cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brad Binder
Binder debytoi MotoGP-sarjassa kaudella 2011 tuolloisessa 125-kuutioisten luokassa, ja ajoi seuraavana vuonna ensimmäisen täyden kautensa luokan korvanneessa Moto3:ssa. Kaudella 2016 Binderistä tuli ensimmäinen eteläafrikkalainen MotoGP-osakilpailuvoittaja 35 vuoteen. Kauden päätteeksi hän voitti myös ensimmäisen maailmanmestaruutensa Moto3-luokassa.
Binderin pikkuveli Darryn Binder on myös kilpaillut MotoGP:ssä.
125-kuutioiset (2011)
Binder ajoi yhden kauden 125-kuutioisissa kaudella 2011, kun kauden jälkeen luokka muutettiin Moto3-luokaksi uusien sääntömuutosten myötä. Binder ajoi RW Racingillä viisi osakilpailua Aprilia RS125 pyörällä ollen parhaimmillaan Indianapolisissa sijalla 17.
Moto3 (2012–2016)
Binder jatkoi RW Racingillä, joka otti Moto3-luokassa käyttöön Kalex KTM pyörät. Hän ajoi täyden kauden ollen parhaimmillaan neljäs kauden päätöskilpailussa Valenciassa. Binderin kausi oli hankala keskeyttäessään lähes puolet kauden kisoista. Hän keräsi kauden aikana 24 pistettä ollen loppupisteissä sijalla 21.
Red Bull KTM (2020–)
Lokakuussa 2019 Binderin ilmoitettiin siirtyvän MotoGP-luokkaan Red Bull KTM Factory Racingiin.
Merja Minkkinen
Merja Minkkinen, o.s. Merja Hurri (s. 1957 ), on suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja yhteiskuntatieteen tohtori.
Minkkinen toimi uransa alussa Suomen Sosialidemokraatti -lehden työmarkkinatoimittajana ja kolumnistina, sitten 1980-luvulla Työväen Sivistysliiton Aikamerkki-lehden päätoimittajana ja 1990-luvulla Ydin-lehden toisena päätoimittajana. Vuonna 1993 hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa aiheenaan suomalainen kulttuurijournalismi.
Vuoden 1984 kuntavaaleissa 27-vuotias Minkkinen valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon SDP:n edustajana.
Merja Minkkinen kuului 1970-luvulla työväenlauluryhmään nimeltä Solid ja sävelsi lauluja muun muassa Federico García Lorcan ja suomalaisrunoilijoiden teksteihin. Vuonna 2019 hän piti oman sävellyskonsertin Kinaporin palvelukeskuksessa Helsingissä.
Minkkinen on toimittanut useita työväenlaulukirjoja ja isästään, opetusneuvos Olavi Hurrista elämäkerran Oikeastaan aika mielenkiintoinen elämä (2011).
Minkkinen on puhunut julkisuudessa syömishäiriöstään, jonka takia hän joutui 45-vuotiaana työkyvyttömyyseläkkeelle.
Luettelo Punkalaitumen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Punkalaitumen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Punkalaitumen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Different Gear, Still Speeding
Different Gear, Still Speeding on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen debyyttialbumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2011. Albumin levittäjänä toimi Britanniassa Beady Eye Records ja Suomessa Sony Music. Albumi on elokuussa 2009 hajonneen Oasis-yhtyeen jäsenten Liam Gallagherin, Gem Archerin, Andy Bellin ja Chris Sharrockin ensimmäinen julkaisu. Myöhemmin saman vuoden lokakuussa Oasiksesta eronnut Noel Gallagher julkaisi oman debyyttialbuminsa.
Different Gear, Still Speedingin korkein sijoitus kotimaassaan Britannian albumilistalla oli kolmantena ja Suomen virallisella albumilistalla 20. Albumi pysyi Britannian albumilistalla 18 viikkoa, kun taas Suomessa se ylsi listalle ainoastaan viikolla 10.
Haluk Kakış
Haluk Kakış (25. tammikuuta 1932 Trabzon – 23. marraskuuta 2020 ) oli turkkilainen kilpapurjehtija. Hän edusti seuratasolla ızmiriläistä Göztepe AŞ:ää. Kakış osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän oli tuolloin finnjolla-luokassa 25. paras ja sijoittui yksittäisessä lähdössä parhaimmillaan viidenneksitoista.
Myös Halukin poika İbrahim oli olympiatason purjehtija.
Luonnon lait
Luonnon lait (Forces of Nature) on Bronwen Hughesin ohjaama romanttinen komediaelokuva vuodelta 1999. Pääosissa näyttelevät Sandra Bullock ja Ben Affleck. Tarina kertoo newyorkilaismiehestä, jonka lento morsiamensa luo Georgiaan tyssää äkkirysäyksellä, mutta yllättävistä käänteistä huolimatta hän pyrkii perille hinnalla millä hyvänsä.
Mandi Terho
Amanda Emilia (Mandi) Terho (vuoteen 1910 Vilenius; 16. tammikuuta 1885 Lapinjärvi – 11. marraskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura
Mandi Terhon vanhemmat olivat uunintekijä Matti Vilenius ja Maria Matilda Vilenius. Perhe muutti Lapinjärveltä Helsinkiin vuonna 1887. Ennen näyttelijänuraansa Terho työskenteli liikeapulaisena. Näyttämöoppia hän sai muun muassa Kaarle Halmeen johdolla. Terho debytoi Sörnäisten Työväen Näyttämöllä vuonna 1900. Vuosina 1907–1911 hän näytteli Kansan Näyttämöllä ja 1915–1923 Kaarle Halmeen Näyttämöllä. Lisäksi hän näytteli Eino Leinon Helsingin Seurasaareen perustamalla lyhytikäiseksi jääneellä Helka-näyttämöllä.
Terho näytteli lähinnä nuorten naisten rooleja ja laulurooleja. Hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa Rosi (näytelmässä Unkarin mustalaiset) ja Hellä (Seikkailu jalkamatkalla).
Mandi Terholla oli roolitehtäviä kahdessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka molemmat ovat kadonneet: Verettömät (1913) ja Kesä (1915). Niin ikään kadonneessa mykkäelokuvassa Nuori luotsi (1913) hän oli kreditoimaton näyttelijä.
Vapaaehtoisarmeija
pienoiskuva|400x400px|Vapaaehtoisarmeijan värväysjuliste. Vapaaehtoisarmeija (ven. Добровольческая армия, tunnetaan myös nimellä "Aleksejevin armeija" tai "Aleksejevin organisaatio") oli Venäjän sisällissodassa Etelä-Venäjällä ja Kaukasiassa toiminut antibolsevistinen eli valkoinen armeija.
Alkuperä
Kenraali Mihail Aleksejev saapui Donin kasakkojen alueen pääkaupunkiin, Novotšerkasskiin marraskuussa 1917, tavoitteena vastavallankumouksellisten tukikohdan pystyttäminen. Hänellä oli Donin kasakkojen atamaanin, Aleksei Kaledinin tuki, joka oli noussut valtaan samana päivänä kun bolsevikit kaappasivat vallan lokakuun vallankumouksessa. Seuraavan kuukauden kuluessa useita korkea-arvoisia Venäjän armeijan upseereja, mukaan lukien Lavr Kornilov, Anton Denikin, Sergei Markov sekä antibolsevistisia poliitikkoja yhtyi Aleksejevin riveihin. Alun perin nimetystä ”Aleksejevin organisaatiosta” muodostui vuoden 1917 loppuun mennessä ”Vapaaehtoisarmeijaksi” kutsuttu järjestö. Aleksejev oli vastuussa hallinnollisista ja poliittisista päätöksistä, Kornilov nimitettiin asevoimien komentajaksi, ja Kaledin jäi vastuuseen Donin alueesta sekä kasakoista. Vuoden 1918 alussa Vapaaehtoisarmeijan vahvuus oli noin 4000 miestä, joista suurin osa oli entisiä upseereja. Kaledinin kasakkajoukot jäivät harvalukuisiksi, koska suurin osa kasakoista ei halunnut ryhtyä aseelliseen vastarintaan, eivätkä he luottaneet Vapaaehtoisarmeijalaisiin.
