cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suzanne Lenglen
Vaikutus
Suzanne oli hyvin toimeen tulevan isänsä Charles Lenglenin ainoa lapsi. Isä huomasi tyttären liikunnallisen lahjakkuuden jo varhain. Isä tiedosti myös sen, millainen sosiaalinen arvostus Ranskan Rivieralla vallitsi tennistä kohtaan. Niin isä liittyi Nizzan Tennisklubin jäseneksi. Lapsia jäseniksi ei hyväksytty, mutta Suzannen kohdalla tehtiin poikkeus: hän pääsi mukaan ja sai pelata aikuisten kanssa. Isä ryhtyi valmentamaan tytärtään.
Heinäkuun 5. päivänä 1919 parikymppinen Suzanne aiheutti sensaation pelaamalla kaksi kertaa itseään vanhempaa Dorothea Chambersia vastaan Wimbledonissa. Sensaatiomaista ei ollut ainoastaan se, että nuori Suzanne Lenglen voitti ottelun, vaan myös se, miten nuori nainen oli pukeutunut: Suzannen yllä oli kevyestä puuvillasta valmistettu yksinkertainen ja lyhythihainen asu. Asun lennokas hame ylettyi vain pohkeeseen saakka. Sääriä peittivät valkea sukat, päässä oli rento hattu. Aikalaisista asu oli häkellyttävä, ja sitä kutsuttiin jopa säädyttömäksi. Lenglenin asu muodosti voimakkaan kontrastin verrattuna vastapeluriin. Chambersin asu edusti edvardiaanista tyyliä: hame oli nilkkapituinen ja pusero tiukasti napitettu niskasta ja ranteista. Kaiken alla, vaikka ei tietenkään näkynyt, oli lisäksi korsetti. Lenglenin vallankumouksellinen asu salli reippaan liikkumisen ja muutti naisten pukeutumista.
Vaikka asu vaikutti tuohon aikaan äkkinäisen vallankumoukselliselta, takana oli oikeastaan pitkään jatkunut kehitys kohti naisten suurempaa vapautta ja vapautumista. Yhteiskunta etenkin 1870–1880-luvuilla odotti naisten olevan hyvin passiivisia ja pidättyväisiä. Urheilua, etenkään tennistä ei pidetty naisille sopivana. Liikunta edellytti äkkinäisiä ja voimakkaita liikkeitä, hikoilemista ja hengästymistä, ja sellaisia asioita pidettiin epänaisellisina ja sopimattomina. 1900-luvulle tultaessa asenteet olivat jo hieman pehmenneet, mutta naisten urheilua silti väheksyttiin ja saatettiin jopa pitää tylsänä, eikä Wimbledonin pääkentille ollut asiaa. Kuitenkin ennen ensimmäistä maailmansotaa vuonna 1914 oli jo enteitä naisten aseman muuttumisesta. Suzanne Lenglenin lennokas esiintulo osui ajankohtaan, johon kulminoituivat sosiaaliset muutokset ja jo vuosikymmenen kestänyt pyrkimys naisten emansipaatioon. Lenglenistä tuli ihailtu tähti samalla tavalla kuin aiemmin oli ihailtu näyttelijöitä.
Amurinkitasampi
Amurinkitasampi (Huso dauricus) on sampikalojen Huso-sukuun kuuluva kala. Kalaa on tavattu Amur-joessa Venäjän ja Kiinan puolella.
Amurinkitasampi tulee sukukypsäksi noin 180 cm:n pituisena, pisimmillään sen on raportoitu kasvavan yli viisimetriseksi. Sen selässä on kovia kilpiä viidessä rivissä. Amurinsampi ei lisäänny joka vuosi: koiraat kutevat joka kolmas tai neljäs vuosi ja naaraat joka neljäs tai viides vuosi.
Amurinsammen mätiä käytetään yhtenä osana tai kokonaan Kaluga Beluga -kaviaarissa. Mätimunien koko on iso (3,2 mm), ja kaviaarin alkuperämaa on usein Kiina. Kaviaarissa käytetty nimi Beluga Kaluga viittaa usein Kiinan – jossa sitä viljellään – tuontiin. Mätiä saadaan yli 15-vuotiaista kaloista.
Ilmārs Bricis
Bricis sijoittui nolla-ammunnalla kolmanneksi 20 kilometrin kilpailussa Pokljukan MM-kisoissa 2001. Hän hävisi kilpailun voittaneelle, yhden sakkominuutin ampuneelle Paavo Puuruselle 29,5 sekuntia. Hopeamitalisti Vadim Sashurin voitti Bricisin vain 1,3 sekunnilla.
Bricis sai toisen MM-pronssinsa Hochfilzenin MM-kisojen 2005 10 kilometrin kilpailussa. Hän selvisi tälläkin kertaa sakoitta, kun puolestaan kärkikaksikko Ole Einar Bjørndalen ja Sven Fischer kiersivät yhden sakkokierroksen – ero kultamitaliin oli 24 sekuntia. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 Bricis oli yhteislähtökilpailussa neljäs vajaat kuusi sekuntia pronssista jääneenä.
Olympiakisoissa Bricis on ollut parhaimmillaan neljäs Torinon 2006 kisojen takaa-ajokilpailussa; ero pronssimitalisti Sven Fischeriin oli 11,1 sekuntia. Naganon kisoissa 1998 hän oli 20 kilometrillä viides. Maailmancupin osakilpailuissa hän on ollut kolme kertaa toinen ja neljästi kolmas sekä cupin kokonaispisteissä parhaimmillaan yhdestoista kaudella 1997–1998.
Chemmy Alcott
Alcott sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 alppiyhdistetyssä neljänneksitoista. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli syöksylaskussa yhdestoista ja Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 viidestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi ja alppiyhdistetyssä 11:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 24:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 19:nneksi ja supersuurpujottelussa 23:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan neljäs Sella Nevean yhdistetyn kilpailussa 2002.
Alcott sijoittui maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan yhdeksäs Cortina d'Ampezzon syöksykilpailussa tammikuussa 2004. Parhaimmillaan hän on ollut seitsemäs Reiteralmin superyhdistetyssä joulukuussa 2006. Hän on voittanut kymmeniä Britannian mestaruuksia.
HMS Blanche (H47)
HMS Blanche (viirinumero H47) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1931 palvelukseen otettu B-luokan hävittäjä. Vuonna 1936 alkaneessa Espanjan sisällissodassa alus oli pitkiä aikoja valvomassa tavaraliikennettä Espanjan rannikolla, ja se muun muassa joutui kansallisten ilmavoimien lentokoneiden hyökkäyksen kohteeksi kärsimättä kuitenkaan vaurioita. Toisen maailmansodan alettua alus liitettiin Kotilaivastoon. Alus tuhoutui jo 13. marraskuuta 1939 osuttuaan miinaan Thamesin estuaarissa, jolloin siitä tuli ensimmäinen toisessa maailmansodassa tuhoutunut Kuninkaallisen laivaston hävittäjä.
Valmistus
Alus tilattiin 4. maaliskuuta 1929 Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta osana vuoden 1928 laivastosuunnitelmaa. Sen köli laskettiin 29. heinäkuuta 1929, ja alus valmistui 14. helmikuuta 1931. Sen rakennuskustannukset olivat 225 195 puntaa, mutta niihin ei ole huomioitu Amiraliteetin toimittamia aseita ja viestivälineitä.
