cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ali Carter
Kapteeni
Carter on ansainnut urallaan palkintorahaa yli 600 000 puntaa. Hänen lempinimensä on "The Captain" (kapteeni), jonka hän on saanut siitä, että hän opiskelee snookerin pelaamisen ohella lentokapteeniksi. Vuoden 2008 maailmanmestaruusturnauksessa hän sai lisänimen Captain Fantastic esiinnyttyään vakuuttavasti kaksi viikkoa pitkässä turnauksessa edeten aina finaaliin saakka.
Harjoittelu
Carter on harjoitellut paljon Ronnie O'Sullivanin kanssa, joka kuuluu lajin tähtipelaajiin. Carteria pidetään erittäin lahjakkaana pelaajana, mutta uransa aikana hän on esiintynyt turnauksissa pelillisesti ajatellen epätasaisesti.
João Guilherme Daddi
João Guilherme Daddi (1813 Porto – 1887) oli portugalilainen säveltäjä ja pianisti. Hänen teoksiinsa kuuluu useita koomisia oopperoita, joiden lisäksi hän sävelsi esimerkiksi operetin. Hän soitti Franz Lisztin kanssa.
Tulovero Suomessa
Tuloverotus on Suomessa nettoverotusta. Tämä tarkoittaa sitä, että bruttotuloista saadaan vähentää verovähennyksinä tulon hankkimisesta ja säilyttämisestä aiheutuneet menot.
Tuloverotus koskee luonnollisia henkilöitä, kuolinpesiä, yhteisöjä (monet yhtiöt), yhtymiä ja yhteisetuuksia. Näiden eri veronmaksajaryhmien tuloverotus poikkeaa toisistaan. Verotuksen kannalta merkitystä on myös sillä, mistä tulot ovat peräisin. Erilaisia ja eri tulolähteistä saatuja tuloja verotetaan eri tavoin.
Historia
Suomessa tuloverotus (tulosuostuntavero) oli käytössä ensi kertaa vuosina 1865–1885. Valtion tulovero tuli pysyväksi vuonna 1921.
Tuloverotus henkilöverotuksessa
Henkilöverotus kattaa luonnolliset henkilöt ja kuolinpesät. Henkilöitä verotetaan erillisverotuksen periaatteella eli jokaista perheenjäsentä verotetaan erikseen.
Henkilöverotuksessa tulot jaetaan kahteen tulolajiin. Tulolajit ovat ansio- ja pääomatulo. Pääomatuloa ovat tulot, joita varallisuuden voidaan katsoa kerryttäneen. Muut tulot, esimerkiksi palkka ja eläke, ovat ansiotuloa. Yrittäjien verotuksessa yrityksestä saatu tulo jaetaan verotuksessa ansiotulo-osuuteen ja pääomatulo-osuuteen. Jako koskee yksityisiä elinkeinonharjoittajia, avoimen yhtiön ja kommandiittiyhtiön yhtiömiehiä, maatalouden harjoittajia ja tietyissä tilanteissa myös osakkeenomistajien osinkotuloja.
Yksityishenkilöiltä perittyjen tuloverojen tuotto vuonna 2012 oli 27 miljardia euroa. Tästä 25 miljardia koostui ansiotuloverosta ja loppu 1,8 miljardia pääomatuloverosta. Tuloveroja maksoi 4,2 miljoonaa henkilöä. Ansio- ja pääomatuloverojen osuus palkansaajien veronalaisista tuloista oli 22,2 %, eläkeläisillä 17,8 %. Maatalouden harjoittajilla vastaava luku oli 23,5 % ja liikkeen- ja ammatinharjoittajilla 25,3 %.
Yhteisöjen tuloverotus
Yhteisöjä ovat verotuksessa monet yhtiöt kuten osakeyhtiöt, yhdistykset ja eräät muut itsenäiset verovelvolliset. Yhteisöjen tuloja ei jaeta ansio- ja pääomatuloiksi. Niiden saamia tuloja verotetaan yhteisön tuloverona eli yhteisöverona.
Yhtymien tuloverotus
Yhtymiä ovat verotuksessa eräät yhtiöt kuten kommandiittiyhtiö ja avoin yhtiö sekä tietyt muut yhteenliittymät. Yhtymät ovat verotuksessa ns. laskentasubjekteja. Ne eivät ole erillisiä verovelvollisia, vaan niille lasketaan tulo, joka jaetaan verotuksessa yhtymän osakkaiden tuloksi.
Tuloverolait ja tulolähteet
Verotusta varten verovelvollisen tulot jaetaan tulolähteisiin, joista lasketaan kustakin verot erikseen. Tulolähteet ovat henkilökohtainen tulolähde (ns. TVL-tulo), elinkeinotulo (EVL-tulo) ja maataloustulo (MVL-tulo). Kunkin tulolähteen tulos lasketaan erikseen oman verolakinsa mukaisesti. Henkilökohtaisen tulon verotusta säätelee Tuloverolaki, elinkeinotulon verotusta Laki elinkeinotulon verottamisesta ja maataloustulon verotusta Maatilatalouden tuloverolaki.
Elinkeinotoiminnalla tarkoitetaan liike- ja ammattitoimintaa. Maataloutena pidetään maa- ja metsätalouteen liittyvää toimintaa kuten viljelyä ja tuotantoeläinten kasvatusta. Muut toiminnot kuuluvat henkilökohtaiseen tulolähteeseen ja verotetaan tuloverolain mukaan. Yksityishenkilöllä henkilökohtaiseen tulolähteeseen kuuluvat esimerkiksi eläke- ja palkkatulot. Kellä tahansa verovelvollisella voi olla kaikki kolme tulolähdettä, sillä jako ei riipu yhtiömuodosta.
Kunkin tulolähteen tulos lasketaan erikseen ja myös ilmoitetaan omalla veroilmoituslomakkeellaan. Tulolähteiden verotus on erillistä siten, että toisen tulolähteen tappiota ei saa vähentää toisen tulolähteen voitosta.
Verotietojen julkisuus
Laista verotustietojen julkisuudesta ja salassapidosta seuraa, että verotettavien tulojen ja maksettavien verojen määrä ovat julkista tietoa. Sen sijaan verovapaiden tulojen määrä ei ole julkista tietoa.
Muut tuloista perittävät verot Suomessa
Tuloveron lisäksi Suomessa on eräitä muitakin veroja, jotka peritään tuloista.
Yleisradiovero kannetaan tuloverotuksessa verotettavien tulojen perusteella.
Lähdevero peritään talletuksista ja joukkovelkakirjalainoista saaduista korkotuloista sen sijaan, että ne verotettaisiin pääomatulona.
Minun oikeus
Minun oikeus on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen toinen ja samalla yhtyeen viimeinen single albumilta Kylmä tila. "Leijonan periaatteet 2004" on uudelleen nauhoitettu versio alun perin yhtyeen vuonna 1997 ilmestyneellä Hävetkää! -EP:llä julkaistusta kappaleesta. Kappaleen kosketinosuudet soittaa Tuomas Holopainen. Videon kappaleesta "Kylmä tila" on ohjannut Tomi Tuomaala.
Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan kolmannella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Eliahu Inbal
thumb|right|Eliahu Inbal Eliahu Inbal (s. 16. helmikuuta 1936 Jerusalem) on israelilainen kapellimestari.
Haarukka
thumb|250px|Erilaisia haarukoita Haarukka on ruokailuväline, jonka kädensijan toisessa päässä on pitkiä piikkejä. Haarukan yleisin käyttötarkoitus on ruoan siirtäminen suuhun. Ennen haarukan keksimistä ruokailuun käytettiin vain lusikkaa, veistä ja käsiä.
