cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etiopian historia
Esihistoria
Jääkauden jälkeen noin 5000 eaa. etiopialaiset keräilijä-metsästäjät alkoivat perustaa yhteisöasutusta. On löydetty todisteita, että etiopialaiset siirtyivät metsästys- ja keräilykulttuurista maanviljelyyn ja karjanhoitoon ennen vuotta 2000 eaa. maan luoteisosassa. Tähän aikaan osa nykyisestä Etiopiasta kuului Puntmaahan, jonka tarkasta sijainnista ei ole täyttä varmuutta. Se oli tärkeä kauppakumppani antiikin Egyptille, joka toi alueelta paljon mausteita, kultaa, norsunluuta, mirhamia, villieläimiä ja orjia. Puntmaahan muutti paljon väestöä ympäröiviltä alueilta ja pohjoisrannikolla oli hyvät yhteydet Punaisen meren toisella puolella eläviin arabeihin, Jemenin sabaelaisiin. Kulttuurien kanssakäyminen oli niin voimakasta, että historioitsijat ajattelivat tämän Dʿmtin kuningaskunnan muodostuneen arabien ympärille, sillä heillä oli käsissään sellaista teknologiaa ja kädentaitoja, joita ei pidetty muutoin mahdollisina. Heillä oli toimiva keinokastelujärjestelmä, kyntöauroja, kasvattivat hirssiä ja valmistivat työkaluja ja aseita raudasta. Nykyisin kuitenkin ajatellaan, että kulttuuri muodostui nimenomaisesti afrikkalaisväestön ympärille. Aikakaudesta muistuttaa muun muassa Yehan kivinen temppeli. Arabien ja afrikkalaisten vuorovaikutus synnytti afro-aasialaisia kieliä, kuten ge’ezin, johon amharan kieli pohjautuu. Dʿmt romahti noin 600 eaa., mutta se miten tämä vaikutti tulevan Aksumin kuningaskunnan kehittymiseen tai muodostivatko dʿmtiläiset esiaksumilaisen kulttuurin pohjan, on epäselvää.
Nimen alkuperä
Nimi Etiopia on peräisin kreikan kielestä ja tarkoittaa paahtokasvoisia. Antiikin kreikkalaiset jo Homeroksen ajoista saakka käyttivät tätä nimeä Egyptin ja nykyisen Sudanin välisestä raja-alueesta, joka tunnetaan myös nimellä Nubia. Nykyisen Etiopian valtion nimenä oli 1900-luvulle saakka Abessinia.
Aksumin kuningaskunta
Ensimmäinen voimakas etiopialainen kuningaskunta oli Aksum, jonka olemassaolosta kertoo ensimmäisen kerran Periplus Maris Erythraei (1. vuosisata eaa.). Ottaen huomioon valtakunnan suuren koon, on se ilmeisesti selvästi vanhempi. Arkeologiset todisteet viittaavat siihen, että kuningaskunta muodostui jo 400-luvulla eaa. Aksum vei runsaasti eläintuotteita, kuten luita ja nahkaa, sekä eläviäkin eläimiä. Valtakunnan länsiraja sijaitsi alueella, jossa oli rikkaat kultaesiintymät. Muualta maailmasta Aksumiin tuotiin rautaa, vaatteita, sekä ylellisyystuotteita, kuten italialaista ja syyrialaista viiniä ja oliiviöljyä. Aksumilaisilla oli teknistä taitoa, jota he käyttivät patojen ja kaivojen rakentamiseen viljelymaiden kastelua varten. Valtakunta oli myös taiteellisesti ja taloudellisesti vauras. Taiteellisuudesta kielii 200–500-luvuilla jaa., jolloin Aksum laajeni voimakkaasti Sudaniin ja Jemeniin, rakennetut suuret monumentit ja arvometalleista valmistetut kolikot.
Aksumin valtakunta on Etiopian historian kannalta tärkeä siinäkin mielessä, että se otti kristinuskon valtionuskonnoksi 300-luvulla, toisena maana koko maailmassa. Kristinuskon toi maahan syyrialainen apostoli Frumentius Tyroslainen, joka joutui kollegansa kanssa etiopialaisten vangeiksi noin vuonna 340. Kuningas Eznan palvelijana hän onnistui käännyttämään tämän kristityksi. Laajemmalle kristinuskoa levitti Bysantista monofysitismin kannattamisen vuoksi karkotetut yhdeksän pyhimystä. He rakennuttivat luostareita ja käänsivät Raamatun kreikasta ge’eziksi. Etiopialaiset eivät omaksuneet uutta uskontoa suoraan, vaan sovelsivat bysanttilaista ortodoksilaisuutta Egyptin koptilaisuuden kautta omaan kulttuuriin. Juutalaisuuskin lisääntyi alueella vuosisata myöhemmin. Islam alkoi levitä Arabian valtakunnasta mahdollisesti 800-luvulla. Ibn Hishamin Muhammed-elämäkerrassa 800-luvulta kerrotaan tarina, jonka mukaan 83 mekkalaista muslimimiestä olisi saanut turvapaikan Etiopiasta kuningas Neguksen suojissa.
Uskontojen vuorovaikutus säilyi hyvänä aina kuningas Armahin kuolemaan saakka, jonka jälkeen Etiopian kristityt jäivät islamilaisen maailman saartamaksi ja eristetyksi Euroopasta. Se myös tarkoitti Aksumin valtakunnan kaupan alamäkeä. Aksumin romahtaminen 700-luvulla tarkoitti neljän vuosisadan mittaista pimeätä ajanjaksoa, jolta ei juuri kirjallisia lähteitä ole jäänyt.
900-luvulta lähtien arabiekspansion seurauksena alueelle alkoi syntyä Punaisenmeren kauppaa hyödyntäviä islamilaisia yhteisöjä. Punaisenmeren päätepisteenä toimi Zeila, josta kauppiaat loivat kauppareittejä länteen ja etelään norsunluun, kullan ja orjien hankkimiseksi. Samalla kauppiaat tekivät käännytystyötä. Alueelle syntyi useita pikkuvaltiota, jotka kilpailivat kaupasta. Samaan aikaan keski- ja pohjoisosien kristityt jatkoivat lähetystyötä etelässä.
Zagwe-dynastia ja keskiaika
Vuosina 1137–1270 maata hallitsi Zagwe-dynastia. Muslimien käyttämät etelän kauppareitit siirtyivät dynastian hallintaan. Kauppareitin pohjoispää siirtyi Niilin varteen ja Eritrean rannikolle. Dynastia loi hyvät suhteet Egyptin aijubideihin ja myöhemmin mamelukeihin yhteisten kauppaetujen nimissä. Yhteydet egyptin koptilaiseen kirkkoon palautettiin.
Kuuluisat Etiopian kalliokirkot rakennettiin Lalibelaan tämän dynastian aikana. Hallinto kaatui ilmeisesti erimielisyyksiin paikallisten pappien kanssa ja hallinnon sisäisiin ristiriitoihin.
