cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Itala Film
Itala Film oli Torinossa vuosina 1905–1919 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö
Yhtiön perustivat Carlo Rossi ja William Remmert vuonna 1905 nimellä Carlo Rossi & C. Vuonna 1907 sen toimintaan tuli mukaan Giovanni Pastrone. Rossi lähti vuonna 1908 Roomaan Cinesille ja yhtiö sai nimen Itala Film.
Yhtiön johtajana, tuottajana ja teknikkona toimineen Pastronen johdolla Itala Filmistä muodostui yksi maan johtavista tuotantoyhtiöistä. Sen suurimpia menestyksiä olivat André Deedin Cretinetti-komediat, Pastronen ohjaama Troijan hävitys (1911), Pastronen spektaakkelielokuva Cabiria (1914), Bartolomeo Paganon Maciste-elokuvat sekä erikoistehostemies Segundo de Chomónin animaatio Momi näkee unta sodasta (1917).
Vuoteen 1918 mennessä yhtiö oli joutunut taloudellisiin vaikeuksiin ja Italian elokuvateollisuuden kriisiytyessä se yhdistettiin epäonniseen Unione Cinematografica Italianaan. Vuonna 1927 Itala Filmin Torinon studio siirtyi Stefano Pittalugan omistukseen.
Lyhny
thumb|250px|Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko. thumb|250px|Tšatšban ruhtinaiden palatsin rauniot. Lyhny (abhaasiksi ja ) on kylä Abhasian Gudautan piirissä. Se sijaitsee Mustanmeren rannikkovyöhykkeellä viisi kilometriä Gudautasta koilliseen. Lyhny on Abhasian suurin kylä, jossa on noin 15 000 asukasta.
Protoporfyriini
Protoporfyriinit ovat tetrapyrroleita, jotka sisältävät neljä metyyliryhmää, kaksi propionihapporyhmää ja kaksi vinyyliryhmää.
Lyhny
Kylä on Bzybin Abhasiaksi kutsutun alueen historiallinen keskus. Keskiajalla se oli Abhasian pääkaupunki ja myöhemmin Tšatšban ruhtinassuvun asuinpaikka. Kylän keskellä sijaitsee abhaasien kansankokousten näyttämönä toiminut Lyhnaštan kenttä, jossa nykyään järjestetään vuosittainen sadonkorjuujuhla.
Protoporfyriini
Protoporfyriiniyhdisteet muodostuvat divalenteista kationeista, jotka yhtyvät protoporfyriini IX -molekyyliin. Protoporfyriini IX:n yhdistyessä rauta-ioniin (Fe2+) muodostuu hemoglobiinin hemi-ryhmä. Magnesium-ionin (Mg2+) yhdistyessä muodostuu klorofylli-molekyylin rakenneosa, kun taas sinkki-ionien (Zn2+) kanssa syntyy sinkkiprotoporfyriiniä.
Lyhny
Lyhnyn nähtävyyksiä ovat keskiaikaisen Tšatšban ruhtinaiden palatsin rauniot sekä 900–1000-luvulla rakennettu Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko, jonka seiniä koristavat 1300-luvun freskot. Kylän laidalla on 500–600-luvulta peräisin olevan kirkon rauniot. Lyhnaštan kentän eteläpuolella sijaitsee Georgiaa vastaan vuosina 1992–1993 käydyn sodan muistomerkki. Pohjoisosassa toimii teen viljelyyn ja jalostukseen erikoistunut maatalousyritys.
Oboekonsertto (Strauss)
Oboekonsertto kuuluu Richard Straussin myöhäisiin teoksiin. Sen säveltämistä ehdotti yhdysvaltalainen sotilas ja oboisti John de Lancie. Marcel Saillet kantaesitti teoksen Zürichissä 26. helmikuuta 1946. Myös John De Lancie itse esitti ja levytti sen uransa aikana. Konsertto on perinteikkäästi kolmiosainen siten, että hidas osa kuullaan kahden nopean osan välissä.
Malakanjambolaani
Malakanjambolaani (Syzygium malaccense) on myrttikasvien heimoon ja jambolaanien sukuun kuuluva puulaji, joka on kotoisin Kaakkois-Aasiasta ja Karibialta. Kasvin punakuorinen hedelmä muistuttaa omenaa, vaikkei malakanjambolaani ole läheistä sukua omenapuulle. Malakanjambolaani voidaan helposti sekoittaa myös läheiseen sukulaiseensa kellojambolaaniin (Syzygium samarangense), mutta on tätä pienempi ja tiiviimpi. Kirkkaassa, mehukkaassa hedelmälihassa on suuri vesipitoisuus. Joidenkin lajikkeiden hedelmät ovat miellyttävän happamia.
Ulkonäkö ja koko
Malakanjambolaani on pystykasvuinen puu, jolla on tiheä, pylväs- tai lieriömäinen latvus. Kasvukorkeudeksi ilmoitetaan eri lähteissä 4,5–12 tai 7,5–20 metriä. Rinnankorkeusläpimitta on 20–140 senttimetriä. Kuori on vaaleanruskeaa ja sileää tai hieman halkeilevaa. Sisempi kuorikerros on ruskearaitaista, pintapuu vaaleanruskeaa.
Malakanjambolaanin kaksineuvoiset, 5–7 senttimetrin levyiset kukat ovat kirkkaan vaaleanpunaisia. Kukat sijaitsevat tavallisesti kolmittain lyhytvartisissa kukinnoissa tai lehdettömissä oksanhaaroissa 2–8 kukan ryhmissä. Kukissa on neljä leveähköä ja paksua verholehteä. Neljä pyöreää terälehteä ovat väriltään vaaleanpunaisia, oransseja tai tummanpunaisia, joskus keltaisia tai valkoisia. Ulkonevilla, 2,5–3 senttimetrin pituisilla heteillä on keltaiset ponnet. Päärynää tai omenaa muistuttavat hedelmät ovat punaisia, joskus vaaleanpunaisia tai valkoisia; niiden pituus on 5–10 ja leveys 2,5–7,5 senttimetriä. Hedelmien kuori on ohut ja pehmeä. Hedelmäliha on kiinteää ja omenamaista, melko hapanta. Jokainen hedelmä sisältää vain yhden suurehkon siemenen, jonka halkaisija 18 millimetriä.
Levinneisyys
Nykyisin malakanjambolaania kasvatetaan Vietnamissa, Jaavalla, Filippiineillä, Bengalissa, Etelä-Intiassa, Tahitilla ja Havaijilla syömäkelpoisten hedelmiensä vuoksi. Vuonna 1793 William Bligh toi puun yhdessä leipäpuun kanssa Tahitilta Jamaikalle. Tämän jälkeen kasvia on istutettu myös Karibian saarille ja osaan trooppista Amerikkaa, kuten Venezuelaan ja Brasiliaan. Lajin alkuperäistä levinneisyysaluetta ei nykyisin voida enää määrittää, mutta sen on esitetty olevan nykyisessä Malesiassa.
Käyttö
Karibian saarilla ja Etelä-Amerikassa malakanjambolaania käytetään koristepuuna tai osana tuulensuojaistutuksia. Puuaineksella ei ole suurta taloudellista merkitystä, sillä se on kovaa ja vaikeasti työstettävää. Sisemmällä kuorella on supistava vaikutus.