Palvelus
Blanche sijoitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivaston 4. hävittäjälaivueeseen. Alus oli 22.–25. huhtikuuta 1935 Maltalle sijoitettuja hävittäjiä komentavan kontra-amiraalin lippulaivana. Alus siirrettiin Britteinsaarille huollettavaksi, mistä vapauduttuaan se siirrettiin laivueen mukana elokuussa 1936 Kotilaivastoon.
Alus osallistui Espanjan sisällissodan aikana helmikuusta huhtikuuhun 1937 ja tammikuusta maaliskuuhun 1938 kauppasaarron valvontaan, ja sen tukikohtana oli Gibraltar. Alus joutui 6. maaliskuuta 1938 viiden kansallisten ilmavoimien lentokoneen hyökkäyksen kohteeksi, kun se oli tutkimassa toista pommitusta, jossa kohteena oli ollut brittiläinen rahtialus SS Shakespear. Blanche selviytyi pommituksesta vaurioitta.
Blanche oli 1. huhtikuuta – 11. kesäkuuta huollossa Portsmouthissa. Sen jälkeen alus liittyi Portlandissa sukellusveneidentorjuntalaivueeseen, missä se oli aina maaliskuuhun 1939. Münchenin kriisin aikana alus saattoi 30. syyskuuta 1938 kolmen muun hävittäjän kanssa RMS Aquitanian ja taistelulaiva HMS Revengen Kanaalin läpi.
Alus oli uudelleen huollossa 1. huhtikuuta – 15. heinäkuuta 1939 Sheernessissä, mistä vapauduttuaan se sijoitettiin Noreen varallaoloalukseksi.
Toinen maailmansota
Alus siirrettiin syyskuussa Doveriin sodan ajan sijoituspaikkaansa 19. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se suojasi pari seuraavaa kuukautta Ranskaan meneviä joukkojenkuljetus- ja huoltosaattueita. Suojaustehtävän lisäksi alus osallistui Pohjanmeren meriliikenteen valvontaan.
Saksan laivaston hävittäjät Karl Galster, Wilhelm Heidkamp, Hermann Künne ja Hans Lüdemann olivat laskeneet aluksen tuhonneet miinat aiemmin samana yönä. Miinan räjähdyksessä ja aluksen upotessa saivat surmansa William George Brown ja Frederick George Hall. Lisäksi kaksitoista miehistönjäsentä haavoittui.
Loinen (täsmennyssivu)
Loinen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Salt (kappale)
Salt on yhdysvaltalaislaulajan Ava Maxin musiikkikappale. Sen julkaisi Atlantic Records hänen Heaven & Hell-studioalbumin neljäntenä singlenä 12. joulukuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Max, Autumn Rowe, Madison Love, Nicole Morier, sekä sen tuottaja Cirkut. Monet mediat ovat pitäneet sitä "fanien suosikkina", jotka kehuivat sen tuotantoa.
"Salt" oli kaupallisesti kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Norjassa, Saksassa, Sloveniassa, Suomessa, Sveitsissä ja Unkarissa. Max on esittänyt kappaleen livenä muun muassa syksyllä 2020.
Chatti
Chatti  eli verkkojuttelu tai päätekeskustelu on yleiskäsite sellaisille internetin palveluille, joiden avulla voi keskustella ihmisten kanssa reaaliaikaisesti. Alkujaan chat on täitä tarkoittava slangisana ja verbinä tarkoittaa jutustelua täiden poimimisen lomassa. Sanaa käytettiin näin esimerkiksi ensimmäisen maailmansodan juoksuhautaoloissa.
Keskustelua voidaan käydä joko verkkosivulla, pikaviestintäohjelman tai IRCin (engl. Internet Relay Chat) kautta.
Ensimmäinen chatti oli nimeltään ”PLANET”, joka perustettiin Internetin edeltäjään ARPANETiin vuonna 1973. Kaikkien aikojen käytetyimmän chat-protokollan, IRCin, kehitti vuonna 1988 suomalainen Jarkko Oikarinen. Näitä aiemmin keskusteluja oli voinut käydä Unixin talk-komennolla, jolla saattoi olla kuitenkin yhteydessä vain yhteen henkilöön kerrallaan. Nykyään chatteja on myös muissa viestintävälineissä, kuten televisiossa. Ennen internet-yhteyksien yleistymistä tietokoneharrastajat juttelivat usein keskenään purkeissa. Suomessa tunnetuimpia purkkien juttelupaikkoja olivat MBnetin ja Metropolis BBS:n chatit.
Rakenne
Chatit ovat anonyymejä keskustelupaikkoja, joissa keskustelija voi luoda itselleen virtuaalisen hahmon. Se voi olla täysin kuvitteellinen tai pohjautua enemmän tai vähemmän todellisuuteen. Keskustelijoiden ip-osoitteita ei ole näkyvillä chatissa. Chatit toimivat yleensä yhdellä palvelinkoneella toisin kuin IRC. Tästä on seurauksena se, että kun ircissä samassa käyttäjäavaruudessa voi olla jopa satojatuhansia käyttäjiä, niin chatissa käyttäjiä on paljon vähemmän, tyypillisesti muutamia kymmeniä. Näin chat ei ole viestintäympäristönä ircin tapaan avoin, vaan paljon rajoitetumpi, kun käyttäjä yleensä voi olla vain yhdessä chatissa kerrallaan. Chattien yhteydessä on tavallisesti käyttäjätietoja sisältävä galleria, joka on chattikohtainen. Ircin käyttäjille on kaikkia suomalaisia palveleva Irc-galleria, joskin sen käyttäjistä vain pieni osa on varsinaisia irkkaajia.
Internet-radioilla voi olla chat, jonka avulla kuuntelijat voivat osallistua radio-ohjelman sisältöön ja etenemiseen. Kauppaliikkeillä voi olla myös omia chattejä. Ne eivät ole kuitenkaan saavuttaneet yleisön suurta suosiota.
Useimmat chatit jakautuvat ”huoneisiin” tai ”luokkiin”, jolloin kukin voi keskustella samanhenkisten, samalla paikkakunnalla asuvien tai vaikkapa samasta yhtyeestä pitävien ihmisten kanssa. Johtuen chattien suljetusta rakenteesta, tämä kuitenkaan ei välttämättä aina toteudu, koska todennäköisyys sille, että samasta aiheesta kiinnostuneet osuvat juuri kyseiseen chattiin, on paljon pienempi kuin ircissä, jossa käyttäjiä kymmeniä tai satoja tuhansia. Chatin ”huoneet” ja ”kategoriat” ovat myös yleensä palveluntarjoajan valmiiksi määrittelemiä, eikä niitä voi luoda itse, toisin kuin ircissä, jossa kuka tahansa voi koska tahansa perustaa itse uusia kanavia.
Chattaajat ovat tyypillisesti rekisteröimättömiä tai rekisteröityneitä. Chattailijoita voidaan palkita ahkeruudesta tai muista syistä erityisoikeuksilla. Chatissä on mukana valvojia, jotka ovat samalla chattääjia. Valvojat huolehtivat chatin järjestyksestä.
Chatteja on monien internetin palvelujen oheispalveluina. Esimerkiksi Yahoo Groups -sähköpostilistalle tulee automaattisesti chat-palvelu. Chatteja löytyy myös yritysten verkkosivuilta.