Eliahu Inbal
Inbal opiskeli kotimaassaan viulunsoittoa ja sai myös sävellyksen opetusta Paul Ben-Haimilta. Leonard Bernsteinin tukemana hän pääsi stipendillä opiskelemaan orkesterinjohtoa Pariisin konservatorioon. Lisäksi hän osallistui Sergiu Celibidachen ja Franco Ferraran kursseille. Vuonna 1963 hän voitti Novarassa ensimmäisen palkinnon Guido Cantelli -orkesterinjohtokilpailussa.
Haarukka
Historia
thumb|Iranilaisia haarukoita 600-luvulta Varhaisimmat haarukat eivät olleet syömistä varten, vaan kaksipiikkisiä haarukoita käytettiin muinaisessa Egyptissä, Antiikin Kreikassa ja Rooman valtakunnassa lihan nostamiseen padasta tai tulelta. Ruoka syötiin käsin tai veitsen avulla. Lähi-idässä ja Bysantissa haarukoita alettiin käyttää 600-luvulla, ja ne olivat yleisiä rikkaiden perheiden ruokapöydissä 900-luvulla.
Eliahu Inbal
Useimmat varhaiset esiintymisensä Inbal teki Italiassa, mutta Britannian-debyytti vuonna 1965 Lontoon filharmonikkojen kanssa johti useisiin brittiläisiin kiinnityksiin. Inbal on sittemmin saanut myös Britannian kansalaisuuden.
Haarukka
Historia
Italiaan haarukat levisivät, kun Venetsian dogen bysanttilainen vaimo toi niitä maahan 1000-luvulla. Ne yleistyivät kuitenkin hitaasti. Italialaisissa keittokirjoissa haarukoita alkoi esiintyä 1400-luvulle mennessä. Sieltä ne levisivät edelleen aatelisten avioliittojen kautta. Italialaiset haarukat saapuivat Ranskaan, kun Katariina de’ Medici tuli Ranskaan naimaan tulevan kuninkaan Henrik II:n. Haarukat levisivät nopeasti Ranskassa, mutta Englantiin ne toi matkailija Thomas Coryate, joka kirjoitti italialaisten haarukan käytöstä vuonna 1609 julkaistussa kirjassaan.
Eliahu Inbal
Vuosina 1974–1990 Inbal toimi Frankfurtin Hr-Sinfonieorchesterin ylikapellimestarina ja levytti sen kanssa useita Brucknerin sinfonioita alkuperäisversioissaan. Hänelle myönnettiin Jahrespreis der deutschen Schallplatten-Kritik. Lisäksi hän on levyttänyt Mahlerin ja Šostakovitšin sinfoniat. Inbal on myös tulkinnut muun muassa oopperaa ja kantaesittänyt nykyteoksia. Hän toimi vuosina 1984–1989 La Fenicen ylikapellimestarina ja sai tammikuussa 2007 nimityksen sen musiikilliseksi johtajaksi.
Haarukka
Historia
Varhaisimmat ruokailuhaarukat olivat esikuviensa mukaan kaksipiikkisiä. Niillä oli kuitenkin hankala syödä pieniä ruoanpalasia. Ranskassa 1600-luvulla kehitettiin haarukoita, joissa oli neljä käyristettyä piikkiä. Useimmat piikit helpottivat pienempien palasten syömistä, ja käyristetty muoto mahdollisti haarukan käytön myös lusikan tavoin.
Eliahu Inbal
Inbal toimi vuosina 2001–2006 Konzerthausorchester Berlinin ylikapellimestarina. Vuodesta 2008 hän on ollut Tokion Metropolitan-sinfoniaorkesterin ja vuodesta 2009 Tšekin filharmonisen orkesterin ylikapellimestari.
Haarukka
Valmistus
Haarukoita valmistetaan yleensä ruostumattomasta teräksestä, mutta halvempia malleja on valmistettu myös alumiinista esimerkiksi Neuvostoliitossa työpaikkaruokaloiden hävikin vähentämiseksi. Kertakäyttöiset haarukat esimerkiksi retkeilykäyttöön valmistetaan muovista. Suomessa haarukoita ja ruokailuveitsiä sekä lusikoita on valmistanut mm. Hackmannin Sorsakosken tehdas sekä Fiskars Oy.
Erilaisia haarukoita
thumb|Haarukka Haarukoista yleisin lienee tavallinen ruokahaarukka ja sitä pienempi jälkiruokahaarukka. On olemassa kooltaan ja muodoltaan erilaisia haarukoita, kuten alkupalahaarukka, salaattihaarukka, paistihaarukka.
Arthur Nordenswan
Arthur Georg Nordenswan (27. tammikuuta 1883 Tukholma – 29. joulukuuta 1970 Tukholma) oli ruotsalainen upseeri ja nuoruudessaan kilpa-ampuja. Sotilasurallaan hän toimi Saarlandin kansanäänestystä vuonna 1935 valvoneen ruotsalaissotilaista kootun valvontaryhmän komentajana ja Suomen talvisodan aikaan talvella 1940 ruotsalaisvapaaehtoisista kootun taisteluryhmä SFK:n komentajana Sallassa.
Sotilaura
Artur Nordenswan syntyi Tukholmassa. Hänen vanhempansa olivat kenraali Carl Otto Nordensvan ja Ebba Maria Wallenius. Valmistuttuaan upseeriksi hän toimi Svean henkikaartissa 1900-luvun alussa. Hän sai kapteenin arvon vuonna 1916 ja siirtyi vuonna 1921 Västernorrlandin rykmenttiin. Vuonna 1926 hänet ylennettiin majuriksi, ja hän siirtyi Norrbottenin rykmenttiin. Vuonna 1930 hän sai ylennyksen everstiluutnantiksi ja siirtyi vuonna 1932 Skaraborgin rykmenttiin. Sen jälkeen Nordenswanin sotilasura liittyi kansainvälisiin tehtäviin. Vuonna 1935 suoritettiin Saksassa Saarlandin kansanäänestys. Ruotsista komennettiin sotilasyksikkö valvomaan äänestysajankohtaa. Tämän jälkeen hänet ylennettiin everstiksi, ja hän jatkoi palveluaan Skaraborgin rykmentissä aina vuoteen 1942.
Svenska Frivilligkåren - Talvisodan ruotsalaiset vapaaehtoiset
Marraskuun lopussa 1939 käynnistyi talvisota Neuvostoliiton hyökättyä Suomeen. Ruotsin hallitus salli suomalaisia autettavan materiaali-, sosiaalisen ja sairaanhoitoavun lisäksi ryhmällä vakinaisen väen upseereita ja vapaaehtoisia ruotsalaisia miehiä. Ruotsin hallitus vastusti ensin esitystä, mutta 11. tammikuuta 1940 hyväksyi ruotsalaissotilaita 8 000 asevelvollista ja 400 vakinaisen väen upseeria vapaaehtoisjoukoksi. Pian ruotsalaisten aktivoitumisen jälkeen norjalaiset loivat vastaavanlaisen järjestön Norjassa. Norjan hallitus ei antanut lupaa kuitenkaan vakinaisessa palveluksessa olevien norjalaisupseerien värväytymiseen vapaaehtoisjoukkoihin. Perustettava norjalaisyksikkö alistettiin ruotsalaisyksiköiden komentoon.
