cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Justinos Marttyyri
Apologia
The Dialogue is a later work than the First Apology; the date of composition of the latter, from the fact that it was addressed to Antoninus Pius, Marcus Aurelius, and Lucius Verus, must fall between 147 and 161. The reference to Felix as governor of Egypt, since this can only be the Lucius Munatius Felix whom the Oxyrhynchus papyri name as prefect September 13, 151, fixes the date still more exactly. The Chronicon of Eusebius gives 152-153 as the date of the attacks of Crescens. What is designated as the Second Apology was written as a supplement to the first, on account of certain proceedings which had in the mean time taken place in Rome before Lollius Urbicus as prefect of the city, which must have been between 150 and 157.
Dialogi ja Ylösnousemus
In the Dialogue, after an introductory section (i.-ix.), Justin undertakes to show that Christianity is the new law for all men (x.-xxx.), and to prove from Scripture that Jesus is the Christ (xxxi.-cviii.). The concluding section (cix.-cxlii.) demonstrates that the Christians are the true people of God. The fragments of the work "On the Resurrection" begin with the assertion that the truth, and God the author of truth, need no witness, but that as a concession to the weakness of men it is necessary to give arguments to convince those who gainsay it. It is then shown, after a denial of unfounded deductions, that the resurrection of the body is neither impossible nor unworthy of God, and that the evidence of prophecy is not lacking for it. Another fragment takes up the positive proof of the resurrection, adducing that of Christ and of those whom he recalled to life. In another the resurrection is shown to be that of what has gone down, i.e., the body; the knowledge concerning it is the new doctrine in contrast with that of the old philosophers; the doctrine follows from the command to keep the body in moral purity.
The Catholic Encyclopedia itself teaches that Justin may have been less than truthful as it states this about Justin, “In both "Apologies" and in his "Dialogue" he gives many personal details, e.g. about his studies in philosophy and his conversion; they are not, however, an autobiography, but are partly idealized, and it is necessary to distinguish in them between poetry and truth…He received a good education in philosophy, an account of which he gives us at the beginning of his "Dialogue with the Jew Tryphon"…This account cannot be taken too literally; the facts seem to be arranged with a view…This interview is evidently not described exactly as it took place, and yet the account cannot be wholly fictitious”.
Kääntymys ja opetukset
In the opening of the "Dialogue," Justin relates his vain search among the Stoics, Peripatetics, and Pythagoreans for a satisfying knowledge of God; his finding in the ideas of Plato wings for his soul, by the aid of which he hoped to attain the contemplation of the God-head; and his meeting on the sea-shore with an aged man who told him that by no human endeavor but only by divine revelation could this blessedness be attained, that the prophets had conveyed this revelation to man, and that their words had been fulfilled. Of the truth of this he assured himself by his own investigation; and the daily life of the Christians and the courage of the martyrs convinced him that the charges against them were unfounded. So he sought to spread the knowledge of Christianity as the true philosophy.
Justin had, like others, the idea that the Greek philosophers had derived, if not borrowed, the most essential elements of truth found in their teaching from the Old Testament. But at the same time he adopted the Stoic doctrine of the "seminal word," and so philosophy was to him an operation of the Word -- in fact, through his identification of the Word with Christ, it was brought into immediate connection with him. Thus he does not scruple to declare that Socrates and Heraclitus were Christians (Apol., i. 46, ii. 10). His aim, of course, is to emphasize the absolute significance of Christ, so that all that ever existed of virtue and truth may be referred to him. The old philosophers and law-givers had only a part of the Logos, while the whole appears in Christ. While the gentile peoples, seduced by demons, had deserted the true God for idols, the Jews and Samaritans possessed the revelation given through the prophets and awaited the Messiah. The law, however, while containing commandments intended to promote the true fear of God, had other prescriptions of a purely pedagogic nature, which necessarily ceased when Christ, their end, appeared; of such temporary and merely relative regulations were circumcision, animal sacrifices, the Sabbath, and the laws as to food. Through Christ the abiding law of God has been fully proclaimed. In his character as the teacher of the new doctrine and promulgator of the new law lies the essential nature of his redeeming work. The idea of an economy of grace, of a restoration of the union with God which had been destroyed by sin, is not foreign to him. It is noteworthy that in the "Dialogue" he no longer speaks of a "seed of the Word" in every man, and in his non-apologetic works the emphasis is laid upon the redeeming acts of the life of Christ rather than upon the demonstration of the reasonableness and moral value of Christianity, though the fragmentary character of the latter works makes it difficult to determine exactly to what extent this is true and how far the teaching of Irenaeus on redemption is derived from him.
Still, it is safe to say that Justin's theology is characterized throughout by an ethical strain. Faith does not justify but is a preliminary to justification, which is accomplished by repentance, change of heart, and a sinless life according to God's commandments. Baptism confers the remission only of previous sins; the Christian must there after show himself worthy of union with God by a life without sin. In the Eucharist he shows his devotion by offering bread and wine and by prayer, receiving in return the food consecrated by a formula of Christ's institution, which is the flesh and blood of the incarnate Jesus, and by which our flesh and blood are nourished through a kind of transformation (kata metabolen).
Logos-oppi
His use of the idea of the logos has always attracted attention. It is probably too much to assume a direct connection with Philo in this particular. The idea of the Logos was widely familiar to educated men, and the designation of the Son of God as the Logos was not new to Christian theology. The significance is clear, however, of the manner in which Justin identifies the historical Christ with the rational force operative in the universe, which leads up to the claim of all truth and virtue for the Christians and to the demonstration of the adoration of Christ, which aroused so much opposition, as the only reasonable attitude. It is mainly for this justification of the worship of Christ that Justin employs the Logos-idea, though where he explicitly deals with the divinity of the Redeemer and his relation to the Father, he makes use of the Old Testament, not of the Logos-idea, which thus can not be said to form an essential part of his Christology.
The importance which he attaches to the evidence of prophecy shows his estimate of the Old Testament Scriptures, which are to Christians absolutely the word of God, spoken by the Holy Ghost, and confirmed by the fulfilment of the prophecies. Not less divine, however, is the teaching of the apostles, which is read in the assembly every Lord's Day—though he can not use this in his "Dialogue" as he uses the Old Testament. The word of the apostles is the teaching of the Divine Logos, and reproduces the sayings of Christ authentically. As a rule he uses the synoptic Gospels – Matthew, Mark, and Luke – but has a few unmistakable references to John. He quotes the Book of Revelation as inspired because prophetic, naming its author. The opposition of Marcion prepares us for an attitude toward the Pauline epistles corresponding to that of the later Church. Distinct references are found to Romans, 1 Corinthians, Galatians, Ephesians, Colossians, and 2 Thessalonians, and possible ones to Philippians, Titus, and 1 Timothy. It seems likely that he also knew Hebrews and 1 John. The apologetic character of Justin's habit of thought appears again in the Acts of his martyrdom (ASB, Apr., ii. 108 sqq.; Ruinart, Acta martyrum, Regensburg, 1859, 105 sqq.), the genuineness of which is attested by internal evidence. --> Justinuksen teokset on julkaistu Patrologia Graecan osassa 6.
