cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1937
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1937 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan kahdeksas kausi. Kaudella 1937 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti HIFK, joka varmisti neljännen mestaruutensa viimeisessä ottelussa 10. lokakuuta, kun se otti ratkaisevan pisteen Holger Salinin, Gunnar Åströmin ja Olof Strömstenin maaleilla 3–3-tasapelissä Susia vastaan. Viimeiseksi sijoittunut UL putosi suoraan Itä–Länsi-sarjaan, ja toiseksi viimeiseksi jäänyt VIFK putosi sarjasta karsintojen kautta.
Sarjataulukko
Lähde: Jalkapallokirja 1938
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Mestaruussarjakarsinta
Mestaruussarjakarsinnassa pelasivat Mestaruussarjassa seitsemänneksi sijoittunut VIFK ja Itä–Länsi-sarjassa toiseksi sijoittunut VPS. Kaksiosaisen otteluparin voittaja ratkaistiin laskemalla kahden ottelun pisteet yhteen.
VPS nousi Mestaruussarjaan kaudeksi 1938 yhteispistein 3–1.
Yleisömäärät
Lähde: Hufvudstadsbladet
Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 89 057 katsojaa sisältäen mestaruussarjakarsinnan. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät varsinaisessa sarjassa. Luvut koottu Hufvudstadsbladetin otteluraporteista.
Suomen mestarit
Lähteet: Jalkapallokirja 1981 ; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Joukkueessa pelasivat myös Runar Löfgren (6/0) ja Olof Snellman (1/0).
Viivy aamukuuteen
Viivy aamukuuteen on huhtikuussa 1991 ilmestynyt Yön single, jonka nimikappale on toukokuussa julkaistulta albumilta Antaa soittaa. B-puolen Marseillen poika on versio Cumulus-yhtyeen käännöshitistä vuodelta 1977. Kappale on alkuperäiseltä nimeltään Il Marsigliese, joka on samannimisen italialaisen televisiosarjan tunnussävel. Radio Ykkösen kokoamalla singlelistalla se nousi sijalle 16.
Ilmari Halinen
Ilmari Halinen (10. helmikuuta 1957 Padasjoki – 19. maaliskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen agronomi, joka toimi Suomen Hippoksen puheenjohtajana 1994–2000 sekä Fintoton toimitusjohtajana 2001–2010. Vuosina 2010–2013 hän oli ruotsalaisen ATG:n kansainvälisten toimintojen johtaja, jonka jälkeen hän palasi Suomeen Turun raviradan toimitusjohtajaksi. Agronomiliiton puheenjohtajana Halinen toimi 2009–2016. Hän toimi myös vakuutusalalla eri luottamustehtävissä. Sotilasarvoltaan Halinen oli reservin kapteeni.
Halinen kuoli lyhyen sairastamisen jälkeen nopeasti edenneeseen syöpään Helsingin Terhokodissa maaliskuussa 2022.
Eero Österberg
Eero Jukka Tapani Österberg (s. 30. elokuuta 1959 Pello) on suomalainen kuvataiteilija ja kuvaamataidonopettaja joka asuu Ranualla.
Österberg valmistui kuvataideopettajaksi Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnassa 2008. Hän opiskeli kuvataiteilijaksi Lahden taideinstituutissa 1980-luvuna alussa ja Peräpohjolan opistossa 1970-luvun lopussa.
Österbergin vanhemmat ovat talonmies Gunnar ja perhepäivähoitaja Signe Österberg, o.s. Halonen. Hänen aviopuolisonsa on erikoissairaanhoitaja Anna-Maija Österberg, o.s. Mäenpää.
Itä-Timor talviolympialaisissa 2014
Itä-Timor osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun Itä-Timor osallistui talviolympialaisiin. Joukkueen ainoa jäsen oli alppihiihtäjä Yohan Goutt Goncalves. Hän toimi myös joukkueen lipunkantajana avajaisissa.
Alppihiihto
Itä-Timor sai yhden maapaikan alppihiihtoon. Yohan Goutt Goncalvesin isä on ranskalainen ja äiti itätimorilainen, joten hän on oikeutettu edustamaan Itä-Timoria. 12. joulukuuta 2013 Goutt Goncalves ylsi kilpailussa Serbiassa suoritukseen, jonka ansiosta hän sai paikan olympialaisiin. Hänestä tuli ensimmäinen Itä-Timoria olympiatasolla edustanut urheilija, joka ei ole päässyt mukaan olympialaisiin villillä kortilla.
Telekom Baskets Bonn
Telekom Baskets Bonn on saksalainen koripalloseura. Joukkue ei ole koskaan voittanut mestaruuksia, jonka takia sitä nimitetään nimellä "ewiger Zweiter", ikuinen kakkonen. Joukkuetta sponsoroi Deutsche Telekom.
Josef Smolka
Josef Smolka (22. maaliskuuta 1939 Troubky – 1. kesäkuuta 2020) oli Tšekkoslovakiaa edustanut lentopalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Telekom Baskets Bonn
Historia
Joukkueen juuret sijoittuvat kahteen joukkueeseen: vuonna 1970 perustettuun Godesberger TV:hen ja SC Fortuna Bonniin, joka perustettiin 1973. Godesberger TV nousi 1986 2. Bundesliigaan ja vuonna 1990 se nousi vielä Bundesliigaan. Seuraavana vuonna seura kuitenkin joutui tippumaan 2. Bundesliigaan ja pian alkoivat seuran rahaongelmat. 1992 Godesberg fuusioitui BG Bonn 92:n kanssa. 1993 seuraa ryhtyi tukemaan Deutsche Telekom. Heinäkuussa 1995 Telekom Baskets Bonn perustettiin. Vuonna 2008 joukkue muutti Hardtberghallesta nykyiseen kotihalliinsa, Telekom Domeen.
Josef Smolka
Smolka kuului Tšekkoslovakian maajoukkueeseen Méxicon kesäolympialaisissa 1968 voittaen pronssia. Hän voitti maajoukkueessa myös maailmanmestaruuden vuonna 1966 ja EM-hopeaa vuonna 1967. Tšekkoslovakian mestaruuden Smolka voitti kolmesti. Hän kuoli 81-vuotiaana 1. kesäkuuta 2020.
The Game Plan
The Game Plan on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Walt Disney Picturesin koko perheen komediaelokuva. Andy Fickmanin ohjaaman elokuvan pääosaa esittää Dwayne ”The Rock” Johnson.
Juoni
The Game Plan on tarina amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja Joe Kingmanista (Johnson), joka on bostonilaisen joukkueensa kanssa mestaruusjahdissa. Naimaton Kingman elää todellista unelmaelämää, sillä hän on rikas, kuuluisa ja usein myös lukuisten juhlien keskipiste. Tämä unelma muuttaa kuitenkin muotoaan, sillä hän saa tietää olevansa kahdeksanvuotiaan Peyton-tytön (Madison Pettis) isä.
Uransa tärkeimmällä hetkellä Kingmanin täytyy keksiä, miten hän pystyy sovittamaan yhteen juhlat, harjoitukset, deittailun, tyttären balettitunnit ja iltasadut. Yhtä vaikeaa tilanne on myös Joen agenttina toimivalle Stellalle (Kyra Sedgwick), sillä hänen kovan bisneskuorensa alta on turha etsiä äidillisiä vaistoja.
