cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suomen piispainkronikka
Piispainkronikka ei ole luotettava keskiajan historian lähde,  vaikkakin sen tiedot levisivät seuraavien vuosisatojen historiankirjoitukseen. Lähdekriittistä tutkimusmenetelmää käyttänyt Porthan havaitsi kronikan virheitä ja laati niistä väitöskirjansa 1780-luvulla. Kronikan epäluotettavuus johtuu kirjoittajan halusta korostaa piispojen saavutuksia.
Kirchberg (Bern)
Kirchberg on kunta Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on noin 6 000 asukasta.
Sijainti
Kirchberg sijaitsee Emmejoen varrella, Emmentalissa, Burgdorfin luoteispuolella, parikymmentä kilometriä Bernistä koilliseen ja toistakymmentä kilometriä Solothurnista etelään.
Liikenne
Moottoritie A1 Bernistä Zürichiin kulkee Kirchbergin poikki.
Castagneto
Castagneto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Svartisen
thumb|250px|Svartiseniin kuuluva [[Engabreen heinäkuussa 2004.]] Svartisen on yhteisnimitys kahdelle jäätikölle, Nordlandin läänissä, Pohjois-Norjassa. Svartiseniin kuuluu kaksi toisistaan erillistä lakijäätikköä, joiden yhteispinta-ala on 369 km2. Yhteensä nämä muodostavat koko Manner-Norjan toiseksi laajimman jäätikköalueen. Erikseenkin 221 km2 laaja Vestre Svartisen -jäätikkö eli Svartisenin länsiosa on Norjan toiseksi suurin, kun taas 148 km2 laaja itäosa, Østre Svartisen on Norjan neljänneksi suurin. Vuoristoissa sijaitseville lakijäätiköille ominaiseen tapaan siitä valuu ympäristöön useita virtamaisia vuoristojäätiköitä, joista eräs tunnettu ja hyvin Holandsfjorden-vuonolle näkyvä on Engabreen.
Michael Phelps
Michael Fred Phelps II (s. 30. kesäkuuta 1985 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen uimari.
Phelps on olympiahistorian menestynein urheilija mitaleilla mitattuna. Phelps voitti urallaan 28 olympiamitalia, joista 23 kultaista. Hän rikkoi urallaan 39 maailmanennätystä, joista 29 henkilökohtaisilla matkoilla. Maailmanmestaruuksia Phelps voitti yhteensä 26 kappaletta.
Phelpsiä on valmentanut hänen uransa alusta asti Bob Bowman.
Uintiura
Phelps sijoittui vuonna 2000 Yhdysvaltain olympiakarsintojen 200 metrin perhosuinnissa kakkoseksi ja sai paikan Sydneyn olympiakisoihin. Hänestä tuli näin 15-vuotiaana Yhdysvaltain nuorin miespuolinen olympiauimari vuoden 1932 kisojen jälkeen. Phelps sijoittui Sydneyssä 200 metrin perhosuinnissa viidenneksi.
Huhtikuussa 2001 Phelps rikkoi Austinissa 200 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen ajalla 1.54,92. Hänestä tuli näin 15 vuoden ja yhdeksän kuukauden ikäisenä uinnin historian nuorin maailmanennätysmies. Myöhemmin samana vuonna Phelps voitti Fukuokassa maailmanmestaruuden uudella ME-ajalla. Vuosien 2002 ja 2003 aikana Phelps otti nimiinsä myös 200 metrin sekauinnin ja 400 metrin sekauinnin maailmanennätykset. Vuoden 2003 maailmanmestaruuskisoissa Phelps voitti kolme kultamitalia ME-ajoilla.
Phelps osallistui Ateenan olympiakisoissa 2004 viiteen henkilökohtaiseen kilpailuun ja kolmeen viestiin. Hän voitti kisoissa kuusi kultamitalia, joita neljä henkilökohtaista, sekä kaksi pronssimitalia. Kultamitalinsa Phelps sai 400 metrin sekauinnissa, 200 metrin sekauinnissa, 100 metrin perhosuinnissa, 200 metrin perhosuinnissa ja kahdessa viestissä.
Ateenan jälkeen Phelps voitti kaksi maailmanmestaruutta Montrealissa 2005 sekä seitsemän maailmanmestaruutta Melbournessa 2007, joista neljä maailmanennätysajalla.
thumb|left|150px|Phelps Pekingin olympialaisissa Pekingin olympialaisissa 2008 Phelpsin odotettiin lyövän maanmiehensä Mark Spitzin kultamitaliennätyksen vuodelta 1972. Hän onnistuikin tässä voittamalla kaikki kahdeksan kilpailuaan, tehden samalla seitsemän maailmanennätystä.
Pekingin jälkeen Phelps voitti lisää kultamitaleja maailmanmestaruuskisoissa vuosina 2009 ja 2011. Hän ei enää kuitenkaan ollut yhtä voittamaton kuin aiemmin, sillä hän oli alkanut löysentää harjoitteluaan. Lontoon olympialaisissa 2012 Phelps voitti 200 metrin sekauinnin ja 100 metrin perhosuinnin sekä saavutti kuusi muuta mitalia.
Yksityiselämä
Phelps on naimisissa, ja hänellä on kolme poikaa. Phelpsillä on kaksi vanhempaa sisarta, Whitney ja Hilary. Kummatkin ovat uimareita.
Phelps jäi uintiuransa aikana kahdesti kiinni rattijuopumuksesta.
Anestesia-aineet
thumb|[[Midatsolaami|Midatsolaamia ampulleissa intravenoosista annostelua varten. Midatsolaamia voidaan käyttää esilääkityksenä.]] thumb|[[Ketamiini|Ketamiiniampulleja. Ketamiinia käytetään varsinaisena nukutuslääkkeenä.]]
Suonensisäisesti annosteltavat anestesia-aineet
Suonensisäisesti annosteltavia anestesia-aineita (laskimoanesteetteja) käytetään tavallisesti (kevyeen) rauhoittamiseen toimenpiteiden yhteydessä, tehohoitosedaatioon, anestesiainduktioon, lyhyeen nukutukseen ja pitkittyneen epileptisen kohtauksen katkaisuun.
Eva Tammi-Salminen
Eva-Maija Tammi-Salminen (s. 12. elokuuta 1971 Tampere) on suomalainen juristi ja oikeustieteen tutkija, joka on toiminut oikeusneuvoksena eli korkeimman oikeuden jäsenenä elokuusta 2018 alkaen. Tammi-Salminen siirtyi virkaan Turun yliopistosta, jossa hän toimi siviilioikeuden professorina.
Ura
Oikeustieteen kandidaatiksi Tammi-Salminen valmistui vuonna 1994, ja vuonna 2001 hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistosta. Hän sai väitöskirjastaan Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen Vuoden väittelijä 2001 -palkinnon.
Tammi-Salmisen tutkimus on kohdistunut siviilioikeuden ytimen muodostaviin sivullissuojakysymyksiin. Hänen tutkimuksensa painopisteitä ovat olleet vakuutusoikeus, kiinteistöoikeus sekä varallisuusoikeuden eurooppalaistuminen. Tammi-Salminen toimi Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutissa tutkijana vuosina 1995–1998, ja vuosina 1999–2005 hän työskenteli Turun yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa assistenttina, yliassistenttina ja määräaikaisena professorina. Suomen Akatemiassa hän toimi akatemiatutkijana vuosina 2006–2007. Lapin yliopistossa hän toimi esineoikeuden professorina vuosina 2008–2016 ja Turun yliopistossa siviilioikeuden professorina vuosina 2016–2018.
