cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Länsi-Uudenmaan yhteenotot
Saksalaisten edetessä kohti Helsinkiä punaiset yrittivät käydä heidän kanssaan neuvotteluja Ruotsin edustuston sotilasasiamiehen kapteeni Sigurd af Ekströmin välityksellä. Hän matkusti 8. huhtikuuta junalla tapaamaan saksalaisia, mutta sai vastaansa laukauksia, kun veturista nousseen savun seasta ei havaittu sen nokalla liehuvia Ruotsin lippuja. Vuorokautta myöhemmin saksalaiset valtasivat Inkoon ilman taisteluja, mutta Kirkkonummella käytiin samana päivänä lyhyt yhteenotto. Punaiset perääntyivät nopeasti ja asettuivat Espoon Leppävaarassa sijainneisiin Krepost Sveaborgin eli Helsingin maa- ja merilinnoituksen asemiin, joiden etumaastoon saksalaisten kärkijoukko saapui varhain 11. huhtikuuta. Saksalaiset ottivat haltuunsa punaisten hylkäämät linnoitteet Turuntien eteläpuolella Kilossa, minkä jälkeen Ekströmin välittämät antautumisneuvottelut alkoivat uudelleen. Von der Goltz keskusteli Leppävaarassa kahden punaisten johtohenkilön kanssa heidän mukanaan saapuneen naistulkin välityksellä. Punaiset päättivät kuitenkin ryhtyä vastarintaan eivätkä antautuneet määräaikaan mennessä, joten saksalaiset hyökkäsivät hieman kello 16 jälkeen. Punaiset jättivät asemansa nopeasti ja vetäytyivät Huopalahteen, minkä jälkeen saksalaisilla oli tie avoinna Haagaan ja Vähä-Huopalahteen asti. Ruskeasuon ja Ilmalan alueilla saksalaiset kohtasivat jälleen maalinnoituksen asemiin asettautumeita punaisia, minkä vuoksi eteneminen keskeytettiin yön ajaksi. Saksalaisten saapumisen jälkeen Espoosta lähti noin 10 000 punapakolaisen joukko kohti itää.
Helsingin valtaus
pienoiskuva|[[Töölössä Nervanderinkadulla marssivia saksalaisia.]] Varhain 12. huhtikuuta punaisille esitettiin vielä yksi antautumisvaatimus, mutta kun sekin hylättiin, alkoi saksalaisten eteneminen Helsingin keskustaan kello 5 aamulla. Von der Goltz määräsi osan joukoistaan hyökkäämään Helsingin pitäjän kautta Tikkurilaan ja katkaisemaan siellä pääradan. Punaiset tekivät ankaraa vastarintaa, mutta saksalaiset onnistuivat lopulta vajaan viiden tunnin taistelun jälkeen valtaamaan Tikkurilan rautatieaseman ja etenivät sen jälkeen kohti Malmia, jonka he saivat haltuunsa iltaan mennessä.
Marssi Helsingin keskustaan tapahtui Vähä-Huopalahden ja Meilahden kautta. Yksi jääkärikomppania lähetettiin suojaamaan sivustaa Munkkiniemeen, kun pääjoukko lähti etenemään Läntistä Viertotietä eli nykyistä Mannerheimintietä pitkin. Punaisten ensimmäinen puolustuslinja oli nykyisten Tenholantien ja Tilkan sotilassairaalan kohdalla olevilla kallioilla, jossa taistelut alkoivat noin kuuden aikaan. Saksalaiset valtasivat Tilkan kalliot kolmen tunnin kuluttua, jonka jälkeen eteneminen pysähtyi puolen kilometrin päässä Läntisen Viertotien ja nykyisen Pihlajatien kohdalla sijainneeseen puolustuslinjaan. Murrettuaan sen noin kello 10, saksalaiset onnistuivat 13.00 mennessä valtaamaan myös Pasilan, josta punaiset vetäytyivät itäisiin työläiskaupunginosiin. Näin edessä oli vielä hyökkäys kantakaupungin alueelle.
Puoli kahden aikaan saksalaiset olivat edenneet Nordenskiöldinkadulle. Kun punaiset onnistuivat jälleen pysäyttämään heidän etenemisensä, muodosti prikaatinkomentaja Hans von Tschirschky und Bögendorff kaksi iskujoukkoa, joista toinen tunkeutui keskikaupungille Läntistä Viertotietä pitkin ja toinen Hietalahdesta kantakaupungin eteläosiin. Pasilan vallanneet saksalaiset puolestaan etenivät keskustaan radanvartta pitkin. Syntyneistä katutaisteluista huolimatta elämä pääkaupungissa jatkui lähes entiseen malliin. Kaupat ja kahvilat olivat auki, ja julkinen liikenne kulki. Saksalaisten etenemistä seurasi suuret määrät uteliasta yleisöä, joista osa jakoi heille kukkia, teetä, kahvia ja voileipiä. Puoli kuuden aikaan saksalaiset saavuttivat Ruotsalaisen teatterin, joka vallattiin ihmiskilpiä käyttäen. Seitsemältä noin 400 saksalaista merijääkäriä nousi maihin Katajanokalla, minkä jälkeen kantakaupungista oli punaisten hallussa enää Kruununhaka. pienoiskuva|vasen|Saksalaisia [[Smolnan valtauksen jälkeen. Maassa punaisten päämajassa liehunut lippu.]] Saksalaiset jatkoivat hyökkäystään aikaisin huhtikuun 13. päivän aamuna, jolloin Helsingin edustalle ankkuroitunut laivasto-osasto alkoi pommittaa punaisten viimeisiä vastarintapesäkkeitä. Kruununhaassa käytiin aluksi kiivaita taisteluja, mutta vastarinnasta huolimatta punaisten päämaja Smolnassa joutui antautumaan jo kello 7 aamulla. Punaisten hallussa olivat nyt enää itäiset Siltasaaren ja Kallion työläiskaupunginosat, joita saksalaisten tykistö moukaroi ankarasti. Lopulta Kallion kirkon torniin nostettiin valkoinen lippu kello 14 ja viimeisetkin punaiset luovuttivat aseena puoli seitsemään mennessä. Kaikkiaan saksalaisille antautui yli 6 000 punaista, joista kuitenkin vain pieni osa oli aseistettuja punakaartilaisia. Heidät koottiin seuraavien päivien aikana Suomenlinnan vankileirille. Helsingin taistelussa kaatui kaikkiaan 54 saksalaista. Punaisten tappiot olivat noin 400 kaatunutta, joista 20–50 oli Pikku Huopalahdessa teloitettuja. Helsingissä ei kuitenkaan nähty Tampereen ja Viipurin taistelujen yhteydessä tapahtuneita joukkoteloituksia, vaan saksalaiset pyrkivät jopa hillitsemään valkoisten intoa ampua antautuneita punakaartilaisia. Siviiliuhreja Helsingin valtaus vaati noin 20.
Von der Goltz järjesti voitonparaatin heti valtausta seuranneena päivänä 14. huhtikuuta. Antautumisesta huolimatta kaupungissa oli edelleen satunnaisia punaisten sala-ampujia, jotka tulittivat saksalaisia myös voitonparaatin aikana. Tämän vuoksi myös amiraali Meureria kuljettanut vene joutui kääntymään takaisin, eikä hän päässyt osallistumaan paraatiin.