Käyttöliittymä
Chattien käyttöliittymissä on usein ainakin kaksi ruutua. Toisessa isommassa ruudussa on chattailijoiden lähettämät tekstit. Toisessa ikkunassa on chattailijoiden nimimerkit. Nimimerkeissä on joskus statusta ja sukupuolta ilmaisevia korostuksia. Näiden lisäksi on palkki, johon chattailija kirjoittaa haluamansa tekstin. Chattitekstien ruudussa vierityksen voi useissa ohjelmissa pysäyttää väliaikaisesti. Siten tekstejä voi kelata taaksepäin tarkistaakseen, mitä aiemmin on sanottu. Chateissa näkyy yleensä muutama kymmenen riviä keskusteluja taaksepäin vieritettäessä. Irkissä näkyy taaksepäin vieritettäessä satoja rivejä usean tunnin ajalta, ja kaikki käydyt keskustelut voi halutessaan tallentaa myös lokitiedostoihin.
Chateissa on näiden lisäksi toimintopainikkeita. Tekstin lähettämiseen on painike, mutta yleisesti tekstit lähtevät myös enterin painalluksella tekstin syöttöruutuun. Poistu-painikkeen lisäksi voi olla avusteen avaava painike ja painike erilliselle asetusten ikkunalle.
Joissakin chateissa käyttöliittymä on graafinen sarjakuvia muistuttava ruutu. Chattailijat voivat valita chatissa hahmoja. Chattailijoiden kommentit tulevat ruudulle puhekuplina. Tällaisia chattia elävöittää hahmojen liikkumiset paikasta toiseen chattiympäristöissä, ilmeet ja asennot. Esimerkki tällaisesta chatista on IRC-verkossa toimiva Comic chat.
Chattailyn ominaispiirteitä
Chat-keskustelut ovat vapaa-ajan viihdettä. Chattikeskusteluissa esiintyy hyvin usein seuranhakua. Seuranhakuun löytyy myös erityisiä seuran hakuun erikoistuneita chatteja, joissa chattaaja ohjautuu suoraan yksityiseen keskusteluun toisen chattaajan kanssa.
Chateissa kaikki eivät ole joka hetki tietokoneen ruudun äärellä. Tämän vuoksi chatissa esitetty vastaamista tarvitseva ilmaisu voi jäädä ilmaisijan mielestä liian pitkäksi aikaa vastauksetta tai kokonaan.
Chateissa muodostuu virtuaalisia yhteisöjä. Joissakin chateissa nämä verkkoyhteisöt järjestävät miittejä eli tapaamisia verkon ulkopuolella.
Chatti voi koukuttaa ihmisenriippuvuuteen. Chatatessa kuluu paljon aikaa, joka on ihmisen muusta ajankäytöstä pois.
Valvonta
Chateissa on yleensä valvojat sekä ohjeet, joita käyttäjien toivotaan noudattavan. Sääntöjä toistuvasti rikkova käyttäjä voidaan poistaa chatista, ja kyseisen nimimerkin käyttöönotto voidaan estää. Myös erilaiset ohjelmat eli botit saattavat valvoa chattia. Chateissa bottien valvontamahdollisuudet rajoittuvat yleensä vain kirosanojen sensuroimiseen. Irkissä valvontaa voivat tehdä kanavaoperaattorit, jollaiseksi pääsee ensimmäinen kanavalle liittynyt sekä jokainen, jolle tämä antaa kanavaoperaattorin oikeudet. Lisäksi voi olla IRC-botteja, jotka voivat käyttäjien niihin syöttämien tietojen perusteella esimerkiksi estää häiriköiden pääsyn kanavalle automaattisesti ja jakaa kanavaoperaattorin oikeuksia tunnetuille käyttäjille.
Chattien ongelmia ovat pienimuotoiset kunnianloukkaukset chattailijoiden kesken, salaiseksi tarkoitettujen tietojen tuominen julki, pedofilia ja uhkailut.
Tabú (kappale)
Tabú on espanjalaisen laulaja-lauluntekijän Pablo Alboránin sekä yhdysvaltalaislaulajan Ava Maxin musiikkikappale. Sen julkaisi Warner Music Group Alboránin samannimiseltä EP-levyltä singlenä 6. marraskuuta 2019. Kappaleen on sanoittanut Alborán ja sen tuotti Edgar Barrera. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Santiago Salviche ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Videon julkaisu lähetettiin livenä Callaon torilla Madridissa.
Chatti
Valvonta
Sanan chat suomenkieliseksi vastineeksi on ehdotettu viesteilyä.
Aiheesta muualla
Tunnettuja suomalaisia chatteja
Tabú (kappale)
"Tabú" oli kaupallisesti kohtalainen menestys espanjankielisissä valtioissa, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Chilessä sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Puerto Ricossa ja Espanjassa. Lisäksi se on myynyt platinalevyyn oikeuttavan määrän kopioita Espanjassa.
Metalliteollisuus
thumb|250px
Metalliteollisuus tarkoittaa metalleja jalostavia ja metallituotteita tuottavia tuotannollisen teollisuuden sektoreita, joihin lukeutuvat muun muassa perusmetalliteollisuus, autoteollisuus, koneteollisuus ja lentokoneteollisuus.
Historiaa
Metalliteollisuus alkoi Suomessa 1600-luvulla ruukkiteollisuutena, johon kuului metallien perusteollisuutta ja metallituotteiden valmistamista. Teollistumisen alettua 1800-luvulla syntyi koneteollisuus ja ruukkien yhteyteen perustettiin konepajoja, joiden tuotteina oli esimerkiksi rautatiekalustoa, laivoja ja erilaisia koneita. Konepajat ja telakat syrjäyttivät ruukit 1900-luvun vaihteessa.
HMS Woodlark
HMS Woodlark on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Himo (yhtye)
Himo oli suomalainen rock-yhtye. Yhtye perustettiin Helsingissä syksyllä 1983 ja ensimmäisen keikkansa se soitti keväällä 1984. Rockin SM-kisoissa vuonna 1985 Himo sijoittui toiseksi Claudian jälkeen.
Björkhagenin metroasema
Björkhagenin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Björkhagenin kaupunginosassa. Asemalla sijaitsee Lenka Jonessonin taidetta. Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 6 800 matkustajaa päivässä. Asemalta on matkaa Slussenin metroasemalle 4,8 km.
Agathos Daimon
pienoiskuva|upright|[[Dionysos|Bakkhos (vasemmalla) ja käärmeenä kuvattu Agathos Daimon roomalaisessa freskossa Pompejista. Napolin arkeologinen museo.]] Agathos Daimon tai Agathodaimon  eli ”Hyvä henki”, joskus myös Agathos Deos  eli ”Hyvä jumala”, oli antiikin kreikkalaisessa uskonnossa hyvä suojelushenki, joka esiintyy vain vähän mytologiassa, mutta jolla oli tärkeä asema kansanuskossa. Agathos Daimon esitetään usein yhdessä Agathe Tykhen (”Hyvä onni”) kanssa tai muiden suojelushenkien tavoin käärmeenä.
Räimälä
Räimälä on kylä Salmin maalaiskunnassa  Pitkärannan piirin itäosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Räimälän kylä sijaitsee noin 46 kilometriä Pitkärannasta itään Sortavalasta Aunukseen johtavan A130-maantien varrella. Kylässä oli 780 asukasta vuonna 1996.
Agathos Daimon
Agathos Daimonin uskottiin suojelevan yksilöitä ja perheitä. Tälle tarjottiin juomauhrina sekoittamatonta viiniä jokaisissa pidoissa. Tälle oli omistettu oma temppeli, joka sijaitsi Arkadiassa Megalopoliista Mainalokseen johtaneella tiellä. Myös muualla tälle oli tapana omistaa pieniä temppeleitä. Agathos Daimonia vastasi hyvänä henkenä Eudaimon tai Tykhodaimon, ja näiden vastavoimana toimi paha henki eli Kakodaimon. Pausanias piti Agathos Daimonia pelkkänä Zeuksen epiteettinä.
