cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimir Salnikov
Moskovan olympialaisissa 1980 Salnikov voitti kolme kultaa: 1 500 metrin vapaauinnissa uiden matkan ensimmäisenä alle 15 minuutin, aikaan 14.58,27, sekä 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. EM-kilpailuissa 1981 hän voitti 1 500 metrillä kultaa ja sijoittui 400 metrillä hopealle 0,14 sekuntia Jugoslavian Borut Petrićille hävinneenä. MM-kilpailuissa 1982 Salnikov puolusti menestyksekkäästi 400 ja 1 500 metrin maailmanmestaruuksiaan. Vuonna 1983 hän ui 1 500 metrin vapaauinnissa uuden maailmanennätyksen 14.54,76, mikä säilyi rikkomattomana vuoteen 1991 saakka, sekä voitti EM-kilpailuissa kultaa 400 ja 1 500 metrin vapaauinnissa (hopeamitalisti Petrić hävisi hänelle lyhyemmällä matkalla 2,16 ja pidemmällä 5,70 sekuntia).
Neuvostoliiton boikotin takia Salnikov ei päässyt puolustamaan olympiavoittojaan Los Angelesiin 1984. Vuonna 1986 hän ui 800 metrin vapaauinnissa uuden maailmanennätyksen mutta häntä pidettiin vuonna 1988, 28-vuotiaana, liian vanhana pärjäämään Soulin olympialaisissa. Soulissa Salnikov kuitenkin voitti vanhoilla päivillään kultaa 1 500 metrillä ja hänestä tuli uinnin vanhin olympiavoittaja 56 vuoteen.
Johannes Blokland
Blokland syntyi Oegstgeestissä, Etelä-Hollannissa, ja sai taloustieteen tohtorinarvon vuonna 1976.
Godfrey Bloom
thumb|Godfrey Bloom Godfrey Bloom (s. 22. marraskuuta 1949 Lontoo) on brittiläinen Itsenäisyyspuolueen poliitikko. Hän kuului vuosina 2004–2014 Euroopan parlamenttiin, jossa hän on Itsenäisyys/demokratia -ryhmän jäsen ja myöhemmin sitoutumaton.
Skeleton talviolympialaisissa 2018
Skeletonissa oli kaksi tapahtumaa, miesten ja naisten kilpailu.
Aikataulu
Seuraavassa listassa on molempien tapahtumien aikataulut.
Osallistujat
Kisoihin osallistui 50 urheilijaa 21:stä eri maasta: osallistujien lukumäärä ilmoitettu sulkeissa maan perässä.
Bro
Bro voi tarkoittaa seuraavia:
Ruotsissa
Ruotsin piiri:
ITTF
ITTF eli International Table Tennis Federation on pöytätenniksen ja kansallisten pöytätennisliittojen kansainvälinen kattojärjestö.
ITTF vastaa lajin säännöistä ja teknisestä kehityksestä. Se järjestää monia kansainvälisiä kilpailuja, muun muassa maailmanmestaruuskilpailut. Ensimmäinen kansainvälinen turnaus järjestettiin vuonna 1926 Berliinissä ja siihen osallistuivat Itävalta, Saksa, Unkari ja Ruotsi.
Gauntlet
Gauntlet on Atari Gamesin kolikkopeli vuodelta 1985. Peli toi tuolloin suositusta Dungeons & Dragons -roolipelistä tutun fantasiaympäristön toimintapeliksi pelihalleihin. Suosion vuoksi peli käännettiin useimmille tuon ajan kotitietokoneille.
Pelin kulku
Gauntlet on ylhäältäpäin kuvattu toimintapeli tai käytännössä ampumapeli, jota voi pelata samanaikaisesti 1–4 pelaajaa. Kolikkopelissä oli neljät ohjaimet, mikä oli tuolloin uusi piirre. Koko pelikoneesta rakennettiin aikaisempia koneita laajempi malli, jota muut pelit käyttivät myöhemmin. Joystickin lisäksi kullakin pelaajalla on kaksi nappia, toinen ampumista ja toinen taiankäyttöä varten.
Valittavat pelihahmot ovat kirveitä viskova Thor-soturi, loitsuja ampuva Merlin-velho, miekkaa heittävä Thyra-valkyria sekä jousipyssyllä ampuva Questor-haltia. Pelihahmo määräytyy sen mukaan, millä ohjaimilla pelaaja pelaa. Kaikilla hahmoilla on oma etunsa: soturi on paras lähitaistelussa, velho käyttää taikuutta parhaiten, valkyyrialla on paras suoja vihollisia vastaan, ja haltia on nopein. Pelihahmot liikkuvat ylhäältäpäin kuvatuissa luolastoissa. Mielenkiintoa pitävät yllä useat vaihtuvat viholliset, jotka tulevat pelaajien kimppuun suurissa laumoissa, sekä monet sokkelot vaihtuvine grafiikoineen.
Pelaajat ohjaavat hahmojaan, sotivat hirviöitä vastaan, sekä keräävät aarteita ja taikaesineitä. Moninpelissä pelaajat voivat kilpailla tai tehdä yhteistyötä sen suhteen, kuka saa mitkäkin esineet. Pelaajat menettävät energiapisteitä jatkuvasti, mutta lisää saa syömällä luolastoista löytyvää ruokaa. Energiaa saa myös laittamalla lisää rahaa pelikoneeseen. Tämän ominaisuuden takia pelin väitetään tulleen joillekin pelaajille kalliiksi, ja toisaalta muut joutuivat odottamaan pitkiä aikoja päästääkseen itse pelaamaan.
Yksi pelin vuonna 1984 vaikuttavana pidetyistä piirteistä oli kertojan ääni, joka kommentoi usein pelin tapahtumia ja antoi ohjeita esimerkiksi sanomalla "Remember - don't shoot food!" (muista, ettet ammu ruokaa) tai "Warrior needs food badly!" (soturi tarvitsee ruokaa kiireesti). Välillä kertoja joko kannusti tai moitti pelaajia taistelun keskellä. Joitakin pelin lausahduksia on kierrätetty myöhemmissä tietokonepeleissä vitsinä.
Vastaanotto
Mikrobitin Niko Nirvi antoi pelin kotitietokonekäännökselle (tarkkaa alustaa mainitsematta) neljä tähteä viidestä.
Jatko-osat
Seuraavana vuonna ilmestynyt Gauntlet II oli pelin laajennettu versio. Siinä oli esimerkiksi uudet sokkelot, suuria lohikäärmeitä, sekä mahdollisuus eri pelaajille valita samat hahmot (eri väreissä). Useimmat pelin käännöksistä tietokoneille, kuten kolikkopelin kanssa samannäköiset Amigan ja Atari ST:n versiot, perustuivat Gauntlet II:een. Vuonna 1991 julkaistu Gauntlet III taas oli isometrinen versio pelistä.
Astronomy and Astrophysics
Astronomy and Astrophysics (lyhyemmin A&A tai Astron. Astrophys.) on suurimpia tähtitiedettä käsitteleviä tieteellisiä julkaisuja. Se julkaisee tutkimusartikkeleja teoreettisen ja havaitsevan tähtitieteen sekä tähtitieteellisten havaintolaitteiden tutkimuksen saralta. Lehteä julkaisee ranskalainen EDP Sciences ja sen tekijänoikeudet omistaa Euroopan eteläinen observatorio.
Lehti sai alkunsa useiden pienten eurooppalaisten tähtitieteen alan julkaisujen yhdistyttyä vuonna 1969. Nämä lehdet (perustamisvuosineen) olivat
lisäksi vuonna 1992 lehteen yhdistyi
Astronomy and Astrophysics ilmestyy viikoittain. Kussakin lehdessä on noin 400 sivua.
