cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Güyük-kaani
Güyükin aikaisella kuolemalla oli merkittävät poliittiset vaikutukset. Güyük olisi halunnut suunnata valloitukset Eurooppaan, kun taas hänen seuraajansa suosivat eteläistä Kiinaa. Güyükin aika myös osoitti että Jotšin perillisten ja muun dynastian välinen juopa oli hajottamassa valtakuntaa.thumb| Güyük-kaani juhlissa, Târîh-i djahângushâ'î Djuvaynî, 1438Hänen vaimonsa Ogul Qaimiš toimi hänen jälkeensä sijaishallitsijana vuoteen 1251 asti. Heidän omat poikansa Naqu ja Koja-Ogul sekä Ögödein pojanpoika Širemün (äiti Qadaqach, vuonna 1237 kuolleen suosikkipoika Köchün vaimo) myös vaativat valtaistuinta itselleen tuloksetta, koska Tšagatai-kaani t ja heidän johtajansa Jesü Möngke kannattivat Ogulia. Kaaninvaalissa vuonna 1249 Möngke oli jo valittu kaaniksi, mutta Ogul ja hänen poikansa kieltäytyivät osallistumasta. Kun Möngke oli vuonna 1251 valittu kurultaissa suurkaaniksi, Ogul ja hänen poikansa yrittivät syrjättää hänet. Tuloksena oli että Koja karkotettiin, Širemun teloitettiin ja Ogul Qaimiš tuomittiin vuonna 1251 syytettynä noituudesta ja maanpetoksesta kuolemaan.
Kivihaka (Vaasa)
thumb|right|250px|Kivihaantien, Kokkokalliontien ja Metsäkallionkadun kiertoliittymä Kivihaassa. Kivihaka on Vaasan liikealue, joka sijaitsee Asevelikylän ja Metsäkallion läheisyydessä, valtatie 8:n varrella. Alue kuuluu Metsäkallion kaupunginosaan. Kivihaka on muutamassa vuodessa laajentunut kovalla tahdilla suureksi kauppakeskittymäksi. Alueella toimii esimerkiksi K-Citymarket, Gigantti, Stark, Isku ja Byggmax monien muiden pienempien liikkeiden ohella. Alueella on valmistunut myös valtatie 8:n ohitustien rakentaminen, mikä vie läpikulkuliikenteen pois viereisen Mustasaaren kunnan keskustaajamasta Sepänkylästä.
Syntymämerkki (kirja)
Syntymämerkki on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin ja hänen äitinsä Lynne Spearsin kirjoittama romaani. Se kertoo 14-vuotiaasta Holly-tytöstä, joka asuu mississippiläisessä pikkukaupungissa äitinsä Wandan kanssa, jolla on salaperäinen syntymämerkki. Holly haaveilee pääsystä kuuluisaan Havertyn taidekouluun. Kirjan on suomentanut Ulla Selkälä, ja se ilmestyi suomeksi WSOY:n kustantamana vuonna 2001.
Wadi Al-Hitan
Wadi Al-Hitan (, Valaiden laakso) on paleontologinen kohde Egyptissä, Al-Fayyumin hallintoalueella. Se valittiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2005 maailman varhaisimpien valasfossiilien ansiosta. Alueelta on löydetty archaeoceti-fossiileja, jotka valottavat valaiden evoluutiota.
Janne Puhakka
Janne Tapio Puhakka (s. 24. helmikuuta 1995 Espoo) on suomalainen uransa jo lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi Ranskan Ligue Magnusin Rapaces de Gapissa. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Puhakka osasi pelata myös keskellä.
Seuraura
Puhakka aloitti jääkiekkoilun noin 6-vuotiaana Espoon Kiekkoseurassa. Hän siirtyi juniorina sittemmin Espoo Bluesiin, jossa Puhakka voitti kaudella 2010–2011 sekä B- että C-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2011–2012 hän toimi seuran B-nuorten kapteenina. Puhakka sijoittui tehoilla 20+26=46 B-nuorten SM-sarjan pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti koko kevään 2012 pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 10+12=22. Puhakka voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa ja hänet valittiin sarjan tähdistökentälliseen. Kauden 2012–2013 päätteeksi Puhakka voitti A-nuorten SM-hopeaa.
Kahden Pohjois-Amerikassa vietetyn vuoden jälkeen Puhakka palasi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella SM-liigasopimuksella Bluesiin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 6. syyskuuta 2015 vieraissa tšekkiläistä HC Litvínovia vastaan. SM-liigadebyyttinsä Puhakka teki runkosarjan neljännellä kierroksella 19. syyskuuta 2015 Tapparaa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 6.31 minuuttia. Joulukuussa 2015 Blues lainasi Puhakan Mestis-joukkue TuToon hakemaan lisää peliaikaa. Hän pelasi siellä kaksi ottelua ja vakiinnutti Bluesiin palattuaan kevätkaudella paikkaansa joukkueen kokoonpanossa, kun seura joutui luopumaan useista pelaajistaan talousvaikeuksien vuoksi. Puhakka teki liigauransa avausmaalin 17. helmikuuta 2016 vieraissa Pelicansia vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa SM-liigassa toi 40 runkosarja- ja kuudessa CHL-ottelussa tehot 1+1=2. Bluesin liigajoukkueen kauden päätyttyä Puhakka siirtyi seuran A-nuorten vahvuuteen ja voitti koko A-nuorten SM-liigan pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 7+7=14. Hän voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Maajoukkueura
Puhakka pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti pronssia. Puhakka pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa. Puhakka jakoi Suomen sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Felix Westermarckin kanssa.
Yksityiselämä
Puhakka on ensimmäinen SM-liigassa pelannut jääkiekkoilija, joka on kertonut homoseksuaalisuudestaan. Puhakka asuu avoliitossa norjalaisen, häntä 37 vuotta vanhemman Rolf Nordmon kanssa.
Helmikuussa 2022 ilmestyi Puhakan ja Risto Pakarisen kirjoittama kirja Ulos kopista.
Puhakka opiskelee Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa englanninkielisessä International Business -koulutusohjelmassa.
The Wicked
The Wicked on suomalainen metallimusiikkiyhtye. Yhtye on tunnettu erikoisesta musiikkityylistään, yhtyeen kappaleissa yhdistellään muun muassa konemusiikkia, black metallia ja elokuvamusiikkia. Tämä yhdistely johtuu muun muassa siitä, että yhtyeen jäsenten musiikkimaut ovat erilaisia, mutta he kaikki kuuntelevat soundtrackeja. Yhtyeen musiikin olisi tarkoitus muodostaa kuulijan mielessä kuvitteellinen elokuva, jonka soundtrackiksi yhtyeen musiikki sopii.
Tärkeiksi inspiraation lähteiksi yhtyeelle ovat olleet unet sekä Tim Burtonin elokuvat. Erikoisen musiikkityylin vuoksi The Wicked on saanut ristiriitaista palautetta levyarvosteluissa: joko musiikkia on solvattu järjettömäksi, tai sitten sitä on kehuttu neroudeksi.
The Wickedin ensimmäisen albumin, For Theirs is the Fleshin, tekemiseen kului kolme vuotta, ja toisen albumin, Sonic Scriptures of the End Times / Songs to Have Your Nightmares Within tekemiseen meni melkein yksi kokonainen vuosi. Yhtyeellä on tapana laittaa jokaisen albumin loppuun provosoimismielessä bonuskappale.
