cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dehumanizer
Nauhoitukset ja säveltäminen
Niin musiikillisesti kuin sanoituksellisesti Dehumanizer on yhtyeen raskaimpia albumeja. Laulaja Dion mukaan yhtye ei palannut vanhoihin kaavoihin ja albumista tehtiin tietoisesti moderni ja raskas. Iommin mukaan kappaleiden kirjoitus ei kuitenkaan sujunut aivan ongelmitta: "Se oli haastavaa aikaa meille. Kirjoitimme paljon juttuja joita kuitenkin hylkäsimme. Olimme hyvä sävellys-tiimi, mutta yritimme tuolloin saada Ronnieta lopettamaan fantasia-aiheista kirjoittaminen. Sen täytyi olla synkempää tällä kertaa. Kiistelimme sanoituksista Ronnien kanssa levytysten aikana ja hän muutteli asioita meidän tietämättämme. Jälkikäteen ajatellen meidän olisi pitänyt keskustella enemmän asioista riitelyn sijaan. Saimme kuitenkin kaiken lopulta valmiiksi, mutta hyvin erikoisten vaiheiden jälkeen". Myös Geezer Butler osallistui tällä kertaa sanoitusten tekoon: "Keskustelin Ronnien kanssa sanoituksista, emmekä kumpikaan halunneet miekkoja, magiaa tai lohikäärmeitä. Niinpä päätimme, että käsittelemme ajankohtaisia aiheita. Ja niitähän riitti".
Levyn nimi tulee sanasta dehumanisaatio, joka tarkoittaa epäinhimillistämistä, joka näkyy kansikuvassa, jossa konemainen hirviö on kaapannut ihmisen. Tämä viittaa myös albumin synkempiin kappaleiden aiheisiin. Albumin kaikki kappaleet on merkitty Dion, Iommin ja Butlerin nimiin.
Kappaleet
Levyn avaa "Computer God", joka kertoo ihmiskunnasta, jossa tietokoneet ovat ottaneet vallan. Konemaisen intron sisältävä keskitempoinen kappale sisältää nopeamman loppuosan, johon Iommi soittaa soolon. Kappaleen oli alun perin säveltänyt Geezer Butler, ja hänen sooloyhtyeensä oli soittanut sitä 1980-luvun puolivälissä, tosin huomattavasti erilaisena versiona. Iommi: "Geezer kirjoitti kappaleen ja Ronnie piti siitä. Se oli ensimmäisiä albumille tehtyjä kappaleita ja se antoi suunnan".
"After All (The Dead)" edustaa albumin hitaampaa, doom-henkistä materiaalia. Kappaletta soitettiin myös livenä ja se toimi avauskappaleena, kun kokoonpano teki kiertueen vuonna 2007 Heaven & Hell -nimen alla.
Singlenä ja videona julkaistu nopeatempoinen, Appicen nopean, thrash metal -vaikutteisen rumpukompin ja Iommin synkän riffin myötä kulkeva "TV Crimes" kertoo rahanahneesta tv-evankelismista. Kappaleen keskiosa muistuttaa yhtyeen vuoden 1980 Heaven and Hell -albumilta löytyvää "Neon Knights" -kappaletta, jonka keskiosa on myös hyvin samankaltainen.
"Letters from Earth" kulkee raskaan riffin ja hitaamman kompin myötä, mutta keskivaiheen soolon ajaksi kappale nopeutuu. Kappaleesta julkaistiin hieman erilainen versio "TV Crimes"-singlen b-puolella.
Myös monivivahteinen "Master of Insanity" oli alun perin Butlerin yhtyeen materiaalia ja sen on säveltänyt Butlerin tuolloinen kitaristi Jimi Bell, vaikkakin hän ei saanut krediittiä kappaleesta. Kappale sisältää hieman industrial-henkisen intron ja se kulkee hieman erilaisen tahtilajin ja Butlerin bassoriffin myötä. Intron jälkeen kappaleen riffi ja tahtilaji muuttuvat säkeistöissä ja myös kertosäkeessä on erilainen riffi ja komppi. Kappale julkaistiin myös singlenä.
Nopeampi "Time Machine" oli hieman erilaisena versiona Wayne’s World -elokuvan soundtrackilla ja tämä aiemmin nauhoitettu, Leif Masesin tuottama versio julkaistiin alun perin Yhdysvaltain CD-version bonuksena. Iommi: "Kun nauhoitimme 'Time Machine'n soundtrack-version, kokeilimme eri studioita ja tuottajia. Emme löytäneet sopivaa studiota ja niinpä menimme Rockfieldiin, joka oli ennestään tuttu". Kappaleesta nauhoitettiin uusi versio albumia varten ja se oli albumin ainoa kappale joka pysyi yhtyeen setissä vielä paria vuotta myöhemmin Tony Martinin palattua laulajaksi.
"Sins of the Father" alkaa hitaammalla tempolla ja hieman melodisemman kitarakuvion myötä, muuttuen kuitenkin yhtyeen tyyliin raskaammaksi ja synkemmäksi säkeistöjen aikana. Puolivälissä kappale nopeutuu ja muuttuu erilaisen riffin myötä kulkevaksi.
"Too Late"-kappaletta voidaan pitää albumin ns. balladina. Siinä Nichollsin kosketinsoittimet säestävät kuuluvasti Iommin melankolista, rauhallista kitarakuviota. Kitarasoolon aikana kappale raskautuu, palaten sen jälkeen takaisin rauhallisempaan kuvioon.
Albumin päättävät wah-wah-kitara-intron sisältävä ja keskitempoisesti kulkeva "I"-kappale ja raskaan riffin ja synkän sanoituksen omaava, ja hieman grunge-vaikutteiseksikin mainittu "Buried Alive", joka tosin sisältää melodisemman soolo-osuuden.
Julkaisu ja median mielipiteet
Dehumanizer julkaistiin kesäkuussa 1992. Pohjois-Amerikassa sen julkaisi Warner Bros.in talliin kuulunut Reprise Records ja muualla maailmassa I.R.S. Records. "TV Crimes" julkaistiin singlenä ja videona ja se nousi Brittein singlelistan sijalle 33. Albumi sai vaihtelevan vastaanoton lehdistössä ja listasijoitukset (US 44. ja UK 28.) jäivät odotetumpaa alhaisiksi ja varsinkin paljon rahaa sijoittanut Warner Bros. pettyi tuloksesta. Tosin albumin julkaisun aikoihin perinteinen heavy metal -musiikki ei ollut valtavirtaa ja listoja hallitsivat grunge- ja alternative-yhtyeet, joista tosin moni oli ottanut vaikutteita Sabbathilta. Albumilla Sabbath oli kuitenkin pitänyt raskaan, ja jopa aiempaa raskaamman, linjansa eikä lähtenyt kosiskelemaan valtavirran yleisöä.
Odotuksia heikommasta menestyksestä huolimatta albumi on fanien suosikki, ja se on saanut pääosin positiivisia arvosteluja metallimaailmassa. Jotkut arvostelijat tosin ovat pitäneet tätä albumia "tarpeettomana sivuloikkana" niin Dion kuin Sabbathinkin uralla, koska Diolla oli vahva sooloura tuolloin ja Sabbath oli löytänyt hienon laulajan Tony Martinista. Allmusic-sivuston arvostelija pitää albumia "kohtalaisena, mutta ei loistavana" kun taas Sputnik Music-sivuston kriitikko sanoo albumin olevan "pahasti aliarvostettu ja laadukas, edustaen yhtyeen parhaimmistoa". Metal Observer-sivuston arvostelija muistuttaa, että "heavy metal -musiikki ei ollut huudossa levyn julkaisun aikoihin", mutta kehuu kuitenkin albumia ja sen raskautta.
