cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Letto
Varsinainen letto (VL)
Varsinaiset letot ovat vähärimpisiä. Ne voidaan jakaa edelleen alatyyppeihin vallitsevan sammallajin mukaan.
Rimpiletto (RiL)
Rimpiletot ovat erittäin märkiä, rimpien osuus pinta-alasta on yli puolet. Lettolierosammal, lettoväkäsammal ja keräpäärahkasammal ovat rimpilettojen tunnusomaisia sammalia. Kasvilajeja on kuitenkin yleensä vähemmän kuin varsinaisissa letoissa.
Kasvillisuus
Letoissa esiintyy rehevää kasvillisuutta, esimerkiksi kämmeköitä ja suovehkaa. Valtalajina pohjakerroksessa ovat ruskosammalet. Kasvualusta on ravinteikas ja usein vain lievästi hapan, jopa neutraali tai emäksinen. Rahkasammalista esiintyy sellaisia vaateliaita lajeja kuin lettorahkasammal. Varpuja on hyvin vähän mutta ruohoja runsaasti kuten nevoilla. Metsä- ja niittykasveista tavanomaisia ovat muun muassa kielo, oravanmarja, nurmitatar sekä ojakellukka. Myös lettosaraa ja äimäsaraa esiintyy yleisesti.
Punapyrstölepinkäinen
Punapyrstölepinkäisen pesimäaluetta on keskinen Aasia Iranista Kiinaan ja Etelä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on hyvin harvinainen satunnaisvierailija. Lintu pesii kuivilla aroilla, pensasmailla ja jokilaaksoissa.
Punapyrstölepinkäisen ravintoa ovat pistiäiset ja muut isommat hyönteiset, joita se pyydystää maasta, ilmasta ja kasvillisuuden seasta. Myös lantakasoissa ja raadoilla parveilevat hyönteiset voivat joutua saaliiksi.
Pekka Piirto
Reino Pekka Piirto (7. heinäkuuta 1935 Helsinki – 14. lokakuuta 2010 ) oli suomalainen Espoossa asunut opettaja ja runoilija.
Piirto asui lapsuutensa Mikkelissä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1954 Helsingin Suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui filosofian maisteriksi 1960.
Hän toimi Helsingin Sanomien kulttuuriosaston toimittajana 1963–1967 ja sen jälkeen äidinkielen opettajana Espoon kouluissa vuosina 1969–1984. Vapaaksi kirjailijaksi Piirto jäi 1984.
Gaylussiitti
thumb|250px|Gaylussiitti Gaylussiitti eli natrokalsiitti on mineraali, joka on nimetty ranskalaisen luonnontieteilijän Joseph Louis Gay-Lussacin mukaan. Kemiallinen kaava on Na2Ca(CO3)2•5H2O. Jos mineraalista poistetaan vesi, siitä tulee kalsiumkarbonaattia.
Pekka Piirto
Piirron runoissa sekoittuu usein antiikin kreikkalainen mytologia jumalineen suomalaiseen arkielämään. Hän käsittelee runoissaan myös vanhenemisen ja kuoleman teemoja.
Piirto sai Pohjoismaisen kuunnelmapalkinnon 1987 kuunnelmasta Kun viiskymppinen isä taas lapsen sai ja oli 1998 Runeberg-palkinto-ehdokkaana runokokoelmallaan Laittakaa lunta sanojen päälle.
Gaylussiitti
Esiintyminen
Gaylussiittia esiintyy Namibiassa, Keniassa, Tansaniassa, Yhdysvalloissa, Mongoliassa ja Etelämantereella.
Lichess
Lichess eli lichess.org, LIChess tai LiChess (lausutaan li-tšes) on avoimen lähdekoodin onlineshakkisivusto. Nimi Lichess tulee englannin kielen sanoista ’live’/’light’ (”kevyt”)/’libre’ (”vapaa”) ja ’chess’ (”shakki”). Ranskalainen ohjelmoija Thibault Duplessis perusti Lichessin vuonna 2010. Sivustoa voi käyttää monilla eri kielillä. Se on kokonaan vapaaehtoisten lahjoituksin kustannettu.
Suosio
Vuonna 2020 Lichess oli Alexan rankingissa maailman shakkisivustoista Chess.comin jälkeen toiseksi suosituin ja kaikista maailman internetsivustoista 1 150:nneksi suosituin. Vuonna 2020 Lichessin aktiivisena olevien pelaajien määrä vaihteli noin 20 000 pelaajasta noin 110 000 pelaajaan. Vuonna 2021 Lichessissä pelattiin päivittäin yli viisi miljoonaa peliä. Koronaviruspandemian aikana sivuston suosion kasvu on moninkertaistunut.
Ominaisuuksia
Sivuston lähdekoodi on kirjoitettu pääasiassa Scala-ohjelmointikielellä. Sivusto käyttää Glicko-2-vahvuuslukujärjestelmää, ja aloitusvahvuusluku on 1500. Lichessin eri aikakontrollit, joissa pelaajalle lasketaan erillinen vahvuusluku, ovat ultrabullet eli alle 30 sekunnin pelit; bullet eli alle 3 minuutin pelit; blitz eli alle 8 minuutin pelit; nopea eli alle 25 minuutin pelit ja klassinen eli yli 25 minuutin pelit. Sivustolla voi pelata myös onlinekirjeshakkia. Sivustolla voi pelata tavanomaisen shakin lisäksi kahdeksaa shakkivarianttia: Crazyhouse, Chess960, King of the Hill, Three-check, Antichess, Atomic, Horde ja Racing Kings. Lichess järjestää joka päivä kaikille avoimia turnauksia kaikissa aikakontrolleissa ja kaikissa varianteissa. Lichessissä on Stockfishin uusin versio, jolla voi analysoida pelejä ja itse luotuja tilanteita. Lichessissä voi myös ratkoa Lichessissä pelattujen pelien tilanteista otettuja taktiikkatehtäviä. Lichessin sosiaalisiin ominaisuuksiin kuuluu foorumit, blogit, ja keskusteleminen yksityisesti muiden pelaajien/käyttäjien kanssa.
Matkanevan rautatieasema
Matkanevan rautatieasema on Suomen rataverkon liikennepaikka Pohjanmaan radalla, ja sen etäisyys ratakilometreinä Helsingin päärautatieasemalta Haapamäen kautta on 562,1. Liikennepaikka sijaitsee Kokkolassa.
Matkanevan ratapiha käsittää pääraiteen lisäksi yhden sivuraiteen, jota käytetään junien kohtaamisiin sekä ohituksiin. Muita raiteita ei ole. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta ohjauskeskuksesta käsin. Matkanevan liikennepaikka on rakennettu junakohtauspaikaksi 1980-luvun alussa Pohjanmaan radan sähköistys- ja perusparannustöiden yhteydessä.
Matkanevan liikennepaikan pohjoispuolella tapahtui 10. marraskuuta 2005 tasoristeysonnettomuus, kun Helsinkiin matkalla ollut Pendolinojuna törmäsi karjankuljetusautoon vartioimattomassa tasoristeyksessä. Onnettomuudessa menehtyivät karjankuljetusauton kuljettaja ja apukuljettaja. Onnettomuuden seurauksena neljä lasta jäi orvoksi.