Marjatta Hietala
Marjatta Liisa Hietala, o.s. Puusa, (s. 19. kesäkuuta 1943 Valkeala) on suomalainen historiantutkija, Tampereen yliopiston yleisen historian professori emerita ja kaupunki- ja innovaatiohistorian tutkija.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Hyvinkään ja Riihimäen valtaukset
pienoiskuva|Helsingin taistelussa kaatuneiden saksalaisten hautajaiset Vanhassa kirkkopuistossa. 16. huhtikuuta Itämeren divisioonaan yhdistettiin Loviisassa maihinnoussut Osasto Brandenstein, jonka tueksi Lahteen lähetettiin aikaisemmin Lohjalla ollut komppanian vahvuinen osasto. Itämeren-divisioonan pääjoukot lepäsivät Helsingin taistelun jälkeen vajaan viikon, kunnes ne 19. huhtikuuta jatkoivat kohti pohjoista. Eteneminen tapahtui kahdessa osastossa päärataa ja Tuusulantietä pitkin. Majuri Lothar von Brandensteinin johtama etujoukko juuttui Tuusulassa koko päivän kestäneeseen taisteluun, mutta punaisten peräännyttyä se onnistui vielä myöhään illalla saavuttamaan noin 10 kilometrin päässä sijaitsevan Jäniksenlinnan kylän. Pääradalla edennyt osasto pääsi Keravalle, jossa se joutui taisteluun panssarijunan tukemia punaisia vastaan. Saarrostuksen välttääkseen punaiset vetäytyivät paikkakunnalta ja näin saksalaiset etenivät vapaasti viitisen kilometriä Hyvinkään eteläpuolella sijaitsevaan Palopuron kylään saakka.
Marjatta Hietala
Hietala kuului Aira Kemiläisen aatehistorialliseen koulukuntaan. Hän aloitti Suomessa innovaatioiden ja kansainvälisten kontaktien tutkimisen ja toi historiantutkimukseen tavan työskennellä tutkimusryhmässä. Hietala on toiminut sekä suomalaisissa että kansainvälisissä luottamustehtävissä.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Hyvinkään ja Riihimäen valtaukset
Seuraavana aamuna taisteluja käytiin Hyvinkään eteläpuolella useassa eri paikassa. Läntinen osasto saavutti Rajamäen, jota punaiset alkoivat evakuoida Hyvinkäälle. Saksalaiset kuitenkin katkaisivat radan niin, että ainoastaan yksi juna ehti päästä läpi. Toinen pysäytettiin hieman ennen Nopon kylää, jolloin junassa matkustaneet punaiset pakenivat kohti Kytäjää pienen saksalaisosaston seuratessa. Herusen kylässä käydyssä yhteenotossa kaatui ainakin 16 punakaartilaista. Illansuussa saksalaiset saavuttivat punaisten puolustusasemat Hyvinkäänkylän tuntumassa Hevosmäen harjulla. Taisteluja käytiin aina puoleenyöhön saakka, jolloin saksalaiset saivat paikalle vahvistuksia ja joukot ryhmitettiin uudelleen aamulla alkavaa toista hyökkäystä varten.
Marjatta Hietala
Opinnot
Hietala opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä historiaa, tilastotiedettä, sosiologiaa ja valtio-oppia. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1968, filosofian lisiensiaatiksi 1970 ja valtiotieteen maisteriksi 1970 sekä väitteli 1975 tutkimuksella, joka koski Saksan oikeistolaista ja militaristista nationalismia Ernst Jüngerin ja tämän lähipiirin kirjoitusten pohjalta. Hänen sisällönanalyysiin perustuva tutkimusotteensa ja tilastollisten metodien käyttö oli uutta historian alalla. Sittemmin tilastolliset metodit ovat tulleet osaksi tutkimusrutiinia, ja niitä opetetaan jo perusopinnoissa.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Hyvinkään ja Riihimäen valtaukset
Varsinainen hyökkäys Hyvinkäälle alkoi 21. huhtikuuta kello 7, jolloin punaisten puolustusasemiin suunnattiin tykistökeskitys. Ensimmäinen läpimurtoyritys tuli torjutuksi, mutta Vantaanjoen ylitettyään saksalaiset pääsivät iskemään vihollisen selustaan. Punaiset vetäytyivät nyt puolustamaan noin neljän kilometrin päässä sijaitsevaa Hyvinkään asemankylää, jonne oli samaan aikaan kiertämässä myös idästä edennyt saksalaisosasto. Lopulta hyökkäys tapahtui kolmesta eri suunnasta. Saksalaiset kohtasivat kylässä ankaraa vastarintaa. He joutuivat etenemään talo talolta, taistellen omista kellareistaan ja pihoistaan tulittaneita punaisia vastaan. Sitkeän vastarinnan selitti, että punaiset olivat samaan aikaan tyhjentämässä kylää ja evakuoimassa perheitään kohti Hausjärveä ja Riihimäkeä. He onnistuivat panssarijunan tukemana viivyttämään saksalaisia niin, että nämä saivat asemanseudun haltuunsa vasta kello 16–17 välillä. Panssarijuna aiheutti saksalaisille suuria tappioita erityisesti nykyisen Paavolan kaupunginosan alueella. Hyvinkään taistelussa kaatui 21 saksalaista, ainakin 50 punaista sekä kaksi siviiliä. pienoiskuva|vasen|Kenraali von der Goltz miehineen Riihimäen asemalla 22. huhtikuuta. Taistelun päätyttyä osa saksalaisista jatkoi Riihimäkeä kohti vielä myöhään samana iltana. Yhteenottoja perääntyvien punaisten kanssa syntyi Herajoella ja Erkylässä, jossa Riihimäen itäpuolelle kiertänyt saksalaisosasto joutui punaisten väijytykseen. Kolmas saksalaisosasto pääsi etenemään ilman vastarintaa Monnin seisakkeen tuntumassa sijaitsevaan Kerkkolaan. Pääosa yöpyi Hyvinkään asemankylässä ja jatkoi Riihimäelle vasta seuraavana aamuna. Hyökkäyksen käynnistyttyä 22. huhtikuuta saksalaiset kävivät aluksi punaisten kanssa lyhyen taistelun Riihimäen eteläpuolella sijaitsevassa Monnin kylässä, jonka jälkeen heillä oli vastassaan vielä radalla operoinut panssarijuna. Kaakosta Erkylän suunnasta edennyt toinen osasto katkaisi Lahteen johtavan radan Hikiällä ja jatkoi sen jälkeen kohti Riihimäkeä. Taistelua ei kylästä kuitenkaan syntynyt, sillä noin 7.30 saksalaisten ampuma kranaatti osui asemalla seisoneeseen punaisten ammusjunaan, joka räjähti aiheuttaen valtavaa tuhoa. Seuranneen sekasorron johdosta punaisten vastarinta lamaantui lähes täysin ja ainoastaan heidän tykistönsä yritti hidastaa saksalaisten etenemistä. Punaisten paettua saksalaiset ottivat tyhjän kylän haltuunsa iltapäivän aikana. pienoiskuva|Räjähdyksen vaurioittamaa Hämeenlinnan rautatieasemaa. Riihimäen valtauksen jälkeen eteneminen pysäytettiin parin päivän ajaksi, saksalaisten keskittyessä Karkkilan ja Hyvinkää–Karjaa-radan varren puhdistamiseen seuduilla vielä majailleista punaisista. 25. huhtikuuta vangittiin Karkkilassa 16 vapaaehtoisesti antautunutta paikallisten työväenyhdistysten johtomiestä, jotka saksalaiset ampuivat Hyvinkäällä toukokuun alussa. Teloituksen takana oli kuitenkin Hyvinkään suojeluskunnan esikunta.
