cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M-Fenyleenidiamiini
m-Fenyleenidiamiini (C6H8N2) on aromaattinen diamiini. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja polymeerien valmistuksessa. m-Fenyleenidiamiinista käytetään myös nimiä 1,3-diaminobentseeni, m-diaminobentseeni, 1,3-bentseenidiamiini, 3-aminoaniliini ja 1,3-fenyleenidiamiini. Yhdiste on o-fenyleenidiamiinin ja p-fenyleenidiamiinin isomeeri.
Valmistus
m-Fenyleenidiamiinia valmistetaan nitraamalla bentseeniä, jolloin tuotteena muodostuu m-dinitrobentseeniä, joka voidaan pelkistää vedyttämällä m-fenyleenidiamiiniksi. Toinen tapa valmistaa tuotetta on pelkistää m-nitroaniliinia vedyn tai raudan avulla. Vedytys tehdään yleensä raney-nikkeli- tai palladiumkatalyytin avulla vesi- tai metanoliliuoksessa. Tuotteena voi muodostua myös m-fenyleenidiamiinin isomeereja, jotka erotetaan tislaamalla ja tuote kiteytetään.
Käyttö
m-Fenyleenidiamiinia käytetään teollisuudessa erityisesti ruskeiden atsoväriaineiden valmistukseen. Suurin ja nopeimmin kasvava käyttö on kuitenkin polymeeriteollisuudessa. m-Fenyleenidiamiinista valmistetaan polyuretaanimuoveja ja polyamideja esimerkiksi hyvin palonkestävää aramidikuituihin kuuluvaa tuotetta saadaan m-fenyleenidiamiinin ja isoftaloyylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdisteen käyttäminen epoksihartsien valmistuksessa lisää niiden kestävyysominaisuuksia korkeissa lämpötiloissa ja kemikaalinsietokykyä. Ainetta voidaan käyttää myös apuna vulkanoinnissa, valokuvien kehityksessä ja laboratoriokemikaalina.
Myrkyllisyys
m-Fenyleenidiamiini on ärsyttävä ja myrkyllinen aine. Se voi aiheuttaa huonovointisuutta ja syanoosista johtuvaa ihon ja kynsien sinistymistä. Yhdisteen ei ole todettu olevan syöpää aiheuttava, mutta sen on todettu aiheuttavan mutaatioita bakteereille.
Anastasija Baburova
Anastasija Eduardivna Baburova (myös Anastasija Eduardovna Baburova ) (30. marraskuuta 1983 Sevastopol – 19. tammikuuta 2009 Moskova) oli ukrainalainen Venäjällä vaikuttanut toimittaja, antifasisti ja anarkisti, joka kirjoitti muun muassa Novaja Gazeta -lehdelle. Hänet ammuttiin kadulle Moskovassa ihmisoikeusjuristi Stanislav Markelovin murhan yhteydessä.
Murha
Baburova kuoli tajuihinsa tulematta tammikuun 19. päivän iltana 2009 moskovalaisessa sairaalassa päivällä tapahtuneessa ampumisessa saamansa vakavan päävamman seurauksena. Baburova oli neljäs vuoden 2000 jälkeen ammuttu Novaja Gazetan toimittaja. Hänen ampumiseensa johtaneista tapahtumista on liikkeellä kaksi versiota. Yhden mukaan Baburova ammuttiin yhdessä Markelovin kanssa, ja toisen mukaan hänet ammuttiin sen jälkeen kun hän yritti pidätellä Markelovin ampujaa. Baburova haudattiin kotikaupunkiinsa Sevastopoliin.
Marraskuussa 2009 murhan rikostutkinta saatiin päätökseen. Baburovan ja Markelovin murhasta pidätettiin ja myöhemmin tuomittiin vankeuteen erään kansallismielisen uusnatsiryhmittymän jäseniä. Nikita Tihonov tuomittiin murhasta ja hänen tyttöystävänsä Jevgenija Hasis avunannosta siihen.
Chalky Wright
Albert "Chalky" Wright (10. helmikuuta 1912 Durango, Meksiko – 12. elokuuta 1957 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen höyhensarjan nyrkkeilijä.
Wright ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1928 vain kaksi viikkoa 16-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Ammattilaisurallaan hän otteli 201 ottelua, joista voitti 145 (74 tyrmäyksellä), hävisi 39 ja 16 päättyi ratkaisemattomaan. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti Nilo Ballesin nelieräisessä kamppailussa. Ensimmäiset vuotensa Wright otteli pääasiassa eteläisessä Kaliforniassa. 1938 hän kohtasi tulevan välisarjan maailmanmestarin Henry Armstrongin, mutta hävisi. Seuraavassa ottelussaan itäisellä rannikolla hän voitti Al Reidin.
Vuonna 1941 Wright voitti New Yorkissa tulevan maailmanmestarin Sal Bartolon, ja pääsi tämän seurauksena 139. ammattilaisottelussaan, 14 vuoden ammattilaisuran kokemuksella, iskemään ensimmäistä kertaa urallaan tittelistä, NYSAC:n höyhensarjan mestaruudesta Joey Archibaldia vastaan. Hän voitti ottelun tyrmäyksellä 11. erässä. Lähiaikoina hän voitti myös kovatasoiset Jose Peraltan ja entisen mestarin Leo Rodakin. 1942 hän tyrmäsi tulevan mestarin Richie Lemosin ja puolusti mestaruuttaan menestyksekkäästi Harry Jeffraa (tyrmäys 10. erässä) ja Lulu Constantinoa vastaan. Saman vuoden marraskuussa hän kuitenkin menetti mestaruutensa hävittyään Willie Pepille. Wright ja Pep kohtasivat mestaruusottelussa vielä vuonna 1944, mutta myös tällä kertaa Pep voitti tuomarien yksimielisellä päätöksellä. Wright saavutti urallaan vielä joitakin voittoja kovatasoisia vastustajia, kuten Phil Terranovaa, Jackie Wilsonia ja Johnny Brattonia vastaan. Hän lopetti uransa vuonna 1948 201 ammattilaisottelun jälkeen.
Wright kuoli tapaturmaisesti 45-vuotiaana vuonna 1957 liukastuttuaan kylpyammeessa.
Norwegian Cruise Line
pienoiskuva|Norwegian Joy. pienoiskuva|Norwegian Jewel syyskuussa 2010. pienoiskuva|Pride of Hawaii telakalla [[Saksassa juuri valmistuttuaan vuonna 2006.]] Norwegian Cruise Line (NCL) on vuonna 1966 nimellä Norwegian Caribbean Line perustettu yhdysvaltalainen risteilyvarustamo, jonka pääkonttori sijaitsee Miamissa Floridan osavaltiossa. Yhtiö on yksityinen osakeyhtiö, jonka osakkeista noin 12 % on julkisesti listattu yhdysvaltalaisessa Nasdaq-pörssissä. Vuodesta 2016 osake on mukana Nasdaq-100-indeksissä. Valtaosan yhtiön osakkeista omistavat malesialainen sijoituskonserni Genting Group (43.4%) sekä yhdysvaltalaiset pääomasijoitusyhtiöt Apollo Management (32.5%) ja TPG Capital (10.8%).
NCL tunnetaan nykyään parhaiten Freestyle Cruising -konseptistaan, jossa ei perinteisten amerikkalaisten risteilyalusten tapaan ole kiinteitä ruokailuaikoja ja -istumapaikkoja vaan kukin voi valita ruokailuaikansa ja haluamansa ravintolan oman mielensä mukaan. Laivojen ravintoloissa ole myöskään perinteisesti tiukkaa pukeutumisohjetta päivälliselle, vaan ns. Cruise Casual -pukeutuminen (hieman rennompi kuin Smart Casual, esim. shortsit, capri- ja khakihousut on sallittu) riittää useimpiin ravintoloihin ja hienompiinkin ravintoloihin vaaditaan vain Smart Casual-pukeutumista.
