cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vasas flora och fauna
Tausta
Pohjanmaalaiset muusikot ovat perinteisesti laulaneet riikinruotsalaisella ääntämyksellä, ja murretta on käytetty huumorin ilmaisuvälineenä. Vasabladetin kulttuuritoimittaja Patrik Back korosti etäisyyttä ja perspektiiviä terveellisenä asiana ja spekuloi, että muusikkona huumoria on helpompi käyttää työkaluna, jos liikkuu päivittäin siinä ympäristössä, josta kirjoittaa.
Björkas varttui Gerbyn kaupunginosassa Vaasassa ja Viljanen Tölbyssä Vaasan ulkopuolella. 19-vuotiaana Björkas muutti Turkuun ja päätyi sitten Ruotsiin. Viljanen muutti Tukholmaan vuonna 2006.
Yhtyeen hajoaminen
Viljanen jätti projektin debyyttialbumin äänityksen jälkeen. Syy tähän on epäselvä. Toukokuussa 2015 Björkas kuvaili eroa avoimeksi haavaksi ja sanoi, että "hän [Viljanen] vain tajusi, ettei hän halunnut tehdä tätä enää". Yrittäessään ottaa yhteyttä Viljaseen Svenska dagbladetin kulttuuritoimittaja Adam Svanell sai vastaukseksi tekstiviestin: "Valitettavasti en voi vastata kysymyksiin, koska en ole enää mukana projektissa. Toivottavasti ymmärrät. Ystävällisin terveisin Iiris".
Björkas päätti jatkaa projektia laulaja Tina Kärkisen ja pianisti Daniel Ventuksen kanssa. Kärkinen kuului lyhyen aikaa Björkaksen englanninkieliseen Cats on Fire -yhtyeeseen.
Släkt med Lotta Svärd
Vasas flora och faunan debyyttialbumi Släkt med Lotta Svärd julkaistiin 13. toukokuuta 2015. Albumia kehuivat sekä kriitikot että artistit, kuten Mattias Alkberg ja Jens Lekman. Albumin julkaisua juhlittiin täydellä ilmaiskonsertilla Scalateaternissa 28. toukokuuta. Lotta Svärd on Johan Ludvig Runebergin kirjoittaman Vänrikki Stoolin tarinoiden sisältämän runon päähenkilö.
Veneziansk afton
Vasas flora och faunan toinen albumi Veneziansk afton julkaistiin 15. syyskuuta 2017. Albumin nimi viittaa venetsialaisiin, joka on perinteisesti Pohjanmaan maakunnan pohjoisosissa kesän jäähyväisiksi vietettävä juhla.
Strandgut
Vasas flora och faunan albumi Strandgut koostuu alun perin yhtyeen Släkt med Lotta Svärd ja Veneziansk afton -albumeilla julkaistujen 11 kappaleen saksankielisistä käännöksistä. Strandgut julkaistiin 23. marraskuuta 2018. Vasas flora och fauna oli jo parin vuoden ajan harkinnut kappaleidensa kääntämistä, ja idea toteutui Veneziansk afton -albumin nauhoituksen jälkeen yhtyeen keskusteltua asiasta uudelleen. Kappaleet käänsi kaksi ulkopuolista henkilöä yhteistyössä Vasas flora och faunan kanssa. Yhtyeen jäsenet eivät olleet opiskelleet saksaa.
Möte med skogsgardisterna
Vasas flora och faunan kolmas ruotsinkielinen albumi julkaistiin 18. huhtikuuta 2020. Albumin nimi viittaa metsäkaartiin, joka on nimitys Suomen armeijan rintamakarkureille, jotka piiloutuivat metsiin jatkosodan 1941–1944 aikana.
Vasili Šuiski
thumb|Vasili Šuiski
Vasili IV Ivanovitš Šuiski (1552 – 16. syyskuuta 1612 Moskova) oli Venäjän tsaari vuosina 1606–1610 ja viimeinen Rurikin dynastiaan kuulunut Venäjän hallitsija. Hänet syöstiin vallasta vuonna 1610 sekasorron aikana. Vasili IV pakeni Venäjältä ja kuoli vuonna 1612 Varsovassa.
Valtaannousu petoksen kautta
Tästä huolimatta Vasili Šuiski muutti lausuntoaan Boris Godunovin seuraajan ja pojan Fjodor II:n kruunajaisten aikaan 1606 tukeakseen omia valtapyrkimyksiään – hän väittikin nyt, että esiin tullut kruununtavoittelija, Grigori Otrepjev eli "Vale-Dmitri", olikin oikea Iivana Julman poika. Tästä seurannut kohu johti nuoren ja epäsuositun Fjodorin murhaan.
Tämän jälkeen Vasili teki jälleen täyskäännöksen ja väitti, että Dmitri oli sittenkin murhattu lapsena ja kruununtavoittelija olikin huijari. Tämän seurauksena Vale-Dmitri mestattiin. Tapahtumien kulku asetti Vasili Šuiskin suotuisaan asemaan ja hänet kruunattiin tsaariksi toukokuussa 1606.
Šuiski vallassa
Vasili Šuiski hallitsi kesään 1610 asti, mutta kansa ei koskaan suostunut hyväksymään häntä tsaariksi. Hänen valtansa oli olematonta jopa Moskovassa, ja todennäköisesti ainoa syy, mikseivät pajarit syösseet häntä vallasta, oli pätevän vastaehdokkaan puute. Ainoastaan Šuiskin sankarillinen serkku Mihail Skopin-Šuiski sekä Ruotsin sotilaallisen tuen ostaminen alueluovutuksilla (Vasilin tukemiseen liittyi Jakob De la Gardien johtaman joukon Moskovan miehitys) onnistui pitämään Vasilin vallassa vuoteen 1610 asti.
Tsaarista oli tullut Ruotsin yhteistyökumppani, kun hän oli avannut ruotsalaisille pääsy Luoteis-Venäjälle. Hän oli kuitenkin kieltäytynyt solmimasta liittoa Ruotsin kanssa. Šuiskin asemaa horjuttivat Ruotsin kuningas Kaarle IX: n levittämä Venäjän vastainen propaganda ja toinen vale-Dmitri. Tsaari esitti elokuun 10. päivänä 1608 virallisen avunpyynnön Ruotsille. Neuvottelut asiasta käynnistyivät Narvan käskynhaltijan Philip Scheidingin ja tsaarin läheisen sukulaisen Ivangorodin voivodin Mihail Skopin-Šuiskin välillä. Venäläiset allekirjoittivat liittosopimuksen Ruotsin kanssa helmikuun 28. päivänä 1609. Maaliskuussa 1610 Jakob De la Gardien ja Mihail Skopin-Šuiskin johtamat apuvoimat marssivat Moskovaan, ja pääkaupungin ympäristö puhdistettiin kapinallisista ja heidän kanssaan yhteistoiminnassa olleista puolalaisista.
Vuonna 1610 Vorotinskin ja Mstislavskyn pajarisuvut suistivat Vasili Šuiskin vallasta. Puolalaiset joukot vangitsivat hänet ja veivät Gostyninin linnaan Varsovan lähelle, jossa Šuiski kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Hänen seuraajakseen asetettiin puolalais-ruotsalainen Vladislav IV Vaasa.
Michel Goulet
thumb|Michel Goulet
Michel Goulet (s. 21. huhtikuuta 1960 Péribonka, Québec, Kanada) on kanadanranskalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Goulet edusti Québec Nordiquesia ja Chicago Blackhawksia National Hockey League -sarjassa. Hänen uransa kesti vuodet 1979–1994, ja NHL:n runkosarjassa Goulet pelasi 1 089 ottelua, joissa hän teki 548 maalia ja antoi 604 maalisyöttöä. Näiden 1 152 tehopisteen ohella hän istui jäähyllä 825 minuuttia.
