cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Emälaiva
Sotilaskäyttö
Sotilaskäyttössä emälaiva oli yleensä erityisesti varustettu kauppalaiva, joka varustettiin toimimaan kevyempien yksiköiden, etupäässä sukellusveneiden tai moottoritorpedoveneiden liikkuvana tukikohtana.
Emälaivassa on asuintilat pienempien alusten miehistöille, lääkäri, leikkaussali, korjaamo ja muu tarvittava huoltovarustus. Suuremmissa emälaivoissa oli myös ammus- ja torpedovarastot sekä lastausnosturit näille. Sukeltajien ja sukellusveneiden emälaivoissa on yleensä myös painekammio sukeltajantaudin hoitoa varten; ensimmäinen sellainen asennettiin jo Suomen Joutseneen sotavuosina.
Suomalaisia emälaivoja olivat Suomen Joutsen, Louhi ja Sisu, jotka toimivat sukellusveneiden emälaivoina sekä torpedoveneiden emälaiva S/S Von Döbeln. Vuosina 1915 - 1917 Venäjän laivaston vesikone-emälaiva Orliza vietti pitkiä aikoja Suomen vesillä, varsinkin Helsingissä. Myös jotkut sotatoimien johdosta tilapäisesti käyttämättömiksi jääneet merenkulkuviranomaisten alukset, kuten majakkalaivat Helsinki ja Storbrotten, toimivat lyhyitä ajanjaksoja emälaivoina.
Myöhemmin Suomessa niitä oli yksi eli laivaston sukeltajien emälaiva Mursu, joka oli muunnetltu versio Valas-luokan yhteysaluksesta. Aiemmin raivaajasukeltajien emälaivana toimi Öljyntorjunta-alus Hylje.
3522 Becker
3522 Becker on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tutkija, lehtimies Reinhold von Beckerin mukaan.
Raymond Federman
thumb|Raymond Federman Raymond Federman (15. toukokuuta 1928 Montrouge, Ranska – 6. lokakuuta 2009 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat ) oli ranskalais-yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Elämäkerta
Federman syntyi Pariisin esikaupungissa Montrougessa. Hänen perheensä kuoli toisen maailmansodan aikaisissa juutalaisvainoissa, mutta hän itse säilyi täpärästi hengissä. Hän muutti vuonna 1947 siirtolaisena Yhdysvaltoihin. Hän palveli Yhdysvaltojen armeijan laskuvarjojoukoissa Korean sodassa vuosina 1951–1954. Vuonna 1953 hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus.
Federman opiskeli kirjallisuutta Columbian yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Samuel Beckettistä. Hän opetti kirjallisuustiedettä ja luovaa kirjoittamista muun muassa Kalifornian yliopistossa vuosina 1959−1964 ja Buffalon yliopistossa, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1999. Hän toimi vierailevana professorina Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa, muun muassa Montréalin ja Jerusalemin yliopistoissa.
Vaikka hänen tuotantonsa käsittää runoja, esseitä, tieteellisiä tutkimuksia, artikkeleita ja käännöksiä, hän piti itseään ennen kaikkea romaanikirjailijana. Federmania pidetään romaanin muodon uudistajana. Hänen ensimmäinen romaaninsa Double or Nothing jatkaa konkreettisen runouden kokeiluja. Se on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, ja sen ansiosta Federman kohosi maailmanmaineeseen. Tärkeimpänä kirjanaan Federman piti teostaan Take it or Leave it, jota pidetään amerikkalaisen metafiktiivisen romaanin puhtaimpana edustajana. Hänen kaunokirjallista tuotantoaan on käännetty 14 kielelle, ja monet teoksista ovat kaksikielisiä.
Hän käytti kirjallisuudesta termiä ”Laughture” ja kirjallisuudentutkimuksesta surrealismiin viittaavaa käsitettä ”Surfiction”.
Hän perusti muutamien ystäviensä kanssa Fiction Collective Two –kustannusyhtiön, joka julkaisee metafiktiota ja kokeellista, ei-kaupallista kirjallisuutta.
Níkaia (Attika)
Níkaia on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Níkaia-Ágios Ioánnis Réntiksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Νίκαιας, Dimotikí Enótita Níkaias) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Pireuksen alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnallisyksikön väkiluku on 89 380 (vuonna 2011). Níkaia on Níkaia-Ágios Ioánnis Réntiksen kunnan kuntakeskus.
thumb|left|180px|Níkaian kaupunkia. Níkaia on väkiluvultaan Kreikan 11. suurin kaupunki. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Ateenan keskustasta länteen ja se on Pireuksen ja samalla Ateenan esikaupunki. Kaupungin aikaisempi nimi oli Néa Kokkiniá (Νέα Κοκκινιά). Nimi muutettiin Níkaiaksi vuonna 1940. Nimi viittaa Vähän-Aasian Nikaiaan, josta muutti Kreikkaan 1920-luvulla paljon kreikkalaista väestöä osana Kreikan ja Turkin väestönvaihtoa. Kaupungissa sijaitsee Níkaian metroasema.
Oskari Luoto
Oskari Luoto (s. 21. toukokuuta 2002 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Seuraura
Luoto on Lempäälän Kisan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Tapparaan. Luoto toimi kaudella 2017–2018 seuran C-nuorten varakapteenina. Kaudella 2018–2019 hän oli Tapparan B-nuorten paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 21+36=57, joilla Luoto jakoi koko B-nuorten SM-sarjan pistepörssin neljännen sijan Karhu-Kissoja ja Jokereita edustaneen Leo Ringin kanssa.
Maaliskuussa 2020 Luoto teki juniorisopimuksen Tapparan SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2020–2021 kuitenkin vielä kokonaan seuran U20-joukkueessa, jossa Luoto aloitti myös kauden 2021–2022. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 21+21=42. Luoto valittiin U20 SM-sarjan helmikuun kuukauden pelaajaksi. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Luoto teki Tapparan SM-liigajoukkueessa pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan pudotuspelien ensimmäisen kierroksen ensimmäisessä ottelussa 16. marraskuuta 2021 vieraissa ruotsalaista Växjö Lakers HC:tä vastaan, kun joukkueesta oli useita pelaajia sivussa vatsataudin ja loukkaantumisten myötä. Hänet merkittiin Tapparan nelosketjun oikeaan laitaan Topi Rönnin ja Jere Henrikssonin viereen. Luoto sai ottelussa jääaikaa lopulta vain 14 sekuntia. Hän voitti CHL-hopeaa. SM-liigadebyyttinsä Luoto teki 15. maaliskuuta 2022 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin Tapparan nelosketjun oikeaan laitaan Topi Rönnin ja Petteri Puhakan viereen. Luoto sai ottelussa jääaikaa 9.19 minuuttia. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2022 Tappara lainasi Luodon Mestis-joukkue KeuPa HT:hen, jossa hän pelasi kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Toukokuussa 2022 Luoto teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kaudella 2022–2023 SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Mestarien liigassa Luoto pelasi neljä ottelua tehden yhden maalin. Hän teki siellä ensimmäisen miesten pääsarjamaalinsa pudotuspelien ensimmäisen kierroksen toisessa ottelussa 22. marraskuuta 2022 sveitsiläistä HC Davosia vastaan. Luoto voitti CHL:n mestaruuden. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin vielä Tapparan U20-joukkueessa. Luoto sijoittui tehoilla 28+26=54 koko U20 SM-sarjan pistepörssissä toiseksi edellään vain Lukon Jeremi Tammela ja maalipörssissä toiseksi edellään vain Ässien Leevi Viitala. Hänet palkittiin koko sarjan parhaana pelaajana Teemu Selänne -palkinnolla ja parhaana hyökkääjänä Saku Koivu -palkinnolla sekä äänestettiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Luoto voitti myös koko sarjan pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 9+9=18 sekä tehotilaston lukemalla +9. Neljännessä finaaliottelussa 5. huhtikuuta 2023 vieraissa Jokereita vastaan hän teki Tapparan 2–6-voittoon päättyneen ottelun voittomaalin, kun Luodon siirretyn rangaistuksen aikana tekemä osuma siirsi joukkueen 0–3-johtoon. Hänen maalinsa ratkaisi Tapparalle U20 SM-sarjan mestaruuden. Luoto sai ottelussa myös syöttöpisteen Benjamin Rautiaisen viimeistelemään 2–6-maaliin. Toukokuussa 2023 Luoto teki Tapparan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Pelityyli
Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen valmennusjohto luonnehti Luotoa valitessaan hänet U20 SM-sarjan helmikuun 2022 kuukauden pelaajaksi monipuoliseksi kahden suunnan hyökkääjäksi, joka pystyy tekemään tulosta, mutta on myös vahva kiekottomassa pelissä.