Tammikuun loppupuolella vapaaehtoisia eli Svenska Frivilligkåren-yksikköä oli noin 4 600 miestä. Joukot olivat hyvin varustettuja, mutta koulutukseltaan puutteellisia. Tammikuu 1940 muodostui vapaaehtoisjoukolle koulutusjaksoksi, jossa keskityttiin hiihtotaidon kehittämiseen ja henkilökohtaisen fyysisen kunnon kohottamiseen. Kenraaliluutnantti Ernst Linderistä tuli 22. helmikuuta Lapin Ryhmän komentaja. Sallan suunnan puolustusta varten Frivilligkårenista muodostettiin taisteluryhmä SFK komentajanaan eversti Arthur Nordenswan. Rauhan tullessa 13. maaliskuuta 1940 oli vapaaehtoisjoukon vahvuus 8 552 miestä, joista 727 norjalaisia.
Urheilu-ura
Nordenswan kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa 50 metrin vapaapienoiskiväärin makuun joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sijoittui kivääriammunnan 50 metrillä 16:ksi ja pienoiskiväärin 25 metrillä 28:ksi.
Propositio
Propositio eli väitelause on propositiologiikassa jotakin seikkaa, tapahtumaa tai asiantilaa ilmaiseva lause. Kaksiarvologiikassa proposition totuusarvo on aina tosi tai epätosi. Matemaattisessa logiikassa totuusfunktio liittää totuusarvon väitelauseeseen.
Väitelause voi olla peruspropositio, joka katsotaan jakamattomaksi, tai loogisilla operaattoreilla (konnektiiveilla) muodostettu yhdistetty väitelause.
Propositiolla voidaan tarkoittaa myös luonnollisen kielen lauseen merkityssisältöä, eli sitä, minkä ymmärtämisestä seuraa ko. lauseen ymmärtäminen.
Fortezza Medicea di Girifalco
thumb|Fortezza di Girifalco Fortezza Medicea di Girifalco on linnoitus, joka sijaitsee Cortonan kaupungissa.
Historia
Kaupungin korkeimmalla paikalla on todennäköisesti ollut linnoitus jo muinaisilla ajoilla. Alueella näkyy vieläkin osia etruskilaislinnoituksesta. Varhaisimmat kirjatut tiedot tällä paikalla olleesta linnoituksesta ovat vuodelta 1258.
Nykyinen linnoitus rakennettiin 1556-1561 suurherttua Cosimo I de' Medicinin käskystä. Linnoituksen suunnitteli kuuluisa sotilasinsinööri Gabrio Serbelloni, joka oli myös paavi Pius IV veljenpoika. Linna on puolisuunnikkaan muotoinen ja sitä ympäröivässä linnakkeessa on neljä bastionia, joista linnaa oli hyvä puolustaa.
Vuonna 1943 Saksan joukot piilottivat yli sata tonnia kultaa Fortezzan linnoitukseen. Suuri osa kullasta vietiin pois ennen sodan päättymistä, mutta amerikkalaisten vallatessa linnoituksen, kultaa oli jäljellä vielä yli 40 miljoonan euron arvosta.
Nykyisyys
Linnoitusta on viime vuosina kunnostettu ja se on vielä osittain suljettu (2009). Linnoitukseen pääsee tutustumaan ja siellä pidetään erilaisia kulttuuritapahtumia, kuten nykytaiteen näyttelyitä.
Anancus
Anancus on sukupuuttoon kuollut norsueläinsuku, johon kuului 4–13 lajia. Se oli hyvin yleinen suurimmassa osassa Eurooppaa ja Aasiaa varhaisella plioseenilla ja oli pleistoseenilla levinnyt Afrikkaan. Anancus oli kolme metriä korkea. Se muistutti nykyisiä norsuja, mutta sen jalat olivat lyhyemmät ja sillä oli suorat, hyvin pitkät syöksyhampaat. Ne olivat 3–4 metriä pitkät, lähes saman pituiset kuin eläimen ruumis. Sillä oli lyhyt alaleuka ja pitkä tarttumakärsä. Anancus oli sopeutunut elämään kosteissa trooppisissa sademetsissä. Se pystyi sekä syömään korkeilta oksilta että tonkimaan pehmeää kariketta. Anancus katosi, kun ruohomaat korvasivat metsät, joissa se eli.
Eläinten vallankumous
Eläinten vallankumous on vuonna 1945 ilmestynyt George Orwellin romaani, joka kuvaa satiirisesti Venäjän vallankumouksen perintöä eläinsadun muodossa. Se on Orwellin tunnetuimpia teoksia romaanin Vuonna 1984 ja muistelmateoksen Katalonia, Katalonia ohella.
Juoni
Romaanissa juopon maanviljelijän maatilalla asuvat eläimet tekevät vallankumouksen vanhan karjun ohjeiden mukaan. Vallankumousta johtaneet siat alkavat hallita tilaa ”animalismiksi” kutsumansa aatteen pohjalta. Vallankumouksen johtohahmot, karjut Napoleon ja Lumipallo, joutuvat riitoihin, ja Napoleonin voitettua valtataistelun Lumipallo karkotetaan tilalta. Sikojen vallan alla eläinten olot kovenevat, ja siat varaavat itselleen yhä lisää etuoikeuksia, kunnes animalismin alkuperäisistä ihanteista on jäljellä enää fraasi: ”Kaikki eläimet ovat tasa-arvoisia, mutta toiset eläimet ovat tasa-arvoisempia kuin toiset”. Napoleon järjestää lavastettuja oikeudenkäyntejä ja teloituttaa eläimiä toisten pelottelemiseksi, myöntää itselleen suurellisia arvonimiä ja kumoaa animalismin periaatteet yksi kerrallaan. Lopulta siat alkavat kävellä kahdella jalalla ruoskat kädessä, ja muita eläimiä kohdellaan jokseenkin samoin kuin ihmisten valtakaudella. Romaanin viimeisessä kohtauksessa toiset eläimet katselevat, kuinka siat kohottavat maljoja ihmisten kanssa, eivätkä ne enää erota sikoja ihmisistä.
Historia
Kirjaa innoittivat Orwellin huomiot Espanjan sisällissodan tasavaltalaisten riidoista. Toisen maailmansodan aikana 1944 Orwellilla oli vaikeuksia saada ilmeisen neuvostovastaista kirjaa kustannetuksi. Sitä ei pidetty sopivana poliittiseen tilanteeseen, ja se tulkittiin trotskilaiseksi. Kolmas kustantaja hylkäsi teoksen Britannian tiedotusministeriön neuvosta; teos olisi voinut vahingoittaa maan suhteita Neuvostoliittoon.
Suomessa kirja ilmestyi vasta vuonna 1969. Itä-Euroopassa teos vapautettiin Unkarissa 1989 ja Neuvostoliitossa glasnostin myötä.
Eläinten vallankumouksesta on tehty kaksi elokuvasovitusta, vuonna 1954 valmistunut piirroselokuva Eläinten kapina, joka oli Britannian ensimmäinen pitkä animaatioelokuva, sekä vuonna 1999 tietokonetehosteiden avulla tehty live-action-elokuva Eläinten kapina. Molemmissa elokuvasovituksissa on kirjasta poikkeava loppu. Lisäksi ensimmäisessä elokuvassa vanhaa tsaarinvaltaa ja uskontoa arvostelevia piirteitä on häivytetty.
Brittiläinen rockyhtye Pink Floyd julkaisi vuonna 1977 Orwellin kirjan innoittaman teema-albumin Animals, joka arvostelee kapitalistista kilpailuyhteiskuntaa.
Violeta Chamorro
Violeta Barrios de Chamorro (s. 18. lokakuuta 1929 Rivas, Nicaragua) on nicaragualainen toimittaja ja poliitikko. Hän oli Nicaraguan presidenttinä vuosina 1990–1997.
