cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deicide
Vuonna 2004 yhtyeen uusiksi kitaristeiksi liittyivät Cannibal Corpsesta tuttu Jack Owen sekä Vital Remainsista Dave Suzuki. Suzuki erosi kuitenkin heti kiertueen jälkeen ja vuonna 2005 hänen tilalleen tuli Ralph Santolla, joka tunnetaan muun muassa yhtyeistä Death ja Iced Earth. Santolla on sanonut olevansa katolilainen, mikä on johtanut erinäisiin mielipiteisiin antikristillisenä tunnetun Deiciden fanien keskuudessa. Vuoden 2006 kesällä yhtye julkaisi kahdeksannen studioalbuminsa, The Stench of Redemption, joka esitteli jälleen hieman musiikillisesti uudistuneen Deiciden.
Toukokuussa 2007 Ralph Santolla jätti Deiciden ja liittyi Obituaryyn. Saman vuoden marraskuussa Deicide aloitti yhdeksännen studioalbuminsa Till Death Do Us Part nauhoitukset. Levy julkaistiin huhtikuussa 2008.
Tammikuussa 2009 Deicide kertoi virallisella MySpace-sivustollaan allekirjoittaneensa levytyssopimuksen Century Median kanssa. Samalla Ralph Santolla liittyi jälleen yhtyeeseen Euroopan-kiertuetta varten. Kesällä 2009 kitaristi Kevin Quirion yhtyeestä Order of Ennead korvasi Santollan.
Deiciden viimeisin albumi on 26. marraskuuta 2013 julkaistu In the Minds of Evil.
Semjon Nomokonov
Semjon Danilovitš Nomokonov (, 12. elokuuta 1900 Delyun – 15. heinäkuuta 1973 Zugalai) oli toisessa maailmansodassa palvellut neuvostoliittolainen tarkka-ampuja. Etniseltä taustaltaan hän oli hamnigani. Nomokonov taisteli vuosina 1941–1945 viidellä eri rintamalla ja ampui vahvistetusti 367 vihollista. Novokonov tunnetaan myös piipustaan, johon hän kaiversi merkinnät tapoistaan.
Taka-Baikaliassa syntynyt Nomokonov harrasti metsästystä jo kymmenvuotiaasta lähtien ja työskenteli myös kirvesmiehenä Šilkan piirin Nižni Stanissa. Nomokonov liittyi puna-armeijaan heinäkuussa 1941 ja poikkeuksellisten ampumataitojensa johdosta hänet siirrettiin pian tavallisen kiväärimiehen tehtävistä tarkka-ampujapataljoonaan. Nomokonov osallistui taisteluihin Valdain ylängöllä, Karjalan kannaksella, Ukrainassa, Liettuassa sekä Euroopan sotatoimien päättymisen jälkeen Mantšurian taisteluun elo–syyskuussa 1945.
”Taigan shamaani” -lempinimellä tunnettu Nomokonov palkittiin ansioistaan Leninin ja Punalipun kunniamerkeillä, kahdella Punaisen tähden kunniamerkillä sekä taisteluansiomitalilla. Hän kuoli 72-vuotiaana nykyisen Mogoituin piirin Zugalaissa vuonna 1973.
Bofors 40 Mk3
Bofors 40 Mk3 on BAE Systems Bofors AB:n valmistama laivatykki, jota käytetään useiden Suomen merivoimien alusten ilmatorjunta-aseena.
Helmer Ringgren
Karl Vilhelm Helmer Ringgren (29. marraskuuta 1917 – 26. maaliskuuta 2012 ) oli teologi ja uskontotieteilijä. Hän toimi uskontohistorian professorina Åbo Akademissa 1962–1964 ja eksegetiikan professorina Uppsalan yliopistossa 1964–1983.
Akhetaten
Akhetaten tai Akhetaton oli muinaisen Egyptin lyhytikäinen pääkaupunki Amarna-kaudella. Sen rakennutti 18. dynastian aikana elänyt faarao Akhenaten, ja sen nimi tarkoittaa Atonin taivaanrantaa. Akhetaten sijaitsi Ylä-Egyptissä. Sen arkeologinen kohde tunnetaan nimellä Amarna (Tell el-Amarna), joka on peräisin paikalla nykyisin olevan kylän nimestä el-Amarna (‎).
Maantiede
Akhetaten sijaitsi Niilin itärannalla etelään Hermopolis Megalesta (Khemenu) ja myöhemmän, roomalaiskautisen Antinoopoliin kaupungin paikasta. Sijainti oli keskellä Egyptiä suunnilleen Memfiin ja Theban puolivälissä, toisin sanoen nykyisten Kairon ja Luxorin puolivälissä. Kaupunki kuului Ylä-Egyptin 15. nomokseen (Wenet, myöhempi Hermopolites). Nykyisin paikka on Al-Minyan kuvernoraatin alueella.
pienoiskuva|vasen|Akhetatenin raunioita. Kaupunki oli rakennettu tasangolle Niilissä olevan mutkan kohdalle. Joki noudatti kyseisessä kohdassa suunnilleen samaa reittiä kuin nykyisinkin. Tasangon pituus on pohjois-eteläsuunnassa noin kymmenen kilometriä ja suurin leveys itä-länsisuunnassa noin viisi kilometriä. Tasankoa rajaa itäpuolelta noin 100 metriä korkeammalla olevan aavikkoylätasangon reuna, joka kiertyy lähelle joen rantaa sekä kaupungin pohjois- että eteläpuolella. Reunan halkaisevat laaksot ja kuivat joenuomat eli wadit.
Muinaishistoria
pienoiskuva|vasen|Faarao [[Akhenaten esitetty sfinksinä Akhetatenista löydetyssä korkokuvassa.]]
Faarao Akhenaten (myös Ekhnaton) aloitti uuden valtakunnan aikana monoteistisen uskonnollisen uudistuksen, jossa auringonjumala Atonista (myös Aten) tehtiin ainoa sallittu jumala. Akhenaten rakennutti ensimmäisen Atonin temppelin Karnakiin, joka oli osa vanhaa pääkaupunkia Thebaa. Viidentenä hallintovuonnaan noin vuonna 1347 eaa. hän päätti kuitenkin rakennuttaa kokonaan uuden pääkaupungin, jossa ei olisi vanhojen jumalten kulttien painolastia. Egyptiläistä kulttipapistoa ärsytti suunnattomasti Akhenatenin päätös luopua vanhoista jumalista ja ryhtyä palvelemaan pelkästään aurinkoa ainoana jumalana.
Näin Akhetaten rakennettiin uudeksi pääkaupungiksi ja Akhenatenin palatsin paikaksi. Tuolloinen ajanjakso eli Amarna-kausi on saanut nimensä paikan nykyisestä nimestä. Akhetaten rakennettiin kiireellä: sen rakennustyöt kestivät noin vuoden ajan, minkä jälkeen koko kuninkaallinen hovi muutti uuteen kaupunkiin. Kuninkaallisen perheen lisäksi kaupungissa asuivat Akhenatenin appivanhemmat Ay ja Tiy sekä kuninkaallisen aarrekammion valvoja Ramose.