Marjatta Hietala
Työura
Hietala toimi alkuun tutkijana sisäministeriössä ja valtioneuvoston kansliassa. Kari Hietalan kanssa laaditun tutkimuksen Palvelusten väestöpohjat ja niiden määräytyminen tuloksia hyödynnettiin alueellisessa suunnittelussa.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Hämeenlinnan valtaus
Eteneminen pohjoiseen jatkui Riihimäeltä 25. huhtikuuta. Viialan punakaartin päällikkö Topias Harju oli määrännyt puolustuslinjan pääradan ja Pietarin radan välille Ryttylästä Oittiin, mutta se murtui jo seuraavana päivänä, jonka jälkeen saksalaiset pääsivät vapaasti Leppäkosken ja Turengin kautta Hämeenlinnan tuntumaan. Kaupunkia ryhdyttiin saartamaan etelästä käsin noin kello 13. Pari tuntia myöhemmin saksalaisten tykistö avasi tulen naapuripitäjän Vanajan puolella sijainneesta Miemalan kylästä. Hämeenlinnan rautatieasema tuhoutui, kun ratapihalla seisonut punaisten ammusvaunu räjähti kranaatin osumasta ja tykistötuli vaati myös kahden valkoisten kannattajiin kuuluneen naisen hengen.
Marjatta Hietala
Työura
Myöhemmin Hietala toimi Helsingin yliopiston historian laitoksella yleisen historian assistenttina ja Suomen Akatemian vanhempana tutkijana. Vuosina 1994–1996 hän toimi yleisen historian professorina Joensuun yliopistossa. Hietala oli Joensuuhun tullessaan kolmas naispuolinen yleisen historian professori Alma Söderhjelmin (nimitys 1927) ja Aira Kemiläisen (1971) jälkeen. Suomen historian professorin virassa ei kukaan nainen ollut vielä ollut. Vuosina 1996–2011 Hietala toimi professorina Tampereen yliopistossa. Hän oli akatemiaprofessorina 2002–2007. Tampereella Hietalan ympärille muodostui tieteentutkimukseen, innovaatioihin sekä aate- ja kaupunkihistoriaan pureutuva tutkijaryhmä, johon tutkijat siirtyivät hänen mukanaan muun muassa Helsingistä ja Joensuusta. Hänen seuraajakseen professoriksi Tampereelle tuli tästä ryhmästä Marjaana Niemi, jonka oppilaat ovat Kemiläisen koulukunnan neljäs sukupolvi.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Hämeenlinnan valtaus
Hämeenlinnassa oli hyökkäyksen alkaessa noin 4 000 – 5 000 punapakolaista, jotka olivat saapuneet eri puolilta Etelä- ja Länsi-Suomea. Kaupungin halki oli kulkenut edeltävien parin viikon aikana ainakin 25 000 pakolaista. Kun saksalaiset lähestyivät Hämeenlinnaa idästä, viimeiset pakolaiset jättivät kaupungin ainoaa jäljellä ollutta reittiä pitkin, joka johti pohjoiseen kohti Hauhoa. Punakaartilaiset suojasivat lähinnä naisista, lapsista ja vanhuksista koostunutta pakolaiskolonnaa siirtymällä keskustan itäpuolelle Vanajan Idänpään kylään, jossa he yrittivät pidätellä Harvialan suunnasta eteneviä saksalaisia. Lähes kokonaan tuhoutuneen kylän lisäksi saksalaiset ampuivat tykistöllään myös kaupungista pakenevaa kolonnaa. Ainakin 20 ihmistä sai surmansa ennen kuin punaiset olivat poistuneet Hattulan suuntaan. Saksalaisten marssiessa keskustaan hieman ennen kello viittä iltapäivällä kaupunki oli jo käytännössä tyhjentynyt punakaartilaisista, eikä paikalla ollut enää kuin pieni määrä pakolaisia. Saksalaiset eivät kärsineet Hämeenlinnan valtauksen yhteydessä miehistötappioita.
Lammin, Hauhon ja Tuuloksen taistelut
pienoiskuva|Viiden saksalaisen kenttähauta Hauhon ja Lammin välisen maantien varrella. Hämeenlinnan valtauksen jälkeen saksalaiset joutuivat Kanta-Hämeessä vielä kolmeen taisteluun itään pyrkiviä punapakolaisia vastaan. Pakolaiset olivat aluksi jatkaneet Hämeenlinnasta suoraan itään Lammille tarkoituksenaan jatkaa edelleen kohti Lahtea. Kun saksalaiset katkaisivat reitin, pakolaisten oli pakko kiertää Lammille pohjoisesta Hauhon ja Tuuloksen kautta. Ensimmäinen taistelu käytiin 26. huhtikuuta, jolloin saksalaisten aikomuksena oli miehittää Lammin ja Tuuloksen välinen alue. Lammin kirkonkylässä oli tuhansien siviilien lisäksi satoja Länsi-Suomesta vetäytyneitä punakaartilaisia, jotka suojasivat kylästä poistuvia pakolaisia. Saksalaiset hyökkäisivät Lammille etelästä käsin, kunnes punaiset lopulta vetäytyivät viimeisten pakolaisen perässä noin kolme tuntia kestäneen taistelun jälkeen. Yhteenotossa kaatui kymmenen saksalaista ja ainakin parikymmentä punaista.
Marjatta Hietala
Työura
Professorina Hietala oli opetus- ja tutkimussuuntautunut. Hän toi historiantutkimukseen luonnontieteissä yleisen tavan muodostaa tutkimusryhmä. Hietala johti useita tutkimusprojekteja ja osallistui kotimaisiin ja kansainvälisiin hankkeisiin sekä ohjasi 39 väitöstutkimusta. Tutkijat tilastolliset tiedon lähteet (1982) ja Kristiina Graaen kanssa laadittu ''Suullista historiaa. Veteraanikansanedustajat haastateltavina'' (1994) olivat ensimmäisiä Suomessa julkaistuja metodioppaita näiltä aloilta.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Lammin, Hauhon ja Tuuloksen taistelut
Vuorokautta myöhemmin käytiin toinen taistelu Hauholla, jonne Hämeenlinnasta oli kiertänyt noin 4 000 – 5 000 punapakolaista, joukossaan myös aseistettuja punakaartilaisia. Ylivoimasta huolimatta kapteeni Hjalmar Södermanin komentama valkoisten osasto yritti aamupäivällä vallata kylän 60:stä saksalaisesta koostuvan polkupyöräosaston tukemana. Punaiset kuitenkin löivät hyökkääjät takaisin ja aiheuttivat vastapuolelle lähes 50 kaatuneen tappiot.
Marjatta Hietala
Aatehistoriallinen koulukunta
Väitöskirjan teon yhteydessä Hietala liittyi Jyväskylän yliopiston yleisen historian professori Aira Kemiläisen aatehistorialliseen koulukuntaan, jonka merkittävin edustaja Hietala on. Hietala on julkaissut aate- ja kaupunkihistoriallisia tutkimuksia eri alueilta. Kemiläisen kanssa hän jatkoi rotuhygienian tutkimusta. Aatehistoria laajeni innovaatioiden leviämistä koskevaan tutkimukseen. Siihen kokonaisuuteen on kuulunut myös tieteenharjoittajien kansainvälisten kontaktien tutkiminen ja useiden opinnäytetöiden ohjaaminen myös siltä alalta. Suuressa hankkeessaan Tutkijat ja sota (toim.) hän on palannut sotakokemusten analysointiin.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Lammin, Hauhon ja Tuuloksen taistelut
Viimeinen taistelu käytiin seuraavan illan ja yön aikana Tuuloksen Syrjäntaan kylässä, jonne Hauholta liikkeelle lähtenyt pakolaiskolonna saapui noin kello 21. Saksalainen eskadroona oli yrittänyt pysäyttää punaiset jo Hauhon Kokkilan kylässä, mutta joutui lopulta perääntymään heidän edeltään Syrjäntakaan. Kylässä oli myös Hämeenlinnasta saapunut majuri Lothar von Brandensteinin komentama 400 miehen osasto, jonka tarkoituksena oli katkaista pakolaisten tie. Saksalaiset olivat kaivautuneet asemiinsa Syrjäntaan kylässä sijaitsevan maantieristeyksen ympäristöön, jonne punaiset aloittivat rynnäkkönsä tykistökeskityksen jälkeen. Taisteluun osallistui myös runsaasti naiskaartilaisia. Alakynteen jääneille saksalaisille lähetettiin Hämeenlinnasta apuvoimia, mutta ne eivät päässeet perille, vaan juuttuivat taisteluun punaisten sivustaa vastaan Pannujärven kylässä pari kilometriä Syrjäntaan lounaispuolella. Punaiset hyökkäsivät koko yön, kunnes saksalaiset lopulta jättivät asemansa aamun valjetessa ja pakoreitti avautui noin kymmenen tunnin ajaksi. Suurin osa punaisista pääsi jatkamaan matkaansa kohti Lahtea, jossa he kuitenkin jäivät saartorenkaaseen yhdessä parinkymmenen tuhannen muun punaisen kanssa vain vuorokautta myöhemmin.