Mäntyslampi
Mäntyslampi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Vehun kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Tyystänjoen valuma-alueeseen (35.475) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 210,7 metriä mpy.
Toimintaelokuva
Toimintaelokuva on näyttävä ja nopearytminen elokuva, jonka tyypillisiä piirteitä ovat muun muassa takaa-ajot, räjähdykset, väkivaltaiset tappelut, katastrofit, nopea rytmi sekä pääosassa kekseliäs, voimakas ja rohkea sankari. Toimintaelokuva on lajityyppinä usein sekoittunut muihin lajityyppeihin (esimerkiksi tieteiselokuva, kauhuelokuva, seikkailuelokuva, rikoselokuva, sotaelokuva, lännenelokuva). Toimintaelokuvat ovat usein yleisömenestyksiä, mutta koska toimintaelokuvien maailma on hyvin mustavalkoinen, niistä on melko harvoin tullut arvostelumenestyksiä.
Toimintaelokuvat ovat luonteeltaan eskapistisia viihde-elokuvia, joiden kohdeyleisönä on 13–25-vuotiaat miehet. Toimintaelokuvan pääosassa on tyypillisesti miessankari, jolla on vastassaan lähes mahdottomalta vaikuttava uhka. Uhan ratkaiseminen vaatii yleensä sankarilta lähes yli-inhimillistä fyysistä voimaa ja väkivaltaa. Toimintaelokuvan nainen on tavallisesti joko sankarin liittolainen tai rakkauden kohde. Viime vuosikymmeninä vahvoja naisia on myös ruvettu näkemään toimintaelokuvien sankarina.
Historia
Toimintaelokuvan juuret ovat mykkäelokuvan sarjaelokuvissa. Varhaisimmaksi toimintaelokuvaksi voidaan lukea Edwin S. Porterin Suuri junaryöstö vuodelta 1903. Lajityyppinä toimintaelokuvan kukoistuksen voidaan katsoa alkaneen 1980- ja 1990-luvulla, jolloin erikoisefektien kehittyminen antoi mahdollisuuden tehdä entistä näyttävämpiä elokuvia. Samalla toimintaelokuvien juonen rytmi nopeutui ja väkivallan määrä kasvoi.
Ensimmäisenä suomalaisena toimintaelokuvana on pidetty Asser, Hilarius ja Birger Pohjanheimon elokuvaa Salainen perintömääräys vuodelta 1914.
Toimintaelokuvien juuria voi nähdä toisen maailmansodan jälkeen valmistuneissa spektaakkelielokuvissa, joilla aikoinaan pyrittiin vastaamaan television aiheuttamaan kilpailutilanteeseen. Myös itämaiset taistelulajifilmit ovat vaikuttaneet lajityyppiin ylirealistisilla taistelukohtauksillaan ja näyttävillä koreografioillaan.
Dallas Semiconductor
Dallas Semiconductor oli yhdysvaltalainen elektroniikka-alan yritys, joka suunnitteli ja valmisti analogisia, digitaalisia ja integroituja piirejä. Se perustettiin vuonna 1984 ja sijaitsi Dallasissa, Teksasissa.
Vuonna 2001 Maxim Integrated Products osti Dallas Semiconductorin 2,5 miljardilla dollarilla. Oston jälkeen sekä Maxim- että Dallas Semiconductor -tuotemerkkejä käytettiin aktiivisesti vuoteen 2007 asti. Sen jälkeen Maxim-nimeä on käytetty kaikissa uusissa tuotteissa, vaikka Dallas Semiconductor -tuotemerkki on säilytetty joissakin vanhemmissa tuotteissa. Dallas Semiconductorin suunnittelemat piirit tunnetaan nimen "DS"-etuliitteestä.
Vuonna 2021 Analog Devices osti Maximin ja sai näin Dallasin tuotteet.
Volgan ylänkö
Volgan ylänkö on Volgan länsipuolella sijaitseva ylänköalue. Alueella on Hvalynskin kansallispuisto. Alueella sijaitsevista Hvalynskin kukkuloista korkein on 369 metriä korkea Belenkaja, jonka lisäksi ylängöllä on viisi muuta 250 metriä korkeampaa kukkulaa. Alueen kallioperä sisältää enimmäkseen huonosti kulutusta kestävää liitukiveä ja merkeliä ja näin ollen ylängön kukkuloilla on tapahtunut paljolti rapautumista.
Fred Schneider
thumb|Fred Schneider Fred Schneider (s. 1. heinäkuuta 1951, Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen rock-muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten yhtenä kuusi studioalbumia julkaisseen The B-52's -yhtyeen perustajajäsenistä.
Fred Schneider on julkaissut kaksi sooloalbumia:
Lisäksi Schneider on esiintynyt vierailevana artistina mm. Joe McIntyren ja Sophie Ellis-Bextorin kappaleilla. Hänellä on ollut myös elokuvarooleja. Hän on avoimesti homoseksuaalinen.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista (1900–1920-luvut)
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista 1900–1920 sisältää ulkomaanmatkat presidentti Theodore Rooseveltistä presidentti Herbert Hooveriin. Matkat ovat aikajärjestyksessä.
Tämä luettelo on osa artikkelikokonaisuutta, joka on sivulla Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista. Sivulla ovat linkit Yhdysvaltain presidenttien muilla vuosikymmenillä tekemiin ulkomaanmatkoihin.
Theodore Rooseveltin ulkomaanmatka
Theodore Roosevelt oli ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, joka teki presidenttikaudellaan ulkomaanmatkan.
200px|thumb|Presidentti Theodore Roosevelt höyrykaivuukoneessa [[Panaman kanavan työmaalla vuonna 1906.]]
Luettelo William Howard Taftin ulkomaanmatkoista
William Howard Taft teki presidenttikaudellaan kaksi ulkomaanmatkaa.
Luettelo Woodrow Wilsonin ulkomaanmatkoista
170px|thumb|[[Woodrow Wilson Pariisin rauhankonferenssissa vuonna 1919. Vasemmalta oikealle: Britannian pääministeri David Lloyd George, Italian pääministeri Vittorio Orlando ja Ranskan pääministeri Georges Clemenceau.]]
Luettelo Warren G. Hardingin ulkomaanmatkoista
Warren G. Harding teki presidenttikaudellaan kolme ulkomaanmatkaa.
Luettelo Calvin Coolidgen ulkomaanmatkoista
Calvin Coolidge teki presidenttikaudellaan yhden ulkomaanmatkan.
Luettelo Herbert Hooverin ulkomaanmatkoista
Herbert Hoover teki presidenttikaudellaan kymmenen ulkomaanmatkaa.
Ernesti Rainesalo
Ernesti Rikard Rainesalo (vuoteen 1906 Ernst Richard Rothström; 8. huhtikuuta 1864 Eurajoki – 16. elokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen asianajaja, joka toimi senaattorina toisen sortokauden aikaisessa niin sanotussa amiraalisenaatissa. Hän kuului vanhasuomalaiseen puolueeseen, mutta ei ollut virallisesti senaatissa sen edustajana.
Rainesalo syntyi kirkkoherra Karl Fredrik Rothströmin ja hänen vaimonsa Augusta Sofia Rancken'in poikana. Hän opiskeli lakia ja toimi valmistuttuaan Suomen suuriruhtinaskunnan senaatin palveluksessa. Rainesalo valmistui ylioppilaaksi 1884. Sen jälkeen hän toimi vänrikkinä Suomen sotaväen palveluksessa, Uudenkaupungin reservikomppaniassa, Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonassa ja Kärsämäen reservikomppaniassa aina vuoteen 1889.