Nimensäkin mukaisesti Akhetaten oli omistettu Atonille, ja siellä oli vain Atonin temppeleitä. Kaupungissa ei ollut slummeja ja rikkaiden asuinalueita erikseen, vaan köyhien majat kohosivat parempiosaisten palatsien vieressä. Kaupungin väkiluvuksi on arvioitu noin henkeä.
pienoiskuva|upright=0.68|Yksi [[Amarna-kirjeet|Amarna-kirjeinä tunnetuista savitauluista.]] Akhenaten kuoli 17. hallitusvuonnaan noin vuonna 1336 eaa. Koko Amarna-kausi, mukaan lukien Akhenatenin monoteistinen oppi Aton-jumalasta, vaipui unholaan pian tämän jälkeen. Unhoon jäi myös hovista kokonaan riippuvainen Akhetaten, sillä seuraaja Tutankhamon siirsi hallinnon Memfiihin. Akhetaten muuttui nopeasti aavekaupungiksi. Sitä purettiin tarkoituksella Horemhebin aikana hereetikoksi tuomitun Akhenatenin muiston häivyttämiseksi, ja rakennusten kiviä vietiin uudelleenkäytettäviksi erityisesti Hermopolis Megalehen. Akhenatenin paikalla oli jonkin verran asutusta myöhäisellä roomalaisella kaudella.
Uudelleenlöytyminen ja kaivaukset
Ensimmäisenä länsimaalaisena kaupungin löysi Niilin laakson läpi matkustanut ranskalainen jesuiittapappi Claude Sicard vuonna 1714. Muita vierailijoita olivat vuosina 1798–1799 Napoleonin joukot, jotka valmistivat Amarnan kartan, joka julkaistiin vuosina 1821–1830. Tämän jälkeen John Gardner Wilkinson kartoitti kaupungin jäänteet. Robert Hay ja G. Laver tallensivat reliefit vuonna 1833. Kopiot ovat British Libraryssa.
Kaupungin varsinaiset arkaologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1892 ja jatkuivat keskeytyksin vuoteen 1936 saakka. Tuossa vaiheessa oli kaivettu kuninkaallinen palatsi ja noin puolet asuinkortteleista. Kaivaukset ovat jatkuneet uudestaan vuodesta 1977 lähtien. Alueella on suoritettu myös kunnostustöitä.
Nykyisin Akhetaten on yksi merkittävimpiä lähteitä egyptiläisen kaupunkirakentamisen ja kaupunkiyhteiskunnan tutkimisen kannalta. Tähän ovat syynä se, että paikka käsittää kokonaisen kaupungin jäännökset niin, että se antaa hyvin laajan kuvan koko yhteiskunnasta, eikä paikalla ole ollut myöhempää asutusta laajassa mittakaavassa, toisin sanoen arkeologisia ”häiriötekijöitä” on vähemmän kuin tyypillisissä egyptiläisissä rauniopaikoissa. Jäännökset voidaan myös ajoittaa hyvin tarkkaan.
Rakennukset ja löydökset
pienoiskuva|upright=1.2|Akhetatenin tärkeimpiä kohteita: 1. Pohjoishautausmaa 2. Etelähautausmaa 3. Aavikon pyhäköt 4. Pohjoiskaupunki 5. Pohjoispalatsi 6. Maru-Aten 7. Eteläinen esikaupunki 8. Suuri Atonin temppeli 9. Kom el-Nana 10. Työläisten kylä 11. Työläisten hautausmaa 12. Kuninkaallinen wadi 13. Akhenatenin hauta U. Rajasteela U V. Rajasteela V
Akhetatenin rauniot levittäytyvät noin kuuden kilometrin matkalle joen varrelle, niiden leveyden ollessa suurimmillaan kaupungin keskellä noin kilometrin. Kaupungin keskiosa sijaitsi suunnilleen tasangon keskellä. Aikanaan rakennukset ulottuivat joen rantaan saakka, mutta maanviljely on myöhemmin tuhonnut kaupungin länsiosan jäänteet. Kaupungin paikka on hyvin tasainen, eivätkä jäänteet muodosta varsinaista telliä eli rauniokumpua. Rakennusten jäänteet ovat pääosin hiekan peittämät ja pahoin kuluneet. Erityisesti palatseista ja temppeleistä on säilynyt vain vähän hienompaa työtä olevia kiviosia, sillä ne purettiin uudelleenkäytettäviksi muualla. Jäljelle jääneet osat ovat pääosin savitiiltä, jota käytettiin sekä tavallisten rakennusten että myös palatsien seinissä.
Kaupungin osat
Tutkimuksessa kaupungin jäänteet on jaettu osiin, jolle on annettu nykyaikaiset nimet. Keskikaupunki käsitti kuninkaallisen palatsin, Aton-jumalan temppelit sekä hallintorakennukset, ja voidaan nähdä yhdessä eräänlaisena palatsinakokonaisuutena. Sen eteläpuolella sijaitsi Ydinkaupunki, jossa oli tiivisti rakennettuja asuinrakennuksia. Sen eteläpuolella oli hieman harvemmin rakennettu niin kutsuttu Eteläinen esikaupunki. Keskikaupungin pohjoispuolella pienen välimatkan päässä sijaitsi Pohjoinen esikaupunki. Sen pohjoispuolella sijaitsi erilleen muista rakennettu Pohjoispalatsi, ja sen pohjoispuolella rinteen reunalla Pohjoiskaupunki.
Suuri palatsi pienoiskuva|vasen|Akhenatenin tyttäret. Yksityiskohta eräästä Akhenatenin palatsin seinämaalauksesta.
Kuninkaallinen palatsi eli niin kutsuttu Suuri palatsi sijaitsi Keskikaupungin länsiosassa lähellä joen rantaa. Rakennuskokonaisuuden pituus pohjois-eteläsuunnassa oli noin 580 metriä. Palatsi koostui useista osista, sisäpihoista ja puutarhoista. Kokonaisuuden eteläosassa oli niin kutsuttu Kruunajaissali, jonka koko oli noin 130 × 135 metriä. Muita osia olivat muun muassa haaremi, hoviväen asunnot, palvelijoiden asunnot ja varastotilat.
Yhdeksän metriä leveä silta yhdisti varsinaisen palatsin erilliseen niin kutsuttuu Kuninkaan taloon. Sen koko oli noin 138 × 120 metriä. Se koostui puutarhapihasta, asuinhuoneistoista sekä varastotiloista. Palatsirakennukset oli koristeltu pylväin, kaiverruksin ja seinämaalauksin, joista on säilynyt vain osasia. Eräs seinämaalaus esitti Akhenatenia ja Nefertitiä tyttäriensä seurassa. Palatsin samoin kuin koko Keskikaupungin alueen kaivaukset suoritettiin 1930-luvulla.
Suuri Atonin temppeli
Suurta Atonin temppeliä ympäröi tiilimuuri, joka sulki sisäänsä noin 800 × 300 metrin kokoisen alueen. Sen sisäpuolen etuosassa sijaitsi temppelirakennus eli niin kutsuttu Pitkä temppeli, jonka koko oli noin 190 × 33 metriä. Se koostui kuudesta avoimesta pihasta, joita erottivat monumentaalisisäänkäynnit. Muurin ympäröimän alueen takaosassa oli erillinen pyhäkkörakennelma, jonka koko oli noin 48 × 32 metriä. Myös se oli ylhäältä avoin ja koostui kahdesta osasta, joita erotti pylon-porttirakennelma. Rakennuksista on löydetty suuri määrä uhritauluja, temppelistä noin 750 ja pyhäköstä noin 150.
Pieni Atonin temppeli pienoiskuva|Pieni Atonin temppeli Akhetatenissa.
