cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yukio Mishima
Tate no kai ja kuolema
1960-luvulla Mishima perusti Tate no kai -nimisen puolisotilaallisen järjestön, johon kuului joitakin kymmeniä jäseniä. Tehtäväkseen järjestö ilmoitti keisarin suojelemisen. Järjestö tarkkasi vuosina 1968 ja 1969 tapahtuneita laajoja vasemmiston mielenosoituksia. Mishima tuli siihen johtopäätökseen, että vuoden 1970 Yhdysvaltain ja Japanin välisen puolustussopimuksen uusiminen aiheuttaisi niin laajoja mielenosoituksia, että Japanin viranomaiset eivät voisi enää taata keisarin turvallisuutta. Tässä päätelmässään hän kuitenkin oli väärässä, sillä Japanin poliisi sai helposti pidettyä maan opiskelijaradikaalit aisoissa.
Ei ole varmuutta siitä, milloin Mishima alkoi harkita itsemurhaa. Joka tapauksessa hän ja Tate no kai olivat osoittautuneet tarpeettomiksi, minkä lisäksi hän jäi vaille Nobelin kirjallisuuspalkintoa, sillä palkinnon sai hänen sijastaan hänen oppi-isänsä Yasunari Kawabata.
25. marraskuuta 1970 Mishima saapui neljän muun Tate no kain jäsenen kanssa vierailulle Japanin itsepuolustusvoimien varuskunta-alueelle Ichigayassa. He tukkivat varuskunnan päällikön kenraali Kanetoshi Mashitan suun ja sitoivat tämän, minkä jälkeen Mishima piti varuskunnan sotilaille puheen, joka sai näiden mielenkiinnon puutteen ja yläpuolella leijailevan poliisihelikopterin aiheuttaman metelin vuoksi huonon vastaanoton. Mishima vetäytyi tämän jälkeen takaisin sisälle varuskunnan rakennukseen, missä yritti toisen Tate no kain jäsenen Masakatsu Moritan kanssa suorittaa seppuku-rituaali-itsemurhan. Kumpikaan ei kuitenkaan onnistunut siinä, ja joukkoon kuulunut Hiroyasu Koga joutui iskemään kummaltakin kaulan katki.
Tuotanto
Mishiman pääteoksena pidetään hänen vuosina 1965–1971 ilmestynyttä tetralogiaansa Hōjō no Umi, joka jäi hänen viimeiseksi työkseen.
Mishima oli kirjallisen uransa lisäksi myös jossakin määrin aktiivinen elokuva-alalla. Hän esiintyi vuonna 1960 gangsterielokuvan sankarihahmona ja kuvasi, tuotti ja näytteli pääosan elokuvassa itsemurhan tekevästä armeijan luutnantista vuonna 1965.
Henkilökuva
Aatemaailmastaan huolimatta Mishima ei koskaan ollut ksenofobinen, vaan hän oli säännöllisesti tekemisissä ulkomaisten kulttuurihenkilöiden kanssa ja puhui sujuvaa englantia.
Syy itsemurhaan
Mishiman itsemurhan syistä on esitetty useita eri teorioita. Yksi näistä on halu perinteiseen japanilaiseen kabuki-teatteriin kuuluvan rakastajien kaksoisitsemurhan (shinjū) toteuttaminen Moritan kanssa todellisessa elämässä. Teoriaa on kannattanut ainakin Mishiman ystävä ja kirjailija Henry Scott-Stokes. Toisena mahdollisuutena on mainittu Mishiman elinikäinen seksuaaliseksi miellettävä kiinnostus kuolemaan ja sen kauneuteen. Japanin pääministeri Eisaku Satō puolestaan kuvasi Mishimaa yksinkertaisesti ”mielipuoleksi”.
A1 Australian Grand Prix 2007
A1 Australian Grand Prix 2007 oli A1 Grand Prix -kauden 2006–2007 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 4. helmikuuta Sydney Motorsport Parkin moottoriradalla Australiassa.
PKO Bank Polski
thumb|270px|Pankin pääkonttori Varsovassa. PKO Bank Polski S.A. eli koko nimeltään Powszechna Kasa Oszczędności Bank Polski Spółka Akcyjna on Puolan suurin liikepankki. Se on perustettu alkujaan säästökassana 8. helmikuuta 1919. Pankin pääkonttori sijaitsee Varsovassa. Pankin osake noteerataan Varsovan pörssissä,   jonka suurimpien yhtiöiden WIG20-osakeindeksissä pankin osake oli helmikuussa 2018 painoarvoltaan merkittävin (paino 16,1 % indeksistä).
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla yhtiö oli vuonna 2017 sijalla 900. Se luokiteltiin tällä listalla Puolan toiseksi suurimmaksi pörssiyritykseksi öljy-yhtiö PKN Orlenin jälkeen. PKO Bank Polskin markkina-arvo oli 10,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2017) ja liikevaihto 3,81 miljardia USD (2016).
Pankilla oli 1 179 toimipistettä kotimaassaan ja konttori myös Saksassa. Yrityksen henkilökuntaan kuului noin 29 000 ihmistä.
Remember (Walking in the Sand)
Remember (Walking in the Sand), joka tunnetaan myös nimeltä Remember, on George ”Shadow” Mortonin tekemä kappale. Sen äänitti alun perin tyttöryhmä The Shangri-Las, jonka versio kappaleesta sijoittui Billboard Hot 100 -listan 5. sijalle vuonna 1964. Aerosmithin vuonna 1980 tekemästä coverista tuli myös pienoinen hitti.
Alttarikaappi
thumb|300px|[[Veit Stossin alttarikaappi Pyhän Marian kirkossa Krakovassa.]]
Alttarikaappi eli siipialttari on moniosainen alttaritaulu, joka kehittyi 1300-luvulla Keski-Euroopassa. Alttarikaapit ovat usein triptyykkejä.
Kristillinen alttari oli alun perin pöytä, jonka ympärille seurakunta kokoontui nauttimaan ehtoollista. Varhaisessa kirkossa ja keskiajan alussa pappi johti messun vapaasti seisovan ”pöytäalttarin” takaa kohti seurakuntaa. Myöhemmin keskiajalla tämä tapa katosi, ja tilalle tuli käytäntö, jonka mukaan pappi vietti messua yksin, seisten alttaripöydän edessä. Tätä tapaa vahvisti myös alttarin pyhyyden korostaminen ja sen seurauksena alttaripöytä siirrettiin kirkon kuorin itäseinään ja siitä kehittyi ”alttarilaite” taiteellisine koristuksineen. Niihin kuuluu myös alttarikaappi, joka ripustettiin kuorin itäseinään, seinän vieressä olevan alttarin yläpuolelle.
Alttarikaapin rakenne
pienoiskuva|Ruotsalaisen Botkyrkan kirkon alttarikaappi. Valmistettu Antwerpenissä n. 1525 Alttarikaappi koostuu kahdesta tai useammasta hartauskuvasta. Uskonnollisaiheiset kuvat voivat olla maalauksia, reliefejä tai pieniä veistoksia. Siipialttari sijoitetaan kirkossa alttarin taakse tai alttaripöydän yläpuolelle. Jos se on sijoitettu kuoriin seinästä irralleen, kaapin molemmat puolet voidaan maalata. Alttarikaapin veistoksin ja maalauksin varustettua jalustaa nimitetään predellaksi.
