cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perehdyttäminen
Asiantuntijoiden perehdyttäminen
Asiantuntijatehtävät sisältävät sellaista osaamista, jota ei yrityksen ulkopuolelta tulevalla uudella työntekijällä ennestään ole. Perehdyttämisen ja myöhemmin koulutuksen ja opiskelun tarkoituksena on usein opettaa ja valmentaa tulijoita etsimään ja löytämään tietoa. Vaikka uuteen tehtävään tullessaan henkilö on useasti noviisi, niin mm. työtä vaihtavat usein kokeneet ja jo työnsä osaavat ammattilaiset. Perehdyttämisen painopiste on silloin työyhteisöön ja -ympäristöön liittyvissä asioissa varsinaisen työn sisällön lisäksi. Noviisi etenee ekspertiksi minkä tahansa taidon alueella kokemuksen karttuessa usean tason kautta.
Erityisesti asiantuntijaorganisaatioille uuden henkilön palkkaaminen merkitsee erityistä panostusta tulevaisuuteen: sen pitäisi luoda mahdollisuuksia vahvistaa organisaation toimintaa ja kehittymistä. Joissakin tilanteissa henkilöä haetaan täyttämään jotakin erityistä osaamisaukkoa, jolloin perehdyttämisen painopiste mitä ilmeisimmin liittyy juuri täytettävään rooliin ja tehtävään. Asiantuntijaorganisaatioissa on kuitenkin viime vuosiin asti usein pyritty palkkaamaan uusia ammattilaisia, joiden roolit muovautuvat vasta työsuhteen jo alettua. Jos perehdyttämisellä taas yritetään ainoastaan sopeuttaa jo asiansa osaava asiantuntija jo olemassa oleviin rooleihin ja tapoihin toimia, ei uudistumismahdollisuutta hyödynnetä ja samalla osaamista jää käyttämättä.
Huonosti toteutettu perehdyttäminen saattaa heikentää yrityksen toimintaa. Uusi tulija saattaa aiheuttaa virheiden lisäksi myös viivästyksiä aikatauluissa eikä hänen toimintansa ole yhtä nopeaa kuin rutinoituneemmilla tekijöillä. Asiantuntijoiden perehdyttämisessä painotetaan usein liian yksipuolisesti yrityksen tavoitteita, strategiaa ja visiota. Itse perehdyttämisen tai organisoinnin miettiminen jää sen sijaan vähemmälle. Kuitenkin perehdyttämisen vaikutus perustuu sekä sen sisältöön että siihen toimintatapaan, jolla organisaatioon tuleva henkilö otetaan vastaan. Perehdyttämisen perustavoitteena on auttaa tulijoita muuttumaan mahdollisimman pian yhteisön toimiviksi jäseniksi. Tässä ydintavoitteessa yhtyvät yksilön oppiminen, työn hallinta ja työyhteisöön sosiaalistuminen.
Perehdyttämisessä organisaation uudistumiskykyä ja työntekijöiden sitoutumista edistetään tehokkaimmin kiinnittämällä erityistä huomiota kaikissa perehdyttämisen tilanteissa roolien selkiyttämiseen, uuteen työhön tulijaan tutustumiseen sekä yhteistyön rakentamiseen. Perehdyttäminen sisältää välittömien työtehtävien ja arkipäivään liittyvien tavoitteiden lisäksi myös useita laajempia tavoitteita. Juuri yrityksen uudistumiskyky on tärkeämmässä asemassa kuin perinteisessä kapeampialaisessa työnopastuksessa. Asiantuntijatehtävien itsenäisyys ja omatoimisuus korostuvat myös perehdyttämisessä. Henkilön aktiivisuus tiedon etsimisessä hänen tullessaan uuteen työhön nousee korostuneesti esille rinnastettuna perinteisiin tuotantotehtävien työnopastukseen. Aktiivisuudessa on mukana henkilön oma innostus ja panos, joka voi merkitä hänen persoonallista itsensä ’peliin laittamista’.
Perehdyttämisen sisältö
Yritysten perehdyttämisohjelman on usein laatinut henkilöstöfunktio tai -organisaatio. Asiantuntijaorganisaatioissa siitä on usein tehty prosessi- tai jonkin muun tyyppinen kuvaus, jonka mukaisesti pitäisi toimia. Eroavaisuuksista huolimatta niistä on löydettävissä yhteneväinen runko. Perehdyttämisen sisällön muodostavat seuraavat kohdat:
Perehdyttämisen prosessimallista ovat eriteltävissä seuraavat eri osat:
Asiantuntijoiden ja toimihenkilötehtävissä perehdyttämisen historia on varsin nuori, ainoastaan runsaat 20 vuotta. Osittain tämä selittyy mm. tietoalan historian nuoruudella eli alan voimakas kehitys ja voimistuminen on suunnilleen samanaikainen ilmiö. Vasta 1990-luvun alusta lähtien on toimihenkilöiden perehdyttämiseen alettu kiinnittää enemmän huomiota. Organisaatioissa perehdyttäminen ja sen toteutus on kehitelty pääosin yritysten sisällä ja omaan toimintaan sovitettuna. Siksi, vaikka pääpiirteiltään toimintatavat muistuttavat toisiaan, yhteistä mallia tai muotoa ei ole voitu löytää. Toisaalta tieteellistä tutkimusta tai julkaistua materiaaliakaan asiantuntijoiden tai toimihenkilöiden perehdyttämisestä ei ollut paljoakaan löydettävissä.
Pietro Aretino
right|thumb|Tizianin maalama muotokuva Pietro Aretinosta Pietro Aretino (1492–1556) oli italialainen kirjailija, runoilija ja satiirikko. Hänet tunnetaan erityisesti rohkeista eroottisista teoksistaan, joita on viime vuosina käännetty nykykielelle ja käytetty elokuvien innoituksen lähteinä.
Elämäkerta
thumb|upright|Vita di santa Caterina vergine e martire, 1636.
Aretino ei juuri käynyt kouluja, mutta koska hänen porvarillisella äidillään oli aristokraattisia suojelijoita, hän kasvoi kuitenkin sivistyneiden ihmisten seurassa. Hän syntyi Aruzzossa josta otti nimensä (aretino = aruzzolainen) mutta asui Perugiassa 1510–1517, joidenkin tietojen mukaan tultuaan karkotetuksi synnyinkaupungistaan. Siellä hän kiinnostui maalaustaiteesta ja kirjoitti ensimmäiset runonsa, sekä löysi mesenaatin jonka suojeluksessa varttui samaan aikaan myös maalari Raffaello. Aretinon suojelija kuului paavi Leo X:n ulkopiiriin.
Vuonna 1524 Aretino julkaisi Giulio Romanon kanssa kuvitetun sonettisarjan, joka kuvasi yksityiskohtaisesti erilaisia yhdyntäasentoja. Vuonna 1525 ilmestyi häväistyskirjoitus jonka kohde sai Aretinon melkein murhautettua. Näiden jälkeen Aretino pakeni Venetsiaan missä hän asui lopun ikäänsä.
Venetsiasta – Italian epäpaavillisimmasta kaupungista, kuten Aretino itse mainitsi – hän lähetti teräväsanaisia kirjeitä maan mahtaville. Kirjeet oli selvästi tarkoitettu julkisuuteen, ja ne tasapainoilivat imartelun ja kiristyksen rajamailla. Frans I (Ranska) ja Kaarle V (keisari) maksoivat hänelle eläkettä samaan aikaan, kumpikin toivoen Aratinon mustamaalaavan toista.
