cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Suur Tõll (vuoden 1980 elokuva)
Suur Töll on virolaisen Jüri Arrakin vuonna 1980 tekemä animaatioelokuva. Elokuva kertoo samannimisestä virolaisessa mytologiassa esiintyvästä, saarenmaalaisesta hiidestä/jättiläisestä. Elokuvassa oli vahvoja nationalistisia piirteitä, ja se kiellettiinkin Neuvosto­liitossa.
Tarina
Suur Tõll on hiidenmaalainen jättiläinen, joka rakentaa vaimonsa kanssa taloa. Tõllin vastustaja Piru lähettää saksalaiset ritarit valtaamaan Hiidenmaan ja alistamaan virolaiset kristityiksi. Monia virolaisia ja hiisiä tapetaan, kunnes Suur Tõll puuttuu asiaan. Tõll torjuu saksalaisten ensimmäisen hyökkäyksen, mutta samalla Piru hajottaa hänen talonsa, surmaten samalla Suur Tõllin vaimon. Tästä kimmastuneena Tõll heittää Pirun mereen, haudaten samalla vaimonsa. Saksalaiset hyökkäävät Tõllin kimppuun, ja lopulta Tõll saa surmansa vietyään monia ritareita ensin mukanaan.
Aziza Mustafa Zadeh
thumb|Aziza Mustafa Zadeh Aziza Mustafa Zadeh (s. 19. joulukuuta 1969 Baku Azerbaidžan) on alun perin Azerbaidžanista kotoisin oleva, noin vuodesta 1987 Saksassa asunut jazz-pianisti ja laulaja. Hänen musiikissaan kuulee paljon azerbaidžanilaisia vaikutteita.
Historia
Aziza Mustafa Zadeh syntyi Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa. Hänen isänsä, Vaqif, oli pianisti ja säveltäjä, ja tuli tunnetuksi kun sekoitti jazzia Azerbaidžanilaiseen perinteisiin musiikkityyliin mugamiin. Aziza Mustafa Zadehin äiti oli klassisesti koulutettu laulaja. Zadeh soitti klassista pianoa nuorena ja nautti erityisesti Johann Sebastian Bachin ja Chopinin sävellyksistä. Hänen improvisointikykynsä huomattiin jo nuorena. Kun hänen isänsä kuoli, hänen äitinsä luopui omasta laulajanurastaan ja alkoi panostaa tyttärensä musiikillisiin lahjoihin.
Aziza Mustafa Zadeh jakoi 17-vuotiaana vuonna 1987 Thelonious Monk -pianokilpailussa kolmannen tilan amerikkalaisen Matt Cooperin kanssa. Hän soitti Monkin sävelmiä mugam-tyylisesti. Suunnilleen samoihin aikoihin hän muutti äitinsä kanssa Saksaan. Sen jälkeen hän on levyttänyt useita levyjä myös tunnettujen artistien, kuten Al Di Meola, Stanley Clarke, Omar Hakim, ja Bill Evans.
Apajalahti
Apajalahti on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Korpihilla
Korpihilla Ritva Kokko Ky on vuonna 1997 perustettu suomalainen luonnontuotteisiin keskittyvä elintarvikeyritys. Korpihillan tuotantotilat, kahvila ja puoti sijaitsevat Posiolla Tolvan kylässä vanhassa yrityksen tarpeisiin kunnostetussa koulurakennuksessa. Tuotantoa ja myymälä on myös Tervolassa entisissä Lapin Saven tiloissa. Ympärivuotisen puodin ohella Tolvan pihapiirissä toimii kesäisin Korpihillan Mamsellin maalaispuoti, jonka valikoimaan kuuluvat myös sisustus- ja lahjaesineet ja lähiruoka.
Korpihilla valmistaa hillasta eli lakasta ja muista luonnonmarjoista muun muassa marmeladia ja makeisia, hyytelöitä, siirappeja, suklaakonvehteja. Kuusen vuosikasvuista eli kerkistä yritys valmistaa Kuohuva Kuusenkerkkä -juomaa. Se on Suomen ensimmäinen täysin alkoholiton kuohuva juhlajuoma. Juomaa ovat myyneet muun muassa Stockmann ja Ruohonjuuri sekä eri maatilatorit, ja sen ovat ottaneet listalleen myös monet suomalaisuutta korostavat ravintolat, kuten Helsingin Savoy ja Tampereen Näsinneula.
Palkintoja ja tunnustuksia
Vuonna 2002 Ritva Kokko palkittiin MTK:n Lahjakas Yrittäjä -liikelahjakilpailussa kuusenkerkkä-lahjapakkauksestaan. Korpihilla Ritva Kokko Ky sai vuonna 2005 yhtenä seitsemästä yrityksestä Maataloustuottajain Keskusliiton Pro Maaseutu -palkinnon Lapin aluekilpailussa.
Chaîne des Rôtisseurs -järjestö myönsi Ritva Kokolle vuonna 2018 Chef de Table -arvonimen. Samana vuonna Posion matkailuyhdistys nimesi Kokon Vuoden posiolaiseksi, Korpihillan käsintehdyt hillamarmeladit saivat kultaa Raaseporissa pidetyissä artesaaniruuan SM-kilpailussa ja Kokon kahvilaksi ja asunnokseen muuttama vanha kansakoulu selviytyi kymmenen finalistin joukkoon MTV:n Suomen kaunein koti -ohjelman viidennellä tuotantokaudella.
Amarok (albumi)
Amarok on Mike Oldfieldin kolmastoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Albumi sisältää vain yhden tunnin pituisen (tarkkaan ottaen 60 minuuttia ja kaksi sekuntia) musiikkikappaleen. Musiikillisesti albumi seuraa Oldfieldin aikaisempia progressiivisen rockin suuntaan kallellaan olevia kokeiluja, joskin albumilla kuullaan erittäin vähän syntetisaattoreita ja kappaleessa seuraillaan niin kansanmusiikin kuin maailmanmusiikin melodioita ja rytmejä. Yksi albumin keskeisistä teemoista on afrikkalainen musiikki. Perkussionistit ovat samat kuin vuoden 1975 Ommadawn-levyllä.
Virgin-levy-yhtiö oli toistuvasti pyytänyt Oldfieldiä tekemään jatkoa suositulle Tubular Bells -albumille, varsinkin kun heidän välinen sopimuksensa oli kulumassa umpeen. Oldfield oli kuitenkin varsin kyllästynyt Virginiin. Amarok oli tavallaan osa erittäin monimutkaista viimeistä solvausta Virginille. Amarok oli ensinnäkin albumi, josta oli lähes mahdotonta erottaa yksittäisiä osia radiosoittoa varten ja jota oli muutenkin lähes mahdoton markkinoida. Albumi antoi Oldfieldille taas mahdollisuuden säveltää mieleistään musiikkia. Virgin oli halunnut Oldfieldiltä joko laulettua popmusiikkia tai sitten Tubular Bells -nimisiä levyjä.
Albumilla oli myös muita pieniä näpäyksiä Virginin suuntaan. Eräässä kohdassa albumia kuullaan taustalla syntetisaattorilla morsetettuna ”fuck off RB”, viitaten Virginin Richard Bransoniin, jonka kanssa Oldfieldillä oli erittäin kireät välit. Oldfield myös sanoi kerran toivoneensa, että albumille tyypillinen erittäin suuri dynaaminen vaihtelu johtaisi siihen, että Virginin johtaja Simon Draper kuuntelisi autossa hiljaista kohtaa kovalla ja ajaisi ojaan yllättävän voimakkaan kohdan aikana. Jostakin syystä juuri morsekoodin sisältänyt kohta päätyi Virginin julkaisemalle Elements-kokoelmalevylle, johon leikattiin Amarokista kuuden minuutin pituinen katkelma.