Yhtyeen mielipiteet
Myös albumin muusikot ovat pitäneet albumia arvossa ja negatiivisessa mielessä ovat todenneet "albumin ilmestyneen huonona ajankohtana". Tosin kosketinsoittaja Geoff Nicholls ja kesken levytyksen lähtenyt rumpali Cozy Powell ovat todenneet myöhemmin koko reunionin ja Dion paluun olleen turha, koska yhtyeen Headless Cross ja Tyr-albumit tehneen kokoonpanon noste oli vahva ja levy-yhtiöllä oli Powellin mielestä liian ylioptimistiset odotukset Dion paluusta vaikka jäsenet (lue Dio ja Powell) eivät edes tulleet toimeen keskenään.
Tony Iommi on tyytyväinen albumiin huolimatta sen vaikeasta historiasta: "Albumi tuli ulos vääränä aikana. Raskas musiikki ei ollut tuolloin huudossa emmekä muutenkaan pysyneet kasassa pitkään. Se on kuitenkin kerännyt arvostusta viime vuosina ja ihmiset ovat kertoneet pitävänsä siitä. Olen itsekin tyytyväinen ja ylpeä tästä albumista". Myös Ronnie James Dio piti albumia arvossaan: "Mielestäni se on pahasti aliarvostettu albumi. Kaikki odottivat uutta Heaven and Helliä, mutta emme halunneet enää palata sellaiseen. Lähtemällä uudempaan ja synkempään suuntaa vieraannutimme itsemme niistä faneista jotka odottivat uutta Heaven and Helliä. Aikaansa nähden levy oli luultavasti liian raskas".
Tunnelma kiristyy, Dio ei lämmittele Ozzya
Albumin julkaisun aikoihin yhtye aloitti kiertueen Etelä-Amerikasta tehden keikkoja Brasiliassa ja Argentiinassa jatkaen myöhemmin Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan. Lehdistössä yhtye vakuutteli jäsenten välien olevan kunnossa ja vanhojen riitojen jääneen taakse. Pian kuitenkin Dion ja muun yhtyeen (Iommi ja Butler) välille tuli uusi särö, kun ex-vokalisti Ozzy Osbourne kutsui Sabbathin lämmittelemään häntä ja esiintymään alkuperäisellä kokoonpanolla Osbournen "jäähyväiskonserttiin" Costa Mesaan marraskuussa 1992. Osbourne oli tuolloin päättänyt vetäytyä lavoilta ja hän halusi lopettaa keikkailun Sabbathin kanssa. Dion mielestä Sabbathin ei kuulunut lämmitellä ketään ja varsinkaan Osbournea, joka oli aiempina vuosina haukkunut niin Sabbathia kuin Dioakin. Kiertueella yhtye oli muutenkin jakaantunut kahteen ryhmään Dion ja Appicen pitäessä yhtä ja Butlerin ja Iommin ollessa omissa oloissaan. "Homma ei toiminut", muisteli Geezer Butler. "Soittamisen kannalta kiertue oli mahtava, mutta se ei tuntunut oikealta. Tilanne kärjistyi. Ronnie ei ollut samaa mieltä muiden kanssa ja kieltäytyi esiintymästä Costa Mesassa".
Dio lähtee, kokoonpano hajoaa
Tämän jälkeen Dio ja Vinnie Appice perustivat Dio-yhtyeen uudelleen ja Iommi ja Butler jatkoivat Sabbathia ja ottivat laulaja Tony Martinin takaisin. Aluksi liikkui huhuja, että Butler ja Iommi olisivat jatkaneet Halfordin ja Appicen kanssa sekä myös alkuperäis-kokoonpanon paluuta tiettävästi suunniteltiin, mutta nämä eivät kuitenkaan toteutuneet. Dion mukaan koko Costa Mesa-episodi oli "sekamelska" ja hän koki tehneensä turhan uhrauksen laittaessaan Dio-yhtyeen tauolle Sabbathin takia. Hän totesi myös, että Black Sabbathin ilmapiiri ei ollut juurikaan muuttunut kymmenen vuoden aikana ja se oli suurin syy kokoonpanon hajoamiseen. Kokoonpano (Dio, Iommi, Butler, Appice) palasi vielä kerran yhteen vuonna 2006 Heaven & Hell-nimikkeen alla ja toimi aina Dion kuolemaan (2010) saakka.
Elf
Elf voi tarkoittaa seuraavia:
ELF voi tarkoittaa:
Eiji Aonuma
Eiji Aonuma (, syntynyt 1963, Japani) on japanilainen pelisuunnittelija ja -tuottaja, joka on töissä Nintendolla. Hän valmistui Tokion kansallisesta kuvataide- ja design-korkeakoulusta vuonna 1988 ja pääsi töihin Nintendolle.
Aonuma aloitti työnsä SNES:llä kehittäen peliä Marvelous. Shigeru Miyamoto näki hänen työnsä tuloksen ja pyysi Aonumaa apulaisjohtajaksi peliprojektiin The Legend of Zelda: Ocarina of Time. Pelin menestyksen myötä Aonuma nimettiin sarjan seuraavien osien ohjaajaksi. Majora's Mask ilmestyi vuonna 2000, Wind Waker vuonna 2002 ja Twilight Princess vuonna 2006.
Viimeksi hän on työskennellyt sarjan viimeisimmän osan The Legend of Zelda: Breath of the Wild:in parissa.
FS Belliqueuse (1865)
Belliqueuse oli Ranskan laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu puurunkoinen panssarikorvetti, joka oli valmistettu fregatteja edullisempana aluksena. Alus oli ensimmäinen maapallon kiertänyt ranskalainen ironclad, kun se teki matkan joulukuusta 1867 toukokuuhun 1869. Pääosan urastaan alus oli Tyynellämerellä ennen paluutaan Touloniin, jossa se siirrettiin maalilaivaksi 1886.
Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin syyskuussa 1863. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1865 ja se aloitti koeajot 30. joulukuuta, mutta alus otettiin palvelukseen vasta 30. lokakuuta 1866.
Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Tyynenmeren aseman komentajan kontra-amiraali Penhoatin lippulaivaksi. Alus lähti 22. joulukuuta 1867 Toulonista maailmanympärimatkalle ja se saapui Brestiin 26. toukokuuta 1869 oltuaan matkalla 396 vuorokautta ja kierrettyään maapallon ensimmäisenä ranskalaisena ironcladinä. Aluksella nostettiin 15. marraskuuta 1869 Lähi-idän laivueen kontra-amiraali Chevalierin lippu. Vuonna 1870 alus siirrettiin Uuteen Caledoniaan Läntisen Tyynenmeren viirikön lippulaivaksi, mutta se palasi Touloniin jo 5. kesäkuuta 1871 kontra-amiraali Chevalierin kuoltua. Alus lähetettiin vuonna 1872 Kiinan asemalle, jossa se vapautti Alman aseman lippulaivan tehtävästä 1. lokakuuta. Alus palasi Touloniin 3. toukokuuta 1874.