”Uudelle isälle” sattuvista hauskoista kömmähdyksistä huolimatta Joe huomaa, että elämässä on muutakin kuin raha ja tuhannet ihailijat – yksi pieni ja erityisen tärkeä ihailija riittää.
Klosters-Serneus
Klosters-Serneus (vuoteen 1973 Klosters, retoromaaniksi Claustra) on kunta Itä-Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Se kuuluu Prättigau/Davosin alueeseen. Klosters-Serneus on tunnettu talviurheilukeskus, joka sijaitsee Landquartjoen laaksossa noin 10 kilometriä Davosista koilliseen. Kunnan korkein kohta on 3 298 metriä korkea Verstanclahorn.
Väestö
Sen asukasluku on 3 841 (31.12.2014). Asukkaista 88,7 % on saksankielisiä, seuraavaksi eniten puhutaan portugalia ja serbokroatiaa.
Liikenne
Rhätische Bahnin rautatie Landquartista haarautuu Klostersissa Davosiin ja Vereinatunnelin kautta Engadiniin. Päätie 28 Landquartista Davosiin kulkee Klosters-Serneusin kautta.
Black ’n Blue
Black 'n Blue on alun perin vuonna 1981 perustettu yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye, joka on kotoisin Portlandin kaupungista Oregonista. Yhtyeen nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat laulaja Jaime St. James, kitaristit Shawn Sonnenschein ja Jeff Warner, bassokitaristi Patrick Young sekä rumpali Pete Holmes.
Jaime St. James perusti yhtyeen vuonna 1981 yhdessä kitaristi Tommy Thayerin kanssa. Myöhemmin Warner, Young ja Holmes liittyivät yhtyeeseen, ja yhtyeen debyyttialbumi Black 'n Blue julkaistiin 1984. Yhtye hajosi vuonna 1989 neljän studioalbumin jälkeen. Tämän jälkeen yhtye on tehnyt satunnaisia comeback-kiertueita, mutta yhtyeen alkuperäinen kokoonpano ei ole esiintynyt yhdessä vuoden 1997 jälkeen muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta Thayerin liityttyä hard rock-yhtye Kissiin. Yhtye on toiminut yhtäjaksoisesti vuodesta 2008 lähtien nykyisen kokoonpanonsa voimin, ja yhtyeen tuorein studioalbumi Hell Yeah! julkaistiin vuonna 2011.
80-luku
Laulaja Jaime St. James ja kitaristi Tommy Thayer perustivat Black ‘n Bluen syksyllä 1981. Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon heidän lisäkseen lukeutuivat myös kitaristi Jeff Warner, bassokitaristi Patrick Young sekä rumpali Pete Holmes. Vuonna 1982 yhtyeen demonauhan kuullut uusien artistien ja yhtyeiden etsijä Brian Slagel piti yhtyeen "Chains Around Heaven" -kappaleesta ja lisäsi sen samana vuonna julkaistulle, uusia musiikkikykyjä esitelleelle Metal Massacre-kokoelmalevylle, jolla esiintyivät Black ‘n Bluen ohella esimerkiksi Metallica ja Ratt. Vuonna 1983 yhtye muutti Los Angelesiin ja alkoi saada jalansijaa Hollywoodin musiikkialalla esiintymällä lukuisilla klubeilla. Pian yhtye solmi levytyssopimuksen Geffen Recordsin kanssa, ja vuoden 1984 elokuussa yhtyeen esikoisalbumi Black 'n Blue näki päivänvalon. Albumin tuottajaksi hankitun, aiemmin Scorpions-yhtyeen maineeseen nostaneen Dieter Dierksin johdolla albumi nousi menestyksekkääksi julkaisuksi, ja singlenäkin julkaistu kappale "Hold On to 18" sai radiosoittoa ja sen video sai runsaasti esitysaikaa Music Televisionilla. Seuraavalla studioalbumilla, vuoden 1985 Without Lovella tuottajaksi valikoitui Bruce Fairbairn. Albumilla yhtyeen musiikki oli vaihtunut rosoisemmasta soundista kevyempään ja radioystävällisempään valtavirran rockiin ja popmetalliin, minkä vuoksi albumi ei ollut edeltäjänsä kaltainen menestys eivätkä singleinä julkaistut raidat "Without Love" ja "Miss Mystery" saavuttaneet kovinkaan mainittavaa listamenestystä.
Vuonna 1986 Kiss-yhtyeen toinen perustajajäsen ja bassokitaristi Gene Simmons kiinnostui yhtyeestä ja tuotti yhtyeen kaksi seuraavaa albumia, vuoden 1986 Nasty Nastyn ja vuoden 1988 In Heatin. Molemmilla julkaisuilla yhtye pyrki elävöittämään musiikkinsa takaisin debyyttialbuminsa kaltaiseen raskaampaan suuntaan. Kappaleista "Nasty Nasty" ja "Rock On" muodostui pieniä hittejä, mutta kumpikaan albumi ei kyennyt vangitsemaan samaa tyyliä kuin yhtyeen debyyttialbumi, ja suosion laskun myötä yhtye hajosi vuonna 1989. Yhtyeen hajoamisen myötä sen jäsenet erkanivat luoman uraansa muissa projekteissa. Laulaja Jaime St. James perusti oman yhtyeensä Freight Train Janen jonka kanssa hän julkaisi myös yhden studioalbumin. Kitaristi Jeff Warner oli mukana The Dead Stars On Hollywood-yhtyeen varhaiskokoonpanossa ja NYC-yhtyeessä. Kitaristi Tommy Thayer loi uraa Kissin kiertuemanagerina, kunnes hän liittyi yhtyeen kitaristiksi vuonna 2002 paikaten yhtyeestä lähteneen Ace Frehleyn. Rumpali Pete Holmes soitti muun muassa metalliyhtye Malicessa ja esiintyi myös Michael Schenkerin, Peter Gabrielin ja Ted Nugentin taustayhtyeissä.
Satunnaisia paluuesiintymisiä sekä uusi studioalbumi (1997-)
Vuoden 1997 halloweenina yhtyeen alkuperäinen kokoonpano esiintyi loppuunmyydyssä konsertissa, joka nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1998 One Night Only: Live-konserttitallenteen muodossa. Vaikka konsertti oli menestys, yhtye ei lähtenyt kiertueelle vaan vietti hiljaiseloa yhtyeen jäsenten työskennellessä eri projektiensa parissa. Vuonna 2001 Ultimate Collection-kokoelma-albumin julkaisun jälkeen yhtye julkaisi The Demos Remastered: Anthology 1-kokoelman joka sisälsi yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden demoversioita sekä viisi ennenjulkaisematonta raitaa sekä konsertissa nauhoitetun version “Autoblast”-kappaleesta. Lisäksi vuonna 2002 yhtye julkaisi toisen konserttitallenteensa, Live In Detroit - 1984.