SdKfz 10
Demag alkoi suunnitella ajoneuvoa vuonna 1932. Ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1934. Laajempi tuotanto alkoi vuonna 1937 ja jatkui vuodelle 1944.
Simanala
Simanala on kylä Enonkosken kunnan eteläosissa Savonlinna–Heinävesi-välillä kulkevan Enonkoskentien (n:o 471) varrella. Matkaa Savonlinnan lentoasemalle on noin kymmenen kilometriä. Maarekisterin mukaan Simanala on laajempi alue ja siihen kuuluu myös mm. Enonkosken kirkonkylä.
Simanalassa asuu noin 250 henkeä. Vuonna 2003 se valittiin Etelä-Savon vuoden kyläksi.
Simanalan elinkeinorakenne on muuttunut. Enää vain muutamat tilat tuottavat maitoa, kun aiemmin lähes joka talossa oli lypsykarjaa. Nykyaikana kylällä toimii autokorjaamo, hautaustoimisto, hunajatila, kaivuriurakointia, kalastaja, kuljetusliike, maatilamajoitus, metsäkoneita, mökkivuokrausta, parturi, taidetakomo, traktoriurakointia ja taksi. Kyläkauppa lopetettiin muutama vuosi sitten. Useat kylän asukkaat käyvät töissä joko Enonkosken kirkonkylällä tai Savonlinnassa.
Historiaa
Simanala on kautta aikain saanut kärsiä rajaseudun kiroista, mistä kertovat monet paikannimet ja niihin liittyvät julmat tarinat: Piikakivi, Surmajoki, Hovinmäki, Piikkilänmäki, Ryssänkivi, Tähysmäki ja Linnanmäki.
Esimerkiksi mainittuun Piikakiveen liittyy varsin raaka kertomus isonvihan ajoilta. Erääseen taloon tuli kasakka emännän ollessa keittämässä päiväruokaa. Kasakka "pyysi" keittoa syödäkseen. Emäntä heitti keiton päin kasakan naamaa, joka julmistui tästä, veti miekkansa ja leikkasi emännältä molemmat rinnat pois. Tämän jälkeen kasakka iski silmänsä pirtin täysikasvoiseen tyttäreen. Tytär lähti juoksemaan pellon yli läheiseen metsään ja joen rantaan. Joen rannassa oli suuri kivi, jolle tyttö kiipesi. Kasakan tullessa perästä tyttö hyppäsi kiveltä viereiseen syvään jokeen ja hukuttautui. Tästä tulee nimi Piikakivi.
Yrjö Tuominen
thumb|Yrjö Tuominen 1930-luvun alussa. Emil Yrjö Tuominen (20. huhtikuuta 1892 Vaasa – 13. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Elämäkerta
Tuominen syntyi vaasalaisen rautatieläisen perheeseen. Hän opiskeli Tampereen ruotsinkielisessä teknisessä opistossa, ja sai työpaikan Tampereen pellavatehtaasta konepiirtäjänä. Samoihin aikoihin hän aloitti iltanäyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa ja vuonna 1919 hän sai kiinnityksen Tampereen Teatteriin, mutta säilytti edelleen konepiirtäjän toimensa. Lopulta teatteri kuitenkin vei ja Tuominen siirtyi Helsinkiin Kansan Näyttämölle, jossa myös hänen tuleva vaimonsa Eine Laine työskenteli. Neljän Kansan Näyttämö -vuoden jälkeen Tuominen siirtyi Kansallisteatteriin. Eroon päättyneestä avioliitosta Eine Laineen kanssa syntyi yksi tytär.
Yrjö Tuominen esiintyi yli 50 elokuvassa. Erityisen hyvin hänet muistettaneen Väinö Suomisen roolista 1940-luvun Suomiset-elokuvissa sekä vuodesta 1938 lähtien Suomisen perhe -kuunnelmasarjassa. Eine Laine tulkitsee samassa elokuvasarjassa Väinön äidin, Sofia Suomisen osan. Tuomisen elokuvaura alkoi vuonna 1924 patruunan pelitoverin roolilla mykkäelokuvassa Myrskyluodon kalastaja. Vuonna 1929 hänellä oli keskeinen osa mykkäelokuvassa Juhla meren rannalla. Tuomisen elokuvaura jatkui neljän mykkäfilmin jälkeen äänielokuvassa Tukkipojan morsian (1931). Yli miljoona katsojaa saaneessa kartanokomediassa Siltalan pehtoori hän tulkitsee kamreeri Suvantoa. Rooli on Tuomiselle tyypillinen hyvin toimeentulevan, rennon ja elokuvan draamallisia jännitteitä tasaavan miehen osa. Hänet nähdään myös muun muassa klassikkoelokuvissa Pohjalaisia (1936), Asessorin naishuolet (1937) ja Seitsemän veljestä (1939).
Tuominen sai roolisuorituksestaan elokuvassa Ristikon varjossa vuonna 1945 parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon.
Omana aikanaan suosituimpiin radio-ohjelmiin kuuluneen Suomisen perhe -kuunnelmasarjan isä Väinö Suominen henkilöityi Yrjö Tuomiseen niin vahvasti, että hänen siunaustilaisuutensa täpötäydessä Helsingin vanhassa kirkossa 25. lokakuuta 1946 radioitiin suorana lähetyksenä ja kuunnelmasarjassa esitettiin samana päivänä jakso Kun isä on poissa. Tuomisen kuoltua hänen tilalleen ei otettu uutta näyttelijää, vaan perhe jatkoi isättömänä. Yrjö Tuominen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Perry Rhodan
Perry Rhodan - miehemme maailmankaikkeudessa (Perry Rhodan) on saksalainen tieteislukemistosarja. Ensimmäinen Perry Rhodan -seikkailu Unternehmen Stardust (suomeksi Kauhun hetkiä kuussa) ilmestyi 8. syyskuuta 1961 Saksassa ja on sen jälkeen ilmestynyt viikoittain. 3100. vihkoromaani Sternenruf ilmestyi 14.01.2021.
Lehti on Saksassa ilmestynyt parhaimmillaan viitenä eri painoksena, mutta nykyään ilmestyy vain 1. painos. Lisäksi sarjaa julkaistaan useissa eri maissa ja eri kielillä (tällä hetkellä: Brasiliassa, Hollannissa, Tšetšeniassa ja Japanissa).
Suomessa Perry Rhodan ilmestyi vuonna 1975. Sarjan julkaisu lopetettiin vain 16 numeron jälkeen.
Perryn perusidea on yksinkertainen. (Hyvä) amerikkalainen astronautti löytää kuusta haaksirikkoutuneen avaruusaluksen, ystävystyy heidän kanssaan ja perustaa galaktisen imperiumin. Välissä seikkaillaan sekä vieraissa galakseissa, että toisissa ulottuvuuksissa ja menneisyydessä. Lisäksi kuolemattomuuden takaava laite auttaa päähenkilön säilyttämisessä. Sarja alkaa vuodesta 1971 ja parhaillaan on menossa vuosi 5659 (14.04.2022/lehti 3165) tai kuten sarjassa lasketaan aikaa (Neue Galaktische Zeitrechnung (NGZ) - uusi galaktinen ajanlasku) vuosi 2072 NGZ.
Perry Rhodanin oheistuotteina on ilmestynyt muun muassa tiivistetty kirjasarja (Silberbände - hopeakannet. 157. kirja Stalker gegen Stalker ilmestyi 07.03.2022), kuunnelmia, eri päähenkilöiden omia alasarjoja (Atlan), taskukirjasarja Perryversumista, musiikkia, sarjakuvia, oheisrihkamaa (hahmoja, julisteita, palapeli, kassi, solmio, muki yms.) ja jopa elokuva S.O.S. im Weltall (1967).