Chamorron aviomies Pedro Joaquín Chamorro Cardenal oli Somozan suvun valtaa vastustaneen La Prensa -lehden päätoimittaja. Kun hänet murhattiin 10. tammikuuta 1978, Violeta Chamorro otti lehden vastuulleen ja tuki sandinisteja Somozaa vastaan. Kun Anastasio Somoza Debayle syöstiin vallasta 1979. Chamorro oli jäsenenä sen jälkeisessä Kansallisen jälleenrakennuksen hallituksessa, josta hän kuitenkin erosi huhtikuussa 1980.
Tämän jälkeen La Prensa arvosteli voimakkaasti myös Kansallisen jälleenrakennuksen hallitusta ja sen johtajaa, sittemmin presidenttiä Daniel Ortegaa. Sandinistit puolestaan syyttivät Chamorroa rahan ottamisesta Yhdysvalloilta, joka pyrki tuolloin kaatamaan Nicaraguan hallituksen kouluttamalla, rahoittamalla ja aseistamalla oikeistolaisia contra-sissejä. La Prensaa sensuroitiin ajoittain laajaltikin käydyn sisällissodan aikana.
Vuoden 1990 vaaleissa Violeta Chamorro asettui 14 puolueen muodostaman oppositioryhmittymän presidenttiehdokkaaksi ja tuli valituksi ensimmäisellä kierroksella, saaden 55 prosenttia äänistä.
Hänen kaudellaan Nicaraguan talouselämää liberalisoitiin voimakkaasti ja maan sotalaitos palautettiin rauhanaikaisiin oloihin. Presidenttiytensä jälkeen Chamorro vetäytyi politiikasta.
Major League Baseball -kausi 1927
Major League Baseball -kauden 1927 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat New York Yankees ja Pittsburgh Pirates. Yankees voitti mestaruuden kautta aikain nopeimmassa loppuottelusarjassa. Voitto ratkesi, kun ensimmäisen ottelun käynnistymisestä oli kulunut 74 tuntia ja 15 minuuttia. Yankeesista tuli ensimmäinen American Leaguen joukkue, joka voitti sarjan suoraan neljässä ottelussa. National Leaguen joukkueista vastaavaan oli pystynyt vain Boston Braves vuonna 1914.
Monet historioitsijat pitävät vuoden 1927 Yankeesia kaikkien aikojen parhaana joukkueena MLB:ssa. Babe Ruth löi yhden kauden kunnariennätykseksi 60, joka oli enemmän kuin mikään muu American Leaguen joukkueista löi yhteensä. Lou Gehrig löi 47 kunnaria ja kaikkiaan 175 juoksua. Tony Lazzeri oli 18 kunnarillaan tilaston kolmonen. Koko joukkueen hit -keskiarvo oli .307.
Alan Shearer
Alan Shearer (s. 13. elokuuta 1970 Gosforth) on ammattilaisuransa lopettanut englantilainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Hän on Valioliigan ja Newcastle Unitedin kaikkien aikojen paras maalintekijä ja hän on toiminut muun muassa Englannin maajoukkueen kapteenina.
Shearer siirtyi Newcastleen vuonna 1996 maailmanennätyksen rikkoneella 15 miljoonan punnan siirtosummalla.
Pelaajauransa jälkeen hän on työskennellyt BBC:n jalkapallokommentaattorina.
Seurajoukkueura
Newcastlen seudulta kotoisin oleva Shearer pelasi nuoruudessaan paikallisessa amatöörijoukkueessa, Wallsend Boys Clubissa. Hän siirtyi Newcastle Unitedin kiinnostuksesta huolimatta etelään Southamptonin junioriakatemiaan, josta hän nousi seuran edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana. Shearer teki heti debyytissään hattutempun Arsenalia vastaan. Shearer pelasi Southamptonissa viisi kautta vuoteen 1992 asti.
Kesällä 1992 Shearer oli yksi halutuimmista pelaajista Englannissa. Lopulta Blackburn Rovers osti hänet 3,3 miljoonalla punnalla, joka oli silloin Englannin ennätyssumma. Shearerin ensimmäinen kausi, 1992–1993, vasta perustetussa Valioliigassa jäi vajaaksi loukkaantumisen vuoksi. Seuraavien kolmen kauden aikana hän teki jokaisena yli 30 maalia. Kaudella 1994–1995 Shearer voitti ainoan liigamestaruutensa ja hänet valittiin PFA:n vuoden pelaajaksi.
Shearer pelasi uransa viimeiset kymmenen vuotta Newcastle Unitedin joukkueessa, jonne hän siirtyi vuonna 1996 Blackburnista 15 miljoonalla punnalla, mikä oli senhetkinen maailmanennätyssiirtosumma. Kiinnostusta osoittivat myös muun muassa Barcelona ja Juventus, mutta Shearer valitsi mieluummin kotikaupunkinsa seuran. Newcastle ei kuitenkaan Shearerin aikana saavuttanut pokaaleja. Parhaimmillaan se ylsi Valioliigassa toiseksi ja FA Cupissa kahdesti finaaliin. Shearer valittiin jälleen pelaajayhdistyksen vuoden pelaajaksi 1997. Shearer oli kertonut jo aikaisemmin lopettavansa uransa kauden 2005–2006 päätteeksi, mutta huhtikuussa 2006 hän sai polvivamman, joka päätti hänen jäähyväiskautensa.
Newcastle Unitedissa Shearer kohosi eräänlaiseen seuraikonin asemaan. Hän on yksi seuran suosituimmista pelaajista ja seuran kaikkien aikojen paras maalintekijä. Shearer nousi tilaston kärkeen tehtyään Portsmouthia vastaan 201. maalinsa. Hänen lopulliseksi maalimääräksi Newcastlessa tuli 206.
Shearer pelasi uransa aikana 559 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 283 maalia. Näistä 260 syntyi Valioliigassa, mikä on myös liigan ennätys. Shearer jakaa Andrew Colen kanssa yhden Valioliiga-ottelun maaliennätyksen, kun hän teki Sheffield Wednesdayta vastaan viisi maalia vuonna 1999. 22. marraskuuta 2009 myös Jermain Defoe ylsi viiteen maaliin yhdessä Valioliiga-ottelussa.
Maajoukkueura
thumb|right|200px|Alan Shearer harjoituksissa 2005. Shearer nousi Englannin maajoukkueeseen 1992 ja teki heti ensimmäisessä maaottelussaan maalin. Hän oli mukana EM-kisoissa 1996, MM-kisoissa 1998 ja EM-kisoissa 2000. Parhaimmillaan Englanti eteni välieriin vuoden 1996 kisoissa, jolloin Shearer voitti myös kisojen maalikuninkuuden. Vuoden 2000 EM-kisojen jälkeen Shearer lopetti maajoukkueuransa keskittyäkseen seurajoukkueessa pelaamiseen. Hän viimeisteli Englannin paidassa 30 maalia 63 ottelussa.
Ura valmentajana
Pelaajauran jälkeen Shearer työskenteli useita vuosia BBC:n kommenttaattorina. Huhtikuussa 2009 Shearer palkattiin Newcastle Unitedin päävalmentajaksi pelastamaan seura putoamiselta, kun kautta oli jäljellä kahdeksan ottelua. Newcastle-legenda ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan seuraansa putoamiselta.
Eugène Olivier
Eugène Victor Olivier (17. syyskuuta 1881 Pariisi – 5. toukokuuta 1964 Pariisi) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja voitti siellä kultaa kalvan joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sai siinä pronssia yksilönä.