Yhtiöllä on myös pelkästään Yhdysvaltojen sisäiseen liikenteeseen keskittynyt tytäryhtiö, NCL America.
Historia
Yhtiön perustivat vuonna 1966 Knut Kloster ja Ted Arison, tuolloin yhtiön ainoa alus oli 830-tonninen autolautta Sunward, jolla tarjottiin edullisia Karibianmeren risteilyjä. Muutamia vuosia yhtiön perustamisen jälkeen Arison lähti yhtiöstä perustaakseen Carnival Cruise Lines -yhtiön, samalla kun Kloster hankki uusia aluksia Karibianmeren liikenteeseen. NCL kehitti alkuvuosinaan lukuisia risteilyteollisuutta muuttaneita konsepteja, muun muassa ensimmäisen lento-laiva-paketin (tuolloin nimellä Cloud 9 Cruises), joka yhdisti edulliset lennot ja risteilyn kiinteäksi paketiksi. Yhtiö on kehittänyt myös useita kokonaan uusia käyntisatamia Karibianmerelle, kuten Ocho Rios Jamaikalla, sekä hankkinut omistukseensa ensimmäisenä yksityissaaren risteilymatkustajiaan varten.
NCL nousi otsikoihin vuonna 1979 ostettuaan ranskalaisen, erityisesti Atlantin ylityksiin suunnitellun valtamerialuksen Francen ja muuttaessaan sen yli 100 miljoonan dollarin hinnalla risteilykäyttöön sopivaksi nimellä Norway. Norway oli 316-metrisenä maailman pisin matkustaja-alus 2000-luvulle saakka. NCL:n laivastoon liitettäessä laivan huomattavan suurta kokoa käytettiin hyväksi lisäämällä laivan viihdetarjontaa merkittävästi aiemmin totuttuun verrattuna ja aluksen menestys onkin osaltaan edesauttanut nykyaikaisten jättiristeilijöiden kehitystä.
Karibianmereltä yhtiö on laajentanut toimintaansa Alaskaan, Bahamalle, Eurooppaan sekä Havaijille. Vuosina 1997–2001 yhtiö toimi myös Australiassa nimellä Norwegian Capricorn Line, ennen kuin Australian toiminnot yhdistettiin pääasiassa Tyynenmeren alueella toimivaan emoyhtiöön Star Cruises:iin. NCL hankki vuonna 1998 omistukseensa Marco Polo -alusta operoimaan vuonna 1991 perustetun Orient Lines -varustamon, jonka toiminta loppui vuonna 2008, kun alus myytiin. Vuosina 2000–2003 Orient Lines -yhtiöllä oli toinenkin alus Norwegian Crownin purjehtiessa tytäryhtiön väreissä nimellä Crown Odyssey.
NCL America
pienoiskuva|350px|Pride of America Vuonna 2002 Norwegian Cruise Line osti yhdysvaltalaiselta Ingalls Shipbuilding -telakalta vuonna 2001 konkurssiin menneen varustamon, American Classic Voyages:in, vuonna 2000 tilaaman kahden risteilyaluksen sarjasta siihen mennessä valmiiksi saadut osat, jotka hinattiin Saksaan Lloyd Werft -telakalle rakennettavaksi valmiiksi. Puolivalmis runko (nyk. Pride of America) ja toisen aluksen (myöh. Pride of Hawaii, nyk. Norwegian Jade) osat olivat alun perin osa Yhdysvaltain risteilyteollisuuden elvyttämispakettia ja NCL sai rankan lobbaamisen seurauksena poikkeusluvan käyttää Yhdysvaltain sisäisessä risteilyliikenteessä kolmea (edellä mainitut sekä vuonna 1999 Saksassa rakennettu Norwegian Sky, myöh. Pride of Aloha) maan ulkopuolella rakennettua aluksta, miehistön täytyi kuitenkin olla valtaosin Yhdysvaltain kansalaisia - tästä sai alkunsa yhtiön nykyinen tytäryhtiö NCL America.
Yhdysvaltain sisäiset risteilymarkkinat eivät kuitenkaan ole maailmanlaajuisen taloustilanteen sekä alueelle 2000-luvun alkupuolella syntyneen ylitarjonnan vuoksi kehittyneet yhtiön toivomalla tavalla, eivätkä vuonna 2003 hankitut United States ja Independence ole koskaan päätyneet yhtiön Havaijin liikenteeseen NCL America -brändin alla. Vuonna 2007 yhtiö kertoi osavuosikatsauksessaan myyneensä hieman aikaisemmin Oceanic:ksi uudelleennimetyn Independencen, United States myytiin loppuvuodesta 2010 ja sen omistus siirtyi uudelle ostajalle vuonna 2011.
NCL
Yhtiön laivastoon kuuluu loppuvuodesta 2013 yksitoista alusta, joista yhdeksän on rakennettu 2000-luvulla, mikä tekee laivastosta yhden maailman uusimmista.
Aikaisempaa kalustoa
pienoiskuva|S/S Norway laiturissa [[Bremerhavenissa vuonna 2004]]
Miesten 500 metrin luistelu talviolympialaisissa 1932
Miesten 500 metrin luistelu Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 käytiin 4. helmikuuta. Amerikkalaisittain yhteislähdöillä kilpailtu 500 metriä käytiin Lake Placidin olympiapikaluistelun ensimmäisenä matkana: kilpailut alkoivat heti avajaisten jälkeen. Kilpailijoita oli 16 kuudesta maasta. Kilpailupaikkana toimi muiden pikaluistelumatkojen tavoin Lake Placidin olympiastadion.
Dungeon Fighter Online
Dungeon Fighter Online (Koreassa Dungeon & Fighter,, Japanissa , Arad Senki/Arado Senki) on eteläkorealaisen Nexonin tytäryhtiön Neoplen kehittämä ja julkaisema roolipelielementtejä sisältävä sivusuunnassa vieritettävä taistelupeli. Peli julkaistiin Etelä-Koreassa elokuussa 2005. Englanninkielinen versio avattiin 2009, mutta Pohjois-Amerikan palvelimet suljettiin 13. kesäkuuta 2013.
Miesten 500 metrin luistelu talviolympialaisissa 1932
500 metrin olympiavoittajaksi luisteli isäntämaa Yhdysvaltoja edustanut Jack Shea. Hopeaa saavutti norjalainen Bernt Evensen ja pronssille sijoittui Kanadan Alexander Hurd. Kyseiset mitalistit olivat historian ensimmäiset palkintokorokkeella olympiamitalinsa saaneet urheilijat. Tuolloinen Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja Henri de Baillet-Latour sekoitti palkintojenjaossa hopea- ja pronssimitalistit Evensenin ja Hurdin keskenään näiden seisottua väärillä paikoilla.
Dungeon Fighter Online
Kesäkuussa 2012 pelillä oli Kiinassa 3 miljoonaa yhtäaikaista pelaajaa. Pelillä on 400 miljoonaa rekisteröitynyttä pelaajaa. Vuonna 2016 peli tuotti julkaisijoilleen 1,2 miljardia US-dollaria.