Aubigny-les-Pothées
thumb|upright|Aubigny-les-Pothéesin kirkko.
Aubigny-les-Pothées on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli vuoden 1999 väestönlaskennassa 319 asukasta. Aubigny-les-Pothéesin pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Willem Barents
Willem Barents (1550? – 20. kesäkuuta 1597, ) oli hollantilainen löytöretkeilijä ja kartografi. Hän teki Jäämerelle kolme matkaa etsiessään koillisväylää Itä-Aasiaan. Aiemmin hän oli matkaillut Espanjassa ja Välimerellä, josta hän oli julkaissut kartan.
thumb|left|250px|Barentsin seurue jääkarhun metsästyksessä. Kolmannella matkalla laiva juuttui jäihin ja Barents joutui jäämään talvehtimaan Novaja Zemljan rannikolle. Ravinnokseen ja lamppujen polttoaineeksi kaadettiin karhuja. Laiva ei irronnut jäistä alkuvuodesta 1597, joten miehistö lähti avoveneillä kohti Kuolan rannikkoa. Kaksitoista miehistön seitsemästätoista jäsenestä selviytyi, mutta Barents itse sairastui keripukkiin ja kuoli. Talvehtimispaikalle rakennettu talo löytyi vuonna 1871. Sieltä löytyi osa hänen päiväkirjastaan, joka nyt on Rijksmuseumissa Hollannissa.
Jyskyjärvi (järvi)
pienoiskuva|Jyskyjärvi Jyskyjärvi on pieni järvi Kemijoen vesistössä Karjalan tasavallan pohjoisosassa. Jyskyjärvi on noin 5 kilometriä pitkä ja sen pinta-ala on noin 10 km². Kemijoki virtaa Jyskyjärven läpi ja oikeastaan järvi onkin vain sen laajentuma. Jyskyjärveen laskee etelästä Tširkkakemijoki. Järven etelärannalla sijaitsee Vanhan Jyskyjärven kylä.
Degu
Degu eli torvimyyrä (Octodon degus) on pienen rotan kokoinen jyrsijä, jota pidetään myös lemmikkinä.
Koko ja ulkonäkö
Aikuisen yksilön paino on noin 170–300 grammaa ja sukupuolet ovat hyvin samankokoisia. Lajin pituus on 20–30 cm. Noin puolet yksilön pituudesta on häntää, jonka päässä on tuuhea tupsu. Häntä on alta harmaa ja päältä musta. Degulla on pyöreähköt, harmaat korvat, suuret tummat silmät ja hopeanharmaat varpaat. Silmien ympärillä on vaaleampaa karvaa, sekä vatsa on selkää vaaleampi. Yleisimmin degu on väriltään ruskea agouti, eli sen karva on kaksiväristä (juuresta mustaa, päältä ruskeaa). Lemmikkilinjaan on viime vuosina ilmestynyt myös muita värimuunnoksia, mm. harmaa grey agouti ja kuviollinen white marked. Degun poskihampaat muistuttavat muodoltaan kahdeksikkoa; siitä latinankielinen nimi 'Octodon'.
Elintavat ja elinympäristö
Degut ovat hyvin älykkäitä ja seurallisia. Niillä on hyvä muisti ja ne voivat oppia jopa käyttämään puutikkuja työkaluinaan saadakseen ruokaa. Häntäänsä degu käyttää tasapainotteluun ja kommunikointiin. Vaaran uhatessa degu kykenee pudottamaan hännästään nahan, ja turvaan päästyään se kaluaa itse poikki jäljelle jääneen rangan. Tämä on degulle hyvin kivuliasta, verta tulee paljon eikä tilalle kasva uutta häntää. Degu voi kuitenkin jatkaa elämäänsä katkenneella hännällä, joskin tasapainottelu voi tuottaa aluksi ongelmia.
Lemmikkinä
Degut ovat vielä varsin tuoreita lemmikkieläimiä, ensimmäiset lemmikkidegut olivat 1970-luvulla Eurooppaan diabetestutkimuksen koe-eläimiksi tuotujen yksilöiden jälkeläisiä. Lemmikkidegujen määrä on kuitenkin viime vuosina noussut. Ne ovat yleisesti ottaen vaativampia lemmikkejä kuin jyrsijät yleensä, tarkan ruokavalionsa ja suuren elintilan tarpeensa vuoksi.
Häkin koosta riippuen purujen vaihto ja tasojen pyyhkiminen tulisi tehdä noin viikon välein. Toisin kuin monet muut jyrsijät, degut eivät juuri haise. Degun häkin tulisi olla mahdollisimman korkea (vähintään 1 m), ja maapinta-alaa tulisi myös olla reilusti. Asumuksen tulee täyttää minimissään eläinsuojeluasetuksen mukaiset pitopaikan vaatimukset (pinta-ala 0,3 m², korkeus 0,4 m ja lisäpinta-ala ryhmässä pidettävää eläintä kohden 0,15 m²), mutta mitä suurempi asumus, sitä onnellisempi eläin. Myös degujen kaiveluvietti kannattaa huomioida, eli alustamateriaalia tulisi olla paksuhko kerros. Yleisin deguille käytetty pehmike on kutterinpuru. Degut tarvitsevat häkkiinsä paljon virikkeitä ja kiipeilymahdollisuuksia (esim. ruukkuja, tasoja, oksia, pahvia, wc-paperia), etteivät ne tylsisty tai stressaannu. Stressatessaan degu saattaa kolistella kaltereita tai nyppiä karvojaan. Kannattaa myös huomioida, että nuori degu on hyvin pieni, joten häkin pinnojen välinkin tulisi olla pieni (n. 1 cm) ettei eläin pääse karkaamaan asuntoon.
Monet degujen omistajat pitävät häkeissään myös juoksupyörää johon eläin saa purkaa energiaansa. Juoksupyörä ei saa missään nimessä olla liian pieni, vaan halkaisijan on oltava vähintään 28 cm. Paras ja turvallisin ratkaisu on umpinaismallinen juoksupyörä, jossa degu ei voi loukata itseään. Puiset pyörät ovat deguharrastajien suosiossa. Juoksupalloja deguille ei suositella.
Degu oppii pian tunnistamaan omistajansa ja muut tutut ihmiset, ja hyvinhoidettuja deguja onkin yleensä helppo käsitellä, vaikkakin vilkkaina eläiminä ne eivät sovellu pienten lasten käsiteltäviksi. Käsittelyä kannattaa tehdä mahdollisimman usein, jotta eläin ja omistaja itse tottuu siihen. Degut kiipeilevät mielellään omistajansa olkapäillä, ja haistelevat uteliaina myös tuntemattomiakin ihmisiä. Degut rakastavat juosta vapaana huoneessa, joten silloin tällöin ne kannattaa päästää jaloittelemaan suljettuun tilaan, valvotusti. Tällöin tulee varmistaa, ettei lattialla ole mitään deguille vaarallista (esim. sähköjohdot) ja etteivät ne pääse karkaamaan. Juoksutusta suositellaan aktiivisille deguille niin usein, kuin vain mahdollista. Jaloittelualueen voi myös rajata tarpeeksi korkealla aitauksella, jota pitkin degut eivät pääse kiipeämään.