Aikaisemmissa albumeissa Oldfield oli kokeillut suurta määrää erikoisia instrumentteja. Myös Amarokilla kuullaan esimerkiksi lelukoiraa, erotuomarin pilliä, vesilasia, naamaläpäyksiä, hammasharjaa, ”feikkiradiota”, Hoover-pölynimuria ja ”lentokonemallien tekijöiden työkalulaatikon sisältöä”. Viimeisenä listalla ovat ”pitkät ohuet roikkuvat metalliputket”, viitaten putkikelloihin : jopa soitinlistauksessaan Oldfield halusi välttää levy-yhtiön toivomia viittauksia Tubular Bells -levyyn.
400 metrin juoksu
400 metrin juoksu on yleisurheilulaji, jossa juostaan ulkoradoilla yksi täysi kierros. Kukin juoksija juoksee koko matkan omaa rataansa. 400 metrin juoksu on pisin juoksumatka, joka luokitellaan pikajuoksuksi. Olympialaisissa 400 metrin juoksu on ollut vuodesta 1900.
400 metrin juoksua pidetään erittäin vaativana juoksumatkana, sillä ihminen kykenee juoksemaan täyttä vauhtia vain 30–35 sekuntia, kunnes lihakset menettävät suurimman osan energiastaan. Ennen luultiin, että väsymyksen aiheuttaa maitohappo, mutta uusimpien tutkimusten mukaan maitohappo pyrkiikin auttamaan lihaksia ja korjaaman juoksun aiheuttamat pienrepeämät.
400 metrin juoksu arvokilpailuissa
400 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa nykyaikaisen olympiahistorian alusta alkaen, vuodesta 1896. Naisten 400 metrin juoksu tuli mukaan olympiaohjelmaan vuonna 1964. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 400 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983. Juoksumatkan menestynein urheilija arvokisoissa on Yhdysvaltain Michael Johnson.
Kuuluisia juoksijoita
400 metrin juoksun tunnetuin urheilija on uransa jo lopettanut moninkertainen arvokisamitalisti ja maailmanennätyksen (43,18) juossut Michael Johnson. Johnson on ainoa kahteen matkan olympiakultaan pystynyt miesjuoksija. Hänen lisäkseen tunnettuja 400 metrillä menestyneitä ovat muun muassa kuubalainen Alberto Juantorena, skotti Eric Liddell ja vuoden 1968 olympiavoittaja Lee Evans (Yhdysvallat). Juantorena oli ensimmäinen, joka voitti olympialaisissa sekä 400:n että 800 metrin juoksun, jos Ateenan 1906 välikisoja ei lasketa mukaan. Juantorena lopetti arvokisoissa kilpailemisen vuoden 1983 yleisurheilun MM-kilpailuihin.
Naisjuoksijoista menestynein on Ranskan Marie-José Perec. Hän oli ensimmäinen juoksija, joka onnistui voittamaan matkan olympialaisissa kahdesti. Perec on myös 400 metrin maailmanmestari. DDR:ää edustanut Marita Koch on matkan maailmanennätysnainen. Koch voitti myös 400 metrillä olympiakultaa Moskovassa 1980 ja on matkan kolminkertainen Euroopan mestari.
Suomalaisia juoksijoita
Suomalaisista 400 metrin juoksijoista menestyneimpiä ovat Erik ”Erkka” Wilén, Voitto Hellstén, Riitta Salin ja Markku Kukkoaho. Kukkoahon Münchenin olympialaisissa vuonna 1972 juoksema SE-aika 45,49 on vieläkin voimassa.
Aulis Apajalahti
Niilo Aulis Apajalahti (14. marraskuuta 1897 Helsinki – 30. maaliskuuta 1961 Helsinki ) oli suomalainen lääkäri. Hän toimi Kätilöopiston ylilääkärinä vuodesta 1940. Professorin arvonimen hän sai 1947.
Apajalahti valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1926, naistentautien ja synnytysten erikoislääkäriksi 1929, ja hän väitteli tohtoriksi 1931 aiheena tulehduksellisten tekijöiden vaikutus kohdunulkoiseen raskauteen. Hän oli Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautien dosentti 1937–1950. Yliopisto-opetuksen ohella hänen tärkeä tehtävänsä oli kätilökoulutuksen kehittäminen. Hän oli suunnittelemassa ja toteuttamassa uutta Kätilöopistoa.
Neville Brody
thumb|Neville Brody thumb|Industria solid Neville Brody (s. 23. huhtikuuta 1957 Lontoo) on englantilainen graafinen suunnittelija, typografi ja kirjainmuotoilija. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun lopun tärkeimmistä graafisista suunnittelijoista.
Maurus Servius Honoratus
Vergiliuksen kommentaari on säilynyt kahtena eri versiona. Näistä ensimmäinen on suhteellisen lyhyt, jonka käsikirjoituksen sivuhuomatuksissa se on luettu Serviuksen tekemäksi. Toinen on puolestaan peräisin 900–1000-luvulta sisältäen saman tekstin, mutta huomattavasti laajennettuna. Runsaat lisäykset eroavat tyyliltään huomattavasti lyhyemmästä, mutta sen alkuperä on ilmeisesti vanhoissa ja nyt jo kadonneissa antiikin teksteissä, ja se lienee vain hieman ensimmäistä nuorempi.
Neville Brody
Brody opiskeli maalaustaidetta Hornseyn yliopistossa, ja myöhemmin graafista suunnittelua Lontoossa. Brody osoitti jo kouluaikanaan kiinnostusta kokeilevaa ilmaisua kohtaan, minkä takia hän joutui usein vaikeuksiin koulun opettajien kanssa. Valmistuttuaan 1970-luvun lopussa Brody aloitti työskentelyn suunnittelemalla levynkansia indie-levy-yhtiöille. Tämän jälkeen hän vastasi monien lehtien ulkoasusta. Vuosina 1981–1986 Brody uudisti The Face -lehden ulkoasun rohkean ekspressiivisellä tyylillään, jota on kopioitu myöhemmin lähes jokaiseen trendikkääseen aikakauslehteen. Kopioinnin takia Brody muutti tyyliään vuosina 1987–1990 työskennellessä miestenlehti Arenalle, jolle hän antoi hillityn minimalistisen ilmeen.
Maurus Servius Honoratus
Serviuksen muista töistä on säilynyt Ars grammatica, kokoelma kommentteja Aelius Donatuksen kieliopista, De finalibus, joka on tutkielma lopputavuista, sekä De centum metris, joka arvioi erilaisia runomittoja.
Neville Brody
Brody teki 1980-luvulla rohkeasti kokeiluja varsinkin typografian saralla, ja hänestä tuli maailmankuulu pitkälti juuri The Face -lehdelle suunnittelemansa graafisen tyylin ja kirjaintyyppien ansiosta. Graafisella käyttöjärjestelmällä varustettujen kotitietokoneiden alettua vallata graafisen suunnittelun markkinoita Brody otti uuden tekniikan omakseen, vaikka kaihtoikin tietokoneita pitkään. Brody kehitti tietokonepohjaisen suunnittelun avulla itselleen tyylin, joka ei varsinaisesti jatkanut mitään perinteitä, vaan otti vaikutteita avantgardististen suuntausten dynamiikasta ja filosofiasta, erityisesti dadasta ja futurismista. Brodyn suunnittelemat fontit ja koko typografia puolestaan lainaavat paljon art decolta.