Rautatienomenapuu
Rautatienomenapuu (Malus ’Hyvingiensis’) on ruusukasvien heimoon ja omenapuiden sukuun kuuluva kasvi, jota pidetään joskus siperianomenapuun (Malus prunifolia), joskus hupeinomenapuun (Malus hupehensis) lajikkeena. Lajike on peräisin Valtionrautateiden keskuspuutarhan taimistolta Hyvinkäältä, mihin sekä suomenkielinen nimi että lajikenimi viittaavat. Rautatienomenapuuta ei kasva missään luonnonvaraisena.
Ulkonäkö ja koko
Rautatienomenapuu on 2–4 metrin korkuiseksi kasvava kesävihanta puu, jolla on riippuvat oksat ja leveä, sateenvarjomainen latvus. Kasvin suuret, vihreät lehdet ovat soikeita ja sahalaitaisia. Ruskaväri on keltainen.
Rautatienomenapuu kukkii touko–kesäkuussa. Sarjakukintoihin järjestäytyneet kukat ovat neljä senttimetriä leveitä ja valkoisia, nuppuisena vaaleanpunaisia. Pölyttyneistä kukista kypsyy loppukesällä suurehkoja, 4–5 senttimetrin levyisiä hedelmiä, jotka ovat väriltään keltaisia tai punertavia.
Kasvupaikka
Rautatienomenapuu vaatii aurinkoisen kasvupaikan sekä kuivan–tuoreen, ravinteikkaan, kalkitun, runsasmultaisen ja vettäläpäisevän maaperän. Runko ja alemmat oksat kannattaa suojata talveksi. Juuristo ei siedä kylmää tai märkää maata, joten kasvi kannattaa istuttaa loivaan kumpuun.
Käyttö
Rautatienomenapuun hedelmät ovat mehukkaita ja syömäkelpoisia; niistä voi valmistaa mehua ja sosetta. Murskatut siemenet ovat myrkyllisiä, mutta pienen määrän syöminen aiheuttaa harvoin oireita. Rautatienomenapuu on myös suosittu koristepuu.
Iso Vaaslampi
Iso Vaaslampi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Makkaramäen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 100,8 metriä mpy.
Konstantínos Miliótis-Komninós
Konstantínos Miliótis-Komninós (, s. 1874 Ermoúpoli) oli kreikkalainen miekkailija, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa florettiturnaukseen. Miliótis-Komninóksen hävittyä turnauksessa kaksi otteluansa kolmesta, hän sijoittui toiseksi viimeiseksi omassa karsintaryhmässään. Hänen karsintaryhmässään oli yhteensä neljä miekkailijaa. Koko turnauksessa Miliótis-Komninós sijoittui jaetulle viidennelle sijalle.
Police Quest III: The Kindred
Police Quest III: The Kindred on Jim Wallsin Sierra On-Line tuottama vuonna 1991 julkaistu seikkailupeli. Se on jatko-osa pelille Police Quest II: The Vengeance ja on osa Police Quest ja SWAT -sarjaa.
Pelin pelaaminen
Police Quest III käyttää hiiriohjattua käyttöliittymää. Hiirtä käytetään valitsemaan kohteita ja sillä ollaan vuorovaikutuksessa ympäröivän maailman kanssa. Hiirtä käytetään pelaajan hallussa olevien esineiden valitsemiseen ja pelihahmon ohjaamiseen eri ympäristöissä. Suurimman osan ajasta pelaaja voi vapaasti tutkia ympäristöä pelissä ja ratkaista arvoituksia, mutta pelissä on myös useita aikakriittisiä tilanteita, joissa pelaajan on toimittava nopeasti ja käytettävä käsiasetta ampuakseen rikoksesta epäiltyä ennen kuin joutuu itse ammutuksi.
Pelissä on myös manuaalista pelaamista vaativa auto-osio, kun pelaaja matkustaa yhdestä paikasta toiseen. Se on samantapainen kuin mikä on ensimmäisessä Police Quest -pelissä, mutta käyttöliittymää ja ohjausta on yksinkertaistettu. Voidakseen pelata ajojaksoja, täytyy pelaajan käyttää apunaan pelin mukana tullutta karttaa, mikä samalla toimii eräänlaisena kopiosuojauksena. Pelissä on useita kohtia mitä pitää tehdä sen jälkeen kun on pidättänyt rikoksesta epäillyn. Viisinumeroinen koodi täytyy antaa täsmällisesti ja koodit löytyvät pelin manuaalista.
Pelin kehitystyö
Police Quest III on täysin hiiriohjattu peli ja julkaistiin vain IBM PC ja Amiga -järjestelmille. Pelin kehityksen loppuvaiheissa, Jim Walls jätti Sierran syistä joita ei ole kerrottu julkisuuteen. Sierran työntekijä Jane Jensen vei loppuun keskeneräisen Police Quest III -pelin ja SWATin perustaja Daryl F. Gates otti vastuulle Police Quest pelin jatkokehityksen. Walls, yhdessä muiden entisten Sierran työntekijöiden kanssa, lähti kehittämään peliä Blue Force.
Against The Teosto
Against The Teosto on kesällä 2009 julkaistu kokoelma-albumi, joka tuotettiin yhteistyössä Piraattipuolueen kanssa. Levy oli levy-yhtiö Target Media Recordsin ensijulkaisu. Against The Teosto sai osakseen voimakasti kritiikkiä, ja sitä käsiteltiin julkaisuvuotenaan muun muassa Teosto-asiakaslehdessä ja Poliisi-TV:n Piratismia käsittelevässä jaksossa kovin sanakääntein. Kokoelma on julkaistu Creative Commons -lisenssillä.
Iso Katisjärvi
Iso Katisjärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Makkaramäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järven pinta-ala on 29 hehtaaria, se on 900 metriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,7 metriä mpy.
Polyphon
Polyphon on saksalainen vuonna 1908 perustettu levymerkki, jonka omisti polyfonien (polyphon) valmistajana tunnettu Polyphon-musikwerke AG. Polyphon-musikwerke AG perusti myös vuonna 1913 alkujaan saksalaisen Polydor levymerkin. Polyphon Musik osti vuonna 1917 Saksan hallitukselta Deutsche Grammophon AG levy-yhtiön ja äänitetehtaan.
Polyphon Musik historiaa
Saksalaisen Polyphon Musikin perustivat alun perin vuonna 1887 Gustav Adolph Brachhausen ja Ernst Paul Riessner Wahrenissa Leipzigissa nimellä Firma Brachhausen & Riesener valmistamaan uutta keksintöään mekaanista musiikkilaitetta polyfonia, joka pian levisi levyineen läntisiin sivistysmaihin. Vuonna 1895 yhtiö uudelleen nimettiin Polyphon-Musikwerke AG yritykseksi.
Äänilevyalalle Polyphon Musik laajensi Saksassa vuonna 1905 ja Englannissa kesäkuussa 1908. Tavaramerkki oli rekisteröity Britanniassa jo vuonna 1900. Englannissa yhtiö peitti kotipaikkansa paperitarroilla levyissä. Saksassa Polyphon-levymerkki perustettiin 8. syyskuuta 1908 ja rekisteröitiin numerolla 110347.
Aino Hurmalainen
Aino Aliina Hurmalainen (16. helmikuuta 1880 Viipuri – 1952) oli suomalainen opettaja ja kansalaisopiston johtaja.
Polyphon
Polyphon Musikin Deutsche Grammophon
Ensimmäisen maailmansodan seurauksena Saksan hallitus otti haltuunsa vihollisen omaisuutena Deutsche Grammophonin ja muut brittiläisen Gramophonen sijoitukset Saksassa. Leipzigin Polyphonmusikwerke AG. osti yhtiön Saksan valtiolta 24. huhtikuuta 1917. Polyphon uudelleen nimettiin Polyphonwerke AG nimiseksi ja yhteinen pääkonttori perustettiin Berliiniin. Yhtiötä nimitettiin levymerkkien mukaan Polyphon-Grammophon-Konzern nimellä.