Aretino oli Tizianin läheinen ystävä ja tämä maalasi hänestä useita muotokuvia.
Eevi Aho
Eevi Ester Aho (o.s. Peltoniemi, 16. huhtikuuta 1922 Rauma – 2. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Aho kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisten yhteiskoulussa 1940 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1954. Työuransa hän aloitti suunnittelijana Arkkitehtitoimisto Blomstedt & Stenbäckin palveluksessa 1954–1955 ja siirtyi suunnittelijaksi Keskus-Sato Oy:hyn vuosiksi 1956–1958. Omaa arkkitehtitoimistoa hoitavana yksityisyrittäjänä Aho toimi 1958–1988.
Eevi Aho avioitui 1951 rakennustekniikan diplomi-insinööri Arvo Ahon kanssa, joka toimi Helsingin seurakuntayhtymän kiinteistöjohtajana 1959–1988.
Frans Helminen
Frans Edvard Helminen (6. helmikuuta 1894 Valkeasaari – 21. syyskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi toisen maailmansodan aikana Suomen ilmatorjuntajoukkojen komentajana ja rauhan tultua ilmavoimien komentajana sekä ilmapuolustuksen tarkastajana.
Perhe ja opinnot
Helminen vietti nuoruutensa Viipurissa valmistuen ylioppilaaksi 1912 ja opiskeli kaksi lukuvuotta Helsingin yliopistossa historiallis-kielitieteellisessä osastossa. Hänen vanhempansa olivat liikemies Edvard Helminen ja Ida Emilia Tirkkonen. Helminen vihittiin 1927 Kerttu Ilmolan kanssa. Helmisellä oli kaksi lasta, Matti (s. 1918, poikapuoli) ja Rauli (s. 1933), joka oli ilmatorjuntatehtävissäkin toiminut kenraalimajuri.
Sotilasura Venäjällä
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Helminen siirtyi sotilasuralle rakuunaupseerina keisarillisen Venäjän armeijassa. Hän valmistui Nikolain ratsuväenkoulusta 1915 ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan 8. rakuunarykmentissä nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä 1915–1917. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän taisteli Ukrainan valtion armeijan 9. ratsurykmentissä kommunistien joukkoja vastaan 28. marraskuuta 1917 – 1. tammikuuta 1919. Hän ei täten osallistunut Suomen sisällissotaan, vaan palasi kotimaahan vasta keväällä 1919.
Sotilasura Suomessa 1920–1930-luvuilla
Helminen määrättiin luutnanttina 5. huhtikuuta 1919 vakinaiseen palvelukseen Suomen armeijaan ensiksi Raskaaseen Tykistörykmenttiin 1919–1920 ja tämän jälkeen patterin päälliköksi ja myöhemmin patteriston komentajaksi kenttätykistörykmentti 3:een 1921–1927. Sotakorkeakoulun Helminen suoritti kurssinsa priimuksena 1927–1929 perehtyen ilmatorjuntaan ja sai yleisesikuntaupseerin arvon 1930. Seuraavaksi hän opetti tykistötaktiikkaa Sotakorkeakoulussa 1929–1932 sekä 1933–1934. KTR 3:ssa hän toimi komentajan sijaisena 1932–1933 ja komentajana 1934–1937. Tämän jälkeen hän siirtyi ilmatorjuntarykmentin komentajaksi 1937–1938. Vuodesta 1939 alkaen hän toimi Ilmavoimien esikunnassa ilmatorjuntajoukkojen tarkastajana.
Talvi- ja jatkosota
Talvisodassa Helminen toimi ilmatorjuntajoukkojen komentajana Ilmavoimien esikunnassa ja välirauhan aikana Ilmatorjuntaprikaatin komentajana. Jatkosodan hyökkäysvaiheessa hän oli Karjalan armeijan ilmatorjuntakomentajana. Vuosina 1942–1944 hän toimi ilmatorjuntakomentajana Ilmavoimien esikunnassa. Sodan aikana hän teki yhteistyötä ennestään 1920-luvulta tutun esimiehensä, Ilmavoimien komentajan kenraalimajuri Jarl Lundqvistin kanssa.
Sotien jälkeinen aika
Sodan jälkeen Helminen nimitettiin Ilmatorjuntatykistön komentajaksi 1. tammikuuta 1945. Hänestä tuli 30. kesäkuuta 1945 Ilmavoimien komentajan sijainen. Heinäkuusta 1946 vuoteen marraskuuhun 1952 asti Helminen oli Ilmavoimien komentajana. Uransa päätteeksi hän toimi Pääesikunnassa ilmapuolustuksen tarkastajana 1952–1954.
Ilmavoimien komentajana Helminen osallistui vuosien 1946–1947 Pariisin rauhankonferenssiin, jolloin hänen viransijaisenaan toimi eversti Richard Lorentz. Helmisen komentajavuodet osuivat ilmavoimien vaikeimpaan rauhanaikaiseen aikaan. Pariisin rauhansopimuksen rajoitusten ohella sotienjälkeisiä ilmavoimia rasittivat niin kalusto- kuin koulutusongelmatkin. Helmisen ponnisteluista huolimatta ilmavoimien tilanne huononi hänen komentajakautensa ajan, saavuttaen aallonpohjansa vuoteen 1951 mennessä. Helmisen siirto osaltaan liittyi puolustushaarojen uudelleenjärjestelyyn, jossa ilmatorjuntatykistö liitettiin jälleen maavoimiin.
Helminen oli ainoa ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän armeijaan ilman aiempaa sotilaskoulutusta värväytyneistä suomalaisista vapaaehtoisista, joka yleni itsenäisen Suomen puolustusvoimissa kenraalikuntaan asti.
Sarfarosh
Sarfarosh on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintadraamaelokuva, jonka on kirjoittanut, tuottanut ja ohjannut John Matthew Matthan ja pääosissa ovat Aamir Khan, Naseeruddin Shah, Mukesh Rishi ja Sonali Bendre. John aloitti työskentelyn Sarfaroshin parissa vuonna 1992. Käytettyään seitsemän vuotta tutkimukseen, esituotantoon ja tuotantoon, se julkaistiin lopulta vuonna 1999. Elokuva käsittelee intialaisen poliisin pyrkimyksiä lopettaa rajat ylittävä terrorismi.
Vastaanotto
Box Office India julisti Sarfaroshin ”hitiksi”.
Sylvain Wiltord
thumb|Sylvain Wiltord Sylvain Wiltord (s. 10. toukokuuta 1974 Neuilly-sur-Marnessa, Ranskassa) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seuratasolla Wiltord pelasi ammattilaisuransa alkuvuosina Rennesissä 1992–1997 ja Girondins Bordeaux'ssa 1997–2000. Hän voitti Ranskan mestaruuden 1999 ja oli samaisena vuonna liigan paras maalintekijä (22 osumaa). Englantilaisseura Arsenalissa hän pelasi vuosina 2000–2004 ja voitti liigamestaruuden vuosina 2002 ja 2004 sekä FA Cupin vuosina 2002 ja 2003. Vuonna 2004 Wiltord siirtyi Lyoniin, jossa hän voitti kolme Ranskan mestaruutta. Elokuussa 2007 hän palasi takaisin Rennesin joukkueeseen. Viimeisinä pelivuosinaan hän edusti Marseillea, Metziä ja Nantesia.