Molemmilla yhtyeen albumeilla on käytetty paljon sampleja ja erilaisia ääniefektejä, kuten suhinoita ja kilinöitä. Samplet on valittu sen mukaan, mikä on kuulostanut hyvältä. Ensimmäisellä The Wickedin albumilla samplet on valittu sen mukaan, että ne sopivat musiikkikappaleen tarinaan. Toisella albumilla samplet tukevat kappaletta muilla tavoin. Ääniefektit yhtye on tehnyt itse, muun muassa Reason-nimisen ohjelman avulla.
The Wicked ei ole koskaan esiintynyt livenä.
Ali Treki
Ali Abdussalam Treki (10. lokakuuta 1937 – 19. lokakuuta 2015) oli libyalainen diplomaatti Muammar Gaddafin hallinnossa. Treki oli yksi Libyan ylimpiä diplomaatteja 1970-luvulta lähtien jonka ura päättyi vuoden 2011 Libyan sisällissotaan. Hän oli ulkoministeri vuodesta 1976 vuoteen 1982 ja jälleen vuosina 1984–1986, ja hän oli myöhemmin toistuvasti Libyan Yhdistyneiden kansakuntien pysyvä edustaja. Hän oli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja syyskuusta 2009 alkaen syyskuuhun 2010 mennessä.
Varhainen elämä
Treki syntyi lokakuussa 1937 Misratassa, Abdussalem ja Amna Trekin lapsena. Hänet koulutettiin Garyounisin yliopistossa Bengasissa ja Toulousen yliopistossa Ranskassa.
Vuonna 1969 hän meni naimisiin Aisha Dihoumiin, jonka kanssa hänellä oli neljä lasta - yksi poika ja kolme tytärtä.
Ura
Libyan ulkoministeriössä työskennellyt Trekista tuli täysivaltainen ministeri vuonna 1970 ja  poliittisen hallinnon johtaja vuosina 1970-1973, Afrikan osaston johtaja vuosina 1973-1974 ja ulkoministeri poliittisissa asioissa vuosina 1974–1976.
Hän toimi ulkoministerinä vuosina 1976–1982 ja pysyvänä edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1982–1984. Sitten hän palasi virkaan ulkoministeriksi vuodesta 1984 vuoteen 1986, ennen kuin hän jatkoi pysyvän edustajan tehtävää YK: ssa vuodesta 1986 vuoteen 1990.
Zeenat Aman
Zeenat Aman (s. 19. marraskuuta 1951 Bombay) on intialainen näyttelijä. Hän oli Miss Intian toinen perintöprinsessa ja voitti Miss Asia Pacific -kilpailun vuonna 1970, minkä jälkeen hän teki pian ensiesiintymisensä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Aman oli Parveen Babin ohella yksi uuden polven näyttelijöistä, jotka muuttivat kuvaa intialaisnaisista korvaten sariin pukeutuvan sovinnaisen naisroolin glamourilla ja itsenäisyydellä. Häntä on pidetty seksisymbolina koko uransa ajan.
Ali Treki
Ura
Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri nuhteli 8. joulukuuta 1983 Trekin puheenvuoronsa jälkeen, jossa hän kehotti jäsenvaltioita seuraavaan huomioon Katsokaa New Yorkia. Kuka on pornografisten elokuvatoiminnan ja kiinteistöjen omistajia? Eivätkö juutalaiset hyödy amerikkalaisista ja yrittävät halventaa heidät? Jos onnistumme poistamaan tämän kokonaisuuden, pelastamme samalla amerikkalaiset ja eurooppalaiset kansat.
Hänestä tuli Libyan suurlähettiläänä Ranskaan 3. helmikuuta 1995, ja hän toimi myöhemmin Afrikan asioiden sihteerinä toukokuusta 1999 kesäkuuhun 2003. Hänet lähetettiin jälleen YK: n pysyväksi edustajaksi vuonna 2003.
Vuoden 2004 puolivälissä hänet nimitettiin Libyan johtajan Muammar al-Gaddafin erityisneuvonantajaksi, ja 3. tammikuuta 2005 hän aloitti Gaddafin erityislähettiläänä Afrikan maissa  ja  toimi useiden Afrikan konfliktien ja kiistojen ratkaisemiseksi.
Tammikuun puolivälissä 2005, jolloin ulkoministeriössä tapahtui uudelleenjärjestelyjä, Libyan kansankongressi nimitti hänet Afrikan unionin asioiden sihteeriksi. Libya nimitti Trekin ehdokkaaksi Afrikan unionin komission puheenjohtaja ehdokkaaksi vuoden 2008 huippukokouksessa Addis Abebassa hänen ehdokuutensa hylättiin.
Treki oli Pakistanin ja Libyan yhteisen talouskomission puheenjohtaja ja sai Hilal-i-Pakistanin palkinnon presidentti Asif Ali Zardarilta toukokuussa 2010.
Muri bei Bern
Muri bei Bern on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on noin 13 000 asukasta. Kaupungin päätaajamat ovat Muri ja Gümligen.
Ali Treki
Ura
Puheenjohtaja kauden avauspuheessaan yleiskokouksen 64. istunnossa Treki sanoi: "Meidän on lopetettava sodat ja niiden syyt ja seuraukset. Vuoropuhelu ja keskinäinen ymmärrys ovat tapa ratkaista ongelmamme. ne pahentavat vastustusta ja kapinaa ja heikentävät kansainvälisen yhteisön kunnioitusta."
Muri bei Bern
Sijainti
Muri bei Bern sijaitsee Aaren itärannalla ja Bernin kaakkoispuolella muodostaen yhtenäisen taajama-alueen Bernin kanssa. Bernin lisäksi Murin naapurikuntia ovat Ostermundigen, Stettlen, Vechigen, Worb, Allmendingen, Belp, Kehrsatz ja Köniz.
Ali Treki
Ura
Syyrian TV: n haastattelussa, joka esiteltiin 11. huhtikuuta 2010 Treki totesi, että "[Israelin] piiritys Gazassa on häpeä koko kansainväliselle yhteisölle. Se on leiri, joka on huonompi kuin  natsien leirit  aiemmin. "
Libyan sisällissota
Hän erosi 31. maaliskuuta 2011 asemistaan Libyan sisällissodan aikana ja meni Egyptiin.
Muri bei Bern
Liikenne
Moottoritie A6 kulkee Muri bei Bernin poikki. SBB:n rautatiet Bernistä Thuniin ja Konolfingeniin kulkevat Murin poikki. Lisäksi RBS:n rautatie kulkee Worbista Muriin.
Ali Treki
Libyan sisällissota
Huhtikuun 1. päivänä Kairossa pidetyssä haastattelussa Treki sanoi, että konfliktin ratkaiseminen edellyttäisi, että Libyasta tulee demokratia, ja että Gaddafin perheen on luovuttava valtaansa siirtymään demokratiaan Yhdistyneiden kansakuntien valvomannassa.
Isotinamit
Isotinamit (Tinamus) on tinamien heimoon kuuluva eteläamerikkalainen lintusuku, johon kuuluu viisi lajia. Isotinamit elävät suurimman osan ajastaan maassa. Tinameja näkee harvoin, ja monet lajit elävät pimeissä metsissä.
Etelä-Korea olympialaisissa
Etelä-Korea osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sankt Moritzin 1948 talviolympialaisissa. Sen jälkeen se on ollut poissa kisoista vain Oslon 1952 talviolympialaisista ja boikotoimistaan Moskovan 1980 kesäolympialaisista. Se on saavuttanut kaikkiaan 317 olympiamitalia ja on olympialaisten mitalitilastossa kolmanneksi parhaana aasialaisena maana. Etelä-Korean pääkaupunki Soul isännöi vuoden 1988 kesäolympialaisia.