Kehityshistoriaa
Alun perin kristillinen alttari oli pöytä, jonka sivuissa oli maalauksia, puuleikkauksia ja metallipakotuksia. Vähitellen mukaan tuli pyhäinjäännöksiä suojaava maalauksin kuvitettu seinäke, joka oli usein kolmiosainen. Siitä kehittyi 1200-luvulla pyhimyskaappi. Vähitellen 1300-luvulla yleistyivät alttarikaapit, jotka ovat enemmänkin kokoontaitettavia ja muunneltavia alttaritauluja kuin varsinaisesti kaappeja.
Alttarikaappeja tehtiin kirkkoihin eniten 1400-luvulla. Niiden tilalle tulivat ensin Italiasta alkaen alttariseinät 1500-luvulla ja kevyemmät alttaritaulut 1800-luvulla.
Fabrice Herzog
Fabrice Herzog (s. 9. joulukuuta 1994 Frauenfeld, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue EV Zugissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Seuraura
Herzog on EHC Frauenfeldin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin EHC Winterthuriin, joista Herzog jatkoi edelleen kaudeksi 2007–2008 Pikes Oberthurgaun junioreihin. Kaudella 2009–2010 hän toimi seuran U17-junioreiden varakapteenina. Kaudella 2010–2011 Herzog debytoi Pikesin miesten joukkueessa Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Ligassa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi EV Zugin A-nuoriin.
Kaudella 2012–2013 Herzog debytoi seuran miesten joukkueessa National League A:ssa. Hän pelasi jo harjoituskaudella kolme European Trophy -ottelua, mutta NLA-debyyttinsä vain 17-vuotias Herzog teki 23. marraskuuta 2012 SCL Tigersia vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. Seuraavassa ottelussa 24. marraskuuta 2012 vieraissa myös SCL Tigersia vastaan Herzog avasi maalitilinsä liigassa heti kahdella osumalla. Hän keräsi Zugin 2–7-voittoon päättyneestä ottelusta teholukeman +3. Herzogin maalit jäivät myös hänen kauden ainoiksiin NLA:ssa, jossa hän pelasi kauden aikana 20 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4.
Toronto Maple Leafs varasi Herzogin viidennellä kierroksella 142. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Samana kesänä hänet varasi myös QMJHL-joukkue Québec Remparts 42. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Herzog siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän oli Rempartsin toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 32+26=58. QMJHL-kauden päätyttyä, huhtikuussa 2014 Herzog siirtyi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesiin, jossa hän pelasi viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2014–2015 Herzog palasi kotimaahansa ja EV Zugiin. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa NLA:ssa toi 43 runkosarjaottelussa tehot 6+3=9, kuudessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä ja kuudessa Mestarien liigan ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2015–2016 Herzog siirtyi ZSC Lionsiin, jossa hän voitti kauden aikana Sveitsin Cupin.
Maajoukkueura
Herzog edusti Sveitsiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2017. Yhteensä Herzog on pelannut 31 A-maaottelua tehopistein 7+6=13. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 1. huhtikuuta 2015 Klotenissa Suomea vastaan. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa, joka jäi Sveitsin 4–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi.
Muuta
Herzogin lanko Gianluca Hauser pelaa maalivahtina Sveitsin 1. Ligan EHC Bülachissa. Hän on aiemmin torjunut myös seitsemän NLA-ottelua EV Zugissa.
Vuosi 2008 avaruustoiminnassa
Tämä on luettelo vuoden 2008 tapahtumista avaruustoiminnassa.
Maaliskuu
7 Astronauttia Toteutunut Keskikorkea Maan kiertorata Haltuunottoa yritettiin mutta siitä luovuttiin lakiteknisistä syistä.
Newfoundlandin dollari
Dollari oli Newfoundlandin siirtomaan sekä Newfoundlandin dominion valuuttana vuodesta 1865 vuoteen 1949, jolloin Newfoundlandista tuli Kanadan provinssi. Se jaettiin sataan centiin.
Vuosi 2008 avaruustoiminnassa
Huhtikuu
First South Korean in space First second-generation cosmonaut Docked on Raskain Atlas-raketilla ammuttu satelliitti. Technology demonstration Päätyi väärälle radalle johtuen kantoraketin vajaatoiminnasta. Ensimmäinen radankorjaus vei satelliitin polttoainetta kolmen käyttövuoden edestä.
Toukokuu
7 astronauts
Elokuu
(Minuteman/Minotaur II) (Wallops Island)
Syyskuu
PSLV-XL:n ensilento
Lokakuu
(CZ-2F)
ShamRain
ShamRain on suomalainen melankolista rockia soittava yhtye.
ShamRainin perustivat rumpali Janne Jukarainen ja basisti-kosketinsoittaja Matti Reinola vuonna 2000. Seuraavana vuonna yhtyeeseen liittyi laulaja Mika Tauriainen. Kolmikko julkaisi Pieces-EP:n helmikuussa 2002. Kitaristi Kalle Pyyhtinen liittyi yhtyeeseen samana vuonna, ja yhtye kirjoitti levytyssopimuksen Watch Me Fall -levy-yhtiön kanssa. ShamRainin ensimmäinen pitkäsoitto Empty World Excursion ilmestyi joulukuussa 2003. ShamRain-EP julkaistiin vinyylinä vuonna 2004, ja yhtye soitti The Cure -tribuuttialbumilla. Samana vuonna kitaristi Mikko Kolari liittyi yhtyeeseen, ja he tekivät levytyssopimuksen Firebox Recordsin kanssa.
Yhtyeen toinen pitkäsoitto Someplace Else ilmestyi kesäkuussa 2005. Tammikuussa 2006 yhtye soitti ensimmäisen keikkansa, ja Deeper into the night -mini-CD julkaistiin saman vuoden huhtikuussa. Spinefarm Records tarjosi yhtyeelle levytyssopimusta, ja kesän 2006 aikana yhtye nauhoitti kolmannen albuminsa Goodbye to All That, joka ilmestyi marraskuussa 2007. Keväällä 2008 ShamRain julkaisi kappaleiden sanoituksia sisältävän, Kalle Pyyhtisen kuvittaman kirjan.
10. syyskuuta 2009 yhtye julkaisi kotisivuillaan tiedotteen, jossa kerrottiin yhtyeen jatkavan ilman Mika Tauriaista. Tilalla jatkaa aikaisemmilla julkaisuilla sessiolaulajana toiminut Minna Sihvonen.
Diskografia
EP:t
Kalannin alttarikaappi
Kalannin alttarikaappi on hampurilaisen mestari Francken 1400-luvun alussa maalaama alttarikaappi, joka oli alun perin Kalannin kirkossa. Se on Suomen merkittävin keskiaikainen alttarikaappi, ja sitä pidetään myös Pohjoismaiden arvokkaimpana lajissaan.