Ranskan maajoukkueessa Wiltord pelasi 92 ottelua ja teki 26 maalia. Hän oli mukana voittamassa mestaruutta EM-kisoissa 2000. Hän tuli vaihdosta kentälle kahden ensimmäisen ottelun loppuminuuteilla ja pelasi kolmannessa alkulohko-ottelussa avauskokoonpanossa Ranskan varmistettua jatkopaikkansa jo kahden ottelun jälkeen. Puolivälierässä hän ei pelannut. Välierässä hän pääsi vaihdosta kentälle 72. minuutilla tilanteen ollessa tasan 1–1, ja Ranska sai voiton ratkaisseen rangaistuspotkun ja "Kultaisen maalin" Wiltordin lauottua jatkoajan lopulla pallon portugalilaisen Abel Xavierin käteen. Loppuottelussa Wiltord pääsi vaihtopelaajana kentälle 58. minuutilla ja teki 1–1-tasoitusmaalin aivan varsinaisen peliajan lopussa. Jatkoajalla Ranska voitti "Kultaisella maalilla".
MM-kilpailuissa 2002 Wiltord pelasi avauskokoonpanossa Ranskan kaikissa kolmessa ottelussa mutta tuolloin Ranska jäi alkulohkossaan viimeiseksi tekemättä maaliakaan.
Sirkka Turkka
Sirkka Annikki Turkka (2. helmikuuta 1939 Helsinki – 23. lokakuuta 2021 Lohja ) oli suomalainen runoilija. Turkka sai uransa aikana useita palkintoja, muiden muassa Finlandia-palkinnon 1986, ja hänen teoksiaan on käännetty useille kielille.
Turkan esikoisteos Huone avaruudessa julkaistiin vuonna 1973 hänen ollessaan 34-vuotias. Vuosina 1973–2005 Turkalta ilmestyi 13 runokokoelmaa, viimeisenä Niin kovaa tuuli löi vuonna 2004.
Turkan vanhemmat olivat majuri Josef Wilhelm Turkka ja kanslisti Elsa Mirjam Luoko. Hän valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1962, humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1967 ja tallimestariksi Ypäjän hevoshoitokoulusta 1970. Hän oli mukana Iowan yliopiston kirjailijaohjelmassa 1991.
Turkka työskenteli Helsingin kaupungin kouluvirastossa 1960-luvulla ja 1971–1972, lomasijaisena Auroran sairaalan kirjastossa 1965, Nikkilän sairaalan kirjastossa 1974–1975, Espoon tallissa tallimestarina 1980–1981 ja hevosten hoitajana Honkolan kartanossa Urjalassa 1984−1986. Hän oli vapaa kirjailija vuodesta 1974. Hän asui Lohjalla.
Ohjaaja ja kirjailija Jouko Turkka oli Sirkka Turkan serkku.
Lääkäriyksikkö
Lääkäriyksiköllä tarkoitetaan ensihoidossa toimivaa ensihoitolääkärillä miehitettyä liikkuvaa yksikköä, jonka tehtäviin kuuluu osallistua korkeariskisiksi arvioituihin ensihoitotehtäviin sekä ohjata ja koordinoida alueensa päivittäistä ensihoitotoimintaa. Näitä korkeariskisiä tehtäviä lääkäriyksiköillä voi olla niin yksityiskodeissa ja vapaa-ajan asunnoilla kuin julkisissa rakennuksissa tai julkisilla alueilla, samoin kuin etenkin perusterveydenhuollon hoitolaitoksissa.
Lääkäriyksikkö on osa erikoissairaanhoitoa ja tuo potilaan luo sairaalatasoisen tehohoidon ja erikoislääkärin ammattitaidon.
Lääkäriyksikkö hälytetään hätäkeskuksista hätäkeskuspäivystäjän tekemän riskinarvion perusteella tai jo kohteessa olevan ensihoitohenkilöstön pyynnöstä. Lääkäriyksikkö voi liikkua joko helikopterilla tai kohteen etäisyyden tai lentokelin niin vaatiessa myös maitse. Lääkäriyksikkö ei yleensä kuljeta potilaita vaan tärkein tehtävä on tuoda lääkäri potilaan luo. Potilaat kuljetetaan yleensä ambulanssilla ja lääkäriyksikön lääkäri tarvittaessa saattaa potilaan kuljettavan ambulanssin kyydissä.
Lääkäriyksiköt Suomessa
Suomessa on kuusi kuljettamaan kykenevää, sekä viisi ei-kuljettavaa lääkäriyksikköä. Suomen kuljettavat lääkäriyksiköt ovat helikoptereita. Lääkäriyksiköillä, joilla on liikkumisvälineenä helikopteri, on lisäksi maitse liikkuva ajoneuvo sääesteiden ja lähialuetehtävien varalle. Rovaniemellä toimiva FinnHems 51 toimii ilman lääkäriä, mutta on kuljettava yksikkö.
Kuljettavat:
Ei-kuljettavat:
California Molefe
California Molefe (s. 12. maaliskuuta 1980) on entinen botswanalainen pikajuoksija, joka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Nicodemus Kirima
Nicodemus Kirima (3. maaliskuuta 1936 – 27. marraskuuta 2007) oli kenialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Nyerin hiippakuntaan 22. joulukuuta 1962 ja nimitettiin Mombasan hiippakunnan piispaksi 27. helmikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Michael Otunga, jota avustivat Agostino Cacciavillan ja John Njenga.
12. maaliskuuta 1988 Kirima sai nimityksen Nyerin piispaksi. 21. toukokuuta 1990 Nyeri korotettiin arkkihiippakunnaksi ja Kirima nimitettiin arkkipiispaksi. Hän sai munuaisensiirron vuonna 2002, kun hänen veljensä luovutti häntä varten elimensä. Arkkipiispan terveydentila oli hyvä, kunnes hänelle vuonna 2006 kehittyi munuaisen vajaatoiminta. Hän kuoli 71-vuotiaana virassa.
Gavi (jalkapalloilija)
Pablo Martín Páez Gavira eli Gavi (s. 5. elokuuta 2004 Los Palacios y Villafranca, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa ja Espanjan maajoukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gavi pelasi ensimmäisen ottelunsa Barcelonan ykkösjoukkueessa Primera Divisiónin kamppailussa Getafea vastaan 29. elokuuta 2021. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki Elcheä vastaan saman vuoden joulukuun 18. päivänä. Hän pelasi debyyttikaudellaan 34 Espanjan pääsarjaottelua, joissa teki kaksi ja syötti kuusi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua.
Saavutukset
Päivitetty 25. toukokuuta 2023.
Karlsruher Institut für Technologie
thumb|300px|Karlsruhen yliopiston kunniapiha Karlsruher Institut für Technologie (KIT) on julkinen teknillinen korkeakoulu ja Helmholtz-yhteisöön kuuluva tutkimuskeskus saksalaisessa Karlsruhen kaupungissa, Baden-Württembergissä. Vuonna 1825 perustettu yliopisto on Saksan vanhin teknillinen korkeakoulu. Yliopisto on jaettu 11 tiedekuntaan ja siellä opiskelee lähes 24 000 opiskelijaa. KIT kuuluu saksalaiseen TU9 teknillisten yliopistojen yhteenliittymään.
Karlsruhen yliopistossa pidettiin 1860 kemian ensimmäinen kansainvälinen kongressi jonka merkitys kemian historiassa on aivan olennainen. Stanislao Cannizzaro esitti siellä ratkaisun Avogadron lakiin ja alkuaineiden atomipainoihin liittyviin ongelmiin, neljä vuotta Avogadron kuoleman jälkeen.
