cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Falklandin sota
Operaatio Paraquet – Etelä-Georgian takaisinvaltaus
Brittien Special Air Servicen vuoristojoukkoja laskettiin maihin 21. huhtikuuta Fortunan jäätikölle, josta niiden oli tarkoitus siirtyä edelleen Leithiin. Osaston etenemisen kuitenkin esti lumivyöry. HMS Antrimin Wessex-helikopteri nouti osaston takaisin alukselle seuraavana päivänä RFA Tidespringin 845. laivueen Wessex-helikopterien tuhouduttua noutoyrityksissä. SAS:n veneosasto nousi maihin 22. huhtikuuta Grass Islandilla valvoakseen Leithiä ja SBS nousi maihin Houndin lahdella, josta se pyrki etenemään Cumberlandin lahden itärannalle. Jäät kuitenkin estivät siirtymisen ja lopulta osasto siirrettiin helikoptereilla Morainen vuonoon.
Etelä-Georgian edustalla olleelle laivasto-osastolle annettiin sukellusvenehälytys, jolloin ne siirtyivät HMS Endurancea lukuun ottamatta avomerelle. RFA Tidespring jatkoi 24. huhtikuuta sukellusvenejahtia, kun Argentiinan ilmavoimien Boeing 707 lensi laivasto-osaston yli. Seuraavana päivänä helikopterit vaurioittivat Argentiinan laivaston sukellusvenettä ARA Santa Fetä, jonka miehistö hylkäsi King Edward Pointin laituriin. Sukellusveneuhan päätyttyä maihinnousuosasto laskettiin maihin Hesteslettenissä.
HMS Antrim ja HMS Plymouth tukivat maihinnousseita joukkoja tykkitulella. Joukot etenivät Grytvikeniin ja King Edward Pointiin, jolloin argentiinalaisjoukot antautuivat. 26. huhtikuuta Etelä-Georgian Leithin argentiinalaisjoukkojen komentaja kapteeni Largos allekirjoitti antautumissopimuksen HMS Antrimin kannella. Luutnantti Alfredo Astiz antautui joukkonsa kanssa Stromnessissa. Vangitut joukot sijoitettiin HMS Plymouthille ja HMS Enduranceen.
25. toukokuuta brittiläiset Harrier-hävittäjät ja Avro Vulcan -pommittaja hyökkäsivät Port Stanleyn lentokentälle. Kolme argentiinalaista lentokonetta ammuttiin alas. Päivää myöhemmin Perun presidentti Belaúnde Terry esitti rauhanehdotuksen, johon Argentiinan presidentti Galtieri periaatteessa suostui ehdottaen joitain muutoksia.
ARA General Belgranon upotus
Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene HMS Conqueror varjosti Argentiinan laivaston risteilijä ARA General Belgranon ympärille muodostettua osasto TG79.3:a. Sukellusvene muun muassa ilmoitti osaston sijainnin 2. toukokuuta kello 05.00. Amiraali Woodward antoi kello 08.05 määräyksen upottaa risteilijä, vaikka hänellä ei siihen valtuutusta ollutkaan. Britannian amiraalineuvosto teki kello 09.15 päätöksen, jonka mukaan upottaminen olisi mahdollista myös sotatoimialueen ulkopuolella. Lounaalla asia esiteltiin pääministeri Thatcherille, joka viidentoista minuutin keskustelun jälkeen siunasi päätöksen. Sukellusveneen päällikkö sai tiedon ohjeiden muuttumisesta kello 12.07.
HMS Conqueror laukaisi kello 18.57 1 400 jaardin etäisyydeltä kolme vanhan mallista Mk.8-torpedoa, joissa oli suurimmat mahdolliset lataukset risteilijän panssarivyön läpäisemiseksi. Kaksi niistä osui upottaen General Belgranon, jolloin sodan tuhoisimmassa yksittäisessä sotatoimessa sai surmansa 323 miehistönjäsentä. The Sun -sanomalehti julkaisi seuraavana päivänä etusivullaan kuuluisan ja keskustelua herättäneen "Gotcha"-otsikon. Sotatoimen jälkeen Argentiinan hallitus torjui Perun tekemän rauhanehdotuksen.
HMS Sheffieldin upotus
thumb|220px|Argentiinan laivaston [[Dassault Super Étendard]] Argentiinan ilmavoimien Super Étendard -hävittäjät upottivat 4. toukokuuta Exocet-ohjuksella brittiläisen hävittäjä HMS Sheffieldin, jonka miehistöstä kuoli 20. Yksi brittiläinen Harrier-hävittäjä ammuttiin alas.
Britannian maihinnousua valmistelevat hyökkäykset
thumb|220px|Kuninkaallisen laivaston [[Harrier|Sea Harrier]] 7. toukokuuta YK ryhtyi rauhanvälitykseen. 9. toukokuuta britit pommittivat Falklandinsaaria mereltä ja ilmasta. Sea Harrier -tukialushävittäjät upottivat argentiinalaisen hinaaja Narwalin. 14. toukokuuta kolme Argentiinan ilmavoimien A-4 Skyhawk -hävittäjää ammuttiin alas. Britannian pääministeri Margaret Thatcher varoitti, ettei rauhanomainen ratkaisu ole ehkä mahdollinen.
Britannian erikoisjoukot hyökkäsivät 14.–15. toukokuuta välisenä yönä Pebblesaarelle, jolla sijaitsi argentiinalainen lentotukikohta. Yksitoista argentiinalaista lentokonetta tuhottiin maassa. 18. toukokuuta Britannia torjui YK:n pääsihteeri Javier Pérez de Cuéllarin esittämän rauhansuunnitelman. Brittien maihinnousujoukot lähestyivät Falklandinsaaria suuressa laivasaattuessa.
Brittijoukkojen maihinnousu ja eteneminen
21. toukokuuta brittijoukot nousivat maihin amfibioajoneuvoilla San Carlosin lahdella (San Carlos Water) itäisen Falklandinsaaren luoteisrannalla. Yhdeksän maihinnousua häirinnyttä argentiinalaista hävittäjää ammuttiin alas, mutta myös HMS Ardent upposi saatuaan pommiosumia. Maihinnousujoukot lähtivät etenemään jalkaisin kohti kahta tavoitetta: etelässä kohde oli Darwinin ja Goose Greenin asutuskeskus ja idässä Port Stanley.
thumb|220px|Goose Green ja Stanley 28. toukokuuta brittien ilmahyökkäykset Port Stanleyn lentokentälle jatkuivat. Sodan kovimmat maataistelut käytiin Darwinissa ja Goose Greenissä brittien maahanlaskurykmentin 2. pataljoonan ja argentiinalaisten välillä. 17 brittisotilasta ja noin 50 argentiinalaissotilasta kaatui. 1 400 argentiinalaista antautui sotavangiksi.
29.–30. toukokuuta sotalaivat ja Harrier-hävittäjät pommittivat argentiinalaisten asemia. Britit etenivät ja Douglas varmistettiin. Kolmas maahanlaskurykmentti valtasi takaisin Teal Inletin asutuskeskuksen. 1. kesäkuuta britit toistivat tulitaukoehtonsa. 4. kesäkuuta Britannia torjui Yhdistyneiden kansankuntien turvallisuusneuvostossa Panaman ja Espanjan aselepoa koskevan päätöslauselmaehdotuksen. Kaksi päivää myöhemmin Versailles'n kokous ilmaisi tukensa briteille.