Brody perusti vuonna 1987 oman studion Lontooseen, jonka palveluita ovat käyttäneet muun muassa Nike, Hollannin posti ja saksalainen kaapelikanava Premiere. Vuonna 1990 Brody avasi Stuart Jensenin kanssa FontWorksin, joka on erikoistunut räätälöityjen fonttien myymiseen. Brodystä on tullut myös FontShop Internationalin johtaja, jonka kautta hän avasi Fuse-lehden, jossa esitellään uusia fontteja ja kirjainmuotoilijoita.
Johan Apolloff
Johan (Juhana) Apolloff (noin 1640–1706) oli inkeriläissyntyinen sotilas. Hän oli vuodesta 1689 Nevanlinnan komentaja ja puolusti suuren Pohjan sodan aikana 1703 linnaa venäläisiä vastaan mutta joutui antautumaan.
Dave Hlubek
David Lawrence "Dave" Hlubek (28. elokuuta 1951 – 2. syyskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja Molly Hatchet -yhtyeen perustajajäsen. Hän soitti myös yhtyeissä Southern Rock Allstars ja Skinny Molly.
Elämä ja ura
Dave Hlubek syntyi Jacksonvillessä, Floridassa. Hlubekin isä oli sotilas ja perhe muutti lapsena monta kertaa isän työn vuoksi. Hlubekit asuivat Oahussa, Sunnyvalessa ja San Joséssa ennen paluuta Jacksonvilleen vuonna 1965. Hlubek valmistui Forrest High Schoolista.
Hlubek perusti Molly Hatchetin vuonna 1971. Yhtyeen esikuvia olivat aluksi The Allman Brothers Band ja myöhemmin Lynyrd Skynyrd. Hlubek soitti yhtyeessä kitaraa ja myös lauloi ennen solisti Danny Joe Brownin liittymistä. Ennen levytyssopimuksen saamista Hlubek työskenteli yhtyeen ohella kitarateknikkona Blackfootille, krematorionhoitajana ja donitsien myyjänä.
Molly Hatchet nousi suosioon Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulla. Suurin menestys kesti 1980-luvun puoliväliin. Hlubek oli tuottoisa säveltäjä ja kirjoitti yhtyeen suurimmat hitit, kuten "Flirtin' With a Disaster", "Whiskey Man", "Fall Of The Peacemakers" ja "Gator Country". Hän sai urallaan seitsemän kulta- ja platinalevyä, kaikki Molly Hatchetin levytyksistä.
Hlubek erosi Molly Hatchetista vuonna 1987 vakavan kokaiiniriippuvuuden vuoksi. Hänen tilalleen liittyi Bobby Ingram, joka otti yhtyeen johdettavakseen. Hlubek vietti vuosia työttömänä ja sairaana, kunnes muutti läheisen ystävänsä auttamana Jacksonvillestä Port St. Lucieen, jossa hän tervehtyi ja palasi työelämään. Ystävä ryhtyi Hlubekin manageriksi ja kokosi yhtyeitä hänen ympärilleen. Näitä olivat Hlubek & Friends, Southern Jam Band ja Southern Rock Allstars, joista jälkimmäisessä soitti useita nimekkäitä southern rock -muusikoita.
Vuonna 2003 Hlubek perusti yhtyeen Skinny Molly muusikoiden Mike Estesin, Kurt Pietron ja Pontus J. Backin kanssa. Tammikuussa 2005 hän palasi Molly Hatchetiin, jossa ei ollut jäljellä ketään alkuperäisjäsentä ennen paluuta. Alun perin hän oli liittymässä entisistä Molly Hatchet-jäsenistä koostuvaan Gator Countryyn. Varsinainen Molly Hatchet pelkäsi kuitenkin Gator Countryn kysynnän ohittavan heidät ja pyysi Hlubekin takaisin yhtyeeseen. Vuonna 2014 Hlubek lopetti keikkailun terveysongelmien vuoksi.
Hlubek kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 2017. Hänellä oli kaksi poikaa, Kyle David Hlubek ja Aaron Armstrong Hlubek.
Eelis Gulin
Eelis Gideon Gulin (vuosina 1906–1919 Pinomaa tai Gulin-Pinomaa; 29. joulukuuta 1893 Mikkeli – 4. elokuuta 1975 Helsinki) oli Helsingin yliopiston Uuden testamentin eksegetiikan professori 1933–1945 ja Tampereen hiippakunnan piispa 1945–1966. Gulinin erityisiä toimialoja olivat kristillinen ylioppilas- ja nuorisotyö sekä ekumeenisten suhteiden solmiminen ja ylläpito. Suomessa hän tuli tunnetuksi myös luomalla suhteita teollisuusseutujen työväestöön. Hän myös kirjoitti useiden raamattuaiheisten tutkimusten lisäksi muun muassa kristillistä etiikkaa käsitteleviä teoksia.
Varhainen elämä ja koulutus
Gulin valmistui ylioppilaaksi Mikkelin klassillisesta lyseosta vuonna 1912 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1915. Hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1918 ja hänet vihittiin papiksi Porvoossa vuonna 1920. Hän valmistui edelleen teologian kandidaatiksi vuonna 1919 ja lisensiaatiksi vuonna 1922 sekä väitteli teologian tohtoriksi samoin vuonna 1922. Hän toimi Kristillisen ylioppilasliiton yleissihteerinä vuosina 1917–1927 ja ylimääräisenä pappina Ristiinassa vuonna 1925.
Ura
Gulin teki runsaan kymmenen vuoden akateemisen uran, ensin Åbo Akademin virkaa tekevänä ja sitten Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan varsinaisena eksegetiikan professorina. Maailmansotien välisenä aikaan Gulin toimi aktiivisesti kansainvälisessä ekumeenisessa liikkeeessä. Sodan aikaan Gulin opetti yliopistosssa, toimi sotasairaalan pappina sekä piti yllä ulkomaisia kontakteja Saksaan ja Pohjoismaihin. Jatkosodan alussa Gulin piti ensisijaisena päämääränä bolševistisen Venäjän tuhoamista, vaikka tiedosti että kirkkojen asema olisi uhanalainen, jos Saksa voittaisi maailmansodan.
Tampereen piispa (1945–1966)
Gulin nimitettiin Tampereen hiippakunnan piispaksi vuonna 1945. Piispakautensa alusta alkaen Gulin pyrki parantamaan kirkon suhteita työväenliikkeeseen. Gulin näki papiston puoluepoliittisen aktiivisuuden lisäävän vasemmiston ennakkoluuloja kirkkoa kohtaan ja pyrki aktiivisesti vähentämään sitä. Gulinin 1950-luvun alussa laatima teesi "papit pois politiikasta" herätti kiivasta vastustusta erityisesti politiikan alalla aktiivisten herännäispappien piirissä.
Sodan jälkeisinä vuosina Gulin otti osaa Moraalisen varustautumisen toimintaan ja pyrki J. K. Paasikiven esimerkin mukaisesti parantamaan Suomen suhteita Neuvostoliittoon. Osoittaakseen yhteistyöhalukuuttaan Gulin liittyi Suomi–Neuvostoliitto-Seuraan, kirjoitti sen julkaisuun ja kutsui Neuvostoliiton suurlähettilään Pavel Orlovin vierailullle piispantaloon. Orlov perui vierailun, mutta piispa sai kutsun lähettilään lounasseuraksi. Gulin pahoitteli lähettiläälle sodassa kärsittyjä tappioita ja lähetti Orlovin välityksellä terveiset Josef Stalinille.
Yksityiselämä
Gulinin vanhemmat olivat rovasti Arthur Gulin ja Bertha Sarlin. Eelis Gulinin veljiä olivat eversti Lauri Gulin ja professori Lennart Pinomaa. Eelis Gulinin puoliso vuodesta 1920 oli Helmi Gulin (o.s. Koskimies, ent. Forsman, 1879–1965), jonka veli oli jääkärieversti Eino Koskimies.