George Avakian
thumb|George Avakian George Avakian (15. maaliskuuta 1919 Armavir, Venäjä – 22. marraskuuta 2017 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tuottaja, joka tuli tunnetuksi työstään jazzmusiikin parissa. Columbia Recordsille työskennellessään hän tuotti muun muassa Miles Davisin musiikkia.
Avakianin vanhemmat olivat armenialaisia. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja oli jo nuorena jazzmusiikin ystävä. Uransa aikana hän kiinnitti muiden muassa Miles Davisin ja Dave Brubeckin Columbia Recordsiin; hän toimi vuodesta 1959 tuottajana Warner Bros.illa ja sitten RCA Victorilla. Hän organisoi Benny Goodmanin Neuvostoliiton-kiertueen 1962.
Avakian toimi Keith Jarrettin managerina noin vuosina 1970–1974. Hän oli mukana perustamassa National Academy of Recording Arts and Sciencesiä ja sai vuonna 2000 Down Beatin palkinnon elinikäisistä saavutuksista. Hänen vaimonsa oli armenialais-amerikkalainen viulisti Anahid Ajemian. Pari ja Ajemianin pianistisisko Maro Ajemian avustivat Alan Hovhanessia tämän kansainvälisessä läpimurrossa 1950-luvulla.
Sinfoninen runo
Sinfoninen runo tai runoelma eli sävelruno  on orkesterisävellys, joka pyrkii kuvaamaan musiikin keinoin ulkomusiikillisia aiheita, esimerkiksi ihmisiä, taruhahmoja tai maisemia. Sinfoninen runo voi perustua myös johonkin kirjalliseen teokseen. Sinfoninen runo nimetään aiheensa mukaan, ja lisäksi säveltäjä voi liittää teoksen eri osiin lyhyitä kirjallisia kuvauksia niistä asioista, joihin musiikki kulloinkin viittaa.
Sinfoninen runo on useimmiten yksiosainen ja tavallisesti 10–30 minuutin mittainen. Sinfoniset runot luokitellaan kuuluvaksi ”ohjelmamusiikkiin”, kun taas sellainen musiikki, jolla ei ole mitään ulkomusikaalisia aiheita, on ”absoluuttista musiikkia”.
Erityisen merkittävä säveltäjä sinfonisten runojen kehityksen kannalta on Franz Liszt, joka 1850- ja 1860-luvulla loi useita tämän musiikkilajin klassikoita. Jos musiikin aihe sitä vaati, oli Liszt valmis hylkäämään perinteiset muotorakenteet. Näin hän alisti musiikin palvelemaan aihetta ja toteutti siis konserttimusiikin puolella niitä periaatteita, joita Richard Wagner oli alkanut samaan aikaan toteuttaa oopperoissaan.
1800-luvun lopulla yhä useampi säveltäjä alkoi ilmaista musiikillisia ideoitaan sinfonisin runoin. Näistä säveltäjistä ehkä merkittävin oli Richard Strauss. Samaan aikaan eli toisaalta myös Johannes Brahmsin kaltaisia säveltäjiä, joiden mielestä musiikin tuli olla absoluuttista ja jotka siten sävelsivät vain perinteisiä sinfonioita, sekä Jean Sibeliuksen kaltaisia säveltäjiä, jotka sävelsivät sekä sinfonisia runoja että sinfonioita.
Sinfonisten runojen voidaan katsoa liittyvän etenkin myöhäisromanttisen musiikin historiaan. 1900-luvun säveltäjät käyttivät tätä sävellysmuotoa varsin vähän.
The Book of Mormon (musikaali)
thumb|250px|Musikaalin The Book of Mormon mainostaulu New Yorkissa Eugene O´Neill Theaterin sisäänkäynnin luona Broadwaylla. The Book of Mormon on yhdysvaltalainen musikaali, joka satirisoi uskontoa. Sen tekijäryhmä on Trey Parker, Robert Lopez ja Matt Stone. Trey Parker ja Matt Stone ovat aiemmin luoneet mm. menestysanimaation South Park.
Tarina kertoo kahdesta nuoresta mormonista, jotka lähetetään Ugandaan lähetystyöhön. Naiivit nuorukaiset levittävät esitteitään samalla kun ugandalaisia uhkaavat köyhyys, nälkä ja AIDS.
Esityksen tekemiseen meni seitsemän vuotta, ennen kuin se maaliskuussa 2011 sai ensi-iltansa Broadwaylla.
Pääosia näyttelevät Josh Gad ja Andrew Rannells. Musikaali on saanut yhdeksän Tony-palkintoa.
Sahelin kriisi
pienoiskuva|G5 Sahel -puo­lus­tusyh­teis­työ­ver­kos­toon kuu­lu­vat maat vasem­malta oikealle: [[Mauritania, Mali, Burkina Faso, Niger ja Tšad.]] Sahelin kriisi on laaja usean valtion alueelle ulottuva moniulotteinen humanitaarinen ja osin poliittinen kriisi Sahelin alueella Länsi-Afrikassa. Vuodesta 2012 lähtien alueen maissa on ollut pulaa ruoasta ja vedestä, turvattomuutta ja kasvavaa jihadismia. Alueen valtioita yhdistää heikko hallinto ja talous, etniset ja uskonnolliset kiistat ja pitkään jatkunut kuivuus.
Tammikuussa 2023 Sahelin pakolaiskriisissä oli: Länsi-Afrikan talousyhteisö ECOWAS raportoi heinäkuun lopulla 2023, että puoli miljoonaa henkilöä 15 maan talousyhteisössä on pakolaisia ​​ja lähes 6,2 miljoonaa on joutunut siirtymään kotiseudultaan. Tammikuun ja kesäkuun 30. päivän 2023 välisenä aikana Länsi-Afrikan terrori-iskuissa kuoli 4 593 ihmistä, joista 2 725 on Burkina Fasossa, 844 Malissa, 77 Nigerissä ja 70 Nigeriassa. Terrori-iskut Beninissä ja Togossa, joilla on rantaviivaa Atlantin valtamerellä, ovat ECOWASin edustajan mukaan "jyrkkä osoitus terrorismin leviämisestä rannikkovaltioihin, ja tilanne muodostaa lisäuhan alueelle".