Port Stanleyn valtaus ja sodan loppu
12. kesäkuuta brittien maahanlaskurykmentin 3. pataljoona iski Mount Longdonin vuorelle, jolla sijaitsi Port Stanleyta puolustavien argentiinalaisten asemia. Vastarinta oli sitkeää ja lopulta lähitaistelua käytiin pistimin. 23 brittiä kuoli ja 47 haavoittui, joista 6 kuoli myöhemmin. Argentiinalaisia kaatui 50 ja useampi haavoittui. Myös Two Sisters -vuoren ja Mount Harrietin argentiinalaiset asemat vallattiin brittien kärsiessä vain lieviä tappioita. Kiivaammassa Mount Tumbletownin taistelussa 2. skottilaisrykmentti valtasi argentiinalaisten asemat. Yhdeksän brittiä ja 40 argentiinalaista kaatui sekä 32 antautui. 32 brittiä haavoittui. Brittiläinen hävittäjä HMS Glamorgan vaurioitui Exocet-ohjuksen osumasta, jolloin 13 brittiä haavoittui.
thumb|220px|Argentiinalaisia sotavankeja Port Stanleyssa 17.6.1982 11.–12. kesäkuuta Stanleyn yöllisessä tykistötulituksessa kolme falklandilaista siviiliä sai surmansa brittialukselta ammutun kranaatin osuttua heidän asuntoonsa. 14. kesäkuuta Port Stanleyn argentiinalainen varuskunta luopui vastarinnasta ja päätti sotatoimet. Argentiinalaiskomentaja Mario Menéndez allekirjoitti antautumissopimuksen. 20. kesäkuuta britit valtasivat vielä takaisin Eteläiset Sandwichsaaret. Britannia päätti muodollisesti vihollisuudet sotatoimialueella.
James M. Buchanan
James McGill Buchanan (3. lokakuuta 1919 – 9. tammikuuta 2013 ) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka tunnetaan erityisesti julkisen valinnan teorian kehittäjänä. Buchanan sai vuoden 1986 Nobelin taloustieteen palkinnon juuri ansioistaan tämän teorian kehityksessä.
Falklandin sota
Sodan vaikutuksia
Sotatoimissa aiheutui molemmilla puolilla verraten suuria alus- ja lentokonetappioita, mikä muun muassa paransi brittilaivoja upottaneiden ranskalaisvalmisteisten Exocet-ohjusten kysyntää sodan jälkeen.
James M. Buchanan
Buchanan julkaisi 59 kirjaa ja melkein 600 muuta tieteellistä julkaisua. Hänen tunnetuin teoksensa on The Calculus of Consent: Logical Foundations of Constitutional Democracy vuodelta 1962.
Falklandin sota
Sisäpoliittiset seuraukset
Margaret Thatcherin päätös käyttää sotilasvoimaa argentiinalaisten karkottamiseen herätti Britanniassa ristiriitaisia tunteita. Sodanvastainen liike oli voimakas, mutta lopulta voiton helppous synnytti brittien keskuudessa kansallismielisyyden puuskan, joka auttoi Thatcheria kukistamaan sisäiset kilpailijansa konservatiivipuolueessa ja kantoi konservatiivit vaalivoittoon vuonna 1983. Argentiinassa tappion häpeä ja pettymys puolestaan johtivat maata vuodesta 1976 hallinneen sotilasjuntan eroon.
James M. Buchanan
Buchanan totesi, että poliitikkoja ja virkamiehiä ajaa oman edun tavoittelu siinä missä muitakin. Siksi politiikassa vaikuttavat pyrkimys uudelleenvalintaan, painostusryhmien edut, lahjonta ja muu korruptio, ja vähemmistöt ja veronmaksajat usein kärsivät. Myyttiä vallanpitäjien epäitsekkyydestä Buchanan piti haitallisena. Vain kilpailu voi pitää itsekkyyden kurissa.
Falklandin sota
Ratkeamaton aluekiista
Argentiina ja Britannia solmivat diplomaattisuhteensa uudelleen vasta vuonna 1989, seitsemän vuotta sodan jälkeen. Argentiina vaatii Falklandinsaaria yhä itselleen. Vaatimus on myös kirjattu Argentiinan perustuslakiin. Muun muassa maan vasemmistolainen presidentti Néstor Kirchner on 2000-luvulla puolustanut Argentiinan aluevaatimusta ja tuominnut Britannian käymän "kolonialistisen" sodan. Hän ja aluevaatimusta niin ikään esillä pitänyt edellinen presidentti Carlos Menem kuitenkin ovat todenneet, että Argentiina ei enää koskaan yritä ratkaista aluekiistaa sotilaallisin keinoin.
Sotaveteraanien ongelmat
Sekä Argentiinassa että Britanniassa on valitettu, että traumaperäisistä stressihäiriöistä ja muista sodasta aiheutuneista psyykkisistä ja sosiaalisista ongelmista kärsiville sodan veteraaneille ei ole järjestetty riittävää hoitoa ja tukea. Vuonna 2002 julkisuuteen tuli tieto, että 264 brittiläistä Falklandin sodan veteraania oli tehnyt sotaa seuranneiden 20 vuoden aikana itsemurhan. Tämä ylittää sodassa kaatuneiden brittisotilaiden lukumäärän. Vastapuolella taistelleiden joukossa yli 400 argentiinalaisveteraanin on arvioitu surmanneen itsensä.
Syytökset sotaa vastaan
Falklandin sotaa on myöhemmin syytetty resurssien ja ihmishenkien tuhlaamisesta. Globalisaatiokriitikko Naomi Kleinin mukaan sodan ainoa syy oli luoda Britanniaan "shokkitila", jonka aikana maan silloinen pääministeri Margaret Thatcher pystyi pelastamaan oman poliittisen uransa, leimaamaan lakkoilevat brittityöläiset vihollisiksi ja yksityistämään useita valtionyrityksiä. Kleinin mukaan Thatcherin kannatusprosentti, joka oli sodan alussa 25 % ja lopussa 59 %, nousi sodan tuoman voiton ansiosta. Lisäksi Britannian hallituksen vuosina 1984–88 tekemät laajat yksityistämistoimenpiteet, jotka kohdistuivat muun muassa British Petroleumiin ja British Airwaysiin, eivät olisi onnistuneet ilman sodan kansan keskuudessa aiheuttamaa mielialaa.
Muuta
Israel toimitti sodan aikana Argentiinalle aseita ja muuta sotakalustoa salaa Perun kautta.
Tvertsa
Tvertsa on Volgan sivujoki, joka sijaitsee Venäjällä Tverin alueella. Joki yhtyy Volgaan Tverin keskustassa.
Joen pituus on 188 kilometriä, ja sen valuma-alueen laajuus on 6 510 km². Keskimääräinen virtaama on 60 m³/s. Joen varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Vyšni Volotšok ja Toržok ja muita suuria asutuskeskuksia Vydropužsk ja Tveretski.
Tvertsan sivujokia ovat Osetšenka, Malaja Tigma, Bolšaja Tigma, Logovež, Malitsa, Kava, Šegra, Osuga ja Sominka. Osuga on sivujoista suurin.
Tvertsan alkuperäiset alkulähteet, jotka sijaitsivat nykyisen Vyšni Volotšokin alueella, kuivatettiin ja alue käytettiin kaupunkirakentamiseen. Tvertsan yläjuoksun ja Tsna-joen yhdistää kanava. Joen rannoilla on röykkiöhautoja ja muita jäänteitä muinaisesta asutuksesta sekä viikinkien idäntiestä.