Karlsruhen yliopiston historia
Karlsruhen yliopisto on ollut pitkään yksi Saksan johtavista tietojenkäsittelytiedettä tutkivista instituutioista, jonka tietokonelaboratorio perustettiin jo vuonna 1966. Tietotekniikan tiedekunta perustettiin kolme vuotta tämän jälkeen ja samana vuonna alkoi tietotekniikan peruskurssin opetus. Elokuun 2. päivä, vuonna 1984, yliopisto vastaanotti Saksan ensimmäisen sähköpostin. Meteorologian ja ilmastotutkimuksen tiedekunta perustettiin vuonna 1985.
Yliopisto teki tiivistä yhteistyötä Karlsruhen tutkimuskeskuksen (Forschungszentrum Karlsruhe) kanssa ja yhteistyö virallistettiin 6.4.2006, kun professori Horst Hippler ja tohtori Dieter Ertmann Karlsruhen yliopistosta sekä professori Manfred Popp ja assistentti Jur. Sigurd Lettow Karlsruhen tutkimuskeskuksesta allekirjoittivat sopimuksen Karlsruher Insitut für Technologie -yhteenliittymän (KIT) perustamisesta. Helmikuussa 2008, yliopiston ja tutkimuskeskuksen yhteenliittymä hyväksyttiin Baden-Württembergin osavaltion ja liittovaltion hallituksen toimesta. KIT:n muodollinen perustamispäivä oli 1. Lokakuuta 2009.
Opetus
KIT:ssä opetuksen ja tutkimuksen painopiste on luonnontieteissä ja teknisissä aineissa erityisesti ensimmäisten lukukausien aikana. Myöhempinä lukukausina oppilailla on mahdollisuus valita teoreettisten aineiden lisäksi myös soveltavia kursseja. KIT tarjoaa sekä kandidaatin, että maisterin tutkinto-ohjelmia.
KIT:sta valmistuneet opiskelijat ovat opetuksen korkean tason ansiosta erittäin haluttuja Saksan työmarkkinoilla. Erityisesti koneenrakennuksen, tietotekniikan ja tuotantotalouden opiskelijat ovat rekrytoijien suosiossa.
Cochisen kulttuuri
Cochisen kulttuuri (Cochisen traditio, Cochisen perinne) oli kivikautinen lähinnä metsästykseen ja keräilyyn perustunut intiaanikulttuuri, joka vallitsi lounaisen Yhdysvaltain kuivilla seuduilla eri tietojen mukaan välillä 12000–200 eaa. Kulttuuri vallitsi suunnilleen nykyisen New Mexicon osavaltion seuduilla Neljän nurkan alueella. Cochiseen liittyy mm. varhaista perua olevia kulttuuripiirteitä mm. keihäslinko, kasvien jauhaminen ravinnoksi, korinpunonta ja myöhemmin mahdollisesti vaatteiden kudonta. Cochisen intiaanit söivät riistaa, mm. peuraa ja jänistä sekä pieneläimiä, kuten liskoja ja hyönteisiä. He keräilivät pähkinämännyn siemeniä ja kaktusten syötäviksi kelpaavia osia.
Varhainen, arkaainen Cochisen kulttuuri pohjautui siementen keräilyyn tai mahdollisesti myös viljelyyn ja metsästykseen. Maissinviljely saattoi alkaa 5000 eaa. tai jo aiemmin. Sulphur Spring -kauden löydöt viittaavat lähinnä keräilyyn vuosina 7000–4000 eaa. Chiricahuan löydöissä näkyy keihäänkärkien määrän lisääntyminen vuosien 4000–500 eaa. välillä. San Pedron kauden (1500–200 eaa.) ihmiset asuivat puoliksi maahan kaivetuissa majoissa. Väestöä saattoi olla tällöin enemmän kuin aiemmin. San Pedron kaudella käytettiin suuria, arkaaisen tyyppisiä "puraistuja" keihäänkärkiä. Jotkut kauden ryhmät viljelivät maissia. Cochisen kulttuuri oli luultavasti myöhempien Hohokamin ja Mogollonin edeltäjä, mutta näitä myöhempiä kulttuureja ei voi löydösten perusteella yhdistää samoihin intiaanikansoihin.
Cochisen vaiheet
Cochisen kulttuuri saattoi saada alkunsa jo paleointiaanien kaudella, mutta varmemmin Cochisesta voidaan puhua vasta noin 7000–4000 eaa. alkaneella arkaaisella kaudella. Sen jälkeiset kaudet ovat:
Irtolaisuus
thumb|Irtolaisia [[Chicagossa vuonna 1929.]] Irtolaisuus tarkoittaa sosiaalista tilannetta, jossa henkilöiltä (irtolaisilta) puuttuu kiinteä asuinpaikka ja mahdollisuus säännölliseen toimeentuloon. Irtolaisuuden kriteerinä on voitu pitää myös niin sanotun laillisen suojelun puuttumista eli sitä, ettei maata tai itsenäistä elinkeinoa vailla olevalla henkilöllä ollut myöskään työnantajaa, joka vastasi hänestä yhteiskunnalle.
Irtolaisuutta kehittyy tilanteissa, joissa osa yhteisön jäsenistä menettää toimeentulonsa ja joutuu luopumaan vakituisesta asuinpaikastaan. Maatalousyhteiskunnassa kato ja teollisen yhteiskunnan lama voivat synnyttää irtolaisuutta, samoin mielenterveyden ongelmat sekä päihderiippuvuudet.
Irtolaisuutta on pidetty yhteiskunnallisena ongelmana muun muassa siksi, että siihen katsottiin liittyvän köyhyyttä ja rikollisuutta ja myös siksi, että se merkitsi tietyn väestöryhmän olemista ainakin osittain yhteiskunnallisen vallankäytön ulkopuolella.
Irtolaisuus Suomessa
Irtolainen oli Suomessa vuoden 1883 irtolaisasetuksen mukaan ”se, joka ilman elatusta omista varoistaan tahi toisen huolenpidon kautta työttömänä kuljeksii harjoittaen siveetöntä ja säädytöntä elämää”. Irtolaisuuden vältti, kun meni syksyisin pestuumarkkinoille ja pestautui maataloon töihin vuodeksi. Pestaaja sitoutui tarjoamaan ruoan ja asunnon.
Irtolainen voitiin tuomita irtolaislainsäädännön mukaisesti pakkotyöhön tai armeijaan. Vuonna 1905 Suomessa irtolaisuudesta ja kuljeskelemisesta vangittiin yhteensä 2 120 henkilöä, joista 167 tuomittiin yleiseen työhön ja 1 858 laskettiin vapaaksi.
Sääty-yhteiskunnan väestö jaettiin laillista suojelua tarjoaviin (”työnantajiin”, kuten maanomistajiin, virkamiehiin ja kaupunkiporvareihin), laillista suojelua tarvitsemattomiin (torpparit ja avioituneet tilattomat) sekä suojelua tarvitseviin, joita koski palveluspakko. Heidän oli siis oltava palveluksessa toiselle väestöryhmälle, mikä tarkoitti vuosipestin ottamista.
Palveluspakkoa tiukennettiin autonomian ajan alkupuolella, jotta saataisiin tilattomat pestautumaan tilallisten työvoimaksi. Irtolaisuus nähtiin siis esteenä työvoiman saamiselle. Kun työvoimaa oli tarjolla paljon, palkkatasokin pysyi matalana. Sen vuoksi myös rajoitettiin tilattoman väestön muuttamista pois kotiseudultaan. Nämä rajoitukset kärjistivät maaseudun sosiaalisia oloja 1800-luvun puolivälissä, sillä tilaton väestö köyhtyi. Vuoden 1852 irtolaisasetuksessa palveluspakkoa laajennettiin myös avioituneisiin itsellisiin. Tällöin palveluspakon alaisia oli noin 400 000 henkeä.
