cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Ultimate Aural Orgasm
The Ultimate Aural Orgasm on Scooterin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 9. helmikuuta 2007. Australiassa albumi julkaistiin 4. kesäkuuta 2007. Albumi on Scooterin ensimmäinen, jolla on mukana Scooterin uusin jäsen Michael Simon.
Kappaleet
iTunesin ennakkotilausverkkojulkaisussa kolmastoista bonuskappale albumin 12 pääkappaleen jälkeen oli ”Firth of Clyde”.
Singlet
2. «Behind The Cow (Extended Mix)» (06:33)
3. «Behind The Cow (Spencer & Hill Bigroom Mix)» (06:32)
5. «Taj Mahal» (3:27) (+cow’s sound at) (04:06)
1. «Lass Uns Tanzen (Radio Edit)» (03:42)
2. «Lass Uns Tanzen (Alternative Club)» (05:21)
3. «Lass Uns Tanzen (DJ Zany Remix)» (06:38)
4. «Te Quiero» (06:24)
5. «Lass Uns Tanzen (Video Night Version)» (03:42)
6. The Making Of
7. Behind The Scenes Photos
A1. «DJ Zany remix» (6:38)
A1. «Extended mix» (4:52)
B2. «Tom Novy´s New HP Invent mix» (6:43)
B2. «Hardwell & Greatski Late at Night remix» (6:34)
1. «Lass Uns Tanzen» (Night version)
2. «Lass Uns Tanzen» (Day version)
3. «Lass Uns Tanzen» (Tom Novy remix)
Never Dead
Never Dead on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin single, joka julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Roadrunner Records.
Herman Gummerus
pienoiskuva|oikea|Herman Gummerus 1910-luvun alussa. Herman Gregorius Gummerus (24. joulukuuta 1877 Pietari, Venäjän keisarikunta – 18. heinäkuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija), diplomaatti ja jääkäriliikkeen aktivisti. Hän oli vuosina 1918–1919 Suomen asiainhoitaja ja Finnpapin edustaja itsenäistyvässä Ukrainassa Kiovassa.
Perhetausta
Gummeruksen vanhemmat olivat rautatieinsinööri, liikennejohtajan apulainen Herman Erik Gummerus (1841–1892) ja Olga Elisabeth Krook. Hänen sisarensa oli taidemaalari Olga Gummerus-Ehrström. Herman Gummerus oli naimisissa vuodesta 1905 Alexandra Hedenbergin kanssa. Heidän poikansa oli Herman Olof Gummerus.
Ura
Herman Gummerus valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1895 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1899, maisteriksi 1900, lisensiaatiksi 1907 ja tohtoriksi 1910.
Gummerus oli ensimmäisen maailmansodan aikana suomalaisten itsenäisyysmiesten edustajana Tukholmassa ja Berliinissä. Hän sai tehtäväkseen ottaa 1914 yhteyttä Saksaan, ja lähinnä hänen ansiostaan tehtiin tammikuussa 1915 sopimus Saksan kanssa jääkärijoukon (pfadfinderien) lähettämisestä. Vuonna 1916 Gummerus oli Suomen edustajana Sveitsissä Lausannessa pidetyssä Venäjän sorronalaisten kansojen edustajien kokouksessa. Kokouksessa perustettiin Venäjän vieraskansojen liitto, joka pyrki tiedottamaan ulkomailla näiden kansojen tilanteesta ja vapauspyrkimyksistä. Gummerus toimi liiton Tukholmassa sijainneen sanomalehtitoimiston hoitajana ja tutustui tässä työssä sekä Keski-Eurooppaan tekemillään matkoilla muun muassa ukrainalaisten edustajiin. Hänet nimitettiin elokuussa 1918 Suomen edustajaksi Ukrainaan.
Gummerus aloitti diplomaattiuransa lähetystöneuvoksena Tukholmassa, ja sen jälkeen hän oli Suomen Rooman-lähettiläänä. Hän luopui diplomaattiurastaan vuonna 1925 ja toimi sen jälkeen tutkijana ja vuosina 1933–1947 Helsingin yliopiston yleisen historian professorina.
Gummerus on eniten kansainvälistä huomiota ja keskustelua herättäneitä suomalaisia antiikintutkijoita. Hän sai jo Helsingissä vankan klassillisen filologian koulutuksen mutta hankki antiikin historian koulutuksen Berliinin yliopistossa Eduard Meyerin johdolla. Kansainvälisen tutkijamaineensa hän loi antiikin talous- ja sosiaalihistorian alalla.
Gummerus väitteli vuonna 1906. Väitöskirja Der römische Gutsbetrieb als wirtschaftlicher Organismus nach den Werken des Cato, Varro und Columella käsitteli roomalaista suurtilataloutta. Vielä tässä työssään hän käytti lähteinään antiikin auktoreita, mutta Rooman valtakunnan talouselämää tutkiessaan hän kiinnostui pian myös arkeologisesta ja epigrafisesta aineistosta. Laajassa katsauksessa Rooman valtakunnan teollisuudesta ja kaupasta, joka ilmestyi Pauly-Wissowan Realenzyklopädiessä vuonna 1916, Gummerus käytti ensimmäisenä keramiikkaa, tavaraleimoja ja ikonografista aineistoa systemaattisesti. Gummerus jäi kuitenkin myöhemmin Michael Rostovtzeffin varjoon. Tämän amerikkalais-venäläisen tutkijan magnum opus, The Social and Economic History of the Roman Empire (1926), julkaistiin vasta kymmenen vuotta myöhemmin.
Gummerus toimi myös Itsenäisyyden liitossa, jonka kannattajat erkaantuivat Akateemisesta Karjala-seurasta 1920. Hän osallistui myös 10. huhtikuuta 1932 Isänmaallisen kansanliikkeen perustamista suunnittelevaan, Erkki Räikkösen koolle kutsumaan tilaisuuteen sekä kansanliikkeen perustamista valmistelevaan työryhmään. Isänmaallinen kansanliike ry. aloitti toimintansa 14. kesäkuuta 1932.
Gummerus kirjoitti Ukrainan-kokemuksistaan kirjan Ukrainan murrosajoilta (1931). Hän kritisoi Saksaan nojautunutta politiikkaa sekä samalla myös Suomen senaatin saksalaissuuntaista politiikkaa sikäli, että kirjassaan hän esittää Saksan politiikan tosiasiallisen heikkouden Ukrainassa.
Marilyn Manson (muusikko)
Marilyn Manson, oikealta nimeltään Brian Hugh Warner, (s. 5. tammikuuta 1969 Canton, Ohio Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, näyttelijä ja industrial metal -yhtye Marilyn Mansonin laulusolisti ja perustaja.
Elämä
Vanhemmat laittoivat Brianin kristilliseen (Heritage Christian) kouluun. Hän kuitenkin lakkasi arvostamasta kirkkoa, kun opettajat ja papit kertoivat Raamatun kuvauksia maailmanlopusta. Hänelle selvisi, ettei tieto ehkä pitänyt paikkaansa. Koulu kielsi tietynlaisen musiikin, ja siksi hän salakuljetti sinne kasetteja, joissa oli muun muassa David Bowien ja Kissin musiikkia, joiden koulu uskoi sisältävän ”saatanallisia” viestejä. Myöhemmin Brian Warner perusti yhtyeen nimeltä Marilyn Manson and the Spooky Kids, joka tunnetaan nykyään nimellä Marilyn Manson. Yhtye tunnetaan kristinuskoa ja Yhdysvaltoja kritisoivista sanoituksista ja esiintymisestä.