Miesten 500 metrin luistelu talviolympialaisissa 1932
Ennätykset
Lake Placidissa kilpailtiin yhteislähdöllä, minkä vuoksi olympiakisoissa luisteltuja aikoja ei hyväksytty virallisiksi ennätyksiksi. 500 metrin luistelun kilpailuhetkellä voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset olivat seuraavat:
Alkuerät
Kilpailijat jaettiin kolmeen alkuerään, ja jokaisen erän kaksi nopeinta luistelijaa selviytyivät loppukilpailuun. Loppukilpailuun selviytyneet
2. alkuerä Toisen alkuerän voitti kyseisen matkan tuolloinen hallitseva olympiavoittaja, Norjan Bernt Evensen. Hänen jälkeensä loppukilpailuun eteni yhden kisan ennakkosuosikeista, Raymond Murrayn, voittanut Kanadan William Logan. <br style="clear:both;"/>
3. alkuerä Kolmannen alkuerän voittoon luisteli kanadalainen Alexander Hurd. Toisen jatkopaikan voitti yhdysvaltalainen John Farrell ennen maanmiestään Allan Pottsia. Yksi kisan ennakkosuosikeista, norjalainen Håkon Pedersen karsiutui loppukilpailusta jouduttuaan Pottsin häiritsemäksi. Tilanteesta ei kuitenkaan ilmeisesti valitettu. <br style="clear:both;"/>
Loppukilpailu
Loppukilpailu käytiin Yhdysvallat–Kanada-jääkiekko-ottelun välitauolla. Lähtöjärjestys sisäreunasta ulospäin oli Evensen, Farrell, Shea, Logan, Stack ja Hurd. Shea siirtyi heti lähdön jälkeen selvään johtoon Evensenin ja Loganin seuratessa tätä. Hän ei enää luopunut johtoasemastaan ja saapui maaliin ensimmäisenä, viitisen metriä ennen Evenseniä. <br style="clear:both;"/>
Alvaro Pardo
Alvaro Pardo (s. 1. marraskuuta 1952 Astorga, Espanja) on suomalainen elokuvaohjaaja, -leikkaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen ohjauksensa Kiinalainen pähkinämies ja Kierrätyksen kuninkaat ovat osa Yleisradion Dokumenttiprojektin Kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa.
Amitabh Chakraborty
pienoiskuva|Amitabh Chakraborty vuonna 2013. Amitabh Chakraborty oli intialainen mediavaikuttaja ja elokuvaohjaaja. Hänen ohjauksensa Bishar Blues on osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa.
Joonas Kota
Joonas Kota (s. 1976) on suomalainen kuvataiteilija.
Kota valmistui Kuvataideakatemiasta vuonna 2002. Hänen teoksensa ovat maalauksia ja veistoksia.
Hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomailla ja osallistunut lukuisiin ryhmänäyttelyihin. Hänen teoksiaan on muun muassa Nykytaiteen museo Kiasman ja Helsingin taidemuseon kokoelmissa.
Benjamin Oroza
Benjamin Oroza on suomalainen dokumenttiohjaaja, tuottaja ja muusikko.
Turkestaninmaksaruoho
Turkestaninmaksaruoho (Hylotelephium ewersii, syn. Sedum ewersii) on maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa noin 10–15 cm korkeaksi ja sillä on sinivihreät lehdet. Turkestaninmaksaruohon kukinnot ovat muodoltaan puolipallomaisia ja sijaitsevat varsien kärjissä. Kukat ovat tähtimäisiä ja väriltään vaalean- tai aniliininpunaisia. Turkestaninmaksaruoho kasvaa luontaisena vuoristoissa Keski-Aasiassa ja Himalajalla, mutta sitä kasvatetaan ja istutetaan yleisesti koristekasviksi myös Suomessa. Vaikka turkestaninmaksaruoho ei kuulukaan Suomen luontaiseen kasvilajistoon, sitä esiintyy Suomessa muutamissa paikoissa viljelykarkulaisena tai -jäänteenä. Turkestaninmaksaruoho sopii käytettäväksi kivikko- tai kalliopuutarhoissa aurinkoisella kasvupaikalla.
Aiheesta muualla
pienoiskuva|vasen
Oksakirjaajat
Oksakirjaajat (Pityophthorus) on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluu useita satoja lajeja, mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
American Life Promo Tour
American Life Promo Tour on Madonnan toinen promokiertue. Se mainosti vuonna 2003 ilmestynyttä uutta studioalbumia American Life. American Life Promo Tour esitettiin yhdeksässä paikassa, MTV Times Square Studioilla ja Tower Recordsissa New Yorkissa, RTL Studioilla Kölnissä, kaksi kertaa BBC:llä, ITV Studioilla ja HMV:ssä Lontoossa sekä Carerre Studioilla ja La Cantine Du Faubourgissa Pariisissa.
Manisan maakunta
right|280px
Manisan maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sillä on pinta-alaa 13 096 km² ja sen asukasluvun arvioitiin olevan vuonna 2013 noin 1 360 000. Maakunnan pääkaupunki on Manisa.
Piirikunnat
Manisan maakunta on jaettu 16 piirikuntaan. Ne ovat:
Elina Risku
Elina Anne Maria Risku (s. 7. maaliskuuta 1992 Seinäjoki) on suomalainen uransa lopettanut pikaluistelija, joka edusti Seinäjoen Urheilijoita. 500 ja 1 000 metrin matkoille erikoistunutta Riskua valmentaa Aimo Klemetsö ja Tuomas Nieminen. Risku on luistellut urallaan kymmeniä naisten Suomen ennätyksiä. Hän luisteli ensimmäisenä suomalaisnaisena 500 metrillä alle 40 ja 39 sekunnin ja on alittanut maansa ensimmäisenä naisluistelijana useita sekuntirajoja myös muilla matkoilla, kuten 1.20,00:n 1 000 metrillä. Risku luisteli ensimmäisenä suomalaisnaisena matkakohtaisissa MM-kilpailuissa ja maailmancupin A-ryhmässä. Sprinttereiden MM-kilpailuissa Risku on luistellut neljästi parhaana sijoituksenaan 24. sija vuodelta 2014.
Suomen nopeimmaksi naisluistelijaksi
Riskun äiti, olympiapikaluistelija Anneli Risku (o.s. Repola) vei Elinan ja tämän veljet pikaluistelujäille Seinäjoella hyvin nuorena. Riskun ryhmän valmentajaksi tuli tämän kummitäti Pirjo Lehtinen, joka valmensi Riskua pitkään. Pikaluistelun lisäksi Risku harrasti jalkapalloa, balettia ja cheerleadingia. Lapsena Riskun ikäluokassa oli tämän mukaan useita lahjakkaita pikaluistelijoita, mutta heidän päämääräkseen valikoitui muu kuin urheilu-ura.
15. maaliskuuta Riskusta tuli ensimmäinen 40 sekunnin rajan 500 metrillä alittanut suomalaisnainen: hän luisteli Calgaryssa ajan 39,77, ja paransi myös 1 500 metrin Suomen ennätystä aikaan 2.03,57. Seuraavana päivänä Risku luisteli 1 000 metriä aikaan 1.18,79 rikkoen sekä Susanna Potkan nimissä olleen Suomen ennätyksen että 1.20,00:n rajan ensimmäisenä suomalaisnaisena. Samana päivänä hän luisteli 3 000 metriä aikaan 4.26,78 ja rikkoi Pia Humiston nimissä olleen Suomen ennätyksen. Myös yhteispisteiden SE parani lähes kymmenellä pisteellä 164,818:aan.