Ammattilaiskiekkoiluun Michel Goulet aloitti 1970-luvun lopussa Birmingham Bullsin WHA-joukkueessa. Kun WHA-liiga lopetti toimintansa, hän vaihtoi varaustilaisuuden kautta NHL-joukkue Quebec Nordiquesiin vuonna 1979. Hän ylitti neljänä kautena Pohjois-Amerikassa arvostetun 50 maalin rajan. Maaliskuussa 1994 pelissä saatu päävamma lopetti hänen uransa.
Goulet pelasi NHL-tähdistössä Neuvostoliiton maajoukkuetta vastaan vuonna 1987 Rendez-vous ’87 -otteluissa.
Stanley Cupin hän voitti Colorado Avalanchessa vuonna 2001 apulaisvalmentajana.
Merle
Merlen ulkoasu vaihtelee tummavoittoisesta vaaleavoittoiseen ja joskus melkein näkymättömään: esimerkiksi mustalta vaikuttavalla koiralla voi olla vain pieni harmaa merkki huomaamattomassa paikassa. Mustapohjainen merle eli blue merle on mustan ja siniharmaan kirjava, maksapohjainen eli red merle ruskean ja punaharmaan kirjava, sinipohjaisella eli slate merlellä on tummempaa ja vaaleampaa siniharmaata ja liilapohjaisella (ei vakiintunutta nimeä) vaaleaa punaharmaata, josta kuvio vaivoin erottuu lyhytkarvaisillakin koirilla.
Esiintyminen
Merlekuviota esiintyy muiden muassa welsh corgi cardiganilla, mäyräkoiraroduilla (nimellä dapple), pyreneittenpaimenkoiralla, catahoulanleopardikoiralla, amerikanpitbullterrierillä, shetlanninlammaskoiralla, australianpaimenkoiralla, chihuahualla, kääpiövillakoiralla sekä beaucenpaimenkoiralla (nimellä harlequin) ja epätoivottuna värityksenä tanskandoggilla. Merletekijä on kuitenkin välttämätön toivotun harlekiinikuvion synnylle.
Periytyminen ja sairaudet
Merle-mutaatio on dominoiva ja aiheuttaa homotsygoottina eriasteisia kehitysvaurioita. Tämän vuoksi useimmissa koiraroduissa, joissa merle-väriä esiintyy, on kiellettyä parittaa kaksi merle-koiraa keskenään. Merletekijä on paikannettu koiran SILV- eli PMEL17-geeniin ja sille on myös kehitetty DNA-testi, joka tosin on patentoitu ja voi olla vaikeasti saatavilla.
Homotsygootit merlet ovat tyypillisesti valkovoittoisia ja niillä esiintyy vakavia kuulovaurioita sekä eriasteisia silmien kehityshäiriöitä ja niistä johtuvaa osittaista tai täydellistä sokeutta. Kuulovaurioiden oletetaan johtuvan ainakin osittain siitä, että merle-mutaatio poistaa pigmenttiä sisäkorvan aistinsoluista.
Homotsygoottisen merletekijän letaaliudesta johtuen merlekoirien kasvatus on vaikeaa. Jotkut kasvattajat yhdistävät kaksi merleä joko tuottaakseen tieten tahtoen homotsygootteja merlejä saadakseen niistä takuulla täysmerlejä pentueita, tai johtuen harhaluulosta, että tällainen yhdistelmä tuottaisi enemmän merlepentuja. Todellisuudessa merle x merle -yhdistelmä kuitenkin tuottaa yhtä paljon merlepentuja kuin merle x ei-merle -yhdistelmä: ensimmäisen yhdistelmän pentueesta on todennäköisesti 50 prosenttia merlejä, 25 prosenttia homotsygootteja merlejä ja 25 prosenttia ei-merlejä, jälkimmäisen yhdistelmän pentueesta 50 prosenttia merlejä ja 50 prosenttia ei-merlejä.
Yhdistyneen kuningaskunnan koiranjalostusliitto Kennel Club ei ole 1. tammikuuta 2013 alkaen eläinsuojelullisista syistä johtuen enää rekisteröinyt pentueita, joiden molemmat vanhemmat ovat merlevärisiä.
Glasgow’n kooma-asteikko
Glasgow'n kooma-asteikko (GCS, Glasgow Coma Scale/Score) on lääketieteessä käytettävä henkilön tajunnantason arviointiin kehitetty asteikko. Asteikon pienin arvo on 3 (syvä tajuttomuus tai kuolema) ja suurin arvo 15 (täysin hereillä oleva henkilö). Asteikkoa ei ole tarkoitettu pienten lasten tajuttomuuden arviointiin, johon on tehty oma asteikkonsa (engl. Pediatric Glasgow Coma Scale). Glasgow'n asteikkoa voidaan käyttää myös potilaan ennusteen arviointiin, esimerkiksi aivovammapotilailla heikko tajunta (GCS <8) vuorokauden kuluttua vammasta viittaa huonoon ennusteeseen.
Historia
Glasgow’n kooma-asteikko on saanut nimensä Glasgow’n yliopiston mukaan siellä työskennelleiden neurokirurgian professorien Graham Teasdalen ja Bryan J. Jennettin kehitettyä ja julkaistua asteikon vuonna 1974.
Asteikon käyttäminen
Glasgow'n kooma-asteikossa on kolme osaa: silmien avaaminen (1–4 pistettä), puhevaste (1–5) ja liikevaste (1–6). Nämä kaikki testataan, ja muistiin merkitään sekä kokonaispistemäärä että pisteet jokaisesta osiosta erikseen. Liikevasteen testaamiseksi voidaan tuottaa kipua esimerkiksi painamalla silmäkuopan yläpuolista supraorbitaalihermoa, kynsivallia tai rintalastaa. Reagointi kipuun fleksiolla tarkoittaa nopeaa yläraajojen koukistusta liittyneenä hartioiden nostoon. Reagointi ekstensiolla tarkoittaa kyynärnivelen ojennusta ja käsivarren sisäänkääntymistä ja merkitsee yleensä vakavampaa aivovammaa kuin reagointi fleksiolla. Jos potilas on intuboitu eikä puhevastetta näin ollen pysty testaamaan, puhevasteen kohdalle merkitään "intuboitu".
GCS-asteikko kertoo aivovamman vakavuudesta karkeasti ottaen siten, että alle 8 pistettä merkitsee vakavaa vammaa, 9–12 pistettä keskivaikeaa vammaa ja yli 13 pistettä lievää vammaa. Henkilön tajunnantason arviointi pitäisi suorittaa vamman jälkeen aluksi tiheästi (15–30 minuutin välein) ja sairaalassa tilan vakaannuttua esimerkiksi kuuden ja 24 tunnin kuluttua, jotta tajunnantason muutoksia voidaan tarkkailla.
Glasgow'n kooma-asteikon hyviä puolia ovat helppous, toistettavuus ja yleismaailmallinen käyttö. Heikkouksina pidetään muun muassa sitä, että asteikko on liian karkea lieville vammoille ja että tajunnan taso ei välttämättä korreloi kudosvaurion vakavuuteen.
Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin
Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin on kirjailija Jonas Gardellin samannimiseen trilogiaan pohjautuva kolmiosainen draamasarja. Sen tapahtumat sijoittuvat tukholmalaiseen homoyhteisöön 1980-luvun Ruotsissa, jolloin AIDS saapui maahan.