Pientä Atonin temppeliä ympäröi myös tiilimuuri, ja sen alueen koko oli noin 191 × 111 metriä. Se oli jaettu kolmeen sisäpihaan, joiden sisäänkäynnit olivat pylon-porttien kautta. Toisella sisäpihalla oli niin kutsuttu Papin talo ja kolmannella sisäpihalla pyhäkkö, joka muistuttaa Suureen Atonin temppeliin kuulunutta pyhäkköä. Myös tämän temppelin alueelta on löydetty suuri määrä uhritauluja. Yksi temppelin pylväistä on kunnostettu.
Pohjoispalatsi
Pohjoispalatsi sijaitsi Pohjoisen esikaupungin ja Pohjoiskaupungin välissä. Se koostui pitkänomaisesta aukiosta, jonka kolmella sivulla oli huoneita. Perällä oli pieni valtaistuinsali. Rakennuksessa oli mahdollisesti kaksi kerrosta. Palatsi on ollut tarkoitettu alun perin Nefertitille tai Kiyalle ja myöhemmin Akhenatenin tyttärelle Meritatenille. Palatsin kaivaukset suoritettiin vuosina 1923–1924 sekä 1990-luvulla.
Kaupungin ympäristössä pienoiskuva|[[Akhenatenin rajasteela U.]]
Kaupungin itäpuolella sen ja ylätasangon rinteen välissä sijaitsivat erilliset työmiesten ja kivenhakkaajien kylät. Ylätasangon rinteessä kaupungin koillisuolella sijaitsevat kallioon kaiverretut Pohjoishaudat ja kaakkoispuolella Etelähaudat. Ne oli tarkoitettu faaraon hovi- ja virkamiehille. Kuninkaallinen hauta sijaitsee wadissa kauempana kaupungin itäpuolella. Paikka vaikuttaa tarkoitetun uudeksi ”Kuninkaiden laaksoksi”.
Esinelöydöt
Kaupungista on löydetty rakennusten koristeosien sirpaleita sekä joitakin taide- ja käyttöesineitä. Suuri osa siirrettävästä esineistöstä vaikuttaa kuitenkin viedyn pois kaupungin hylkäämisen yhteydessä, mikä kertoo sen suunnitelmallisuudesta. Vuonna 1887 paikallinen nainen löysi kaupungista yli 300 nuolenpääkirjoitusta sisältävää savitaulua, jotka tunnetaan Amarna-kirjeinä.
Myöhemmässä kulttuurissa
Akhetatenin eli ”Taivaankorkeuden kaupungin” nousu ja tuho kuvataan Mika Waltarin romaanissa Sinuhe egyptiläinen, joka sijoittuu Amarna-kaudelle.
Sakari Tukiainen
Sakari Ilmari Tukiainen (s. 2. lokakuuta 1991 Helsinki ) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Tukiainen edusti vuoteen 2008 asti juniorina Espoon Palloseuraa. EPS:ssa Tukiainen pelasi puolustajana. Hän lopetti jalkapallon 17-vuotiaana motivaation puutteen johdosta. Tukiainen oli viisi vuotta pelaamatta, kunnes hänen ystävänsä pyysi häntä mukaan pelaamaan Helsingin piirin Kutosessa pelanneeseen Club Latino Españoliin. CLE:ssä Tukiainen oli kaudella 2013 sarjansa paras maalintekijä 30 maalillaan. Tammikuussa 2014 hän oli Atlantis FC:n reservijoukkueen mukana, mutta liittyi pian Kakkosessa pelanneen edustusjoukkueen harjoituksiin ja sai sopimuksen.
Kaudella 2014 Tukiainen teki 27 pelaamassaan Kakkosen ottelussa 40 maalia ja rikkoi samalla sarjan yhden kauden maaliennätyksen, joka oli aikaisemmin Pasi Nevanperän ja Joel Pohjanpalon hallussa 33 maalilla. Tukiainen kävi marraskuussa 2014 testileirillä Allsvenskanin AIK:ssa, jossa hän teki ainoassa testipelissään kaksi maalia jääden kuitenkin ilman sopimusta. Joulukuussa 2014 hän siirtyi Viroon, Meistriliigan FC Floraan, joka on yksi maan menestyneimmistä seuroista. Tukiainen viimeisteli maalin sarjadebyytissään 7. maaliskuuta 2015 Tulevik Viljandia vastaan. Heinäkuussa hänet lainattiin loppukaudeksi samaan seuraan. Tukiainen teki Viljandin riveissä kuudessatoista ottelussa kuusi maalia.
Canon de 164 mm Modèle 1893
Canon de 164 mm Modèle 1893 oli ranskalainen keskiraskas laivatykki, joka oli apuaseena Ranskan laivaston pre-dreadnought-taistelulaivoissa ja panssariristeilijöissä ensimmäisessä maailmansodassa. Sitä käytettiin lisäksi rautatietykistössä kummassakin maailmansodassa ja rannikkotykkinä toisessa maailmansodassa.
Tykki korvattiin parannellulla Modèle 1893/96 -tykillä.
Suunnittelu
Canon de 164 Modéle 1893 oli 45 pituuskaliiperin ajalle tyypillinen ranskalaisvalmisteinen keskiraskas tykki. Se oli varustettu kierrelukolla ja siinä käytettiin kartussilaukausta.
Laivatykit
Aluksille Modèle 1893 ja Modèle 1893/96 tykit asennettiin kasematteihin ja niiden korotuskulmat olivat -10 – +25 astetta. Ne käyttivät 52 kilogramman ammuksia, joiden lähtönopeus oli 865 metriä sekunnissa. Tykin tehokas maksimikantama oli 9000 metriä. Tykkiä asennettiin myös jonkin verran yksi- ja kaksiputkisiin torneihin.
ERT2
ERT2 on kreikkalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT).
ERT2 on ERT:n viihde- ja urheilukanava. Se lähettää muun muassa viihdeohjelmia, draamaa, dokumentteja, arkistomateriaalia ja urheilulähetyksiä. Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2021.
Buleuterion
pienoiskuva|Buleuterionin jäänteet [[Akraissa, Sisiliassa.]] Buleuterion ( tai bouleutērion) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa rakennus, jossa kaupunkilaisten neuvosto eli bule kokoontui. Buleuterioneista on monia löydettyjä arkeologisia esimerkkejä Kreikasta ja sen lähialueilta.
Tunnettuja buleuterioneita ovat muun muassa Ateenassa ja Olympiassa sijaitsevat rauniorakennukset. Ateenan Buleuterion, jossa kokoontui kaupungin 500-miehinen neuvosto, sijaitsi Agoralla. Olympian Buleuterionissa tehtiin Olympian kisojen hallinnointi ja se oli rakennettu varhaisten kreikkalaisten temppelien tavoin. Kummassakin rakennuksessa oli istumapaikkoja päällekkäisissä riveissä.
M/S Genca
M/S Genca on alankomaalaisen Spliethoff -varustamokonsernin omistama ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 2007 Stocznia Szczecińska Nowa -nimisellä telakalla Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa aluksella on 18 250 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Kontteja (TEU) laivaan mahtuu kerrallaan 640. Genca on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. Nykyisin Gencalla operoi Transfennica.
Gencan sisaraluksia ovat M/S Timca, M/S Kraftca, M/S Trica, M/S Pulpca, M/S Plyca, M/S Steelca ja M/S Woodca.
Mai Hagiwara
pienoiskuva|Mai Hagiwara vuonna 2014. Mai Hagiwara (, s. 7. helmikuuta 1996 Saitama, Japani) on japanilainen pop-laulaja, joka aloitti uransa jo 7-vuotiaana. Hän on tällä hetkellä ℃-uten ja Hello! Project Kids:n nuorin jäsen.