Aino Hurmalainen
Hurmalaisen vanhemmat olivat liikkeenjohtaja Aleksanteri Hurmalainen ja Eeva Ristola. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin jatko-opistosta 1902 ja kävi Helsingin jatko-opiston valmistuen kansakoulunopettajaksi 1905. Hurmalainen teki opintomatkoja Skandinavian maihin 1910 sekä Tanskaan ja Saksaan 1921.
Polyphon
Polyphon Musikin Deutsche Grammophon
Ennen sotaa Emile Berlinerin englantilainen osakkuus Gramophone Company oli ollut Deutsche Grammophonin emoyhtiö, ja jo 1913 miltei kaikki Deutsche Grammophonin liiketoiminta oli siirretty Hayesiin Middlesexiin Englantiin. Vuonna 1916 Deutsche Grammophon oli liki suljettuna ja Polyphon Musik sai lähinnä toimimattoman yhtiön.
Vuonna 1929 Polyphon Musik oli perustanut ulkomaisiin omistuksiin keskittyneen holdingyhtiön Polyphon-Holding AG Sveitsiin. Vuonna 1932 yhtiön uudeksi nimeksi annettiin Polydor Holding AG.
Aino Hurmalainen
Hurmalainen oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1920–1924. Hänen kirjoituksiaan ja suomennoksiaan ilmestyi eri julkaisuissa ja sanomalehdissä.
Polyphon
Polyphon Musik Deutsche Grammophoniin
Vuonna 1941 yhtiön osti sähköalan yhtiö Siemens & Halske. Levymerkki Siemens Spezial perustettiin klassiselle musiikille ja Siemens Polydor populaarimusiikille. Toisen maailmansodan tuhottua sekä tehtaan että pääkonttorin yhtiö avasi pienen valmistamon Berliiniin, kunnes tehdas ja pääkonttori jälleen rakennettiin Hannoveriin.
Punaisesta Polydorista tuli populaarimusiikkiyhtiö vuonna 1946, kun taas keltaisesta Deutsche Grammophon Gesellschaft -merkistä tuli klassillisen musiikin yhtiö. Ranskalaisten ei kuitenkaan odotettu ostavan mitään merkiltä nimeltä Deutsche Grammophon Gesellschaft, joten Polydor pysyi Deutsche Grammophonin vientiyhtiönä.
Vuonna 1954 DGG perusti Britanniaan yhtiön Polydor Records Ltd. Vuonna 1956 Deutsche Grammophon Gesellschaft -levymerkin tähtikuvio korvattiin tulppaanikruunulla, jonka suunnitteli Siemensin mainontakonsultti Hans Domizlaff ja keltaisen levymerkin nimeksi tuli ensimmäisen kerran Deutsche Grammophon.
Grammophon-Philips Group
Vuonna 1962 alankomaalainen Philips Phonografische Industrie (PPI) ja länsisaksalaisen Siemensin Deutsche Grammophon GmbH (DGG) muodostivat yhteenliittymän Grammophon-Philips Group, GPG. DGG:n Polydor eteni Yhdysvaltain markkinoilla vuonna 1969.
Vuonna 1972 yhteenliittymän saksalainen Siemens & Halske AG:n Deutsche Grammophonin omistama Polydor International GmbH fuusioitui Philipsin omistamaan hollantilaiseen Phonogram International B.V. yritykseen. PolyGramin englantilainen Polydor Records Ltd. uudelleen nimettiin Polydor Ltd. nimiseksi samana vuonna.
Vuonna 1978 maailmanlaajuisesti Phonogramin yhtiöt saivat nimekseen PolyGram. Yhtiön levymerkkejä olivat muun muassa Polydor, Philips, Verve Records, Mercury ja Deutsche Grammophon. Myös Polyphon oli käytössä 1990-luvulle asti.
Universal uutena omistajana
Seagram osti PolyGramin ja fuusioi sen Universal Music Groupiin vuonna 1998. Seagram myi sittemmin Universal Music Groupin Vivendille.
Muun muassa Polyphon Musikin aloittaneet Polydor ja Deutsche Grammophon jatkavat tärkeinä levymerkkeinä ja omina yhtiöinään PolyGramilta Euroopasta kuten esimerkiksi myöhemmin Groupin ostamista muun muassa englantilainen Virgin EMI Records, Capitol Music Group ja siitä englantilainen suhteellisen uusi kuuden artistin Capitol Records. Yritysostoilla alusta alkaneella UMG:llä näyttää nyt olevan levymerkkejä nyt 40 maassa ja useammassakin 10 omaa eri levymerkkiä.
Polydor uudelleenjulkaisee 1960- ja 1970-lukujen materiaalia kuten muutkin yhtiöt. Brittiläinen Polydor Ltd. yhtiö julkaisee yhä listahittejä briteistä ja joka mantereelta kuten artisteilta Lady Gaga, Madonna, Bryan Adams, Duffy, The Cure, Girls Aloud, Rachel Stevens, Sophie Ellis-Bextor, Eminem, 50 Cent, Eric Clapton ja Gwen Stefani.
Deutsche Grammophon GmbH toimii yhä omana yhtiönään Saksasta käsin levymerkkeineen klassisen musiikin levy-yhtiönä. Polydor Ltd. toimii yhä Britanniasta käsin omana yhtiönään ja sillä vahva toimintakenttä popmusiikin alueella mittavalta Universal Music Groupin artistiryppäältä.
Saga
Saga voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Chanel Terrero
Chanel Terrero (s. 28. heinäkuuta 1991 Havanna, Kuuba), tunnettu myös pelkällä nimellä Chanel, on espanjalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. Hänen juurensa ovat Kuubassa. Terrero on näytellyt useissa teatterimusikaaleissa sekä television sketsisarjoissa ja draamatuotannoissa.
Terrero voitti Espanjan euroviisukarsinnan Benidorm Festin ja täten hän edusti Espanjaa vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”SloMo”. Hän on tunnustanut katsoneensa kilpailua ja haaveeilleensa siihen osallistumisesta pienestä pitäen. ”SloMo” on Terreron ensimmäinen kappale, jonka hän julkaisi levyttävänä artistina. Terrero kilpaili Eurovision laulukilpailun finaalissa 14. toukokuuta ja sijoittui finaalin kolmanneksi. Sijoitus oli Espanjan paras sitten vuoden 1995.
Ura
Chanel Terrero muutti kolmevuotiaana Kuubasta Olesa de Montserratin pikkukaupunkiin Barcelonan lähistölle. Terreron kiinnostus esittäviin taiteisiin vei hänet jo yhdeksänvuotiaana tanssitaiteisiin erikoistuneeseen opinahjoon. 16-vuotiaana hän valitsi urapolukseen musiikkiteatterin. Terrerolla on yli vuosikymmenen kokemus musiikkiteatterissa esiintymisestä.
Terrero on näytellyt keskeisiä rooleja teatterimusikaaleissa, kuten Mamma mia (2009), El Gran Libro Mágico (2017) ja Flashdance (2019). Hän on näytellyt myös musiikkiteatterissa Leijonakuninkaan espanjalaisessa tuotannossa.
Ensimmäisen televisioroolinsa Terrero teki vuonna 2011 romanttisessa seikkailusarjassa Águila Roja. Vuosina 2015–2016 hän näytteli Deisyn roolia sketsisarjassa Gym Tony. Sittemmin Terrero on näytellyt muun muassa draamasarjoissa Perdóname, Señor (2017), El Continental (2018) ja Paratiisi (2020).