1. ja 2. Kubanin kampanja
alt=|pienoiskuva|489x489px|Vapaaehtoisarmeijan suorittama "Jäämarssi" eli 1.Kubanin kampanja sekä 2.Kubanin kampanja. Vladimir Antonov-Ovsejenkon johtamat puna-armeijan joukot saapuivat Donin alueelle vuoden 1918 tammikuussa. Helmikuun kuluessa he valtasivat Rostovin sekä Donin kasakoiden pääkaupungin ja Vapaaehtoisarmeijan tukikohdan Novotšerkasskin. Kornilov ja Aleksejev eivät pystyneet vastustamaan lukumäärältään ylivertaista puna-armeijaa, joten he päättivät vetäytyä etelään kohti Kubanin aluetta, jossa he toivoivat saavansa paikallisten kasakoiden tuen. Kaiken toivon menettäneenä, Donin kasakkojen atamaani Kaledin ampui itsensä. Vapaaehtoisarmeijan taktista vetäytymistä kutsutaan 1.Kubanin kampanjaksi tai ”Jäämarssiksi”. Jäämarssin aikana Vapaaehtoisarmeija vetäytyi jatkuvasti punaisten joukkojen häiritsemänä. Huhtikuussa Vapaaehtoisarmeija yritti vallata Kubanin kasakoiden pääkaupunkia, Jekaterinodaria, joka oli paikallisten bolsevikkien hallussa. Kaupungin valtaaminen ei onnistunut ja tilannetta pahensi kenraali Kornilovin kuolema piirityksen aikana. Kuullessaan Kornilovin kuolemasta, kerrotaan Leninin julistaneen sisällissodan loppuneen. Kornilovin kuoleman jälkeen Anton Denikinistä tuli Vapaaehtoisarmeijan komentaja. Hän lopetti kaupungin piirittämisen ja vetäytyi takaisin kohti pohjoista, koska oli kuullut Donin kasakkojen nousseen uudestaan kapinaan bolsevikkeja vastaan. Vapaaehtoisarmeija käytti seuraavat kuukaudet keräten voimiaan ja täydentäen rivejään uusilla tulokkailla. Kesäkuussa 1918 Denikinin Vapaehtoisarmeija oli kasvanut jo yli 9000:een mieheen, sillä kadetteja ja upseereja oli saapunut tasaisesti pohjoisesta. Vapaaehtoisten rivejä täydensivät myös Kubanin kasakat sekä eversti Mihail Drozdovskin vapaaehtoiset Romaniasta.
Vapaaehtoisarmeija aloitti ns. "2.Kubanin kampanjan" eli alueen vapauttamisen bolsevikeista kesäkuussa 1918. Elokuun loppuun mennessä muun muassa Jekaterinodarin ja Novorossijskin kaupungit oltiin vallattu, joka mahdollisti täydennyksien saapumisen Mustanmeren yli, joista huomattavin oli kenr. Pjotr Wrangel. Donin kasakoiden uuden atamaanin, Pjotr Krasnovin tuki oli myös elintärkeää, koska he estivät puna-armeijan vahvistusten saapumisen pohjoisesta. Marraskuussa Kubanin bolsevikkien viimeinen tukikohta, Stavropolin kaupunki vallattiin. Vapautetusta Kubanin alueesta tuli Vapaaehtoisarmeijan tärkein alueellinen tukikohta. Denikinin asevoimat olivat kasvaneet syksyn mittaan lähes 40 000:een mieheen, mutta asevelvollisuus oli laskenut yksiköiden laatua. Vapaaehtoisarmeija menetti myös syksyllä monta kyvykästä johtajaa, kuten Drozdovskin ja Markovin sekä itse armeijan ylipäällikön Aleksejevin, joka teki Denikinistä lähes yksinvaltiaan.
Moskovan direktiivi
pienoiskuva|400x400px|Etelä-Venäjän armeijan asemat kesällä ja alkusyksyllä sekä sen suunnittelema reitti Moskovaan. Vapaaehtoisarmeija jatkoi pohjois-Kaukasian vapauttamista ja helmikuun alussa 1919 se oli miehittänyt Pjatigorskin ja Groznyin kaupungit sekä tuhonnut puna-armeijan viimeiset taisteluosastot. Vuoden 1919 alussa Vapaaehtoisarmeija sekä heikentyneet Donin kasakat yhdistyivät niin kutsutuksi ”Etelä-Venäjän armeijaksi” tai "Venäjän eteläosien asevoimiksi” (eng, AFSR, Armed Forces of South Russia, ven, Вооружённые силы Юга России), jonka ylipäällikkönä toimi Anton Denikin. Etelä-Venäjän armeija koostui Donin kasakka armeijasta, yksittäisistä vastavallankumouksellisista joukoista sekä Vapaaehtoisarmeijasta, joka jakaantui keväällä 1919 ”Kaukasian armeijaksi” sekä ”Vapaaehtoisarmeijaksi”. Kaukasian armeijan johtoon valittiin Pjotr Wrangel ja Vapaaehtoisarmeijan johtoon Vladimir May-Mayevsky, mutta he toimivat Denikinin operatiivisen johdon alaisuudessa. Kesäkuussa Tsaritsyn kaatui Wrangelille, jonka jälkeen Denikin julkaisi ns. ”Moskovan direktiivin”, joka hahmotteli Etelä-Venäjän armeijan tulevan strategian. Lopullisena kohteena oli Moskova, johon edettäisiin kaupunkia ympäröiviä rautateitä pitkin. Keskikesällä armeija lujitti sivustojaan valtaamalla Odessan, Pultavan sekä Kiovan, jonka jälkeen Denikin aloitti suurhyökkäyksen kohti Moskovaa. Ympärysvaltojen, kuten Iso-Britannian lähettämä materiaalinen apu oli tärkeässä asemassa loppukesän ja syksyn operaatioissa. Syyskuussa alkaneen suurhyökkäyksen keihäänkärkenä toimi May-Mayevskyn komentama Vapaaehtoisarmeija, joka valtasi nopeasti Kurskin ja Orjolin kaupungit. Moskova oli vain 300 kilometrin päässä, mutta puna-armeijan vastahyökkäykset loka- ja marraskuussa uhkasivat piirittää Vapaaehtoisarmeijan, jolloin se joutui perääntymään. Etelä-Venäjän Armeija ei lopettanut perääntymistään ennen Don-jokea, jolloin se oli jo menettänyt lähes kaikki valtaamansa alueet. Puna-armeija yritettiin vuoden 1920 alussa pysäyttää joella, mutta turhaan. Valkoiset vetäytyivät Novorossijskin kaupunkiin, jossa suurin osa heistä evakuoitin huhtikuun aikana, mukaan luettuna Denikin. Wrangel jäi vastuuseen vastavallankumouksellisista joukoista, mutta hänkin joutui pakenemaan marraskuussa 1920.