Kriisintorjunnan vaiheet
Kasvavan islamistisen terrorismin vuoksi alueen maat perustivat vuonna 2014 G5 Sahel -puolustusyhteistyöverkoston. Ranska on perinteisesti tukenut entisiä siirtomaitaan ja vuodesta 2014 lähtien sotilasoperaatio Barkhanen avulla on pyritty vakauttamaan aluetta. Myös Yhdysvallat on käynyt terrorismin vastaista sotaa alueella.
Sahelin kriisin kaltaisia levottomuuksia lähialueilla ovat Nigerian šariakonflikti ja Darfurin konflikti.
Sahelista on tullut uusi terrorismin keskus. Huoli Isisin ja al-Qaidan taistelijoiden väkivallan leviämisestä Sahelin alueelta käsin etelään on kasvanut. Esimerkiksi Beninin turvallisuusjoukot olivat kohdanneet syksyyn 2022 mennessä yli 12 militanttien hyökkäystä edellisestä vuodesta alkaen.
Ranskan vetäydyttyä Malista Venäjästä on tullut maan sotilashallinnon läheinen liittolainen. Malin puolustusministeri Sadio Camara sanoi kunnioittavansa maansa "win-win-kumppanuutta" Kremlin kanssa, kun maahan saatiin elokuussa 2022 toinen erä venäläisvalmisteisia taisteluhävittäjiä ja helikoptereita. Syksyllä 2022 Malissa oli noin 1 000 Wagnerin palkkasoturia. Wagnerin joukot toimivat malilaisten joukkojen rinnalla Malissa, minkä yhdysvaltalainen kenraali sanoi maksavan 10 miljoonaa dollaria kuukaudessa. Wagner-palkkasotureita on syytetty osallisuudesta ainakin kuuteen joukkomurhaan Malissa maaliskuun 2022 jälkeen.
Operaatio Barkahanen päättyminen
Ranska ilmoitti marraskuussa 2022 operaatio Barkhanen päättymisestä. Kymmenen vuotta kestäneissä taisteluissa Sahelin alueella on kuollut yli 2 000 jihadistitaistelijaa. mutta Ranskan sotilaallisesta väliintulosta huolimatta väkivalta alueilla jatkui. Ranskan joukot ovat kohdanneet kasvavaa vihamielisyyttä niiden taholta, jotka pitävät Ranskan toimia tehottomina. Toukokuussa 2022 sotilasjunttaa tukevien mielenosoituksessa Bamakossa, Malissa vaadittiin Ranskan sijaan Venäjän tulemista apuun ja heiluteltiin Venäjän lippuja. Myös Ranskan suhteet maan sotilashallitsijoihin heikkenivät. Syksyllä 2022 Burkina Fasossa, Tšadissa ja Nigerissä oli noin 3 000 ranskalaista sotilasta.
MINUSMA
MINUSMA on YK:n vakautusoperaatio Malissa. Se perustettiin YK:n turvallisuusneuvoston antamalla päätöslauselmalla vuonna 2013 tukemaan maan poliittisia prosesseja ja suorittamaan useita turvallisuuteen liittyviä tehtäviä. Myöhemmin turvallisuusneuvosto päätti, että operaation olisi keskityttävä Malin turvallisuuden, vakauttamisen ja siviilien suojelun varmistamiseen, sekä kansallisen poliittisen vuoropuhelun ja sovinnon tukemiseen, avustamaan valtion vallan palauttamisessa, turvallisuussektorin jälleenrakentamisessa, sekä ihmisoikeuksien edistämisessä ja suojelussa.
Suomi on osallistunut operaatioon vuodesta 2013. Pysyvänä osastona on ollut operaation esikunnassa Bamakossa palvelevat neljä esikuntaupseeria, ja lisäksi kokoonpanoon on kuulunut kaksi erikseen perustettavaa, lyhytaikaisesti toimivaa pientä osastoa, liikkuva koulutusosasto ja lääkäriryhmä, tiedotti Puolustusvoimat kesällä 2021.
Kriisinhallintaoperaatiossa on kuollut satoja rauhanturvaajia. Väkivaltaisuudet ovat vaatineet tuhansia siviili- ja sotilashenkiä Malissa sekä sen naapurimaissa. Satoja tuhansia ihmisiä on paennut alueen levottomuuksia.
Kesäkuussa 2022 MINUSMAa päätettiin jatkaa vuodella, 30. kesäkuuta 2023 asti. Siitä puuttui kuitenkin Ranskan ilmavoimien tuki, koska Ranska vetäytyi Malista elokuuhun 2022 mennessä. Operaation vahvuus (13 289 sotilasta ja 1 920 poliisia) päätettiin säilyttää. YK:n pääsihteeri vaati kuitenkin syyskuussa, että rauhanturvaoperaatiolle on löydettävä uusia ratkaisuja.
Huasteekit
Huasteekit tai huaxteekit on intiaanikansa Meksikossa. Huasteekit kutsuvat itseään nimellä teenek. Heidän asuinalueensa on Hidalgossa, Veracruzissa, San Luis Potosíssa ja Tamaulipasissa Panucojoen varrelle, ja Meksikonlahden rannalla. Nykyään huasteekkeja on noin 66 000. He lienevät sukua mayoille.
Sahelin kriisi
MINUSMA
Ruotsin, Britannian ja Norsunluurannikon lisäksi Saksa ilmoitti vetäytyvänsä vakautusoperaatiosta marraskuussa 2022.
Ainakin 281 rauhanturvaajaa on kuollut Malissa operaation alettua vuonna 2013.
Huasteekit
Huasteekkien esikolumbiaaniset keskukset olivat mahtavimmillaan Mesoamerikan klassisella kaudella 300–900, mutta supistuivat 900–1500 monilla eri alueilla. Monet tutkijat katsovat huasteekkien sivilisoituneen vasta myöhäisklassisella ajalla. Eniten kulttuuria kansa tuotti myöhäisklassisella kaudella Teotihuacánin romahdettua, ja ajalla, jolloin tolteekit eivät olleet vielä nousseet. Asteekit löivät huasteekit 1450. Espanjalaisten saapumisen aikoihin husteekkeja oli ehkä 500 000.
Sahelin kriisi
Ruokakriisi
Vuonna 2020 arvioitiin 7,5 miljoonan ihmisen olevan välittömän humanitaarisen avun tarpeessa. Alueella pitkään jatkunut kuivuus on näkynyt useampana ruokakriisinä viime vuosina ja etenkin Burkina Fasossa, Nigerissä ja Malissa tilannetta pahentaa paikalliset aseelliset konfliktit. Yksinään Malissa ja Burkina Fasossa on kriisin vuoksi yli kolme miljoonaa pakolaista.
Huasteekit
Huasteekkien katsotaan vaeltaneen ns. Aridoamerikasta eli Pohjois-Amerikan aavikkoalueilta.
Sahelin kriisi
Ruokakriisi
Ruokakriisin syinä ovat köyhyys, ilmastonmuutos, voimakas väestönkasvu sekä paikalliset levottomuudet. Kriisi on johtanut myös ihmiskaupan lisääntymiseen ja Sahelista on tullut tärkeä siirtolaisten kauttakulkureitti Eurooppaan.
Jihadismi
Vuodesta 2013 lähtien Mali, Burkina Faso ja Niger ovat kaksinkertaistaneet puolustusmenonsa jatkuvasti kasvavan militantismin vuoksi. Sahelin alueen valtioiden levottomuuksia leimaa paikallisten aseellisten ryhmittymien hyökkäyksen siviiliväestöä vastaan. Myös valtiolliset turvallisuusjoukot ovat kohdelleet siviilejä huonosti ja he ovat monesti keskenään taistelevien ryhmittymien välissä. Amnesty International on raportoinut alueilla tehdyistä järjestelmällisistä teloituksista.