Oikeusneuvoksena Tammi-Salminen aloitti elokuussa 2018, samaan aikaan rikosoikeuden professori Jussi Tapanin kanssa. Edellisen kerran professori nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi vuonna 1990, kun Juhani Wirilander aloitti oikeusneuvoksena.
Tammi-Salmisella on dosentuuri kolmessa yliopistossa: hän on siviilioikeuden dosentti Turun yliopistossa, esineoikeuden dosentti Helsingin yliopistossa ja varallisuusoikeuden dosentti Lapin yliopistossa. Hän on myös toiminut Lakimies-aikakauskirjan päätoimittajana vuosina 2014–2017.
Danièle Sallenave
pienoiskuva Danièle Sallenave (28. lokakuuta 1940, Angres, Maine-et-Loire, Ranska ) on ranskalainen kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta
Sallenave valmistui vuonna 1961 École normale superieure des jeunes filles de Sèvrestä sekä suoritti opetusharjoittelun klassisten kielten opettamiseksi. Valmistuttuaan hän sai viran Beauvais’n lyseosta. Hän liittyi koulu- ja yliopistotelevisiota hyödyntävään työryhmään, joka järjesti kirjallisia lähetyksiä radioon ja televisioon. Lähetysten kohteena olivat niin oppilaat kuin opettajatkin. thumb|upright=1.4|left|Sallenave, kolmas henkilö oikealta 27. toukokuuta 2011.
Sallenave opettikin kirjallisuutta ja elokuvan historiaa Paris-X Nanterren yliopistossa vuosina 1968–2001. Vuonna 1968 hän aloitti työnsä assistenttina ja sittemmin vuonna 1973 yliopistolehtorina. Tällöin hän ryhtyi valmistelemaan väitöskirjaansa tunnetun filosofin Roland Barthesin ohjauksessa ja suuntasi aktiviteettinsa runouteen, kirjallisuuteen ja elokuvaan.
Sallenave on ranskantanut italiankielistä kirjallisuutta, eritoten Pier Paolo Pasolinin La Divina Mimesis sekä saman tekijän näytelmän Orgie Ensemble Théâtral Mobile -teatterille. Lisäksi Danele Sallenave on toiminut kirjoittajana Le Monde päivälehdessä sekä aikakauslehdissä Le Messager Culturel ja Temps modernes.
Vuodesta 2009 lähtien Sallenave on toimittanut viikoittaista ohjelmaa France Culture -kanavalle. Hänet valittiin 7. huhtikuuta 2011 Ranskan Akatemian jäseneksi tuolille 30, jonka haltija Maurice Druon oli jättänyt tyhjäksi. Hänen vastaanottamisluentonsa piti Akatemian jäsen Dominique Fernandez 29. maaliskuuta 2012.
Opiskelijavaihto
Opiskelijavaihto on toimintaa, jossa opiskellaan osa kotimaisesta tutkinnosta ulkomailla. Vaihto voidaan suorittaa esimerkiksi vastavuoroisesti - niin, että kohteesta tulee vaihto-opiskelija lähtijän opiskelupaikkaan. Opiskelijavaihto on merkittävä osa korkeakoulujen arkea ja se voi myös sisältyä pakollisena osana tutkintoon.
Vaihtoon lähdetään tyypillisesti korkeakoulujen kahdenvälisten sopimusten tai ohjelmien, kuten Erasmuksen kautta. Opiskelupaikan voi järjestää myös itse tai eri vaihto-organisaatioiden avulla, mikäli oppilaitoksen kautta ei löydy tai saa sopivaa vaihtopaikkaa. Opiskelupaikkansa itse tai vaihto-organisaation avulla järjestävä opiskelija on ns. omatoimivaihtari.
Vanhin tieto suomalaisen ulkomailla harjoittamista opinnoista on vuodelta 1291, kun Petrus Dacus de Finlandia lähetettiin opiskelemaan logiikkaa Århusiin. Muita historiallisia esimerkkejä on esimerkiksi Mikael Agricolan humanististen aineiden ja teologian opinnot Wittenbergin yliopistossa vuonna 1536.
Giovanni Caproni
thumb|300px|Giovanni Caproni (kuvassa vasemmalla) Caproni Ca.32 -pommikoneessa vuonna [[1915.]] Giovanni Battista Caproni (3. heinäkuuta 1886 Massone – 27. lokakuuta 1957 Rooma) oli italialainen lentokonesuunnittelija, joka perusti Caproni-tehtaan.
Hän perusti vuonna 1908 lentokonetehtaan. Ensimmäisen oman koneen ensilento tapahtui 27. toukokuuta 1910, mutta kone tuhoutui ensimmäisessä laskussa. Tehdas siirtyi Vizzola Ticinoon ja vuonna 1911 sai nimen Societa de Agostini e Caproni. Vuonna 1913 valtio kansallisti yhtiön. Caprioni jäi johtamaan tuotantoa. Ensimmäiseen maailmansotaan yhtiö rakensi (tuon ajan näkemyksen mukaan) raskaita pommikoneita, joista ensimmäinen oli Caproni Ca.1.
Sodan jälkeen tehdas kaavaili mm. 100-paikkaista matkustajakonetta Caproni Ca.60 ja toisen maailmansodan edellä suihkukonetta Campini Caproni CC.2.
Vuonna 1940 Caprioni sai aatelisarvon, Conte di Taliedo. Toisen maailmansodan tuotteita olivat hävittäjät, mm. Caproni Ca.311. Hän toimi Saksan puolella Salòn tasavallassa ja oli sodan jälkeen vangittuna vuoden.
Vuosina 1946–1951 Caproni yritti palata lentokoneteollisuuteen, mutta epäonnistui.
International Federation of Match Poker
International Federation of Match Poker (IFMP) on voittoa tavoittelematon järjestö, jonka tarkoituksena on "toimia Match Pokerin maailmanlaajuisena hallintoelimenä". IFMP on perustettu oikeushenkilönä Sveitsin siviililain 60–79 §:n mukaisesti, ja sen pääkonttori sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä.
Historia
IFMP perustettiin Lausannessa 29. huhtikuuta 2009. IFMP on rakenteeltaan kansainvälinen urheiluliitto, ja urheilun välitystuomioistuin on tunnustanut sen.
Turnaukset
Osana ensimmäistä UK Mind Sports Festival -tapahtumaa IFMP järjesti marraskuussa 2011 ensimmäiset turnauksensa Lontoon County Hallissa: IFP Duplicate Poker Nations Cup (nykyisin Match Poker Nations Cup), IFMP:n jäsenliittojen välinen joukkuekilpailu, ja IFMP:n maailmanmestaruuskilpailu, jota kutsutaan myös nimellä "The Table" ja jossa yksittäiset pelaajat kilpailevat maailmanmestarin tittelistä. IFMP on ainoa järjestö, joka järjestää kansainvälisiä turnauksia, joissa käytetään Duplicate Pokeria, sen omaa versiota, joka tunnetaan nimellä Match Poker, ja IFMP järjesti vuoden 2011 IFMP Nations Cupin avajaiset Lontoon silmän kapseleissa.
Jäsenyys
IFMP:n jäsenistö koostuu kansallisista pokeriyhdistyksistä ja -liitoista eri puolilta maailmaa. IFMP:llä on tällä hetkellä 60 kansallista jäsenliittoa, mukaan lukien alkuperäiset seitsemän jäsenmaata.