Irtolaissäädöksiä lievennettiin vähitellen. Vuonna 1883 irtolaisiksi määriteltiin työtä vieroksuvat työkykyiset sekä huonomaineiset kuljeskelevat henkilöt. Irtolaislainsäädäntö kumottiin yli sata vuotta myöhemmin vuonna 1987.
Karl Palmroth
Karl (Kaarle) Palmroth (13. toukokuuta 1753 Ruovesi – 12. heinäkuuta 1839 Ruovesi) oli kapteeni Porin jalkaväkirykmenttissä joka osallistui Suomen sotaan vuosina 1808-1809. Suomen sodan ajalta on säilynyt toistakymmentä Kaarle Palmrothin vaimolleen Ruoveden Vasun tilalle lähettämiä kirjeitä. Häntä on pidetty yhtensä esikuvana J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoissa kertojana esiintyvälle vänrikki Stoolille. Vänrikki Stoolin vahvimpana esikuvina on pidetty aliupseeri ja vänrikki Fredrik Adolf Pelander ja myös majoittaja Carl Gustaf Polviander Todennäköisesti kaikki nämä henkilöt ovat olleet inspiraation lähteenä Runbergin runoille. Kaarle oli Suomen sodan jälkeen Ruoveden nimismies.
Elämäkerta
Kaarle Palmroth syntyi 1753 Ruovedellä Tyrnin talossa. 20 vuotiaana hän liittyi Porin jalkaväkirykmentin Ruoveden komppaniaan jossa myös isänsä oli palvellut. 1782-1804 hän oli Ruoveden komppanian majoittaja Kurun Hainarin virkatalossa. 1791 hän meni naimisiin Kangasalalaisen Elisabeth Florinin kanssa.
Hän osallistui Kustaa III:n sotaan Venäjää vastaan vuosina 1788-1790. Osallistui Haminan, Porrassalmen, Parkkumäen ja Laitasillan taisteluihin pataljoonan adjudanttina ja ylenettiin sodan aikana 1789 vänrikin arvoon.
54-vuotiaana Ruoveden komppanian vänrikki Palmroth osallistui Suomen sotaan 1808 Venäjää vastaan. Koko sodan ajan hän oli tiiviissä kirjeenvaihdossa vaimonsa kanssa. Jollakin kummallisella tavalla hän pystyi saamaan kirjeensä läpi rintamalinjojen myös silloin kun omat joukot olivat perääntynet pohjanmaalle ja venäläiset miehittivät hänen kotiseutuaan. Hän lähettää kirjeitä vaimollensa jossa hän kertoo Ruoveden asukkaille kuulumisiä sodan rintamalta ja mm. terveisit majuri Eekiltä, vääpeli Possenilta, lippumies Rothilt a, Kersantti Hillebrandtilta ja majoittaja Polvianderilta, jonka perheet olivat Ruovedellä ja Kurussa.
Karl Palmrothia on pidetty ehdokkaana esikuvaksi Runebergin sankarihahmolle kirjassa ”Vänrikki Stool” Tällaisia viittauksia on löydettävissä Porin Rykmentin juhlajulkaisuista. Carl oli vänrikki Kustaa III:n Sodan ja Suomen Sodan aikana ja samanikäinen kun Stool. Hän sai sodasta kultamitalin palkkiona osoittamastaan urhoollisuudesta ja vieraili Runebergin Ruoveden vuosina säänöllisesti Ritoniemen kartanolla, jossa Runeberg oli kotiopettajana.
Karl kuoli Ruovedellä 1839 vuonna 86 vuotiaana Vasun talossa. Hänelle jäi 1 poika ja 4 tytärtä. Poika Karl Fredrikistä oli kolmannessa sukupolvessa Ruoveden nimismies ja Ilmajoen kruununvouti. Karl Fredrik osti Ritoniemen kartanon 1830 luvulla, mutta muutti isänsä Vasun taloon hänen kuoleman jälkeen.
Karl Palmrothin jälkipolveen kuuluvat mm. suurlähettiläs Gunnar Palmroth (1903-1965), kenkätehtailija Pentti Palmroth (1901-1968) ja hänen poika Pertti Palmroth (1931-2020), kenraalimajuri Georg Palmroth (1881-1951), kirjailija/sanoittaja majuri Reino Palmroth (1906-1992) ja hänen veli säveltäjä/näyttelija Toivo Palmroth (1903-1947).
Isokultakutoja
Levinneisyys
Isokultakutojaa tavataan Angolassa, Botswanassa, Burundissa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa, Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Namibiassa, Ruandassa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vinkkilä
Vinkkilä on Varsinais-Suomessa sijaitsevan Vehmaan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee yhdystien 1950 varrella noin kaksi kilometriä Vehmaan kirkonkylän itäpuolella.
Vinkkilä syntyi vuonna 1924 Uudenkaupungin radalle avatun Vinkkilän rautatieaseman ympärille. Siitä tuli nopeasti pitäjän uusi keskus kirkonkylän ja Rautilan tilalle.
New American Gospel
New American Gospel on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 2000 Metal Bladen levymerkillä. Albumin äänimaailma on yhtyeen uudempiin tuotoksiin verrattuna selvästi brutaalimpi ja raaempi, josta syyksi yhtye on maininnut albumin uudelleenjulkaisun kansilehdessä muun muassa aikataulun tiukkuuden, mutta myös rajun juomisen albuminteon aikana. Albumilta kaikesta huolimatta nousi huomattavia kappaleita, joista sinkkunakin julkaistu Black Label kuuluu edelleen yhtyeen livesetin tärkeimpiin kappaleisiin.
Yhtyeen kokoonpanolle albumi ei toista kitaristia Willie Adleria lukuun ottamatta ollut ensimmäinen, sillä ennen Burn the Priest -nimellä toiminut yhtye oli ehtinyt julkaista yhden täyspitkän albumin ennen Lamb of God -nimeen siirtymistä.
Albumista julkaistiin myös remasteroitu versio vuonna 2006 Prosthetic Recordsin kautta. Versio sisälsi neljä bonusraitaa ja uuden kansikuvan.
Kappaleet
Kappaleiden 13, 14 ja 15 perässä on sulkeisiin merkitty New American Gospelille päätyneen kappaleen lopullinen nimi.
Nambaryn Enhbajar
Nambaryn Enhbajar (, s. 1. kesäkuuta 1958, Ulaanbaatar) on mongolialainen poliitikko, maan presidentti vuosina 2005–2009. Tätä ennen hän oli Mongolian pääministeri 2000–2004 ja parlamentin puhemies 2004–2005.
Enhbajar valmistui Moskovan kirjallisuusinstituutista vuonna 1980 ja opiskeli myös Leedsin yliopistossa Englannissa. Hän työskenteli Mongolian kirjailijoiden liitossa vuosina 1980–1990 kääntäjä-toimittajana, pääsihteerinä ja varapuheenjohtajana. Hän käänsi klassista mongolialaista kirjallisuutta sekä monia länsimaisten kirjailijoiden teoksia (muun muassa Charles Dickensia).