Mai on näytellyt Minimonin elokuvassa Okashi na Dai Bouken (2003). Hän oli yksi elokuvan neljästä lapsesta, johon viittaa myös "4KIDS" -yhtyeen nimi.
The Mopott Show
Parodiset ainekset tulivat tällä albumilla kunnolla esiin. Kappaleet ovat sekä omia sävellyksiä ja sanoituksia että sanoituksia vanhoihin rock- ja pop-lauluihin. "Kaksi vanhaa tukkijätkää" on filmimusikaalista Grease (1978). "Tärisin mä täysin" on alun perin Johnny Kidd & The Piratesin suurin hitti vuodelta 1962. "Pumpulitissit" on parodia albumin ilmestymisen aikaan uudelleen muodissa olleesta 1950-luvun rockabilly-tyylistä ja sitä soittavista uusista yhtyeistä. "Rapsutin" on pilailua saksalaisen Boney M. -diskoyhtyeen kappaleesta "Rasputin" (1978). "Mitä?" on tanskalaisen The Lollipops -varhaisteiniyhtyeen suurimpia hittejä.
Yhtyeeseen tuolloin vakituisena jäsenenä Pen Leen hajoamisen ja Bluesoundsin perustamisen välissä kuulunut Dave Lindholm toi äänityssessioihin mukanaan myös Albert Järvisen. "Istuin sitten Vanhalla ja Järvinen oli siinä kanssa, mä oli lähdössä Lahteen tekee Sliippareitten levyä. Siinä oli joku Järviselle tuttu biisi ja mä sanoin, että lähde mukaan, että sähän osaat vetää sen hyvin. Se oli että voishan sitä lähtee."
Kappaleet
CD-versiossa #2 on nimetty "Sydänvikarock", #11 "Muistatkos kuka kaivoon putosi?" ja #12 "Mummo ja Janne".
Kottonen
Kottonen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Gamla stanin metroasema
Gamla stan on metroasema Tukholmassa Ruotsissa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Tukholman vanhassakaupungissa. Asema on metron vihreän ja punaisen linjan käytössä, ja se sijaitsee T-Centralenin ja Slussenin asemien välissä. Asemalla on kaksi keskilaituria, joilta läntiseltä liikennöidään pohjoisen suuntaan ja itäiseltä etelän suuntaan vasemmanpuoleisen liikenteen vuoksi. Asema otettiin käyttöön 24. marraskuuta 1957, kun ratayhteys Slussenilta Hötorgetille oli valmistunut. Asemalla on Göran Dahlin ja Britta Carlströmin taidetta. Etäisyys Slussenin asemalle on 480 metriä.
Keny Arkana
Keny Arkana (s. 20. joulukuuta 1982) on argentiinalais-ranskalainen räppääjä, joka toimii myös aktivistina. Hän perusti vuonna 2004 musiikkia tuottavan kansanliikkeen La Rage du People Noaille’n kaupunginosassa Marseillessa.
Pelikaanimies
Pelikaanimies on vuonna 2004 valmistunut Liisa Helmisen käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, joka perustuu Leena Krohnin romaaniin Ihmisen vaatteissa (WSOY 1976). Se keräsi vuosina 2004 ja 2005 yhteensä 100 121 katsojaa. Pelikaanimies sai Jussi-palkinnot äänisuunnittelusta ja lavastuksesta. Se on myös palkittu Chicagon kansainvälisillä lastenelokuvafestivaaleilla.
Juoni
Emilin vanhemmat eroavat ja hän muuttaa äitinsä kanssa kaupunkiin. Emilin uuden kodin naapurina asuu mekastava herra Lintu. Kaupungilla herra Lintu on tavallisen näköinen ihminen, joka kulkee puku päällä. Tosiasiassa herra Lintu on oikea lintu, pelikaani, jonka Emil näkee kirkon portailla ottamassa suullaan lokin pudottamaa kalaa kiinni. Emil ystävystyy herra Linnun kanssa. Myöhemmin Emil tutustuu myös Elsa-nimiseen tyttöön.
Emil saa isältään kirjeen ja lähtee kahdeksi viikoksi hänen luokse maalle. Sillä välin herra Lintu paljastuu ja hänet viedään eläintarhaan. Emil palaa takaisin Helsinkiin ja lähtee pelastamaan herra Lintua Elsan kanssa. Lapset vapauttavat herra Linnun, joka päättää lentää pois.
Canischio
Canischio on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli arviolta 280 asukasta. pienoiskuva|left
Transformers: Energon
Transformers: Energon on ACTAS, Inc studion tuottama animesarja. Se on jatkoa Unicron-trilogialle, jonka Transformers: Armada aloitti vuonna 2002. Sarjaan kuului myös Hasbron ja Takaran tuottama lelusarja vuosina 2004–2005. Sarja näkyi myös Suomessa MTV3 kanavalla 30. lokakuuta 2004 – 23. syyskuuta 2006 välisenä aikana.
Tarina
Kymmenen vuotta on kulunut kohtalokkaasta taistelusta Unicronia vastaan. Monet Decepticonit jotka taistelivat Unicronia vastaan ovat liittyneet Autobotteihin auttaakseen energonin löydössä. Uusi vihollinen on kuitenkin noussut Autobottien uhaksi, nimittäin Alpha Q, joka suunnittelee varastavansa heiltä energonia, kätyreidensä Scorponokin ja Terrorconien avulla, aikeenaan herättää Megatron ja Unicron uudelleen henkiin.
NoName Snowpark
NoName Snowpark on laskettelupuisto Flims Laax Faleran talviurheilukeskuksessa Falerassa Sveitsissä.
Transformers: Energon
Sarjakuva
Transformers: Energon -sarjakuva alkoi, kun lelut vaihtuivat Armadasta Energoniksi. Energonin ensimmäinen numero on siis 19. Sarjakuva oli alusta asti Simon Furmannin käsialaa. Sarjakuva lähti alusta asti eri teille, kuin animaatiosarja, ja jatkoi siitä, mihin Armada-sarjakuvassa jäätiin. Valitettavasti kustannusyhtiö Dreamwave joutui konkurssiin ja sarjakuva jäi kesken, numeroon 30.
Suomeksi
Unicron-trilogian toisen osan, suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Oy PVP Voice Ab,
NoName Snowpark
NoName Snowparkissa järjestetään vuosittain Laax Open -lumilautailukilpailu, joka on vuodesta 2017 alkaen kuulunut maailmancupiin.
NoName Snowparkissa on kaksi halfpipeä ja slopestyle-rinne, suurempi halfpipeistä on Euroopan suurin. thumb|left|Laaxin halfpipen muotoilemista helmikuussa 2015.
Einari Lepistö
Einari Lepistö (1. joulukuuta 1916 – 19. huhtikuuta 2001) oli Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen pääsihteeri vuodesta 1960. Aiemmalta ammatiltaan hän oli maanviljelijä ja koulutaustaa oli kansakoulu. Hän oli kotoisin Hailuodosta. Isä kuoli, kun Einari oli vasta viiden kuukauden ikäinen. Einari Lepistö asetettiin vuonna 1947 saarnamieheksi vanhoillislestadiolaisessa liikkeessä. Hän toimi monissa kirkon ja yhteiskunnan luottamustehtävissä kirkko- ja kunnanvaltuutetusta presidentin valitsijamieheen saakka. Vuonna 1975 hän pyrki eduskuntaan, mutta ei tullut valituksi. Puoluekanta oli Suomen Keskusta.