Jakub Klášterka
Jakub Klášterka (s. 28. huhtikuuta 1994 Plzeň) on tšekkiläinen moottoriurheilija. Vuonna 2009 Klášterka kilpaili Formul'Academy Euro Series -sarjassa ottaen kaksi palkintokorokesijaa ja Formula Renault 2.0 NEC -sarjassa kaksi kilpailua. Vuodet 2010-2011 Klášterka piti välivuotta kilpailemisesta. Vuonna 2012 Klášterka ajoi neljä kilpailua GP3-sarjassa Jenzer-tallissa.
Tommy Westlund
Tommy Westlund (s. 29. joulukuuta 1974 Fors, Ruotsi) on uransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Seurajoukkueissa
Westlund aloitti pääsarjauransa kaudella 1995–1996 Elitserienin Brynäs IF:ssä. Ennen siirtymistään Brynäsiin hän pelasi neljä kautta Avesta BK:n edustusjoukkueessa, yhden Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla sekä kolme toiseksi korkeimmalla. Hänen kasvattajaseuransa oli Fors IK.
Westlundin pisteiden valossa paras pääsarjakausi oli hänen kolmas kautensa, kausi 1997–1998. Hän oli tuolla kaudella joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jan Larssonin jälkeen tehtyään 29 maalia ja yhdeksän syöttöpistettä, yhteensä 38 tehopistettä, 46:ssa ottelussa. Koko liigan maalipörssissä hän sijoittui jaetulle toiselle sijalle Pelle Prestbergin kanssa 30 maalia tehneen Patric Kjellbergin jälkeen ja pistepörssissä kymmenenneksi.
NHL-seura Carolina Hurricanes varasi Westlundin numerolla 93 varaustilaisuuden 1998 neljännellä kierroksella. Hän siirtyi samana vuonna AHL:n Beast of New Haveniin ja aloitti NHL:ssä vuotta myöhemmin, kaudella 1999–2000. Hän pelasi NHL:ssä neljän kauden aikana yhteensä 203 runkosarja- ja 25 pudotuspeliottelua. Kaudella 2001–2002 hän oli sivussa suuren osan runkosarjasta selkävamman vuoksi, mutta palasi joukkueensa kokoonpanoon pudotuspeleihin 2002, joissa Hurricanes eteni Stanley Cupin loppuotteluihin. Mestaruuden vei tuolloin Detroit Red Wings. Kaudella 2002–2003 Westlund pelasi NHL:n lisäksi AHL:n Lowell Lock Monstersissa.
Westlund palasi Elitserieniin vuonna 2003 tehtyään sopimuksen Leksands IF:n kanssa. Kausi 2003–2004 jäi hänen viimeisekseen. Hän lopetti pelaajauransa rannevamman vuoksi.
Maajoukkueessa
Westlund edusti Ruotsin joukkuetta yksissä arvokisoissa, yhdessä ottelussa maailmanmestaruuskilpailuissa 1998. Ruotsi voitti tuona vuonna MM-kultaa.
HMS Spiteful
HMS Spiteful on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Geodynamiikka
Geodynamiikka on maapallon ja maan kiinteiden osien liikkeitä tutkiva tieteenala. Tutkimuskohteisiin kuuluu:
Käytetyt mittaustekniikat ovat
Maria Kraftman
Maria Kristina Kraftman (22. huhtikuuta 1812 Oulu – 28. syyskuuta 1884 Turku) oli suomalainen kauppias ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija.
Kraftman toimi kauppiaana Turussa. Hän perusti 1850-luvulla Turun ensimmäisen ajurinliikkeen, omisti kangaskaupan (Kestilän Pukimo Oy:n edeltäjä) ja harjoitti voin ja viljan vientikauppaa. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu vain yksi 1848 ilmestynyt romaani.
Intiaanipokeri
Intiaanipokeri on pokerin muoto, jossa alkuasetelma käännetään päälaelleen – pelaajat saavat tietää muiden kortit, muttei omiansa. Intiaanipokeri on yleensä suosittu juomapelinä.
Tavallisesti peli alkaa siten, että pelaajat laittavat pottiin alkupanoksen. Tämän jälkeen jokainen ottaa pakasta kortin ja laittaa sen otsalleen katsomatta korttiaan. Pelaajat arvioivat mahdollisuutensa omistaa korkein kortti ja panostavat sen mukaan.
Teivo Pentikäinen
Teivo Pentikäinen (1917 Viipuri – 12. kesäkuuta 2006 Espoo) oli vakuutusmatemaatikko ja professori, jota nimitetään Suomen työeläkejärjestelmän isäksi.
Pentikäinen syntyi Viipurissa. Hän osallistui talvisotaan ja jatkosotaan ja kotiutui rivimiehenä. Pentikäinen valmistui filosofian kandidaatiksi pääaineenaan matematiikka Helsingin yliopistosta vuonna 1944 ja väitteli soveltavan matematiikan tohtoriksi vuonna 1947. Hän saavutti kansainvälisestikin mainetta vakuutustieteen tutkijana ja yliopisto-opettajana.
Pentikäinen oli sosiaaliministeriön vakuutusosaston päällikkönä 1948–1961 ja oli keskeisin henkilö työeläkejärjestelmää (TEL) suunnitelleessa eläkekomiteassa. Pentikäinen oli myös Työeläkeyhtiö Ilmarisen toimitusjohtajana vuodet 1962–1977. Pentikäiselle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1975.
Bolívar (Ecuador)
thumb|Bolívarin maakunnan sijainti [[Ecuadorin kartalla.]] Bolívar on yksi Ecuadorin maakunnista. Se sijaitsee maan ylänköalueella. Sen pääkaupunki on Guaranda. Provinssin pinta-ala on 3 926 km² ja vuonna 2010 väkiluku oli 182 744. Maakunnan asukkaista 40 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin.
Bolívar on jaettu seitsemään kantoniin: Guaranda, Chillanes, Chimbo, Echeandía, San Miguel, Caluma ja Las Naves. Sen tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja karjanhoito.
Planète Trappes Volume 2
Planète Trappes Volume 2 on La Fouinen toinen mixtape, jonka julkaisi Banlieue Ouest vuonna 2006. Levyllä vierailivat muun muassa Canardo, Mariam, Gued'1, Sleys Bastos ja Express D.
Carlos Solis
Carlos Solis (lausutaan /ˈkɑrloʊs soʊˈliːs/) on fiktiivinen hahmo ABC:n televisiosarjassa Täydelliset naiset. Hahmoa esittää näyttelijä Ricardo Antonio Chavira.
Nuoruus
Carlos Solis syntyi Guadalajarassa Juanita ja Diego Solisille. Diego pahoinpiteli sekä vaimoaan että poikaansa Carlosia. Carlosille kerrottiin, että hänen isänsä lähti tarjoilijattaren matkaan El Pasoon. Juanita kuitenkin kertoi myöhemmin Carlosille Diegon hakanneen häntä. Juanita sanoi myös, että Diegon hakatessa ensimmäisen kerran 4-vuotiasta Carlosia Juanita ”teki selväksi, ettei Diego enää koskaan hakkaisi kumpaakaan”, eli Juanita murhasi miehensä suojellakseen Carlosia ja itseään. Carlos kävi collegen golf-stipendin avulla. Muotinäytöksessä ollessaan Carlos tapasi tulevan vaimonsa, jota hän kosi kolmansien treffien jälkeen.