Kiilto
Kiilto on pinnan optinen ominaisuus, joka kuvaa pintaan osuvan valon fysikaalista käyttäytymistä heijastumisessa. Kyse on siis pinnan valonheijastusominaisuudesta. Kiiltoon vaikuttavia tekijöitä ovat: heijastuskerroin, valon tulokulma ja pinnan topografia.
Kiillon mittaaminen
Pinnan heijastusta voidaan teknisesti mitata kiiltomittarilla. Mittauksessa käytetään polarisoimatonta valkoista valoa, joka suunnataan mitattavaan pintaan sopivassa tulokulmassa. Pinnasta heijastuvan valon intensiteetti mitataan valoilmaisimella. Valon intensiteetti kasvaa kiillon lisääntyessä.
Tyypillisesti kiiltomittaukset tehdään tulokulmilla 20°, 60° ja 85°. Himmeät pinnat mitataan suuremmilla tulokulmilla. Uusimmat värimittarit sisältävät kiillonmittaustoiminteen.
Silmämääräinen kiillon arviointi tehdään useista suunnista ja erityisesti sellaisesta suunnasta, josta pinnan heijastamaa valoa on helppo arvioida. Silmämääräinen arvio on kuitenkin aina subjektiivinen.
Zhang Yining
Vuoden 1999 MM-kisoissa Eindhovenissa Zhang saavutti kaksinpelissä hopeaa ja nelinpelissä pronssia Zhang Yingyingin kanssa. Vuoden 2000 MM-joukkuekisoissa Kuala Lumpurissa hän voitti Kiinan joukkueessa kultaa Li Jun, Wang Huin, Wang Nanin ja Sun Jinin kanssa. MM-kisoissa 2001 Osakassa hän oli sekä kaksinpelissä että nelinpelissä (yhdessä Zhang Yingyingin kanssa) pronssisijalla ja voitti kultaa Kiinan joukkueessa, johon kuuluivat hänen lisäkseen Sun Jin, Wang Nan, Li Ju ja Yang Ying.
Pariisin MM-kisoissa 2003 Zhang oli kaksinpelissä hopealla ja voitti nelinpelissä maailmanmestaruuden Wang Nanin kanssa. MM-joukkuekisoissa 2004 Dohassa Zhang voitti jälleen kultaa Kiinan joukkueessa, johon hänen lisäkseen kuuluivat Wang Nan, Guo Yue, Niu Jianfeng ja Li Ju. Ateenan olympialaisissa 2004 Zhang Yining voitti kultaa sekä kaksinpelissä että nelinpelissä Wang Nanin kanssa.
Maailmancupin Zhang Yining voitti vuosina 2001 ja 2002. Vuonna 2003 hän oli kolmas.
Shanghain MM-kilpailuissa 2005 Zhang voitti kultaa kaksinpelissä ja Wang Nanin kanssa nelinpelissä. Bremenissä 2006 hän voitti joukkuemaailmanmestaruuden. Zagrebin MM-kilpailuissa 2007 Zhang voitti Wangin kanssa kultaa nelinpelissä ja saavutti pronssia kaksinpelissä. Guangzhoun MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viidennen joukkuemaailmanmestaruutensa.
Zhang toimi urheilijoiden valan vannojana Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Pöytätenniksen joukkuekilpailussa Zhang voitti olympiakultaa. Singaporen finaalissa kaataneessa joukkueessa olivat mukana lisäksi Guo Yue ja Wang Nan. Maailman ykköspelaaja Zhang voitti olympiakultaa myös kaksinpelissä. Vastustajanaan hänellä oli 4–1-voittoon päättyneessä kamppailussa joukkuetoverinsa Wang.
Zhang voitti kymmenennen maailmanmestaruutensa Yokohaman MM-kilpailuissa 2009 kaksinpelissä, jonka loppuottelussa hän voitti maannaisensa Guo Yuen erin 4–2 hävittyään tälle kaksi ensimmäistä erää.
Kaarle
Kaarle on suomalainen muoto alkuaan vapaata miestä tarkoittavasta germaanisesta sanasta charal, joka on toiminut etunimenä jo varhain. Kaarlen nimipäivä on 28. tammikuuta, Kaarle Suuren kuolin- ja muistopäivänä. Nimen muunnoksia ovat Kaarlo ja Kalle.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Kaarle on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 4 751 henkilölle.
Nimi eri muunnelmineen on keskiajalta saakka ollut yleinen monien Euroopan maiden hallitsijoilla. Suomen kielessä nimeä Kaarle käytetään vakiintuneesti monista hallitsijoista, joiden varsinaisena nimenä on ollut jokin tämän nimen muunkielinen vastine, esimerkiksi Carolus, Charles tai Karl.
Hallitsijoita
Suluissa olevat vuosiluvut tarkoittavat hallitsijakausia.
'''Baijerin vaaliruhtinaita
Braunschweigin herttua
Burgundin herttua
Englannin kuninkaita (Vuonna 2022 kuninkaaksi tulleesta Charles III:sta ei enää käytetä suomennettua nimeä Kaarle.)
Espanjan kuninkaita
Frankkien kuninkaita: (katso myös Ranskan kuninkaat)
Itävallan keisari ja Unkarin kuningas
Monacon ruhtinaat
Norjan kuninkaat (Carl)
Portugalin kuningas
Ranskan kuninkaita ja frankkilais-roomalaisia keisareita
Lothringenin herttuoita
Romanian kuninkaita
'''Ruotsin kuninkaita
Kaarlet I–VI olivat historioitsija Johannes Magnuksen 1500-luvulla keksimiä tarukuninkaita. Hänen teokseensa perustuen Kaarle-herttua otti kuitenkin kuninkaaksi tullessaan järjestysnumeron IX, minkä jälkeen muistakin Kaarle-nimisistä kuninkaista, sekä varhaisemmista että myöhemmistä, on käytetty sen mukaisia järjestysnumeroita.
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisareita
Kaarle-nimisten keisarien järjestysluvut alkavat IV:stä, sillä frankkien hallitsijat Kaarle Martel, Kaarle Suuri ja Kaarle Paksu olivat myös Saksan hallitsijoita.
Sardinian kuninkaita
Kaarle Emanuel -nimisten hallitsijoiden järjestysluvut alkavat III:sta, koska ensimmäiset kaksi olivat Sardinian kuningaskuntaa edeltäneen Savoijin herttuoita.
Savoijin herttua
Suomen kuningas
Unkarin kuninkaita
Valois’n kreivi
Württembergin kuningas
Meeri Saari
Meeri Anna-Liisa Saari (16. syyskuuta 1925 Urjala – 1. lokakuuta 2018 Urjala) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Hän saavutti yhteensä yhdeksän suomenmestaruutta, joista kahdeksan kuulantyönnössä ja yhden kiekonheitossa.
Saaren ennätykset olivat kuulantyönnössä 13,02 m ja kiekonheitossa 39,11 m vuodelta 1952. Saaren ennätystulos kuulantyönnössä syntyi Helsingin kesäolympialaisissa, jossa hänen saavuttamansa kahdeksas sija on paras suomalaisen naiskuulantyöntäjän sijoitus olympiakisoissa. Hän paransi kuulantyönnön Suomen-ennätystä kolme kertaa: 12,08 m 5.8.1948 Tampereella, 12,93 m 16.9.1951 Forssassa sekä 13,02 m 26.7.1952 Helsingissä. Viimeksi mainittu kesti ennätyksenä lähes kuusi vuotta. Hänen edustamansa seura oli Urjalan Taimi.