Degut peseytyvät hiekassa, joten niille tulee tarjota mahdollisuus hiekkakylpyyn pari-kolme kertaa viikossa. Chinchillahiekka sopii tähän mainiosti. Jokapäiväistä kylpemistä kannattaa välttää, ettei degun iho kuivu. Degun kynnet yleensä kuluvat itsekseen ja pysyvät sopivan pituisina, joten niitä ei tarvitse leikata. Jos ne kuitenkin kasvavat liian pitkiksi, ne voidaan leikata pienillä saksilla. Kynnen sisällä on verisuoni, jota täytyy varoa. Kynsien kulumisen voi kuitenkin varmistaa pitämällä häkissä puisia tasoja ja vaikka saviruukkuja, joihin eläin itse kuluttaa kyntensä.
Ravinto
pienoiskuva|200px|Degu käyttää etukäpäliään syömiseen. Oikealla ruokavaliolla degusta saa pitkäikäisen lemmikin. Vankeudessa degun elinikä on 5–10 vuotta, vaikkakin nykyisin paremman hoitotietämyksen myötä keskimääräinen elinikä on kasvussa. Luonnossa elävien degujen ruokavalio on hyvin suppea, mutta lemmikkideguille pyritään antamaan monipuolisempaa ravintoa. Luonnonvaraiset degut syövät pääasiassa kasvien kuoria, mukuloita, heinää sekä sipulikasveja.
Lemmikkidegun ravinnon tärkeimmät kulmakivet ovat hyvälaatuinen heinä ja raikas vesi, joita tulee olla aina tarjolla. Degut myös järsivät lehtipuunoksia mielellään. Näiden lisäksi deguille voidaan antaa erilaisia pellettiseoksia. Yleinen käytäntö on antaa seosta, josta puolet on marsun pellettiä ja puolet chinchillan pellettiä. Eläinkaupoissa on usein myös deguille tarkoitettuja ruokaseoksia, mutta niiden kanssa kannattaa olla tarkkana; useat deguille tarkoitetut ruoat sisältävät mm. melassia ja hedelmiä, joita nimenomaan tulisi välttää. Degun ruoansulatus ei siedä mm. sokereita tai viljaa, joten väärä ruokavalio voi aiheuttaa lemmikille sairauksia ja jopa ennenaikaisen kuoleman.
Rajatun ruokavalionsa vuoksi eläinkaupoissa myytävät jyrsijöiden ”herkkutangot” tai muut välipalat eivät deguille sovi, mutta esimerkiksi kuivattu nokkonen, voikukan ja koivun lehdet, mustikan varvut ja persilja sopivat deguille herkkupaloiksi. Myös silloin tällöin annettu maapähkinä tai auringonkukansiemen ei ole pahaksi, vaikka ne ovatkin melkoisen rasvapitoisia. Pieni määrä rasvaa auttaa pitämään eläimen turkin ja ihon hyvässä kunnossa, mutta päivittäiseen ruokavalioon siemenet ja muut rasvaiset ruoat eivät sovi. Uutta ruokaa degulle kokeiltaessa kannattaa aloittaa pienellä määrällä, ja seurata aiheuttaako uusi ruoka eläimelle ripulia. Degun herkkä vatsa ei välttämättä osaa heti käsitellä uudenlaista ravintoa.
Dominique Gardères
Dominique Maximilien Gardères (s. 22. lokakuuta 1856 – kuolinaikaa ei tiedetä) oli ranskalainen esteratsastaja. Hän jakoi kultamitalin korkeushypyssä Pariisin olympialaisissa 1900 Giovanni Giorgio Trissinon kanssa.
Åsedan piiri
Åsedan piiri sijaitsee Uppvidingen kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Uppvidingen kunnan piirit
Rakkauden gangsterit
Rakkauden gangsterit on Tehosekoittimen kuudes studioalbumi vuodelta 2001.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan toiseksi ja pysyi listalla kymmenen viikkoa.
Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt Matti Mikkola.
Warren Vaché
Warren Vaché (s. 21. helmikuuta 1951 Rahway, New Jersey) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän on swingtyylistä musiikkia soittava trumpetisti. Hänen isänsä oli basisti Warren Vaché vanhempi, ja hänen veljensä on klarinetisti Allen Vaché. Hän opiskeli musiikkia Pee Wee Erwinin johdolla ja soitti varhain urallaan Benny Goodmanin, Vic Dickensonin ja Bob Wilberin kanssa. 1970-luvulta lähtien Vaché on toiminut omien kokoonpanojensa johdossa. Hän on tehnyt yhteistyötä myös Scott Hamiltonin kanssa.
Mycoplasma genitalium
Mycoplasma genitalium on kädellisten sukuelimien ja hengitysteiden limakalvoilla elävä loisbakteeri. Se eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980 virtsaputkentulehdusta sairastaneista potilaista ja se aiheuttaa sukupuolielinten infektioita.
M. genitalium on kooltaan pienin vapaana elävä bakteeri (0,2–0,3 µm) ja toiseksi pienin tunnettu bakteerilaji heti solunsisäisenä symbioottina elävän Carsonella ruddii -lajin jälkeen. Ennen Nanoarchaeum equitansin löytymistä vuonna 2002 M. genitaliumilla oli kaikista tunnetuista elävistä olioista lyhin genomi. Sen DNA sisältää vain noin 580 000 emäsparia, jotka muodostavat kaikkiaan 521 geeniä.
Erittäin yksinkertaisen perimänsä vuoksi M. genitaliumista on tullut elämän syntyä tutkivien tutkijoiden malliorganismi, jonka avulla pyritään etsimään elävän olion yksinkertaisinta mahdollista rakennetta. Yhdysvaltalainen Craig Venter ryhmineen pyrkii luomaan kokonaan keinotekoisen elävän olion tätä bakteeria mallina käyttäen.
Vuonna 2019 sairaus on Suomessa yhtä yleinen kuin tippuri ja klamydia.
Emese Hunyady
Emese Hunyady (ent. Németh-Hunyady, s. 4. maaliskuuta 1966 Budapest) on unkarilaissyntyinen pikaluistelija, joka edusti Itävaltaa vuodesta 1985 solmittuaan avioliiton itävaltalaisen valmentajan Thomas Némethin kanssa. Hän on olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti seuratasolla Magyar Testgyakorlók Köre Vörös Meteor Sportklubia ja wieniläistä Eis und Rollsport Club Eisring-Südiä.
Hunyady voitti olympiakultaa 1 500 metrillä Lillehammerissa 1994 ajalla 2.02,18. Hän sai samoissa kilpailuissa hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.08,14 ja Albertvillessä 1992 pronssia 3 000 metrillä ajalla 4.24,64. Hän sijoittui olympialaisissa lisäksi neljänneksi 1 500 metrillä ja viidenneksi 3 000 metrillä Naganossa 1998, seitsemänneksi 1 500 metrillä Albertvillessä 1992 ja 1 000 metrillä Lillehammerissa 1994, kahdeksanneksi 5 000 metrillä Naganossa 1998, yhdeksänneksi 3 000 metrillä Salt Lake Cityssä 2002 ja kymmenenneksi 1 000 metrillä Albertvillessä 1992. Hän osallistui kaikkiaan kuusiin olympialaisiin 1984–2002.