Aksumin kuningaskunnan hallitsijat väittivät olleensa kuningas Salomon ja Saban kuningattaren jälkeläisiä. Raamatun mukaan Saban kuningatar vieraili Salomon luona 900-luvulla eaa. Jerusalemissa. Kuningatar kääntyi juutalaiseksi ja rakastui Salomoon. Etiopialaisen legendan mukaan kuningatar synnytti Etiopiaan palattuaan pojan nimeltä Menelik I, josta tuli maan kuningas. Tästä kertoo Etiopian keskiajalta peräisin oleva kansalliseepos Kebra Negast. Vuonna 1270 Yekuno Amlak nousi uudeksi hallitsijaksi. Hän katsoi kuuluvansa Menelik I:stä polveutuvaan salomonilaiseen dynastiaan. Uuden monarkian alla rahan painaminen lopetettiin ja talous nojasi vaihtokauppaan.
Kanssakäyminen Euroopan kristityihin alkoi uudelleen vahvistua, mutta välit paikallisen muslimiväestön kanssa alkoivat vuorostaan kiristyä. Eurooppalaiset ymmärsivät Etiopian strategisen sijainnin lähes ainoana Euroopan ulkopuolisena kristillisenä alueena ja toivoivat maasta olevan hyötyä Jerusalemin valtaamisessa saraseeneilta kristityille. Somaliassa vaikuttanut Mahfuz ajoi muslimit ja Etiopian kristityt pyhään sotaan 1400–1500-lukujen vaihteessa, minkä kohteeksi erityisesti Shewan autonominen kuningaskunta joutui. Ahmad Ibn Ibrahim al-Ghazi jatkoi Mahfuzin aloittamaa pyhää sotaa, ja maaliskuussa 1529 hän kukisti keisari Lebna Dengelin. Se ei saanut häntä kuitenkaan lopettamaan, vaan hän halusi tuhota koko kristillisen Etiopian. Tässä hän onnistui hyvin, sillä hän sai aseellista tukea ottomaaneilta ja Punaisen meren takana eläviltä arabeilta. Lebna Dengel vetosi hädissään portugalilaisiin vuonna 1535, jotka toivat 400 musketein aseistettua sotilasta kristittyjen tueksi. Portugalilaissotilaita johti Cristóvão da Gama, joka oli kuulun merenkävijän Vasco da Gaman poika. Kristittyjen ja muslimien verinen sota pitkittyi, eikä se loppunut ennen kuin 1560. Sota vaati tuhansia ihmishenkiä ja useita arvokkaita rakennuksia ja asiakirjoja tuhoutui, mutta kristinusko ei hävinnyt.
Taistelu itsenäisyydestä
Sodan jälkeen Menelik II aloitti laajamittaisen modernisointihankkeen, johon kuului teiden, rautateiden, viestintäyhteyksien, koulujen ja sähköverkon rakentaminen. Hän myös siirsi pääkaupungin Addis Abebaan, josta rakennettiin rautatie Djiboutiin. Uudistushankkeita jatkoi Menelikin kuoltua hänen lapsenlapsensa Iyasu. Hän rakennutti niin moskeijoita kuin kirkkoja, mutta ylimystö pakotti hänet luopumaan vallasta syytettyään häntä kristin­uskon hylkäämisestä. Valtaan nousivat Menelikin serkun poika Ras Tafari ja Menelikin oma tytär Zewditu. Ras Tafari kielsi orjuuden ja perusti maahan nykyaikaisen lehdistön. Haile Selassien valtakaudella 1930-luvulla kirjoitettiin ensimmäistä kertaa Etiopialle perustuslaki, joka teki hänestä pyhän ja takasi yksinvaltiuden. Politiikkaa ohjaili myös kaksikamarinen parlamentti, jonka nimitti keisari. Perustuslain ansiosta Etiopian valtiot tulivat virallisesti yhdistettyä.
Ras Tafari on siis Haile Selassien aiempi nimi, Ras on sotilaallinen arvonimi.
Ennen toista maailmansotaa Mussolini aloitti toisen Italian–Etiopian sodan hyökkäämällä suvereeniin Kansainliiton jäsenvaltioon vuonna 1935. Haile Selassie siirtyi väliaikaisesti maanpakoon 1936. Hän vetosi Kansainliittoon, jotta italialaiset ajettaisiin maasta. Britannian sotilasavulla Italian joukot karkotettiin ja keisarivalta palautettiin 1941. Tätä viisivuotista miehitystä lukuun ottamatta Etiopia säilytti itsenäisyyden koko kolonialismin aikakauden ajan.
Etiopian pääasialliseksi liittolaiseksi nousi Yhdysvallat 1960-luvulta alkaen. Ulkopoliittisista ansioistaan huolimatta Selassie ei onnistunut kehittämään Etiopian feodaalista talousjärjestelmää nykyaikaisemmaksi. Myös toimet koulutuksen kehittämiseksi jäivät riittämättömiksi. Vuonna 1973 satoja tuhansia kuoli nälkään Wollon maakunnassa kuivuuden tuhottua sadon, mikä paljastui vasta BBC:n tehtyä dokumentin aiheesta. Helmikuussa 1974 maassa levisi levottomuuksia, ja ikääntynyt Selassie joutui luovuttamaan valtansa sotilasvallankaappauksen jälkeen asevoimien muodostamalle sosialistiselle neuvostolle (Derg) 12. syyskuuta 1974. Keisarikunta lakkautettiin nopeasti vallan siirtymisen jälkeen. Derg tapatti 59 keisarin perheenjäsentä, ministeriä ja kenraalia. Keisari lukittiin hänen palatsinsa kellariin, josta hänet löydettiin kuolleena elokuussa 1975. Kuoleman syyt ovat jääneet epäselviksi.
Sotilashallinto
Varsin nopeasti vallan hankki Mengistu Haile Mariam sen jälkeen, kun hänen edeltäjänsä Aman Andom kuoli. Mengistu hallitsi Etiopiaa seuraavat 17 vuotta. Hän siirsi maan sosialismin tielle 21. joulukuuta 1974. Seuraavana vuonna hän kansallisti rahalaitokset ja tehtaat. Maaliskuussa 1975 maaomaisuus kansallistettiin, mikä aiheutti vakavia häiriöitä maataloudelle kuivuuden lisäksi. Etiopiaan liitetyt alueet kuten Eritrea ja Ogaden kapinoivat, mutta Derg taisteli Somalian joukkojen avustamia separatisteja vastaan. Dergiä avustivat Neuvostoliitto ja sen satelliittivaltiot, myös Kuuba. Keisarikunnan aikainen Yhdysvaltain tuki lakkautettiin. Noustuaan johtoon Mengistu käynnisti 1977–1979 ”punaisen terrorin” (Qey Shibir) vastavallankumouksellisia ja uskottuja vihollisiaan vastaan. Amnesty Internationalin arvioiden mukaan terrorin aikana surmansa sai noin 500 000 ihmistä, minkä lisäksi useita ihmisiä kidutettiin. Maa omaksui kommunismin viralliseksi doktriiniksi 1970–1980-lukujen vaihteessa kun maahan perustettiin neuvostoliittomainen politbyroo ja ainoa laillinen puolue, Etiopian työväenpuolue.