Enhbajar valittiin Mongolian parlamenttiin vuonna 1992 ja hän toimi kulttuuriministerinä 1992–1996. Vuonna 1997 hänestä tuli oppositiossa olleen Mongolian kansan vallankumouspuolueen (MPRP) (johon hän liittyi 1985) johtaja. Hän johti puolueensa voittoon vuoden 2000 vaaleissa. 26. heinäkuuta 2000 hänet valittiin yksimielisesti pääministeriksi. Enhbajarin puolue menetti vuoden 2004 vaaleissa lähes puolet paikoistaan ja elokuussa 2004 hän jätti pääministerin tehtävänsä ja siirtyi parlamentin puheenjohtajaksi.
Presidentinvaaleissa 22. toukokuuta 2005 Enhbajar valittiin seuraamaan Natsagiyn Bagabandia Mongolian presidenttinä. Hän sai 53,4 prosenttia äänistä tullen valituksi jo vaalien ensimmäisellä kierroksella. Hän päävastustajansa Mongolian demokraattisen puolueen Mendsaihan Enhsaihan sai 20 prosenttia äänistä.
Vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen, joissa MPRP julistautui voittajaksi, opposition kannattajat protestoivat vaalin tulosta ja syyttivät vaalivilppiä. Seuranneissa mellakoissa poliisi ampui neljä ja yksi tukehtui palamaan sytytetyssä MPRP:n päämajassa savuun. Myöhemmin oppositio arvosteli Enhbajaria poliisin väkivallasta ja hätätilan asettamisesta.
Hän hävisi vuoden 2009 presidentinvaalit Demokraattisen puolueen Tsahiagiin Elbegdorjille.
Enhbajaria on pidetty puolueensa, jonka juuret ovat yksipuoluejärjestelmäisessä Mongoliassa, uudistajana ja modernisoijana.
Vuonna 2012 Enhbajar tuomittiin neljäksi vuodeksi vankilaan korruptiosta.
Mikyys ja tämyys
Mikyys ( < quid?, ”mikä?”; myös kvidditeetti ) ja tämyys (lat. haecceitas < haec, ”tämä”) ovat keskiaikaisen filosofian termejä, jotka liittyvät universaalien eli yleiskäsitteiden ja partikulaarien eli yksilöolioiden ongelmaan.
Mikyys eli olion ”se mitä jokin on” tarkoittaa partikulaarisen olion (esimerkiksi ihmisyksilön) universaliteettia eli yleislajisuutta, eli niitä ominaisuuksia, jotka se jakaa muiden saman lajin (species) olioiden (esimerkiksi kaikkien muiden ihmisten) kanssa. Se vastaa siis kysymykseen ”mikä se on?”. Mikyys vastaa Aristoteleen substanssin käsitettä ja olemusta (essentia).
Tämyys tarkoittaa olion partikulariteettia tai individualiteettia eli yksilöllisyyttä, eli niitä ominaisuuksia tai luonteenpiirteitä, jotka tekevät siitä yksilöolion (esimerkiksi ne tekijät, jotka tekevät tietystä ihmisestä tunnistettavan yksilön).
Termit kehitti Duns Scotus. Charles Peirce käytti myöhemmin termiä tämyys ei-deskriptiivisenä viittauksena yksilöön.
William Hague
William Jefferson Hague (s. 26. maaliskuuta 1961) on brittiläinen poliitikko, konservatiivipuolueen ja opposition johtaja 1997–2001. Hän oli Walesin ministerinä John Majorin hallituksessa 1995–1997 ja ollut vuodesta 2005 konservatiivipuolueen varjohallituksen ulkoministeri ja vuodesta 2010 David Cameronin hallituksen ulkoministeri.
Poliittinen ura
Hague on kotoisin Rotherhamista Englannista. Kansallisessa politiikassa hän herätti huomiota jo kuusitoistavuotiaana puhuessaan 1977 konservatiivipuolueen kokouksessa. Hague opiskeli Oxfordin yliopiston Magdalen Collegessa filosofiaa, taloustiedettä ja valtiotieteitä.
Parlamenttiin Hague valittiin 1989, mitä ennen hän oli toiminut Geoffrey Howen erikoisavustaja. Hague nimitettiin nopeasti sosiaaliturvaministeriksi ja vuonna 1995 Walesin ministeriksi.
Konservatiivien rivit rakoilivat jo vuonna 1998, kun 12 puolueen vaikuttajaa julkaisi The Independentissa kirjoituksen, jossa he kehottivat Britanniaa EMU-jäsenyyteen ja kehuivat Työväenpuolueen Tony Blairin EU-politiikkaa.
Haguen puheenjohtajakausi ei ollut erityinen menestys ja hän oli ensimmäinen konservatiivien puoluejohtaja sitten 1920-luvun, josta ei tullut pääministeriä. Hän erosi vuoden 2001 vaalien jälkeen, jossa puolue sai yhden lisäpaikan.
Palattuaan varjohallitukseen 2005 ulkoministerinä Haguesta tuli tärkeä neuvonantaja pääministeri David Cameronille, ja hänet nähtiinkin jonkinlaisena epävirallisena puolueen kakkosmiehenä.
Níkos Kazantzákis (kunnallisyksikkö)
Níkos Kazantzákis (virallisesti Δημοτική Ενότητα Νίκου Καζαντζάκη, Dimotikí Enótita Níkou Kazantzáki) on yksi Archánes-Asteroúsian kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 6 433 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|upright=0.96|[[Myrtián Neitsyt Marian ilmestyksen (Evangelismós tis Theotókou) kirkko.]] Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikkö käsittää alueen Archánes-Asteroúsian kunnan pohjoisosassa Kreetan saaren keskiosissa. Se on nimetty kirjailija ja filosofi Níkos Kazantzákisin mukaan. Tämän isä oli kotoisin seudun Myrtián kylästä. Kunnallisyksikön suurin asutus on Ágies Paraskiésin kylä. Sen alueella sijaitsee myös koko kunnan kuntakeskus Pezá.
Níkos Kazantzákis oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Archánes-Asteroúsian kunnaksi yhdessä Archáneen ja Asteroúsian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Padmaavat
Padmaavat on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut intialainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja tuottanut Sanjay Leela Bhansali. Elokuva perustuu Malik Muhammad Jayasin eepokseen Padmavat. Deepika Padukone näyttelee kaunista rajput-kuningatarta Padmavatia, joka on naimisissa Shahid Kapoorin näyttelemän kuninkaan Ratan Singhin kanssa. Ranveer Singhin näyttelemä Khalji-dynastian sulttaani Alauddin Khalji kuulee Padmavatin kauneudesta ja hyökkää tämän valtakuntaan.
Padmaavat sai ensi-iltansa 25. tammikuuta 2018. Kiistanalainen elokuva sai sekalaisen vastaanoton, mutta se oli silti suuri kaupallinen menestys yli viiden miljardin rupian tuotollaan. Se voitti neljä palkintoa Filmfare Awards -gaalassa, mukaan lukien parhaan miesnäyttelijän kriitikkopalkinto Singhille. Se voitti myös kolme National Film Awards -palkintoa, mukaan lukien parhaan musiikin palkinto Bhansalille.
Juoni
1200-luvun Afganistanissa Khalji-dynastian Jalal-ud-din Khalji aikoo ottaa haltuunsa Delhin valtaistuimen. Hänen veljenpoikansa Alauddin Khalji pyytää Jalaluddinin tyttären Mehrunisan kättä avioliittoon. Heidän häänsä järjestetään, mutta tapahtuman iltana Alauddin tekee aviorikoksen toisen naisen kanssa. Vanhempi oikeustieteilijä todistaa teon, ja Alauddin tappaa hänet. Mehrunisalle ilmoitetaan tästä häiden aikana, jolloin hän kauhistuu. Häät tapahtuvat ja Alauddin nimitetään johtajaksi.