Yhtyeen perustamisen aikoihin Brian Warner otti taiteilijanimekseen nimen Marilyn Manson. Nimi on yhdistelmä edesmenneestä näyttelijästä Marilyn Monroesta ja kulttijohtaja Charles Mansonista sekä kuvaa tulkinnasta riippuen kaunotarta ja hirviötä, ihmisen hyvää ja pahaa puolta, pimeää ja valoisaa ja muita vastakohtaisuuksia. Ideaa käytettiin Marilyn Manson -yhtyeen alkuperäisjäsenten taiteilijanimissä, kuten Twiggy Ramirezin, Ginger Fishin ja M.W. Gacyn nimistä huomaa. Hän on yhä vuonna 1989 perustetun yhtyeen johtohahmo.
Ennen muusikonuraa Brian Warner kirjoitti novelleja ja runoja lehtiin, kuten Night Terrors Magazineen. Warner erotettiin lehdestä, mutta hän siirtyi rocktoimittajaksi Tonight Today -lehteen, jonka jälkeen hän siirtyi toimituspäälliköksi 25th Parallel -lehteen. Warner tutustui Trent Reznoriin haastatellessaan häntä 25th Prallel -lehteen. Myöhemmin Trent Reznor tuotti Marilyn Mansonin kolme ensimmäistä levyä: Portrait of an American Family (1994), Smells Like Children (1995) ja Antichrist Superstar (1996).
Manson on julkaissut Neil Straussin kanssa kirjan nimeltä Long Hard Road Out of Hell, joka ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1998. Suomessa kirja on ilmestynyt vuonna 2003 ja sen on suomentanut nimellä Helvettiin ja takaisin Hanna Sola.
Manson harrastaa maalaamista. Hänen taulujaan on ollut esillä eri puolilla maailmaa, ja ne ovat saaneet huomiota muun muassa Ranskassa sattuneessa tapauksessa, jossa väitettiin niiden innoittaneen 16-vuotiaan pojan murhaamaan tyttöystävänsä. Murha toi Mansonille paljon kielteistä julkisuutta.
Saatanan kirkon perustaja Anton LaVey on myöntänyt Mansonille kirkkonsa papin arvonimen. Manson on kertonut pitävänsä LaVeyn satanistista filosofiaa itselleen läheisenä ja on suositellut tämän kirjoituksia kaikille. Manson ei kuitenkaan seuraa satanismia. Kirjassaan Manson sanoo, ettei ole koskaan ollut satanismin puolestapuhuja. Se on vain yksi osa siitä mihin hän uskoo. Hänen mielestään satanismi on väärinymmärretty. Myös Raamatusta on Mansonin mielestä löydettävissä monia hyviä opetuksia. Hän on sanonut löytävänsä satanismin ja kristinuskon lisäksi tärkeitä elementtejä juutalaisuudesta ja buddhalaisuudesta. Manson on kiinnostunut myös filosofiasta, kuten Nietzschestä, Freudista ja Darwinista.
Manson on ollut kihloissa näyttelijä Rose McGowanin kanssa, mutta he erosivat McGowanin aloitteesta, kun McGowan kyllästyi Mansonille lähetettyihin toistuviin pommiuhkauksiin ja huumeidenkäyttöön. Manson avioitui burleskitaiteilija Dita Von Teesen kanssa 3. joulukuuta 2005. Von Teese haki avioeroa Mansonista tammikuussa 2007. Syyksi hän kertoi Mansonin liiallisen juhlimisen ja suhteen toiseen naiseen, jonka uskotaan olleen Evan Rachel Wood. Myös Mansonin alkoholinkäyttöä ja etäistä käyttäytymistä on arveltu eron syyksi. Eron johdosta hän kirjoitti kappaleen "Putting holes in happiness". Huhtikuussa Manson julkisti suhteensa uuden tyttöystävänsä, Evan Rachel Woodin kanssa, johon ihastui elokuvansa, Phantasmagoria: The Visions of Lewis Carrollin kuvauksissa. Marilyn Manson on omistanut Eat Me, Drink Me -albuminsa Evanille. Muun muassa kansilehtisessä kiitososuudessa on kirjoitus ”Most of all, this is for Evan”. Vuoden 2008 lopussa Manson ja Evan erosivat, palasivat yhteen 2009 lopussa ja erosivat jälleen vuonna 2010. Manson on julkisesti katunut suhdettaan Woodiin. Wood on myöhemmin kertonut Mansonin pahoinpidelleen häntä fyysisesti ja seksuaalisesti.
Vuodesta 2012 lähtien Manson on seurustellut valokuvaaja Lindsay Usichin kanssa, mutta he erosivat vuoden 2015 alussa. Vuonna 2017 he ovat kuitenkin jälleen parisuhteessa
Näyttelijä Johnny Depp on Mansonin hyvä ystävä ja heillä on useita yhteisiä tatuointeja. Manson on Deppin tyttären Lily-Rose Deppin kummisetä.
Mansonin sadistinen käytös on ollut julkisuudessa muun muassa Rolling Stone -lehdessä syksyllä 2021. Hän on väitetysti harjoittanut fyysistä ja psykologista vallankäyttöä, ensin imarrellut naisia, joita hän on sitten kohdellut väkivaltaisesti, raiskannut ja sulkenut pieneen koppiin ja kiduttanut psyykkisesti tuntien ajan. Häntä vastaan on nostettu kanteita. Syytteisiin on yhtynyt hänen entinen kihlattunsa Evan Rache Wood. Yhden jutuista, näyttelijä Esmé Biancon nostaman, Manson sai sovittua ilman oikeudenkäyntiä tammikuussa 2023. Kanteen mukaan Manson piti Biancoa nälässä ja unenpuutteessa, lukitsi tämän makuuhuoneeseen, ruoski ja antoi sähköshokkeja. Oikeudessa häntä ei ole toistaiseksi tuomittu syylliseksi tekoihin. Ashley Morgan on perunut syytöksensä Mansonia kohtaan ja kertonut joutuneensa Woodin manipuloinnin kohteeksi Mansonia vastaan.
https://kaaoszine.fi/ashley-morgan-smithline-peruu-syytoksensa-marilyn-mansonia-kohtaan-minusta-tuntuu-etta-minua-manipuloitiin/
Vaikutus populaarikulttuuriin
Mansonia pidetään celebritarianismi (engl: Celebritarian Corporation) -nimisen taide/tyylisuuntauksen kehittäjänä. Hän on antanut sille moton: We will sell our shadow to those who stand within it.
Manson on avannut oman suuntausta esittelevän taidegallerian, The Celebritarian Corporation Gallery of Fine Artin.
FK Elista
Futbolnyi klub Elista  on jalkapalloseura Elistan kaupungissa, Kalmukiassa. Seura on perustettu vuonna 2005 edeltäjänsä Uralanin raunioille.