Juoni
Ensimmäisessä jaksossa Rakkaus 19-vuotias Rasmus muuttaa opiskelemaan Tukholmaan. Pian hän tutustuu kaupungin homoyhteisöön ja tapaa Paulin. Paulin oven taakse ilmestyy Benjamin, joka on Jehovan todistaja. Paul näkee Benjaminista heti, että tämä on homoseksuaali. Paulin joulupöydässä Rasmus ja Benjamin tutustuvat toisiinsa, ja he rakastuvat.
Toisessa jaksossa Sairaus (Sjukdomen) Rasmus ja Benjamin muuttavat yhteen. AIDS leviää homomiesten keskuudessa, ja Rasmus saa tietää olevansa HIV-positiivinen. Benjamin päättää tukea Rasmusta, ja hän kertoo vanhemmilleen olevansa homoseksuaali ja jättävänsä seurakunnan. Perhe ja seurakunta alkavat karttaa häntä.
Kolmas jakso Kuolema (Döden) keskittyy Paulin ja Rasmuksen kuolemaan. Rasmuksen vanhemmat ovat tulleet poikansa luo Tukholmaan. He kieltävät Benjamia järjestämästä Rasmuksen hautajaisia, vaikka ovat kohdelleet häntä kuin omaa lasta. Jaksossa nähdään Benjamin yli 20 vuoden jälkeen.
Saksofoni
180px|thumb|Alttosaksofoni Saksofoni on metallirunkoinen puhallinsoitin. Adolphe Sax, alun perin belgialainen keksijä, rakensi ensimmäiset saksofoninsa vuoden 1841 ja 1846 välillä Pariisissa, ja patentoi saksofonin vuonna 1846. Keksinnössään Sax yhdisti yksilehtisen puupuhaltimen, kuten klarinetin, äänenmuodostuksen oboen kartiomaiseen putkirakenteeseen ja läppäjärjestelmään. Tämä tuotti aivan uudenlaisen soinnin. Vaikka saksofonin runko on metallista, se luetaan puupuhaltimiin äänen tuottamistavan vuoksi.
Saksofonit
thumb|left|Saksofonistin työpiste [[Teatteri Imatrassa, kuvassa altto-, tenori- ja baritonisaksofonit.]] Saksofonia on valmistettu ainakin 16 eri tyyppiä, joiden viritys ja sävelkorkeus vaihtelevat koon mukaan. Vaikka joidenkin viritykset ovat lähellä toisiaan, niiden sointivärit eroavat kuten ihmisen äänialat. Yleisimmät ovat:
Muita käytössä olevia saksofoneja ovat mm. sopraninosaksofoni (E♭-vire), bassosaksofoni (B♭-vire) ja kontrabassosaksofoni (E♭-vire).
Perinteisten saksofonien lisäksi saksalainen soitinrakentaja Benedikt Eppelsheim rakentaa saksofoneja, joiden nimet ovat soprillo ja tubax. Soprillo on B♭-vireinen piccolosaksofoni. Tubaxista on kaksi versiota, E♭-kontrabassosaksofoni ja B♭-subkontrabassosaksofoni. Ero normaaleihin saksofoneihin on kapeampi poraus, jolloin saadaan helpommin hallittavissa oleva soitin, joka kuluttaa vähemmän ilmaa. Kun normaalia kontrabassosaksofonia soitetaan bassosaksofonin suukappaleella, E♭-tubaxia soitetaan baritonisaksofonin suukappaleella ja B♭-tubaxia soitetaan joko baritoni- tai bassosaksofonin suukappaleella.
Soprillon ääniala on pienestä B♭:stä kolmiviivaiseen E♭:ään ja se soi pientä septimiä kirjoitettua korkeammalta. E♭-tubaxin ääniala on sama kuin kontrabassosaksofonin ja B♭-tubax on oktaavia matalampi soitin kuin bassosaksofoni. B♭-tubax kilpailee äänialassa kontrafagotin kanssa, jonka ääniala ulottuu subkontra B♭:hen, tubaxin yltäessä soivaan subkontra A♭:aan tai "a-läpällä" venytetyissä malleissa subkontra G:hen.
C-vireinen tenorisaksofoni oli yleinen 1920-luvulla. Nykyään uusiseelantilainen Aquilasax teettää c-tenorisaksofoneja Kiinassa. C-vireisiä sopraanosaksofoneja valmistettiin myös 1920-luvulla. Aquilasax aloitti syksyllä 2009 uusien c-sopraanosaksofonien valmistuksen.
Saksofonille kirjoittaminen
Kaikille saksofoneille kirjoitetaan G-avaimelle joko E♭:lle tai B♭:lle transponoituna. Sama kirjoitettu ääni soitetaan kaikilla saksofoneilla samalla sormituksella. Sopraanosaksofonille kirjoitettu yksiviivainen C soi suurta sekuntia alempaa, alttosaksofonille kirjoitettu yksiviivainen C soi suurta sekstiä alempaa, tenorisaksofonille suurta noonia alempaa jne.
Pekka Väyrynen
Pekka Väyrynen (myös taiteilijanimellä Lonely Wolf; s. 5. heinäkuuta 1948 Kemijärvi) on suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari. Hän on myös järjestöaktiivi.
Saksofoni
Saksofoni yhtyeissä
Yleisin pelkästään saksofoneista koostuva kokoonpano on saksofonikvartetti (sopraano, altto, tenori ja baritoni). Kokoonpanolle on sävelletty mittava määrä repertoaaria.
Pekka Väyrynen
Väyrysen teoksia oli ensi kertaa esillä 1979 galleria Strindbergissä Helsingissä. Hän ei ole saanut taiteilijakoulutusta mutta on pitänyt yksinäyttelyitä ja osallistunut yhteisnäyttelyihin ja hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa.
Saksofoni
Saksofoni yhtyeissä
Erityisesti korkeaäänisempiä saksofoneja kuten tenori- ja sopraanosaksofonia on suosittu myös rock-henkisemmässä musiikissa.
Pekka Väyrynen
Väyrynen on julkaissut 2002 omakustanteena cd:n Music of Lonely Wolf
Saksofoni
Taidemusiikkia saksofonille
Solistina
Pekka Väyrynen
Väyrysen vanhemmat ovat Veikko Väyrynen ja Elna Väyrynen, o.s. Rytilahti. Hänen puolisonsa on Arja-Liisa Vastamaa.
Saksofoni
Taidemusiikkia saksofonille
Orkesterissa Muussa
The Legend of Kyrandia
The Legend of Kyrandia on Westwood Studiosin kehittämä kolmiosainen seikkailupelisarja. Sarjan pelien tapahtumat keskittyvät Kyrandian maahan, jonka ongelmia peleissä ratkotaan.
Sarjan jokainen osa keskittyy eri hahmon ympärille. Ensimmäisessä osassa (The Legend of Kyrandia: Fables & Fiends) pelaaja ohjaa nuorta sankaria Brandonia. Toisessa pelissä (The Legend of Kyrandia, Book Two: The Hand of Fate) päähenkilö on naispuolinen kuninkaallinen mystikko nimeltä Zanthia ja viimeisessä osassa (The Legend of Kyrandia, Book 3: Malcolm's Revenge) ohjattavana on aikaisempien osien pääpahis Malcolm.
Tony Iommi
Anthony Frank ”Tony” Iommi (s. 19. helmikuuta 1948 Birmingham, Englanti) on englantilainen heavykitaristi ja Black Sabbathin perustajajäsen. Hän on ainoa yhtyeen jäsen, joka on ollut yhtyeessä koko sen olemassaoloajan. Tony Iommia pidetään yhtenä merkittävimmistä heavy metal -kitaristeista. Varsinkin hänen taitoaan kehittää riffejä pidetään arvossa. Iommin kitaroinnissa on lisäksi paljon blues-vaikutteita. Iommi on myös tuottanut muiden artistien levyjä ja vieraillut myös monien artistien levytyksissä.