Yläjuoksun jokilaaksot ovat leveitä, loivapiirteisiä ja soisia. Tulva-alueen leveys on enimmillään 180 metriä. Toržokin kaupungin alapuolella jokilaaksot ovat kapeampia, rantojen korkeus on enimmillään 20–25 metriä ja tulva-alue 80 metriä. Alajuoksulla jokivarren pinnanmuodot ovat vaihtelevampia ja jokiuoman leveys on 30–50 metriä, suvannoissa 80 metriä. Suvantojen syvyys on 1,5–4,5 metriä ja virtapaikkojen alle 0,5 metriä. Joen jäät lähtevät yleensä huhtikuun ensimmäisellä puoliskolla ja kevättulva kestää 1–1,5 kuukautta. Joki jäätyy marraskuun lopussa.
Azanian panafrikkalainen kongressi
Azanian panafrikkalainen kongressi ( eli PAC, aikaisemmin Pan Africanist Congress) on eteläafrikkalainen panafrikkalainen puolue ja apartheidin aikainen vapaustaistelujärjestö.
Tvertsa
Tvertsa oli entisaikoina osa Vyšni Volotšokin vesitietä, joka johti Volgalta Ilmajärven kautta Novgorodiin ja edelleen Pietariin.
Joen keskijuoksulla on Tigman majavansuojelualue. Jokea käytetään runsaasti kanoottiretkeilyyn.
Azanian panafrikkalainen kongressi
Sharpevillen verilöylyn jälkeen vuonna 1960 Kansallispuolueen hallitus kielsi kommunismin hävittämislain nojalla joukon apartheidia vastustaneita järjestöjä mukaan lukien PAC ja ANC. Sobukwe vangittiin ja lähetettiin Robben Islandin vankilaan. Hänet vapautettiin vuonna 1969 ja asetettiin kotiarestiin Kimberleyyn. Kotiaresti jatkui Sobukwen kuolemaan asti vuonna 1978.
PAC jatkoi toimintaansa maan alla ja ulkomailta käsin sille perustettiin myöds sotilaallinen siipi Poqo (myöhemmin Azanian People’s Liberation Army, APLA). Nana Mahomo, Peter Molotsi ja Peter Raboroko perustivat PAC:n toimistoja Dar es Salaamiin ja Lontooseen. Jonkin aikaa se teki yhteistyötä ANC:n kanssa, mutta vuonna 1962 erimielisyydet johtivat uuteen välirikkoon.
Potlako Leballo pakeni Etelä-Afrikasta vuonna 1963 Maseruun Lesothoon ja nousi PAC:n virkaatekeväksi puheenjohtajaksi. Samana vuonna hän piti Maserussa puheen PAC:n aikomuksesta aloittaa pian vallankumouksellinen sota Etelä-Afrikassa. Pian tämän jälkeen poliisi sai kiinni rajan yli salakuljetettuja kirjeitä ja löysi PAC:n jäsenten osoitelistan. Tämä johti laajoihin pidätyksiin, jotka käytännössä hävittivät Etelä-Afrikan sisäisen puolueen. Laballo ajautui myös valtataisteluun muiden PAC:n johtajien kanssa.
Soweton mellakoiden jälkeen PAC yritti jälleenrakentaa organisaatiotaan samalla kun se vastaanotti suuren joukon uusia Etelä-Afrikasta pakenevia jäseniä. Valtataistelu puolueen johdossa jatkui ja päättyi vuonna 1979 Leballon erottamiseen ja Vusumuzi Make nousi johtajaksi vuoteen 1981 asti. Tuolloin Robben Islandilta vapautunut John Pokela valittiin puheenjohtajaksi.
Järjestö laillistettiin uudelleen vuonna 1990 ja se sai maan ensimmäisissä demokraattisissa vaaleissa 1,2 % kannatuksen ja viisi paikkaa maan parlamentissa.
Luras
Luras on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 556 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 87,59 neliökilometriä. Se sijaitsee 508 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Tuomaan lapsuusevankeliumi
Tuomaan lapsuusevankeliumi on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi, joka sisältää kertomuksia Jeesuksen lapsuudesta viisivuotiaasta kaksitoistavuotiaaksi, jolloin Jeesus Luukkaan evankeliumin mukaan kävi Jerusalemin temppelissä. Evankeliumista käytettiin keskiajalla myös nimeä Evangelium Thomae eli ”Tuomaan evankeliumi”, koska nykyisin Tuomaan evankeliumiksi sanottua kirjoitusta ei vielä tuolloin tunnettu. Näitä kahta kirjoitusta ei tule sekoittaa keskenään.
Historia
Tuomaan lapsuusevankeliumin katsotaan olleen olemassa varhaisimmassa muodossaan viimeistään 100-luvun puolessa välissä, sillä Irenaeus vaikuttaa lainaavan sitä. Evankeliumia on kuitenkin mahdollisesti laajennettu myöhemmin. Lapsuusevankeliumia on tulkittu siten, että se olisi sisällöltään kaikista apokryfikirjoista selvimmin ainoastaan sepitettyä legendaa ja hurskasta mielikuvitusta. Evankeliumi on todennäköisesti kirjoitettu siksi, että ihmiset ovat halunneet tietää enemmän Jeesuksen lapsuusvuosista.
Evankeliumin alkuperäksi on ehdotettu Syyriaa, joka oli myös monien muiden Tuomas-traditioiden koti. Toisaalta joskus on ehdotettu, että Tuomaan nimen liittäminen tekstiin olisi myöhempi lisäys. Tekstin alkuperäinen kieli on saattanut olla syyria tai kreikka. Tekstin varhaisin käsikirjoitus on 500-luvulle ajoittuva syyriankielinen versio. Säilyneet kreikankieliset käsikirjoitukset ajoittuvat 1300–1500-luvuille.
Sisältö
Lapsuusevankeliumi koostuu Jeesuksen lapsuutta kuvaavusta kertomuksista. Kaikille kertomuksille on yhteistä se, että Jeesuksella jo lapsena oli yliluonnollisia voimia ja hän teki ihmeitä. Hän kuitenkin käyttää voimiaan lapselle tyypilliseen tapaan, esimerkiksi kiroamalla ja surmaamalla ihmisiä vähäpätöisistä syistä. Kertomuksissa ei ole juurikaan kristillistä sisältöä.
Ehkä tunnetuimmassa ihmeessä Jeesuksen isäpuoli, puuseppä Joosef, on tekemässä sänkyä. Yksi lauta on kuitenkin liian lyhyt. Jeesus ottaa laudan päästä kiinni ja venyttää sen sopivan pituiseksi. Samoin kuuluisa Koraanistakin löytyvä kohta, jossa Jeesuksen tekemät savilinnut heräävät henkiin, on peräisin Tuomaan lapsuusevankeliumista.
Poliisin painajainen II
Poliisin painajainen II on vuonna 1997 valmistunut television rikoselokuva. Se on milwaukeelaisesta poliisiperheestä kertovan trilogian toinen osa, jonka keskeisimmässä osassa on Charles Bronson.
Juoni
Paikallinen pastori löytyy kuolleena rippituolista. Paul Fein uskoo ettei kyseessä ole ainakaan ryöstö. Pian selviää, että rikoksesta on vastuussa itse Venäjän mafia. Kun Paul yrittää saada todisteita heidän syyllisyydestään, hänen lapsensa joutuvat vaaraan.
Jaavanmeri
Jaavanmeri on noin 433 000 neliökilometrin suuruinen sisämeri Indonesian saaristossa Jaavan ja Borneon välissä. Se on Tyynenmeren läntinen reunameri. Jaavanmeri on matala meri, sen keskisyvyys on 46 metriä. Sen vesi on vähäsuolaista, ja pintaveden lämpötila on 28–29 astetta ympäri vuoden.