Historia
Elistan edeltäjä Uralan (kalmukin kielellä eteenpäin) perustettiin vuonna 1958. Se voitti kaikki Kalmukian sarja- ja cup-mestaruudet ennen vuotta 1965; vuonna 1966 se pääsi Neuvostoliiton B-liigaan. Neuvostoliiton toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Uralan pelasi aina vuoteen 1991 saakka. Sen paras sijoitus oli viimeisen kauden kakkossija. Tämän jälkeen joukkue jatkoi Venäjän 1. divisioonassa, jonka se voitti vuonna 1997, ja pääsi näin korkeimmalla sarjatasolle. Vuonna 2000 se putosi takaisin ykköseen, nousi seuraavana vuonna takaisin pääsarjaan, mutta putosi taas kahden vuoden kuluttua.
Vuonna 2004 joukkue ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Pelaajien palkat olivat jääneet maksamatta puolen vuoden ajalta, ja monet lähtivät seurasta. Toisinaan joukkue ei saanut otteluihin kokoon edes täyttä miehistöä. Joukkueelle ei enää myönnetty ammattilaislisenssiä. Uralanin puheenjohtajana toimi Kalmukian tasavallan presidentti ja kansainvälisen shakkiliiton puheenjohtaja Kirsan Iljumžinov; tasavallan hallinnon panostus joukkueeseen oli hyvin voimakasta.
Melvinsin diskografia
Melvins on yhdysvaltalainen rock/metalli-yhtye. Huomaa, että heidän diskografiansa sisältää paljon harvinaisuuksia ja rajoitettuja painoksia, joita ei ole mainittu täällä.
Juri Štšekotšihin
Juri Petrovitš Štšekotšihin (Ю́рий Петро́вич Щекочи́хин, 9. kesäkuuta 1950 – 3. heinäkuuta 2003) oli venäläinen tutkiva journalisti, kirjailija ja liberaali kansanedustaja, joka kuoli oudolla tavalla. Hän tuli tunnetuksi kirjoittamalla järjestäytyneestä rikollisuudesta ja korruptiosta sekä kampanjoimalla niitä vastaan. Hänen viimeinen ei-fiktiivinen teoksensa käsitteli KGB:n tiedonantajina toimineita henkilöitä.
Štšekotšihin työskenteli toimittajana Novaja gazeta -lehdessä. Hän selvitteli mm. Moskovan kerrostaloräjäytyksiä 1999, joiden takana on väitetty olleen Venäjän salaiset palvelut, sekä Tri kita -korruptioskandaalia, johon liittyi korkeita FSB:n upseereita ja joka kytkeytyi rahanpesuun Bank of New Yorkin kautta.
Štšekotšihin kuoli äkillisesti heinäkuussa 2003 outoon sairauteen. Vain muutamaa päivää myöhemmin hänen oli määrä lähteä Yhdysvaltoihin tapaamaan FBI:n tutkijoita. Venäjän viranomaiset julistivat hänen sairauskertomuksensa salaiseksi. Sairauden oireet sopivat radioaktiivisten aineiden aiheuttamaan myrkytykseen ja muistuttavat vahvasti oireita, joista kärsi Aleksandr Litvinenko ennen kuolemaansa 2006. Litvinenko väitti eläessään, että Štšekotšihinin kuolema oli poliittinen salamurha, ja samanlaisia teorioita on esitetty joukkoviestimissä.
Waidhofen an der Ybbs
Waidhofen an der Ybbs on kaupunki eteläisessä Itävallassa Ala-Itävallan osavaltiossa. Waidhofenin historia ulottuu tuhannen vuoden taakse. Ensimmäiset kirjalliset merkinnät Waidhovn-nimestä ovat peräisin vuodelta 1186. Kaupunki tunnettiin korkealaatuisesta teräteollisuudestaan jo 1200-luvulla. Wainhofenissa oli keskiajalla runsaasti sepänpajoja, joissa taottiin muun muassa veitsiä, miekkoja, viikatteita ja sirppejä.
pienoiskuva|Maria Magdalenan kirkko Waidhofen elää matkailusta ja markkinoi itseään "tornien kaupunkina". Kaupungissa on barokkikirkkoja ja keskiaikaisia linnoja torneineen, kapeita kujia ja vanhoja kauppapaikkoja. Nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Rothschildin linna keskiajalta, Maria Magdalenalle pyhitetty kirkko, jonka nykyiset rakenteet ovat 1400-luvulta, goottilaistyylinen sairaalakirkko, Fransiskus Assisilaiselle pyhitetty luostarikirkko, käsityöläismuseo sekä Buchenbergin luonnonpuisto.
Karl Fritzsch
Karl Fritzsch oli böömiläisen uunintekijän poika, ja koska hänen perheensä joutui usein muuttamaan työn perässä, hän ei saanut normaalia koulutusta. Joitain vuosia hän työskenteli laivoilla Tonavalla. Hänen avioliittonsa 1928 Franzishe Stichin kanssa toi kolme lasta, mutta päättyi avioeroon vuonna 1942.
Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja SS:ään 1930. Hän halusi luoda uran SS:ssä ja palveli Dachaun keskitysleirillä vuodesta 1934.
Toukokuussa 1940 hänestä tuli Schutzhaftlagerführer (varakomentaja) Rudolf Hössin alaisuuteen Auschwitzissa. Siellä hän saavutti nopeasti mainetta julmuudellaan ja järjestämällään leirikauhulla. Yhdessä Hössin kanssa hän oli vastuussa nälkäkuolemaan toveriensa karkaamisen vuoksi tuomituista vangeista. Valitut vangit sijoitettiin Bunkkeri-nimiseen leirivankilaan, jossa nämä lopulta nääntyivät hengiltä
Fritzsch oli kuuluisa myös tavastaan käyttää psykologista kauhua. Entinen Auschwitzin vanki Karol Świętorzecki muisti ensimmäisen jouluyönsä piikkilankojen takana, 24. joulukuuta 1940 olleen kaikkein traagisin. Hänen mukaansa natsit järjestivät leiriin joulukuusen, jonka juurelle Fritzsch järjesti kasan työssään kuolleiden vankien ruumiita ”lahjaksi” eläville ja pakotti nämä laulamaan puolalaisia joululauluja.
29. heinäkuuta 1941 Fritzsch valitsi kymmenen vankia kuolemaan nälkään yhden vangin karkaamisen vuoksi. Hän vapautti yhden vangeista, koska toinen tarjoutui vapaaehtoisena tilalle. Tämä vapaaehtoinen oli pappi Maksymilian Kolbe, joka onnistuikin pelastamaan toisen vangin hengen uhraamalla omansa. Höss kirjoittaa muistelmissaan, että juuri Fritzsch keksi idean oli käyttää Zyklon B -kaasua joukkomurhaan. Kun Höss oli virkamatkalla poissa leiristä syksyllä 1941 Fritzsch kokeili Zyklon B:n vaikutusta neuvostoliittolaisiin sotavankeihin, joita epäiltiin puna-armeijan poliittisiksi toimihenkilöiksi. Heidät lukittiin bunkkerin selleihin ja kaasu heitettiin sisään. Hössin palattua Fritzsch toisti kokeilun hänen läsnä ollessaan vankiosasto 11:n arestiselleissä. Pian tämän jälkeen kaasutettiin Hössin kertoman mukaan 900 venäläistä vanhassa krematoriossa, sillä vankiosasto 11:n tilat olivat käyneet liian pieniksi. Metodi tuleville murhille leirillä oli siten Fritzchin keksintöä.