Diklooridifenyylitrikloorietaani
pienoiskuva|Täystuho-hyönteismyrkkyrasia, jossa DDT:tä 6%. upright|pienoiskuva|Yhdysvaltalaiset sotilaat demonstroivat DDT:n käsiruiskutusta. upright|pienoiskuva|DDT-mainos 1940-luvulta. Diklooridifenyylitrikloorietaani (DDT, C14H9Cl5) on 1900-luvulla suosittu, nykyään useimmissa maissa kielletty hyönteismyrkky. Se oli ensimmäisiä moderneja hyönteismyrkkyjä, joka otettiin käyttöön toisen maailmansodan alkupuolella. DDT:n maine muuttui maailmanlaajuisesta pelastajasta paariaksi Rachel Carsonin vuoden 1962 kirjan Äänetön kevät (engl. Silent Spring) myötä.
FS Belliqueuse (1865)
Palvelus
Alus oli 5. kesäkuuta 1877 alkaen kehittämislaivueessa puoli vuotta, jonka jälkeen se siirrettiin reserviin. Alus poistettiin palveluksesta 15. marraskuuta 1883 ja se poistettiin alusluettelosta 3. toukokuuta 1886. Alus upotettiin maalilaivana vielä samana vuonna.
Diklooridifenyylitrikloorietaani
Historia
Sveitsiläinen kemisti Paul Hermann Müller sai lääketieteen Nobelin palkinnon vuonna 1948 keksittyään DDT:n toimivan hyönteismyrkkynä – itse yhdiste oli kehitetty jo 1874. DDT:tä käytettiin ennen kaikkea hävittämään hyttysiä, koska haluttiin torjua niiden levittämiä tauteja kuten malariaa. Suomessa DDT:tä markkinoitiin aikanaan Täystuho-kauppanimellä.
Ennen DDT:n käyttöaihetta hyönteismyrkkynä Yhdysvalloissa oli malariaongelma etelävaltioiden alueella. Vuosina 1947–1951 malaria kyettiin valtiollisen ohjelman puitteissa hävittämään Yhdysvalloista DDT-ruiskutusten avulla. Ohjelmaa hoitanut virasto keskittyi sen jälkeen malariatilanteen seurantaan Yhdysvalloissa ja avun tarjoamiseen malarian hävittämiseksi tai kontrolloimiseksi kehitysmaissa.
DDT oli aluksi suuri menestys. Britit raportoivat hävittäneensä malarian Ceylonista DDT:n avulla. Kun ainetta alettiin käyttää laajasti maataloudessa huomattiin kuitenkin, että hyönteiset tulivat varsin nopeasti vastustuskykyisiksi DDT:lle.
Toisen maailmansodan aikana Saksa kehitti DDT:n kaltaisen hyönteismyrkyn, DFDT:n.
Rachel Carson julkisti kirjassaan Äänetön kevät tutkimustuloksia, joiden mukaan altistuminen DDT:lle on yhteydessä syöpään ja aiheuttaa linnuilla ongelmia lisääntymisessä, koska se ohentaa munankuoria. Suomessa havaittiin että ravintoketjun huipulla elävät merikotka ja muuttohaukka kärsivät näistä vaikutuksista. Carsonin tutkimustulokset kyseenalaistettiin ensin. Vasta myöhemmin, osaltaan DDT:n ansiosta, opittiin ravintoketjussa rikastumisen käsite.
Syyskuussa 2006 Maailman terveysjärjestö alkoi suositella 20 vuoden tauon jälkeen uudelleen DDT:n käyttöä hyönteismyrkkynä malaria-alueilla. WHO:n mukaan DDT on tehokkain malarian torjuja.
Kemialliset ominaisuudet
DDT on väritöntä, kiteistä tai valkoista jauhetta, joka liukenee herkästi rasvoihin mutta huonosti veteen. Hyönteisillä se sitoutuu hermosolun aksonin pinnalla oleviin proteiineihin, jotka muodostavat hermoimpulssia kuljettavia jänniteherkkiä natriumkanavia. DDT-molekyylin tarttuminen proteiiniin pakottaa natriumkanavan auki, jolloin hermosolu johtaa sähköä jatkuvasti. Seurauksena on voimakkaita pakkoliikkeitä ja lopulta kuolema. Joillekin hyönteisille kehittyy  mutaatio natriumkanava-geenissä, joka tekee niistä immuuneja DDT:lle ja vastaaville hyönteismyrkyille.
Vaarallisuus
DDT ei ole niinkään akuutisti vaarallinen, esim. kerta-altistuminen ei aiheuta hengenvaaraa. Sen sijaan se vaikuttaa hormonitoimintaan ja kertyy maksaan ja munuaisiin. Kokeita ihmisille haitallisista vaikutuksista ei ole kuitenkaan koskaan toistettu.
DDT on kielletty useimmissa maissa ympäristövaikutustensa takia. DDT:stä kehittyy ravintoketjussa hormoninkaltaisia DDE:tä ja DDD:tä, joiden on eläinkokeilla todettu aiheuttavan syöpää.
Sardinian kuningaskunta
Sardinian kuningaskunta (, myös Sardinia-Piemonte) oli historiallinen valtio nykyisen Italian ja osittain nykyisen Ranskan alueella vuosina 1720–1861.
Sardinian saarta oli kutsuttu kuningaskunnaksi jo keskiajalla, mutta sillä ei ollut erillisiä kuninkaita, ellei sellaisiksi katsota saarella hallinneita piirikuntien mahtiherroja, joita Etelä-Euroopassa kuitenkin pidettiin lähinnä ruhtinaina, ei muiden valtioiden tunnustamina kuninkaina. Keisari Fredrik II antoi yhdelle pojalleen Sardinian kuninkaan tittelin. Aragonian ja myöhemmin Espanjan kuninkaat käyttivät pitkässä tittelistössään myös Sardinian kuninkuutta. Uudella ajalla sen niminen valtio varsinaisesti syntyi vuonna 1720, jolloin Savoijin herttua Viktor Amadeus II vaihtoi Espanjan perimyssodassa saamansa Sisilian saaren Sardiniaan vaihtaen samalla kuningastittelinsä niin, että se liitettiin nimenomaan Sardiniaan.
Kuningaskunta oli Savoijin ruhtinashuoneen päähaaran hallussa vuoteen 1831 asti ja sen jälkeen Savoiji-Carignanin sivuhaaralla. Vuosina 1798–1814 mantereenpuoleiset alueet olivat ranskalaisten hallussa, ja ensimmäistä kertaa Sardinian kuningas todellisuudessa asui Sardinian saarella, joka oli heidän ainut jäljelle jäänyt alueensa. Vuoteen 1858 asti kuningaskuntaan kuului Sardinian ja ranskanpuoleisen Savoijin lisäksi vain Piemonte, mutta vuodesta 1858 alkaen siihen liittyivät tai liitettiin lähes kaikki Italian osat. Vuonna 1861 laajentunut Sardinian kuningaskunta julistettiin Italian kuningaskunnaksi ja Viktor Emanuel II sen kuninkaaksi.
Sardinian kuningaskunnan pääministeriksi nousi 1850-luvulla Cavourin kreivi Camillo Benso (1810–1861). Hän teki Ranskan kanssa sopimuksen, jossa Napoleon III lupasi auttaa Sardiniaa tulevassa sodassa Itävaltaa vastaan ja vastineeksi Sardinia luovuttaisi Savoijin ja Nizzan Ranskalle. Tämä käynnisti tapahtumaketjun, joka vuoteen 1870 mennessä johti Italian täyteen yhdistymiseen.
Katie Stuart (yhdysvaltalainen näyttelijä)
Kathryn Elizabeth ”Katie” Stuart (s. 22. elokuuta 1984 Sonora, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi vuosina 2003–2004 televisiosarjassa General Hospital. Sarjan kuvauksissa hän kuitenkin oli vain vuonna 2003. Hän on myös näytellyt sarjassa Titaanit vuosina 2000–2001 ja yhdessä jaksossa sarjassa Seitsemäs taivas vuonna 2000. Hän on ollut näyttelijänä aktiivisena vuodesta 1998 lähtien.