Rise to Power
Rise to Power on rap-artisti Rick Rossin ensimmäinen kokoelma-albumi vuodelta 2007. Albumi ei sisällä yhtään kappaletta Rick Rossin aiemmalta Port of Miami -albumilta, vaan albumin kaikki kappaleet ovat peräisin niiltä ajoilta, kun Ross levytti Suave Hosille.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 62.
Meleagros
Meleagros voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihiin:
The Nightmare Room
The Nightmare Room on R. L. Stinen kirjoittama nuorille suunnattu kauhukirjasarja. Sarja on julkaistu Suomessa WSOY:n kustantamana vuosina 2001–2005.
Pierre Tirard
Pierre Emmanuel Tirard (27. syyskuuta 1827 Geneve, Sveitsi – 4. marraskuuta 1893 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä 1887–1888 ja 1889–1890.
Tirard vietti nuoruutensa Sveitsissä, mutta muutti 1846 Pariisiin, jossa hän toimi alkuun insinöörinä ja perusti 1851 kultasepänliikkeen. Hän oli toisen keisarikunnan vastustaja, ja tasavallan perustamisen jälkeen hänet valittiin syksyllä 1870 Pariisin 11. arrondissementin pormestariksi. Hänet valittiin myös helmikuussa 1871 Ranskan kansalliskokoukseen ja maaliskuussa Pariisin kommuunin hallintoon. Tirard kuitenkin jätti pian paikkansa kommuunissa ja siirtyi Versaillesiin, jossa hän otti paikkansa kansalliskokouksessa ja yritti turhaan sovitella sen välejä kommuunin kanssa. Kansalliskokouksessa häntä pidettiin äärimmäisen vasemmiston edustajana. Myöhemmin hän edusti Pariisin 1. arrondissementtia kolmannen tasavallan edustajainkamarissa ja kuului tasavaltalaisten vasemmistosiipeen. Vuonna 1883 hänet valittiin Ranskan senaattiin.
Tirard toimi kauppa- ja teollisuusministerinä kolmessa peräkkäisessä hallituksessa 1879–1881 ja vastaavasti valtiovarainministerinä 1882–1885. Sadi Carnot’n tultua presidentiksi Tirard muodosti ensimmäisen hallituksensa 12. joulukuuta 1887, mutta joutui eroamaan jo 30. maaliskuuta 1888. Hän palasi uudelleen pääministeriksi 21. helmikuuta 1889, ja otti samalla itselleen myös kauppa-, teollisuus- ja siirtomaaministerin salkut. Tirardin toinen hallitus pysäytti kenraali Georges Boulangerin etenemisen. Tasavaltalaiset saivat syyskuun 1889 vaaleissa enemmistön edustajainkamariin, mutta erimielisyydet Tirardin ja sisäministeri Ernest Constansin välillä johtivat hallituksen hajoamiseen ja eroon 13. maaliskuuta 1890. Tirard toimi vielä valtiovarainministerinä Alexandre Ribot’n hallituksessa 1892–1893.
Tina(IV)kloridi
Tina(IV)kloridi eli tinatetrakloridi tai stannikloridi (SnCl4) on tinan ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään muun muassa katalyyttinä, orgaanisten tinayhdisteiden valmistuksessa sekä pinnoitusaineena. Yhdisteen löysi saksalainen Andreas Libavius (1550–1616) ja sitä on kutsuttu hänen mukaansa nimellä spiritus fumans Libavii.
Ominaisuudet
thumb|250px|left|Tina(IV)kloridipentahydraattia Tina(IV)kloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestemäistä ainetta. Se liukenee kylmään veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten metanoliin, bentseeniin ja tolueeniin. Kuumassa vedessä se hydrolysoituu, jolloin muodostuu tinadioksidia tai hydratoitunutta tinadioksidia, jota nimitetään myös tina(IV)hydroksidiksi. Vesiliuoksista voi kiteytyä tina(IV)kloridipentahydraattia SnCl4·5H2O, värittömiä kiteitä, joita kutsutaan myös tinavoiksi. Hydraattia syntyy myös kostean ilman vaikutuksesta.
Tina(IV)kloridi on Lewis-happo. Se muodostaa komplekseja muun muassa kloridi-ionien, ammoniakin, fosfiinin, fosforipentakloridin, fosforyylikloridin ja rikkitetrakloridin kanssa.
Valmistus
Tina(IV)kloridia valmistetaan klooraamalla alkuainemuodossa olevaa tinaa tai tinajätettä 110–115 °C lämpötilassa. Prosessissa voi muodostua myös tina(II)kloridia, joka kuitenkin hapettuu kloorin vaikutuksesta tina(IV)kloridiksi. Yhdiste säilytetään sitä varten suunnitelluissa teräsastioissa.
Käyttö
Tina(IV)kloridia käytetään muiden tinayhdisteiden, erityisesti orgaanisten tinajohdannaisten valmistamiseen. Höyrystyneenä sillä pinnoitetaan esimerkiksi lasia. Lasinpinnalle muodostunut tina(IV)kloridikerros kuumennetaan 500–600 °C lämpötilaan, jolloin muodostuu tinadioksidia, joka vahvistaa lasia. Jo alle 100 nm:n paksuiset kerrokset parantavat lasin kestävyyttä huomattavasti. Paksummat noin mikrometrin kerrokset ovat sähköä johtavia ja näin pinnoitettuja ikkunoita käytetään muun muassa lentokoneissa.
Yhdistettä käytetään myös peittauksessa ja silkin värjäyksessä apuaineena. Lewis-happamuuden vuoksi se on käytetty katalyytti Friedel–Crafts-alkyloinnissa ja klooraus- sekä polymerointireaktioissa.
Tachfine
Tachfine oli Marrakechin kalifi vuosina 1143–1145 ja Almoravidien dynastian kolmas hallitsija isänsä Ali ibn Yusufin jälkeen. Tachfine joutui taistelemaan Algerian ylänköjen herruudesta, mutta hävisi vuonna 1144 ja joutui pakenemaan Oranin satamakaupunkiin. Välttääkseen vihollisten käsiin joutumisen hän ratsasti täyttä laukkaa jyrkänteeltä kuolemaan.
Tachfinen kuoltua kalifiksi valittiin ensin hänen poikansa Ibrahim ibn Tachfine (k. 1145) ja tämän jälkeen setä Ishaq (k. 1147), mutta dynastian loppu oli jo käsillä ja vuoteen 1146 mennessä Almohadit olivat kukistaneet suvun vallan Marokossa.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1964–1965
pienoiskuva|Porin Karhut [[Kanada-malja|Kanada-maljan kanssa.]] Jääkiekon SM-sarjakausi 1964–1965 oli jääkiekon SM-sarjan 36. kausi. Porin Karhut voitti uusintaottelussa mestaruudesta Tampereen Ilveksen 5–1. Mestaruus oli porilaisten ensimmäinen. Lukko sijoittui pronssille. Tappara tippui Suomen sarjaan, josta kaudeksi 1965–1966 laajenevaan SM-sarjaan nousivat Kärpät ja TuTo ja Reipas.
Sarjataulukko
Uusinta mestaruudesta Tampere 13. helmikuuta 1965 Karhut voitti mestaruuden, Ilves sai hopeaa. Tappara putosi Suomensarjaan. Tilalle nousivat Turun Toverit, Oulun Kärpät ja Lahden Reipas.
Arethusa-luokka (1934)
Arethusa-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston risteilijäluokka, jonka neljä alusta rakennettiin 1934–1937. Luokan alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Luokkaan oli alun perin suunniteltu kuuluvan kuusi alusta, mutta kahden viimeisen HMS Polyphemuksen ja HMS Minotaurin tilaukset siirrettiin seuraavaan Town-luokkaan ja tilattiin 1934 nimillä HMS Southampton ja HMS Newcastle.