Hunyady voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Buttessa 1994 oltuaan 500 metrillä toinen ja muilla matkoilla nopein. Hän sai yleisluistelun MM-kilpailuissa lisäksi hopeaa 1992 ja 1993, sijoittui neljänneksi 1995 ja 2000, viidenneksi 1999, kahdeksanneksi 1998, yhdeksänneksi 1987 ja kymmenenneksi 1990.
Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Hunyady voitti kultaa 1 500 metrillä Heerenveenissä 1999 ajalla 1.58,29. Lisäksi hän sai pronssia 1 000 metrillä 1996 ja 1 500 metrillä 2000, sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä 1998, kuudenneksi 1 500 metrillä 1997 ja 1 000 metrillä 1998, seitsemänneksi 3 000 metrillä 1999, kahdeksanneksi 1 500 metrillä 1996 ja kymmenenneksi 1 000 metrillä 1997. Sprintti-MM-kilpailuissa hän oli kuudes 1993 ja kymmenes 1989.
Hunyady voitti Euroopan-mestaruuden Heerenveenissä 1993 yhteispistein 170,721. Hän sai EM-kilpailuissa lisäksi hopeaa 1992 ja pronssia 1994 sekä sijoittui neljänneksi 1991, viidenneksi 1995, kuudenneksi 1996, 1999 ja 2000, kahdeksanneksi 2001 ja yhdeksänneksi 1997. Vuoden 1995 EM-kisoissa hän oli 500 metrillä ja 1 500 metrillä matkojen kolmanneksi nopein.
Hunyady voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1993–1994. Hän sijoittui samalla matkalla toiseksi kausilla 1990–1991, 1991–1992, 1992–1993 ja 1994–1995 sekä kolmanneksi 1989–1990 ja 1997–1998. 3 000 ja 5 000 metrin yhdistetyssä cupissa hän oli toinen kaudella 1991–1992 ja kolmas 1992–1993. Hän voitti kaikkiaan 12 maailmancupin osakilpailua, sijoittui 16 kertaa toiseksi ja 18 kertaa kolmanneksi.
Aktiiviuransa jälkeen hän muutti puolisonsa Timo Järvisen ja poikansa kanssa Sveitsiin.
Ettore Manni
pienoiskuva|Ettore Manni vuonna 1967. Ettore Manni (6. toukokuuta 1927 Rooma – 27. heinäkuuta 1979 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Ulkonäöltään komean ja miehekkään Mannin yli sata elokuvaa käsittävä näyttelijänura alkoi vuonna 1952. Hän esitti pää- ja sivuosia 1950-luvun seikkailu- ja draamaelokuvissa, 1960-luvun vaihteen peplumfilmeissä sekä myöhemmin lukuisissa spagettiwesterneissä. Mannin elokuvista tunnetuin lienee Tony Richardsonin ohjaama Palava kesä (Mademoiselle, 1966).
Manni kuoli ampuma-aseonnettomuudessa, jota on myöhemmin epäilty itsemurhaksi. Hänen viimeinen elokuvansa oli Federico Fellinin Naisten kaupunki (1980).
Connah’s Quayn rautatieasema
Connah’s Quayn rautatieasema oli rautatieasema lähellä Connah’s Quayn kaupunkia Flintshiressä, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Historia
Asema avattiin 1. syyskuuta 1870. Siellä oli kaksi laituria, joiden välillä kulki kävelysilta. Länteen menevien junien laiturilla oli kaksikerroksinen tiilinen asemarakennus, jossa oli lipunmyyntitoimisto, odotushuone ja henkilökunnan asumuksia. Toisella laiturilla oli puinen katos. Connah’s Quayssä pysähtyivät enimmäkseen paikallisjunat, mutta aseman pitkille laitureille mahtuivat tarvittaessa myös pidemmät pikajunat.
Connah’s Quayn asemaa ehdotettiin vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa suljettavaksi. Tavaraliikenne asemalla oli loppunut jo 1. marraskuuta 1952, ja henkilöliikenne lakkautettiin 14. helmikuuta 1966.
Nykytila
Kaikki jäänteet asemarakennuksista ja laitureista on purettu, ja niiden tilalla on uudisrakennuksia.
Isaac Hayes
Isaac Lee Hayes Jr. (20. elokuuta 1942 Covington, Tennessee Yhdysvallat – 10. elokuuta 2008 Memphis, Tennessee ) oli yhdysvaltalainen soul-laulaja, näyttelijä, lauluntekijä ja sovittaja. Hän myös antoi äänensä koulun keittäjä Chefille animaatiosarjassa South Park sen jälkeen, kun toinen matalaääninen soul-legenda Barry White kieltäytyi roolista.
Elämä ja ura
Levytysura alkoi vuonna 1962 yhtyeessä The Mar-Keys, jossa Hayes soitti saksofonia. Pian Hayes julkaisi esikoislevynsä Presenting Isaac Hayes, joka ei kuitenkaan menestynyt erityisemmin. Hayesin varsinainen läpimurtoalbumi oli vuonna 1969 ilmestynyt Hot Buttered Soul, ja kyseinen albumi myös vakiinnutti Hayesin omaperäisen ulkoasun, johon kuului muun muassa suuret aurinkolasit ja kultaketjut. Isaac Hayes itse asiassa edelsi 1980- ja 1990-luvuilla noussutta gangsta rap -muotia, johon kuului samantapaisia pukeutumisen osatekijöitä.
Elokuvan Shaft – kivikova dekkari soundtrackin nimikappale on Hayesin tunnetuin kappale, ja hän sai siitä Oscarin. Sen jälkeiset vuodet olivat hänen uransa parhaita. Black Moses (1971) oli kaupallisesti lähes yhtä suuri menestys kuin edeltäjänsä. Vuonna 1975 Hayes perusti oman Hot Buttered Soul Records -levy-yhtiön, mutta huonosti menestyneet albumit aiheuttivat vararikon vuonna 1976. 1970-luvun lopulla Hayes yritti comebackia, mutta levy A Man and a Woman (1977) ei myynyt erityisen hyvin.
Hip hopin suosion myötä myös Hayesin ura sai jälleen vauhtia, mutta varsinainen paluu tapahtui vuonna 1998 South Park -sarjassa Jerome ”Chef” McElroyn ääniroolissa. Hayesin laulama ”Chocolate Salty Balls” -single nousi Britannian singlelistan ykköseksi.
Hayes nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2002. Vuonna 2013 Shaft-elokuvan soundtrack-albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Se ja albumi Hot Buttered Soul (1969) pääsivät vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Hayes näytteli yli 60 elokuvassa ja tv-ohjelmassa, usein itseään mutta myös itseään muistuttavissa rooleissa. 1970- ja 1980-luvuilla Hayes esiintyi joissain televisio-ohjelmissa, kuten The Rockford Files ja The A-Team. Pääosaa hän esitti elokuvassa Truck Turner (1974) ja sivuosaa elokuvassa Pako New Yorkista (1981) sekä esiintyi sivurooleissa monissa muissa elokuvissa. Vuonna 2004 Hayes esiintyi pienessä roolissa Jaffa Tolokina Tähtiportissa. Seuraavana vuonna hänellä oli rooli kriitikoiden suosimassa elokuvassa Hustle & Flow.