Muun muassa Ateenassa käytössä olleessa attikalaisessa kalenterissa jokaisen kuukauden toinen päivä eli kasvavan kuun toinen päivä oli omistettu Agathos Daimonille. Sitä edelsi Numenia eli uudenkuun pyhäpäivä, ja Numeniaa edeltävän kuun viimeinen päivä, joka tunnettiin nimellä ”vanha ja uusi päivä” (henē kai nea) tai Hekaten deipnon (Hekatēs deipnon). Nämä muodostivat yhdessä kolmen kotijumalille omistetun päivän ryhmän.
Räimälä
Historia
Räimälä oli osa Suomelle kuulunutta Salmin kuntaa vuoteen 1944 asti, jolloin alue luovutettiin Neuvostoliitolle.
Ennen vuoden 2006 kunnallishallintouudistusta Räimälä oli kylähallintoalue ja sen keskuskylä. Kylähallintoalue käsitti Pitkärannan piirin itäisimmän osan. Se rajoittui etelässä Laatokkaan, lännessä Salmin asutushallintoalueeseen, pohjoisessa Prääsän piiriin kuuluvaan Kolatselän kylähallintoalueeseen ja idässä Prääsän piiriin kuuluvaan Kinalahden kylähallintoalueeseen ja Aunuksen piiriin kuuluvaan Viteleen kylähallintoalueeseen. Räimälän kylähallintoalueen alaisuuteen kuuluivat Räimälän kylän lisäksi myös Orusjärven (30 as. v. 1996) ja Rajakonnun kylät.
Lähteet
61.35278°N, 31.96667°W
Numenia
Numenia ( tai Noumenia) oli antiikin Ateenassa vietetty uudenkuun juhla. Sitä vietettiin attikalaisen kalenterin kunkin kuukauden ensimmäisenä päivänä, sillä kuu-aurinkokalenterina sen jokainen kuukausi alkoi uudestakuusta.
Numenia sijoittui päivään, jolloin tehtiin ensimmäinen havainto uudenkuun jälkeen kasvavasta kuusta. Päivälle ei koskaan osunut mitään muita juhlia, ja siksi Plutarkhos viittaa siihen ”pyhimpänä kaikista päivistä”. Numenia-päivänä muun muassa uhrattiin suitsuketta kotijumalten alttareilla. Numenia oli myös suosittu markkina- ja kaupantekopäivä.
Numenia-päivää edelsi edeltävän kuun viimeinen päivä, joka tunnettiin nimellä ”vanha ja uusi päivä” tai Hekaten deipnon, jolloin kuu oli pimeimmillään, ja sitä seurasi kasvavan kuun toisena päivänä Agathos Daimonin (”Hyvän hengen”) päivä. Nämä muodostivat yhdessä kolmen kotijumalille omistetun päivän ryhmän.
Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika
Aiheesta muualla
ダレン・シャン (小説)
Zirkonium(IV)jodidi
Zirkonium(IV)jodidi (ZrI4) eli zirkoniumtetrajodidi on zirkoniumin ja jodin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallisen zirkoniumin valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa zirkonium(IV)jodidi on punaruskeaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on trikliininen ja rakenne on polymeeri. Zirkonium(IV)jodidi hydrolysoituu veden vaikutuksesta. Aine on Lewis-happo ja muodostaa komplekseja.
Zirkonium(IV)jodidia käytetään valmistettaessa zirkoniumia kidetankoprosessilla. Zirkonium(IV)jodidi hajoaa menetelmässä zirkoniumiksi kuuman volframilangan pinalle.
Mustafa Sandal
Mustafa Sandal, tunnetaan myös nimellä Musti, (s. 11. tammikuuta 1970 Istanbul) on turkkilainen laulaja. Musti tunnetaan muualla muun muassa hiteistään Moonlight ja Isyankar ("kapinalliset").
Uran alku
Kun Sandal aloitti koulunkäynnin, hänen luokkatoverinsa ja opettajansa nopeasti tajusivat hänen lahjakkuutensa musiikissa. Kun hän kuuli laulun, hänen oli heti voitava valita eri välineet ja niiden melodiat musiikista. Hän päätyi lukioon Geneveen, Sveitsiin. Sen jälkeen hän siirtyi New Hampshire Collegeen. Valmistuttuaan Sandal uskoi, että hänen omat unelmansa olivat entistä tärkeämpiä ja meni takaisin Istanbuliin. Lyhyen ajan kuluttua hän alkoi kirjoittaa omaa musiikkia ja kirjoitti lauluja esimerkiksi turkkilaisille laulajille kuten Zerrin Özerille, Hakan Pekerille, Yonca Evcimikille ja Aysegül Aldinçille.
Kesäkuussa 2007 hän julkaisi uusimman albuminsa nimeltään Devamı Var. Albumia myytiin noin 200 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana ja se nousi välittömästi Turkin listan ykköseksi. Vuoden 2007 aikana Devamı Var -albumia myytiin yhteensä 2,3 miljoonaa kappaletta Turkin ja Euroopan laajuisesti.
Tammikuussa 2008 Mustafa Sandal solmi avioliiton laulaja Emina Jahovićin kanssa. Heidän ensimmäinen poikansa syntyi elokuussa 2008.
Hollannin Grand Prix 1981
Hollannin Grand Prix 1981 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. elokuuta 1981 Zandvoortin radalla Hollannissa. Kilpailun voitti Renault'lla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden toinen.
Kärrtorpin metroasema
Kärrtorpin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Kärrtorpin kaupunginosassa Tukholmassa. Asema sijaitsee Bagarmossenin metroaseman ja Björkhagenin metroaseman välissä. Asemalla on Björn Olsénsin taidetta. Asema avattiin 19. marraskuuta 1958.
÷
÷ (lausutaan Divide) on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Ed Sheeranin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 3. maaliskuuta 2017. Se debytoi Britannian albumilistan ykkösenä myytyään julkaisuviikollaan 672 000 kappaletta, minkä johdosta se on Adelen 25:n ja Oasiksen Be Here Now’n jälkeen Britannian levynmyynnin historian kolmanneksi parhaiten julkaisuviikollaan menestynyt albumi, ja myös nopeiten myynyt miespuolisen artistin albumi.
Kanadan Grand Prix 2000
Kanadan Grand Prix 2000 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. kesäkuuta 2000 Circuit Gilles Villeneuve -radalla. Michael Schumacher voitti kilpailun vain runsaan sekunnin kymmenyksen erolla tallikaveriinsa Rubens Barrichelloon. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Mika Häkkinen ajalla 1,19.049.
Keiomenat
Keiomenat (Dovyalis) on pääosin afrikkalainen kasvisuku, joka kuuluu pajukasvien heimoon. Suvussa on 19 lajia puita ja pensaita, joista eräät ovat vankkaokaisia. Kukat ovat yksineuvoisia. Hedelmät ovat mehevämaltoisia marjoja. Niitä voidaan käyttää ihmisravintona ja varsinkin eteläisestä Afrikasta kotoisin olevaa keltakeiomenaa, jonka hedelmät muistuttavat aprikoosia, on viljelty hedelmäpuuna.
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2020
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2020 pelattiin suunnitellusta ajankohdasta vuotta myöhemmin, syyskuussa 2021 Ruotsin Uppsalassa.