Luokan alukset muistuttivat Australian laivastolle toimitettuja Perth-luokan risteilijöitä, mutta niihin ei asennettu X-tornia ja siten aluksista pyrittiin rakentamaan pienimpiä mahdollisia risteilijöitä, jotka kykenisivät toimimaan itsenäisesti.
Suunnitelma
Keskustelu uusien risteilijöiden suunnittelusta aloitettiin 1929. Suunnitelmissa esitettiin risteilijöitä, joiden uppouma vaihteli 3000-7000 tonniin ja aseistus 6-5,5 tuuman tykkeihin, joko yksittäin, kaksittain tai kolmittain asennettuina. Vuoden vaihteessa 1931 suunnitelma ei ollut vielä valmis ja maaliskuussa sitä muutettiin vielä runsaasti, jolloin se samalla viimeisteltiin ja hyväksytettiin.
Työväenpuolueesta koottu hallitus ei kuitenkaan ollut halukas hyväksymään uutta laivasto-ohjelmaa ja toisaalta Lontoon laivastosopimus aiheutti omat rajoituksensa aluskannan uudistamiselle. Lopulta suunniteltujen uusien alusten hankintaa päätettiin siirtää myöhäisemmäksi. Siirron seurauksena suunnitelma avattiin uudelleen ja sen muokkausta jatkettiin. Tämä uudistettu suunnitelma hyväksyttiin helmikuussa 1932, jolloin se esitti 5450 tonnin alusta, joka oli aseistettu kolmella kaksiputkisella 6 tuuman tykillä. Aluksen voimanlähteenä oli nelivaiheinen turbiinimoottori.
Uppouman kasvun vuoksi ainoastaan yhdeksän Leander-luokan alusta voitaisiin rakentaa, mutta uuden suunnitelman mukaisia aluksia viisi suunnitellun kolmen sijasta. Lopulta aluksia tilattiin neljä, koska tuli tarve tilata vankempia aluksia vastapainoksi uusille Japanin laivaston aluksille.
Suoja
Suunnitelman lopullisesti valmistuttua luokan alusten uppouma vaihteli 5031-5458 tonniin. Alusten suoja oli rajattu seuraavasti: Näin suojattuna panssarointiin käytettiin ainoastaan 11,8 prosenttia uppoumasta.
Voimanlähde
Voimanlähde oli sijoitettu vastaavasti kuin Perth-luokan aluksilla, mutta vaurioiden kestoa oli kuitenkin lisätty. Kattiloiden määrä oli supistettu neljään, jotka oli erotettu toisistaan turbiinihuoneella. Kattilahuoneiden suuren etäisyyden vuoksi tarvittiin kaksi erillistä savuhormia.
Aseistus
Alusten suunnittelun heikkoutena oli muun muassa 4 tuuman ilmatorjuntatykkien ja niiden ammusvarastojen välinen suuri etäisyys.
Lentokone
Suunnitelmassa oli myös mahdollisuus asentaa katapultti keskilaivaan ja kuljettaa sillä Hawker Osprey kellukekonetta. Samoin esitettiin toivomus, että aluksille voitaisiin sijoittaa myös toinen vastaava lentokone taaemmalle kannelle rakennettavaan suojaan. Toisen koneen sijoittaminen osoittautui kuitenkin HMS Arethusan koeajoissa mahdottomaksi, koska neljän tuuman tykkien miehistöille ei olisi jäänyt tilaa toimia. 2. Risteilijäviirikön aluksille sijoitettiin 713 (katapultti)lentueen Hawker Osprey kellukekoneet, jotka korvattiin marraskuussa 1937 Fairey Seafoxeilla.
Vasili Hudjakov
thumb|Vasili Hudjakov, 1861 Vasili Grigorjevitš Hudjakov (24. joulukuuta 1825 Akšuat, Simbirskin kuvernementti - 26. heinäkuuta 1871 Pietari) oli venäläinen historia-, muotokuva- ja laatukuvamaalari.
Elämäkerta
Hän aloitti opintonsa Stroganovin taideteollisessa koulussa, josta jatkoi opintojaan Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa kahden vuoden ajan. Siellä hänen opettajanaan toimi professori Fjodor Zavjalov, joka kutsui hänet avukseen koristelemaan Kremlin suuren palatsin vastaanottohallia. Osa hänen töistään oli esillä Keisarillisessa taideakatemiassa, jossa hän sai niistä hopeamitalin.
Vuonna 1848 hän meni Pietariin ja valvoi luokkia Akatemiassa. Kiirehtiessään vapaaksi taiteilijaksi hän hyväksyi hopeamitalin ja hyväksyi tarjouksen kilpailla kultamitalista. Sen jälkeen hän maalasi etupäässä muotokuvatilauksia. Vuonna 1851 viimeisteltyään muotokuvan dekaani Avraam Melnikovista hänet nimitettiin akateemikoksi. Muiden hänen tunnettujen teostensa joukkoon kuuluu Kahakka suomalaisten salakuljettajien kanssa, joka oli toinen kahdesta Pavel Tretjakovin ensimmäisistä galleriaansa hankkimista teoksista sekä Kristittyjen vaino Idässä, jonka tsaari Nikolai I hankki lahjaksi Kreikan kuningas Otolle.
Vuonna 1856 hän vieraili Ranskassa ja Italiassa viipyen Pariisissa, Roomassa ja Napolissa neljän vuoden ajan tehden muotokuvia Venäjän aatelistolle. Näiden teosten pohjalta hänet nimitettiin Taideakatemian professoriksi. Palattuaan Venäjälle hän opetti Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa. Vuonna 1862 hän muutti Pietariin, jossa hän jatkoi usein teostensa näytteilleasettamista. Hän kuoli koleraan vuonna 1871.
Vale of White Horse
Vale of White Horse on Englannin hallintopiiri, joka sijaitsee Kaakkois-Englannissa, Oxfordshiressä. Vuonna 2017 sen arvioitu asukasluku oli. Hallintopiirin keskuspaikka on Abingdon. Vale of White Horse on perustettu vuonna 1974 yhdistämällä Abingdon, Wantage, Abingdonin maalaiskunta, Faringdon sekä osia Wantagen maalaiskunnasta.
Vale of White Horse sijaitsee Ockjoen laaksossa. Etelästä laaksoa reunustavat Berkshire Downs -nimiset kukkulat, jonka yhdelle kalkkikiviselle rinteelle on kaiverettu esihistoriallisella ajalla kuuluisa Uffingtonin valkoinen hevonen. Alueella on paljon muitakin esihistoriallisia jäänteitä.
Tositelevisio
Tositelevisio eli tosi-tv, joskus myös todellisuustelevisio, on televisio-ohjelman laji, joka pyrkii esittämään käsikirjoittamattomia dramaattisia tai humoristisia tilanteita, dokumentoi todellista elämää ja suosii ”tavallisia” ihmisiä ammattinäyttelijöiden sijaan. Vaikka laji on ollut jossain muodossa olemassa television varhaisvuosista saakka, se alkoi tulla valtavirtaan vasta vuoden 2000 tienoilla.