Marraskuussa 2011 Risku osallistui Tšeljabinskissä ensimmäistä kertaa aikuisten maailmancupiin. Hän luisteli naisten B-ryhmässä 500 metrillä ajan 40,77 ollen ryhmän 12:s eli viimeinen. Seuraavana päivänä hän paransi sijoitustaan oltuaan kolmisen sekunnin kymmenystä edellispäivää hitaammalla ajalla 11:s. B-ryhmän yhdeksän parasta luistelijaa saivat maailmancupin pisteitä. Seuraavana viikonloppuna Astanassa Risku kohensi jälleen parasta sijoitustaan maailmancupissa oltuaan 500 metrillä B-ryhmässä kymmenes. Tammikuussa 2012 Risku luisteli ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan: Calgaryn sprinttereiden MM-kisoissa avausmatkansa 500 metrin ensimmäisessä luistelussa hänet hylättiin kaatumisen takia. Helmikuussa Inzellissä luistellussa kilpailussa Risku rikkoi kaksi Susanna Potkan nimissä ollutta Suomen ennätystä: 2×500 metrillä hän luisteli pisteet 80,150 ja sprinttimatkoilla (500 m, 1000, 500 m ja 500 m) yhteispisteet 161,350. Maaliskuussa Heerenveenin maailmancup-kilpailussa Risku sijoittui 500 metrillä B-ryhmässä 13:nneksi ja 11:nneksi. 1 000 metrillä hän saavutti ensimmäisen maailmancup-pisteensä sijoituttuaan B-ryhmässä yhdeksänneksi. Kautensa lopuksi Risku paranteli Calgaryssä 2×500 metrin SE:tään lukemiin 80,140.
Harjoittelua Saksassa
Kaudeksi 2012–2013 Risku halusi keskittyä täysin pikaluisteluun ja muutti harjoittelemaan Inzelliin, Saksaan paikalliseen pikaluisteluakatemiaan, jonka päävalmentajana toimi Jeremy Wotherspoon. Akatemia oli vaativa ja kansainvälinen, eikä Riskulla ollut laitoksessa suomea puhuneita tuttuja. Suurilta osin akatemian vaatimustason ansioista seuraavasta kaudesta tulikin Riskun uran siihen mennessä paras. Hän luisteli lokakuussa 2012 Inzellissä 500 metrin Suomen ennätyksen 39,73. Maailmancupin Harbinin osakilpailussa 15. joulukuuta Riskusta tuli ensimmäinen maailmancupin A-ryhmässä kilpaillut suomalaisnainen: hän oli ensimmäinen pisteittä jäänyt luistelija 25. sijallaan yhdessä ryhmässä käydyssä 1 000 metrin kilpailussa. Myös seuraavana päivänä Risku luisteli 1 000 metrillä A-ryhmässä, mutta jäi viimeiseksi. 500 metrillä hän avasi kauden maailmancup-pistetilinsä luisteltuaan B-ryhmän kahdeksanneksi. Tammikuussa 2013 Risku paransi Calgaryssä 500 metrin Suomen ennätystään yli kolmella sekunnin kymmenyksellä aikaan 39,37. Salt Lake Cityn sprintti-MM-kilpailuissa 500 metrin SE parani jälleen aikaan 39,35 ja 2×500 metrin SE yli sekunnilla aikaan 78,940. Risku ei päässyt luistelemaan viimeistä matkaa ja sijoittui lopputuloksissa 30:nneksi. Kauden päätöskilpailussaan Seinäjoella maaliskuun alussa Risku teki kotimaan ratojen SE:t 500 metrin yhteispisteissä ja sprinttiyhteispisteissä.
Talvi 2013–2014
Risku palasi harjoittelemaan Suomeen Wotherspoonin palattua kilpailemaan itse, ja seinäjokisen uudeksi valmentajaksi tuli olympialuistelija Tuomas Nieminen. Risku avasi maailmancup-kautensa Calgaryssa 500 metrin Suomen ennätyksellä, jota hän paranteli 11 sadasosalla aikaan 39,24, sekä yhteistuloksen SE:llä 78,540. Viikko tämän jälkeen Salt Lake Cityn maailmancup-osakilpailussa Risku aloitti luistelemalla 500 metriä ensimmäisenä suomalaisnaisena alle 39 sekunnin: Suomen ennätys parani 0,41 sekuntia 38.83:een. Toisen 500-metrisen kuljettua 39.01:een syntyi jälleen uusi 2×500 metrin yhteistuloksen SE 77,840, ja päätösmatkallaan, 1 000 metrillä, Risku päivitti kaksi ja puoli vuotta voimassa olleen SE:nsä aikaan 1.18,46.
Syksystä 2014 eteenpäin
Kaudella 2014–2015 Riskun kilpailemista haittasivat sairastumiset ja loukkaantumiset. Hän saavutti ainoat maailmancupin pisteensä helmikuun alussa Heerenveenistä, kun hän sivusi maailmancupin parasta sijoitustaan 500 metrillä oltuaan B-ryhmässä kahdeksas. Astanan sprintti-MM-kilpailuissa Risku tavoitteli vähintään Euroopan ratojen ennätysaikojaan ja selviytymistä 24 parhaan joukkoon, millä hän olisi päässyt luistelemaan myös viimeisen 1 000 metrin matkan. Tavoite ei täyttynyt, mutta toisena päivänä hän luisteli 500 metriä kauden parhaaseen aikaansa 39,28. Riskun lopullinen sijoitus Astanassa oli 25:s.
Kesän 2015 Risku harjoitteli suhteellisen terveenä ja ilman loukkaantumisia, mikä johti hänen testitulostensa parantumiseen. Myös Riskun ruokavaliota muokattiin kilpaurheilun tarpeet täyttäväksi. Ennen maailmancup-kauden 2015–2016 alkua Risku luisteli lokakuussa Inzellissä sprintin yhteispisteiden SE:n 160,180. Hän paransi kolmen vuoden takaista ennätystään yli pisteellä ja luisteli toisen 500 metrin matkan 39,38:aan. Risku luisteli Inzellin harjoituskilpailuissa ensimmäisen kerran merenpinnan tasolla 500 metriä alle 39 sekunnin ja 1 000 metrillä alle 1.20:n. Ensimmäisessä maailmancup-osakilpailussa marraskuussa Calgaryssa Risku luisteli ensimmäisen 500 metrin matkansa jääden kolme sadasosaa SE:stään. 1 000 metrillä hän paransi SE:n aikaan 1.18,19, ja toisella luistelukerralla myös 500 metrin SE parani lukemiin 38,70. Risku ei kuitenkaan ollut tyytyväinen luistelutekniikkaansa Calgaryssä. Viikko myöhemmin Salt Lake Cityssä Risku luisteli uransa siihen mennessä parhaan sijoituksen 500 metrin B-ryhmässä: hän jäi edellisviikon SE:stään vain sadasosan ja sijoittui seitsemänneksi saaden neljä maailmancup-pistettä. Hän paransi myös 2×500 metrin Suomen ennätystään.
Maailmancup-kiertueen siirryttyä Eurooppaan Risku luisteli joulukuun alussa Inzellissä ensimmäisessä 500 metrin luistelussaan kahdeksanneksi yltäen maailmancup-pisteille, ja myös toisesta 500 metrin kilpailusta irtosi yksi piste. Hänen pisteputkensa jatkui myös Heerenveenin osakilpailussa, tosin Riskun vireen arvioitiin olleen vielä kohennettavissa. 1 000 metrillä tekniikkansa kanssa alkukaudesta kamppaillut Risku haki paikkaa Soulin sprintti-MM-kilpailuihin maailmancupin Stavangerin-osakilpailussa, johon hän valmistautui sprintti-SM-kilpailuissa tehden useita kotimaan ratojen Suomen ennätyksiä. Stavangerissa Risku saavutti MM-paikan vaikka jäi ilman mc-pisteitä. Hän sai ensimmäisen kerran osallistumisoikeuden myös matkakohtaisiin MM-kilpailuihin Kolomnassa ja oli näin ylipäänsä historian ensimmäinen suomalainen naispikaluistelija vuodesta 1996 järjestytyissä matkakohtaisissa MM-kilpailuissa. Risku kilpaili Kolomnassa 500 metrillä, missä hän jäi 24. sijalle eli viimeiseksi ajoillaan 39,57 ja 40,08 sekuntia.