Vuonna 2003 yhtye teki jälleen paluun lavalle, mutta tällä kertaa ilman Kissiin liittynyttä Tommy Thayeria, jonka korvaajaksi hankittiin Shawn Sonnenschein. Yhtye tiedotti myös uuden studioalbuminsa Hell Yeah! julkaisusta. Albumin julkaisua kaavailtiin alun perin syksylle 2003, mutta se viivästyi useaan otteeseen ja näki päivänvalon vasta vuonna 2011. Vuonna 2005 yhtye julkaisi kattavan Collected-boksikokoelman, ja vuonna 2007 harvinaisia demoja sisältäneen Rarietes-kokoelman julkaisun jälkeen yhtye esiintyi alkuperäiskokoonpanossaan kotikaupungissaan Portlandissa. Konsertin tuotto käytettiin yhtyeen pitkäaikaisen ystävän, Kenny Nordonen, syöpähoitoihin.
Jiloan Hamad
pienoiskuva|Hamad [[Malmö FF|Malmö FF:n väreissä vuonna 2013.]] Jiloan Hamad (s. 6. marraskuuta 1990) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelaa Allsvenskanin Hammarbyssa. Hän pelasi vuosina 2008–2013 Malmö FF:ssä ja tämän jälkeen Bundesliigan TSG 1899 Hoffenheimissa. Hamad debytoi A-maajoukkueessa tammikuussa 2011 Botswanaa vastaan.
Sienen jalka
Sienen jalka on monien sienilajien itiöemän alempi, varsimainen osa, joka tukee sienen lakkia. Kuten kaikki sienisolukot eli pseudoparenkyymi, jalka koostuu sienirihmastosta eli hyyfeistä. Monissa tapauksissa hedelmällinen itiölava ulottuu myös jonkin matkaa jalkaan.
Sienen jalan kehityshistoriallisen hyödyn katsotaan yleensä olevan itiöiden tehokkaammassa leviämisessä; jalallinen sieni vapauttaa jalatonta helpommin itiöt tuulen mukaan tai kulkeviin eläimiin. Siitä huolimatta monilla sienillä ei edelleenkään ole jalkaa. Näihin kuuluvat mm. kuppisienet, tuhkelot, maatähdet, jotkut käävät, hyytelösienet, torajyvät ja nokisienet.
Sienen jalkaa voidaan kuten lakkiakin käyttää tunnistamisen apuna. Usein sienen luotettavaan tunnistamiseen tarvitaan tiettyjä jalan piirteitä. Tällaisia piirteitä ovat:
Sienestäessä on tärkeää säilyttää kaikki nämä tuntomerkit ehjinä kaivamalla sieni kokonaisena maasta sen sijaan, että katkaisee sienen jalan puolivälistä.
Ränkirock
Ränkirock on Alajärven kaupungissa entisen Lehtimäen kunnan alueella järjestettävä yksipäiväinen rockfestivaali. Tapahtumapaikaksi on vakiintunut Lehtimäen Rannankylän Suninsalmen alue.
Taustaa
Ränkirock on järjestetty heinäkuun ensimmäisenä lauantaina yhtäjaksoisesti vuodesta 1991. Aluksi hyvin pienimuotoisesti, paikallisten bändien toimesta ja vaihtelevalla laitteistolla, tarkoituksena hankkia aloitteleville bändeille esiintymismahdollisuuksia. Tapahtuman pitopaikka on myös vaihdellut useasti Lehtimäen alueella. 2000-luvun puolivälissä perustettu rockyhdistys Nitrobrothers ry. ryhtyi määrätietoisesti kehittämään tapahtumaa ammattimaisempaan suuntaan hankkimalla rahoitusta kunnalta, sponsoreilta ja muilta tahoilta. Rahoituksen avulla tapahtumaan on saatu hankittua asianmukaiset äänentoistojärjestelmät ja lavarakennelmat. Tapahtuma on voittoa tuottamaton, kaikki tulot menevät järjestelyihin ja yhdistyksen kuluihin.
Ränkirock on ollut alusta asti yleisölle maksuton ja ikärajaton tapahtuma. Yleisömäärä on liikkunut 300 ja 500 välillä. Alkuvuosina esiintyjät olivat oman kylän bändejä, sitten pikku hiljaa naapurikunnista ja maakunnasta ja viime vuosina koko Suomesta ja ulkomailta.
Tapahtuman kanssa samana päivänä järjestetään Keskikylässä Lehtimäen kesämarkkinat, Ränkipäivät. Nimen "ränki" on murresana, tarkoittaa hevosen länkiä.
Chantal Mouffe
pienoiskuva|Chantal Mouffe vuonna 2013. Chantal Mouffe (s. 1943) on belgialainen politiikan teoreetikko. Mouffe on sosialistisen yhteiskuntateorian jälkimarxilainen uudistaja, joka korostaa luokkataistelun olevan vain yksi monista yhteiskunnallisen vastakkainasettelun muodoista. Vuonna 1985 Mouffe julkaisi Ernesto Laclaun kanssa hänet esiin nostaneen teoksen Hegemony and Socialist Strategy: Towards a Radical Democratic Politics. Mouffe toimii politiikan teorian professorina Lontoossa Westminsterin yliopistossa.
Turgon (haltia)
200px|thumb|Gondolinin tuho
Turgon Viisas (quen. Turucáno) on fiktiivinen haltiaruhtinas kirjassa Silmarillion. Hän oli noldorin Korkean kuninkaan Fingolfinin toiseksi vanhin poika, Idrilin isä ja Elrondin isoisoisä. Turgon hallitsi salattua Gondolinin valtakuntaa ennen kuin hänen sisarenpoikansa Maeglin kavalsi sen Morgothille. Hän oli myös Beleriandin noldorin korkea kuningas veljensä, Fingonin, kuoleman jälkeen. Turgon menehtyi Gondolinia kohdanneessa hävityksessä. Hänellä oli myös vaimo Elenwë, joka menehtyi pudottuaan Helcaraxën läpi jäisen mereen kun noldor palasivat Keski-Maahan.
Aiheesta muualla
Lista Calaquendich
Maahantulokortti
Maahantulokortti on useissa maissa vaadittava, tyypillisesti valtion rajalta tai rajaa ylittäviä matkustajia kuljettavasta liikennevälineestä (lentokone, juna, laiva) saatava, valtion maahantuloviranomaisten virallinen lomake, joka osoittaa muun muassa matkustajan maahan saapumisen ajankohdan, matkan tarkoituksen, majoituspaikan ja suunnitellun maasta poistumispäivän. thumb|left|180px| Maahantulokortti Venäjälle tai Valko-Venäjälle. Matkustaja täyttää lomakkeen A ja B osat. thumb|left|180px| Esimerkki Valko-Venäjän maahantulokortin täyttämisestä. thumb|left|180px| Maahantulokortin taustapuoli täyttöohjeineen.
Usein matkustajan on täytettävä maahan tullessaan kaksi samanlaista lomaketta. Näistä yksi jää jo rajalla rajaviranomaisille maahantulon rekisteröimiseksi. Toisen lomakkeen leimaa viranomainen, ja se jää matkustajalle matkan ajaksi. Sillä voidaan osoittaa maahantulon tapahtuneen laillisesti. Joissain maissa, kuten Venäjällä ja Valko-Venäjällä, matkustajan tulee esittää maahantulokortti hotellissa tai muussa majoituspaikassa tai rekisteröidä majoituksensa omatoimisesti tiettyyn aikarajaan mennessä (esimerkiksi viimeistään 3-5 arkipäivän aikana). Maasta poistuttaessa majoitusrekisteröinnillä vahvistettu maahantulokortin toinen kappale (maastapoistumiskortti) annetaan rajaviranomaisille.