Malin sisällissotaa on käyty vuodesta 2012 ja se on viime vuosina saanut jihadistisia piirteitä. Ranskan tuesta huolimatta kapinoivat tuaregit hallitsevat yhä maan pohjoisosien savanniseutua. Keski-Sahelin eteläpuolella Keski-Afrikan tasavallassa on ollut sisällissota vuodesta 2013 lähtien, minkä juuret ovat etnisissä ja uskonnollisissa jännitteissä. YK:n alaiset rauhanturvaoperaatiot Minusma ja Minusca eivät ole tuoneet rauhaa maihin.
Mali, Mauritania, Niger, Tšad ja Burkina Faso ovat perustaneet puolustusyhteistöverkoston G5 Sahel taistellakseen kasvavaa jihadismia vastaan. Myös jihadistit ovat verkostoituneet ja kapinallisryhmillä on yhteyksiä Saharan autiomaan yli Algeriaan ja Libyaan. Myös Yhdysvallat on ollut tukemassa Länsi-Afrikan maita ja muun muassa rakentanut miehittämättömien ilma-alusten tukikohdan Nigeriin. Yhdysvallat on tosin alkanut hiljalleen vähentää sotilaallista läsnäoloaan Afrikassa.
Joulukuussa 2022 julkaistussa raportissa arvioidan Länsi-Afrikan puolustus- ja turvallisuusvoimien roolia väkivaltaisen äärimmäisyyden ehkäisemisessä (prevention of violent extremism, PVE) ja leviämistä kohti Guineanlahtea. Sen mukaan on kasvava huoli siitä, että Norsunluurannikon, Ghanan, Togon ja Beninin pohjoiset alueet ovat yhä suuremmassa vaarassa. Aiemmin nimitetty "Pohjois-Malin konflikti" ja sitten "Sahelin konflikti" uhkaa nyt suurinta osaa Länsi-Afrikasta. Väkivaltaiset äärijärjestöt (Violent extremist organizations, VEO:t) eivät ole pysähtyneet Nigeriiin ja Burkina Fasoon. Vuonna 2021 Norsunluurannikolla tehtiin vähintään 13 hyökkäystä, yhteensä 17 väkivaltaista välikohtausta, jotka liittyvät al-Qaidaan liittyviin ryhmiin vuodesta 2020 lähtien.Benin on ollut vuonna 2022 ainakin 21 hyökkäyksen kohteena, joista viimeinen tapahtui 30 kilometriä sen rajan sisällä. Togossa on kuollut kahdeksan sotilasta ja siellä on ollut 13 haavoittunutta hyökkäyksessä, jonka JNIM (Jama'at Nasr al-Islam wal Muslimin) on ottanut vastuulleen. Myös Ghanassa, joka on toistaiseksi välttynyt hyökkäyksiltä, ​​paikallisia nuoria värvätään VEO:ihin ja aseelliset ryhmät ylittävät yhä enemmän rajoja.
Mali ja Burkina Faso
Tyytymättömyys jihadismin vahvistumiseen on johtanut sotilasvallankaappauksiin Malissa ja Burkina Fasossa. Useat maat ovat myös kääntyneet Venäjän puoleen, jonka Wagner-palkkasotilaita on ainakin Tšadissa, Keski-Afrikan tasavallassa ja Malissa. Ranska ilmoitti alkuvuodesta 2022 vetävänsä sotilaansa Malista.
Tammikuun 2023 lopulla sotilasjuntta vaati Ranskan sotajoukkojen vetäytymistä pois Burkina Fasosta kuukauden kuluessa. Ranskalla on noin 400 erikoisjoukkojen sotilasta, jotka taistelevat al-Qaidaa ja Isisia vastaan. Satoja ihmisiä osallistui mielenosoitukseen, jossa oli esillä Malin ja Guinean johtajien sekä Vladimir Putinin kuvia. Mielenosoituksen järjestäjä sanoi, että halutaan osoittaa tukea burkinalaiselle sotilasvallankaappauksen johtajalle kapteeni Ibrahim Traorélle ja islamisteja vastaan taisteleville turvallisuusjoukoille. Burkina Fason Ranskan vastainen ilmapiiri kasvoi uuden sotilasjuntan noustua valtaan syksyllä 2022. Presidentti Emmanuel Macron odotti selvityksiä juntan johtajalta. Traore on ollut halukas toimimaan yhteistyössä muiden maiden, kuten Venäjän kanssa.
Burkina Faso ilmoitti helmikuun lopulla 2023, että Ranskan armeijan operaatiot ovat virallisesti päättyneet maiden kahdenvälisten suhteiden rappeutumisen jälkeen.
Lucca
Lucca on kaupunki Serchiojoen rannalla Toscanassa Italian luoteisosassa. Kaupunki on Luccan maakunnan pääkaupunki. Vuosisatojen ajan se oli itsenäinen kaupunkivaltio, aluksi Luccan tasavalta ja 1800-luvulla Luccan herttuakunta. Kaupungissa on noin 90 000 asukasta.
Sahelin kriisi
Benin ja Togo
Pohjois-Beninistä on tullut Sahelin alueelta etelään siirtyneen turvallisuuskriisin keskus. Köyhyys ja ilmastonmuutos ovat tarjonneet perustan rikollisten ja äärimmäisliikkeiden toiminnalle.
Benin kärsi ensimmäiset jihadistihyökkäyksensä 1. ja 2. joulukuuta 2021 Mékrou Yinyinissä ja Porgassa lähellä Burkina Fason rajaa. Taistelut aiheuttivat kahden beniniläisen sotilaan, sekä islamin ja muslimien tukiryhmän miehen kuoleman. Useita muita hyökkäyksiä on seurannut. Joulukuun 22. päivänä 2021 Arlyssa käytiin taistelu, jossa yksi sotilas kuoli ja kaksi haavoittui, sekä hyökkääjistä kuoli kaksi. Tammikuun 6. päivänä 2022 kolme beniläistä sotilasta kuoli miinan räjähdyksessä heidän ajoneuvonsa ohittaessaan Atacoran departementissa lähellä Pendjarin kansallispuistoa. 8. ja 10. Helmikuun 8. ja 10. päivinä Beninin W-kansallispuistossa tehtiin kolme pommi-iskua, jotka kohdistuivat African Parks Networkin (APN) vartijoihin ja ne tappoivat yhdeksän ihmistä – mukaan lukien viisi vartijaa, kaksi APN:n siviiliagenttia, yksi Beninin asevoimien agentti, sekä opettaja ja entinen ranskalainen sotilas - ja 12 loukkaantunutta. Huhtikuun 11. päivänä vielä Pendjarin alueella kotitekoinen räjähde kohdistettiin huoltosaattueeseen, jota seurasi väijytys, ja joka johti viiden maan puolustusvoimien sotilaan kuolemaan.
Toukokuun 1. 2023 tehtiin Pohjois-Beninissä kaksi iskua. Ensimmäinen tapahtui Kaobagossa, joka on Atakoran Kéroun kunnassa. Tunnistamattomat aseistetut henkilöt tunkeutuivat maatilalle, joka on noin 20 kilometriä Burkina Fason rajasta. Noin sata miestä saapui enimmäkseen moottoripyörillä ja he jakautuivat useisiin pieniin ryhmiin. Viidentoista kyläläisen kurkut viillettiin auki. Yhteen ruumiista kätkettiin pommi, jonka räjähdettyä kaksi muuta kuoli. Myös tusina kyläläistä katosi. Hyökkäyksen jälkeen kolmen muun henkilön kurkku viillettiin auki ja neljäs siepattiin Guimbagoun kylässä (Aliborin Banikoara ssa).