Risku lopetti uransa pikaluistelijana keväällä 2018.
Risku asuu Oulussa pesäpalloilevan poikaystävänsä kanssa.
Maailmancup
Tulokset:
Suomen ennätykset
Riskun hallussa olevat Suomen ennätykset:
SM-mitalit
Tulokset:
Pohjoismaiden konservatiivinuoret
Pohjoismaiden konservatiivinuoret (, NUU) on vuonna 1946 Göteborgissa perustettu Pohjoismaiden konservatiivisten poliittisten nuorisojärjestöjen kattojärjestö. NUU:n muodostavat Kokoomusnuoret Suomesta, Moderata Ungdomsförbundet Ruotsista, Konservativ Ungdom Tanskasta, Unge Høyre Norjasta, Ungir sjálfstæðismenn Islannista ja Unga Moderaterna Ahvenanmaalta.
NUU:ta johtavat puheenjohtaja sekä varapuheenjohtaja. NUU-organisaatiot osallistuvat Nuorten Pohjoismaiden neuvoston (UNR) toimintaan omana ryhmänään. UNR järjestetään kerran vuodessa ennen Pohjoismaiden neuvoston istuntoa.
Yhdistyksen hallituksen muodostavat vuonna 2022 Aino Kovalainen, Carl Pfeiffer, Oscar Sameland, Selma Gudjonsdottir ja Frederik Møller. Yhdistyksen kotipaikka vaihtui syksyllä 2020 Kööpenhaminasta Helsinkiin.
Lampedusan lentoasema
Lampedusan lentoasema  sijaitsee Lampedusan saarella Italiassa. Se sijaitsee muutaman sadan metrin päässä kaupungin keskustasta. Vilkkaimmillaan lentoaseman liikenne on kesäkuukausina.
Bettina Haasen
Bettina Haasen on saksalainen dokumenttielokuvaohjaaja ja tuottaja.
Aiheesta muualla
http://www.bettinahaasen.com/
Alex Gibney
thumb|Alex Gibney vuonna 2011. Alex Gibney on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu dokumenttielokuvaohjaaja ja tuottaja.
Gibneyn ohjauksia ovat muun muassa Enron: The Smartest Guys in the Room (Oscar-ehdokas dokumenttielokuvien sarjassa 2005), The Human Behavior Experiments (2006), Jimi Hendrix and the Blues (2001), Taxi to the Dark Side (vuoden 2007 dokumenttielokuva -Oscarin voittaja; myös osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa), Casino Jack and the United States of Money (2010) ja WikiLeaksin perustajasta Julian Assangesta kertova We Steal Secrets: The Story of WikiLeaks (2013). Vuonna 2019 ilmestyi Gibneyn Elizabeth Holmesin Theranos-teknologiayhtiötä ja siihen liittyvää huijausta koskeva dokumenttielokuva The Inventor: Out for Blood in Silicon Valley.
Gibney on indie-tuotantoyhtiön Jigsaw Productionsin johtaja. Hän on saanut Yale Film Studiesin palkinnon panoksestaan elokuvakulttuurille. Utne Reader -lehti sijoitti Gibneyn "25 Visionaries Who Are Changing Your World" -listalle vuonna 2010.
Gibney kirjoittaa myös Huffington Postiin.
Yhdysvaltain terveydenhuoltouudistus
thumb|Yhdysvaltain presidentti Barack Obama valkoisessa talossa edustajainhuoneen päätöksen jälkeen. Yhdysvaltain terveydenhuoltouudistus, puhekielessä Obamacare tai ACA, on uudistus, jonka sisältö on Yhdysvaltain edustajainhuoneen 22. maaliskuuta 2010 hyväksymässä lakipaketissa nimeltä Patient Protection and Affordable Care Act (myös muodossa H. R. 3590).
Poliittinen prosessi
Edustajainhuone hyväksyi lakiehdotuksen äänin 219–212. Jokainen republikaani sekä 34 demokraattia äänesti ehdotusta vastaan.
Yhdysvaltain presidentti Barack Obama vahvisti lain seuraavana päivänä, 23. maaliskuuta. Terveydenhuoltouudistus oli yksi Obaman merkittävimmistä sisäpoliittisista hankkeista. Muutosta valmisteltiin yli vuoden ajan.
Donald Trumpin vaalilupauksiin kuului lain kumoaminen, mutta kumoaminen ei saanut riittävästi kannattajia republikaanien keskuudessa, ja Trump perui 24.3.2017 aiotun äänestyksen. Osa vastusti sitä siksi, että se olisi vienyt terveydenhoidon vähävaraisilta, osa siksi, että sen tuomat säästöt eivät olisi olleet riittäviä.
Sisältö
Uudistus takaa sairausvakuutuksen yli 30 miljoonalle yhdysvaltalaiselle. Aluksi uudistus rajoittaa sairausvakuutusyhtiöiden mahdollisuuksia evätä vakuutus niiltä, joilla on jo valmiiksi olemassa oleva terveysongelma. Vakavaan tautiin sairastuneen vakuutetun turvaa ei voi myöskään enää yhtäkkiä lopettaa. Lisäksi jokaiselle tulee myöhemmin pakolliseksi hankkia sairausvakuutus vähävaraisten saadessa valtion tukea tai verohelpotuksia sen maksamiseksi.
Bertil von Alfthan
Bertil Otto von Alfthan (2. marraskuuta 1884 Helsinki – 11. toukokuuta 1963) oli suomalainen vapaaherra, tohtori-insinööri ja rationalisointiasiantuntija joka toimi yritysjohtajana ja toimittajana.
Von Alfthanin vanhemmat olivat tehtailija, vapaaherra Anton Reinhold Alfthan ja Bertha Frenckell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja valmistui Dresdenistä insinööriksi 1910 ja tohtori-insinööriksi 1912.
Von Alfthan oli Juantehdas Oy:n isännöitsijänä 1914–1916, pyörätehtaan johtajana Pietarissa 1916–1918 ja Agroksen ulkomaan osaston johtajana 1919–1920. Hän oli Hufvudstadsbladetin toimituksen jäsenenä 1922–1925, Puolan lähetystössä sanomalehtiselostajana ja PAT-tietotoimiston asiamiehenä 1922–1925 sekä Chicago Tribunen kirjeenvaihtajana vuodesta 1923 alkaen. Von Alfthan muodosti komitean, jonka aloitteesta Yleisradio perustettiin 1926. Hän toimi sitten isänsä Leningradiin perustaman paperinjalostustehdas Ägan toimitusjohtajana 1926–1929, tuotanto- ja teknillisenä johtajana elokuva-alalla 1930–1933 sekä sanomalehtien uutiskeskuksen ja aikakauslehti Viikon toimituksen jäsenenä vuodesta 1932. Von Alfthan kirjoitti taloudellisista ja rationalisoimiskysymyksistä kotimaisiin ja ulkomaisiin julkaisuihin.