Jukka Rajala
Jukka Rajala (s. 13. huhtikuuta 1982 Kuusankoski) on entinen suomalainen alppihiihtäjä. Rajala edusti Kouvolan Hiihtoseuraa ja hänen päälajinsa alppihiihdossa olivat pujottelu ja suurpujottelu. Hän edusti Suomea Torinon olympialaisissa 2006.
Rajala valmistui merkonomiksi vuonna 2003.
Ennen urheilu-uraa
Rajala aloitti alppihiihdon jo kolmevuotiaana. Kuusivuotiaana hän liittyi Kouvolan Hiihtoseuraan. Rajalan taidot huomattiin jo nuorena. 15-vuotiaana hän muutti Kuusamoon harjoittelemaan Rukan alppikouluun.
Ura
Rajala nousi nuorten maajoukkueeseen vuonna 1998. Vuonna 2001 hän liittyi Suomen Eurooppa-cup-joukkueeseen.
Torinon talviolympialaisissa 2006 Rajala sijoittui suurpujottelussa 22:nneksi. MM-kisoihin hän osallistui St. Moritzissa 2003, Bormiossa 2005 ja Åressa 2007. Hänen paras MM-sijoituksensa on suurpujottelun 24. sija Åressa 2007.
Alppihiihdon maailmancupin osakilpailuun Rajala osallistui 39 kertaa ja hänen paras sijoituksensa oli pujottelun 21. sija Kitzbühelissä tammikuussa 2005. Eurooppa-cupin osakilpailuun hän osallistui 105 kertaa ja sijoittui kolmesti palkintokorokkeelle ja voitti kaksi osakilpailua.
Rajalalla on yli 30 SM mitalia nuorten ja aikuisten sarjasta.
2010-luvulla Rajala palasi urheilun pariin pelaamalla jalkapalloa alasarjoissa Valkealan Kajon riveissä.
Jukka Rajala valmentaa KHS Alpissa HoviRuoka-ryhmää.
Jukka Rajala opiskelee työnsä ohella valmentajan ammattitutkintoa Vierumäellä. Hän valmistuu 2021 alussa.
Niilo Wälläri
thumb|upright|Niilo Wälläri vuonna 1955. Niilo Frans Wälläri (alk. Välläri; 6. heinäkuuta 1897 Lieto – 25. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistyspoliitikko. Wälläri oli Suomen Merimies-Unionin puheenjohtaja vuodesta 1938 aina kuolemaansa saakka.
Nuoruusaika ja vuodet USA:ssa
Niilo Wällärin isä oli Punkalaitumelta kotoisin ollut nahkuri Frans Wälläri. Perheeseen syntyi kaikkiaan kahdeksan lasta ja isä kuoli esikoispoika Niilon ollessa 12-vuotias.
Wälläri lähti vuonna 1913 merille ja hän päätyi kolmisen vuotta myöhemmin Yhdysvaltoihin. Amerikassa Wälläri omaksui syndikalistisen ammattiyhdistystoiminnan periaatteet osallistuttuaan IWW:n toimintaan. Hän opiskeli amerikansuomalaisten iww-läisten ja sosialistien Työväen Opistossa opettajanaan muun muassa Leo Laukki.
Maaliskuussa 1919 Wälläri vangittiin ja hänelle langetettiin karkotustuomio, perusteena luvaton maahan saapuminen. Päästyään takuusummaa vastaan vapauteen muutaman viikon jälkeen hän siirtyi toimittamaan IWW:n suomenkielistä julkaisua Tie Vapauteen. Wällärin karkotus pantiin toimeen lokakuussa 1920.
Paluu Suomeen ja vankila-aika
Wälläri palasi Suomeen marraskuussa 1920, mutta hän siirtyi lähes heti tämän jälkeen Pietariin poliittisille kursseille. Palattuaan opista helmikuussa hänet valittiin Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen Uudenmaan piirisihteeriksi. Tammikuussa 1922 Wälläri nousi SSTP:n puheenjohtajaksi, jota tehtävää hän hoiti hieman yli vuoden. Kesällä 1922 SKP:n puoluejohdon laajennetussa kokouksessa Wälläri valittiin SKP:n Suomen byroon jäseneksi. 1920-luvun alussa Wälläri työskenteli myös Liiketyöntekijäin liiton toimistotehtävissä.
Loppuvuodesta 1922 SKP:n keskuskomitea huomautti Wälläriä ja Kusti Kuloa "puoluekurin rikkomisesta" kaksikon jätettyä noudattamatta joitakin Suomen byroon päätöksiä. Suomessa SSTP:n johtajia kritisoivat varsinkin Laukki ja Adolf Taimi. Pudottuaan puheenjohtajan paikalta Wälläri valittiin toukokuussa 1923 uudelleen nimetyn Suomen Työväenpuolueen sihteeriksi. Saman vuoden syksyllä viranomaiset päättivät lakkauttaa SSTP:n ja sen johtajat ja kansanedustajat pidätettiin. Wällärin oikeudenkäynti pidettiin marraskuussa.
Tammisaaren pakkotyölaitoksessa tuomiotaan kärsinyt Wälläri riitaantui kiven sisällä entistä pahemmin samassa vankilassa olleen muun SKP:n johdon kanssa. Hän vastusti puolueen vankilaosaston kurinpitotoimenpiteitä sekä linjauksia, ja alkoi agitoida niitä vastaan. Wälläri keräsi ympärilleen joukon lähinnä ammattiyhdistysliikkeessä ansioituneita tovereita. Vuonna 1925 ryhmä julkaisi pamfletin "Irti emigranteista!", jossa kritisoitiin voimakkaasti sanelumenetelmiä, joita SKP:n Neuvostoliitossa oleskellut johto käytti ohjatessaan puoluetoimintaa Suomessa.
Wällärin kannattajat jatkoivat linjan propagointia vapauduttuaan vankiloista 1920-luvun loppupuolella ja vuonna 1929 perustettiin Suomen työväen vasemmistoryhmä, jolla oli jonkun verran kannatusta Etelä-Suomen teollisuuskaupungeissa. SKP leimasi ryhmän "hoipertelijoiksi", koska nämä eivät noudattaneet Kominternin linjan mukaista jyrkkää suhtautumista sosiaalidemokraatteihin, vaan päinvastoin kannattivat yhteistyötä esimerkiksi ammattiyhdistysliikkeessä. Vasemmistoryhmä puolestaan kutsui kriitikkojaan "huitojiksi". Vuonna 1930 Wälläri oli mukana Suomen sosialististen työväenyhdistysten keskuskomiteassa, joka perusti SAK:n yhdessä sosiaalidemokraattien kanssa.