Marjatta Hietala
Aatehistoriallinen koulukunta
Toinen laaja tutkimusalue on ollut kaupunkihistoria ja innovaatioiden leviäminen. Hietala on osoittanut vertailevissa kaupunkitutkimuksissaan, että Suomi oli 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkuvuosikymmeninä hyvin edistyksellinen teknisten innovaatioiden, kuten puhelimen ja katuvalaistuksen käyttöönotossa. Sitä koskevat merkittävimmät teokset ovat 1987 ilmestyneet ''Services and Urbanization at the Turn of the Century. The Diffusion of Innovations ja Marjatta Bellin kanssa 2002 julkaistu Helsinki – The Innovative City''.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Lammin, Hauhon ja Tuuloksen taistelut
Syrjäntaassa tehdyn läpimurron johdosta Lammin miehittäneet saksalaiset päättivät 29. huhtikuuta vetäytyä etenevien punapakolaisten alta. Lähtiessään he sytyttivät tuleen kirkon kellotapulissa olleen punaisten asevaraston, josta liekit levisivät koko kylään ja noin puolet sen rakennuksista tuhoutui, mukanaan muun muassa keskiaikainen Lammin kirkko.
Marjatta Hietala
Aatehistoriallinen koulukunta
Hietala oli ensimmäisiä historiantutkijoita, jotka julkaisivat kansainvälisissä julkaisusarjoissa, mikä yleistyi vasta 2000-luvulla. Merkittäviä yhteistyökumppaneita ovat olleet ruotsalainen Lars Nilsson sekä Miroslav Hroch ja Luda Klusáková Prahan Kaarlen yliopistosta, Anngret Simms Dublinin yliopistosta ja vuonna 2000 Leicesterin yliopistosta Helsingin yliopistoon siirtynyt Peter Clark. Useat ulkomaiset tutkijat ovat ottaneet käyttöönsä Hietalan innovaatioiden leviämistä koskevan vertailevan metodinsa. Kansainvälistä yhteistyötä ovat olleet myös Kaupunkihistoriallisen komission piirissä laaditut historialliset karttateokset Helsingistä ja Kokkolasta.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Sotatoimet Itä-Uudellamaalla, Kymenlaaksossa ja Päijät-Hämeessä
pienoiskuva|[[Osasto Brandensteinin komentaja eversti Otto von Brandenstein.]]
Marjatta Hietala
Kansainvälisiä tehtäviä ja tutkimusmatkoja
Hietala valittiin 1982 Kaupunkihistorialliseen komissioon edustamaan Suomea ja myöhemmin sen hallituksen jäseneksi. Hän sai komitean välityksellä ja jäseniltä kutsuja luennoimaan ja kirjoittamaan artikkeleita. Hän on myös tutkinut useaan otteeseen ulkomaisissa yliopistoissa ja arkistoissa. Tehtyään väitöskirjatyön vuoksi tutkimista Max Planck -instituutissa hän on työskennellyt eri yliopistoissa Euroopassa sekä Yhdysvalloissa, jossa hän tutki Rockefeller-säätiön arkistosta suomalaisten tiedemiesten kansainvälisiä kontakteja.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Maihinnousu ja Kymenlaakson taistelut
Eversti Otto von Brandensteinin johtama noin 3 000 miehen vahvuinen toinen maihinnousuosasto koottiin maaliskuun lopussa Tallinnassa, josta se oli alun perin tarkoitus laivata Kotkaan. Maihinnousuun liittyen Porvoon suojeluskuntaan kuulunut T. J. Ketonen oli jo maaliskuun alussa saanut saksalaisten Tallinnan esikunnalta luvan vallata Suursaaren, jonne sijoitetut parikymmentä venäläistä luovuttivat saaren ilman vastarintaa ja poistuivat. Tämän jälkeen jäänmurtaja Tarmo kuljetti paikalle muutaman kymmenen miehen saksalaisosaston, jonka tarkoitus oli turvata Kotkan maihinnousu valtaamalla Rankin saarella ollut venäläinen rannikkopatteri. Ajatuksesta kuitenkin luovuttiin, kun selvisi, että linnoitus oli 200 punakaartilaisen miehittämä, ja näin maihinnousu päätettiin siirtää Loviisaan. Alkuperäisen suunnitelman mukaan tarkoitus oli edetä Kotkasta pohjoiseen ja katkaista Pietarin rata Kouvolassa. Nyt päämääräksi vaihtui 60 kilometriä lännempänä sijaitseva Lahti, jonne oli Loviisasta pidempi matka kuin Kotkasta Kouvolaan, mutta toisaalta sieltä oli helpompi pitää yhteyttä samaan aikaan Helsingistä pohjoiseen etenevään Itämeren-divisioonaan.
Marjatta Hietala
Kansainvälisiä tehtäviä ja tutkimusmatkoja
Kansainvälisen historiatieteiden järjestön (The International Committee of Historical Sciences(ICHT)/Comité Internationla des sciences historiques (CISH) hallitukseen Hietala valittiin 2005 ruotsalaisen jäsenen Eva Österbergin tukemana ja puheenjohtajaksi 2010 saksalaisen Jürgen Kockan tuella. Hietala oli ensimmäinen suomalainen Historiatieteiden kansainvälisen komitean hallituksessa ja puheenjohtajana ensimmäinen nainen ja ensimmäinen Pohjoismaiden edustaja sitten 1920-luvulla vaikuttaneen norjalaisen Halvdan Kohtin.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Maihinnousu ja Kymenlaakson taistelut
Osasto Brandensteinin ensimmäinen kuljetusosasto lähti Tallinnasta varhain aamulla 7. huhtikuuta ja nousi maihin Loviisan Valkossa noin kello 12 kohtaamatta punaisten vastarintaa. Matkallaan saksalaiset miehittivät myös Lavansaaren. Osaston lähettäminen tuli yllätyksenä kenraali von der Goltzille, sillä hän sai tietää asiasta vasta maihinnousun jälkeen. Myös tiedonkulku valkoisten suuntaan takkuili, sillä uutinen Loviisan maihinnoususta saavutti Mannerheimin 15. huhtikuuta, jolloin saksalaiset olivat jo katkaisseet Pietarin radan Uudessakylässä.