Rainesalo suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1890 ja sai varatuomarin arvon 1894. Urallaan Suomen suuriruhtinaskunnassa Rainesalo palveli Turun ja Porin lääninhallituksessa ja senaatin talousosastossa. Vuonna 1905 hän toimi hetken Oulun läänin vt. kuvernöörinä. Rainesalo nimitettiin senaattoriksi 14. helmikuuta 1910, jossa hän toimi siviilitoimituskunnan päällikkönä 1912–1913 Markovin senaatissa ja sen jälkeen kamaritoimituskunnan päällikkönä 1913–1917 Borovitinovin senaatissa aina maaliskuun vallankumoukseen 1917. Tunnustuksena palveluksistaan keisarikunnalle ja keisarille Rainesalo sai 1916 todellisen valtioneuvoksen arvon.
Suomen itsenäistyttyä Rainesalo toimi asianajajana Helsingissä. Koska amiraalisenaattia pidettiin itsenäisessä Suomessa laittomana, ei sen jäseninä toimineille suomalaisille suostuttu näiden anomuksista huolimatta maksamaan valtion eläkettä.
Rainesalon puoliso oli Elna Herlin, yli-insinööri ja geodeetti Aarne Rainesalo oli heidän poikansa.
The B-52’s
The B-52’s on Athensissa, Georgian osavaltiossa vuonna 1976 perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye. Tunnettuja yhtyeestä ovat eritoten solistit Kate Pierson ja Cindy Wilson.
The B-52’sin ensimmäinen single ”Rock Lobster” levytettiin DB Recordsille vuonna 1978. Ensimmäinen albumi oli The B-52's (1979), joka myi Yhdysvalloissa platinaa 13. toukokuuta 1986. Albumi ja siltä julkaistut singlet menestyivät myös kansainvälisesti.
The B-52’s -yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Fred Schneider (s. 1951), Kate Pierson (s. 1948), Cindy Wilson (s. 1957) ja Keith Strickland (s. 1953). Schneider ja Strickland ovat edesmenneen Ricky Wilsonin tavoin avoimesti homoja.
Marcus Vipsanius Agrippa
200px|thumb|Marcus Vipsanius Agrippa.
Marcus Vipsanius Agrippa (63 eaa. – 12 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli Octavianuksen ystävä, sotilaskomentaja ja luotettu. Agrippa komensi joukkoja Filippoin taistelussa, jossa toisen triumviraatin Marcus Antonius ja Octavianus voittivat Julius Caesarin murhaajat. Hän johti laivastoja, jotka löivät Sextus Pompeiuksen Naulochuksen meritaistelussa vuonna 36 eaa. Agrippa vastasi myöhemmin muun muassa Aktionin taistelun voitosta.
Hänet muistetaan myös siitä, että hän rakennutti kolmannella konsulikaudellaan Rooman kaupunkiin Pantheonin. Tämä rakennus tuhoutui vuonna 80, mutta Hadrianus rakensi oman Pantheoninsa noin vuonna 125. Tämä rakennus on säilynyt nykypäivään. Hänen rakennuttamiaan ovat myös Ateenan Agoralle rakennettu Agrippan odeion sekä Nîmesissä säilynyt Maison Carrée -temppeli. Ateenalaiset omistivat hänelle Agrippan muistomerkin.
Perhe
Agrippa oli naimisissa kolmesti. Caecilia Attican kanssa hän sai tyttären Vipsania Agrippinan, joka meni myöhemmin naimisiin Tiberiuksen kanssa. Toisesta avioliitostaan Claudia Marcella Majorin kanssa Agrippalle syntyi tytär Vipsania Marcella.
Kolmannen avioliittonsa Agrippa solmi Augustuksen tyttären Julia vanhemman kanssa. Pari sai viisi lasta:
Todd Lowe
Todd Lowe (s. 10. toukokuuta 1977 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko.
Ura
Todd Lowe opiskeli teatteria UT Austin -yliopistossa. Ennen läpimurtoaan näyttelijänä hän työskenteli sijaisopettajana.
Lowe soittaa ja laulaa yhtyeessä Pilbilly Knights. Yhtye julkaisi albumin California Night Club vuonna 2007.
EuroBillTracker
EuroBillTracker (lyhenne EBT) on Internet-palvelu, johon kirjataan euroseteleitä. Palveluun kirjataan setelin tiedot, ja sen jälkeen järjestelmä kertoo, mikäli sama seteli on kirjattu jo aiemmin jonkun muun käyttäjän toimesta.
Seteleistä kirjataan setelin saantipaikka (kunta ja postinumero), arvo, painopaikan tunnuksen sisältävä setelipainokoodi, sarjanumero ja vapaavalintainen kommentti. Aiemmista kirjauksista uusin kirjaaja näkee edellä mainitut tiedot ja kirjaajan tai kirjaajat. Aiemmin eri käyttäjän kirjaaman setelin kirjaamista uudelleen nimitetään osumaksi.
Toimintatapa
Perusajatuksena on se, että käyttäjät lisäävät vain omia seteleitään. Haittana palvelussa on mahdollinen väärinkäyttö, mutta sitä vastaan käytetään seteleiden tarkistusta. Palvelu osaa myös kertoa setelistä sen painomaan ja liikkeellelaskumaan. Palvelussa on myös tilastoja, jotka kertovat suuntaa antavasti euroseteleiden jakautumisen ja levinneisyyden euroalueella.
Setelin sarjanumeron ja sijaintitiedon perusteella sivusto näyttää seuraavat asiat:
Historia
Eurosetelit ja -kolikot tulivat kiertoon 1. tammikuuta 2002, ja EuroBillTracker on seurannut seteleitä siitä lähtien. Sivuston alkuperäinen luoja on Philippe Girolami. Suomalainen Anssi Johansson on auttanut sivuston ylläpitämisessä vuoden 2003 puolivälistä lähtien. Sivuston kääntämisestä ja monista muista tehtävistä huolehtivat aktiiviset EuroBillTrackerin käyttäjät eri maissa.
EuroBillTracker ei ole millään tavalla yhteydessä Euroopan unioniin, Euroopan keskuspankkiin tai muihin taloudellisiin instituutioihin. EuroBillTrackerin käyttö on täysin ilmaista.