Germaine Mason
Germaine Mason (20. tammikuuta 1983 Kingston, Jamaika – 20. huhtikuuta 2017 Kingston, Jamaika) oli jamaikalaissyntyinen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan Jamaikaa ja Britanniaa.
Jamaikaa edustanut Mason voitti 2000 korkeudessa hopeaa Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa tuloksella 224. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Jamaikan mestaruuden ja pronssia Kingstonin nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2003 Mason sijoittui Pariisin MM-kisoissa viidenneksi tuloksella 229 ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-pronssia.
Mason sai Yhdistyneen kuningaskunnan edustusoikeuden 8. maaliskuuta 2006. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi Euroopan cupin superliigassa kolmanneksi, mutta karsiutui Göteborgin EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Osakan MM-kisoissa ja sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa neljänneksi.
Pekingissä 2008 Mason voitti yllätyshopeaa sivuttaen omaa ennätyskorkeuttaan. Hänen taakseen jäivät kilpailussa Jaroslav Rybakov ja hallitseva olympiavoittaja Stefan Holm.
Mason kuoli 20. huhtikuuta 2017 liikenneonnettomuudessa Kingstonissa Jamaikalla.
Aleksandr Golikov
Aleksandr Nikolajevitš Golikov (, s. 26. marraskuuta 1952 Penza, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa kaksi maailmanmestaruutta ja saavutti kaksi muuta MM-mitalia sekä yhden olympiahopean. Hän pelasi myös vuoden 1976 Kanada-cupissa. Hän pelasi 89 maaottelua vuosina 1975–1980 ja teki niissä 43 maalia. Maajoukkueessa hän pelasi yhdessä veljensä Vladimirin kanssa. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Golikov edusti Himik Voskresenskia ja Moskovan Dynamoa ja pelasi 385 liigaottelua tehden 225 maalia.
Bougainville (täsmennyssivu)
Bougainville voi tarkoittaa seuraavia:
Volga (auto)
thumb|Volga Gaz-21. thumb|250px|Suomeen maahantuotuja Volgia varustettiin dieselmoottoreilla. Nämä oli suunnattu ensisijaisesti taksikäyttöön. Volga on neuvostoliittolaisen, myöhemmin venäläisen Gazin autotehtaan vuodesta 1956 käyttämä automerkki. Se korvasi vuodesta 1946 lähtien tuotannossa olleen Pobedan.
Wally Wingert
Wallace E. Wingert on (s. 6. toukokuuta 1961 Des Moines, Iowa) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Volga (auto)
Volgaa arvostettiin. Se oli neuvostoeliitin ja virkamiesten auto. Siitä käytettiin lempinimeä "Volžanka". Volgan nokkakoristeena alkuaikoina ollutta hyppyyn ponnahtavaa hirveä pidettiin hyvin tyylikkäänä.
Wally Wingert
Ura
Wingert kiinnostui esiintymisestä nuorella iällä ja työskenteli 16-vuotiaasta lähtien radiojuontajana. Huonon palkan vuoksi Wingert muutti vuonna 1987 Los Angelesiin, jossa hän sai töitä Westwood One -radioasemalta. Samalla Wingert työskenteli viikonloppuisin jazz painotteisessa radioasemassa The Wave. Vuonna 1989 hän jätti Westwood Onen työskennelläkseen täysipäiväisesti The Wavessa. Neljän vuoden jälkeen Wingert päätti jättää radiossa työskentelemisen ja päätti pyrkiä työskentelemään näyttelemisen ja laulamisen parissa.
Volga (auto)
Volgaa on valmistettu kolmena mallisukupolvena:
Wally Wingert
Ura
Wingert on toiminut myös kuuluttaja äänenä, sekä eri sketseissä äänenä The Jay Leno Show’ssa vuodesta 2009 lähtien.
Volga (auto)
1959 Volga
Volga painaa 1550 kiloa. Vaihteisto on kolmivaihteinen, ja vaihteista ykkönen on synkronoimaton, 2-3 ovat synkronoituja.
Risto Pelkonen
Risto Lauri Agathon Pelkonen (s. 19. elokuuta 1931 Iisalmi) on suomalainen lääkäri. Hän on arkkiatri, ja hänelle on myönnetty professorin arvonimi.
Volga (auto)
1966 Volga
Volga M-21 S kiihtyi 0-100 km/h 26,0 sekunnissa. Huippunopeus on 130,4 km/h. Volga M-21 S maksoi Suomessa 9 380 markkaa vuonna 1966.
Risto Pelkonen
Henkilöhistoria ja ammattiura
Pelkonen syntyi lääkäri-isä Erkki Pelkosen ja sairaanhoitajaäiti Aune Liuksialan perheeseen. Lapsuudessaan hän asui jonkin aikaa Helsingin Naistenklinikalla, jossa hänen isänsä työskenteli ylilääkärinä. Sodan aikana hän toimi juoksupoikana Parikkalan sotilassairaalassa, ennen kuin hänet lähetettiin sotalapsena Ruotsiin. Ylioppilaaksi Pelkonen kirjoitti vuonna 1950 Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1958 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1963. Hänen puolisonsa vuodesta 1957 on Riitta Kristiina Taivainen.
Volga (auto)
Volga Suomessa
Volga oli Suomessa 1960-luvulla yleinen taksiautona. Edeltäjänsä Pobedan tavoin Volga saavutti hyvän maineen etenkin talviominaisuuksiensa ansiosta. Auto kulutti kokoonsa nähden vähän polttoainetta, sen moottori käynnistyi helposti kovillakin pakkasilla ja siinä oli tehokas lämmityslaite. Tekniikan Maailma -lehti koeajoi Volgan alkuvuonna 1959 ja koeajajat kehuivat edellisten lisäksi auton monipuolista varustelua sekä runsasta ja käyttökelpoista työkalusarjaa. Toisaalta auto sai moitteita melko raskaasta ohjauksesta ja suuresta kääntösäteestä sekä heikkotehoisista jarruista. Yhteenvetona TM totesi kuitenkin Volgan olevan hyvä käyttöauto Suomen silloin vielä varsin kehnoille maanteille. Tuontisäännöstelyn vuosina, jolloin länsieurooppalaisia ja yhdysvaltalaisia autoja joutui jonottamaan usein hyvinkin kauan, Volga oli ns. itäautona nopeasti saatavissa. Henkilöautojen tuontisäännöstely purettiin vuonna 1962, mutta Volga säilytti suosionsa taksiautoilijoiden keskuudessa sen jälkeenkin vielä useiden vuosien ajan. Toisen sukupolven Volga tuli Suomessa myyntiin vuonna 1970.
Risto Pelkonen
Henkilöhistoria ja ammattiura
Vuosina 1964–1972 Pelkonen työskenteli Jälleenvakuutusyhtiö Varman asiantuntijalääkärinä ja vuosina 1972–1996 ylilääkärinä. Hän erikoistui sisätautien ja endokrinologian erikoislääkäriksi ja työskenteli pääosan lääkärin urastaan Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa. Pelkonen oli eläkkeelle jäämiseensä asti Helsingin yliopistollisen keskussairaalan osastonylilääkärinä vuosina 1981–1994. Vuodesta 1967 hän oli Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan sisätautiopin dosentti, professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1990. Pelkonen on ollut vuodesta 1995 Suomen kahdestoista arkkiatri.