Lapsuus ja uran alkuajat
Iommin suku on alun perin lähtöisin Italiasta, josta he olivat muuttaneet Britanniaan ja hänen vanhempansa toimivat kauppiaina Birminghamin Astonissa. Tony Iommi kävi lapsuudessaan samaa koulua kuin tuleva yhtyetoveri Ozzy Osbourne. Nuorena Iommi harrasti kamppailulajeja, kuten nyrkkeilyä, judoa ja painia, joista ensin mainitussa hän oli lahjakas. Koulussaan Iommi kuului ns. "koviin kavereihin" ja oli suosittu oppilas. Kitaransoitosta hän kiinnostui teini-ikäisenä kuultuaan Hank Marvinin ja The Shadows -yhtyeen soittoa. Iommi on aina ollut vasenkätinen kitaristi. Iommin ensimmäinen yhtye, jossa hän soitti, oli Rockin' Chevrolets vuosina 1964–1965.
Tapaturma ja vaikutus soittoon
17-vuotiaana hän joutui metallilevytehtaassa onnettomuuteen, jossa menetti oikean käden keski- ja nimettömästä sormesta sormenpäät. Onnettomuus oli muusikonalun tulevaisuutta ajatellen erityisen harmillinen, koska se tapahtui vain päivää ennen kuin hän olisi lopettanut työt ja siirtynyt täyspäiväiseksi muusikoksi. Masentunut Iommi harkitsi kitaransoiton lopettamista, mutta tehtaanjohtaja toi hänelle Django Reinhardtin albumin, josta Iommi sai uutta inspiraatiota. Reinhardt oli menettänyt osan sormistaan, mutta jatkanut kuitenkin soittamista. Koska Iommi soittaa vasenkätisesti, kitaran kielet aiheuttivat kipuja kyseisissä katkenneissa sormissa. Hän kokeili myös soittaa oikeakätisesti, mutta opettelu olisi vienyt hänen mielestään liikaa aikaa. Myöhemmin Iommi on harmitellut, ettei jatkanut pitempään oikeakätisen soiton harjoittelua, koska tämä olisi helpottanut kitarointia tulevaisuudessa. Iommi teki sulatetun Fairy-pesuainepullon avulla kotitekoiset proteesit katkenneiden sormenpäiden tilalle. Sitten hän alkoi käyttää ensin erittäin ohuita kieliä ja myöhemmin virittää kitaransa kolme puolisävelaskelta alemmaksi, jotta kielten jännitykset olisivat pienemmät. Perinteisten sointujen sijaan hän alkoi käyttää yksinkertaisempia voimasointuja. Tämä edesauttoi hänen raskaan ja tunnetun soundinsa kehittymistä sekä riffi-voittoista soittoaan. Hän käyttää nykyään katkenneiden sormien suojana myös erityisiä muovisia suojuksia.
1970-luku
Syksyllä 1969 yhtye huomasi, että Britanniassa vaikutti myös toinenkin Earth-niminen yhtye, joka oli nauttinut jo pientä suosiotakin, ja lisäksi yhtyeet sekoitettiin keikkapaikoilla toisiinsa. Basisti Geezer Butlerin ehdotuksesta yhtye vaihtoi nimensä Black Sabbathiksi Boris Karloffin samannimisen kauhuelokuvan mukaan. Black Sabbath julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 1970. Yhtyeestä tuli tuolloin orastavan heavy metal -genren pioneereja ja sen muutamaa ensimmäistä albumia, kuten Black Sabbath (1970), Paranoid (1970) ja Sabbath Bloody Sabbath (1973) pidetään genren klassikkoihin kuuluvina. Kappaleet kulkivat pitkälti Iommin raskaiden riffien myötä, mutta myös kevyempiä ja akustisiakin kappaleita löytyy yhtyeen albumeilta.
Black Sabbath oli erittäin suosittu niin Pohjois-Amerikassa kuin Iso-Britanniassakin 1970-luvulla. Yhtye teki suuria kiertueita Pohjois-Amerikassa ja yhtyeen albumit myivät platinaa ja kultaa. Menestyksen myötä myös yhtyeen päihteiden ja huumeiden käyttö lisääntyi huomattavasti 1970-luvun loppua kohti mennessä. Iommin ottaessa entistä enemmän vastuuta yhtyeen levytyksissä alkoi hänen ja varsinkin Osbournen välillä tulla juopaa. Lisäksi yhtyeen managerointi oli epämääräistä ja tämä johti lähes vararikkoon 1970-luvun puolivälissä. Yhtyeen albumit Technical Ecstasy (1976) ja Never Say Die! (1978) saivat ristiriitaisen vastaanoton ja myynti jäi kauaksi yhtyeen alkuvuosista. Vaikeiden kiertueiden ja levytyssessioiden jälkeen keväällä 1979 Osbourne sai lähteä yhtyeestä, koska Iommin mielestä tämä oli menettänyt mielenkiintonsa yhtyeen työskentelyyn.
1980-luku
Iommi oli tutustunut Rainbow-yhtyeestä lähteneeseen laulaja Ronnie James Dioon ja pyysi tätä Osbournen tilalle yhtyeeseen. 1980-luvun alku Dion ollessa laulajana oli hyvää aikaa yhtyeelle. Albumit Heaven and Hell (1980) ja Mob Rules (1981) saivat hyvän vastaanoton ja myivät myös hyvin. Dio kuitenkin erosi yhtyeestä riitaisten vaiheiden jälkeen syksyllä 1982 ja uudeksi vokalistiksi tuli yllättäen Deep Purplesta tuttu Ian Gillan. Tämä vaihe kesti vuoteen 1984 asti jolloin Gillan lähti yhtyeestä. Vuoden 1985 alussa myös basisti Geezer Butler erosi yhtyeestä ja näin Iommi jäi ainoana alkuperäisjäsenenä jäljelle. Bill Ward oli lähtenyt yhtyeestä jo vuonna 1980, mutta palannut pariin otteeseen takaisin joksikin aikaa. Näihin aikoihin, 1980-luvun puolivälissä Iommi osti Black Sabbath-nimen käyttöoikeuden yksinomaan itselleen.
1980-luvun puoliväli oli Sabbathille pääosin hankalaa aikaa lukuisten miehistönvaihdosten ja managerisotkujen takia. Lisäksi yhtyeen levyt eivät myyneet enää edellisvuosien tapaan ja yhtyettä pidettiin jo menneenä suuruutena uusien heavy metal- ja glam metal-yhtyeiden valloittaessa listojen kärkisijat. Laulajat tulivat ja menivät (Glenn Hughes, Ray Gillen) eikä yhtyeeseen löytynyt tasapainoa. Iommi joutui jopa rahoittamaan epämääräisen manageritoiminnan johdosta itse yhtyeen toimintaa. Myös ex-laulaja Ozzy Osbournen menestyksekäs sooloura vaikutti myös Black Sabbathiin, sillä Osbournen leirin uskottiin sabotoivan Sabbathin menestymismahdollisuuksia.
Vuonna 1988 kun Cozy Powell liittyi yhtyeeseen, alkoi jälleen uuden nousun aika. 1989 julkaistu Headless Cross kiillotti yhtyeen tahriintunutta julkisuuskuvaa ja menestyi hyvin varsinkin Euroopassa. Myös uusi laulaja Tony Martin osoittautui loistavaksi valinnaksi. Kokoonpano vakiintui pariksi vuodeksi kun Neil Murray tuli basistiksi. Menestystä ei kuitenkaan tullut Pohjois-Amerikassa, joka häiritsi varsinkin Iommia ja Powellia jotka halusivat läpimurtoa rahakkailla Amerikan markkinoilla.