Terrero on myös tanssinut lavalla Shakiran kanssa vuoden 2010 MTV Europe Music Awards -gaalassa.
Terreron elokuvarooleja on muun muassa Yamilén osa 1990-luvun Kuubaan sijoittuvassa draamassa El Rey de la Habana (2015).
Ródoksen muslimit
Ródoksen muslimiväestön koko on nykyisin noin 3 000 henkeä. He ovat pääosin osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren joukkojen vuonna 1522 Ródoksen saaren vallanneiden ja sinne asettuneiden osmanien jälkeläisiä.
Historia
Sulttaani Suleiman Suuri joukkoineen valloitti Ródoksen osaksi osmanien valtakuntaa vuonna 1522, ja suurin osa saaren nykyisistä muslimeista on valloituksen jälkeen saarelle asettuneiden osmanien jälkeläisiä. Ródoksen kaupungin eteläpuolella sijaitsee pieni Kritikán asutuskeskus, jonne 1800-luvulla saapui Kreetan saarelta kreikankielisiä muslimeja. Muslimit pakenivat Ródokselle Kreetan levottomuuksia. Kritikáan rakennettiin ensimmäisten kreetalaismuslimien saapumisen aikoihin moskeija, jonka vieressä on myös hautausmaa.
pienoiskuva|upright=1.1|[[Suleimanin moskeija (Ródos)|Suleimanin moskeija minareetteineen Ródoksen vanhassakaupungissa.]] Ródos liitettiin osaksi Kreikkaa vuonna 1947, minkä seurauksena kaikista saaren muslimeista tuli Kreikan kansalaisia. Muslimit eivät saaneet minkäänlaista erikoisasemaa, eikä heitä tunnustettu vähemmistöksi. Ródoksella ja läheisellä Kosilla toimi vuonna 1947 noin kymmenen muslimeille tarkoitettua epävirallista koulua, kuten vuonna 1876 perustettu Suleimanin moskeijan madrasa, joissa voitiin opettaa Koraania ja turkin kieltä. Italialaismiehityksen aikaan Ródoksen muslimiyhteisö pyysi Turkin hallitukselta kouluille rahoitusta ja kirjalähetyksiä. Nämä epäviralliset koulut suljettiin vuonna 1971, jonka jälkeen Ródoksella ei ole saanut turkin opetusta. Vuodesta 1972 lähtien entiset muslimikoulut aloittivat toimintansa normaaleina kouluina.
Nykytilanne
Ródoksen muslimiväestön mielestä Kreikan hallitus ei ole ollut riittävän halukas korjaamaan ja ylläpitämään turkkilaisperäisen väestön kulttuuriperintöön kuuluvia tärkeitä rakennuksia. Muslimiväestö on pyytänyt hallitukselta myös, että moskeijoihin nimitettäisiin imaamit ja muessinit, ja että islamilaista ja turkin kielen opetusta tulisi tarjota saarella. Yhteisö on vaatinut myös, että vuonna 1971 suljetut muslimikoulut avattaisiin jälleen. Erityisesti on vaadittu Suleimanin madrasan uudelleenavaamista. Muslimiyhteisöllä oli italialaismiehityksen aikana oma edustaja samoin kuin oma mufti, joita yhteisö niin ikään on vaatinut takaisin.
Muslimeista pääosa työskentelee palvelualoilla, ja heitä asuu Ródoksen kaupungin lisäksi myös esimerkiksi Líndoksessa, Ixiássa ja Sálakoksessa.
Film-O-Holic.com
Film-O-Holic.com on Suomen vanhimpia yhä toiminnassa olevia verkkojulkaisuja. Vuonna 1998 perustettu elokuvasivusto julkaisee viikoittain ensi-ilta- sekä dvd-arvosteluja sekä pyrkii haastattelemaan kotimaisten elokuvien tekijöitä mahdollisimman kattavasti.
Julkaisun linjauksessa korostetaan kriittistä lähestymistapaa. Elokuva on taidemuoto, joten elokuvia on arvotettava yhdenmukaisesti taiteenlajinsa teoksina elokuvan kulttuurista merkitystä unohtamatta.
Film-O-Holic.comin julkaisija on Filmiverkko ry, jonka tarkoitus on harjoittaa voittoa tavoittelematonta julkaisutoimintaa internetissä. Film-O-Holic.comin lisäksi yhdistys ylläpitää myös akateemista WiderScreen-sivustoa.
Sivustolla on myös Turun elokuvakalenteri, mihin pyritään kokoamaan Turun elokuva-aiheiset tapahtumat.
Kurt Leucht
Kurt Leucht (13. maaliskuuta 1903 – 2. marraskuuta 1974) oli saksalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Leucht voitti olympiakultaa 58 kilogramman painoluokassa 1928 Amsterdamin kisoissa. 1931 EM-kisoissa Prahassa hän saavutti hopeaa 56 kilogramman painoluokassa.
Ceol
Ceol (k. 597) oli Wessexin kuningas 591– 597. Ceol saattoi olla sukua edellisen kuninkaan Ceawlinin veljelle Cuthalle. Worcesterin Florencen ja William Malmesburylaisen mukaan Ceol oli Cuthan poika eli Ceawlininin veljenpoika. Ceol voitti Ceawlinin Wodnesbeorgissa (Wiltshire) vuonna 592 ja hallitsi sen jälkeen Wessexiä viisi vuotta. Hänen jälkeensä kuninkaaksi nousi Ceolwulf.
World Open (snookerturnaus)
World Open, aikaisemmin myös järjestetty pitkään nimellä Grand Prix, on maailmanmestaruuskisojen ja UK Championship-turnauksen jälkeen kolmanneksi suurin, ja perinteinen, snookerin ranking-turnaus. Se on käyty vuosittain vuodesta 1982 lähtien, jolloin sen nimi oli Professional Players Tournament, eikä sillä ollut sponsoria. Grand Prix-nimitys tuli käyttöön vuonna 1984, jolloin tapahtumaa sponsoroi tupakkamerkki Rothmans. Vuosina 2001-2003 turnaus järjestettiin nimellä LG Cup. Vuosina 2006-2008 alkaen pääsponsorina toimi kellovalmistaja Royal London Watches, ja aikaisemmin sponsoreina ovat toimineet Totesport sekä Škoda 1990-luvulla. Tapahtuma luotiin alun perin, koska ranking-turnausten määrää haluttiin kasvattaa.
Vuosien mittaan turnauksen palkintorahat ovat kasvaneet huimasti, koska ensimmäisessä turnauksessa voittaja sai palkintorahaa £5 000, kun huippuvuosina voittaja sai £82 500. Viimeisin palkintosumma oli £75 000.
Uusi formaatti
Perinteinen turnaus koki muutoksia mentäessä kaudelle 2010/2011, sillä ensinnäkin nimeksi muutettiin World Open. Formaatti on muuttunut myös siten, että edellisen kierroksen selvittäneiden pelaajien vastustajat arvotaan sen sijaan, että kaavio muodostuisi ranking-sijoituksen mukaisesti. Turnaus on myös nykyään avoin eli amatööripelaajillakin on mahdollisuus osallistua karsintoihin.
Historiallisia tapahtumia
Vuonna 1986 finaalissa pelasi kaikkien aikojen vanhin finalisti Rex Williams, joka hävisi tämän kuitenkin Jimmy Whitelle.