Volga (auto)
Volga Suomessa
Vuonna 1965 oli taksina Suomessa 1 521 Volgaa. Suomeen tuotuihin, varsinkin taksiksi myytyihin autoihin, vaihdettiin usein bensiinimoottorin tilalle dieselmoottori. 1960-luvulla Volgan dieselmoottori oli useimmiten brittiläisvalmisteinen, mutta 1970-luvulla käyttöön tuli ranskalaisen Peugeot'n Indenor - moottori. Suomessa myytiin myös Fordin V6-bensiinimoottorilla varustettuja Volgia, mutta nämä jäivät harvinaisiksi. Korkean maavaran ansiosta Volga soveltui myös huonokuntoisille teille. Volgan farmarimalli oli rekisteröity henkilöautona kahdeksalle hengelle, mutta sitä rekisteröitiin myös pakettiautoiksi ns. piilofarmareina vajaat sata autoa vuosina 1967–1971. pienoiskuva|Volgan nokkakoriste. Toisen sukupolven Volga ei saavuttanut enää edeltäjänsä suosiota, vaikka se maksoi dieselmoottorilla varustettuna vain hieman yli puolet vastaavankokoisen Mercedes-Benzin hinnasta. Volgan pahin haastaja oli vain vähän kalliimpi, mutta huomattavasti viimeistellympi Toyota Crown. Koko 1970-luvun aikana myytiin noin 1 300 Volgaa, mutta niitä oli rekisterissä vuoden 1979 lopussa vain 1 057 autoa. Vuonna 1983 Volga 24 Diesel maksoi 70 950 markkaa (vuoden 2005 rahassa 21 995 euroa), kun sen samankokoisista kilpailijoista Datsun 280 Dieselin hinta oli 114 480 markkaa (35 489 €) , Toyota Crown Dieselin hinta 112 900 markkaa (34 999 €) ja Mercedes-Benz 200D:n hinta 141 500 markkaa (43 865 €). Volgan maahantuonti päättyi 1983. Suomessa sitä, kuten muitakin neuvostovalmisteisia autoja, edusti Oy Konela Ab.
Risto Pelkonen
Henkilöhistoria ja ammattiura
Pelkonen valittiin vuonna 2001 Helsingin yliopiston vuoden alumniksi. Pelkonen oli hallituksen asettaman sovittelulautakunnan puheenjohtajana Tehyn työkiistassa 2007 ja oli mukana luomassa sovitteluehdotusta, joka hyväksyttiin. Mediuutisten vuoden 2008 kyselyssä lääkärit arvostivat Pelkosen tärkeimmäksi vaikuttajaksi.
Volga (auto)
Aiheesta muualla
ГАЗ М-21
Risto Pelkonen
Henkilöhistoria ja ammattiura
Pelkonen vastustaa terveyspalvelujen yksityistämistä huomauttaen yksityisillä sektoreilla pääasian olevan rahanteossa potilaiden terveydestä huolehtimisen sijaan. Yksityiset sairaalat eivät myöskään tee tutkimusta. Pelkonen kyseenalaistaa kilpailuttamisen toimivuuden terveysalalla huomauttaen, ettei terveyspalveluja voi mitata yhtä yksinkertaisesti kuten siivouspalveluja. Pelkosen mukaan on olemassa runsaasti kansainvälistä tietoa, jonka mukaan yksityistämisellä, kilpailuttamisella ja yhtiöittämisellä ei paranneta terveydenhoidon laatua eikä tehdä terveydenhoitoa halvemmaksi.
Kunnianosoituksia
Suomen Kulttuurirahasto myönsi Pelkoselle vuonna 1991 tunnustuspalkinnon "tutkimuksen tuloksista tiedottamisen innostavasta edistämisestä". Vuonna 2010 Pelkonen sai Itä-Suomen yliopiston ja Savon Sanomien myöntämän Saima-mitalin. Vuonna 2012 Tapaseura valitsi Risto Pelkosen Vuoden käyttäytyjäksi. Pelkonen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1992.
Risto Pelkosen palkinto
Tampereen Lääkäriseura r.y. ja Tampereen lääkäripäivät perustivat Arkkiatri Risto Pelkosen palkinnon vuonna 2007. Palkintona toimiva Pirkko Nukarin veistämä pikkutikkapatsas myönnetään lääkärin työn tiedollista, taidollista ja ihmisläheistä sisältöä merkittävästi edistäneelle lääkärille.
Palkinnon ovat saaneet:
Wylye
Wylye on Avonin sivujoki Wiltshiressä Etelä-Englannissa. Se nousee Warminsterista lounaaseen ja kulkee kaupungin läpi. Se virtaa lähinnä itään, muodostaen Wylyen laakson (Wylye Valley), jota A36-tie ja Wessexin päärautatielinja käyttävät. Se yhtyy Nadderjokeen Wiltonissa, jonka jälkeen vedet virtaavat Avonjokea pitkin mereen Cristchurchin kohdalla.
Wilton ja Wiltshire on epäsuorasti nimetty joen mukaan. Alueella sijaitsee myös Wylyen kylä. Joen varrella on Heytesburyn, Codfordin, Sherringtonin ja Boytonin kylät.
Uatu
Uatu on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kosminen puolijumala, Seuraajien rotuun kuuluva olento, joka rotunsa muinoin vannoman valan mukaisesti tarkkailee ja arkistoi aurinkokuntamme tapahtumia kehittyneen teknologiansa avulla. Koska Marvel-universumin merkittävät tapahtumat liittyvät usein supersankarien edesottamuksiin, ovat nämä joutuneet usein tekemisiin Uatun kanssa, jota sankarit useimmiten kutsuvat Seuraajaksi. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Ensiesiintyminen tapahtui Fantastic Four -lehden numerossa 13 (huhtikuu 1963).
Suomessa Seuraajan ensiesiintyminen tapahtui Ihmesarjan numerossa 12 (1968).
Historia
thumb|left|Uatu tarkkailemassa [[Sisällissota (sarjakuva)|sisällissodan alun tapahtumia.]] Kuten muutkin Seuraajat, Uatu on vannonut olevansa puuttumatta toisten rotujen ja olentojen asioihin. Hän on kuitenkin rikkonut valansa useita kertoja auttaakseen ihmiskuntaa. Uatu asuu Kuun Sinisellä alueella, kriiden hylkäämässä kaupungissa. Kun Uatu kohtasi maapallon olentoja ensimmäisen kerran, hän tapasi Ihmeneloset ja rikkoi valansa ensimmäisen kerran paljastamalla olemassaolonsa ihmisille. Uatu, joka on Seuraajien standardeilla nuorekas ja kapinallinen rotunsa muihin jäseniin verrattuna, rikkoi valansa myöhemmin lukuisia kertoja. Kuuluisin näistä kerroista lienee, kun Uatu yritti estää maailmojen syöjä Galactusta saapumasta maapallolle ja lopulta antoi Ihmenelosille avaimen Galactuksen karkottamiseksi - Kaikenlopettajan.
Tämän jälkeen Uatu on säännöllisesti esiintynyt arvoituksellisena tarkkailijana Marvel-universumin seikkailuissa. Hänen tiedetään saapuvan paikalle ainoastaan suuren vaaran tai mullistuksen uhatessa, kuten Uatu teki sisällissodan alkaessa, samaten Uatu näkyi hääseremonian aikana Stormin ja Mustan Pantterin mennessä naimisiin. Uatu hymyilee poikkeuksellisesti vihkivalaa vannottaessa. Uatu on aina suhtautunut Ihmenelosiin erityisellä lämmöllä ja jopa kerran todennut Herra Fantastisen olevan kenties ainoa olento koko universumissa, jota hän voisi kutsua ystäväkseen.
Metrologia
thumb|"Ensin täytyy mitata, jotta voi parantaa". Kuvassa [[Puheanalyysi|äänenvoimakkuustason mittari.]]