Sota-aika 1939–1945
Wälläri vastusti jatkosodan aikana äänekkäästi valtiojohdon saksalaissuuntautuneisuutta. Sisäasiainministeri Toivo Horelli järjesti 1942 Wällärin kuulusteluihin, koska tällä epäiltiin olevan yhteyksiä vihollisiin. Wälläri myönsi olleensa Ruotsin-matkallaan yhteyksissä muun muassa englantilaisiin ammattiyhdistysjohtajiin. Helmikuussa 1942 SAK:n hallituksen työvaliokunta käsitteli asiaa, kehotti Wälläriä eroamaan työvaliokunnasta ja suositteli Merimies-Unionia erottamaan Wällärin puheenjohtajan tehtävästä. Wälläri ei kuitenkaan suostunut eroamaan, eikä Merimies-Unioni erottanut puheenjohtajaansa. Käytännössä SAK:n työvaliokunta ei kuitenkaan enää kutsunut Wälläriä kokouksiinsa. Hän vältti turvasäilöön joutumisen, koska viranomaiset pelkäsivät merenkulkijoiden katkaisevan laivaliikenteen ulkomaille vastatoimena, ja toisaalta koska Neuvostoliiton radiopropaganda haukkui Wälläriä jatkuvasti. Wälläri siirsi Merimies-unionin toimiston sodan ajaksi Tukholmaan.
Merimies-lehden entinen toimittaja Pertti Rönkkö kertoo suomalaisten merimiesten kohtaloista Saksassa ja Wällärin johtaman Mermies-unionin toiminnasta toisen maailmansodan aikana kirjassaan Aselevon maksumiehet (Atena 2020). Israelin merimiesliitto myönsi Wällärille kunniajäsenyyden ja kultaisen ansiomerkin tämän ansioista juutalaisten Saksaan luovutuksen estämisessä.
Toiminta AY-liikkeessä sotien jälkeen
Sotien jälkeen Wälläri oli mukana kansandemokraattien toiminnassa. Hän kuului lyhyen aikaa SKDL:n sisällä toimineen Sosialistisen yhtenäisyyspuolueen hallitukseen.
1950-luvun lopulla Wälläri johdatti merimiesunionin ulos skogilaisten ja kommunistien vaikutusvallassa olleesta SAK:sta ja unioni liittyi myöhemmin sosiaalidemokraattien perustamaan uuteen SAJ:hin. Wälläri tuli merimiesunionin johtajana kuuluisaksi jatkuvasta lakonuhasta erilaisten etujen saavuttamiseksi – laivaliikenne oli pullonkaula Suomen vientiteollisuudelle, ja siksi pidettävä toiminnassa. Hän ehdotti, että miespuolisilta merenkulkijoilta poistettaisiin asevelvollisuus. Erityisesti jäänmurtajalakot olivat tehokas keino, sillä ne pysäyttivät talvimerenkulun kokonaan. 1950- ja 1960-luvuilla muodostui suoranaiseksi yleiseksi vitsiksi esittää Wällärin organisoimat jokatalviset jäänmurtajalakot kuin vuodenkiertoon kuuluvina, ja niille irvaili usein mm. pilapiirtäjä Kari Suomalainen.
Wällärillä oli ammattiliittonsa merimiesten kannatus, ja kun ulkomaankauppa oli pitkälti riippuvainen kauppamerenkulun sujuvuudesta, häntä myös pelättiin politiikan ja talouselämän päättäjien keskuudessa.
Wälläri vaikutti myös Suomen Joutsen -laivan säilymiseen. Kun laiva oli menossa muiden vanhojen purjelaivojen tavoin romuttamolle, Wälläri uhkasi pysäyttää laivaliikenteen, jos sijoituspaikkaa laivalle ei löydy. Valtio taipui ja laivasta tehtiin 1961 Turkuun merimiesammattikoulu.
Minä (ego)
Minä (latinaksi ego) on psykoanalyysin näkemyksessä yksi persoonallisuuden osa. Se on ihmisen psyyken keskimmäinen kerros viettipohjan (lat. id) ja yliminän (superego) välissä. Tietoista toimintaa ohjaileva ego tasapainottelee viettipohjan vaistonalaisuuden ja yliminän järjen välillä. Ristiriitatilanteissa se ottaa käyttöön puolustusmekanismit.
Minä kehittyy, kun lapsen kognitiivinen kehitys etenee ja kun hän saa ympäristöstä palautetta. Sellaiset seikat ympäristön suhtautumisessa lapseen, jotka ovat hyväksyviä tai torjuvia, vaikuttavat lapsen itsetunnon kehitykseen. Jos ihminen kokee lapsuudessaan hyvin usein hyljätyksi tulemisen tunnetta, hän helposti oppii varautumaan etukäteen useissa tilanteissa siihen, että toiset ihmiset suhtautuvat häneen enimmäkseen torjuvasti. Tämä saattaa vaikuttaa hänen myöhempiin ihmissuhteisiin. Myös ympäristön myönteinen suhtautuminen yksilöön vaikuttaa sekä hänen tietyn hetkiseen minäkuvaan että hänen myöhempiin toimintatapoihin ihmissuhteissa. Ihminen kokee minänsä minähavaintona. Minän toiminnot ovat suurelta osin tietoisia. Yksilön egon kehitystä ohjaa paljolti se, millaisessa kulttuurissa ihminen elää ja mitkä ovat kyseisen kulttuurin toimintatavat. Erilaisten sosiaalisten ryhmien toimintatavat vaikuttavat myös kyseiseen ryhmään kuuluvan ihmisen egoon.
Eri uskontoihin kuuluvat erilaiset käsitykset ihmisyksilöstä. Ainakin eroavaisuuksia löytyy verrattaessa kristinuskon, buddhalaisuuden ja hindulaisuuden käsityksiä ihmiskuvasta.
Ihmisen mielikuva egosta tai identiteetistä muodostuu elämän tavoitteiden ja henkisten arvojen perusteella. Tulevaisuuden epävarmuus luo haasteen identiteetin muodostumiselle. Joskus elämän olosuhteet ovat niin haasteellisia, että ihmisellä on ongelmia identiteettikuvansa suhteen. Tämä voi aiheuttaa pahimmillaan psyykkisiä ongelmia, kuten masennusta tai henkistä väsymystä.
Lissabonin alue
Lissabonin alueen pinta-ala on 2 567 km² ja väkiluku 2 821 876 (2011 ). Sen rajat ovat käytännössä miltei samat kuin Lissabonin metropolialueen.
Valtari (albumi)
Valtari on islantilaisen post-rock-yhtye Sigur Rósin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. toukokuuta 2012.
Haukilampi (Ikaalinen, Ylijoenperä)
Haukilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Ylijoenperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Haukilampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Maantietoa
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 2,3 hehtaaria. Lammessa on yksi saari, jonka pituus on alle 20 metriä. Se sijaitsee alle neljä kilometriä Juurijärvestä luoteeseen ja yli kilometrin Pirttijärvestä pohjoiseen. Lammen ympäristössä on runsaasti ojitettuja soita. Lampeen on kaivettu seitsemän suo- tai metsäojaa, joista kuusi tuovat soiden kuivatusvesiä ja yksi toimii laskuojana. Laskuoja lähtee itärannasta ja kulkee etelään yhtyen Sahinojaan ja laskien lopulta Pirttijärveen. Rantaviivan pituus on 650 metriä ja rannat ovat pääosin suota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Metsäautotiet ohittavat lammen sadan metrin etäisyydeltä.
Venäläinen peli
Venäläinen peli on shakkiavaus, joka tunnetaan myös nimellä Petrovin puolustus. Se voi olla tehokas ase liian hyökkäyshaluista valkeaa vastaan. Sen tunnetuimpia harjoittajia nykyisistä huippupelaajista ovat Fabiano Caruana, Vladimir Kramnik ja Boris Gelfand.
Venäläinen peli johtaa usein melko symmetrisiin sotilasasemiin, joissa valkea yrittää saada jotakin irti siitä tosiasiasta, että saa siirtää ensin.