Neuvostoliitto uhkasi lopettaa apunsa Somalialle, ja neuvostoliittolaisten ja kuubalaisten joukkojen avulla taistelut Ogadenissa päätettiin. Eritrea ja sen naapuri Tigré jatkoivat itsenäisyystaisteluaan. Sotaa sekoitti kolmen vuoden sateeton kausi Eritreassa. Länsiavun lisäksi Etiopia pyrki siirtämään väestöä maasta hedelmällisempään etelään. Vuoteen 1986 mennessä puolisen miljoonaa ihmistä pakkosiirrettiin. Tuolloin maan hallinto oli solminut normaalit suhteet naapurimaihinsa, ja vuoden 1987 perustuslain mukaan Mengistu Haile Mariamista tuli maan presidentti. Seuranneen kuivuuden aikana sissit häiritsivät yrityksiä jakaa ruoka-apua. Eritrean kansanvapautusrintama ja Tigrén kansanvapautusrintama (TPLF) valtasivat Tigrén helmikuussa 1989, mikä oli hallituksen ensimmäinen merkittävä tappio. Toukokuussa 1989 Mengistua vastaan tehtiin vallankaappausyritys, jonka jälkeen asevoimien korkein johto puhdistettiin. Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carterin välityksellä aloitettiin rauhanneuvottelut elokuussa 1989.
Meles Zenawi vallassa 1991-2012
Heinäkuussa 1991 poliittiset ja etniset ryhmät tapasivat ja perustettiin 87-henkinen edustajainneuvosto (väliaikaishallitus), joka hoiti valtion toimintaa ja luonnosteli tulevan perustuslain. Aiemmin toukokuussa samana vuonna Isaias Afwerkin johtama Eritrean kansan vapautusrintama (EPLF) kokoontui päättämään Eritreaa koskevista asioista omalla väliaikaishallituksella. EPRDF:n johtaja Meles Zenawi valittiin maan valtionpäämieheksi 21. heinäkuuta 1991. Huhtikuun 1993 kansanäänestyksessä eritrealaiset äänestivät ylivoimaisesti itsenäisyyden puolesta, minkä etiopialaiset tunnustivat. Yhdysvallat tunnusti Eritrean itsenäiseksi välittömästi. Kesällä 1994 Etiopiassa valittiin vaalein 547-henkinen perustuslain laativa neuvosto ja joulukuussa maalle hyväksyttiin uusi perustuslaki, joka tuli voimaan seuraavana vuonna, ja jossa maan määriteltiin liittotasavallaksi. Perustuslain ensimmäisenä voimassaolovuotena pidettiin myös ensimmäiset vapaat monipuoluevaalit, joissa äänestettiin maalle ensimmäinen parlamentti. EPRDF voitti suurimman osan paikoista, kun suurin osa oppositiopuolueista boikotoi vaaleja, ja Negasso Gidada valittiin presidentiksi ja Meles Zenawi pääministeriksi.
Toukokuussa 1998 alkoi Etiopian ja Eritrean välillä rajasota kiistellystä alueesta, ns. Badmen kolmiosta. Taistelu alkoivat uudelleen helmikuussa 1999 ja laajenivat kaksivuotiseksi täysimittaiseksi sodaksi. Etiopia valtasi myös Somalian Baiodoan, jota hallitsi Eritrean tukema sotaherra Hussein Aideed. Pienen tauon jälkeen taistelut alkoivat uudelleen kesäkuussa, jolloin Etiopia sanoi surmanneensa 8 000 eritrealaista ja Eritrea 1 850 etiopialaista. Afrikan yhtenäisyysjärjestö yritti sovitella maiden välejä, mutta epäonnistui Etiopian hylättyä sen rauhansuunnitelman. Rauha saatiin solmittua 12. joulukuuta 2000. Rajalle perustettiin 25 kilometriä leveä turvallisuusalue ja YK aloitti rauhanvalvonnan UNMEE-rauhanturvaajien voimin. Maiden välistä rajaa alkoi suunnitella puolueeton EEBC-komissio, jonka panostukset osoittautuivat kuitenkin turhiksi, kun Etiopia kieltäytyi hyväksymästä uutta rajaehdotusta. Koska maat eivät olleet halukkaita sopimaan rajoista, YK veti UNMEE-joukot pois vuoden 2008 puolivälissä. Sota maksoi yhteensä 100 000 ihmisen hengen.
Vuonna 2000 Etiopiaan iski kuivuus, joka johti 16 miljoonan ihmisen nälänhädän uhkaan. Samaan aikaan etelässä palot tuhosivat suuria alueita. Vuoden 2008 keväällä maata koetteli jälleen ennätysmäinen kuiva kausi, jonka seurauksena 126 000 lasta kärsi aliravitsemuksesta ja jopa kuusi miljoonaa lasta uhkasi nälkiintyä. Kun taistelut Eritrean kanssa jatkuivat toukokuussa 2000, YK uhkasi avun keskeyttämisellä. Ainakin 20 000 osoitti mieltään länsimaita vastaan Addis Abebassa ja kivitti USA:n ja Britannian lähetystöjä. Toukokuun 2000 hyökkäys pakotti Eritrean puolustuskannalle ja kesäkuussa hyväksyttiin rauhansopimus ja maihin tuli YK:n rauhanturvaajia. Joulukuussa 2000 maat solmivat rauhansopimuksen Algeriassa ja Etiopia veti joukkonsa pois helmikuussa 2001. Kansainvälisen rajakomission ehdottama Etiopian ja Eritrean välinen raja on Etiopian hyväksyntää vailla, Eritrea on esityksen hyväksynyt.
Syyskuussa 2006 Etiopia kielsi, että sen joukkoja olisi Somaliassa sotimassa tunnustetun väliaikaishallituksen puolella Somalian islamisteja vastaan. Sittemmin molemmat osapuolet julistivat olevansa ”teknisesti” sodassa toistensa kanssa. Joulukuun raporttien mukaan Etiopia oli siirtänyt Somaliaan ainakin 50 panssarivaunua ja sen ilmavoimat pommittivat jouluaattona kahta lentokenttää. Etiopia ryhtyi taisteluihin Somaliaa hallitsevan Islamilaisten oikeusliiton kanssa ilmeisesti Yhdysvaltain kannustuksesta ja Pohjois-Koreasta hankkimiensa aseiden avulla.
Kesällä 2007 hallitus aloitti laajan kampanjan maan itäosassa Somalian rajalla siellä toimivaa Ogadenin kansallista vapautusrintamaa (ONLF) vastaan sen hyökättyä huhtikuussa kiinalaisia öljynetsijöitä vastaan surmaten 74 työntekijää. Sotaretkestä kehittyi parissa kuukaudessa humanitaarinen kriisi kun kansainvälisiä järjestöjä kiellettiin toimimasta alueella. Armeija hyökkäsi taisteluhelikopterein kyliä vastaan ja kapinalliset väittivät toimien johtavan nälänhätään alueella, minkä maan hallitus kielsi.
Huhtikuussa 2008 järjestetyissä vaaleissa 97 % äänestäjistä tuki Zenawin EPRDF-puoluetta äänestysprosentin ollessa 93. Vuoden 2010 vaaleissa pääministerin tukijat saivat jälleen 545/547 parlamentin paikoista, eli 99,5 %.
Elokuussa 2012 pääministeri Meles Zenawi kuoli sairaalahoidossa Belgiassa vakavaan sairauteen. Hän oli toiminut väliaikaisena presidenttinä sotilasjuntan kukistumisesta vuodesta 1991 vuoteen 1995 ja sen jälkeen pääministerinä kuolemaansa saakka. Pääministeri on ollut Etiopissa korkein poliittisen vallan käyttäjä vuodesta 1995 lähtien ja presidentti on muodollinen ja seremoniallinen valtionpäämies. Zenawi oli siis ollut Etiopian johdossa Mengistun sotilasdiktatuurin päättymisestä vuonna 1991 kuolemaansa saakka.