Sijainti ja koko
Jaavanmeri on Tyynenmeren läntinen reunameri ja Indonesian sisämeri Jaavan ja Borneon saarten välissä. Borneo reunustaa sitä pohjoisesta ja Jaava etelästä. Jaavanmerestä koilliseen on Makassarinsalmi, ja siitä itään ovat Sulawesi, Flores ja Bali. Sundasalmi erottaa sen lounaassa Intian valtamerestä. Lännessä sitä rajoittaa Sumatra ja luoteessa Bangkan ja Belitungin saaret. Jaavanmeren luoteispuolella sijaitsee Etelä-Kiinan meri, itäpuolella Floresinmeri ja kaakkoispuolella Balinmeri.
Jaavanmeri on itä-länsi-suunnassa 1 450 kilometriä ja pohjois-etelä-suunnassa 420 kilometriä pitkä. Sen pinta-ala on 433 000 neliökilometriä.
Geologia ja oseanografia
Geologisesti Jaavanmeri on Sundan mannerjalustan eteläisin osa. Se on matala meri, ja sen keskisyvyys on 46 metriä. Koska Jaavanmeren pohja on lähes täysin tasaista ja siellä on selviä vanhoja jokiuomia, mannerjalusta on joskus ollut melko tasaista peneplaania.
Jaavanmeren pintavirrat virtaavat kesäkuulta elokuulle lännestä itään, kun Etelä-Kiinan meren virtaus tulee Jaavanmereen Karimatansalmen kautta. Vesi virtaa Jaavanmerta pitkin kohti Floresinmerta. Syyskuulta toukokuulle virtaus on Floresinmerestä kohti Jaavanmerta.
Jaavanmeri on vähäsuolainen, koska se saa runsaasti vettä siihen virtaavista joista. Monsuuni vaikuttaa selvästi sekä sen lämpötilaan että sen suolaisuuteen. Talvella meren pintalämpötila on noin 29 astetta ja suolaisuus 31,3–32,0 ppt. Kesällä sinne virtaa merellisempää vettä, ja silloin suolaisuus on länsiosassa noin 32,0 ppt ja itäosassa 34,0 ppt. Pintalämpötila on noin 28,5 astetta.
Ihmistoiminta
Jaavanmerellä käytiin 1942 toisen maailmansodan Jaavanmeren taistelu. Liittoutuneet menettivät taistelussa viisi alusta, ja japanilaiset pääsivät miehittämään Jaavan.
Nesodden
Nesodden on kunta Vikenin läänissä, Norjassa. Se sijaitsee Oslofjordenin ja Bunnefjordenin väliin jäävällä niemimaalla. Sen keskustaajama on Nesoddtangen. Kunnasta on autolauttayhteydet Bærumiin sekä pääkaupunki Osloon. Kunta sai nykyisen vaakunansa vuonna 1986. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Nesoddenin kunnassa oli 17 998 asukasta.
Stig-Erik Leiponen
Stig-Erik Leiponen (30. huhtikuuta 1937 Kemi – 9. marraskuuta 2016) oli suomalainen juristi ja työmarkkinajärjestöjohtaja.
Stig-Erik Leiposen vanhemmat olivat toimittaja Arvo Leiponen ja puhelinvirkailija Saga Häggström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1956 ja valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi 1962. Leiponen sai varatuomarin arvon 1964.
Leiponen oli aluksi Hollolan tuomiokunnan notaarina ja Lahden maistraatin oikeusneuvosmiehenä. Hän tuli Liiketyönantajain keskusliiton LTK:n palvelukseen vuonna 1963. Leiponen oli järjestössä lainopillisena sihteerinä ja asiamiehenä, apulaisjohtajana 1970–1973 ja lopuksi johtajana. Leiponen oli Liiketyönantajien keskusliiton toimitusjohtajan Jarmo Pellikan varamiehenä vuodesta 1984 alkaen. Hän toimi viimeksi työehtoyksikön johtajana ja jäi eläkkeelle vappuna 1997.
Stig-Erik Leiponen oli vuodesta 2002 rekisteröidyssä parisuhteessa Sosiaaliturvan tutkimuslaitoksessa tutkijana ja vs. johtajana toimineen valtiotieteen kandidaatti Heikki Kaitarannan (1941–2017) kanssa. He asuivat keväisin ja syksyisin Kyproksella ja kesäisin Kaitarannan kesäpaikalla Hollolan Vaavialassa. Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimiva Stig-Erik Leiposen ja Heikki Kaitarannan rahasto perustuu heidän testamenttilahjoituksiinsa. Rahasto tukee yleisesti tiedettä ja taidetta. Stig-Erik Leiposen ja Heikki Kaitarannan hauta on Maunulan uurnalehdossa.
Waseca Subdivision
Waseca Subdivision on Canadian Pacific Railwayn hallinnoima, ylläpitämä ja liikennöimä rautatieosuus Minnesotan osavaltion eteläosassa Yhdysvalloissa. Itä-länsisuuntainen rataosuus oli aiemmin osa Dakota, Minnesota and Eastern Railroadin päärataa, ja se yhdistää Winonan kaupungin Wasecan kaupunkiin.
Rataosalla on vain tavaraliikennettä. Rautatieliikenteen ohjaus tapahtuu radiopuhelimitse annettavien liikkumislupien turvin. Varsinaisia turvalaitteita tai opastimia ei ole. Winonan ratapihaa hallinnoi Union Pacific Railroad.
Rataosuuden on alun perin rakentanut Chicago and North Western Railway ja se myytiin Dakota, Minnesota and Eastern Railroadille, kun Chicago and North Western Railway fuusioitui Union Pacific Railroadin kanssa. Rataosuus siirtyi Canadian Pacific Railwaylle vuonna 2008, kun se hankki omistukseensa koko Dakota, Minnesota and Easternin osakekannan.
Tiistain tanssi-ilta
Tiistain tanssi-ilta oli YleX:ssä tiistaisin kello 21.00 jälkeen lähetettävä radio-ohjelma, joka oli erikoistunut elektroniseen tanssimusiikkiin. Se sai alkunsa Radiomafiassa, ja sitä lähetettiin vuodesta 1998.
15.12.2009 YleX ilmoitti vuoden 2010 uudistuksista, joiden mukaan Tiistain tanssi-iltaa ei enää kuulla. Tilalle tuli tunnin mittainen DJ-ohjelma maanantai-iltaan.
Naantalin raatihuone
Naantalin raatihuone on Naantalissa Mannerheiminkadun varrella sijaitseva Hugo Neumanin suunnittelema vuonna 1887 valmistunut puurakennus, joka rakennettiin raatihuoneeksi. Rakennus on suojeltu asemakaavassa ja inventoitu maakunnallisesti arvokkaaksi rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja ympäristöllisesti. Naantalin vanhassakaupungissa sijaitsevana suojeltuna rakennuksena raatihuone kuuluu myös osaksi Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Ulkoasultaan raatihuoneessa on uusrenessanssivuoraus ja T-ikkunat. Sisäpihan puolella on kaaveli. Sisäpihalla on vuonna 1887 rakennettu piharakennus ja 1912 rakennettu rapattu ulkorakennus joka toimi putkana. Nämä rakennukset ovat myös suojeltuja. Raatihuoneen kiinteistö on nimeltään Räickä ja Klemelä.