Splittaus
Splittaus voi tarkoittaa:
B 2 (höyrylaiva)
B 2 oli suomalainen RT 1:n höyryhinaaja, joka upposi noin 250 metriä länteen Suomenlinnaan kuuluvasta Länsi-Mustasaaresta 4. marraskuuta 1931 ollessaan matkalla raskaassa sementti- ja putkilastissa Suomenlinnasta kohti Mäkiluotoa. Laivassa oli 11 henkilöä joista 8 hukkui heidän joukossaan laivan konemestari Fernström ja RT 1:n toimituskomppanian tykkimiehiä. Alus upposi noin 20 metrin syvyyteen. Paikalle tullut moottorivene pelasti merestä kaksi miestä ja lisäksi kaksi miestä onnistui pääsemään uimalla Suomenlinnan rantaan. Pelastuneista yksi kuoli tunnin kuluttua. Aluksen päällikkö kiekonheittäjänä ja kuulantyöntäjänä tunnettu kersantti Anttalainen oli pelastuneiden joukossa.
B 2:n hylky saatiin nostettua pohjasta 6. marraskuuta ja se hinattiin sitten Helsinkiin nostettavaksi pinnalle.
Uppoamisen syynä oli kova merenkäynti ja aluksen kokoon nähden liian suuri kansilasti. Alus oli kovan aallokon takia kääntymässä takaisin kohti Suomenlinnaa kun suuri aalto kaatoi sen. B 2 oli pieni 60 jalan mittainen höyryhinaaja, jota oli käytetty pääasiassa hinaajana sekä sotilaiden ja materiaalin kuljetuksiin Helsingin ja Suomenlinnan ulkolinnakkeiden välillä. Venäläisperua olevan B 2 oli vanha puusta rakennettu laiva ja huonokuntoinen. Laivan kerrotaan kulkeneen jo kesällä 1931 vesilastissa, kun vettä pääsi laivan takaosaan.
John Ritter
Ritter esiintyi muiden muassa minisarjassa Se (1990) ja elokuvassa Paha pukki (2003).
Ritter aloitti vuonna 2002 uuden televisioroolin Teinitytön kasvatusoppaassa. Hän kuitenkin kuoli syyskuussa 2003 kesken aktiivisen uransa. Syyksi todettiin aortan repeämä.
Ritterillä on tähti Hollywood Walk of Famella, kuten myös hänen isällään Tex Ritterillä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Dorothy Fay. Ritter oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli neljä lasta, kolme ensimmäisen vaimonsa Nancy Morganin ja yksi toisen vaimonsa Amy Yasbeckin kanssa. Lapsista vanhin, näyttelijä Jason Ritter, syntyi vuonna 1980 ja nuorin 1998.
EMA
EMA on lyhennys, joka tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Kansallis-Osake-Pankki
thumb|Kansallis-Osake-Pankin logo.|alt= Kansallis-Osake-Pankki, lyhyemmin Kansallispankki tai KOP, oli vuosina 1889–1995 toiminut suomalainen liikepankki. Se perustettiin suomalaisuusliikkeen vastineeksi ruotsinkielisten Yhdyspankille. Vuonna 1933 KOP:hen sulautui Luotto-Pankki ja vuonna 1958 Suomen Maatalous-Osake-Pankki. KOP:n pääkonttori sijaitsi Helsingin Aleksanterinkadulla Theodor Höijerin suunnittelemassa, vuonna 1893 valmistuneessa rakennuksessa, jota oli laajennettu vuosina 1925 (Onni Tarjanne) ja 1962 (Antero Pernaja).
Pankkikriisin yhteydessä vuonna 1992 STS-pankki fuusioitiin KOP:hen. Vuonna 1994 KOP joutui vakavaraisuutensa paikkaamiseksi järjestämään osakeannin, Kansallisannin, jolla se keräsi sijoittajilta kaksi miljardia markkaa lisäpääomaa. Osakekirjan ulkoasu oli koko pankin ajan samankaltainen.
Lopulta vuonna 1995 Kansallispankki ja Suomen Yhdyspankki sulautuivat muodostaen Merita Pankin (sittemmin osaksi Nordeaa). Fuusiossa Kansallispankin omistajat saivat 41,7 % Meritan osakkeista.
Kansallispankin tunnus oli sininen tyylitelty orava.
Perustaminen
Pankin ensimmäinen nimi oli Kansallis-Osakepankki. Tällä nimellä pankki toimi vuodet 1889–1892, ennen kuin nimi ruvettiin kirjoittamaan kahdella yhdysviivalla Kansallis-Osake-Pankki.
Suomalaiskansallisissa piireissä odotettiin aluksi Kansallis-Osake-Pankin toimivan aseena kielitaistelussa. Pankin johto ei kuitenkaan ajanut jyrkkää kielikantaa, vaan näki tärkeämmäksi pankin terveen kasvun turvaamisen. Jyrkkä ja selkeä kielikanta ei myöskään ollut edellytys tulla valituksi pankkiin esimieheksi tai toimikunnan jäseneksi. Eräillä paikkakunnilla aiheutuikin kiistoja, kun ruotsinkielisiä oltiin ottamassa näille paikoille. Suomenkielisen ja -mielisen liike-elämän nousu kuitenkin hyödytti pankkia sen toiminnan alkuvuosikymmeninä.
Pankin historia
Kansallis-Osake-Pankin (KOP) syntyhistorian taustalla vaikuttivat voimakkaasti suomalaisen yhteiskunnan rakenteiden ja kansainvälisten suhteiden syvät muutokset, erityisesti teollistumisen läpimurto, joka nosti aiemmin köyhän ja maatalousviljelyyn painottuvan suomalaisen yhteiskunnan köyhyydestä ennennäkemättömään talouskasvuun. KOP oli raha- ja talousmaailman ohella myös yhteiskunnallisesti ja kulttuurillisesti merkittävä ja keskeinen instituutio Suomessa, jonka poliittis-ideologisista kytköksistä ja yhteiskunnallisesta profiilista ei voinut erehtyä. Suomalaiskansallisen kapitalismin yksi suurimmista ja näkyvimmistä edistäjistä oli syntynyt kansallismielisen sivistyneistön tyytymättömyydestä vallitsevaan kulttuuriin ja politiikkaan. KOP:n taustajoukoista löytyi mm. itsenäisyyssenaattoreita, suomettarelaisen fennomanian kokoomuslaisia perillisiä sekä pellervolais-maalaisliittolaiset talonpoikaissukuhaarat.
Mauri Honkajuuren loppukausi (1940-1948)
Historiallisesti tarkasteltuna tätä KOP:n toimintakautta leimasivat toinen maailmansota ja siitä seurauksena syntynyt taloudellisesti ja poliittisesti ankara Suomen yhteiskunnan jälleenrakennusaika. Sotavuosina KOP nousi tärkeimmäksi liikepankkirahoittajaksi velkaantunutta valtiota tukemaan. Poikkeusolojen säännöstelytoiminta rajoitti hiipuneen pankkisektorin liiketoimintaedellytyksiä entisestään rajojen sisäpuolelle. Omistusrakenteissa tapahtui myös merkittäviä muutoksia, kun suomalaiskansallisten yritysryhmien johtava vakuutusyhtiö Pohjola nousi KOP:n toiseksi suurosakkaaksi. Sotavuosien jälkeisenä aikana KOP:n päätehtävänä oli turvata kansakunnan itsenäisyyttä ja porvarillista yhteiskuntajärjestelmää, joiden säilymisen varassa pitkälti oli sosialisoitavaksi vaaditun yksityispankin tulevaisuus.