Marjatta Hietala
Tiedehallinnon palveluksessa
Tiedehallintoa Hietala palveli Suomen Akatemian humanistisen toimikunnan jäsenenä 1995–2000, ylioppilastutkintolautakunnassa 1993–2003 sekä useissa komiteoissa ja työryhmissä. Hänen panoksensa oli ratkaiseva, kun Eduskunnan kirjastossa aloitettiin 1980-luvulla veteraanikansanedustajien haastatteluprojekti, jossa on vuoteen 2016 mennessä nauhoitettu lähes 400 entisen kansanedustajan haastattelut. Lisäksi hän on toiminut yliopistojen ja oppiaineiden evaluoijana lähes kaikissa maamme yliopistoissa ja useissa Euroopan maissa sekä Floridassa Yhdysvalloissa. Eräs pitkäaikainen ja merkittävä tehtävä oli toiminta Unescon oppikirjaprojektissa, jossa tutkittiin kansainvälisyyssuosituksen periaatteiden ilmenemistä Italian, Saksan demokraattisen tasavallan, Puolan, Suomen ja Iso-Britannian lukion oppikirjoissa.
Jääkiekon Mestarien liigan loppuottelu 2016
Jääkiekon Mestarien liigan loppuottelu 2016 oli kauden 2015–2016 viimeinen ottelu, jossa ratkaistiin koko turnauksen voittaja. Hallitseva mestari Luleå HF ei päässyt loppuotteluun. Loppuottelussa kohtasivat suomalainen Oulun Kärpät ja edellisvuonna loppuottelun hävinnyt ruotsalainen Frölunda HC. Ottelu pelattiin 9. helmikuuta 2016 Oulun jäähallissa. Ottelun voitti Frölunda maalein 1–2, voittaen historiansa ensimmäisen jääkiekon mestarien liigan mestaruuden.
Ennakko
Jatkoaika.com ennakoi ottelusta vauhdikasta. Frölunda oli ennen loppuottelua SHL:n toisena, mutta hävinnyt edellisestä seitsemästä ottelusta peräti viisi. Näistä otteluista kolme viimeisintä oli vierasotteluita, joista joukkue ei ollut saanut pistettäkään. Joukkue oli tehnyt eniten maaleja liigassaan ja päästänyt niitä toiseksi häviten. Kärpät oli myös SM-liigan toisena, voitettuaan seitsemästä edellisestä ottelustaan viisi. Kärpät oli myös voittanut kaksi edellistä kotiotteluaan. Pelityyliltään Frölunda ja Kärpät poikkeavat toisistaan: Frölunda luottaa aktiiviseen hyökkäys- ja karvauspeliin, Kärppien sen sijaan luottaessa tiiviiseen viisikkopuolustamiseen. Toimittaja Jere Inberg kuitenkin korosti, että molemmat joukkueet ovat vahvoja kaikilla pelin osa-alueilla. Inberg korosti myös maalivahtipelin tärkeyttä: Frölunda maalivahti Lars Johansson oli pelannut läpi kauden hyvin, kun taas Kärppien Sami Aittokallion otteet olivat ailahdelleet.
Kärpät oli CHL:n parhaiten puolustanut joukkue loppuotteluun lähdettäessä. Kärpät oli päästänyt 13 pelaamassaan ottelussa vain 12 maalia (1,08 per ottelu). Kärppien ylivoima oli CHL:n 38. parasta (12,24% eli kuusi maalia 49:stä ylivoimasta), mutta alivoima oli turnauksen viidenneksi parasta (90,00% eli neljä päästettyä maalia 40:stä alivoimasta). Frölunda oli sen sijaan päästänyt turnauksen aikana 20 maalia (1,67 per ottelu). Frölund ylivoima oli turnauksen neljänneksi parasta (28,95% eli 22 maalia 76:sta ylivoimasta), mutta alivoima oli vasta 30. parasta (78,38% eli 8 päästettyä maalia 38:sta alivoimasta). Joukkueiden kohdatessa viime kauden välierissä, toisessa osa-ottelussa tehtiin viisi erikoistilannemaalia.
Otteluun Frölundan parhaana pistemiehenä lähti kanadalainen Ryan Lasch (6 maalia + 9 maalisyöttöä = 15 tehopistettä), joka johti myös koko CHL:n pistepörssiä. Joukkueen paras maalintekijä oli Spencer Abbott (7+5), joka oli myös CHL:n paras maalintekijä. Kärppien tehokkain oli 14 tehpistettä tehnyt Julius Junttila (4+10). Yhdeksään tehopisteeseen olivat yltäneet Mika Pyörälä, Markus Nutivaara sekä Sebastian Aho.
Maalivahdeista Kärppien Aittokallio oli pelannut 10 ottelua ja Frölundan Johansson yhdeksän. Aittokallio oli pelannut viisi nollapeliä ja hänen torjuntaprosenttinsa oli turnauksen kolmanneksi paras (95,45%). Johansson oli pelannut kaksi nollapeliä ja hänen torjuntaprosenttinsa oli 93,22. Johanssonin osuutta Frölundan menestykseen niin SHL:ssä kuin CHL:ssä korostettiin.
MTV Sportin jääkiekkoasiantuntija, valmentaja ja entinen ammattilaispelaaja Hannu Aravirta, nosti esille maalivahtipelin onnistumisen. Aravirran mukaan Kärpät tarvitsisi mieluiten Aittokalliolta nollapeliä voittaakseen ottelun. Aravirta nosti esille myös Frölundan karvauspelin ja sen, että Kärppien pitäisi päästä nopeasti karvauksen alta pois. Kärppien iskukohdiksi Aravirta ennakoi Frölundan ylihyökkäävän taktiikan tuomat vastaiskupaikat sekä Frölundan huonon omanpään puolustuksen.
Vedonlyöntiyritysten papereissa Kärpät oli ennakkosuosikkina. Veikkaus antoi varsinaisen peliajan kertoimiksi 2,13–3,95–2,75 (Kärppien voitto – tasapeli – Frölundan voitto) Kärppien hyväksi. Unibet piti Kärppien voittoa epätodennäköisempänä, antaen varsinaisen peliajan kertoimiksi 2,25–3,95–2,75.
Joukkueiden tie loppuotteluun
Huomio: Kaikissa tuloksissa on ilmoitettu loppuotteluun selvinneen joukkueen maalimäärä ensin.
Peregrinoksen polttoitsemurha
Peregrinoksen polttoitsemurha on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka kertoo kyynikkofilosofi Peregrinos Proteuksen elämästä ja erityisesti tämän Olympian kisoissa vuonna 165 tekemästä polttoitsemurhasta.
Jääkiekon Mestarien liigan loppuottelu 2016
Televisiointi
Ottelun tuottaja ja päätelevisioija oli suomalainen MTV Sport ja ottelu oli katsottavissa yhteensä 20:n eri operaattorin kautta. Ottelun pystyi katsomaan myös CHL:n omalta maksukanavalta. Ottelu kuvattiin yhteensä 15:llä kameralla, käyttäen myös uutta Spidercamin tuottamaa Bowcamia jossa kamera liikkuu vaijerien varassa kentän päällä.
Peregrinoksen polttoitsemurha
Historia
Lukianos käsitteli Peregrinoksen kuolemaa jo vuonna 166 kirjoittamassaan teoksessa Karkurit. Peregrinoksen polttoitsemurha on kirjoitettu vuonna 169 tai 170, eli neljä tai viisi vuotta kuvatun itsemurhan jälkeen. Lukianos kuvaa Peregrinoksen erittäin negatiivisessa valossa ja antaa ymmärtää tämän elämää ja itsemurhaa ohjanneen lähinnä halun saada huomiota ja mainetta.
Jääkiekon Mestarien liigan loppuottelu 2016
Ottelu
Ottelun liput tulivat myyntiin torstain 22. tammikuuta. Jo seuraavana päivänä MTV Sport uutisoi, että ottelun istumapaikat oltiin myyty loppuun vuorokaudessa. Ottelupäivän aamuna MTV Sport uutisoi, ettei lippuja ollut enää ollenkaan saativilla. Kärppien toimiston mukaan lippuja saattoi vielä vapautua päivän aikana, mikä järjestäjä CHL ei käytä kaikkia varaamiaan lippuja.