Etiopia Meles Zenawin jälkeen
Zenewin kuoleman jälkeen vuonna 2012 Etiopian uudeksi pääministeriksi valittiin Hailemariam Desalegn. Hän on koulutukseltaan Suomessa Tampereella opiskellut diplomi-insinööri.
Hailemariam Desalegn ilmoitti helmikuussa 2018 eroavansa pääministerin tehtävistä rauhoittaakseen Etiopian tilannetta maassa puhjenneiden laajojen mielenosoitusten takia. Hänen seuraajakseen uudeksi pääministeriksi valittiin Abiy Ahmed, joka oli ensimmäinen maan suurinta etnistä ryhmää oromo-kansaa edustava pääministeri.
Uusi pääministeri Abiy Ahmed tapasi vuonna 2018 Eritrean pitkäaikaisen ja itsevaltaisen presidentin Isaias Afewerkin ensimmäisenä Etiopian johtajana kahteen vuosikymmeneen, jonka seurauksena Etiopian ja Eritrean välillä vuodesta 1998 jatkunut sotatila lopetettiin. Saavutuksistaan Abiya Ahmedille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto lokakuussa 2019. Suomen presidentti Sauli Niinistö tapasi Abiy Ahmedin presidenttikautensa ensimmäisellä Afrikan-vierailulla hyvin pian palkinnon myöntämisen jälkeen. Abiy Ahmed vastaanotti palkinnon joulukuussa 2019 Oslossa ja palkinto myönnettiin tunnustuksena Etiopian ja Eritrean välille solmitusta rauhansopimuksesta. Ahmedia on kuitenkin myös kritisoitu ja Etiopiassa välit maan lukuisten etnisten ryhmien välillä ovat kiristyneet ja sisäisen konfliktin vaaran on pelätty lisääntyneen.
Tigrayn maakunnassa oli tyytymättömyyttä keskushallintoa vastaan. Sieltä tulleet hallitsiijat olivat hallinneet Etiopiaa vuoteen 2018. Nyt valta oli riistetty pois. Marraskuussa 2020 Tigrayn kapinalliset valtasivat alueellaan olleen sotilastukikohdan. Etiopian armeija käynnisti sotilasoperaation Tigrayn maakuntaa vastaan.
Jan Lievens
Jan Lievens (24. lokakuuta 1607 Leiden – 4. kesäkuuta 1674 Amsterdam) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari, joka tunnetaan etenkin muotokuvistaan ja historiallisista maalauksistaan. Omana aikanaan erittäin arvostettu Lievens työskenteli useita vuosia läheisesti Rembrandt von Rijnin (1606–1669) kanssa.
Kwanin diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen Kwan-yhtyeen diskografiasta.
Jan Lievens
Jan Lievens oli Alankomaiden taiteen kultakauden ennakkoluulottomimpia ja valovoimaisimpia kokeilijoita, jonka yksittäiset teokset kuuluvat aikakauden parhaiden maalausten joukkoon. Lievensin myöhempi maine on kärsinyt vertailusta Rembrandtiin. Hänen roolinsa on usein ollut esittää vertailukohtaa, toista lapsineroa, joka ei koskaan saavuttanut todellista potentiaaliaan.
Kwanin diskografia
Yhtye aloitti uransa englanninkielisellä hip hopilla, mutta musiikki siirtyi uran myöhemmillä levyillä pop-rock -tyylisempään ilmaisuun.
Jan Lievens
Elämä ja ura
vasen|pienoiskuva|Samson ja Delila, 1630–1635, 131 × 111 cm, [[Rijksmuseum, Amsterdam]]
Uran alku ja Rembrandt
Lievens aloitti jo kahdeksanvuotiaana Joris van Schootenin (n. 1587 – n. 1653) oppilaana Leidenissä. Kymmenvuotiaana hän muutti Amsterdamiin historiallisia teoksia maalanneen Pieter Lastmanin (1583–1633) oppilaaksi. Lievens palasi Leideniin ja oli vain 12-vuotias aloittaessaan itsenäisen työskentelyn.
Kun Rembrandt van Rijn palasi Leideniin vuonna 1625 kahden nuoren ja poikkeuksellisen lahjakkaan maalarin välille kehittyi läheinen suhde. Rembrandt oli ollut todennäköisesti juuri Lievensin suosituksesta Pieter Lastmanin oppilaana Amsterdamissa. Ei tiedetä varmuudella oliko maalareilla yhteinen työtila, mutta he työskentelivät tiiviisti yhdessä lainaten ideoita ja tekniikoita toisiltaan. Kaksikon välinen yhteistyö ja keskinäinen kilpailu jatkui vuoteen 1631 saakka, jolloin Rembrandt lähti Leidenistä.
Englanti, Antwerpen ja Amsterdam
Lievens halusi kansainvälisen uran hovitaiteilijana ja siirtyi vuonna 1632 Englantiin ilmeisesti Anthony van Dyckin (1599–1641) vaikutuksesta. Ajalta Englannissa tunnetaan hyvin vähän teoksia. Hänen tiedetään maalanneen kuninkaallisen perheen muotokuvia, mutta teokset eivät ole säilyneet. Lievens työskenteli mahdollisesti van Dyckin ateljeessa, ehkä tämän avustajana.
Vuonna 1635 Lievens palasi mannermaalle ja liittyi Antwerpenin Pyhän Luukkaan taidemaalarien kiltaan. Hän meni naimisiin tunnetun puunleikkaajan ja kuvanveistäjän Andries Colijns de Nolen tyttären Susannan kanssa vuonna 1638 ja kääntyi todennäköisesti katoliseen uskoon. Vaikka Lievens sai runsaasti tilaustöitä varsinkin jesuiitoilta hän kärsi taloudellisista vaikeuksista. 2. lokakuuta 1643 hänen omaisuutensa takavarikoitiin. Lievensin poika Jan Andrea kastettiin tammikuussa 1644. Pojan äiti ja Lievensin vaimo Susanna kuoli joko synnytyksessä tai pian sen jälkeen. Lievens päätti jättää Antwerpenin vuonna 1644. pienoiskuva|Brinion ylennys kenraaliksi, 1661, 5.46 × 5.38 m, [[Amsterdamin kuninkaallinen palatsi (seinämaalaus), Amsterdam.]] Lievens muutti Amsterdamiin, jossa hänestä tuli kysytty muotokuvamaalari. Hän meni vuonna 1648 uudelleen naimisiin maalari Jan de Brayn (1627–1697) tyttären Cornelian kanssa. Hän sai useita virallisia erittäin merkittäviä tilaustöitä. Lievens osallistui vuonna 1650 kultakauden kunnianhimoisimman rakennusprojektin Oranjezaalin ja vuosina 1656 ja 1661 nykyisin Amsterdamin kuninkaallisena palatsina tunnetun Nieuwe Stadhuisin sisustukseen. Hänellä oli myös ulkomaisia ostajia. Vuosina 1653–1654 Lievens työskenteli Berliinissä. Ranskan–Hollannin sota vaikutti monien muiden maalarien tavoin myös Lievensin työtilanteeseen, kun Ranskan miehitettyä Alankomaiden alueen maalaustaiteen kysyntä romahti.