Vuonna 1999 Ronnie O'Sullivan teki turnauksen historian ensimmäisen maksimibreikin ensimmäisen kierroksen ottelussaan Graeme Dottia vastaan.
Vuonna 2001 O'Sullivan teki turnauksen historian toisen maksimibreikin toisen kierroksen ottelussaan Drew Henryä vastaan.
Vuonna 2002 Chris Small saavutti ensimmäisen ja ainoan ranking-turnausvoittonsa.
Vuosina 2003 ja 2004 John Higgins teki O'Sullivanin tapaan turnaushistorian kaksi peräkkäistä maksimibreikkiä. Nämä olivat turnauksen historian kolmas ja neljäs lajiaan. Ensimmäinen maksimi tuli finaaliottelussa Mark Williamsia vastaan, ja jälkimmäinen seuraavan vuoden karsintavaiheessa Ricky Waldenia vastaan.
Vuoden 2005 finaalissa John Higgins teki neljään peräkkäiseen erään yli sadan pisteen lyöntisarjan ja teki 494 pistettä siten, että vastustaja O'Sullivan ei saavuttanut pistettäkään. Finaali päättyi murskalukemin 9–2.
Vuonna 2007 Tom Ford teki historian kuudennen maksimibreikin ottelussaan mestari Davisia vastaan.
Vuonna 2010 Ronnie O'Sullivan teki ennätyksellisen 10. maksimibreikin uusitussa World Open-turnauksessa, jonka voittajaksi selviytyi juuri The Rocketin finaalissa kaatanut Neil Robertson, joka osallistui kuudennen kerran ranking-turnauksen finaaliin ja saavutti myös kuudennen voittonsa. Turnausmuoto koki myös uudistuksen nopeampien ja lyhyempien pelien muodossa.
Steve Davis voitti 1980-luvulla turnauksen peräti kolme kertaa, ja oli neljä kertaa finaalissa. Parempaan on yltänyt vain Stephen Hendry, joka voitti ensimmäisen kerran vuonna 1987 ja tämän jälkeen 1990-luvulla kolmesti, sekä turnauksen historian menestynein pelaaja John Higgins neljällä voitolla ja seitsemällä finaalillaan. Higginsin viimeisin voitto on vuodelta 2008 ja ensimmäinen vuodelta 1994. Myös Mark Williams on menestynyt turnauksessa hyvin, koska hänen saavutuksensa ovat täysin samat kuin Davisin. Higgins ja Williams ovat menestyneet turnauksessa pääasiassa 2000-luvulla.
Ville Mäkinen
250px|pienoiskuva|Ville Mäkinen Rakuuna Rockissa Lappeenrannassa heinäkuussa 2014.
Ville Mäkinen on suomalainen basisti, joka soittaa Apulanta-yhtyeessä vuodesta 2014. Hän soitti aiemmin yhtyeissä Bomfunk MC’s, Manzana sekä Flesh Roxon. Mäkinen soittaa sekä bassokitaraa että kontrabassoa. Mäkinen on toiminut myös DJ:nä Tampereella ravintola Doriksessa nimellä MR Willy.
Vesistön jääpeite
Vesistön jääpeitteen muodostuminen tapahtuu pääasiassa samalla tavalla niin järvissä kuin virtavesissäkin. Jäätyminen tapahtuu, kun ilman lämpötila on muutaman viikon veden jäätymispisteen alapuolella eli pakkasella. Suomen järvet ovat jään peitossa leveyspiiristä riippuen 4–7 kuukauden ajan.
Pohjoismaissa vesistöjen jäätyminen tarjoaa oivalliset mahdollisuudet laajentaa omaa virkistystoimintaa. Talvi mahdollistaa turvallisen tavan hankkia elantoa kalastuksella. Jääkansi tarjoaa mahdollisuuden hiihtoon, luisteluun, pilkkimiseen ja moottorikelkkailuun. Jään päältä käsin voidaan myös kalastaa kalaverkoilla, nuotalla ja katiskalla jään alta. Jäällä liikkujan tulee kuitenkin tietää perusasiat jään kantavuudesta ja jään käyttäytymisestä, ettei hän joudu turhaan hengenvaaraan. Jäälle voidaan aurata jääteitä lyhentämään automatkoja, harjoittelu- ja kilparadoiksi sekä avata lentokenttiä pienkoneille.
Järvet
Ennen jäätymistä tulee järvessä tapahtua lämpötilakerrostumisessa täyskierto, joka sekoittaa erilämpöiset vedet neljäasteiseksi, ja tämän jälkeen sen tulee vielä jäähtyä vedenpinnaltaan nolla-asteiseksi. Tuulet pitävät yleensä huolen siitä, että syvemmältä kumpuaa viileää vettä pinnalle, joka sitten jäähtyy jäätymispisteeseen. Tuuli kuitenkin viivästyttää jäätymistä toisellakin tavalla. Vesi jäätyy helposti tyynellä kelillä, mutta tuulessa yhtenäinen riite hajoa kappaleiksi ja sekoituu veteen.
Jäätyminen alkaa järven rannoilta, missä aallot vaikuttavat vähiten. Jäätyminen tuottaa latenttilämpöä, jonka tulee samalla haihtua vedestä tai säteillä ylöspäin. Uutta jäätä muodostuu vanhan jään reunaan ja jääkannen alle sitä mukaa, kun latenttilämpöä pääsee poistumaan vedestä. Jään muodostuminen käynnistyy hieman alijäähtyneessä vedessä, jonka lämpötila on noin 0,01–0,1 astetta alle jäätymispisteen. Silloin vedessä olevat kiintoainehiukkaset toimivat jäätymiskeskuksina. Hiukkasen ympärille muodostuu pieni 0,1–1,0 millimetrin kokoinen jääkide, joka on yleensä muodoltaan neulamainen. Neulamaiset kiteet muodostavat vedenpinnalle kerroksen, jota kutsutaan hyyteeksi eli supoksi. Hyyde tarttuu herkästi vedessä oleviin kiviin, oksiin, vesikasviin ja tietenkin toisiin jääkiteisiin. Hyyteen ilmaannuttua tyyneen ja seisovaan veteen syntyy pian ohut lasimainen jääkansi, jota kutsutaan riiteeksi. Kun riite jäätyy alapinnastaan huomattavasti paksummaksi, voidaan sitä kutsua teräsjääksi. Se on lasimaista ja kirkasta jäätä, jonka lujuusominaisuudet ovat hyvät. Teräsjään ilmaantuminen on lähes varma merkki siitä, että järvi alkaa jäätymään umpeen. Tuulisilla järvenselillä jäästä tulee harmaata, koska hyhmä ei saa kiteytyä rauhassa vaan hajoaa välillä kappaleiksi. Silloin jään sisälle jää loukkuun ilmakuplia, jotka sameuttavat jään.
Suuret järvet jäätyvät säännöllisesti hitaammin kuin pienet järvet ja lammet. Erittäin suuret järvet kuten esimerkiksi Vänern, jäätyvät samalla tavalla kuin meri. Toistuvat hyydelautat kasautuvat jääsohjoksi jo muodostuneen jääkannen reunalle ja jäätyvät sinne. Avoveden alue supistuu jokaisella pakkaskaudella ja lopuksi järvi on jäätynyt kokonaan. Jos jäätymisprosessi ei ehdi talven aikana valmistua, säilyy osa järvenselästä jäätymättä.