Uatu
Voimat ja varusteet
Uatu omaa valtavat psioniset kyvyt, kuten telepatian, kyvyn manipuloida energiaa tahdon avulla ja kyvyn luoda vakuuttavia illuusioita. Uatun yli-inhimillisen monimutkainen älykkyys antaa hänelle mahdollisuuden tarkkailla maapallon ja aurinkokuntamme tapahtumia samanaikaisesti. Uatu kykenee muuttamaan itsensä tuntemattomaksi energianmuodoksi, jonka avulla hän kykenee matkustamaan hyperavaruuden kautta paikasta toiseen säilyttäen kuitenkin samalla tietoisuutensa. Uatu kykenee myös salaperäisten "deltasäteiden" avulla pitämään itsensä kuolemattomana, mutta kykenee myös kuolemaan mikäli menettää halunsa elää.
Metrologia
Metrologia on tiede, joka tutkii mittaamista ja mittausyksiköitä.
Uatu
Videopelit
130px|right|thumb|Uatu videopelissä [[Marvel: Ultimate Alliance.]]
Metrologia
Kansainvälinen yhteistyö metrologian alalla tapahtuu Bureau International des Poids et Mesures:n (BIPM) kautta. Toiminta perustuu kansainväliseen metrisopimukseen.
Suomessa metrologian alalla toimii ensisijaisesti Mittatekniikan keskus.
Metrologian keskeisiä käsitteitä ovat:
Arkipäivän elämän metrologiakysymyksiä syntyy esimerkiksi tankatessa autoa; antaako bensamittari oikean litramäärän tai neuvolassa, jossa mitataan lapsen paino ja pituus. Kaupankäynti ja teollinen toiminta on myös täynnä metrologiaa. Ruuvit ja mutterit eivät sovi yhteen automaattisesti sen takia että standardit vaativat niin, vaan sen takia, että niiden valmistukseen liittyy konkreettista mittaustyötä eli metrologiaa.
Bradley-ilmiö
Bradley- tai Wilder-ilmiö on mielipidetiedustelujen epätarkkuustekijä tapauksissa, joissa Yhdysvaltain politiikassa vaalikampanjassa ovat vastakkain valkoinen ja ei-valkoihoinen ehdokas. On ollut tapauksia, joissa tilastollisesti merkittävä määrä valkoihoisia äänestäjiä kertoo kyselyssä ennen vaaleja, että he ovat joko vilpittömästi epätietoisia tai todennäköisesti äänestävät ei-valkoihoista ehdokasta, mutta nämä äänestäjät muuttavat käyttäytymistään, kun antavat äänensä.
Valkoiset äänestäjät, jotka sanoivat, että ovat epätietoisia, jakautuvat tilastollisesti suurin luvuin valkoihoisen ehdokkaan taakse, ja useat niistä valkoihoisista äänestäjistä, jotka sanoivat äänestävänsä mustaihoista ehdokasta loppujen lopuksi antavat äänensä valkoihoiselle ehdokkaalle. Tämä haluttomuus antaa tarkkoja kyselyvastauksia on joskus laajentunut myös vaalien jälkeisiin kyselyihin.
Tutkijat ovat teoretisoineet, että jotkut valkoihoiset äänestäjät tuntevat sosiaalista painetta olla antamatta julkisesti tukeaan valkoihoiselle ehdokkaalle, koska he pelkäävät, että se saisi heidät näyttämään rasistilta.
Harrison Dillard
William Harrison Dillard (8. heinäkuuta 1923 Cleveland – 15. marraskuuta 2019 ) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän on toistaiseksi ainoa mies, joka on voittanut olympiakultaa sekä pikamatkoilla että pika-aidoissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Dillard alkoi harjoitella yleisurheilua esikuvanaan myös Clevelandista kotoisin ollut Jesse Owens. Hän oli erityisen hyvä pika-aidoissa – hän voitti 82 peräkkäistä kisaa vuosina 1947–1949, mutta epäonnistui olympiakarsinnoissa vuoden 1948 olympialaisiin. Hän kuitenkin oli karsintojen kolmas sadalla metrillä ja pääsi kisoihin. Lontoon olympialaisissa Dillard voitti maalikamerassa 100 metrin juoksussa Barney Ewellin ajalla 10,3. Dillard sai kultaa myös 4 × 100 metrin viestissä.
Helsingin olympialaisissa 1952 Dillard voitti olympiakultaa päämatkallaan 110 metrin aidoissa ajalla 13,7 ja pikaviestissä ajalla 40,1. Vuoden 1956 kisoihin hän ei enää päässyt mukaan.
Jatkoaika (televisiosarja)
Esitysaika
Muutaman jakson jälkeen Helsingin Sanomat luonnehti ohjelmaa näin: "”Jatkoaika on ilmestynyt komeetan tavoin nykyisellään perin köyhälle tv-viihdetaivaalle. Se on näyttänyt enemmän paljasta pintaa kuin muut ohjelmat yhteensä, se on pannut tunnetut kansalaiset keskustelemaan elintärkeistä asioista kuten hameen pituudesta ja suomalaisen miehen seksikkyydestä. Se on myös kerännyt ylistäviä arvosteluja, mutta sitä on myös moitittu koulupoikahuumorista.”"
Esiintyjiä
Ohjelmaa juonsivat Lenita Airisto, Aarre Elo, Erkki Mikael Salmi (1967–1968), Kauko Saarentaus (1967–1968) ja Hannu Taanila (1968–1969). Sketseissä esiintyivät muun muassa Kaarlo Juurela, Mai-Brit Heljo, Paavo Pentikäinen, Viktor Klimenko ja Helge Herala. Ohjelman tunnetuin toistuva sketsi oli juoppoputkaa kuvannut ”Putka-TV”, jossa Mai-Brit Heljo esitti Suhina-Lempi-nimistä pultsaria. Vieraina oli yleensä julkisuuden henkilöitä, kuten Vesa-Matti Loiri, Tabe Slioor, Edvin Laine, ”kreivi” Pertti Ylermi Lindgren, Olliver Hawk, Mauno Koivisto, Leo Jokela, Pentti Siimes, Olavi Ahonen, Liana Kaarina Leskinen, Mauri Sariola, Toini Havu, Kaj Chydenius, Tamara Lund, Peter von Bagh, Timo Bergholm, Erik Blomberg, Jörn Donner, Kalevi Kahra, Liisamaija Laaksonen, Paula Talaskivi, Mikko Niskanen, Kirsti Wallasvaara, Jussi Talvi, Matti Kurjensaari, Jouni Apajalahti, Väinö Linna, Paavo Einiö, Jyrki Hämäläinen, Henrik Otto Donner ja Joonas Kokkonen.
Jatkoaika oli TV1:n Viihdetoimituksen tuotantoa. Ohjelman vakituisena kapellimestarina toimi Ossi Runne, ja lähetystä ohjasivat Heikki Seppälä, Riitta Degerholm ja Erkki Pohjanheimo.
Formula 3000 Italian Grand Prix 2002
Formula 3000 Italian Grand Prix 2002 oli Formula 3000 -kauden 2002 12. ja viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 14. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Italian GP:n ohessa.
John Frandsen
John Frandsen (s. 13. maaliskuuta 1956 Aalborg) on tanskalainen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli Århusin yliopistossa. Vuosina 1997–1999 hän toimi sävellyksenopettajana Odensessa. Frandsenin tuotantoon kuuluu muun muassa laulumusiikkia ja oopperoita.
Pico do Branco
Pico do Branco kohoaa Madeiraan kuuluvalla Porto Santon saarella 450 metrin korkeuteen ja on saaren toiseksi korkein huippu Pico do Fachon jälkeen.