Shakkiolympialaiset 1996
32. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta ja naisten turnauksesta. Shakkiolympialaiset käytiin 15. syyskuuta – 2. lokakuuta 1996 Jerevanissa, Armeniassa.
Yleistä
Molemmat turnaussarjat virallisti kansainvälinen tuomari Alesha Hatšatrian (Armenia). Joukkueet pelasivat 14 kierrosta sveitsiläisen systeemin mukaan; avointa sarjaa pelattiin neljällä pöydällä samaan aikaan, kun taas naisten sarjaa pelattiin kolmella pöydällä.
Avoin turnaus
Avoimeen sarjaan osallistui 114 joukkuetta edustaen 111 valtiota; Armenia isäntänä pelasi kolmella joukkueella, kun taas Kansainvälinen pistekirjoituksen shakkijärjestö pelasi yhdellä joukkueella.
Vaahterantervatäplä
Vaahterantervatäplä (Rhytisma acerinum) on erityisesti vaahteran lehdillä elävä sieni, joka tekee lehdet ruskealaikkuisiksi. Laikut ilmaantuvat lehtiin syyskesäisin. Ne ovat ensin vaaleanvihreitä tai keltaisia, ja muuttuvat myöhemmin ruskeiksi tai mustiksi. Tervatäplä on yleinen Keski- ja Etelä-Suomessa kaikkialla, missä kasvaa vaahteroitakin. Sienestä ei ole juurikaan haittaa puun hyvinvoinnille.
Ensimmäinen matka
Elokuva kertoo pariskunnasta, joka matkustaa Tokioon aikuisten lastensa luokse mutta joutuu huomaamaan, että lapsilla on niin paljon puuhaa omissa asioissaan, ettei heillä ole aikaa vanhemmilleen. Elokuvaa on usein pidetty Ozun kaikkein suurimpana mestariteoksena, ja se on kahteen otteeseen ollut kymmenen parhaan joukossa englantilaisen elokuvalehden Sight & Soundin elokuvahistorian parhaiden elokuvien listalla.
Vaahterantervatäplä
Aiemmin uskottiin, että vaahterantervatäplää voitaisiin käyttää rikkidioksidin bioindikaattorina; seuduilla, joiden ilman rikkidioksidipitoisuus on korkea, esiintyy suhteessa vähemmän tervatäplää. Tutkimusten mukaan tervatäplien runsauden syy on ylitalvisiin taudin saastuttamiin vaahteranlehdet, joista tauti keväällä leviää puihin. Pudonneet, korjaamattomat lehdet levittävät tautia eteenpäin. Ilman rikkidioksidipitoisuus (pitoisuuksissa <0,05 mg/m³) ei vaikuta vaahteran tervatäplätaudin esiintymiseen.
Ensimmäinen matka
Tarina
left|thumb|Japanilainen elokuvajuliste. Ikääntyneet vanhemmat Shukichi (Chishu Ryu) ja Tomi Hirayama (Chieko Higashiyama), jotka ovat kotoisin pienestä eteläjapanilaisesta Onomichin rannikkokaupungista, lähtevät käymään kiireisten lastensa luokse Tokioon ja Osakaan. Heidän luonaan asuu enää nuorimmainen, naimaton tytär, opettaja Kyoko (Kyoko Kagawa).
Päästyään perille Tokioon pariskunta huomaa, ettei lapsilla ole aikaa heille. Vanhempi pojista Koichi (So Yamamura) on paikallinen lastenlääkäri, ja hänen perheessään on kaksi poikaa. Tytär Shige (Haruko Sugimura) on kampaaja. Lapset haluaisivat olla vanhempiensa kanssa ja ovatkin jossain määrin, mutta heillä on oma elämä, työ ja perhe, joiden välillä heidän on vaikea tasapainotella. Vain pariskunnan leskeksi jäänyt miniä Noriko (Setsuko Hara) näkee heidän viihdyttämisekseen paljon vaivaa. Hän vie heidät kiertoajelulle ympäri Tokiota.
Koichi ja Shige maksavat vanhemmilleen halvan loman kylpylässä Atamissa, mutta vanhemmat palaavat, koska hotellin vilkas yöelämä häiritsee heidän untaan. Isä Shukichi jää Shigen luoksen ja tapaa vanhoja tuttavia, kun taas äiti Tomi menee Norikon luokse. Tomi neuvoo Norikoa menemään uudestaan naimisiin, sillä tämän mies, heidän sodassa kaatunut poikansa on ollut kuolleena jo kahdeksan vuotta.
Kun pariskunta huomaa, että lapset ovat kiireisiä, he lähtevät kotiin. Matkalla he poikkeavat nuoremman poikansa Keizon (Shiro Osaka) luokse Osakaan, mutta sieltä lähdettäessä Tomi sairastuu junassa. Kun he pääsevät Onomichiin, Tomin sairaus kääntyy vakavaksi. Saatuaan sähkeen Koichi, Shige ja Noriko rientävät Onomichiin katsomaan Tomia, joka pian kuolee. Keizo tulee myöhässä, sillä hän on ollut työmatkalla eikä ole siksi päässyt heti lähtemään.
Hautajaisten jälkeen Koichi, Shige ja Keizo päättävät palata heti kotiin, sillä työt odottavat Osakassa ja Tokiossa. Vain Noriko jää isän seuraksi. Heidän lähdettyään Kyoko valittaa Norikolle, että he ovat itsekkäitä ja ajattelemattomia, mutta Noriko selittää, että jokaisella on oma elämänsä elettävänään ja että lapset väistämättä etääntyvät vanhemmistaan.
Kun Kyoko on lähtenyt kouluun, Noriko sanoo apelleen, että hänen on lähdettävä iltapäivällä Tokioon. Shukichi huomauttaa hiukan vinosti, että miniä, joka ei ole sukulainen, kohteli heitä parhaiten heidän Tokion-vierailullaan. Hän antaa Norikolle muistoksi Tomin kellon ja neuvoo häntä menemään uudestaan naimisiin. Lopussa Norikon juna kiitää Onomichista takaisin Tokioon, ja Kyoko ja Shukichi jäävät kahdestaan.
Elokuvallinen tyyli
Kuten muutkin Ozun äänielokuvat, myös Ensimmäinen matka on rytmiltään hidas – tai kuten David Bordwell mieluummin sitä kuvailee, ”rauhallinen”. Tärkeitä tapahtumia ei aina esitetä, vaan ne paljastuvat myöhemmin vuoropuhelussa. Tätä tekniikkaa sanotaan elliptiseksi kerronnaksi. Ozu ei esimerkiksi kuvaa äidin ja isän matkaa Tokioon. Ozu käyttää omaperäistä kuvaustyyliä, josta usein käytetään nimitystä ”tatami-matto”-otto, jossa kamera on alhaalla eikä juuri liiku. Elokuvakriitikko Roger Ebert toteaa kuivasti, että elokuvassa kamera kääntyy kerran pois pysyvästä kuvakulmasta, mikä on Ozulle ”enemmän kuin tavallista”.