Kritiikki
Vapaaehtoisarmeija ei koskaan saanut valloittamien alueidensa väestöä puolelleen, koska tavalliset ihmiset näkivät sen yläluokkaisena liikkeenä, jollainen se todellisuudessa olikin. Ryöstely sekä tarvikkeiden takavarikointi tekivät armeijasta epäsuositun ja varsinkin Denikinin harjoittama ”yksi yhtenäinen Venäjä” -politiikka loitonsi mahdollisia liittolaisia, kuten kasakoita, ukrainalaisia, puolalaisia sekä saksalaisia. Vapaaehtoisarmeija oli myös säälimättömän antisemitistinen ja sen on arveltu tuhonneen systemaattisesti kymmeniä tuhansia juutalaisia Ukrainan alueella.
Vóroi
Vóroi (transl. myös Vóri) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 726 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Pyhän Georgioksen (Ágios Geórgios) kirkko. Vóroin kylä sijaitsee Mesarán tasangolla noin 62 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 60 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Vóroi muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Βώρων, Topikí Koinótita Vóron). Se jakautuu vanhempaan alakylään nimeltä Katochóri sekä uudempaan osaan. Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuodelta 1394.
Kylän pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian temppeliintuomiselle (Eisódia tis Theotókou). Lähellä kylää sijaitsee Panagía (Neitsyt Maria) Kardiótissan luostari (Moní Panagías Kardiótissas). Kylän lähellä sijaitsee myös kaksi merkittävää minolaisaikaista kohdetta, eteläpuolella Faistoksen arkeologinen alue ja lounaispuolella Agía Triádan arkeologinen alue.
Aiemmin kylä kuului Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön.
Windows Me
Windows Me, tai Windows Millennium Edition (koodinimeltään Millennium ja Georgia), on Microsoftin 14. syyskuuta 2000 julkistama 16/32-bittinen graafinen käyttöjärjestelmä. Windows Me oli Windows 95 ja Windows 98 -järjestelmien seuraaja. Se julkaistiin vasta syksyllä 2000, kun alkuvuodesta julkaistu Windows 2000 oli jo saatavilla.
Järjestelmän vähimmäisvaatimuksina oli vähintään 150MHz Intel Pentium prosessori, 32 Mt keskusmuistia, 320 Mt kovalevy sekä näytönohjain ja hiiri.
Windows Me koostui lähinnä suhteellisen pienistä päivityksistä, kuten Internet Explorer 5.5:stä. Käyttöjärjestelmän mukana tuli myös Windows Media Player 7, jonka oli tarkoitus kilpailla silloista hallitsevaa mediasoitinta, RealNetworksin RealPlayeria, vastaan. Sekä IE 5.5 että Media Player 7 olivat vapaasti ladattavissa Internetistä myös aikaisemmille Windowsin versioille. Windows Me sisälsi myös uuden Windows Movie Maker -ohjelmiston, joka tarjosi perustason videoeditointimahdollisuuden ja oli suunniteltu kotikäyttäjille helppokäyttöisyytensä vuoksi.
Me oli myös ensimmäinen Windows-käyttöjärjestelmä, jossa Media Playeria ei pystynyt poistamaan.
Muutokset aiempaan versioon
Suurin muutos Windows Me:ssä aikaisempiin Windowseihin nähden oli kuitenkin, että se ei enää sisältänyt aitoa MS-DOS -tukea. Tämä tarkoitti sitä, että Windows Me ei ladannut DOSia ennen graafista käyttöliittymää, toisin kuin Windows 95 ja 98. Tämä tarkoitti myös sitä, että se käynnistyi nopeammin kuin 95 ja 98, mutta ei myöskään voinut käynnistyä komentokehotteeseen DOS-yhteensopivaan tilaan. Me:ssä oli kuitenkin virtuaalitilan DOS, jota voitiin ajaa ikkunassa, mutta jotkin ohjelmat vaativat aidon MS-DOS -tuen, eivätkä suostuneet toimimaan DOS-ikkunassa.
Elinkaari
Windows Me:n tuki päättyi lopullisesti 11. heinäkuuta 2006.
Slantsyn piiri
thumb|80px|Slantsyn piirin vaakuna thumb|250px|Slantsyn piirin sijainti Leningradin alueen kartalla.
Slantsyn piiri tai Slantsyn kunnallispiiri on hallintopiiri Leningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Viron itäpuolella Peipsijärven rannalla. Piiri on perustettu vuonna 1949 ja alueen pinta-ala on 2 154,6 km².
Nationalismi Euroopassa
Nationalismi on modernin kansallisvaltion kehityksen ideologinen perusta. Leon Baradatin mukaan nationalismi ”vetoaa ihmisiä samaistumaan oman kansallisryhmänsä intresseihin ja tukemaan valtion – kansallisvaltion – luomista niiden intressien puoltamiseksi.” Nationalismi oli tärkeä tekijä Euroopan kehityksessä. 1800-luvulla romanttisen nationalismin aalto pyyhälsi Euroopan halki muuttaen sen valtioita. Jotkut uusista valtioista, kuten Saksa ja Italia muodostettiin yhdistämällä useita yhteisen ”kansallisidentiteetin” omaavia alueellisia valtioita. Toiset, kuten Kreikka, Serbia, Puola, Romania ja Bulgaria muodostuivat kansannousujen tuloksena Osmanien valtakuntaa ja Venäjää vastaan. Nationalismi oli se ideologinen sysäys, joka muutti Euroopan vuosisadan kuluessa. Monarkioiden ja ulkomaiden hallinta alueista korvattiin itsemääräämisoikeudella ja vastikään luoduilla kansallishallituksilla.
Mimosa (nimi)
Suomessa nimi Mimosa on tullut yleiseen käyttöön vasta 1900-luvun lopulla. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mimosa oli annettu nimeksi vuoden 2019 loppuun mennessä vähintään 2 217 naiselle ja vähintään yhdelle miehelle. Vuodesta 2015 lähtien Mimosan nimipäivä on 6. marraskuuta.
Molybdeenidioksidi
Molybdeenidioksidi eli molybdeeni(IV)oksidi (MoO2) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs molybdeenin oksideista.
Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa molybdeenidioksidi on ruskehtavan tai harmahtavan violettia kiteistä ainetta, Yhdiste ei liukene veteen eikä myöskään happo- tai emäsliuoksiin. Väkevä typpihappo hapettaa sen molybdeenitrioksidiksi. Kuumennettaessa voimakkaasti yhdiste disproportioituu metalliseksi molybdeeniksi ja molybdeenitrioksidiksi. Molybdeenitrioksidi on varsin stabiili, mutta reagoi kuumennettaessa esimerkiksi tetrakloorimetaanin kanssa muodostaen molybdeeni(IV)kloridia. Kuumennettaessa muiden metallioksidien kanssa muodostuu metallioksidiklustereita. Alkeiskopiltaan molybdeeni on monokliininen ja muistuttaa rakenteeltaan vääristynyttä rutiilin rakennetta. Molybdeenioksidissa on sidoksia molybdeeniatomien välillä ja tämä aiheuttaa metalleihin verrattavan sähkönjohtokyvyn ja diamagneettisuuden.
Valmistus
Molybdeenidioksidia voidaan valmistaa pelkistämällä molybdeenitrioksidia. Pelkistimenä voidaan käyttää vetyä, ammoniakkia tai hiilimonoksidia tai pelkistys voidaan tehdä elektrolyyttisesti.
