijaan siellä kerrotaan kansojen kielten sekaantuneen toisiinsa Baabelin tornin rakentamisen aikana.
Raamatun mukaan Seemin poikia ja pojanpoikia olivat:
Arpaksadin jälkeläiset
Arpaksadin jälkeläisistä mainitaan Kansojen taulussa edelleen seuraavat:
Raamatun mukaan Pelegin jälkeläisiin kuului viidennessä polvessa myös Abram eli Abraham, Abrahamia pidettiin juutalaisten, mutta poikansa Ismaelin kautta myös ismaelilaisten, pohjois­arabialaisten paimentolais­heimojen, tai jopa kaikkien arabien, sekä pojanpoikansa Eesaun kautta lisäksi edomilaisten kanta­isänä. Toisaalta myös Joktania poikineen on pidetty eräiden arabiheimojen kantaisänä.
Flavius Josephus
thumb|upright=1.5|Nooan pojanpoikien jälkeläisten asuma-alueet Flavius Josephuksen mukaan: Haamin jälkeläiset ; Seemin jälkeläiset ; Jaafetin jälkeläiset.
Ajanlaskumme ensimmäisellä vuosisadalla Flavius Josephus oli yksi ensimmäisistä, joka yritti samastaa ensimmäisen Mooseksen kirjan 10. luvussa mainitut nimet muista yhteyksistä tunnettuihin kansoihin. Hän käsitteli asiaa teoksensa Antiquitas ensimmäisen kirjan 6. luvussa, ja hänen samastuksensa muodostivat perusteen useimmille myöhempien kirjoittajien tulkinnoille. Hänen mukaansa Kansojen taulun eri henkilöistä polveutuvat seuraavat kansat:
Hippolytos Roomalainen
Hippolytos Roomalainen (k. n. 234), jonka aikakirja on säilynyt useina latinalaisina ja kreikkalaisina jäljennöksinä, teki oman yrityksensä samastaa 1. Mooseksen 10. kirjassa mainitut nimet tuntemiinsa kansoihin. Osittain hänen käsityksensä oli yhtäpitävä Josephuksen kanssa, mutta poikkesi siitä seuraavien osalta:
Hippolytoksen käsityksiä seurasivat monet myöhemmät kirjoittajat kuten Valentinus teoksessaan Vuoden 354 aikakirja, Epifanios teoksessaan Panarion noin vuodelta 375, Chronicon Paschale noin vuodelta 627, georgialainen Movses Kaghankatvatsi 600-luvulla teoksessaan Albanian historia ja Johannes Skylitzes noin vuonna 1057 teoksessaan Historian synopsit.
Hieronymus
Hieronymus laati Josephuksen samastuksista parannellun laitoksen noin vuonna 390 teoksessaan Heprealaisia kysymyksiä Genesiksestä. Hänen luettelonsa on muutoin lähes yhtäpitävä Josephuksen kanssa, mutta eroaa siitä seuraavissa kohdin:
Isidorus Sevillalainen ja myöhemmät kirjoittajat
Isidorus Sevillalainen hyväksyi teoksessaan Etymologiae useimmat Hieronymuksen samastukset, kuitenkin seuraavin muutoksin:
Isidoruksen Jaafetin pojille esittämän samastuksen toisti Nennius teoksessaan Historia Britonum. Myös monet myöhäis­keski­ajan oppineet omamsuivat Isidoruksen käsitykset siihen saakka, kunnes suuret löytöretket antoivat aihetta uusiin teorioihin. Esimerkiksi vuonna 1571 Benito Arias Montano yhdisti Mesekin Moskovaan ja Ofirin Peruun.
Käsitykset Itä-Aasian kansojen alkuperästä
thumb|upright|Kiinan myyttinen keisari [[Yao, jonka figuristiset jesuiitat samastivat Nooaan.]]
Aikoinaan jotkut eurooppalaiset oppineet, esimerkiksi John Webb (1611–1672), pitivät myös Kiinan ja Intian kansoja Seemin jälkeläisinä. Sekä Webb että ranskalaiset, figuristiseen koulu­kuntaan kuuluneet jesuiitat 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa menivät pidemmällekin ja samastivat keisari Yaon, yhden Kiinan myyttisistä muinaisista hallitsijoista itseensä Raamatun Nooaan.
Sitä vastoin jesuiitta Athanasius Kircher arveli 1600-luvulla, että kiinalaiset polveutuisivat muinaisista egypti­läisistä ja olisivat näin ollen Haamin jälkeläisiä.
Käsitykset afrikkalaisten haamilaisesta alkuperästä
Afrikkalaisia on vanhastaan pidetty Haamin jälkeläisinä, suurinta osaa heistä hänen poikansa Kusin kautta. Monet itä­afrikkalaiset kansat ja jorubat pitävät nykyäänkin itseään Haamin jälkeläisinä. Jo 800-luvulla juutalainen kieli­tieteilijä Judah ibn Quraysh piti seemiläisiä ja Kuušilaisia kieliä toistensa sukulaisina. Nykyajan kieli­tieteilijät yhdistävät nämä kaksi kieli­ryhmää sekä egyptin kielen, berberikielet, omoottiset ja tšadilaiset kielet afro­aasialaiseksi eli "seemiläis-haamilaiseksi" kieli­kunnaksi, jonka muista alaryhmistä kuin seemiläisistä käytetään vanhastaan yhteisnimitystä haamilaiset kielet.