Pääjatkot
Nykyisin suureen suosioon on noussut 5.Rc3 muunnelma, jonka ideana on tehdä pitkä linnoitus ja jatkaa sotilasrynnäköllä kuningassivustalla, mikäli musta linnoittautuu sinne. Avauksen haittapuolena valkealle on se, että musta voi odottaa ja katsoa kummalle puolelle valkea linnoittautuu, ja linnoittautua samalle puolelle. Silloin peli on usein hyvin tasainen, ja valkean on vaikea saavuttaa avausetua.
Aggressiiviset valkeilla pelaavat saattavat valita yllättävän Cochranin gambiitin:
Gambiitti on parempi kuin ensisilmäykseltä vaikuttaa ja valkea on saavuttanut sillä kerhotasolla kohtalaisia tuloksia.
Haukilampi (Ikaalinen, Juhtimäki)
Maantietoa
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2 hehtaaria. Se sijaitsee Multiharjun itäpuolella suolla olevassa painanteessa. Siihen laskee kolme suo-ojaa entisiltä ojitetuilta soilta. Ympäristön suot on ilmakuvan perusteella ennallistettu luomalla ojat umpeen. Laskuoja Haukilamminoja lähtee lammen eteläpäästä ja laskee noin 8 kilometrin jälkeen Hulppojärveen. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä ja rannat ovat suota. Lampi on autio eikä sinne johda teitä tai polkuja. Kansallispuistossa kulkeva maantie ylittää Haukilamminojan sata metriä lammesta ja maantien varrella on 150 metrin päässä pysäköintialue.
Adventure
Adventure tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Oquendo-luokka
Oquendo-luokka oli Espanjan laivaston kolmen aluksen muodostama hävittäjäluokka.
Suunnittelu
Alun perin alusten pääaseina piti olla kahdeksan 4,1 tuuman tykkiä kaksiputkisissa torneissa, joita täydentäisivät seitsemän 21 tuuman torpedoputkea ja kaksi syvyyspomminheitintä. Nämä kuitenkin vaihdettiin kuuteen sekä meri- että ilmamaaleihin ampuviin 4,7 tuuman 50 pituuskaliiperin tykkiin, jotka asennettiin kaksoisorneihin. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin kuusi Boforsin 40 millimetrin 70 pituuskaliiperin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Sukellusveneidentorjuntaan aluksille asennettiin kaksi Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä ja kummallekin kyljelle kaksi sukellusveneidentorjuntatorpedoputkea.
Propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen Rateau-Bretagne-turbiinimoottori, joihin oli kytketty kolme kolmivaihe kattilaa. Järjestelmä tuotti 60 000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 39 solmun huippunopeuden. Alusten tankeissa oli 659 tonnia öljyä, mikä mahdollisti viidentoista solmun nopeudella 5 000 merimailin toimintamatkan. Alusten elektroniikkana oli brittiläiset tutkat tyyppejä 262, 275 ja 293 sekä yhdysvaltalainen SNW-10. Kaikuluotain oli QHBa.
Oquendon koeajot osoittivat alusten epävakauden, joten alus siirrettiin telakalle painolastin lisäämiseksi ja kannen ylärakenteiden painon vähentämiseksi. Työ saatiin päätökseen 22. huhtikuuta 1963, minkä jälkeen aluksen standardiuppouma oli 2 582 tonnia ja kuormattuna 3 005 tonnia. Syväys oli kasvanut 3,8 metriin ja huippunopeus laskenut 32,4 solmuun. Aluksen aseistuksesta oli poistettu X-torni sekä 20 millimetrin ilmatorjuntatykki.
Kahden muun aluksen työt keskeytettiin ja ne valmistuivat uudistettujen suunnitelmien mukaan Cartagenassa. Alusten pituus ja leveys kasvoivat ja niiden aseistus ja elektroniikka ostettiin Yhdysvalloista. Alukset muistuttivat varustukseltaan Gearing-luokan FRAM II -aluksia.
Sponsor
Sponsor Oy oli suomalainen kehitysyhtiö. Se oli listattu Helsingin pörssiin vuosina 1984–1991. Yhtiö osallistui 1980-luvun kasinotalouteen.
Perustaminen
Sponsor perustettiin vuonna 1967 Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Perustajia olivat Suomen Pankki ja liikepankit. Yhtiön tarkoitus oli hankkia omistukseensa kehityskelpoisia suomalaisyrityksiä ja tuoteideoita. Lähtökohta oli edistää yhteistä hyvää. Tarkoitus ei ollut välttämättä tehdä voittoa, vaan pelastaa ja auttaa vaikeuksiin joutuneita mutta liikeidealtaan hyviä yrityksiä.
Sponsorin ensimmäinen toimitusjohtaja oli Jaakko Lassila ja hallintoneuvoston puheenjohtaja Suomen Pankin pääjohtaja Mauno Koivisto.
Sponsor 1980-luvun kasinotaloudessa
Sponsorin toiminta muuttui 1980-luvun alussa, kun toimitusjohtajaksi tuli Hannes Kulvik. Hänen mielestään kehitysyhtiöidea oli vanhentunut. Sponsorista piti kehittää teollinen imperiumi. Kulvikin aikana Sponsorin omistuspohja laajeni. Samalla omistajien mahdollisuus valvoa yhtiön toimintaa väheni. Kulvik alkoi keskittää valtaa itselleen pääomistajien sijasta.
Sponsor listautui Helsingin pörssiin vuonna 1984. Suomen Pankki luopui osake-enemmistöstään yleisöannissa, joka ylimerkittiin moninkertaisesti. Yhtiön pörssikurssi nousi kolmen ensimmäisen kuukauden aikana 78 prosenttia. Sponsorista tuli mediassa pörssitähti.
Menestys pörssissä auttoi Sponsorin kasvu-uralle. Yhtiön koko kasvoi ja sen pörssikurssi nousi muita osakkeita nopeammin. Sponsor hankki omistukseensa muiden yritysten, muun muassa perheyritysten osakkeita. Varat kasvuun Sponsor hankki osakeanneista, joita järjestettiin pelkästään vuonna 1985 peräti viisi kertaa. Velkaantumista Sponsor vältteli.
Sponsor perusti Spontel Oy:n sisaryhtiökseen vuonna 1984. Myös Spontel listattiin pörssiin. Spontelin tarkoitus oli tehdä nopeita riskisijoituksia ja kerätä niillä voittoa Sponsorille, joka omisti enemmistön Spontelista.
Spontelin ja Sponsorin toiminnalle tyypillisiä pirteitä olivat yritysten haltuunotto, aggressiivinen riskinotto ja nopeus. Ne manipuloivat pörssikursseja ja käyttivät niitä hyväkseen. Toiminta vaikutti 1980-luvun kasinotalouden syntyyn ja vahvistumiseen.
Valtataistelu 1987
Sponsorin Hannes Kulvik ja Spontelin Jan Boëthius pyrkivät pitämään Sponsorin ja Spontelin vallan omissa käsissään ja omistajat kaukana päätöksenteosta. Tämä herätti omistajakunnassa vastustusta. Yhtiöt oli sidottu toisiinsa ristiinomistuksella, jossa Spontelilla oli 55 % Sponsorin osakkeista ja Sponsorilla hieman alle 50 % Spontelin osakkeista. Sponsor oli yhtiöistä hallitsevassa asemassa.