1990- ja 2000-luku
Vuonna 1991 1980-luvun alun kokoonpano (Iommi, Ronnie James Dio, Geezer Butler ja Vinnie Appice) kokoontuivat yhteen Dehumanizer-albumia varten. Tämä jäi kuitenkin lyhyeksi vaiheeksi Dion lähdettyä jälleen vuoden 1992 lopussa. Dion jälkeen laulajaksi palasi Tony Martin. Iommi laittoi Sabbathin tauolle vuoden 1995 maailmankiertueen jälkeen. 1990-luvulla monet uudet yhtyeet nimesivät Black Sabbathin esikuvikseen ja yhtye sai tätä kautta lisää uusia faneja ja suosiota.
Vuodesta 1997 lähtien alkuperäinen Black Sabbath (Iommi, Osbourne, Butler, Ward) teki kiertueita lähes joka vuosi aina vuoteen 2005 saakka. Livealbumi Reunion julkaistiin vuonna 1998. Vuonna 2011 alkuperäinen kokoonpano palasi yhteen kuuden vuoden tauon jälkeen ja aikoi tehdä uuden studioalbumin ja kiertueita. Hanketta varjostivat kuitenkin rumpali Wardin poisjäänti sopimusongelmien takia ja Iommin imusolmukesyöpä-diagnoosi. Uusin studioalbumi 13 saatiin kuitenkin valmiiksi ja se ilmestyi vuonna 2013. Niin fanit kuin kriitikotkin ottivat albumin myönteisesti vastaan.
Heaven and Hell -projekti 2006–2010
Vuonna 2006 julkaistiin tieto, jonka mukaan Black Sabbathin Heaven and Hell -albumin tehnyt kokoonpano (Iommi, Dio, Butler, Ward) tekisi kiertueen vuonna 2007 nimellä Heaven and Hell. Kiertueen tarkoitus oli tulevan kokoelman Black Sabbath: The Dio Years markkinointi. Vuoden 2006 lopussa ilmoitettiin, että Bill Ward jättäytyy pois kiertueelta ja hänen tilallaan on Vinny Appice. Kiertue toteutettiin vuonna 2007, ja vuoden 2009 keväällä julkaistiin ensimmäinen varsinainen Heaven and Hell -albumi, The Devil You Know. Lisäksi yhtye julkaisi kaksi konserttitaltiointia. Yhtyeen toiminta päättyi kesällä 2010 Dion kuoltua vatsasyöpään.
Sooloura ja muut projektit
Vuonna 1985 jäätyään yksin Sabbathin kokoonpanon hajottua Iommi päätti alkaa tehdä ensimmäistä sooloalbumiaan. Kaikesta huolimatta Seventh Star -albumi julkaistiin levy-yhtiön vaatimuksesta vuonna 1986 nimikkeellä "Black Sabbath Featuring Tony Iommi". Iommin lisäksi levyllä olivat mukana laulaja Glenn Hughes, kosketinsoittaja Geoff Nicholls, basisti Dave Spitz ja rumpali Eric Singer.
Seuraavan kerran Iommi aloitti sooloprojektin vuonna 1996 yhdessä Glenn Hughesin kanssa, mutta alkuperäisen Black Sabbathin uudelleenkokoontuminen muutti suunnitelmia. Nämä nauhoitukset julkaistiin vuonna 2004 virallisesti nimellä The 1996 Dep Sessions. Nauhoitukset olivat julkaistu aiemmin bootlegina nimellä Eight Star. Hughesin lisäksi kokoonpanossa soittivat rumpali Dave Holland (ex-Judas Priest) ja kosketinsoittajat Geoff Nicholls ja Don Airey. Virallisessa versiossa Hollandin rumpuraidat soittaa kuitenkin Kenny Aronoff, koska Iommi ei Hollandin saaman vankilatuomion vuoksi halunnut sisällyttää hänen soittoaan albumille. Parivaljakko Hughes/Iommi julkaisi uuden albumin Fused vuonna 2005.
Täysin oman sooloalbumin Iommi sai tehtyä lopulta vuonna 2000. Nimellä Iommi julkaistu albumi sisältää monia vierailevia artisteja (Ian Astbury, Henry Rollins, Serj Tankian, Dave Grohl, Billy Corgan, Phil Anselmo, Peter Steele ja Ozzy Osbourne) ja se sai hyvän vastaanoton.
Vuonna 2002 Iommi esiintyi yhdessä Ozzy Osbournen kanssa Englannin Kuningattaren 50-vuotisen hallitsemiskauden kunniaksi järjestetyssä konsertissa Buckinghamin palatsissa.
Vuonna 2011 Iommi julkaisi omaelämäkerran Iron Man: My Journey Through Heaven and Hell with Black Sabbath.
Muiden artistien kanssa
Iommilla oli 1970-luvulla oma managerointitoimisto, I.M.A. (Iommi Management Agency), joka hoiti mm. varhaisen Judas Priestin asioita. Iommi manageroi myös birminghamilaista Necromandus-yhtyettä, jonka levyn Orexis of Death hän myös tuotti. Levy julkaistiin tosin vasta 1990-luvulla.
Iommi tuotti myös birminghamilaista Quartz-yhtyettä, joka oli toiminut Black Sabbathin lämmittelijänä useilla kiertueilla. Quartzissa soitti kitaraa Geoff Nicholls, josta tuli myöhemmin Black Sabbathin kosketinsoittaja ja taustajäsen yli 20 vuodeksi. Nicholls oli mukana myös muissakin Iommin projekteissa.
1970-luvulla Iommi vieraili myös Bobby Harrisonin The Funkist-albumilla ja 1990-luvulla hän vieraili mm. Cathedral ja Diamond Head-yhtyeiden albumeilla.
Hyväntekeväisyysprojektit
Vuonna 1989 Iommi oli mukana Rock Aid Armenia -projektissa, jonka tarkoitus oli kerätä rahaa Armenian vuoden 1988 maanjäristyksen uhreille. Kokoonpano, johon kuului Iommin lisäksi monia tunnettuja rock- ja heavy-muusikoita (esim. Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Bruce Dickinson, Brian May) levytti version Deep Purplen "Smoke on the Water"-kappaleesta. Kappale julkaistiin singlenä, ja se nousi Britanniassa top-40:een.
Kolme vuotta myöhemmin, 1992, Iommi oli vierailevana kitaristina Queen-yhtyeen laulajan Freddie Mercuryn muistokonsertissa Wembleyn stadionilla Lontoossa. Konsertin tuotto meni AIDS-tutkimukseen. Iommi soitti konsertissa Queen-yhtyeen osuudessa toisena kitaristina joillakin kappaleilla. Iommi ja Queen-kitaristi Brian May ovat pitkäaikaisia ystäviä ja myös May on vieraillut Black Sabbathin konserteissa lavalla pariin otteeseen.
Vuonna 2011 Iommi ja Gillan kokosivat superyhtyeen WhoCares, joka jatkoi Armenian hyväksi tehtävää hyväntekeväisyystyötä. Tarkoituksena oli kerätä rahaa musiikkikoulun rakentamiseen Gyumriin. Miesten lisäksi yhtyeeseen kuuluivat Jon Lord, Jason Newsted, Mikko Lindström ja Nicko McBrain. Kokoonpano julkaisi singlen "Out of My Mind" / "Holy Water" vuonna 2011 ja albumin WhoCares seuraavana vuonna. Albumi sisältää singlen lisäksi kappaleita sekä Gillanin että Iommin historiasta.