Kalannin alttarikaappi on toinen mestari Francken tekemiksi attribuoiduista kahdesta pääteoksesta. Toinen on Canterburyn arkkipiispalle Thomas Becketille omistettu Tuomas-alttari. Molemmat alttarit on maalattu intensiivisellä, varhaisesta alankomaalaisesta ja ranskalaisesta hovitaiteesta tietoisella tyylillä. Dominikaanimunkki mestari Francke oli niin sanotun suloisen myöhäisgoottilaisen tyylin parhaita edustajia.
Taidehistoriallisen merkityksen ohella mielenkiintoa ja keskustelua on herättänyt Barbaran legendaa kuvaavien maalausten seksuaalinen sisältö. Myös kaapin päätyminen Kalannin kirkkoon on herättänyt pohdintaa.
Sekä alttarikaappien hankkiminen että kivikirkkojen rakentaminen oli Suomessa vilkasta 1400-luvun alkuvuosikymmeninä kirkon vaurauden ansiosta. Kalannissa kivikirkko tosin rakennettiin vuosisadan puolivälissä.
Alttarikaapin rakenne
Kaappi on kaksoissiipialttari, joten siinä on kahdet pariovet. Ensimmäisen eli ulomman oviparin takana on kahdeksan maalausta, jotka kuvaavat Pyhän Barbaran legendaa. Maalaukset on maalattu liitupohjustukselle munatemperaväreillä, ja taustoissa on käytetty runsaasti lehtikultaa. Maalaukset ovat noin 90–92 cm korkeita ja 53–54,5 cm leveitä. Sisemmän oviparin takana on reliefejä neitsyt Marian elämästä.
Kaapissa oli sen suljettuna ollessa ollut näkyvillä harmaa temperaväri, joka myöhemmin peitettiin taivaansinisellä öljyvärimarmoroinnilla. Kaappia restauroitaessa ja parketoitaessa alkuperäinen maalaus hävisi. Alun perin ovien ulkopinnalla oli ollut yksinkertaisempia maalauksia, joiden aiheet todennäköisesti liittyivät paastoon tai hiljaiseen viikkoon.
Mestari Francken maalausten tyyli
thumb|Käskynhaltija Barbara kaakinpuussa -maalauksessa. thumb|Käskynhaltijan turkisreunainen ja eläinkuvioinen silkkibrokadiviitta ja Barbaran isän vihreäpohjainen kultabrokadiasu Barbaran ruoskimisessa.
Alttarikaappi on tullut kuuluisaksi Barbaran legendaa esittävän kuvasarjan ansiosta. Kuvissa on yllättäviä rajauksia, ja ne soveltavat arvoperspektiiviä, eli tärkeät henkilöt on kuvattu suhteessa suurempina kuin ympäristö tai vähemmän tärkeät hahmot. Harkittu diagonaalien käyttö yhtyy maalauksissa pehmeän hienopiirteiseen viivakieleen.
Barbaran tarinan maalaukset edustavat myöhäis- tai täysgotiikan kaunista tyyliä, joka syntyi Burgundissa. Tyyliä kutsutaan myös kansainväliseksi gotiikaksi. Pohjois-Euroopassa täysgotiikan sanotaan vastaavan Italian varhaisrenessanssia. Suomi oli varsin etäällä taiteen keskuksista, joten ajankohtaisia tyylejä oli nähtävissä lähinnä ulkomailta tilatussa taiteessa. Barbara-alttari on Suomessa varhainen esimerkki tämäntyyppisestä tuontitavarasta.
Maalaukset ovat dekoratiivisia, ja niiden viivankäyttö on hienostunutta. Mestari Francke on kuvannut yksityiskohdat korostuneen tarkasti. Kullattuihin taustoihin on punssattu tyyliteltyjä kukka- ja lehtikiemuroita. Myös Barbaran sädekehä on tehty punssaamalla. Sen reunaan on uurrettu latinaksi viittauksia kunkin kuvan tapahtumiin. Kuten gotiikan maalaustaiteessa yleensä, maalausten lehtikullatut taustat viestittävät hengellisyydestä. Samoin kuvien idealisoitu kauneus viittaa taivaalliseen pyhyyteen.
Tilanteet ovat usein pysäytetyn tuntuisia, ja ne on kuvattu veistoksellisesti. Tapahtumien ympäristö luodaan ikään kuin teatterimaisesti pienikokoisten maisemakulissien ja lavastemaisten rakennusten avulla. Rakennusten vinot linjat luovat kolmiulotteisuuden tuntua. Heräävää perspektiivin tajua on myös siinä, että puut pienenevät taustaa kohti mentäessä.
Francken maalausten tyylissä ja koristeellisuudessa on nähty ranskalaisen hovitaiteen, muun muassa Boucicaut’n mestarin, töiden tuntemusta, mutta etualalla ovat alankomaalaiset vaikutteet. Niitä on etenkin mieshenkilöiden realistisessa ja dramaattisessa kuvauksessa. Ranskalaisen hovitaiteen piirteitä on lähinnä sommittelussa, taustojen lavastemaisuudessa ja väriasteikossa. Burgundin ja Alankomaiden taiteen realistisuuden vaikutusta on nähty myös syvyysvaikutelmaan pyrkimisessä. Yleensäkin aiheiden käsittelyyn ovat vaikuttaneet kirjojen miniatyyrimaalaukset ja ritariromantiikka.
Maalauksen henkilöitä on kuvailtu henkistyneiksi mutta myös eläimellisen brutaaleiksi. Hahmot ovat kaavamaisesti hyviä tai pahoja, ylhäisiä tai alhaisia. Barbara, hänen isänsä ja tuomari kuvataan pukeutuneina loisteliaisiin mestari Francken ajan muotivaatteisiin. Vaatteissa on turkisreunusteita ja kultabrokadia. Pyövelien asut ovat taas arkisia, samoin paimenilla on melko ryysyiset asut.
Pukukankaiden mallina ovat olleet italialaiset eläinkuvioiset silkkibrokadit, mutta ne on kuvattu kaksiulotteisena tasona, jonka päälle on piirretty kankaiden laskoksia. Kankaiden poimuissa ja vartaloiden kaarteissa, samoin kuin käsien siroissa eleissä on goottilaista viivaleikkiä varsinkin Barbaran tarinan ensimmäisessä (Väittely) ja neljännessä (Vankeus) kuvassa. Yleisvaikutelma on sadunomainen ja vertauskuvallisen epätodellinen myös Francken käyttämien heleiden sävyjen ansiosta. Hänen maalaustapansa on varjoton, joskin värit tummuvat hieman taustaa kohti mentäessä, mikä tuo kuviin näynomaisuutta.