Stephanie March
Stephanie March (s. 23. heinäkuuta 1974 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa TV-sarjoista Kova laki: Erikoisyksikkö ja Conviction sekä elokuvasta Mr. & Mrs. Smith. Erikoisyksikössä March näytteli apulaispiirisyyttäjä Alexandra Cabotin roolia toisen tuotantokauden alusta viidennen tuotantokauden neljänteen jaksoon, jossa hänen roolihahmonsa joutui kolumbialaisen huumekartellin uhkaamaksi ja hänet jouduttiin sijoittamaan todistajansuojeluohjelmaan. Cabot teki lyhyen paluun sarjaan kuudennen tuotantokauden lopussa ja tämän jälkeen 10. kauden lopusta 13. kauden loppuun. Toistaiseksi viimeisen kerran hän esiintyi sarjassa kaudella 19 yhdessä jaksossa.
Elämäkerta
Stephanie March syntyi Dallasissa Texasissa heinäkuussa 1974. Hän opiskeli Dallasissa Highland Park High Schoolissa samaan aikaan kuin toinen tunnettu näyttelijä Angie Harmon mutta paria vuosiluokkaa alempana. Hän valmistui Northwestern-yliopistosta vuonna 1996.
INEZ
Inez oli suomalainen televisiokanava, joka aloitti toimintansa 9. toukokuuta 2019. 15–34-vuotiaille nuorille aikuisille suunnattu kanava hyödynsi sisältöjensä monikanavaisessa jakamisessa television lisäksi sosiaalisen median kanavia ja omaa applikaatiotaan.
Kanava tuotti päivittäistä Famestream-makasiiniohjelmaa, joka käsitteli nuorisomusiikin, pelien, tubetuksen ja sosiaalisen median ajankohtaisia ilmiöitä ja uutisia. Muita ohjelmia olivat Pikkulinnut lauloi, Tyttöjen etkoiluohjelma sekä livechat-ohjelma Free Flow. Kanava lupasi ohjelmistoonsa myös asiaohjelmia ja yhteiskunnallisia aiheita. Tv-tuotantoyhtiöiden sijasta Inez teki ohjelmayhteistyötä freelance-tubettajien kanssa. Famestream-ohjelmaa juonsi aluksi mm. Niko Saarinen, josta tuli näkyvä hahmo kanavalla, mutta hän kertoi sittemmin pyrkivänsä siirtymään taustavaikuttajaksi.
Inez-kanavan omisti SomeTV Oy. Sen perustajia ovat MTV:n entinen toimitusjohtaja Heikki Rotko, Heidi Tammiruusu, Samuel Rossi ja kanavajohtajana toimiva Miika Suvanto sekä Pasi Raassina, joka oli alkuvaiheen toimitusjohtaja kunnes siirtyi syksyllä 2019 digitaalisen mainonnan ja markkinoinnin etujärjestön IAB Finlandin toiminnanjohtajaksi. Markkinoinnillisena neuvonantajana toimi alkuun Hasan & Partners -mainostoimiston silloinen luova johtaja Eka Ruola, joka aloitti kanavalla jouluna 2019 markkinointiaiheisen keskustelusarjan Educated Guest. Yritykseen sijoittaneita ovat Small Giant Gamesin toimitusjohtaja Timo Soininen sekä Ari Lahti, Ari Tolppanen, Heikki Vienola, Markku Kaloniemi ja Ilkka Perheentupa.
Syksyllä 2020 yrityksen toimitusjohtajana aloitti Stina Varsikko. Keväällä 2021 toimitusjohtajaksi siirtyi Jarkko Jokinen.
Inez-kanava lopetti toimintansa 31.3.2023. Kanava DEED muutti Inez-kanavan kanava-paikalle 1.4.2023.
Voútes
Voútes on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Iraklionin kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 682 (vuonna 2011).
pienoiskuva|vasen|Voútesin Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (Koímisi tis Theotókou) kirkko. Voútesin kylä sijaitsee noin 12 kilometriä lounaaseen Iraklionin keskustasta. Sen nimi tulee paimenta tarkoittavasta sanasta voútis (βούτης). Varhaisin maininta kylästä on venetsialaisvallan aikaisissa väestönlaskennoissa nimellä Vuttes. Kylä tuhoutui vuoden 1856 maanjäristyksessä.
Voútes muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Βουτών, Topikí Koinótita Voutón), johon kuuluu varsinaisen Voútesin kylän lisäksi Giofyrákian kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 300.
Proteus
Proteus oli antiikin mytologiassa tulevaisuuteen näkevä jumala, joka huolehti Poseidonin (room. Neptunus) karjasta (valaat) ja osasi muuttaa muotoaan. Proteuksen ennustajantaidot ovat niiden käytettävissä, jotka saavat tämän kiinni pettävästä muodonmuuttajan kyvystä huolimatta. Tiukasti pideltynä Proteus palaa normaaliin vanhan miehen muotoonsa ja suostuu kertomaan tulevaisuudesta.
Homeros mainitsee Proteuksen pitävän majaa Faroksen saarella, joka on yhden päivämatkan päässä Aegyptuksen joesta eli Niilistä. Vergilius puolestaan sijoittaa Proteuksen Rodoksen ja Kreetan välisille seuduille Karpatos-saarelle. Jotkin lähteet mainitsevat myös Proteuksella olevan tyttären, Idonean.
Berengar I
pienoiskuva|Berengar I keskiaikaisessa käsikirjoituksessa. Berengar I (k. 7. huhtikuuta 924), joka tunnettiin myös nimellä Berengario, oli Friulin herttua ja rajakreivi sekä Italian kuningas 888-924. Hän oli Friulin frankkilaisen rajakreivin Eberhardin poika. Äitinsä Giselan puolelta hän oli frankkien keisarin Ludvig Hurskaan pojanpoika.
Mirko Lüdemann
Mirko Lüdemann (s. 15. joulukuuta 1973 Weißwasser, DDR ) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa DEL-liigassa pelaavaa Kölner Haiea.
Berengar I
Kaarle Paksun kuoltua Berengar valittiin Italian kuninkaaksi Paviassa 888. Hän sai kuitenkin koko Italian hallintaansa vasta seuraavana vuonna Spoleton Lambertin kuoltua. Kapinalliset ylimykset kutsuivat vuonna 900 Ludvig III:n Italiaan, jossa hänet kruunattiin langobardien kuninkaaksi ja seuraavana vuonna keisariksi. Berengar onnistui karkottamaan Ludvigin Italiasta, mutta tämä palasi pian takaisin. Vuonna 905 Ludvig vangittiin Veronassa ja sokaistiin. Paavi Johannes X kruunasi Berengarin keisariksi 915. Italian ylimystö kutsui vuonna 922 Burgundin Rudolf II:n Italiaan, ja myöhemmin Rudolf löi Berengarin lähellä Piacenzaa. Berengarin oma mies murhasi hänet seuraavana keväänä.
Mirko Lüdemann
Lüdemann on pelannut Kölnissä koko vuonna 1993 alkaneen ammattilaisuransa ajan.
Maajoukkueessa Lüdemann on pelannut kahdeksissa MM-kisoissa, kolmessa olympiaturnauksessa sekä kahdessa World Cupissa. Yhteensä hän on pelannut 73 A-maaottelua.