Australian maahantulokortti
Australian maahantulokortti on yhdistelmälomake, joka itse asiassa sisältää perinteisemmän maahantulokortin ja lyhyen tullille tehtävän tulliselvityksen (tulli-ilmoitus). Tästä syystä maahantulokortin virheellisestä täyttämisestä voi seurata sakko raja-asemalla (tullissa). Esimerkiksi Australian karanteenisäännökset ovat erityisen tarkkoja sen suhteen, onko tulijalla ruokaa tai vastaavaa mukanaan. Kohdassa 6 kysytään mukana olevia elintarvikkeita, jotka voivat olla missä muodossa tahansa − myös makeiset katsotaan elintarvikkeiksi ("All food - includes dried, fresh, preserved, cooked, uncooked?"). Jos maahantulokorttiin ei merkitse "Kyllä" (Yes), kun elintarvikkeita on mukana, matkustaja voi joutua maksamaan sakkoa jopa 220 Australian dollaria (160 euroa), vaikka mukana oleva elintarvike olisi sallittukin.
Paddy Hopkirk
Patrick Barron ”Paddy” Hopkirk (14. huhtikuuta 1933 Belfast, Pohjois-Irlanti – 21. heinäkuuta 2022 ) oli brittiläinen rallikuljettaja.
Hopkirk tuli tunnetuksi kartanlukijansa Henry Liddonin kanssa ensimmäisestä Morris Mini Cooper -autolla otetusta voitosta Monte Carlon rallissa 1964. Sitä ennen hän oli ollut kuljettajana brittiläisten Rootes- ja Triumph -automerkkien tehdastalleissa. Britannialle Minin ensimmäinen Monte Carlo -voitto oli suuri kansallisylpeyden aihe. Hopkirk muistaa saaneensa onnitteluja muun muassa kotimaansa hallitukselta ja suosionsa huipulla olleelta The Beatles -yhtyeeltä.
Hopkirkin myöhempiä rallivoittoja olivat Itävallan Alppiralli 1966, Akropolis-ralli 1967 ja Ranskan Alppiralli 1967.
Vuonna 2010 Hopkirk valittiin ensimmäisten neljän ralliautoilijan mukana uuteen Rally Hall of Fameen. Muut kolme olivat Hopkirkin tallitoverit, suomalaiset Timo Mäkinen ja Rauno Aaltonen, sekä ruotsalainen vähän aiempien vuosien Saab-kuljettaja Erik Carlsson. Joulukuun 31. päivänä 2015 Hopkirk sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniajäsenyyden (MBE) ralli- ja hyväntekeväisyysansioistaan. Hän oli mukana muun muassa pyörätuoliurheilujärjestö WheelPowerin toiminnassa.
Lubomír Zajíček
Lubomír Zajíček (15. helmikuuta 1946 – 14. toukokuuta 2013) oli Tšekkoslovakiaa edustanut lentopalloilija. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä joukkueineen pronssia. Hän osallistui myös vuoden 1972 kesäolympialaisiin Münchenissä, ja hänen joukkueensa sijoittui siellä kuudenneksi.
Cumberland (Maryland)
Cumberland on kaupunki Alleganyn piirikunnassa, Marylandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 20 859. Suurkaupunkialueella oli 103 299 asukasta. Kaupungin pormestarina toimii nykyisin demokraattisen puoleen Brian K. Grim.
Caymansaaret talviolympialaisissa 2014
Caymansaaret osallistuivat Sotšin talviolympialaisiin 2014. Joukkueen ainoa jäsen oli alppihiihtäjä Dow Travers. Hän toimi myös joukkueen lipunkantajana avajaisissa. Travers oli Caymansaarten ainoa edustaja talviolympialaisissa toista kertaa peräkkäin.
Alppihiihto
Caymansaaret saivat yhden maapaikan alppihiihtoon.
Dow Travers loukkaantui harjoituksissa kaksi viikkoa ennen olympialaisia. Hänen jalkaansa tulleeseen haavaan tarvittiin tikkejä eikä hän kyennyt harjoittelemaan. Travers kaatui laskunsa suurpujottelussa ja sai lievän aivotärähdyksen.
Rudolf Hill
Rudolf Hill (s. 14. maaliskuuta 1948 Wien) on itävaltalainen entinen painonnostaja. Hill kilpaili alle 90-kiloisten sarjassa vuosien 1972 ja 1976 kisoissa. Hän joutui keskeyttämään Münchenin kisoissa 1972 ja oli Montréalin olympialaisissa neljää vuotta myöhemmin sarjan kahdestoista eli toiseksi viimeinen tuloksen saanut.
Ibrahim ibn Tachfine
Ibrahim ibn Tachfine oli Marrakechin kalifi 1146 ja Almoravidien dynastian neljäs hallitsija isänsä Tachfinen jälkeen. Ibrahim joutui taistelemaan Algerian ylänköjen herruudesta jo isäänsä vastaan kapinoineita almohadeja vastaan. Fesin kaupunkia kapinalliset piirittivät puolen vuoden ajan, ja kaupunki antautui vasta kun Abd al-Mu'min oli rakentanut padon kaupunkiin johtavan joen yläjuoksulle ja sitten päästämällä vedet uudelleen virtaamaan oli saanut kaupungin muurit murtumaan. Tämä sinetöi käytännössä dynastia lopun, vaikka seuraajaksi valittu Ibrahimin setä Ishaq vielä hetken puolusti piiritettyä Marrakechia.
Kuuhullu
Kuuhullu on toukokuussa 1993 ilmestynyt Yön ensimmäinen CD-single. Sen nimikappale ja Monica ovat samana vuonna julkaistulta albumilta Kymmenes kevät. Levyn kolmatta kappaletta Neiti huhtikuu ei julkaistu studioalbumilla, mutta se on mukana vuoden 2006 kokoelmalla Yön valoisa puoli. Kuuhullusta on olemassa myös RAY:n levyautomaatteja varten tehty seitsentuumainen vinyylisingle, jonka B-puolen kappaleena on Angelique.
Haaksbergen
Haaksbergen on kunta ja kaupunki itäisissä Alankomaissa Overijsselin provinssissa Twenten alueella. Buurserbeek virtaa Haaksbergenin kunnan läpi.
Haaksbergenin monsteriauto-onnettomuus
28. syyskuuta 2014 monsteriauto törmäsi katsomoon Haaksbergenissä. Onnettomuudessa kuoli kolme katsojaa mukaan lukien yksi lapsi. Silloisen pormestarin Hans Gerritsenin mukaan kaksitoista ihmistä loukkaantui.
Kristillinen sosialismi
Kristillinen sosialismi tai kristillissosialismi on aate, joka yhdistää sosialismin periaatteet ja kristilliset arvot ja maailmankuvan. Marxilaisuus edusti ateismia, mutta monet halusivat yhdistää sosialistisen yhteiskuntateorian ja kristillisen uskon, sillä niitä ei nähty toistensa vastakohtina, vaan yhteensopivina.