Afrikan keski- ja etelä­osien kielet sitä vastoin kuuluvat muihin kieli­kuntiin. Aikoinaan laajalti kannatetun mutta nyttemmin hylätyn haamilaisen teorian mukaan ne sivistykseen viittaavat piirteet, joita eteläisenkin Afrikan kansoilla oli todettavissa, olisivat kulkeutuneet alueelle Pohjois- ja Itä-Afrikan haamilaisten kansojen välityksellä. Tällaisiin, yleensä selvästi rasistisiin teorioihin kuuluu myös Speken 1800-luvulla esittämä väite, että tutsit olisivat haamilaisia ja siten synnynnäisesti korkeammalla tasolla kuin alueen muut kansat.
Teoriat ruotsalaisten alkuperästä
Ruotsalainen piispa ja historioitsija Johannes Magnus väitti 1500-luvulla, että Magog, Jaafetin poika, muutti 88 vuotta veden­paisumuksen jälkeen Ruotsiin, ja yksi hänen pojistaan olisi ollut Ruotsin ensimmäinen kuningas. Hänen teoriansa Ruotsin muinais­historiasta hyväksyttiin Ruotsissa aikoinaan yleisesti, ja se on vaikuttanut Ruotsin kuninkaiden järjestys­numeroihinkin.
Vielä pidemmälle meni 1600-luvun lopulla Olof Rudbeckus vanhempi teoksessaan Atlantica. Hän samasti Ruotsin Platonin mainitsemaan Atlantikseen ja väitti sitä sivistyksen kehdoksi ja monien kansojen alku­kodiksi, jossa Jaafetin jälkeläiset olisivat muinaisina aikoinaan asuneet ja josta muut Euroopan ja vieläpä muutamat Pohjois-Afrikan­kin kansat olisivat lähtöisin.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1952
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1952 oli 12. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Joukkueet jaettiin kahteen 9 joukkueen lohkoon, joissa pelattiin kaksinkertainen runkosarja. Parhaat jatkoivat otteluita Suomen mestaruudesta ja muista mitaleista. Mestaruus ratkesi 11. tammikuuta 1953, jolloin HOK-Veikot kukisti TMP:n 51-44. Sörnäisten NMKY vei hopeaa voittamalla Työväen Maila-Pojat 49-43. Ottelu pelattiin 30. tammikuuta.
Sarjataulukko
Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, T = Tasapelit H = Häviöt, P+ = Tehdyt pisteet, P- = Päästetyt pisteet , P = Pisteet
Länsilohko
Itälohko
Luunmurtuma
thumb|320px|Eri murtumatyyppejä [[reisiluussa. (a) Umpimurtuma, (b) Avomurtuma, (c) Poikkimurtuma, (d) Kierremurtuma, (e) Pirstalemurtuma, (g) Pajunoksamurtuma, (h) Viistomurtuma.]] Luunmurtuma voi aiheutua vamman, luuhun kohdistuvan voiman tai jonkin patologisen syyn kuten kasvaimen tai aineenvaihdunnallisen syyn seurauksena.
Murtumatyyppejä
Avomurtumassa iho on murtuman alueelta rikki ja haavasta on yhteys murtuma-alueelle. Avomurtuma voi aiheuttaa tulehduksen. Umpimurtumassa iho säilyy ehjänä.
Pajunoksamurtumassa luu taittuu mutta ei katkea. Epätäydellisessä murtumassa murtumalinja ulottuu vain osittain luun halki, täydellisessä murtumassa kokonaan. Poikkimurtumassa murtuma on kohtisuoraan luun poikki, viistomurtumassa viistosuuntaisesti ja kierremurtumassa kierreporrasmaisesti. Pirstalemurtumassa murtumakohtaan muodostuu luun irtokappaleita.
Väsymismurtuma aiheutuu toistuvasta rasituksesta. Patologinen murtuma syntyy ilman väkivaltaa jonkin muun luuta heikentävän tekijän vaikutuksesta. Tällaisia ovat esimerkiksi luun synnynnäinen heikkous, osteoporoosi, pahanlaatuiset kasvaimet tai luutulehdus.
Seuraukset
Luuvaurion ja deformaation lisäksi luunmurtuma aiheuttaa aina myös luuta ympäröivien pehmeiden kudosten vaurioitumisen kuten verisuonen vaurion ja verenvuodon, hermovaurion tai sisäelimen vaurion.
Kallomurtumaan voi liittyä keskushermoston vamma tai verenvuoto. Usean kylkiluun murtuma voi aiheuttaa pleuran repeämän vaarallisine seurausilmiöineen. Nikaman murtuma voi saattaa selkäytimen puristuksiin, mikä voi pahimmillaan johtaa halvaantumiseen. Lantiorenkaan murtumaan liittyy muiden elinten vaurioitumisen vaara.
Paraneminen
Luunmurtuma paranee elimistön omassa luutumisprosessissa. Joskus sen edistämiseksi vaaditaan operatiivisia toimenpiteitä, pitkäaikaista immobilisaatiota ja monimutkaisia vetolaitteita.