Keskeisimmät asiat
Tilanne 6.6.2018:
Tilanne 24.5.2019:
Tilanne 30.5.2020:
Syötettyjen seteleiden vuotuiset määrät
Vuosittaiset setelimäärät ovat olleet suuruusluokaltaan
Osumamäärät
Saman setelin toista kirjausta kutsutaan (tavalliseksi) osumaksi, seuraavaa triplaosumaksi tai kolminkertaiseksi osumaksi, seuraavaa nelinkertaiseksi osumaksi jne. Tällä hetkellä (6. kesäkuuta 2018) suurin kerrannainen on viisinkertaiset osumat, jollaisia on tullut kahdeksalletoista setelille. Osumien määrät:
Pikkjärv (Karula)
Pikkjärv (Karula) (myös Jaaska järv, Karula Pikkjärv, Pikkerijärv) on Virossa Valgamaalla Valgan kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa
Järvi on syntynyt viimeisen jääkauden loppupuolella syntyneeseen jäätikköjokiuomaan. en pinta-ala on 40 hehtaaria ja se on 3,0 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siihen laskee monia ojia, joista huomattavimmat ovat Lõksu ojan ja Vissi ojan yhteinen laskuoja, joka laskee järven länsipäähän, etelärantaan laskeva Ruuna kraav, joka tulee siihen etelästä, ja itäpäähän laskeva ja myös etelästä tuleva Sanna kraav. Järven läpi virtaa Vareseoja (Varõssõ oja), joka saa aluunsa viiden kilometrin päässä ja laskee järven itäpäähän. Se jatkaa kulkuaan järven keskikohdassa pohjoiseen työntyvän Vesijärven (Myllyjärvi) lahden pohjoispäästä, ja yhtyy kolmen kilometrin päässä Väherun kylässä Ämu jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 30,4 neliökilometriä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 4,9 metriä ja suurin syvyys 12,6 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0019 kuutiokilometriä eli 1,9 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 8,2 kilometriä ja rannat ovat peltojen, niityjen ja metsärantojen vuorottelua. Järven kummatkin päät ovat suomaata. Jäven lähiympäristössä sijaitsee kymmen maatilaa.
Järven luokittelu ja ekologia
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu.
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.
V. A. Heiskanen
Veikko Aleksanteri (V. A.) Heiskanen (23. heinäkuuta 1895 Kangaslampi – 23. lokakuuta 1971 Helsinki) oli Suomen kuuluisimpia geofyysikkoja ja geodeetteja. 1930-luvulla häntä pidettiin tiedemiespiireissä hollantilaisen F. A. Vening Meineszin ohella jopa maailman parhaana elossa olevana geodeettina. Maan painovoimakentän rakenteen tutkija Heiskanen palkittiin 1956 American Geophysical Unionin (AGU:n) Bowien mitalilla numero 18.
Heiskanen tunnetaan George Biddell Airyn isostasian mallin kehittämisestä sekä globaalisen, Columbuksen geoidin tutkimuksesta, joka oli hänen suurhankkeensa Ohion osavaltionyliopiston geodesian professorina. Heiskanen oli myös aktiivinen tähtitieteen harrastaja, Ursan pitkäaikainen puheenjohtaja (1921–1930 ja 1937–1947), Geodeettisen laitoksen tutkija ja johtaja sekä vuosina 1933–1936 vahvaa suomalaisuuspolitiikkaa ajanut kansanedustaja.
Vaikka Heiskanen ei ollut ammatiltaan astronomi, Suomessa hänet tunnettiin elinaikanaan kenties parhaiten juuri tähtitieteen popularisoijana. Hänen kirjansa Tähtitiede 1 ja Tähtitiede 2 toimivat vuosia harrastajien perusteoksina.
Nuoruus
Heiskanen syntyi hartaan kristilliseen pienviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat Heikki Heiskanen ja Fredriikka Jurvanen. Perheen kuopuksella, Veikolla oli kahdeksan vanhempaa sisarusta. Kuuden vanhana Veikko aloitti veljiensä Oskarin ja Oton kanssa kansakoulun. Siellä opettaja huomasi Veikon lahjakkuuden ja suostutteli vanhemmat lähettämään tämän oppikouluun, jota Oskari jo kävi. Veikko pystyttiin lähettämään Savonlinnan reaalilyseoon Pietarin varakkaissa perheissä keittäjänä työskennelleen Loviisa-tädin avustuksella. Isä vastasi muonituksesta, ja täti maksoi kuluja 120 markkaa per lukuvuosi.
Hara (budōkäsite)
Hara  on yhteinen käsite monille vanhoille aasialaisille kulttuureille. Kyseessä on ajatus elämän voiman qin luontaisesta sijainnista palleassa, vatsanpohjassa noin 2,5 senttimetriä navan alapuolella. Voiman ollessa lähtöisin tästä hengityksen ja painopisteen keskittymästä on havaittu kehon olevan voimakkaimmillaan ja samalla rento sekä joustava.
V. A. Heiskanen
Opiskelijana ja koulunopettajana
Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1914 Heiskanen ryhtyi opiskelemaan Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisessa osastossa. Hän valmistui kandidaatiksi kolmessa vuodessa. Opettajistaan hän myöhemmin kiitteli matematiikan professori Ernst Lindelöfiä ja arvosteli ajastaan jälkeenjäänyttä fysiikan opetusta.
Kesällä 1917 kiihkeän isänmaallinen Heiskanen oli perustamassa suojeluskuntaa Kangaslammille. Ensimmäisen työpaikkansa hän löysi kuitenkin Pietarin suomalaisesta yhteiskoulusta, jossa hän opetti matematiikkaa 1917–1918. Pietarin aika päättyi, kun Heiskanen vangittiin vallankumouksen melskeissä. Hän pääsi kuitenkin pakoon ja ylitti rajajoen kahlaamalla. Suomessa hän yritti jatkaa koulunopettajan uraa Mikkelin lyseossa, jossa hän sai matematiikan ja luonnonopin nuoremman lehtorin viransijaisuuden.
Keväällä 1919 Heiskanen vihittiin maisteriksi. Samana kesänä hän siirtyi vuodeksi Meteorologiseen Keskuslaitokseen, jossa hän toimi magneetikkona ja virkaatekevänä assistenttina. Heiskasta kiinnosti kuitenkin tähtitiede, jota hän pääsi opiskelemaan Saksaan talveksi 1920–1921 Hans Ludendorffin oppiin. Heiskanen opiskeli tähtitiedettä, fysiikkaa, geofysiikkaa ja matematiikkaa Potsdamin observatoriossa. Toinen suomalainen, Vilho Väisälä opiskeli samaan aikaan Göttingenissä, johon Heiskanen piti yhteyttä kirjeitse.
Potsdamissa Heiskanen kirjoitti kuusi julkaisua, joista yksi ilmestyi sittemmin Zeitschrift für Physik -lehdessä ja neljä muuta Astronomische Nachrichten -lehden eri numeroissa. Yksi jälkimmäisistä tutkimuksista julkaistiin myös Suomalaisen tiedeakatemian julkaisusarjassa. Se käsitteli vuoroveden kitkan vaikutusta vuorokauden pituuteen ja Kuun liikkeen vuosisataiskiihtyvyyteen. Heiskasen väitöskirja Untersuchungen über Schwerkraft und Isostasie valmistui 1924.
Toukokuussa 1923 Heiskanen avioitui neljä vuotta itseään nuoremman Kaarina Levannon kanssa, jonka hän oli tavannut vuotta aikaisemmin kollegansa Yrjö Väisälän kotona. Tämän vaimo oli Kaarina Levannon sisko, joten Väisälästä tuli Heiskasen lanko.
Suomesta Yhdysvaltoihin
Palattuaan Saksasta Suomeen Heiskanen huomasi, ettei tähtitieteen alalla ollut töitä – virat oli täytetty vuosiksi. Hän ajautuikin läheisen geodesian alan pariin. Hän toimi vuosina 1921–1931 Geodeettisen laitoksen geodeettina ja vuosina 1928–1949 Teknillisen korkeakoulun professorina. Kansainvälisen isostaattisen laitoksen johtaja hän oli 1936–1949. Geodeettisen laitoksen johtaja hän oli 1949–1961.