Sinhalassa (nykypäivän Sri Lanka) prinsessa Padmavati haavoittaa vahingossa rajput-hallitsija Maharawal Ratan Singhiä metsästäessään metsässä. Kun Padmavati hoitaa häntä, Ratan paljastaa, että hän on matkustanut Sinhalaan hankkimaan harvinaisia ​​helmiä ainoalle vaimolleen Nagmatille. Lopulta nämä kaksi rakastuvat. Ratan Singh pyytää Padmavatin kättä avioliittoon, hän suostuu ja isänsä luvalla he menevät naimisiin.
Jalaluddin ottaa Delhin valtaistuimen ja lähettää Alauddinin torjumaan mongolien hyökkäyksen. Alauddin onnistuu siinä, mutta tekee luvattoman ryöstöretken Devagiriin. Alauddin vangitsee siellä prinsessan, murhaa hänen miehensä ja tekee hänestä jalkavaimonsa. Jalaluddinin vaimo ja veljenpoika varoittavat häntä Alauddinin halusta ottaa valtaistuin; hän matkustaa Karaan tapaamaan Alauddinia ja lahjoittaa hänelle orjan, Malik Kafurin. Alauddinin käskystä Kafur murhaa Jalaluddinin ja ministerit ja hän julistaa itsensä uudeksi sulttaaniksi. Ajan myötä Alauddin ja Kafur tulevat hyvin läheisiksi, ja Kafurista tulee Alauddinin armeijan kenraali.
Padmavati matkustaa Mewariin Ratan Singhin kanssa, ja kuninkaallinen pappi Raghav Chetan siunaa hänet. Kun Chetan on karkotettu todistettuaan läheistä hetkeä Ratanin ja Padmavatin välillä, hän matkustaa Delhiin ja kertoo Alauddinille Padmavatin kauneudesta. Alauddin, jota viehättää kaikki poikkeuksellinen, kutsuu rajputit Delhiin, mutta hänen kutsunsa hylätään. Raivoissaan hän piirittää Ratan Singhin pääkaupunkia Chittoria. Kuuden kuukauden epäonnistuneen piirityksen jälkeen Alauddin teeskentelee rauhaa holin takia ja saa tulla Chittoriin tapaamaan Ratan Singhiä. Hän pyytää päästä tapaamaan Padmavatia; Ratan Singh suostuu tähän pyyntöön, mutta vain hetkellisesti estäen Alauddinia näkemästä hänen kasvojaan. Lopulta Alauddinin piiritys onnistuu ja Ratan vangitaan.
Kuningatar Nagmatin vaatimuksesta Padmavati suostuu tapaamaan Alauddinin tietyin ehdoin: hän tapaa ensin Ratanin ja Chetan teloitetaan aiemmasta petoksestaan. Alauddin suostuu ja Padmavati matkustaa sitten Delhiin tapaamaan häntä. Sillä välin Alauddin selviää veljenpoikansa murhayrityksestä, vaikka hän on haavoittunut. Hän jäljittää veljenpoikansa ja tappaa hänet. Naisiksi naamioituneet rajputit aikovat väijyttää Khalji-sotilaat aamulla rukousaikaan. Padmavati, yhdessä Chittorin kenraalien, Goran ja Badalin kanssa, vapauttaa Ratan Singhin ja pakenee Mehrunisan avulla. Ratan kohtaa Alauddinin, joka kehottaa Ratania käyttämään tilaisuuden tappaa hänet heikentyneessä tilassaan. Ratan kuitenkin kieltäytyy tämän ollessa rajput-uskontunnustoa vastaan, koska he eivät hyökkää haavoittuneita vastaan. Rajput-väijytys etenee suunnitellusti, mutta Khaljin sotilaat ovat varuillaan ja torjuvat hyökkäyksen tappamalla hyökkäävät rajputit.
Alauddin vangitsee Mehrunisan rajputien auttamisesta ja marssii Chittoriin. Hän ja Ratan Singh osallistuvat kaksintaisteluun; Alauddin pudottaa miekkansa, mutta Ratan ei tapa häntä aseettomana; Kafur käyttää tilaisuuden haavoittaa Ratania kuolettavasti, kun tämä kääntää selkänsä. Tehdessään kuolemaa Ratan moittii Khalji-joukkoja taistelemisesta epärehellisesti. Khalji-armeija kukistaa rajputit ja valtaa Chittorin, mutta he eivät pysty vangitsemaan rajput-naisia, jotka tekevät jauharin (joukkoitsemurha polttamalla) Padmavatin johdolla.
Tiltu (radiokuuluttaja)
Tiltu voi tarkoittaa seuraavia propagandaradiokuuluttajia:
Luettelo Ahvenanmaan kunnista
Ahvenanmaan kuntien sijainti käy ilmi oheisesta kartasta. Maakunnassa on 16 kuntaa:
Helmet-kirjasto
thumb|Pasilan kirjavarasto. Helmet-kirjasto on pääkaupunkiseudun kirjastoverkosto eli kirjastokimppa, joka koostuu Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten kaupunginkirjastoista. Yhteiset käyttösäännöt ja kirjastojärjestelmä mahdollistavat yhteiskäytön. Kaikissa toimipisteissä käy sama kirjastokortti. Aineistoa voi tilata toiseen toimipisteeseen, ja palauttaminen, varaaminen ja uusiminen onnistuu kaikissa kirjastoissa. Esimerkiksi espoolaiskirjastosta lainatun teoksen voi siis palauttaa Helsingissä sijaitsevaan kirjastoon ja päinvastoin. Kirjastoverkoston nimi on juonnettu englanninkielisestä nimestä Helsinki Metropolitan Area Libraries.
Perustaminen
pienoiskuva|Kirjastokortinlukija [[Kirjasto 10|Kirjasto 10:ssä vuonna 2006]] Vuonna 2002 otettiin käyttöön kolmas yhteinen kirjastojärjestelmä, ja tällöin nykyinen Helmet-brändi tuli käyttöön. Millennium-järjestelmän käyttöönottokokemukset ja ominaisuudet innostivat yhteistyön tiivistämiseen. Helmet-palvelun myötä syntyi yhteinen kokoelma, joka on koko seudun asukkaiden ahkerassa käytössä.
Verkkobrändi
Helmet-verkkobrändi oli Taloustutkimuksen vuonna 2012 tekemän selvityksen mukaan Suomen toiseksi arvostetuin verkkobrändi heti Googlen jälkeen. Vuonna 2013 tehdyn selvityksen mukaan se oli Suomen viidenneksi arvostetuin Googlen, Yle Areenan, Ilmatieteen laitoksen ja HSL:n Reittioppaan jälkeen. Vuonna 2016 se oli neljäs Yle Areenan, Kanta.fi:n ja Ilmatieteen laitoksen jälkeen. Vuonna 2017 se oli viides Yle Areenan, Ilmatieteenlaitoksen, Kanta.fi:n ja Ylen jälkeen. .
Tammikuussa 2023 tietosuojavaltuutettu antoi kirjastoille huomautuksen, koska Helmet-kirjastojen verkkosivusto välitti Yhdysvaltoihin Googlelle tietoja esimerkiksi käyttäjän hakemista kirjoista ja muusta aineistosta.