Alttarikaapin vaiheita
Kaappi on todennäköisesti maalattu vuoden 1410 tienoilla, varmuudella ennen vuotta 1424. Valmistumisvuodeksi on ehdotettu myös vuosia 1415 ja 1420. Alttarikaappia on konservoitu Hampurin taidehallissa 1920-luvulla ja 1969, jolloin myös maalausten tekijän henkilöllisyys ja alttarikaapin ajoitus varmistui. Hampurin taidehallilla on vankka asiantuntemus mestari Franckesta ja hänen tuotannostaan. Hampurin taidehallin kokoelmissa on Francken Tuomas-alttari. Lisäksi taidehallin ensimmäinen johtaja Alfred Lichtwark toi aikoinaan Hampurin taidehallille mainetta nostamalla muun muassa hampurilaisen mestari Francken taidehistorian tietoisuuteen. Ensimmäisenä alttarin liitti mestari Franckeen taidehistorioitsija K. K. Meinander vuonna 1908. Meinander tutki Suomen keskiaikaisia alttarikaappeja ja toimi myöhemmin Kansallismuseon historiallisen osaston intendenttinä.
thumb|[[Kalannin kirkko]] Vuoteen 1884 asti alttarikaappi oli avattuna Kalannin kirkon alttarilla. Alttarikaapin varhaisista vaiheista eli provenienssista ei ole varmuutta. Arvokkaan kaapin sijainti itseään nuoremmassa kirkossa on herättänyt epäilyjä, että sitä ei ole alun perin tilattu Kalannin seurakunnalle. Kalannin seurakunta on perustettu vuonna 1411, mutta nykyinen harmaakivikirkko on uusimman käsityksen mukaan valmistunut vasta vuoden 1450 vaiheilla ja sen seinämaalaukset 1470-luvulla. Pyhä Barbara on mukana myös kirkon seinämaalauksissa. Yhden pylvään yläpäässä on kuva kärpännahka-asuisesta Barbarasta tunnusmerkkiensä tornin ja miekan kera sekä kirjoitus "s(anc)ta barbara".
Yleisen käsityksen mukaan suurikokoinen alttarikaappi veistoksineen ja aikaa vaativine maalauksineen ei ole voinut olla maaseutukirkon tai yksityisen lahjoittajan tilaama. On oletettu, että alttarikaappi ehkä tilattiin alun perin Turun tuomiokirkkoon, koska piispan virkaan astuessaan Maunu Tavast perusti 1412 sinne alttarin paitsi kirkon nimikkopyhimykselle Pyhälle Katariinalle, myös Pyhälle Barbaralle. Laajalti matkustanut ja kirkkotaiteen suosijana tunnettu Tavast hankki vuonna 1412 Roomasta anekirjeen, jossa mainitaan Pyhän Barbaran alttari. Muuta kirjallista tietoa kaapin sijainnista Turussa ei ole. Turun tuomiokirkon kalleuksia on kuitenkin historian eri vaiheissa päätynyt myös vieraisiin käsiin. Esimerkiksi Otto Rudin johtamat tanskalaiset ryöstivät kirkon esineistöä vuonna 1509. Ryöstetyistä esineistä on lueteltu vain pieni osa, eikä luettelo sisällä alttarikaappia. Kalantilaisen 1800-luvulla muistiin kirjatun tiedon mukaan kaappi oli löytynyt merestä.
Suomen Muinaismuistoyhdistyksen toinen taidehistoriallinen retkikunta vieraili Kalannin kirkossa 1874. Kirkon muun dokumentoinnin ohella he kiinnittivät huomiota alttarikaappiin. Se myytiinkin muinaismuistoyhdistykselle yhdeksän vuotta myöhemmin 5 000 markalla. Hinta oli vuoden 1998 rahan arvoon muutettuna runsaat 100 000 markkaa. Nykyisin Pyhän Barbaran alttari on Helsingissä Kansallismuseossa, ja sitä on sanottu museon huomattavimmaksi ja tunnetuimmaksi taideaarteeksi.
Pyhän Barbaran legenda
thumb|Pyhä Barbara -veistos Tullen Notre Dame -katedraalissa. Legendan mukaan Pyhä Barbara oli Nikomedeiassa 200-luvun lopulla elänyt neito, joka kääntyi kristinuskoon. Hän on roomalaiskatolisen ja etenkin ortodoksisen kirkon pyhimys sekä tykistön ja räjähteiden kanssa työskentelevien suojeluspyhimys. Legendan historiallisuutta on epäilty, mutta periaatteessa on mahdollista, että on ollut olemassa vastaava neitsytmarttyyri. Hän olisi kuollut todennäköisesti keisari Maximianuksen vainossa noin 303. Kuolinpaikka olisi mahdollisesti Egypti, Rooma tai Toscana, ja hän olisi kuollut vuosien 235 ja 313 välisenä aikana. Kirjaimellisesti "Barbara" tarkoittaa muukalaista.
Borsdorf
thumb|right|230px|Borsdorf-omenoita. Borsdorf on yksi vanhimmista viljellyistä omenalajikkeista maailmassa. Se on tunnettu ainakin vuodesta 1561. Lajike on ilmeisesti peräisin samannimisesta Saksan kaupungista.
Kalannin alttarikaappi
Pyhän Barbaran legenda
Barbaran kunnioitus levisi Länsi-Eurooppaan vasta 1400-luvun alussa. Myöhäiskeskiajalla Barbaran legenda oli erittäin suosittu etenkin Ranskassa ja Belgiassa. Pyhällä Barbaralla oli tärkeä asema, koska hän kuului neljän pääneitsyen ryhmään ja ihmiskunnan avunantajiin. Barbaran muistopäivä on ollut 4. joulukuuta, mutta se poistettiin kirkon kalenterista vuonna 1969.
Pyhimyksen tunnuksia ovat torni johon hänet suljettiin, marttyyrin palmu, ehtoollismalja ja kanuuna. Naispyhimyksillä yleinen kultainen kruunu on usein yleistunnuksena. Torni kuvataan usein kirkontornimaisena, mutta toisinaan ehtoollisleivän säilytykseen käytetyn hostian muotoisena. Sen variaationa Barbara toisinaan kantaa ehtoolliskalkkia. Mukana voi olla myös kuolemattomuuden symbolina riikinkukon sulka.
Taiteessa yleisimmin kuvatut kohtaukset Barbaran legendasta kuvaavat kolmannen ikkunan lisäämistä, pakoa ja paimenen petosta sekä rangaistusta. Yleisimmin kuvataan kohtausta, jossa Barbaran turbaanipäinen ja sapelilla varustautunut isä teloittaa tyttärensä.
Vasemman siiven maalaukset
Ei ole tiedossa, mikä monista Pyhän Barbaran legendan versioista on ollut Mestari Francken ikonografian lähtökohtana. Tarinaa kerrottiin niin runosäkeiden, rukousten, hymnien ja proosan kuin draaman muodossa. Yksi 1400-luvun versio oli ranskalainen proosamuotoinen Vie de Sainte Barbe.