Lievens oli historiallisten tietojen perusteella hyvin haastava ihminen, joka oli jatkuvasti konflikteissa läheistensä ja asiakkaidensa kanssa. Hänellä oli koko uransa ajan vaikeuksia asioidensa hoitamisessa ja taloudellisia ongelmia. Kuollessaan Lievens jätti jälkeensä vain velkaa.
Arvostus ja perintö
Lieves oli yksi aikakautensa arvostetuimpia taiteilijoita. Hänen myöhempi maineensa on kuitenkin kärsinyt vertailusta Rembrandtiin ja uran kokonaisuuden määrittelyn vaikeudesta. Lievens maalasi lukuisilla erilaisilla tyyleillä, joten hänen työtään on ollut vaikeaa asettaa selkeään muottiin.
Tyyli ja teokset
Lievens oli kunnianhimoinen ja ennakkoluuloton kokeilija, joka maalasi uransa varrella lukuisilla eri tyyleillä ja mukautti työnsä usein kysyntään, ajan muotiin ja ostajien vaatimuksiin. Hän oli tyylillinen kameleontti, joka maalasi erilaisia genrejä ja mukaili eri mestareiden tyylejä. Häneltä tunnetaan henkilötutkielmia eli tronieita, muodollisia muotokuvia, laatukuvia, asetelmia, maisemamaalauksia, uskonnollisia maalauksia, piirustuksia ja puupiirustuksia. vasen|pienoiskuva|Rembrandt van Rijnin muotokuva, 1629 (?), 57 × 44.7 cm, [[Rijksmuseum, Amsterdam.]]
Leidenin varhaiskausi
Lievensin varhaiset teokset ovat historiallisia ja uskonnollisia maalauksia, joissa näkyy hänen mestarinsa Pieter Lastmanin ja Utrechtin caravaggistien, erityisesti Gerard van Honthorstin (1590–1656) vaikutus. Vuosien 1625–1632 välillä Lievens ja Rembrandt maalasivat niin samankaltaisella tekniikalla, että on usein mahdotonta sanoa kumpi maalasi teoksen. Useita Lievensin töitä on pidetty Rembrandtin maalauksina. Nuoret taiteilijat maalasivat samoja asetelmia ja malleja. Työtapa oli poikkeuksellinen, sillä normaalisti maalarit olisivat työstäneet yhdessä samaa maalausta. Molemmat olivat myös toistensa malleina. pienoiskuva|Lasaruksen herääminen, 1631, 107 × 114 cm, Art Gallery and Museum, [[Brighton.]] Varhaiskauden maalaukset olivat usein puolikuvia, ja niissä on voimakas chiaroscura-efekti. Vuoden 1628 jälkeen Lievens siirtyi impasto-tekniikkaan ja hänen maalaustensa väriskaala muuttui monokromaattisemmaksi. Leidenin kauden tunnettuja maalauksia ovat esimerkiksi Job (1631), Lasaruksen herääminen (1631) ja Eli ja Samuel (1631). Monet Lievensin uraa arvioivat pitävät ajanjaksoa hänen taiteellisesti vahvimpana kautenaan.
Aika Antwerpenissa
Englannissa ja Antwerpenissa vietetyn kauden aikana Lievensin tyyli muuttui klassisemmaksi. Hän maalasi teoksia, joissa näkyi hänen uuden asuinpaikkansa Espanjan Alankomaiden ja flaamilaisen barokin, erityisesti van Dyckin ja Pieter Paul Rubensin (1577–1640) vaikutus. Hän palasi historiallisen maalauksen pariin ja sai tilaustöitä varsinkin jesuiitoilta. Antwerpenissa Lievens alkoi maalata uudelleen tronieksi kutsuttuja muotokuvatutkielmia, joita hän oli maalannut myös Leidenissä. Hän pyrki myös laventamaan taitojaan. Hän teki ajalle epätyypillisesti puupiirroksia ja maalasi maisemamaalauksia, joissa näkyi Adriaen Brouwerin (1605/06–1638) vaikutus.
Amsterdam ja myöhäiskausi
Muutettuaan vuonna 1644 Amsterdamiin Lievens mukautti jälleen ongelmitta tyylinsä ostajien makuun. Amsterdamin muotokuvamarkkinoita oli hallinnut Rembrandt, mutta muoti oli nyt vaihtumassa. Lievensin klassinen flaamilainen maalaustyyli sopi paikalliselle yläluokalle. Hän maalasi lukuisia muodollisia muotokuvia, esimerkiksi Anna Maria Schuurmanin (1649) ja Cornelia Teding van Berkhoutin (1653) muotokuvat.
Lievens maalasi Amsterdamin kaudellaan myös useita seinämaalauksia aikakauden kunnianhimoisimpiin ja halutuimpiin rakennuskohteisiin. Oranjezaalin maalattu Viisi muusaa (1650) jatkoi Antwerpin klassista tyyliä. Amsterdamin kuninkaalliseen palatsiin Lievens maalasi vuonna 1656 Quintus Fabius Maximusta ja hänen poikaansa kuvaavan teoksen ja myöhemmin jättimäisen Brinion ylennyksen kenraaliksi (1661, 5.46 × 5.38 m).
Strzelinin piirikunta
Strzelinin piirikunta on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 43 570. Piirikunta on jaettu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Borów, Kondratowice, Przeworno, Strzelin sekä Wiązów ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Wiązów ja hallintokeskus Strzelin.
Strzelinin piirikunnalla on yhteistä rajaa Wrocławin, Oławan, Brzegin, Nysan, Ząbkowicen ja Dzierżoniówin piirikuntien kanssa.
Strzelinin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,6 prosenttia. Luku on huomattavasti sekä Ala-Sleesian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuja korkeampi. vasen|pienoiskuva|220px|Piirikunnan väestöpyramidi 2014. Vuoden 2019 lopussa Strzelinin piirikunnassa arvioitiin olevan 43 570 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 44 720 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 36 508 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,8 prosenttia ja eläkeikäisten 21,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,1 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 391 lasta.
Niklas Lindgren
Niklas Lindgren ja Heikki Elomaa edustivat Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 sijoittuen sijalle 27. Suomalaisten keskinäisessä karsinnassa he voittivat Niklaksen isonveljen, Joonas Lindgrenin venekunnan. Veljekset aloittivat purjehdusharrastuksensa yhdessä Niklaksen ollessa nelivuotias, ja Pekingin olympialaisten jälkeen he siirtyivät samaan venekuntaan. Lindgrenit sijoittuivat Lontoon olympialaisissa sijalle 21. ja Rion olympialaisissa sijalle 15. MM-kilpailuissa he sijoittuivat neljänneksi vuonna 2012, 19. vuonna 2010, 22. vuonna 2011 ja 39. vuonna 2009. EM-kilpailuissa heidän sijoituksensa ovat olleet kymmenes vuonna 2011, 25:s vuonna 2009 ja 32:s vuonna 2010.
Joonas ja Niklas Lindgren edustavat Helsingfors Segelklubbia ja heitä valmensi Petri Leskinen. Veljesten isä Jouko Lindgren saavutti purjehduksessa olympiapronssia Tallinnassa 1980. Niklas Lindgren on opiskellut Aalto-yliopistossa kiinteistötaloutta.
Here with Me (The Killersin kappale)
Here with Me on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen neljänneltä studioalbumilta Battle Born 16. joulukuuta 2012. Kappale on Brandon Flowersin ja Fran Healyn kirjoittama ja sille kuvattiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Here with Me” ei yltänyt Britannian singlelistalle.