Historia
1800-luvulla useimmat kirkonmiehet vastustivat kaikkia sosialismin muotoja marxilaisen ateismin takia. 1850-luvulla Britanniassa syntyi kuitenkin kristittyjen sosialistien ryhmä, jota johtivat John Ludlow, Charles Kingsley ja Frederick Denison Maurice. Sekä marxilaista ateismia vastustavat papit että marxilaiset ateistit vastustivat ryhmää. Jo muutaman vuoden kuluttua liike hajosi. Myöhemmin Britanniassa kristillinen sosialismi on saanut merkittävästi jalansijaa anglokatolisuudessa. Myös Labour-puolueen ensimmäinen puheenjohtaja Keir Hardie oli kristillisen sosialismin kannattaja.
Yhdysvalloissa kristillissosialismilla oli hieman kannatusta 1890-luvulla, lähinnä idässä. Tunnetuimpia kristillissosialisteja olivat pastori William D. P. Bliss sekä professorit George D. Herron ja R. T. Ely.
Suomessa Kristillisen Työväen Liitolla oli useita kansanedustajia 1900-luvun alussa; nykyisin järjestö on puoluepoliittisesti sitoutumaton.
Kolmannen maailman vapautuksen teologiaksi kutsuttu kristillissosialistinen liike sai myöhemmin 1900-luvulla huomiota.
Kristillisiä sosialisteja
Merkittäviin kristillissosialisteihin lukeutuvat muun muassa Ghanan presidentti Kwame Nkrumah, Venezuelan presidentti Hugo Chávez, Ecuadorin presidentti Rafael Correa, Nicaraguan presidentti Daniel Ortega, El Salvadorin arkkipiispa Óscar Romero, brittiläinen parlamentaarikko George Galloway, teologi Paul Tillich, teologi Dorothy Day, teologi Karl Barth, Haitin entinen presidentti Jean-Bertrand Aristide sekä filosofi Simone Weil.
Zeta Corse
Zeta Corse on venäläinen pikkuformulatalli. Tallin oli alun perin italialainen ja sen perusti Giancarlo Zampieri. Vuodesta 2014 talli on kilpaillut venäläisellä lisenssillä ja tallin päälliköksi vaihdettiin venäläinen Roman Novikov. Tallin oli aiemmin tarkoitus osallistua sarjaan BVM Target nimellä. Myöhemmin talli jakaantui kahdeksi muuksi talliksi Zeta Management ja MT Motorsport. Talli hyväksyttiin sarjaan myöhemmin Zeta Corse nimellä.
Mikael Ruohomaa
Mikael Ruohomaa (s. 17. marraskuuta 1988 Alastaro) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ruotsin SHL-liigan Modo Hockey:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Ruohomaa osaa pelata myös laidassa.
Vuodet alemmissa sarjoissa
Ruohomaa on Forssan Palloseuran kasvatti, mutta hän pelasi juniorina sittemmin myös Lauttakylän Lujassa, josta Ruohomaa siirtyi edelleen Porin Ässiin. Hän voitti seurassa C-nuorten SM-pronssia vuonna 2004 ja Suomenmestaruuden vuonna 2005. Ruohomaa oli jälkimmäisenä keväänä Ässien paras pistemies pudotuspeleissä tehoilla 4+6=10. Keväällä 2006 hän voitti B-nuorten SM-hopeaa. Ruohomaa pelasi alkukauden 2006–2007 Ässät-Teamin A-nuorissa, mutta siirtyi kesken kauden miesten II-divisioonaan ja Lauttakylän Lujan riveihin. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta Suomi-sarjaan. Toisella Suomi-sarjakaudellaan 2007–2008 Ruohomaa oli LLujan paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä runkosarjassa tehoilla 14+23=37 ja hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Kari Kouttisen kanssa kevään 2008 karsintasarjassa tehoilla 7+13=20.
Kesken kauden 2009–2010, tammikuun 2010 lopulla Ruohomaa vaihtoi Suomi-sarjajoukkuettaan LLujasta Kooveehen. Hän voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan pronssia. Kaudeksi 2010–2011 Ruohomaa siirtyi sarjatasoa ylemmäs Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Tulokaskausi Mestiksessä toi hänelle 27 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 7+8=15. Ruohomaa pelasi myös osan kaudestaan lainalla Kooveessa.
SM-liigaura
Ruohomaa teki kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue JYPin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 27. syyskuuta 2012 vieraissa Saimaan Palloa vastaan. Ruohomaa merkittiin JYPin kolmosketjun oikeaan laitaan Miika Lahden ja Jari Jääskeläisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 5.26 minuuttia. Ruohomaa pelasi kautensa pitkälti JYPin ja farmijoukkue JYP-Akatemian välillä. Hän jäi JYPin SM-liigajoukkueessa varsin pieneen rooliin ja teki 18 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa kaksi maalia, jotka molemmat syntyivät 21. helmikuuta 2013 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Ruohomaan toinen osuma jäi JYPin 3–5-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kesäkuussa 2013 Ruohomaa siirtyi JYPistä vuokralle hänen aiempaan seuraansa Jokipoikiin koko kauden 2013–2014 ajaksi. Hän sijoittui tehoilla 22+43=65 koko Mestiksen pistepörssissä toiseksi edellään vain Hokin Teemu Virtala. Pelaajat valitsivat Ruohomaan koko sarjan parhaaksi pelaajaksi, ja hänet palkittiin Kultaisella kiekolla. Hänet palkittiin myös parhaana hyökkääjänä Mika Helkearo -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Ruohomaa valittiin myös Mestiksen tammikuun 2014 kuukauden pelaajaksi.
Kaudeksi 2014–2015 Ruohomaa siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Kalevan Pallon riveihin. Kausi 2014–2015 oli hänelle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa ja Ruohomaa teki 53 runkosarjaottelussa tehot 6+20=26 sekä kuudessa playoff-ottelussa tehot 3+1=4. Hän oli runkosarjassa KalPan kolmanneksi paras pistemies Jaakko Rissasen kanssa ja kevään 2015 pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä kolmella osumallaan. Ruohomaa teki liigauransa ensimmäisen playoff-maalin 24. maaliskuuta 2015 kolmannessa puolivälieräottelussa vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Hänen osumansa ratkaisi KalPalle 3–4-jatkoaikavoiton ajassa 66.37. Ruohomaa palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Seuraavassa ottelussa 26. maaliskuuta 2015 hän viimeisteli KalPan 4–2-voittoon päättyneessä ottelussa kaksi maalia, joista jälkimmäinen jäi ottelun voittomaaliksi. Ruohomaa keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen. Hänet palkittiin taas Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Lukko vei kuitenkin lopulta koko ottelusarjan voitoin 4–2.
Ruohomaa nousi kaudella 2015–2016 KalPan ykkössentteriksi Jaakko Rissasen loukkaantumisen myötä. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 12+31=43, kuten myös kevään 2016 pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmessa ottelussa tehoilla 1+2=3.
Kaudeksi 2016–2017 Ruohomaa siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin. Hän voitti Mestarien liigassa joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 3+2=5 sekä sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Ruohomaan runkosarja SM-liigassa jäi kuitenkin vain 21 ottelun mittaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Marraskuussa 2016 hän loukkaantui loppuvuodeksi, mutta Ruohomaa joutui kuitenkin jo toisessa paluuottelussaan yli kahdeksi kuukaudeksi runkosarjan loppupuolelle asti sivuun alavartalovamman vuoksi tammikuussa 2017.