Wipeout (videopeli)
Wipeout (tyyliteltynä WipEout) on Psygnosisin kehittämä ja julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Psygnosis toimi yhdessä The Designers Republicin kanssa pelin suunnittelussa. Peli oli yksi ensimmäisistä, jonka ääniraidalla käytettiin lisensoitua musiikkia.
Populaarikulttuurissa
Peli on ollut esillä muun muassa elokuvassa Hakkerit.
Vastaanotto
IGN antoi pelille arvosanaksi 8.0/10 arvostelussaan.
Sari Pekkala Kerr
Sari Pekkala Kerr on suomalainen taloustieteilijä ja tutkija Wellesley Centers for Women (WCW) -tutkimuslaitoksessa Wellesley Collegessa. Hän toimii lisäksi vierailevana professorina Massaschusetts Institute of Technologyssa. Pekkala Kerrin tutkimus keskittyy työmarkkinoiden, koulutukseen, inhimilliseen pääomaan ja perheisiin.
Pekkala Kerr on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2000 otsikolla "Regional convergence and migration in Finland, 1960-95".
Pekkala Kerrin puoliso on Harvard Business Schoolin professori William Kerr.
Kosovon vapautusarmeija
thumb|200px|Kosovon vapautusarmeijan tunnus Kosovon vapautusarmeija oli serbejä vastaan Kosovon vapauttamisen puolesta taistellut liike. Liike tunnetaan myös englanninkielisellä lyhenteellä KLA, joka tulee sanoista Kosovo Liberation Army. UÇK tappoi serbipoliisien lisäksi myös niitä albaaneja, joita se syytti yhteistyöstä serbien kanssa. Kesällä 1998 serbit valtasivat laajalla operaatiolla lähes koko UÇK:n hallussa olleen alueen. Nato alkoi viimeistään 1998 tukea UÇK:ta ainakin virallisesti siksi, että serbit murhasivat joukoittain albaanisiviilejä. Näin alkoi Kosovon sota maaliskuun lopulla 1999. UÇK jatkoi silti sotaa serbejä vastaan loppuun asti.
Kun Kosovon sota loppui, länsivallat hajottivat UÇK:n, mutta järjestön pohjalta syntyneitä sissiliikkeitä toimi Etelä-Serbiassa ja Makedoniassa myöhemmin. Monet entiset UÇK-aktivistit syyllistyivät hyökkäyksiin serbiväestöä vastaan Kosovon sodan jälkeen.
UÇK:n alkutaival
Kosovon vapautusarmeijalla oli tukenaan CIA ja muidenkin länsimaiden tiedustelupalveluja. Vuonna 1993 järjestö alkoi siirtyä aseelliseen vastarintaan. Alussa muutamasta albaaniklaanista koostunut järjestö muistutti lähinnä rikollisjärjestöä ja hankki rahaa toimintaansa muun muassa huumekaupalla.
Järjestö oli koko toimintansa ajan hajanainen, ja siihen kuului "tavallisten sotilaiden" lisäksi oikeistolainen ja vasemmistolainen siipi. Oikeistolainen oli ainakin osin toisen maailmansodan fasismin perua. Liike hankki aseita Albaniasta, mutta myös monilta muilta tahoilta.
Liike laajenee
Vapautusarmeija alkoi toimia näkyvästi vuonna 1996, vaikka se oli tehnyt joitain hyökkäyksiä serbipoliisin kimppuun jo 1995. Järjestö teki pommihyökkäyksiä ja aseellisia iskuja, sekä serbiviranomaisten ja siviilien sieppauksia. Kohteina saattoivat yhtä hyvin olla myös serbien kanssa yhteistyötä tehneet albaanit. Liike laajeni 1996–1997. Serbit arvioivat liikkeellä olleen vain muutamia satoja kannattajia, liike arvioi itse jäsenmääräkseen enimmillään noin 30 000. Alussa sekä serbit että Yhdysvallat pitivät liikettä terroristeina, mutta Yhdysvallat poisti liikkeen terroristiryhmien listalta vuonna 1998.
Liike syrjäytti suosiossaan Ibrahim Rugovan ajaman aseettoman vastarinnan. Rugova suhtautui ainakin alussa liikkeeseen kielteisesti.
Kosovon sodassa
Vahvimmillaan liike oli vuoden 1998 keväällä, jolloin sillä oli valvonnassaan neljännes Kosovosta. Kesällä 1998 serbit valtasivat suuren osan vapautusarmeijan valvomasta alueesta, koska vapautusarmeijan aseistus koostui pääosin käsiaseista. Sekä serbit että vapautusarmeija murhasivat siviilejä. Vapautusarmeija murhasi albaaneja, joita se epäili serbien yhteistyökumppaneiksi. Vapautusarmeijalla oli koulutusleirejä Albaniassa. Varsinaisessa Kosovon sodassa keväällä 1999 vapautusarmeija oli lyöty eikä vaikuttanut merkittävästi Naton Serbian joukkoja vastaan käymiin sotatoimiin.
Sodan jälkeen
Vuonna 1999 vapautusarmeija riisuttiin aseista Kosovon sodan päätteeksi, ja perustettiin Kosovon suojelujoukot (Trupat e Mbrojtjes së Kosovës, TMK), jonka tehtäviin kuului toimia palokuntana ja pelastustehtävissä. Mutta entiset UÇK:n jäsenet syyllistyivät monestikin laittomiin hyökkäyksiin Kosovon serbejä vastaan.
Makedonian UÇK
Nimellä Ushtria Çlirimtare Kombëtare, "Kansallinen vapautusarmeija", toimi Makedoniassa vuosina 2000–2001 pieni sissiliike, jonka jäsenistä monet olivat Kosovon vapautusarmeijan entisiä jäseniä.
Etälamautin
Toimintaperiaate ja käyttö
Suomen poliisin käyttämä etälamautin on pistoolin näköinen laite, jonka patruunasta käyttäjä halutessaan ampuu kaksi nuolta sähköä johtavien johtojen varassa kiinni kohdehenkilöön. Nuolien välillä kulkeva sähkövirta lamauttaa kohdehenkilön tahdonalaisen lihaksiston toiminnan. Etälamautinta voidaan käyttää myös koskettamalla (ns. stun gun -toiminto) pienehköön lihakseen, jolloin vaikutus perustuu pelkästään kipuun. Etälamauttimessa on 50 000 voltin jännite ja 2,1 mA:n virta. Kohdehenkilön kehoon välittyy noin 2 500 voltin jännite. Toimintaperiaatteensa vuoksi etälamautin tehoaa päihteiden käyttäjiin sekä psykoosissa oleviin esimerkiksi kaasusumutinta paremmin. thumb|Etälamautin ilman nuolipatruunaa, jolloin sitä voidaan käyttää ns. tainnutusaseena.
Etälamautin on Suomessa hyväksytty poliisin, rajavartiolaitoksen, tullin ja rikosseuraamuslaitoksen voimankäyttövälineeksi. Poliisi on todennut koekäytön aikana etälamauttimen verrattomaksi vaihtoehdoksi tilanteissa, joissa muutoin olisi jouduttu käyttämään käsituliasetta.