Ottelu alkoi Suomen aikaan kello 18:30. Ennen ottelun alkua kuultiin Suomen ja Ruotsin kansallislaulut. Ottelun erotuomareina toimivat sveitsiläiset Tobias Wehrli ja Marc Wiegand.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Maihinnousu ja Kymenlaakson taistelut
Maihinnousua seuranneena aamuna noin 300 miehen vahvuinen tiedusteluosasto suuntasi Kotkan länsipuolelle Kymiin, jossa se hyökkäsi punaisten tukikohtanaan pitämään Kyminlinnaan. Illalla käydyssä taistelussa saksalaiset kuitenkin lyötiin takaisin. Yön pimetessä he perääntyivät noin 15 kilometrin päähän Kymijoen rannalla sijaitsevalle Ahvenkoskelle, jonne punaiset seurasivat 10. huhtikuuta. Saksalaiset perääntyivät edelleen takaisin Loviisan suuntaan Taasianjoelle ja perustivat sinne puolustusasemansa, kun taas punaiset pysyivät Ahvenkoskella. Tämän jälkeen Osasto Brandenstein keskittyi Lahden valtaukseen ja Kymenlaakson rintama jäi paikoilleen yli kahden viikon ajaksi.
Islands of Adventure
Universal's Islands of Adventure on huvipuisto Orlandossa Yhdysvalloissa. Huvipuisto koostuu osista, joita ovat muun muassa Toon Lagoon, Jurassic Park, Seuss Landing, Marvel Superhero Island, The Lost Continent ja The Wizarding World of Harry Potter.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Eteneminen Lahteen
Hyökkäyksen pysähdyttyä Kotkan suunnalla saksalaiset siirsivät hyökkäyksensä painopisteen Lahteen, jonne samaan aikaan pohjoisesta eteni Hans Kalmin johtama valkoisten pataljoona. Tarkoituksena oli katkaista Pietarin rata ja sulkea pakenevien punaisten reitti itään sekä samalla estää heitä järjestämästä sotavoimiaan uudelleen Kymijoen takana. Osa Tesjoella olleista joukoista vedettiin puolustamaan Loviisaa, kun punaisten tykistö oli tulittanut kaupunkia jo huhtikuun 8. päivän aamusta saakka. Saatujen tietojen mukaan punaisia oli runsaasti Vanhassakylässä, Ilolassa, Liljendalissa ja Lapinjärvellä. Kun saksalaisten tiedustelupartiot viimein ottivat selvää tilanteesta, vihollisia olikin ainoastaan Porvoon itäpuolella Ilolassa, Myrskylän kirkonkylässä sekä Lapinjärven Andersbyssä, eikä Loviisaan odotettua hyökkäystä tapahtunut. pienoiskuva|Osasto Brandensteinin eteneminen Kaakkois-Suomessa. Osasto Brandentein lähti 10. huhtikuuta etenemään Loviisa-Lahti-rataa pitkin pohjoiseen. Seuraavana yönä joukot saavuttivat Pernajassa sijaitsevan Hardomin kylän, jonka saksalaiset valtasivat kiivaan taistelun jälkeen. Yhteenotossa kaatui seitsemän saksalaista ja ainakin 30 punaista. Eversti Brandenstein ei halunnut hyökätä pidemmälle ennen kuin toinen maihinnousuosasto saapui Tallinnasta myöhemmin samana päivänä. Uudesta kuljetuserästä irrotettiin yksi komppania Ahvenkoskelle ja loput kolme pataljoonaa osallistuivat pohjoiseen tehtävään yleishyökkäykseen.
Eteneminen Lahteen käynnistyi varsinaisesti 12. huhtikuuta kolmen pataljoonan voimin. Neljäs pataljoona jäi reserviksi Loviisaan. Kapteeni Heinz von Wilamovitz-Moellendorffin komentama pataljoona eteni rautatien länsipuolella Koskenkylän, Liljendalin, Myrskylän, Orimattilan ja Pennalan kautta Lahden eteläpuolelle, keskinen kapteeni Reuterin pataljoona hyökkäsi Hardomin, Eskilomin, Artjärven ja Kuivannon kautta Lahden itäpuolelle Nastolaan katkaistakseen Pietarin radan Uudenkylän aseman tuntumassa ja itäisen kapteeni Schraderin komentaman pataljoonan tehtävänä oli edetä Hardomin, Lapinjärven kirkonkylän ja Kimonkylän kautta Iitin Kausalaan, jossa sen piti niin ikään katkaista Pietarin rata. Hyökkäyksen pääsuunnat olivat Uusikylä ja Kausala, koska Lahdessa ja Kouvolassa oletettiin olevan vahva punaisten miehitys.
Koskenkylän suunnasta pohjoiseen edenneet saksalaiset kohtasivat heti punaisten sitkeää vastarintaa Liljendalin Eskilomissa, mutta saivat lopulta kylän haltuunsa usean tunnin taistelun jälkeen. Yhteenotossa kaatui neljä saksalaista ja 12 punaista. Myöhemmin samana päivänä käytiin Orimattilan taistelu, jota on kuvattu ”täydelliseksi teurastukseksi”. Saksalaiset menettivät vain yhden miehen, mutta kaatuneiden punaisten määräksi on ilmoitettu 70, joidenkin lähteiden mukaan jopa 95–130. Lukumäärien valtava epäsuhta tarkoittaa, ettei vankeja ilmeisesti otettu, vaan kaikki antautuneet punakaartilaiset teloitettiin. pienoiskuva|vasen|Hardomin taistelun muistomerkki. Pietarin radan saavutti ensimmäisenä kapteeni Schraderin ryhmä aamupäivällä 13. huhtikuuta Kausalassa. Kouvolan suunnasta saapui kuitenkin punaisten panssarijuna, joka pakotti saksalaiset vetäytymään radan eteläpuolelle ja liittymään kapteeni Reuterin komentamaan pataljoonaan, joka puolestaan saapui Uudenkylän asemalle myöhemmin samana päivänä. Samalla miehitettiin myös muutama kilometri sen pohjoispuolella sijaitseva Arrajoen kartano, jossa syntyneessä kahakassa kuoli yksi siviili ja kaksi kotimaahansa palaamassa ollutta venäläistä sotilasta. Saksalaiset joutuivat vetäytymään Uudestakylästä vielä illan aikana, kun punaiset tekivät vastahyökkäyksen kolmesta eri suunnasta kahden panssarijunan tukemana. Paikalle lähetettiin vahvistukseksi Loviisassa reservinä ollut pataljoona, minkä jälkeen saksalaiset saivat aseman taas haltuunsa.
14. huhtikuuta von Brandenstein päätti hyökätä kymmenen komppanian voimin Kausalaan. Suunnitelma kuitenkin peruttiin seuraavana aamuna, kun Lahdesta vahvistuksia saaneiden punaisten uskottiin jälleen hyökkäävän Uuteenkylään. Samana päivänä taisteltiin Uudenkylän eteläpuolella Kuivannossa, jonne saksalaiset lopulta vetäytyvät yöllä 16. huhtikuuta. Tappiot Uudenkylän suunnalla käydyissä taisteluissa olivat 20 kaatunutta ja noin 45 haavoittunutta.