Irene Khan
thumb|right|Irene Khan Irene Zubaida Khan (s. 24. joulukuuta 1956 Dhaka, Itä-Pakistan (nyk. Bangladesh)) on ihmisoikeusaktivisti. Hän toimi Amnesty Internationalin seitsemäntenä pääsihteerinä vuosina 2001–2009. Hän oli virassa ensimmäinen nainen, ensimmäinen aasialainen ja ensimmäinen muslimi.
Koulutukseltaan Khan on juristi. Uransa alussa hän työskenteli juristien ihmisoikeusjärjestössä, sen jälkeen 20 vuotta Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomission (UNCHR) palveluksessa.
Khan muutti 14-vuotiaana Bangladeshin itsenäistymisen melskeiden vuoksi kouluun Pohjois-Irlantiin ja opiskeli sen jälkeen Englannissa. Hänen puolisonsa on saksalainen, ja heillä on yksi tytär.
Khan sai Sydneyn rauhanpalkinnon vuonna 2006.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2009
Vuoden 2009 koripallon EM-kisat järjestettiin Puolassa 7. syyskuuta - 20. syyskuuta 2009. Nämä olivat toiset Puolassa pidetyt EM-kisat.
Kisoihin osallistui 16 joukkuetta ja otteluja pelattiin seitsemässä eri hallissa.
Karsinta
Lohkojen voittajat ja kolme parasta toiseksi tullutta pääsi jatkoon. Seuraavat kuusi joukkuetta menivät lisäkarsintaan, jonka voittaja pääsi osallistumaan EM-kisoihin 2009. Lohkojen viimeiset joutuivat karsimaan A-divisioona paikastaan. 2 huonointa joukkuetta joutui putoamaan B–divisioonaan. 300px|thumb|Punaisella merkityt maat pääsivät lopputurnaukseen ja keltaisella merkityt pääsivät jatkokarsintoihin
Lohko A
150px|thumb|Kreikan [[Andreas Glyniadakis tekee kaksi pistettä Israelia vastaan.]]
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko B
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko C
7. syyskuuta 2009
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko D
200px|thumb|Turkin ja Bulgarian välisen ottelun aloitushyppy.
8. syyskuuta 2009
9. syyskuuta 2009
Lohko E
11. syyskuuta 2009
13. syyskuuta 2009
15. syyskuuta 2009
Lohko F
12. syyskuuta 2009
14. syyskuuta 2009
16. syyskuuta 2009
Partaviikunakaija
Partaviikunakaija (Psittaculirostris edwardsii) on Uudessa-Guineassa elävä kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö
Partaviikunakaija on noin 18 cm pitkä ja painaa noin 105 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta hieman vaaleampi. Kurkku ja rinta ovat punaiset, päälaki kellanvihreä, poski kellahtava, silmän takana ja niskassa on tumma juova, rinnan poikki kulkee sini-musta raita, siiven alapeitinhöyhenet ovat sinivihreät ja siipisulkien alapinnassa on keltainen vyö. Nokka on tummanharmaa, iiris punainen ja koivet harmaat. Kurkun ja posken höyhenet ovat kapeita ja pidentyneitä. Sukupuolet ovat muuten samanvärisiä, mutta naaraalla on leveä tummansininen vyö rinnan yläosassa ja rinta on enimmäkseen kellahtava. Nuori lintu muistuttaa enemmän naarasta ja sen iiris on punaruskea.
Esiintyminen
Partaviikunakaija elää Uuden-Guinean koillisosassa. Sen populaatio on kooltaan yli 100 000 yksilöä ja elinympäristön laajuus on 20 000–50 000 neliökilometriä.
Elinympäristö
Laji elää alavien maiden tuoreissa metsissä, myös ihmisasutuksen läheisyydessä alle 800 m:n korkeudella merenpinnasta.
Lisääntyminen
Lajin pesintä tunnetaan enimmäkseen vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Luonnossa pesä on puussa olevassa kolossa. Munia on kaksi ja haudonta-aika on noin 25 päivää. Poikaset jättävät pesän kahdeksan viikon ikäisinä.
Ravinto
Partaviikunakaija syö hedelmiä, ennen kaikkea viikunoiden siemeniä, sekä kukkien mettä ja mahdollisesti hyönteisten toukkia.
State highway
State Highway, state road tai state route viittaa tiehen, joka kulkee tietyn osavaltion sisällä. Sillä voidaan tarkoittaa osavaltion itse numeroimaa tietä tai mitä tahansa tietä, jota paikallinen osavaltio pitää kunnossa. Termi on käytössä maissa, jotka on jaettu osavaltioihin eli ainakin Yhdysvalloissa, Australiassa, Intiassa ja Meksikossa.
Yhdysvalloissa osavaltiot saavat itse päättää oman liikennemerkkinsä osoittamaan state highway -teitä. Oletuksena merkkinä toimii musta neliö, jonka sisällä on valkoinen ympyrä ja mustalla tien numero, mutta esimerkiksi Kalifornian osavaltion merkki on vihreä lapion pää, johon on kirjattu "California" sekä tien numero. Tällä hetkellä pisin Yhdysvalloissa kulkeva State highway on Montanan osavaltiossa kulkeva Montana Highway 200, jolla on pituutta 1128 kilometriä.
Dangerous Woman (kappale)
Dangerous Woman on yhdysvaltalaisartisti Ariana Granden kappale. Sen julkaisi Republic Records hänen kolmannen, Dangerous Woman-studioalbumin johdantosinglenä 11. maaliskuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Max Martin, Johan Carlsson ja Ross Golan, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen. "Dangerous Woman" on lajityypiltään pop ja R&B-kappale,   jossa on stadionrock tyylinen kertosäe.
Kappale oli julkaisunsa jälkeen myyntimenestys Yhdysvalloissa, jossa se pääsi ensimmäisellä listaviikolla Billboard Hot 100-listan sijalle 10. Tämä teki Grandesta kyseisen listan ensimmäisen artistin, jonka kolmen peräkkäisen studioalbumin johdantosinglet ovat päässeet listan kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisellä listaviikolla. Siitä tuli samalla Granden uran viides single, joka on päässyt kymmenen parhaan joukkoon edellä mainitulla listalla. Kappaleen parhain sijoitus Billboard Hot 100 -listalla oli lopulta yhdennellätoista listaviikolla saavutettu sija 8. "Dangerous Woman" menestyi kohtalaisesti myös Euroopassa, jossa se pääsi singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon muun muassa Italiassa, Kreikassa, Skotlannissa, Slovakiassa ja Tšekissä.
Jari Liski
Jari Olavi Liski (s. 18. tammikuuta 1967 Hämeenlinna) on suomalainen metsänhoitotieteilijä ja Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessori. Hänen tutkimustyönsä on liittynyt ilmakehän ja metsien väliseen vuorovaikutukseen. Hän on ollut julkisissa tiedotusvälineissä esillä esimerkiksi keskustelussa metsän ja maaperän roolista ilmastonmuutoksen torjunnassa, erityisesti maaperän hiilikierron asiantuntijana.
Liski on valmistunut Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteen maisteriksi vuonna 1992 ja edelleen tohtoriksi (1997, pääaineenaan metsänhoitotiede). Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1997) käsitteli hiilivarastoja metsän maaperässä. Tutkimus oli otsikoitu Carbon storage of forest soils in Finland. Metsämaatieteen dosentti hän on ollut vuodesta 2007.