Pronssia sai Tšekki, joka kaatoi Sveitsin pronssiottelussa numeroin 6–2.
Santelit
Santelit eli santelipuut (Santalum) on santelipuukasveihin eli santelikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Se sisältää 17 lajia, joita kasvaa Intiasta Australiaan ja Tyynenmeren saarille Oseaniaan. Tunnetuin laji on pensaaksi tai pieneksi puuksi kasvava intiansanteli (Santalum album), joka tunnetaan hyväntuoksuisesta puuaineksestaan.
Niko Kapanen
Niko Klaus Petteri Kapanen (s. 29. huhtikuuta 1978 Hattula) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä ja maailmanmestari.
Seurajoukkueet
Kapanen aloitti ammattilaisuransa kaudella 1995–1996. Kyseisellä kaudella hänen peliaikansa jäi lyhyehköksi. Seuraavana neljänä kautena Kapasella oli suuri rooli HPK:n joukkueessa. Hän oli HPK:ssa keskushyökkääjänä niin sanotussa teletappi-ketjussa, jossa laidassa viilettivät Jukka Hentunen ja Timo Pärssinen. Sama teletappiketju totuttiin näkemään myös Suomen maajoukkueessa. Kaudeksi 2000–2001 Kapanen siirtyi TPS:n joukkueeseen ja seuraavaksi kaudeksi Pohjois-Amerikkaan. Hänet oli varattu NHL:ään vuonna 1998 kuudennella kierroksella varausnumerolla 173, varaajana oli Dallas Stars.
Kapanen joutui kuitenkin aloittamaan AHL-sarjan Utah Grizzliesissä, ennen kuin hän lunasti paikkansa NHL-joukkue Dallas Starsin riveissä. Hän pelasi kolme kautta NHL:ssä, ennen koko kauden kattavaa NHL-työsulkua. Työsulun aikana Kapanen pelasi Sveitsin liigan Zugin joukkueessa. Kesäkuussa 2006 hänet kaupattiin Dallasista Atlanta Thrashersiin. Samassa kaupassa Patrik Štefan ja Jaroslav Modry siirtyivät toiseen suuntaan. Kapasen ura Atlantassa kesti 60 ottelua, sillä Phoenix Coyotes nappasi miehen siirtolistalta helmikuussa 2007. . Kesäkuussa 2008 Kapanen solmi sopimuksen venäläisseura Ak Bars Kazanin kanssa, jossa hän oli voittamassa KHL:n ensimmäistä mestaruutta keväällä 2009 ja toista 2010. Kapanen valittiin vuoden jääkiekkoilijaksi 2009.
Heinäkuussa 2014 Kapanen solmi 1-vuotisen sopimuksen KHL:ssä pelaavan Jokereiden kanssa. Huhtikuussa 2015 Kapanen solmi vuoden jatkosopimuksen. Hän toimi molempina kausina joukkueen kapteenina.
Kaudeksi 2016–2017 Kapanen siirtyi kasvattajaseuraansa, HPK:hon 1+1-vuotisella sopimuksella. Paluunsa myötä Kapanen otti takaisin kapteeniuden SM-Liigan joukkueessaan. Kapanen lopetti uransa kevääseen 2017.
Maajoukkueura
Maajoukkueessa Kapanen on pelannut 109 A-maaottelua. Ensimmäiset MM-kilpailut Kapanen pelasi vuonna 2000. Hän on osallistunut MM-kilpailuihin myös vuosina 2001, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2012. Hän osallistui niin ikään vuoden 2004 maailmancupiin sekä vuosien 2006 ja 2010 olympialaisiin.
Kapanen kuului vuoden 2011 Suomen maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden.
Topi ja Tessu 2
Juoni
Tarina alkaa kertomuksella siitä, kun Topi ja Tessu leikkivät heinäsirkkajahtia. Markkinat alkavat ja Aatu Remunen lähtee Pösön kanssa paikalle. Markkinoilla Topi ja Tessu tapaavat Laulavia kulkureita. Primadonna Nelli on poissa esityksestä. Topi alkaa olla mustasukkainen, kun Tessu pääsee Kulkureiden yhtyeeseen, ja haluaa saada ystävänsä takaisin.
Antti Paalanen
Antti Paalanen (s. 1977 Alavus, Suomi) on suomalainen harmonikansoittaja. Hän soittaa pääasiassa kolmirivistä harmonikkaa, sekä 1- ja 2-rivisiä harmonikkoja. Paalaselta on ilmestynyt neljä sooloalbumia: Äärelä (2016), Breathbox (2010), Meluta (2014) ja Rujo (2019). Suomen Musiikkikustantajat palkitsi Paalasen vuoden nykykansanmusiikin säveltäjänä Rujo-albumin teoksillaan 2019. Paalanen oli ehdolla Meluta-albumin teoksillaan vuoden 2015 Teosto-palkinnon sekä vuoden 2016 Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi.
Antti Paalanen on kolminkertainen Suomen Pelimannimestaruuskilpailujen vähärivisten harmonikkojen yleisen sarjan voittaja Ikaalisissa vuosina 1994–1996. Hän aloitti harmonikan soiton vuonna 1985 Mestaripelimanni Airi Hautamäen oppilaana Alavudella. Vuonna 1997 Paalanen aloitti musiikin opinnot Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla, jossa hän opiskeli harmonikan soittoa muun muassa Markku Lepistön ja Maria Kalaniemen oppilaana. Paalanen valmistui musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2015. Hänen taiteellinen tohtorintutkinto ”Palkeen kieli” käsitteli vaihtoäänisen harmonikan rytmiikkaa sävellystyössä.
Paalanen on toiminut opetustehtävissä Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa kansanmusiikin aineryhmässä, Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa ja Keski-Pohjanmaan konservatoriossa sekä Kaustinen Folk Music Festivalin taiteellisena tuottajana vuosina 2012–2014. Vuonna 2013 Paalaselle myönnettiin Valtion musiikkitoimikunnan 5-vuotinen taiteilija-apuraha vuosille 2014–2018.
Pikkulimaska
Pikkulimaska (Lemna minor) on veden pinnalla kelluva pieni monivuotinen putkilokasvi.
Ulkonäkö ja koko
Pikkulimaska muodostaa suuria kasvustoja hitaasti virtaavien vesien pinnalle. 1,5–5 mm kokoiset versot ovat yksijuurisia, tavallisesti 2–5 verson ryhminä kelluvia. Valkoista langanpätkää muistuttavan juuren pituus on tavallisesti alle 5 cm. Lehtiä muistuttavat versot ovat pitkänpyöreitä tai vastapuikeita, ehytlaitaisia, kolmesuonisia ja litteitä. Väriltään ne ovat vihreitä, joskus harvoin alapuolelta punertavia. Verson tyvi on lyhyt ja kalvomainen. Alapinnan ilmaontelot ovat epäselvästi näkyviä ja alle 0,3 mm levyisiä. Vaatimattomassa kukinnossa on kaksi hedekukkaa ja yksi emikukka. Kukinto sijaitsee verson laidan taskussa kalvon suojaamana. Pikkulimaska kukkii heinä-elokuussa, mutta kukintoja tavataan harvoin eikä sen tiedetä tuottaneen Suomessa siemeniä.
Elinympäristö
Pikkulimaska kasvaa rehevöityneissä vesissä, kuten lammikoissa, ojissa, joissa, järvissä sekä vähäsuolaisessa murtovedessä suojaisissa paikoissa. Sitä tavataan myös ulkoluotojen kallioallikoissa. Laji on Suomessa yleistynyt vesistöjen rehevöitymisen myötä.