Marjatta Hietala
Tiedehallinnon palveluksessa
Hietala on toiminut useissa säätiöissä ja tiedejärjestöissä ja puolustanut niissä historian ja yleisen historian tutkimusedellytyksiä. Historiallisen seuran esimiehenä hän toimi 1994 ja edisti siellä kansallisbiografia-hankkeen toteuttamista. Suomalaisen Tiedeakatemian hallituksessa hän oli kaksi nelivuotiskautta ja oli sen edustajana Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallituksessa. Tiedeakatemian hallituksessa hän oli aluksi ainoa nainen, kuten hänen ikäpolvensa tutkijanaiset usein joutuivat olemaan eri yhteyksissä. Hän ei kuitenkaan osallistunut 1980-luvulla syntyneeseen naishistorian tutkimukseen. Ainoat julkaisut tältä alalta olivat Lars Nilssonin kanssa toimitettu antologia Women in Towns (1999) ja naistutkijoiden elämäkerrat Suomen Kansallisbiografiassa. Hän toimitti useita kokoomateoksia, joissa hänen tutkimushankkeidensa ja oppilaidensa tuloksia julkistettiin. Lisäksi hän toimi Scandinavian Journal of Historyn suomalaisena toimittajana.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Eteneminen Lahteen
Kolmas ja viimeinen kuljetuserä saapui Loviisaan 14. huhtikuuta. Se ehti neljä päivää myöhemmin Lahden seudulle, jossa osasto kohtasi ankaraa vastarintaa Orimattilan Pennalassa, kunnes punaiset perääntyivät Simolan kylään. Saksalaiset menettivät taistelussa neljä kaatunutta ja punaiset noin 20. Kaikkiaan punaisten tappioiksi 12.–15. huhtikuuta on arvioitu kaatuneina ja haavoittuneina pari sataa miestä.
Osasto Brandenstein alistettiin Itämeren-divisioonalle 16. huhtikuuta. Sen pääjoukon hyökkäyssuunnaksi oli Helsingin valtauksen jälkeen tullut niin ikään Lahti, jonne oli tarkoitus edetä Hämeenlinnan kautta. Koska saksalaiset luulivat, että punaisilla oli Loviisan ja Kouvolan välillä jopa yli 6 000 miestä, päätettiin saarrostuksen pelossa irrottaa kaksi Brandensteinin komppaniaa ja lähettää ne suojaamaan selustaa Porvoon seudulle. Todellisuudessa punaiset olivat jo evakuoineet alueen. Siirtojen vuoksi kenraali von der Goltz lähetti 18. huhtikuuta Helsingistä Brandensteinin avuksi kapteeni Roederin johtaman komppanian sekä siihen liittyneen suomalaisen jääkäripataljoona Thesleffin. Seuraavana päivänä saapui vielä majuri Adolf Halmiltonin komentama kahden komppanian vahvuinen osasto, joka aikaisemmin oli suojannut Itämeren-divisioonan sivustaa Lohjan ja Nummelan suunnalla.
Lahden valtaus
pienoiskuva|Otto von Brandenstein ja Hans Kalm kohtaavat Lahdessa 20. huhtikuuta. Saksalaisjoukkojen edettyä Lahden keskustan tuntumaan eversti Brandenstein päätti hyökätä kaupunkiin 19. huhtikuuta kahdesta eri suunnasta. Orimattilasta liikkeelle lähtenyt kapteeni Wilamovitz-Moellendorffin pataljoona saapui keskustan eteläpuolelle aamuvarhaisella ja asettui Renkomäen harjun laelle, josta oli suora näköyhteys keskustaan. Helsingistä lähetetyt apuvoimat saapuivat Lahden länsipuolelle samaan aikaan ja liittyivät Loviisasta edenneisiin joukkoihin. Myös punapakolaisia tuli edelleen Hämeenlinnan suunnasta, mutta heidän reittinsä oli nyt tukossa.
Uudestakylästä perääntynyt everstiluutnantti von Luckin osasto sai käskyn edetä kaupungin itäosiin Villähteen kautta, kun taas Wilamovitz-Moellendorffin pataljoona hyökkäsi nykyisen Launeenkadun suunnasta kohti rautatieasemaa. Matkaan lähetetty polkupyöräosasto pääsi rautatieasemalle ilman vastarintaa ja sai äskettäin junalla saapuneen 50 punakaartilaisen joukon vangiksi. Pahasti yllätetyksi joutuneet punaiset havahtuivat lopulta ja alkoivat puolustautua Radiomäellä, Kullankukkulalla ja Lotilanharjulla sijainneista asemistaan. Saksalaiset vastasivat tulitukseen tykistöllään, jolloin kranaatteja osui myös keskustan rakennuksiin. Asukkaita piiloutui kellareihin ja jotkut pakenivat kaupungista.
Ratsumestari Dulierin pataljoona valtasi Hennalan kasarmialueen ja jatkoi iltahämärissä kirkonmäelle ja satamaradalle saakka. Idästä hyökännyt osasto valtasi iltapäivällä Villähteen aseman, jonka jälkeen se jatkoi hyökkäystä Joutjärven pohjoispuolitse keskustaan. Kun Wilamovitz-Moellendorffin pataljoona valtasi vielä Kullankukkulan ja Santamäen, oli keskusta näin kello 22:een mennessä lähes kokonaan saksalaisten hallussa. Ainoastaan pieni joukko punaisia teki enää Radiomäellä vastarintaa seuraavaan aamuun saakka, muiden vetäydyttyä kaupunkia ympäröiville Salpausselän harjuille. Aamulla 20. huhtikuuta saksalaiset miehittivät vielä Kariniemen sekä Vesijärven sataman. Majuri Hans Kalmin johtama Pohjois-Hämeen I pataljoonan osasto saapui kaupunkiin puoliltapäivin pohjoisesta Vääksyn suunnasta, jonka jälkeen myös Radiomäellä olleet punaiset antautuivat.
Marjatta Hietala
Tiedehallinnon palveluksessa
Hietalan kansainvälisen akateemisen uran huipentuma oli 2015, kun hän toimi Jinanissa Kiinassa järjestetyn historiatieteiden konferenssin presidenttinä. Hänen kohdistui valtava julkisuus Kiinan tiedotusvälineissä, ja kiinalaiset naispuoliset opiskelijat pitivät häntä roolimallina ja parveilivat hänen ympärillään. Suomi ja Tampereen yliopisto tulivat tunnetuksi konferenssin 2 800 osallistujan ja kiinalaisen yleisön keskuudessa.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Lahden valtaus
Brandensteinilla oli vallatussa Lahdessa ainoastaan noin 800 miestä. Samaan aikaan kaupungin länsipuolelle tuli edelleen tuhansia Länsi-Suomesta saapuneita punapakolaisia, jotka yrittivät seuraavien päivien aikana murtautua saksalaisten linjojen läpi päästäkseen jatkamaan matkaansa itään. Läpimurtoa yritettiin ensimmäisen kerran 22. huhtikuuta, jolloin punaiset valtasivat Hennalan kasarmin. Vuorokautta myöhemmin he ampuivat tykistöllään kaupungissa olleita saksalaisia, taisteluiden jatkuessa läpi yön ja seuraavan päivän. 26.–27. huhtikuuta käytiin vain pieniä kahakoita, mutta kahtena seuraavana päivänä Lahden ympäristössä oli jälleen kiivaita taisteluja. Kaupungin hallinta varmistui vasta vahvistuksia saaneiden saksalaisten 30. huhtikuuta käynnistämän vastahyökkäyksen ansiosta. Aamulla 1. toukokuuta Hennalan kasarmi vallattiin takaisin ja taistelut päättyivät viimein kello 9. Samalla myös kaupungin länsipuolella saarroksiin joutuneet punaiset antautuivat ja heidät siirrettiin Fellmanin pellolle perustetulle keskitysleirille. Lahden ympäristössä oli kuitenkin vielä joitakin yhteenottoja, joista viimeiset nähtiin Sairakkalassa. Saksalaisia kaatui Lahden valtauksessa kuusi ja haavoittui 30. Punaisten tappioista ei ole luotettavia arvioita.