Joet
Joet pysyvät järviä kauemmin sulina, koska veden virtaukset pitävät veden liikkeessä ja sen vedenpinnan levottomana. Myös joet alkavat jäätymään ensin rannoiltaan, jonne muodostuu järvien tapaan jääkansi. Se kasvaa reunoistaan kurkottaen joen uoman yli, ja riippuen veden virtausnopeudesta, joillakin jokiosuuksilla reunat yhtyvät toisiinsa keskellä. Jääkansi kasvattaa paksuuttaan talven aikana järvien tapaan, ja suuriin jokiin voi muodostua hyvinkin paksut jäät.
Turbulenttisessa virtauksessa vesi sekoittuu tehokkaasti eikä lämpötilakerrostumista tapahdu ollenkaan. Uomassa olevaa vettä voidaan siksi pitää tasalämpöisenä. Pakkasjaksoilla veden lämpötila saavuttaa nopeasti jäätymispisteen ja lopulta vedestä tulee alijäähtynyttä. Veden lämpötila alittaa jäätymispisteen kymmenesosalla astetta, jolloin veden kiintoainehiukkasiin muodostuu pieniä jääkiteitä eli suppoa. Suppo kelluu, mutta veden pyörteissä se voi kieppua vedenpinnan alla. Se voi tarttua rannassa kiviin ja kasvinosiin, uoman pohjaan tai jääkannen alapintaan.
Suppoa voi muodostua useiden senttimetrien kerros vuorokaudessa, jos pakkanen laskee avoveden aikana esimerkiksi lämpötilaan -20 °C. Kovilla pakkasilla joeka virtaa alas suuriakin hyydelauttoja. Jos ne kovettuvat, voivat ne muodostaa pannukakkujäätä, joka jää kellumaan akanvirtaan pyöreinä jäälevyinä. Suppo voi kulkeutua alajuoksun suvannoissa jääkannen alle ja jäätyä siellä kiinni jääkannen alapintaan. Alapinnan jääkerroksista voi muodostua niinkin paksuja, että ne haittaavat veden ohivirtausta. Tällaista tukkeumaa kutsutaan suppopadoksi tai hyyteeksi.
Uoman pohjaan muodostuvaa jäätä kutsutaan pohjajääksi, joka on hyyteen toinen muoto. Pohjajäätä muodostuu yleensä kivikkoihin, särkkiin, veteen kaatuneisiin puihin sekä vedenalaisiin rakenteisiin, kuten esimerkiksi laitureihin ja voimalaitoksien patorakenteisiin. Pohjajää voi muodostua paksuksi ja silloin se nostaa veden pinnan sen tulvakorkeuksiin.
Ilmiö, jossa pohjajää ja suppopato haittaavat vedenvirtausta, tunnetaan yhteisnimellä hyydepato. Niitä tavataan joissa ja puroissa pakkaskausina ennen talvikauden jääkannen muodostumista. Teräsjäässä suppokerrokset erottuvat muusta teräsjäästä jään likaisuutena, sillä suppo kerää mukaansa paljon kiintoainehiukkasia.
Rakenne
Järvien ja jokien jääkannen alaosassa on teräsjäätä, sen päällä kohvajäätä ja näiden päällä lunta. Teräsjää syntyy, kun vesi jäätyy altapäin ja kohvajää muodostuu, kun esimerkiksi sateella kastunut lumi jäätyy yläpuolelta. Teräsjään tunnistaa lasimaisesta rakenteestaan, jossa ei ole juurikaan ilmakuplia. Kohvajäässä on runsaasti ilmakuplia, jotka tekevät siitä vaaleanharmaan ja samean. Suomessa jääkansi voi muodostua aluksi kokonaan teräsjäästä, mutta pitkän talven aikana sen päälle muodostuu kohvajäätä. Kohvajäätä on keskimäärin 2/3-osa koko jääkannesta, mutta kuitenkin vähintään noin 10% sen paksuudesta.
Jään tiheys on 910 kilogrammaa kuutiometriltä (kg/m³) ja veden on 1 000 kg/m³. Tiheyseron vuoksi jää kelluu veden pinnalla niin, että jäästä jää noin 10 % vedenpinnan yläpuolle. Tilanne kuitenkin muuttuu, jos jään päälle sataa lunta. Vanhan lumen tiheys on 150–300 kg/m³, joten kun lunta tulee enemmän, painuu jääkannen yläreuna vedenpinnan alapuolelle ja silloin vesi pyrkii tunkeutumaan jään halkeamista ylös lumen joukkoon. Lumensekainen vesi jäätyy jääkannen pinnalle lisäten taas sen paksuutta.
Kantavuus
Jään vahvuutta voi arvioida laskemalla sen kantavuus. Jään kantavuus P on suoraan verrannollinen jään paksuuden neliöön h^2:
missä \beta jään laatukerroin. Teräsjään tapauksessa se voi olla. Silloin 5 cm jäätä kantaa ihmisen (125 kg) ja 20 cm jää kantaa auton (2 000 kg). Kohvajää on puolet heikompaa kuin teräsjää. Sekajään kantavuutta laskettaessa lisätään teräsjään paksuuteen puolet kohvajään paksuudesta ja lasketaan kantavuus yhdistetyllä paksuudella käyttäen teräsjään kerrointa \beta.
Jäärailot
Suurten järvien jääkanteen syntyy säännöllisesti jäärailoja. Ne voivat syntyä tuulesta, veden virtauksesta tai lämpötilan äkillisestä laskusta. Tuuli tarttuu lumisen jään epätasaiseen pintaan ja työntää sitä myötätuuleen päin. Silloin pitäisi koko jääkansi liikkua tuulen suuntaan, mutta koska se on jäätynyt rantoihin kiinni, vain osa jääkannesta seuraa tuulen mukana. Tuuli saa yleensä aikaiseksi railoja jääkanteen vain, jos se on jo valmiiksi haljennut tai pehmentynyt kevään lämmössä. Jäänalaiset virtaukset aiheuttavat harvoin railoja ja silloinkin lähinnä vain joissa, suurilla järvillä ja merellä. Lämpölaajenemisen aiheuttamat voimat ovat edellä mainittuja voimia suuremmat. Esimerkiksi kilometrin pituinen ja lumeton jääkansi lyhenee 20 asteen kylmenemisen takia noin metrin. Jääkansi ei kestä metrin suuruista vetoa, vaan se katkeaa järvenselällä usean kilometrin pituiseksi railoksi. Sen syntyminen kuulostaa joskus paukahdukselta tai ulvahdukselta. Railot syntyvät yleensä yöpakkasten aikana ja ne voivat yllättää aamulla esimerkiksi jäätiellä liikkujat.
Jäänalaiset virtaukset
Lähdejärvien pohjalla on lähteitä, joista purkautuu yli neljäasteista vettä. Jos lähteen virtaus kumpuaa vedenpintaan asti, voi jääkannen alapintaa sulaa ohuemmaksi. Jo aikaisen kevään auringonpaiste käynnistää vesipatsaassa hitaan pystysuuntaisen konvektiovirtauksen. Läpivirtausjärvissä, jossa tulevien virtavesien aiheuttama vaakasuuntainen virtaama on suuri, voi vesi järvien kapeikoissa ja salmissa pysyä pitkään sulana. On selvää, että sulapaikkojen lähiympäristössä on aina ohutta jäätä. Tehtaiden ja viemärien edustat voivat myös olla petollisia paikkoja kävellä. Jää voi olla hyvin ohutta ja kun jään päälle on satanut lunta, ei kulkija voi tietää sen paksuudesta mitään. Ainoa tapa seurata jään paksuutta on kairata siihen säännöllisesti reikiä ja mitata paksuuden kehittymistä rei'istä.