Kirjastoverkosto
Vuonna 2014 Helmet-kirjastot ilmoittivat vuosilainausmääräksi 17 miljoonaa aineistokappaletta. Käyntejä kirjastoihin kertyi 12 miljoonaa ja lisäksi viisi miljoonaa verkkokäyntiä. Kokoelmissa oli 3,5 miljoonaa teosta.
Helmet-kirjallisuuspalkinto
Helmet-kirjallisuuspalkinto on pääkaupunkiseudun kirjastojen vuosittain jakama kirjallisuuspalkinto, joka annetaan "Helmetin hyvälle kirjalle". Palkittu kirja voi olla suomen- tai ruotsinkielinen kauno- tai tietokirja tai lasten- ja nuortenkirjallisuutta.
Helmet-kirjastot antavat palkinnon vuosittain suomalaiselle teokselle, joka on ilmestynyt noin viiden vuoden sisällä. Kirjastot nostavat palkinnolla esille "laatukirjoja, tulevaisuuden klassikoita ja marginaalisempia kirjallisia ääniä".
Arcticaborg
Arcticaborg liikennöi aluksi Alankomaiden lipun alla tunnuskirjaiminaan PJRT. Vuonna 2004 alus siirrettiin Kazakstanin lipun alle ja se sai tunnuskirjaimikseen UNA. Myös Antarcticaborg siirrettiin 2004 Alankomaiden lipun alta Kazakstanin lipun alle, jolloin tunnuskirjaimet PJRZ vaihtuivat UNB:ksi.
Laiva
Kaksitoiminen laiva on suunniteltu kulkemaan avovedessä ja ohuessa jäässä keula edellä. Vaikeammissa jääoloissa se liikkuu perä edellä. Keula edellä se pystyy etenemään 60-senttisessä jäässä ja takaperin kulkiessaan metrisessä kiintojäässä. Myöskään jäävallit eivät laivaa pidättele, vaikka ne Kaspianmerellä toisinaan ulottuvat merenpohjaan asti.
Koska laiva murtaa jäätä perällään, on kansirakennus sijoitettu lähelle keulaa, jotta hytit olisivat vähämeluisessa paikassa. Kaikissa hyteissä on oma pesuhuone sekä päällikön ja konemestarin hyteissä lisäksi erillinen päivähuone.
Kuivalasti kuljetetaan suurella (350 m²) ja avoimella lankkupäällysteisellä peräkannella. Peräkannen alapuolisen ruuman luukut on mitoitettu niin, että niistä mahtuu 20 jalan kontti. Öljynporauksessa tarvittavien irtoaineiden ja nesteiden kuljettamista varten laivassa on erilliset säiliöt. Sementtiä laiva voi kuljettaa 110 tonnia viidessä säiliössä. Sementinpuhallusjärjestelmän on toimittanut Merewido ja sen tarvitsemat kompressorit Atlas Copco.
Hydraulik & Maschinenbau Buxtehude on rakentanut aluksen kansinosturin, jonka ulottuma on 19,5 metriä ja nostokyky 4 tonnia. Laivaa voidaan käyttää myös perinteisenä jäänmurtajana avustamaan muiden alusten jäissäkulkua, sillä sen varusteisiin kuuluu myös 100 kilonewtonin Ten Horn -hinausvintturi. Hinaushaarukkaa laivassa ei ole.
Laiva on varustettu myös tulipalojen sammutukseen. Kvaerner Eureka -palopumput syöttävät paloruiskuihin vettä 1 500 kilopascalin paineella 1 500 kuutiometriä tunnissa.
Koneisto
Dieselsähköisessä koneistossa on kaksi Wärtsilä 6L26 -dieselmoottoria, jotka kierrosnopeudella 1 000 kierrosta minuutissa tuottavat tehoa 2 x 1 950 kilowattia eli yhteensä 3,9 megawattia. Kahden van Kaick DGS -päägeneraattorin teho on 2 x 2 250 kVA ja jännite 690 volttia. Varsinaisena propulsiokoneistona on kaksi 360 astetta kääntyvää ABB Azipod 11-ruoripotkuria, joiden teho on 2 x 1 620 kW. Myös koneiston sähköpäätaulut ja säätöautomaatio ovat ABB:n toimittamia.
Satamadieselgeneraattorissa ja hätädieselgeneraattorissa on Valmet 612 -dieselmoottori ja Stamford-generaattori. Uudisrakennuksen keulassa on 150 kilowatin ohjailupotkuri.
Bubenschanze
Bubenschanze tarkoittaa seuraavia asioita:
Helmet
Helmet tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Roope Kolehmainen
Roope (Robert) Edvard Kolehmainen (15. maaliskuuta 1889 Pielisensuu – 11. maaliskuuta 1953 Oulu) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvon.
Kolehmaisen vanhemmat olivat lasitehtaan teknillinen johtaja Mikko Adolf Kolehmainen ja Maria Koschkin ja puoliso vuodesta 1918 Saima Sofia Vallinen. Hän kävi yhteiskoulua Kotkassa ja aloitti työuransa Karhulan lasitehtaassa. Kolehmainen oli perustamassa sukulaistensa kanssa Riihimäen Lasi -yhtiötä 1910 ja työskenteli sen palveluksessa 1910–1916, Riihimäen Lasi -yhtiön ostaman peilitehtaan johtaja Pietarissa hän oli 1916–1917, Enso-Gutzeitin palveluksessa vesilasitehdasta perustamassa 1917–1921 ja uudelleen Riihimäen Lasin palveluksessa vuodesta 1921, toimien yhtiön teknillisenä johtajana vuodesta 1927 ja toimitusjohtajana 1948–1953. Hän oli myös Riihimäen Lasin johtokunnan jäsen ja hänellä oli useita kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvo Kolehmaiselle myönnettiin 1948. Kolehmainen menehtyi liikematkalla Oulussa kevättalvella 1953.
Triad
thumb|Kuvakaappaus Triadin 1980-luvun lopulla tekemän Wonderland-demon alusta. Siinä näkyvät ryhmälle niin tyypilliset logo ja teksti Dealer Quality Software. Triad on yksi vanhimmista ja ainakin Pohjoismaissa tunnetuimmista kräkkeri- ja demoryhmistä. Se työskentelee käytännössä vain Commodore 64:n parissa. Ryhmä perustettiin Ruotsissa vuonna 1986.
A Different Beat
A Different Beat on irlantilaisen poikabändi Boyzonen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1996.
Ben Johnson (näyttelijä)
Ben Johnson Jr. (13. kesäkuuta 1918 Oklahoma – 8. huhtikuuta 1996 Mesa, Arizona) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
A Different Beat
Albumi
Albumilta julkaistiin kolme singleä. Ensimmäinen oli Bee Gees -cover "Words" lokakuussa 1996. Se nousi Britannian listan kärkeen, kuten myös albumi ja seuraava single, albumin nimikappale. Kolmas julkaisu oli "Isn't It a Wonder" maaliskuussa 1997, ja se sijoittui kakkoseksi.
Ben Johnson (näyttelijä)
Johnson syntyi Oklahomassa lähellä Forakeria ja oli naimisissa Carol Elaine Jonesin kanssa vuodesta 1941 tämän kuolemaan 27. maaliskuuta 1994. Parilla ei ollut lapsia. Johnson sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1994. Hänelle myönnettiin parhaan miessivuosan Oscar-palkinto vuonna 1972. Hänet palkittiin lisäksi Golden Globella (1972) ja Baftalla (1973).