Pankkitoiminnan sääntely, talouselämän vapauttaminen, Matti Virkkusen kausi (1948-1975)
Vaikka Matti Virkkusen yli neljännesvuosisadan kestänyttä aikaa KOP:n pääjohtajana leimasivatkin sotakorvaukset ja välttämättömät markan devalvaatiot, niin ilmassa oli kuitenkin varovaista optimismia. Teollisuuskapitalismi loi liike-elämälle suotuisaa kehitystä ja aikakaudelle olikin tunnusomaista voimakas talouskasvu. KOP oli voimakkaasti mukana näiden rakennemuutosten rahoittamisessa ja mahdollistamisessa suomalaisessa yhteiskunnassa. Konttoriverkosto kaksinkertaistui, asiakasmäärät kasvoivat ja pankkitekniikkaa uudistettiin. Yritystoiminnan voimakkaan laajentumisen seurauksena KOP valtasi markkinaosuuksia myös yritysfuusioiden kautta sulauttamalla pienempiä liikepankkeja. Pankkitoiminta oli tiukasti säädeltyä, vaikkakin taloutta ja ulkomaankauppaa muilta osin vapautettiin. Pääjohtaja Virkkusen voimakas persoona hallitsi Kansallispankkia ja suurta osaa suomalaisesta liike-elämästä. KOP:n tehtävänä oli tukea suomalaisten yritysten toimintaa, jotka pyrkivät luovimaan kylmän sodan jakaman maailman ristiaallokossa yhtäältä lujittamalla ja syventämällä yhteyksiä länsimaihin ja toisaalta jatkamalla diplomaattista kaupankäyntiä Neuvostoliiton kanssa.
Visbyn tuomiokirkkopiiri
Visbyn tuomiokirkkopiiri sijaitsee Gotlannin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Freak Out
Freak Out on Tehosekoittimen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. toukokuuta 1999.
Visbyn tuomiokirkkopiiri
Aiheesta muualla
thumb|left|Gotlannin kunnan piirit
Freak Out
Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Matti Mikkola.
Luonnonmukaisesti viljellyt perunat
Luomuperunat ovat perunoita, jotka on kasvatettu luonnonmukaisiksi hyväksytyillä viljelymenetelmillä. Suomessa luomuviljelyssä suosittuja perunalajikkeita ovat Van Gogh ja Nicola sekä Asterix. Myös Rikeaa käytetään luomuperunaviljelyssä lajikkeena.
Suomessa virallisen luomuluokituksen antaa valtio (aurinkomerkki). Toinen tapa luomuluokitella elintarvike on Luomuliiton leppäkerttumerkki, kolmas biodynaamisen yhdistyksen Demeter-merkki ja neljäs Euroopan unionin luomumerkki.
Leningrad (yhtye)
Leningrad  on vuonna 1997 perustettu venäläinen ska punk -yhtye. Se lopetti toimintansa vuonna 2008, mutta koottiin uudelleen vuonna 2010. Yhtyeen kotikaupunki on Pietari. Yhtyeen keulahahmona, säveltäjänä ja sanoittajana toimii Sergei "Šnur" Šnurov. Leningrad tunnetaan alatyylisistä sanoituksistaan.
Bigger
"Bigger" on yhdysvaltalaisen poikabändin Backstreet Boysin kappale, joka on toinen single heidän seitsemänneltä studioalbumiltaan, This Is Us. Sen on kirjoittanut ja tuottanut entinen säveltäjä ja tuottaja Max Martin, joka tuotti myös aikaisemman hitin "I Want It That Way".
Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin ryhmän ollessa mainostamassa albumiaan This Is Us Tokiossa, Japanissa. Videon ohjasi Frank Borin. Video julkaistiin 2. marraskuuta 2009 ryhmän virallisella YouTube-sivustolla. Videossa ryhmä nähdään laulamassa Tokion kaduilla, ravintolassa useiden japanilaiseten naisten kanssa, laulamassa karaokea, 'countdown' -kellon edessä ja historiallisen japanilaisen rakennuksen edessä. Videon loppuessa ryhmä laulaa karaoke-juhlissa "la la la la la la la" osan kertosäettä.
Indouralilaisen kielikunnan hypoteesi
Yleisin argumentti tukemaan tätä sukulaisuutta perustuu kielten yhtäläisiin yleisluontoisiin morfologisiin piirteisiin. Esimerkiksi sekä indoeurooppalaisille että uralilaisille kielille on tyypillistä ensimmäiseen persoonaan viittaavien pronominien alkaminen m:llä ja toiseen persoonaan viittaavien pronominien alkaminen t:llä. Tätä on tosin selitetty muinkin syin. Kaisa Häkkisen mukaan samankaltaisuus voi olla sattumaa tai johtua äännefysiologisista syistä – t ja d ovat puhujasta itsestänsä poispäin viittaavia äänteitä, m itseen päin. Uralilaisten kielten monikon t-päätteen on arveltu olevan sukua indoeurooppalaisten kielten s-päätteelle. Sukulaisuutta on arveltu myös eräiden yksittäisten, jo erittäin alhaisella kulttuuritasolla tarvittujen substantiivien ja pronominien perusteella (mm. ruotsin namn, vatten, samma; englannin name, water same; saksan Name, Wasser, joita vastaavat suomessa sanat nimi, vesi ja sama. Aikaisemmin pidettiin lähes mahdottomana, että näinkin keskeiset sanat saattaisivat lainautua kielestä toiseen, mutta nyttemmin sellaisestakin on löydetty esimerkkejä muista kielikunnista. Lisäksi tällaisia, ilmeisesti jo indoeurooppalaisesta ja uralilaisesta kantakielistä periytyviä yhtäläisiä sanoja on niin vähän, ettei niiden perusteella voida rekonstruoida näiden kantakielten ja hypoteettisen indouralilaisen kantakielen välisenä aikana mahdollisesti tapahtuneita äänteenmuutoksia.
Säihkylurit
Säihkylurit (Chalcopsitta) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Indouralilaisen kielikunnan hypoteesi
Kielitieteilijöiden valtaosa pitää tämänkaltaisia perusteluja riittämättöminä. Joka tapauksessa teorian kannattajien mielestä uralilaiset ja indoeurooppalaiset kielet vaikuttavat huomattavan samankaltaisilta kieliksi, joiden ei katsota olevan toisilleen sukua; tästä on tosin mm. Juha Janhunen esittänyt eriäviä mielipiteitä. Samankaltaista sanastoa on kuitenkin huomattavan paljon, ja osa siitä on varmuudella hyvin vanhaa. Lisäksi on huomattava, että osa indoeurooppalaisten ja uralilaisten kielten tyypillisistä eroista on syntynyt kielikuntien olemassaolon aikana.
Frederik Kortlandt kannattaa mallia, jossa indouralilaiset asuivat alun perin Kaspianmereltä pohjoiseen. Hänen teoriansa mukaan osa näistä siirtyi tai levittäytyi lännemmäksi, erkani muista indouralilaisista ja tuli kosketuksiin kaukasialaisten kielten puhujien kanssa. Indoeurooppalaisten kielten eräät piirteet olisivat kaukasialaisista kielistä peräisin. Ryhmä jatkoi edelleen levittäytymistä länteen ja saapui Mustanmeren seudulle, jossa heidän kielensä kehittyi indoeurooppalaiseksi kantakieleksi.