Raatihuoneena rakennus toimi vuoteen 1964, sen jälkeen kaupungintalona jossa kaupunginhallituksen kokokoustila ja kaupunginjohtajan asunto, sekä poliisiasemana ja putkana. Vuosina 2006–2021 raatihuone oli 61-paikkainen päiväkoti, joka oli osa keskustan päiväkotia. Kesäisin tiloissa oli taidenäyttelyitä ja pihalla myös Naantalin teatterin ulkoilmaesityksiä.
Lähteet
60.46778°N, 22.01806°W
S.R.L. Costruzioni Aeronautiche Tecnam
thumb|P.92 Echo S.R.L. Costruzioni Aeronautiche Tecnam on veljesten Luigi ja Giovanni Pascalen Napolin lähelle vuonna 1986 perustama lentokonetehdas. He olivat aiemmin perustaneet ja johtaneet Partenavia-lentokonetehdasta.
Uuden tehtaan ensimmäinen lentokone oli P.92 Echo, joka on ultrakevyt lentokone. Toinen yhtiön kone on P.96 “Golf”.
Päivii, öitä
Päivii, öitä on Iisan 19. lokakuuta 2018 ilmestynyt kolmas sooloalbumi.
Partenavia
Partenavia (Partenavia Costruzioni Aeronautice SpA) on italialainen lentokonetehdas lähellä Napolia. Partenavia-yhtiö perustettiin vuonna 1952. Sen perustivat veljekset Luigi ja Paolo Pascale. Yhtiön tavoite oli kehittää lentokoneita italialaisille ilmailukerhoille.
Yhtiön ensimmäinen lentokone oli P.48 Astore, joka lensi vuonna 1948. Yhtiön kaikki koneet koodattiin "P piste vuosiluku" -tyyliin. Vuonna 1953 seurasi toinen lentokone, P.52 Trigotto, ja vuonna 1955 P.55 Tornado. Tornado menestyi hyvin Italian lentokilpailuissa. Nelipaikkainen ylätaso P.57 Fachiro valmistui vuonna 1957. Seuraava onnistunut konetyyppi oli P.64 Oscar, jota rakennettiin myös Etelä-Afrikassa lisenssillä. Siellä se tunnettiin nimellä RSA.200. Seuraavat lentokoneet olivat P.66C ja P.68, joka oli yhtiön ensimmäinen kaksimoottorinen lentokone.
Vuonna 1986 veljekset perustivat S.R.L. Costruzioni Aeronautiche Tecnam -yhtiön.
Niilo A. Mannio
Niilo Anton Mannio, vuoteen 1896 Andersson (5. marraskuuta 1884 Kustavi – 8. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen sosiaaliministeriön kansliapäällikkö ja Henkisen Työn Keskusliiton puheenjohtaja. Hän toimi myös sosiaaliministerinä 1920-luvun lopulla.
Niilo Mannion vanhemmat olivat merikapteeni Aron Andersson ja Maria Lucia Aimonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1910. Mannio sai varatuomarin arvon 1912.
Mannio oli asianajajana Heikki Ritavuoren toimistossa 1910–1913 ja sen jälkeen hän oli Suomen senaatin oikeusosaston ylimääräisenä virkamiehenä 1912–1917 sekä kauppa- ja teollisuustoimituskunnan ylimääräisenä virkamiehenä 1913–1916. Hän oli eduskunnan notaarina 1913 ja oikeustoimituskunnan kanslistina 1917. Sosiaaliministeriön esittelijäneuvoksena Mannio oli 1917–1922 ja kansliapäällikkönä 1922–1951.
Mannio valittiin 1922 vastaperustetun virkamies- ja toimihenkilöjärjestöjen keskusjärjestön Henkisen Työn Yhtymän puheenjohtajaksi ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1947 saakka. Hän oli mukana luomassa suomalaiseen työmarkkinajärjestelmään kuuluvia kolmikantaneuvotteluja joissa valtiovalta on mukana sovittelemassa työntekijöiden ja työnantajien neuvotteluja ja tukee niitä lainsäädännöllisillä ja sosiaalipoliittisilla uudistuksilla.
Mannio oli taloudellisen neuvottelukunnan, taloudellisen puolustusneuvoston ja työttömyysneuvoston jäsenenä. Hän toimi Confédération des Travailleurs Intellectuels'n puheenjohtajana 1938–1949 ja oli kansainvälisen työjärjestön pysyvänä edustajana 1919–1951 ja hallituksen jäsenenä 1922–1925 sekä 1934–1937. Hän oli pysyvänä edustajana pohjoismaiden sosiaalipoliittisessa yhteistoiminnassa 1919–1951 ja toimi Sosiaalipoliittisen yhdistyksen puheenjohtajana 1922–1929. Mannio oli mukana perustamassa Suomen YK-liittoa ja oli sen puheenjohtajana 1954–1956.
Rénelle Lamote
Lamote ei menestynyt ensimmäisissä nuorten arvokilpailuissaan mutta voitti kultaa 800 metrin juoksussa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 ajalla 2.00,19. Aiemmin samana vuonna hän alitti ensi kerran kahden minuutin rajan. Heinäkuun lopulla hän voitti Tukholmassa Timanttiliigan kilpailun ajalla 1.59,91. Pekingin MM-kilpailuissa hän paransi välierissä ennätyksekseen 1.58,86 ja sijoittui loppukilpailussa kahdeksanneksi ajalla 1.59,70.
Lamote paransi heinäkuussa 2021 Monacon Timanttiliigan kilpailussa ennätysajakseen 1.57,98 sijoittuessaan kuudenneksi. Tokion olympialaisissa 2021 hän karsiutui välierissä ajalla 1.59,40. Vuonna 2022 hän karsiutui MM-kilpailujen välierissä ajalla 2.00,86 mutta saavutti EM-kilpailuissa hopeaa ajalla 1.59,49. Viikko EM-kilpailujen jälkeen hän voitti Lausannen Timanttiliigan kilpailun ennätysajallaan 1.57,84.
Rénelle Lamoten pikkusisko Manon Lamote on myös kilpaillut juoksijana.
Captain Harlock
Captain Harlock on Leiji Matsumoton kirjoittama ja piirtämä mangasarja, jota esitettiin Akita Shotenin julkaisemassa Play Comic -lehdessä vuosina 1977-1979. Vuonna 1978 manga sovitettiin televisioon Rintaron ohjaamana ja Toei Animationin tuottamana. Tietokoneanimoitu elokuvasovitus julkaistiin vuonna 2013 nimellä Harlock: Space Pirate.
Elliott Edmondson
Elliott Edmondson (s. 29. elokuuta 1994) on brittiläinen kartanlukija.
Ura
Edmondson aloitti kilpailemisen 15 vuotiaana ja eteni brittiläisiin ralleihin 2010-luvulla. Vuonna 2013 hän sai opetusta Nicky Gristiltä Motorsport UK Academyssä. Ensimmäinen kansallisen tason voitto tuli Mark McCullochin kanssa. Vuonna 2014 hän osallistui Niall McShean kanssa Kiinan mestaruussarjaan. Vuonna 2015 hän toimi kartanlukijana Gus Greensmithille Fiesta Trophy -sarjassa. Vuonna 2016 hän oli kartanlukijana Neil Simpsonille ja Chris Ingramille. Vuonna 2019 hän toimi Rhys Yatesin kanssa ja muutamia testejä Elfyn Evansille. Vuonna 2021 hän toimi kartanlukijana Andreas Mikkelsenille WRC2-sarjassa ennen siirtymistään Oliver Solbergin kartanlukijaksi.