Ohjelmalajin yleisiä tunnuspiirteitä ovat tavalliset ihmiset tai omana itsenään esiintyvät julkkikset, vähäinen käsikirjoittaminen ja käsivarakuvaus. Toisaalta yleisiä ovat myös tarkkaan ennalta määritellyt ja käsikirjoitetut tuotannot, joiden näennäinen autenttisuus on täysin suunniteltu illuusio. Mediakulttuuritutkija Mikko Hautakangas määritteli tositelevision alkuvaiheen tuotantoja ”vertaismelodraamaksi”: niissä draaman keskeisenä lähteenä käytetään katsojan kanssa samanvertaisten ”tavisten” intiimiä tunne-elämää ja ihmissuhteita, melodraaman tavoin liioitellusti ja moraalisia rajoja koettelevasti.
Historiaa
Varhaisin yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelma oli Allen Funtin Piilokamera, jota näytettiin vuodesta 1948 alkaen lähes viisi vuosikymmentä. Piilokameran ohella Yhdysvaltain televisiossa oli 1960-luvulle tultaessa lisäksi joitain talent show -tyyppisiä kykyjenetsintäohjelmia. Mediakulttuuritutkija Mikko Hautakangas tähdensi vuonna 2007, että tavallisia ihmisiä hyödyntäviä ohjelmia on tehty aina ja kysyi, pitäisikö esimerkiksi 1970-luvun Lauantaitanssit tai 1980-luvun Karpolla on asiaa luokitella jälkikäteen tositelevisioksi.
1970-luvulla alkoi Amerikkalainen perhe (PBS), joka seurasi kalifornialaisen Loudin perheen elämää 12 jakson ajan. Sarjaan toi draamaa vanhempien avioero ja yhden pojan paljastuminen homoksi. Sarjalla oli katsojia lähes 10 miljoonaa. Siinä ei nähty perinteisiä haastatteluja tai kerrontaa, vaan juoni eteni perheen spontaanin toiminnan kautta. Sarjan tekemisessä käytettiin liikuteltavia kameroita ja langattomia mikrofoneja.
Vuosina 1979–1984 yhdysvaltalainen NBC näytti sarjaa Real People, jossa esiteltiin epätavallisia ihmisiä. Vuodesta 1988 Fox alkoi esittää sarjaa Lain nimessä, joka seurasi oikeita poliiseja työssään ja aluksi myös työn ulkopuolella. Sarjassa ei ollut kertojanääntä eikä musiikkia. Pian poliisidokumentteja alettiin dramatisoida muun muassa vahvalla kertojanäänellä (mm. William Shatner) ja haastattelemalla asianosaisia. Poliisisarjat mahdollisti keventynyt kuvaus- ja äänityskalusto ja tarve saada yhä useammille kaapelikanaville halpaa ohjelmatuotantoa – karkea videojälki vain lisäsi tilanteiden aitouden tuntua. 1990-luvun taitteessa kotivideokuvaus yleistyi, ja sen ympärille syntyi perhepiirin hauskojen kommellusten varaan rakentuva viihdeohjelmatyyppi, esimerkkinä suomalainen Hauskat kotivideot.
Vuonna 1996 alettiin Britanniassa kuvata Heathrow’n lentoaseman tapahtumia sarjaksi Lentokenttä, joka laajensi poliisidokumenteista alkanutta lajityyppiä monien muidenkin ammattilaisten ja heidän työpäiviensä tapahtumien seuraamiseen.
Musiikkivideoilla aloittanut MTV alkoi vuonna 1992 näyttää suosituksi noussutta tositelevisiosarjaa The Real World, jossa seurattiin samassa asunnossa asuvia nuoria. Sen tekijät mainitsivat Amerikkalaisen perheen esikuvakseen. Suomessa vastaavanlainen sarja oli vuonna 1996 esitetty Heartmix. Tämän tyyppisistä dramatisoiduista ihmissuhdeohjelmista varsinaisesti alkoi se lajityyppi, josta tositelevisio on tullut tunnetuimmaksi. Pian lajityypin tunnetuimmaksi edustajaksi nousi Alankomaissa vuonna 1994 perustetun televisiotuotantoyhtiö Endemolin tuottama Big Brother, joka aloitettiin vuonna 1999.
Tositelevision seuraava läpimurto tapahtui kesällä 2000, kun CBS näytti ruotsalaiseen Robinson-formaattiin perustuvan Selviytyjien ensimmäisen kauden. Sarjasta tuli heti hyvin suosittu, ja ensimmäisen kauden päätösjaksoa katsoi 52 miljoonaa katsojaa. Samana kesänä Selviytyjien kanssa CBS alkoi näyttää myös Big Brotheria; kummankin sarjan idea oli kehitetty Euroopassa. Kaudella 2001–2002 tositelevisio oli jo vakiintunut isoksi osaksi yhdysvaltalaista televisio-ohjelmistoa, ja sama tapahtui pian ympäri maailmaa. Televisio-ohjelmaformaattien kansainvälinen kauppa oli yksi tositelevisiotarjonnan kasvattaja: oli varmempaa tehdä versioita jo jossain päin maailmaa suosituksi osoittautuneista formaateista kuin kehittää omia.
Tehtävien suorittaminen ja siinä kilpaileminen muodostui 2000-luvun taitteessa yhdeksi tositelevision alatyypeistä. Näistä ensimmäisiä suomalaissarjoja olivat Yllytyshullut (Nelonen 1998-2005), Mahdoton tehtävä (Yle TV2 2001–2002) ja Ennätystehdas (MTV3 2006-2013), kansainvälisiä Pelkokerroin (2001–) ja Amazing Race (CBS 2001–), joka sai anarkistisemman ja kevyemmän suomalaisversion Far Out(MTV3 2001–2002).
Lajityyppejä
Mediatutkija Pauliina Tuomi katsoo, että tosi-tv on niin laajalle levinnyt ohjelmatyyppi, ettei siitä oikein voi edes puhua yhtenä käsitteenä. Tosi-tv-ohjelmia on vaikea enää jakaa pitäviin alakategorioihin. Ohjelmatyyppiä yhdistää lähinnä sensaationhakuisuus. On ylipainoa käsitteleviä ohjelmia, true crimea, ulkomuotoon liittyvää kauhistelua, katastrofeja sekä osallistujien osaamattomuuteen, huonokuntoisuuteen tai sotkuisuuteen perustuvia ohjelmia.
Piilokamera ja muu keppostelu
Piilokamera on varhainen tositelevision muoto. Sen tähtiä ovat tavalliset ihmiset, jotka joutuivat yllättäviin tilanteisiin tavallisessa elämässään. Osa ohjelman viehätystä ovat narrattujen ihmisten reaktiot kun tilanteen luonne paljastuu heille. Nykyajan keppostelu- ja harhautusohjelmat kuten MTV:n Punk’d perustuvat piilokameran ajatukseen. Lajityypin aloitti jo vuonna 1948 yhdysvaltalainen Candid Camera, joka sai 1962 suomalaisversion Piilokamera. 2000-luvun varhaisia suomalaisesimerkkejä ovat alankomaalaiseen formaattiin perustunut Noriko Show ja Miljonääri-Jussi, molemmat vuodelta 2004.
Yhteiseloa kuvaava tositelevisio
MTV:n yhteisasumissarja The Real World synnytti useita jäljittelijöitä ja spin-offeja. Yksi näistä oli Road Rules (1995–2007), jossa kuusi toisilleen tuntematonta ihmistä laitettiin suorittamaan tehtävää rahattomana johtolankoja seuraten. The Real Worldin jälkeen esimerkiksi Big Brother on käyttänyt samaa ohjelmaideaa.
Dokumentaarinen tositelevisio
thumb|left|Australialaisia rantavahteja seuraavan [[Hengenpelastajat -sarjan kuvauksissa]] Dokumentaarinen tositelevisio seuraa usein jotain ammattikuntaa työssään, kuten poliiseja, sairaalahenkilökuntaa, pelastajia, turistioppaita tai tatuointitaiteilijoita, tai jotain muunlaista ihmisryhmää, kuten vankeja tai luksuselämää eläviä ihmisiä.