Lucca
Luccan tasavalta
Italiaan muodostui 1100-luvulla useita tasavaltoja. Niiden piti pystyä säilyttämään itsenäisyytensä toisia kaupunkeja vastaan. Menestyksekkäimmät niistä olivat Venetsia ja Firenze (tasavaltana vain lyhyen aikaa), mutta myös Siena, Pisa, Genova ja Lucca olivat itsenäisiä tasavaltoja ainakin jonkin aikaa, ja joutuivat sitten alistumaan ruhtinaiden valtaan. Lucca säilyi itsenäisenä tasavaltana vuodesta 1160 Napoleonin valtaukseen 1805 saakka, vaikka se ei ollut kovin suuri kaupunki. Lucca on sisämaakaupunki, mutta sen satamana toimi lähellä oleva Viareggio. Suurin osa vanhan Luccan rakennuksista on tasavallan ajalta. Huomattavimpia näistä ovat alkuperäinen kaupungin muuri, soikion muotoinen tori Piazza dell’Anfiteatro, Ducen palatsi Palazzo Ducale ja San Martinon kirkko.
Sahelin kriisi
Benin ja Togo
Beninin viranomaiset tiedottavat harvoin maan pohjoisosissa tapahtuvista hyökkäyksistä, mutta 4. toukokuuta ilmoitettiin, että asiasta järjestetään tutkinta.
Lucca
Luccan ruhtinaskunta
Napoleonin valtakausi kesti Italiassa kymmenisen vuotta, ja se päättyi Wienin kongressiin 1815. Siellä päätettiin antaa Lucca Bourbon-suvun parmalaiselle haaralle, josta se vuonna 1847 joutui osaksi Toscanaa.
Nähtävyydet
Kaupungin kasvaessa sitä ympäröineet muurit säilyivät vahingoittumattomina. Muurien menettyä sotilaallisen merkityksensä niistä tuli vanhaakaupunkia ympäröivä kävelykatu, vaikkakin niitä käytettiin 1900-luvulla useiden vuosien ajan autokilpailuihin. Muurit ovat yhä edelleen ehjät ja jokainen neljästä pääsivustasta on eri puulajin reunustama.
Sahelin kriisi
Benin ja Togo
Kuusi kuukautta myöhemmin tapahtui hyökkäys yöllä 10.–11.5.2022, tällä kertaa Kpinkankandissa, lähellä Kandjouarea. Ainakin kahdeksan sotilasta kuoli ja kymmenen muuta haavoittui noin kuudenkymmenen Burkina Fason jihadistin johtaman hyökkäyksen aikana.
Katso myös
Noin vuodesta 2022-2023 alkaen
Lucca
Nähtävyydet
San Michele in Foro -kirkko sijaitsee Piazza San Michelellä ja se on Luccan kuuluisin kirkko. Kerrotaan, että rakentajien rahat eivät riittäneet julkisivun tekemiseen saman tasoiseksi kuin kirkon sisäosat. Julkisivun marmoriset pilasterit ovat kaikki erilaisia. Julkisivun huipulla on arkkienkeli Mikaelin suuri patsas.
Guinigi-torni (Torre Guinigi) on yksi Luccan 1300-luvun torneista. 130 porrasta johtaa sen huipulle, josta on upeat näkymät Luccaan. Via Guinigi on hyvin säilynyt keskiaikainen katu. Guinigi-tornin tunnistaa kaukaakin, koska sen päällä kasvaa suuri tammi.
Oopperasäveltäjä Giacomo Puccini syntyi Luccassa vuonna 1858. Hänen synnyinkotinsa on nykyään museona ja hänen muistopatsaansa on Piazza della Cittadella -aukiolla. Kesäisin järjestetään Puccini Festival lähistön Torre del Lago -teatterissa.
Kulkuyhteydet
Luccaan on hyvät bussi- ja junayhteydet Firenzestä ja Pisasta. Junayhteys on Firenze-Viareggio-rataosaa pitkin.
Kuparifluoridi
Kuparifluoridi (CuF2) on kupari- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lasitteiden ja keraamien valmistamiseen, akkujen elektrodeina sekä katalyyttinä ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa kuparifluoridi on väritöntä ja hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on trikliininen ja rakenne muistuttaa vääristynyttä rutiilin rakennetta. Kidevedettömän kuparifluoridin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (CuF2·2H2O), joka on väriltään vaalean vihertävänsinistä. Kidevesi voidaan poistaa rakenteesta kuumentamalla vetyfluoridi-ilmakehässä. Yhdiste liukenee veteen ja vesiliuoksia kuumennettaessa muodostuu kuparihydroksifluoridia ja kuparioksifluoridia.
Valmistus ja käyttö
Kuparifluoridia voidaan valmistaa kuparin ja fluorin välisellä reaktiolla tai kuparioksidin, -karbonaatin tai kuparihydroksifluoridin ja vetyfluoridin reaktiolla.
Kuparifluoridia voidaan käyttää keramiikan värjäykseen ja emalien valmistukseen. Sitä käytetään myös hyönteismyrkyissä, hyvin tehokkaiden akkujen katodeissa, lisäaineena valuraudassa ja hitsausjuotteissa. Orgaanisen kemian synteeseissä kuparifluoridia käytetään fluoraavana reagenssina ja katalyyttinä useissa reaktioissa esimerkiksi alkeenien isomeroinneissa.
Harrisburg
thumb|250px|Harrisburg Harrisburg on Pennsylvanian osavaltion pääkaupunki (vuodesta 1812) Yhdysvalloissa. Kaupungissa asuu noin 49 000 asukasta. Harrisburg on Dauphinin piirikunnan keskus ja se sijaitsee Susquehannajoen varrella 169 kilometriä Philadelphiasta luoteeseen.
Vuonna 1979 Three Mile Islandin saaren ydinvoimalaitoksessa lähellä Harrisburgia sattui ydinonnettomuus, joka oli tapahtuessaan maailman vakavin ydinvoimalaonnettomuus.
Maantiede
thumb|250px|left|Harrisburgin sijainti Pennsylvanian osavaltion kartalla Harrisburgin koordinaatit ovat 40°16'11" pohjoista leveyttä ja 76°52'32" läntistä pituutta.
Kaupungin pinta-ala on 29,6 km², josta maa-aluetta on 21,0 km² ja vesialuetta 8,6 km².
Asukkaat
Vuoden 2010 virallisen väestönlaskennan mukaan Harrisburgissa asui 49 528 asukasta. Kaupungin väkiluku on ollut laskussa 1950-luvun jälkeen. Vuoden 1950 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 89 544 ihmistä, 1960 79 697, vuonna 1970 68 061 ja 1980 enää 53 264, yli 35 000 ihmistä vähemmän kuin 30 vuotta aiemmin. Seuraavina vuosikymmeninä väkiluvun lasku on tasaantunut.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Harrisburgissa on 20 561 kotitaloutta ja 10 917 perhettä. Väestötiheys on 2330,4/km². Etnisen jakauman mukaan enemmistö kaupungin asukkaista on afrikkalaistaustaisia (54,83 %). 31,72% asukkaista on kaukaasialaisia, 2,83 % aasialaisia, 0,37 % alkuperäisamerikkalaisia, 0,07 % Tyynen valtameren saarelaisia, 6,54 % muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia ja 3,64 % kahteen tai useampaan ryhmään kuuluvia. 11,64 % asukkaista on hispaano- tai latinotausta.