Marjatta Hietala
Tiedehallinnon palveluksessa
Tieteellisen toimintansa lisäksi Hietala on kirjoittanut lukuisia yleistajuisia artikkeleita ja kolumneja muun muassa Aamulehteen ja Kouvolan Sanomiin.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Sotatoimet päättyvät Ahvenkoskella
Kymenlaakson rintama jäi 10. huhtikuuta paikoilleen vajaan kahden viikon ajaksi. 22. huhtikuuta saksalaiset etenivät Tesjoelta uudelleen Ahvenkoskelle ja aloittivat seuraavana aamuna hyökkäyksen punaisten asemia vastaan. Taistelu jatkui parin päivän ajan, mutta punaisten linjat kestivät. He vetäytyivät lopulta 25. huhtikuuta joen itäpuolelle, minkä jälkeen saksalaiset asettuivat länsirannalle ja rintama vakiintui jälleen viikon ajaksi.
Marjatta Hietala
Tiedehallinnon palveluksessa
Hietalan puoliso on ollut vuodesta 1969 tutkija, valtiotieteen lisensiaatti Kari Hietala.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Sotatoimet päättyvät Ahvenkoskella
Lahden kukistumisen jälkeen Kymenlaakson punaiset solmivat aselevon ja aloittivat antautumisneuvottelut saksalaisten kanssa 3. toukokuuta. Tehdyn sopimuksen mukaan aseensa luovuttaneet rivimiehet päästettäisiin vapaaksi ja ainoastaan päällystö vangittaisiin. Punaiset antautuivat ja luovuttivat aseensa saksalaisille Ahvenkoskella 5. toukokuuta, jonka jälkeen sisällissodan sotatoimet olivat ohitse. Lupauksista huolimatta miehistöä ei kuitenkaan laskettu vapaaksi, vaikka saksalaiset olisivat tähän suostuneetkin. Valkoiset teloittivat punaisten esikunnan jäsenet, komppanianpäälliköt sekä työväenjärjestöjen johtohenkilöt Loviisassa Svartholman linnoituksen raunioilla, ja muut punakaartilaiset lähetettiin vankileireille.
Marjatta Hietala
Kunnianosoitukset
Lähde
Svante Lehtonen
Johan Svante Lehtonen (16. toukokuuta 1878 Kokemäki – 5. elokuuta 1956 Helsinki ) oli suomalainen ammattiyhdistysmies ja toimittaja. Kokemäen Pitkäjärvenmaasta kotoisin ollut Lehtonen oli varsinaiselta ammatiltaan maalari, joka toimi Helsingin maalariammattiyhdistyksessä yleisluottamusmiehenä vuosina 1910-1917 ja Suomen maalarityöntekijäin liitossa liittotoimikunnan jäsenenä vuosina 1904–1921 ja sihteerinä vuosina 1903–1917. Lisäksi hän toimi liiton julkaiseman Maalarien viestin päätoimittajana. Hän oli mukana myös sosialidemokraattisessa puolueessa ja toimittajana Työmies-lehdessä. Suomen Ammattijärjestön sihteerinä Lehtonen oli vuodet 1919–1920.
Vuonna 1910 Lehtonen julkaisi maalausoppaan, josta myöhemmin otettiin kuusi uusintapainosta 1920- ja 1930-lukujen aikana. Sitä pidetään edelleen yhtenä restaurointialan suomalaisena perusteoksena. Eläkkeelle siirryttyään hän tallensi kotiseutunsa kansanperinnettä sekä kirjoitti kotiseutuaiheisia tarinoita muun muassa Kokemäen Pitkäjärvenmaan kulmakunnasta sanomalehti Lalliin. Lehtosen kirjoituksia on talletettu myös Satakunnan Museon Satakunta-arkistoon ja Suomen Kirjallisuuden Seuran Kansanrunousarkistoon. Lehtosen kirjoituksia on käytetty lähteenä Hannu Vaajalan vuonna 2015 julkaistussa teoksessa Maa armas isäimme. . Myös historiantutkija Tuomas Hoppu on hyödyntänyt Svante Lehtosen kirjoituksia Kokemäen historiaa vuosilta 1870–2010 käsittelevässä teoksessa Joki ja sen väki II (2011).
Jääkiekon Mestarien liigan loppuottelu 2016
Ottelu
Ottelun ensimmäisen aloituksen voitti Kärppien Mika Niemi. Frölunda aloitti ottelun vahvasti ja sai jo ensimmäisen parin minuutin aikana useita laukauksia kohti Kärppien maalia. Frölunda otti kuitenkin ajassa 04:32 ensimmäisen rangaistuksen, kun Johan Sundström kapitti Kärppien Esa Pirneksen. Rangaistuksen aikana paras maalintekopaikka tuli kuitenkin alivoimaa pelanneelle Frölundalle, kun Nicklas Lasu pääsi yksin läpi. Kärpilläkin oli muutama maalintekopaikka erän puolivälin jälkeen, mutta avausmaalin teki vierasjoukkue ajassa 16:20, kun Ryan Lasch ohjasi Oscar Fantenbergin siniviivalaukauksen maaliin. Frölunda meni ottelussa 0–2 johtoon vain minuutti ja 23 sekuntia myöhemmin. Maalintekijäksi merkattiin Spencer Abbott, vaikkain kiekko meni maaliin Kärppien Jani Hakanpään luistimesta. Ottelun avauserä päättyi näihin lukemiin. Laukaukset maalia kohti Frölunda voitti lukemin 8–9.
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Tappiot
Saksalaisten tappiot olivat yhteensä 360 kaatunutta, joista 348 kuoli välittömästi taisteluissa ja 12 myöhemmin haavoittuneina. Lisäksi kuusi saksalaista sai surmansa erilaisissa onnettomuuksissa Ahvenanmaan miehityksen aikana. Keisarillisen laivaston tappiot olivat yhteensä 21 kuollutta. Tämän lisäksi 123 saksalaista hukkui 16. lokakuuta, kun joukkoja kotiuttamassa ollut S/S Habsburg ajoi miinaan ja upposi Tallinnan edustalla. pienoiskuva|Vuonna 1921 pystytetty [[Bertel Nilssonin veistämä Hangon vapaudenpatsas.]] Saksalaisia vastaan käydyissä taisteluissa kaatui noin 1 500 punaista, mutta osa on todellisuudessa teloitettuja. Heidän tiedetään teloittaneen noin 100 punaista. Saksalaisilla oli määräys luovuttaa vangit suomalaisille oikeuslaitoksen tuomittaviksi, kun taas valkoiset usein ampuivat vankinsa välittömästi. Kurinalaisen saksalaisen sotaväen tiedettiin yleisestikin kohtelevan vankeja inhimillisemmin, joten punaiset antautuivat mieluummin heille.
Marjatta Hietala
Julkaisut
Lähde
Saksan interventio Suomen sisällissodassa
Muistomerkkejä
Taisteluissa kaatuneita saksalaisia on haudattu useille eri paikkakunnille. Suomalaisten pystyttämät muistomerkit on yleensä sijoitettu näkyville ja arvokkaille paikoille, esimerkiksi kirkkomailla olevat hautapaikat ovat usein joko kirkon tai hautausmaan pääsisäänkäyntien tuntumassa. Saksan Helsingin-suurlähetystö ja historioitsija Agilolf Keßelring kartoittivat Suomessa olevia muistomerkkejä vuonna 2012. Keßelringin mukaan niissä olevat nimet sisältävät usein kirjoitusvirheitä ja joissakin tapauksissa sama nimi löytyy useammasta haudasta, joten muistomerkkien sisältämät tiedot eivät välttämättä ole luotettavia.