Kausi 1
Carlos halusi vaimonsa Gabrielle Solisin kanssa niin kovasti lapsia, että vaihtoi tämän ehkäisypillerit salaa sokeritabletteihin koska Gabrielle ei halunnut lasta. Rahavaikeuksien jälkeen Carlos joutui kahdeksaksi kuukaudeksi vankilaan; häntä syytettiin kahden homoseksuaalin pahoinpitelystä (kaapelimies ja Justin), joiden hän luuli makaavan Gabriellen kanssa. Viimeinen lause jonka John sanoi Carlosille oli ”Ihan tiedoksesi, hakkasit väärän tyypin. Etkö yhtään ajatellut olevan outoa, että teidän nurmikkonne oli Wisteria Lanen ainoa joka tarvi ajella kolmesti viikossa?”
Kausi 2
Menetettyään vauvansa Carlos onnistui pääsemään ehdonalaiseen. Keskenmenon jälkeen Gabrielle sanoi Carlosille haluavansa lapsia, mutta haluavansa Carlosin haluavan Gabriellen tämän itsensä vuoksi eikä siksi että tämä pystyy saamaan lapsia.
Carlos päätti lähteä Botswanaan sisar Maryn kanssa, mutta antoi Gabriellen täyttää tietonsa. Gabrielle ei merkinnyt Carlosin allergiaa kanamunalle, vaan väitti tämän olevan allerginen kalojen munille (kaviaarille). Sen vuoksi Carlos sai allergisen reaktion yhdestä rokotteesta, jolloin hän joutui jäämään Gabriellen luo. Ollessaan houreinen allergiareaktion vuoksi Carlos puhui sisar Marystä hyvin epä-uskonnolliseen tapaan, josta Gabrielle raportoi papilleen. Pappi siirsi sisar Maryn eri seurakuntaan.
Kauden lopussa Gabrielle luuli Carlosin olevan kuollut, mutta sai pian selville että tämä maksoi puutarhurinsa Ralphin suorittamaan yhdyskuntapalvelun puolestaan ja Ralph jäi auton alle. Gabrielle sai myös selville, että Carlosilla oli suhde parin siivoojaan Xiao-Meihin (joka odotti Gabriellen ja Carlosin lasta).
Kausi 3
Kolmannella kaudella Gabrielle kertoi Carlosille haluavansa eron. Breen ja Orsonin kihlajaisissa Xiao-Mei sanoi synnytyksen alkaneen. Vauvan syntyessä huomattiin että tämä oli tummaihoinen ja lääkäri myönsi Carlosin ja Gabriellen sikiön vaihtuneen. Tämä teki Gabriellen ja Carlosin eron helpommaksi. Tapeltuaan hetken aikaa avieron muututtua ikäväksi, panttivankitilanne sai heidät tajuamaan etteivät he halua olla raivoa täynnä olevia, kostonjanoisia, katkeria hiojareita joiksi he olivat muuttuneet.
Carloksen huijauksen lopettamis yritys ei kuitenkaan kantanut hedelmää. Hän muutti Mike Delfinon luo hyötyäkseen Miken muistinmenetyksestä väittäen heidän olevan parhaita ystäviä. Carlos alkoi myös deittailla vaikka Gabylla ja Carlosilla oli vielä tunteita toisiaan kohtaan.
Carlos muodosti siteen Travers McLainin ja tämän äidin, Edie Brittin kanssa. Pari kuitenkin päätti lopulta pysyä vain ystävinä.
Umeå Energi
Umeå Energi AB on vuonna 1965 perustettu ruotsalainen energia- ja viestintäalan yritys. Se tuottaa, jakelee ja myy energiaa noin 57 000 yksityiselle ja julkiselle asiakkaalleen. Se tarjoaa kaukolämpöä, kaukojäähdytystä, sähköä ja telepalveluita. Se on myös laajakaistayritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Uumajassa. Työntekijöitä Umeå Energissä on noin 270 ja vuotuinen liikevaihto 1,8 miljardia Ruotsin kruunua.
Carlos Solis
Kausi 3
Edien ex-mies Charles palaa hakemaan Traversin ja Edie puhuu asianajajalleen yhteishuoltajuudesta, pelätessään ettei Carlos ole enää kiinnostunut. Charles ja Edie kinastelivat Charlesin saatua asian selville, jolloin Edie uhkasi hakea huoltajuutta kokonaan itselleen. Carlos vakuutti ettei se olisi parasta Traversille ja sanoi olevansa Edien tukena.
Umeå Energi
Historia
Yritys perustettiin vuonna 1887, lontoolaisen insinöörin ja ruotsalaisen pormestarin käymän keskustelun tuloksena häissä. Pormestari Rothoff osallistui tukholmalaisen höyryinsinöörin, John Frederick Luthin ja uumajalaisen Euphrosyne Selma Helena Grafströmin häihin. Rothoff oli niin vaikuttunut, että hän osti Luth & Rosén -höyrykoneen. Tämä voimalaitos aloitti toimintansa vuonna 1892.
Carlos Solis
Kausi 3
Edie loukkaantui Carlosin naurettua ajatukselle naimisiin menosta, Miken ehdotettua sitä. Edie pyysi Carlosia muuttamaan yhteen mutta Carlos kieltäytyi. Carlos tunnusti ettei rakasta Edieta jolloin Edie sanoi saattavansa olla raskaana. Raskaustesti osoittautui negatiiviseksi ja Carlos tajusi olevansa pettynyt. Halutessaan pitää Carlosin itsellään Edie ehdotti lapsen hankkimista vaikkei pari ollutkaan rakastunut toisiinsa ja Carlos suostui. Edie kuitenkin jatkoi ehkäisypillereiden syömistä. Carlos löysi pillerit ja jätti Edien jolloin tämä lavasti itsemurhayrityksensä.
Umeå Energi
Historia
Vuonna 1899 energiantuotannosta tuli ekologisempaa, kun vesivoimayksikkö asennettiin Uumajajoen koskille Baggbölessä. Baggböle kraftverk -vesivoimala rakennettiin koskille vuonna 1916, ja se tuotti sähköä 40 000 voltilla, jota voitiin käyttää 22 kilometrin päässä. Tämä voimala purettiin vuonna 1958, jolloin Stornorrforsin voimala avattiin.
Carlos Solis
Kausi 3
Gabriellen saatua selville, että Victor halusi mennä naimisiin vain saadakseen latinot äänestäjikseen, Gaby suuteli Carlosta omana hääpäivänään.
Umeå Energi
Historia
Umeå Energi on ilmoittanut, että sillä on suunnitelmissa olla "hiilidioksidivapaa" vuoteen 2018 mennessä omaksumalla uusia menetelmiä energian tuottamiseksi sisältäen yhä enemmän uusiutuvien energialähteiden käyttämistä.
Carlos Solis
Kausi 4
Neljännellä kaudella Carlos palasi kotiinsa ja löysi Edien hirttäytyneenä. Carlos luuli Edien yrittäneen itsemurhaa parin suhteen vuoksi. Edie käyttää itsemurhaansa ja tietoaan Carlosin laittomasta pankkitilistä saadakseen tämän jäämään. Carlos kuitenkin haluaa olla Gabriellen kanssa ja he aloittavat suhteen.
Umeå Energi
Toiminnot
thumb|left|Dåvan sähkön ja lämmön yhteistuotantotehdas. Umeå Energillä on voimala Ålidhemissa, joka tuottaa energiaa lämmön muodossa eri lähteistä, kuten kotitalousten ja yritysten jätteistä sekä biomassasta. Tuotettu lämpö käytetään turbiinien käynnissä pitämiseen.