Käyttö
Pikkulimaskaa kasvatetaan myös akvaariokasvina, ja esimerkiksi kultakalat syövät sitä mielellään.
Klooriasetonitriili
Klooriasetonitriili (C2H2ClN) on asetonitriilin monokloorijohdannainen. Klooriasetonitriiliä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita yhdisteitä.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa klooriasetonitriili on väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Aine reagoi happojen ja pelkistävien aineiden kanssa, jolloin reaktiotuotteena syntyy hyvin myrkyllistä vetysyanidia.
Valmistus
Klooriasetonitriiliä voi muodostua myös jätevedenpuhdistuksen yhteydessä, jos puhdistukseen käytetään klooria. Kloori reagoi vedessä olevien humusaineiden kanssa, jolloin muodostuu klooriasetonitriiliä.
Käyttö
Klooriasetonitriiliä käytetään pääasiassa valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä. Erityisesti sitä käytetään syntetisoitaessa hyönteismyrkkynä käytettävää fenoksikarbia ja verenpainelääkkeenä käytettävää guanetidiiniä. Klooriasetonitriiliä on käytetty myös fumiganttina.
Myrkyllisyys
Klooriasetonitriili voi aiheuttaa hengitettynä yskää, hengityksen vaikeutumista, päänsärkyä ja jopa tajuttomuuden. Aine ärsyttää myös ihoa ja aiheuttaa silmien kirvelyä. Hengitettynä klooriasetonitriili voi vaikeuttaa soluhengityksen toimintaa, mikä voi johtaa syanoositilaan.
Reklamaatio
Reklamaatio tarkoittaa ilmoitusta myyjälle virheellisestä tuotteesta tai palvelusta taikka sopimuksen osapuolelle virheellisestä suorituksesta.
Virheellisestä hyödykkeestä voidaan valittaa esim. ottamalla yhteyttä suoraan palvelun tuottajaan tai asiakaspalveluun. Reklamaation tekemistä sanotaan ”reklamoinniksi”.
Usea asiakas voi reklamoida samasta ongelmasta myyjälle tai sopimusosapuolelle myös yhteisesti. Apuna joukkoreklamaation järjestämisessä voidaan käyttää esimerkiksi etujärjestöä tai sosiaalista mediaa. Suomessa ensimmäinen sosiaalisen median alustaa hyödyntävä joukkoreklamaatio tehtiin huhtikuussa 2017. Reklamaatio voi tarkoittaa myös asuntokaupan tai kiinteistökaupan virheestä ilmoittamista. Tällöin reklamaation teko vaatii tietyn oikeudellisen muodon ja oikea-aikaisuuden.
John Ashley
John Ashley (5. maaliskuuta 1930 Galt, Ontario, Kanada – 5. tammikuuta 2008 Kitchener, Ontario, Kanada) oli kanadalainen Hockey Hall of Fameen valittu jääkiekkoerotuomari.
Ashley pelasi vielä AHL-tasolla jääkiekkoa, mutta keskittyi tuomarointiin saatuaan ensimmäisen sopimuksensa vuonna 1959. Hän tuomitsi otteluita aluksi farmisarjoissa, mutta nousi nopeasti NHL:ään, jossa hän teki pitkän uran ja oli todella arvostettu tuomarina.
Yhteensä Ashley tuomaroi 622 NHL:n runkosarjan ja 58 pudotuspelien ottelua. Vuosina 1964–1972 hän tuomitsi jokaisen pudotuspelisarjan seitsemännen, eli ratkaisevan, ottelun. Ashley vihelsi NHL:ssä 13 kauden ajan ja tämän jälkeen toimi vielä liigan tuomaritarkkailijana ja -neuvojana. Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1981 tuomariedustajana.
Ankkalammin puisto
thumb|300px|Entisessä ”savilävessä” on nykyään suihkulähde ja sen yli johtaa silta. Lampi on reunustettu kivellä ja puistokasvusto on rehevää.
Ankkalammin puisto on puisto Forssan Keskustan kaupunginosassa torin vierellä. Puistoa rajaavat Torikatu, Hämeentie ja Sibeliuksenkatu. Lammen lisäksi puistossa on Viljo Savikurjen veistos Kehrääjätyttö vuodelta 1957 ja siellä kasvaa puita, pensaita ja monivuotisia kukkaistutuksia. Puiston pinta-ala on noin 9 400 m2.
Forssalaiset ovat nimittäneet Ankkalammia ”saviläveksi”, koska kun se sai alkunsa 1840-luvulla. Tuolloin alueesta noatetiin paljon savea Forssa-yhtiön kehräämön tiilien valmistamiseen.
Puiston rakentamisesta tehtiin päätös vuonna 1928 ja puistosuunnitelma valmistui 1949.
Ankkalammin puisto ja Forssan tori uudistettiin perinpohjaisesti 2000-vuosikymmenellä. Työ alkoi vuoden 2003 syksyllä lammen kunnostamisella, siihen tehtiin uudet pohjarakenteet ja sen reunat rakennettiin uudelleen. Lammen ympäristössä ja myös muualla puistossa on käytetty huomattavan paljon suomalaista luonnonkiveä. Kesällä 2004 uusittiin istutuksia, kulkuväylät, puiston kalusteet ja sähköistys. Lammen kapea kohta sai uuden sillan ja Forssan pumpattavan torikaivon torikaivon jäljennös sijoitettiin puistoon. Puistoon rakennettiin myös lasten leikkipaikka.
Kunnostuksen yhteydessä puistoon istutettiin uusia puita, viitisen sataa pensasta ja perennoja, kesäkukkia ja sipulikasveja. Kaikkiaan puistossa on yli 60 eri kasvilajia, mukaan lukien Suomen toiseksi suurin kirjovaahtera.
Ankkalammessa pidettiin vuosikymmenien ajan kesäisin lentokyvyttömäski leikattua kyhmyjoutsenpariskuntaa. Uusia ei enää lammelle tuoda. Viimeinen, yli 20 vuotias naaras lopetettiin keväällä 2022. Kyseinen yksilö oli haavoittunut metsästäjän luodista eikä kyennyt enää lentämään.
Ankkalammin puisto sai vuonna 2005 kunniamaininnan Vuoden ympäristörakenne -kilpailussa, palkitut olivat Arkton Arkkitehdit Oy, Insinööritoimisto Olof Granlund Oy ja Forssan kaupunki. Palkintolautakunta piti puiston vahvuutena levollista kokonaisuutta, huolellista toteutusta ja hoitoa sekä kasvien ja kivien monipuolista käyttöä.
Lammen pohjalle kerääntyy lahoavia lehtiä, jotka aiheuttavat levää. Ongelmaa hoidetaan tyhjentämällä allas ja puhdistamalla se imuruoppaajalla.
Rettig
Rettig tarkoittaa seuraavaa:
Irokot
Irokot (Milicia) on afrikkalainen kasvisuku, joka kuuluu mulperikasveihin. Suvussa on kaksi lajia kookkaiksi kasvavia kausivihantia lehtipuita. Afrikaniroko on erityisesti tunnettu rakentamisessa ja puuesineissä käytettynä arvokkaana kovapuuna.
Laminaattilattia
Laminaattilattia on lattianpäällyste, joka koostuu yhteen asennettavista ohuista laminaatti laudoista, joissa on ponttireuna. Laminaattilauta koostuu runkona toimivasta 6–8 millimetrin vahvuisesta HDF- tai MDF-levystä, jonka päällä on kova laminaattikerros: pohja, painettu kuviokerros ja kova läpinäkyvä kulutuskerros. Painetun kuviokerroksen avulla saadaan ulkonäöksi käytännössä mikä tahansa haluttu väri ja kuvio.