Yhdysvalloissa Heiskanen aloitti 1948 Caltechin vierailevana professorina. Ohion osavaltionyliopiston (Columbus, Ohio) vierailevana professorina hän aloitti 1950, ja vuodet 1951–1961 hän oli siellä tutkimusprofessorina. Columbuksessa Heiskasta pyydettiin laatimaan maailmanlaajuinen gravimetrinen ohjelma, joka hyödyntäisi koko gravimetrisen menetelmän potentiaalia.
Geodeettinen ”Columbuksen ohjelma”
Marraskuun alussa hän esitteli Yhdysvaltain tiedeyhteisölle ”Columbuksen ohjelman”. Vastaanotto oli kaksijakoinen. Jotkut pitivät ohjelmaa vallankumouksellisena ja arvioivat sen geodeettiset mahdollisuudet mittaviksi. Toiset taas pitivät sitä toteuttamiskelvottomana. Ohjelmaa esittelevä julkaisu On the World Geodetic System ilmestyi vuonna 1951 Suomen Geodeettisen laitoksen sarjassa. Ohjelmalla oli edessään ongelma rahoituksen löytämisestä. Yliopisto katsoi, ettei voinut rahoittaa ohjelmaa, koska se oli maailmanlaajuinen, mikä tarkoittaisi sitä, että rahoitus kuuluisi liittovaltiolle. Heiskanen joutuikin myymään projektia puolitoista vuotta. Kansainvälisen geodeettis-geofysikaalisen unionin (IUGG) suositus elokuussa 1951 käänsi vaakakupin Heiskasen eduksi.
Columbuksen geoidi sai nimensä Ohion valtionyliopiston sijaintipaikkakunnan mukaan, mutta Heiskasen mielestä hän olisi voinut yhtä hyvin nimetä sen suomalais-amerikkalaiseksi geoidiksi, koska gravimetrisen keinon merkittävimmät tutkijat olivat suomalaisia. Jopa seitsemän suomalaista geodeettia, kuten R. A. Hirvonen, T. J. Kukkamäki, Urho Uotila ja Lassi Kivioja, osallistuivat työhön.
Yliopistokysymys
Vuoden 1923 yliopistolain sisältö velvoitti yliopistot antamaan suomen- ja ruotsinkielistä opetusta jokseenkin suomen- ja ruotsinkielisten ylioppilaiden lukumäärän suhteessa. Tutkinnoissa, harjoituksissa ja kuulusteluissa käytettiin oppilaan kieltä. Opettajan piti osata toista kieltä täydellisesti ja toista niin, että voi antaa tarvittaessa sillä opetusta. Heiskanen oli opiskeluaikanaan kokenut, että suomenkielisen ylioppilaan oli vaikeaa opiskella yliopistossa, jossa luennot olivat pääosin ruotsiksi. Hän koki asian eräänlaiseksi kielimuuriksi, ja ruotsin kielestä ei hänestä myöhemmin ollut vastaavaa hyötyä.
Tämä yliopistolaki vei Heiskasen mielestä suomenkielistämistä reilusti eteenpäin, sillä sen myötä oli perustettu lukuisia vaihtuvia suomenkielisiä professuureja, jotka toivat mukanaan nuorta verta ummehtuneeseen ympäristöön. Mutta pian kävi ilmi, ettei kaikissa aineissa saanutkaan opetusta suomeksi ja usein sitä antoi luennoitsija, joka ei oikeasti osannut suomea. Voitiin myös joutua tilanteeseen, että vaikka liki jokainen oppilas oli suomenkielinen, olisi luento pidettävä ruotsiksi, jotta olisi noudatettu lain kirjainta.
Heiskasen kannanotto yliopistokysymykseen käy ilmi hänen vuoden 1935 kirjoituksestaan Yliopistokysymyksen oikea ratkaisu, jonka kustansi Suomalaisuuden liitto. Kirjoitus päättyi terävään kannanottoon, jonka mukaan ainoa oikea ratkaisu oli tehdä Helsingin yliopistosta täysin suomenkielinen. Hän ei kuitenkaan uskonut moisen läpimenoon, vaan piti konsistorin ehdotusta riittävänä askeleena kohti lopullista tavoitetta. Kolmas vaihtoehto oli asiantuntijalautakunnan ehdotus suomalaistaa Helsingin yliopisto täysin ja kompensoida Åbo Akademia sopivalla summalla. Tämä oli saavuttanut laajaa kannatusta.
Akateeminen Karjala-Seura
Opiskeluaikanaan Heiskanen toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa, josta hän erosi vuonna 1932 yhdessä Urho Kekkosen, Martti Haavion, Lauri Hakulisen, V. J. Sukselaisen, Kustaa Vilkunan, Reino Kuuskosken, Heikki Hosian ja muiden poliittiseen keskustaan suuntautuneiden jäsenten kanssa, kun AKS:n enemmistö ei 27. huhtikuuta 1932 pidetyssä kokouksessa suostunut tuomitsemaan Mäntsälän kapinaa.
Eduskuntaan
Vuonna 1933 Heiskanen valittiin yhdeksi kaudeksi maalaisliiton listalta eduskuntaan. Hän oli edustajakaudellaan muun muassa yliopistojen suomalaistamisen aktiivisin puolestapuhuja. Hänen intomielinen tapansa ajaa asioita ja häpeämätön suhtautuminen vahvojen mielipiteiden julkituomiseen herättivät kuitenkin niin paljon vastarintaa, että eduskuntatyöstä ei tullut Heiskaselle uraa.
Veikko Heiskasen lakialoitteista yksi ylsi laiksi. Nimenmuutoslain, niin sanotun Lex Heiskasen, perusteella ainakin 250 000 sukunimeä suomalaistettiin. Heiskanen oli myös 1933–1948 Suomalaisuuden liiton puheenjohtaja.
Palkinnot
Heiskanen palkittiin 1956 American Geophysical Unionin (AGU:n) Bowien mitalilla numero 18. Geofysiikan alalla ei jaeta Nobel-palkintoa, joten kerran vuodessa jaettavaa Bowien mitalia pidetään sen lähimpänä vastineena.
Heiskanen oli ansioidensa vuoksi monen tiedeakatemian jäsen. Näihin kuuluivat muun muassa American Academy of Arts and Sciences, Deutsche Akademie der Wissenschaften zu Berlin, Geological Society of London, Det Norske Videnskaps-Akademi, Accademia Nazionale dei Lincei, Vatikaanin Pontificia Academia Scientiarum eli Paavillinen tiedeakatemia. Paavilliseen tiedeakatemiaan valinta, joka oikeuttaa nimitykseen ”ylhäisyys”, ylitti uutiskynnyksen erityisesti Yhdysvalloissa. Lisäksi hän oli Alankomaiden kuninkaallisen maantieteellisen seuran ja IAG:n neuvoston kunniajäsen sekä Pohjoismaiden geodeettisen komission kunniapresidentti, sekä kuului noin tusinaan tieteelliseen seuraan.