Yhtiön toinen voimalaitos sijaitsee Dåvassa, ja se on sähkön ja lämmön yhteistuotantotehdas, joka käyttää myös jätteenpolttoa DI-yksikössään ja biomassan polttoa sen DII-yksikössään. Jälkimmäinen käyttää polttoaineenaan lähinnä metsähaketta ja hieman turvetta. Dåvan voimalaitoksella on korkeampi energiantuotto kuin Åldheimilla (Dåvan voimalalla 35 prosenttia energiasta tulee sähköstä, kun taas Åldheimin voimalasta 25 prosenttia). Se on ehkä ensimmäinen voimalaitos maailmassa, jossa on lämmön talteenottojärjestelmä integroidulla 14 MW:n puristuslämpöpumpulla, joka on yhdistetty jätteiden poltto-yksikköön. Dåvan ensimmäinen yksikkö tuottaa 65 MW energiaa tunnissa. Suurin osa tästä käytetään kaukolämpöön ja vain 10 MW sähkön tuottamiseen. Ilmansaasteet pidetään mahdollisimman alhaisina edistyksellisen suodatusjärjestelmän ansiosta. Toinen Dåvan yksikkö tuottaa 105 MW energiaa samanlaisella polttoainesekoituksella, jossa on lisäksi turvetta. Yksikkö käyttää 30 MW sähkön tuottamiseen.
Näiden kahden voimalaitoksen lisäksi yhtiöllä on myös vesivoimala, tuulipuisto, ja se tuottaa energiaa myös käyttäen viemärijätteitä.
Kirkasvalo-aloite
Auringonnousu Uumajassa tapahtuu joinakin kuukausina klo 9.00 ja auringonlasku 14.00, jolloin kaupunki on pimeä suurimman osan päivästä. Ratkaistakseen tämän ongelman, vuonna 2012 yhtiö asensi lamppuja useille linja-autopysäkeille osana valohoito-aloitetta vähentää kaamosmasennuksen vaikutuksia. Yhtiö totesi lehdistötiedotteessa, että nämä lamput ovat turvallisia, ja niistä on ultraviolettisäteily suodatettu pois, ja valo tuotetaan uusiutuvista energianlähteistä.
Carlos Solis
Kausi 4
Edie kosii Carlosia ja kiristää tätä, että jos tämä kieltäytyy Edie kertoo IRS:lle Carlosin laittomasta pankkitilistä. Carlos joutuu suostumaan, mutta Carlos kuitenkin maksaa eräälle ystävälleen pankkitilin siirtämisestä.
Edie tajuaa Carlosilla olevan suhteen ja saa käsiinsä kuvia jossa Carlos suutelee Gabya. Edie kertoo IRS:lle Carlosin pankkitilistä, mutta IRS kertoo ettei kyseistä tiliä ole olemassa. Niinpä Edie antaa kuvat Victorille ja jättää Carlosin. Carlos saapuu pienelle laiturille jossa Gabrielle kertoo Victorin yrittäneen tappaa tämän merellä ollessaan jolloin Gabrielle oli työntänyt tämän yli laidan. Kaksikko lähtee hakemaan Victoria, jolloin Victor ja Carlos alkavat tapella. Victor yrittää puukottaa Carlosia jolloin Gabrielle työntää tämän uudelleen yli laidan. Kun he yrittävät etsiä Victoria uudelleen merestä he eivät löydä tätä, jolloin Gabrielle ja Carlos päättävät lavastaa itsemurhan jättämällä veneen merelle.
Neljännen kauden lopussa, viiden vuoden kuluttua nähdään, että Carlos ja Gaby ovat onnellisesti naimisissa sekä kahden tyttären, Juanitan ja Celian vanhemmat.
Kausi 5
Viisi vuotta neljännen kauden jälkeen Carlosin elämä on muuttunut dramaattisesti. Lääketieteellisistä epäilyksistä huolimatta Gaby on tullut raskaaksi kahdesti. Carlosin nähdessä Gabyn raskaudet ”ihmeinä”, Gaby oli vähemmän innoissaan ja huolissaan parin rahatilanteesta. Carlos alkoi hierojaksi rahoittaakseen perheensä elämän.
Kauden alussa Carlos saa tietää, että hänen näkökykynsä voidaan helposti korjata. Carlos on innoissaan saadessaan tilaisuuden nähdä vaimonsa uudelleen sekä tyttärensä ensimmäisen kerran. Saadessaan näkökykynsä takaisin Carlos huomaa Gabyn joutuneen myymään lähes kaikki arvokkaat tavaransa saadakseen perheelle rahaa. Niinpä Carlos lopettaa työnsä hierojana ja ottaa vastaan suuripalkkaisen työn fuusio- ja markkinointi firman päällikkönä.
Kauden lopussa Connie-täti väittää kuolevansa ja tarvitsevansa jonkun huolehtimaan pojantyttärestään Anasta. Carlos suostuu korvatakseen kaiken mitä täti teki tämän vuoksi, Gabyn vastaväitteistä huolimatta. Ana vaikuttaa kiltiltä, mutta onkin oikeasti juonittelija, joka saa teinipojat tekemään mitä vain tahtoo flirttailemalla heidän kanssaan.
Kausi 6
Kaksi kuukautta on kulunut ja Carlos ja Gaby jatkavat Anan vahtimista. Gaby valittaa Anan huonosta käytöksestä, kuten yöllä ulos hiippailusta, epäsopivien vaatteiden käytöstä sekä rahan varastamisesta. Carlos on kuitenkin sympaattinen Anaa kohtaan ja yrittää saada vaimonsa allekirjoittamaan Anan huoltajuuspaperit. Lopulta Gaby suostuu ja parista tulee Anan lailliset huoltajat. Carlos saa selville, että Lynette on raskaana. Lynette uhkaa Carlosia syytteellä tämän aikoessa erottaa hänet. Carlos antaa Lynettelle mahdottoman työtehtävän voidakseen antaa tälle potkut hyvin perustein, jolloin Lynette soittaa asianajajalleen. Carlos kuitenkin palkkaa Lynetten uudelleen tämän pelastettua Celia lentokone onnettomuudesta.
Politics and the English Language
Politics and the English Language on George Orwellin vuonna 1946 ilmestynyt kuuluisa essee, jossa hän arvosteli kielen käyttämistä poliittisen vaikuttamisen välineenä ja todellisuuden naamioimista kiertoilmaisuin.
Kromihappo
Kromihappo (H2CrO4) on vahva happo, joka tunnetaan vain liuoksenaan. Sitä muodostuu dikromihapon (H2Cr2O7) kanssa, kun kromitrioksidia liuotetaan veteen tai rikkihappoon tai kromaatti- ja sikromaattiyhdisteistä rikkihapolla. Myös kromitrioksidista, jota voidaan pitää kromihapon anhydridinä, käytetään usein nimeä kromihappo. Kromihappojen suolat ovat kromaatteja ja dikromaatteja.
Ominaisuudet
Kooltaan ja tetraedriseltä geometrialtaan kromihappo muistuttaa rikkihappoa. Molemmissa myös keskusatomin hapetusluku on +6. Vaikka kromihappo onkin suhteellisen vahva on se huomattavasti rikkihappoa heikompi, sitä ei ole myöskään pystytty eristämään ja se pelkistyy hyvin helposti. Vedessä se deprotonoituu kromaatti-ioniksi ja vety-ioniksi ja protonoimaton muoto on vallitseva vain hyvin happamissa olosuhteissa. Typpihappo- ja perkloorihappoliuoksissa on havaittu myös muoto HCrO4-.
Käyttö
Kromihappo on voimakas hapetin, minkä vuoksi sitä käytetään laboratorioissa lasitavaroiden puhdistamiseen. Ongelmana on kuitenkin kuusiarvoisen kromin myrkyllisyys ja karsinogeenisuus.