Guardiagrele
Guardiagrele on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 8 966 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 9 367 asukasta.
thumb|right|Santa Maria Maggioren kirkko.
Ilmasto
Guardiagrelessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 13 °C ja keskimääräinen sademäärä 790 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 4 °C. Sateisin kuukausi on marraskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Heinäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 41 millimetriä.
Dubyago (kraatteri)
4.06667°N, 70°W Dubyago on törmäyskraatteri Kuussa. Sen halkaisija on 48,12 kilometriä. Kraatteri on nimetty venäläisten tähtitieteilijöiden Dmitri (1850–1918) ja Aleksandr Dubjagon (1903–1959) mukaan.
Sen lähialueella sijaitsee Dubyagota pienemmät Respighin kraatteri ja Liouvillen kraatteri.
Hulikakku
Hulikakku on perinteinen oululainen ruisreikäleipä, jota valmistettiin 1900-luvun alkupuolelta 1990-luvulle asti. Hulikakun nimi on johdettu ruotsinkielisestä ”hålkaka”-sanasta ("reikäkakku"). Hulikakku oli ensimmäinen koneellisesti valmistettu leipä. Pyöreä reikäleipä oli noin 1,5 cm paksu, ja se oli jaettavissa kuuteen osaan. Taikina oli tehty pääasiassa ruisjauhoista, mutta siihen oli lisätty noin 10 % vehnäjauhoja.
Tuotteen kehitti alun perin Osulan leipomo, joka perustettiin 1903. Leipomo yhdistyi Arinan leipomon kanssa 1985 Oulun Pakariksi, jossa yhä valmistettiin hulikakkuja. Hulikakkujen valmistus lopetettiin, kun Oulun Pakarin osti Vaasan Oy vuonna 1991.
Dubyago
Dubyago voi viitata seuraaviin:
Mustjärvi (Kirkkonummi)
Mustjärvi on kalliojärvi Kirkkonummen länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 5,7 hehtaaria. Etäisyys Helsingin keskustasta on 31 kilometriä länteen.
Maantiede
Mustjärven pituus on puoli kilometriä. Järvi on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkänomainen, levein kohta on järven eteläpuoliskolla, siitä pohjoiseen allas kapenee. Saaria ei ole. Järvestä lähtee laskuoja sekä pohjoiseen Storträsk – Bakträskiin että etelään Estbyåhon.
Meikon luonnonsuojelualue reunustaa Mustjärveä kaikissa ilmansuunnissa paitsi kaakossa. Noin 300–400 metriä Mustjärveltä itään sijaitsee Humaljärvi, lännessä levittäytyy Meikon alueen metsä, jonka alueella sijaitsee muun muassa Kakarlampi, Immerlampi ja Korsolampi. Mustjärven ja Humaljärven välissä sijaitsee Urbysberget, jonka korkeustaso on noin 70 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 40 metriä Mustjärven pintaa ylempänä. Mustjärven lounaisrannalla on jyrkänne.
Mustjärvi (81.061.1.013) kuuluu Estbyån valuma-alueeseen (81.061), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Mustjärvi on viidenneksi laajin Estbyån valuma-alueen kolmestatoista vakavedestä. Sitä edeltää Humaljärvi, Meiko, Djupström ja Vaipo. Sitä seuraa Vitträsk, Trehörningen, Bergträsk, Molnträsk, Korsolampi, Tollsträsket, Kotolampi ja Immerlampi.
Majakowskiring
thumb|250px|Itä-Saksan presidentin [[Wilhelm Pieckin entinen asuintalo osoitteessa Majakowskiring 29.]] Majakowskiring on Berliinin Pankowin piiriin kuuluvassa Niederschönhausenin kaupunginosassa sijaitseva renkaanmuotoinen katu, jonka varrella olevissa huviloissa Itä-Saksan puoluejohto asui 1950-luvulla.
Neuvostoliiton miehityshallinto oli takavarikoinut alueen huvilat pian toisen maailmansodan päättymisen jälkeen elokuussa 1945. Neuvostoliitosta palanneet saksalaiset kommunistijohtajat majoitettiin huviloihin. DDR:n perustamisen jälkeen vuonna 1949 kadun varren taloihin muutti myös muita maan poliittiseen johtoon kuuluneita. Samoihin aikoihin noin neljännesneliökilometrin käsittänyt alue myös suljettiin ulkopuolisilta. Puoluejohto eli suljetulla ja tarkoin vartioidulla alueella eristäytyneinä tavallisesta väestöstä. Lähellä sijainnut Schönhausenin linna toimi DDR:n presidentin virka-asuntona. Varsinkin Länsi-Saksassa Itä-Saksan johtoon viitattiin 1950-luvulla usein ”Pankowin hallituksena”, millä haluttiin korostaa kommunistijohtajien etääntymistä tavallisesta kansasta. Majakowskiringin varrella asuivat muun muassa Walter Ulbricht (talo nro 28) Wilhelm Pieck (29), Otto Grotewohl (46–48), Willi Stoph (64) ja Johannes R. Becher (34). Lähikaduilla asuivat myös mm. Erich Mielke, Heinz Hoffmann, Friedrich Ebert nuorempi, Wilhelm Zaisser, Markus Wolf ja Erich Honecker.
Vuoden 1953 Itä-Berliinin kansannousun ja vuoden 1956 Unkarin kansannousun jälkeen DDR:n johtajat eivät tunteneet oloaan enää turvalliseksi edes Majakowskiringin suljetulla alueella. Lisäksi kylmän sodan tilanteen kiristyessä alueen sijainti lähellä Länsi-Berliinin rajaa tuntui turvattomalta. Vuonna 1958 alettiin Berliinin ulkopuolelle Wandlitziin rakentaa Waldsiedlung-nimistä uutta suljettua puoluejohdon asuinaluetta, josta tehtiin vielä eristyneempi. Ylimmän puoluejohdon muutettua sinne 1960-luvun alussa Majakowskiringin suljetulle alueelle jäi asumaan muita ministereitä ja korkeita virkamiehiä. Myöhemmin osa huviloista muutettiin valtion vierastaloiksi ja ulkomaisten diplomaattien asunnoiksi. Kommunistisen järjestelmän kaaduttua syksyllä 1989 alue menetti suljetun luonteensa. Walter Ulbrichtin leski Lotte Ulbricht asui yhdessä huviloista aina vuonna 2002 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Majakowskiring sai nimensä vuonna 1950 neuvostoliittolaisen runoilijan Vladimir Majakovskin mukaan. Sitä ennen kadun pohjoinen puolisko oli nimeltään Kronprinzestrasse ja eteläinen puolisko Viktoriastrasse.
Koivusaaren koulu
Koivusaaren koulu on Järvenpään Jampassa toimiva noin 400 oppilaan suomenkielinen yläkoulu (luokka-asteet 7–9).
Koulun lähellä, aivan sen länsipuolella on Jampan urheilupuisto kuntoratoineen. Sen lounaispuolella toimii Saunakallion koulu.
Kolbäckin silta
Kolbäckin silta on siltayhteys itäisessä Uumajassa. Se koostuu kahdesta sillasta, 530-metrisestä Pylonbronista ja 170-metrisestä Lillåbronista, joilla on yhteensä pituutta 700 metrin verran. Kolbäckin sillan on suunnitellut Inger Berglund, ja sitä alettiin rakentaa vuonna 1998. Käyttöön se vihittiin 5. syyskuuta vuonna 2001. Sillan ylittää Eurooppatie E4.