Savusumu
pienoiskuva|250px|Kuvausryhmä on luonut keinotekoisen jäljitelmän [[Viktoriaaninen aikakausi|viktoriaanista aikakautta vaivanneesta savusumusta]]
Savusumu eli smog (englanniksi smoke, ’savu’ + fog, ’sumu’) tarkoittaa etenkin suurkaupungeissa esiintyvää ilmansaaste-episodia, jonka aikana näkyvyys on huono ja saasteiden pitoisuudet voivat kohota vaaralliselle tasolle. Haihtuvat orgaaniset yhdisteet eli VOC-yhdisteet aiheuttavat yhdessä valokemiallisten hapettimien kanssa savusumun syntymisen. Savusumu ärsyttää silmiä ja limakalvoja, rapauttaa maaleja ja kumia sekä tappaa kasveja.
Lontoo
Smog-käsite tuli tunnetuksi Lontoossa 1800-luvun lopulla. Pahimmillaan savusumu aiheutti 12 000 ihmisen kuoleman vuonna 1952 suuressa savusumussa. Vuonna 1954 julistettiin puhtaan ilman kampanja, jonka seurauksena savua aiheuttavien (hiili) polttoaineiden polttaminen kiellettiin tietyillä alueilla kaupungissa. Nykyään Lontoon savusumu aiheutuu liikenteen päästöistä, joskaan ei niin pahana kuin ennen.
Kiina
pienoiskuva|Savusumua Kiinan [[Xi’anissa heinäkuussa 2015.]] Ilmansaasteiden synnyttämä savusumu on ollut pitkään vakava ongelma Kiinassa. Saasteiden on arvioitu aiheuttavan Kiinassa vuosittain puoli miljoonaa ennenaikaista kuolemaa. Syksyllä 2013 Kiina julkisti toimintasuunnitelman ilmansaasteiden vähentämiseksi sen jälkeen, kun Pekingiä ja monia muita Kiinan kaupunkeja oli peittänyt poikkeuksellisen paksu savusumu.
Intia
Ilmansaasteet ovat vakava ongelma Intian suurkaupungeissa. Intian pahiten saastuneilla alueilla Indo-Gangesin tasangolla asuu yhteensä yli 480 miljoonaa ihmistä. Luku vastaa noin 40 prosentin osuutta Intian väestöstä. Delhin ja Kolkatan megakaupungit kuuluvat tähän alueeseen.
Intia käynnisti vuonna 2019 kansallisen ilmanpuhdistusohjelman (NCAP), jonka tavoitteena on vähentää ilmansaasteiden määrää 102 pahiten kärsivässä kaupungissa 20–30 prosentilla vuoden 2017 tasosta vuoteen 2024 mennessä.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1950
Vuoden 1950 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa. Kilpailut alkoivat 19. maaliskuuta 1950. Ne olivat järjestyksessään 12. viralliset maailmanmestaruuskilpailut. Tukholma isännöi kisoja toista kertaa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdeksassa painoluokassa.
Autobiography
Autobiography on yhdysvaltalaisen pop/rock-laulaja Ashlee Simpsonin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin yhdysvalloissa 20. heinäkuuta 2004. Sen ensimmäinen single oli "Pieces Of Me", jolla Simpson pääsi oikein kunnolla kuuluisuuteen. Toinen single oli "Shadow", joka kertoo Ashleen elämästä ja millaista hänellä on olla isosiskonsa Jessican varjossa. Kolmas ja viimeinen single oli "La La", joka menestyi yhtä hyvin kuin edelliset julkaisut.
Kauko Jalkanen
Kauko-Aatos Jalkanen (8. joulukuuta 1918 Heinola – 3. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen miekkailija ja miekkailunopettaja.
Jalkasen vanhemmat olivat professori Huugo Jalkanen ja opetusneuvos Hilma Jalkanen. Jalkanen pääsi ylioppilaaksi 1939 ja aloitti metsänhoitajan opinnot. Hän innostui nuorena miekkailusta, jonka piiristä hän lopulta vuonna 1953 löysi ammattinsakin. Hän toimi arvostettuna miekkailunopettajana päätoimisesti yli 30 vuotta. Jalkanen edusti Suomea olympialaisissa floretti- ja säilämiekkailussa Lontoossa 1948 sekä kalpamiekkailussa Helsingissä 1952. Myöhemmin hän oli Rooman olympialaisissa 1960 mukana valmentajana. Hän opetti myös teatterimiekkailua.
Kauko Jalkasen serkku Heikki Raitio on myös kilpaillut miekkailijana olympialaisissa. Tunnettu suomalainen taikuri Jussi Jalkanen on hänen poikansa.
Joonas Alanne
Joonas Alanne (s. 5. joulukuuta 1990 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestistä-joukkue RoKi:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Balilaiset aakkoset
Balilaiset aakkoset ovat aakkoset, joita ennen käytettiin balin kielen kirjoittamiseen. Balilaiset aakkoset ovat ns. abugida-aakkoset, eli niissä perusmerkit ilmaisevat konsonanttia. Useimmat vokaalit ilmaistaan tarkemerkeillä tai joissakin tapauksissa jätetään kokonaan ilmaisematta. Sitä kirjoitetaan vasemmalta oikealle eikä välilyöntejä käytetä. . pienoiskuva|[[Raamattu|Raamatun katkelma vuodelta 1910 balilaisilla aakkosilla kirjoitettuna.]] Suurin osa balin puhujista ei hallitse balilaisia aakkosia, sillä nykyään latinalaiset aakkoset ovat korvanneet ne. Balilaisia aakkosia käytetään enää joihinkin uskonnollisiin kirjoituksiin. Tyypillisimpiä näistä ovat ns. lontar-kirjoitukset, jotka kirjoitetaan palmunlehtiin, sekä ulap-ulap, joita ripustetaan temppeleihin ja uusiin rakennuksiin.
Numerot
Lähde:
Joonas Alanne
Seuraura
Kausi 2008–2009 oli 17-vuotiaana kautensa aloittaneelle Alanteelle ensimmäinen täysi Suomi-sarjassa, jossa hän teki 25 runkosarja- ja kolmessa Mestiskarsintaottelussa tehot 15+11=26. Alanne oli runkosarjassa RoKin toiseksi paras maalintekijä Jari Rautakosken jälkeen. Hän voitti kauden päätteeksi Suomi-sarjan hopeaa ja oli nostamassa joukkuetta Mestikseen. Kaudeksi 2009–2010 Alanne siirtyi JYPin A-nuoriin, mutta hän palasi tammikuussa 2010 kuitenkin takaisin Rovaniemelle vahvistamaan RoKi A:ta II-divisioonaan. Kaudeksi 2010–2011 Alanne palasi RoKin Suomi-sarjajoukkueeseen, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli Henri Fominin jälkeen tehoilla 29+22=51. Alanne oli joukkueen paras maalintekijä myös kevään 2011 Mestiskarsinnoissa seitsemällä osumallaan. RoKi voitti Suomi-sarjan mestaruuden, mutta ei kuitenkaan noussut kauden päätteeksi Mestikseen.