Vastaanotto
Tokyo Monogatari on elokuvalehti Sight & Soundin ohjaajille ja kriitikoille kymmenen vuoden välein tekemissä kyselyissä ollut kaksi kertaa elokuvahistorian merkittävimpien elokuvien joukossa. Se oli kriitikkojen listalla kolmantena vuonna 1992 ja viides 2002. Halliwell’s Film Guidesin entinen toimittaja John Walker sijoittaa Tokyo Monogatarin julkaisemalleen tuhannen parhaan elokuvan listalle. Tokyo Monogatari kuuluu myös elokuvakriitikko Derek Malcolmin listalle The Century of Films, jossa hän arvioi taiteellisesti tai kulttuurisesti merkittävät elokuvat, ja Time listaa sen omassa sadan elokuvan luettelossaan. Roger Ebertillä se on hänen sarjassaan merkittävät elokuvat, ja Paul Schraderin elokuvakaanonissa sen osuudessa ”Gold”, johon kuuluu 20 hienointa elokuvaa. Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Ensimmäinen matka oli mukana heistä kahdeksantoista listalla. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen kolmanneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi, edellään vain Seitsemän samuraita ja Polkupyörävaras.
Elokuvan ovat entistäneet ja julkaisseet kahden dvd:n pakettina The Criterion Collection (DVD aluekoodi 1) ja Tartan Video (DVD aluekoodi 2).
Hollannin Grand Prix 1959
Hollannin Grand Prix 1959 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 31. toukokuuta 1959 Circuit Park Zandvoort -radalla. Kilpailun voitti Jo Bonnier, jolle voitto oli uran ensimmäinen ja samalla ainoa. Lisäksi Bonnier otti uransa ainoan palkintosijan. Hän oli myös ensimmäinen Formula 1 -kilpailun voittanut ruotsalainen.
Fat Bottomed Girls
Fat Bottomed Girls on brittiläisen Queen-yhtyeen kappale vuonna 1978 julkaistulta albumilta Jazz. Se julkaistiin myös kahden A-puolen singlenä yhdessä kappaleen ”Bicycle Race” kanssa. ”Fat Bottomed Girls” on yhtyeen kitaristin Brian Mayn kirjoittama ja se kertoo rockyhtyeiden jäsenten perässä juoksevista bändäreistä. Kappaleesta muodostui suosittu livenumero ja se pysyi Queenin settilistassa aina 1980-luvun alkuun asti.
”Fat Bottomed Girls” ylsi singlenä yhdessä ”Bicycle Race” -kappaleen kanssa brittilistan sijalle 11 ja Yhdysvalloissa sijalle 24. Kappaleen singleversio on jonkin verran lyhyempi kuin albumiversio.
Kappaleet
A-puoli B-puoli
Klaus Korhonen
Klaus Kauko Korhonen (s. 1947 Rautio) on suomalainen helluntailiikkeen vaikuttaja ja pastori. Hän toimi Helsingin Saalem-seurakunnan johtajana vuosina 1998−2012 ennen eläkkeelle jäämistään. Koulutukseltaan Korhonen on teologian maisteri.
Korhonen on toiminut vuodesta 1971 helluntailiikkeen työntekijänä saksankielisessä Euroopassa ja Suomessa. Hänet tunnetaan liikkeen vaikuttajana, raamatunopettajana ja konferenssitapahtumien puhujana Suomessa ja useissa Euroopan maissa. Vuosina 2005–2009 hän toimi vasta perustetun Suomen Helluntaikirkon hallituksen puheenjohtajana ja on muun muassa kirkon eettis-opillisen työryhmän jäsen.
Helluntailiikkeen ulkopuolella Korhonen tunnetaan yhteiskristillisten ja ekumeenisten pyrkimysten puolestapuhujana ja helluntailaisten opinkäsitysten määrittelijänä. Hän on ollut ryhmänsä puheenjohtaja evankelis-luterilaisen kirkon ja helluntaiherätyksen välisessä neuvottelukunnassa. Korhonen on toiminut useiden vuosien ajan Suomen vapaakristillisen neuvoston (SVKN) hallituksessa ja Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) opillisessa jaostossa. Korhosen myönteinen suhde lestadiolaiseen sukutaustaansa on tullut usein esiin hänen kannanotoissaan.
Klaus Korhonen jäi kesällä 2012 eläkkeelle Helsingin Saalem-seurakunnan johtajan tehtävistä. Hänen seuraajanaan toimii Mika Yrjölä. Eläkkeelle jäätyään Korhonen on toiminut mentorina ja opettajana Itävallan helluntaikirkossa sekä tehnyt vaimonsa kanssa vapaehtoistyötä Romanian romanilasten koulutuksen kehittämiseksi.
Klaus Korhosella on vaimonsa Satun kanssa neljä lasta ja kahdeksan lastenlasta.
Pegmatiitti
thumb|Pegmatiittia (Canaãn alkalimassiivi, [[Rio de Janeiro, Brasilia)]] thumb|Pegmatiittia (Rock Creek Canyon, [[Sierra Nevada (Yhdysvallat)|Sierra Nevada, Kalifornia)|alt=]] Pegmatiitti on hyvin karkearakeisista kivistä käytetty nimitys. Pegmatiitit esiintyvät tavallisesti erilaisina juonina ja linsseinä. Tällaisten pegmatiittijuonten leveys voi olla jopa kymmenen metriä ja pituus satoja metrejä. Pegmatiittien koostumus on samanlainen kuin niiden kivien, joihin ne liittyvät. Kaikkein yleisimpiä pegmatiitteja ovat graniittipegmatiitit, mutta myös gabropegmatiitteja tunnetaan, tosin ne ovat hyvin harvinaisia.
Pegmatiiteista löytyy usein suuria, jopa jalokivilaatuisia kiteitä, kuten esimerkiksi turmaliinia ja topaasia.
Mineraalikoostumus
Graniittipegmatiitit koostuvat pääasiassa maasälvistä (mikrokliiniä, ortoklaasia, albiittirikasta plagioklaasia), kvartsista, kiilteistä (biotiittia ja muskoviittia) ja vähäisemmistä mineraaleista. Maasälpien osuus on tavallisesti 50–70 vol% ja kvartsin 20–40 vol% kiilteiden osuuden ollessa muutamia prosentteja. Pegmatiitit sisältävät usein booria, fosforia, uraania, maametalleja, litiumia, berylliä, cesiumia ja tantaalia. Näiden alkuaineiden pitoisuudet voivat olla jopa niin suuria, että niiden louhiminen on taloudellisesti kannattavaa.
Pegmatiittien raekoko ja koostumus vaihtelevat. Raekoko on tyypillisesti suurimmillaan juonten keskiosissa. Kaikkein karkearakeisimmissa pegmatiiteissa rakeiden koko voi olla jopa useita metrejä; esimerkiksi Norjasta tunnetaan jopa yli 10 metrin kokoisia maasälpärakeita. Muita esimerkkejä jättiläismäisistä rakeista ovat Intian 85 tonnin painoiset muskoviittikiteet, Brasilian 200 tonnin painoiset beryllikiteet ja Yhdysvaltojen Etelä-Dakotan 16 metrin kokoiset ja 90 tonnin painoiset spodumeenikiteet.
Pegmatiittia esiintyy Suomessa esimerkiksi Viitaniemen louhoksessa Eräjärvellä, joka on suosittu paikka kiviharrastajien keskuudessa, esimerkiksi sieltä löytyvien suurten, jopa jalokiviluokkaisten topaasikiteiden, ja ainoastaan kyseisessä paikassa maailmassa esiintyvien väyryneniittikiteiden vuoksi.