Vie de Sainte Barben mukaan Barbara oli rikkaan nikomedeialaisen kuninkaan Dioskuroksen poikkeuksellisen kaunis tytär. Hän oli perehtynyt myös taiteisiin ja tieteisiin. Barbaran filosofinen kiinnostus sai hänet kyseenalaistamaan tuttuja käytäntöjä kuten pakanallisten jumalien palvontaa. Barbara kuuli Aleksandriasta tulleen uutisen, jonka mukaan Origen-niminen pappi oli löytänyt todellisen jumalan. Barbara kirjoitti papille saadakseen tarkempaa tietoa ja kuuli näin kristillisestä uskosta. thumb|Yksityiskohta ensimmäisestä maalauksesta Väittely kolmesta ikkunasta. thumb|Yksityiskohta toisesta maalauksesta Muuri-ihme. thumb|Yksityiskohta seitsemännestä maalauksesta Pyhä Barbara kaakinpuussa. Dioskuros ihaili suuresti tyttärensä kauneutta, eikä halunnut kenenkään muun miehen rakastuvan tyttöön. Kuningas rakensi suuren tornin, johon hän lukitsi tytön kuin aarrekammioon. Barbaran naimista suunnittelevia kosijoita ilmaantui, mutta isä torjui heidät tiukasti. Yllättäen Barbara kertoi haluavansa tehdä siveyslupauksen. Kuningas riemastui aavistamatta, että jokin voisi olla pielessä. Hän juhlisti tytön lupausta rakennuttamalla tälle ylellisen kylpylärakennuksen. Valtakunnan hallinto kuitenkin pakotti kuninkaan matkustamaan. Matkan aikana Barbara tuli ulos tornistaan katsomaan uutta kylpylää. Hän huomasi, että tornissa oli vain kaksi ikkunaa, ja määräsi kylpylää rakentaneet miehet lisäämään kolmannen ikkunan pyhän kolminaisuuden kunniaksi. Tämän jälkeen hän sai kasteen itse Johannes Kastajan kädestä. Kaste sinetöi hänen kääntymisensä kristityksi.
Kun Dioskuros palasi kotiin, Barbara kertoi kolminaisuuden merkityksestä ikkunoissa. Tyttö sanoi myös luvanneensa neitsyytensä tuon kolminaisuuden edustajalle. Uusi käänne sai isän raivostumaan. Hän nostaa miekkansa ja aikoo tappaa tytön heti. Tilanne on aiheena Francken ensimmäisessä maalauksessa Väittely kolmesta ikkunasta, jossa Barbara laskee sormillaan kolmeen ja Dioskuros tarttuu miekkaansa.
Toinen maalaus kuvaa vasemmalta syöksyvää Barbaran isää, jonka takaa-ajon pysäyttää ylitsepääsemätön muuri. Ylelliseen itämaiseen asuun pukeutunut Dioskuros puristaa kätensä nyrkkiin ja heiluttaa paljastettua asettaan. Hänen seuranaan on joukko uteliaita. Barbara pääsee pakoon, kun ihmeen kautta muuri halkeaa ja sulkeutuu Barbaran jäljessä, kun hän pakenee vuorille kaupungin muurien ulkopuolelle.
Francke ei kuvaa väripintoja keskiaikaiseen tapaan tasaisen kirkkaina, vaan luo syvyyttä tummuusvaihteluiden avulla. Tilavaikutelma ei ole maalauksessa tavoite sinällään; sitä käytetään juuri sen verran kuin tarina vaatii. Lavastemainen muuri ei estä katsojia näkemästä Barbaraa taka-alalla. Muurin laskeva diagonaali luo tilavaikutelmaa, ja diagonaali jatkuu nousevana taustan kukkuloiden siluetissa. Muurin dominoivuus sekä tarinassa että kuvan sommittelussa on nähty manieristisena, dramatiikkaa ja jännitettä luovana.
Kolmannessa maalauksessa Takaa-ajo ja paimenen petos Dioskuros lähtee ratsain ajamaan takaa tytärtään. Isän etsiessä kahden muun miehen avustamana he tapasivat kaksi lammaspaimenta. Toinen heistä paljasti, missä tyttö oli. Samassa petollinen paimen saa rangaistuksensa ja hänen lampaansa muuttuivat heinäsirkoiksi.
Neljännessä maalauksessa Pyhän Barbaran vankeus tyttö raahataan kotiin hiuksista vetäen. Edellisessä maalauksessa hänen hiuksensa olivat vielä palmikolla ja kiedottuna pään ympäri, mutta kampaus on nyt avattu. Barbara päätyy takaisin kalterien taakse odottamaan, että hänet viedään käskynhaltija Markianoksen luokse oikeudenkäyntiä varten.
Oikean siiven maalaukset
Viidennessä maalauksessa Pyhän Barbaran kuulustelu tyttöä kuulustellaan kristityksi kääntymisestään käskynhaltija Markianoksen luona. Käskynhaltija määrää hänet kidutettavaksi. Paikalla kuulustelussa on kolme vanginvartijaa, joista kaksi on kuvattu myös muurikohtauksessa. Miehet ovat pukeutuneet karrikoituihin myöhäiskeskiaikaisiin keikarin ja pyövelin asuihin. He työntyvät Barbaran kylkiin kiinni ja tuijottavat hänen kasvojaan himokkaasti. Barbaran silmäluomet ovat puoliksi kiinni. Maalaus muistuttaa kuvia Kristuksesta Pilatuksen edessä tai kiusattuna. Näissä kuvissa sotilaat usein ympäröivät vankinsa klaustrofobisella tavalla.
Kuudennessa maalauksessa Pyhän Barbaran ruoskiminen Barbaran kidutus alkaa, koska hän kieltäytyi uhraamasta pakanallisille jumalille. Hänet riisutaan alastomaksi, sidotaan paaluun ja hänen rintansa leikataan irti vanhalla tylsällä miekalla, jotta leikkaaminen kestäisi kauan ja se olisi mahdollisimman tuskallista.
Barbara selviää kuitenkin hengissä koettelemuksesta. Vie de Sainte Barben mukaan hänet heitetään jälleen vankilaan. Haavat paranevat yöllä, kun Kristus ilmestyy selliin. Hän sanoo olevansa tytön rinnalla, joten tämän ei tarvitse pelätä. Kristus vakuuttaa parantavansa myös tulevat vammat, ja kuoleman jälkeen Barbaraa odottaisi suuri ilo taivaassa. Francke ei kuvaa parantumista, mutta Barbaran vahingoittumaton keho kielii ihmeen tapahtuneen.
Seitsemännessä maalauksessa Pyhä Barbara kaakinpuussa pyövelit ovat raivostuneet haavojen paranemisesta. Käsistään kaakinpuuhun ripustettua Barbaraa kidutetaan entistä kovemmin, mutta jumalan avulla hän ei tunne tuskaa. Pyhimyksen kehoa piinataan nyt tulisilla soihduilla polttamalla. Tytön asu on aiempaa paljastavampi ja kidutus keskittyy hänen ylävartaloonsa kuten ensimmäisellä kerralla. Markianos, jonka katse kohdistuu tytön paljaaseen rinnukseen, tarttuu miekkaansa.
Vie de Sainte Barben mukaan marttyyri koki ennen teloitusta muitakin koettelemuksia, joita ei kuvata Francken alttarissa. Häntä esimerkiksi raahattiin alastomana ympäri kaupunkia, mutta ihme säästi hänet julkiselta nöyryytykseltä. Enkeli pelasti tytön antamalla hänelle valkoisen puvun suojaksi tunkeilevilta katseilta.
Viimeisessä maalauksessa Pyhän Barbaran mestaus Dioskuros valmistautuu teloittamaan tyttärensä. Legendan mukaan isä saa rangaistuksensa nopeasti. Dioskuroksen kävellessä mestauksen jälkeen alas vuorenrinnettä salama iskee häneen ja hänen ruumiinsa katoaa jälkeä jättämättä.