Magadha
thumb|Magadhavaltio ennen laajenemistaan noin 600 eaa.
thumb|Magadhavaltion arvioitu laajuus 400-luvulla eaa. Magadha (मगध) oli yksi kuudestatoista niin sanotusta Mahajanapadasta tai muinais-Intian alueesta. Kuningaskunnan sydän oli Gangesin laaksossa oleva Biharin osa, pääkaupunkina Rajagriha ("kuninkaan talo", nykyinen Rajgir). Magadha laajentui 500- ja 400-luvuilla eaa. valloittamalla naapurinsa Angan, Kashin ja merkittävimmän kilpailijansa Kosalan. Magadhan muinainen kuningaskunta mainitaan Ramayanassa, Mahabharatassa ja Puranoissa , ja erityisesti buddhalaisissa ja jainalaisissa teksteissä.
Kaksi Intian valtauskonnoista on lähtöisin Magadhasta. 500–400-luvuilla eaa. elänyt Gautama Buddha perusti buddhalaisuuden, joka levisi myöhemmin Itä- ja Kaakkois-Aasiaan, kun taas Mahavira perusti jainalaisuuden. Myöhemmin kaksi Intian suurinta valtakuntaa, Maurya- ja Gupta-valtakunnat, saivat alkunsa Magadhasta. Ne edistivät Intian tieteitä, matematiikkaa, tähtitiedettä ja filosofiaa, ja niitä pidettiin Intian "kulta-aikana".
Maantiede
Magadhan kuningaskunta sai alkunsa kaupankäynnin ja maanviljelyn kannalta edullisessa Gangesin laaksossa. Sen ydin käsitti suurin piirtein nykyiset Patnan ja Gayan alueet Etelä-Biharissa ja osan Bengalia ja Orissaa kaakossa. Muihin alueen valtioihin verrattuna Magadhalla oli jo aluksi merkittävä maantieteellinen etu, sillä sen pääkaupungin lähellä sijaitsi hyödynnettävissä oleva rautaesiintymä.
Historia
Magadhan varhaisista hallitsijoista on vain vähän varmaa tietoa. Tärkeimmät lähteet ovat Sri Lankan buddhalaiset kronikat, Puranat ja eräät muut jainalaiset ja buddhalaiset tekstit. Vuoteen 540 eaa. mennessä Magadha oli kuitenkin kasvanut alueen voimakkaimmaksi valtioksi Shishunaga-dynastian hallinnassa. Sen kuninkaat Bimbisara ja Ajatashatru laajensivat valtakuntaa entisestään valloittamalla naapurimaat Kashin ja Kosalan. Sittemmin rappeutuneen Sisunga-dynastian kaatoi 300-luvulla eaa. Ugrasena Mahapadma Nanda, joka teki Magadhasta koko Pohjois-Intiassa merkittävän voimatekijän.
Nanda-dynastian jälkeen Maghada oli Chandraguptan perustaman voimakkaan Maurya-dynastian keskus. Se laajeni suurimpaan osaan Etelä-Aasiaa Ašokan hallitessa, ja yhdisti siten lähes koko Intian ensimmäisen kerran yhden vallan alle. 200-luvulla eaa. alkanutta Maurya-dynastian rappiota seurasi pitkä hajaannuksen kausi 300-luvulle asti, jolloin Magadhaa keskuksena pitänyt Gupta-valtakunta yhdisti Intian jälleen. Magadhan asema Intian johtavana keskuksena päättyi Gupta-valtakunnan hajottua 500-luvulla, ja arabien vaikutuksen levitessä Intiaan 600-luvulla uudet keskukset, kuten Pala- ja Cholavaltiot alkoivat hallita Intian kehitystä.
Brihadratha-dynastia
Brihadratha-dynastiasta ei ole varmoja historiallisia tietoja. Purana-tekstien mukaan Magadha-valtion perusti Brihadratha-dynastia, joka hallitsi noin 1000 vuotta. Voidaan olettaa, että Puranoiden tiedot ovat ainakin osin historialliset, sillä kreikkalainen historioitsija Megasthenes (n. 350 eaa. - 290 eaa.) mainitsee magadhalaisten hallitsijalistojen olevan niissä. Ensimmäinen hallitsija oli Brihadratha. Hänen poikansa Jarasandha esiintyy myös Mahabharathassa.
Pradyota-dynastia
Myös pradyota-dynastiasta kertovat tiedot ovat epätarkkoja. Vayu Puranan mukaan Pradyota-dynastia oli vallassa 138 vuotta. Sen valta loppui kansan noustua kapinaan. Uudeksi kuninkaaksi nousi Shishunaga, joka aloitti uuden nimeään kantavan dynastian. ,
Haryanka-dynastia
Sri Lankan buddhalaisten kronikoiden mukaan Pradyota-dynastiaa seurasi Haryanka-dynastia, johon kuuluivat Magadhan tämän ajan merkittävimmät hallitsijat Bimbisara ja Ajatashatru. Tämän lähteen mukaan Shishunaga-dynastia olisi ollut melko merkityksetön ja vain välivaihe Haryanka- ja Nanda-dynastioiden välillä. Bimbisaran ja Ajatashatrun hallintokausi käsitellään kuitenkin tässä artikkelissa Puranoiden mukaisesti Shishunaga-dynastian osana, sillä Puranoita voidaan pitää luotettavampina niiden tarkkuuden vuoksi. Molemmat lähteet kertovat näistä hallitsijoista samat asiat, vaikka sijoittavatkin heidät eri dynastioihin.
Shishunaga-dynastia
Purana-eeposten mukaan Shishunaga-dynastia ryhtyi hallitsemaan Magadhaa 684 eaa. Pääkaupunki oli aluksi Rajagriha, myöhemmin Pataliputra (nykyinen Patna). Tällä kaudella kehittyivät kaksi Intian pääuskonnoista, jotka ovat lähtöisin Magadhasta. Gautama Buddha 500- tai 400-luvulla eaa. perusti buddhalaisuuden, joka myöhemmin levisi Itä- ja Kaakkois-Aasiaan, kun taas Mahavira perusti jainalaisuuden.
Shishunaga-dynastia oli tehnyt vuoteen 540 eaa. mennessä Magadhasta Gangesin suiston voimakkaimman valtion. Kuningas Bimbisara (543–491 eaa.) liitti Magadhaan naapurimaa Angan ja aloitti siten Magadhan voimakkaan laajentumisen. Bimbisara oli naimisissa kovimman kilpailijavaltion, Kosalan prinsessan kanssa. Bimbisaran poika Ajatashatru (hallitsijana 491–461 eaa.) tappoi isänsä, ja seurauksena Kosalan ja Magadhan välille syttyi sota. Rauhansopimuksessa Ajatashatru meni Kosalan nuoremman prinsessan kanssa naimisiin ja sai liitettyä Kosalan Magadhaan. ,
Ajatashatrun aikana alkoi uuden pääkaupungin Pataliputran rakentaminen. Pääkaupungin vaihtoon vaikutti Pataliputran parempi sijainti Licchavia vastaan käytävän sodan kannalta. Jainalaiset tekstit kertovat, kuinka Ajatashatru käytti tässä sodassa kahta uutta asetta: katapulttia ja suojattua hevosvetoista sotavaunua, jossa oli heiluva nuija. Jälkimmäistä on verrattu moderneihin tankkeihin.
Maurya-dynastia
Chandragupta Maurya hyödynsi Magadhan sekavaa tilaa ja Syrjäytti hallitsevan Nandakuninkaan Dhana Nandan. Asiaa auttoi kansan tyytymättömyys Nandoihin. Aleksanteri Suuren Intian-retken luoman hajaannuksen turvin Chandragupta alkoi laajentaa Magadhaa ja hänen kuollessaan 301 eaa. Maurya-valtakunta oli koko Pohjois-Intian valtias.