Guilmi
Guilmi on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 412 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 432 asukasta.
Henry Hudson
thumb|Henry Hudsonin muotokuva vuonna 1885 julkaistusta Cyclopaedia of Universal Historysta. Hänestä ei kuitenkaan ole säilynyt elinaikana tehtyjä kuvia. Henry Hudson (n. 1550–1611) oli englantilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija, joka yritti etsiä sekä Koillis- että Luoteisväylää ja tutki Pohjois-Amerikassa myös nykyisen New Yorkin seutua.
Elämäkerta
Hudson syntyi todennäköisesti Lontoossa. Hänen nuoruudestaan ei ole säilynyt paljon tietoja. Hänen arvellaan viettäneen monta vuotta merellä, aluksi hyttipoikana ja lopulta kapteenina.
Meg Whitman
Hänet valittiin vuonna 2011 Hewlett-Packardin toimitusjohtajaksi, ja vuonna 2015 hän johti sen jakamista kahteen osaan. Hän siirtyi jaossa syntyneen Hewlett Packard Enterprisen johtoon, missä hän toimi vuoteen 2018 asti. Vuoden 2019 alussa hän jäi pois myös yrityksen hallituksesta.
Henry Hudson
Tutkimusmatkat Koillisväylällä
Vuonna 1607 Hudson ryhtyi englantilaisen Muscovy Companyn toimeksiannosta etsimään Koillisväylää eli meritietä Euroopasta Aasian pohjoisrannikkoa pitkin Tyynellemerelle. Siihen aikaan oletettiin, että koska aurinko ei pohjoisessa laske yli kolmeen kuukauteen lainkaan, meren on tuolloin oltava sulana niin, että laiva voi kulkea sitä kautta Maustesaarille. Englantilaiset kilpailivat hollantilaisten kanssa Koillisväylän löytämisestä.
Meg Whitman
Vuonna 2019 hän siirtyi mobiilivideoita tuottavan startupin johtoon. Hän on ennen eBayta toiminut johtajana myös Disneyssä ja Hasbrossa.
Henry Hudson
Tutkimusmatkat Koillisväylällä
Hudson lähti matkaan 1. toukokuuta 1607 kymmenen miehen ja yhden pojan kanssa 80-tonnisella Hopewell-laivalla. He saapuivat Grönlannin itärannikolle 13. kesäkuuta ja oleskelivat siellä yhdeksän päivää. Kesäkuun 27. päivänä he saapuivat Huippuvuorille lähelle lahtea, jolle Hudson myöhemmin antoi nimen Great Indraught (nykyinen Isfjorden). Laiva saavutti heinäkuussa Huippuvuorten pohjoisimmankin kohdan, mutta silloin ahtojäät pakottivat kääntymään takaisin. Hudson aikoi palata Englantiin Grönlannin pohjoispuolitse ja Davisinsalmen kautta, mutta jääesteiden vuoksi se oli mahdotonta. Hudson palasi Thamesin varrelle Tillberry Hopeen 15. syyskuuta samana vuonna.
Meg Whitman
Vuonna 2010 Whitman pyrki Kalifornian kuvernööriksi republikaanien ehdokkaana. Vuoden 2018 vaaleissa hän ilmaisi tukensa yllättäen demokraattien ehdokkaalle Antonio Villaraigosalle.
Henry Hudson
Tutkimusmatkat Koillisväylällä
Vuonna 1608 Hudson teki toisen yrityksen Koillisväylän löytämiseksi. Hän pääsi Novaja Zemljalle saakka, mutta joutui sitten kääntymään takaisin.
Ensimmäinen matka Pohjois-Amerikkaan
thumb|Hudsonin tutkimusmatkat Pohjois-Amerikassa. thumb|Henry Hudsonin Halve Maen -laivan jäljitelmä.
Vuonna 1609 Hollannin Itä-Intian kauppakomppania valitsi Hudsonin etsimään Luoteisväylää eli Pohjois-Amerikan pohjoispuolitse kulkevaa meritietä Kaukoitään. Jääesteiden vuoksi hän ei voinut suorittaa saamaansa tehtävää kuten eivät muutkaan, jotka olivat yrittäneet sitä ennen häntä.
Intiaanit surmasivat 6. syyskuuta yhden hänen miehistönsä jäsenistä, John Colmanin, ampumalla nuolen hänen niskaansa. Nykyisen New Yorkin paikalle Hudson saapui 11. syyskuuta 1609. Seuraavana päivänä Hudson ryhtyi purjehtimaan sittemmin hänen mukaansa nimensä saanutta Hudsonjokea pitkin ylävirtaan. Itse joen oli kuitenkin löytänyt Giovanni da Verrazzano jo 1500-luvulla. Hudson oli saanut Jamestownilta ja John Smithiltä vihjeen, että Pohjois-Amerikan poikki pääsisi jokia pitkin Tyynellemerelle. Todennäköisimmin kyseessä oli kuitenkin väärinkäsitys, johon olivat antaneet aiheen John Smithin intiaaneilta saamat tiedot Pohjois-Amerikan Suurista järvistä.
Matkan varrella Hudson kävi kauppaa useiden paikallisten heimojen kanssa saaden hankituksi etenkin turkiksia. Hänen matkansa jälkeen Alankomaat vaati aluetta itselleen voidakseen käydä laajempaa turkiskauppaa. Tämä johti vuonna 1625 Uuden Amsterdamin perustamiseen Manhattanin saarelle Uusien Alankomaiden pääkaupungiksi. Paluumatkallaan Amsterdamiin Hudson pysähtyi Englannin Dartmouthiin, jossa viranomaiset pidättivät hänet voidakseen lukea hänen lokikirjaansa. Hän onnistui kuitenkin toimittamaan lokikirjan Alankomaiden sikäläiselle suurlähettiläälle, joka lähetti sen raportilla varustettuna Amsterdamiin.
Toinen matka Pohjois-Amerikkaan
Vuonna 1610 Hudson lähti toisen kerran tutkimusretkelle Pohjois-Amerikkaan, tällä kertaa Englannin lipun alla Discovery-nimisellä laivalla. Varat matkaan saatiin Virginia Companyltä ja Englannin Itä-Intian kauppakomppanialta. Tällä kertaa Hudson purjehti pohjoisempaa reittiä kuin edellisellä matkallaan ja saapui Islantiin 11. toukokuuta ja Grönlannin eteläkärkeen 4. kesäkuuta.
thumb|center|785px|Hudsonin neljäs matka.
Matka oli jännittävä, koska odotettiin, että laiva vihdoin onnistuisi löytämään Luoteisväylän. Laiva saapui Labradorin pohjoiskärkeen, Hudsoninsalmelle 25. kesäkuuta. Matka jatkui salmen etelärantaa myötäillen ja 2. elokuuta saavuttiin Hudsoninlahdelle. Seuraavien kuukausien aikana Hudson kartoitti ja tutki lahden itärannikkoa. Marraskuussa laiva kuitenkin juuttui jäihin James Bayssä, ja miehistö nousi maihin talvehtimaan.