Muodonmuutosaiheinen tositelevisio
Muutosaiheisissa tositelevisio-ohjelmissa keskitytään osanottajan oman elämän kohenteluun. Ne käsittelevät esimerkiksi kaunistautumista, pukeutumista, laihduttamista, ruokatottumuksia, rahankäyttöä, parisuhdetta, eläintenhoitoa, yritystoimintaa, sisustusta tai remontointia.
Julkkistositelevisio
thumb|150px|Julkkistositelevisiotähdet Ozzy ja Sharon Osbourne vuonna 2004 Nykyajan varhaisin julkkis-tositelevisiosarja oli MTV:n The Osbournes (2002–2005), jossa seurattiin heavy metal -laulaja Ozzy Osbournea perheineen. Osbourneista tuli esikuva monille muille samankaltaisille julkkissarjoille.
Ihmissuhde-tositelevisio
Ihmissuhteisiin keskittyviä tositelevisiosarjoja kuten deittisarjoja näytettiin jo 1960-luvulla. 1990-luvun lopun jälkeen syntyneistä deitti-tositelevisiosarjoista varhaisimpia oli lyhytikäinen Who Wants to Marry a Multi-Millionaire?, jossa 50 naista pyrki oletetun miljonäärin morsiameksi. Ohjelmasta syntyi suuri julkinen skandaali, sillä "miljonääri" paljastui naistenhakkaajaksi todellisessa elämässään, eikä hän ollut miljonäärikään. Senkin jälkeen on syntynyt useita deittisarjoja, jossa miehet ja naiset etsivät kumppania.
Sosiaalinen koe -tositelevisio
Joidenkin tositelevisio-ohjelmien teemana on sosiaalinen koe, jossa kohde eristetään normaalielämästä tai pannaan tekemään jotain tavallisuudesta poikkeavaa.
Osanottajien valinta
Osanottajia tositelevisioon haetaan mainostamalla, värväämällä henkilökohtaisesti, ja ilmoittelemalla ohjelmien lopussa. Hakuohjeet ovat ohjelmien www-sivuilla. Hakijat lähettävät ohjelmaan kirjallisen hakemuksen ja muutaman minuutin videon itsestään. Kiinnostavimpien hakijoiden taustat kuten rikosrekisteri tarkistetaan, ja heidät haastatellaan. Koska hakijoita voi olla kymmeniä tuhansia, vain pieni osa hakemuksista voidaan katsoa läpi. Kykykilpailu American Idol järjestää eri kaupungeissa koelauluja, joiden perusteella tuomarien eteen esiintymään valitaan kaikkein kiinnostavimmat.
Jokaiseen tositelevisio-ohjelmaan etsitään osanottajiksi ohjelman teemaan sopiva ja kiinnostava yhdistelmä persoonallisuuksia, ulkonäköjä ja keskinäistä kemiaa. Yksi suosittu esiintyjätyyppi on sellainen, joka aiheuttaa riitoja tai polemiikkia. Toinen suosittu tyyppi on hermoherkkä ja haavoittuvainen henkilö, joka voi aiheuttaa dramaa esimerkiksi huomatessaan ettei kestä ohjelman aiheuttamia paineita. Myös kaikenlaiset erikoiset tyypit ovat suosittuja valintoja osanottajiksi, ja kykykilpailuissa myös täysin lahjattomat henkilöt, sillä he ovat viihdyttäviä.
Osanottajan täytyy osata puhua ohjelmassa kiinnostavasti itsestään ja siitä mitä on tekemässä, ja hän ei saa pelätä kameraa. Avoimuus omasta elämästään ja persoonallisuudestaan on tärkeää jo castingvaiheessa, jotta ohjelmantekijät tietävät, millaisesta henkilöstä on kyse ja sopiiko hän ohjelmaan. Hakijoista karsitaan etenkin julkisuustyrkyt, valehtelijat ja liian rivosuiset.
Joskus tositelevisioesiintyjiä laitetaan esiintymään ”ristiin” muissakin saman yhtiön tuotannoissa: esimerkiksi Neloskanavalta tuttu Kiinteistökuningatar Kaisa Liski voitti keväällä 2015 saman kanavan MasterChef VIP -kilpailun. Yhdysvalloissa esimerkiksi ”Boston” Rob Mariano on vaimoineen esiintynyt useasti CBS:n suosituimmissa tositelevisiokilpailuissa.
Suosion syitä
Tositelevisio on nykyisin hyvin suosittu ohjelmatyyppi. Mediatutkija Veijo Hietalan mukaan tositelevision suosio perustuu siihen, että ihmiset ovat sosiaalisia olentoja, jotka tarkastelevat mielellään muita ihmisiä ja heidän toimintaansa erilaisissa tilanteissa. Hänen mukaansa kulttuurimme muuttui 2000-luvun taitteessa tunteita ja elämyksiä korostavaksi. Tositelevisio näyttää suuria tunteita ja esittelee tavallisten ihmisten koko tunnekirjon. Toisin kuin elokuvissa, tositelevisio tarjoaa todellisia ihmisiä ja oikeita tunteita.
Yksi muista ohjelmatyypeistä poikkeava tositelevision tarjoama tunnetila on myötähäpeä, joka on empaattisempi muoto vahingonilosta. Lahjattomia, itsekkäitä ja typerästi käyttäytyviä tosi-tv-osallistujia katsoessaan voi jalostaa myötätunnottoman vahingonilon tunteensa osallistujien puolesta häpeämiseksi, kun nämä eivät itse ymmärrä hävetä. Myötähäpeä saa sarjan koukkuun katsojan, joka haluaa seurata voivatko osallistujat käyttäytyä jatkossakin noin hölmösti.
Tositelevisio-ohjelmien katsojamäärien maksimoimiseksi ja suosion ylläpitämiseksi ohjelmia markkinoidaan katsojille tehokkaasti paitsi kyseisellä tv-kanavalla, myös ristiinpromootion avulla muissa saman mediayhtiön tiedotusvälineissä tai kilpailijoiden medioissa, jos näin on sovittu. Esimerkiksi Sanoma-konserni tekee Neloskanavansa tosi-tv-ohjelmista ja niiden esiintyjistä paljon juttuja omistamiinsa lehtiin, kuten Ilta-Sanomiin ja Me Naisiin.
Arvostelua
Tositelevision arvostelijat väittävät, että termi on harhaanjohtava, koska ohjelmat esittävät kaikkea muuta kuin todellisuutta. Tositelevision tekijät usein ohjailevatkin osallistujia eri tavoin. Yleisimpiä ohjailutapoja ovat käsikirjoittaminen, tarkoitushakuiset leikkaukset, eri äänipätkien yhdistely, tapahtumien lavastaminen sekä epäaitojen tilanteiden luominen. Kahden henkilön välille voidaan luoda editoinnin avulla draamaa, jota todellisuudessa ei ole, esimerkiksi leikkaamalla henkilön kommentista toisen henkilön reaktioon, joka onkin kuvattu eri asiayhteydessä, siis reaktiona eri asiaan. Joskus osanottajia kehotetaan käyttäytymään tietyllä tavalla tai sanomaan tiettyjä asioita. Katsojia ei silti useinkaan haittaa, vaikka he tietäisivätkin ohjelmien olevan manipuloituja, sillä se tekee ohjelmista kiinnostavampia.
Joidenkin arvostelijoiden mielestä tositelevisiosarjat ovat sosiaalipornoa ja sen katselijat tirkistelijöitä.