Hayes kuoli 10. elokuuta 2008. Hänen vaimonsa löysi hänet kotoa lattialta juoksumaton vierestä. Hänet vietiin sairaalaan, jossa hänet todettiin kuolleeksi. Hänellä oli ollut sydänvaivoja, mutta kuolinsyyksi on ilmoitettu aivohalvaus. Hayes oli ennen kuolemaansa saanut valmiiksi oman roolinsa elokuvassa Soul Men ja oli tekemässä uutta albumia Stax-merkille.
Hayes oli tunnettu skientologi. Hän jätti South Park -sarjan, kun se oli satirisoinut skientologian oppeja.
Hayes on esiintynyt Suomessa, viimeksi Pori Jazzissa 1996.
Konrad Henlein
pienoiskuva|200px|Konrad Henlein, kuva vuodelta 1938. Konrad Henlein (6. toukokuuta 1898 – 10. toukokuuta 1945) oli yksi tärkeimmistä varhaisista natsijohtajista Tšekkoslovakiassa ja sudeettisaksalaisten separatistien johtaja toisen maailmansodan aikana.
Nuoruus
Henlein syntyi Mattersdorfissa Pohjois-Böömissä. Hänen äidinisänsä oli tšekki, mikä aiheutti Henleinille ongelmia hänen vastustaessaan tšekkien ja saksalaisten välisiä seka-avioliittoja, ja äiti joutui muuttamaan tšekkiläiseltä kalskahtavan nimensä kirjoitusasun saksalaisemmaksi.
Henlein meni kauppakouluun Jabloneciin, palveli Itävalta-Unkarin armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja joutui italialaisten sotavankeuteen. Itävalta-Unkarin hajoamisen jälkeen hän työskenteli Tšekkoslovakiassa pankissa ja otti osaa sudeettisaksalaisten poliittiseen toimintaan.
Kansallissosialistinen poliitikko
Henleinilla ei kuitenkaan ollut todellista vaikutusvaltaa asioihin. Kovempaa linjaa ajanut Reinhard Heydrich yritti syrjäyttää Henleinin kaikista tämän kaikista viroista. Hän kuitenkin epäonnistui, sillä Henleinilla oli hyvät välit Adolf Hitlerin kanssa.
Kuolema
Toukokuussa 1945, ollessaan yhdysvaltalaisten sotavankina Pilsenin kasarmeilla, hän tappoi itsensä viiltämällä lasinpalalla ranteensa auki. Hänet haudattiin nimettömänä Pilsenin keskushautausmaalle.
Fågelforsin piiri
Fågelforsin piiri sijaitsee Högsbyn kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on.
Aiheesta muualla
thumb|left|Högsbyn kunnan piirit
Variksenmarja
Variksenmarja eli mustavariksenmarja (Empetrum nigrum), jota kutsutaan myös kaarnikaksi, on matala ainavihanta varpukasvi, joka kuuluu kanervakasvien (Ericaceae) heimoon. Sitä käytetään ravinnoksi etenkin Pohjois-Suomessa. Variksenmarjasta on olemassa kaksi eri alalajia, joista pohjanvariksenmarja (Empetrum nigrum subsp. hermaphroditum) on yleisempi Suomen pohjoisosissa ja etelänvariksenmarja eli variksenmarja (Empetrum nigrum subsp. nigrum) puolestaan etelämpänä.
Ulkonäkö ja koko
Variksenmarjalla on tiheä versosto, ja neulasmaiset reunoilta kiertyneet pienet lehdet sietävät kuivuutta ja selviävät talvesta vähäisenkin lumipeitteen turvin paleltumatta. Lehtihankoihin muodostuvat vaaleanpunaiset pienet kukat, joista kehittyvät kiiltävän mustat mehevät luumarjat. Marjojen keskusta on painunut sisäänpäin. Tuulipölytteisyys varmistaa lähes säännöllisen runsaan sadon joka vuosi.
Pohjanvariksenmarja on tavallisimmin yksikotinen (heteet ja emit ovat samassa kasvissa), ja sen tunnistaakin siitä, että marjojen tyvellä on kuihtuneiden heteiden jäänteitä. Se marjoo runsaammin kuin eteläisempi kaksikotinen lajitoverinsa, jolla vain emiyksilöt tuottavat marjoja.
Levinneisyys
Laji on yleinen koko pohjoisella pallonpuoliskolla, niin Euraasiassa kuin Pohjois-Amerikassa. Hyvin yleinen myös koko Suomessa.
Kasvuympäristö
Variksenmarja kasvaa sekä kankailla että rämeillä koko Suomessa. Lapissa se kasvaa myös tuoreissa ja lehtomaisissa metsissä sekä tuntureilla.
Käyttö ravintona
Nimestä huolimatta varis ei syö variksenmarjoja, mutta kanalinnuille marjat kyllä kelpaavat.
Muu käyttö
Marjoista saadaan violettia väriä lankojen värjäykseen.
Kansanomaisia nimiä
Variksenmarjalla on paljon kansanomaisia nimiä. Etenkin Länsi-Lapissa se tunnetaan kaarnikkana. Lounais-Suomessa sen nimiä ovat kraakku, kraakunmarja ja kraakunvarsi. Sekä Itä- että Länsi-Suomesta tunnetaan nimitys harakanmarja.
Maasto
Maastolla tarkoitetaan maanpeitettä ja maan muotoja. Liikunnan ja liikenteen alalla se tarkoittaa tien ulkopuolista aluetta kokonaisuutena, esimerkiksi yhdyssanoissa maastojuoksu, maastoauto, taistelumaasto ja maastoratsastus.
Maastoon vaikuttavat muun muassa ympäristön pinnanmuodot, eläimet, kasvit ja lämpötila. Maasto voi muokkautua ja sitä voidaan muokata. Suomen maasto on talvella kylmempää kuin kesällä, minkä seurauksena Suomessa menestyvät ympärivuotisesti vain talviseenkin maastoon sopeutuneet kasvit ja eläimet.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2019
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2019.
Stride
Stride (suomeksi kirjaimellisesti harppaus) oli 1910- ja 1920-luvun vaihteessa New Yorkin Harlemissa kehittynyt pianonsoittotyyli.
Stride perustui ragtimen rytmikuvioon. Siinä pianistin vasen käsi soittaa vuorotellen bassonuotteja ja korkeammalta soitettavia sointuja – nämä ovat usein pitkällä etäisyydellä toisistaan, mikä tarkoittaa että pianistin vasemman käden pitää olla jatkuvassa, harppovassa liikkeessä. Bassonuottia korostettiin toisinaan lisäämällä siihen vasemman käden peukalolla desimi painollisella tahdinosalla. Harmonisesti stride-musiikki oli ragtimea monimutkaisempaa soitettavan soinnun vaihtuessa usein kahden iskun välein.