Kontrolli-lehden artikkelissa "Sähkölamauttimen aiheuttamat fysiologiset haitat" todetaan, että lääketieteellisen, lähdeviitteellisen ja luotettavan tutkimuksen perusteella voitaneen todeta, että etälamautin on turvallinen voimankäyttöväline. Samassa artikkelissa todetaan myös, että suurimman riskin kohdehenkilölle aiheuttaa kaatuminen, joka tapahtuu todennäköisesti suorana ja koko vartalo jähmettyneenä sekä että yksittäisen kohdehenkilön perussairauksia on käyttötilanteessa mahdoton tietää. Lehden artikkeli perustuu Yhdysvalloissa julkaistuun laajaan tutkimukseen Safety and Injury Profile of Conducted Electrical Weapons Used by Law Enforcement Officers Against Criminal Suspects.
Yhdysvalloissa taser-etälamautinta ei pidetä tuliaseena, ja sitä voi laillisesti kantaa ilman lupaa 43 osavaltiossa. Yhdysvalloissa poliisin käyttämät etälamauttimet ovat järeämpiä kuin Suomen poliisin käyttämät.
Kritiikkiä
thumb|Opiskelijoita [[Kalifornian yliopiston etälamautintapauksen jälkeen.]] Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen vastaisen komission mukaan etälamauttimien aiheuttama kipu ja kuolemanvaara ovat kidutuksen muotoja. Myös Amnesty International pitää aseen käyttöä kidutuksena ja on ilmaissut huolensa sen suuresta potentiaalista väärinkäyttöön. Kriitikot pitävät etälamautinta myös uhkana poliittiselle ilmaisunvapaudelle ja demokratialle, sillä useat maat ovat alkaneet käyttää aseita mielenosoitusten yhteydessä.
Kuolemantapaukset
Etälamauttimen käyttö on johtanut kymmeniin vuosittaisiin kuolemantapauksiin pelkästään Yhdysvalloissa. Maan oikeusministeriön mukaan 184 oli kuollut vuoden 2006 kesäkuuhun mennessä. Samaan aikaan Amnesty oli laskenut 160 kuollutta viimeisen viiden vuoden aikana. Koko maailmassa etälamauttimen käyttö on johtanut 315 ihmisen kuolemaan sitten sen tuomisen markkinoille vuonna 2001
Käyttö ampuma-aseen korvaajana Suomessa
Suomessa poliisi ampuu keskimäärin 10 laukausta vuodessa, vuoteen 2013 saakka Suomen poliisi on turvautunut etälamauttimen käyttöön 1 500 kertaa. Poliisi tilastoi etälamauttimen käytöksi sen esiin ottamisen, valtaosassa tapauksista lamautinta ei ole laukaistu.
Gettysburgin taistelu
Gettysburgin taistelu käytiin 1.–3. heinäkuuta 1863 Yhdysvaltain sisällissodassa. Unionin voittoon päättynyttä taistelua pidetään yleensä sodan käännekohtana.
Taistelu
Taistelua käytiin ankarasti Gettysburgin länsi- ja pohjoispuolella, mutta sen verran kaukana kaupungista, että siviiliväestö oli suhteellisen hyvässä turvassa. Pohjoisvaltioiden upseerit ratsastivat ympäri kaupunkia ja kehottivat ihmisiä pysymään poissa pääkaduilta. Lopulta unionin joukoille kävi selväksi, etteivät he kyenneet pitämään puoliaan etelävaltioiden sotilaita vastaan, ja he juoksivat suojaan kaupungin eteläpuolella sijaitseville kukkuloille. Konfederaation joukot eivät seuranneet perässä, sillä kenraali Lee ei ollut vielä saanut kootuksi kaikkia joukkojaan eikä pitänyt turhien riskien ottamista tarpeellisena.
Unioni ei kuitenkaan aikonut antaa periksi. Yöllä käytiin joitakin pieniä kahakoita joukkojen välillä, ja aamulla molemmat joukot olivat valmiina suureen taisteluun. Armeijat sotivat pitkin päivää, ja Gettysburgiin virtasi haavoittuneita sotilaita. Raskaista miestappioista huolimatta unionin joukot saivat pidettyä asemansa. 3. heinäkuuta oli koko sisällissodan verisin päivä, kun konfederaation sotilaat ryhtyivät rynnäkköön 12 000 miehen voimin vallatakseen unionin joukkojen tärkeän aseman. Tämä tapaus on tullut tunnetuksi Pickettin hyökkäyksenä. Tunnin aikana kaatui 5 000 sotilasta, ja konfederaation tappiot olivat niin mittavat, että Leen oli pakko perääntyä.
Chandrasekharin raja
thumb|300px|Chandrasekharin raja. Sininen on epärelativistinen ja vihreä käyrä relativistinen malli. Chandrasekharin raja (tai Chandrasekharin massa) on valkoisen kääpiön suurin mahdollinen massa. Se on noin 2,8 × 1030 kg eli noin 1,4 Auringon massaa. Tarkka lukuarvo riippuu tähden koostumuksesta. Tämän rajan löysi ja laski ensimmäisenä Nobel-palkittu intialainen fyysikko Subrahmanyan Chandrasekhar vuonna 1930.
Valkoinen kääpiö on elinkaarensa loppupäässä oleva tähti, jonka sisuksen ydinreaktiot ovat loppuneet. Valkoisen kääpiön romahtamisen estää tavanomaisen säteilypaineen sijaan elektronien degeneraatiopaine. Elektronit ovat fermioneja, joten kaksi elektronia ei voi olla samassa kvanttitilassa. Kun elektronikaasua puristetaan pienempään tilaan, täytyy elektronien virittyä korkeammille energiatiloille, ja tästä aiheutuva paine pysäyttää tähden luhistumisen. Jos valkoisen kääpiön massa ylittää Chandrasekharin rajan, virittyneiden elektronien energia on niin suuri että elektronisieppaus muuttuu energeettisesti kannattavaksi. Tällöin tähden aine muuntuu neutroneiksi (ja neutriinoiksi), ja tähti romahtaa neutronitähdeksi.
Muinaisenglanti
pienoiskuva|Muinaisenglannilla kirjoitetun sankariruno [[Beowulfin ensimmäinen sivu]] Muinaisenglanti (muinaisenglanniksi Ænglisc, ) on nykyisen englannin kielen varhaisin muoto, jota puhuttiin Ison-Britannian eteläosissa kansainvaellusajalta noin 400-luvulta jaa. vuoden 1100 tienoille asti. Kieltä on kutsuttu myös nimellä anglosaksi.
Tekstit
Muinaisenglantilaisia tekstejä on säilynyt melko vähän, yhteensä noin 3,5 miljoonan sanan verran. Näistä vain viisi prosenttia on runoutta. Varhaisimmat muinaisenglantilaiset käsikirjoitukset on ajoitettu noin vuoteen 700. Ne ovat latinankielisten sanojen käännösten luetteloita sekä kaiverruksia ja runoja. Ajan merkittävin teksti, sankariruno Beowulf, on säilynyt vain yhtenä kopiona noin vuodelta 1000 eli arviolta 250 vuotta syntymänsä jälkeen. Muinaisenglantilaisissa runoissa ei yleensä ollut otsikkoa eikä kirjoittajan nimeä, mistä poikkeus olivat muutamat Cædmonin ja Cynewulfin kirjoittamat säkeet ja runot. Proosatekstien kirjoittajista tiedetään enemmän: heitä olivat esimerkiksi kuningas Alfred Suuri, arkkipiispa Wulfstan ja apotti Aelfric.