Yhtiöistä käytiin pankkiryhmien välinen valtataistelu vuonna 1987. Kulvik ja Boëthius olivat riitautuneet. Boëthius junaili Björn Wahlroosin kanssa operaation, jolla Kulvik saataisiin syrjään ja valta Yhdyspankin johtamalle konsortiolle. Operaatiossa konsortio saisi Sponsorin osake-enemmistön ja hallintaansa myös Spontelin. Konsortioon kuuluivat Yhdyspankki, Beijer, Otso, Sampo ja OKO yhtäsuurin osuuksin. Näytti siltä, että sekä Sponsor että Spontel olivat päätyneet Yhdyspankin ja sitä lähellä olevien omistajapiirien hallintaan. Operaatio toteutettiin Kulvikin selän takana hänen ollessaan hiihtolomalla. Taistelua käytiin myös julkisuudessa. Operaatioon oli kuulunut mm. lukkojen vaihtaminen, ettei Kulvik päässyt Spontelin toimistoon, vaikka hän oli sen hallituksen puheenjohtaja. Julkisuuden paineen vaikutuksesta operaatio kuitenkin peruuntui.
Järjestely johti Yhdyspankin ja Kansallispankin (KOP) suhteiden heikkenemiseen. KOP oli jätetty järjestelyn ulkopuolelle. Tilanteen ratkaisemiseksi ristiinomistus purettiin ja kehitysyhtiöiden omistus jaettiin niin, että KOP lähipiireineen sai Sponsorin ja Yhdyspankki lähipiireineen Spontelin. Spontelin hallituksen puheenjohtajaksi tuli Björn Wahlroos.
Pian kävi ilmi, että Jan Boëthius oli ostanut Spontelille 7–8 % KOP:n osakkeista. Yhdyspankki halusi osakkeista eroon, sillä Yhdyspankissa katsottiin, ettei suurten liikepankkien pitänyt omistaa toistensa osakkeita. Osakkeet myytiin sijoittaja Pentti Kourille vuonna 1988. Tapahtumaketjusta seurannut Yhdyspankin ja Kansallispankin suhteiden huononeminen vaikutti siihen, että KOP osallistui Yhdyspankin nurkanvaltaukseen ns. Kouri-kauppojen yhteydessä.
Pois pörssistä
Sponsor vedettiin pois pörssistä vuonna 1991, jotta se voisi toimia KOP-ryhmän rakennejärjestelyissä. Toimitusjohtaja Hannes Kulvik joutui eroamaan samana vuonna Kouri-kauppojen jälkiselvittelyn vuoksi.
Sponsor jatkoi 1990-luvulla toimintaansa kehitysyhtiönä. Vuonna 1996 Sponsorin tytäryhtiöitä olivat Teleste, Teleste Viestintä, Suunto, Exel, Tekninen kauppa ja Aholaita. Muita merkittäviä omistuksia olivat Ensto ja Citycon. Merita Pankki Oy omisti Sponsorin kokonaan.
Vogonit
Vogonit ovat Douglas Adamsin Linnunrata-kirjasarjan kansa, joka on lähtöisin Vogosfääristä, Vogon-tähteä kiertävältä planeetalta.
Linnunradan käsikirja liftareille kertoo vogoneista seuraavasti:
Käsikirjan mukaan kun ensimmäiset vogonit ryömivät ylös merestä, evoluutio piti niitä niin epäonnistuneina, että kieltäytyi kehittämästä niitä enää. Vogonit säilyivät olemassaolossa silkkaa ilkeyttään. Lähemmissä tarkasteluissa on paljastunut, että vogonien aivot ovat kehittyneet väärään paikkaan joutuneesta, huonovointisesta maksasta.
Vogonit pitävät huutamisesta ja mm. ”Vastarinta on hyödytöntä” on suosittu lause heidän keskuudessaan. Vogonit harrastavat säkenöivien, jalokivien lailla hohtavien sateenkaarirapujen hakkaamista rautavasaroilla pirstaleiksi (jotka evoluutio teki huomatessaan minkä erehdyksen teki vogonien kanssa ja yrittäessään korjata asian.)
Vogonit tuhosivat Maan joka oli itse asiassa valtaisa supertietokone, jonka tarkoitus oli laskea kysymys Syvän Mietteen tuottamasta vastauksesta "Elämästä, maailmankaikkeudesta ja kaikesta".
Vogonien runous
Vogonien runous on maailmankaikkeuden kolmanneksi karmeinta runoutta. Heidän runoutensa syntyi alun perin innosta, jolla he pyrkivät hyväksytyiksi kehittyneiden kulttuurirotujen joukkoon. Näyte vogonien runoudesta:
Danmarks Statistik
Danmarks Statistik on Tanskan kansallinen tilastokeskus, joka toimii hallinnollisesti digitalisaatio- ja tasa-arvoministeriön alaisuudessa. Sillä on noin 550 työntekijää. Laitos perustettiin vuonna 1850 nimellä Det Statistiske Bureau, ja vuonna 1896 sen toimintaa ohjaamaan säädettiin laki. Samalla nimi vaihdettiin muotoon Statens Statistiske Bureau. Vuosina 1913–1966 nimi oli Det Statistiske Departement, minkä jälkeen käytössä on ollut nykyinen nimi.
The Rise of Starlit Fires
The Rise of Starlit Fires on suomalaisen power metal -yhtyeen Force Majeuren kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2017 levymerkillä Mighty Music.
Pöykkö
Pöykkö on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Lassila (täsmennyssivu)
Lassila voi tarkoittaa seuraavia:
Superseos
thumb|Nikkelivaltaisesta superseoksesta tehty käytetty kaasuturbiinin siipi Superseoksilla tarkoitetaan metalliseoksia jotka säilyttävät mekaaniset ominaisuutensa korkeissa lämpötiloissa. Tyypillisesti superseosten pohjana on rauta, koboltti tai nikkeli. Lisäaineina käytetään volframia, molybdeeniä, tantaalia, niobiumia, titaania ja alumiinia. Karkean perusmäärittelynsä takia tähän ryhmään on luettu suuri määrä oleellisesti erilaisia metalliseoksia.
Superseosten sovelluskohteita ovat esimerkiksi metalliteollisuuden kuumaprosessien työkalut ja turbiinien siivet.
Nikkelivaltaiset superseokset
Esimerkiksi INCONEL ja NIMONIC seokset. Esimerkiksi yleisesti käytetty INCONEL 718 voidaan erkautuskarkaista ja muokata aina kovuuteen 42 HRC asti. Työkalumateriaalina säilyttää muotonsa ja lujuutensa aina 600 celsiusasteeseen asti.
Wieniläinen peli
Valkean toinen siirto on harvinaisempi kuin 2.Rf3, joka voi johtaa espanjalaiseen peliin, lähettipeliin, skotlantilaiseen peliin ja muihin avauksiin. Siirtämällä kuningatarratsua valkea säilyttää mahdollisuuden f-sotilaan etenemiseen. Mustan vastauksen 2...Rf6 jälkeen valkean yleisin siirto onkin 3.f4.
Wieniläisen peli jatko 1.e4 e5 2.Rc3 Rf6 3.f4 d5?! on Wienin gambiitti.
Franck Passi
Franck Passi (s. 28. maaliskuuta 1966) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Lokakuusta 2022 lähtien hän on toiminut Olympique Lyonin apuvalmentajana.
Ura pelaajana
Passi on AS Béziersin kasvatti, joka siirtyi juniorivuosinaan Montpellier’n organisaatioon. Hän nousi reservijoukkueen kautta edustusmiehistöön kaudella 1983/84, jolloin Montpellier pelasi Ranskan liigassa. Seura putosi kauden jälkeen Division 2:een ja Passi sai sarjaporrasta alempana runsaasti vastuuta joukkueen keskikentällä. Hän siirtyi kesällä 1986 Olympique Marseilleen, jossa pelasi kaksi seuraavaa kautta. Passi oli yksi Ranskan 1980-luvun lupaavista nuorista pelaajista ja oli yhdessä Éric Cantonan, Laurent Blancin, Jocelyn Angloman ja Christophe Galtierin kanssa voittamassa alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruutta 1988. France Football valitsi hänet samana vuonna vuoden tulokaspelaajaksi.