Alanne jatkoi kaudella 2013–2014 uraansa Heinolan Peliitoissa. Hänet nostettiin marraskuussa 2013 Pelicansin SM-liigajoukkueen vahvuuteen, kun Alanne paikkasi joukkueen loukkaantumisia. Hän teki liigadebyyttinsä 23. marraskuuta 2013 vieraissa Jokereita vastaan. Alanne merkittiin Pelicansin kakkosketjuun Pekka Saarenheimon ja Jesse Niinimäen viereen. Hän teki liigauransa avausmaalin 23-vuotissyntymäpäivänään kuudennessa SM-liigaottelussaan 5. joulukuuta 2013 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Kaikkiaan Alanteen tulokaskausi toi 28 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7 sekä kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Hyvät otteet SM-liigassa toivat hänelle lopulta kevääseen 2016 ulottuneen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa. Sopimus sisälsi myös yhden vuoden option, jonka joukkue käytti huhtikuussa 2016, jolloin Alanne teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Kaudella 2016–2017 Alanne kärsi loukkaantumisista, jäi pieneen rooliin ja haki pelintuntumaa myös yhdeksän ottelun verran Peliitoista. Hän teki SM-liigan runkosarjassa vain kaksi maalia. Alanne jäi toisessa puolivälieräottelussa vielä Pelicansin kokoonpanon ulkopuolelle, mutta hänet nostettiin taas kokoonpanoon kolmanteen otteluun 25. maaliskuuta 2017 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Alanne onnistui tekemään Pelicansin 1–2-voittoon päättyneessä ottelussa joukkueensa molemmat maalit, joista toinen jäi näin ollen Pelicansin voittomaaliksi. Jukka Oksanen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. KalPa lopulta voitti koko ottelusarjan voitoin 4–1 ja eteni välieriin.
Alanne siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Aasian liigan japanilaisjoukkue Nikkō Ice Bucksiin. Hän oli tehoilla 16+8=24 joukkueen paras maalintekijä ja Alanne jakoi sisäisen pistepörssin voiton Makuru Furuhashin kanssa. Hän jakoi koko liigan maalipörssin kolmannen sijan Oji Eaglesin Dominic Forgetin ja Daemyung Killer Whalesin Aleksandr Frolovin kanssa. Huhtikuussa 2019 Alanne teki Ice Bucksin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2019–2020 hän jakoi tehoilla 10+20=30 joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Yuta Suzukin kanssa edellään Makuru Furuhashi.
Kaudeksi 2020–2021 Alanne palasi vuoden mittaisella sopimuksella pelaamaan Mestistä kasvattajaseuraansa Rovaniemen Kiekkoon. Hänen sopimuksensa sisältää option siirtyä SM-liigaan tai ulkomaille kesken kauden. Alanne oli 11 osumallaan viiden muun pelaajan kanssa koko Mestiksen maalipörssissä toisena edellään vain Ketterän Jere-Matias Alanen, kunnes tammikuussa 2021 hän käytti sopimuksessaan olleen option ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Hockeyettan-joukkue Mariestad BoIS HC:hen. Alanne oli kevään nousukarsintasarjassa tehoilla 8+4=12 joukkueen paras maalintekijä ja hän jakoi sisäisen pistepörssin voiton Lucas Jideniuksen kanssa. Kesäkuussa 2021 Alanne teki Mariestadin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Maajoukkueura
Alanne on pelannut kolme poikien maaottelua.
DJ K2
DJ K2 (Kimmo Koivurinne) on suomalainen DJ, joka soittaa pääasiassa hip hopia ja RnB:tä. Hän on osa New Yorkista lähtöisin olevaa Salute Entertainment DJ-kollektiivia. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri Hankenilta pääaineenaan rahoitus.
DJ K2 on soittanut levyjä 1990-luvulta alkaen ja julkaissut useita mixtapeja. Hänen Certified Blazin -mixtapesarjaansa on ilmestynyt tähän mennessä yhdeksän osaa. Hän on lisäksi tehnyt mixtapeja eri yrityksille ja tapahtumille. Hänen mixtapeillaan on kuultu freestyle-kappaleita mm. Brandonilta ja Elastiselta. Myös Avaimen (nyk. Asa) "Azaa!" -kappale julkaistiin yksinoikeudella yhdellä hänen mixtapeistaan.
DJ K2 on soittanut monissa eri klubeissa ja tapahtumissa. Hän oli esimerkiksi helsinkiläisten Soulclap- ja Big Chips -klubien perustaja ja resident-DJ. Hän on myös toiminut warm-up DJ:nä artisteille kuten Gang Starr, The Game, Lloyd Banks, Joe Budden ja Obie Trice. Suomessa hän on toiminut mm. Rähinä Recordsin artistien ja tamperelaisen Nueran keikka-DJ:nä.
Vuosina 2003 ja 2004 DJ K2 teki yhdessä Nueran jäsenten kanssa 100% -ohjelmaa YleX:lle. Hän teki myös 100% -kiertueen ja kaksi 100% Hiphop -mixtapea yhdessä Skemin kanssa.
Vuonna 2004 DJ K2 voitti "Vuoden DJ" -tittelin Posse Magazinen (nyk. Basso) lukijoiden äänestyksessä. Hänet valittiin lisäksi vuoden bile-DJ:ksi levykauppa Lifesaverin vuosiäänestyksessä. Hänet valittiin myös vuonna 2005 vuoden urbaaniksi DJ:ksi Basson äänestyksessä.
Vuonna 2017 DJ K2 teki yhdessä Tarbash:in kanssa kolmen kuukauden ajan viikoittaista Superbad -ohjelmaa Radio Helsingille. Ohjelman kaksituntisessa avausjaksossa 1.6.2017 vieraili JVG. Muissa jaksoissa vierailivat mm. Tippa-T, Kalle Kinos, Reino Nordin, Sini Sabotage, Davo, Mikael Gabriel, Seksikäs Suklaa, ja Petri Nygård.
Christophe Ohrel
pienoiskuva|Christophe Ohrel Christophe Ohrel (s. 7. huhtikuuta 1968 Strasbourg, Ranska) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ohrel on pelannut maajoukkueessa 56 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia. Hän on ollut mukana yksissä MM-kisoissa, vuonna 1994 pelaten kaikki Sveitsin neljä ottelua.
Anora Group
Anora Group Oyj on suomalais-norjalainen pörssiyhtiö, joka syntyi vuonna 2021 suomalaisen Altia Oyj:n ja norjalaisen Arcus ASA:n fuusioituessa. Sulautuminen toteutui 1. syyskuuta 2021.
Historia
Syyskuussa 2020 kerrottiin Altian ja Arcuksen yhdistymisestä. Huhtikuussa 2021 kilpailuviranomaiset hyväksyivät yhdistymisen ehdollisena.
Organisaatio
Suunnitelmien mukaan Altian toimitusjohtajasta Pekka Tennilästä tuli yhtiön toimitusjohtaja. Arcuksen hallituksen puheenjohtajasta Michael Holm Johansenista tuli Anoran hallituksen puheenjohtaja ja Altian Sanna Suvanto-Harsaaesta varapuheenjohtaja.
Anora Groupin neljä liiketoiminta-aluetta ovat "Wine", "Spirits", "International" ja "Anora Industrial".
Omistajat
Anoran viisi suurinta osakkeenomistaja Euroclear Finlandin ylläpitämässä osakerekisterissä Helsingissä olivat 30. syyskuuta 2022:
Petri Skriko
Petri Kalevi Skriko (s. 13. maaliskuuta 1962 Lappeenranta)  on suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Skriko oli laitahyökkääjä.
Ura
Skriko aloitti uransa SM-liigassa 1980 Saimaan Pallon paidassa pelattuaan jo sitä ennen SaiPan riveissä yhden kauden I-divisioonassa. Kaudella 1983–1984 Skriko teki SM-liigauransa ennätyksen saalistamalla 32 pelatussa ottelussa 25 maalia ja 26 syöttöpistettä. Kauden jälkeen Vancouver Canucks varasi Skrikon NHL:ään vuoden 1981 varaustilaisuuden kahdeksannella kierroksella numerolla 157. Hän siirtyi Canuksiin syksyllä 1984.