Kummeli (täsmennyssivu)
Kummeli voi tarkoittaa:
Giniel de Villiers
thumb|300px|De Villiers lehdistötilaisuudessa vuonna 2014. Giniel de Villiers (s. 25. maaliskuuta 1972 Barrydale) on eteläafrikkalainen ralliautoilija, joka on erikoistunut erämaaralleihin. De Villiers on vuoden 2009 Dakar-rallin voittaja.
Kilpauransa de Villiers aloitti rata-autoilussa, mutta siirtyi pian erämaaralleihin. Dakar-rallissa hän debytoi vuonna 2003 sijoittuen viidenneksi, ja on osallistunut siitä lähtien kilpailuun jokaisella kerralla. Vuoden 2019 jälkeen de Villiers on ajanut kaikkiaan 16 Dakar-rallia, joutumatta keskeyttämään kertaakaan. Vuoden 2009 voiton lisäksi hän on sijoittunut alemmille palkintokorokesijoille seitsemän kertaa, ja voittanut yhteensä 15 erikoiskoetta.
Tavallisissa ralleissa de Villiers on kilpaillut ainoastaan kotimaansa kansallisessa sarjassa.
Kylmäoja
Kylmäoja voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Dorothy Round Little
Helen Wills Moodyn kilpailijana tunnettu Little voitti kaksinpelin Wimbledonissa 1934 ja 1937, kun Moody ei osallistunut. Hän voitti mestaruuden myös 1935 Australian mestaruuskisoissa, joissa Moody ei  koskaan pelannut.
Sundasaaret
Sundasaaret ovat saariryhmä Kaakkois-Aasiassa. Saaret ulottuvat Malakan niemimaalta kohti kaakkoa Uuteen-Guineaan. Ne muodostavat kaksi ryhmää, Isot Sundasaaret ja Pienet Sundasaaret. Isoihin Sundasaariin kuuluvat Borneon, Jaavan sekä Sumatran saaret. Pieniin Sundasaariin kuuluvat Bali, Lombok, Sumbawa, Flores, Sumba, Timor, Barat Daya -saaret sekä Tanimbar-saaret.
Saarista useimmat ovat osa Indonesiaa. Lisäksi Malesia sijaitsee osittain Borneon saarella. Borneon saarella sijaitsee myös Brunei ja Timorin saaren itäosassa on itsenäinen Itä-Timor.
Sundasaarten välissä kulkee niin sanottu wallancen linja, joka on ekosysteemejä jakava geologinen muodostuma. Se on Kaakkois-Aasian ja Australian ekologisten vyöhykkeiden välissä. Se kulkee Borneon ja sulawesin välissä sekä Balin ja Lombokin välissä. Tämä geologinen muodostuma syntyi Pangea mantereen hajotessa, jolloin Gondwana manner erkaantui Lauraasian mantereesta.
Vaahteraliigan kausi 2006
Vaahteraliigan kausi 2006 oli Vaahteraliigan historian 27. kausi. Kausi käynnistyi 26. toukokuuta 2006 ja Vaahteramalja XXVII pelattiin 16. syyskuuta 2006. Hallitseva mestari Porvoon Butchers uusi kauden päätteeksi mestaruutensa.
Runkosarja
Kaudella 2006 pelattiin neljätoista kierrosta, ja jokainen joukkue pelasi yhteensä kaksitoista ottelua. Ensimmäinen kierros pelattiin 26.–27. toukokuutakuuta, ja neljästoista kierros 2.–3. syyskuuta.
Pertti Neumann
Pertti Olavi ”Nipa” Neumann (ent. Nieminen; s. 11. lokakuuta 1959 Pori) on suomalainen muusikko ja Dingo-yhtyeen laulaja ja lauluntekijä. Hän on toiminut solistina myös yhtyeissä D.N.A, SIR 59, MAC, Bwana, S.E.X., Neumann & the News ja Neumann Duo. Neumann asuu nykyään Helsingissä.
Ennen musiikkiuraa
Neumann erosi koulusta 15-vuotiaana ja pestautui Tervi-nimiselle öljytankkerille jungmanniksi. Neumann toimi merimiehenä siihen asti kunnes lähti 17-vuotiaana suorittamaan varusmiespalvelusta miinalaiva Keihässalmelle. Varusmiespalveluksen jälkeen hän työskenteli muun muassa tiskaajana, postinkantajana ja siivoojana ja pestautui lopulta Sandviken-nimiselle laivalle, joka kuljetti pääasiassa paperia Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan. Kahdeksan kuukautta kestäneen purjehduksen jälkeen Neumann palasi Suomeen ja osti säästämillään rahoilla mikrofonin ja lauluvahvistimet.
Neumann palasi merille joksikin aikaa 1990-luvun alussa kyllästyttyään tilapäisesti musiikkiuraan.
Ura
Neumann perusti vuonna 1982 Dingon, josta tuli yksi kaikkien aikojen suosituimmista suomalaisista yhtyeistä. Yhtye hajosi vuonna 1986. Neumannin sooloura käynnistyi hyväntekeväisyyssinglen ”Mennään hiljaa markkinoille” (1985) muodossa Dingon vielä toimiessa. Hieman ennen Dingon hajoamista Neumann julkaisi soololevyn Albion (1986).
Dingon hajottua syksyllä 1986 Neumann perusti S.E.X.-yhtyeen, jolta julkaistiin samanniminen albumi yhtyeen jo hajottua. S.E.X.-yhtyeen jälkeen Neumann jatkoi soolouraansa julkaisemalla soololevyt Kotiinpaluu (1989) ja Tähti ja meripoika (1992).
Vuonna 1992 Neumann julkaisi myös omaelämäkertakirjan Tähti ja meripoika.
Dingo teki comebackin vuonna 1993 ja seuraavana keväänä julkaistiin yhtyeen uusi studioalbumi Via Finlandia (1994). Albumi menestyi huonommin kuin Dingon aiemmat levyt ja Dingo vaipui uudelleen hiljaiseloon vuoden 1994 lopulla. Dingon paluuyrityksen jälkeen Neumann jatkoi soolouraansa ja julkaisi albumin Nimeni on Neumann (1996). Albumi sisälsi runsaasti Dingon vanhoja hittejä uudelleenlevytettyinä Neumannin sooloversioina.
Vuonna 1998 Dingo teki toisen comebackinsa, tällä kertaa jälleen tunnetuimmassa kokoonpanossaan joka oli ollut kokoonpano vuosina 1984–1986. Dingo kiersi aktiivisesti esiintymislavoja, mutta ei levyttänyt uutta materiaalia. Dingo jäi uudelleen tauolle tammikuussa 2002.
Dingon jäätyä jälleen tauolle Neumann teki soolo- ja duo-keikkoja sekä perusti Poriin Western Rock Store -liikkeen, joka myi intiaanivaatteita. Vuonna 2004 Neumann myi yrityksen toiselle omistajalle.
Vuonna 2004 Neumann kokosi Dingon uudelleen kokoon uudistetulla kokoonpanolla.
Syksyllä 2012 Neumann oli mukana Nelosella esitetyssä Vain elämää -sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa seitsemän kotimaista artistia esitti toistensa kappaleita. Maaliskuussa 2013 julkaistiin Neumannin uusi sooloalbumi Oma Waterloo, joka oli alun perin tarkoitus julkaista Dingon nimellä.
Yksityiselämä
Neumann on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäisen avioliiton hän solmi nuoruuden rakkautensa, "Marikan" kanssa, vuonna 1987, Dingo-yhtyeen hajottua. Liitto kesti vuoteen 1998. Marika ei esiintynyt julkisuudessa. Toisen kerran Neumann meni naimisiin vuonna 2000, Diana Neumannin kanssa (os. Pitkämäki). Neumannilla ja Dianalla on kaksi poikaa. Pariskunta erosi vuonna 2010.