Jäätyminen
Sekä vesistöjen jäätymistä että niiden jäidenlähtöä on kirjattu Suomessa muistiin 1800-luvun alkupuolelta asti ainakin Kallavedellä, Näsijärvellä ja Oulujärvellä. Jääoloja alettiin kirjaamaan enemmän muistiin samalla, kun 1910-luvulla perustettiin eri järville vedenpinnan korkeusasteikkoja. Pisimmissä havaintosarjoissa on havaittu myöhäisimmät jäätymiset lähes poikkeuksetta talvella 1929–1930. Silloin seilasivat höyrylaivat Näsijärvellä, Päijänteellä ja Saimaalla vielä pitkälti tammikuun puolella. Talvella 2007–2008 rikottiin nämäkin ennätykset, sillä Näsijärvellä järvenselkä jäätyi 31. tammikuuta ja Päijänteen Tehinselkä 4. helmikuuta. Lyhin jääpeiteaika on kestänyt Etelä-Suomessa noin kymmenen viikkoa ja lyhin jäätön aika on kestänyt Käsivarren Lapissa noin 12 viikkoa.
Jäätymistä seurataan merkitsemällä muistiin sen neljä eri vaihetta; eli milloin rannat jäätyvät, lahdet jäätyvät, koko näköpiiri jäätyy ja, suurilla järvillä, milloin suuret järvenselät jäätyvät. Suomen ympäristökeskuksen rekistereihin kootaan jäätymiset ja jäidenlähdöt noin 70 järveltä. Vielä 1900-luvun lopulla seurattiin yli 200 järven jääoloja.
Ruotsissa on vesistöjen jäätymisiä ja jäidenlähtöjä kirjattu muisitiin 1870-luvulta alkaen. Toiminnan käynnisti meteorologian professori Hugo Hildebrandsson Uppsalasta ja sekä havainnointi että kirjaaminen annettiin talousseurojen tehtäväksi. Verkostoon kuului alussa noin 150 järveä. Toiminta on edelleen aktiivista, vaikka sen järjestäjänä on toiminut eri yhteisöjä, joista viimeisenä Ruotsin meteorologinen ja hydrologinen instituutti (SMHI). Verkostossa on nykyään 318 järveä, joiden tulokset ovat samansuuntaisia suomalaisten järvien kanssa.
Jään paksuus
Vesistön jää on alkutalvella ohut, mutta pakkasjaksojen jatkuessa jään paksuus kasvaa koko ajan. Jään paksuutta on seurattu Suomessa 1910-luvulta alkaen aluksi noin kymmenellä järvellä. Mittausverkko laajeni merkittävästi vasta 1960-luvulla ja se kattaa 2000-luvun alussa noin 50 havaintopaikkaa. Jään paksuus mitataan yleensä yli 50 metriä rannasta ja mahdollisia virtauspaikkoja ja matalikkoja välttäen. Talven aikana tehdään kolme mittausta kuukaudessa ja jokaiseen mittaukseen kootaan kolmen kairausreiän tulokset. Samalla seurataan teräsjään, kohvajään ja lumen paksuuksia. Myös vedenpinnan korkeus suhteessa jäähän havaitaan. Suurin jäänpaksuus on mitattu vuonna 1985 Tornionjoella, jossa se oli vappuna 125 senttimetriä paksu. Järvien ennätys kuuluu Kilpisjärvelle, jossa saatiin kevättalvella 1966 paksuudeksi 114 senttimetriä. Etelä-Suomessa on Säkylän Pyhäjärvellä ja Tammelan Kuivajärvellä yhteinen ennätys vuodelta 2003, jolloin mitattiin 84 senttimetrin jäänpaksuus. Järvissä mitataan yli metrin paksuja jääkansia vain Oulujoen vesistöalueen pohjoispuolella. Yleensä jään paksuudet alkavat Etelä-Suomessa 30 senttimetristä ja Lapissa 50 senttimetristä.
Ulla-Førren vesivoimalaitokset
Ulla-Førren vesivoimalaitokset on laaja vesivoimalaitoskompleksi, joka sijaitsee Norjan lounaisosassa Suldalin, Hjelmelandin ja Byklen kuntien alueella. Yhteistä Blåsjøn varastoallasta hyödyntää neljä vesivoimalaitosta, joista kaksi ovat myös pumppuvoimalaitoksia.
SMS Goeben
SMS Goeben oli Saksan keisarikunnan laivaston Moltke-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa. Se oli suurennettu versio SMS Von der Tannista, johon verrattuna alukselle oli lisätty yksi pääaseen torni sekä suojaa.
Ulla-Førren vesivoimalaitokset
Ulla–Førren voimalaitoskompleksille saadaan tuotannossa käytettävää vettä sateena, kun Atlantin matalapaineet tuovat vuosittain 2 000 millimetrin sademäärän 1 000 – 1 100 metrin korkeudella (mpy.) sijaitsevalle ylänköalueelle. Voimaloiden hyödyntämä valuma-alue on 2 021 neliökilometriä (km²), joten vettä kertyy vuodessa noin neljä kuutiokilometriä (km³). Ylänköalue kuului ennen voimaloiden rakentamista kolmelle suurelle vesistölle ja muutamalle pienelle purolle. Niitä ovat esimerkiksi Ulladalsånan vesistö, Førreånan vesistö ja Otran vesistö, jonka Bratteliånan sivujoki alkaa ylängöltä. Lisäksi on joitakin Suldalsvatnetin järveen laskevia puroja. Vesistöjen joet on padottu ja niiden vesi on kerätty talteen tai ne on johdettu tunneleita pitkin voimaloille. Voimalakompleksin alla risteileekin 125 kilometriä tunneleita.
SMS Goeben
Valmistus
Alus tilattiin Blohm + Vossilta Hampurista, missä köli laskettiin 28. elokuuta 1909. Se laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1911 nimettynä Saksan–Ranskan sodan kenraalin August Karl von Goebenin mukaan ja valmistui 28. elokuuta 1912.
Ulla-Førren vesivoimalaitokset
Ulla-Førren vesivoimalaitosten ja varastoaltaiden omistajat ovat Statkraft (79,6 %), Lyse (13,6 %), Skagerak Kraft AS (1,5 %) ja Agder Energi AS (6,0 %). Yhtiön toimipiste ja kauko-ohjausyksikkö sijaitsee Suldalin Suldalsosenissa.
SMS Goeben
Palvelus
Pari kuukautta palvelukseen ottamisensa jälkeen Goeben muodosti kevyen risteilijän SMS Breslaun kanssa Saksan Välimeren laivueen. Alukset partioivat alueella Balkanin sotien aikana.
Ulla-Førren vesivoimalaitokset
Blåsjø
Blåsjøllä on itäinen ja läntinen osa, joita yhdistää kapea salmi. Jos vedenpinta laskee, maatuu salmi tai se tulee hyvin matalaksi. Jotta eri osien vesi saadaan tehokkaammin sähköntuotantoon, on järven alle louhittu tunneleita, joiden kautta vettä voidaan johtaa altaiden välillä. Tunneleihin tulee kuuden vedenottoaukon vedet, jotka johdetaan 460 metriä alemmaksi Saurdalin pumppuvoimalaitokseen. Järven vedenpinta voi tuotannon aikana vaihdella välillä 930 – 1 055 metriä mpy.
Altaan vesi on kahlittu käyttäen muutamaa suurta patoa ja useita pikkupatoja. Patoja on yhteensä 20. Suuria patoja ovat Førrevassdammen, joka on betonista valmistettu kupera holvipato, Oddatjørndammen, joka Norjan korkein louhepato (142 metriä), ja Storvassdammen, joka on Norjan suurin louhepato.