1920-luvun striden tärkeimpiä edustajia olivat James P. Johnson, Fats Waller ja Willie ”The Lion” Smith. Johnson tunnetaan ”stride-pianon isänä”. 1930-luvulla suosioon tulleen Art Tatumin soittoa pidetään usein stride-tyylin huippukohtana, vaikka hänen soittotyylinsä poikkesikin huomattavasti aiemmista stride-pianisteista.
Blackened death metal
Blackened death metal on eräs extreme metalin alalaji, jossa on yhdistelty black- ja death metalia keskenään. Alalajista käytetään myös nimityksiä kuten black/death, death/black, black death ja death black. Yleensä ensin tuleva termi määrittelee sen, että kumpi on suurempi vaikutus.
Blackened death metalille on tavanomaista erityisen nopea ja tekninen rumputyöskentely sekä black- ja death metal -vaikutteiset kitarariffit. Laulutyöskentelyssä sovelletaan death metalista tuttua örinää, mutta joskus myös black metal -tyylistä rääkymistä. Darkthronen toinen albumi A Blaze in the Northern Sky oli ensimmäisiä blackened death metal -levyjä. Myös Beheritin tuotantoa voidaan pitää tyylisuunnan edustajana.
Sverdrupin saari
pienoiskuva|Sverdrupin saaren sijainti Karanmerellä. pienoiskuva|Sverdrupin saaren kartta.
Blackened death metal
Yleensä black metal -vaikutteet näkyvät yhtyeiden tuotosten äänimaailmassa sekä tremolo-tekniikalla soitetuista kitaroista. Death metal -vaikutteiden osalta ilmenee selvimmin kenties soiton teknisyys, lyriikoiden osalta blackened deathia on vaikeampi kategorisoida. Sanoitukset saattavat death metal -tyylisesti korostaa väkivaltaa ja kuolemaa. Ne saattavat myös black metal -perinteiden mukaisesti olla nihilistisiä kannanottoja tai sitten molempien edellä mainittujen sekoitusta, kuten esimerkiksi Myrkskogin sanoituksista käy ilmi.
Sotametalli
Sotametalli (, myös bestial black metal eli ’eläimellinen black metal’ ) on nopeatempoinen ja kaoottinen black- ja death metalin suuntaus. Laulu on matalaa murinaa ja kitaralla soitetaan nopeita, alavireisiä voimasointuja. Sanoituksissa käsitellään usein sodan ja ydintuhon kaltaisia aiheita, ja äänimaailma on tahallisen epäselvä. Kaoottisen tyylinsä vuoksi sotametallissa voi nähdä yhtymäkohtia myös grindcoreen. Lajityypin perustajina pidetään kanadalaisia Conqueroria ja Blasphemyä. Myös suomalainen Archgoat ja yhdysvaltalainen Morbosidad ovat tunnettuja.
Sverdrupin saari
Sverdrupin saari sijaitsee Venäjän Siperian pohjoispuolisella Karanmerellä Novaja Zemljasta itään. Saari sijaitsee Aasian mantereelta 110 kilometrin päässä Jamalin ja Gydan niemimaiden lähellä pohjoiseen Ob-joen suusta ja Jenisein lahdesta.
Löytäminen
Sverdrupin saaren löysi Fridtjof Nansen 18. elokuuta 1893 Fram-laivan ensimmäisellä tutkimusmatkalla. Ensimmäisen kerran saarelle rantauduttiin kahdella venäläisillä Sibirjakov ja Rusanov jäänmurtajilla vuoden 1933 elokuussa.
Sää ja kasvillisuus
Keskilmpötila on tammikuussa 26–28 °C ja heinäkuussa 0,4–3,4 °C. Vuotuinen sademäärä on 200–300 millimetriä. Kylmyys aiheuttaa sen että saaren kasvillisuus on arktisen aavikon tyypillistä kasvillisuutta. Putkilokasveja on vähän ja ne kuuluvat seuraaviin heimoihin:
Saarella kasvaa 27 lajia sammalia ja 33 lajia jäkäliä.
Lähteet
74.5°N, 79.5°W
David Friesen
David Friesen (s. 6. toukokuuta 1942 Tacoma, Washington) on yhdysvaltalainen jazzbasisti. Hän on työskennellyt John Handyn, Marian McPartlandin, Joe Hendersonin, Billy Harperin, John Stowellin, Ted Cursonin, Ricky Fordin, Duke Jordanin, ja Mal Waldronin kanssa. Hän teki levytysdebyyttinsä johtajana Muse Recordsilla vuonna 1975. Hän kiersi Neuvostoliitossa Paul Hornin kanssa vuonna 1983. Friesenin instrumentti on Oregon-basso.
Sessiomuusikkona
Kenny Drew
Billy Harper
Mal Waldron
Aiheesta muualla
David Friesen verkkosivusto
Dofus
Dofus on fantasiamaailmaan sijoittuva MMORPG-roolipeli, jolla on lähes 2 miljoonaa online pelaajaa päivittäin. Sen kehittäjä on ranskalainen peliyhtiö Ankama Studios. Pelillä on noin 25 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää. Vain pelin yksi alue (Astrub) ja harjoittelualue (Incarnam) ovat sallittuja ilmaispelaajille. Tilaamalla täysjäsenyyttä (member), saa peliin paljon lisäominaisuuksia, joita ilmaispelaajilla ei ole.
Peli on flash-pohjainen tietokoneelle ladattava sovellus, joka on jatkuvasti yhteydessä valitsemaasi peli-palvelimeen. Muista suosituista MMORPG-peleistä poiketen Dofus hyödyntää 2D-grafiikkaa. Dofuksessa on 15 eri hahmoa, joista pelaaja voi valita oman pelihahmonsa. Pelin viidestätoista hahmosta Pandawa on vain maksaneille pelaajille (P2P = Pay to Play). Jokaisella hahmolla on 21 taikaa (spell). Pelin seuraaja on Wakfu.
Hahmot
Hahmojen nimet ovat syntyneet erilaisten asioiden nimistä. Esimerkiksi Sram, takaperin suosittu suklaapatukka Mars. Hahmot voivat olla jompaakumpaa sukupuolta.
Lemmikit
P2P pelaajan on myös mahdollista hankkia itselleen lemmikki. Lemmikit jakaantuvat kahteen alalajiin: Ruokittaviin lemmikkeihin (Esimerkiksi Ghast) ja niihin joiden tasot nousevat tappamalla tiettyjä monstereita. Esimerkiksi Gobtubby. nostavat pelaajien tasoja.
Luolastot
Pelissä on luolastoja eli dungeoneja, joissa pyritään yksin tai ryhmässä voittamaan erilaisia yleensä ryhmänä esiintyviä otuksia. Lähes kaikki luolastot ovat omalla tavallaan haasteellisia ja sisältävät lopussa erityisen hankalan loppuvastuksen. Esimerkiksi Peki Peki.
Pelaaja voi myös kuulua kiltaan (Guild).