Kapina
thumb|[[John Collierin vuonna 1881 laatima maalaus Henry Hudsonista kumppaneineen hylättyinä tuuliajolla kapinan jälkeen.]] Kun jäät keväällä 1611 alkoivat lähteä, Hudson aikoi jatkaa matkaa, mutta miehistö halusi palata kotiin. Riita kärjistyi, ja kesäkuussa miehistö nousi kapinaan. Oman kertomuksensa mukaan kapinoitsijat jättivät Henry Hudsonin, hänen teini-ikäisen poikansa Johnin sekä kahdeksan sairasta, heikkoa tai Hudsonille uskollista miehistön jäsentä pieneen veneeseen, joka päästettiin tuuliajolle. Abacuk Pricketin päiväkirjan mukaan he saivat mukaansa ruutia ja ammuksia, ruokaa, vaatteita ja eräitä muita esineitä. Pricket kuitenkin tiesi, että Englannissa hän ja muut kapinoitsijat joutuisivat oikeuden eteen. Hudsonin vene seurasi Discoveryä jonkin aikaa ja siinä olleet yrittivät tavoittaa sen soutamalla, mutta Discovery osoittautui nopeammaksi. Hudsonia ei koskaan enää nähty, eikä hänen kohtalostaan ole tietoa. On kuitenkin epäilty, että miehistö olisi murhannut Hudsonin.
Kolmestatoista kapinaan nousseesta miehistön jäsenestä vain kahdeksan palasi Eurooppaan, ja vaikka heidät pidätettiin, ketään ei rangaistu kapinasta eikä sen mahdollisesti aiheuttamasta Hudsonin kuolemasta. Tämä johtui mahdollisesti siitä, että heidän tuomiaan tietoja Pohjois-Amerikasta pidettiin arvokkaina.
Jälkimaine
Henry Hudsonin mukaan ovat saaneet nimensä:
Hudson esiintyy myyttisenä hahmona Washington Irvingin tarinoissa Rip Van Winklestä.
Barbara Cassin
pienoiskuva|upright |Barbara Cassin Barbara Cassin (s. 24. lokakuuta 1947 Boulogne-Billancourt, Hauts-de-Seine, Ranska) on ranskalainen filosofi ja retoriikan tutkija. Hän on ollut Léon-Robin-keskuksen johtaja vuodesta 2006 lähtien.
Cassin valittiin Ranskan akatemian jäseneksi 3. maaliskuuta 2018, yhdeksäntenä naisena.
Aerfer
thumb|[[Aerfer Sagittario 2]] Aerfer oli italialainen metalliteollisuusyritys, joka syntyi vuonna 1955 IMAM ja Meridionali -yhtiöiden sulautumisena. Sen nimi kertoi tuotannon laadun: Costruzioni Aeronautiche e Ferroviarie - yhtiö suunnitteli ja rakensi lentokoneita ja junia. Yhtiö suunnitteli Italian ensimmäisen yliääninopeudella lentävän lentokoneen, Aerfer Sagittario 2:en.
Yhtiön lentokoneet
Lentokonetehtaana yritys kasvoi pienisarjaisesta kilpalentokoneesta koulukoneiden valmistajaksi toisen maailmansodan aikana, jolloin kysyntä luonnollisesti kasvaa niin suureksi, etteivät suuremmat yhtiöt pystyneet tekemään kaikkia lentokoneita. Hävityn sodan jälkeen pieni matkailukone oli luonnollinen valinta. Italian liittyessä Natoon institutionaalinen markkina, Italian ilmavoimat, syntyy uudestaan. Kansallisen prestiisikysymyksenä Italia rakensi ylisoonisen koneen ja yhtiö pyrki kehittämään tätä nopeuskonetta hävittäjäksi, epäonnistuen.
Aerfer osallistui Aermacchi AM.3:n suunnitteluun.
Vuodesta 1966 alkaen yhtiö valmisti osia McDonnell Douglas DC-9:n rungoista Napolissa. Tämä on liittynyt Alitalian koneostoihin.
Glacierin kansallispuisto
Glacierin kansallispuisto on Yhdysvaltojen Montanan osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 11. toukokuuta vuonna 1910. Sen 4098.8 km² laajuista alaa hallinnoi muiden Yhdysvaltain kansallispuistojen tapaan maan National Park Service. Yhdessä Kanadan Waterton Lakesin kansallispuiston kanssa Glacierin kansallispuisto muodostaa Waterton Glacierin kansainvälisen rauhanpuiston, joka on kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuodesta 1995 alkaen.
Suomen Sosialistinen Reformipuolue
Suomen Sosialistinen Reformipuolue oli vuosina 1906–1908 toiminut sosialistinen puolue, jota johti Matti Kurikka. Ryhmä osallistui eduskuntavaaleihin vuosina 1907 ja 1908, mutta se sai vain muutamia satoja ääniä.
Glacierin kansallispuisto
Mustajalat kutsuvat aluetta maailman selkärangaksi. Sen maisemaa ovat muokanneet jäätiköt, joiden välissä on vuonoja muistuttavia jäätikköjärviä.
Suomen Sosialistinen Reformipuolue
Puolueen ideologiassa teosofia yhdistyi sosialismiin Kurikan ajattelun tavoin. Teosoofinen sosialismi nähtiin osaksi sosialismin saintsimonilaista ihanteellista haaraa erotuksena marxilaisesta materialismista. Aatetta kutsuttiin Elämässä muun muassa ihannesosialismiksi ja tosi-sosialismiksi. Ideologia korosti osuustoiminnan merkitystä sosialismiin siirtymisen välineenä ja vastusti väkivaltaista vallankumouksellista luokkataistelua. Vaalijulistuksessa 1907 puolue määritteli sosialismin pyrkimykseksi "onneen ja rauhaan, rakkauden ja veljeyden avulla".
Puolueen äänenkannattaja oli Elämä-lehti, jonka vastaava toimittaja oli Kurikka. Puoluetoimisto ("pääkortteeri") sijaitsi Elämän tuvalla Helsingin Hesperiassa. Puolueen kannattajia kutsuttiin elämäläisiksi ja kurikkalaisiksi. Puolueen seuraajaksi perustettiin tammikuussa 1908 Elämäläisten Liitto (Elämä Liitto).
Välirikko sosiaalidemokraatteihin
Matti Kurikka palasi Suomeen Yhdysvalloista syksyllä 1905. Hän osallistui jälleen Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen toimintaan ja oli aktiivinen esimerkiksi suurlakkoa järjestettäessä. Joulukuusta alkaen Kurikka toimitti Elämä-lehteä, jossa hän toi ajatuksiaan julki. Lehden ensimmäisessä numerossa hän kertoi muun muassa vastustavansa marxismia ja pyrkivänsä "toteuttamaan sosialistista yhteiskunta-oppia teosofiian kirkkaassa valossa". Lehden ja Kurikan ympärille kerääntyi kannattajajoukko, jota kutsuttiin elämäläisiksi.
Kurikan mielipiteet eivät miellyttäneet sosialidemokraatteja ja osa puoluejärjestöistä vaati Kurikan erottamista "puoluetta hajottavan esiintymisensä ja puolueen johtoa vastaan harjoittamansa parjauksen takia."