Kaudeksi 2017–2018 Ruohomaa nimettiin Kärppien varakapteeniksi. Hän teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 20+29=49, joilla Ruohomaa oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies ja sijoittui koko SM-liigan pistepörssissä yhdeksänneksi. Hän muodosti yhdessä Julius Junttilan ja Charles Bertrandin kanssa Kärppien ykkösketjun, joka pelasi pääsääntöisesti läpi koko runkosarjan 2017–2018. Ketjua pidettiin yleisesti koko SM-liigan kauden parhaana ketjuna. Kesken puolivälieräsarjan ketju kuitenkin hajotettiin, kun sekä Bertrand että Junttila olivat jääneet aiemmin maaliskuussa kokonaan ilman tehopisteitä. Pudotuspelien edetessä Ruohomaan laidoilla pelasivat niin Saku Mäenalanen, Ville Leskinen, Nicklas Lasu että Kristian Vesalainen. Kauden viimeisessä ottelussa, kuudennessa finaaliottelussa vieraissa Tapparaa vastaan hänen johtamansa ykkösketjun täydensivät Ville Leskinen ja Charles Bertrand. Ruohomaa voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
KHL 2018–2021
Ruohomaa siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura Neftehimik Nižnekamskiin. Hän oli tehoilla 9+24=33 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies maanmiehensä Juuso Puustisen jälkeen. Kaudeksi 2019–2020 kaksikko siirtyi vuoden mittaisilla sopimuksilla jatkamaan KHL-uraansa Sibir Novosibirskiin. Ruohomaa voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+31=44. Hänet valittiin joulukuussa 2019 KHL:n viikon hyökkääjäksi. Helmikuussa 2020 Ruohomaa teki Sibirin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021 hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 9+30=39.
Siirtyminen SHL:ään
Kaudeksi 2021–2022 Ruohomaa siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Leksands IF:ään. Hän oli tehoilla 12+28=40 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies.
Maajoukkueura
Ruohomaa edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän voitti hopeaa. Ruohomaa putosi viimeisten joukossa Suomen lopullisesta joukkueesta vuoden 2023 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 36 A-maaottelua tehopistein 4+6=10. Ruohomaa sai tililleen ensimmäisen A-maaottelunsa Channel One Cupin Prahassa pelatussa avausottelussa 13. joulukuuta 2017 Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Suomen 13. hyökkääjäksi, eikä Ruohomaa saanut lopulta jääaikaa. Hän sai peliaikaa kuitenkin seuraavassa ottelussa 15. joulukuuta 2017 Moskovan VTB-jääpalatsissa Etelä-Koreaa vastaan. Ruohomaa merkittiin Suomen kolmosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen toinen A-maajoukkuedebytantti Juuso Ikonen sekä Lauri Korpikoski. Hän keräsi ottelussa myös kaksi syöttöpistettä. Suomen 4–1-voittoon päättynyt ottelu oli kaikkien aikojen ensimmäinen kohtaaminen Etelä-Koreaa vastaan jääkiekossa. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Ruohomaa teki Channel One Cupissa 17. joulukuuta 2020 Moskovan TsSKA Arenalla Tšekkiä vastaan.
Muuta
Ruohomaa on ennen ammattilaisuraansa työskennellyt myös kersanttina Puolustusvoimissa sekä siviilissä mm. rakennusalalla.
Mikaelin isoveljet Jarmo ja Juha Ruohomaa ovat pelanneet jääkiekkoa alemmilla sarjatasoilla. Veljesten isä Matti Ruohomaa valmensi heitä Lauttakylän Lujan junioreissa.
RN Alberto da Giussano (1930)
RN Alberto di Giussano oli Italian kuninkaallisen laivaston Giussano-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus upotettiin 13. joulukuuta 1941 Cape Bonin taistelussa.
Valmistus
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta, missä köli laskettiin 29. maaliskuuta 1928. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930 ja valmistui 5. helmikuuta 1931.
Palvelus
Alus osallistui 2. risteilijälaivueen mukana normaaliin rauhanajan palvelukseen, muun muassa Espanjan rannikon valvontaan sisällissodan aikana. Alus kuului 1. risteilijälaivueen 4. risteilijäviirikköön, kun Italia julisti 10. kesäkuuta 1940 sodan liittoutuneille. Heinäkuussa se osallistui viirikkönsä mukana Calabrian taisteluun. Alus miinoitti Pantellarian edustaa elokuussa ja vuoden lopun se suojasi joukkojen ja materiaalien siirtoa Italian ja Pohjois-Afrikan välillä.
Alberto di Giussano lähti 12. joulukuuta Palermosta Alberico da Barbianon kanssa Libyaan kuormanaan polttoainetta ja ammuksia. Alusten suojana oli torpedovene Cigno. Operaatio kuitenkin paljastui Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Seuraavana päivänä osasto kohtasi Cap Bonin edustalla kuninkaallisen laivaston hävittäjät HMS Sikhin, HMS Legionin, HMS Maorin ja Alankomaiden laivaston hävittäjän Hr. Ms. Isaac Sweerin. Alberto di Giussanon keskilaivaan osui torpedo, joka sytytti kuormana olleen polttoaineen. Alus upposi nopeasti ja vei osan miehistöstä mennessään.
Juno II
thumb|220px|Juno II:n laukaisu 13.10.1959. Kantoraketti kuljetti onnistuneesti kiertoradalle Explorer VII -satelliitin. Juno II oli varhainen amerikkalainen satelliittien ja luotainten laukaisuun käytetty kantoraketti, jossa käytettiin ensimmäisenä vaiheena Jupiter-ohjusta. Ylimmissä rakettivaiheissa käytettiin Sergeantin rakettimoottoreita: yhtätoista toisessa rakettivaiheessa, kolmea kolmannessa vaiheessa ja yhtä neljännessä vaiheessa - sama konfiguraatio jota käytettiin pienemmän Juno I -raketin ylävaiheissa.
Joseph Ravannack
John Joseph ("Joe") Ravannack (19. maaliskuuta 1878 New Orleans, Louisiana – 10. lokakuuta 1910 New Orleans, Louisiana) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa, jossa hän sai Independent Rowing Clubin jäsenenä pronssia miesten kaksikossa.
Ilkka Vartiovaara
Ilkka Juhani Vartiovaara (14. helmikuuta 1946 Helsinki – 10. huhtikuuta 2010 Vantaa) oli suomalainen lääkäri, päätoimittaja ja kirjailija.
Vartiovaara valmistui lääkäriksi 1973 Helsingin yliopistosta, ja sen jälkeen hän erikoistui psykiatriaan ja valmistui 1980. Hän toimi opiskeluaikana Medisiinari-lehden päätoimittajana. Suomen Lääkärilehden päätoimittaja hänestä tuli vuosiksi 1979–1990. Hän aloitti lehdessä kansainvälistymisen kauden. Päätoimittajan työn lisäksi hän kirjoitti pääkirjoituksia sekä nimimerkillä Kipsimies kolumneja. Kolumneissaan hän toi 1984 Suomeen käsitteen burnout ja kirjoitti siitä teoksen Burnout, henkinen pahoinvointi (1987), joka oli ensimmäinen suomenkielinen kirja aiheesta.