Irokot
Irokolajit:
Laminaattilattia
Nykyisissä lattialaminaateissa käytetään yleisesti lukkopontteja, jolloin asennuksessa ei tarvita liimausta. Lukkopontillisenkin laminaattilattian kosteudenkestävyyttä voidaan parantaa liimaamalla pontit yhteen asennusvaiheessa.
Lääkeaaloe
Lääkeaaloe eli aloe vera (Aloë vera, myös esim. Aloë barbadensis) on soihtukasvien heimon aaloeiden sukuun kuuluva kasvilaji. Se on paksulehtinen mehikasvi. Lääkeaaloeta viljellään Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Karibialla ja Afrikassa ja Aasiassa sekä joillakin Tyynenmeren saarilla. Lehtien geelimäistä kudosta on käytetty ulkoisesti ja sisäisesti moniin vaivoihin.
Kuvaus
Lääkeaaloe on monivuotinen ruohovartinen mehikasvi. Lääkeaaloen varsi on lyhyt ja puutumaton. Kasvi vesoo usein juuristaan muodostaen tiheitä kasvustoja. Juuristo muodostuu mehevistä versojuurista.
Kukat
Kaksineuvoiset kukat asettuvat terttukukintoon. Lukuisista kukista koostuva terttu on 30–40 senttimetriä pitkä ja viidestä kuuteen senttimetriä leveä. Kukintovarsi on pysty, usein kerran tai kahdesti haarautunut ja kokonaisuudessaan yleensä 60–90 senttimetriä pitkä sekä enimmillään kaksi senttimetriä leveä. Kukat ovat jyrkästi taakäänteisiä ja niillä on vaaleat leveänsuikeat noin kymmenen millimetriä pitkät tukilehdet. Kukan kehä on muodoltaan torvimainen ja noin 2,5–3 senttimetriä pitkä. Kukan kehän liuskat ovat noin 1,8 senttimetriä pitkiä ja kärjestään hieman taakäänteisiä. Kukat ovat usein laikukkaita, ja niiden väri vaihtelee keltaisesta punaiseen ja purppuraan.
Hedelmät
Lääkeaaloen hedelmä on kolmikulmainen kota. Kypsänä avautuva hedelmä sisältää lukuisia siemeniä.
Fytokemia
Lääkeaaloe sisältää yli 200 vaikuttavaa ainetta, joista kaikki ovat elimistöllemme tärkeitä itsessään, mutta niiden yhteisvaikutus mahdollistaa aaloen parantavan vaikutuksen. Aaloe on säilynyt ulostuslääkkeiden joukossa useiden maiden lääkeluetteloissa aina meidän päiviimme asti. Sen kuori sisältää aloiini-nimistä ainetta, jonka vaikutus pieninä annoksina voi olla voimakkaasti ulostava, ja suurina annoksina se toimii oksetusaineena. Nykytutkimusten mukaan myrkytysvaara on huomattava.
Lääkeaaloe sisältää mm. vitamiineja, mineraaleja, aminohappoja, entsyymejä, mono- ja polysakkaridejä ja steroleja. Paitsi ravintoaineita, se sisältää myös antrakinoneja, joista tärkeimmät:
Lääkeaaloen sisältämät ravintoaineet: retinoli, tiamiini, riboflaviini, pyridoksiini, syanokobalamiini, askorbiinihappo, E-vitamiini, foolihappo, niasiini, betakaroteeni, koliini
Kalsium, kalium, magnesium, natrium, kupari, rauta, sinkki, mangaani
Oksidaasi, katalaasi, amylaasi, bradykinaasi, sellulaasi, lipaasi, allinaasi, fosfataasi, kreatiinifosfokinaasi, dehydrogenaasi, SGO-transaminaasi, SGP-transaminaasi
Asemannaani, arabinoosi, galaktoosi, glukoosi, mannoosi, ramnoosi, ksyloosi, heksuronihappo, glukuronihappo, galakturonihappo, selluloosa
Kampesteroli, lupeoli, betasitosteroli
Ligniini, sapogeniini, salisyylihappo
Levinneisyys
Lääkeaaloen on esitetty olevan alun perin kotoisin Välimeren alueelta tai trooppisesta Afrikasta. Lajin alkuperäistä levinneisyysaluetta on kuitenkin vaikea määrittää, sillä lajia on viljelty pitkään, ja kaikki nykyiset luonnonvaraiset populaatiot saattavat olla viljelysperäisiä. Kasvia esiintyy luonnossa villiintyneenä ainakin Kanariansaarilla, Kap Verdessä, Kyproksella, Maltassa, Sisiliassa ja osissa Intiaa.
Merkitys ihmiselle
pienoiskuva|Lääkeaaloeviljelmä Kanariansaarten [[Lanzarotella.]]
Lääkeaaloe tulee neljässä vuodessa korjuukelpoiseksi, jolloin sen lehtien sisällä oleva hyytelö kerätään talteen, säilötään ja pullotetaan. Näin saatu tuote on mahdollisimman suuressa määrin luonnonmehun kaltaista. Aaloehyytelöä voidaan nauttia sisäisesti sen ravintoarvon hyödyntämiseksi. Sitä voidaan myös yhdistää muihin aineisiin, jolloin sitä käytetään paikallisena voiteena ihonhoitoon ja sen parantamiseksi.
George Ebers löysi vuonna 1862 ensimmäisenä merkintöjä aaloen käytöstä jo antiikin ajoilta 3 500 eaa. peräisin olevasta yrttilääkeluettelon sisältäneestä papyruskääröstä. Tutkijat ovat myöhemmin todenneet, että aaloeta käytettiin sekä Intian että Kiinan kulttuureissa. Vanhoissa intialaisissa kirjoituksissa on useita viittauksia aaloeen ayurveda-lääketieteessä sekä hindujen pyhässä kirjassa, vedassa, jossa aaloeta nimitetään hiljaiseksi parantajaksi. Antiikin Kreikan ja Rooman lääkärit, kuten Dioskorides ja Plinius vanhempi, käyttivät aaloeta tehokkaasti hyväkseen. Idän lääketieteen tärkeänä ajatuksena oli löytää panacea, yleislääke. Aaloeta sanottiin sopusointuiseksi parantajaksi, koska sen katsottiin pystyvän tasapainottamaan elimistön epätasapainotiloja. Persiasta ja Intiasta on löydetty merkkejä aaloen käytöstä 600-luvulla eaa. Oletettavasti sitä olivat tuoneet arabialaiset kauppiaat. He käyttivät aaloesta nimeä ”aavikon lilja”.