Pohjois-Kaukasian levottomuudet
Levottomuuksissa kuolleiden määrää on vaikea arvioida, mutta yksinään vuonna 2010 kuolleita arvioitiin olevan 1 710.
Himene tarava
Himene tarava on eräs oseanialaisen musiikin tyylilaji. Sitä lauletaan kuorossa useimmiten ilman soitinsäestystä. Himene tarava on lähtöisin Tahitista ja se on yleistä ympäri Ranskan Polynesiaa ja Cookinsaaria. Muun muassa The Tahitian Choir -yhtye on levyttänyt himene taravaa.
Elokuvavuosi 2003
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2003 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Katsotuimmat elokuvat
Nämä elokuvat olivat Suomen viisitoista katsotuinta vuonna 2003 :
Kenneth Noland
Kenneth Noland (10. huhtikuuta 1924 – 5. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on tullut tunnetuksi varsinkin suurikokoisilla akryyliväliteoksillaan.
Ashevillessä, Pohjois-Carolinassa taiteenharrastajaisän pojaksi syntynyt Noland oli Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsenenä vuodesta 1977. Hän opiskeli Black Mountain Collegessa ja työskenteli vuosina 1948–1949 Pariisissa Ossip Zadkinen kanssa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Noland tapasi toisen huomattavan 1900-luvun kuvataiteilijan, Morris Louis'n Washington DC:ssä 1950-luvun alussa. Hän oli vuosina 1950–1957 naimisissa Cornelia Langerin kanssa. Hän solmi kymmenen vuotta myöhemmin uuden avioliiton Stephanie Gordonin kanssa, mutta tämäkin liitto päättyi eroon vuonna 1969. Nolandilla on kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan.
Noland on aikansa kansainvälisesti kuuluisimpia kuvataiteilijoita, ja hänen töitään on näytteillä lukuisissa julkisissa kokoelmissa eri puolilla maailmaa.
Lohjankylä
Lohjankylä on historiallinen kylä Lohjalla, alun perin Kiviniemen kylä. Se sijaitsi suurin piirtein nykyisen Lohjan keskustan eli Anttilan ja Ahtsalmen kaupunginosien kohdalla.
Vuodesta 1911 vuoteen 1925 Lohjankylä oli taajaväkinen yhdyskunta nimellä Lohjannummi - Lojobacken. Kylä yhdessä Pappilan, Moision ja Ojamon kylien kanssa erotettiin Lohjan kunnasta ja ne muodostivat Lohjan kauppalan 1926. Lohjan kylässä toimi myös Lohjan reservikomppania.
Aikaisemmat vaiheet
Lohjalle perustettiin 1659 suomenkielisen maaseudun ensimmäinen koulu. Vuodesta 1914 aina 1930-luvun lopulle kylässä toimi Suomen ensimmäinen kouluparantola.
Populaarikulttuurissa
Eeva Joenpelto on kuvannut Lohja-sarjassa Lohjan kehittyvää kylää kirjoissaan Vetää kaikista ovista, Sataa suolaista vettä sekä Eteisiin ja kynnyksille.
Totonaakit
250px|thumb|El Tajín, muinainen kaupunki jota yleensä pidetään totonaakkien rakentamana. Totonaakit ovat intiaanikansa, jonka keskukset olivat ennen espanjalaisten tuloa Mesoamerikassa Meksikon itärannikolla Veracruzin seuduilla. Totonaakit tunnetaan muun muassa rituaalistaan, jossa ”lentäjät” lentävät köysien varassa paalun ympäri.
Totonaakkeja pidetään nyt jo raunioituneen El Tajínin muinaisen kaupungin rakentajana, ja heitä on epäilty jopa suuren Meksikon ylängöllä olleen Teotihuacánin rakentajiksi. Nykyään heitä asuu Veracruzin, Pueblan ja Hidalgon osavaltioissa. Totonaakit olivat espanjalaisen valloittajan konkistadori Hernán Cortésin puolella kukistamassa asteekkien valtakuntaa (asteekkivaltakunnan valloitus).
Illuminati
Illuminati kiellettiin Baijerissa vuonna 1785, eikä sen tiedetä toimineen enää paljon sen jälkeen. Illuminatin vaikutuksesta maailmanhistorian merkittäviin tapahtumiin ja sen olemassaolosta nykyisinkin on esitetty salaliittoteorioita. Illuminatin ja vapaamuurarien lyhyestä yhteistyöstä syntyi taru, jonka mukaan illuminatien mestarit hallitsisivat vapaamuurareita ja muita salaseuroja edelleen ja aikoisivat yhä toteuttaa Weishauptin maailmanhallintasuunnitelman.
Totonaakit
Historia
Totonaakkien alue ulottui pohjoisesta Papantlasta eteläiseen Cempoalaan. Totonaakit viljelivät muun muassa maissia, kurpitsaa, papuja ja chilipippuria intiaaneille ominaiseen tapaan. Erityisesti he tuottivat nestemäistä meripihkaa ja puuvillaa. Ilmasto on totonaakkien kotiseudulla kuuma ja kostea. El Tajín, joka kukoisti jälkiklassisella kaudella noin 800–1200, oli mitä luultavimmin totonaakkien rakentama.
Illuminati
Historia
thumb|upright|Viisauden symboli [[Minervan pöllö oli Illuminatin tunnus. Pamfletti vuodelta 1788.]]
Totonaakit
Historia
Totonaakit rakensivat kaupunkeja Veracruzissa. Keskuksia olivat Zempoala ja Quiahuiztlan. Totonaakit olivat melko epäyhtenäinen ryhmä, klassisen kauden (noin 300–900) keskuksia olivat El Zapotal ja Las Higueras. Totonaakkien asuinseutu oli viljavaa jopa vuosina 1450–1454 Keski-Meksikon nälänhädän aikana. Papantlassa tuotetaan edelleen runsaasti vaniljaa. Cempoalan totonaakit auttoivat espanjalaisia asteekkien kukistamisessa ja säästyivät siksi suurelta väkivallalta, mutta epidemiat verottivat heidänkin väkilukuaan.
Illuminati
Perustaminen
Illuminatien järjestön perusti baijerilainen jesuiittaoppinut Adam Weishaupt. Järjestön perustamiskokouksessa metsässä lähellä Ingolstadtia yöllä 1. toukokuuta 1776 viisi miestä laati järjestölle säännöt. Weishauptin lisäksi jäseniä olivat hänen oppilaansa Franz Anton von Massenhausen ja Max Elder von Merz sekä lakiopiskelijat Andreas Sutor ja Bauhof. Kukin jäsen sai antiikin hahmoihin viittaavan salanimen; Weishaupt otti salanimekseen Spartacus.
Totonaakit
Rituaaliset pallokentät ja ”lentäjät”
250px|thumb|Totonaakkien ”lentäjiä” toimittamassa rituaaliaan. Mesoamerikkalaisella pallopelillä, joka usein johti hävinneen joukkueen uhraamiseen, vaikuttaa olleen tärkeä sija totonaakkien kulttuurissa. El Tajínissa on pallopelikenttä, jonka reunavallin reliefissä on kuvattuna hävinneen pelaajan uhraaminen kiviveitsellä.