SMS Goeben
Palvelus
Aluksen nimi lyhennettiin normaalisti Yavuziksi, mistä tehtiinkin 1936 aluksen virallinen nimi. Se kuljetti 1938 Mustafa Kemal Atatürkin jäännökset Istanbulista İzmitiin. Alus oli Turkin laivaston lippulaivana vuoteen 1950. Se romutettiin 1973, kun Saksan hallitus ei ollut suostunut maksamaan aluksesta Turkin pyytämää hintaa. Romuttamisensa aikaan alus oli vanhin Yhdysvaltain ulkopuolella ollut dreadnought-taistelulaiva.
Ulla-Førren vesivoimalaitokset
Muut altaat
Valuma-alueen lounaisosista tulee pitkä tunneli kohti pohjoista. Se saa vettä Bjørndalsvatnista, Vassbottvatnista, Stovedalsvatnista ja Sandsavatnista. Viimeksi mainittu järvi saa vesitäydennystä myös lännestä tulevasta tunnelista. Sen kautta pumpataan Hjotelandin pumppaamolta Mosvatnetin vettä Sandsavatniin. Blåsjøn ympäristössä useimmat järvet laskevat tähän, mutta on muutama pieni järvi, joka tarvitsee kalliotunnelia avuksi päätyäkseen siihen.
Voimalaitokset ja pumppaamot
Hylenin vesivoimalaitos on vesistöjärjestelmän alin voimala, joka hyödyntää Suldalsvatnetin ja Hylsfjordenin korkeuseroa 68,5 metriä. Sen kautta kulkee lähes kaikki kompleksin vedestä, joka ei mene joen kautta mereen. Voimalan kapasiteetti on 160 MW ja vuosituotanto 583 GWh.
Kvilldalin vesivoimalaitos on kapasiteetiltaan 1 240 MW ja se on tehon perusteella Norjan suurin vesivoimala. Yksikkö sijaitsee Kvilldalissa ottaen vetensä kolmesta lähteestä ja laskien vetensä Suldalsvatnetiin. Se sijaitsee vesireitin toiseksi alimpana. Järvien etäisyys on noin 17 kilometriä ja vedenpintojen korkeusero voi vähintään 540 metriä. Laitoksen vuosituotanto on noin 2 990 GWh.
Saurdalin pumppuvoimalaitos on sähköntuotantokapasiteetiltaan 640 MW ja pumpputeholtaan 320 MW yhdistelmälaitos. Sillä on pudotusta 465 metriä ja sen sähköenergian vuosituotanto on 1 376 GWh ja se käyttää pumppaamiseen energiaa 2 828 GWh vuodessa.
Stølsdalin pumppuvoimalaitos on kapasiteetiltaan 17 MW. Se tuottaa sähköä keräämästään vedestä toimittaessaan sitä eteenpäin Kvilldalin voimalalle. Voimalalla voi myös pumpata Vassbottvatnetin vettä ylös samaan verkostoon. Voimalan sähköntuotannossa vallitseva suurin pudotuskorkeus on 103 metriä.
Athanásios Voúros
Athanásios Voúros oli kreikkalainen miekkailija, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa florettiturnaukseen. Voúroksen voitettua turnauksessa kaksi otteluansa kolmesta, hän sijoittui toiseksi omassa karsintaryhmässään. Hänen karsintaryhmässään oli yhteensä neljä miekkailijaa. Koko turnauksessa Voúros sijoittui neljännelle sijalle. Myös turnauksessa kolmanneksi sijoittunut Periklís Pierrákos-Mavromichális voitti kaksi otteluansa kolmesta, mutta koska yksi Voúroksen voitoista oli luovutusvoitto, lopputuloksissa Pierrákos-Mavromichális oli kolmas ja Voúros neljäs.
Xiaomi Redmi Y3
Xiaomi Redmi Y3 on Xiaomin huhtikuussa 2019 julkistama matkapuhelin. Puhelin on tehty muovista paitsi 6,26 tuuman näyttö, joka on Gorilla Glass 5-lasia.
Tekniset tiedot
Xiaomi Redmi Y3-puhelimessa on 4 000 milliampeeritunnin litiumpolymeeriakku. Se kestää maksimissaan kaksi päivää ja siinä on 40 tuntia puheaikaa. Puhelimessa on FM-radio ja kaksi takakameraa: yksi 12 megapikselin pääkamera ja kahden megapikselin syvyyskamera. Edessä on kolmenkymmenenkahden megapikselin kamera. Puhelimessa on 32 gigatavua tallennustilaa, jota voi laajentaa microSDXC-kortilla ja kaksi gigatavua RAM-muistia eli keskusmuistia. Puhelimessa on paikka kahdelle nano-SIM-kortille ja se on roiskekestävä.
Vain enkeleillä on siivet
Vain enkeleillä on siivet (Only Angels Have Wings) on Howard Hawksin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1939.
Rita Hayworthilla oli elokuvassa ensimmäinen merkittävä rooli. Richard Barthelmessin kasvonpiirteistä tuli epäonnistuneen kauneusleikkauksen jälkeen rujot. Howard Hawks hyödynsi niitä tässä elokuvassa.
Elokuvan käsikirjoitus perustuu Hawksin kertomukseen. Se on tyypillinen Hawksin machoelokuva, joskin jäänyt vähälle huomiolle. 200px|thumb|Jean Arthurin roolihahmo Bonnie Lee.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Juoni
Geoff Carter (Cary Grant) on lentäjä ja pienen Barranca Airwaysin johtaja. Lentoyhtiö kuljettaa postia kuvitteellisesta Barrancan kaupungista Etelä-Amerikasta. Ravintolapianisti Bonnie Lee (Jean Arthur), saapuu eräänä päivänä ja rakastuu Carteriin. Hän jää Barrancaan vaikka Carter varoittaa vuoristolentojen vaarallisuudesta. Koneet ovat vanhoja ja huonokuntoisia, ja sattuu onnettomuuksia.
Eräänä päivänä joukkoon liittyy uusi lentäjä, Bat MacPherson, jolla on runsaasti kokemusta tällaisilla vanhoilla koneilla lentämisestä. Hän tuo mukanaan kauniin vaimonsa Judyn (Rita Hayworth).
Nopeasti paljastuu että hän onkin lentäjä, joka on onnettomuuden tapahtuessa pelastautunut laskuvarjolla, mutta jättänyt apuohjaajan koneeseen ja tämä oli kuollut.
Ja todellista kohtalon ivaa on, että tällä uudella kentällä on kyseisen menehtyneen lentäjän veli "Kid" Dabb (Thomas Mitchell).
Carter pitää miehet erossa - ja kaiken huipuksi osoittautuu että Kid on sokeutumassa eikä enää pysty toimimaan lentäjänä.
Monimutkaisen kehityksen kautta Bat ja Kid lähtevät lentämään uudella kolmemoottorisella Fordilla riskialtista korkeata reittiä yli vuoriston - mutta eräässä solassa he törmäävät korppikotkan kanssa.
Kone syttyy palamaan ja Kid jää loukkuun; häntä ei saa ilmassa irti. Hän käskee Batin hypätä - mutta tämä kieltäytyy: nyt paljastuu että näin oli Kidin veli kuollut: kone törmäsi lintuun ja apuohjaaja jäi loukkuun. Tuli levisi ja apuohjaaja pakotti aseellaan ohjaajan hyppäämään.