Vartiovaaran myöhempään elämään vaikutti syvästi hänen kongressimatkalla Kanadassa Vancouverissa saamansa borrelia burgdorferi -bakteeritartunta. Borrelioosia ei tuolloin vielä tunnettu Suomessa, ja siksi tauti tunnistettiin vasta puolentoista vuoden kuluttua. Hän jatkoi Lääkärilehden päätoimittajan vuoteen 1990 ja sen jälkeen vielä pari vuotta Terveys 2000 -lehden päätoimittajana, kunnes jäi sairauseläkkeelle, mutta kirjoitti edelleen ahkerasti sekä kirjoja että artikkeleita. Hän harrasti valokuvausta, videokuvausta ja piirtämistä ja kuvitti Medisiinari-lehteä.
Sebastião Wolf
Sebastião Wolf (5. helmikuuta 1869 Porto Alegre, Rio Grande do Sul – 15. maaliskuuta 1936 Porto Alegre, Rio Grande do Sul) oli brasilialainen ampuja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailussa. 30 metrin kaksintaistelussa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Epämiellyttävä totuus
Epämiellyttävä totuus on yhdysvaltalainen dokumenttielokuva ilmaston lämpenemisestä. Dokumentissa Yhdysvaltain entinen varapresidentti Al Gore esittelee ilmastonmuutosta ja arvioita sen vaikutuksista.
Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 24. toukokuuta ja Suomessa 15. syyskuuta 2006. Elokuva voitti kaksi Oscar-palkintoa vuonna 2007 parhaasta dokumenttielokuvasta ja alkuperäisestä laulusta. Elokuva on herättänyt myös aiheelle tyypillistä kiistelyä. Dokumentissa esitetty pelko mannerjäiden nopeasta sulamisesta oli osallisena brittituomarin päätöksessä, jonka mukaan elokuvaa virheidensä vuoksi ei saa esittää Britannian kouluissa sellaisenaan. Al Goren virheiden osoittaminen ei kuitenkaan todista ihmisperäistä ilmaston lämpenemistä vääräksi.
Epämiellyttävä totuus kirjana
Goren mukaan epämiellyttävä totuus on, että lähes kaikki maailman vuoristojäätiköt sulavat – osa todella nopeasti. Himalajan jäätiköt ovat muuttuneet eniten lämpenemisen johdosta. Maailman väestöstä 40 prosentin juomavesi on lähtöisin niistä. Antarktiksesta hupenee 31 miljardin tonnin edestä vettä joka vuosi. Viimeisten 25 vuoden aikana on mitattu suurin osa maailmassa lämpimimmistä vuosista ajanjaksona 1860–2005. Vakuutusvahingot ovat kasvaneet 15-kertaisiksi lämpenemisen johdosta 30 vuodessa. Jos hiilidioksidipäästöjä ei pian ryhdytä rajoittamaan, pitoisuudennousu ei rajoitu kaksinkertaistumiseen, vaan voi nelinkertaistua. Silloin suuri osa Yhdysvaltoja menettäisi 60 % maan kosteudesta.
Donald Kennedyn mukaan on harvinaista, että luonnontieteessä saavutetaan niin vahva yksimielisyys kuin tässä kysymyksessä.
Princetonin yliopiston tutkijoiden Robert Socolow ja Stephen Pacak mukaan ihmisillä on jo tieteellinen ja tekninen taito ilmastonmuutoksen ratkaisuun. Ratkaisuun tarvitaan vain poliittista tahtoa.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1938
Suomen vuoden 1938 mestaruuksista kilpailtiin Helsingissä Kaisaniemenlahdella 19.-20. helmikuuta. Ohjelmassa oli miesten kilpailu. SM-kilpailuun osallistui kaikkiaan 27 miesluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet.
Miesten yleismestaruus
<br style="clear:both;"/>
Adelina Engman
Adelina Engman (s. 11. lokakuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edustaa naisten Ruotsin pääsarjassa pelaavaa Hammarby IF-seuraa. Hän on pelannut maaliskuun 2021 loppuun mennessä 71 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Kotimaassa Engman edusti Åland Unitedia, josta hän siirtyi kaudeksi 2015 Ruotsin Damallsvenskanissa pelaavaan Kopparbergs/Göteborg FC:hen ja heinäkuussa 2018 ensimmäisenä suomalaisnaisena Englannin pääsarjapelaajana Chelseaan. Chelsea voitti kaudella 2019–2020 liigamestaruuden mutta Engman pelasi loukkaantumisten vuoksi vain kolme ottelua. Kesäkuussa 2020 Engman siirtyi ranskalaisseura Montpellieriin.
Heinäkuussa 2021 Engman siirtyi loppuvuoden ajan kestävällä sopimuksella ruotsalaiseen Växjö DFF-seuraan. Joulukuussa 2021 hän vaihtoi seuraa Ruotsissa, tehtyään Hammarby IF:n kanssa kauden 2023 loppuun saakka ulottuvan sopimuksen.
Jarrod Saltalamacchia
thumb|Saltalamacchia vuonna 2011.
Jarrod Scott Saltalamacchia (s. 2. toukokuuta 1985 West Palm Beach, Florida) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa tällä hetkellä MLB-liigan Boston Red Soxissa. Hänen pelipaikkansa on sieppari. Saltalamacchia on urallaan pelannut myös Atlanta Bravesissa ja Texas Rangersissa.
MLB-ura
Atlanta Braves varasi Saltalamacchian suoraan Royal Plam Beach High Schoolista vuoden 2003 MLB:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 36. pelaajana. Hän teki MLB-debyyttinsä 22-vuotissyntymäpäivänään toukokuussa 2007. Saltalamacchian ura Atlantassa ei kuitenkaan kestänyt kauaa, kun hänet vaihdettiin 31. heinäkuuta 2007 Texas Rangersiin kaupassa, jossa yhteensä seitsemän pelaajaa vaihtoi seuraa.
Loukkaantumisten sävyttämien kolmen kauden jälkeen Saltalamacchia kaupattiin Boston Red Soxiin päivälleen kolme vuotta edellisen siirron jälkeen.
Saltalamacchia solmi Red Soxin kanssa yhden vuoden 2,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen tammikuussa 2012.
Muuta
Saltalamacchian sukunimi on MLB-historian pisin, 14 kirjainta. Häntä ennen ennätystä piti William van Landingham 13 kirjaimella. Nimi on italiaa, ja tarkoittaa "hypätä yli (salta) pensaston (la macchia)".
Kanssas tanssin pilviin
Kanssas tanssin pilviin on kesäkuussa 1994 ilmestynyt Yön CD-single. Sen nimikappale ja Kun kohdataan ovat myöhemmin lokakuussa julkaistulta albumilta Hyviä vuosia, mutta ne miksattiin levylle uudelleen. Kesäaurinko saa on mukana myös kokoelmalla Yön pimeä puoli (1998) ja Kuin tuhka tuuleen kokoelmalla Yön valoisa puoli (2006). Jälkimmäinen on versio Sammy Babitzinin 1972 levyttämästä käännöshitistä, jonka alun perin teki amerikkalainen Hamilton, Joe Frank & Reynolds -trio vuonna 1971 nimellä Don't Pull Your Love.