Von Althan kuului professori J. J. Sederholmin ja Jalmari Kekkosen ohella niihin henkilöihin jotka olivat tuomassa taylorismia Suomeen sotien välisenä aikana. Hänen tulkintansa mukaan yhdysvaltalaisen rationalisoinnin keskeisiä piirteitä olivat suhteellisen korkeat palkat, henkisen työn suurempi osuus verrattuna manuaaliseen työhön, hyvin onnistuneen työn palkitseminen, tieteellisten kokeiden käyttö tuotannon tehostamiseen ja suuren mittakaavan tuotantoon pyrkiminen. Hän korosti teknillisen ja kaupallisen koulutuksen merkitystä tuotannon tehostamisessa ja siinä että sen tarjosi työväenluokalle väylän sosiaaliseen nousuun. 1930-luvulla von Alfthan otti kuitenkin Saksan esikuvaksi Yhdysvaltain asemesta ja hän liittyi toisen maailmansodan aikana mukaan eri kansallissosialististen ryhmien toimintaan.
Bertil von Alfthan oli naimisissa vuodesta 1917 Lina Elisabeth Rudsingin kanssa. Heidän tyttärensä oli näyttelijä Dolly von Alfthan.
USS Wasp (CV-18)
USS Wasp (runkonumero CV-18) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Alus oli palveluskäytössä vuosina 1943–1947 ja 1951–1972 osallistuen toiseen maailmansotaan ja Korean sekä Vietnamin sotiin.
Valmistus
Alus tilattiin Bethlehem Steel Companyltä Quincystä Massachusettsistä, missä köli laskettiin 18. maaliskuuta 1942 nimellä USS Oriskany. Alus nimettiin 13. marraskuuta uudelleen USS Waspiksi. Se laskettiin vesille 17. elokuuta 1943 kumminaan Massachusettsin senaattorin David I. Walshin sisar Julia M. Walsh ja liitettiin laivastoon 24. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään Clifton A. F. Sprague.
Palvelus
Koeajojen päätyttyä vuoden 1943 lopulla alus palasi Bostoniin, jossa se siirrettiin telakalle havaittujen vikojen ja puutteiden korjaamiseksi. Palvelukseen palattuaan alus lähti 10. tammikuuta 1944 Bostonista matkaten Hampton Roadsiin Virginiaan, josta se jatkoi matkaansa kuun viimeisenä päivänä Trinidadiin valmistautumaan Tyynenmeren sotatoimiin siirtymiseen.
Maaliskuun alkupäivinä Wasp lähti Panaman kanavan kautta kohti etelää saapuen 21. maaliskuuta San Diegoon, josta se jatkoi edelleen Havaijille. Alus saapui 4. huhtikuuta Pearl Harboriin, jossa se osallistui koulutukseen ennen lähtöään Marshallin saarille liittyäkseen kontra-amiraali Alfred E. Montgomeryn johtamaan TG58.6:een. Wasp ja tukialusosastoon kuuluneet USS Essex ja USS San Jacinto lähtivät 14. toukokuuta merelle iskeäkseen Marcuksen ja Waken saarilla olleisiin kohteisiin. Operaation tarkoituksena oli antaa koulutusta vasta muodostetulle osastolle sekä estää alueen lentokenttien toiminta Mariaanien operaatioiden aikana. Lentokoneet iskivät Marcukselle 19. ja 20. toukokuuta kohdaten voimakasta ilmatorjuntatulta, mutta ne kykenivät saavuttamaan tavoitteensa ja estivät kenttien toiminnan Saipanin taisteluiden aikana. Huono sää esti lentotoiminnan 21. toukokuuta lentotukialusosasto kokoontui, jonka jälkeen se siirtyi Wakelle. Osaston lentokoneet moukaroivat saarta 24. toukokuuta estäen sen lentotoiminnan.
1. maaliskuuta 1972 annettiin ilmoitus aluksen palveluksesta poistosta. Se poistettiin 1. heinäkuuta palveluksesta ja myytiin 21. toukokuuta 1973 romutettavaksi Union Minerals and Alloys Corporationille New York Cityyn.
Arimaa (peli)
Arimaa on kahden pelaajan strateginen lautapeli. Sitä voidaan pelata samoilla välineillä kuin shakkia, mutta se ei ole shakkivariantti. Tietokoneille osoittautui aluksi vaikeaksi menestyä Arimaassa.
Historia
Arimaan kehitti Yhdysvalloissa asuva intialainen insinööri Omar Syed. Syedin inspiraationa oli Garri Kasparovin tappio Deep Blue -shakkitietokoneelle. Hän halusi kehittää pelin, jossa tietokoneet eivät pärjäisi ihmiselle pelkän laskentatehonsa ansiosta, mutta joka olisi myös tarpeeksi yksinkertainen hänen nelivuotiaan poikansa Aamirin ymmärtää (Arimaa onkin nimetty Aamirin mukaan – se on Aamir takaperin, johon on lisätty eteen yksi A-kirjain). Syed julkaisi arimaan säännöt vuonna 2002. Hän myös lupasi, että se, joka kehittää Arimaata pelaavan tietokoneohjelman, joka voittaa maailman kolme parasta ihmispelaajaa kolmen pelin otteluissa, saa kymmenen tuhannen dollarin palkinnon. Palkinto myönnetään, jos voitto tapahtuu ennen vuotta 2020.
Säännöt
Arimaata pelataan shakkilaudan kaltaisella 8×8 ruudun laudalla, jonka neljä ruutua, c3, f3, c6 ja f6 ovat ansaruutuja. Kummallakin pelaajalla, kullalla ja hopealla, on kuusitoista nappulaa. Vahvimmasta heikoimpaan lueteltuna nappulat ovat: elefantti, kameli , kaksi hevosta , kaksi koiraa , kaksi kissaa ja kahdeksan jänistä. Shakkinappuloita käytettäessä näitä vastaavat järjestyksessä kuningas, kuningatar, tornit, lähetit, ratsut ja sotilaat.
Pelin tarkoituksena on saada vietyä oma jänis laudan toiselle puolelle, vastustajan kotiriville eli maaliin. Kulta voittaa siirtämällä jäniksensä laudan kahdeksannelle riville, hopea voittaa siirtämällä jäniksensä laudan ensimmäiselle riville. Koska jänisten siirtely kuitenkin on vaikeaa laudan ollessa täynnä nappuloita, välillinen tavoite on vastustajan nappuloiden lyöminen työntämällä tai vetämällä ne ansaruutuihin.
Ritsakauppias
Juoni
1920-luvun Tukholmassa nuori Roland elää perheessä, jossa isä kannattaa sosialismia, äiti on venäjänjuutalainen tupakkakauppias ja isoveli nyrkkeilee. Äiti myy puodissaan laitonta tavaraa – kondomeja, joista Roland väsää ritsoja ja ilmapalloja. Koulussa kaikki kiusaavat Rolandia, mukaan lukien sadistinen opettaja. Rolandin oma bisnes, polkupyörien korjaus, ei sekään oikein suju.
Arimaa (peli)
Säännöt
Pelin alussa lauta on tyhjä. Kulta aloittaa sijoittelemalla kaikki kuusitoista nappulaansa mihin tahansa haluamaansa järjestykseen ensimmäiselle ja toiselle riville. Hopea katsoo kullan nappuloiden järjestyksen ja asettelee sitten omat nappulansa riveille seitsemän ja kahdeksan. Oikealla oleva kuva näyttää yhden mahdollisen aloitusjärjestyksen.
Ritsakauppias
Tuotanto
Elokuvan ulkokohtauksia on kuvattu Prahassa.