Tarinan mukaan Aristoteles suostutteli Aleksanteri Suuren valloittamaan Intian valtameressä sijaitsevan Sokotran saaren saadakseen haltuunsa saaren runsaat aaloeviljelykset haavoittuneiden sotilaiden hoitamiseen. Toinen tarina kertoo, että Aleksanteri Suuri oli haavoittunut vihollisen nuolesta Palestiinan-sotaretkellä, jolloin haava tulehtui eikä tahtonut parantua. Aleksanteri oli kuitenkin hankkinut opettajakseen Aristoteleen, joka lähetti papin tuomaan aaloeöljyä Sokotran saarelta. Sillä haava parani muutamassa päivässä. Tämän jälkeen Aleksanteri valtasi Sokotran varmistaakseen aaloeviljelmät itselleen. Kerrotaan, että hän antoi kunnian myöhemmistä menestyksekkäistä sotaretkistään aaloelle, sillä sotilaat eivät enää pelänneet haavoittumista – olivathan he löytäneet parannusaineen, joka teki heistä lähes haavoittumattomia. Heillä oli taisteluvaunuissaan multaa, jossa kasvatettiin aaloekasveja. Egyptissä kuningattaret Nefertiti ja Kleopatra puolestaan arvostivat aloen kosmeettisia ominaisuuksia kauneudenhoidossaan. Aaloe mainitaan useaan otteeseen sekä Vanhassa että Uudessa Testamentissa, esimerkiksi kun Nikodemus hiipi Jeesuksen haudalle ja voiteli hänet mirhalla ja aaloella (Joh.19:39).
Tampereen opiskelija-asuntosäätiö
TOAS vuokraa ja ylläpitää Tampereella noin 6 000 asuntoa. Huoneistot ovat yksiöitä, perheasuntoja ja soluja.
Historia
Yhteiskunnallinen Korkeakoulu päätettiin vuonna 1956 siirtää Helsingistä Tampereelle. Kaupungissa oli ennestään vain Teknillinen oppilaitos ja Kauppaoppilaitos eikä lainkaan korkea-asteen koulutusta. Asuntotilanteen järjestämiseksi perustivat opiskelijat keväällä 1957 rakennustoimikunnan, jonka tarkoituksena oli rakennuttaa Tampereelle opiskelija-asuntola. Tampereen kaupunki tarjosi asuntolalle tontin Kalevasta, ja Bertel Strömmerin suunnittelemaa taloa päästiin rakentamaan toukokuussa 1959. 5. toukokuuta YK:n oppilaskunta ja ylioppilaskunta perustivat rakennustöiden toteuttamista ja asuntolan tulevaa hallintoa varten Yhteiskunnallisen Korkeakoulun Opiskelijain Asuntola-Säätiön. Asuntola valmistui huhtikuussa 1960 ja sai kilpailun kautta nimen Domus YK.
Säätiön vuonna 1959 laadituissa säännöissä sen tarkoitus muotoiltiin seuraavasti: ”Yhteiskunnallisen Korkeakoulun opiskelijain taloudellinen tukeminen, minkä toteuttamiseksi se hankkii, rakentaa ja ylläpitää oppilasasuntoloita, myöntää mahdollisuuksien mukaan apurahoja opintoja ja tutkimustyötä varten sekä toimii muilla tarkoitukseen sopivilla tavoilla opiskelijoiden taloudellisten, sosiaalisten ja sivistyksellisten olojen parantamiseksi.”
1960-luvulla säätiön rakentaminen keskittyi Domukselle, jonka toinen vaihe valmistui 1961 ja kolmas keväällä 1965. Neljäs vaihe, Uusi Domus, rakennettiin vuosina 1967–1968. Lisäksi säätiöllä oli pienemmät asuntokohteet Messukylässä ja Härmälässä sekä joitakin vuokrattuja tiloja. Vuonna 1966 Yhteiskunnallinen Korkeakoulu vaihtoi nimensä Tampereen yliopistoksi, ja siten säätiönkin nimi vaihdettiin Tampereen yliopiston Asuntolasäätiöksi.
Säätiö sai nimen Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiö vuonna 1977, jolloin sääntöihin kirjattiin yliopiston opiskelijoiden rinnalle myös muut Tampereen ja ympäryskuntien toisen ja korkea-asteen oppilaitosten opiskelijat. Käytännössä asuntoja oli tosin vuokrattu esimerkiksi Kieli-instituutin ja Kauppaopiston opiskelijoille jo 1970-luvun alulta lähtien, mutta teknillisen yliopiston opiskelijat tulivat säätiön palvelujen piiriin vasta tässä vaiheessa. Säätiön nimestä pudotettiin seutu-sana pois muotoon Tampereen opiskelija-asuntosäätiö 19. elokuuta 2016.
TOASin asuntokohteet
thumb|right|Markuksentori thumb|right|Jarinsampo thumb|right|Mikontalon ulkoseinää. thumb|right|Kahden hengen soluasunto Sepontalossa.
Poimulehdet
Ulkonäkö ja koko
Poimulehdet kasvavat 5–70 cm korkeiksi. Pienimmät lajit kasvavat tuntureilla. Maavarsi on paksu ja puutunut. Lehdet ovat halkaisijaltaan 5–15 cm, pyöreähköjä tai munuaisenmuotoisia, piparkakkureunaisia ja poimullisia. Varsissa ja lehtiruodeissa kasvaa lajista riippuen jäykkiä tai silkinpehmeitä karvoja. Pienet kellanvihreät kukat kasvavat tiheinä viuhkoina – kukinnon muoto on myös lajeja toisistaan erottava tekijä.
Poimulehdet erittävät lehtiensä pinnalle juuripaineen avulla vesipisaroita, joilla on uskottu olevan myyttisiä voimia. Poimulehtien suvun tieteellinen nimi (Alchemilla) viittaakin alkemiaan.
Levinneisyys
Useimpia poimulehtilajeja tavataan Euroopan ja Aasian viileillä ja lauhkeilla alueilla, mutta joitakin esiintyy myös Afrikan sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikan vuoristoissa.
Elinympäristö ja lajit
Poimulehdet kasvavat monilla erilaisilla paikoilla. Koko maailmassa tunnetaan noin 300 poimulehtilajia. Suomessa havaittuja lajeja on 35. Poimukit eli peltopoimulehdet (Aphanes) yhdistetään usein poimulehtiin.
Suomessa lajeista useimmat ja yleisimmät kasvavat niityillä, kedoilla, pihoilla, pientareilla ynnä muilla avoimilla valoisilla paikoilla. Yleisimpiä näistä ovat hakamaapoimulehti (Alchemilla subcrenata), laidunpoimulehti (Alchemilla monticola) ja piennarpoimulehti (Alchemilla acutiloba). Useimmat Suomen poimulehdistä ovat muinais- tai uustulokkaita. Jotkin lajeista esiintyvät vain itärajan tuntumassa sotatulokkaina: esimerkiksi puolikuupoimulehti (Alchemilla semilunaris), sotapoimulehti (Alchemilla sergii), suppilopoimulehti (Alchemilla cymatophylla) ja vjatkanpoimulehti (Alchemilla leiophylla). Muutamat poimulehdet kuuluvat Suomen alkuperäislajistoon ja niiden kasvupaikkoja ovat muun muassa kosteat niityt, lehdot ja lähteiköt. Poikkeavimman näköisin poimulehdistä on Pohjois-Lapissa kasvava tunturipoimulehti (Alchemilla alpina), jonka lehdet ovat kokonaan sormijakoiset.
Jättipoimulehti (Alchemilla mollis) on erityisen kookas ja leveäkukintoinen eteläeurooppalainen laji, jota viljellään koristekasvina ja käytetään leikkokukkana.
Poimulehtilajeja
Suomessa kasvavat lajit:
Muualla kasvavia lajeja:
Käyttö
Poimulehtiä viljellään puutarhoissa koristekasveina sekä syötäväksi salaattikasveina. Poimulehdillä voidaan myös värjätä lankoja kellanvihreiksi. Lääkekäytössä poimulehtiä on käytetty erityisesti erilaisten lievien naistenvaivojen hoidossa. Lehtien karvailla aineilla on haavoja parantava vaikutus.