Kunniatohtoriksi Heiskanen nimettiin Bonnin yliopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa, Ohion valtionyliopistossa ja Uppsalan yliopistossa. Ohion osavaltionyliopisto on nimennyt Heiskasen mukaan geodesian symposiuminsa ja jakanut vuodesta 1964 ”Kaarina and Weikko A. Heiskanen Awards” -palkinnot ansioituneelle geodesian tutkijalle ja nuorelle geodesian tutkijalle.
Heiskanen sai valtiollisista tunnustuksista muun muassa Viron Valkoisen tähden II-luokan ansiomerkin.
Heiskaselle myönnettiin 9. lokakuuta 1953 Jenny ja Antti Wihurin rahaston miljoonan markan kunniapalkinto.
Heiskasen kunniaksi järjestetään vuosittain heinä-elokuussa ns. Aurinkopäivä Härkämäen observatoriolla, Kangaslammilla. Heiskasen muistomerkki sijaitsee myös Härkämäen observatoriolla (2013 alkaen).
Vuonna 1941 löydetty pikkuplaneetta 2379 Heiskanen on nimetty V. A. Heiskasen mukaan.
Julkaisuja
Heiskanen kirjoitti vuosien 1921–1967 aikana noin 150 julkaisua.
Luettelo kuolleista kielistä
Tämä on luettelo kuolleista kielistä.
Massamuisti
Massamuisti on tietokoneen kestomuisti. Se voi olla mekaanista, optista, sähkömagneettista tai puolijohdemuistia. Tavallisesti massamuistina toimii tietokoneen oheislaite, joka yleensä käsitetään kiintolevyksi. Viime aikoina massamuistina ovat yleistyneet puolijohteisiin perustuvat haihtumattomat muistit, joita käytetään mm. muistikorteissa. Tallennemuotojen määrä on suuri, koska jokaisen käyttötarkoitus on hieman erilainen.
Massamuistille tallennettu data on binäärimuodossa eli se on koodattu ykkösiksi ja nolliksi. Data ei suoraan ole ihmisen ymmärrettävissä mutta tietotekniset laitteet ja niiden käyttöjärjestelmät sekä muut ohjelmat muuntavat sen ihmiselle järkevään muotoon, kuten dokumenteiksi, musiikiksi ja ohjelmiksi. Massamuistien toiminta ja datan taltiointi on käyttäjälle näkymätöntä ja massamuisteja hallinnoidaan pääasiassa tiedostojärjestelmän metatietojen perusteella tai erilaisia ohjelmia käyttäen.
Massamuistia voidaan käyttää keskusmuistin jatkeena näennäismuistina.
Historia
Reikäkortti oli ollut jo pitkään käytössä ja sitä käytettiin myös tietokoneissa.
Mekaaniset muistit
Vanhimpia tietokoneen massamuisteja on reikäkortti, joiden periaate lainattiin 1800-luvulla kehitetyistä automaattisista kutomakoneista. Tämän lisäksi muistina käytettiin myös lennättimistä tuttuja reikänauhoja.
Magneettiset muistit
Monet massamuistit perustuvat magneettiseen toimintaan, kuten kiintolevy, magneettinauha (nauha-asema, kasettiasema) tai levykkeet. Magneettisuus mahdollistaa massamuistin uudelleenkäytön.
Magneettinauhajärjestelmiä on käytetty pitkään erityisesti varmuuskopioiden tekemiseen, sillä nauhan käyttökustannukset ovat alhaiset ja tallennuskapasiteetti suhteellisen suuri. Aiemmin magneettinauhaa on käytetty myös tietokoneen ainoana massamuistina. Hitautensa vuoksi nauha kuitenkin soveltuu huonosti jatkuvaan kirjoittamiseen ja lukemiseen. Tietokoneissa käytettyjä magneettinauhoja ovat mm. kelanauhat, DAT-nauha, LTO-nauhat, Travan ja vanhoissa kotitietokoneissa C-kasetti.
Levymuisti (kiintolevy, kovalevy tai umpilevy) on verrattain nopea kirjoittamaan ja lukemaan tietoa levyltä ja siksi sopii tietokoneen pääasialliseksi muistiksi hyvin. Kiintolevyt eivät kuitenkaan kestä jatkuvaa kovaa käsittelyä (kolhuja, tärinää) niitä käytettäessä. Siten ne soveltuvat parhaiten paikallaan olevien koneiden massamuisteiksi. Kiintolevyjä käytetään kuitenkin myös kannettavissa tietokoneissa yleisesti.
Optiset levyt
Massamuistina käytetään myös optisia levyjä tallennusvälineitä, kuten CD-ROM- ja DVD-levyjä. Levyistä osa on kertatallenteisia, osa taas uudelleen kirjoitettavissa. Levyjen tallennuskapasiteetti oli niiden alkuaikoina suhteellisen suuri, mutta on sittemmin jäänyt jälkeen muiden massamuistien kehityksestä.
Optisen levyn haittapuoli on sen hitaus verrattuna kiintolevyyn tai puolijohdemuistiin. Edullisen hintansa vuoksi optiset tallenteet sopivat mm. varmuuskopiointiin. Tiedon pysyvyyden kannalta on hyödyllistä käyttää varmuuskopiointiin optista levyä, jolle tallennettua tietoa ei voi jälkikäteen pyyhkiä tai muuttaa.
Puolijohdemuistit
1980-luvulla kehitettyä Flash-muistia käytetään nykyään muistikorteissa ja SSD-levyissä, joita käytetään kameroissa ja puhelimissa pienten tietomäärien tallennukseen ja siirtoon eri laitteiden välillä. Muistikorttien tallennuskapasiteetit kasvavat jatkuvasti, joka mahdollistaa niiden käytön myös kiintolevyn kaltaisena primäärisenä massamuistina. Puolijohdelevyä käytetäänkin nykyään myös kiintolevyn korvaajana. Flash-muistissa tieto säilyy jopa 10 vuotta ilman sähkönsyöttöä. Laitteen virrankulutus on kiintolevyä pienempi, hakuaika nopeampi ja se on äänetön. Laitteen iskunkestävyys on myös paljon suurempi kuin kiintolevyllä, mikä on tärkeää esimerkiksi kannettavissa tietokoneissa. Laitteen liitäntä tietokoneisiin tapahtuu samoilla liitäntätavoilla kuin kiintolevynkin (Serial ATA ja PATA), USB-väylän kautta tai M.2-liitännän kautta.
Tilastoa
Vuonna 2002 maailman tallennetusta tiedosta 92 prosenttia oli magneettisessa muodossa, siis lähinnä tietokoneiden levyillä ja nauhoilla.
Hirvilampi (Ähtäri, Mäkikylä)
Hirvilampi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Mäkikylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
João César Monteiro
pienoiskuva|João César Monteiro João César Monteiro (2. helmikuuta 1939 Figueira da Foz – 3. helmikuuta 2003 Lissabon) oli portugalilainen elokuvaohjaaja.
Caminhos do Cinema Português
Caminhos do Cinema Português on Coimbran kaupungissa järjestettävä portugalilaisen elokuvataiteen festivaali. Sen perusti Coimbran akateemisen yhdistyksen Elokuvauksen tutkimuskeskus.
João César Monteiro
Monteiro syntyi Figueira da Fozissa ja siirtyi vuonna 1949 Lissaboniin. Hän opiskeli muun muassa Lontoossa.