Syntyperä
Nykytiedon valossa pegmatiittien oletetaan syntyvän noin 6–8 kilometrin syvyydessä. Niiden synnystä on tutkijoiden piirissä kaksi koulukuntaa: ensimmäisen mukaan pegmatiitit ovat graniittien kiteytymisen loppuvaiheiden ns. jäännössulia, jotka ovat hyvin volatiilipitoisia eli joissa on paljon herkästi haihtuvia yhdisteitä (H2O, HF, HCl, B2O3 jne.). Tärkeimmät mineraalit (kvartsi ja maasälvät) kiteytyvät näistä sulista 800–600 °C lämpötiloissa, ja muut mineraalit kiteytyvät viimeisestä vesiliuoksesta kriittisen paineen ja lämpötilan alapuolella. Toisen koulukunnan mukaan pegmatiitit ovat syntyneet hyvin perusteellisen hydrotermisen muuttumisen välityksellä eivätkä olisi syntyisin magmasta.
Nimeäminen
Mineraaliseurueiden perusteella pegmatiitit voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: 1) kiillepegmatiitit, 2) topaasi-beryllipegmatiitit, 3) albiitti-spodumeenipegmatiitit.
Käyttö
Kiillepegmatiitteja hyödynnetään niiden kalimaasälvän vuoksi, jota käytetään keramiikkateollisuuden raaka-aineena. Topaasi–beryllipegmatiitteja hyödynnetään pietsokvartsin- ja korukivien lähteenä. Albiitti–spodumeenipegmatiitteja hyödynnetään niiden sisältämien litiumin ja cesiumin yms. alkuaineiden vuoksi. Spodumeenipegmatiittia esiintyy Suomessa esimerkiksi Kaustisen ja Ullavan alueella, jossa Keliber-kaivosyhtiö tavoittelee litiumkaivoksen avaamista.
Symmetrinen puolustus
Avaus esiintyi ensimmäisen kerran Alessandro Salvion kirjoittamana vuonna 1604. Avausta kutsutaan myös nimellä itävaltalainen puolustus sitä tutkineiden itävaltalaisten Hans Haberditzin, Hans Müllerin ja Ernst Grünfeldin mukaan.
2...c5 on mustan vasta kahdeksanneksi suosituin vastaus valkean toiseen siirtoon ja antaakin valkealle tilastollisesti voiton 60 prosentissa peleistä. Valkean suosituin jatko on pelata 3.Rf3, mikä voi johtaa avauksen transponoitumiseen Tarraschin puolustukseksi.
Valkean toinen mahdollisuus on pelata 3.cxd5, jolloin mustan ei kannata vastata 3...Dxd5, koska jatkot 4.Rf3 cxd4 5.Rc3 Da5 6.Rxd4 ja 5...Dd8 6.Dxd4 Dxd4 7.Rxd4 antavat valkealle ison kehitysedun. Mustalle suositellaan sen sijaan jatkoa 3...Rf6 tarkoituksena lyödä d5-sotilas ratsulla. Mahdollisia jatkoja ovat esimerkiksi 4.Rf3 cxd4 5.Rxd4 Rxd5 6.e4 Rc7 ja 4.e4 Rxe4 5.dxc5 Rxc5 6.Rc3 e6.
Magic Numbers
Magic Numbers on psytrancea tuottavan 1200 Micrograms -yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2007.
Noether
Noether on seuraavien henkilöiden nimi:
Giovanni Bargiggia
pienoiskuva|Giovanni BargiggiaGiovanni Bargiggia (24. marraskuuta 1876 Lacchiarella – 11. huhtikuuta 1946) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. kesäkuuta 1900 ja nimitettiin Caltagironen hiippakunnan johtoon 14. maaliskuuta 1927. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eugenio Tosi, jota avustivat Giovanni Mauri ja Giovanni Rossi.
Bargiggia sai 6. heinäkuuta 1937 nimityksen Vigevanon piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 69-vuotiaana virassa.
Royal Philharmonic Orchestra
Royal Philharmonic Orchestra (tunnetaan myös nimellä RPO) on Lontoosta kotoisin oleva brittiläinen orkesteri. Sitä kutsutaan joskus Britannian kansallisorkesteriksi.
Sir Thomas Beecham perusti RPO:n vuonna 1946 ja se esiintyi ensi kertaa 15. syyskuuta 1946. Beecham toimi kapellimestarina kuolemaansa asti vuonna 1961. Rudolf Kempe oli hänen seuraajansa. Orkesteri on kiertänyt laajalla alueella, vuonna 1950 se esiintyi USA:ssa ensimmäisenä brittiorkesterina sitten Lontoon sinfoniaorkesterin vuonna 1912.
Blackout (Britney Spearsin albumi)
Blackout on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin viides studioalbumi. Se julkaistiin maailmanlaajuisesti 30. lokakuuta 2007. Ensimmäisenä singlenä albumilta julkaistiin ”Gimme More”, josta tuli Spearsin toiseksi menestynein single Yhdysvaltain singlelistalla kappaleen ”…Baby One More Time” jälkeen. Toinen single oli ”Piece of Me” josta tuli suuri hitti. Kolmas single on ”Break the Ice”.
Vuoden 2009 marraskuussa brittiläinen sanomalehti The Times nimesi Blackoutin vuosikymmenen viidenneksi parhaimmaksi popalbumiksi. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 290 000 kappaletta. Albumia on myyty Yhdysvalloissa 980 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti 2,5 miljoonaa kappaletta.
Toni Söderholm
Toni Kristian Söderholm (s. 14. huhtikuuta 1978 Kauniainen) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja. Söderholm muistetaan etenkin pitkästä urastaan Helsingin IFK:ssa. Pelaajana hän voitti kerran sekä Suomen- että Saksan-mestaruuden. Taustaltaan Söderholm on suomenruotsalainen.
Söderholm aloitti päävalmentajauransa vuonna 2017 saksalaisessa SC Riesserseessä, missä hänet valittiin DEL2-liigan vuoden valmentajaksi. Vuoden 2019 alussa hän aloitti Saksan maajoukkueen päävalmentajana.
Pelaajana Söderholmin vahvuuksiin lukeutuivat hyvä pelikäsitys ja kiekollinen peli.
Seurajoukkueet
Söderholm on HIFK:n kasvatti, joka A-juniorikautensa jälkeen lähti vuonna 1998 Pohjois-Amerikan yliopistosarjaan pelaamaan. Neljän Yhdysvalloissa vietetyn vuoden jälkeen Söderholm teki paluun HIFK:n joukkueeseen kaudella 2002–2003. Hänet valittiin SM-liigan vuoden tulokkaaksi saman kauden päätteeksi ja seuraavalla kaudella 2003–2004 hän voitti parhaan puolustajan palkinnon sekä valittiin All Stars -kentälliseen.
Maaliskuussa 2005 Söderholm siirtyi kaksivuotisella sopimuksella NLA-joukkue SC Berniin yhdessä HIFK-hyökkääjä Kimmo Kuhdan kanssa. Kausi sveitsiläisseurassa oli Söderholmille eheä ja hän oli runkosarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja 24 pisteellä. SC Bern venyi runkosarjan voittoon, mutta putosi jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Kloten Flyersille otteluvoitoin 2–4.
Seuraavalla kaudella 2006–2007 Söderholm jatkoi vahvoja otteitaan ja oli runkosarjassa puolustajien pistepörssin kymmenennellä sijalla. Söderholmin kausi berniläisjoukkueessa päättyi kuitenkin kirvelevästi pudotuspelien finaaleissa HC Davosin viedessä Meisterpokalin voitoin 4–3.
Kauden jälkeen Söderholm solmi sopimuksen Elitserien-seura Frölunda Indiansiin, jossa hän pelasi seuraavat puolitoista kautta. Toisella Frölundan kaudella Söderholmin vastuu jäi kuitenkin vähäiseksi ja hän siirtyi siirtorajan kynnyksellä takaisin HIFK:hon.