O. M. Reuter
thumb|Odo Morannal Reuter
Odo Morannal Reuter (28. huhtikuuta 1850 Turku – 2. syyskuuta 1913 Turku) oli suomalainen eläintieteen professori, hyönteistutkija ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkejä O.R., Peregrinus ja -r-R-r.
Henkilöhistoria
Reuterin vanhemmat olivat rehtori Edvin Titus Feodor Reuter ja Aline Procopé. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta vuonna 1867 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1873 ja lisensiaatiksi 1876. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1877. Reuter teki tutkimusmatkoja muun muassa muihin Pohjoismaihin, Ranskaan, Skotlantiin sekä Shetland- ja Orkneysaarille. Reuter oli erityisesti nivelkärsäkkäiden asiantuntija. Hän toimi Helsingin yliopiston eläintieteen dosenttina 1877–1882 ja eläintieteen henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1882–1910. Reuter oli useiden ulkomaisten hyönteistieteellisten seurojen ja yhdistysten jäsen ja kunniajäsen. Hän toimi Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana vuosina 1884–1885.
Reuterin puoliso oli Maria Sofia Dahlman (s. 1869), metsänhoitaja Allan Einar Reuter (s. 1889) oli heidän poikansa. Reuterin veljiä olivat professorit Julio Nathaniel Reuter ja Enzio Rafael Reuter sekä agronomi Arno Reuter.
Julkaisuja
Tieteellisten julkaisujen lisäksi Reuter julkaisi myös yhdeksän runokokoelmaa ja kirjoitti muun muassa matkakirjoja ja -oppaita.
Aline MacMahon
Aline MacMahon (3. toukokuuta 1899 McKeesport, Pennsylvania, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1991 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka teatteriura Broadwayllä kesti vuodesta 1921 vuoteen 1975. Hän näytteli 43 elokuvassa ja ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon elokuvasta Lohikäärmeen satoa.
Nuoruus ja perhe
Aline MacMahon syntyi McKeesportissa 1899. Hänen isänsä William Marcus MacMahon oli Munsey’s Magazinen päätoimittaja. Hänen äitinsä Jennie MacMahon aloitti oman näyttämöuransa 53-vuotiaana.
MacMahon oli naimisissa kaupunkisuunnittelija ja arkkitehti Clarence Steinin kanssa.
Ura
MacMahon aloitti viihdeuransa jo varhain, sillä hänen ensimmäinen ammattilaisesiintymisensä tapahtui vuonna 1914, jolloin hän lausuntaesityksessään lausui muun muassa William Shakespearen näytelmien kohtauksia. Hän valmistui Barnard Collegesta vuonna 1920 ja aloitti siellä näyttelemisen koulun draamakerhossa.
MacMahonin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa Five Star Final (1930). Hän näytteli yhteensä 43 elokuvassa, ja hän oli usein valkokankaalla sivurooleissa. Hänen elokuviaan ovat muun muassa The Mouthpiece, Kultakalat 1933, Oi nuoruus, Back Door to Heaven, Liekki ja nuoli, The Eddie Cantor Story ja Takaisin elämään. Vuonna 1944 MacMahon oli ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon elokuvasta Lohikäärmeen satoa.
MacMahon johti vuonna Equity Library Theatrea ja järjesti sen kautta useita yhteisöteatteriesityksiä. Hän oli myös aktiivinen monissa avustusjärjestöissä.
Samoan vaakuna
right|250px Samoan vaakuna on Samoan tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella.
Vaakunan kilven alaosassa on Etelän ristin tähtikuvio, joka on myös maan lipussa ja on yleinen eteläisen pallonpuoliskon maiden lipuissa. Ylhäällä on siirtomaa-aikaisesta vaakunasta peräisin oleva palmu. Kilven ympärillä on oliivipuun oksia rauhan vertauskuvina. Ylimmäisenä on risti kertomassa kristinuskosta maassa. Alhaalla nauhassa lukee valtion motto Fa'avaei le Atua Samoa, suomeksi Olkoon Jumala Samoan perusta.
Anitta (laulaja)
Larissa de Macedo Machado (tunnetaan paremmin nimellä Anitta; s. 30. maaliskuuta 1993 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä, tanssija ja liikenainen.
Hän aloitti laulamisen kahdeksan vuoden iässä Honório Gurgelin kaupunginosan katolisessa kirkossa Rio de Janeirossa. Täytettyään 16 vuotta hän kävi tekniikan alan koulutuksen ja hänet pyydettiin töihin Valelle. Anittan ladattua videon videopalvelu YouTubeen vuonna 2010 otti itsenäisen Furacão 2000 -levy-yhtiön silloinen tuottaja häneen yhteyttä ja pyysi Anittaa allekirjoittamaan sopimuksen tämän levy-yhtiön kanssa. Julkaistuaan menestykseksi nousseen kappaleen "Meiga e Abusada" vuonna 2012 hän allekirjoitti sopimuksen Warner Music Brasilin kanssa seuraavana vuonna.
Anitta nousi kansainväliseen suosioon vuonna 2013 julkaistuaan singlen "Show das Poderosas", joka saavutti kotimaassaan Brasil Hot 100 Airplay -listan ensimmäisen sijan. Kappaleen musiikkivideota on katsottu YouTubessa yli 130 miljoonaa näyttökertaa. Saman vuoden heinäkuussa hän julkaisi omaa nimeään kantavan debyyttistudioalbuminsa, joka myi ABPD:n mukaan kolminkertaista kultaa ja platinaa. Albumia myytiin yli 170 000 kopiota. Anittan toinen studioalbumi, Ritmo Perfeito, julkaistiin kesäkuussa 2014 ja se myi puolestaan 45 000 kopiota ensimmäisen kuukautensa aikana. Samana päivänä hän julkaisi myös ensimmäisen livealbuminsa nimeltään Meu Lugar. Marraskuussa 2014 hän esiintyi Latin Grammy Awardissa, mikä teki hänestä kaikkien aikojen nuorimman brasilialaisartistin, joka on esiintynyt kyseisessä tapahtumassa. Vuonna 2015 hän julkaisi kolmannen studioalbuminsa nimeltään Bang, joka myi platinaa. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet "Deixa Ele Sofrer", "Bang", "Essa Mina é Louca" ja "Cravo e Canela".
Vuonna 2017 aikakauslehti Billboard valitsi hänet maailman viidenneksitoista vaikutusvaltaisimmaksi artistiksi sosiaalisissa medioissa, päästen muun muassa Lady Gagan, Shakiran ja Rihannan edelle.
Kirjallisuusvuosi 1850
Kirjallisuusvuosi 1850 käsittelee vuoden 1850 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Vasili Molodtsov
thumb|Vasili Molodtsov Vasili Aleksandrovitš Molodtsov (, ; 13. tammikuuta 1886 – 31. elokuuta 1940) oli komilainen kielitieteilijä.
Molodtsov syntyi Syktyvkarin lähellä sijaitsevassa Tentjukovon kylässä. Vuonna 1907 hän valmistui Totman opettajaseminaarista ja toimi sen jälkeen opettajana. Vuosina 1911–1913 hän opiskeli Pietarin opettajainstituutissa.