Neumann seurusteli yrittäjä Tarja Malmströmin kanssa vuoteen 2014.
Academi
Academi (entinen Xe Services LLC, aiemmin Blackwater Worldwide sekä Blackwater USA) on yhdysvaltalainen yksityinen sotilasalan yritys. Yhtiön perustivat Erik Prince ja Al Clark vuonna 1997. Sen pääkonttori sijaitsee Virginiassa. Yhtiön koulutuskeskus ampumaratoineen sijaitsee Pohjois-Carolinassa. Keskus kouluttaa vuosittain 40 000 ihmistä. Vuonna 2006 yli 90 % yhtiön tuloista tuli hallituksen kanssa tehdyistä sopimuksista, joista kaksi kolmasosaa oli solmittu ilman tarjouskilpailua.
Blackwaterin toimitsijoita on ollut myös Irakissa. Yhtiön nimi tahraantui välikohtauksissa, joissa sen henkilöstö syyllistyi irakilaissiviilien ampumisiin. Nisourin aukion verilöylyssä Bagdadissa 16. syyskuuta 2007 Blackwaterin vartijat ampuivat kuoliaaksi 17 siviiliä. Näistä 14 siviilin kohdalla FBI:n tutkijat totesivat ampumisen tapahtuneen ilman perusteita. Irakin uusi hallitus on jo pitkään yrittänyt kieltää yhtiön toiminnan maassa. Tammikuussa 2009 se epäsi Blackwaterin hakemuksen saada toimilupa Irakiin. Koska yhtiön työntekijät ovat Yhdysvaltain valtion laitosten palkkaamia, viimeisten nykyisen Xe:n toimitsijoiden odotettiin lähtevän maasta aikaisintaan syksyllä 2009.
Matrox
thumb|Matroxin valmistama näytönohjain Matrox Electronic Systems Ltd on kanadalainen yritys, jonka päämaja sijaitsee Dorvalissa, Quebecissa. Yritys valmistaa mm. PC-tietokoneisiin soveltuvia näytönohjaimia sekä videoeditointikortteja. Muita tuotteita ovat mm. konenäköön, laaduntarkkailuun ja turvatekniikkaan liittyvät kamerat ja kuvankaappaustuotteet. Yrityksen nimi Matrox on johdettu sen perustajien sukunimistä (Lorne Trottier ja Branko Matic).
Matrox Graphics on erikoistunut näytönohjaimiin, joihin voi liittää useamman kuin yhden monitorin samanaikaisesti. Matroxin näytönohjainten päämarkkina-alueet koostuvat seuraavista osa-alueista: 2D, 3D, video- ja kuvankäsittely, tiede ja tutkimus, sairaala ja terveydenhuolto, pörssi ja sijoitustoiminta. Matrox suunnittelee ja valmistaa kaikki näytönohjaimensa itse, eikä myy grafiikkapiirejään muille korttivalmistajille.
1990-luvulla, Matrox Millennium -näytönohjaimet huomattiin niiden erinomaisen 2D-nopeuden ja kuvanlaatunsa vuoksi. Vuonna 1999 Matrox julkaisi Millennium G400 -korttinsa, joka ensimmäistä kertaa mahdollisti kuluttajille kahden monitorin käytön. Tuolloin myös kortin 3D-pelinopeus oli vertailukelpoinen kilpailijoiden näytönohjaimiin verrattuna. Vuonna 2002 Matrox toi markkinoille Parhelia -korttinsa, joka ensimmäistä kertaa mahdollisti kuluttajille jopa kolmen monitorin käytön samanaikaisesti. Parhelian 3D-pelinopeus oli kuitenkin useille pettymys, joten Matrox Surround Gaming (pelaaminen kolmella näytöllä) jäi vain pienen käyttäjäkunnan huviksi. Vasta vuonna 2006 Surround Gaming on saanut laajempaakin suosiota, sillä Matroxin keväällä 2006 julkaisema Matrox TripleHead2Go mahdollistaa kolmen monitorin käytön myös ATIn ja NVIDIAn näytönohjaimilla.
Sittemmin Matroxin on ollut vaikeaa pitää entistä asemaansa näytönohjainvalmistajien joukossa, sillä sen valmistamat tuotteet ovat vähitellen jääneet yhä enemmän jälkeen kilpailijoistaan, niin 3D-suorituskyvyn kuin myös markkinaosuudenkin kannalta. Tämän vuoksi Matrox on siirtänyt painopistettään pois 3D-pelinäytönohjaimista kohti pieniä erikoismarkkinoita. Viime vuosina Matroxin markkinaosuus kaikista myydyistä näytönohjainpiireistä (mukaan lukien emolevyille integroidut piirit) on ollut alle yhden prosentin.
Loop
Loopin musiikkipäällikkö on Jussi Mäntysaari, joka seurasi Mikko Koivusipilää. Loopin ohjelmapäällikkö oli Petra Piipari, joka kuoli 29. huhtikuuta 2022.
Mauro Serio
Mauro Nicola Serio (s. 29. marraskuuta 1960 Taranto) on italialainen näyttelijä.
Loop
Loopin aamun juontajina toimivat 12. marraskuuta 2021 saakka Jussi Ridanpää ja Karoliina Tuominen. He siirtyivät juontamaan samaan konserniin kuuluvan HitMixin aamuohjelmaa marraskuun 2021 lopulla. Iltapäivälähetyksen juonsi aiemmin Paula ”Paukkki” Rinta-Kanto. Tällä hetkellä kanava lähettää pelkkää non-stop-musikkia, eikä sillä ole juonnettua ohjelmaa.
Lanseeraus
Kanava tavoittelee erityisesti naisia ja aktiivisia sosiaalisen median käyttäjiä. Loop lanseerattiin 6. marraskuuta 2013 klo 6.00 aloittamalla yhteensä 10 000 kappaleen mittainen "hittiputki" ilman keskeytyksiä. Varsinaiset lähetykset alkoivat 13. marraskuuta 2013.
Kuuluvuusalueet ja taajuudet
Loopin kuuluvuusalueet ja taajuudet:
ULA
ULA (fm-alue,, FM -lähetystoiminta-alue) on radiotaajuusalue taajuusmoduloidulle  yleisradiotoiminnalle. ULA on lyhenne ultralyhyistä radioaalloista (Ultralyhyet aallot). Yleismaailmallisemmin kyseessä on 'radiotaajuusalue taajuusmoduloidulle yleisradiotoiminnalle' (, FM -lähetystoiminta-alue). Taajuusmoduloitua (FM) yleisradiotoimintaa ei kaikkialla kuitenkaan harjoiteta samalla radiotaajuusalueella, joskin kaikkialla FM-lähetykset sijoittuvat VHF-taajuusalueelle.
Taajuusalueesta ja lähetyksistä käytetään usein lyhenteitä FM-alue, FM-taajuus, FM-lähetys, erotuksena AM-alueesta, jolla viitattaan yleisradiotoiminnan amplitudimoduloitujen (AM) keskipitkien (MW), pitkien (LW) ja lyhyiden (SW) aaltojen radiotaajuusalueisiin. Saksassa ULA:aa vastaavan taajuusalueen lyhenne on UKW ja Venäjällä UKV.
65.9 MHz – 74.0 MHz
Historiallinen OIRT FM on joidenkin Itä-Euroopan maiden käytössä nykyisen 87,5-108 MHz taajuusalueen rinnalla.