Murteet
pienoiskuva|upright|Muinaisenglannin murrealueet. Muinaisenglannista tunnetaan neljä murretta, jotka ovat wessexiläinen murre Etelä- ja Lounais-Englannissa, kentiläinen murre Kaakkois-Englannissa, mercialainen murre Keski-Englannissa ja northumbrialainen murre Pohjois-Englannissa ja Kaakkois-Skotlannissa. Mercialainen ja northumbrialainen murre luokitellaan usein yhteen anglialaisiksi murteiksi. Useimmat tekstit on kirjoitettu tärkeimmän alueen Wessexin murteella, ja muilla murteilla kirjoitettuja tekstejä on säilynyt vain vähän.
Kirjoitus
Muinaisenglantia kirjoitettiin aluksi riimuilla, jollaisia käytettiin myös Skandinaviassa ja Saksassa. Enimmillään Britanniassa käytettiin 31 eri riimukirjainta. Muinaisenglannilla kirjoitettuja riimukirjoituksia on löydetty alle 30 kappaletta lähinnä 400- ja 500-lukujen esineistä ja monumenteista, ja ne kertovat yleensä vain lyhyesti esineen tekijän tai omistajan nimen.
keski|350px|pienoiskuva|Muinaisenglannin varhaisessa kirjoituksessa käytettyjä riimuja.
Ensimmäiset pergamentille tehdyt käsikirjoitukset kirjoitettiin latinalaisilla kirjaimilla puoliunsiaalilla kirjaintyypillä. Muinaisenglantia kirjoitettiin latinalaisilla kirjaimilla monella tavalla eri tavoin kuin englannin myöhempiä muotoja. Kirjaimet s, g, e, f ja r näyttivät erilaisilta kuin nykyisin. Kirjaimia j, v, q, x ja z ei juurikaan käytetty. Kirjain w kirjoitettiin riimukirjaimella. Myös kirjaimia æ, þ ja ð käytettiin. Numeroina käytettiin roomalaisia numeroita. Oikeinkirjoitus vaihteli suuresti eri kirjurien ja alueiden välillä.
Muinaisenglannin standardiaakkosissa oli 24 kirjainta: a, æ, b, c, d, e, f, g, h, i, k, l, m, n, o, p, r, s, t, þ, ð, u, w, y.
Ääntäminen
Muinaisenglannin ääntämyksestä ei tiedetä paljoakaan varmasti. Useimmat yksittäiset äänteet on pystytty selvittämään eri menetelmin melko tarkasti, mutta esimerkiksi äänteen æ tarkkaa laatua ei tunneta.
Muinaisenglannissa tapahtui 600-luvulla suuri vokaalisiirros. Tämän seurauksena monien sanojen muoto muuttui, esimerkiksi sanan ‘jalka’ monikkomuodosta [fo:tiz] tuli ensin [fe:tiz], sitten [fe:t] ja lopulta [fi:t].
Kielioppi
Muinaisenglannin sanajärjestys on vapaampi kuin nykyenglannissa. Suurin ero nykyenglantiin on verbin paikka, joka muinaisenglannissa on usein ennen subjektia ja usein lauseen lopussa. Sanoissa käytetään usein päätteitä. Epäsäännöllisiä verbejä on enemmän kuin nykyenglannissa, ja monia verbejä, jotka ovat muinaisenglannissa epäsäännöllisiä, taivutetaan nykyenglannissa säännöllisinä.
Toisin kuin nykyenglannissa, muinaisenglannissa on kolme sukua (maskuliini, feminiini ja neutri), ja substantiiveilla ja adjektiiveilla on neljä sijamuotoa: nominatiivi, genetiivi, datiivi ja akkusatiivi. Pronomineilla on lisäksi instrumentaalimuotoja.
Sanasto
Muinaisenglannista tunnetaan noin 24 000 eri sanastollista elementtiä. Näistä yhä käytössä on 15 prosenttia. Useimmat muinaisenglannin prepositiot ja pronominit ovat nykyisen kaltaisia. Yhdyssanat ovat yleisiä, kuten myöhemminkin, ja etu- ja loppuliitteitä käytetään paljon. Joidenkin sanojen merkitys on eri kuin nykyenglannissa, kuten wif ‘nainen’ eikä ‘vaimo’.
Muinaisenglannin sanoista lainasanoja on vain kolme prosenttia, kun nykyenglannissa lainasanoja on yli 70 prosenttia. Britanniaa ennen anglosakseja asuttaneiden kelttien kielistä ei muinaisenglantiin tullut juurikaan lainasanoja. Latinasta muinaisenglantiin sen sijaan tuli enemmän sanoja, anglosaksien kauden alussa jo noin 200 ja myöhemmin lisää. Varhaisista lainasanoista noin puolet liittyy kasveihin, eläimiin, ruokaan ja juomaan sekä kotitalouksien tavaroihin, kuten plante ‘kasvi’, win ‘viini’, cyse ‘juusto’ ja candel ‘kynttilä’. Toinen suuri latinankielisten lainasanojen ryhmä muinaisenglannissa liittyy vaatetukseen, rakennuksiin, asumuksiin, sotilas- ja laki-instituutteihin, kauppaan ja uskontoon; näitä ovat belt ‘vyö’, weall ‘muuri’, wic ‘leiri’, mangian ‘kauppa’ ja munuc ‘munkki’. Aina ei ole selvää, olivatko tällaiset latinankieliset lainasanat anglosaksien käytössä jo ennen heidän tuloaan Britanniaan, vai omaksuivatko he ne vasta saarella.
Viikingit toivat muinaisenglantiin lainasanoja 800-luvulta alkaen. Näistä englannin perussanastoon kuuluvat esimerkiksi sanat both ‘molemmat’, same ‘sama’, get ‘saada’, give ‘antaa’, they ‘ne’ ja are ‘ovat’, kuten myös monikon tunnus -s.
Kielinäyte
Teksti on eeppisestä runoelmasta Beowulf. Pisteitä, pilkkuja ja muita välimerkkejä ei alkuperäistekstissä käytetty.
Monacon Grand Prix 2008
Monacon Grand Prix 2008 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2008) oli Formula 1 -kauden kuudes osakilpailu, joka ajettiin 25. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa.
Kauden toisen voittonsa sateisessa kilpailussa otti Lewis Hamilton. Kilpailun loppupuolella Kimi Räikkönen törmäsi Adrian Sutilin auton perään, ja neljäntenä ajanut Sutil joutui keskeyttämään.
Herschel (avaruusobservatorio)
Herschel oli ESAn infrapuna-aallonpituusalueen avaruusobservatorio. Mission alkuperäinen nimi oli Far Infrared and Sub-millimetre Telescope (FIRST). Satelliitti sai nimensä tähtitieteilijä William Herscheliltä, joka löysi värien lämpötilaa tutkiessaan infrapunasäteilyn. Satelliitti laukaistiin Planck-satelliitin kanssa Guyanan avaruuskeskuksesta 14. toukokuuta 2009. Herschel lopetti toimintansa huhtikuussa 2013 käytettyään loppuun jäähdytyksessä tarvittavan nestemäisen heliumin varastonsa.
Satelliitti
Herschel satelliitti on 7,5 metriä korkea ja poikkileikkaukseltaan 4 m × 4 metriä. Se painaa 3 300 kilogrammaa. Satelliittin hyötykuormaan kuuluu infrapunateleskooppi ja kolme tieteellistä instrumenttia. Se teki havaintoja infrapuna- ja alimillimetrialueella joka kattoi aallonpitudet 55–672 µm. Herschelin toiminta-aika oli kolme vuotta. Vuosittain se saattoi tehdä 7 000 tuntia mittauksia.