Passi siirtyi Marseillesta Toulouseen vuonna 1988 ja pelasi seurassa yhdessä veljensä Géraldin kanssa. Passi oli yksi Ranskan liigan teknisesti taitavimmista keskikenttäpelaajista ja SC Toulonissa hän oli joukkueen ehdoton avainpelaaja vuosina 1990–1992. Toulonin pudottua liigasta keväällä 1993 Passi siirtyi AS Monacoon, josta ura jatkui seuraavana vuonna Espanjan liigaan nousseeseen SD Compostelaan. Espanjalaisseurassa Passi, lempinimeltään El Imán (Magneetti) pelasi uransa parhaat vuodet ja urakoi neljän liigakauden aikana 179 ottelua.
Ura valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Passi jatkoi uraansa SD Compostelan apuvalmentajana ja nousi tammikuussa 2004 seuran päävalmentajaksi. Passi ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta Segunda B:stä ja lähti seurasta kauden jälkeen. Passi jatkoi uraansa AS Cannes'n fysiikkavalmentaja ja toimi kaudella 2005/06 edustusjoukkueen apuvalmentajana. Vuonna 2006 hän liittyi Olympique Marseillen organisaatioon nuorten pelaajien scoutiksi ja 2010 reservijoukkueen päävalmentajaksi.
Kesällä 2012 Passista tuli Élie Baupin apuvalmentaja Marseillen edustusjoukkueeseen. Hän toimi apuvalmentajana Baupin, José Anigon ja Marcelo Bielsan tiimeissä. Elokuussa 2015 hänestä tuli hetkellisestä Marseillen päävalmentaja Bielsan erottua yllättäen tehtävistään. Hän valmensi joukkuetta tappiollisessa ottelussa Stade de Reimsiä vastaan ja Míchelin tultua päävalmentajaksi Passi palasi apuvalmentajan tehtäviin. Joukkueen menestys oli varsin heikkoa läpi kauden ja Míchelin saatua potkut huhtikuun puolivälissä 2016 Passista tuli Marseillen päävalmentaja. Passin johdolla Marseille eteni Ranskan cupin finaaliin, mutta hävisi mestaruuden Paris Saint-Germainille. Passi jatkoi Marseillen päävalmentajana kaudella 2016/17, mutta joukkueen alkukauden menestys oli vaisuhkoa. Seurajohto ilmoitti 20. lokakuuta 2016, että Rudi Garcia ottaa seuran valmennusvastuun ja Passi jatkaa seuran palveluksessa muissa tehtävissä.
Joulukuussa 2018 Passista tuli AS Monacon apulaisvalmentaja. Thierry Henryn saatua potkut seurasta 24. tammikuuta 2019, Passista tuli väliaikaisesti Monacon päävalmentaja. Hän jätti seuran helmikuussa 2019 toimittuaan vielä kolmessa ottelussa Leonardo Jardimin apuvalmentajana.
Puujauho
Puujauho on purusta, kutterinlastusta ja mahdollisesti myös muusta puuaineiksesta jauhettua purua hienompaa puuaineista. Puujauhoa käytetään puupellettien raaka-aineena. Sitä voidaan käyttää myös kemianteollisuudessa esimerkiksi hartsien tai liimojen ainesosana.
Franck Passi
Ura valmentajana
Helmikuussa 2020 Passista tuli Chamois Niortaisin päävalmentaja. Passin pesti jäi lyhyeksi, sillä koronavirus keskeytti ja päätti Ranskan sarjakaudet jo maaliskuussa. Kesäkuussa 2020 seura ilmoitti, ettei Passi jatka seuran päävalmentajana.
Joulukuussa 2020 Passi siirtyi Laurent Blancin apuvalmentajaksi qatarilaiseen Al-Rayyaniin. Hän jätti seuran Blancin potkujen myötä helmikuussa 2022.
Lokakuussa 2022 Passista tuli Blancin apuvalmentaja Olympique Lyoniin.
Kaarna (sukunimi)
Kaarna on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
HMS Bonaventure
HMS Bonaventure on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Yliminä
Yliminä eli superego on psykoanalyyttisen teorian mukaan yksi ihmisen psyyken kolmesta kerroksesta.
Metapsykologiassaan Sigmund Freud jakoi psyyken kolmeen osaan tai asteeseen: minä (latinaksi ego), viettipohja (latinaksi id, joka vastaa suomen pronominia se) ja yliminä (latinaksi superego).
Freudin alkuperäisen teorian mukaan yliminää voidaan luonnehtia oidipuskompleksin perilliseksi. Kun lapsi havaitsi, että isä on esteenä oidipaalisten toiveiden täyttymiselle, minä muodosti saman esteen itseensä ja jäljittelemällä pääsi osalliseksi isän voimasta. Yliminä ei kuitenkaan ole vain varhaisimpien eroottisten kohteenvalintojen jäänne, vaan sen perustana on myös reaktionmuodostusta: paitsi että lapsen pitää olla sellainen kuin isä, hän ei toisaalta saa tehdä kaikkea, mitä isä tekee. Minän heikkous yliminän vaatimusten ja syytösten edessä johtuukin juuri siitä, että yliminän muodostuessa minä oli vielä heikko ja riippuvainen, ja tämä suhde on jäänyt vallitsevaksi. Yliminä on etäämpänä tietoisuudesta kuin minä, ja se yltää syvälle viettipohjaan. Yliminä on lapsen kuvitelmien ja viettipyrkimysten värittämä, ei vanhempien realistinen jäljennös. Yliminä on paitsi rankaiseva myös suojeleva: se ennakoi ympäristön reaktioita lapsen toimintaan.
Yliminä sisältää yksilön ja yhteisön arvomaailman — tai sen, mitä yksilö luulee tuon arvomaailman olevan. Yliminän arvot periytyvät menneisyydestä ja ne voivat siksi olla ristiriidassa yksilön nykyisten arvojen kanssa. Yliminän tehtäviin kuuluvat paitsi itsetarkkailu myös minäihanteen ylläpito ja moraaliarvojen vakiinnuttaminen sekä omantunnon tehtävät. Velvollisuudentunto kuuluu yliminään, eikä siihen liity moraalista harkintaa: sama yliminä vaatii sodan ja rauhan velvollisuuksia noudatettavan.
Uusimmissa psykoanalyysin suuntauksissa on pyritty luopumaan rakennemallista ja korostamaan psyykkisen kehityksen prosessiluonteisuutta ja vuorovaikutusta.
Ampumahiihdon maailmancup 2018–2019 – 2. osakilpailu
Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2018–2019 toinen osakilpailu järjestettiin Hochfilzenissa, Itävallassa 13.–16. joulukuuta 2018.
Yliminä
Lähteet
Id, ego and super-ego 自我
Ruben & Joonas
Ruben & Joonas oli Ruben Stillerin ja Joonas Hytösen juontama MTV3-kanavalla esitettävä keskusteluohjelma. Sarjassa Stiller ja Hytönen haastattelevat vuorotellen mielenkiintoisia persoonia poliitikoista misseihin. Ajoittain ohjelmassa oli lyhyitä sketsejä tai muita viihdyttäviä ohjelmanpätkiä.