Sanomalehti Työmiehen päätoimittaja Kaapro Jääskeläinen nimitti Elämä-lehdessä julkaistua SDP:n mustaamista "kurikkamaiseksi 'melusofiaksi'". Elokuussa 1906 Kurikka valittiin elämäläisten tuella Sörnäisten työväenyhdistyksen edustajana Oulun puoluekokoukseen. Kurikan edustusoikeus kuitenkin evättiin äänestyksellä kokouksen ensimmäisenä päivänä 20. elokuuta. Hän oli ehdotuksen tehneen järjestysvaliokunnan mukaan asettunut julkisesti "vastustamaan sosialidemokratian oppeja ja vahingoittamaan puoluetta". Asiasta käytiin kolmen tunnin keskustelu, jossa Kurikkaa puolusti kaksi puhujaa. Kun oli aika äänestää Kurikan erottamisesta, hän päätti dramaattisesti erota itse lausuen: "Estääkseni kokousta tekemästä rikosta, ilmoitan minä täten eroavani Suomen sosiaalidemokraattisesta puolueesta ja olen valmis tänään perustamaan uuden puolueen.".
Puolueen perustaminen
Syyskuun alussa julkaistussa ohjelmaluonnoksessa puolueen tarkoitukseksi määriteltiin kaikkien kansalaisten kokoaminen yhteen "taloudellisen luokkataistelun lopettamiseksi". Valtiollinen luokkataistelu katsottiin päättyneeksi eduskuntareformin myötä. Ohjelman seitsemän "pääkohtaa" olivat
1) Suomen kansan valtiollisen ja kansallisen eheyden säilyttäminen (sopusoinnussa Venäjän kanssa),
2) eduskunnan tunnustaminen ylimmäksi lainsäädäntöelimeksi,
3) oikeudenmukainen verotus, työvoiman suojelu, osuustoiminnan edistäminen ja yhteiskunnalliseen omistukseen siirtyminen,
4) kieltolain käyttöönotto,
5) naisten oikeuksien laajentaminen,
6) viranomaisten vastuu lasten koulutuksesta ja toimeentulosta sekä
7) tieteen ja taiteen vapauttaminen kirkollisesta vaikutuksesta.
Sääntöjen mukaan puolueen ylin päättävä elin oli puoluepäivät ja toimeenpaneva elin 13-jäseninen päävartio, jota johti esimies. Järjestö jaettiin vaalipiireittäin muodostettaviin kansalaisryhmiin. Jäsenet jaettiin ulko- ja sisäjäseniin. Ulkojäsenten piti hyväksyä ohjelma ja äänestää vaaleissa puolueen listaa. Sisäjäsenten tuli lisäksi maksaa puolueveroa, noudattaa raittiutta ja alistua keskinäisen sovinto-oikeuden päätöksiin. Luottamustoimiin voitiin valita vain sisäjäseniä.
Järjestötoiminnan alku
Ohjelma ja säännöt hyväksyttiin 9. syyskuuta pidetyssä kokouksessa. Samalla puoluevartion esimieheksi valittiin Kurikka, varaesimieheksi Aaltonen ja muiksi jäseniksi Kari, Korpi, Sampo, Heino ja Santeri Lehtonen. Paikalla oli 65 sisäjäsentä. Seuraavana päivänä kokoontunut vartio valitsi puoluesihteeriksi Heinon ja rahastonhoitajaksi Lehtosen. Vartio laati suunnitelman puolueorganisaation laajentamisesta maanlaajuiseksi. Kotkan paikalliskomitea muodostettiin 16. syyskuuta. Syyskuussa aloitettiin toiminta ainakin Viipurissa ja puolue alkoi järjestää kursseja. Jäseniltä alettiin kerätä puolueveroa.
Puolueen ensimmäinen edustajakokous pidettiin Elämän Tuvalla 30.9.–4.10.1906. Osanottajia oli eri puolilta maata, mutta yhteensä alle 30. Kokous hyväksyi ponnen, jossa puolueen päätehtäväksi määriteltiin "maata viljelevän väestön etujen valvominen ja turvaaminen kapitalistista huijausta vastaan". Kokous päätti myös muun muassa eduskuntavaaleihin osallistumisesta ja maanviljelysosuuskunnan perustamisesta. Ohjelma ja säännöt hyväksyttiin jälleen. Päävartion esimieheksi valittiin Kurikka, varaesimieheksi Aaltonen ja muiksi jäseniksi Adolf Kankkunen, Korpi, Heino, Liimatainen, Suomi, O. Tärrönen, E. Särkinen, Kari, V. Saarikoski ja Virtanen.
Puolueen Lahden osasto perustettiin lokakuussa ja Oulun marraskuussa. Puolueen luennoitsijat pitivät esitelmiä ympäri maata. Tilaisuuksiin osallistui usein myös SDP:n kannattajia, jotka vastustivat reformisosialisteja äänekkäästi. Kurikka kirjoitti puolueelle tunnuslaulun Reformi-sosialistien marssi, jota esitettiin Työväen marssin säveleen.
Vulci
pienoiskuva|Vulcin raunioita Vulci (etruskiksi Velch tai Velx) oli etruskien kaupunkivaltio, joka sijaitsi Tarquiniasta pohjoiseen. Vulci oli tärkeimpiä Etelä-Etrurian kaupungeista. Siitä tuli merkittävä Villanova-kaudella, ja kaupunki oli kuuluisa pronssiesineistään. Vulci kuului 12 etruskikaupungin liittoon, ja sillä oli läheiset suhteet Kreikkaan, josta tuotiin paljon keramiikkaa. Myös korinttilaisia savenvalajia muutti kaupunkiin.
Suomen Sosialistinen Reformipuolue
Eduskuntavaalit 1907
Toinen puoluekokous pidettiin 10. helmikuuta 1907. Paikalla oli helsinkiläisten lisäksi edustajia Kotkasta, Lahdesta, Viipurista ja Saarijärveltä. Kokouksessa hyväksyttiin 25-kohtainen lainsäädäntö-ohjelma eduskuntatyötä varten.
Vulci
Vulcin kaupungista on löydetty huomattavat hautamaalaukset. Vuodelta 350 eaa peräisin olevassa Tomba Francoisin seinämaalauksissa on kuvattu hurjia taisteluita, jotka tuovat esiin etruskien huolen Rooman vallan kasvamisesta. Niissä esitetään troijalaisten sotavankien uhraaminen kostona Akhilleuksen kuolemasta sekä tapahtumia, jotka ilmeisesti liittyvät etruskisukujen omaan historiaan. Maalauksissa troijalaiset edustavat roomalaisia ja kreikkalaiset etruskeja. Seinämaalaukset ovat nykyisin Villa Albanissa Roomassa.
Suomen Sosialistinen Reformipuolue
Eduskuntavaalit 1907
Maaliskuun 1907 eduskuntavaaleihin valmistauduttaessa reformipuolue ehdotti vaaliliittoja nuorsuomalaisille, radikaaleille ja sosialidemokraateille. Ne eivät toteutuneet, joten puolue osallistui vaaleihin omin listoin Uudenmaan ja Viipurin läntisessä vaalipiirissä. Listojen tunnuslauseke oli "Tekijälle työn hedelmät". Ehdokkaina olivat Matti Kurikka, Hanna Heinrichs, Pekka Ervast, Adolf Kankkunen ja August Aaltonen, joista Kurikka molemmissa vaalipiireissä. Puolue sai yhteensä noin 400 ääntä. Ääniosuus molemmissa vaalipiireissä oli noin 0,2 prosenttia.
Puolueesta aateryhmäksi
Elämää julkaissut Elämä Osuuskunta joutui taloudellisiin vaikeuksiin kesällä 1907, ja lehti lopetti ilmestymisensä. Kurikka otti itse vastuun kustantamisesta, kun Elämä aloitti uudelleen lokakuussa ja muoto vaihtui sanomalehdestä aikakauslehdeksi. Puolueen Helsingin osasto (Sosialistinen yhdistys) julkaisi joululehden Vapaus.