Narutaru
Narutaru (なるたる ～骸なる星・珠たる子～) on Mohiro Kitoun (鬼頭 莫宏 Kitō Mohiro) manga, josta on olemassa myös anime-adaptaatio. Manga julkaistiin alun perin kuukausittain ilmestyvässä Koudanshan (講談社) Afternoon-nimisessä lehdessä. Koudansha Afternoonin julkaisuista Narutaru kerättiin myöhemmin 12-osaiseksi kirjasarjaksi vuosien 1999–2003 välisenä aikana. Yhdysvalloissa Narutarua on julkaissut Dark Horse Comics nimellä Shadow Star. Alkuperäinen japanilainen manga sisältää hirvittävää materiaalia ja kuvia, eritoten mennessä kohti sarjan viimeisiä osia. Nuorista päähenkilöistä ja alun perin söpöstä ulkoasusta huolimatta tarina muuttuu nopeasti graafisesti raakojen ja väkivaltaisten teemojen täyttämäksi.
Tarina
Sarjan päähenkilö on nuori tyttö nimeltä Tamai Shiina. Hän liittoutuu tähtikalan muotoisen dragonetin (vauvalohikäärme) kanssa, jota hän alkaa kutsua Hoshimaruksi. Sarja kertoo pääasiassa Shiinan ja muiden lohikäärmeiden kanssa liittoutuneiden nuorten välisestä kanssakäymisestä.
Hahmot
Narutarun päähenkilö. Käyttäytyy ikäisekseen hyvin kypsästi, ja vaikka hän ei saakaan aina parhaita arvosanoja, hän on lahjakas ruoanlaitossa ja urheilussa. Shiina yrittää aina parhaansa tullakseen vahvemmaksi, usein kohdaten uusia ja vaativampia haasteita. Vaikka Shiina onkin ulkoisesti iloinen ja kaikessa positiivinen, hän tuntee sisällään kipua nimeensä saakka; ensimmäisessä jaksossa unessaan hän sanoo: ''Kutsutko minua? Tuo nimi... Shiina... En pidä siitä. Joten seuraavalla kerralla, kun haluat kutsua minua, tee minulle palvelus äläkä käytä sitä nimeä''. Shiina myös kysyy, Aionko minä lähteä tästä maailmasta?. Hän pelkää menettävänsä hänelle läheiset ihmiset, mutta hänen vain täytyy kestää.
Shiinan isä ja yhtiön lentäjä. Hän ja hänen vaimonsa erosivat kauan aikaa sitten ja hän elää Shiinan kanssa. Yhdeksännen luokan oppilas, hän näyttää aina asiattomalta. Hän piiloutuu mielellään varjoihin, missä hän tuntee olevansa suojeltu ulkomaailmalta. Hän asuu perheensä ravintolan yläpuolella ja hänen vanhempansa toivovat hänen yrittävät koulussa kovemmin eikä luovuttavan. Sen sijaan, että hän yrittäisi vapauttaa itsensä arkuudestansa, hän luo lisä esteitä poikkeuksena Shiinan auttaminen. Hän pitää kaiken tuskansa sisällään ja yrittää ensimmäiseksi vapauttaa itsensä siitä viiltämällä ranteitaan ja myöhemmin osoittamalla aseella päätään, mutta päätyy lopulta päästämään valloilleen vihansa isäänsä kohtaan tappamalla hänet tikarilla. Shiinan seuralainen. Hän tekee mitä Shiina tiedostamattaan haluaa tehdä eli nauttii tapahtuvan. Tämä tarkoittaa ettei Shiina todellisuudessa sattumalta toivo saada puhua hänen kanssaan ja oikeastaan kaikki mitä hän tekee on Shiinan tahtoa - oli se sitten hyvää taikka pahaa. Animessa ei kerrota, mutta myöhemmin mangassa saadaan tietää, että Hoshimaru on Tsurumarun Varjo -lohikäärme, ei Shiinan.
Anime
Narutarun anime on melko uskollinen alkuperäiselle mangalle, mutta pääsee vain noin puoleenväliin alkuperäistä tarinaa.
Alku- ja loppumusiikit
Loppumusiikki
Manga
Dark Horse on tällä hetkellä julkaissut 7 kirjaa, ja ovat alkuperäisissä kirjoissa kuudennessa niteessä.
Kubuntu
Kubuntu on Ubuntun rinnakkaisversio, jossa työpöytäympäristö on oletuksena KDE Ubuntun käyttämän GNOMEn sijaan. Se on saatavilla x86- ja AMD64-suoritinarkkitehtuureille. Kubuntussa, kuten Ubuntussakin tavoitteena on helppokäyttöisyys ja laaja tuki erilaisille laitteistoille.
Ohjelmat
Kubuntun oletuskokoonpano sisältää valmiiksi jokapäiväisessä käytössä tarpeellisia vapaan koodin ohjelmia. Pakettiin kuuluu muun muassa verkkoselain (rekonq) ja LibreOffice-toimisto-ohjelmisto. Kubuntuun saa asennettua lisää tarpeellisia ohjelmia internet-yhteyden ja Debianista tutun paketinhallintajärjestelmän avulla.
Kubuntu on avoimen lähdekoodin -periaatteella julkaistava käyttöjärjestelmä ja Kubuntun mukana tulevien ohjelmien on noudatettava Ubuntun lisensointikäytäntöä, joka noudattaa GPL-lisenssiä ja GNU-projektin ideaa. Ubuntun julkaisukäytäntönä on että kaikkien mukana tulevien ohjelmien tulee olla saatavilla vapaasti ja ohjelman lähdekoodin on oltava julkinen kuten GPL vaatii. Tämä käytäntö rajoittaa valmiiksi Kubuntun mukana tulevaa ohjelmatarjontaa. Useat ilmaiset, mutta suljetun lähdekoodin tai ohjelmistopatenttien rajoittamat, ohjelmat on mahdollista asentaa jälkikäteen varsin helposti. Esimerkiksi Opera-selain, VoIP-sovellus Skype, nettisivujen laajennussovellus Adobe Flash- tai MP3-tuki on mahdollista asentaa jälkikäteen suoraan. Sen sijaan Windows-ohjelmia, joista ei ole Linux-versiota, on mahdollista asentaa Wine-yhteensopivuuskerroksen avulla.
Julkaisut
Kubuntu seuraa samaa nimeämisperiaatetta kuin Ubuntukin, eli jokaisella julkaisulla on julkaisuvuoteen ja -kuukauteen perustuva versionumero sekä allitteraation sisältävä koodinimi.
Asennus
thumb|Kubuntu 8.10 -CD-levy. Kubuntun asennus on lähes samanlainen kuin rinnakkaisversionsa Ubuntun. Ainoastaan aivan pieniä muutoksia on havaittavissa. Kubuntun asennus tekee automaattisesti loppuvaiheessa GRUB-käynnistyslataajan, jolla voi valita tietokoneen käynnistyessä käyttöjärjestelmän. GRUB tunnistaa yleensä kaikki Windows-versiot sekä eräät Linux-jakelut. Kubuntu asettaa GRUBiin oletuksena itsensä ensimmäiseksi sekä oletukseksi. Jälkikäteen käynnistyslataajan toiminnallisuutta voi muuttaa muokkaamalla -tiedostoa, uusimmassa tosin  -tiedostoa muokkaamalla.
Hans von Tschammer und Osten
Hans von Tschammer und Osten (25. lokakuuta 1887 Dresden – 25. maaliskuuta 1943 Berliini) oli saksalainen urheilujohtaja, SA-johtaja ja natsipuolueen valtiopäiväjäsen. Hän oli naimisissa Sophie Margarethe von Carlowitzin kanssa.