Työurallaan Liski on toiminut Helsingin yliopistossa väitöskirjatutkijana, jonka jälkeen tutkijana Euroopan metsäinstituutissa ja sitten Suomen ympäristökeskuksessa, vuodesta 2012 lähtien tutkimusprofessorina. Loppuvuodesta 2016 hän siirtyi Ilmatieteen laitoksen tutkimusprofessoriksi.
Mighty Morphin Power Rangers: The Movie (videopeli)
Mighty Morphin Power Rangers: The Movie on vuoden 1995 maaliskuussa julkaistu videopeli. Se perustuu samannimiseen elokuvaan Power Rangers, jonka julkaisi Bandai ja Sega omille konsoleilleen.
SNES
Super Nintendolla peli ei seuraa elokuvan juonta vaikkakin Ninja Megazord esiintyy pelin lopulla. Ivan Ooze on ainoa elokuvasta otettu vihollinen, kun pelin viisi muuta vihollista on otettu Mighty Morphin Power Rangersin toiselta tuotantokaudelta. Pelissä on mukana kaikki kuusi Power Rangeria, Adam Park, Kimberly Hart, Billy Cranston, Aisha Campbell, Rocky DeSantos ja Tommy Oliver. Jokaisella hahmolla on omat erityisliikkeet ja kyvyt. Toisin kuin edellisessä pelissä pelaaja ei muuntaudu kesken pelaamaansa tasoa vaan "Thunder Meter" palkin ollessa täynnä. Mittarin saa täyteen keräämällä salamoita, joita ilmestyy tuhotuista vihollisista.
Sega Mega Drive
Mega Driven versiossa peli on sekoitus sarjaa ja elokuvaa. Ensimmäiset kaksi tasoa ja viimeinen keskittyvät elokuvan tapahtumiin, kun taas kolmas, neljäs ja viides taso keskittyvät televisiosarjan toisen tuotantokauden jaksoihin "White Light", "The Ninja Encounter" ja "The Power Transfer". Pelattavuus on samankaltainen kuin Final Fight ja Double Dragon -peleissä. Pelaaja pelaa läpi pelin Power Rangerina ja saa eri tasoilla käyttöönsä muita Rangereita. Mikäli taso perustuu televisiosarjaan on mukana sarjassa esiintyneet Rangerit. Valkoinen Ranger on kuitenkin sama läpi pelin.
Pelattavat hahmot
thumb|230px|right|SNES alustan hahmovalikko.
Heikki Elomaa
Heikki Olavi Elomaa (s. 9. heinäkuuta 1986 Helsinki) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän edustaa Helsingfors Segelklubbia. Häntä valmentaa Enrico Fonda.
Elomaa aloitti kilpapurjehtijan uransa 16-vuotiaana. Vuosina 2006–2008 hän kilpaili 470-luokassa Niklas Lindgrenin kanssa. He edustivat Suomea Pekingin olympialaisissa 2008 sijoittuen 27:nneksi.
Choga Mami
Choga Mami oli varhainen asutuskeskus Lähi-idässä Iranin ja Irakin rajaseudulla vuorilla. Siellä syntyi noin 4700-4600 eaa. ensimmäinen suurehko kasteluviljelyllä elävä asutuskeskus. Tämä tapahtui Keski-Ubaid eli Hadzi Muhammad-kaudella.
Heikki Elomaa
Ennen kilpapurjehdusta hän harrasti telinevoimistelua monia vuosia. Nyt hänen harrastuksiinsa kuuluu lumilautailu.
Sporminore
Sporminore on kunta ja kylä Trenton maakunnassa, pohjoisessa Italiassa. Kunnan asukasluku on noin 710, ja pinta-ala 17,5 neliökilometriä. Väestötiheys on 41 as./km².
Extrême-Nord
Extrême-Nord on Kamerunin pohjoisosassa sijaitseva maakunta. Maakunnan hallinnollinen keskus on Maroua. Maakunnassa asui 2 721 463 ihmistä vuonna 2004.
Aspiraatio (lääketiede)
Aspiraatio on lääketieteellinen termi, jolla on kaksi eri merkitystä ;
Adrienne (Ruotsin prinsessa)
Prinsessa Adrienne, Blekingen herttuatar (Adrienne Josephine Alice Bernadotte; s. 9. maaliskuuta 2018) on Ruotsin prinsessa Madeleinen ja Christopher O’Neillin kolmas lapsi. Hän on kruununperimysjärjestyksessä kymmenentenä.
Swype
Swype on Nuancein kehittämä virtuaalinäppäimistöohjelma Androidille ja iOS:lle. Se tukee erilaisia näppäimistöteemoja, emojeja, 71 eri kieltä ja sanojen muodostamista pyyhkäisemällä kirjaimia.
Adrienne (Ruotsin prinsessa)
Kuningas Kaarle XVI Kustaa päätti syksyllä 2019, että prinsessa Adriennella ja hänen sisaruksillaan prinsessa Leonorella ja prinssi Nicolaksella ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia, eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuattarien ja herttuan tittelit kuitenkin säilyvät.
Syntymä
Prinsessa Adrienne syntyi 9. maaliskuuta 2018 kello 00.41 Danderydin sairaalassa. Hän painoi 3465 grammaa ja oli 50 cm pitkä. Kello 12 samana päivänä Ruotsin puolustusvoimat ampui Tukholman Skeppsholmen ista, Bodenista, Karlskronasta, Göteborgista ja Harnösandista 21 kunnialaukausta. kuningas Kaarle XVI Kustaa ilmoitti prinsessan nimen 12. maaliskuuta herttuakunnan linnassa pidetyssä konseljissa. Adrienne on ensimmäinen kuninkaallinen, jonka herttuakunta Blekinge on ollut. Myöhemmin samana päivänä Tukholman linnankirkossa pidettiin prinsessan kunniaksi Te Deum -kiitosjumalanpalvelus, johon osallistuivat lähinten perheenjäsenten lisäksi Ruotsin eduskunnan edustajat.
Nimi
Nimellä Adrienne ei ole tiettävästi historiallista merkistystä prinsessa Madeleinen tai Chistopher O'Neillin suvuissa. Prinsessan toinen nimi Josephine annettiin hänen isänisänäitinsä Josephine Cesarion mukaan ja se on myös yksi prinsessa Madeleinen etunimistä. Nimi Alice annettiin hänen äidinäidinäitinsä Alice Sommerlath in mukaan.
Kaste
Arkkipiispa Antje Jackelén kastoi prinsessan 8. kesäkuuta 2018 Drottningholmin linnankirkossa, jossa hänen isosisaruksensakin oli kastettu. Kastetilaisuudessa avustivat ylihovisaarnaaja Johan Dalman ja kuninkaallisen hoviseurakunnan pastori Michael Bjerkhagen. Prinsessa Adriennen kummeja ovat hänen serkkunsa Anouska d'Abo ja hänen vanhempiensa ystävät Coralie Charriol Paul, Nader Panahpour, Gustav Thott, Charlotte Kreuger Cederlund ja Natalie Werner. Kastetilaisuuden jälkeen Skeppsholmenissa ja Drottningholmin linnan ulkopuolella olevasta laivasta HMS Kullenista ammuttiin 21 kunnialaukausta.