Säihkylurit
Säihkylurit ovat keskikokoisia, melko pitkäpyrstöisiä papukaijoja. Alanokan tyvellä niillä on höyhenistä paljas alue. Sukupuolet ovat kokonaan tai lähes kokonaan saman näköisiä. Nuorilla lureilla pyrstösulkien kärjet ovat terävät. Säihkylurien höyhenpuku on värikäs ja valon tulokulmasta riippuen enemmän tai vähemmän loistava.
Säihkylurit liikkuvat parvissa enimmäkseen puiden latvuksissa ja tulevat harvoin maahan. Ne syövät mettä, siitepölyä ja hedelmiä. Niiden kieli on erikoisrakenteinen siten että sen kärjessä on ikään kuin harja, jolla ne "harjaavat" siitepölyä kukista. Siitepölyä ne tarvitsevat tyydyttääkseen typen tarpeensa. Ne juovat mettä, joka varastoituu kupuun, ja joka käytetään ihonalaisen rasvan muodostamiseen.
Säihkylurit elävät Uusi-Guineassa ja sen lähialueilla.
Pohjoiset dynastiat
Pohjoiset dynastiat (北朝 [běi cháo]) hallitsivat osia Kiinasta 386–581. Ajanjaksoa kutsutaan Pohjoisten ja eteläisten dynastioiden kaudeksi, sillä samaan aikaan Kiinan eteläosia hallitsivat Eteläiset dynastiat.
Jin-dynastian etelään paon jälkeen vuonna 316 mutta ennen Pohjoisia dynastioita pohjois-Kiinaa hallitsivat 16 kuningaskuntaa.
Pohjoiset dynastiat olivat:
Katso myös
北朝
Koloradonkuoriainen
Koloradonkuoriainen (Leptinotarsa decemlineata) eli perunakuoriainen on tuhohyönteinen, joka on vaarallinen muun muassa perunalle.
Levinneisyys
Koloradonkuoriainen on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta, jossa siitä tuli paha tuholainen perunanviljelyn yleistyttyä.
Jo 1800-luvun lopulla koloradon­kuoriaisia kulkeutui toisinaan laivoissa Eurooppaan. Ne kuitenkin huomattiin ajoissa, niin että niiden leviäminen pystyttiin estämään. Varotoimena sen leviämistä vastaan useimmissa Euroopan maissa kiellettiin perunan tuonti Amerikasta. Mutta ensimmäisen maailman­sodan jälkeen vuonna 1919 koloradon­kuoriainen pääsi pesiytymään Ranskaan, josta se on vähitellen levinnyt vieraslajina suureen osaan Keski- ja Länsi-Eurooppaa. Neuvostoliittoon se tuli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain avun mukana.
Ulkonäkö ja koko
Aikuinen koloradonkuoriainen on noin sentin pituinen. Sen kuperassa selässä on kirkkaankeltaisella pohjalla kymmenen mustaa pitkittäisjuovaa. Vatsapuoli on oranssi. Pää on oranssi, mustapilkkuinen. Naaras munii kerralla noin 1 000 munaa.
Elintavat
Koloradonkuoriainen käyttää ravinnokseen perunan lehtiä ja varsia sekä mustakoisoa ja punakoisoa.
Koloradonkuoriainen on hyvä lentäjä. Kuoriaiset nousevat usein suurina, pilvimäisinä parvina korkealle ilmaan, ja löydettyään perunamaan ne laskeutuvat sinne. Parvet ovat niin suuria, että ne voivat tuhota koko perunamaalta koko sadon parissa päivässä.
Laji ei pysty yleensä talvehtimaan Suomen leveysasteilla, mutta varmoja havaintoja talvehtimisestakin on tehty vuonna 2012. Koloradonkuoriaisia hävitetään pyretroideilla, sekä maassa olevia koteloita liekityksellä.
Robert Indiana
thumb|Robert Indiana työskentelee Mainessa Robert Indiana (omalta nimeltään Robert Clark, 13. syyskuuta 1928 New Castle, Indiana – 19. toukokuuta 2018 ) oli yhdysvaltalainen pop-taiteilija.
Indiana muutti New Yorkiin vuonna 1954 ja kiinnostui pop-taiteesta. Hän ryhtyi käyttämään kaupallisessa taiteessa huomiota herättäviä kuvia, joissa oli nähtävissä eksistentialistisia piirteitä. Ajan myötä hänen tekniikkansa kehittyi ja hänen töissään on usein yksinkertaisia, selkeitä ikonimaisia sanoista ja numeroista muodostuvia kuvia. Indiana tunnetaan myös Milwaukee Bucks -joukkueen kotikenttänä toimineen koripallokentän ainutlaatuisesta maalauksesta. Puolet kentästä on suuren M-kirjaimen peitossa. Taipei 101 -pilvenpiirtäjän aulassa oleva veistos 1–0 (vuodelta 2002) muodostuu monivärisistä numeroista, jotka kuvaavat maailmankaupan kulkua ja ihmiselämän kuvioita.
Indiana on työskennellyt myös lavastajana ja pukusuunnittelijana ja hän esiintyy Andy Warholin elokuvassa Eat, joka koostuu yhdestä 45 minuutin mittaisesta kohtauksesta, jossa Indiana syö sientä.
Bait (vuoden 2012 elokuva)
Bait on vuonna 2012 ilmestynyt australialais-singaporelainen trilleri/kauhuelokuva, jonka on ohjannut Kimble Rendall. Elokuva kertoo kahden valkohain hyökkäyksistä ihmisjoukon kimppuun tulvivassa supermarketissa.
Hudson Hawk – varkaista parhain
Hudson Hawk – varkaista parhain (Hudson Hawk) on yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 1991. Elokuvan käsikirjoitti Bruce Willis, ohjasi Michael Lehmann ja pääosissa näyttelevät Willis, Danny Aiello, Andie MacDowell ja James Coburn.
Hudson Hawkista on tehty videopelit Nintendo Entertainment Systemille sekä Commodore 64:lle.
Juoni
Mestarivaras Hudson Hawk (Willis) on vankilatuomionsa jälkeen päättänyt siirtyä kaidalle tielle, mutta rikollissisarukset Darwin ja Minerva Mayflower tarvitsevat varasta varastamaan Leonardo da Vincin veistoksen. He uhkaavat muuten tappaa tämän ystävän Tommyn.
Vastaanotto
Hudson Hawk sai Golden Raspberry -palkinnon vuoden huonoimpana elokuvana.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi aloittaa elokuvan esittelyn lauseella ”Täydellinen katastrofi!". Hän moittii etenkin Bruce Willisin tolkuttoman sekavaa käsikirjoitusta ja antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Eteläiset ja pohjoiset dynastiat
Eteläiset ja pohjoiset dynastiat (南北朝 [nán běi cháo]) on yhteisnimitys Kiinan eri osia välillä 386–589 hallinneille dynastioille.
Oikeastaan jo Han-dynastian päättymisestä alkanut hajanaisuus Kiinassa jatkui Jin-dynastian luoman hetkellisen yhtenäisyyden jälkeen. Pohjoisten ja eteläisten alueiden ei-kiinalaisen väestön kiinalaistuminen kiihtyi. Myös buddhalaisuus levisi ympäri maata.