Euroviisut 2013
Iommin Armenia-yhteistyö jatkui kun hän kirjoitti kappaleen "Lonely Planet", jolla laulaja Gor Sujyan osallistui Euroviisuihin vuonna 2013. Kappale pääsi finaaliin ja sijoittui sijalle 18.
Yksityiselämä
Iommi on naimisissa neljättä kertaa. 1970-luvun alussa hän meni naimisiin Susan Snowdenin kanssa. Bestmanina häissä toimi Led Zeppelin -rumpali John Bonham. Liitto kesti muutaman vuoden. 1980-luvun alkupuoliskolla Iommi oli naimisissa Melinda-nimisen amerikkalaismallin kanssa. Heillä on Toni-Marie-niminen yhteinen tytär. 1980–1990-luvulla Iommi meni naimisiin Valery-nimisen naisen kanssa. Tämä liitto päättyi 1990-luvun lopulla. Vuodesta 1998 Iommi on ollut yhdessä ruotsalaisen Marie Sjöholmin kanssa, joka on ollut Drain STH-nimisen heavy metal -yhtyeen vokalisti. Pariskunta meni kaikessa hiljaisuudessa naimisiin elokuussa 2005.
Iommin tytär Toni-Marie Iommi on myös muusikko ja soittaa LunarMile-yhtyeessä. Tiettävästi Iommilla on myös poika aiemmista suhteistaan. 1990-luvun alkupuoliskolla Iommi joutui tiettävästi vankilaan pariksi päiväksi maksamattomien elatusmaksujen vuoksi.
Sairaus
Tony Iommilla todettiin alkuvuodesta 2012 imusolmukesyöpä eli lymfooma. Tauti oli tuolloin varhaisessa vaiheessa eikä sen uskottu aluksi vaikuttavan Black Sabbathin suunniteltuihin konsertteihin ja levytyksiin. Yhtyeen vuoden 2012 konsertit peruutettiin kuitenkin paria poikkeusta lukuun ottamatta, ja studiotyöskentely siirrettiin Englantiin Iommin kotistudioon. Huhtikuussa 2013 Iommi kertoi tiedotteessa olevan hyvässä kunnossa ja hoitojen tehonneen. Hänen joutui kuitenkin ottaa vasta-aineita kuuden viikon välein, ja Sabbathin vuoden 2013 kiertue rytmitettiin Iommin hoitojen mukaan. Iommi kertoi elokuussa 2016 syövän olevan remissiotilassa.
Arvostus
Tony Iommia on arvostettu monissa yhteyksissä yhdeksi rock- ja metallimusiikin parhaista kitaristeista. Hän on pärjännyt hyvin useissa musiikkilehtien "kaikkien aikojen paras kitaristi" -äänestyksissä ja voittanut erityisesti useita "kaikkien aikojen paras heavy metal -kitaristi" -äänestyksiä. Myös musiikkikriitikot arvostavat Iommia korkealle.
Iommia pidetään myös heavy metal -musiikin pääkehittäjänä ja suunnannäyttäjänä. Iommin tapaa kehittää heavy-riffejä pidetään myös suuressa arvossa. Myös monet grunge- ja alternative-yhtyeet ovat pitäneet Black Sabbathia ja Iommia esikuvinaan. Iommi on inspiroinut myös lukuisia uuden polven heavy metal -kitaristeja.
Axel Ritz
Axel Hjalmar Ritz (18. heinäkuuta 1849 Viipurin pitäjä – 14. toukokuuta 1880) oli suomalainen taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat varalääninsihteeri G. H. Ritz ja Amanda Sofia Ancker.
Ritz opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1871–1875 ja samalla myös professori Adolf von Beckerin johdolla. Tämän jälkeen hän opiskeli Antwerpenissä kesään 1877. Hän toimi sittemmin piirustuksen opettajana oppikouluissa.
Neversoft
Neversoft tai Neversoft Entertainment oli yhdysvaltalainen pelitalo, jonka perustivat Joel Jewett, Mick West ja Chris Ward vuonna. Parina ensimmäisenä vuonna Neversoft ei julkaissut suosittuja pelejä, mutta vuonna 1998 tiimi alkoi tehdä ensimmäistä Tony Hawkia. Ennen Tony Hawk`s Pro Skaterin julkaisua Activision osti Neversoftin osakekannan. Tästä alkoi Neversoftin voittokulku, johon kuuluu Tony Hawk -sarja ja Gun. Vuonna 2014 pelitalo sulatettiin Infinity Wardiin.
Britannia secunda
Britannia secunda ( eli Britannia II) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Ison-Britannian saarella ja käsitti alueen nykyisessä Pohjois- ja Keski-Englannissa.
Maantiede
Britannia secundan eli ”Toisen Britannian” provinssi sijoitetaan nykyisen Pohjois- ja Keski-Englannin alueelle. Se olisi ollut myöhäisroomalaisen Britannian provinsseista pohjoisin. Sen eteläpuolelle sijoitetaan Flavia Caesariensiksen provinssi. Näiden ja muiden saman ajan Britannian provinssien rajoja ei kuitenkaan tunneta kovin hyvin, ja myös niiden sijainnista on ollut erilaisia teorioita.
Historia
Provinssi kuului Britannian diokeesiin. 300-luvulta lähtien se oli osa Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului edelleen samoihin prefektuuriin ja diokeesiin. Provinssi lakkasi olemasta, kun roomalaiset vetäytyivät Britanniasta lopullisesti vuonna 410.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset koko Britanniassa olivat:
Paul Åke Lund
Paul Åke Lund (17. huhtikuuta 1877 Kristiinankaupunki – 1. lokakuuta 1949 Loviisa) oli suomalainen juristi, asianajaja ja Loviisan pormestari.
Lundin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, Kristiinankaupungin pormestari Karl Johan Lund ja Mathilda Hanna Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1897 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon vuonna 1901. Lund sai varatuomarin arvon 1904.
Lund oli Jyväskylässä kaupunginviskaalina 1909–1925 sekä kaupunginvoutina 1912–1918 ja toimi samalla asianajajana siellä 1908–1928. Hän oli sitten Loviisan pormestarina 1928–1947.
Lund kuului Suomen Asianajajaliiton hallitukseen ja hän toimi liiton Jyväskylän osaston puheenjohtajana. Loviisassa Lund oli kaupunginvaltuuston jäsenenä ja Pohjoismaiden Yhdyspankin Loviisan konttorin valvojana.
Lund oli naimisissa vuodesta 1906 Mandi Koskisen kanssa. Lundin veli oli Tornion pormestari Arne Lund.
Matti Pennanen (kaupunginjohtaja)
Matti Alpo Tapio Pennanen (s. 23. marraskuuta 1951 Utajärvi) oli Oulun kaupunginjohtaja vuosina 2006–2017.
Pennanen tuli ylioppilaaksi 1972 ja valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta 1979. Hän työskenteli useissa eri rakennusalan yhtiöissä Suomessa ja ulkomailla, muun muassa vuosina 1991–1996 YIT-Yhtymä Oy:n aluejohtajana. Oulun apulaiskaupunginjohtajana hän aloitti 2001 ja kaupunginjohtajana 2007. Pennasen ajamia asioita oli muun muassa kaasuputken rakentaminen Norjasta Suomeen.
Kokoomuslaisen Pennasen valinta Oulun seitsemänneksi kaupunginjohtajaksi vuonna 2006 tuli selväksi jo ensimmäisellä äänestyskierroksella Oulun valtuustossa. Hän sai 35 ääntä. Hänen vastaehdokkaansa Aino-Maija Luukkonen (sd.) sai 22 ja Hannele Pokka kymmenen ääntä.