Tarinan variaatioita legendan muissa versioissa
Barbaran elämänvaiheet vaihtelevat legendan eri versioissa. Toisinaan isä ei ollut kuningas vaan rikas mies, ja hän sulki Barbaran torniin suojellakseen tyttöä maailman paheilta. Joissakin versioissa isän sijasta Barbara torjui kosijat uskonsa takia tai kolmas ikkuna lisättiinkin kylpylärakennukseen. Petollinen paimen muuttui kiveksi ja Markinianoksen vankila hehkui valossa, kun ihme paransi Barbaran haavat. Kidutussoihdut sammuivat, kun ne koskettivat Barbaraa. Joissakin versioissa rinnat irrotetaan tylsien talttojen ja nuijien avulla. Lisäksi Valentinus-niminen kristitty hautasi Barbaran, ja hautapaikalla tapahtui myöhemmin ihmeitä.
Ruoskintakuvan sadoeroottiset sävyt
thumb|Yksityiskohta kommentteja herättäneestä Barbaran ruoskintaa kuvaavasta maalauksesta. thumb|Käskynhaltija Markianos ja Barbaran isä samassa maalauksessa. Keskustelua ja voimakkaita reaktioita on herättänyt etenkin alttarin kuudes kuva, Pyhän Barbaran ruoskiminen. Barbara-alttarin maalaukset ovat yksi keskeinen analyysin kohde kulttuurintutkija Robert Millsillä, joka käsittelee teoksessaan Suspended Animation: Pain, Pleasure and Punishment in Medieval Culture väkivaltakuvauksia keskiajan taiteessa. Barbara-alttarin kuudes kuva on myös kirjan kannessa. Mills kuvaa, kuinka maalaus näyttää pyhimyksen paaluun sidottuna ja kädet nostettuina pään yläpuolelle. Marttyyrin pitkät kullanväriset hiukset laskeutuvat suortuvina hänen selkäänsä ja tytön asuna on vain löysä lanteille kietaistu kangas. Äärimmäisenä vasemmalla on käskynhaltija Markianos, joka tuijottaa tytön paljasta ylävartaloa ja puristaa miekan kahvaa kuin valmiina sivaltamaan. Barbaran isä laskee kätensä käskynhaltijan olkapäälle, mutta ei tuskaisena isänä joka yrittäisi estellä, vaan pikemminkin sallivasti välttämättömän kurinpidon edessä. Kiduttajat, kaksi tummapintaista ja tympeää pyöveliä hakkaavat alastonta Barbaraa. Barbaran oikealla puolella paksumahainen ruoskaa heiluttava raakalainen kiskoo tytön hiuksia. Nuhjuisesti pukeutunut pyövelin apulainen sormeilee tytön toistaa rintaa ja valmistautuu leikkaamaan sen irti. Barbara ei näytä reagoivan tilanteeseen paljonkaan. Tytön posket ovat ruusunpunaiset, silmät suuntautuvat kohti taivasta ja hänen huulillaan on häivähdys hymystä.
Oikealla tavalla katsottuina alttarin kuvat herättävät empatiaa marttyyrien kärsimyksiä kohtaan, kuten on tarkoitus. Kommentoijien mukaan on kuitenkin mahdollista, että katsojat näkevät tapahtumat ennemminkin kiduttajien kuin pyhimyksen näkökulmasta. Jos Francken maalausta katsotaan irrallaan sen historiallisesta kontekstista, taidehistorioitsija Madeline Cavinessin mukaan katsoja näkee kuvassa kauniin sidotun vaaleaverikön, joka on osin riisuttu ja jonka vähät vaatteet ovat luisumassa häpykarvoituksen alapuolelle. Lisäksi tyttöä näyttävät uhkaavan sadistiset vaarat ja joukkoraiskaus.
Mahdollista on, että naispuolisen pyhimyksen kärsimyksiin samaistumisen sijasta katsojat saattavat ennemmin nauttia piinatun alastoman naiskehon katsomisesta, Mills mainitsee. Francken maalaukset asettavat katsojan näkökulman helposti kiduttajien leiriin, jolloin vaikutus on samansuuntainen kuin nykyaikaisella pornografialla. Mills on löytänyt feministiteoreetikko Andrea Dworkinin 1980-luvun kirjoituksista pornokuvien sanallisia kuvauksia, jotka muistuttavat kuudetta ruoskimista kuvaavaa Barbara-maalausta. Kahdessa kuvassa nainen on sidottu ranteistaan ja hänen kätensä on nostettu pään yläpuolelle. Haalariasuinen työmies tarttuu hänen rintaansa leikkuripihdeillä. Pihdit näyttävät valmistautuvan leikkaamaan naisen rintaa. Dworkinin mukaan kuvassa on totaalisen alistuva valkoinen nainen, joka vaatii äärimmäistä tuskaa ja nöyryytystä brutaalin miehen käsissä. thumb|Pyhän Barbaran ruoskimiskohtausta kuvaava maalaus [[Zarnowiecin kirkossa Puolassa.]]
Pyhimyslegendoissa neitsyen hyve säilyy kuitenkin tahriintumattomana, koska ihmeet tulevat avuksi. Millsin mukaan myös keskiajan tutkijat ovat viime vuosina kiinnittäneet huomiota siihen, että naispuolisten neitsytpyhimysten marttyyrielämäkerrat ja niitä kuvaavat maalaukset sisältävät paljon nykyisin pornografiseksi tulkittavaa ainesta. On puhuttu jopa uskonnollisesta pornografiasta.
Ihonväri Barbara-alttarissa
Nykyisin Barbara-maalauksissa nähdään myös merkityksiä, joita ei myöhäisgotiikan aikana todennäköisesti osattu aavistaa. Esimerkiksi nykyinen rotutietoinen tutkimus on kiinnittänyt huomiota siihen, että Barbaraa kiduttavat miehet on kuvattu melko tummaihoisina ja eksoottisesti pukeutuneina verrattuna neitoon, jonka iho hohtaa puhtaan vaaleana. Jopa tytön isä on häntä tummempi.
Marian kertomus
thumb|[[Conrad von Soest: Marianalttari, keskuskuva, 1420.]] Liturgisesti arvokkaampi neitsyt Mariasta kertova kuvasarja on alun perin edustanut alttarikaapin juhla-asua, mutta se on myöhemmin jäänyt vähälle huomiolle. Neitsyt Maria oli 1400-luvulla tärkeä aihe, ja kohtauksia hänen elämästään on kuvattu alttarin keskeisimpään osaan viidessä maalatussa tammireliefissä. Keskellä olevassa kuvassa neitsyt Maria on kuolinvuoteellaan apostolien keskellä. Yläosan pilvikehässä kuvataan Marian taivaallinen kruunaus. Siipiosissa Marian elämänvaiheita kuvataan tarkemmin.
Tammipuiset Maria-reliefit ovat tuntemattoman tekijän veistämiä. Luonnosten tekijänä on saattanut olla Francke, koska kuvissa on osia, jotka muistuttavat Tuomas-alttarin maalauksia. Reliefeissä on nähty vaikutteita Conrad von Soestilta muun muassa keskikuvassa, jossa Maria makaa kuolinvuoteellaan ja apostoli Johannes sulkee Marian silmät (Soestin maalauksessa enkeli sulkee silmät).