Poliittisesta hajanaisuudesta huolimatta teknologista kehitystä tapahtui. Ruuti (jota käytettiin ilotulitteissa) ja kottikärryt ovat ilmeisesti peräisin 500-luvulta tai 600-luvulta. Lisäksi aikakaudella tapahtui merkittävää kehitystä lääketieteessä, astronomiassa ja karttojen tekemisessä.
Jämshögin piiri
Jämshögin piiri sijaitsee Olofströmin kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Olofströmin kunnan piirit
Sébastien Amiez
Sébastien Amiez (s. 6. toukokuuta 1972 Pralognan-la-Vanoise, Savoie, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja olympiamitalisti.
Vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä hän voitti hopeaa pujottelussa. Vuoden 1997 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Sestrieressä hän voitti myös hopeaa pujottelussa. Vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa Amiez sijoittui pujottelussa 21:nneksi.
Amiez lopetti urheilu-uransa kauden 2006–2007 jälkeen. Sen jälkeen hän on toiminut kommentaattorina.
Georgi Markov (toisinajattelija)
Georgi Ivanov Markov (, 1. maaliskuuta 1929 Sofia, Bulgaria – 11. syyskuuta 1978) oli bulgarialainen toimittaja, palkittu kirjailija ja toisinajattelija, joka kuoli sateenvarjosta annosteltuun myrkkyyn.
Markov oli alun perin kirjailija ja näytelmäkirjailija, mutta hän loikkasi vuonna 1969 Bulgariasta, jota johti itsevaltainen johtaja Todor Živkov. Lännessä Markov työskenteli BBC:n, Radio Free Europen ja Deutsche Wellen palveluksessa. Hän kritisoi radiopuheissaan Bulgarian kommunistista hallintoa ja sen itsevaltaista johtajaa.
Elämä Bulgariassa
Markov valmistui vuonna 1946 lukiosta ja alkoi opiskella yliopistossa kemiaa. Hän työskenteli kemistinä ja kemian opettajana. 19-vuotiaana hän sairasti tuberkuloosia ja joutui sairaalahoitoon. Hän luopui kemistin työstään ja ryhtyi kirjailijaksi. Hän julkaisi 1957 ensimmäisen kirjansa. Bulgarian kirjailijaliitto palkitsi hänet vuonna 1968.
Markov kirjoitti toisesta maailmansodasta ja kritisoi kansallissosialismin valtaa maassa. Todor Živkov yritti rohkaista nuoria kirjailijoita kirjoittamaan sodasta. Markovin näytelmiä ei julkaistu Bulgariassa ja kommunistiset sensorit hyökkäsivät niiden kimppuun.
Kirjailijana ja toisinajattelijana
Vuonna 1969 Georgi Markov matkusti Bolognaan, Italiaan, jossa hänen veljensä asui. Hänen aikomuksensa oli odottaa, kunnes hänen näytelmänsä julkaistaan kotimaassa. Hän pohti usein paluuta kotimaahan. Bulgaria ei uusinut 1971 Markovin matkustuslupaa, joten hän muutti Lontooseen. Siellä hän oppi englantia ja sai vuonna 1972 töitä BBC:n bulgariankieliseltä osastolta. Myöhemmin hän työskenteli Deutsche Wellellä ja Radio Free Europella. Markov sai tietää vuonna 1972, että Bulgarian kirjailijaliitto oli puhdistettu Markovin kaltaisista nuorista kirjailijoista, ja monet olivat joutuneet julkaisukieltoon. Hänet tuomittiin kotimaassaan poissaolevana kuudeksi vuodeksi vankilaan.
Markovin kirjat poistettiin kirjastoista ja kirjakaupoista, ja eikä häntä enää ennen vuotta 1989 mainittu Bulgarian viestimistä.
Markovin näytelmiä esitettiin 1974 Lontoossa ja Edinburghissa.
Markov avioitui vuonna 1975 Annabelle Dilkin kanssa. Pariskunta sai yhden tyttären Alexandra-Rainan(s. 1975). Vuosina 1975 ja 1978 Markov kirjoitti kirjaa “In Absentia Reports”, joka analysoi elämää kommunistisessa Bulgariassa. Hän luki kirjansa kappaleita viikoittain Radio Free Europessa. Hän hyökkäsi kirjassaan kommunistihallintoa ja sen itsevaltaista johtajaa Todor Živkovia vastaan.
Sateenvarjomurhaaja
Kun Markov 7. syyskuuta 1978 (Todor Živkovin syntymäpäivänä) käveli Waterloo Bridgeä linja-autopysäkille, häntä pisti joku reiteen sateenvarjolla, pyysi anteeksi ja lähti pois. Markov kertoi myöhemmin lääkäreille miehen puhuneen englantia ulkomaisella korostuksella.
Markovin jalkaa särki tapauksen jälkeen. Kun hän palasi työpaikalleen BBC:hen, hän huomasi punaisen näppylän kohdassa, johon sateenvarjon kärki oli osunut. Hän kertoi tapauksen työtovereilleen. Sinä iltana hän sai kovan kuumeen ja hänet vietiin sairaalaan, jossa hän kuoli kolme päivää myöhemmin. Tapausta kutsutaan sateenvarjomurhaksi.
Tutkimus
300px|thumb|right|Luonnos sateenvarjosta, joka oli Markovin murhan väline. thumb|100px|Kaaviokuva luodista
Sairaalassa Markov kertoi lääkäreille epäilevänsä, että hänet olisi myrkytetty. Scotland Yard määräsi ruumiinavauksen. Ruumiinavauksessa patologit löysivät pienen, pyöreän, metallisen, nuppineulanpään kokoisen kuulan Markovin reidestä.
Kuula oli 1,52 mm leveä, 90 % platinaa ja 10 % iridiumia. Siihen oli porattu kaksi 0,35 mm halkaisijaltaan olevaa reikää, jotka yhdessä muodostivat X:n muotoisen kammion kuulan sisälle. Kuulaa tutkittiin Porton Downin sotilaslaboratoriossa. Tutkijat saivat selville, että kuulassa oli todennäköisesti puhdistettua risiiniä. Reikiä käytettiin risiinin täyttämiseen. Kuula oli voideltu erikoisella eristeellä, joka suli 37 °C lämpötilassa (ihmisen ruumiinlämpötila) ja vapautti risiinin Markovin verenkiertoon aiheuttaen tämän kuoleman. Vaikka Markov olisi selviytynyt elossa, olisi ollut vaikeata löytää Markovin ruumista todisteita risiinimyrkytyksestä, sillä risiini ei näy verenkierrossa.
Kymmenen päivää Markovin murhan jälkeen eräs toinen bulgarialainen toisinajattelija, kirjailija Vladimir Kostov, sai samanlaisen piston Pariisin metro ssa. Lääkärit löysivät samanlaisen kuulan Kostovin reidestä. Kostov selvisi, sillä hänellä oli villahousut jalassa ja todennäköisesti kaikki myrkky ei levinnyt ruumiiseen. Kostov kertoi, että hän oli nähnyt miehen, joka kantoi pientä salkkua, ei sateenvarjoa. Joidenkin mukaan Markovia oli todella pistetty sateenvarjolla, mutta Markov ei sanonut esineen olleen sateenvarjo.
Tunnettut KGB-loikkarit Oleg Kalugin ja Oleg Gordievski kertoivat, että Bulgarian salainen poliisi oli suunnitellut murhan. Asiakirjat Markovin murhasta tuhottiin, kun kommunistinen hallinto menetti vallan maassa vuonna 1989, joten todisteita puuttuu paljon.