SART
thumb|9 GHz SART-tutkamajakka. SART on maailmanlaajuisen hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmän yksi osa, meripelastuksessa käytettävä hätämajakka, joka käynnistyy pelastusveneessä heti kun sitä lähestyy alus, lentokone, helikopteri tai muu, jolla on tutka.
Jos merenkulkututka on laajakaistatutka (broadband radar, BB-tutka) sen jatkuva-aaltoinen ja hyvin pienitehoinen lähete ei käynnistä aktivoitua SART-hätämajakkaa. Myöskään merenkulkuun käytetty S-alueen 10 cm:n eli 3 GHz:n aallonpituus ei käynnistä SART majakkaa. Siksi meripelastusaluksella on oltava tähän tarkoitukseen (myös) normaali X-alueen 3 cm:n eli 9 GHz:n pulssitutka.
AIS-SART
SART voi olla myös uudempi AIS-SART, (Automatic Identification System - Search And Rescue Transponder), joka sisältää tavallisen SART laitteen lisäksi myös AIS-järjestelmän mukaiset VHF lähettimen ja GPS paikantimen. AIS-SART lähettää, joko aktivoituna tai automaattisesti aktivoituneena, pelastusveneen tiedot VHF kanavalla 2087 tai 2088, jotka siten näkyvät kaikkien lähistöllä olevien alusten ja Alusliikennepalvelun AIS-laitteiden näytöissä. Tiedoissa on laitteelle ohjelmoitu tunnusnumero, tosiaikainen sijainti ja liiketiedot ym. Lähete näkyy 1 m:n korkeudelta lähetttynä ja 15 m:n korkeudelta vastaanotettuna ainakin 5 merimailia (nm) ja korkealla lentävässä lentokoneessa satoja nm:ja.
Ogün Sanlısoy
thumb|Ogün Sanlısoy esiintymässä vuonna 2012. Ogün Sanlısoy (s. 12. maaliskuuta 1971) on turkkilainen rockmuusikko. Hän oli turkkilaisen Pentagram-metalliyhtyeen laulaja. Erottuaan yhtyeestä hän aloitti soolouran. Hän on julkaissut viisi albumia, joista Ben julkaistiin helmikuussa 2011.
Haapajärvi (järvi Heinolassa)
Maantietoa
Järven pinta-ala on 91 hehtaaria, se on 3,4 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,78 hehtaaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 6,1 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0061 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,8 metriä ja suurin syvyys on 21,3 metriä. Sen rantaviivan pituus on 9,1 kilometriä.
Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Pato-ojan valuma-alueeseen (14.134) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 79,5 metriä mpy.
Equinox
Equinox (joskus tyyliteltynä myös EQUINOX) on bulgarialainen yhtye, joka edusti Bulgariaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Bones”.
Viisihenkinen bändi koostuu bulgarialaisista laulajista Zhana Bergendorffista, Georgi Simeonovista, ja Vladimir Mihailovista, sekä yhdysvaltalaisista laulajista Johnny Manuelista ja Trey Campbellista. Equinox esiintyi ensimmäisessä semifinaalissa ja pääsi sijoituksellaan finaaliin. Bulgarian sijoitus finaalissa oli lopulta 14.
Rachael Ray
thumb|Rachael Ray Rachael Domenica Ray (s. 25. elokuuta 1968) on yhdysvaltalainen televisiokasvo, julkkiskokki ja kirjailija. Hän emännöi puhe- ja lifestyle-ohjelmaa Rachael Ray ja kolmea kokkiohjelmaa, 30 Minute Meals, Rachael Ray's Tasty Travels ja $40 a Day.
Yksityiselämä
Ray syntyi Massachusettsissa Elsa Scuderin ja James Rayn tyttäreksi ja kasvoi New Yorkissa. Hänen perheellään oli oma ravintola Massachusettsissa.
24. syyskuuta 2005 Ray meni naimisiin John Cusimanon kanssa Toscanassa, Italiassa.
Reinhard Genzel
Reinhard Genzel (s. 24. maaliskuuta 1952) on saksalainen astrofyysikko, Max Planckin maapallon ulkopuolisen fysiikan instituutin apulaisjohtaja, LMU:n professori ja emeritusprofessori Kalifornian Berkeleyn yliopistossa. Hänelle myönnettiin fysiikan Nobel-palkinto vuonna 2020, jonka hän jakoi Andrea Ghezin ja Roger Penrosen kanssa.
Alasimenlampi
Alasimenlampi on Kouvolan (Jaalan) ja Iitin rajalla Kymenlaaksossa, Kimolan ja Koskenniskan kylien lähellä sijaitseva lampi.
Johanna von Schoultz
pienoiskuva|Johanna von Schoultz Johanna Carolina Ulrika von Schoultz (6. maaliskuuta 1813 Tukholma – 28. helmikuuta 1863 Helsinki) oli suomalais-ruotsalainen oopperalaulaja. Parhaimpina vuosinaan hän hallitsi puhtaasti kolme oktaavia ja kykeni siten laulamaan niin altolle, mezzosopraanolle kuin koloratuurisopraanolle parhaiten soveltuvia numeroita. Hän oli 1830-luvulla Euroopan tunnetuimpia oopperalaulajia.
IFF (omatunnuslaite)
Tutka+tutkavastaaja, "yhden taajuuden" menetelmä, jäi kuitenkin käyttöön rauhanomaisemmissa laitteissa kuten SART-hätäjämajakka meripelastukseen, RACON-tutkamajakka merimerkkeihin sekä aktiivinen tutkaheijastin.
Johanna von Schoultz
Von Schoultzin vanhemmat olivat laamanni Nils Fredrik von Schoultz ja Johanna Henrietta Gripenberg. Pariskunta muutti Kuopiosta Tukholmaan Suomen sodan (1808–1809) aikana. Nuori von Schoultz aloitti lauluopinnot Tukholmassa jo vuonna 1823 Karl Magnus Craeliuksen oppilaana. Hänen ensiesiintymisensä oli 15-vuotiaana Tukholmassa vuonna 1828 pidetyssä kirkkokonsertissa, joka oli suuri menestys. Hän konsertoi sittemmin niin Ruotsissa kuin kaikissa muissakin Pohjoismaissa sekä Saksassa ja Venäjän Pietarissa. Jatkettuaan opintojaan ja esiintymisiään muun muassa Italiassa hän siirtyi Pariisin italialaiseen oopperaan vuosiksi 1833–1835, jossa hänen ensiesiintymisensä Giulia Grisin kanssa oli jälleen suuri menestys. Pariisissa hän tutustui Gioachino Rossiniin, joka houkutteli von Schoultzin takaisin Italiaan opiskelemaan ja konsertoimaan kolmeksi vuodeksi vuosikymmenen jälkipuoliskolla.
IFF (omatunnuslaite)
Nykyään IFF on osa lentokoneen elektronisen sodankäynnin laitteistoa. Se on huolellisesti koodattujen salaisten kysymysten ja vastausten vaihtoon perustuva ja muistuttaa tavallista toisiotutkalaitteistoa, jollaisia lentokoneissa on yleisesti siviilikäytössäkin. Myös normaalissa toisiotutkalaitteistossa on sotilaallinen toimintatapa. Normaali toiminta on avointa ja standardisoitua, mutta sotilaallinen toiminta koodeiltaan tarkoin salattua.