Kaudella 2011–2012 Söderholm teki henkilökohtaisen piste-ennätyksensä SM-liigassa. Tehot 8+39=47 riittivät puolustajien pistepörssin voittoon. Söderholm voitti myös koko liigan tehotilaston ja hänet palkittiin Matti Keinonen -palkinnolla. Söderholm rikkoi myös 39 syöttöpisteellään SM-liigapuolustajien yhden kauden syöttöennätyksen, jota pitivät aiemmin hallussaan Timo Jutila, Cory Murphy ja Marek Židlický 37 syöttöpisteellä.
Huhtikuussa 2015 Söderholm solmi yhden kauden sopimuksen saksalaisseura EHC Münchenin kanssa. DEL-liigan mestaruuteen päättyneen kauden jälkeen hän lopetti pelaajauransa.
Maajoukkue
Toni Söderholm on edustanut Suomea kolmissa maailmanmestaruuskisoissa, vuosina 2004, 2005 sekä 2007, jolloin Suomi saavutti hopeaa.
Valmennusura
Söderholm kertoi ajatelleensa pelaavansa yhden kauden pidempään, mutta lopettaminen tuli ajankohtaiseksi hänen saatuaan työtarjouksen Saksasta. Kesäkuussa 2016 EHC München nimittikin Söderholmin valmennusryhmäänsä kehitysvalmentajan paikalle. Tämän lisäksi hän toimi Münchenin farmiseurassa SC Riesserseessä Tim Reganin apuvalmentajana DEL2-liigassa sekä Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmennusryhmässä.
Toukokuussa 2017 Söderholm nimitettiin SC Riesserseen päävalmentajaksi. Riessersee sijoittui kaudella 2017–2018 toiseksi DEL2-liigassa, ja Söderholm valittiin heti sarjan parhaaksi valmentajaksi. Riessersee ajautui kuitenkin konkurssiin, ja joukkue putosi Oberligaan. Söderholm jatkoi kuitenkin valmentajana myös Saksan kolmostasolla.
Joulukuussa 2018 Söderholm nimitettiin myös Saksan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi Los Angeles Kingsin organisaatioon siirtyneen Marco Sturmin seuraajaksi. Söderholm aloitti tehtävässä vuoden 2019 alussa. Hänen sopimuksensa on alustavasti seuraavan olympiadin mittainen. Saksa sijoittui Söderholmin ensimmäisessä turnauksessa Slovakiassa vuonna 2019 kuudenneksi.
Söderholm valmensi kauden 2022-2023 NLA-liigan SC Berniä.
Pyhän Vasilin katedraali
thumb|200px|Pyhän Vasilin katedraali Moskovassa on Venäjän tunnetuimpia rakennuksia. thumb|200px|Lähikuva katedraalista. thumb|200px|Kellotapuli
Pyhän Vasilin katedraali tai Pokrovan Jumalanäidin kirkko on ortodoksinen kirkko Moskovan punaisella torilla. Katedraali on omintakeinen sekoitus itämaisia ja länsimaisia vaikutteita, ja sen värikkäät kierteiset kupolit ovat Venäjän ja Moskovan tunnetuimpia symboleita. Kirkko rakennettiin vuosina 1555–1561 Iivana Julman hallituskaudella Venäjän Kazanin kaanikunnasta saavuttaman voiton kunniaksi.Tarinan mukaan kirkon suunnitelleen arkkitehdin silmät puhkaistiin.
Rakentaminen
Kirkon alkuperästä ja suunnittelijasta on useita tarinoita. Sen piirsi perimätiedon mukaan arkkitehti Postnik Jakovlev, jota kutsuttiin lisänimellä Barma. Toisen tarinan mukaan Jakovlev ja Barma olisivat eri henkilöitä. Kolmannen kertomuksen mukaan kirkon suunnitteli nimettömäksi jäänyt italialainen arkkitehti, sillä monet läheisen Kremlin rakennuksista ovat ulkomaalaisten insinöörien tekoa. Tarinan mukaan arkkitehdin silmät puhkaistiin, jotta tämä ei enää myöhemmin voisi rakentaa mitään yhtä vaikuttavaa.
Vallankumouksen jälkeen
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Vasilin katedraali ja sen omaisuus otettiin valtiolle. Kirkonkellot otettiin alas ja sulatettiin. Katedraalin viimeinen kirkkoherra Ioann Vostorgov ammuttiin. Pian kirkko suljettiin ja siitä tehtiin museo 1923. Lazar Kaganovitšin aloitteesta kirkko piti siirtää osana Moskovan kaupunkikuvan laajamittaisia uudelleenjärjestelyitä 1930-luvulla ja jotta punainen tori saataisiin paremmin paraatikäyttöön. Stalin kuitenkin viime hetkessä esti katedraalin siirtämisen kuuluisilla sanoillaan "Лазарь! Поставь на место!" eli "Lazar! Laita se takaisin paikoilleen!" Kirkossa suoritettiin arkeologisia kaivauksia 1920-luvulla ja restaurointityöt aloitettiin 1960-luvulla.
Amelia Earhart
Amelia Mary Earhart (24. heinäkuuta 1897 – katosi 2. heinäkuuta 1937) oli yhdysvaltalainen ilmailun uranuurtaja ja ensimmäisiä naispuolisia lentäjiä. Hän katosi Tyynellämerellä 2. heinäkuuta 1937 yrittäessään maailmanympärilentoa.
Lentouran alku
Amelia Earhart syntyi Atchisonissa Kansasissa 24. heinäkuuta 1897. Hänen isänsä oli rautateiden lakimies Edward Earhart ja äiti Amelia Otis. Isän alkoholismin vuoksi Amelia asui melkein koko lapsuutensa isovanhempiensa luona. Jo lapsena hän kapinoi sukupuolirooliaan vastaan. Hän kiipeili puissa, metsästi rottia kiväärillä ja keräsi sanomalehtileikkeitä naisista miesten ammateissa. Vuonna 1915 hän valmistui lukiosta hyvin arvosanoin. Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1917 hän työskenteli apusairaanhoitajana kanadalaisessa sotilassairaalassa ja sosiaalityöntekijänä Bostonissa. Vuonna 1919 hän alkoi opiskella Columbian yliopistossa New Yorkissa lääketiedettä. Opiskelu ei kuitenkaan miellyttänyt häntä, ja hän palasi vajaan vuoden päästä vanhempiensa luokse Los Angelesiin.
Vuonna 1920 Earhart pääsi ensimmäistä kertaa lentämään lentokoneessa, ja siitä lähtien hänellä oli vain yksi ainoa päämäärä: lentäminen. Lentotunnit maksoivat tuohon aikaan tuhat dollaria eivätkä hänen vanhempansa suostuneet rahoittamaan niitä. Hän työskenteli kuin vimmattu 28 erilaisessa työssä. Hän oli 24-vuotias, kun hän vuonna 1921 otti Neta Snookilta Los Angelesissa ensimmäiset lentotunnit. Puolen vuoden kuluttua hän osti säästöillään ja äidiltä ja nuoremmalta sisareltaan lainaamillaan rahoilla ensimmäisen lentokoneensa Kinner Airstarin, jolla hän saavutti myös lyhytaikaisen naisten maailmanennätyksen korkeuslennossa (4 300 m).