Bulgarialainen toimittaja Hristo Hristov väitti, että tekijä oli Tanskassa asuva italialainen Francesco Giullino. Giullino oli Bulgarian salaisen palvelun palkkaama agentti, joka kierteli matkailuautolla ympäri Eurooppaa ja esiintyi muun muassa antiikkikauppiaana. Giullino oli asunut Tanskassa, ja ollut 40 päivää Lontoossa ja oli asunut lähellä Markovin asuntoa. Giullino tiettävästi elää vielä ja matkustelee vapaasti ympäri Eurooppaa. Häntä vastaan ei ole nostettu syytettä. Bulgarian entistä johtajaa Todor Živkovia on myös haastateltu, mutta tämä kiisti asian. Bulgariassa ollaan haluttomia tutkimaan enää tapausta, eräänä syynä siihen on se, että Bulgarian lakien mukaan tapaus vanheni 30 vuodessa eli syyskuussa 2008.
Keskiniemen tunnusmajakka
Keskiniemen tunnusmajakka eli pooki, joskus myös Karvon pooki, on tunnusmajakka Keskiniemessä Hailuodon pohjoisrannalla. Se sijaitsee Keskiniemessä Karvon rannalla, noin kuusi kilometriä koilliseen Marjaniemen kylästä.
Pookin on suunnitellut Albin Stjerncreutz ja se valmistui vuonna 1858 varoittamaan merenkulkijoita Keskiniemestä pohjoiseen levittäytyvistä hiekkasärkistä. Se on Hailuodon vanhin säilynyt merimerkki ja kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennelma. Pooki on rakenteeltaan samankaltainen vuonna 1857 rakennetun Härkmeren pookin kanssa.
Tornin alaosa on kuutiomainen kuuden metrin korkeudelle saakka, ja siitä ylöspäin torni on tylppäkärkisen pyramidin muotoinen. Pookin sisällä on noin 70 senttimetrin vahvuinen tuuliankkuriksi tarkoitettu kivikerros. Tuuliankkuri on kuitenkin liian kevyt, joten torni on tuettu jokaisesta nurkastaan myös viistoparruin. Tornin rakentamiskustannukset olivat 439 hopearuplaa. Pookin ulkopinnat ovat valkoiseksi maalattua lautaa, ja sen huipulla on tunnuskuviona puinen kuusikulmainen nuppi. Alun perin tornin alaosa oli maalattu punaiseksi. Tornin korkeus maanpinnasta on 18,9 metriä ja merenpinnasta 20,4 metriä.
Nykyisin tunnusmajakan vieressä on metallitelineen varaan rakennettu sektoriloisto.
Keskiniemessä on ollut merimerkki jo vuonna 1785, sillä sellainen on merkitty Henrik Wacklinin julkaisemaan merikarttaan.
Lähteet
thumb|left|Keskiniemen loisto on rakennettu pookin rinnalle.
Leukippos (mytologia)
Leukippos oli kreikkalaisessa mytologiassa Periereen ja Gorgofonen poika ja Messenian kuningas. Vaimonsa Filodiken kanssa heillä oli tyttäret Foibe ja Hilaeira – joidenkin lähteiden mukaan myös Arsinoe.
Leukippos lupasi tyttärensä vaimoiksi Idakselle ja Lynkeukselle, mutta Kastor ja Polydeukes ryöstivät morsiamet. Tällöin sulhaset tarttuivat aseisiin hakeakseen neitonsa takaisin, ja seuranneessa taistelussa Lynkeus ja Kastor saavat surmansa. Lisäksi yleensä kerrotaan Zeuksen lyöneen Idaksen salamallaan. Polydeukes luopuu tämän jälkeen kuolemattomuudestaan voidakseen vaihtaa paikkaa vuorotellen veljensä kanssa.
Kodikologia
Kodikologia on tekstuaalitieteisiin kuuluva humanistinen tieteenala, joka tarkastelee käsikirjoituksia konkreettisina esineinä. Kodikologiseen tutkimukseen kuuluvat esimerkiksi käsikirjoituksen lehtien tai sivujen sekä rivien laskeminen, lehtien ja kirjoitusalueen mittaaminen, käsikirjoituksen alkuperäisen rakenteen selvittäminen ja sidoksen yksityiskohtiin perehtyminen. Kodikologia voi tarkastella myös arkistojen, arkistokokoelmien ja arkistoluetteloiden historiaa.
Kansantuomioistuin
Kansantuomioistuin on nimitys oikeusistuimelle, joka ei ensi sijassa perustu yleisiin oikeusperiaatteisiin ja jonka jäseninä ei ole oikeusoppineita eikä ammattituomareita, jolloin oikeusistuimelle tulee helposti poliittinen vire. Kansantuomioistuimia on yleensä vallankumouksen tai muun yhteiskunnallisen murroksen yhteydessä ja institutionalisoituneina erilaisissa diktatuureissa.
Kansantuomioistumia on nykyisin Kiinassa ja Vietnamissa.
Aiemmin kansantuomioistuimia on ollut muun muassa Libyassa ,Baijerissa, Natsi-Saksassa, Bulgariassa , Neuvostoliitossa ja Filippiineillä
1 500 metrin juoksu
1 500 metrin juoksu on yleisurheilun keskipitkä juoksumatka. 400 metrin juoksuradalla rata kierretään kolme ja ¾ kertaa.
Verrattain pitkäksi matkaksi 1 500 metriä on kuitenkin todella kovavauhtinen laji, jossa maailman huiput juoksevat ratakierroksen 55 sekunnin pintaan. Silti 1 500 metrin juoksussa myös onnistuneella taktiikalla on suuri merkitys.
1 500 metrin juoksu on pituudeltaan lähellä erityisesti brittien harrastamaa mailin juoksua (1 609 metriä).
EU (täsmennyssivu)
EU voi viitata:
1 500 metrin juoksu
1 500 metrin juoksu arvokilpailuissa
1 500 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa nykyaikaisen olympiahistorian alusta alkaen, vuodesta 1896. Naisten 1 500 metrin juoksu tuli mukaan olympiaohjelmaan vuonna 1972. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 1 500 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983.
EU (täsmennyssivu)
Eu voi viitata:
eu voi viitata:
1 500 metrin juoksu
Miehet
Lähteet:
Naiset
Lähteet:
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten alppiyhdistetty
Naisten alppiyhdistetty talviolympialaisissa 2014 käytiin 10. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Saksan Maria Höfl-Riesch ennen Itävallan Nicole Hospia ja Yhdysvaltojen Julia Mancusoa. Alppiyhdistetty oli olympialaisissa ensimmäinen naisten alppilaji.
Höfl-Riesch oli lajin hallitseva olympiavoittaja Vancouverista vuodelta 2010. Samoissa kisoissa hän oli voittanut myös pujottelusta kultaa. Syöksylaskun jälkeen kilpailua johti Yhdysvaltojen Mancuso ennen Sveitsin Lara Gutia ja Höefl-Rieschiä, mutta pujotteluosuudella saksalainen ohitti molemmat.
Kyseessä oli toinen kerta peräkkäin, kun sama nainen voittaa peräkkäisissä olympialaisissa alppiyhdistetyn: vuosina 2002 ja 2006 alppiyhdistetyn olympiakultaa juhli kroatti Janica Kostelić.