Peter Thuruthikonam
Peter Thuruthikonam (1. elokuuta 1929 – 5. syyskuuta 2011) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. maaliskuuta 1959 ja nimitettiin Vijayapuramin hiippakunnan piispaksi 5. toukokuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cornelius Elanjikal, jota avustivat Kuriakose Kunnacherry ja Joseph Gabriel Fernandez.
23 Librae
23 Librae on tähti Vaa’an tähtikuviossa. Tähti on juuri silmän erotuskyvyn alla ja näkyy kiikarilla. Tämä keltainen pääsarjan tähti muistuttaa jossakin määrin Aurinkoa. Tähden massa on 1,05 Auringon massa, säde 1,25 Auringon sädettä. Valovoima on 1,49 Aurinkoa ja lämpötila 5700 K. . Tähti on Aurinkoa vanhempi, 9 miljardia vuotta. Metallia on 1,7 kertaa niin paljon kuin Auringossa. Tähti liikkuu 77 km/s, mikä on kolme kertaa keskimääräistä enemmän.
Peter Thuruthikonam
Thuruthikonam jäi eläkkeelle 8. toukokuuta 2006.
Popa (vuori)
Popa on tulivuori Myanmarissa. Sen rinteellä olevan laavamuodostelman päälle on rakennettu buddhalaistemppeli. Temppeli on 37 Nat-hengen koti ja sinne päästäkseen on noustava 777 porrasta ilman kenkiä.
23 Librae
Tähteä kiertävän eksoplaneetan ratasäde on 0,82 AU, soikeus 0,24 ja kiertoaika 258,3 päivää. Planeetan etäisyys vaihtelee 0,62–1,00 AU. Massa on yli 1,62.
Irakin vapautuksen komitea
Irakin vapautuksen komitea on yhdysvaltalainen hallituksesta riippumaton kansalaisjärjestö, jonka tavoitteena oli vapauttaa Irak Saddam Husseinista. Sillä on yhteyksiä oikeistolaisten Project for the New American Century ja American Enterprise Institute -ajatushautomoiden kanssa, jotka ovat vaikuttaneet Yhdysvaltain ulkopoliitikan muotoutumiseen presidentti George W. Bushin aikana. The Washington Postin marraskuussa 2002 julkaiseman artikkelin mukaan komitea pyrkii Naton laajentamiseen. Saddam Husseinin kukistamisen jälkeen komitea lopetti tiedottamisensa verkkosivuillaan, mutta sillä on edelleen toimisto.
Ruotsalainen iltapäivälehti Expressen julkaisi artikkelin otsikolla Utrikesminister Carl Bildt till salu, jonka mukaan Ruotsin ulkoasiainministeri Carl Bildt olisi värvätty syksyllä 2002 edistämään suunnitteilla olleen Irakin sodan päämääriä.
Luang Prabangin kuningaskunta
Perustaminen
pienoiskuva|vasen|150px|[[Phra Bang eli Kultainen Buddha. Aikanaan siamilaisten ryöstämä patsas on palautettu sittemmin Luang Prabangiin. ]] Nykyisen Laosin alueella oli muodostunut vuonna 1353 Lan Xangin kuningaskunta, eli miljoonien elefanttien maa. Kuningaskunta muodostui useista keskushallinnon alaisista vasallivaltioista. Tarinan mukaan kuningaskunnan perusti Fa Ngum, joka toi mukanaan kuningaskuntaansa munkkeja Angkorista. Mukana oli myös kultainen Buddhan patsas eli Phra Bang, jonka mukaan Luang Prabangin kaupunki sai nimensä Kultaisen Buddhan kaupunki. Lan Xang hajosi sen ruhtinaiden ajauduttua keskinäisiin kiistoihin ja Siamin kuningaskunnan sekaantumiseen vuonna 1707. Lan Xangin entisestä kruununtavoittelijasta Kingkitsaratista tuli Luang Prabangin ensimmäinen kuningas. Entinen valtakunta jakautui Luang Prabangin lisäksi Vientianen ja Champassakin kuningaskuntiin. Kingkitsaratin ja Lan Xangin entisen kuninkaan Xai Ong Ven yrityksen jälleenyhdistää kuningaskunta epäonnistuivat.
João César Monteiro
Filmografia
1971 Quem Espera por Sapatos de Defunto Morre Descalso 1972 Sophia de Mello Breyner Andersen 1972 Fragmentos de um Filme-Esmola: A Sagrada Família 1975 Que Farei com Esta Espada? 1975 Amor de Mãe 1978 Os Dois Soldados 1978 Veredas 1979 O Amor das Três Romãs 1979 O Rico e o Pobre 1982 Silvestre 1986 À Flor do Mar 1989 Recordações da Casa Amarela 1992 O Último Mergulho 1995 Passeio com Johnny Guitar 1995 Lettera amorosa 1995 O Bestiário 1995 A Comédia de Deus 1997 Le Bassin de John Wayne 1999 As Bodas de Deus 2000 Branca de Neve 2003 Vai e Vem
Citec
Citec on kansainvälinen teknisen alan suunnittelu- ja informaationhallinnan konsulttiyritys. Teknisten ratkaisujen kautta on mahdollisuus vaikuttaa kestävään kehitykseen ja tulevaisuuden innovaatioihin. Tähän mennessä yritys on toimittanut yli 10 000 projektia yli 100 maahan – esimerkiksi yli 1,000 voimalaitosta ympäri maailmaa. Citecin pääkonttori sijaitsee Vaasassa ja toimistoja löytyy myös Espoosta, Turusta, Oulusta, Tampereelta sekä Pietarsaaresta. Muut Citecin toimipaikat sijaitsevat Ruotsissa, Norjassa, Ranskassa, Saksassa, Intiassa ja Saudi-Arabiassa.
Henkilöstömäärä on yhteensä 1,200 työntekijää.
Yrityksen ovat perustaneet vuonna 1984 Rune Westergård ja Rolf Berg nimellä Tri-Tech.
Yritystoiminta laajeni nopeasti mekaniikkasuunnitelusta ympäristöalan konsultointiin ja tekniseen dokumentaatioon. Näistä kahdesta erillisestä toimialasta syntyi kaksi uutta yritystä; vuonna 1993 Citec Environmental ja 2001 Citec Information. Vuonna 2008 Citec Environmentalista tuli osa Citec Engineering yritystä.
Vuonna 2011 Citec Engineering Oy Ab ja Citec Information Oy Ab yhdistyivät ja nykyinen Citec Oy Ab muodostui. Sentica Partnersin omistamasta rahastosta tuli uusi enemmistöosakas 67% omistuksella ja Martin Strand nimitettiin toimitusjohtajaksi 1.6.2011. 25. toukokuuta 2022 Cyient, johtava globaali teknologiaratkaisuihin erikoistunut yhtiö, jolla on yli 15,000 työntekijää 19 eri maassa, osti Citecin.