Kromihappo kykenee hapettamaan monia orgaanisia yhdisteitä. Sillä voidaan hapettaa primaariset alkoholit aldehydeiksi ja usein myös edelleen karboksyylihapoiksi, sekundääriset alkoholit ketoneiksi. Lisäksi se voi hapettaa myös alkeenejä ja aromaattisia hiilivetyjä. Yhdisteen alkoholienhapetusmekanismin arvellaan sisältävän kromaattiesterin, joka hajoaa kahden elektroninsiirron seurauksena, jolloin myös yksi hiilen ja vedyn välinen sidos katkeaa ja hiilen ja hapen välille syntyy kaksoissidos.
Kromihaposta voidaan valmistaa myös muita yhdisteitä esimerkiksi suolahapon ja kromihapon välisessä reaktiossa muodostuu kromyylikloridia.
Takifugu rubripes
Ulkonäkö ja koko
Takifugu rubripes voi kasvaa 80 senttimetriä pitkäksi. Sen vatsapuoli on vaalea, selkäpuoli tummapilkkuinen. Rintaevän takana on laajempi musta läikkä, jossa on ohuet vaaleankeltaiset reunat.
Levinneisyys
Takifugu rubripes -pallokaloja elää Tyynenmeren luoteisosassa, Kiinan ja Japanin lähivesillä. Poikaset elävät jokisuiden murtovedessä, mutta aikuiset muuttavat meriveteen.
Käyttö ruokana
thumb|left|Fuguja kalatiskillä.|alt= thumb|left|[[Sashimi|Fugusashimia lautasella.|alt=]] Takifugu rubripes -pallokaloja kasvatetaan Japanissa ruokakaloiksi. Pallokala-ateriat ovat äärimmäisen himottuja, vaikka sen tietyt osat, etenkin maksa, ovat äärimmäisen myrkyllisiä. Kala itsessään on miedon makuinen, mutta siihen jäänyt myrkky kihelmöi huulissa ja suussa.
Viljeltyjä kaloja tutkimalla on selvitetty, että myrkky on peräisin eräästä bakteerilajista, jota kala saa ravintonsa mukana. Jos kalaa on ruokittu vain myrkyttömällä ruoalla tarpeeksi kauan, siitä voi syödä jopa maksan.
Jotta kokki saa erityisluvan valmistaa tätä pallokalaa ruoaksi, hänen on suoritettava näyttökoe, jossa kala fileoidaan, turvalliset ja vaaralliset osat lajitellaan eri tarjottimille ja merkitään asiaankuuluvasti.
Vuosisatoja vanhan kiellon mukaan Japanin keisari ei saa uhmata kuolemaa syömällä fugua. Vuosina 1996–2008 fuguun kuoli Japanissa yhteensä 34 henkeä, eli keskimäärin lähes kolme vuodessa. Kuolemien määrä on kuitenkin vähentynyt. Vielä 1950-luvulla fugun syönnistä saattoi kuolla 400 ja sairastua yli 31 000 henkeä vuosittain.
Shimonosekin kaupunki on Japanin fuguntuotannon keskus.
Käyttö tutkimuksessa
Takifugu rubripes -lajin eläinkunnan pienimpiin kuuluva 390 miljoonan emäsparin genomi on selvitetty vuonna 2001. Sillä on noin 31 000 geeniä, joiden avulla se tuottaa noin 33 600 proteiinia. Fugun genomi on noin kahdeksasosa ihmisen genomista, mutta se sisältää useimmat ihmiselläkin olevista geeneistä ja säätelyelementeistä. Tämän vuoksi fugua on käytetty verrokkina myös vuonna 2003 julkaistun ihmisen genomin selvittämisessä ja esimerkiksi ihmisen geenimäärien arvioinnissa.
There Is No Greater Love
”There Is No Greater Love” on Isham Jonesin säveltämä ja Marty Symesin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1936. Jonesin orkesterin ja laulaja Woody Hermanin levytys julkaistiin ”Life Begins When You’re in Love” -singlen B-puolena, ja se nousi Yhdysvaltojen listalla sijalle 20 huhtikuussa 1936. Kappaleesta tuli myös suosittu jazzstandardi. Ensimmäisen jazzversion levytti Duke Ellington ja kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa Stan Getz, Billie Holiday, Sarah Vaughan ja Miles Davis. Kappaleen nimestä käytetään joskus variaatioita kuten ”There’s No Greater Love” tai ”No Greater Love”.
Kappaletta esitetään useimmiten balladina, mutta siitä on tehty myös nopeita versioita. Osa melodiasta on lainattu Pjotr Tšaikovskin pianokonsertto nro 1stä.
Ajoneuvos
Ajoneuvos on autoiluviihdeohjelma, jota juontaa Jussi Halli. Ohjelman ensimmäinen jakso esitettiin 18. maaliskuuta 2006 MTV3-kanavalla aina vuoteen 2009 asti. Ohjelmaa on esitetty 5. tuotantokaudesta alkaen MTV3 MAX-kanavalla 11. marraskuuta 2011 lähtien.
Ohjelmassa Halli testaa kilparadoilla, maastossa tai kaupungissa erilaisia autoja, kuten loisto-, kilpa- ja maastoautoja. Ajoneuvoksessa vierailee myös kulkuvälineistä kiinnostuneita julkisuuden henkilöitä, joille etsitään jokaisessa jaksossa heille sopiva liikkumisväline. Myös muita liikennevälineitä kuin henkilöautoja käsitellään. Halli testaa myös vanhoja klassikkoajoneuvoja.
Ohjelman 6. tuotantokausi alkoi MTV3 MAX-kanavalla 27. marraskuuta 2012 ja Hallin mukaan liittyi Katri Sorsa ja Iida Ketola. 7. tuotantokausi alkoi 24. syyskuuta 2013.
Ohjelman tuottaa Moskito Television.
Jalkapuu
thumb|Rantsilan suntio näytää kuinka jalkapuussa istuttiin hänen nuoruudessaan. Kuva vuodelta 1915. Jalkapuu on vanha, monissa maissa käytetty häpeärangaistuksen väline. Siinä on päällekkäisiä kolottuja hirsiä, joiden väliin laitetaan rangaistavan jalat ja joskus myös kädet. Hirret lukitaan toisiinsa päissä olevilla kiiloilla tai haoilla niin, että tuomittu joutuu paikoillaan kärsimään kunniaansa kohdistetun rangaistuksen. Jalkapuu oli yleensä sijoitettu näkyvälle paikalle, esimerkiksi kirkon eteiseen tai pihalle, tai useimmiten kirkon läheisyyteen, niin että koko kirkkokansa näki rangaistusta kärsivän.
Päätös jalkapuun käyttöönottamisesta Suomen (Turun hiippakunnan) kirkoissa tehtiin Turun pappeinkokouksessa vuonna 1660. Aiemmin jalkapuuta oli käytetty kouluissa oppilaiden kurittamiseen ja kirkko oli käyttänyt häpeärangaistuksena kirkon ovella seisottamista 1–9 sunnuntaina. Jalkapuurangaistus lakkautettiin Suomessa asetuksella 15. toukokuuta 1848. Ruotsissa vastaava asetus annettiin 10. kesäkuuta 1841.
Kirkkokurin väline
pienoiskuva|oikea|Keminmaan vanhan kirkon jalkapuu Kirkkokurista huolehtivat kirkkoherra ja kirkkoraati. Kurinpidon välineinä olivat nuhtelu, varoitus, kirkolle tehtävä työ, sakko, jalkapuu, häpeäpenkki, julkirippi, ehtoolliselta pois sulkeminen ja seurakunnasta erottaminen. Oikeus kirkolliseen jalkapuurangaistukseen tuomitsemiseen oli rovastilla tai kirkkoherralla yhdessä seurakunnan etevimpien eli kirkkoraadin kanssa. Rangaistukseen sai tuomita vähäisistä rikkomuksista, sellaisista joista laki ei määrännyt rangaistusta, tai jotka olivat liian vähäpätöisiä maalliseen oikeuteen vietäviksi. Tällaisia olivat mm. erilaiset laiminlyönnit,- esimerkiksi ehtoollisella käymättä jättäminen, tai nuorilla katekismuksen lukematta jättäminen, sekä kinkereiltä ja rippikoulusta poisjääminen. Muita syitä saattoi olla esimerkiksi kirkossa juopuneena esiintyminen.