Arimaa (peli)
Säännöt
Kun nappulat on aseteltu laudalle, kulta aloittaa ensimmäisen siirtonsa. Siirto koostuu vähintään yhdestä ja korkeintaan neljästä askeleesta. Jokaisella askeleella pelaaja voi siirtää yhtä omaa nappulaansa yhden ruudun vasemmalle, oikealle, eteenpäin tai taaksepäin. Jänikset eivät voi ottaa askelta taaksepäin; muuten kaikki nappulat liikkuvat keskenään samalla tavalla. Siirron askeleet voidaan keskittää yhdelle nappulalle tai jakaa useammalle nappulalle missä järjestyksessä tahansa. Siirron on muutettava pelitilannetta: pelaaja ei voi esimerkiksi ottaa nappulalla yhtä askelta eteen ja sitten yhtä taakse näin käytännössä ohittaen koko siirron.
Ritsakauppias
Vastaanotto
Ritsakauppias palkittiin vuoden 1994 Guldbagge-gaalassa edellisvuoden parhaana elokuvana. Se tuotti lisäksi ehdokkuudet parhaan ohjauksen, käsikirjoituksen, naispääosan (Basia Frydman) ja kuvauksen (Göran Nilsson) sarjoissa.
Arimaa (peli)
Säännöt
Toinen kuva, joka on myös yllä näkyvästä pelistä, auttaa selittämään jäljellä olevat säännöt.
Pelaaja voi käyttää kaksi askelta siirtääkseen vastustajansa nappulaa omalla, vahvemmalla nappulallaan, joka on vastustajan nappulan vieressä. Koira voi esimerkiksi siirtää kissaa tai jänistä, mutta ei toista koiraa, hevosta, kamelia tai elefanttia. Voimakkaampi nappula voi vetää tai työntää vieressään olevia heikompia nappuloita. Vedettäessä voimakkaampi nappula (vetäjä) siirtyy tyhjään ruutuun ja heikompi (vedettävä) siirtyy ruutuun, jossa voimakkaampi nappula oli. Vastustajan jäniksiä saadaan siirtää myös taaksepäin, vaikkeivät ne itse niin pystykään tekemään. Hopean elefantti ruudussa d5 voisi siirtyä d4:ään, c5:een tai e5:een ja vetää kultaisen hevosen d6:sta d5:een. Työnnettäessä heikompi nappula siirretään vieressään olevaan tyhjään ruutuun ja vahvempi nappula siirtyy ruutuun, jossa heikompi nappula oli. Kultainen elefantti d3:ssa voisi työntää hopeisen jäniksen d2:sta e2:een ja siirtyä sitten itse d2:een. Jänistä ei voitaisi työntää d1:een, c2:een tai d3:een, koska nämä ruudut eivät ole tyhjiä. Vetämisen ja työntämisen ei tarvitse tapahtua vastustajan nappulasta poispäin tai sitä kohti, vaan L-kirjaimen muotoinenkin veto tai työntö on sallittu.
Omia nappuloita ei voida vetää tai työntää. Nappula ei myöskään voi vetää ja työntää samanaikaisesti. Esimerkiksi kultainen elefantti ei voi yhtä aikaa sekä työntää hopeista jänistä d2:sta e2:een että vetää hopeista jänistä c3:sta d3:een. Elefanttia ei voida vetää tai työntää, sillä mikään nappula ei ole sitä vahvempi.
Vastustajan vahvemman nappulan vieressä (missä tahansa neljästä pääilmansuunnasta) oleva nappula on jäätynyt (engl. frozen), jos sen vieressä ei myös ole omaa nappulaa. Myös jäätynyt nappula jäädyttää vastustajan vielä heikomman nappulan. Hopeinen jänis a7:ssä on jäätynyt, mutta d2:ssa oleva jänis voi liikkua, sillä sen vieressä on toinen hopeinen nappula. Samalla tavalla myös kultainen jänis b7:ssä on jäätynyt mutta kultainen kissa c1:ssä ei ole. A6:ssa ja b6:ssa olevat koirat eivät jäädytä toisiaan, sillä ne ovat yhtä vahvoja. Elefantti ei ikinä jäädy, sillä mikään ei ole sitä vahvempi, mutta se voi silti joutua saarroksiin (lue lisää englanninkielisestä Wikikirjastosta).
Ansaruutuun joutuva nappula on lyöty ja joutuu pois pelistä, ellei ansaruudun vieressä (jossakin neljästä pääilmansuunnasta) ole toista omaa nappulaa. Jos hopea on siirtovuorossa oheisessa pelissä, hän voi lyödä kultaisen hevosen d6:sta työntämällä sen c6:een d5:ssä olevalla elefantillaan. Ansaruudussa oleva nappula tulee lyödyksi myös silloin, jos sen vieressä olevat omat nappulat siirtyvät pois. Jos siis esimerkiksi hopeinen jänis c4:stä ja hopeinen hevonen c2:sta siirtyvät pois, vapaaehtoisesti tai vastustajan vetäminä tai työntäminä, hopeinen jänis c3:ssa joutuu lyödyksi.
Nappula voi vapaaehtoisesti siirtyä ansaruutuun, vaikka tulisikin lyödyksi. Vetämisen toinen vaihe saadaan myös suorittaa, vaikka vetävä nappula tulisikin ensimmäisellä askeleellaan lyödyksi. Hopea voisi esimerkiksi siirtää jäniksensä f4:stä g4:ään ja sitten hevosen f2:sta f3:een, jolloin hevonen tulee lyödyksi, ja silti vetää kultaisen jäniksen f1:stä f2:een osana siirtoaan.
Jos kuvatussa pelissä olisi kullan vuoro, hän voittaisi kolmella askeleella. Ensin a6:ssa oleva koira työntäisi jäniksen a7:stä a8:aan. A7:ssä koira vapauttaisi b7:ssä olevan jäädytyksestä jäniksen, joka siirtyisi b8:aan voittaen.
Peli voi päättyä muillakin tavoilla kuin jäniksen pääsyllä maaliinsa.
Jos pelaaja ei vuoronsa alussa voi siirtää tai jos kaikki mahdolliset siirrot johtavat saman aseman toistumiseen kolmannen kerran, hän häviää immobilisaatiolla. Jos pelaajan kaikki jänikset on syöty, hän häviää eliminaatiolla.
Siirto, joka johtaa viimeisen oman jäniksen menettämiseen, voittaa, jos se lyö myös vastustajan viimeisen jäniksen, vaikka oma jänis tulisi lyödyksi aikaisemmallakin askeleella. Sen sijaan se häviää, vaikka se johtaisi vastustajan immobilisaatioon, kuten myös vastustajan immobilisoiminen, jos siirron seurauksena vastustajan jänis jää maaliin. Jos vastustajan jänis saman siirron aikana sekä työnnetään tai vedetään maalirivilleen että poistetaan sieltä joko vetämällä tai työntämällä, peli jatkuu.
Strategia ja taktiikka
Koska lyöminen on mahdollista vain saamalla vastustajan nappula ansaruutuun (esim. c6), jonka viereisissä ruuduissa (c5,b6,d6,c7) hänellä ei ole nappuloita ja toisaalta vain tällaisesta ruudusta nappula voi joutua ansaruutuun, on näiden ruutujen hallinta tärkeää. Ansaruudun vieressä oleva elefantti tekee mahdottomaksi lyömisen tähän ansaan, sillä elefanttia ei voida vetää eikä työntää. Kaksi mitä tahansa nappulaa naapuriruuduissa suojaavat ansan siirron ajaksi, elleivät vastustajan nappulat sijaitse täysin optimaalisesti. Alussa kumpikin hallitsee oman kenttäpuoliskonsa ansoja, mutta pelin edetessä ansaruutujen hallinnasta kehkeytyy kilpailu, jonka johdosta tilanne voi hyvin olla jopa sellainen, että kaikkien neljän ansan ympärillä on kummankin pelaajan nappuloita ja lyöminen siis väliaikaisesti mahdotonta.