Chandraguptan poika Bindusara laajensi valtakuntaa edelleen lounaaseen, ja hänen kuollessaan Intian niemimaan eteläkärjen lisäksi ainoastaan nykyisen Orissan alueella sijainnut Kalinga vastusti Mauryan valtaa. Bindusaran poika Ašoka valloitti Kalingan. Tuloksena oli niin suuri verilöyly, että sotimispolitiikkaa ajanut Ašoka kääntyi buddhalaisuuteen ja julistautui ahimsan, väkivallattomuuden kannattajaksi.
Maurya-dynastian hallitessa Intian talous kukoisti ja kauppa ja maanviljely kehittyivät yhtenäisen hallinnon suojeluksessa. Tänä aikana myös Pataliputra kasvoi voimakkaasti ja siitä tuli yksi Intian loistokkaimmista kaupungeista. Kalinga-sodan jälkeen maassa oli puoli vuosisataa kestänyt rauha. Chandragupta Mauryan viehtymys jainalaisuuteen edesauttoi sosiaalisia ja uskonnollisia uudistuksia, kun taas Ašokan buddhalaisuus toi väkivallattomuuden ja sosiaalisen ja poliittisen sovun kansallisiksi ihanteiksi.
Ašokan kuoltua etäisimmät maakunnat julistautuivat itsenäisiksi. Maurya-suku hallitsi kuitenkin vuoteen 184 eaa. asti keski-Intiaa ja Gangesin laaksoa. Tuolloin sotilaskomentaja Pusyamitra Sunga kaappasi vallan.
thumb|right|200px|Sunga-valtion laajuus
Sunga-dynastia
Sunga-dynastia perustettiin 184 eaa., noin 50 vuotta Ašokan kuoleman jälkeen, kun silloinen Mauryan armeijan ylipäällikkö, Pusyamitra Sunga salamurhasi kuningas Brihadrathan, viimeisen Maurya-hallitsijan. Sunga-dynastia kesti vuoteen 72 eaa., jolloin pääministeri Vasudeva Kanva murhautti kuningas Devabhimin. Sunga-dynastian kausi oli Intian hajaannuksen alun aikaa, eivätkä heikot hallitsijat kyenneet muuttamaan tilannetta
Kanva-dynastia
Kanva-dynastia korvasi Sunga-dynastian ja hallitsi Intian itäosaa vuosina 71–30 eaa. Ensimmäinen kuningas Vasudeva salli Sunga-dynastian kuninkaiden jatkaa hallitsijoina entisen valtakuntansa nurkkauksessa. Magadhaa hallitsi neljä Kanvahallitsijaa. 30-luvulla eaa. uudelleen voimistunut Kalinga hyökkäsi etelästä entisen valloittajansa kimppuun ja lopetti Kanva-dynastian ajan. Magadhan romahduksen jälkeen eteläiset Andhra- ja Sātavāhana-kuningaskunnat korvasivat Magadhan voimakkaimpana Intian valtiona. Intiaan ei kuitenkaan syntynyt koko niemimaan yhdistävää voimakasta valtiota, vaan hajaannuksen ja ulkomaisten valloittajien aika jatkui 300-luvulle jaa. asti.
right|200px|thumb|Gupta-valtakunta noin vuonna 500
Gupta-dynastia
Gupta-dynastia nousi valtaan Magadhan ydinalueilla noin vuonna 240. Vuonna 305 valtaan noussut Chandragupta I alkoi laajentaa pikkuvaltiotaan, ja vuonna 320 hän kruunautti itsensä Magadhan vanhassa pääkaupungissa Pataliputrassa. Sittemmin hän ja hänen poikansa laajensivat valtakunnan käsittämään koko Pohjois-Intian ja Induksen suiston. Monista, muun muassa Samudraguptan (hallitsi 335–370) yrityksistä huolimatta valtakuntaa ei saatu laajennettua käsittämään etelässä Mauryan aikaisia alueita, joskin nämä tunnustivat Guptan yliherruuden.
Guptavaltio oli Mauryan jälkeen suurin poliittisista ja sotilaallisista valtakunnista antiikin Intiassa. Guptavaltion aika oli Intian "kulta-aikaa" matematiikassa, tähtitieteessä ja filosofiassa. Sen aikana buddhalaisuuden merkitys Intiassa väheni ja alueen valtauskonnoksi tuli hindulaisuus. Viimeinen merkittävä Guptahallitsija oli Skandagupta (vallassa 454–467). Hänen jälkeensä valtakunta alkoi nopeasti luhistua heikkojen hallitsijoiden ja hunnien hyökkäysten takia. 500-luvun loppupuolella Guptavaltakunta oli lopullisesti tuhoutunut, ja Intia jakaantui uudelleen pikkuvaltioihin.
Kanva-dynastia (71-30 eaa.)
===Gupta-dynastia (n. 240-570), , ===
Ei paniikkia
Melasniemen ja Kokkosen ohjaama musiikkivideo julkaistiin ennakkoon päivää ennen singlen virallista julkaisupäivää, 28. marraskuuta.
Letícia
Letícia on kaupunki Kolumbiassa, Etelä-Amerikassa. Se on Amazonasin departementin pääkaupunki ja sijaitsee Amazonjoen rannalla aivan Kolumbian eteläkärjessä, noin neljä astetta päiväntasaajan eteläpuolella. Letician väkiluku vuonna 2011 oli noin 25 400, ja väestö on pääasiassa Kolumbian keskusylängöiltä muuttaneita.
Amazon on kaupungin kohdalla purjehduskelpoinen, ja Leticia on Kolumbian ainoa satama tämän joen rannalla. Se on aivan sekä Perun että Brasilian rajalla, ja Brasilian puolella siihen rajoittuu suurin piirtein samankokoinen Tabatingan kaupunki, jonka kanssa Leticia muodostaa löyhän kaupunkialueen joen rannalla.
Kaupunki ja suurehko alue sen pohjoispuolella oli aiemmin perulaisten asuttama nimellä San Antonio, mutta 1900-luvun alun rajakiistoissa, joihin liittyi myös riitoja niin Ecuadorin kuin Brasiliankin kanssa, alue päätyi lopulta Kolumbian hallintaan.
Kaupungin merkitys Kolumbian talouselämään ja politiikkaan on vähäinen, vaikka rajakaupunkina se onkin aiemmin ollut ajoittain yksi huumekaupan vähäisemmistä keskuksista. Matkailu on silti aina ollut merkittävää Leticiassa, johtuen paljolti siitä, etteivät lähes koko muuta Kolumbiaa vaivaavat poliittiset ongelmat, kuten kapinaliikkeet ja puolisotilaalliset joukot, juurikaan kosketa eteläisiä viidakoita.
Gao Ling
thumb|Gao Ling Gao Ling (高凌, s. 14. maaliskuuta 1979 Wuhanissa, Hubeissa, Kiinan kansantasavallassa) on kiinalainen sulkapalloilija.
2000 Sydneyn olympialaisissa Gao Ling saavutti Zhang Junin kanssa sekanelinpelissä kultaa ja naisten nelinpelissä Qi Yiyuanin kanssa pronssia. 2001 MM-kisoissa hän voitti kultaa sekä naisten että sekanelinpelissä. 2003 MM-kisoissa hän voitti nelinpelissä kultaa. 2004 Ateenan olympialaisissa Gao Ling osallistui yhdessä Zhang Junin kanssa sekanelinpeliin ja voitti kultamitalin parin voitettua loppuottelussa Ison-Britannian Nathan Robertsonin ja Gail Emmsin. Ateenassa Gao Ling pelasi myös naisten nelinpelissä yhdessä Huang Suin kanssa ja pari eteni loppuotteluun, jossa kuitenkin hävisi Kiinan Zhang Jiewenilla ja Yang Weille.
Luettelo tunnetuista kajaanilaisista
Tämä artikkeli on luettelo tunnetuista kajaanilaisista.