Jalkapuuta säilytettiin pitäjäntuvassa tai muussa varmassa paikassa, etteivät ilkimykset rikkoisi sitä. Kirkolle sen toi aina tarvittaessa kirkonisäntä. Tuomitun asettamisesta jalkapuuhun huolehti suntio ja kirkon kuudennusmiehet, jotka tarvittaessa saivat virka-apua nimismieheltä. Maallisessa oikeudessa jalkapuuhun tuomitun toi pitäjän kruununpalvelija rangaistustaan kärsimään. Ilomantsi, Pälkjärvi ja Suojärvi palkkasivat 1680-luvun lopulla yhteisen profossin kuljettamaan jalkapuuhun tuomitut määrättynä sunnuntaina kirkolle.
Jalkapuussa istuttiin joko koko jumalanpalveluksen ajan tai vain osan sen kestoa. Tuomiosta riippuen siinä istuttiin yhtenä tai useampana sunnuntaina. Nelimetrisissä hirsissä oli tavallisesti neljä tai viisi lovea. Seitsemässä veljeksessä oli lovet seitsemälle istujalle ja Lammin kirkossa kymmenelle.
Kirkolliset tuomiot
Jumalanpalveluksissa, rippikoulussa ja lukukinkereillä käynti oli kansalaisen velvollisuus. Laiminlyönnistä sai yleensä sakkoja, mutta toistuvasta, uppiniskaisesta teosta saattoi joutua jalkapuuhun.
Yleisin syy jalkapuuhun joutumiseen oli se, ettei oppinut lukemaan tai ettei osannut ulkoa tiettyjä kristinopin kappaleita. Nuoren oli yleensä osattava lukea 16-vuotiaana tai ennen rippikouluun menoaan. Paattisilla joutui jalkapuuhun, jos ei 15-vuotiaana osannut tavata eikä Vähää katekismusta ulkoa. Usein kuitenkin vältti rangaistuksen, jos oli luonnostaan kykenemätön oppimaan eikä kyse siis ollut haluttomuudesta.
Pappi saattoi kuljettaa jalkapuun lukukinkereillekin mukanaan joko käyttöön tai pelotteeksi. Ilmajoella nimismies toi tällaisia laiskalukijoita rautakahleissa rippikouluun ja kirkkoherra laittoi heitä lukukinkereillä pöydän alle istumaan. Tammelassa joutui vuonna 1786 äiti jalkapuuhun siksi, ettei hänen 19-vuotias poikansa oppinut lukemaan.
Pielisjärvellä kirkkoneuvosto määräsi vuonna 1747 jalkapuurangaistuksen jokaiselle, jota ei voitu päästää ehtoolliselle heikon kristinopin taidon vuoksi. Alle 15-vuotiaille riitti selkäsauna. Alatornion kirkkoneuvosto tuomitsi 1776 Kaisa Antintyttären Kivirannalta yhdeksi sunnuntaiksi jalkapuuhun, kun hän ei ollut varoituksista huolimatta opetellut lukemaan. Seuraavana vuonna hän istui kahtena sunnuntaina jalkapuussa samasta syystä.
Seitsemässä veljeksessä paikkakunnan uusi rovasti oli laiskanlukijoille armoton. Niinpä veljeksetkin joutuivat aloittamaan lukemisen opettelun välttääkseen jalkapuun: ”Jalkapuuhan meitä vartoo, veljet, musta jalkapuu, joka, ammoittaen jynkästi ympyriäisillä lävillänsä, maata röhöttää tuolla kirkon porstuassa kuin musta karju. Juuri tällä helvetin pihdillä on meitä rovastimme uhannut, ja saattaapa hän uhkauksensa toteen, ellei hän näe meiltä jokapäiväistä ahkeruutta ja harjoitusta, se on varma asia.”
Sakko tai jalkapuu oli tuomiona myös metelöinnistä, penkkijärjestyksen rikkomisesta ja muusta häiriöstä kirkossa. Kuopiossa pääsi kolme miestä vuonna 1673 yhdeksi sunnuntaiksi jalkapuuhun nuuskaamisesta saarnan aikana. Akaan kirkonkokous päätti 1767 rangaista jalkapuuhun laittamisella niitä, jotka varoituksista ja huomautuksista huolimatta nukkuivat kirkonmenojen aikana. Lehteriltä alla istuvien päälle sylkeminen oli niin paha rike, että siitä joutui maalliseen oikeuteen.
Jalkapuun käyttö rangaistuksena ilkivallasta oli tavallista. Sitä käytettiin myös kiroilemisen kitkemisessä. Lopella päätettiin vuonna 1746, että aikuiset kiroilijat joutuvat jalkapuuhun. Kiroileville lapsille katsottiin riittävän vanhempain suorittama kuritus vieraan miehen läsnä ollessa.
Vuonna 1767 tuomittiin Kaarinassa seitsemän itsellisnaista silkkiliinojen ja silkkimyssyjen käytöstä kirkossa 20 taalerin sakkoon ja istumaan yhtenä pyhänä kirkon jalkapuussa. Turun tuomiokapitulin vuonna 1826 antamien ohjeiden mukaan jalkapuuhun voitiin tuomita myös epäsovusta vanhempien ja lasten välillä, epäsovusta isäntäväen ja palvelusväen välillä sekä yöjuoksusta, jos ei kyennyt maksamaan niistä tuomittuja sakkoja. Myös Sauvon vuoden 1826 järjestyssääntö määrää yöjuoksusta jalkapuuhun.
Hankinta ja valvonta
Monen pitäjän kirkkoon jalkapuu hankittiin heti vuoden 1660 päätöksen jälkeen. Ahvenanmaalla puuttui jalkapuu vielä monista kirkoista vuonna 1664 ja vasta maaherran käskyn jälkeen sellainen hankittiin kaikkiin kirkkoihin.
Rovasti valvoi tarkastusmatkoillaan myös kurinpitovälineiden kuntoa. Puutteitakin niissä ilmeni. Ypäjän ja Jokioisten kappeleista puuttui vuonna 1666 koko jalkapuu, jollainen niihinkin piti hankkia.
Piispa vaati tarkastuksessaan vuonna 1686 jalkapuuta hankittavaksi Kiteen kirkkoon. Siitä ei ole säilynyt tietoa hankittiinko sellainen vai suoritettiinko kirkkorangaistus edelleen ovella seisten kuten ennenkin. Tohmajärvellä oli jalkapuu ainakin 1680-luvun lopulla, kun taas Enoon hankittiin ensimmäinen jalkapuu vasta 1796.
Maalliset tuomiot
Jalkapuurangaistuksen käyttöaikana maallinen ja hengellinen tuomiovalta nähtiin yhtenä kokonaisuutena. Maallinenkin oikeus saattoi tuomita rikollisen julkirippiin. Vuoden 1686 kirkkolain mukaan kirkkorangaistuksen antaminen edellytti aina maallisen oikeuden tuomiota. Kuningas halusi näin maallisen vallan ulottuvan kirkkoonkin.
Kansa piti jalkapuurangaistusta ankarampana kuin sakkoa, vaikka niitä usein käytettiin toistensa vaihtoehtoina. Jalkapuusta saattoi lunastaa itsensä rahalla vapaaksi ja sakkoon tuomitun oli istuttava jalkapuussa, mikäli hän ei kyennyt maksamaan sakkoa.