Juutalaissota
Juutalaissodat olivat roomalaisten ja juutalaisten välisiä sotia ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla:
Jewish War
Kari Sihvonen
Kari Sihvonen (s. 9. kesäkuuta 1983 Haukipudas) on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.
Ura
Jääkiekkoilun Sihvonen aloitti Haukiputaalla Pohjois-Pohjanmaalla. Haukiputaan Ahmoissa hän pääsi kokeilemaan miesten pelejä jo 15-vuotiaana. Haukiputaalta Sihvonen suuntasi 17-vuotiaana Porin Ässiin, josta matka jatkui edelleen Espoo Bluesiin. Bluesissa Sihvonen pääsi pelaamaan ensimmäiset miesten SM-liiga-ottelunsa kaudella. Bluesista Sihvonen siirtyi Lahden Pelicansiin ja aloitti ottelut A-junioreissa, mutta kaudeksi hän hankki paikan edustusjoukkueesta. Sihvonen pelasi lainasopimuksella Mestis-seura Heinolan Kiekossa kausina 2007–2008 ja 2009–2010.
Kaudella 2011–2012 Sihvonen siirtyi Hämeenlinnaan HPK:n paitaan. Sihvosella oli sopimus HPK:n kanssa kevääseen saakka. HPK:sta Sihvonen siirtyi kesällä 2012 kazakstinalaiseen Beibarys Atıraw -joukkueeseen.
Kazakstanin jälkeen Sihvonen siirtyi kauden 2014–2015 lopussa Peliittojen kolmen pelin sopimuksen kautta Ruotsiin kausiksi 2015–2016, 2016–2017 ja 2017–2018. Kauden 2017–2018 lopuksi Sihvonen siirtyi vahvistamaan Raahen Teräs-Kiekkoa.
Immanuel Velikovsky
Tausta
Velikovsky syntyi vuonna 1895 nykyään Valko-Venäjälle kuuluvassa Vitebskissä, opiskeli Moskovan yliopistossa ja suoritti tutkinnon lääketieteessä vuonna 1921 sekä muutti Palestiinaan vuonna 1924, missä toimi psykiatrina.
Planeettahypoteesi
Tunnetuin hänen teoksistaan on vuonna 1950 ilmestynyt, Yhdysvalloissa menestysteokseksi noussut Worlds in Collision (Maailmojen törmäys). Siinä hän väitti, että planeettojen kiertoradat ovat huomattavasti muuttuneet vain muutamia vuosituhansia sitten. Venus olisi irronnut Jupiterista suunnattomassa räjähdyksessä, lähtenyt aluksi komeetan kaltaisena hyvin soikealle kiertoradalle ja joutunut noin vuosina 1450–1400 eaa. ainakin kaksi kertaa niin lähelle Maata, että sen vetovoima olisi aiheuttanut suuria luonnonmullistuksia. Ensimmäisen kerran näin olisi tapahtunut silloin, kun israelilaiset lähtivät Mooseksen aikana Egyptistä, ja Toisessa Mooseksen kirjassa kuvatut Egyptin vitsaukset ja muut ihmeet olisivat olleet tämän luonnonmullistuksen seurausilmiöitä. Toisen kerran niin olisi tapahtunut puoli vuosisataa myöhemmin, jolloin kohtaamisen seurauksena Maan pyörimisliikekin olisi joksikin ajaksi pysähtynyt, mihin viittaisi Joosuan kirjassa mainittu Auringon pysähtyminen. Myöhemmin Venus olisi vielä joutunut niin lähelle Marsia, että sekin olisi joksikin ajaksi poikennut radaltaan ja tullut niin lähelle Maata, että seurauksena olisi jälleen ollut luonnonmullistuksia. Todisteena tästä Velikovsky esitti Raamatun ohella myös joukon eri puolilta maapalloa peräisin olevia myyttejä sekä joitakin tuolta aikakaudelta peräisin olevia egyptiläisiä ja babylonialaisia lähteitä, muun muassa Ipuwer-papyruksen. Väitteet ovat täysin ristiriidassa yleisesti hyväksyttyjen geologisten ja tähtitieteellisen teorioiden kanssa. Myöskään käsityksen edellyttämiä havaintoja ei ole löytynyt maapallon kasvistosta.
Egyptin kronologia
Velikovsky on kirjoittanut myös muinaishistoriaa käsittelevän kirjasarjan Ages in Chaos. Siinä hän väitti, että yleisesti hyväksytty ja varmana pidetty käsitys Egyptin muinaishistorian kronologiasta olisi varsinkin Uuden valtakunnan osalta täysin väärä ja että jo Manetho ja samoin nykyisetkin egyptologit olisivat sijoittaneet Egyptin dynastiat väärään aikajärjestykseen. Täten niistä yleisesti käytetyt järjestysnumerotkin olisivat varsinkin myöhäisimpien osalta täysin harhaanjohtavia. Koska useiden muidenkin maiden kuten Mesopotamian, heettiläisten ja minolaisen kulttuurin historia perustuu pitkälti Egyptin kronologiaan, on hänen mukaansa yleinen käsitys myös niiden historiasta pahasti vääristynyt.
Työn Ääni
thumb|200px|Lehden ensimmäisen numeron etusivu. Työn Ääni oli Vaasassa vuosina 1924–1930 ilmestynyt radikaalivasemmiston sanomalehti.
Sosialistisen työväenpuolueen Vapaan Sanan lakkauttamisen jälkeen sen kirjapaino vapautui takavarikosta kesällä 1924, jolloin kommunistien ohjaamat työväenjärjestöt alkoivat julkaista uutta Työn Ääni -lehteä. Poliittisen julistuksen ohella se pyrki mahdollisuuksien mukaan olemaan myös uutisvälittäjä. Vuonna 1929 Työn Ääni oli hetken aikaa kommunisteista irtautuneen Suomen työväen vasemmistoryhmän kannattajien hallussa, mutta Suomen kommunistinen puolue valtasi sen pian takaisin vaikutuspiiriinsä.
Lapuan liikkeen aktivistit tuhosivat Työn Ääntä painaneen kirjapainon maaliskuussa 1930, minkä jälkeen lehteä painettiin lyhyen aikaa Oulussa. Se lakkautettiin määräajaksi saman vuoden keväällä jo ennen varsinaista kommunistilehtien kieltämistä. Lehden kirjapainoyhtiö joutui sosiaalidemokraateille, jotka perustivat oman lehden Pohjanmaan Kansan.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Toivo Latva (1924–1925), Hannes Mykkänen (1925–1927 ja 1929–1930) ja Arvi Laakso (1927–1928).
The Dickies
The Dickies on vuonna 1977 perustettu yhdysvaltalainen punkrock-yhtye. The Dickies oli Los Angelessin ensimmäisiä punk-yhtyeitä.
Yhtyeen huumoripitoinen musiikki on saanut vaikutteita Ramonesilta. Yhtye on suosittu Britanniassa, jossa heidän kappaleensa "Banana Splits" nousi vuonna 1979 Top 10:een.