Kuvasarjaan sisältyy muun muassa humoristinen yksityiskohta, jossa apostoli raapii kutiavaa jalkapohjaansa. Francke on todennäköisesti maalannut myös reliefit, joissa on alun perin käytetty samoja temperavärejä kuin Barbara-maalauksissa. Alkuperäisen temperamaalauksen päälle on luultavasti 1600-luvulla maalattu paksulla öljyvärillä. Muun restauroinnin yhteydessä ympärileikkauskuvan alttari ja ritarikuvan paholainen palautettiin alkuperäiseen asuunsa, mutta reliefien rapautunutta maalausta ei ole muuten restauroitu.
Reliefien kuva-aiheet
Vasen siipi:
2. Jeesus ympärileikataan temppelissä.
3. Neitsyt Maria makaa kuolinvuoteellaan apostolien ympäröimänä. Ylhäällä pilvissä nähdään Marian taivaallinen kruunaus.
Oikea siipi:
4. Neitsyt Marian ruumissaatto, jossa apostolit kantavat arkkua paareilla. Juutalaiset yrittävät ryöstää arkun, jotta voisivat polttaa ruumiin. Hanke epäonnistuu, koska ryöstäjien kädet kuihtuvat.
5. Neitsyt Maria vapauttaa ritari Teofiluksen paholaisen kanssa tekemästään sopimuksesta. Kuva muistuttaa, että Mariaa rukoilemalla voi saada avun.
Kalannin alttarikaappi kirjallisuudessa
Anna-Maija Ylimaulan romaanissa Jumalista julmin (WSOY 1994) Barbara-alttari on keskeisellä sijalla. Teoksen minäkertoja on mies, mutta päähenkilöksi nousee Pyhän Barbaran alttarikaapista tutkimusta tekevä taidehistorioitsija. Alttarikaapin kertomaa Barbaran tarinaa käytetään sisäiskertomuksena.
Worms: Open Warfare
Worms: Open Warfare on jatkoa Worms-pelisarjalle ja se on perinteisesti kaksiulotteinen. Peli julkaistiin Sony PSP:lle ja Nintendo DS:lle 24. maaliskuuta 2006. Peliä pidätään alkuperäisen Wormsin uusioversiona, koska vain grafiikkaa on paranneltu, mutta uusia aseita ei ole. Sen sijaan aseita on ehkäpä vähiten verrattuna mihin tahansa muuhun Worms-peliin.
Ruotsin Saint-Barthélemy
Historia
pienois|vasen|Ruotsin Saint-Barthélemy noin vuonna 1865. Ruotsin valta Saint-Barthélemyn saarella alkoi, kun vuonna 1784 yksi Ludvig XVI:n ministereistä antoi Ranskan Karibian saaren vaihtokauppana Ruotsille kauppaoikeuksista satamakaupungissa Göteborgissa. Ranska osti saaren takaisin Ruotsilta vuonna 1878. Saaren kautta kuljetettiin muun muassa orjia.
Ruotsin Saint-Barthélemyn ensimmäinen kuvernööri Salomon von Rajalin purjehti paikalle Sprengtporten-fregatilla, jonka kotisatama oli Suomenlinna. Saari oli pääasiassa kalliota, ja siellä elävät asukkaat olivat köyhiä kalastajia ja pienviljelijöitä. Saari ei houkuttanut siirtolaisia, mutta sinne lähti hallintovirkailijoita, sotilaita ja muutama kirkonmies. Myös satama työllisti muutamia. Saint-Barthélemy sijaitsi alueella, joka oli jatkuvasti kansainvälisten konfliktien keskellä. Ruotsi käytti hyväkseen puolueettomuuttaan ja salli satamansa käytön kaikille tasavertaisesti.
Saint-Barthélemysta kehittyi orjien tukkukauppa. Saaren kautta välitettiin orjia muille Karibian saarille ja Yhdysvaltoihin. Gustaviasta kehittyi nopeasti kansainvälinen kaupunki, ja siellä asui lopulta 6 000 asukasta. Orjakaupan lopettaminen vaikutti Saint-Barthélemyn elämän hiipumiseen. Kun Euroopassa alettiin viljellä juurikasta, myös sokerikauppa hiipui. Luonnonkatastrofit ja Gustavian tulipalo huononsivat saarta entisestään. Saint-Berthélemy siirrettiin Ruotsilta Ranskalle vuonna 1878.
Nykyisin Saint-Barthélemy on vauras turistikohde. Gustaviassa elää vielä henkilöitä, jotka muistavat esi-isiensä yhteydet Ruotsiin. Ruotsalaisten saarelle rakentamasta kirkosta on jäljellä enää vain kellotorni.
Tirkkosen talo
Tirkkosen talo on Tampereella Kauppakadun ja Kuninkaankadun kulmassa sijaitseva kolmikerroksinen liiketalo, joka on valmistunut vuonna 1901. Jugendtyylisen talon suunnittelivat arkkitehdit Lars Sonck ja Birger Federley, ja sen rakennutti kauppias Maria Tirkkonen.
Talon valmistuttua siinä toimi Nikolai Tirkkosen kangasmyymälä sekä hänen äitinsä Maria Tirkkosen lankakauppa. Liiketilaa oli yhteensä 1 200 neliömetriä. Kangasmyymälän tilat sijaitsivat kahdessa kerroksessa. Kolmannessa kerroksessa oli Nikolai ja Maria Tirkkosen asunnot.
Vuonna 1907 taloon rakennettiin putkipostijärjestelmä, jolla siirrettiin rahaa ja kassakuitteja liikkeen pääkassan ja myymälän kassojen välillä. Putkipostijärjestelmä on säilynyt, vaikka se ei enää olekaan käytössä. Tirkkosen liikkeen erikoisuutena olivat "valmistusosastot", joista tärkeimpiä olivat vuonna 1920 Vuosien kuluessa Tirkkosen liikettä uusittiin ja laajennettiin, ja se toimi 1980-luvulle saakka.
Nir Biton
Nir Biton (myös muodossa Nir Bitton,, s. 30. lokakuuta 1991 Ashdod) on israelilainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin valioliigassa pelaavaa Celtic FC:tä. Oikeajalkainen Biton on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Israelin jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura
Bitonin kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa FC Ashdod, johon hän liittyi kuusivuotiaana vuonna 1997. Seuran edustusjoukkueessa Ligat ha'Alissa hän pelasi vuosina 2009–2013 123 ottelua tehden 14 maalia.
Elokuussa 2013 Biton siirtyi Skotlannin valioliigan suurseuraan Celtic FC:hen. Hän debytoi avauskaudellaan Mestareiden liigassa voittaen Skotlannin mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Biton voitti Celticin kanssa jälleen mestaruuden debytoiden Eurooppa-liigassa ja saavuttaen myös Skotlannin liigacupin voiton.
Maajoukkueura
Biton on edustanut monia Israelin nuorten maajoukkueita. Vuonna 2013 hän toimi alle 21-vuotiaiden kapteenina ikäluokan EM-kilpailuissa tehden myös yhden maalin. Israelin jalkapallomaajoukkueessa Biton debytoi toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan ja teki avausmaalinsa EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan syyskuussa 2015.