Matti Pennanen syntyi rakennusmestari Pentti Pennasen ja Helena Peurasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1977 on Anna Leppäsaajo, pariskunnalla on kaksi lasta.
Mika ja Turkka Mali
Mika ja Turkka Mali on suomalainen lauluduo, jonka artistit ovat veljekset Mika ja Turkka Mali. He ovat erityisesti tunnettuja Forssaan liittyvistä kappaleistaan sekä Vladimir Vysotskin laulujen käännöksistä. Molemmat laulajat ovat esiintyneet ja levyttäneet myös erikseen. Vuonna 1992 levytetty Näin käy haaveiden sisältää amerikkalaisen Harry Chapinin lauluja.
Robin Hardy
Robin St. Clair Rimington Hardy (2. lokakuuta 1929 Surrey – 1. heinäkuuta 2016 Reading) oli brittiläinen kirjailija ja elokuvaohjaaja, jonka tunnetuin teos on kauhuelokuva Uhrijuhla.
Robin Hardy opiskeli Pariisissa ja aloitti uransa TV-ohjaajana Yhdysvalloissa, kunnes palasi kotimaahansa 1960-luvulla. Hän kirjoitti historiallisia romaaneja.
Arise
Arise on brasilialaisen thrash metal -yhtye Sepulturan neljäs täyspitkä albumi ja viides studiojulkaisu, joka nauhoitettiin ja miksattiin Yhdysvalloissa vuosina 1990-1991 ja julkaistiin 2. huhtikuuta 1991.
Kappalelista
Kaikki kappaleet säveltänyt Sepultura ellei toisin mainittu.
Raita 10 oli bonusraita albumin alkuperäisessä brasilialaisversiossa. Raidat 11-13 ovat raidan 10 lisäksi ainoastaan vuoden 1997 uudelleenmasteroidussa julkaisussa.
Albumilista
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Kalevan Nuorten Liitto
Kalevan Nuorten Liitto r.y. oli lasten ja varhaisnuorten kasvatus- ja kulttuurijärjestö, jonka toiminnat yhdistettiin osaksi Suomen Nuorisoseurat ry:tä loppuvuodesta 2012.
Kalevan Nuorten Liitto perustettiin vuonna 1960. Sen tehtävänä oli edistää kulttuurista lasten ja nuorten harrastustoimintaa nuorisoseuroissa.
Kalevan Nuorten Liitto koordinoi lasten osallisuushanketta "Mun Vuoro" vuosina 2009–2011.
Pieni euroiskelmäsarja
Pieni euroiskelmäsarja on Juice Leskisen vuonna 1998 julkaistu CD-EP. Levyllä on vain kolme kappaletta, jotka olivat Meisseli, Mun tuttava Jutta sekä Walkman ...kaik män...
Miss Kittin
Ura
22-vuotiaana Caroline alkoi harjoittaa DJ-uraansa Ranskan lisäksi Moskovassa ja Chicagossa Mike Dearbornin kanssa. Tavattuaan saksalaisen DJ Hellin Marseillessa Caroline teki levytyssopimuksen tämän International DeeJay Gigolo Records -nimisen levy-yhtiön kanssa.
Miss Kittin julkaisi First Album -esikoisalbuminsa ranskalaisen musiikkituottaja The Hackerin kanssa vuonna 2001. Miss Kittin on myös electroclash-nimisen konemusiikin haaran uranuurtajia. Tunnettuja Miss Kittinin electroclash-tyylisiä kappaleita ovat muun muassa ”1982” ja ”Frank Sinatra”.
Metsäalan Opiskelijat MEOL
MEOL — Metsäalan Opiskelijat ry on valtakunnallinen metsäalan korkeakouluopiskelijoiden oma opiskelijajärjestö. Yhdistyksen virallinen nimi on MEOL (Metsäalan Opiskelijat ry, ruots. Skogsbranschens Studerande rf) tai epävirallinen nimi on englanniksi MEOL – Forestry Students. Ensimmäisen maininnan jälkeen voidaan käyttää lyhennettä MEOL. Yhdistyksen tarkoituksena on toimia jäsentensä yleisten ja yhteisten etujen edistämiseksi ja valvomiseksi, erityisesti opinto- ja ammattikysymyksissä.
MEOL on perustettu 20. helmikuuta 1981 Kurussa alkuperäiselle nimelleen Metsäopiskelijoiden Liitto — Skogstuderandes Förbundet rf ja perustajajäseniä olivat Evon Metsäpojat ry, Nikkarilan Metsäopiston Oppilaskunta ry sekä Tuomarniemen metsäpojat ry.
MEOL edustaa metsäalan korkeakouluopiskelijoita kansallisesti ja kansainvälisesti.
Jäsenyydet
MEOL on jäsenenä seuraavissa yhteisöissä:
Miss Kittin
Diskografia
thumb|Miss Kittin [[Barcelonassa vuonna 2006.]]
Keijo Virtanen
thumb|200px|Keijo Virtanen [[Turun Kansainväliset Kirjamessut|Turun Kirjamessuilla 2010.]] Keijo Aarre Virtanen (s. 28. elokuuta 1945 Naantali) on suomalainen kulttuurihistorioitsija. Hän toimi vuodesta 1997 vuoteen 2012 Turun yliopiston rehtorina.
Brian Kernighan
Brian Wilson Kernighan (s. 1942, Toronto) on tietojenkäsittelytieteilijä, joka työskentelee Bell Labsilla ja vuodesta 2000 Princetonin yliopiston tietojenkäsittelytieteen professorina.
Keijo Virtanen
Hänet valittiin yliopiston rehtoriksi viisi kertaa, ja kautensa päättyessä hän oli hoitanut tehtävää 15 vuoden ajan. Hän on Turun yliopiston pitkäaikaisin rehtori. Virtasen toimikausi päättyi 31. heinäkuuta 2012.
Brian Kernighan
Kernighan opiskeli teknistä fysiikkaa Toronton yliopistossa ja sähkötekniikkaa Princetonin yliopistossa.
Keijo Virtanen
Virtanen on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2000 lähtien.
Brian Kernighan
Kernighan työskenteli Fernando J. Corbatólle Project MAC:ssa MIT:ssä. Kernighan ohjelmoi Compatible Time-Sharing Systemillä ja keräsi tietoa Multics-projektia varten.
Keijo Virtanen
Ura
Keijo Virtanen on työskennellyt Turun yliopiston palveluksessa vuodesta 1969 alkaen tutkimusapulaisena, assistenttina ja virkaa toimittavana apulaisprofessorina yleisen historian oppiaineessa. Vuodesta 1983 hän toimi kulttuurihistorian virkaa toimittavana professorina. Kulttuurihistorian professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1990. Turun yliopiston vararehtorina Virtanen toimi vuosina 1993–1997. Hän on työskennellyt myös Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja nuorempana tutkijana vuosina 1976 sekä 1978-1982.
Brian Kernighan
Bell Labsilla hän on kehittänyt matemaattista AMPL-ohjelmointikieltä. Kernighan ehdotti Unix-käyttöjärjestelmälle sen nimeä (muodossa UNICS, vastineeksi Multicsille), mutta ei muista mistä "X"-kirjain nimeen on peräisin. Kernighan myös popularisoi käyttöjärjestelmän työkaluohjelmien filosofian, kehitti erikoistuneita kieliä kuten ratfor, eqn, AWK ja pic. Kernighan kehitti troff:ia Joe Ossannan jälkeen.
Keijo Virtanen
Ura
Keijo Virtanen oli Viron kunniakonsuli na Turussa ja Varsinais-Suomessa vuosina 2001-2020. Hän oli Siirtolaisuusinstituutin hallintoneuvoston (aik. valtuuston) puheenjohtaja vuosina 2000-2021.