Earhartin vanhemmat erosivat 1924, ja hän muutti äitinsä kanssa itärannikolle. Äitinsä takia hän myi lentokoneensa ja osti rahoilla urheiluauton. Earhart työskenteli Bostonissa opettajana ja myöhemmin sosiaalivirkailijana. Eräänä huhtikuun iltapäivänä 1928 hän sai puhelun työpaikalleen. Puhelimessa ollut mies kysyi häneltä, haluaisiko hän lentää Atlantin valtameren yli. Häntä haastattelivat projektin koordinaattorit, joiden joukossa oli kirjankustantaja ja toimittaja George Putnam, ja häntä pyydettiin liittymään miehistöön, jonka muina jäseninä olivat ohjaaja Wilmer Stultz ja apuohjaaja-mekaanikko Louis Gordon.
Ryhmä lähti 17. kesäkuuta 1928 Trepassey Harborista Newfoundlandista Fokker D7-lentokoneella ja laskeutui 21 tuntia myöhemmin Walesiin Burry Portiin. Kun miehistö palasi Yhdysvaltoihin, heille järjestettiin (ticker-tape) paraati New Yorkissa, ja Yhdysvaltain presidentti Calvin Coolidge piti heille vastaanoton Valkoisessa talossa. Earhart oli kuitenkin vain matkustajana koneessa, mikä harmitti häntä. Silti hän sai enemmän huomiota kuin ohjaaja Wilmer Stultz. Earhartia juhlittiin sankarittarena, ja hänet valittiin "vuoden naiseksi". Hänestä tuli pian nuorten amerikkalaisten naisten idoli, ja hän antoi jatkuvasti haastatteluja ja piti luentoja, joissa hän puhui siitä, kuinka naiset ovat paenneet sukupuolensa luomasta vankilasta ja että naisia pitäisi kohdella samojen vaatimusten mukaisesti kuin miehiä, mutta toisaalta naiset ovat käyttäneet sukupuoltaan liikaakin hyväkseen tekosyynä. Valtameren ylityksestä lähtien lentäminen oli kiinteä osa Earhartin elämää. Hän tuli kolmanneksi Clevelandissa pidetyssä naisten lentokilpailussa (Will Rogers antoi kilpailulle lempinimen ”Powder Puff Derby”). Hänen elämäänsä astui myös Putnam. He ystävystyivät Atlantin ylityksen valmistelujen aikana ja menivät naimisiin 7. helmikuuta 1931. Earhart kuvasi avioliittoaan kumppanuudeksi, jossa molemmat ovat ohjaimissa (”partnership” with ”dual control”).
Muut lennot
pienoiskuva|Earhart ja [[Herbert Hoover 2.1.1932.]] pienoiskuva|Earhartin lentämä Lockheed Vega 5b. 20. toukokuuta 1932 Earhart nousi Newfoundlandista Harbor Gracesta Lockheed Vega -lentokoneella tarkoituksenaan lentää Pariisiin ja toistaa Charles Lindberghin yksinlento päivälleen viisi vuotta tämän oman lennon jälkeen. Voimakkaat pohjoistuulet, jäätävät olosuhteet ja tekniset ongelmat pakottivat hänet laskeutumaan Irlantiin Londonderryn lähellä olevalle laitumelle. Hän sai useita kunnianosoituksia: Yhdysvaltain kongressilta Distinguished Flying Cross, Ranskan Kunnialegioonan ritarimerkin ja Yhdysvaltain presidentti Herbert Hooverilta National Geographic Societyn kultamitalin.
11. tammikuuta 1935 Earhartista tuli ensimmäinen ihminen, joka lensi yksin Tyynenmeren yli Honolulusta Kalifornian Oaklandiin. Myöhemmin samana vuonna hän teki yksinlennon Los Angelesista Méxicoon ja takaisin Newarkiin New Jerseyyn. Heinäkuussa 1936 hänelle luovutettiin Purduen yliopiston rahoittama Lockheed 10E Electra, ja hän ryhtyi suunnittelemaan maailmanympärilentoa.
Hänen lentonsa ei olisi ensimmäinen maailmanympärilento, mutta se olisi pisin, 29 000 mailia (noin 46 700 kilometriä), sillä reitti seuraisi päiväntasaajaa. Suunnistajaksi valittiin Fred Noonan, joka oli erittäin kokenut sekä merisuunnistuksessa (hänellä oli merikapteenin pätevyys) että lentosuunnistuksessa. Hän oli hiljattain jättänyt Pan Amin, missä hän oli auttanut yhtiötä perustamaan vesitasoreittejä Tyynenmeren yli. Hän toivoi, että lennon tuoma julkisuus auttaisi häntä perustamaan Floridaan suunnistuskoulun.
17. maaliskuuta 1937 he lensivät ensimmäisen osuuden Kalifornian Oaklandista Havaijin Honoluluun. Lento jatkui kolmen päivän kuluttua, mutta laskutelineen pyörä räjähti nousussa ja kone kääntyi menosuuntaansa (”ground-looped”). Vakavasti vaurioitunut lentokone meni Kaliforniaan korjattavaksi, ja lento peruutettiin. Seuraava yritys alkoi Miamista. Tällä kertaa aikomuksena oli lentää lännestä itään. He lähtivät matkaan 1. kesäkuuta, ja lukuisten Etelä-Amerikassa, Afrikassa, Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa tehtyjen välilaskujen jälkeen he saapuivat 29. kesäkuuta Laeheen Papua-Uuteen Guineaan. Oli lennetty jo 22 000 mailia (noin 35 000 kilometriä). Jäljellä oleva 7 000 mailia (noin 11 300 kilometriä) lennettäisiin kokonaan Tyynenmeren yllä.
Katoaminen
Seurasi väärinymmärryksiä tai virheitä. Vieläkin kiistellään, miksi lopullinen lähestyminen Howlandinsaarelle radiosuunnistuksen avulla ei toteutunut, vaikka Earhartin radioviestin perusteella pääteltiin, että Earhart ja Noonan uskoivat tulleensa hajanaisen pilvisyyden alueelle Howlandinsaaren kohdalle. Heidän paikannusvirheensä oli viisi meripeninkulmaa eli noin yhdeksän kilometriä. Ongelmana oli se, että Electran radioviesti kuului, mutta radioyhteyttä toiseen suuntaan ei saatu.
Kaksisuuntaista radioyhteyttä yritettiin turhaan saada useita tunteja. Sitten yksisuuntainenkin yhteys katosi, vaikka myöhemmin Tyynenmeren radio-operaattorit ehkä kuulivat uponneesta Electrasta lähtöisin olevia signaaleja.
Seuraavassa on ote kirjeestä, jonka Earhart kirjoitti miehelleen siltä varalta, että maailmanympärilento olisi hänen viimeisensä:
"Please know I am quite aware of the hazards.
I want to do it because I want to do it.
Women must try to do things as men have tried.
When they fail, their failure must be but a challenge to others."
(Amelia Earhart, 1937)
(Olen hyvin tietoinen riskeistä, mutta haluan lähteä matkaan siksi koska haluan. Naisten on kokeiltava asioita kuten miehetkin ovat kokeilleet. Jos he epäonnistuvat, olkoon epäonnistuminen vain haaste muille.)