Illuminati
Toiminta
Järjestön nimi on latinaa ja tarkoittaa ”valaistuneet” (yksikössä illuminatus, ’valaistunut’). Weishaupt korosti järkeä yli tunteen. Hänen tarkoituksensa oli vapauttaa järjestön kautta ihmiset ennakkoluuloistaan, tehdä heistä kypsiä ja moraalisia sekä kasvattaa heidät ulos kirkon ja valtion uskonnollisista ja poliittisista rajoituksista. Salaseuraksi perustetun järjestön todelliset päämäärät oli tarkoitus paljastaa jäsenille vasta, kun he saavuttaisivat tietoisuuden ja ymmärryksen ”papillisen” tason.
Totonaakit
Rituaaliset pallokentät ja ”lentäjät”
El Tajín ja Papantla ovat kuuluisia ”voladoreistaan”, eli niin sanotuista lentäjistään. Voladorien lentäminen tapahtuu korkean paalun ympäri kierretyn köyden ja sen kierteiden purkautumisen avulla. Paalun huipussa on pieni neliömäinen kehikko, jonka kulmista neljä köyttä lähtee kiertymään paalun ympäri. Pää alaspäin lentäviä miehiä on neljä. Viides mies tanssii paalun huipussa. Kaikilla on hyvin koristeelliset puvut. Myös naisten lentäjäviisikoita on olemassa. Paalun huipulla oleva neliön muotoinen kehikko edustaa neljää ilmansuuntaa tavalla, josta Popol Vuh kertoo.
Illuminati
Toiminta
Illuminatin kerrottiin omaksuneen kuuliaisuuden jesuiittojen opeista, kokeet ja seremoniat vapaamuurareilta sekä maanalaiset mysteerit ja pelottomuuden temppeliherroilta.
Totonaakit
Rituaaliset pallokentät ja ”lentäjät”
Jalapan arkeologisessa museossa on runsaasti totonaakkien esineitä, seremoniallisia, luokin muotoisia ikeitä ja kivikirveitä, joita tuskin on voitu käyttää varsinaisina kirveinä, ja suuri määrä tytönkasvoisia keramiikka-esineitä, joilla kaikilla on nauravainen ilme.
Illuminati
Toiminta
Saavuttaakseen järjestönsä tavoitteen jäsenten piti tehdä havaintoja, koota tietoa ja toimittaa salaisia raportteja ylimmilleen. Järjestö tavoitteli näin mahdollisuutta valvoa yleistä mielipidettä, rajoittaa vallanpitäjien valtaa, rajoittaa kumouksellisten ja taantumuksellisten toimintaa sekä valaa pelkoa vihollisiinsa.
Uudelle tasolle nousemiseen liittyi erilaisia seremonioita. Minerva-tason initiaatioseremonia suoritettiin pienessä ja tyhjässä huoneessa kolmen öljylampun valossa. Siinä jäsenet vannoivat ikuista hiljaisuutta ja rikkomatonta uskollisuutta järjestölle. Ylemmän tason seremonioissa jäseniä kuulusteltiin heidän aikeistaan ja kyvystään hyödyttää yhteiskuntaa. Tasoissa nousevat jäsenet saivat itselleen salanimet ja oppivat salasanoja, salaisia kädenpuristuksia ja muita eleitä.
Liittyminen vapaamuurareihin ja laajeneminen
Kaksi vuotta Illuminatin perustamisen jälkeen järjestöllä oli vasta 27 jäsentä. Elvyttääkseen järjestönsä Weishaupt liittyi uudelleen vapaamuurareihin ja solmi Illuminatin ja vapaamuurarien välille yhteistyösopimuksen. Näin Illuminatista tuli yksi vapaamuurarien virallisista osastoista. Kahdessa vuodessa perustettiin vielä seitsemän uutta Illuminati-loosia. Tämän seurauksena järjestö alkoi kasvaa nopeasti. Merkittävimpiä uusia jäseniä olivat vapaaherra Adolph Knigge, aatelinen ja tähtitieteilijä Franz Xaver von Zach, professori Jakob Anton von Hertel ja varakas kuuluisuus Thomas Maria Baron de Bassus. Heistä tuli tärkeitä uusien jäsenien värvääjiä ja järjestön toiminnan laajentajia Euroopassa. Knigge esimerkiksi värväsi Illuminatiin satoja uusia jäseniä.
Kniggen ja Weishauptin välit rikkoontuivat, kun Kniggelle selvisi, että Illuminatin ylimpien tasojen perustana ei ollutkaan mitään muinaisia tekstejä ja opetuksia, kuten Weishaupt oli väittänyt. Pitääkseen Kniggen mukana Weishaupt antoi Kniggelle oikeuden laatia itse ylempien tasojen opetussuunnitelmat ja rituaalit, minkä tämä tekikin. Kun Kniggen suunnitelmat eivät sopineet Weishauptille, Knigge erosi järjestöstä vuonna 1784. Järjestö kuitenkin kukoisti, ja siinä oli yli 600 arvovaltaista jäsentä.
Lakkautus
Muutama kuukausi Kniggen eron jälkeen Baijerissa levisi huhu, jonka mukaan Illuminatit pyrkivät lakkauttamaan monarkian ja järjestäytyneen uskonnon, aiheuttamaan kaaosta sekä alistamaan koko Euroopan tyranniansa alle. Ilmiantajat kuvailivat Illuminatin outoja initiaatioseremonioita, ja kilpaileva järjestö ruusuristiläiset lobbasi papistoa ja vapaamuurareita syyttäen Weishauptia ateismin edistämisestä. Vuonna 1783 neljä arvostettua illuminaattia oli jo pidätetty, ja kuulusteluissa he kertoivat Illuminatin pyrkivän kieltämään kristinuskon. Viranomaiset vaativat vapaamuurareita katkaisemaan siteensä Illuminatiin, ja vuonna 1784 vapaamuurarit julistivat erottaneensa järjestön.
2. maaliskuuta 1785 Baijerin vaaliruhtinas Kaarle Teodor kielsi Illuminatin. Viranomaiset takavarikoivat järjestön paperit ja pakottivat jäsenet todistamaan Weishauptia vastaan. Kaksi vuotta myöhemmin etäisistäkin yhteyksistä Illuminatiin määrättiin kuolemanrangaistus, ja järjestön entiset korkea-arvoiset jäsenet karkotettiin Baijerista. Viranomaiset järjestivät ratsioita vielä monen vuoden ajan varmistaakseen, että järjestö ei enää toiminut.
Weishaupt erotettiin yliopistosta ja karkotettiin myöhemmin Baijerista. Maanpaossa hän julkaisi yhdeksän kirjaa ja pamflettia entisten järjestötoveriensa puolustukseksi. Hän väitti hyväntekeväisyyttä tehneen järjestönsä tulleen väärinymmärretyksi. Joidenkin tietojen mukaan Weishaupt otti lopulta vastaan hänelle luvatut rahat siitä, ettei enää koskaan perustaisi järjestöään uudelleen, ja vetäytyi eläkkeelle. Toisten tietojen mukaan Weishaupt jatkoi järjestönsä valvontaa salaisesti. Weishaupt oli itsekin kirjoittanut, että Illuminatin voima on siinä, että se pystyy salaamaan olemassaolonsa esiintymällä väärillä nimillä.