Joulukuussa 1907 kokoontunut puolueen päävartio päätti lähestyä SDP:tä liittoutumisen merkeissä, mutta järjestöllistä yhdistymistä ei pidetty tarpeellisena. 5. tammikuuta 1908 pidetty kolmas puoluekokous päätti Kurikan ehdotuksesta lopettaa toiminnan "valtiollisena puolue-ryhmänä". Jatkossa aiottiin toimia aatteellisena ryhmänä puoluerajoista välittämättä. Tätä tarkoitusta varten perustettiin Elämäläisten liitto, jota valmistavaan komiteaan valittiin Kurikka, O. Heino, Aaltonen, J. Hammar, T. Kuusinen, T. Koivisto, Heino, Haapaniemi ja Saarikoski.
Elämäläisten ja radikaalien valitsijayhdistyksen tunnuslause oli "Kaikille työtä ja työntekijöille työn hedelmät". Ehdokkaina olivat Kurikka ja Aaltonen sekä radikaalien Johannes Gummerus. Lista sai korkeintaan satoja ääniä.
Vaaleja edeltänyt, 27. kesäkuuta ilmestynyt, numero jäi Elämän viimeiseksi. Elämä Liitto jatkoi toimintaansa ainakin vuoden loppuun. Kurikka palasi Yhdysvaltoihin 1908. Sittemmin liiton entiset jäsenet olivat muodostamassa Kalewaliittoa.
Miika Saloranta
Miika (alias Comeetta, oikealta nimeltään Miika Saloranta, s. 31. tammikuuta 1991) on suomalainen hip hop -artisti.
Miika on julkaissut nykyisellä artistinimellään debyyttisinglen V*tun Friendzone ja lisäksi artistinimellä Comeetta yhtyeessä TCT. Kultarajan ylittäneen albumin IOJK. Hän on julkaissut myös omakustannemusiikkia Comeetta -nimellä vuosien 2001–2011 välisenä aikana ja julkaissut muun muassa omakustannealbumin Athos Ingemar.
TCT
Miika kiinnostui hip hop -musiikista 2000-luvun alussa seurattuaan MTV:tä. Miika on maininnut musiikillisiksi vaikutteikseen olevan muun muassa 2pac, Eminem ja Ludacris. Hän alkoi tekemään kappaleitaan vuonna 2001 ja myöhemmin hän julkaisi niitä musiikkipalvelussa mikseri.net. Vuonna 2011 hän julkaisi artistinimellä Comeetta omakustannealbumin Athos Ingemar.
Vuonna 2012 hän perusti yhdessä Tuomas ja Matias Lehtisen kanssa bändin nimeltä TCT. Yhtye solmi levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa vuonna 2013. Bändin tunnetuin kappale "Rannalle" on ylittänyt jo platinarajan.
Sooloura
Vuonna 2016 Miika Saloranta solmi sooloartistina levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa. Soolodebyytti V*tun Friendzone -single julkaistiin keväällä 2018. Samana vuonna julkaistiin myös kappale Hengiltä ja vuoden 2019 keväällä vielä yksi single: Känäs Universal Musicin kautta. Kesäkuussa 2019 Miika ilmoitti purkaneensa sopimuksen Universal Musicin kanssa ja siirtyneensä independent-artistiksi, jonka jälkeen Miika on julkaissut itsenäisesti mm. kappaleet Hjallis, Kuka siin netis on ja Game Over. Vuonna 2020 julkaistiin myös yhdessä Johanna Von Herzenin kanssa yhteiskappale Apua!.
Muu toiminta
Miikalla on ollut vuoden 2018 keväästä alkaen oma YouTube-kanava "MiikaTV" jossa hän on pitänyt dokumenttisarjamaista vlogia nimeltä: "The Miika Show".
Kirjallisuusvuosi 1860
Kirjallisuusvuosi 1860 käsittelee vuoden 1860 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Trevor Berbick
Trevor Berbick (1. elokuuta 1955 – 28. lokakuuta 2006) oli jamaikalainen raskaansarjan nyrkkeilijä ja helluntaiseurakunnan saarnaaja.
Berbickin ura alkoi vuonna 1976 ja päättyi vuonna 2000. Vuonna 1982 Berbick voitti yllättäen John Taten, ja pääsi muun muassa otteluun Larry Holmesia vastaan. Berbick hävisi 15-eräisen kamppailun tuomariäänin. Vuonna 1986 hän voitti WBC-liiton mestaruuden Pinklon Thomasilta, mutta menetti sen vuotta myöhemmin Mike Tysonille tuomari Mills Lanen lopetettua kamppailun, kun Berbick oli käynyt toisen erän aikana kahdesti kanveesissa. Berbick tunnetaan erityisesti siitä, että hän otteli viimeisenä legendaarista Muhammad Alia vastaan, jonka hän voittikin 11. joulukuuta 1981 kymmenenteen erään venyneessä kamppailussa.
Hän toimi helluntaiseurakunnan saarnaajana.
28. lokakuuta 2006 Berbick löydettiin murhattuna kirkon portailta Norwichissä. Kuollessaan hän oli 51-vuotias. Hänet oli surmattu teräsputkella.
Viisiottelu
Viisiottelu eli pentathlon tarkoittaa seuraavia asioita:
Kanavaranta (ravintola)
pienoiskuva|Ravintola Kanavaranta toimi vuosina 1994–2001 myöhemmin ravintola Nokan nimellä tunnetussa, 1980-luvun lopulla kunnostetussa punatiilisessä ravintolakiinteistössä (kuvan keskiosassa, valokuva vuodelta 2012) [[Katajanokan kanavan äärellä.]] Ravintola Kanavaranta oli Helsingin Katajanokalla toiminut, keskieurooppalaisesta keittiöstä vaikutteita saanut bistro-ravintola, jolle Suomen Gastronomien Seura myönsi Vuoden ravintola -tunnustuksen vuonna 1998. Sen keittiöstä vastasivat tuolloin keittiömestarit Eero Mäkelä ja Gero Hottinger, ja hallinnosta ekonomi Maria Planting.
Eero Mäkelän siirryttyä eläkkeelle helsinkiläisravintolat Kanavaranta ja Solna yhdistettiin vuoden 2000 lopulla liiketoiminnallisesti uuteen, vuoden 2001 alussa käynnistyneeseen yhtiöön. Sen omistajiksi tulivat Gero Hottinger, Esa Karppinen ja Maria Planting. Sittemmin Mäkelän siirryttyä pois Kanavarannasta 2000, ravintolan omistus järjestettiin uudelleen ja Hottinger vastasi ravintola Kanavarannan keittiöstä jonkin aikaa, kunnes luopui siitä.
Vuoden 2001 lopulla uutisoitiin ravintola Kanavarannan siirtymisestä Royal Rest -yhtiölle (Royal Ravintolat), ravintolan ilmeen muutoksesta ja keittiön toiminnan siirtymisestä keittiömestari Markus Maulavirran vastuulle vuoden 2002 alussa. Royal Rest -ravintolayhtiöllä oli hallinnassaan myös viereinen ravintola Sipuli ja läheinen Katajanokan Kasino. Ravintola sai kevyen ilmeen- ja konseptinvaihdoksen ohella uuden nimen: Kanavarannasta tuli ravintola Nokka.