Earhartin etsintä
Yhdysvaltain viranomaiset käyttivät Earhartin etsintöihin neljä miljoonaa dollaria. Etsintä oli siten aikansa kallein ja intensiivisin ilma- ja merietsintäoperaatio, jonka organisoivat Yhdysvaltain laivasto ja rannikkovartiosto. Useat tutkijat uskoivat, että lentokoneesta loppui polttoaine ja se syöksyi mereen. Kuitenkin yksi ryhmä (The International Group for Historic Aircraft Recovery – TIGHAR) on esittänyt, että he olivat ehkä lentäneet suoraa reittiä, jonka Earhart määritteli viimeisessä Howlandinsaarella vastaanotetussa viestissä, Nikumaroron (tuolloin tunnettu nimellä Gardner) saarelle nykyisessä Kiribatissa, laskeutuneet sinne ja kadonneet. TIGHARin tutkimukset ovat tuottaneet teoriaa tukevaa dokumentoitua arkeologista ja epätieteellistä näyttöä mutta ei todisteita.
Vuonna 1940 Nikumarorosta löydettiin luita ja joitakin esineitä, joiden epäiltiin kuuluneen Earhartille. Silloisen analyysin mukaan luut olivat miehen, mutta vuonna 2018 valmistuneen uuden analyysin mukaan luiden mitat vastasivat Earhartin kokoa.
Earhartin konetta etsittiin viimeksi kesällä 2012, mutta etsintä päättyi yhtä tuloksettomana kuin aiemmatkin.
Erästä jo vuonna 1991 löydettyä metallinpalaa voitaisiin vuonna 2014 julkaistujen tutkimusten mukaan pitää koneen osana. Pala löytyi Nikumaroron atollilta, ja sen ominaisuudet pitävät yhtä koneen erikoisikkunan paikkaukseen käytetyn metalliosan kanssa. Tigharin meren pohjaa saaren lähellä kartoittaneen kaikuluotaimen kuvissa on tulkittu näkyvän koneen runko.
Maaliskuussa 2018 Earhartin luita väitettiin löytyneen, mutta tutkimusta kritisoitiin puutteelliseksi.
Earhart populaarikulttuurissa
Vuonna 1943 julkaistu elokuva Flight for Freedom on kuvitteellinen näkemys Earhartin elämästä lisättynä tuhdilla annoksella Hollywoodin toisen maailmansodan aikaista propagandaa. Earhartia esittää Rosalind Russell.
Kanadalainen laulaja-lauluntekijä Joni Mitchell julkaisi Earhartiin viittaavan kappaleen ”Amelia” albumillaan Hejira (1976).
Oululainen kirjailija Minna Mikkonen on kirjoittanut romaanin Amelian luut (2022, Kustantamo S&S), joka kertoo Earhartin haaksirikkoutumisesta. Teoksessa on myös toisessa ajassa elävät hahmot.
Daniel D. Tompkins
Daniel D. Tompkins (21. kesäkuuta 1774 – 11. kesäkuuta 1825) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies sekä maansa kuudes varapresidentti.
Karitevoi
thumb|Karitevoi
Daniel D. Tompkins
Tompkinsista tuli vuonna 1807 kotiosavaltionsa New Yorkin kuvernööri. Hän toimi tässä virassa, kunnes nousi maansa varapresidentiksi 1817. Tompkinsin varapresidenttiyden aikana varsinainen Yhdysvaltain presidentti oli James Monroe.
Tompkinsin kausi varapresidenttinä päättyi 4. maaliskuuta 1825. Hän kuoli saman vuoden kesäkuussa Staten Islandilla.
Karitevoi
Sanan etymologia
Suomeksi käytetään sekä ranskankielistä käsitettä "karitevoi" että sen englanninkielistä vastinetta "sheavoi". Sana "karite" tulee wolofin kielisestä sanasta ghariti. Englanninkielinen nimi shea taas tulee bambarankielisestä sanasta s'í. Molemmat sanat merkitsevät alkuperäiskielessä juuri karitepuuta.
thumb|Kartta karitepähkinän viljelyalueiden sijoittumisesta
Käyttö
Karitevoita käytetään ruoanlaitossa, hiustenhoidossa, kynttilöidenvalmistuksessa sekä luonnonlääkkeiden ainesosana. Sitä käytetään myös useiden perinteisten musiikki-instrumenttien puu- ja nahkaosien huoltamisessa.
Valmistaminen
Perinteisillä työvoimaintensiivisillä menetelmillä valmistetaan edelleen huomattava osa maailman karitevoista.
Tuoreet karitepähkinät on kuorittava esiin hedelmälihan sisältä. Kuoritut pähkinät murskataan, paahdetaan ja jauhetaan. Rasva erotetaan lisäämällä paahdettuun pähkinäjauhoon kuumaa vettä, jolloin rasva- ja vesifaasit erottuvat toisistaan. Kuidut ja vesiliukoiset aineet poistetaan ja voita kuumennetaan edelleen, kunnes kaikki vesi on haihtunut ja saavutetaan haluttu puhtaus.
Aiheesta muualla
Karitébaum Vitellaria paradoxa
Aleksi Koskinen
Aleksi Koskinen (s. 19. helmikuuta 1992) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa takamiehenä.
Koskinen pelasi Korisliigaa Lappeenrannan NMKY:ssä kolme kautta vuosina 2008–2011. Hän voitti joukkueessa Suomen cupin vuonna 2008. Kaudella 2012–2013 Koskinen pelasi Korisliigaa FoKoPossa. Hän on pelannut myös miesten I-divisioona A:ssa ja nuorten maaotteluita. Syksyllä 2015 Koskinen siirtyi I-divisioona B:ssä pelanneeseen Namika Lappeenrantaan.
Saksalainen ratsuponi
Saksalainen ratsuponi on Saksassa kehitetty ratsuponirotu, joka on kehitetty soveltuvaksi kaikkiin ratsastuksen lajeihin. Ratsuponi sopii myös sellaisille ratsastajille, jotka eivät pidä isoista puoliverisistä.
Ominaisuudet
Rotumääritelmän mukaan saksalaisen ratsuponin tulee olla korkeudeltaan mieluiten 138–148 cm. Sen tulee olla ponityyppinen, urheilullinen ja hienostunut ratsuponi. Pään tulee olla pieni suurin eloisin silmin sekä pienin korvin; kaulan ja leuan liitoksen tulee olla selkeä; kaulan tulee olla pitkä ja hyvinsijoittunut; sään tulee olla selkeä ja lanteen pitkä. Liikkeiden tulisi olla tarkat, rytmikkäät, ilmavat ja joustavat, ja takaosan työnnön tulee olla selkeä. Luonteen tulisi olla rehellinen ja hyväntahtoinen, esiintymishaluinen, rohkea ja tasainen.
Historia
Saksalaista ratsuponia alettiin kehittää 1960-luvulla, jolloin Saksan poniyhdistyksissä koettiin tarvetta kehittää suurikokoinen lastenratsu kansallisiin ja kansainvälisiin kilpailuihin. Tärkeänä tavoitteena oli yhdistää poneille tyypillinen luonne, tyyppi ja yhteistyöhalukkuus isompien ratsuhevosten urheilullisuuteen.
Jalostuksen alkuvaiheissa pyrittiin helppoon ratkaisuun. Kilpaponien tuottamiseksi yhdessä sukupolvessa arabianhevos- ja englannintäysioriita käytettiin vuonohevos- ja haflingertammoille. Nämä risteytykset eivät kuitenkaan tuottaneet haluttua tulosta.
1990-luvulla rotua yritettiin parantaa risteyttämällä siihen trakehneria, hannoverinhevosta ja holsteininhevosta, mutta yritys epäonnistui; risteytysjälkeläisiin ei tullut tarpeeksi haluttua ponin tyyppiä ja ominaisuuksia. Nykyisin saksalaisen ratsuponin jalostukseen käytetään tiettyjä sukuja.