Biton kuului Israelin pronssia saavuttaneeseen joukkueeseen vuoden 2009 makkabiadeissa.
Muuta
Ennen ammattilaisuraansa Biton palveli Israelin puolustusvoimissa.
Saavutukset
Celtic FC
Ville Meskanen
Ville Meskanen (s. 2. lokakuuta 1995 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilveksessä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Meskanen laukoo oikealta.
Seuraura
Meskanen on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän jakoi kaudella 2011–2012 33 osumallaan koko C-nuorten SM-sarjan runkosarjan maalipörssin voiton Lukon Aleksi Saarelan ja Tapparan Alex Olkinuoran kanssa. Keijo Kuusela -palkinnon vei kuitenkin tehopisteidensä turvin Saarela. Meskanen oli Ilveksen paras maalintekijä myös SM-karsinnoissa seitsemällä osumallaan. Kaudella 2012–2013 hän oli seuran B-nuorten paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 22+36=58.
Huhtikuussa 2014 Meskanen teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä 8. lokakuuta 2014 Pelicansia vastaan, jolloin Meskanen korvasi nelosketjun vasemmassa laidassa pelikieltoa kärsineen Patrik Moision. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.58 minuuttia. Toisessa liigaottelussaan 30. joulukuuta 2014 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan Meskanen avasi myös maalitilinsä SM-liigassa sensaatiomaisesti heti kypärätempulla. Hänet palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana ja Jari Hytti valitsi hänet legendojen tähtien kolmostähdeksi. Meskasen kolme maalia jäivät hänen ainoiksi tehopisteikseen kauden 2014–2015 kymmenessä pelatussa SM-liigaottelussa. Meskanen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2015–2016 Meskanen teki 39 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös lainalla LeKissä, jossa Meskanen pelasi 16 ottelua. Hän vahvisti myös Ilveksen A-nuoria, jossa Meskanen voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Maaliskuun 2016 lopulla hänen sopimustaan Ilveksen kanssa pidennettiin vuodella kevääseen 2018. Kaudella 2016–2017 Meskanen teki runkosarjassa 20 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 4+3=7 Ilveksen paras maalintekijä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Tapio Laakson kanssa. Meskanen voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Marraskuussa 2017 hän teki Ilveksen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2017–2018 Meskanen teki läpimurron SM-liigan huipulle ja oli Ilveksen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 24+20=44. Hän sijoittui koko liigan maalipörssissä kolmanneksi.
Toukokuussa 2018 NHL-varaamaton Meskanen teki kaksivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden 2018–2019 kokonaan AHL-joukkue Hartford Wolf Packin vahvuudessa. Meskasen tulokaskausi toi 70 runkosarjaottelussa tehot 12+22=34. Syksyn 2019 harjoitusleirin päätteeksi Rangers lähetti hänet jälleen Wolf Packin vahvuuteen. Meskasen rooli jäi siellä kuitenkin varsin pieneksi ja hän halusi omasta aloitteestaan jättää Rangersin organisaation, joten joulukuussa seura asetti Meskasen lopulta ehdottomalle siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut häntä vuorokauden kuluessa, Rangers purki Meskasen sopimuksen. Pari päivää myöhemmin Meskasen vahvistettiin palaavan kevääseen 2021 asti kestävällä ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella Ilvekseen.
Kaudella 2020–2021 Meskanen jakoi tehoilla 15+12=27 Ilveksen sisäisen maalipörssin toisen sijan Matias Maccellin kanssa edellään kesken kauden Pohjois-Amerikkaan siirtynyt Arttu Ruotsalainen sekä sisäisen pistepörssin kolmannen sijan hänen kanssaan. Kauden jälkeen, huhtikuussa 2021 seura vahvisti, että hänen sopimuksessaan ollutta optiota ei käytetä. Ilveksen urheilutoimenjohtaja Timo Koskelan mukaan Meskaselle ei löytynyt sopivaa paikkaa tulevan kauden joukkueesta.
Meskanen siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella KooKoohon. Joukkuetta valmensi hänelle Ilveksestä tuttu Olli Salo. Meskanen oli KooKoon toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 18+14=32. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saimaan Palloon. Hän oli tehoilla 21+13=34 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Meskanen sijoittui koko SM-liigan maalipörssissä neljänneksi. Hän oli liigan sarjataulukossa viimeiseksi sijoittuneen SaiPan ainoa joukkueen kauden kaikki 60 runkosarjaottelua pelannut pelaaja. Meskasen teholukema –31 oli kuitenkin hänen joukkuetoverinsa Gustav Olhaverin ohella koko SM-liigan heikoin. Kauden jälkeen maaliskuussa 2023 SaiPa tiedotti, että Meskasen sopimusta seuran kanssa ei jatketa.
Kaudeksi 2023–2024 Meskanen palasi kasvattajaseuraansa Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella.
Muuta
Meskasen pikkuveli Juuso pelaa hyökkääjänä II-divisioonaa Kooveen kakkosjoukkueessa. Veljekset pelasivat samaan aikaan Ilveksen A-nuorten Suomenmestaruuden voittaneessa joukkueessa kaudella 2015–2016.
J. R. Merinen
Juho (Jussi) Rikhard Merinen (ent. Mustelin, 29. lokakuuta 1873 Tyrvää – 20. huhtikuuta 1918 Tyrvää) oli suomalainen poliitikko, joka oli yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Hän toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä
Tyrvään Laukulassa syntyneen Juho Merisen vanhemmat olivat suutari Juho David Mustelin (1828–1903) ja Hilma Karoliina Juhontytär (1834–1900). Hän kävi kansakoulun ja suoritti Satakunnan Maanviljelysseuran veistokoulun vuosina 1904–1905.
Merinen oli edustajana vuonna 1906 ensimmäisessä torpparikokouksessa, jonka jälkeen hän ryhtyi sosialidemokraattisen puolueen ja torpparien keskustoimikunnan puhujaksi. Toukokuussa 1906 Merinen oli perustamassa Stormin työväenyhdistystä, ja hänet valittiin sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Perustavassa kokouksessa oli mukana myös Merisen veli August David Merinen (s. 1878), joka osallistui jo Suomen työväenpuolueen Forssan kokoukseen vuonna 1903.
Merinen valittiin kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1907 eduskuntavaaleissa. Vuosien 1908, 1913 ja 1917 vaaleissa hän jäi varasijalle. Merinen oli pitkään myös Tyrvään kuntakokouksen jäsen.
Sisällissodan aikana Merinen toimi muiden Stormin työväenyhdistyksen johtohenkilöiden tavoin punaisten kunnallishallinnossa, mutta pysytteli sivussa aseellisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin valkoisten Karkun taistelun jälkeen Tyrväällä suorittaman puhdistuksen yhteydessä 20. huhtikuuta 1918. Merisen ohella ammuttiin myös muita työväenyhdistyksen johtohahmoja, kuten yhdistyksen ensimmäinen sihteeri Herman Kaleva (s. 1880).
Perhe
Merisen puoliso oli Karkusta kotoisin ollut torpparin tytär Fanny Amanda Juhontytär Ojansivu (s. 1878), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1900. Pariskunnalle syntyi seitsemän lasta.