Venäjällä - ja muissa entisen OIRT-liiton itäisen Euroopan jäsenmaissa - taajuusmoduloidulle (FM) yleisradiotoiminnalle ultralyhyillä radioaalloilla oli aiemmin varattu taajuusalue 65,84 MHz–74,00 MHz. Taajuudet 76–100 MHz oli tuolloin varattu television käyttöön.
1990-luvulta alkaen yleisradiotoiminnan FM-lähetyksille on varattu taajuusalue länsimaiden tapaan. Vuonna 1993 OIRT sulautui Euroopan yleisradiounioniin (EBU) .
OIRT FM (65.9 MHz – 74.0 MHz) -taajuusaluetta käyttävät edelleen (v. 2021) ainakin:
87,5 - 108 MHz
87,5-108 MHz radiotaajuusalue FM-radiolähetyksiä varten on käytössä Euroopassa, Afrikassa ja Australiassa. (VHF- taajuusalueen kaista II)
Suomessa
Taajuusmoduloidut koelähetykset aloitettiin Suomessa vuonna 1951 Helsingin olympiastadionin tornista, mutta tuotannollisen verkon laajentaminen ULA-lähettimin alkoi toden teolla vasta vuonna 1953. Kotimaan lähetystoiminnassa ULA-taajuusalueen FM-lähetykset käytännössä syrjäyttivät muilla radiotaajuusalueilla tapahtuneen amplitudimoduloidun (AM) lähetystoiminnan 1960-luvun aikana ja Stereofoniset FM-lähetykset alkoivat Suomessa vuonna 1967. ULA-taajuusalueen ja taajuusmodulaation (FM) käyttöönottoa edeltäneenä aikana kotimaahan ja ulkomaille suunnatut radiolähetykset lähetettiin pitkillä aalloilla (LW, long wave, 153–271 kHz) ja keskipitkillä aalloilla (MW, medium wave, 522–1 611 kHz) amplitudimoduloituina eli AM-lähetyksinä.
"Ultralyhyet aallot" ovat osa VHF-taajuusaluetta. Vuonna 1963 ULA-taajuusalueella tarkoitettiin aallonpituuksia välillä 10-1 metriä eli 30-300 MHz.
Vihdin lukio
thumb|Vihdin lukio Vihdin lukio syntyi, kun kaksi Vihdissä sijainnutta lukiota, Nummelan lukio ja Vihdin yhteiskoulun lukio, yhdistyivät vuonna 2007. Lukio sijaitsee Nummelassa (Nummelanharjulla) entisen Nummelan lukion tiloissa ja sen yhteyteen rakennetussa lisärakennuksessa. Nykyisin lukiossa opiskelee noin 500 opiskelijaa ja se on mitoitettu noin 650:lle opiskelijalle. Opettajia on runsaat 30.
Vihdin lukio on yleissivistävä lukio, kuten edeltäjänsäkin, eli siellä ei painoteta mitään erityistä oppiainetta.
Käthe Loewenthal
pienoiskuva|275px|Käthe Loewenthal: Auringonlasku Hiddenseellä. Käthe Frida Rosa Loewenthal (27. maaliskuuta 1878 Berliini – 26. huhtikuuta 1942 Izbican getto) oli saksalainen, juutalaistaustainen taidemaalari. Hän maalasi maisemamaalauksia ja oli tyylisuunnaltaan modernisti.
Elämänvaiheita
Käthe Loewenthalin isä oli silmälääkäri. Isän yliopistouran vuoksi perhe asui usealla eri paikkakunnalla. Asuinpaikkoja olivat Geneve, Lausanne, Berliini ja Bern. Bernissä Käthe Loewenthal kääntyi vuonna 1890 juutalaisuudesta kristinuskoon ystävystyttyään erään pappisperheen kanssa.
Berliiniin muutettiin takaisin jälleen vuonna 1892. Koulunsa päätettyään Loewenthal opiskeli taidetta sveitsiläisen symbolistin Ferdinand Hoedlerin oppilaana vuosien 1895-1897 välillä. Välillä Loewenthal kävi Pariisissa hakemassa vaikutteita ja matkallaan hän tapasi Leo von Königin, jonka yksityisoppilaana opiskeli taidetta matkansa jälkeen Berliinissä.
Vuosien 1904-1905 välillä Loewenthal asui Münchenissä, missä työskenteli vapaana taiteilijana. Hän teki useita maalausmatkoja Bernin Oberlandiin ja alueen maisemat esittäytyvät usein hänen maalauksissaan.
Loewenthal muutti vuonna 1909 Stuttgartiin ystävänsä, taiteilija Erna Raabe-Freilin von Holzhausen luo. Stuttgartissa hän opiskeli maalaustaidetta valtion taideakatemian "Damenklassella" (naisten taideluokka) Adolf Hölzelin oppilaana.
Tietty sattuma synnytti "Hiddenseer Künstlerinnenbundin". Kathe Loewenthalin sisar Susanne oli ostanut Hiddenseeltä mökin vuonna 1912 ja Loewenthal alkoi viettää siellä kesiään. Vähitellen sinne saapui vierailulle myös muita naistaiteilijoita. Vieraisiin kuuluivat muun muassa Elisabeth Andrae, Clara Arnheim ja Elisabeth Büchsel. Loewenthal piti näyttelyitä myös Blaue Scheune -tapahtumassa, jonka oli perustanut taiteilija-aktivisti Henni Lehmann.
Kansallissosialistit ottivat Saksassa vallan vuonna 1933. Vuonna 1934 he kielsivät juutalaisilta oikeuden harjoittaa taiteilijan ammattia. Kukaan ei saanut ostaa Loewenthalilta maalauksia eikä niitä saanut pitää esillä näyttelyissä. Loewenthalin ateljee suljettiin ja hänet erotettiin kaikista taiteilijajärjestöistä.
Vuosien mittaan juutalaisten vainoaminen paheni. Loewenthal joutui elämään ystäviensä avustuksilla. Hänen entinen palvelijattarensa kätki 200 hänen työtään, etupäässä pastelli- ja vesiväritöitä. Vuonna 1941 viranomaiset siirsivät Loewenthalin ensin "Judenhausiin" ja seuraavana vuonna Lautersteinin "lajittelukeskukseen". Sieltä hänet vietiin Izbican gettoon, missä hänet murhattiin.
Saksan viranomaiset olivat keränneet suurimman osan Loewenthalin töistä varastoon. Vuonna 1943 liittoutuneet pommittivat Stuttgartia. Pommituksessa tuhoutui varastorakennus, jossa Loewenthalin maalauksia säilytettiin.
Käthe Loewenthalin muistoksi on laitettu kompastuskivi sekä Stuttgartiin että Hiddenseelle. Hänen töitään oli esillä vuonna 1993 pidetyssä ansioituneiden naistaiteilijoiden näyttelyssä.
FS Aréthuse (S635)
Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1955. Se laskettiin vesille 9. marraskuuta 1957 ja otettiin palvelukseen 23. lokakuuta 1958.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Brestiin ja aloitti operoinnin 1. helmikuuta 1959 Mers el Kebiriin sijoitetussa Ranskan Atlantin laivaston 1. sukellusvenelaivueessa. Alus poistettiin palveluksesta 3. huhtikuuta 1979 ja romutettiin 7. toukokuuta 1982 Toulonissa.
Jens Lööke
Jens Lööke (s. 11. huhtikuuta 1997 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Lööke laukoo oikealta.