Herschel sijoittui avaruudessa toiseen Lagrangen pisteeseen L2, joka on Maa-Aurinko-järjestelmässä 1,5 miljoonaa kilometriä Maasta, poispäin Auringosta.
Tieteellinen tehtävä
Herschelin edeltäjiin kuuluu hollantilais-yhdysvaltalais-brittiläinen IRAS, joka laukaistiin 1983 ja mittasi 250 000 taivaan infrapunakohdetta. Marraskuussa 1995 ESA laukaisi edellisen infrapunaobservatorionsa Infrared Space Observatory (ISO). Heinäkuussa 2003 NASA laukaisi Space Infrared Telescope Facility (SIRTF) infrapunaobservatorionsa.
Herschelin optiikka edustaa kaukoputken osalta Cassegrain-tyyppiä, jonka pääpeilin halkaisija on 3,5 metriä. Peilin aihion valmistukseen käytetty materiaali on avaruusteleskoopille ominaisesti kevyestä mutta kestävästä piikarbidista. Peilin erittäin vaativa hiontatyö on suomalaisen avaruusoptiikan asiantuntijan Tapio Korhosen käsialaa. Peili on työstetty hänen johtamassaan Opteon-yrityksessä, joka toimii Tuorlan observatoriossa.
Satelliitin kolme intrumenttia ovat:
Koska satelliitin tiedelaitteiden käyttöikä on rajattu pariin vuoteen niiden jäähdystysnesteen kulumisen takia, tieteellisten mittausten määrä tällä laitteella ilmeisesti väheni merkittävästi. Tämä ehkä heikentää kahden muunkin mittalaitteen datan laatua, koska alkuperäinen tarkoitus on ollut tehdä mittauksia eri aallonpituuksilla samaan aikaan.
ERT3
ERT3 on kreikkalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT).
ERT3 lähetetään Thessalonikista, ja se on ERT:n ainoa Ateenan ulkopuolelta lähetetty tv-kanava. Kanava näyttää uutisia ja muuta ohjelmistoa. Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2021.
Leo Törnqvist
Leo Waldemar Törnqvist (14. helmikuuta 1911 Jepua – 18. huhtikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen tilastotieteilijä ja professori. Hän hoiti Helsingin yliopiston ensimmäistä tilastotieteen professuuria vuodesta 1950 vuoteen 1974. Törnqvistiä voidaan pitää Suomen tilastotieteen isänä. Suomen tilastoseura jakaa joka toinen vuosi (1978–2011 vuosittain) Leo Törnqvist -palkinnon. Törnqvist toimi myös johtajana Posti- ja lennätinlaitoksen liiketaloudellisessa tutkimuslaitoksessa.
Törnqvist on kansainvälisesti tunnetuin suomalainen indeksiteorian kehittäjä. Lisäksi hän tutki aikasarja-analyysia.
Törnqvistin poika oli alkeishiukkasfyysikko Nils Törnqvist ja veli valtiovarainministeriön kansantalousosaston päällikkö Erik Törnqvist. Törnqvist oli Linuxin kehittäjänä tunnetun Linus Torvaldsin isoisä.
Mango (täsmennyssivu)
Mango voi tarkoittaa seuraavia:
Firma (vuoden 2012 televisiosarja)
Firma on John Grishamin samannimiseen kirjaan perustuva kanadalais-yhdysvaltalainen draamasarja.
Näyttelijät
Josh Lucas, Molly Parker, Callum Keith Rennie, Juliette Lewis.
Elephant & Castlen metroasema
Elephant & Castlen metroasema on asema Lontoon metron Bakerloo- ja Northern-linjoilla Southwarkin kaupunginosassa, Oyster-vyöhykkeiden 1 ja 2 rajalla. Asema toimii Bakerloon eteläisenä pääteasemana. Metroaseman vieressä sijaitsee Elephant & Castlen rautatieasema, jolta on yhteydet First Capital Connectin ja Southeasternin paikallisjuniin. Asemalla on kaksi sisäänkäyntiä. Laitureille kuljetaan joko hissillä tai kierreportaita.
Historia
Asema rakennettiin kahdessa osassa. City & South London Railwayn (nykyisin osa Northern Linea) asema avattiin 18. joulukuuta 1890, Baker Street & Waterloo Railwayn (nykyisin Bakerloo Line) 5. elokuuta 1906 viisi kuukautta muuta linjaa myöhemmin. Vaikka asemat kuuluivat eri yhtiöille, laitureiden välillä avattiin maanalainen yhteys 10. elokuuta 1906.
C&SLR:n asemarakennus oli vastaavanlainen kuin Kenningtonissa. Se rakennettiin osittain uudelleen 1920-luvulla, kun tunneleita uudistettiin. Se rakennettiin kokonaan uudelleen 1960-luvulla, kun sen viereen rakennettiin Elephant & Castlen ostoskeskus ja liikenneympyrä, ja toisen kerran 2000-luvun alussa. BS&WR:n alkuperäinen asema on sen sijaan säilynyt lähes ennallaan. Se on tyypillinen Leslie Greenin suunnittelema rakennus. Suurin muutos on rakennukseen lisätty moderni, lasiseinäinen laajennus.
Etyleeniglykoli
Etyleeniglykoli on kahdenarvoinen alkoholi eli dioli, koska se sisältää kaksi hydroksyyliryhmää (-OH). Se on puhtaassa muodossaan väritön, hajuton, hieman siirappimainen makea neste. Etyleeniglykolin rakennekaava on HOCH2CH2OH, leimahduspiste 111 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 398 °C. Etyleeniglykolista käytetään myös nimityksiä glykoli, monoetyyliglykoli, etan-1,2-dioli ja 1,2-dihydroksietaani. Sen viskositeetti on 16,1 N·s/m2.
Etyleeniglykoli liukenee täysin veteen, alkoholiin ja asetoniin sekä huonosti mm. bentseeniin, tolueeniin, dikloorietaaniin ja kloroformiin. Etyleeniglykoli hapettuu helposti ja reaktio voi olla kiivas kloorisulfonihapon, fosfori(V)sulfidin, perkloorihapon, savuavan rikkihapon ja rikkihapon kanssa. Tästä reaktioherkkyydestä hapen, aldehydien, happojen ja muiden hapettimien kanssa voi aiheutua palo- ja räjähdysvaara.
Teollisesti etyleeniglykolia tuotetaan etyleenistä. Etyleenistä tehdään ensin etyleenioksidia, joka reakoitutetaan veden kanssa.
Elephant & Castlen metroasema
Asema nykyään
Asemaan kuuluu kaksi rakennusta maan pinnalla, jotka aseman läheisistä liikenneympyröistä pohjoisempi lähes erottaa toisistaan. Pohjoisempaan asemarakennukseen mennään sisään alkuperäisestä sisäänkäynnistä, mutta uloskäynti tapahtuu uuden laajennuksen kautta. Pohjoisesta asemarakennuksesta on suorempi reitti Bakerloo Linelle, ja eteläinen rakennus on lähempänä Northern Linen laitureita. Liukuportaita ei ole, vaan kummastakin asemahallista laitureille kuljetaan joko hisseillä tai pitkin jyrkkiä ja kapeita kierreportaita.
Elephant & Castle toimii myös kuljettajavarikkona. Lontoon metrolla onkin aseman yhteydessä olevassa toimistorakennuksessa hallintotilojen lisäksi kuljettajien lepo- ja majoitustiloja.