Hyvä nyrkkisääntö on pyrkiä hyökkäämään täsmälleen yhtä arvoa alemman nappulan kimppuun ja varomaan yhtä arvoa ylempiä. Koiralla pyritään tämän mukaan lähelle vastustajan kissoja ja kauas hänen hevosistaan. Vastaavasti, jos vastustajan hevonen on mahdollista jäädyttää (ja sen jälkeen pyrkiä kuljettamaan ansaan) yhtä hyvin kamelilla kuin elefantilla, kannattaa käyttää kamelia tähän. Elefantin voimasta osa menee hukkaan hevosen kanssa; toisella puolen lautaa se kykenisi mahdollisesti hyökkäämään kameliakin vastaan.
Kokemus on osoittanut, että elefantilla kannattaa pelin alkupuolella hyökätä, kun taas kissoja ei yleensä kannata siirtää kolmatta riviä pitemmälle. Muiden nappuloiden suhteen ei ole näin selviä suuntaviivoja. Alkuasemasta ja pelityylistä riippuen myös hevosilla usein hyökätään ja kameli pidetään puolustustehtävissä vastustajan hevosia torjumassa silti varoen, ettei se joudu elefantin saaliiksi. Koirien tehtävä on ehkä eniten alkuasemasta riippuvainen. Vaikka pelin tavoite onkin saada jänis maaliin, ei sillä alussa yleensä kannata edetä, koska se on helppoa saalista eikä se pääse perääntymään. Jäniksiä on kuitenkin kahdeksan, ja eteneminen vaikkapa kamelin tai hevosen vapauttamiseksi voi olla perusteltua lyödyksi tulemisen uhallakin. Jäniksellä eteneminen on järkevintä reunimmaisilla sarakkeilla.
Edellä mainituista nappuloiden ominaisuuksista johtuu käytettyjen alkuasemien jonkinasteinen vakiintuneisuus. Alla olevassa kulta käyttää edelleen yleisimmin käytettyä keksijänsä (oik. Toby Hudson) mukaan nimettyä symmetristä "99of9"-asetelmaa ja hopea vastaa huippupelaajien nykyisin suosimaan tapaan symmetrian rikkovalla avauksella. Tämä on tavanomaista, sillä hopea voi reagoida kullan alkuasemaan pannessaan omat nappulansa laudalle, mikä on hyvin tarkkaan sopiva kompensaatio siitä, että kulta on nyt siirtovuorossa. Ero eri värien voittamien pelien määrässä ei ole tilastollisesti merkittävä
Kuten edellä mainittiin, on elefantti syytä olla keskellä sekä jänikset takarivillä ja reunasarakkeella. Kissojen ja koirien kannattaa pysytellä turvassa; omien ansojen hallintaan niitä voidaan kuitenkin hyvin käyttää. Hevosten on oltava hyökkäysvalmiudessa. Pelin alkuaikoina kaikki jänikset olivat tavallisesti takarivissä, mutta nykyään kaksi niistä on lähes aina reunimmaisilla sarakkeilla. Tähän ei ole niinkään syynä se, että niitä siellä niin kipeästi tarvittaisiin, vaan että arvokkampaa nappulaa ei kannata näille huonoimmille ruuduille panna, takarivin keskimmäiset ruudut vapautuvat tärkeämpään käyttöön ja puolustus pysyy yhtenäisenä. Ansan takana olevaa nappulaa ei ole aiheellista siirtää toisin kuin hevosia, joten elefantin ottaessa yhden keskustaruudun jäävät toisen keskustaruudun lisäksi eturivistä ruudut b2 ja g2 hevosten käyttöön, jotka kulta niihin sijoittaakin. Kamelin pitää varoa elefanttia alkupelissä, ja sen voi jättää takariviinkin. Tässä se kuitenkin on edessä ja ainoat eturivin jänikset ovat reunoilla. Kissat ja koirat ovat ruuduilla c2,d1,e1 ja f2. Niiden järjestyksellä ei juuri ole väliä, alkuperäinen 99of9 oli tällainen, mutta samaa nimeä käytetään yhtä lailla, on ansojen takana sitten kissoja tai koiria.
Hopean alkuasetelmassa eturivissä on neljä jänistä eturivissä ja kameli sivustassa. Hopea asettaa elefanttinsa eri sarakkeelle kuin kulta – jos ne olisivat vastakkain, niin kulta saisi helpon edun siirtämällä elefanttiaan koko matkan blokaten vastustajan. Pelin kehittyessä alkuasetelmat ovat vakiintunet näiden kaltaisiksi: jos kulta käyttäisi epäsymmetristä avausta voisi hopea reagoida tähän; sama ei päde toisinpäin. Tavallisimmat kullan avaussiirrot ovat elefantti kolme ruutua eteenpäin ja saman laidan hevonen yhden tai elefantti kaksi ja kumpikin hevonen yhden. Tämän pidempää avausteoriaa tuskin arimaahan tuleekaan, seuraavassa esitetyistä syistä.
Tietokoneiden kyvyttömyys
Monet osatekijät tekevät arimaasta vaikean tietokoneohjelmille. Koska vahvojen tietokoneshakkiohjelmien kehittämisessä on nähty niin paljon vaivaa, on tärkeää ymmärtää, miksi shakissa toimivat tekniikat eivät ole arimaassa yhtä tehokkaita.
Parhaat shakkiohjelmat käyttävät raakaa laskentavoimaa (brute-force-tekniikka) sekä materiaalitasapainoa painottavaa arviointifunktiota. Shakkiohjelmat tutkivat erittäin monia siirtoja, mutta ihmisiin verrattuna niiden arviointikyky siitä, kumpi siirtosarjan päätteeksi on voitolla, on huono, ellei toisella pelaajalla ole enemmän nappuloita kuin toisella. Arimaa-ohjelmat toimivat samalla periaatteella, mutta tulokset eivät käytännössä ole yhtä hyviä.
Kun brute-force-hakua käytetään Arimaassa, hakusyvyyttä rajoittaa mahdollisten siirtojen valtava määrä vuoroa kohden. Arimaassa pelaajalla on lähes yhtä monta vaihtoehtoa askelta kohden kuin hänellä on shakissa siirtoa kohden. Siten 16 puolisiirron syvyyteen hakeva shakkiohjelma näkee kahdeksan vuoron päähän shakissa, mutta vain kaksi siirtoa (kahdeksan vuoroa) arimaassa.
Brute-force-haun syvyys shakissa lähes kaksinkertaistuu käyttämällä alfa-beta-karsintaa, jonka avulla ohjelma voi todeta jonkin siirron olevan toista parempi käymättä heikomman siirron kaikkia jatkovaihtoehtoja läpi. Jos vastustaja voi murskata jonkin siirron jollakin tietyllä vastasiirrolla, muita vastasiirtoja on turha tutkia ja haku voidaan katkaista, mikä nostaa hakunopeutta merkittävästi. Arimaassa siirtovuoro kuitenkin vaihtuu neljän askeleen välein, mikä vähentää edellä kuvattujen katkaisusiirtojen määrää siirto siirrolta -haussa. Tosin järjelliset siirrot voidaan lähes aina siirtää usealla eri askelyhdistelmällä, minkä johdosta on järkevämpää valita brute-force-laskentaan, ja täten siis myös alfa-beta-karsintaan, perusyksiköksi (ply) koko neljän askeleen siirto eikä yksittäistä askelta. Järjellisiä siirtoja, joita ei voi nopeasti hylätä ja joiden kohdalla siis alfa-beta-karsinnasta on vain vähän hyötyä, Arimaassa on arviolta kymmenkertaisesti shakkiin verrattuna.