Luang Prabangin kuningaskunta
Siamilaiset
Aluksi voimakas itsenäinen Luang Prabang heikkeni vähitellen. 1800-luvulla kuningaskunnasta tuli Siamin vasallivaltio, jonne asetettiin siamilainen varuskunta ja komissaareja kuninkaan neuvonantajiksi. Siamin pelätessä Vietnamin yrittävän vallata nykyisen Laosin alueen Luang Prabang miehitettiin vuonna 1885. Vietnamissa vaikuttaneet ranskalaiset antoivat vastineeksi siamilaisille nootin, jossa he varoittivat loukkaamasta Vietnamin keisarin oikeuksia. Siamin kuningas Mongut päätyi sodan välttääkseen solmimaan sopimuksen ranskalaisten kanssa toukokuussa 1886. Sopimus salli ranskalaisten asettaa varakonsuli Luang Prabangiin, mutta toisaalta Siamissa sopimus nähtiin Ranskan tunnustuksena Siamin vallalle alueella. Varakonsuli Auguste Pavie saapui vuonna 1887. Kun siamilaiset vetäytyivät saman vuoden aikana, he ottivat mukaansa neljä Deo Van Tri -nimisen sissipäällikön veljeä. Kostona tämä poltti Luang Prabangin kaupungin tukenaan kiinalaisia sotilaita. Pavien onnistui pelastaa kuningas Oun Kham, ja tämä sai kuninkaan suostutelluksi luopumaan vasalliudestaan Siamille ja hyväksymään Ranskan suojeluksen. Pavien onnistui myös palauttaa siamilaisten vangitsemat veljekset, mikä kasvatti ranskalaisten arvovaltaa.
Ranskan protektoraatti
Laosista tuli virallisesti Ranskan protektoraatti vuonna 1893 pääkaupunkinaan Vientiane. Luang Prabangista tuli muusta alueesta erillinen kokonaisuutensa, jolla oli edelleen Ranskan alaisuudessa oma kuninkaansa. Sen alue jopa laajeni, kun kuningaskuntaan liitettiin Xainyaburin maakunta vuonna 1907. Kuninkaan neuvonantajana toimi edelleen ranskalainen konsuli. Maassa, jossa vain harvoilla oli mahdollisuus opiskella, Luang Prabangin prinsseistä tuli Laosin itsenäisyysliikkeen johtajia. Kolme tunnetuinta heistä olivat Phetsarath, Souvanna Phouma ja Souphanouvon. Kaikki kolme prinssiä olivat opiskelleet Ranskassa. Ranskan ote Indokiinasta heikkeni toisen maailmansodan aikana vuonna 1940, jolloin Japani oli miehittänyt Vietnamin pohjoisosat. Tilannetta käytti hyväkseen myös Thaimaan kuningas Phibun, jonka armeija miehitti osia Luang Prabangista. Phibun elätteli japanilaisten tukemana toiveita Suur-Thaimaan luomisesta. Korvauksena menetetyistä alueista ranskalaiset luovuttivat Luang Prabangin kuningas Sisavang Vongille Vientianen, Xien Khouangin ja Nam Than alueet elokuussa 1941.
Kuningaskunnan laajennuttua prinssi Phetsarath sai varakuninkaan arvonimen, Souvannasta tuli talousministeri ja Setthasta sisäministeri. Ranskalaiset eivät vastustaneet Japanin toimia alueella, mutta ranskalaiset virkamiehet jatkoivat edelleen toimintaansa. Uhkana ranskalaisille oli niin japanilaisten ajama pan-aasialainen liike, kuin thaimaalaisten pan-thai-ideologia. Vastaliikkeenä he yrittivät pönkittää paikallista laosilaista kansallistunnetta. Tällöin perustettiin ensimmäiset laonkieliset sanomalehdet, minkä lisäksi tuettiin klassista tanssia, teatteria ja musiikkia. Laokulttuurin kukoistus herätti innostusta jopa Mekong-joen toisella puolella asuvien laokansojen keskuudessa. 9. maaliskuuta 1945 japanilaiset toteuttivat kuitenkin kaappauksen. Ranskalaiset virkamiehet ja sotilaat pidätettiin ja Ranskan siirtomaakausi julistettiin loppuneeksi.
Laosin kuningaskunta
Kuningas Sisavang Vong ja prinssi Savang Vatthana pysyivät uskollisina ranskalaisille, eivätkä suostuneet vaatimuksiin julistaa maata itsenäiseksi. Savang Vatthanan oli kuitenkin paettava japanilaisten miehittäessä Luang Prabangin ja Sisavang Vong taipui viimein japanilaisten vaatimuksiin julistaen maan itsenäiseksi 8. huhtikuuta 1945. Champassakin kuningas Boun Om teki sen sijaan vastarintaa. Japani antautui ehdoitta vain hieman myöhemmin vuoden 1945 puolivälissä. 1. syyskuuta 1945 prinssi Phetsarath antoi uuden itsenäisyysjulistuksen kertomatta isälleen kuningas Sisavang Vongille. Kuningas piti puolestaan maata yhä osana Ranskan protektoraattia. Lopulta Phetsarathilta riistettiin hänen varakuninkaan arvonsa.
12. lokakuuta 1945 Laosin itsenäisyyskomitea muodosti väliaikaisen hallituksen, joka käytti nimeä Lao Issara eli Itsenäinen Laos. Maalle laadittiin perustuslaki ja Sisavang Vong kutsuttiin maan perustuslailliseksi kuninkaaksi. Kuningas kieltäytyi ensin, jolloin hallitus äänesti hänen syrjäyttämisestään. Hänet kutsuttiin kuninkaaksi kuitenkin vielä uudelleen keväällä 1946 ja tällä kertaa kuningas taipui. Laosin kuninkaan kruunajaiset pidettiin 23. huhtikuuta. Tilanne muuttui kuitenkin jälleen ranskalaisten joukkojen edetessä kohti Vientianea. Kaupunki vallattiin jo 25. huhtikuuta ja Lao Issaran jäsenet pakenivat Mekongin toiselle puolelle. Luang Prabang vallattiin edelleen toukokuussa. Ranskalaiset olivat palauttaneet valtansa. Seuraavan vuoden toukokuussa 1947 ranskalaiset julistivat Ranskan liittoon kuuluvan Laosin kuningaskunnan perustamisesta, jonka kuningas oli jälleen Sisavang Vong.
Caminhos do Cinema Português
Caminhos do Cinema Português pidetään joka huhtikuu. Tapahtuma järjestettiin vuonna 2006 kolmattatoista kertaa.
Friedrich Ratzel
Friedrich Ratzel (30. elokuuta 1844 Karlsruhe, Baden – 9. elokuuta 1904 Ammerland) oli saksalainen maantieteilijä ja etnografi, joka muistetaan parhaiten käsitteen lebensraum (”elintila”) käyttöönotosta. Käsitteestä muodostui myöhemmin keskeinen osa kansallissosialistien terminologiaa.
Ratzel opiskeli alkujaan eläintiedettä. Hän julkaisi vuonna 1869 selostuksen Charles Darwinin opeista ja kiinnostui eläinlajien muuttoa koskevista teorioista. Ratzel matkusteli lehtien kirjeenvaihtajana eri puolilla Eurooppaa ja osallistui vapaaehtoisena Ranskan–Saksan sotaan 1870–1871. Merkittävästi hänen ajatteluunsa vaikutti vuosina 1874–1875 Pohjois- ja Keski-Amerikkaan tehty kiertomatka, jonka aikana hän toimi Kölnische Zeitung -lehden kirjeenvaihtajana. Palattuaan Saksaan Ratzel toimi professorina Münchenin teknillisessä korkeakoulussa 1875–1886 ja vuodesta 1886 kuolemaansa asti Leipzigin yliopistossa.