Brian Kernighan
Kernighan tunnetaan Dennis Ritchien kanssa kirjan The C Programming Language (1978, ISBN 9780131101630) kirjoittajana. Kirjan ensimmäisen laitoksen mukaan C-ohjelmointikielen ANSI C -standardia edeltänyt versio tunnetaan nimellä K&R C. Kernighanin mukaan hänellä ei kuitenkaan ollut osaa C:n suunnittelussa, vaan se on täysin Ritchien käsialaa.
Keijo Virtanen
Ura
Virtanen on Liettualaisen Klaipėdan yliopiston kunniatohtori (2001), virolaisen Tarton yliopiston kunniatohtori (2003) sekä kanadalaisen Lakeheadin yliopiston kunniatohtori (2016). Hänelle on myönnetty sekä Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan että Suomen Leijonan Ritarikunnan komentajamerkit sekä muita huomionosoituksia kotimaan lisäksi Virosta, Italiasta ja Venäjältä. Hänet valittiin Turun yliopiston ylioppilaskunnan kunniajäseneksi 2012.
Brian Kernighan
Kernighan on tehnyt myös kirjoja Rob Piken kanssa: The Practice of Programming (ISBN 0-201-61586-X) ja The Unix Programming Environment (ISBN 0-13-937681-X).
Keijo Virtanen
Ura
Virtanen on toiminut lukuisien kotimaisten ja ulkomaisten tieteellisten ja muiden organisaatioiden puheenjohtajana ja jäsenenä, mm. valtion tutkimus- ja innovaationeuvoston (aik. tiede- ja teknologianeuvosto) jäsenenä 2002-2005 sekä 2007-2011, TS-yhtymän hallintoneuvoston puheenjohtajana 2001-2015 sekä Journal of American Historyn Suomen toimittajana 1992-2009.
Brian Kernighan
Aiheesta muualla
Luokka:C
Keijo Virtanen
Koulutus ja tieteellinen työ
Hänen julkaistut tutkimuksensa ovat keskittyneet valtamerten takaiseen siirtolaisuuteen ja etnisyyteen, Yhdysvaltojen ja Kanadan historiaan ja yhteiskuntaan, amerikkalaisen kulttuurin vaikutuksiin Euroopassa ja Suomessa, Euroopan integraatioprosesseihin, kulttuurihistorian metodologisiin kysymyksiin sekä yliopisto- ja tiedepolitiikkaan.
Luettelo suomalaisista keraamikoista
Tämä on luettelo suomalaisista keraamikoista aakkosjärjestyksessä. Mukana on myös muualla syntyneitä ja Suomen keramiikkaan suuresti vaikuttaneita henkilöitä.
A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
Belarus 1 (televisio)
Belarus 1 on Valko-Venäjän valtion radio- ja televisioyhtiö Belteleradyjokampanijan ensimmäinen televisiokanava.
Sami Pienimäki
Sami Kalevi Pienimäki (s. 1976) on Jolla Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja. Sami Pienimäen veli on Tomi Pienimäki.
Autotalli
thumb|Kahden auton autotalli ovi auki.
Autotalli (lakitekstissä autosuoja) on auton säilytykseen tarkoitettu tila. Autotalli voi olla osa taloa tai erillinen rakennus. Autotallista kevyempi versio on autokatos, joka ei ole suljettu tila. Autokatoksessa ei tyypillisesti ole ovea eikä väliseiniä autojen välillä.
Autotallin käyttötarkoitus mainitaan rakennusluvassa, eikä sitä saa käyttää rakennusluvan vastaisesti, esim. varastona, toimistona, korjaamona, asumistilana, tulityöpaikkana, liike- tai kokoontumistilana tai työpajana. Esimerkiksi Helsingin pelastuslaitoksen ohjeistuksen mukaan autotallissa saa kuitenkin säilyttää kohtuullisessa määrin työkaluja, lisävarusteita, ulkoiluvälineitä yms.
Helsingin pelastuslaitoksen ohjeistuksen mukaan alle 60 m2:n autosuojassa saa säilyttää korkeintaan 60 litraa helposti syttyviä nesteitä (bensiini, tinneri), enintään 200 litraa palavia nesteitä, joiden leimahduspiste on yli 55 °C (kevyt polttoöljy ja diesel) ja maanpäällisessä autosuojassa enintään 25 kiloa nestekaasua. Autosuojassa ei tule käyttää sähkölaitteita, jotka eivät kuulu sen käyttötarkoitukseen.
Muualla autotallien käyttö eri tarkoituksiin on sallitumpaa. Tunnetaan lukuisia yrityksiä, jotka aloittivat toimintansa autotallissa. Erilaisista tietotekniikka-alan yrityksistä ainakin Apple toimi aluksi Steve Jobsin vanhempien autotallissa, Google alkoi toimia Susan Wojcickin autotallissa syyskuussa 1998, ja Hewlett-Packardin ensimmäinen laite rakennettiin sittemmin museoidussa autotallissa Palo Altossa.
Kristy McNichol
Kristy McNichol (s. 1962) on yhdysvaltalainen entinen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hän tuli 1970-luvulla tunnetuksi television lapsirooleistaan muun muassa sarjassa Family (1976–1980), josta hän sai kaksi Emmy-palkintoa ja Golden Globe -ehdokkuuden. Hän oli Golden Globe -ehdokkaana myös sivuosastaan elokuvassa Vain kun nauran (1981). Hän lopetti näyttelijäuransa 1990-luvun lopulla.
Prospalta
Prospalta oli antiikin aikainen alun perin Akamantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Prospalta sijaitsi Attikan kaakkoisosassa. Se sijoitetaan luoteeseen nykyisestä Kalývia Thorikoún kaupungista.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Akamantis ja sillä oli viisi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 224/223 eaa. Ptolemais-fyleen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Prospaltios.
Valtatie 3
thumb|Valtatie 3:n Usmi-Riihimäki rakentamisen muistomerkki [[Riihimäki|Riihimäellä valtatie 3:n risteyksessä numero 19, tien länsipuolella, kuvattu toukokuussa 2023.]] Valtatie 3 on Helsingistä Hämeenlinnan ja Tampereen kautta Vaasaan johtava valtatie. Tien pituus on 424 kilometriä.
Tie on kokonaisuudessaan osa kansainvälistä E12-tietä, lukuun ottamatta lyhyttä osuutta Vaasan keskustassa. Tie kuuluu liikenne- ja viestintäministeriön määrittämiin maanteiden pääväyliin Jalasjärven ja Laihian välistä osuutta lukuun ottamatta sekä koko osuudeltaan yleiseurooppalaiseen TERN-verkkoon. Laihian ja Vaasan välillä tie on osa Sinistä tietä.
Valtatien 3 vilkkain kohta on Helsingissä Kehä I:n liittymän pohjoispuolella, missä keskimääräinen liikennemäärä on noin 70 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Reitti
Valtatie 3 kulkee seuraavien maakuntien kautta: Uusimaa – Kanta-Häme – Pirkanmaa – Etelä-Pohjanmaa – Pohjanmaa.
Valtatie 3 kulkee seuraavien kuntien kautta: Helsinki – Vantaa – Nurmijärvi – Hyvinkää – Riihimäki – Janakkala – Hämeenlinna – Hattula – Hämeenlinna (uudelleen) – Valkeakoski – Akaa – Valkeakoski (uudelleen) – Lempäälä – Tampere – Pirkkala – Nokia – Tampere (uudelleen) – Ylöjärvi – Hämeenkyrö – Ikaalinen – Parkano – Kurikka – Ilmajoki – Isokyrö – Laihia – Mustasaari – Vaasa.