Keittiömestarit Mäkelä ja Hottinger käynnistivät vuonna 1995 keittiötaitoa opettavan, ravintolan yhteydessä toimineen Helsingin kulinaarisen instituutin. Hottinger jatkoi kulinaarisesta instituutista vastanneena yrittäjänä ja kouluttajana vuoteen 2010 saakka. Tuolloin hän siirsi vastuun sukupolvenvaihdoksella eteenpäin.
Juan Lescano
Juan Lescano (s. 29. lokakuuta 1992) on argentiinalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Hakaa.
Lama dei Peligni
Lama dei Peligni on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 200 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 364 asukasta.
Canadair CL-44
Canadair CL-44 oli kanadalainen potkuriturbiinilentokone, joka perustui Bristol Britanniaan. Sitä kehitti ja valmisti Canadair 1950 ja 1960-lukujen vaihteessa. Vaikka lentokone oli innovatiivinen sitä valmistettiin vain 39 kappaletta Kanadan ilmavoimien käyttöön nimen CC-106 alla. Lentokone nimettiin Kanadan Yukonin mukaan.
Anja Kampe
Anja Kampe (s. 1968 Itä-Saksa) on saksalais-italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän osallistui Cardiffin Singer of the World -kilpailuun vuonna 1995 ja sai laajaa suosiota Sieglinden roolin tulkinnallaan Richard Wagnerin Valkyyria-oopperan esityksessä Washingtonin kansallisoopperassa vuonna 2003.
Kampe tutustui lapsena äitinsä myötä paikallisiin kansanlauluihin. 9-vuotiaana hän ei päässyt kitaraoppilaaksi, koska luokka oli jo täynnä, mutta valitsi sen sijaan laulun opiskelun. Teini-ikäisenä hän kiersi Itä-Euroopassa musiikkikoulun orkesterin kanssa ja opiskeli laulamista Dresdenissä. Mennessään naimisiin italialaisen miehen kanssa Kampe muutti Italiaan vuonna 1989. Hän italialaistui niin perusteellisesti, että kertomansa mukaan puhuu nykyään helpommin italiaa kuin saksaa. Kampe teki debyyttinsä Torinossa vuonna 1991 Hannun ja Kertun italiankielisessä tuotannossa. Hänen uramahdollisuuksiaan heikensi se, että häntä pidettiin liian saksalaisena italialaisiin rooleihin ja liian italialaisena saksalaisiin rooleihin. 1990-luvun aikana Kampe hankkikin elantoa työskentelemällä lapsenvahtina ja kielenkääntäjänä.
Kirjallisuusvuosi 1848
Kirjallisuusvuosi 1848 käsittelee vuoden 1848 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Anja Kampe
Vuonna 2000 Kampen lauluvalmentaja kannusti tätä ryhtymään Wagnerin tulkitsijaksi, jolloin Kampen ura kääntyi noususuuntaan. Hän esitti Freian roolissa Reininkullan esityksessä Bayreuthissa vuonna 2002 ja teki seuraavana vuonna menestyksekkään esiintymisensä Sieglinden roolissa Plácido Domingon vastaesiintyjänä. Wagnerin teosten ohella Kampen ohjelmistoon on kuulunut Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Gioacchino Rossinin Giacomo Puccinin ja Dmitri Šostakovitšin rooleja. Hän on myös tulkinnut Georges Bizet'n ja Hugo Wolfin lauluja.
Menat Undae
-24.8°N, 339.4°W Menat Undae on dyyni Venuksessa. Dyynimuodostelma on halkaisijaltaan 100 kilometriä. Sen pinta-ala on noin 1 300 km2 ja yksittäiset dyynit ovat pituudeltaan 0,5–5 km. Vaikka muodostelma on kirkas, sen tarkkaa muotoa on vaikea havainnoida. Se on nimetty arabialaisen aavikon jumalattaren Menatin mukaan.
Menat Undae tunnetaan myös Algaonicen dyyninä, koska se sijaitsee saman nimisen törmäyskraatterin purkauskanavan juurella.
Glory Glory Man United
Glory Glory Man United on jalkapallojoukkue Manchester Unitedin kannustuslaulu, jonka sävelmä on The Battle Hymn of the Republicista.
Ensimmäistä kertaa ManUn kannattajat lauloivat laulua 1960-luvulla ja se onkin nykyään suosittu fanien kesken. Myös Tottenhamilla ja Leeds Unitedilla on oma versionsa laulusta.
Clusium
pienoiskuva|Etruskien kaupungit. Etruskien ydinalue merkitty karttaan tummemmalla. Clusium, etruskin kielellä Clevsin, nykyinen Chiusi, oli etruskien kaupunki ja Etrurian pohjoisosien tärkeimpiä kaupunkeja. Se oli rakennettu Chiana-joen laaksosta kohoavalle kukkulalle Trasimenusjärven länsipuolelle. Clusiumissa oli asutusta jo pronssikaudella, mutta kaupunki alkoi todella kukoistaa vasta Villanova-kaudella 800-luvulla eaa. Polttohautaus oli Clusiumissa yleistä, ja se on kuuluisa ihmisenmuotoisista kanooppiuurnistaan. Clusium kuului etruskien 12 kaupungin liittoon.
Tarujen mukaan Rooman valloittanut kuningas Lars Porsenna oli alun perin Clusiumista. Roomalaiset kukistivat Clusiumin lopullisesti vuonna 295 eaa. Vuonna 87 eaa. kaupungista tuli roomalainen municipium.
Ali-Keravan koulu
Ali-Keravan koulu on Keravan Alikeravan kaupunginosassa toimiva, vuonna 1889 perustettu suomenkielinen peruskoulun alkuopetusta antava kyläkoulu (luokka-asteet 1–2). Se on toiminut alkuopetuskouluna jo yli 30 vuotta. Se on Keravan vanhin yhä toiminnassa oleva koulu.
Malik Mu’adh
Malik Mu’adh (kirjoitetaan myös Malek Maath; s. 10. elokuuta 1981 ) on saudiarabialainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saudi-Arabian pääsarjassa al-Ahlissa. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Mu’adh oli uransa alussa hyökkäävä keskikenttäpelaaja, mutta siirryttyään al-Ahliin hän pelasi hyökkääjänä. Mu’adh on pelannut Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkueessa viisi ottelua (tilanne toukokuu 2006). Hänet kuului maajoukkueeseen Saksan MM-kilpailuissa 2006 ja pääsi jokaisessa Saudi-Arabian kolmessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Robert Emil Hisinger
Robert Emil Hisinger (4. maaliskuuta 1838 Helsinki – 17. joulukuuta 1889 Viipuri) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Hisingerin vanhemmat olivat senaattori, valtioneuvos Robert Axel Hisinger ja Emilie Henriette Rotkirch ja puoliso vuodesta 1876 Alexandra Adelaide (Adda) Thesleff (k. 1922), kenraali Alexander Amatus Thesleffin tytär. Ylioppilaaksi Hisinger tuli 1855 ja suoritti tuomarintutkinnon 1859, varatuomarin arvon hän sai 1862. Hisinger oli Viipurin hovioikeuden palveluksessa ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1860 ja kanslistina vuodesta 1864, yleten siellä asessoriksi 1870 ja hovioikeudenneuvokseksi 1889.
Hisinger oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1882 ja 1888.
Hisingerin veli Fredrik Wilhelm Hisinger (1836–1887) oli sotilas ja valtiopäivämies.