Kuuden ja puolen kauden Canucks-ura päättyi kun Skriko kaupattiin Boston Bruinsiin kesken kauden 16. tammikuuta 1991. Kaupassa Bruins luovutti Canucksille toisen kierroksen varausvuoron seuraavan kesän varaustilaisuuteen. Canucks käytti vuoron varaamalla Mike Pecan. Skriko pelasi kauden loppuun Bruinsin organisaatiossa, mutta tilille kertyi vain 28 peliä.
Seuraavalla kaudella 1991–1992 Skriko ehti pelata kahdeksan ottelua Bruinsin paidassa ennen kuin hänet 29. lokakuuta vaihdettiin jälleen. Nyt suuntana oli Winnipeg Jets, joka luovutti Bostonille keskushyökkääjä Brent Ashtonin. Kauden 1992–1993 alussa Skriko teki vapaana pelaajana sopimuksen San Jose Sharksin kanssa, mutta pelasi siellä vain 17 ottelua ennen sopimuksen purkua ja siirtymistään takaisin SM-liigaan. Skriko pelasi kauden loppuun Kiekko-Espoon joukkueessa ja teki 18 ottelussa yhdeksän tehopistettä. Tämän jälkeen Skriko pelasi vielä kuusi kautta Tanskan pääsarjassa Herning Blue Foxin joukkueessa. Tänä aikana Skriko oli voittamassa neljästi Tanskan-mestaruutta.
NHL:ssä Skrikon saldoksi kertyi runkosarjassa yhteensä 541 ottelua, joissa syntyi 183 maalia ja 222 syöttöä eli yhteensä 405 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän keräsi 28 ottelussa viisi maalia ja yhdeksän syöttöä eli 14 tehopistettä.
Pelaajauransa jälkeen Skriko on toiminut valmentajana muun muassa SaiPassa ja Tanskassa, jossa hän myös pelasi peliuransa loppuvuosina. SaiPassa Skrikon pelinumero 9 on jäädytetty ja nostettu Kisapuiston jäähallin kattoon. Saatuaan potkut Odense Bulldogsin päävalmentajan tehtävästä Skriko ryhtyi Washington Capitalsin Euroopan pelaajatarkkailijaksi. Skriko toimi tehtävässä kevääseen 2016 asti ja vaihtoi sitten seuraavalle kaudelle Calgary Flamesin organisaatioon. Toimittuaan yhden vuoden Calgaryn scouttina Skriko palasi Eurooppaan. Seuraavat kaksi kautta Skriko toimi tanskalaisen Herning Blue Foxin päävalmentajana.
Skriko on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 141.
Yksityiselämä
Skriko on naimisissa Agnes Skrikon kanssa.
Mauritanian parlamenttivaalit 2013
Mauritanian parlamentti- ja paikallisvaalien 2013 ensimmäinen kierros järjestettiin 23. marraskuuta 2013 ja toinen kierros 21. joulukuuta. Vaaleissa mauritanialaiset valitsivat edustajat maan 147-paikkaiseen parlamenttiin viisivuotiskaudeksi sekä puheenjohtajat 218 kunnanvaltuustoon. Äänioikeutettuja oli 1,2 miljoonaa. Vaalit olivat ensimmäiset maassa seitsemään vuoteen. Alun perin vaalit oli tarkoitus järjestää jo lokakuussa 2011, mutta niitä lykättiin toistuvasti.
Presidentti Mohamed Ould Abdel Azizin Tasavallan liitto -puolue liittolaisineen sai vaaleissa enemmistön parlamenttipaikoista. Lisäksi Tasavallan liitto sai enemmistön kunnanvaltuustojen puheenjohtajapaikoista.
Ehdokkaat
Parlamenttivaaliehdokkaita oli 438, jotka tulivat 64 eri puolueesta. Valtuustojen puheenjohtajaehdokkaita puolestaan oli 1 096, ja he edustivat 47 eri puoluetta. Vaaleja edeltäneen valtapuolueen, Tasavallan liiton, ennakoitiin voittavan vaalit. Mauritanian oppositiosta suuri osa boikotoi vaaleja, ja monet oppositiopuolueet kutsuivat vaaleja nykyoloissa pidettävinä merkityksettömiksi. Maltillinen oppositio osallistui vaaleihin, mutta Mauritanian 11 radikaalin oppositiopuolueen liitosta ainoastaan islamistinen Tewassoul osallistui vaaleihin.
Kampanjointi
Kaksi viikkoa ennen vaalien ensimmäistä kierrosta Mauritanian pääkaupungissa Nouakchottissa alkoi ilotulitusten saattelemana kaksiviikkoinen kampanjointikausi. Hallitseva puolue Tasavallan liitto järjesti läpi yön jatkuneen juhlan, jossa oli niin runonlausuntaa kuin tanssiryhmien esityksiäkin. Puolueen johtaja Mohamed Mahmoud Ould Mohamed Lemine lausui iskulauseita kannattajajoukoilleen. Hän kehotti kampanjoinnissaan puolueensa kannattajia antamaan äänensä puolueelle, että presidentti Mohamed Ould Abdel Aziz voisi riittävän suuren ääntenenemmistön turvin toteuttaa esimerkiksi kehityshankkeitaan kaikkien mauritanialaisten hyväksi. Suuri osa oppositiosta boikotoi vaaleja ja radikaalista oppositiosta ainoastaan Tewassoul otti osaa vaaleihin. Tewassoul kutsui vaalikampanjaansa taisteluksi maan vallankaappauksella valtaan nousseen presidentin Mohamed Ould Abdel Azizin ”diktatuuria” vastaan. Asiantuntijat arvioivat vaalien ratkaisevan vuonna 2007 laillistetun Tewassoulin kohtalon. Puolueen ennakoitiin joko katoavan merkityksettömänä tai vahvistuvan huomattavasti. Tuhannet radikaalin opposition kannattajat järjestivät Nouakchottissa vaalien alla protestimarssin. Tasavallan liiton Mohamed Mahmoud Ould Mohamed Lemine harmitteli boikottia.
Vaalit
Lauantaina 23. marraskuuta käytyjen vaalien ensimmäisen kierroksen äänestys alkoi kello seitsemältä aamulla ja päättyi kello 19. Äänestyspaikkoja oli koko maassa 2 759. Äänestys sujui rauhallisesti boikotoinnista huolimatta. Pääkaupungissa Nouakchottissa muodostui pitkiä jonoja äänestyspaikoille. Presidentti Mohamed Ould Abdel Aziz kommentoi vaaleja ”voitoksi maan demokratialle”. Äänestysprosentti oli 75 %.
Parlamenttivaalien toinen kierros oli tarkoitus järjestää 7. joulukuuta. Mauritanian vaalikomissio lykkäsi kierroksen järjestettäväksi 21. joulukuuta, että puolueet saisivat mahdollisuuden valittaa tuloksista. Toisella kierroksella jaossa olivat loput 26 parlamenttipaikkaa, joille ei ensimmäisellä kierroksella saatu voittajaa.
Vaalien toisen kierroksen myötä valtapuolue Tasavallan liitto sai kaikkiaan 75 parlamenttipaikkaa. Puolueen liittolaiset saivat lisäksi 34 paikkaa. Oppositiopuolueet saivat yhteensä 37 parlamenttipaikkaa, joista Tewassoul 16. Paikallisvaalien toisen kierroksen jälkeen Tasavallan liitto sai yhteensä 70 prosenttia kuntien, kuten pääkaupungin Nouakchottin, valtuustojen puheenjohtajapaikoista.