Seuraura
Lööke on Valbo HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Brynäs IF:ään. Lööke voitti kauden 2011–2012 U16 SM:n pronssia. Kaudella 2012–2013 hän voitti sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden että U16 SM:n hopeaa. Kaudella 2013–2014 Lööke oli J18 Allsvenskanissa Brynäsin paras syöttäjä 11 syöttöpisteellään. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies tehoilla 3+4=7. Lööke pelasi osan kaudestaan myös Brynäsin J20-joukkueessa, jossa hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia.
Jokerit varasi Lööken kolmannella kierroksella 136. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudella 2014–2015 hän nousi Brynäsin SHL-joukkueeseen, jossa Lööke pelasi tulokaskaudellaan 43 runkosarjaottelua tehopistein 2+4=6 ja seitsemän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki SHL-debyyttinsä vain 17-vuotiaana runkosarjan toisella kierroksella 13. syyskuuta 2014 Leksands IF:ää vastaan. Lööke sai ottelussa jääaikaa 11.03 minuuttia. Hän sai Brynäsin 4–1-voittoon päättyneessä ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Sebastian Enterfeldtin tekemään voittomaaliin. SHL-uransa avausmaalin Lööke teki viidennessä ottelussaan 27. syyskuuta 2014 Linköping HC:tä vastaan. Hän pelasi osan kaudestaan vielä myös Brynäsin J20-joukkueessa, jonka sisäisen tehotilaston Lööke voitti lukemalla +18. Hän vahvisti myös seuran J18-joukkuetta, jossa Lööke teki ainoassa runkosarjaottelussaan tehot 1+4=5. Pudotuspeleissä Lööke jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Lucas Carlssonin kanssa tehoilla 3+3=6 sekä sisäisen tehotilaston voiton Carlssonin ja Lucas Hedlundin kanssa lukemalla +5. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden.
Huhtikuussa 2017 Lööke teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Hän pelasi kauden 2017–2018 kokonaan AHL-joukkue Tucson Roadrunnersissa, jossa Lööke pelasi tulokaskaudellaan 59 runkosarjaottelua tehopistein 6+11=17 ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Myös kauden 2018–2019 hän pelasi kokonaan farmissa.
Toukokuussa 2019 Coyotes asetti Lööken ehdottomalle siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut häntä vuorokauden kuluessa, Lööken sopimus purettiin. Jo pari päivää aiemmin hänen uutisoitiin palaavan kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella Timrå IK:n Allsvenskan-joukkueeseen. Lööke jakoi tehoilla 12+27=39 joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Sebastian Hartmannin kanssa. Pudotuspelien avausottelussa 11. maaliskuuta 2020 BIK Karlskogaa vastaan hän onnistui tekemään kypärätempun, kun Timrå voitti ottelun lukemin 8–3. Lööken ensimmäinen maali syntyi kahden miehen ylivoimalla. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Jonathan Dahlénin tekemään maaliin. Ottelu jäi kuitenkin kauden viimeiseksi, kun kausi keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi. Toukokuussa 2020 Lööke teki Timrån kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Lööke siirtyi kaudeksi 2022–2023 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Joulukuussa 2022 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Lööke pelasi Sportissa 37 runkosarjaottelua ja teki 29 tehopistettä, kunnes kolme päivää ennen siirtotakarajaa helmikuussa 2023 hänen sopimuksensa loppukauden osalta purettiin yhteisymmärryksessä, ja Lööke siirtyi kotimaahansa Allsvenskan-joukkue IF Björklöveniin. Siirto oli osa Sportin tekemää tyhjennysmyyntiä joukkueen jäätyä pudotuspeliviivan alapuolelle.
Maajoukkueura
Lööke pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015, 2016 ja 2017. Ensimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Slovakiaa vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Ruotsin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Lööke pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jolloin hän oli Ruotsin paras syöttäjä neljällä syöttöpisteellään. Yhteensä Lööke on pelannut 41 nuorten ja 38 poikien maaottelua.
Lil’ JJ
James Charles Lewis, taiteilijanimeltään Lil' JJ (s. 31. lokakuuta 1990), on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin Jordanin roolista televisiosarjassa Just Jordan, jonka ensimmäinen jakso näytettiin 7. tammikuuta 2007.
Lil' JJ on lisäksi nähty muun muassa elokuvassa Sinun, minun ja meidän (2005).
Jagdbombergeschwader 41
Historia
Jagdbombergeschwader 34:n 1. laivue nimettiin 24. marraskuuta 1958 perustettavan Jagdbombergeschwader 35:n 1. laivueeksi Nörvenichin lentotukikohdassa, missä lennoston esikunta ja 2. laivue perustettiin 20. tammikuuta 1959. Lennosto vastaanotti 17. maaliskuuta ensimmäiset Republic F-84F Thunderstreakit. Lennosto siirrettiin elo-syyskuussa Husumin lentotukikohtaan, missä se todettiin virallisesti perustetuksi 16. lokakuuta.
Lennoston organisaatiota järjestettiin 1. lokakuuta 1961 uudelleen muodostamalla lento-osasto, tekninen osasto ja lentokenttäosasto. Syyskuussa 1962 lennoston 1. laivue liitettiin osaksi Naton 2. taktista ilma-armeijaa (2 ATAF). Toukokuussa 1963 lennosto vastaanotti ensimmäiset Fiat G.91 -koneet ja viimeinen F-84F poistui 15. toukokuuta 1965. Lennosto nimettiin 1. tammikuuta 1966 uudelleen Leichtes Kampfgeschwader 41:ksi ja edelleen 1. lokakuuta 1980 Jagdbombergeschwader 41:ksi.
Lennosto aloitti 1982 Fiat G.91 -koneiden vaihtamisen Alpha Jeteihin. Saksan ilmavoimien uudelleenorganisoinnin yhteydessä lennosto lakkautettiin 31. maaliskuuta 1993.
Komentajat
JaboG 35:n komentajina ovat olleet :
LeKG 41:n komentajina ovat olleet :
JaboG 41:n komentajina ovat olleet :
Libor Hájek
Hájek teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2014–2015 kasvattajaseurassaan vain 16-vuotiaana.
Syyskuussa 2021 Hajek teki Rangersin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Voittamaton isku
Voittamaton isku (videojulkaisuna alkuperäisnimellä Best of the Best) on Bob Radlerin ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1989. Elokuva sijoittuu taekwondo-taistelulajin maailmaan. Eric Robertsin esittämä viisivuotiaan pojan yksinhuoltajaisä pääsee vaikeuksien kautta Yhdysvaltojen maajoukkueeseen ottelemaan Etelä-Koreaa vastaan.
Vastaanotto ja jälkimaine
Helsingin Sanomien televisiosivulla Mikael Fränti kiittelee, että tämä ”törkyinen, uskomatonta karate-väkivaltaa ja USA:n muskeliuhoa tirskuva toimintaelokuva” on MTV:n ohjelmistossa piilotettu puolenyön jälkeiseen lähetysaikaan. Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen valittaa, etteivät nimekkäät näyttelijätkään voi mitään Karate Kid -kliseitä toistavan materiaalin köyhyydelle. Hän antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle yhden tähden viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”.
Jatko-osa
Myös elokuvan jatko-osa Best of the Best II (1992) julkaistiin suomenkielisenä VHS-videona. Video-oppaan Kari Salminen piti sitä edeltäjää parempana ja antoi sille kaksi tähteä viidestä.