Myöhemmät salaliittoteoriat
Barruelin ja Robisonin kirjat käännettiin monelle kielelle, ja niitä luettiin paljon. Teoria Illuminatin olemassaolosta tuli suosituksi niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin, missä levisi huhu, jonka mukaan Illuminati oli ollut tärkeässä osassa Yhdysvaltain perustamisessa. Yhdysvaltain perustajaisien Thomas Jeffersonin, John Adamsin ja Benjamin Franklinin väitettiin liittyneen Ranskan Illuminatiin vuoden 1784 rauhansopimusneuvotteluissa Ranskassa. Adam Weishauptin väitettiin tavanneen Yhdysvalloissa Franklinin ja antaneen tälle ”suuren sinetin”, jonka ”kaikkinäkevä silmä” on nykyisin Yhdysvaltain yhden dollarin setelissä. Euroopassa Illuminatiin yhdistettiin vaikutusvaltaisen Rothschildin pankkiirisuvun perustaja Mayer Amschel Rothschild.
1900-luvun salaliittoteoreetikot väittivät illuminatien aiheuttaneen sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan ja kontrolloineen maailman johtajia, kuten Hitleriä, Churchilliä, Rooseveltia ja Stalinia. Paljon huomiota saaneen kanadalaiskirjailija William Guy Carrin mukaan ensimmäisen maailmansodan tarkoitus oli lakkauttaa Venäjän keisarin valta ja perustaa ”esteettinen kommunismi”, jonka avulla uskonto voitaisiin lakkauttaa. Toisen maailmansodan tarkoitus taas oli nostaa sionismi natsismin tilalle.
Myöhemmin monet muutkin salaliittoteoreetikot ovat laajentaneet teoriaa Illuminatin kaikenkattavasta vaikutuksesta nykymaailmassa. Illuminatin väitetyn suunnitelman tavoitteena olisi kapitalismin ja autoritarismin hallitsema Uusi maailmanjärjestys. Jotkut uskovat illuminatien siksi manipuloivan valuuttoja, maailman osakemarkkinoita ja vaaleja sekä järjestävän salamurhia. Salaliittoteoreetikko David Icke on väittänyt illuminatien olevan avaruudesta tulleita liskoihmisiä. Illuminatin toiminnasta lakkautuksensa jälkeen ei kuitenkaan ole mitään todisteita.
Populaarikulttuurissa
Kaunokirjallisuudessa illuminatia käsittelevät esimerkiksi Dan Brownin Enkelit ja demonit (2000) sekä Robert Shean ja Robert Anton Wilsonin Illuminatus!-trilogia (1975).
Flyygelitorvi
Flyygelitorvi on vaskipuhaltimiin kuuluva soitin. Se koostuu samoista osista kuin trumpetti; suukappaleesta, kartiomaisesta putkesta, venttiilikoneistosta, "triggereistä" ja kellosta. Ääni on trumpettiin verrattuna pehmeämpi.
Flyygelitorvella on sama ääniala kuin trumpetilla, mutta ylärekisteriä on vaikeampi hallita. Flyygelitorvella voi myös soittaa suuresta Bb:stä suureen Gb:n asti vaikka trumpetilla nämä äänet eivät soi (suuresta B:stä pieneen Eb:n äänet eivät soi flyygelitorvella). Neliventtiilisellä flyygelitorvella voi soittaa kromaattisesti suuresta Gb:stä ylöspäin, neljäs venttiili madaltaa ääntä kvartilla. Äänialan yläraja on eri jokaiselle soittajalle, kuten muissakin vaskipuhaltimissa, mutta flyygelitorvelle kirjoitetaan harvoin viivaston päälle, jossa sen ääni muuttuu kireäksi.
Flyygelitorvea käytetään nykyään eniten jazzissa, vaskiyhtyeissä ja viihde/popmusiikissa, jossa se on yleinen trumpetistin sivusoitin, mutta sille on sävelletty myös klassista materiaalia. Parhaiten flyygelitorvi toimii soolosoittimena tai vaikka pasuunoiden kanssa sektion ylimpänä äänenä.
Meningoseele
Meningoseele (lat. meningocele) eli selkärankahalkio on spina bifida -tyyppisiin selkäytimen kehitysvammoihin kuuluva vamma. Meningoseelestä on kyse silloin, kun epätäydellisesti sulkeutuneesta neuraaliputkesta pursuaa osittain ulos aivo-selkäydinnestettä ja selkäydinkanavan suojakalvoja. Vamma aiheuttaa lapsen selkään pienen kohjun, mutta koska selkäydin ja hermot eivät pursua kohjuun, hermot eivät vaurioidu ja siten meningoseele-henkilöille ei aiheudu spina bifidasta kovin vaikeita oireita.
Meningoseele on spina bifida -tyypin sulkeutumishäiriöistä harvinaisin. Se eroaa yleisemmästä meningomyeloseelestä siten, että meningomyeloseelessä selkäydin ja hermot ovat vaurioituneet niiden pullistuttua aivo-selkäydinnestettä sisältävään kohjuun.
Efavirentsi
Efavirentsi (C14H9NClO2F3) on bentsoksatsinonijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektioiden hoitoon. Efavirentsi kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö
Efavirentsi estää HI-viruksen käänteiskopioijaentsyymiä toimista ja tällöin virukset eivät kykene lisääntymään. Yhdiste on tehokkain HIV-1-kantoja vastaan ja se estää käänteiskopioijaentsyymin toiminnan jopa 95-prosenttisesti. Efavirentsiä käytetään yhdessä tenofoviirin ja lamivudiinin tai emtrisitabiinin kanssa. Lääkeaine annostellaan tablettina kerran vuorokaudessa.
Tyypillisimmät efavirentsin aiheuttamat haittavaikutukset ovat yliherkkyysoireet kuten ihottuma ja keskushermostomyrkyllisyydestä aiheutuvat oireet kuten unettomuus, uneliaisuus, huimaus, harhanäyt ja epätavanomaiset unet. Yleensä haittavaikutukset menevät ohi muutaman ensimmäisen hoitoviikon aikana.
Khryseis
pienoiskuva|Odysseus palauttaa Khryseiin isälleen. [[Claude Lorrainin maalaus vuodelta 1644.]] Khryseis oli kreikkalaisessa mytologiassa usean naisen nimi.
Khryseis, Khryseen tytär
Khryseis oli troijalainen nainen, Apollonin papin Khryseen tytär.
Troijan sodan aikana Khryseis joutuu kreikkalaisten vangiksi, ja hänet annetaan sotasaaliina Agamemnonille orjattareksi. Agamemnonin kieltäydyttyä palauttamasta häntä isälleen edes lunnaita vastaan Apollon lähettää ruton kreikkalaisten keskuuteen, ja Agamemnon joutuu palauttamaan Khryseiin. Odysseuksen palautettua tämän Agamemnon hyvittää tappion itselleen vaatimalla Akhilleukselta Briseiin itselleen, ja Akhilleus kieltäytyy osallistumasta taisteluihin.
David Allan Coe
David Allan Coe (s. 6. syyskuuta 1939 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen outlaw country -muusikko. Hän saavutti suurimman suosionsa 1970-luvulla. Hän on säveltänyt sekä levyttänyt yli 280 kappaletta pitkän uransa aikana. Hän oli myös mukana country- ja metallimusiikkia yhdistäneessä Rebel Meets Rebel -projektissa yhdessä kitaristi Dimebag Darrellin, rumpali Vinnie Paulin ja basisti Rex Brownin kanssa. Yhtyeeltä valmistui vuosina 2001–2002 samanniminen albumi, joka julkaistiin kuitenkin vasta 2006 Dimebag Darrellin kuoleman jälkeen.
Khryseis
Khryseis, Khryseen tytär
Myöhemmän kertomuksen mukaan Khryseis lahjoitti Agamemnonille pojan.
Khryseis, Thespioksen tytär
Khryseis oli yksi Thespioksen tyttäristä, joka synnytti Herakleelle pojan Onesippoksen.